III. urská dynastia

Tretia dynastia Ur, nazývaná aj Novosumerská ríša, označuje sumerskú vládnucu dynastiu z 22. až 21. storočia pred Kr. (stredná chronológia) so sídlom v meste Ur a krátkodobý územno-politický štát, ktorý niektorí historici považujú za rodiacu sa ríšu.
Tretia dynastia Ur sa medzi historikmi skúmajúcimi toto obdobie bežne označuje skratkou Ur III. Čísluje sa v nadväznosti na predchádzajúce dynastie, napríklad na Prvú dynastiu Ur (26. - 25. storočie pred Kr.), ale zdá sa, že kedysi predpokladaná Druhá dynastia Ur nebola nikdy zaznamenaná.
Tretia dynastia Ur bola poslednou sumerskou dynastiou, ktorá sa dostala k prevahe v Mezopotámii. Začala sa po niekoľkých storočiach nadvlády, ktorú najprv vykonávala Akkadská ríša a po jej páde Gutejci a nezávislí sumerskí králi mestských štátov. Kontrolovala mestá Isin, Larsa a Eshnunna a siahala až do Hornej Mezopotámie. 
História.
Tretia dynastia Ur vznikla nejaký čas po páde Akkadskej ríše. Obdobie medzi posledným mocným kráľom Akkadskej dynastie Šar-Kali-Šarrim a prvým kráľom III. dynastie Ur, Ur-Nammu, nie je dobre zdokumentované, ale väčšina asýriológov predpokladá, že nastalo krátke „obdobie temna", po ktorom nasledoval boj o moc medzi najmocnejšími mestskými štátmi. Na zoznamoch kráľov po Šar-Kali-Šarrim nasledujú ďalší dvaja králi v Akkade a šiesti v Uruku. Pre žiadneho z nich sa však nezachovali žiadne letopočty a dokonca ani žiadne artefakty potvrdzujúce, že žiadna z týchto vlád bola historická, okrem jedného artefaktu pre Dudu Akkadského (priamy nástupca Šar-Kali-Šarriho na zozname). Namiesto toho sa zdá, že prvenstvo Akkadu si uzurpovali gutejskí nájazdníci z pohoria Zagros, ktorých králi vládli v Mezopotámii neurčité obdobie (podľa niektorých kópií zoznamu kráľov 124 rokov, podľa iných len 25 rokov). Ich posledného kráľa Tirigana vyhnal Utu-hengal z Uruku.
Po vláde Utu-Hengala založil Ur-Nammu (pôvodne generál) Tretiu dynastiu Ur, ale presné udalosti súvisiace s jeho vznikom sú nejasné. Sumerský kráľovský zoznam uvádza, že Utu-Hengal vládol sedem rokov (alebo 426, alebo 26 v iných kópiách), hoci zo záznamov je známy len jeden jeho letopočet, a to rok nástupu, čo naznačuje kratšiu dobu vlády.
Je možné, že Ur-Nammu bol pôvodne jeho guvernérom. V Ure boli objavené dve stély, ktoré obsahujú tento detail v nápise o Ur-Nammuovom živote.
Ur-Nammu sa preslávil ako bojovný kráľ, keď v bitke rozdrvil vládcu Lagaša a zabil samotného kráľa. Po tejto bitke si Ur-Nammu zrejme vyslúžil titul „kráľ Sumeru a Akkadu".
Urova nadvláda nad novosumerskou ríšou bola upevnená slávnym Ur-Nammuovým zákonníkom, ktorý bol pravdepodobne prvým takýmto zákonníkom pre Mezopotámiu od čias Urukagina z Lagašu spred niekoľkých storočí.
Za Šulgiho vlády došlo v ríši k mnohým významným zmenám. Podnikol kroky na centralizáciu a štandardizáciu postupov v ríši. Pripisuje sa mu štandardizácia administratívnych procesov, archívnej dokumentácie, daňového systému a národného kalendára. Dobyl mesto Súsy a okolitý región, čím zvrhol elamského kráľa Kutika-Inšúšaka, zatiaľ čo zvyšok Elamu sa dostal pod kontrolu dynastie Šimaškovcov.
Vojenské a dobyvačné ťaženia Ura III..
Predpokladá sa, že v poslednom storočí 3. tisícročia pred Kr. viedli urskí králi niekoľko konfliktov okolo hraníc kráľovstva. Predpokladá sa, že tieto konflikty ovplyvnil akkadský kráľ. Keďže je málo dôkazov o tom, ako králi organizovali svoje sily, nie je jasné, či sa obranné sily nachádzali v centre alebo mimo kráľovstva. Vie sa len to, že druhý panovník dynastie Šulgi dosiahol určitú expanziu a dobyvačné ťaženia. Pokračovali v nich aj jeho traja nástupcovia, ale ich výboje sú časom menej časté.
Na samom vrchole expanzie Uru zabrali územie od juhovýchodnej Anatólie (dnešné Turecko) až po iránske pobrežie Perzského zálivu, čo svedčí o sile dynastie. Existujú stovky textov, ktoré opisujú, ako sa vojská Ur III zmocnili pokladov a po mnohých víťazstvách ich priniesli späť do kráľovstva. V niektorých textoch sa tiež uvádza, že pre kráľovstvo boli najvýnosnejšie výpravy Šulgiovcov, hoci je pravdepodobné, že z vojnovej koristi profitovali predovšetkým urskí králi a chrámy.
Konflikty so severovýchodnými horskými kmeňmi.
Vládcovia Uru III sa často dostávali do konfliktov s vysokohorskými kmeňmi z horskej oblasti Zagros, ktoré obývali severovýchodnú časť Mezopotámie. Najvýznamnejšími z týchto kmeňov boli kmeňové kráľovstvá Simurrum a Lullubi, ktoré boli často v konflikte aj s Elamom.
Vojenskí vládcovia Mari.
V severnej oblasti Mari zrejme pokračovali semitskí vojenskí vládcovia nazývaní Šakkanakkovia, ktorí vládli súčasne s treťou dynastiou Ur, prípadne v období, ktoré jej tesne predchádzalo, s panovníkmi ako vojenskí guvernéri, napríklad Puzur-Ištar, ktorý bol pravdepodobne súčasníkom Amar-Sina.
Panovníci.
Asýriológovia používajú mnoho komplikovaných metód na stanovenie čo najpresnejších dátumov tohto obdobia, ale stále existujú spory. Vo všeobecnosti vedci používajú buď konvenčné (stredné, všeobecne preferované), alebo krátke chronológie. Medzi rokmi 2119 až 2004 pred Kr., respektíve 2055 až 1940 (krátka chronológia), sa v Ur III. vystriedali nasledovní panovníci: 
Zoznam kráľov tretej dynastie Ur s uvedením dĺžky ich vlády sa objavuje na klinopisnom dokumente, ktorý obsahuje zoznam kráľov Uru a Isinu, „Zoznam vlád kráľov Uru a Isinu" (MS 1686). Zoznam vysvetľuje: „18 rokov bol kráľom Ur-Namma, 48 rokov bol kráľom Šulgi, 9 rokov Amar-Suen, 9 rokov Su-Suen, 24 rokov Ibbi-Suen".
Pád Ura III..
Moc novosumerských vládcov slabla. Ibbi-Sin v 21. storočí pred Kr. začal vojenské výpravy do Elamu, ale nepodarilo sa mu preniknúť ďaleko do krajiny. V rokoch 2004/1940 pred Kr. (stredná, resp. krátka chronológia) sa Elamčanom, spojeným s ľudom Súzy a vedeným Kindattuom, kráľom elamskej dynastie Šimaškovcov, podarilo obkľúčiť Ur, vyplieniť ho a Ibbi-Sina odvliecť do zajatia, čím sa skončila tretia dynastia Ur. Po tomto víťazstve Elamiti zničili kráľovstvo a nasledujúcich 21 rokov vládli prostredníctvom vojenskej okupácie.
Mezopotámia sa potom dostala pod amorejský vplyv. Amoritskí králi z dynastie Isin vytvorili nástupnícke štáty po období Ur III. Podarilo sa im vyhnať Elamitov z Uru, obnovili mesto a vrátili sochu Nannu, ktorú Elamiti ukoristili. Amoriti boli kočovné kmene zo severnej Levanty, ktoré hovorili severozápadnou semitčinou, na rozdiel od pôvodných Akkadčanov z južnej Mezopotámie a Asýrie, ktorí hovorili východosemitčinou. Približne v 19. storočí pred Kr. bola veľká časť južnej Mezopotámie obsadená Amorejčanmi. Tí sa spočiatku nevenovali poľnohospodárstvu, ale uprednostňovali polokočovný spôsob života a pásli ovce. Postupom času sa amoritskí obchodníci s obilím dostali do popredia a založili vlastné nezávislé dynastie vo viacerých mestských štátoch južnej Mezopotámie, najmä v Isine, Larse, Ešnunne, Lagaši a neskôr založili štát Babylon. 
Sociálno-politická organizácia.
Politická organizácia.
Územie, ktorému vládli králi z dynastie Ur III, bolo rozdelené na provincie, z ktorých každú spravoval guvernér (nazývaný "ensi"). V niektorých nepokojných regiónoch prevzali väčšiu moc pri správe vojenskí velitelia.
Každá provincia mala redistribučné centrum, kam sa posielali všetky provinčné dane, nazývané bala, ktoré sa posielali do hlavného mesta. Dane sa mohli platiť v rôznych formách, od plodín cez dobytok až po pôdu. Vláda potom podľa potreby rozdeľovala tovary vrátane financovania chrámov a dávok potravín pre chudobných.
Mesto Nippur a jeho význam.
Mesto Nippur bolo jedným z najdôležitejších miest tretej dynastie Ur. Nippur sa považuje za náboženské centrum Mezopotámie. Nachádzala sa v ňom svätyňa Enlila, ktorý bol pánom všetkých bohov. Práve tu boh Enlil vyslovoval kráľovo meno a zvolával kráľa na svoju existenciu. To sa používalo ako legitimácia každého kráľa, aby si zabezpečil moc. Podľa niektorých tabuliek, ktoré sa našli v blízkosti mesta, sa tiež predpokladá, že mesto bolo miestom, kde ľudia často viedli spory. Z politického hľadiska je ťažké povedať, aký význam mal Nippur, pretože mesto nemalo status dynastickej alebo vojenskej mocnosti. Skutočnosť, že Nippur nikdy neposkytol kráľom skutočné politické alebo vojenské výhody, však podľa niektorých naznačuje, že nikdy nebol skutočne dobytý. Samotné mesto bolo skôr vnímané ako „národné kultové centrum". Pretože sa na mesto nazeralo týmto spôsobom, predpokladalo sa, že jeho dobytie by mezopotámskym vládcom prinieslo neprijateľné politické riziká. Keďže mesto bolo vnímané ako sväté miesto, umožnilo to Nippuru prežiť aj početné konflikty, ktoré zničili mnohé iné mestá v regióne.
Sociálny systém.
Na túto oblasť majú učenci mnoho rôznych názorov. Dlho sa predpokladalo, že obyčajný robotník nebol ničím iným ako nevoľníkom, ale nové analýzy a dokumenty ukazujú možný iný obraz. Skupíny námezdných robotníkov možno rozdeliť do rôznych kategórií.
Zdá sa, že niektoré skupiny skutočne pracovali z donútenia. Iné, aby si udržali majetok alebo dostali dávky od štátu. Ďalší robotníci boli slobodní muži a ženy, pre ktorých bola možná sociálna mobilita. Mnohé rodiny cestovali za prácou spoločne. Takíto robotníci mohli zhromažďovať súkromný majetok a dokonca byť povýšení do vyšších pozícií. To je celkom iný obraz života robotníkov ako predchádzajúce presvedčenie, že im nebolo umožnené dostať sa zo sociálnej skupiny, do ktorej sa narodili.
Otroci tiež tvorili pre štát rozhodujúcu skupinu pracovných síl. Prekvapivou črtou tohto obdobia však je, že otroci boli zrejme schopní počas svojho života nahromadiť určitý majetok a dokonca aj nehnuteľnosti, za ktoré si mohli kúpiť slobodu. Zachované dokumenty uvádzajú podrobnosti o konkrétnych dohodách o oslobodení otrokov, ktoré boli dohodnuté s otrokármi.
Raný právny kódex.
Jednou z významných čŕt III. dynastie Ur je vytvorenie jedného z prvých známych právnych kódexov, "Zákonníka Ur-Nammu". Je dosť podobný slávnemu Chammurapiho zákonníku, pripomína jeho prológ a štruktúru. Zachované kópie, napísané v starobabylončine, existujú z Nippuru, Sipparu a tiež zo samotného Uru. Hoci sa v prológu pripisuje autorstvo Ur-Nammuovi, o jeho autorstve sa stále vedú určité spory; niektorí bádatelia ho pripisujú jeho synovi Šulgimu.
Prológ k zákonníku, napísaný v prvej osobe, ustanovil kráľa ako maják spravodlivosti pre svoju krajinu, čo bola úloha, ktorú predchádzajúci králi zvyčajne nezastávali. Tvrdí, že chce spravodlivosť pre všetkých, vrátane tradične nešťastných skupín v kráľovstve, ako sú vdovci alebo siroty.
Väčšinu právnych sporov riešili na miestnej úrovni vládni úradníci nazývaní starostovia, hoci proti ich rozhodnutiu sa mohol guvernér provincie odvolať a prípadne ho zrušiť. Niekedy sa právne spory verejne prejednávali za účasti svedkov na mieste, ako je námestie alebo pred chrámom. Ujal sa však obraz kráľa ako najvyššieho sudcu krajiny a tento obraz sa objavuje v mnohých literárnych dielach a básňach. Občania niekedy písali modlitbové listy kráľovi, či už súčasnému alebo minulému.
Remeslá a obchod.
Králi tretej dynastie Ur dohliadali na mnohé významné štátne projekty vrátane zložitých zavlažovacích systémov a centralizácie poľnohospodárstva. Na prácu v poľnohospodárstve, najmä na zavlažovanie, zber úrody a sejbu, sa zhromaždila obrovská pracovná sila.
Obzvlášť dôležitým odvetvím v Ure bol v tomto období textil. Textilnú výrobu riadil štát. Na výrobu vlnených a ľanových odevov bolo zamestnaných mnoho mužov, žien aj detí. Podrobné dokumenty zo správy tohto obdobia vykazujú prekvapujúcu mieru centralizácie. Niektorí bádatelia zašli tak ďaleko, že tvrdia, že žiadne iné obdobie v mezopotámskych dejinách nedosiahlo takú úroveň.
Obchod s oblasťou Perzského zálivu.
Obchod bol pre dynastiu Ur veľmi dôležitý, pretože predstavoval spôsob, ako zabezpečiť, aby ríša mala dostatok spôsobov na rast svojho bohatstva a starostlivosť o tých, ktorým Ur vládol. Jednou z oblastí, s ktorou Mezopotámia obchodovala, bola oblasť Perzského zálivu. Pri obchode v Perzskom zálive patrili medzi najdôležitejšie veci, s ktorými sa veľa obchodovalo, suroviny ako kov, drevo, slonovina a tiež polodrahokamy. Jedným zo špecifických druhov tovaru, s ktorým sa obchodovalo s týmito dvoma regiónmi, boli mušle lastúrnikov. Tie vyrábali remeselníci, ktorí z nich vyrábali lampy a poháre datované do 3. tisícročia.  Boli objavené v hroboch, palácoch, chrámoch a dokonca aj v obytných domoch. Skutočnosť, že tento predmet sa väčšinou nachádzal v kontextoch vyššej triedy, by mohla svedčiť o tom, že v tom čase mali k nemu prístup len bohatí ľudia. Okrem toho sa v Ure vo významnom množstve spotrebovávali šperky, inkrustácie, rezbárske práce a valcové pečate. Vysoký dopyt po týchto predmetoch poukazuje na intenzívne obchodné vzťahy s oblasťou Perzského zálivu.
Obchodné vzťahy s Indom.
Dôkazy o dovoze z Indu do mesta Ur možno nájsť približne od roku 2350 pred Kr. V archeologických náleziskách v Mezopotámii z obdobia približne 2500 – 2000 pred Kr. sa našli rôzne predmety vyrobené z mušlí druhov, ktoré sú charakteristické pre pobrežie Indu, najmä "Trubinella Pyrum" a "Fasciolaria Trapezium". V Mezopotámii, najmä v Ure a Babylone, sa našlo aj niekoľko induských pečatí s harappským písmom. Približne dvadsať pečatí sa našlo z akkadských lokalít a z lokality Ur III, ktoré majú spojitosť s Harappou a často používajú induské písmo.
Tieto výmeny sa zastavili s úpadkom civilizácie údolia rieky Indus približne po roku 1900 pred Kr.
Umenie a kultúra.
Sumerčina dominovala v kultúrnej sfére a bola jazykom právnych, administratívnych a hospodárskych dokumentov, zatiaľ čo znaky rozšírenia akkadčiny bolo možné pozorovať aj inde. Nové mestá, ktoré vznikli v tomto období, dostali prakticky všetky akkadské názvy. Kultúra sa rozvíjala aj prostredníctvom mnohých rôznych druhov umenia.
Literatúra.
Sumerské texty sa v III. urskej dynastii masovo produkovali; slovo „oživenie" alebo „renesancia" na opis tohto obdobia je však zavádzajúce, pretože archeologické nálezy neponúkajú dôkazy o predchádzajúcom období úpadku. Keď sa semitská akkadčina stala bežným hovoreným jazykom, sumerčina naďalej dominovala v literatúre a tiež v administratívnych dokumentoch. Štátni úradníci sa učili písať v špeciálnych školách, ktoré používali len sumerskú literatúru.
Niektorí vedci sa domnievajú, že urucký "Epos o Gilgamešovi" bol v tomto období zapísaný do svojej klasickej sumerskej podoby. Dynastia Ur III sa pokúšala nadviazať spojenie s prvými uruckými kráľmi tým, že sa vydávala za ich príbuzných.
Napríklad králi z III. urskej dynastie sa často hlásili k Gilgamešovým božským rodičom Ninsun a Lugalbandovi ako k vlastným, pravdepodobne preto, aby vyvolali porovnanie s hrdinom eposu.
Iný text z tohto obdobia, známy ako „"Smrť Urnammu"", obsahuje scénu z podsvetia, v ktorej Ur-Nammu zasypáva „svojho brata Gilgameša" darmi.