Francis Pegahmagabow

Francis Pegahmagabow (* 9. marec 1891, Parry Sound, Ontário, Kanada† 5. august 1952, tamže) bol odžibvejský vojak, politik a aktivista v Kanade. Bol najviac vyznamenaným domorodým vojakom v kanadskej vojenskej histórii a najefektívnejším ostreľovačom prvej svetovej vojny. Bol skúseným strelcom a prieskumníkom, pripísalo sa mu zabitie 378 Nemcov a zajatie ďalších 300. Neskôr v živote pôsobil ako šéf a radca pre Wasauksing First Nation a ako aktivista a vodca v niekoľkých organizáciách First Nations. Stretol sa s ďalšími známymi domorodými osobnosťami vrátane Freda Lofta, Julesa Siouiho, Andrewa Paulla a Johna Tootoosisa.
Raný život.
Francis Pegahmagabow sa narodil 9. marca 1891 na mieste, ktoré je teraz rezerváciou prvého národa Shawanaga v Nobel v Ontáriu. V Ojibwe sa volal Binaaswi („fúkajúci vietor“). Keď mal Francis tri roky, jeho otec zomrel a matka ho následne opustila, aby sa vrátila do svojho domova v Henvey Inlet First Nation. Vychoval ho starší Noah Nebimanyquod a vyrastal v Shawanaga, kde sa naučil tradičným zručnostiam, ako je lov, rybolov a tradičná medicína. Pegahmagabow praktizoval zmes katolicizmu a spirituality Anishinaabe.
V januári 1912 dostal Pegahmagabow finančnú pomoc na ubytovanie a stravu, aby si mohol dokončiť vzdelanie na verejnej škole s pomocou právnika z Parry Sound Crown, Waltera Lockwooda Haighta. Školu opustil vo veku 12 rokov a pracoval v drevorubačských a rybárskych táboroch a nakoniec sa stal námorným hasičom.
Vojenská kariéra.
Po vypuknutí 1. svetovej vojny sa Pegahmagabow v auguste 1914 dobrovoľne prihlásil do služby v kanadskom expedičnom zbore napriek diskriminácii kanadskej vlády, ktorá spočiatku vylučovala menšiny. Bol vyslaný do 23. kanadského pluku (Northern Pioneers). Po vstupe do kanadských síl pôsobil v CFB Valcartier. Keď tam bol, vyzdobil svoj vojenský stan tradičnými symbolmi vrátane Caribu, symbolu jeho klanu. Začiatkom októbra 1914 bol nasadený v zámorí s 1. kanadským peším práporom 1. kanadskej divízie — prvého kontingentu kanadských jednotiek vyslaných do bojov v Európe. Jeho spoločníci ho tam prezývali „Peggy“.
V apríli 1915 bojoval Pegahmagabow v druhej bitke pri Ypres, kde Nemci prvýkrát použili plynný chlór na západnom fronte. Práve počas tejto bitky si začal budovať povesť ostreľovača a prieskumníka. Po bitke bol povýšený na desiatnika. Jeho prápor sa zúčastnil bitky na Somme v roku 1916, počas ktorej bol zranený do ľavej nohy. Zotavil sa včas, aby sa mohol vrátiť do 1. práporu, keď sa presunuli do Belgicka. Dostal Military Medal za prenášanie správ pozdĺž línií počas týchto dvoch bitiek. Pôvodne ho jeho veliaci dôstojník, podplukovník Frank Albert Creighton, nominoval na Medailu za významné správanie, odvolávajúc sa na jeho ignorovanie nebezpečia a „vernosť povinnosti“.
6./7. novembra 1917 získal Pegahmagabow Bar k svojej vojenskej medaile za svoje činy v druhej bitke o Passchendaele. Počas bojov dostal Pegahmagabowov prápor za úlohu zaútočiť na Passchendaele. V tom čase už bol povýšený do hodnosti desiatnika a počas bitky bolo zaznamenané, že hrá dôležitú úlohu ako spojka medzi jednotkami na boku 1. práporu. Keď sa posily práporu stratili, Pegahmagabow bol nápomocný pri ich navádzaní a zabezpečovaní toho, aby dosiahli svoje pridelené miesto v zákope.
30. augusta 1918, počas bitky na rieke Scarpe, bol Pegahmagabow zapojený do boja proti nemeckému útoku v Orix Trench neďaleko Upton Wood. Jeho rote už takmer došla munícia a hrozilo jej obkľúčenie. Pegahmagabow odolal paľbe z ťažkých guľometov a pušiek tým, že vošiel do územia nikoho a priniesol si späť dostatok munície, aby mohol pokračovať a pomáhať pri odrážaní ťažkých nepriateľských protiútokov. Za toto úsilie získal druhý Bar k svojej medaile, čím sa stal jedným z iba 39 Kanaďanov, ktorým sa dostalo tejto pocty.
Vojna sa skončila v novembri 1918 a v roku 1919 bol Pegahmagabow vyslaný späť do Kanady. Slúžil takmer celú vojnu a vybudoval si povesť zručného strelca. Pomocou nie veľmi obľúbenej Rossovej pušky sa mu pripisovalo zabitie 378 Nemcov a zajatie ďalších 300. V čase jeho prepustenia slúžil ako hlavný seržant a bol ocenený Hviezdou 1914–15, Britskou vojnovou medailou a Medailou za víťazstvo.