burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Juraj Hatrík

Juraj Hatrík (* 1. máj 1941, Orkucany - 21. máj 2021) bol slovenský hudobný skladateľ, pedagóg a teoretik.
Život.
V rokoch 19551958 študoval skladbu súkromne u Alexandra Moyzesa. V štúdiu u toho istého pedagóga potom pokračoval na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Popri tom študoval teóriu hudby a estetiky u Ota Ferenczyho. Po absolvovaní VŠMU učil dva roky na konzervatóriu v Košiciach. V roku 1965 sa na VŠMU vrátil, najprv ako ašpirant a od roku 1968 ako odborný asistent na Katedre hudobnej teórie.
Z politických dôvodov musel v roku 1971 nielen ukončiť pedagogickú činnosť, ale bol aj vylúčený zo Zväzu slovenských skladateľov. V rokoch 19721990 pracoval v administratíve Hudobného informačného strediska Slovenského hudobného fondu. V roku 1990 bol rehabilitovaný a vrátil sa na Vysokú školu múzických umení. V roku 1991 sa stal docentom a v roku 1997 bol menovaný profesorom. V rokoch 19951999 pôsobil na Katedre hudobnej výchovy Pedagogickej fakulty UKF v Nitre, v rokoch 19971998 na Katedre hudobnej výchovy Fakulty humanitných a prírodných vied Prešovskej univerzity a v rokoch 2000 - 2001 na univerzite v Žiline. 
Mnohé impulzy a námety tvorivo aplikoval v prostredí detí v Detskom mestečku Trenčín - Zlatovce, kde pravidelne chodil takmer 30 rokov. V roku 2013 sa spolupodieľal na tvorbe knihy RODINNÉ PPRÍBEHY BEZ RODÍN (2013), ktorá vznikla na podnet bývalých odchovancov z Detského mestečka k 40. Výročiu od založenia Detského mestečka. 
Bol zakladateľom a predsedom "Asociácie učiteľov hudby Slovenska". Zaviedol pravidelné semináre pre učiteľov s názvom „"Pedagogická dvorana"“. Deťom tiež venoval veľkú časť svojej hudobnej tvorby.
Na návrh "Rady riaditeľov bratislavských základných umeleckých škôl" bol 22. apríla 2016 vyznamenaný Cenou primátora Bratislavy.
Dielo.
Scénická a filmová hudba.
Okrem toho komponoval komornú hudbu, piesne a zbory.
Ilza Vilímová-Kajetánová

Ilza Vilímová-Kajetánová (* 22. september 1909, Maribor, Slovinsko† 23. december 1993, Bratislava) bola významná slovenská klavírna pedagogička.
Život a vzdelanie.
Jej matka, mimoriadne vzdelaná hudobníčka Emanuela Kajetánová-Janotová sa narodila vo Viedni. Bola absolventkou viedenského Konzervatória z triedy prof. Prossnitza a Majstrovskej školy svetoznámeho, legendárneho klaviristu a pedagóga Theodora Leschetizkého. Pochádzala z českej rodiny a po viedenskom pobyte žila v Krakove, Maribore a napokon sa s rodinou usadila v Bratislave. Pôsobila ako koncertná pianistka a ako zakladajúca, dlhoročná znamenitá profesorka klavírnej hry na Hudobnej a dramatickej akadémii pre Slovensko. Poskytla svojej dcére nielen základné hudobné vzdelanie vysokej úrovne, ale viedla ju čiastočne i v rokoch vyššieho profesionálneho štúdia.
Ilza Vilímová-Kajetánová študovala na Reálnom gymnáziu a na Hudobnej a dramatickej akadémii pre Slovensko v Bratislave. V klavírnej hre ju aj tu viedla matka Emanuela Kajetánová a neskôr až do absolutória prof. Anna Kafendová. Po absolutóriu, od roku 1930 koncertovala a účinkovala i v rozhlasovom vysielaní.
Pedagogické pôsobenie.
Od roku 1942 Ilza Vilímová pôsobila ako učiteľka na Hudobnej škole v Bratislave a na základe vynikajúcich výsledkov, od roku 1951 na jej novo konštituovanom pedagogickom oddelení. Spolupracovala na zjednocovaní učebných osnov rozvíjajúceho sa slovenského hudobného školstva a podieľala sa na výchove početných klavírnych pedagógov. V tomto období totiž jediná špecializovaná inštitúcia – Štátne konzervatórium v Bratislave – už nestačilo svojimi absolventmi pokryť potreby hudobných škôl na celom území Slovenska. Roku 1951 boli pri vytypovaných hudobných školách v Bratislave, Žiline a Košiciach zriadené tzv. pedagogické oddelenia pre výchovu učiteľov hudobných škôl. Najlepší absolventi základného stupňa mali možnosť pokračovať na pedagogickom oddelení v 4-ročnom odbornom štúdiu konzervatoriálneho charakteru, ktoré okrem hlavného predmetu špecializácie zahŕňalo hudobnoteoretické i všeobecnovzdelávacie predmety. Štúdium bolo ukončené štátnou skúškou z odborných predmetov pred štátnou skúšobnou komisiou v Bratislave.
Roku 1954 sa Ilza Vilímová stala profesorkou Štátneho konzervatória. Vo svojom odbore vychovala celý rad znamenitých profesionálnych i amatérskych hudobníkov a svojich pokračovateľov, medzi nimi boli Miloslav Starosta, Helena Tejkalová, Peter Elan, Tomáš Breuer, Alexander Březina a mnohí ďalší.
Ilza Vilímová-Kajetánová bola manželkou významného operného režiséra, skladateľa a prekladateľa českého pôvodu Bohuša Vilíma (* 7. apríl 1884, Seč, okres Chrudim† 7. február 1953, Bratislava), ktorý dlhoročne pôsobil v Slovenskom národnom divadle (1. marec 192030. jún 1921 a 16. august 19287. február 1953).
Chris Wood (herec)

Christopher Charles Wood (* 14. apríl 1988, Dublin, Ohio, Spojené štáty) je americký herec. Známy je vďaka postave Malachaia „Kaia“ Parkera v seriáli stanice CW, "Upírske denníky", ako aj v "The Carrie Diaries", kde stvárnil rolu Adama Weavera (2013). V roku 2016 si zahral hlavnú úlohu policajta Jakea Rileyho v seriáli "Containment". Od roku 2016 tiež hrá v seriáli "Supergirl" postavu menom Mon-El.
Orlí hnízdo

Orlí hnízdo je prírodná pamiatka ev. č. 5929 neďaleko obce Štítary v okrese Znojmo v nadmorskej výške 350 - 440 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú nízke xerofilné kroviny - porasty so skalníkmi, hercynské dubohrabiny, sutinové lesy, štrbinová vegetácia silikátových skál a drolin, pohyblivé sutiny silikátových hornín a skalná vegetácia s kostravou tvrdou "(Festuca pallens)". Z hmyzu je predmetom ochrany kriticky ohrozený jasoň chochlačkový "(Parnassius mnemosyne)", ohrozený roháč veľký "(Lucanus cervus") a fuzáč veľký "(Cerambyx cerdo)".
Zmijiště

Zmijiště je prírodná pamiatka ev. č. 5923 neďaleko obce Kyjovice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 250 - 280 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú panónske dubohrabiny a perialpidské bazifilné teplomilné dúbravy. Z hmyzu je predmetom ochrany ohrozený roháč veľký "(Lucanus cervus") a fuzáč veľký "(Cerambyx cerdo)".
Kopečky u Únanova

Kopečky u Únanova je prírodná pamiatka ev. č. 5902 neďaleko obce Únanov v okrese Znojmo v nadmorskej výške 304 - 329 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú suchomilné a teplomilné rastlinné spoločenstvá s radom vzácnych a ohrozených rastlinných a živočíšnych druhov, najmä silno ohrozeného ponikleca veľkokvetého "(Pulsatilla grandis)".
Slovensko-česká interliga hádzanárok 2016/17

Slovensko-česká interliga hádzanárok alebo WHIL v sezóne 2016/17 bol 15. ročník spoločnej slovensko-českej hádzanárskej súťaže žien, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej a Českým zväzom hádzanej. Počet družstiev ostal v porovnaní s minulou sezónou rovnaký, akurát jedno české družstvo bolo nahradené slovenským. Titul majstra WHIL obhájilo družstvo IUVENTA Michalovce ktoré následne zvíťazilo aj vo finálovej sérii o majstra Slovenska nad HK Slovan Duslo Šaľa.
Systém súťaže.
Systém súťaže bol rovnaký ako po minulé roky. Hrala sa iba základná časť, ktorá pozostáva z 26 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát, čo znamená, že každý tím odohral 24 zápasov. Po základnej časti nasledovalo národné play-off. Do slovenského postúpili 4 družstvá, v českej nasledovalo okrem play-off najlepších 4 tímov aj nadstavbová časť v skupine o 5.7. miesto, z ktorej vzišiel zostupujúci tím. Zo slovenskej strany nezostúpil nikto. Slovenské play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, okrem zápasu o bronz, ktoré sa hralo na 2 víťazné zápasy.
Účastníci.
Poznámky:
Horní Karlov

Horní Karlov je prírodná pamiatka ev. č. 5922 neďaleko obce Šanov v okrese Znojmo v nadmorskej výške 196 - 200 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je početná populácia európsky významného druhu ulitníka pimprlíka bruškatého "(Vertigo moulinsiana)" vrátane jeho biotopu - podmáčaného jelšového luhu; spoločenstvo rybníka a mokrade s výskytom kriticky ohrozenej pijavice lekárskej "(Hirudo medicinalis)" a niekoľkých ohrozených druhov hmyzu a obojživelníkov.
Kamenná hora u Derflic

Kamenná hora u Derflic je prírodná pamiatka ev. č. 5857 neďaleko obce Tasovice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 208 - 229 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú poloprirodzené suché trávniky a fácie krovín na vápnitých podložiach, subpanónske stepné trávniky, skalná vegetácia a acidofilná vegetácia efemér a sukulentov s výskytom rastlín - ponikleca veľkokvetého "(Pulsatilla grandis)", krivca českého "(Gagea bohemica)", slamihy piesočnej "(Helichrysum arenarium)" a živočíchov - krytohlava "(Cryptocephalus schaefferi)", potápnika "(Hydroporus fuscipennis)", vírnika "(Gyrinus suffriani)", zrnojeda "(Messor structor)" a ďalších významných a vzácnych druhov vrátane zvlášť chránených.
Oscypek

Oscypek je tradičný poľský údený syr vyrobený zo slaného ovčieho mlieka výhradne vyrábaný v oblasti Podhalie (podobný syr sa vyrába na Slovensku pod názvom Oštiepok). Prvá zmienka o výrobe syrov v poľských Tatrách siaha až do 15. storočia, v dokumente z oblasti Ochotnica v roku 1416. Prvý zaznamenaný recept na oscypek bol vydaný v roku 1748 v oblasti Żywiec.
Rozdiel medzi oscypkom a oštiepkom.
Syry sa líšia v pomere ich zložiek, v procese pri výrobe syrov a vlastností konečného výrobku.
Kaolinka (prírodná pamiatka)

Kaolinka je prírodná pamiatka ev. č. 5908 neďaleko obce Přímětice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 310 - 320 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je prírodovedecky cenné územie s výskytom mloka dravého "(Triturus carnifex)" a ďalších vzácnych druhov rastlín a živočíchov viazaných na biotopy mokrade.
Přímětice

Přímětice () sú bývalá dedina, dnes okrajová štvrť mesta Znojma, rozšírená o sídlisko a štvrť s rodinnými domčekmi. Pôsobisko Prokopa Diviša.
Počet obyvateľov miestnej časti v roku 2008: 4300.
História.
Prvé zmienky o obci pochádzajú z roku 1220, kedy sa obec stala majetkom Louckého kláštora.
Od osemdesiatych rokov 20. storočia sú Přímětice miestnou časťou Znojma tvorenou rodinnými domami, bývalými dedinskými domami, panelákmi a obchodmi.
Silanión

Silanión () bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Sochár Silanión pochádzal z Atén. Rímsky spisovateľ Plínius uvádza, že na vrchole bol počas 113. olympiády (v rokoch 328 až 324 pred Kr.) Zo správ od starovekých autorov je známych desať jeho diel.
Silanión zhotovil sochy mýtických hrdinov Achilla a Thésea, Umierajúcej Iokasté (bronz zo striebrom) a sedem portrétov a sôch, lyrických poetiek Sapfo a Korinny, sochu filozofa Platóna, ktorú podľa Diogena Laertia umiestnil v Akadémii Peržan Mithradates s nápisom: „"Peržan Mithradates, syn Orontobalov, venoval Múzam Platónovu sochu, ktorú zhotovil Silanión."“, sochu sochára Apollodóra a sochy troch boxerov z Olympie, a to messénskych dorastencov Telesta, víťaza na 110. hrách a Damareta, víťaza na 109. hrách a elidského Satyra, víťaza na 112. a na 113. hrách. Silanión písal i učené spisy o pravidlách zobrazovania ľudského tela, ktoré sa nezachovali.
Medzi jeho zachované diela (v 16. rímskych kópiach) patrí psychologicky výstižný portrét filozofa Platóna, umiestnený v mníchovskej Glyptotéke, busta poétky Sapfo (jej identifikácia je ale sporná) uložená v Museo Archeologico Nazionale v Neapole. Jedným z jeho zachovaných diel je aj hlava boxera Satyra z Élidy, ktorá za vlády rímskeho cisára Theodosia II. ušla pustošeniu kresťanských horlivcov (zvyšná časť sochy sa nezachovala). Je to jediná podobizeň olympijského víťaza nájdená v Olympii, je z bronzu a bola vyrobená okolo roku 325 pred Kr. Na rozdiel od starších sôch realisticky zobrazuje individuálne črty tváre, ktoré prezrádzajú chlapskú tvrdosť a nepoddajnosť. Nos má rozbitý, čelo zjazvené, uši rozmlaždené, kučeravé vlasy stiahnuté zvyškom olivového venca, namiesto atletickej krásy oslavuje krvopotne dobytú cestu k víťazstvu.
Eucharistia (rozlišovacia stránka)

Eucharistia môže byť:
Thérón

Thérón () môže byť:
Choroby žlčníka, žlčových ciest a podžalúdkovej žľazy (MKCH-10)

K80 - K87: Choroby žlčníka, žlčových ciest a podžalúdkovej žľazy je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do XI. kapitoly MKCH-10 - Choroby tráviacej sústavy. 
Nezahŕňa kombinácie s cholelitiázou (K80.-) 
Nezahŕňa neznázornenie žlčníka (R93.2) a postcholecystektomický syndróm (K91.5).
Nezahŕňa uvedené stavy postihujúce vývod žlčníka (K81 - K82) a žlčník (K81 - K82), postcholecystektomický syndróm (K91.5).
Nezahŕňa fibrocystickú chorobu pankreasu (E84.-), nádor ostrovčekových buniek (pankreasu) (D13.7) a pankreatická steatorea (K90.3).
Iné choroby tráviacej sústavy (MKCH-10)

K90 – K93: Iné choroby tráviacej sústavy je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do XI. kapitoly MKCH-10 - Choroby tráviacej sústavy. 
Nezahŕňa malabsorbciu po gastrointestinálnej operácii (K91.2).
Nezahŕňa gastrojejunálny vred (K28.-), radiačnú kolitídu (K52.0), gastroenteritídu (K52.0) a proktitídu (K62.7).
Nezahŕňa gastrointestinálne krvácanie novorodencov (P54.0 - .3).
Postprodukcia

Postprodukcia je súčasť procesu filmového umenia, video produkcie, a fotografovania. Vyskytuje sa v tvorbe animácii, televíznych programov, rádiových programov, reklám, audio nahrávok, fotografií a digitálneho umenia. Je to termín pre všetky stupne výroby, ktoré nastali po fotografovaní alebo nahrávaní jednotlivé programových segmentov.
Tradičná (analógová) postprodukcia bola oslabená softvérom pre strih videa, ktoré pôsobí na non-linear editing system (NLE).
Procesy.
Postprodukcia má mnoho rôznych procesov zahrnutých v jednom názve. Tieto zvyčajne zahŕňajú:
Postprodukčná fáza tvorby filmu trvá zvyčajne dlhšie ako skutočné natáčania filmu a môže trvať niekoľko mesiacov, pretože zahŕňa kompletnú úpravu obrazu, hudby a zvuku a farebné korekcie. Proces úprav filmu je tiež nazývaný druhá réžia, pretože pomocou postprodukcie je možné zmeniť zámer filmu. Okrem toho, pomocou color gradingu, hudby a zvuku, môžu byť silne ovplyvnená atmosféra filmu. Napríklad, modrá-tónované film je spojená so studenou atmosféru a výber hudby a zvuku zvyšuje účinok určitej scény na publikum.
Postprodukcia bola nazývaná "umierajúci priemysel" - Phil Izzo. Raz, exkluzívne služby, ktoré ponúkali high-end postprodukčné zariadenia boli oslabené softwarmi pre strih videa , ktoré pôsobia na non-linear editing system (NLE). Ako také, tradičné (analógové) postprodukčné zariadenia boli prekonané digitálnou technikou, čo vedie k tržbám cez 6 miliárd USD ročne.
Televízia.
V televízii, medzi fázy postprodukcie patrí: editácia, strih videa, úprava zvuku, animácie a vloženie a príprava vizuálnych efektov. Je nevyhnutné, aby postprodukcia bola vykonávaná pod dohľadom, až po dokončenie finálneho produktu.
Fotografie.
Profesionálny postproducenti zvyčajne uplatňuje určitý rozsah úprav neupravených fotografií ak fotografiu poskytol, fotograf alebo obrazová-banka. Existuje celý rad platených alebo voľných (free) open-source softvérov na úpravu fotografií, ktoré bežia na rôznych operačných systémoch.
V prvej fáze postprodukcie sa zvyčajne vyžaduje načítanie neupravených obrázkov do postprodukčného softvéru. Ak existuje viac ako jeden obrázok, a patria do množiny, v ideálnom prípade sa postproducenti snažia vyrovnať hladiny obrazov pred ich vložením. Po tom, ak je to potrebné, ďalším krokom je označiť upravované objekty v snímky s Nástrojom Pero pre perfektný a čistý rez. V ďalšej etape sa obrázky čistia pomocou nástrojov ako nástroj retuš, klon a patch.
Ďalšie fázy závisia od toho, čo si klient objedná. Ak je to foto-montáž, postproducenti zvyčajne začínajú montáž rôznych obrázkov do záverečného dokumentu, a začínajú integrovať obrázky s pozadím.
V reklame, to zvyčajne vyžaduje montáž niekoľko obrázkov do spoločnej foto-kompozície.
Typy zvyčajne vykonávanej práce:
Hudba.
Medzi techniky, ktoré sa používajú v hudobných postprodukciách patrí comping (kompilácia najlepších častí viacerých stôp do jedného superiora), timing a pitch (možno prostredníctvom beat quantization), a prídavné efekty. Tento proces je zvyčajne označovaný ako mixovanie a môže tiež zahŕňať vyrovnávanie a úpravu úrovní jednotlivých skladieb aby poskytovali optimálny zvukový zážitok.
Obed na vrchole mrakodrapu

Obed na vrchole mrakodrapu () je slávna čierno-biela fotografia zhotovená počas výstavby mrakodrapu 30 Rockefeller Plaza na Manhattane v New Yorku v USA.
Prehľad.
Fotografia zachytáva jedenásť mužov počas obeda, ktorí sedia na nosníku s nohami visiacimi 840 stôp (260 metrov) nad ulicami New Yorku. Fotografia bola zhotovená 20. septembra 1932, na 69. poschodí RCA Building v posledných mesiacoch výstavby. Podľa archivára, fotka bola v skutočnosti vopred dohodnutá a pod nimi nie je priepasť, ale dokončené predošlé poschodie. Hoci fotografia ukazuje skutočných ironworkers, v tom čase bol predstavený Rockefeller Center na podporu jeho nového mrakodrapu. Fotografia sa objavila v nedeľu ako foto doplnok v "New York Herald Tribune" dňa 2. októbra.
Vlastníctvo.
Negatív je teraz vo vlastníctve Branded Entertainment Network, ktorý ju získal od Acme Newspictures archívu v roku 1995.
Autor.
Autor je formálne „neznámy“, ale od roku 2003 bola pripísaná Charlesovi C. Ebbetsovi. Autorstvo bolo omylom pripisované aj Lewisovi Hinemu. No Corbis Corporation oficiálne ponechal stav autorstva ako „neznámy“, aj keď rôzne zdroje naďalej pripisujú autorstvo Ebbetsovi.
Muži na obrázku.
Existujú mnohé tvrdenia o totožnosti mužov na obrázku. Film "Men at Lunch" ("Muži na obede") vystopoval niektorých mužov s Írskym pôvodom, ale režisér plánuje urobiť ďalšie rozhovory s cieľom nadviazať na ostatné požiadavky od švédskych príbuzných. Zľava číslo tri je Jozef Eckner, číslo štyri je Michael Breheny, číslo päť je Albin Svensson a číslo šesť s cigaretou je Peter Rice, Mohawk z Kahnawake v Kanade. Prvý človek sprava je slovenský pracovník Gustáv (Gusti) Popovič zo spišskej obce Vyšný Slavkov v okrese Levoča. Gusti bol pôvodne drevorubač a tesár. V roku 1932 poslal svojej manželke pohľadnicu s touto fotografiou, na ktorej napísal: "„Drahá žena moja Mariška, tak stavjame Ameriku. Nič še ty neboj, moja milá Mariška, jak vidziš, ta ja furt s fľašečku. Tvoj Gusti.“" Gusti sa vrátil do Vyšného Slavkova na začiatku druhej svetovej vojny, kúpil nejaké lesy, polia, aby mohol gazdovať a stal sa poľnohospodár. Koncom druhej svetovej vojny Gustiho zabil granát v jeho dedine, kde ho pri prechode frontu zasiahla črepina. Gusti a Mariška majú spoločný hrob na cintoríne vo Vyšnom Slavkove. Tretí sprava je Joe Curtis. Muž, ktorý sedí štvrtý sprava je údajne Ír Francis Michael Rafferty s jeho celoživotným najlepší priateľ a kolega Ír, Stretch Donahue, sedí po jeho pravici.
Zaujímavosti.
Manažér futbalového klubu Manchester United sir Alex Ferguson použil fotografiu v roku 2011 ako motivačný nástroj smerom k hráčom: "„Akú najväčšiu vec tím môže robiť? Dokážu obetovať svoj život pre všetkých iných a niekedy keď človek padá, dvaja ho môžu zachrániť.“"
Asociácia Jána Husa

Asociácia Jána Husa v Paríži ("Association Jan Hus") vznikla v roku 1981 ako združenie francúzskych pedagógov a vedcov, ktorého cieľom bolo pomáhať česko-slovenským intelektuálom morálne aj materiálne. V jej čele stáli slávni filozofi, na začiatku Jacques Derrida, potom Jean-Pierre Vernant, jej terajším predsedom je Etienne Balibar. Od svojho založenia až do roku 1989 asociácia organizovala na území Česko-Slovenska tajné bytové semináre a zabezpečovala prísun vedeckej literatúry. Medzi prednášajúcich vtedy patrili najvýznamnejšie mená francúzskej filozofie a psychológie ako napríklad P. Ricœur, J.-F. Lyotard, A. Comte-Sponville či J. Rousseau-Dujardinová.
Po roku 1989 sa spolupráca medzi francúzskymi intelektuálmi a najprv Česko-Slovenskom, potom Českom a Slovenskom pretransformovala. Sústredila sa predovšetkým na Letné univerzity francúzskej filozofie (od roku 2011 Letné francúzske univerzity). V prvých rokoch po 1989 pokračovali aj individuálne prednášky pozvaných intelektuálov a na našej akademickej pôde hosťovali filozofi ako C. Chalierová, R. Barbaras, F. Dosse či A. Soulezová.
Letné univerzity francúzskej filozofie sa konajú striedavo v Česku, na Slovensku a vo Francúzsku (25. ročník v roku 2016). Letná univerzita sa profiluje ako každoročné vedecko-pedagogické stretnutie frankofónnych študentov, doktorandov, vedeckých pracovníkov a univerzitných pedagógov, ktorí pôsobia v oblasti humanitných vied v strednej Európe a vo Francúzsku. Prínos podujatia má vedecký aspekt, ktorým je reflexia problémov súvisiacich so zvolenou témou. Rovnako aj pedagogický aspekt, ktorým je prezentácia študentských a doktorandských prác na fóre medzinárodnej úrovne a získanie kontaktov pre ich budúce zahraničné štúdium. Témy sú volené v reakcii na aktuálne dianie vo filozofickom a všeobecne humanitnom diskurze. Pristupuje sa k nim najmä z filozofického, ale aj religionistického, historického, literárnovedného, umenovedného a lingvistického hľadiska – podujatie je preto vhodnou príležitosťou pre interdisciplinárnu diskusiu.
Uvedené aktivity Asociácie Jana Husa v Paríži dokázali zabezpečiť filozofické výmeny v ťažkej situácii komunikačného vákua do roku 1989. V ďalšom období sa Letné univerzity stali kvalitným vedeckým podujatím a oživujú frankofónny filozofický život na Slovensku. Vďaka účasti na týchto podujatiach mohli viacerí študenti absolvovať doktorandské štúdium v zahraničí, pričom francúzski profesori vzali na seba úlohu školiteľov.
Minčský prieliv

Minčský prieliv (slovenský normovaný názov) (, ), niekedy nazývaný aj Severný Minch (slovenský normovaný názov) () je názov prielivu pri pobreží severozápadného Škótska, ktorý oddeľuje severozápadnú časť Highlands a severnú časť Vnútorných Hebríd od ostrova Lewis and Harris.
Malý Minch (slovenský normovaný názov) (, ) je južným rozšírením Minčského prielivu a oddeľuje ostrov Skye od južných Vonkajších Hebríd. Malý Minch je zároveň severnou hranicou Hebridského mora.
Minčský prieliv a Malý Minch sú súčasťou Škótskeho mora.
Timber

Timber môže byť:
Lapikus (prírodná pamiatka)

Lapikus je prírodná pamiatka ev. č. 5927 neďaleko obcí Plaveč a Rudlice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 240 - 324 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú údolné jaseňovo-jelšové luhy, hercynské dubohrabiny, stredoeurópske bazifilné teplomilné dúbravy, štrbinová vegetácia silikátových skál a drolín, skalná vegetácia s kostravou tvrdou "(Festuca pallens)". Z rastlín je predmetom ochrany oman hodvábny "(Inula oculus-christi)" a lopúšik rôznoostnitý rôznoplodý "(Lappula heteracantha subsp. heterocarpa)", z hmyzu ohrozený roháč veľký "(Lucanus cervus)" a z obojživelníkov veľmi ohrozená salamandra škvrnitá "(Salamandra salamandra)".
LG X power2

LG X power2 je androidový smartfón, ktorý vyrába spoločnosť LG Electronics. Predstavený bol vo februári a uvedený v marci 2017.
Obsahuje IPS kapacitný LCD displej s uhlopriečkou 5,5 palcov s rozlíšením 720 x 1280 bodov s bodovou hustotou 267 ppi a operačný systém Android 7.0 Nougat.
Používa čipset Mediatek MT6750 s procesorom Octa-core 1,5 GHz Cortex-A53 a grafický procesor Mali-T860MP2. Kapacita pamäte je 16 GB, rozšíriteľná microSD kartou do 256 GB a 1,5 alebo 2 GB RAM. 
Primárna kamera má rozlíšenie 13 MP, sekundárna má rozlíšenie 5 MP.
Batéria je neodnímateľná Li-Ion s kapacitou 4500 mAh.
Sklomaľba

Sklomaľba (zastarano: maľba na skle) je prejav umeleckej tvorivosti, pri ktorom sa vytvára s pomocou farieb obraz nanášaný na rovnú sklenenú tabuľku alebo predmet vyrobený zo skla (najčastejšie rôzne druhy nádob). Na území Slovenska bol tento druh umenia charakteristický najmä pre ľudové umenie.
Technika sklomaľby.
Na hladké sklenené tabuľky maliari maľovali práškovými farbami, ktoré riedili vodou a pridávali do nich aj vaječné žĺtka, aby sa farba lepšie udržala na skle. V súčasnosti sa pre maľovanie na skle využívajú rôzne temperové farby, ktoré sú spevňované disperzným lepidlom. V minulosti sa namaľovaný výjav potieral včelím voskom, aby sa zabránilo jeho poškodeniu.
Na sklo sa výjav maľoval z opačnej strany, teda zrkadlovo (maliar nanášal farby na jednu stranu skla, výjav divák videl z opačnej strany). Technika maľby na sklo sa v priebehu 18. a 19. storočia objavila najmä tam, kde sa sklo vyrábalo. Početné sklárne boli najmä v Zvolenskej a Novohradskej stolici (v dedinách Slovenského rudohoria). Ľudoví umelci maľovali obrazy na sklo najmä v zimných mesiacoch, keď mali menej pracovných povinností.
Z motívov prevažovali najčastejšie náboženské témy, zo svetských boli časté motívy práce, spodobovaní boli napríklad anonymní jednotlivci pri rôznych pracovných činnostiach. Obľúbeným motívom bola historická postava Juraja Jánošíka (často aj s jeho zbojníckou družinou).
Skye (ostrov)

Skye (, , starosever. "Skid") je najväčší ostrov súostrovia Vnútorné Hebridy v Atlantickom oceáne, ležiaci bezprostredne pri západnom pobreží Škótska. 
Na začiatku 19. storočia tu žilo vyše 20-tisíc ľudí, odvtedy počet obyvateľov klesal až do 80. rokov 20. storočia, keď sa stabilizoval pod 9-tisícmi. Odvtedy počet obyvateľov rastie - sčítanie v roku 2011 tu zaregistrovalo 10 008 obyvateľov. V roku 2001 asi tretina obyvateľov vykázala znalosť škótskej gaelčiny. 
Hlavné ekonomické aktivity na ostrove sú popri cestovnom ruchu rybolov, poľnohospodárstvo a lesné hospodárstvo. Podnebie ostrova je mierne oceánske. Ostrov Skye patrí do administratívnej oblasti "Higland".
Lapikus

Lapikus môže byť:
Lom u Žerůtek

Lom u Žerůtek je prírodná pamiatka ev. č. 5903 na okraji obce Žerůtky v okrese Znojmo v nadmorskej výške 350 - 374 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je prírodovedecky cenné územie s výskytom stabilnej populácie mloka dravého "(Triturus carnifex)" a radu ďalších vzácnych a ohrozených živočíchov viazaných na biotop mokrade. Jedná sa o priestor vyťaženého a zatopeného lomu, ktorý sa nachádza na severovýchodnom okraji obce.
Archermos

Archermos () bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr.
Archermos, syn a žiak sochárskeho majstra Mikkiada, pochádzal z ostrova Chios. Činný bol v 1. polovici 6. storočia pred Kr. Pravdepobne vytvoril sochu bohyne Niké z Délu a ako prvý ju zobrazil s krídlami.
Rímsky spisovateľ Plínius zaznamenal, že jeho diela sa nachádzali na ostrovoch Délos a Lesbos a ako jediný z antických autorov sa zmienil aj o jeho rodine: „"Za ich života už bol na ostrove Chios sochár Melas, potom jeho syn Mikkiades a vnuk Archermos, ktorého synovia Búpalos a Athénis boli veľmi slávni v tomto umení za doby básnika Hippónakta, o ktorom je isté, že žil počas 60. olympiády"“
Svedectvo o existencii Archerma a o jeho sochárskych dielach nám podávajú epigrafické nálezy a zachovaná socha (možno kópia) bohyne Niké, vytesaná z parského mramoru, objavená na Déle, ktorá sa mu pripisuje. Archermos chcel naznačiť, že sa Niké vznáša, preto ju zobrazil s pokrčenými kolenami, takže sa zeme nohami nedotýka, len drapéria na spodnej časti jej rúcha. Krídla má rozpäté, postava sa spravuje zákonom frontality a jej tvár rozjasňuje typický archaický úsmev (tzv. iónsky úsmev).
Abrakadabra (album)

Abrakadabra je druhý album skupiny Hex, vydaný v roku 1993. Pozostáva výhradne z coververzií piesní iných interpretov. Skladba „Hej, pán doktor“ bola natočená aj na ďalší album.
Chris Wood

Chris Wood môže byť:
Apollodóros z Atén

Apollodóros z Atén môže byť:
Formula 1 v roku 2017

Sezóna 2017 Formuly 1 bola 68. ročníkom svetového šampionátu jazdcov a 58. ročníkom pohára konštruktérov. Sezóna začala 26. marca Veľkou cenou Austrálie a skončila 26. novembra Veľkou cenou Abú Zabí. Súťažilo v nej 10 tímov a 20 jazdcov. Majster uplynulej sezóny Nico Rosberg ukončil kariéru a ďalším majstrom sveta sa stal Lewis Hamilton, ktorý získal svoj štvrtý titul v Mexiku, pričom titul pohára konštruktérov obhájil tím Mercedes AMG Petronas Motorsport v predchádzajúcich pretekoch v USA.
Zloženie tímov.
Poznámka: Brendon Hartley počas Veľkej ceny USA pretekal pod číslom 39. Od ďalších pretekov používa číslo 28.
Pneumatiky.
Výhradným dodávateľom pneumatík pre rok 2017 je Pirelli. Vyrába sa päť typov bezdrážkových pneumatík (slicky) a dva typy s drážkami do vlhkých, resp. mokrých podmienok. Oproti sezóne 2016 sú predné aj zadné pneumatiky o približbe 25% širšie.
Alokácia.
Pre každý závod dodáva Pirelli tri rôzne zmesi pre suché podmienky a vždy obe zmesi pre mokré podmienky. Pirelli informuje tímy o zmesiach pre konkrétny závod 9 týždňov (preteky v Európe) alebo 15 týždňov (mimo Európy) vopred.
Evanjelický kostol v Roštári

Evanjelický kostol v Roštári je gotická stavba, ktorá bola vyhlásená za národnú kultúrnu pamiatku dňa 6. mája 1963. Ide o jednoloďovú stredovekú stavbu s pravouhlo ukončeným presbytériom. Objekt nesie prvky gotického slohu a v interiéri obsahuje hodnotné barokové zariadenie.
História.
Roštársky kostol vznikol pravdepodobne koncom 13. či na začiatku 14. storočia ako jednoduchá jednoloďová stavba s typicky pravouhle ukončenou svätyňou. Pôvodne bol kostol zasvätený sv. Ondrejovi. Niektorí autori uvádzajú, že jeho predchodcom bola staršia stavba. Interiér kostola bol v priebehu 15. storočia doplnený o gotickú výmaľbu, podobne ako v kostoloch v susedných obciach Koceľovce či Ochtiná. Počas Reformácie sa kostola stal evanjelickým, vznikol tu jeden z prvých evanjelických cirkevných zborov v Gemeri už v roku 1590. Evanjelici kostol upravili podľa svojich potrieb, kedy došlo k zatretiu výmaľby. V kostole sa v roku 1604 konala seniorálna schôdza na ktorej gemerskí evanjelici prijali svoj prvý cirkevný zákon, tzv. Roštárske články, ktoré neskôr potvrdil palatín Juraj Turzo. V roku 1689 postihol kostol ničivý požiar po ktorom bolo nutné stavbu obnoviť. V tomto období sa do kostola dostalo súčasné barokové zariadenie. Kostol prešiel obnovou v roku 1935 a v 50. rokoch. V roku 1977 boli reštaurované dochované fragmenty výmaľby. Posledná obnova kostola sa uskutočnila v roku 2005, kedy dostal nové zastrešenie.
Architektúra kostola.
Evanjelický kostol sa nachádza uprostred obce v opevnenom areáli. Ide o typickú ranostredovekú vidiecku stavbu, čiže o jednolodie s pravouhlo ukončenou svätyňou. Kostol má západne predstavanú vežu a severne orientovanú sakristiu. Z gotického obdobia pochádza lomený oblúk portálu a krížová klenba v presbytériu. Na veži sa dochovali všetky pôvodné gotické okná. V interiéri boli sondami odkryté zvyšky malieb vyhotovených technikou secco. Ide o výjavy Klaňania sa troch kráľov a sv. Alžbety. Z dôvodu ich zachovania boli sondy po dokončení výskumu prekryté vápnom. Nie je vylúčené, že v budúcnosti dôjde k ďalším objavom. Loď bola nanovo zaklenutá v baroku. V tejto etape došlo aj k úprave formátu okien. V interiéri sa nachádza hodnotné barokové zariadnie, oltár a kazateľnica. Drevený barokový oltár z roku 1724 nesie ústredný obraz Kalvária s plastikou ukrižovaného Krista, na predele sa nachádza obraz Poslednej večere a na vrchole oltára Vzkriesený Kristus. Oltár bol po niekoľkoročnom reštaurovaní v roku 2016 vrátený do kostola. Za jeho reštaurovanie získal Oblastný reštaurátorský ateliér Bratislava cenu Fénix – kultúrna pamiatka roka 2016, udeľovanú MK SR. Oltár s bohatou sochárskou a maliarskou výzdobou zreštauroval odborný tím reštaurátorov pod vedením akad. mal. Alexandry Šulíkovej a metodickým vedením Mgr. Zuzany Benčekovej Tahy v časovom období 2012 – 2016. Zreštaurovaním pamiatky hlavného oltára z ev.a.v. kostola v Roštári sa podarilo reštaurátorom obnoviť pamiatke jej pôvodné jedinečné hodnoty a fond gemerských pamiatok bol takto rozšírený o ďalší vzácny prírastok kultúrneho dedičstva. Kazateľnica slohovo náleží k oltáru a je na nej zobrazený Kristus Spasiteľ a štyria evanjelisti.
Stan Ioan Pătraş

Stan Ioan Pătraş (* 1908, Săpânța, Rumunsko† 1977, Săpânța) bol rumunský tesár a ľudový umelec, autor známych náhrobkov na tzv. „Veselom cintoríne“ () v lokalite Săpânța, v rumunskej župe Maramureş.
Životopis.
Stan Ioan Pătraş sa narodil v roku 1908 v dedinke Săpânța v Maramurešskej župe. V jeho rodine bola živá tesárska tradícia a on sám sa začal tesárstvu venovať od svojich 14-tich rokov. Spočiatku vytváral najmä brány a náhrobné drevené kríže, ale od roku 1935 sa začal zameriavať na ploché náhrobky s figurálnou a textovou reliéfnou výzdobou. Tesal na ne aj stručné epitafy, v podstate krátke básničky v lokálnom žargóne.
Od roku 1936 vytváral náhrobky v štýle, ktorý je preň charakteristický: drevené náhrobky sú úzke, tvorené krížom pod strieškou a tabuľou s figurálnu a textovou výzdobu. Na tabuliach sú vyobrazené najmä zamestnania zomrelých a dominuje na nich modrá farba, ktorá dokonca získala prívlastok "săpânţská modrá". Modrá farba symbolizovala nádej a slobodu, zelená bola symbolom života, žltá symbolom plodnosti a mladosti, červená farba symbolizovala vášeň. Ako výzdobný motív Pătraş používal aj bieleho holuba – symbol duše alebo čierneho vtáka – symbol smrti.
Do roku 1977 Pătraş vytvoril takmer 700 náhrobkov na dvoch cintorínoch v Săpânțe, ktoré dostali pomenovanie „veselé cintoríny“. Pokračovateľom v jeho diele je tesár a sochár Dumitru Pop, ktorý žije v dome svojho majstra. Časť domu slúži ako malé múzeum.
Nokturno

Nokturno alebo nočná hudba ( a "nocturne", "notturno", "Nachtstück/Nachtmusik/Nocturne/Notturno/Nocturno") môže byť:
Etymológia.
Slovo nokturno pravdepodobne pochádza zo (staršieho českého a staršieho nemeckého) tvaru nocturno (význam: nokturno), ktorý je pravdepodobne chybným zápisom talianskeho slova notturno (význam: nočný/nokturno), ktoré pochádza z latinského slova nocturnus (význam: nočný).
Vývoj inštrumentálneho nokturna.
Názov "notturno" sa používal už od neskorého osemnásteho storočia pre viacvetné skladby pre komorný orchester, ktoré mali byť hrané vonku v noci.
V roku 1814 vydal írsky skladateľ a klavirista John Field svoj prvý súbor nokturn, ktorým založil žáner nokturno v zmysle definície b). Tieto skladby sú skladané pre sólový klavír, sú veľmi poetické a snivé. Majú zobrazovať noc, mesiac a všetky lyrické i dramatické pocity s nimi spojené.
V tomto období na Fielda nadviazali napríklad Muzio Clementi, Ferdinand Ries, Maria Szymanowska, Friedrich Kalkbrenner, Robert Schumann a Franz Liszt, svoj vrchol potom táto forma dosiahla v 21 nokturnách Fryderyka Chopina.
Na konci storočia Claude Debussy transformoval túto formu pre orchester. Neskôr v 20. storočí potom Béla Bartók skladal nokturná odlišného, strašidelného rázu.
Mašovický lom

Mašovický lom je prírodná pamiatka ev. č. 5900 neďaleko obce Mašovice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 344 - 360 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je prírodovedecky cenné územie s výskytom stabilnej populácie mloka dravého "(Triturus carnifex)" a ďalších vzácnych ohrozených druhov rastlín a živočíchov viazaných na biotopy mokrade. 
Lokalita predstavuje rekultivovaný priestor bývalého rozsiahleho lomu s umelo vzniknutou vodnou plochou uprostred intenzívne obhospodarovanej krajiny nachádzajúci sa asi 800 metrov východne od stredu obce Mašovice a asi 5 km západne od Znojma.
Štěpánovský lom

Štěpánovský lom je prírodná pamiatka ev. č. 5904 neďaleko obce Miroslav v okrese Znojmo v nadmorskej výške 250 - 282 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú suchomilné a teplomilné rastlinné spoločenstvá s radom vzácnych a ohrozených rastlinných a živočíšnych druhov, najmä silno ohrozeného kosatca piesočného "(Iris arenaria)" v priestoroch bývalého lomu.
Široký (prírodná pamiatka)

Široký je prírodná pamiatka ev. č. 5859 neďaleko obce Dolní Dubňany v okrese Znojmo v nadmorskej výške 326 - 346 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú úzkolisté suché trávniky s výskytom ponikleca veľkokvetého "(Pulsatilla grandis)", krivca českého "(Gagea bohemica)" a ďalších významných a vzácnych druhov rastlín a živočíchov.
Načeratický kopec

Načeratický kopec je prírodná pamiatka ev. č. 5899 neďaleko mestskej časti Znojma Oblekovice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 228 - 290 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú zachovalé spoločenstvá úzkolistých a acidofilných suchých trávnikov a krovín s radom významných rastlinných i živočíšnych druhov. Z rastlinných druhov je to najmä krivec český "(Gagea bohemica)" a zo živočíchov motýľ pestroň vlkovcový
"(Zerynthia polyxena)" a strnádka lúčna "(Miliaria calandra)"
Double Flame

Double Flame je tretí štúdiový album slovenského artrockového speváka a skladateľa Ivana Csudaia z roku 1997.
Na prednom obale je použitý Csudaiov obraz „Teddy“ (1995). Vo vnútri bukletu sa nachádza jeho niekoľko ďalších výtvarných diel. Buklet obsahuje texty k skladbám.
Autorstvo.
Hudba a texty: Ivan Csudai (1 – 10)
Široký

Široký môže byť:
Skye

Skye môže byť:
Oblekovice

Oblekovice (predtým tiež Oblazy, ) je bývalá obec, v súčasnosti časť a katastrálne územie na juhovýchode okresného mesta Znojmo. Rozloha katastra Oblekovice činí v súčasnosti 9,53 km². Je tu evidovaných 419 adries. Trvalo tu žije 1103 obyvateľov.
Charakteristika a historický prehľad.
Oblekovice sa rozkladajú na juhovýchodnom okraji Znojma na pravom brehu Dyje. Na severnom okraji zástavby Oblekovíc sa nachádza Mlynský náhon, slúžiaci pôvodne ako zdroj sily pre tunajšie vodné mlyny. Súčasné Oblekovice vznikli roku 1950 alebo 1955 spojením obcí Oblekovice (), Bohumilice () a Nesachleby () a doposiaľ došlo k plnému splynutiu zástavby Bohumilíc a Nesachlebov. Všetky tri pôvodné obce boli pôvodne takmer čisto sudetonemecké. V období od 1. apríla 1939 do roku 1945 boli pripojené ku Znojmu a od roku 1946 boli opäť samostatnými obcami. Od roku 1950 (alebo 1955) boli spojené v obec Oblekovice, ktorá bola 1. augusta 1976 opäť súčasťou Znojma. V rámci Znojma mali až do 31. decembra 1985 všetky tri bývalé obce postavenie samostatných častí obce, potom sa k 1. januáru 1986 stali Bohumilice a Nesachleby v rámci Znojma súčasťou časti Oblekovice. Počas obdobia komunizmu došlo tiež k zlúčeniu všetkých troch pôvodných katastrálnych území.
Juraj Soviar

Juraj Soviar (* 5. október 1973, Bratislava) je slovenský novinár, textár a básnik známy predovšetkým ako textár skupiny Elán.
Životopis.
V roku 1992 začínal v týždenníku Mladé rozlety, pôsobil v denníkoch Pravda, Národná obroda, Republika, týždenníku Život. Medzi tým však prešiel aj inými dobrodružnými povolaniami.
Doposiaľ vydal štyri knižky – tá ostatná nesie názov "Tiger čaká na úsvit" (IKAR 2018) – je to výber piesňových textov a poézie. Rok predtým mu tiež vo vydavateľstve IKAR vyšla zbierka piesňových textov a poézie "Nemaľuj ženu na stenu". V roku 2009 debutoval výberom piesňových textov "Odkazovač" (Slovart). V roku 2002 mu vyšla kniha s názvom "Replay – komentuje Karol Polák".
Ako piesňový textár úspešne spolupracuje predovšetkým so skupinou Elán. Písal texty pre Vaša Patejdla, Janka Lehotského, Paľa Drapáka, či skupinu Taktici.
V súčasnosti je na umeleckej voľnej nohe.
Kritika.
"Juraj Soviar vstúpil do slovenskej kultúry nenápadne ako textár. Jeho slabiky pod notami však veľmi rýchlo prerástli notovú osnovu a stali sa skutočnou pop poéziou súčasnosti. Do literatúry vniesol veľa civilizačných prvkov, jazyk ulice i obraznosť veľkých maliarov. Vynachádzavé metafory a prekvapivo fabulované príbehy v skratke sa ľahko spievajú a ešte ľahšie čítajú. A hoci slovenčina nie je metrorytmicky ani morfologicky ľahký jazyk, jeho rýmy sú objavné a plné logickej melodiky. Možno je to aj tým, že je dobrým pozorovateľom života, výborným poslucháčom ľudí okolo seba a hudobným senzibilom. Práve to prináša do jeho veršov tematickú pestrosť a zmysel pre detaily, ktorý akoby stále obnovoval a dopĺňal jeho bohatú slovnú zásobu a osobitý pohľad na svet okolo nás. Piesňové texty ašpirujú na básne a básne sa zasa dajú zhudobniť a dôveryhodne zaspievať. V dnešnej bláznivej dobe a zrýchlenom žití je to najefektívnejšia cesta ako poéziu dostať k adresátovi. Je sympatické, že Juraj Soviar si stále drží odstup od konformizmu a lacného konzumu, je stále romantickým rebelom a mienkotvorným autorom. To ho robí na jednej strane výnimočným a na druhej zrozumiteľným. Najnovšia zbierka básní a textov Nemaľuj ženu na stenu je moderná, emočne silná a vzrušujúca. Je to čítanie, ktoré vám stokrát vráti čas, ktorý ste mu venovali." Ľuboš Zeman, z textárskej zbierky „Nemaľuj ženu na stenu“, IKAR, 2017.
Mull (ostrov)

Mull (, , starosever. "Myl") je ostrov v súostroví Vnútorné Hebridy v Atlantickom oceáne, ležiaci bezprostredne pri západnom pobreží Škótska (oddeľuje ho prieliv Sound of Mull). Po ostrove Skye to je najväčší ostrov tohto súostrovia a štvrtý najväčší ostrov Škótska.
Podľa sčítania v roku 2011 na ostrove žije 2 800 obyvateľov, čo je mierne zvýšenie oproti sčítaniu v roku 2001, kedy tu žilo 2 667 obyvateľov. V 18. storočí tu žilo až 10-tisíc ľudí. V lete sa na ostrove zdržuje množstvo turistov. Vyše tretina obyvateľov ostrova (asi tisíc) žije v hlavnom sídle ostrova, v prístave Tobermory. 
Hlavné ekonomické aktivity na ostrove sú popri cestovnom ruchu rybolov, poľnohospodárstvo, lesné hospodárstvo a pálenie whisky (pálenica v Tobermory). Podnebie ostrova je mierne oceánske. Ostrov Mull patrí do administratívnej oblasti "Argyll and Bute".
Geografia.
Dĺžka pobrežia ostrova je asi 480 kilometrov. Najvyšší vrch ostrova, Ben More, dosahuje výšku Ostrov je spojený trajektami so škótskou pevninou, najlepšie spojenie má s mestom Oban.
Mull

Mull môže byť:
Kopyly

Kopyly () je dedina na Ukrajine v Poltavskom rajóne Poltavskej oblasti. Žije tu 2525 obyvateľov.
Terešky (Poltavský rajón)

Terešky () je dedina na Ukrajine v Poltavskom rajóne Poltavskej oblasti. Žije tu 2450 obyvateľov (2001).
Canal du Centre

Canal du Centre môže byť:
Cesta I. triedy 9

Cesta I. triedy 9 môže byť:
Cesta I. triedy 10

Cesta I. triedy 10 môže byť:
Cesta I. triedy 16

Cesta I. triedy 16 môže byť:
Cesta I. triedy 17

Cesta I. triedy 17 môže byť:
Cesta I. triedy 18

Cesta I. triedy 18 môže byť:
Cesta I. triedy 19

Cesta I. triedy 19 môže byť:
Cesta I. triedy 20

Cesta I. triedy 20 môže byť:
Cesta I. triedy 21

Cesta I. triedy 21 môže byť:
Cesta I. triedy 60

Cesta I. triedy 60 môže byť:
Diaľnica A7

Diaľnica A7 môže byť:
Diaľnica A9

Diaľnica A9 môže byť:
Diaľnica D1

Diaľnica D1 môže byť:
Diaľnica D2

Diaľnica D2 môže byť:
Diaľnica D3

Diaľnica D3 môže byť:
Diaľnica M1

Diaľnica M1 môže byť:
Dolní Marklovice

Dolní Marklovice môžu byť:
Filipovice

Filipovice môžu byť:
Hermésianax z Kolofónu

Hermésianax z Kolofónu môže byť:
Mediciovci (seriál)

Mediciovci je televízny dramatický seriál o dynastii Mediciovcov zasadený do 15. storočia vo Florencii. V hlavných úlohách hrajú Dustin Hoffman ako Giovanni di Bicci de' Medici, Richard Madden ako Cosimo de' Medici a Stuart Martin ako Lorenzo de' Medici. Prvá séria s názvom Mediciovci: Vládcovia Florencie (orig. "Medici: Masters of Florence") vysielala talianska stanica Rai 1 od 18. októbra do 8. novembra 2016. Seriál je od 9. decembra 2016 dostupný aj na Netflixe. Následne bola potvrdená aj druhá séria. Tá sa vysielala od 23. októbra do 13. novembra 2018 pod názvom Medici: Vznešený rod (orig. "Medici: The Magnificent"). Na Slovensku mal seriál premiéru 26. februára 2017 na Jednotke a bol vysielaný rovnako ako v Taliansku v dvoch častiach za sebou. Tretia séria vysielala od 2. do 11. decembra 2019.
Ján Šimko

Ján Šimko (* 13. december 1978, ČSSR) je bývalý slovenský hokejový útočník hrajúci na pozícii ľavého krídla, momentálne pôsobiaci, ako asistent trénera v HK Poprad.
Klubový hokej.
Ján Šimko začínal s hokejom v klube HK Spartak Dubnica nad Váhom. Premiéru medzi mužmi absolvoval v sezóne 1995/96, keď dostal príležitosť v extralige v troch stretnutiach. V tejto sezóne nastúpil aj za slovenskú reprezentáciu do 18 rokov na majstrovstvách sveta v danej kategórii. Aj novú sezónu hral ešte striedavo za juniorov aj mužov. Za mužov, ale odohral už 19 zápasov. Sezóna, ale nebola pre klub úspešná. Klub z Dubnice nad Váhom zostúpil do 1. hokejovej ligy SR. Aj v tejto sezóne si Ján Šimko obliekol reprezentačný dres Slovenska. Bolo to na Majstrovstvách sveta juniorov, kde nastúpil na 6 zápasov. V sezóne 1997/98 bol už stabilným členom "A" mužstva HK Spartak Dubnica nad Váhom v 1. hokejovej lige. S mužstvom skončil na tretom mieste a klub čakala baráž o extraligu. V nej tím HK Spartak Dubnica nad Váhom prehral s tímom HK 32 Liptovský Mikuláš 2:3 na zápasy a klub nepostúpil do extraligy. Aj počas tejto sezóny nastúpil na Majstrovstvách sveta juniorov v 6 stretnutiach, kde zaznamenal tri góly a jednu asistenciu. Po skončení sezóny z kádra Dubnice nad Váhom odišiel. &lt;br&gt;
Zmluvu podpísal s tímom HC Košice. Bola to jeho prvá sezóna mimo Dubnice nad Váhom. Za klub HC Košice odohral následné dve sezóny. Hneď v prvej z nich získal s Košicami v extralige titul majstra. Po dvoch sezónach v tíme HC Košice sa vrátil na začiatku sezóny 2000/01 naspäť do klubu HK Spartak Dubnica nad Váhom. Sezónu, ale dohral v klube MsHK Žilina s ktorou vyhral 1. hokejovú ligu SR. &lt;br&gt;
Sezónu 2001/02 začal v rodnej Dubnici nad Váhom, ale dohral ju v slovinskom klube HK Acroni Jesenice. Ďalšiu sezónu opätovne začal v klube HK Spartak Dubnica nad Váhom v 1. hokejovej lige SR, ale dokončil ju v extraligovom mužstve MHC Martin. Po sezóne z tímu odišiel. &lt;br&gt;
Pred sezónou 2003/04 podpísal zmluvu s francúzskym mužstvom Les Remparts de Tours v najvyššej francúzskej lige Ligue Magnus. Začala sa tak jeho 9 ročná francúzska cesta. Za klub Les Remparts de Tours odohral dve sezóny. V tej druhej, ktorou bola sezóna 2004/05 získal s klubom striebro. Od sezóny 2005/06 až do sezóny 2011/12, čiže sedem sezón bol hráčom klubu IC Epinal Les Dauphins. Po poslednej sezóne prestúpil z Francúzska do španielskeho tímu CG Puigcerdá, za ktorý odohral nasledujúce dve sezóny. V prvej získal s klubom bronz a v druhej sezóne striebro. V oboch sezónach bol v klube najlepším strelcom a aj najproduktívnejším hráčom v kanadskom bodovaní. &lt;br&gt;
Sezónu 2014/15 odohral v slovenskej extralige v drese klubu MsHK Žilina. Na slovenský ľad sa tak vrátil po 11 sezónach. Nasledujúcu sezónu opäť hrával v Španielsku za klub CG Puigcerdá. &lt;br&gt;
V sezóne 2016/17 posilnil pred zápasmi play-off klub MHK Dubnica nad Váhom v 2. hokejovej lige SR. S klubom vyhral 2. hokejovú ligu a postúpil do Budiš 1. hokejovej ligy SR. Po sezóne definitívne ukončil hráčsku kariéru.