Kvartér

Kvartér (iné názvy: štvrtohory, antropozoikum, antropogén ; zriedkavo: "kvaternér" ; nevžitý tvar: "štvrtovršie" ; zastarano: "náplavy", "alúvium" ) je súčasná perióda kenozoika, ktorá sa začala pred 2,588 miliónmi rokov. Kvartér bol obdobím opakujúcich sa klimatických zmien, glaciálov a interglaciálov. Prevažná väčšina dnešných rastlín a živočíchov má svojich priamych aj nepriamych predkov v tomto období.
Postavenie v systéme a hranice.
Samotný termín "kvartér" (quaternaire, z lat. "quartus" – štvrtý) zaviedol roku 1829 geológ Jules Desnoyers ako pomenovanie sedimentov okolo francúzskej rieky Seiny v oblasti Parížskej panvy. K poznatkom o kvartére neskôr prispel Louis Agassiz, keď v roku 1837 prezentoval ucelenú glaciálnu teóriu. Charles Lyell o dva roky neskôr spresnil datovanie pleistocénu na základe skamenelých pozostatkov zvierat. Edward Forbes v tej dobe pozoroval paralelu medzi zaľadneniami a pleistocénom. Kvartér v modernom ponímaní zaviedol roku 1832 Marcel de Senes.
Chápanie kvartéru v hierarchii chronostratigrafického členenia sa niekoľkokrát menilo. Staršie členenia považovali za kvartér hlavne holocén a pleistocén (podľa starej definície, teda so spodnou hranicou 1,8 milióna rokov). Medzinárodná komisia pre stratigrafiu (ICS) v roku 2004 pojem kvartér ako formálnu chronostratigrafickú jednotku zrušila.
Podľa členenia (od roku 2005) však bol kvartér znova zavedený ako platná formálna chronostratigrafická jednotka. Jeho spodná hranica je vek 2,588 miliónov rokov BP. Kvartér v tomto ponímaní zahŕňal holocén, pleistocén (podľa starej definície) a vrchnú časť pliocénu (podľa starej definície) – gelas. Kvartér sa vtedy z klasifikačného hľadiska stal špeciálnu podjednotkou kenozoika (tzv. subéra), pričom bol vrchnou časťou neogénu. Terciér bol zároveň vyradený z oficiálnej stratigrafickej klasifikácie. Od roku 2007 ICS zmenila definíciu a postavenie neogénu tak, že už netrvá dodnes (ako v dovtedajšom systéme), ale predchádza kvartéru, a kvartér dostal hierarchicky rovnaké postavenie ako neogén – teda postavenie periódy.. Diskusie o definícii kvartéru však prebiehali aj naďalej, pretože sa vo vtedajšom členení kvartér nezačínal prvým stupňom pleistocénu (1,8 mil. rokov), ale posledným stupňom pliocénu (2,6 mil. rokov). V roku 2009 preto ICS rozhodla, že posunie spodnú hranicu pleistocénu na 2,588 milióna rokov (t. j. bázu stupňa gelas), teda na tú istú hranicu ako kvartér. Touto zmenou sa dosiahlo to, že odteraz splýva dolná hranica kvartéru, pleistocénu a (štvrtohornej) ľadovej doby. Toto členenie je platné dodnes.
Delenie.
Členenie kvartéru a pleistocénu podľa ICS z roku 2021:
Staršie členenia z roku 2009 sa odlišujú a pleistocén členia inak, a to len na:
Spodná hranica hranica je rovnako ako pri súčasnej tabuľke ICS 2009 na hranici 2,588 mil. rokov.
Členenie kvartéru podľa ICS z roku 2005 a mnohých iných autorov je takéto:
Kvartér z pohľadu histórie.
Kvartér (2009) zodpovedá (štvrtohornej) ľadovej dobe. Pleistocén spadá do paleolitu (okrem zhruba polovice neskorého paleolitu). Holocén zahŕňa posledných 11 500/11 800 rokov (pozri pod holocén), a teda z historického hľadiska približne polovicu neskorého paleolitu, ďalej mezolit a ďalšie obdobia až dodnes.
Geológia.
Geologicky kvartér nadväzuje na treťohory, pokračovalo alpínske vrásnenie. Podnebie bolo typické periodickými poklesmi teplôt, ktoré vyúsťovali do ľadových dôb, zvaných glaciály. V priebehu týchto období došlo k rozšíreniu pevninských ľadovcov, v našej oblasti mala krajina vzhľad tajgy až tundry. V medziľadových dobách (interglaciály) dochádzalo k otepleniu asi na dnešnú úroveň. Predpokladá sa, že ľudstvo sa dnes nachádza práve medzi dvoma ľadovými dobami.
Život v kvartéri.
Ľadové doby.
Oblasti, ktoré pokrýval ľadovec boli prakticky bez akejkoľvek vegetácie. Počas chladných období bola do oblastí strednej Európy rozšírená flóra, ktorá je dnes typická pre arktické oblasti. V periglaciálnej oblasti najviac ovplyvnenej blízkou prítomnosťou ľadovcov (tundre) boli rozšírené machy, lišajníky, Dryas octopetala (podľa nej sa flóra typická pre chladné oblasti označuje tiež Dryasová flóra), zakrpatené vŕby Salix polaris, brezy Betula nana. Teplejšiu oblasť stepí pokrývali trávy, kríkové vŕby a brezy, jalovec, či zakrpatené borovice. V pásme lesov – tajge rástli najmä jedle a borovice. V neglaciálnom pásme, ktoré nebolo natoľko ovplyvnené ľadovcami sa nachádzalo mierne pásmo so zmiešanými, či listnatými lesmi.
Vo vývoji živočíchov boli v kvartéri najdôležitejšie cicavce, ktorých fosílne pozostatky sú dodnes hojné, ale stratigraficky významné boli aj niektoré druhy mäkkýšov. Počas ľadových dôb došlo k poklesu druhovej diverzity mäkkýšov. Typické boli hlavne gastropódy Helicopsis striata a Chondrula tridens. V sprašiach sú dnes časté nálezy rodu Pupilla, Columella a Trichia. Z cicavcov v oblasti strednej Európy žili napríklad mamuty srstnaté, nosorožce srstnaté, kone, pižmone, soby a lumíky.
Medziľadové doby.
Typickým predstaviteľom fauny medziľadových dôb bol lesný slon "Paleoxodon antiquus", rozšírené tiež boli jeleňovité, medzi nimi aj obrovský Megaceros giganteus s rozpätím parohov až 3 metre, šabľozubé mačkovité šelmy (Machairodus), jaskynné levy, jaskynné medvede, kone a hyeny. Z ostatných živočíšnych kmeňov boli významné lesné spoločenstvá s rodom Helicigona banatica, Zonitoides sepultus, Viviparus diluvianus.
Pre ľadové aj medziľadové doby boli pomerne významné i hlodavce napr. druhy mimomys a avricola.