Igor Riečanský

Prof. MUDr. Igor Riečanský, DrSc. (* 10. máj 1938, Bratislava – † 7. marec 2022, Bratislava) bol slovenský kardiológ, vysokoškolský pedagóg a vedecko-výskumný pracovník.
Životopis.
Po maturite na JSŠ v roku 1955 študoval všeobecné lekárstvo na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (LF UK), ktoré ukončil v roku 1961. Po promócii nastúpil ako sekundárny lekár do nemocnice v Topoľčanoch a následne prešiel do Bánoviec nad Bebravou.
Od roku 1963 pracoval na Katedre experimentálnej patológie LF UK, v rokoch 19661968 pôsobil na I. detskej klinike LF UK, 19681978 II. interná klinika LF UK Bratislava, 19681976 odborný asistent, 19711991 viedol kardiovaskulárny program v SR, od 1979 Kardiologická klinika UKVCH (NUSCH), 19792008 prednosta, Subkatedra kardiológie ILF, 1979 vedúci subkatedry.
V roku 1978 habilitácia, 1995 univerzitný profesor v odbore vnútorné lekárstvo na LF UK a v roku 2014 doktor lekárskych vied (DrSc.), vedný odbor vnútorné lekárstvo.
Bol členom výboru Slovenskej kardiologickej spoločnosti (SKS, 1970) a vo výbore pracoval viac ako 30 rokov. Od r. 1981 bol vedeckým sekretárom a v rokoch 19931997 prvým predsedom Slovenskej kardiologickej spoločnosti v samostatnej SR. V Spolku slovenských lekárov v Bratislave pôsobil viac ako 20 rokov ako jeho prezident.
Prof. Riečanský bol spoluzakladateľ časopisu "Neinvazívna kardiológia" (1991), neskôr sa stal oficiálnym časopisom SKS a SHS pod novým názvom ("Kardiológia / Cardiology"). Člen redakčnej rady časopisov Lekársky obzor a Interná medicína.
Dielo.
Profesor Riečanský vybudoval Katedru kardiológie a angiológie, prvý útvar pre postgraduálne vzdelávanie – pre výchovu slovenských špecialistov z kardiológie a angiológie. Katedra kardiológie vychovala počas svojho trvania viac ako 380 kardiológov a 50 angiológov. Prof. Riečanský bol vedúcim pracoviska, ktorému ako prvému v SR udelil v apríli 2008 výbor Európskej hypertenziologickej spoločnosti titul Centrum excelencie pre hypertenziu. Bol autorom a vedúcim prvého celospoločenského preventívneho programu – Kardiovaskulárneho programu MZ SR v rokoch 1977 – 1991. V rámci tohto projektu sa kompletne vyšetrilo a štatisticky spracovalo takmer pol milióna obyvateľov (30 – 60-roční). Ako vysokoškolský učiteľ založil vlastnú vedeckú školu. Vybudoval slovenskú echokardiografickú školu. Zastával funkciu predsedu garantov pre doktorandské štúdium vo vnútornom lekárstve SZU, bol zodpovedným riešiteľom vyše 20 výskumných úloh.
V bývalom Česko-Slovensku do klinickej praxe zaviedol stanovenie hormónov štítnej žľazy, zavedenie batérie neinvazívnych kardiologických techník a biochemických ukazovateľov v odhaľovaní skorých štádií srdcového zlyhávania a zavedenie nových postupov jeho liečby, zavedenie nových preparátov do liečby rezistentnej artériovej hypertenzie. V spolupráci s profesorom Šimkovicom bol spoluriešiteľom problematiky nahrádzania chlopní perikardiálnym homo-transplantátom.
Pod vedením prof. MUDr. I. Riečanského, DrSc. habilitovali z pracovísk 2 kolegovia, profesormi sa stali 3. Kandidátsku dizertačnú prácu obhájili 12 kandidáti. Profesor Riečanský je autor a spoluautor 14 monografií a vysokoškolských učebníc, vydal viac ako 700 odborných prác.