Radomilická mokřina

Radomilická mokřina je prírodná rezervácia v Českobudejovickej panve ležiaca severne od Radomilíc.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú mokrade s bohatým výskytom osobitne chránených druhov rastlín typických pre mokraďovú vegetáciu (napr. hrachor močiarny "(Lathyrus palustris)", perutník močiarny "(Hottonia palustris)", horec pľúcny "(Gentiana pneumonanthe)") a živočíchov (napr. kunka červenobruchá) s krajinno ekologickým významom. Súčasne ide o významné hniezdisko a stanovište vodného vtáctva.
Rezervácia zahŕňa nivu Radomilického potoka s menším rybníkom. Rozkladá sa na ploche (iný zdroj k roku 2011 uvádza ) a na severnej hranici sa okolo rezervácie nachádza ochranné pásmo s veľkosťou . Bola vyhlásená v roku 1991. Oblasť je vyhlásená súčasne ako územie európskeho významu a okrem toho je významným botanickým a ornitologickým miestom.
Lokalita.
Radomilická mokřina sa nachádza severne od obce Radomilice a západne od obce Záblatí, obe časti obce Dříteň v okrese České Budějovice. Lokalita leží na pravom a ľavom brehu Radomilického potoka v nadmorskej výške medzi 393 až Spomínaný potok cez prírodnú rezerváciu preteká a vlieva sa neďaleko hranice rezervácie do Strpského rybníka. Rezervácia sa tak čiastočne nachádza na nive tohto potoka. Južný až západný okraj rezervácie je lemovaný železničnou traťou Protivín-Zliv. Na severe a východe sa nachádzajú poľnohospodárske plochy využívané ako lúky a polia.
Z morfologického hľadiska je oblasť situovaná v rámci Českobudejovickej panvy. Povodím spadá oblasť rezervácie do povodia rieky Otavy.
História.
Prírodná rezervácia bola vyhlásená 30. decembra 1991 v rozsahu vyhláškou Okresného úradu v Českých Budějoviciach o zriadení chránených prírodných výtvorov ochrany prírody. Počas znovuvyhlásenia rezervácie z 19. júla 2011 došlo k zmenšeniu rozlohy územia na veľkosť vplyvom presnejšieho zamerania hranice rezervácie. Počas znovuvyhlásenia došlo k zrušeniu predchádzajúceho predpisu.
22. decembra 2004 došlo k vyhláseniu oblasti ako územie európskeho významu pod kódom CZ0313116. Rozloha európsky významnej lokality je . Dôvodom vyhlásenia bol výskyt kunky červenobruchej ("Bombina bombina").
Prírodné pomery.
Podložie lokality je tvorené biotitickou pararulou, na ktorej sa nachádzajú treťohorné ílovité piesky mydlovarského súvrstvia. Na treťohorných pieskoch sa nachádzajú štvrtohorné deluviofluviálne sedimenty. Pôdny profil tvorí široký pás pseudoglejov a to prevažne na mierne naklonených svahoch. V oblasti nivy potoka sa nachádza glej s charakteristickými prechodmi ku gleju organozemnému a organozemi. 
Radomilická mokřina výrazne reaguje na zmeny počasia v priebehu rokov. Ak je suché leto, je oblasť takmer bez vody, naopak vo vlhkých rokoch je lokalita takmer celá zaplavená.
Flóra.
Oblasť rezervácie je tvorená prevažne stanovišťami bezkolencových lúk na vápenatých, rašelinových či hlinito-ílovitých pôdach. Toto stanovište zaberá celkovo cez 27% územia. Na približne rovnako veľkej rozlohe sa vyskytujú striedavo vlhké bezkolencové lúky. Vyše 20% územia je porastené vegetáciou vysokých ostríc patriacich k zväzkom "Phragmition communis" a "Caricion gracilis", a vyše 10% potom rákosinami eutrofných stojatých vôd. Z ďalších spoločenstiev žiadne nepresahuje svojím výskytom 10%.
Z vysokých ostríc sa tu vyskytuje hlavne chrastica trsťovitá ("Phalaris arundinacea"), steblovka vodná ("Glyceria maxima"), trsť obyčajná ("Phragmites australis") a ostrica štíhla ("Carex gracilis"). Predtým bol na lokalite uvádzaný aj hrachor močiarny ("Lathyrus palustris"), ktorý bol ale pri neskoršom výskume podľa niektorých zdrojov nepotvrdený. Iný zdroj ale stále uvádza hrachor močiarny na lokalite ako prítomný.
Fauna.
Rezervácia je dôležitým stanovišťom kunky červenobruchej ("Bombina bombina"), ktorá sa tu vyskytuje v počte niekoľkých desiatok volajúcich samcov v dobe rozmnožovania. Okrem kunky červenobruchej sa tu vyskytuje aj celý rad ďalších obojživelníkov, hlavne skokan ostropyský ("Rana arvalis"), skokan zelený ("Rana kl. esculenta") a rosnička zelená ("Hyla arborea"). Z bezstavovcov sa tu vyskytuje napríklad vážka "Sympecma fusca" a "Lestes barbarus", piliarka "Croesus varus" alebo kobylka "Conocephalus dorsalis". Oblasť slúži tiež ako významné hniezdisko vodného a mokraďového vtáctva. Ide napríklad o cíbika chochlatého ("Vanellus vanellus"), kalužiaka červenonohého ("Tringa totanus") alebo močiarnicu mekotavú ("Gallinago gallinago").
Ohrozenie.
Prírodná rezervácia Radomilická mokřina je ohrozovaná vysúšaním mokrade a zmenou v hospodárení na lokalite aj v okolí. Keďže sa na mieste postupne upúšťa od hospodárenia na priľahlých lúkach, môže dôjsť k rozpadu cenných lúčnych spoločenstiev. Taktiež poľnohospodárska činnosť v blízkosti má za následok vyšší prísun živín na stanovište a teda postupné vytláčanie pôvodných druhov nitrofilnými. Tento prísun materiálu nastáva prevažne v čase výdatných dažďov, kedy sa Radomilický potok môže na lokalitu rozliať a priniesť jemnozrnný sediment bohatý na živiny a prípadne s vysokým obsahom pesticídov. Ďalším potenciálnym nebezpečenstvom by bola snaha obnoviť rybárčenie na zarastenom a čiastočne vypustenom rybníku, ktorý tvorí významnú časť lokality. Tento rybník bol obnovený v roku 2004 zo zdrojov revitalizácie riečnych systémov. Starostlivosť o rezerváciu zabezpečuje podľa zákona Juhočeský kraj.
V súčasnosti dochádza k regulácii hladiny vody v rybníku a teda k ovplyvňovaniu hydrologických pomerov. K tomu sa využíva postavený priepust z 90. rokov 20. storočia na odvodňovacej stoke pri severozápadnom okraji lokality. Tento priepust bol koncom roka 2004 znovuvybudovaný. Význam priepustu spočíva v tom, že v čase dlhodobého sucha zadržiava vodu na lokalite. Ale pre jeho správnu funkčnosť je potrebné jeho pravidelná kontrola. Tá sa nepodarila zabezpečiť v roku 2005, čo sa nepriaznivo prejavilo na rozmnožovaní kunky červenobruchej. Taktiež na miestach kultúrnej a ostricovej lúky dochádza ku kosbe vzrasteného porastu, čím sa darí spomaľovať postup sukcesie (predovšetkým zazemňovaniu).