burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Elektrický oblúk

Elektrický oblúk je elektrický výboj, ktorý nastáva vtedy, keď medzi dvoma elektródami s vysokým rozdielom potenciálov pretečie elektrický prúd cez normálne nevodivé plynné prostredie, napríklad cez vzduch alebo vákuum.
Vzniká pri vypínaní elektrického zariadenia medzi kontaktmi. Je to vodivá dráha vytvorená rozžeravenými časticami látky, z ktorej sú vytvorené kontakty a z materiálu prostredia v ktorom oblúk horí. Pre vodivú dráhu elektrického oblúka neplatí Ohmov zákon. Elektrický oblúk spôsobuje opaľovanie kontaktov, ktoré skracuje životnosť kontaktov a deformuje ich povrch, zvyšuje stykový odpor a teplotu styku. Oteplenie kontaktov závisí od materiálu kontaktov, technológie ich výroby, doby trvania elektrického oblúka, spôsobu zhášania oblúka. Elektrický oblúk sa ľahšie zháša v striedavom obvode ako v jednosmernom (striedavý prúd – sínusový priebeh – prechod prúdu cez nulu pri ktorom oblúk zanikne).
Spôsoby zhášania elektrického oblúka:
Elektromagnetické žiarenie elektrického oblúka pri zváraní.
Najbežnejšie sa s elektrickým oblúkom stretávame pri oblúkovom zváraní.
Alkoholický nápoj

Alkoholický nápoj je nápoj obsahujúci etanol. Hoci sú alkoholické nápoje vo väčšine krajín legálne, ich predaj a používanie je často obmedzované.
Ich sústavným požívaním v nadmernej miere sa môže vyvinúť (tak ako duševné tak aj telesné) ochorenie – alkoholizmus. Naopak v primeranej miere môžu niektoré alkoholické nápoje (napr. víno) organizmu prospieť. Globálna štúdia z roku 2018 ale tvrdí, že žiadne množstvo alkoholu nie je bezpečné. Autori tvrdia, že aj keď mierne pitie môže chrániť ľudí pred srdcovými chorobami, potenciál vzniku rakoviny a iných chorôb tieto výhody kompenzuje.
Rozdelenie.
Alkoholické nápoje sa delia na:
"Víno podľa farby"
Iné druhy podľa vinárskych noriem
Valaška

Valaška je dlhá, ľahká a tenká sekera používaná v minulosti ako zbraň, palica na chodenie a nástroj na úpravu dreva a na klčovanie nežiaducich rastlín na lúkach pastiermi. Spočiatku valaška, v goralčine ciupaga, pripomínala sekeru, ale vďaka zákazu nosenia sekery sa vytvorila valaška, ktorej kovová časť sa dala jednoducho skryť do rukáva, aby nebol jej užívateľ trestaný, taktiež sa predĺžila a slúžila aj ako palica. Dnes sa vyrába najmä ako suvenír alebo na dekoratívne účely. Valašky bývali zvyčajne o trocha viac než 1 meter dlhé a najčastejšie používané pastiermi. Je zaradená na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Jánošík.
Valaška sa často spája so zbojníkmi. Pomocou valašiek zbojníci okrádali svojich pánov, a tiež ich používali pri tancoch. Valaška najznámejšieho slovenského zbojníka Juraja Jánošíka sa považovala za kúzelnú, rovnako ako opasok a ďalšie časti oblečenia.
Apple Remote

 Apple Remote je diaľkové ovládanie, ktoré sa používa so zariadeniami firmy Apple Computer vybavenými infračerveným senzorom od októbra 2005. Dizajn diaľkového ovládača je odvodený od dizajnu hudobného prehrávača iPod shuffle a má len šesť tlačidiel (menu, prehrať/pozastaviť, pridať hlasitosť, ubrať hlasitosť, predchádzajúci/späť, ďalší/vpred). Apple Remote pracuje s najnovšími verziami počítačov iMac, MacBook, MacBook Pro a Mac mini, v ktorých ovláda aplikáciu Front Row. Diaľkové ovládanie je kompatibilné i s iPod Hi-Fi a univerzálnou dokovacou stanicou pre iPod.
Den

Den alebo Udimu alebo Usafais bol egyptský faraón 1. dynastie. Vládol približne v rokoch 29392892. Je prvý faraón, pri ktorom poznáme meno obidvoch paní. 
Vláda.
Den sa stal nástupcom kráľa Wadžiho. O jeho vláde máme pomerne dobré správy, z jeho doby sa totiž zachovali prvé súvislejšie nápisy a texty, ktoré nás o ňom informujú. Dozvedáme sa z nich o dôležitých náboženských slávnostiach, o jubileu pri príležitosti tridsiatich rokov vlády kráľa či napr. o lovu hrochov, ktorého sa kráľ zúčastnil. Podľa nich tiež hneď v druhom roku svojej vlády uskutočnil doslovne „prvý úder na východ“. Pravdepodobne sa vtedy vydal na polostrov Sinaj, kde porazil miestnych kočovníkov. Vo štvrtom roku pre zmenu uskutočnil sčítanie ľudu v krajine, v desiatom zničil Verku, mesto zbraní, ktoré dodnes nebolo identifikované.
Kráľova hrobka.
Podľa zvyku kráľov 1. dynastie si aj Den dal postaviť dve hrobky. Symbolická hrobka sa nachádzala v Abyde. Dnes je z nej však iba jama s rozmermi 14x8 metrov, pôvodne však mala strop z dreva a bola obložená žulou. Jeho hrobka v Sakkáre nie je bezpečne identifikovaná.
Klimax (literatúra)

Klimax je gradácia (stupňovanie) smerom vzostupným. Opakom je antiklimax.
Štylistická figúra, zosilňuje myšlienku a emocionálny účinok textu, usporiadaním významovo blízkych slov alebo slovných spojení.
Príklad.
"kde je voda modravá a nebo modravé a hory modravejšie". (Nezval).
Luger (plachetnica)

Luger je plachetnica s lugovým oplachtením, vznikol na atlantickom pobreží Anglicka a Francúzska koncom 15. storočia. Pôvodný luger mal jeden sťažeň a namiesto plachty mal lugovú plachtu, tiež pôvodne bol malou rybárskou loďkou. 
Lugová plachetnica sa používa ja dodnes, rozdielom je, že lugová plachta je dnes upevnená na dvoch ramenách. 
Keď sa luger začal používať ako vojnová a obchodná loď, tak sa loď zväčšovala, k jednému sťažňu pribudli ďalšie dva a čeleň, na čeleni bola trojcípa kosatka. 
Používali ju aj francúzski korzári, ktorý napadli anglické lode. 
Podobal sa plachetnici kalmar, jej vrak bol vykopaný vo Švédsku.
Polysyndeton

Polysyndeton alebo polysyndetické pripájanie je spájanie vetných členov vo verši (vete) s použitím viacerých spojovacích výrazov než je zvykom. Cieľom je upozorniť na nadmernosť či dôležitosť spojovacích prvkov, zvýšiť slávnostný ráz textu, vážne ladenie reči.
Opakom je asyndeton.
Príklady.
Je tráva vysoká "a" láskavá "a" vlahá (Neumann)
Výstredník

Výstredník alebo excenter je špeciálnym prípadom kruhovej vačky. Je to kruhová doska (alebo valec), s osou posunutou oproti ose otáčania hriadeľa.
Výstredník sa používa:
Výstredníky dlho nahradzovali u strojov kľukové mechanizmy, pretože boli výrobne jednoduchšie a nenarušujú tvar hriadeľa.
Thamfthis

Thamfthis, , bol posledným egyptským faraónom 4. dynastie. Vládol približne v rokoch 2506/25002504/xxxx pred Kr.. Na tróne mal vystriedať panovníka Šepseskafa, ktorý bol možno jeho otcom.
Thamfthis je veľmi záhadná postava egyptských dejín. Ako kráľa ho menovite uvádza len Manehto, podľa neho mal vládnuť 9 rokov. Na Turínskom papyruse je po Šepseskafovi uvedený bezmenný kráľ, ktorý mal vládnuť dva roky.
Výstredníkový hriadeľ

Výstredníkový hriadeľ je hriadeľ, na ktorom sú vytvorené výstredníky. Je to základná súčasť výstredníkového mechanizmu, používaného na transformáciu rotačného pohybu na priamočiary vratný.
Na výstredníky hriadeľa sa pripájajú ojnice, v prípade malých rozmerov mechanizmu, napríklad rozvodového sa nazývajú aj ojničky.
Vahadlo

Vahadlo je súčasť strojov, ktorá realizuje prenos síl a pohybov na princípe páky. Pri svojej činnosti vykonáva kývavý pohyb. Názov bol pôvodne použitý pre vodorovnú súčasť miskových váh. 
V technike sa názov vahadlo používa pre mnoho ďalších súčiastok pracujúcich na rovnakom princípe. Vahadlo je súčasť napríklad:
Paronomázia

Paronomázia je zvuková štylistická figúra. Je to nahromadenie niekoľkých slov odvodených od rovnakého kmeňového základu; stoja buď v tesnom susedstve alebo v niekoľkých veršoch. Vyvoláva dojem slovnej hry.
Príklady.
Slavme slavně slávu Slavů slavných (Kollár)
Metonymia

Metonymia je druh trópu. Je to prenesenie významu zo slova východiskového na cieľové na základe vecnej, logickej alebo vnútornej súvislosti. Synekdocha je druh metonymie.
Napríklad:
Synekdocha

Synekdocha je tróp; druh metonymie; prenesenie významu z východiskového slova na slovo cieľové na základe zámeny časti a celku (súvislosť je kvantitatívna, nie kvalitatívna).
Samuraj

Samuraj bol stredoveký a novoveký japonský ekvivalent európskeho šľachtica. Príslušníctvo do kasty bolo dedičné, no v období Sengoku (Bojujúcich štátov) sa do triedy mohli dostať aj roľníci, ktorým sa podarilo v boji poraziť vyššie postaveného protivíka. Do obdobia reforiem cisára Médži tvorila táto trieda spoločnosti zhruba desatinu populácie Japonska.
Každý samurajský rod vlastnil pozemok s roľníkmi a výzbroj. Ich povinnosťou bolo v prípade povolania do boja narukovať do armády istú časť svojich poddaných, poskytnúť im výzbroj a výcvik (takzvaní "ašigaru") a viesť ich v nastávajúcich bojoch. Po úspešnom boji bola ich odmena určená podľa počtu a štatútu uťatých hláv (alebo nosov, ak bolo skolených protivníkov priveľa), ktorými sa preukázali. Ak sa im nedala preukázať vina, niektorí samuraji za cieľom vyššej odmeny zabíjali aj ženy, starých ľudí, ba dokonca svojich vlastných poddaných (v prípade civilistov daimjóvi predstavili iba uťaté nosy).
Samuraji boli bojovníci slúžiaci cisárovi, alebo jednoducho svojmu pánovi. V boji využívali vždy všetky protivníkove slabiny a útočili na citlivé, hlavne zbrojou nechránené miesta na tele (krk, podpažie, zákolenie, prípadne žalúdok). 
Pôvodní samuraji boli cvičení od veľmi útleho veku. Cvičili s drevenými mečmi (bokken) proti svojim spoluštudentom. Už ako desaťročných ich posielali na miesta plné strachu, ktoré museli mladí učeníci prekonať. Medzi také miesta patrili napríklad cintoríny, márnice, husté lesy alebo opustené zrúcaniny budov. Na začiatku samuraji bojovali hlavne s lukom. Až neskôr sa začali zdokonaľovať vo vojenskom umení s ostatnými zbraňami. Neskôr sa samuraji začali vzdelávať aj po duchovnej stránke, a to v oblasti maliarstva, meditácie a rôznych daľších predmetov slúžiacich na vylepšenie duchovného stavu. Bojová taktika sa v dejinách Japonska niekoľkokrát zmenila, čomu sa prispôsobovala i dĺžka a tvar čepele meča. Rovný meč získava pri prechode k jazdeckým jednotkám mierne zahnutý tvar, jeho dĺžka a hmotnosť sa zväčšuje. Neskôr pri prechode k peším húfom sa opäť skracuje, charakteristické zakrivenie meča však zotrvalo dodnes.
Klimax

Klimax môže byť:
Merkava

Merkava (po hebrejsky: ) je séria hlavných bojových tankov vyvinutých a vyrobených v Izraeli pre Izraelské obranné sily. Jeho unikátnu konštrukciu navrhol tím vedený legendárnym tankovým veliteľom, generálom Talom.
Merkava ("vojnový voz" v hebrejčine) bol navrhnutý pre prežitie posádky; motor je umiestnený v prednej časti tanku, čím je zvýšená predná hmotnosť, zatiaľ čo posádka môže uniknúť z poškodenej Merkavy cez dvere v zadnej časti trupu. Vďaka silnému opancierovaniu a vysokej mobilite je to jeden z najlepšie chránených tankov na svete.
Je vyrábaný v tankovej továrni v Tel HaShomer v základni obrneného zboru a väčšinu súčiastok vyrábajú firmy izraelského bezpečnostného priemyslu ako sú IMI, Elbit, Soltam, atď.
Merkava Mk 1.
Tank Merkava bol prvýkrát uvedený do služby v apríli 1979. Bol vyvinutý pre drsný terén severnej časti Izraelu a Golanské výšiny. Bol vyzbrojený 105 mm kanónom, motor mal umiestnený vpredu a mal zadné dvere. Zúčastnil sa Libanonskej vojny v 1982. Mal mnohé detské problémy ako napríklad problematický brzdný systém.
Merkava Mk 2.
Merkava Mk 2 bol uvedený do služby v roku 1983. Zaviedol mnohé vylepšenia, ktoré sa zamerali na mestský boj a prežitie posádky vrátane z vnútra ovládaného 60 mm mínometného systému, po bojoch s Libanonom v 1982 a bitkách v Bejrúte.
Merkava Mk 3.
Merkava Mk 3 bola uvedená v roku 1990, po informáciach získaných počas Izraelského ťaženia v Libanone v roku 1982. Mark 3 zaviedol 1200 koňový (895 kW) motor, nové zavesenie a prevodovku a nový 120 mm kanón s hladkým vývrtom.
Mk 3B.
Verzia z roku 1995, Mk 3B (taktiež známy ako "Merkava Baz"), mal vylepšený systém riadenia strieľania, zabudovanú NBC ochranu a klimatizáciu. Taktiež bol pridaný balík modulárneho pancierovania (nazvaný „Kasag“), ktorý spravil z tanku Merkava 3 Baz Kasag jeden z najlepšie pancierovaných tankov na svete.
Mk 3 4. generácia.
Súčasná generácia Mk 3 tankov je Dor-Dalet (4. generácia), ktorá zahŕňa modulárny prídavný pancier, vylepšené pásy, vylepšený guľomet a zabudované systémy klimatizácie a NBC ochrany.
Merkava Mk 4.
Merkava Mk 4 je posledná generácia série izraelských hlavných bojových tankov Merkava, ktorá je v službe od roku 2004. Poskytuje extra ochranu pre posádku so silnejšími a presnejšími palebnými systémami.
Matematická hra

Matematické hry sú hry, ktorých základom je ovládanie zákonitostí matematiky. Slúžia ako motivačný prvok pri výuke matematiky, pomocou nich si žiaci môžu hravou formou osvojiť a precvičiť niektoré elementárne matematické znalosti.
Matematickými hrami sú napríklad:
Liptovská Mara (priehrada)

Liptovská Mara je vodné dielo na strednom Liptove na Slovensku, pri Liptovskom Mikuláši. Je súčasťou systému priehrad Vážskej kaskády.
Dielo bolo vybudované v rokoch 1969-1975. Pri výstavbe bolo zaplavených 13 obcí, z toho 12 úplne (Čemice, Demčín, Liptovská Mara, Liptovská Sielnica (pôvodná), Nižné Dechtáre, Paludza, Parížovce, Ráztoky, Sestrč, Sokolče, Vrbie, Vyšné Dechtáre), Liptovský Trnovec a Bukovina. Spolu bolo presídlených 940 rodín, čo predstavovalo viac ako 4 tisíc obyvateľov.
Technické parametre.
Vodné dielo vybudovala spoločnosť Váhostav, n. p. v rokoch 1965 až 1975.
Celkovým objemom 361,9 mil. m3 je to druhá najväčšia vodná nádrž na Slovensku. Dlho bola považovaná za najväčšiu čo do objemu vody, ale podľa zamerania z roku 1993 už patrí prvé miesto Oravskej priehrade. Pri vzdutí na kótu zaplavuje priehrada Liptovská Mara územie s plochou takmer 27 km2. Vodné dielo pozostáva zo 43,5 m vysokej (konštrukčná výška 52 m) zemnej priehrady s hlinitým tesnením a vodnej elektrárne so 4 turbínami (2 Kaplanove, 2 reverzibilné typ Deriaz) s celkovým inštalovaným výkonom 198 MW. 
Pri výstavbe sa premiestnilo 11 mil. m3 zeminy, okolo 300 tis. m3 kameňa a viac ako 400 tis. m3 betónu a železobetónu. Teleso zemnej priehrady je v korune dlhé 1350 m. Vodná elektráreň stojí pri vzdušnej päte priehrady (voda je privádzaná oceľovým potrubím s priemerom 670 cm) ako 45 m vysoký objekt (pôdorys 43*130 m).
Využitie.
Hlavným účelom priehrady je protipovodňová ochrana, ale slúži aj na výrobu elektrickej energie, keďže pod hrádzou sa nachádzajú 4 turbíny s výkonom 198 MW. Rekreačná funkcia je v súčasnosti relatívne poddimenzovaná (rekreačné stredisko pri Liptovskom Trnovci v spojení s neďalekým Aquaparkom Tatralandia). Zo strediska v Liptovskom Trnovci je možné sa vydať na vyhliadkovú plavbu po Mare na fotovoltaických katamaránoch.
Polostrov Ratkovo s priľahlými vodami je chráneným územím.
Nad priehradným múrom Liptovskej Mary, 2 km južne od obce Bobrovník, na východnom úpätí vrchu Úložisko (741,7 m n. m.) sa nachádza archeologická lokalita Havránok - keltské opevnenie osady Kotínov s druidskou svätyňou z 1. storočia pred Kr. Je tu vybudované aj múzeum v prírode.
Magdaléna Rybáriková

Magdaléna Rybáriková (* 4. október 1988, Piešťany) je bývalá slovenská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala štyri turnaje WTA v dvojhre. Jej doterajšie najlepšie umiestnenie je 17. priečka v svetovom rebríčku. Jej najlepší výsledok na grandslamových turnajoch je semifinále vo Wimbledone 2017. 
Vyhrala 9 turnajov kategórie ITF. Vo Wimbledone 2006 sa prebojovala do finále juniorskej dvojhry. Rybáriková bola členkou slovenského družstva v Billie Jing Cupe.
Taxman (hra)

Taxman je matematická hra na precvičovanie deliteľnosti a osvojenie si pojmu prvočíslo.
Je to hra pre jedného hráča voči počítaču, alebo pre dvoch hráčov, druhý hráč je ale iba realizátorom ťahov prvého hráča.
Pravidlá.
Dá sa dokázať, že prvý hráč má neprehrávajúcu stratégiu pre ľubovoľné maximálne číslo väčšie ako 1.
Príklad hry do 10.
 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10| 7| 1| 7| 1
 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9, 10 | 9| 3| 16| 4
 2, 4, 5, 6, 8, 10 | 6| 2| 22| 6
 4, 5, 8, 10 |10| 5| 32| 11
 4, 8 | 8| 4| 40| 15
Hráč získal 40 bodov, počítač získal 15 bodov.
Uhádni číslo

Uhádni číslo je jednoduchá matematická hra. 
Stratégia.
Optimálnou stratégiou je metóda delenia zostávajúceho intervalu na polovicu, myslené číslo sa tak dá určite uhádnuť na n ťahov, kde n je najmenšia mocnina dvojky väčšia než maximálne dovolené číslo.
Tichá pošta

Tichá pošta alebo Telefón je párty hra. Hráči sedia v kruhu, prvý si vymyslí nejakú vetu a pošepká ju susedovi, tento ju pošepká ďalšiemu susedovi, kým tichá pošta nedorazí k poslednému hráčovi. Posledný hráč vysloví vetu, ktorá k nemu dorazila a štartujúci povie čo v skutočnosti povedal. Väčšinou je výsledná veta značne skomolená a skomolenie vety je zdrojom zábavy. 
Tichá pošta sa používa aj ako motivačná hra pri výuke cudzích jazykov.
Strutiomímus

Strutiomímus (iné názvy: strutiomimus, struthiomimus; lat. "Struthiomimus") je rod dinosaurov z čeľade ornitomímovité ("Ornithomimidae"). V súčasnosti sa do rodu "Struthiomimus" spravidla zaraďuje len jeden druh, a to Struthomimus altus (staršie: "Ornithomimus altus"). 
"Struthiomimus" je známy z kompletnej, dobre zachovanej kostry a niekoľkých ďalších nekompletných kostier. Žil približne pred 83 až 66 miliónmi rokov na území dnešnej Kanady a USA. 
Systematika.
Čeľaď ornitomímovité/ornitomimy (Ornithomimidae; staršie: Struthiomimidae), do ktorej rod "Struthiomimus" patrí, spadá do taxónu Ornithomimosauria, do ktorého sa zaraďujú dinosaury (presnejšie theropody) výzorom podobné pštrosom.
V roku 2016 bol od druhu "Struthiomimus altus" odčlenený nový druh "Rativates evadens". 
Niekedy sa do rodu "Struthiomimus" zaraďuje aj problematický druh označovaný ako "Struthiomimus sedens" alebo "Ornithomimus sedens". Tento druh je podľa najnovších názorov asi najviac príbuzný so spomínaným novým druhom "Rativates evadens", a teda už do rodu "Struthiomimus" určite nepatrí.
Do druhej polovice 20. storočia sa dnešný rod "Struthiomimus" často považoval za súčasť rodu "Ornithomimus" (vrátane rodu "Dromiceiomimus"). Okolo polovice 20. storočia sa naopak väčšina dnešného rodu "Ornithomimus" (vrátane rodu "Dromiceiomimus") niekedy považovala za súčasť rodu "Struthiomimus" a občas sa za súčasť rodu "Struthiomimus" považoval celý rod "Ornithomimus" (vrátane rodu "Dromiceiomimus").
Opis.
"Struthiomimus" bol vyše 4 m dlhý. Okrem toho mal všetky charakteristiky taxónu Ornithomimosauria: Bol teda štíhly a viacerými znakmi pripomínal pštrosa - mal malú hlavu s veľkými očami, bezzubé čeľuste ukončené zobákom, dlhý krk, krátky trup a dlhé, na beh uspôsobené nohy. Veľký počet podobných znakov prezrádza prispôsobenie sa podobnému spôsobu života ako pštros. Na rozdiel od pštrosa však "Struthiomimus" nemal krídla a disponoval dlhým meravým chvostom. Namiesto krídel mal trojprsté predné končatiny, ktoré boli pomerne dlhé a ukončené silnými zahnutými pazúrmi. 
Potrava.
Rod "Struthiomimus" sa živil asi malými plazmi, cicavcami a možno aj rastlinami. Svojimi dlhými prstami si priťahoval vetvy a konáre k sebe a obhrýzal z nich bezzubým zobákom listy, puky, semená a plody. Silnými pazúrmi možno otváral aj škrupiny a struky, aby sa dostal k ich jemnému obsahu.
Rýchlosť.
Tak ako ostatní príslušníci čeľade Ornithomimidae, aj rod "Struthiomimus" bol schopný bežať skoro tak rýchlo, ako dnešný pštros. Príslušníkom čeľade Ornithomimidae sa rovnako ako pštrosovi, vyvinuli dlhé nohy prispôsobené na rýchly beh - lýtka boli dlhšie ako stehná a kosti chodidiel a prstov boli predĺžené. Telesnú hmotnosť vyrovnávali pri behu dlhým chvostom. Podľa rôznych odhadov rod "Struthiomimus" bežal rýchlosťou 35 - 60 km/h.
Nanotyrannus

Nanotyrannus bol 5 metrov dlhý teropód blízko príbuzný rodu Tyrannosaurus. Žil pred približne 67 až 65 miliónmi rokov na území dnešnej Montany (USA). Jediný druh je Nanotyrannus lancensis.
Pozostatky.
Nanotyrannus je známy z kompletnej lebky, pôvodne opísanej ako "Albertosaurus lancensis" už v roku 1946. Neskôr však upadla na dlhé desaťročia do zabudnutia, až kým nebola koncom osemdesiatych rokov minulého storočia znova „objavená“ a opísaná pod novým rodovým menom. Lebka samotná svojou stavbou mimoriadne pripomínala lebku tyranosaura, umožňovala dokonca binokulárne videnie. Nedávno nájdená kostra, pôvodne pripísaná rodu Nanotyrannus, patrila v skutočnosti mladému jedincovi tyranosaura.
Totožnosť.
Napriek pôvodnému opisu, ktorý tvrdí, že lebečné kosti boli plne zrastené (a tak lebka patrila dospelému jedincovi), viacerí vedci nesúhlasia a považujú nanotyrana za mláďa tyranosaura. Ak išlo naozaj o samostatný rod, zrejme plnil úlohu obdobnú dnešným šakalom.
Mr. Olympia

Mr. Olympia je medzinárodná kulturistická súťaž, ktorá je každoročne organizovaná Medzinárodnou kulturistickou federáciou (IFBB). 
Víťazstvo je považované za najprestížnejšiu možnú poctu v profesionálnej kulturistike. Na počiatku súťaže Mr. Olympia stojí Joe Weider, ktorý chcel umožniť víťazom súťaže Mr. Universe pokračovať v súťažení a zarábaní peňazí. Prvý ročník Mr. Olympia bol v roku 1965 v New Yorku. Najúspešnejšími účastníkmi sú Ronnie Coleman a Lee Haney - obaja majú zhodne 8 titulov. Zo Slovákov sa zatiaľ najlepšie umiestnil Michal Križánek na 7. mieste (2023)
Aktuálnym držiteľom titulu Mr. Olympia je Shawn Rhoden.
Schwarzschildov polomer

Schwarzschildov polomer (nepresne gravitačný polomer – pozri nižšie) je kritický polomer, pri ktorom prechádza teleso danej hmotnosti v čiernu dieru. Inými slovami: Objekt menší ako jeho Schwarzschildov polomer sa nazýva "čierna diera".
Tento termín sa používa vo fyzike a astronómii, hlavne v teórii gravitácie a všeobecnej teórii relativity. Zaviedol ho v roku 1916 Karl Schwarzschild. 
Pre teleso s hmotnosťou "M" je daný vzťahom 
kde "G" je gravitačná konštanta a "c" je rýchlosť svetla.
Súvis s horizontom udalostí a gravitačným polomerom.
Pre nerotujúce a elektricky nenabité teleso (čiernu dieru) je horizont udalostí povrch gule so stredom v centrálnej singularite. Schwarzschildov polomer (t. j. gravitačný polomer) je v tomto prípade polomer tejto gule.
Pre rotujúce alebo elektricky nabité teleso (čiernu dieru) je horizont udalostí povrch elipsoidu so stredom v centrálnej singularite. Dve hlavné osi tohto elipsoidu sú potom Schwarzschildov polomer a gravitačný polomer.
Archivistika

Archivistika je veda, ktorá sa zaoberá základmi a metódami aplikovanými na sústreďovanie, evidovanie, spracovanie, ochranu a sprístupňovanie archívnych dokumentov. Zaraďuje sa medzi pomocné historické vedy, pretože sprístupňovaním archívnych dokumentov napomáha najmä historickému bádaniu.
Predmet archivistiky ako vedy tvorí archívny fond a archívne dokumenty. Spoznanie a sprístupnenie archívneho fondu a archívnych dokumentov sú cieľom archivstiky. Ako metódu používa archivistika provenienčný princíp. Archivistika má niekoľko disciplín:
Michal Kušík

Dr. Michal Kušík, CSc. (* 20. september 1915, Horná Ždaňa – † 2. október 2000, Bratislava) bol popredný slovenský archivár, historik a filológ.
Študoval históriu a klasickú filológiu na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity (teraz Univerzity Komenského) v Bratislave. Najprv pôsobil ako stredoškolský profesor latinčiny a dejepisu na Jezuitskom gymnáziu v Bratislave, neskôr pracoval v Pôdohospodárskom archíve. Od roku 1954 bol vedeckým vedúcim Slovenskej archívnej správy. V rokoch 1968 – 1980 bol riaditeľom Štátneho ústredného archívu SSR v Bratislave. V rokoch 1965 – 1980 externe prednášal na Filozofickej fakulte študentom archívnictva stredovekú latinčinu a teóriu archívnictva (archivistiku).
Stal sa zakladateľom slovenskej archívnej vedy (archivistiky) a spolutvorcom archívnej organizácie na Slovensku. Bol zakladateľom odborného periodika Slovenská archivistika a v rokoch 1966 – 1980 jej hlavným redaktorom. Ako riaditeľ Štátneho ústredného archívu sa zaslúžil o prípravu a prijatie archívneho zákona (1975) a o výstavbu novej budovy ústredného archívu (dnes Slovenského národného archívu).
Slovenská archivistika

Slovenská archivistika je recenzovaným vedeckým periodikom. Vychádza od roku 1966 ako jediný vedecký časopis zameraný na archívnictvo a pomocné historické vedy na Slovensku. Časopis je vydávaný dvakrát ročne, v júni a v decembri, v elektronickej a v tlačenej podobe. Hlavným poslaním časopisu je rozvoj slovenskej archívnej vedy, pomocných vied historických a príbuzných odborov. Časopis zohráva funkciu kolektívneho informátora vo vedeckých a odborných otázkach slovenskej archivistiky. Zároveň je zdrojom informácií pre osoby využívajúce archívne dedičstvo Slovenskej republiky. V rokoch 2014 - 2019 bolo vydávanie Slovenskej archivistiky prerušené. Vydávanie bolo obnovené v roku 2020.
Elemír Rákoš

PhDr. Elemír Rákoš, CSc. (* 14. september 1935, Rimavská Sobota – † 6. september 2003, Bratislava) bol slovenský archivár a historik. 
Študoval archívnictvo na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského (FiF UK) v Bratislave. Celý život pracoval v Štátnom ústrednom archíve SSR (neskôr Slovenskom národnom archíve). Externe prednášal archívnictvo a diplomatiku najnovšieho obdobia na FiF UK.
Patril medzi najvýznamnejších archívnych teoretikov na Slovensku. Odborne sa zameriaval na otázky archívnej teórie, metodiky a praxe spracúvania archívnych písomností. Bol priekopníkom vydávania prameňov k dejinám 20. storočia.
Spoločnosť slovenských archivárov udeľuje každoročne od roku 2007 mladým archivárom na jeho počesť "Cenu Elemíra Rákoša" za najlepšiu štúdiu v odbore archívnictva a pomocných vied historických.
Latacunga

Latacunga (alebo aj La Tacunga) je mesto, ležiace na náhornej plošine Ekvádoru. Je hlavným mestom provincie Cotopaxi, nachádza sa južne od Quita, blízko sútoku riek Alaques a Cutuchi zlievajúcich sa do Patate, hlavného prítoku Pastaza. A ak keď mesto nie je príliš významné ani krásne, má zajímavú históriu. Názov mesta pochádza z indiánského výrazu llacta cunani, čo znamená miesto, ktoré som si vybral. Počet obyvateľov Latacungy predstavuje 51 689, väčšinou mesticov (miešancov) a domorodých.
Latacunga je vzdialená približne hodinu a pol cesty južne od Quita na Panamerickej diaľnici. Pôvodne bola aj na starej ceste z Quita do Guayaquilu a má aj železničnú stanicu na trase medzi oboma uvedenými mestami. Leží v nadmorskej výške , podnebie je studené a veterné, vzhľadom na priľahlé snehom pokryté výšiny, a neúrodné náhorné plošiny, pokryté pemzou, na ktorých stojí.
Mesto je dobrým východiskovým bodom pre výstupy na neďaleké vulkány Cotopaxi (), Iliniza Sur (), Iliniza Norte () a Lagunu Quilotoa (). Aktívna sopka Cotopaxi je vzdialená iba . Mesto často trpelo jej opakovanými erupciami. Bolo založené v roku 1534, štyrikrát bolo zničené zemetraseniami medzi rokmi 1698 a 1798. Susediace ruiny staršieho pôvodného mesta sa datujú do čias Inkov.
Najznámejšie jedlá Latacungy sú chugchucaras, ktoré sa skladá z bravčoviny, hominy (varenej kukurice), empanadas (placky), pisangy (banány), popcorn a tostado (druh opekaného zrna). Často podávané s ají, čo je druh korenia, ktoré môže byť jemné až veľmi pálivé v závislosti od prípravy.
Hospodárstvo Latacungy je závislé od poľnohospodárstva a kvetinárstva. Má medzinárodné letisko, ktoré sa však nepoužíva pre medzinárodných pasažierov, ale ako základňa leteckých síl a na určité špeciálne komerčné lety. Prítomnosť vulkanických aktivít viedla k hromadeniu ložísk pemzy, ktorá je v súčasnosti ťažená, ako aj výskytu prírodnej minerálky, flaškovanej pod chráneným názvom San Felipe.
Juditin most

Juditin most v Prahe bol kamenný most cez rieku Vltavu, išlo o predchodcu o niečo južnejšie ležiaceho Karlovho mosta. Bol postavený medzi rokmi 1158 a 1172 a stal sa tak najstarším kamenným mostom v Českých krajinách a jedným z najstarších severne od Álp. V tej dobe boli v strednej Európe len dva kamenné mosty, v Regensburgu a Drážďanoch.
Dejiny.
Vybudoval ho český kráľ Vladislav II. v rokoch 11601172 a pomenoval ho podľa svojej manželky Judity. 
Bol dlhý 514 metrov a široký 6,8 metra. Vydláždený bol nepravidelnými kremencovými, alebo silicitovými kvádrami a jeho dlažba bola o 4 až 5 metrov nižšie oproti Karlovmu mostu. V roku 1342 ho zničila povodeň. Išlo o románsky most založený po pôvodnom drevenom moste. Jeho zvyšky možno v súčasnosti vidieť v budove "Křižovníků s červenou hvězdou" na Křižovníckom námestí, v prieplave pod Křižovníckym námestím a v pivniciach domov na Malej Strane.
Apollinarizmus

Apollinarizmus alebo apollinarianizmus je jednou z christologických teórií 4. storočia. Jej predstaviteľom bol Apollinaris z Laodikeie, ktorý tvrdil, že Ježiš Kristus mal ľudské telo a zároveň božskú myseľ.
Túto teóriu zastávali prívrženci nikajskej strany ako aj ariáni. Apollinaris vychádzal z platonskej trichotomie, ktorá delí človeka na telo, dušu a ducha, a učil, že v Ježišovi bol ľudský duch nahradený božským Logom, 2. osobou Trojice. 
Tento názor odporoval východnému poňatiu, že „to, čo Kristus neprijal, neposvätil“. Ak teda neprijal ľudského ducha, nemohla Kristova smrť na kríži posvätiť a spasiť ducha človeka. 
Proti učeniu sa postavila už alexandrijská synoda roku 362, bez toho, aby menovala Apollinaria ako autora tohto učenia. Roku 373 odmietli egyptskí biskupi, ktorých poslal cisár Valentinianus do exilu, spoločenstvo s Apollinariom. Pápež Damasus I. učenie odsúdil v roku 377 a 1. konštantínopolský koncil ho roku 381 vyhlásil tiež za herézu nezlúčiteľnú s kresťanskou vierou. Ježiš Kristus podľa kresťanskej viery je človekom a Bohom, teda nie je ani poločlovek, ani poloboh.
Staroměstská mostecká věž

Staroměstská mostecká věž (doslova "Staromestská mostová veža") sa nachádza v Prahe v Starom Meste pri vstupe na Karlov most. Je to gotická veža postavená spolu s mostom Petrom Parléřom. Jej funkcia bola hlavne obranná, bola súčasťou opevnenia Starého Mesta. 
Súčasťou tohoto priestoru bol i stĺp so Sv. Václavom, ktorý v súčasnosti stojí na rohu kostola Sv. Františka z Assisi, oproti vstupu do Klementina. Tento stĺp tu mal symbolizovať dôležitosť svätých, to že svätí majú vždy prednosť, takže i panovník, ktorý prechádzal cez Karlov most, sa mu musel vyhnúť.
Samotná veža je postavená z pieskovcových kvádrov a strecha je pokrytá bridlicovými plátmi. V súčasnej dobe je tu sprístupnená stála expozícia zastrešovaná Pražskou informačnou službou (PIS). Sprístupnené je prvé a druhé poschodie plus strecha. Návštevníci tu môžu vidieť film o Karlovom moste nazvaný "Karlov most – lúč storočiami (Karlův most – paprsek staletími)".
Sochárska výzdoba Staromestskej mostnej veže je viditeľná hlavne zo strany Křižovníckeho námestia. V prvej línii sedí zľava Karol IV. a vľavo jeho syn Václav IV. Uprostred medzi nimi stojí patrón Karlovho mosta svätý Vít. V úrovni druhého poschodia potom stoja ďalší dvaja patróni: svätý Žigmund a Svätý Vojtech. Pod týmito sochami je malá soška leva. Sochárska výzdoba zo strany mosta bola zničená švédskym kanónom pri dobývaní Starého Mesta v roku 1648. Dochovali sa tu len znaky ledňáčkov. Doska uprostred bola inštalovaná neskôr a je venovaná udalostiam z roku 1648.
Externé odkazy.
Panoramatické fotografie zo Staromestskej mostnej veže
Apollinaris z Laodikeie

Apollinaris z Laodikeie (alebo Apollinarios/Apollinar) (310 – † 390) bol grécky teológ, biskup z Laodikeie (alebo nesprávne …z Laodiceie/Laodiceje) v Sýrii a zakladateľom apollinarizmu a syn kresťanského kňaza rovnakého mena.
Keď rímsky cisár Iulianus Apostata v roku 361 zakázal, aby kresťania vo svojich školách používali spisy klasických gréckych básnikov, Apollinarios spolu so svojím otcom básnicky spracoval rad biblických kníh, najmä žalmov, a previedol do formy platónskeho dialógu obsah evanjelií.
Ako lektor cirkevnej obce v Laodikeii bol roku 361 (alebo 360) zvolený nikajskou stranou za biskupa. Dôvodom bol jeho rozhodný odpor proti pohanskej reakcii a boj s ariánstvom. V ariánskej kríze podporoval homoúsiánsku pozíciu v prostredí, ktoré veľmi nahrávalo ariánstvu. To spôsobilo, že bol s hlavným odporcom ariánstva, Atanázom, ariánskou stranou exkomunikovaný.
Apollinaris hájil vo svojich spisoch kresťanstvo proti novoplatónskemu filozofovi Porfyriovi a rímskemu cisárovi Iulianovi Apostatovi. Tieto spisy prezrádzajú jeho filozofické vzdelanie, prepísal napríklad veľkú časť biblie do klasickej gréckej formy. Priatelil sa s Athanasiom, s Basilom z Cézarey bol v písomnom kontakte a v roku 373 alebo 374 patril medzi jeho žiakov aj Hieronymus (Hieroným).
Nakoniec sa odlúčil od učenia 1. nikajského koncilu tvrdením, že božstvo a ľudstvo nemôžu byť v osobe Ježiša Krista spojené. Namiesto toho sám učil, že v Kristovi bola síce ľudská duša a ľudské telo, avšak nie ľudský duch, ale božský Logos (pozri: trichotomizmus)
Apollinarios dostal do rozporu s názormi všeobecne prijímanými v cirkvi. Jeho učením, ktoré vlastne začalo christologické spory v cirkvi, sa zaoberalo viacero cirkevných synód (375 a 382 v Ríme, Alexandrijská synoda roku 378, 1. konštantínopolský koncil roku 381), ktoré ho odsúdili.
Kniha

Kniha je nejasne definovaný termín. Bežné definície sú nasledovné:
V poslednej definícii, ako vidno, termín kniha zahŕňa aj elektronickú knihu. O (ne)zaradení zvukových kníh (audiokníh) medzi knihy pozri článok zvuková kniha.
Typy kníh v najširšom zmysle.
Poznámkové knihy sú čisté knihy určené na zapisovanie používateľom. Študenti ich používajú na písanie poznámok. Vedci, alebo iný výskumní pracovníci používajú laboratórne alebo terénne poznámkové knihy na zapisovanie výsledkov svojej práce. Mnohé poznámkové knihy sú jednoducho zviazané špirálovou cievkou na okraji, tak že sa stránky dajú jednoducho vytrhnúť. Knihy bývajú často doplnené adresárom, alebo kalendárom kvôli zapisovaniu pripomienok a pod.
Albumy sú knihy určené na ukladanie zbierok zapamätania hodných artefaktov, či už sú to obrázky, fotografie alebo iné. Často sú vyrobené tak, že stránky sa dajú vytiahnuť. Niektoré albumy sú určené na zbierky známok.
Knihy určené na zapisovanie periodických vstupov užívateľom, ako napríklad denné informácie o cestách, sa volajú zapisovacie denníky, alebo jednoducho denníky. 
Jednoduchá kniha určená na zapisovanie majiteľových súkromných osobných udalostí sa volá osobný denník.
Obchodníci používajú účtovné knihy tak isto ako denníky na zapisovanie finančných údajov. Zapisovanie do účtovných kníh sa volá účtovníctvo.
Vytlačené školské knihy pre študentov, určené na štúdium sa obvykle volajú skriptá alebo učebnice. Žiaci základných a stredných škôl často používajú pracovné zošity, ktoré bývajú publikované s voľným miestom slúžiacim na to, aby si študenti precvičovali nadobudnuté vedomosti listovaním do kontextu.
Knihy s technickými informáciami ako niečo vyrobiť, ako niečo funguje, alebo ako niečo používať sa volajú manuály.
Encyklopédia je kniha, alebo súbor kníh s článkami o mnohých témach.
Kniha ktorá obsahuje slová v abecednom poradí a k nim nejaký ekvivalent (v inom jazyku, synonymum…) sa volá slovník.
Kniha s kolekciou máp sa volá atlas.
Meletios z Antiochie

Svätý Meletios z Antiochie (iné názvy: Meletios Antiochijský, Melet(ij) z Antiochie / Antiochijský, svätý Meletios / Melet(ij); * Meliténé† 381, Konštantínopol) bol patriarcha v Antiochii od roku 360 až do svojej smrti.
Životopis.
Narodil sa v Meliténé v Arménsku bohatým rodičom. Prvá správa o ňom sa zachovala okolo roku 357, kedy sa spomína ako jeden z podporcov caesarijského biskupa Akákia, ktorý viedol stranu biskupov podporujúcich homoiansku formulu viery, navrhnutú cisárom Konstantinom II. ako kompromis medzi homoúsiánmi a homoiúsiánmi. Melétios sa stal biskupom v Sebaste po Eustathiovi, ktorého zosadila homoúsiánska synoda. Proti tomuto zvoleniu sa postavila časť homoiúsiánov a Melétios sa stiahol do Beroje.
Podľa Sokrata Scholastika sa zúčastnil Seleukijskej synody na jeseň roku 359, kde podpísal Akákiovu formulu. Na začiatku roku 360 sa po Eudoxiovi, ktorý bol menovaný za biskupa v Konštantínopole, stal biskupom v Antiochii. Z dôvodov, ktoré nie sú známe, bol roku 361 poslaný do exilu.
V Antiochii mal naďalej Melétios dostatok stúpencov, ktorí sa nezúčastňovali na bohoslužbách nového biskupa Euzoia, a usporadúvali svoje vlastné - tak vznikla takzvaná melétiánska schizma. Celá schizma bola veľmi zložitým problémom, ku ktorému prispela aj skutočnosť, že v meste existovala aj pomerne silná protiariánska skupina, ktorá zachovávala striktný výklad homoúsiánskej formuly predošlého biskupa Eustathia; tú viedol presbyter Paulinos. 
Alexandrijská synoda poslala svojich zástupcov, aby dohodli prímerie medzi obomi protiáriánskými cirkvami, medzitým však biskup Lucifer z Calaris vysvätil Paulina na biskupa, pretože sa Melétios vrátil so začiatkom vlády Juliána Apostatu. Teraz teda už v Antiochii existovali vedľa seba traja biskupi. Ortodoxná nikajská strana vedená Atanázom Alexandrijským zachovávala spoločenstvo len s Paulinom. Ariánsky cisár Valens poslal Melétia do exilu. V roku 375 bol Vitalius, jeden z Melétiových presbytérov, vysvätený na biskupa heretickým biskupom Apollinariom z Laodikeie. Táto situácia vystupňovala už dlho trvajúci konflikt. 
V tomto období sa Melétios prikláňal stále viac k nikajskému vyznaniu. Basil z Cézarey dopomohol k tomu, aby bol Melétios pri návrate z exilu privítaný ako vodca východnej ortodoxie. Tak sa stalo, že v októbri 379 predsedal antiochskej synode, počas ktorej došlo k základnej dogmatickej zhode medzi Východom a Západom. Dopomohol Gregoriovi z Nazianzu k biskupskému stolcu v Konštantínopole, vysvätil ho na biskupa a predsedal aj druhému ekumenickému koncilu, ktorý sa roku 381 v Konštantínopole zišiel (1. konštantínopolský koncil).
Krátko po zahájení tohto koncilu však Melétios zomrel. Cisár Theodosius I. dal jeho telo dopraviť do Antiochie so zvláštnymi poctami. Avšak melétiánska schizma jeho smrťou neskončila. Napriek snahám Grégoria z Nazianzu a západných biskupov, biskupi odmietli uznať Paulina ako jediného biskupa Antiochie a za Melétiovho nástupcu bol vybraný Flavianos. Eustathiovi prívrženci zvolili Euagria po Paulinovej smrti a celá schizma skončila až roku 415, kedy sa jediným biskupom v Antiochii stal Flavianos.
Oheň

Oheň môže byť:
Podmienky vzniku a priebehu ohňa.
Na vznik a priebeh horenia (ako prejavu rýchlej oxidačnej exotermickej reakcie za vzniku svetla), a tým aj ohňa (ak je definovaný ako prejav takto definovaného horenia), je potrebná prítomnosť nasledujúcich faktorov:
Druhy ohňa.
Podľa horľavých materiálov sa rozlišuje:
Podľa farby plameňa sa rozlišuje :
Farbu plameňa však môžu podmieniť aj látky, ktoré sú v ňom prítomné. Ide napríklad o sodík (žlto), draslík (modrofialovo), lítium (karmínovočerveno), či iné. 
Názory na oheň.
V stoicizme je oheň všeprenikajúci jemný živel, ktorý riadi chod sveta. Nič neuniká spod jeho vlády. Je to neodvratný osud sveta. Jeho aktívnou stránkou je pneuma.
Podľa Herakleita je oheň prírodná pralátka, z ktorej vznikol svet, jednotlivé veci v ňom i duša. Podľa Herakleita je večne živý a neustále nadobúdajúci nové formy. Oheň je nositeľom rozumu vo svete i v človeku.
Staromestské námestie (Praha)

Staromestské námestie (česky "Staroměstské náměstí", predtým aj Veľké námestie, v češtine ľudovo Staromák, německy "Altstädter Ring") je námestie v Prahe, centrum Starého mesta a historického jadra veľkomesta vôbec. 
Historický vývoj.
Už v 11. storočí sa tu nachádzalo trhovisko s pravidelne sa konajúcimi trhmi; jeho význam postupne narastal do rozmerov toho najvýznamnejšieho v krajine. Konali sa tu aj významné udalosti – došlo tu k vzbure ľudí po poprave Jana Želivského aj k ďalšej poprave 27 českých pánov v roku 1621. Význam námestia klesol spolu s významom mesta až po presune hlavného mesta štátu do Viedne. 
V 19. storočí došlo k prvej významnej zmene po dlhom čase; vznikla novogotická prístavba Staromestskej radnice a vznikla tu električková trať. Manifestovalo sa tu za zavedenie rovného hlasovacieho práva i za vyhlásenie nezávislosti od Rakúska v roku 1918. V tomto období tu bol odstránený aj mariánsky stĺp z roku 1650. Na konci 2. svetovej vojny radnica vyhorela a odkryla sa tak zadná strana niektorých domov. Klement Gottwald tu vyhlásil svoj veľmi známy prejav "Právě jsem se vrátil z Hradu…", čím de facto začal obdobie komunistickej vlády v bývalom Česko-Slovensku.
V povojnovom období neuspel žiadny plán obnovy radnice, zrušila sa tu ale v roku 1966 električková trať a námestie sa zmenilo na Pešiu zónu (od roku 1962 je navyše Národnou kultúrnou pamiatkou). V súvislosti s rekonštrukciou medzi rokmi 1987 a 1988 bolo kompletne nanovo vydláždené. V 90. rokoch sa stalo veľmi významnou turistickou atrakciou Prahy, hlavne vďaka orloju. Na Vianoce a Veľkú noc sú tu umiestnené stánky, ktoré majú pripomínať stredoveké trhy.
Oheň (rozlišovacia stránka)

Oheň môže byť:
Cotopaxi

Cotopaxi môže byť:
Tungurahua (sopka)

Tungurahua je 5 023 m vysoká aktívna sopka, nachádzajúca sa v Ekvádore, pri meste Baños. Je to jedna ja najaktívnejších sopiek Ekvádora. Známa je aj pod menom "Čierny obor".
Sopka je tvorená prevažne andezitovými až dacitovými horninami. Počas svojej existencie bola dvakrát nanovo vybudovaná. Prvýkrát pred cca 14 000 rokmi (Tungurahua II), druhýkrát pred 3 000 rokmi (Tungurahua III). Po dlhšej prestávke od rokov 1918-1919 sa zaktivizovala v roku 1999, mesto Baños, rozprestierajúce sa na jej úpätí muselo byť evakuované.
14. júna 2006 sopka vyprodukovala asi 7 km vysoký stĺp popola, sopečného prachu a plynov, čím uviedla do stavu pohotovosti obyvateľstvo v provinciách Chimborazo a Tungurahua.
Tungurahua

Tungurahua môže byť:
Vince Neil

Vince Neil, narodený Vincent Neil Wharton, (* 8. február 1961, Los Angeles, Kalifornia, USA) je spevák americkej hard rockovej skupiny Mötley Crüe.
Životopis.
Neila objavili, keď vystupoval vo svojej kapele Rock Candy a v roku 1981 sa pridal k Mötley Crüe. V tom istom roku sa oženil so svojou prvou ženou Beth Lynn. V roku 1983 vydali Mötley Crüe megaúspešný album "Shout at the Devil", stali sa vďaka nemu jednou z najúspešnejších skupín 80. rokov. V roku 1984 po turné s Ozzym Osbournom, Neil jazdil pod vplvyvom alkoholu a jeho spolujazdec Nicholas "Razzle" Dingley, bubeník skupiny Hanoi Rocks, podľahol zraneniam. Beth Lynn a Neil sa rozviedli v roku 1985. Po drogovom liečení sa Neil znova spojil s Mötley Crüe. V apríli 1988 sa oženil so Sharisou Ruddellovou. V roku 1989 skupina vydala svoj najpredávanejší a najúspešnejší album "Dr. Feelgood". 
Neil vo februári 1992 opustil kapelu, aby sa vydal na sólovú dráhu. Podľa správ z ich autobiografie "The Dirt" ho vyhodili kvôli jeho vášni k pretekárskym autám, ktorá bola väčšia než kapela. Niektorí, ktorých Neil najal: Steve Stevens (bývalý gitarista kapely Billy Idol), Dave Marshall, Robbie Crane a Vik Foxx. V polovici roku 1993 vydal svoj debutový album "Exposed". Predalo sa len 300 000 kópií v USA, takmer rovnako ako albumu "Mötley Crüe" so spevákom Johnom Corabim. Všetky predchádzajúce albumy Mötley Crüe presiahli hranicu 1 000 000 nosičov. 
Sharise Ruddell a Neil sa rozviedli v roku 1993. O dva roky neskôr zomrela ich dcéra Skylar Neil na rakovinu, bolo to jedno z najťažších Neilových období v živote. 
Rovnaký rok skupina Carved In Stone orientovaná na metal predala menej než 100 000 albumov v USA a Neilov kontrakt s Warner Bros sa napokon skončil. Niektoré verzie toho albumu obsahujú Skylar's Song, ktorý napísal Neil. 
V roku 1997 Neil prijal ponuku Mötley Crüe a pripojil sa s skupine. Vydali album "Generation Swine". Znova prepuklo v skupine napätie, keď Tommy Lee opustil skupinu. Nahradil ho Randy Castillo, ale v roku 2002 zomrel na rakovinu. 
V máji 2000 sa Neil oženil s kráskou z Playboya Heidi Mark. Rozviedli sa v auguste 2001.
Bežný zákazník Moonlite Bunny Ranch bol Neil v roku 2003 obžalovaný z ublíženia na zdraví potom čo ho prostitútka na ranči obvinila z toho, že ju chytil za hrdlo a hodil o stenu. 
Neil sa v januári 2005 oženil s Liou Gerardini.
Železná opona (divadlo)

Železná opona je deliaca protipožiarna konštrukcia využívaná v divadlách s kukátkovým javiskom. Slúži na oddelenie javiska od hľadiska a následne zabraňuje rozšíreniu prípadného požiaru medzi javiskom a hľadiskom a naopak. Okrem iného napomáha zaistiť bezpečný únik z divadla. 
Použitie.
Opona býva vyrobená z nehorľavého materiálu, akým je železo, oceľ alebo i sklené vlákno. V minulosti sa kvôli svojim nehorľavým vlastnostiam využíval aj azbest, avšak po zistení jeho karcinogénnych účinkov sa od jeho používania upustilo. 
Železná opona je extrémne ťažká a má vlastný spúšťací mechanizmus. Ten obsluhuje inšpicient alebo požiarna hliadka. Alternatívne sa môžu do mechanizmu namontovať rozličné senzory citlivé na teplo, ktoré spustia mechanizmus opony a zabezpečia jej včasné spustenie v prípade požiaru. V prípade požiaru sa opona musí zatvoriť najviac do 30 sekúnd.
Takýto protipožiarny mechanizmus sa začal využívať vo Veľkej Británii po častých požiaroch v divadlách. V súčasnosti je povinnou výbavou každého veľkého divadla. Podľa osobitných predpisov musí byť počas každého predstavenia divákom demonštrovaná funkčnosť železnej opony jej spustením a vytiahnutím. To sa deje najčastejšie počas prestávky. 
Železná opona sa stala povinnou výbavou rakúskych divadiel už v 80. rokoch 19. storočia, po požiari vo viedenskom Ringtheatri v roku 1881. Od roku 1889 platí podobná prax aj v nemeckých divadlách. Mnohé divadlá vypisovali každoročne konkurz na dekoráciu svojej najsilnejšej opony.
Železnú oponu v Divadle Pavla Országha Hviezdoslava (Činohra SND) zdobí obraz významného slovenského maliara Martina Benku. Opona pražského Národního divadla váži vyše 12 ton, má veľkosť 12 krát 12 metrov a hrúbku 15 centimetrov. Vyzdobil ju výtvarník František Kysela.
Ostankinskaja telebašňa

Ostankinskaja telebašňa (), po slovensky spravidla Ostankinská televízna veža alebo Televízna veža Ostankino, je televízna veža v Moskve a zároveň najvyššia voľne stojaca stavba v Rusku a v Európe vôbec. Jej autorom je architekt Nikolaj Nikitin.
Dejiny.
Výstavba tejto 540 metrov vysokej veže sa začala roku 1963 a bola dokončená o päť rokov neskôr, v roku 1968. Oficiálne mala byť veža dokončená už v roku 1967 pri príležitosti 50. výročia Októbrovej revolúcie. Po svojom otvorení sa stala najvyššou stavbou sveta a tento titul si udržala necelé desaťročie až do otvorenia CN Tower v kanadskom Toronte v roku 1976. 
Z Ostankina vysielali všetky moskovské televízne stanice až do vzdialenosti 120 km, a to až do 28. augusta 2000, keď vežu zachvátil požiar. K požiaru došlo 98 metrov nad vyhliadkovou plošinou. Personál veže i návštevníkov evakuovali, pri počiatočnom výbuchu zahynuli traja ľudia. Podľa ruských médií sa evakuácia uskutočnila za 90 minút. Po tejto udalosti malo vyše 18 miliónov obyvateľov Moskvy problém s príjmom rozhlasového a televízneho signálu. 
Podľa veže bola pomenovaná planétka 5935 Ostankino objavená v r. 1977 Nikolajom Černychom.
Jastrzębie-Zdrój

Jastrzębie-Zdrój je mesto v južnom Poľsku, v Sliezskom vojvodstve, blízko hraníc s Českom.
Jean-Pierre Léaud

Jean-Pierre Léaud (* 5. máj 1944, Paríž, Francúzsko) je francúzsky herec a predstaviteľ Francúzskej novej vlny.
Ako štrnásťročného ho objavil režisér François Truffaut, ktorý mu zveril náročnú hlavnú rolu Antoina Doinela v dráme Nikto ma nemá rád. Vďaka priateľstvu, citovému a tvorivému spriaznenosti oboch umelcov pokračovala ich úspešná spolupráca i v nasledujúcich desaťročiach, keď ešte rozvinuli osudy neposlušného mladíka Doinela v Truffautových filmoch Ukradnuté bozky, Rodinný krb a Láska na úteku.
Rodinný krb

Rodinný krb "(Domicile conjugal)" je francúzsky film z roku 1970. Režíroval ho François Truffaut, ide o pokračovanie filmu "Ukradnuté bozky".
Dráma/Romantický/Komédia 
Francúzsko, 1970, 100 minút
Réžia: François Truffaut
Hrajú:
Rodinný krb je veľmi podobný predchádzajúcej snímke doinelovského cyklu, totiž Ukradnuté bozky.
Antoine Doinel má 26 rokov. S manželkou Christine, učiteľkou hudby, čakajú dieťa. V novej práci sa však Antoine stretáva so šarmantnou Japonkou Kyoto, ktorá ho nielen okúzli, ale v prvom rade oslobodí od manželského stereotypu. Antoine podlieha svojej túžbe a skĺzne s Kyoto do milostnej aférky. V momente keď Christine odhalí neveru svojho manžela, sa Antoine rozhodne opustiť spoločný domov…
Ukradnuté bozky

Ukradnuté bozky ("Baisers volés") je francúzska romantická dráma z roku 1968. Režíroval ju François Truffaut a v hlavné úlohy v nej hrajú Jean-Pierre Léaud ako "Antoine Doinel", Claude Jade ako "Christine Darbonovà" a Delphine Seyrig ako "Fabienne Tabardovà".
Dej.
Antoine Doinel (Jean-Pierre Léaud) má dvadsaťštyri rokov. Práve si odpykáva trest vo vojenskom väzení a čaká, kedy už bude konečne prepustený. Len čo sa ocitne na slobode, vydá sa k rodičom Christine Darbon (Claude Jade), dievčaťa, do ktorého je zamilovaný. Pracuje postupne ako nočný strážnik, súkromný detektív, predavač obuvi. Antoine Doinel je rovnako nestály v práci ako v citovom živote.
Elektromagnetizmus

Elektromagnetizmus je súbor javov, v ktorých sa prejavuje vzájomná súvislosť medzi elektrinou a magnetizmom. Týmto pojmom sa označuje aj odvetvie fyziky, ktoré sa zaoberá týmito javmi alebo teória elektromagnetického poľa, ktorá tieto javy vysvetľuje. Prispel k tomu aj J. C. Maxwell.
Antoine Doinel

Antoine Doinel je filmová postava v niekoľkých filmoch režiséra F. Truffauta. V autobiografických filmoch Nikto ma nemá rád, Ukradnuté bozky, Rodinný krb a Láska na úteku hrali v hlavných úlohách: Jean-Pierre Léaud (Antoine Doinel) a Claude Jade (Christine Darbon-Doinel).