burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zlaté rúno

V gréckej mytológii je zlaté rúno (gr. "Χρυσόμαλλον" "δέρας", Chrysómallon déras, doslova zlatovlasá kožušina) rúno zlato-vlasého,[a] okrídleného barana Chrysomallosa, ktorý zachránil Frixa a priviedol ho na Kolchidu, kde ho Frixus potom obetoval Diovi. Frixos dal rúno kráľovi Aiétovi, ktorý ho uchovával v posvätnom háji, odkiaľ ho Iasón a Argonauti s pomocou Médeie, Aiétovej dcéry, ukradli.
V historickom príbehu sa hrdina Iasón a jeho posádka Argonautov vydali na výpravu za rúnom na príkaz kráľa Peliasa, aby Iasóna právom dosadili na trón Iolku v Tesálii. S pomocou Médeie získajú zlaté rúno. Príbeh je veľmi starý a bol známy už v Homérových časoch (8. storočie pred Kr.). Zachoval sa v rôznych podobách, medzi ktorými sa detaily líšia.
V súčasnosti sa heraldické varianty zlatého rúna často objavujú v Gruzínsku, najmä na erboch a vlajkách spojených so západogruzínskymi (historickými kolchidskými) obcami a mestami vrátane erbu mesta Kutaisi, starovekého hlavného mesta Kolchidy.
Mytológia.
Athamas, zakladateľ Tesálie, ale aj kráľ mesta Orchomenus v Boiótii (oblasť juhovýchodného Grécka), si vzal za prvú manželku bohyňu Nefelé. Mali dve deti, chlapca Frixa (ktorého meno znamená „kučeravý" ako štruktúra baranieho rúna) a dievča Hellé. Neskôr sa Athamas zaľúbil do Inó, Kadmovej dcéry, a oženil sa s ňou. Keď Nefelé v hneve odišla, krajinu postihlo sucho.
Inó žiarlila na svoje nevlastné deti a zosnovala ich smrť. V niektorých verziách presvedčila Athamasa, že obetovanie Frixa je jediný spôsob, ako ukončiť sucho. Nefelé alebo jej duch sa deťom zjavil s okrídleným baranom, ktorého rúno bolo zo zlata. Barana splodil Poseidón vo svojej primitívnej baranej podobe s Teofané, nymfe a vnučke Hélia, boha slnka. Podľa Hygina Poseidón preniesol Theofanu na ostrov, kde z nej urobil ovcu, aby si s ňou mohol užívať medzi stádami. Tam je jej ostatní nápadníci nedokázali rozoznať.
Nefeline deti utiekli na zlatom baranovi cez more, ale Hellé spadla a utopila sa v úžine, ktorá je teraz pomenovaná po nej, v Hellesponte. Baran sa prihovoril Frixovi, povzbudil ho a bezpečne odviezol chlapca do Kolchidy (dnešné Gruzínsko) na najvýchodnejšom pobreží Čierneho mora. Tam barana obetovali bohom. Týmto činom sa baran v podstate vrátil bohu Poseidónovi a z barana sa stalo súhvezdie Baran.
Frixos sa usadil v dome Aiéta, syna boha slnka Hélia. Zlaté rúno uchované z barana zavesil na dub v háji zasvätenom Áresovi, bohu vojny a jednému z dvanástich olympských bohov. Rúno strážil drak, ktorý nikdy nespal. Jeho zuby sa po zasadení do zeme mohli stať vojakmi. Drak stál pri úpätí stromu, na ktorom bolo rúno umiestnené.
Pokračovanie príbehu o zlatom rúne nájdeme v rozprávaní o výprave Argonautov. Títo hrdinovia sa podujmú zmocniť sa ho pod vedením Iasóna.
Hlavné interpretácie.
Nižšie sú uvedené hlavné z rôznych interpretácií rúna s poznámkami o zdrojoch a hlavných kritických diskusiách:
Kafeneto (Triavna)

Kafeneto (, doslovne: Kaviareň) je dom z 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky súborového významu.
Lokalita.
Kafeneto sa nachádza v historickej časti mesta Triavna na ulici „Angel Kănčev“ (, doslova "ulica Angela Kănčeva") č. 5. Budova sa nachádza medzi budovou známou ako furnata a budovou trevnenskej starej školy.
Dejiny.
Budova bola postavená v priebehu 19. storočia. Zo zápiskov trevnenského obyvateľa Dima Kazasova z rokov 18921896 vyplýva, že v tej dobe budova fungovala ako vtedy jediná trevnenská kaviareň, pričom sa v jej priestoroch schádzala miestna inteligencia. 
V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky súborového významu. V rokoch 19701973 a v roku 2017 prebehli na budove reštauračné práce. 
V súčasnosti sa budova využíva ako klub dôchodcov. 
Charakteristika.
Kostra stavby pozostáva z drevených trámov, medzi ktorými sa nachádza výplň. Ide o prízemnú budovu, ktorá pôvodne pozostávala len z priestoru ďukianu (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch). Strecha v priestoroch prednej fasády presahuje cez pôdorys samotného domu a zasahuje nad ulicu, pričom táto časť strechy je podopieraná drevenými stĺpmi.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka súborového významu (súčasť historického námestia a pamiatkovo chráneného architektonického ansáblu Centralnijat ploštad.
Rok vyhlásenia: 1967
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: "Kafeneto" (, doslovne Kaviareň)
Furnata (Triavna)

Furnata (, doslovne Rúra, prenesene aj Pekáreň) je dom z 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky súborového významu.
Lokalita.
Furnata sa nachádza v historickej časti mesta Triavna na ulici „Angel Kănčev“ (, doslova "ulica Angela Kănčeva") č. 3. Je súčasťou súboru budov historického námestia „Ďado Nikola“ (, doslova "námestie deda Nikolu").
Dejiny.
Budova bola postavená v priebehu 19. storočia. 
V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky súborového významu. V rokoch 19701972 prebehli na budove reštauračné práce. Ďalšie stavebné úpravy boli na budove vykonané aj v rokoch 1986, 1990 a v roku 2017 
Charakteristika.
Kostra stavby pozostáva z drevených trámov, medzi nimi sa nachádza výplň. Budova je dvojposchodová, pričom prízemie je čiastočne vkopané do zeme. V ľavej časti budovy sa nachádza schodisko, ktoré spája prízemie s nadzemným poschodím. Na prízemí sa nachádzala miestnosť, ktorá fungovala ako pekáreň a jedna obytná miestnosť. Na nadzemnom poschodí sa nachádzali tri miestnosti. Jedna z miestností (smerom k rieke) fungovala ako kaviareň, druhá miestnosť (smerom na námestie) fungovala ako holičstvo, tretia miestnosť na poschodí bola obytná. 
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka súborového významu (súčasť historického námestia a pamiatkovo chráneného architektonického ansáblu Centralnijat ploštad.
Rok vyhlásenia: 1967
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: "Furnata" (, doslovne Rúra)
Grúň (vrch v Jablunkovskom medzihorí)

Grúň () je vrch v Jablunkovskom medzihorí, krajinnom celku Západných Beskýd. Leží nad obcou Skalité, približne severovýchodne od Čadce. 
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti Jablunkovského medzihoria. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Skalité. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situované Skalité, západne sa nachádza Jaworzynka, severne Koniaków a východne Zwardoń. 
Opis.
Grúň leží na východe centrálnej časti vrchoviny, v hrebeni vedúcom z Kykuly () juhozápadným smerom cez Poľanu (). Západne sa nachádza Gírová (), Pahorok (), Mojov grúň () a Tri kopce (), južne Liesková (), Firkova Kýčera (), Oselné (), Kykula () a Veľká Rača (), východne Skalanka (), Serafínov grúň (), Rachowiec (), Poľana () a Kykula () a severne Trojaki (), Ochodzita (), Siwoniowski Wierch () a Slivkuľa (). Voda z južných svahov odteká do Čierňanky, zo severných ju odvádza jej prítok Rieka, obe patriace do povodia Kysuce. Vrcholom vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva horská lúka, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrcholy Jablunkovského medzihoria, no tiež Kysucké, Moravsko-sliezske, Sliezske a Oravské Beskydy.
You’ll Never Walk Alone

You’ll Never Walk Alone je pieseň z roku 1945 z muzikálu Carousel. Autormi piesne sú Richard Rodgers a Oscar Hammerstein II. Neskôr ju naspievalo aj mnoho iných spevákov ako Frank Sinatra, Judy Garland, Elvis Presley a Johnny Cash.
Najznámejšia verzia je ale naspievaná liverpoolskými hudobníkmi Gerry &amp; The Pacemakers.
V roku 1965 ju pod názvom Nikdy nejdeš sám s textom Zdeňka Borovca naspieval Jiří Popper. V roku 1974 ju pod rovnakým názvom, ale s iným textom od toho istého autora, naspieval Karel Gott.
Hymna Liverpool FC.
Táto pieseň je hymnou anglického futbalového Liverpool FC. Pieseň sa na Anfielde začala spievať na začiatku 60. rokov dvadsiateho storočia. Postupne si získala veľkú popularitu aj medzi fanúšikmi ďalších klubov po celom svete. Názov piesne sa nachádza na Shanklyho bráne pred štadiónom na Anfielde. Vrch brány je taktiež vyobrazený v klubovom znaku. Kuriózne je, že táto hymna údajne zaznela najskôr na štadióne ich odvekých rivalov – Manchestru United, ktorí tak chceli uctiť svojich zosnulých kamarátov z leteckého nešťastia v roku 1958. Až neskôr si ju za prevzali fanúšikovia Liverpoolu, ale aj Borussie Dortmund či Celticu Glasgow.
Sopron Basket

Sopron Basket, (od roku 1921 oficiálne Soproni Vasutas Sportegylet, skratka SVSE, zo sponzorských dôvodov v rokoch 19911993 "SVSE Raabersped", 19931997 "GYSEV Sopron", 19972002 "GYSEV-Ringa Sopron", 20022003 "GYSEV-Orsi Sopron", 20032004 "Euroleasing-Orsi Sopron", 20042011 "MKB-Euroleasing Sopron", 20112015 "UNIQA-Euroleasing Sopron", 20152017 "UNIQA Sopron", 2017súčasnosť "Sopron Basket") je maďarský basketbalový klub, pôsobiaci v meste Šopron. Klub vznikol v roku 1921, v sezóne 2023/24 hralo jeho seniorské družstvo žien v maďarskej ženskej extralige. Spolu získal 16 majstrovských titulov, čím je druhým najúspešnejším maďarským klubom. Sopron je víťazom Euroligy v sezóne 2021/22 a Pohára Ronchettiovej zo sezóny 1997/98.
Súčasný káder.
"Údaje sú aktuálne k 15. 11. 2023."
Skira

Skira alebo Skiroforia () bola starogrécka, prevažne, ale nie výlučne ženská slávnosť, oslavovaná v lete 12. dňa atického mesiaca skiroforión.
Skira sa oslavovala v čase splnu, okolo letného slnovratu, keď dozrela úroda. Najstaršie zmienky o tomto sviatku naznačujú, že to bol ženský sviatok k pocte Demetry a Koré. Neskoršie písomné pramene uvádzajú spojenie s kultmi Atény a Poseidóna. Oslava sa začala sprievodom (pompé), v ktorom šla Aténina kňažka, Poseidónov kňaz a možno aj kňaz Apolónov (alebo boha Hélia), všetci pod veľkým slnečníkom. Sprievod sa uberal z aténskej Akropole do "Skirónu" (atický démos) v blízkosti rieky Kéfissos, do starovekého okrsku na ceste do Eleusíny (na hranici medzi Aténami a Eleusínou). V mýtickej rovine táto "pompé" tiež zopakovala pochod aténskeho kráľa Erechthea do Eleusíny (ktorý tam prišiel o život).
Eleusínske bohyne, reprezentované ich kňažkami, následne privítali sprievod prichádzajúci z Atén a obetovalo sa Aténe, Poseidónovi, Demetre a Persefone (mohli sa vykonávať aj obrady ich „"zmierenia"“). V Skiróne sa konal zrejme aj jeden z troch rituálnych obradov orby v Atike, vymlátené obilie sa mohlo niesť späť do Atén (s mlátením kozmogonicky súvisel aj úkon posvätnej orby, pluh symbolizoval falus a zem lono, ktoré sa malo pripraviť na siatie nového obilia). Pravdepodobne sa konal aj štafetový beh dospievajúcich chlapcov, zastupujúcich svoje kmene, ktorí niesli viničné konáre s hroznom od aténskej svätyne Dionýza do Skirónu, víťaz vypil slávnostný nápoj vyrobený z vína, múky, syra, oleja a medu ("Pentaploa") a súťažiaci sa vrátili do Atén v radostnom "kómose" „"hýrení, oslave"“ (zrejme sprevádzajúc kňaza a kňažku). Zatiaľ čo bohovia (reprezentovaní ich kňazmi) neboli v meste, ženy slávili tajný rituál, v ktorom prevzali občianske úlohy, ktoré boli zvyčajne vyhradené pre mužov. Rovnako ako Thesmoforia, aj Skira patrila do komplexu rituálov a mýtov, v ktorých bol zlom v čase poznačený "gynaikokratiou", vládou žien a zvratom normálneho stavu vecí.
V predvečer tejto slávnosti boli v Marathóne uctievaní "Tritopatores" (záhadné božstvá uctievané v Atike).
Marianna Novotná

Doc. JUDr. Marianna Novotná, PhD. (rod. Kosnáčová; * 8. september 1978, Trnava) je slovenská právnička, odborníčka na občianske právo a vysokoškolská pedagogička. Zameriava sa na oblasť mimozmluvného záväzkového práva.
Vo funkčnom období 1. november 2023 až 31. október 2027 pôsobí ako dekanka Právnickej fakulty Trnavskej univerzity v Trnave.
Život.
Narodila sa v roku 1978 v Trnave, kde vyštudovala miestnu obchodnú akadémiu. Na Právnickej fakulte Univerzite Komenského vyštudovala v rokoch 19982003 odbor právo. Doktorandské štúdium úspešne absolvovala na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave (2007).
Svoju odbornú právnickú činnosť po štúdiách spájala s akademickým prostredím a trnavskou právnickou fakultou. Postupne pôsobila ako asistentka, odborná asistentka, vedecko-výskumná pracovníčka, docentka, až nakoniec od roku 2022 ako univerzitná profesorka. Od roku 2016 pôsobila ako členka Komisie pre rekodifikáciu slovenského súkromného práva. Na docentku sa habilitovala v Bratislave (2018). Témou jej práce bola "„Zodpovednosť prevádzkovateľa ubytovacích služieb za vnesené veci (Český pohľad)“".
Od roku 2020 pôsobí ako externá členka pedagogického zboru na Justičnej akadémii SR. Na PF TU vyučovala občianske právo a predmety spojené so súkromným deliktným právom a právom bezdôvodného obohatenia. Bola členkou viacerých fakultných a akademických orgánov. Od roku 2020 pôsobila ako prodekanka pre vedu a legislatívu. 26. októbra 2023 bola ako jediná kandidátka zvolená za dekanku PF TU. Na pozícii vystriedala Andreu Olšovskú. Jej funkčné obdobie trvá od novembra 2023 do 31. októbra 2027.
Vedecká a odborná činnosť.
Pôsobí ako slovenská spravodajkyňa pre "The Working Team on Rental of Movable Property" a pre oblasť ujmy spôsobenej katastrofickou udalosťou ako slovenská spravodajkyňa Académie internationale de droit comparé. Zúčastnila sa pri tvorbe komparatívnych poznámok v Návrhu spoločného referenčného rámca (DCFR). Viedla viaceré projekty VEGA a APVV. Vydala viac ako 245 výstupov tvorivej činnosti. Ocenenou bola monografia o jadrovej zodpovednosti na národnej, medzinárodnej a európskej úrovni, ktorú napísal kolektív pod jej vedením. Je členkou Vedeckej rady vydavateľstva Wolters Kluwer a členkou redakčnej rady viacerých odborných časopisov. Je spoluautorkou „beckovského“ komentára k Občianskemu zákonníku.
Je členkou viacerých medzinárodných organizácií (Society of European Contract Law, Viedenský pracovný kruh v rámci Výskumného centra pre európsky rozvoj práva a reformu súkromného práva, European Law Institute a Českej a slovenskej spoločnosti pre deliktné právo a príbuzné obory (mimozmluvné záväzky). Ovláda angličtinu, nemčinu a francúzštinu.
VK Spartak UJS Komárno

VK Spartak UJS Komárno je slovenský mužský volejbalový klub z Komárna. Je účastník najvyššej domácej súťaže extraligy.
História.
Klub vznikol 15. júna 1992. V rokoch 2014 až 2016 vzhľadom na licenčné práva klub oficiálne pôsobil ako VK Spartak VKP Komárno. Po dvojročnej anabáze v Komárne klub následne pokračoval už pod dnešným názvom VKP Bratislava. Od roku 2016 má klub partnerstvo s Univerzitou Jánosa Selyeho (UJS).
Vláda Rakúskej republiky od 6. decembra 2021

Vláda Rakúskej republiky od 6. decembra 2021, resp. Vláda Karla Nehammera je v poradí 35. a súčasná rakúska vláda, ktorá nastúpila do úradu 6. decembra 2021. Kancelárom je Karl Nehammer. Nasledovala po Schallenbergovej vláde, keď predchádzajúci kancelár rezignoval a vymenil si s Nehammerom ministerstvo zahraničia.
Zloženie vlády.
Vláda je zložená nasledovne:
Lieštinský potok (prítok Laborca)

Lieštinský potok je potok v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Medzilaborce na území obcí Čertižné a Habura. Je ľavostranným prítokom Laborca, ktorý ústi do rieky Latorice. Nachádza sa v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške na obecnej hranici medzi obcou Čertižné a obcou Habura v severozápadnej časti územia obce Habura a vo východnej časti územia obce Čertižné na svahu lesa Krivá Kýčera neďaleko štátnej slovensko – poľskej štátnej hranice v lesnom extraviláne v okrese Medzilaborce v Prešovskom kraji. 
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodojužným smerom cez lesný extravilán, oblúkom sa skrúca na juh a juhovýchod, tečie po obecnej hranici medzi obcou Čertižné a obcou Habura. Ľavým brehom obmýva úpätie lesa Čierna mláka, preteká lesným a pasienkovým komplexom Lieštiny rozprestierajúcim sa na území oboch obcí, v priberá bezmenný ľavostranný prítok. V opúšťa obecnú hranicu a ďalej až do svojho ústia preteká zmiešaným lesným a poľnohospodárskym extravilánom cez územie obce Habura, v lese Za Strucovou v priberá bezmenný pravostranný prítok. Vyteká z lesa, v podteká cestu z Habury do Čertižného, v ústi do meandrujúceho Laborca ako jeho ľavostranný prítok. Pramení a preteká svojim horným tokom na hranici obcí Čertižné a Habura a svojim dolným tokom preteká a ústi na území obce Habura. Nemá dôležitejšie prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v názve lesa a pasienka "Lieštiny", priestorom ktorého potok preteká. Názov lesa "Lieštiny" má pôvod v apelatíve "lieska obyčajná" (latinsky "Corylus avellana"), ktorého prvý člen bol rozšírený formantom "-ina" (príponou miesta) ako "Dubina, Jelšina, Jedlina, Javorina" vo význame "porast, les s nadpriemerným zastúpením dreviny tohto druhu". Po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Lieštinský potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum "Lieštinský potok (prítok Laborca)" bolo štandardizované v roku 1990. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum "Lieštinský potok" nie je jedinečným názvom (november 2023).
City of Manchester Stadium

City of Manchester Stadium (zo sponzorských dôvodov známy aj ako Etihad Stadium) je futbalový štadión v Manchestri, na ktorom hrá svoje domáce zápasy klub Manchester City. V roku 2003 bol prestavaný z atletického štadióna na štadión futbalový. V roku 2011 bol po podpísaní sponzorskej zmluvy so spoločnosťou Etihad Airways štadión premenovaný na Etihad Stadium.
V auguste 2015 bola dokončená výstavba tretieho podlažia na južnej tribúne so 7 000 miestami na sedenie. Otvorenie tribúny sa stihlo včas, pred začiatkom sezóny 2015/16. Rozšírenie bolo navrhnuté tak, aby bolo v súlade s existujúcim dizajnom strechy. Ďalší plán prestavby existujúcej severnej tribúny vo výške 300 miliónov libier zahŕňa výstavbu nového hotela so 400 izbami, krytým fanparkom pre 3000 ľudí a zvýšenie kapacity štadióna až na 61 474 miest. Prestavba sa začala v júli 2023 a bude dokončená do konca roka 2026.
Jordan Henderson

Jordan Brian Henderson MBE (*17. jún 1990, Sunderland, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hrá ako stredopoliar za klub Ajax Amsterdam, ktorý pôsobí v Eredivisie a za anglický národný tím. Henderson je známy svojím vodcovstvom, všestrannosťou a fyzickou zdatnosťou.
Henderson sa pripojil k akadémii Sunderlandu vo veku osem rokov a debutoval v seniorskom tíme o desať rokov neskôr v novembri 2008. V roku 2009 strávil šesť mesiacov na hosťovaní v Coventry City a následne sa vrátil do Sunderlandu. V roku 2011 sa Henderson upísal Liverpoolu a o rok neskôr vyhral s klubom svoju prvú trofej, Ligový pohár. Henderson bol v roku 2015 vymenovaný za kapitána Liverpoolu a v roku 2019 s klubom vyhral Ligu majstrov, Superpohár UEFA a Majstrovstvá klubov FIFA a v roku 2020 priviedol svoj tím k titulu Premier League. Za svoje výkony v sezóne, v ktorej vyhral titul, bol Henderson menovaný futbalistom roka FWA. V roku 2022 vyhral Henderson FA Cup a EFL Cup, pričom Liverpool v oboch finále porazil Chelsea na penalty.
Henderson odohral za svoju krajinu viac ako 75 zápasov od svojho debutu v roku 2010. S Anglickom sa predstavil na šiestich medzinárodných turnajoch, na Majstrovstvách Európy 2012, 2016 a 2020 a na Majstrovstvách sveta vo futbale 2014, 2018 a 2022 . Bol prvým hráčom, ktorý vyhral ocenenie anglickký Hráč roka na úrovni do 21 rokov a seniorskej úrovni.
Úspechy.
Liverpool
Anglicko
Individuálne
Rady
Slivkuľa

Slivkuľa () je vrch v Jablunkovskom medzihorí, krajinnom celku Západných Beskýd. Leží na slovensko-poľskej hranici, nad obcou Skalité, približne severovýchodne od Čadce. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Jablunkovského medzihoria. Leží na pomedzí Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva, okresu Čadca a Powwiatu cieszyńského a zasahuje na katastrálne územie obce Skalité a Jaworzynka. Najbližším sídlom je južne situované Skalité, západne sa nachádza Jaworzynka, severne Istebna a Koniaków a východne Zwardoń. 
Opis.
Slivkuľa leží na východe centrálnej časti vrchoviny, v hrebeni vedúcom z Kykuly () západným smerom na Pahorok (). Západne sa nachádza aj Gírová (), Valy () a Stankovo (), južne Tri kopce (), Liesková (), Firkova Kýčera (), Oselné (), Kykula (), Veľká Rača () a Grúň (), východne Skalanka (), Poľana (), Kykula (), Trojaki () a Siwoniowski Wierch () a severne Ochodzita (), Zloty Groń () a Mloda Góra (). Hrebeň patrí do povodia Kysuce; vodu z južných svahov odvádza Rieka do Čierňanky, zo severných odteká rovnakým smerom potokom Kreźelka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Jablunkovského medzihoria, no tiež Kysucké, Moravsko-sliezske a Sliezske Beskydy. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi zo Skalitého.
EFL League Two

English Football League Two (známa tiež ako League Two) je štvrtá najvyššia futbalová súťaž v Anglicku. Tento názov má od roku 2004. V roku 1958 sa liga volala Division Four a od roku 1992 Division Three.
V tejto divízii sa nachádza 24 klubov. Každý klub hrá proti každému počas celej sezóny dvakrát (raz doma a raz vonku). Za víťazstvo sa udeľujú tri body, za remízu jeden a za prehru nula. Na konci sezóny 3 kluby postúpia do EFL League One a dva kluby zostúpia do National League.
Pätina

Pätina () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží pri obci Sihla, približne severovýchodne od Hriňovej.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Sihlianska planina. Leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Detva a Brezno a zasahuje na katastrálne územie mesta Hriňová a obce Sihla. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Sihla, Drábsko a Lom nad Rimavicou, južne ležia Látky a Detvianska Huta, juhozápadne Hriňová a severovýchodne Čierny Balog.
Opis.
Pätina leží na juhu centrálnej časti Veporských vrchov, v hrebeni, vedúcom od Lomu nad Rimavicou západným smerom cez vrch Kľuka () na Kopce (). Severne sa nachádza Široký grúň (), Jedľová () a Obrubovanec (), východne Tlstý javor (), Dlhý grúň (), Žabec () a Drahová (), južne Čierťaž (), Skalka (), Magura () a Kečka () a západne Sedlo (), Hukavský grúň (), Poľana (), Kopce (), Záhorská skala (), Kľuka (), Brusniansky grúň () a Ramža (). Oblasť patrí do povodia Hrona; voda z východných svahov odteká potokom Slatina, zo severných potokom Jedľová, oba smerujúce do Kamenistého potoka. Na západných svahoch pramení rieka Slatina a z južných svahov jej prítok Bartková. Vrchol traverzuje značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Veporských vrchov, Nízke Tatry, Poľanu a Javorie.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa, no juhozápadne popod vrchol prechádza traverzom modro značený turistický chodník z Lomu nad Rimavicou na Kľuku a Kopce.
Zlatá kopačka Premier League

Zlatá kopačka Premier League je každoročné ocenenie anglikého futbalového zväzu udeľované najlepšiemu strelcovi v Premier League. Okrem trofeje je víťazovi Zlatej kopačky zvyčajne pridelených 1000 liber za každý gól, ktorý strelil počas sezóny. Peniaze sú darované charite podľa výberu hráča. Robin van Persie dostal 30 000 liber po strelení 26 gólov v sezóne 2012/13.
Premier League bola založená v roku 1992, kedy kluby hrajúce Football League First Division opustili English Football League a založili novú komerčne nezávislú ligu, ktorá si vyjednávala vlastné vysielacie a sponzorské zmluvy. V lige pôvodne hralo 22 tímov, po sezóne 1994/95 sa okruh znížil len na 20 tímov. Prvým víťazom tohto ocenenia sa stal Teddy Sheringham. Thierry Henry vyhral Zlatú kopačku celkom štyrikrát, viac než akýkoľvek iný hráč. Jimmy Floyd Hasselbaink bol prvým neanglickým víťazom a Dwight Yorke prvým mimoeurópskym víťazom, keď sa o cenu podelil v roku 1999 s Michaelem Owenem. Alan Shearer je spolu s Henrym jediným hráčom, ktorý získal cenu vo troch po sebe idúcich sezónach. 
Erling Haaland vstrelil v sezóne 2022/23 rekordných 36 gólov, zatiaľ čo Nicolasovi Anelkovi stačilo k zisku tohto ocenenia v sezóne 2008/09 skórovať len 19 gólov.
FA Premier League 1994/1995

FA Premier League 1994/1995 bola 3. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992. Obhajcom titulu bol Manchester United. Sezóna sa začala 20. augusta 1994 a skončila sa 14. mája 1995. Víťazom sezóny sa stal Blackburn Rovers, ktorý vyhral svoj prvý titul v Premier League a tretí celkovo. Do Ligy Majstrov 1995/1996 sa kvalifikoval iba Blackburn Rovers. Do Pohára víťazov pohárov UEFA sa kvalifikoval Everton. Do Pohára UEFA sa kvalifikoval Manchester United, Nottingham Forest Liverpool a Leeds United.
Do Football League First Division zostúpili Crystal Palace, Norwich City, Leicester City a Ipswich Town.
Hoka One One

Hoka One One (alebo jednoducho HOKA) je spoločnosť, ktorá primárne navrhuje a predáva bežecké topánky. Bola založená v roku 2009 v Annecy vo Francúzsku a sídlila v Richmonde v Kalifornii predtým, ako ju v roku 2013 získala spoločnosť Deckers Brands. Hoka si prvýkrát získala pozornosť v bežeckom priemysle výrobou topánok s nadmernou medzipodrážkou.
História.
Topánky boli pôvodne obľúbené ultramaratónskymi bežcami kvôli ich zvýšenému tlmeniu a prirodzenej stabilite. Rýchlo si však získali obľubu aj medzi ostatnými bežcami, pretože ponúkajú maximálne tlmenie a zároveň minimálnu hmotnosť.
V roku 2023 článok v časopise "Men's Health" tvrdil, že „pokiaľ ide o kombináciu vysokého komfortu a ľahkých materiálov, HOKA je v lige sama so sebou“.
Produkty.
Hoka vyrába nízkoprofilové a maximálne tlmiace topánky pre cesty, traily a terén. V celej svojej produktovej rade si topánky Hoka zachovávajú vlastnosti, ako je nízky pomer hmotnosti k tlmeniu a geometria medzipodrážky navrhnuté tak, aby podporovali prirodzenú stabilitu a efektívny krok.
Hetrik

Hetrik alebo hattrick je športový termín, ktorý opisuje situáciu, kedy počas jedného zápasu dá ten istý hráč tri góly. Niekedy sa označenie používa i v prípade, že góly nestrelil ten istý hráč; v takom prípade možno použiť slovné spojenie čistý hetrik, ktorý označuje hetrik dosiahnutý jedným hráčom. Alternatívne sa v športe týmto termínom označuje víťazstvo trikrát po sebe.
Konkrétne športy.
Špeciálnym hetrikom v hokeji je hetrik Gordieho Howea, ktorý označuje gól, asistenciu a bitku v jednom zápase.
Perfektným hetrikom vo futbale je hetrik, ktorý označuje gól ľavou nohou, pravou nohou a hlavou.
Vo Formula 1 získa hattrick pilot, ktorý dokáže počas jednej veľkej ceny získať pole position, najrýchlejšie kolo a preteky zvíťaziť.
Australonuphis

Australonuphis je rod mnohoštetinavcov z čeľade Onuphidae, ktoré obývajú prílivovú zónu pobrežných pláží. Na povrch ich priťahuje stimul prítomnosti potravy. Sú vyhľadávané rybármi, ktorí ich využívajú ako návnady na rybolov. Niektoré druhy môžu dorásť do dĺžky až tri metre. Tieto červy sú slepé, ale majú veľmi dobrý čuch a konzumujú rozkladajúce sa mäso, ryby a morské riasy, ktoré sa vyplavili na breh.
Pôvodne boli identifikované ako jeden druh v roku 1868 ("Diopatra teres"), v roku 1878 boli zaradené do rodu "Onuphis". Štúdia v roku 1979 premenovala dva druhy rodu "Americonuphis" na "Australonuphis (A. teres" a "A. parateres"), ktoré sa oba nachádzajú v Novom Južnom Walese. V roku 2008 bol identifikovaný nový druh z ekvádorského pobrežia.
Tieto červy sa vyskytujú v miliónoch na mnohých surferských plážach v Queenslande, Novom Južnom Walese a Južnej Austrálii. Medzi rybármi sú hodnotné ako návnady vďaka ich veľkej dĺžke a svalnatému telu. Červy je možné zbierať z piesočnatej pláže prilákaním na povrch pomocou návnady a následne vytiahnutím z piesku rukou alebo pomocou klieští.
Bitka pri rieke Fischa

Bitka pri rieke Fischa alebo "bitka pri Litave" sa uskutočnila 11. septembra 1146 na území rakúskeho veľkovojvodstva, medzi riekami Litava a Fischa. Uhorská armáda vedená kráľom Gejzom II. a palatínom Belom Vukanovičom porazila nemeckú armádu Henricha Babenberského a rakúskeho markgrófa. Išlo zároveň o pokračovanie úsilia Borisa, neuznaného syna uhorského kráľa Kolomana získať uhorský trón.
Predohra.
Nemecko-uhorské vzťahy, ktoré boli v dobe panovania kráľa Bela II. ešte dobré, sa od polovice 40. rokov 12. storočia zhoršili. Nemecký kráľ Konrád usúdil, že plánované manželstvo jeho syna so sestrou uhorského kráľa Gejzu II. nevyhovuje jeho záujmom. Ukončenie zásnub Gejzovej sestry princeznej Žofie vyvolalo v uhorskej kráľovskej rodine veľké rozhorčenie. Zároveň Konrád III. viedol agresívnu zahraničnú politiku a rozhodol sa podporiť Borisa Kolomanoviča ako uchádzača o uhorský trón.
Boris sa narodil okolo roku 1113 ako dieťa uhorskej kráľovnej Eufémie. Jeho matka prišla do Uhorska ako druhá manželka uhorského kráľa Kolomana, no panovník neskôr Eufémiu obvinil z nevery zapudil a jej syna Borisa nikdy neuznal ako svoje dieťa. Boris si uplatnil nárok na uhorskú korunu, ktorú – v súlade so svojimi politickými záujmami – uznali za legitímny aj vládcovia regiónu poľské knieža Boleslav Krivoústy a kyjevské knieža Vladimír. Prvý Borisov pokus získať uhorskú korunu skončil v roku 1132 jeho porážkou v bitke na rieke Slaná.
Boris využil zmenu v uhorských zahraničnopolitických pomeroch a opakovane sa pokúsil získať uhorský trón. Konrád by rád videl na uhorskom tróne vazalského kráľa, a tak dovolil Borisovi zhromaždiť armádu na nemeckom území. Borisovým hlavným podporovateľom v tomto bol Henrich II. Babenberský, vojvoda bavorský a rakúsky markgróf. Nemeckí a bavorskí žoldnieri naverbovaní Borisom pod vedením nemeckého bojovníka Rapolta v apríli 1146 prekvapivo vtrhli do Uhorska a obsadili Bratislavský hrad. 
Gejza zistil, že za nemeckou inváziou stojí Boris, a vytiahol veľkými silami proti Bratislave. Nemci odstúpili Gejzovi bratislavský hrad za výkupné. Uhorský kráľ sa cítil dosť silný na to, aby sa pomstil za napadnutie krajiny a vyhlásil Henrichovi vojnu. Rozhodujúca bitka sa odohrala na rakúskouhorskom pomedzí medzi riekami Litava a Fischa.
Dohra.
Bola to prvá bitka, v ktorej uhorské vojsko v otvorenom boji porazilo veľké rytierske vojsko. Súčasným panovníkom bitka dokázala, že uhorská armáda predstavuje silu, s ktorou treba počítať. Borisa od jeho zámeru získať uhorskú korunu neodradil ani ďalší neúspech. V nasledujúcom roku sa vkradol späť do Uhorska ako jeden z križiakov francúzskeho kráľa Ľudovíta. Nárokovateľ na trón bol odhalený a takmer usmrtený, ale na žiadosť francúzskeho vládcu, vodcu druhej križiackej výpravy, bol Gejza nakoniec ochotný súhlasiť s tým, aby nechal svojho rivala odísť do Konštantínopolu pod prísnou strážou.
Referencie.
V Bratislavských análoch je táto udalosť vročená k roku 1145:
Dave Plummer

Dave William Plummer (* 1968, Regina, Saskatchewan, Kanada) je kanadsko-americký programátor a podnikateľ. Ako bývalý zamestnanec spoločnosti Microsoft vytvoril Správcu úloh pre Windows, preportoval Space Cadet Pinball na Windows NT, vytvoril a pridal podporu pre ZIP súbory do shellu vo Windowse. Prispel aj viacerými známymi programami pre Amigu, napríklad HyperCache. Je držiteľom šiestich patentov v oblasti softvérového inžinierstva. Okrem toho aktuálne drží svetový rekord v najvyššom skóre vo videohre Tempest. Takisto je známy vďaka svojím kanálom na YouTube, "Dave's Garage" a "Dave's Attic."
Pahorok (vrch v Jablunkovskom medzihorí)

Pahorok () je vrch v Jablunkovskom medzihorí, krajinnom celku Západných Beskýd. Leží nad obcou Skalité, približne severovýchodne od Čadce. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Jablunkovského medzihoria. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Skalité. Najbližším sídlom je južne situované Skalité, západne sa nachádza Čierne a Jaworzynka, severne Istebna a Koniaków a východne Zwardoń. 
Opis.
Pahorok leží v centrálnej časti vrchoviny, v hrebeni vedúcom z Kykuly () západným smerom na vrch Valy (). Východne sa nachádza Ochodzita (), Slivkuľa (), Siwoniowski Wierch (), Trojaki (), Kykula (), Poľana () a Grúň (), južne Kykula (), Veľká Rača (), Oselné (), Firkova Kýčera (), Liesková () a Tri kopce (), západne Mojov grúň (), Poľana (), Valy (), Kozove vŕšky () a Gírová () a severne Kiczory (), Mloda Góra () a Barania Góra (). Hrebeň patrí do povodia Kysuce; vodu z južných svahov odvádza Rieka a Čierňanka, zo severne sa zvažujúcich častí voda odteká do Čierňanky potokom Kreźelka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z blízkych odlesnených častí je vidieť okolité vrcholy Jablunkovského medzihoria, no tiež Kysucké, Moravsko-sliezske a Sliezske Beskydy. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi zo Skalitého.
Asa Butterfield

Asa Butterfield (* 1. apríl 1997, Londýn, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglický herec známy z televízneho seriálu "Sexuálna výchova" (20192023).
Detstvo.
Butterfield narodil 1. apríla 1997 v Londýne. Jeho mama je psychologička a otec reklamný textár.
Kariéra.
Butterfield započal svoju hereckú kariéru už ako detský herec. Najväčší úspech získal hlavnou detskou rolou vo filme "Chlapec v pruhovanom pyžame", kde stvárnil syna Very Farmigy a Davida Thewlisa.
Po boku herečky Chloë Grace Moretz si zahral vo filme "Hugo a jeho veľký objav". Účinkoval aj vo filme "Domov pre neobyčajné deti slečny Peregrinovej" z roku 2016.
V roku 2019 sa pripojil k hereckému obsadeniu televízneho seriálu "Sexuálna výchova". Televízny seriál bol úspešný a mal štyri série. Natáčanie bolo ukončené v roku 2023.
Súkromný život.
Od roku 2017 vyučuje Butterfield každoročné kurzy herectva na hereckej škole The Reel Scene v Londýne. Trojdňový kurz „Asa Butterfield Masterclass“ zahŕňa techniky improvizácie a študenti pracujú na scénach z Butterfieldových filmov, ktoré sa potom natáčajú v posledný deň. V roku 2018 sa študenti objavili ako komparzisti vo filme "Greed", v ktorom sa objavil Butterfield.
V roku 2023 sa Butterfield zúčastnil každoročného charitatívneho futbalového zápasu Soccer Aid, čím získal peniaze pre UNICEF.
LASK

Linzer Athletik-Sport-Klub bežne známy ako Linzer ASK alebo tiež LASK je rakúsky profesionálny futbalový klub, ktorý sídli v meste Linz. Klub pôsobí v najvyššej klubovej rakúskej súťaži Bundesliga. Svoje domáce zápasy hráva klub na štadióne Raiffeisen Arena.
LASK je prvým rakúskym klubom mimo Viedne, ktorý vyhral v roku 1965 rakúsku Bundesligu.
História klubu.
Už v roku 1899 vznikol atletický klub Linzer Athletik-Sport-Klub. V roku 1908 vznikol aj futbalový klub. Prvýkrát sa LASK kvalifikoval do najvyššej rakúskej súťaže v sezóne 1940/41 v čase kedy sa liga volala Gauliga Ostmark (liga počas anexii Rakúska).
V sezóne 1964/65 sa klubu podarilo po prvýkrát vyhrať ligu ako prvému klubu mimo Viedne. Okrem ligy vyhrali aj pohár.
V roku 1995 klub postihla finančná kríza a bankrot. Prezident utiekol do Pobrežia Slonoviny a zanechal klubu veľké dlhy. V roku 1997 sa klub zlúčil s miestnym tímom FC Linz a klub dostal názov LASK Linz.
LASK na európskej scéne.
Poznámky
Káder mužstva.
Súčasná zostava:
Peltonova turbína

Peltonova turbína je rovnotlaková vodná turbína. Je vhodná pre vodné diela, ktoré využívajú veľký spád. Medzi jej charakteristiky patrí stála účinnosť v širokom rozsahu zaťaženia (25 % - 100 %), ktorá dosahuje až 91 %. 
Popis.
Na obvode obežného kolesa Peltonovej turbíny sú lopatky v tvare dvojitej lyžice, v strede rozdelenej ostrím. Voda je prostredníctvom rozvádzača zakončeného dýzou privádzaná tesne ku kolesu tak, aby prúd vody ostrekoval lopatky v tangenciálnom smere oproti ostriu lopatky. Ostrie lopatky rozdelí prúd vody na dve časti, aby bolo silové pôsobenie na lopatku symetrické a kompenzovali sa navzájom reakčné sily pôsobiace v smere osi turbíny. Každá z vnútorných častí lopatky, vďaka svojmu tvaru zmení smer prúdenia vody, čo vyvolá silové pôsobenie na lopatku, ktorého tangenciálna zložka pôsobí v smere otáčania obežného kolesa. Aby bola účinnosť premeny energie čo najvyššia, na vonkajšej hrane lopatiek býva výrez, ktorý umožní prisunúť ústie dýzy čo najbližšie k lopatkám.
Rozvádzačov môže byť aj viac ako jeden, v tom prípapde sú rozmiestnené rovnomerne po obvode obežného kolesa. Peltonova turbína využíva na reguláciu výkonu dva spôsoby. Prvým je odkláňanie prúdu vody mimo obežného kolesa a druhým je uzatváranie dýzy.
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2023

Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2023 boli v poradí 14. majstrovstvá sveta vo florbale žien, ktoré organizovala Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Konali v dňoch od 2. do 10. decembra 2023 v Singapure, za účasti 16 tímov. Titul obhájilo .
Súpiska slovenského tímu.
V tíme na MS pod vedením trénera Michala Jedličku boli nominované:
Igor Burger

Igor Burger (* 5. jún 1962, Bratislava) je slovenský letecký modelár, ktorý sa zaoberá kategóriou upútaných akrobatických modelov F2B. Je známy ako priekopník v pohone upútaných leteckých akrobatických modelov pomocou BLDC elektromotora, ktorého otáčky sú aktívne riadené mikroprocesorom s reguláciou na princípe inerciálnej meracej jednotky.
Narodil sa v Bratislave, stredoškolské vzdelanie absolvoval na Gymnáziu Gamča (Grösslingová 18).
Je konštruktérom upútaného akrobatického modelu MaxBee, ktorý na rozdiel od klasického riadenia používa logaritmické riadenie klapiek a výškovky.
Valy (vrch v Jablunkovskom medzihorí)

Valy () je názov vrchu v Jablunkovskom medzihorí, krajinnom celku Západných Beskýd. Leží nad obcou Čierne, približne severovýchodne od Čadce. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Jablunkovského medzihoria, v blízkosti trojmedzia s Českom a Poľskom. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Čierne. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situované Čierne, západne sa nachádza Hrčava, severne Jaworzynka a juhovýchodne Skalité. 
Opis.
Valy ležia v centrálnej časti vrchoviny, v samostatnom masíve priamo nad trojmedzím. Špecifikom vrchu je, že plochým hrebeňom je vrcholovou časťou vedená Diaľnica D3 od Žiliny do Żywca v Poľsku. Východne sa nachádza Ochodzita (), Slivkuľa (), Kykula () a Firkova Kýčera (), južne Veľká Rača (), Liesková (), Tri kopce (), Mojov grúň (), Poľana () a Stankovo (), západne Košariská (), Holý vrch (), Kozove vŕšky () a Gírová () a severne Komorovský grúň (), Krkavice () a Mloda Góra (). Masív patrí do povodia Kysuce, kde vodu odvádza rieka Čierňanka a jej prítoky. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Odlesneným vrcholom prechádza cesta, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrcholy Jablunkovského medzihoria, no tiež Kysucké, Moravsko-sliezske a Sliezske Beskydy. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no traverzom vedie modro značený chodník z Čierneho cez Trojmedzie na rázc. Čadečka. Hrebeňom tiež vedie obslužná cesta i samotná diaľnica D3.
Bitka na Luckom poli

Bitka na Luckom poli bola vojnovým stretnutím medzi oddielmi českého kniežaťa Vladislava I. a vojskom uhorského kráľa Štefana II. po neúspechu diplomatických rokovaní vedených po Štefanovom nástupe na uhorský trón. Odohrala sa 13. mája 1116 pri rieke Olšave, pravdepodobne v okolí obcí Dolní Němčí, Nivnice a Slavkov neďaleko Uherského Hradišťa na juhovýchodnej Morave. Skončila porážkou uhorských vojsk. České víťazstvo dopomohlo k zachovaniu okolitého územia v prospech Českého kniežatstva a následnej kolonizácii hraničného územia v oblasti širšie nazývanej Lucké pole. Hranica sa stala trvalou hranicou medzi Uhorskom a Moravou a pretrvala do súčasnosti ako česko-slovenská hranica. 
Predohra.
Oblasť na hranici juhovýchodnej Moravy a horného Uhorska na ľavom brehu rieky Morava, nazývaná Lucké pole, neskôr Lucká provincia, bola predmetom sporov medzi Uhorskom a českým kniežatstvom. Po smrti uhorského kráľa Kolomana vo februári 1116 nastúpil na trón jeho syn Štefan II. Ten vyslal posolstvo k českému kniežaťu Vladislavovi I. s ponukou vzájomného stretnutia a rokovania panovníkov v hraničnom priestore Luckého poľa. Tu sa už v minulosti v roku 1099 zišlo české knieža Břetislav II. s uhorským kráľom Kolomanom Uhorským.
Voľba miesta tak bola symbolická. Vladislav návrh prijal a so svojou družinou a celým kniežacím vojskom sa na Moravu vybral, na miesto dorazili aj Ota II. Olomoucký a Soběslav Brněnský. Rovnako tak urobil Štefan, v sprievode ostrihomského arcibiskupa Vavrinca. Obe skupiny sa stretli zrejme na opačných brehoch rieky Olšavy. K vzájomným rokovaniam však nakoniec nedošlo, pretože od začiatku stretnutia dochádzalo k prejavom neúcty a unáhleným rozhodnutiam.
Bitka.
Situácia medzi oboma ozbrojenými vojskami bola naďalej stupňovaná. Obrázková kronika hovorí o českom pánovi Žoltovi, ktorý mal prísť s Vladislavovou družinou a výrazne sa mal podieľať na eskalácii vytváraním klamlivých správ o prípravách pasce na oboch stranách. Ako prví mali zaútočiť uhorskí bojovníci, snáď po unáhlenom rozkaze mladého Štefana, ktorí vytiahli proti českému ležaniu. Vladislavove oddiely sa po nejakej dobe dali na ústup, vrátane samotného kniežaťa, v bitke padol okrem iného hajtman žateckého kraja Jiřík Stanovic s radom svojich druhov. Bitku potom zvrátilo zapojenie bojovníkov Ota Olomouckého a Soběslava Brnenského, ktorí následne bitku zvrátili v český prospech. Česi prekročili Olšavu, dobyli uhorský tábor a odniesli si značnú korisť. Kráľ Štefan so svojim vojskom bol potom nútený ustúpiť až k hradu Trenčín na rieke Váh.
Dohra.
Víťazný stret ešte viac upevnil českú prítomnosť v tejto časti Moravy a bol tak podstatným momentom v procese stanovovania česko-uhorskej (česko-slovenskej) hranice. V nasledujúcich obdobiach sem potom z iných miest Českého kniežatstva začali prichádzať kolonisti. Uhorské oddiely ale napriek tomu cez hranicu nezriedka vpadali, plienili tu a lúpili.
Bitka v naračných prameňoch.
Bitku opisujú Kosmova kronika aj Obrázková kronika.
Serhou Guirassy

Serhou Yadaly Guirassy (* 12. marec 1996, Arles, Francúzsko) je profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste útočníka v nemeckom klube Borrusia Dortmund a reprezentuje Guineu. 
Osobný život.
Guirassy sa narodil vo francúzskom meste Arles, rodičom z Guiney.
Klubová kariéra.
Laval.
S futbalom začínal v klube US Montargis. V roku 2011 prestúpil do mládežníckeho tímu Stade Lavallois. Dňa 18. októbra 2013 debutoval v A-tíme Lavalu pri remíze 2:2 proti Le Havre.
Lille.
V júli 2015 prestúpil Guirassy do Lille OSC v Ligue 1 za poplatok 1 milión eur. Dňa 7. augusta debutoval za Lille pri prehre 0:1 s Paris Saint-Germain. Svojho prvého gólu v tíme sa dočkal 28. októbra v treťom kole Coupe de la Ligue pri výhre 2:1 nad Troyes. V januári 2016 bol Guirassy poslaný na hosťovanie do druholigového tímu AJ Auxerre.
1. FC Kolín.
V lete 2016 prestúpil Guirassy do nemeckého klubu 1. FC Kolín kde podpísal päťročný kontrakt. Dňa 25. septembra debutoval v tíme pri remíze 1:1 s RB Leipzig. Počas sezóny 2016/17 odohral iba šesť zápasov keďže ho trápili zranenia meniskusu a svalové problémy.
Dňa 12. augusta 2017 strelil Guirassy svoj prvý gól v klube pri výhre 5:0 nad Leher TS v prvom kole DFB-Pokal. Prvý gól v Bundeslige strelil 28. októbra pri prehre 1:2 s Leverkusenom.
Amiens.
V januári 2019 bol Guirassy poslaný na hosťovanie do francúzskeho tímu Amiens v Ligue 1. Dňa 2. februára debutoval v tíme pri prehre 0:1 so Stade Rennais. Po skončnení hosťovania Amiens uplatnil opciu na prestup a Guirassy sa stal hráčom klubu.
Stade Rennes.
Dňa 27. augusta 2020 prestúpil Guirassy do Stade Rennais kde podpísal päťročnú zmluvu. O dva dni neskôr debutoval v tíme pri výhre 2:1 nad Montpellierom. Dňa 13. augusta strelil dva góly pri víťazstve 4:2 nad Nîmes. Dňa 20. októbra pri debute v Lige majstrov strelil svoj prvý gól v tejto súťaži pri remíze 1:1 s Krasnodarom. 
Dňa 20. marca 2022 strelil Guirassy svoj prvý hattrick pri víťazstve 6:1 nad Metz.
VfB Stuttgart.
Dňa 1. septembra 2022 sa Guirassy pripojil k nemeckému klubu VfB Stuttgart na hosťovanie do konca sezóny. O dva dni neskôr debutoval v tíme pri remíze 1:1 so Schalke 04. Hneď v druhom zápase v klube Guirassy skóroval pri remíze 2:2 s Bayernom Mníchov. Počas hosťovania odohral v klube 30 zápasov v ktorých strelil 14 gólov.
Po skončení hosťovania klub uplatnil opciu a Guirassy sa stal hráčom Stuttgartu. V prvých piatich zápasov sezóny 2023/24 strelil Guirassy desať gólov čím vyrovnal rekord Roberta Lewandowskeho zo sezóny 2020/21. Po siedmich odohraných zápasoch mal na konte už 13 gólov čím stanovil rekord súťaže.
Reprezentačná kariéra.
Guirassy sa narodil vo Francúzsku a aj reprezentoval túto krajinu na mládežníckej úrovni. Avšak rozhodol sa reprezentovať Guineu kde sa narodili jeho rodičia. V reprezentácii debutoval 25. marca v priateľskom zápase pri remíze 0:0 s Južnou Afrikou.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 19. novembru 2023"
Medzinárodné.
"K 19. novembru 2023"
Dedačovský potok

Dedačovský potok je potok v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Humenné na území obcí Dedačov a Hankovce. Je ľavostranným prítokom Laborca, ktorý ústi do Latorice. Nachádza sa v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v centrálnej časti územia obce Dedačov na svahu lesa Suchár s v lesnom extraviláne zmiešanom s poľnohospodárskym extravilánom v okrese Humenné v Prešovskom kraji. Pramenná oblasť potoka má v suchom období veľmi nízky prietok vody.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhozápadným až západným smerom cez lesný extravilán, pravým brehom obmýva južné úbočie lesa Suchár, ľavým brehom obmýva severné úbočie lesa Pod lazom. V vteká do intravilánu Dedačova, v vteká na obecnú hranicu medzi Dedačovom a obcou Hankovce. V opúšťa obecnú hranicu a pokračuje územím Hankoviec, ľavým brehom obmýva drevospracujúcu prevádzku, v ústi do Laborca ako jeho ľavostranný prítok. Pramení a preteká svojim horným tokom na území obce Dedačov a svojim dolným tokom preteká a ústi na území obce Hankovce. Nemá dôležitejšie prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Dedačov, na území ktorej pramení a preteká. Vývoj názvu obce podľa dochovaných stredovekých listín: 1543 "Dedacsou", 1773 "Dedaczowcze", 1808 "Dedačov". Pôvodný význam slovného základu názvu obce "dedač" je toponymické apelatívum k jednotnému gramatickému číslu "dedák" s významom "osadenstvo s prevahou starších obyvateľov, príp. ich blízkych príbuzných alebo potomkov", podobne ako "junač". Z toponyma "Dedačov" pridaním formantu "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Dedačovský potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum "Dedačovský potok" bolo štandardizované v roku 1990. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum "Dedačovský potok" je jedinečným názvom (november 2023).