Denník N

Denník N je slovenský denník, pôvodne len internetové médium, ktoré vzniklo po odchode časti členov redakcie denníka "SME" v roku 2014. Redakcia sa venuje investigatívnym, analytickejším a rozsiahlejším textom a popritom vyrába aj stručné a rýchle spravodajstvo. Médium je financované najmä z platieb od predplatiteľov. "Denník N" má od januára 2015 aj tlačenú podobu a od roku 2017 vydáva aj mesačník N magazín.
Vlastnícke vzťahy.
Denník N bol financovaný najmä z príjmov od predplatiteľov a z reklamy. Redakcia pravidelne zverejňuje informácie o hospodárení na redakčnom blogu.
Výhodou predplatného je prístup k celému obsahu (tzv. exkluzívnemu) a diskusiám i to, že predplatiteľom sa zobrazuje menšie množstvo reklamy. Počet predplatiteľov bol vo februári 2015 viac ako 9 000, v marci 2016 viac ako 16-tisíc a vo februári 2017 mal 21-tisíc aktívnych predplatiteľov a 98-tisíc "registrovaných čitateľov". Priemerný predaj printového denníka v závere roka 2016 bol pod 3 500 kusov. V prvom štvrťroku 2017 dosiahol počet predplatiteľov 23-tisíc a náklad sa držal nad 3 000 kusov. Na konci prvého štvrťroka 2018 mal Denník N 27-tisíc predplatiteľov, na konci prvého štvrťroka 2019 mal 35-tisíc predplatiteľov. Na konci roku 2020 mal Denník N 65-tisíc predplatiteľov. 
V roku 2015 podpísal Denník N (vtedy Projekt N.) zmluvu s investormi, ktorými sa stali šiesti spolumajitelia spoločnosti ESET (Maroš Grund, Rudolf Hrubý, Richard Marko, Peter Paško, Miroslav Trnka a Anton Zajac). Investori za 1,2 milióna eur získali 51-percentný podiel vo firme. Akcionárska zmluva zabezpečuje aj redakčnú nezávislosť. Jediným majiteľom vydavateľstva N Press, s. r. o. (predtým GRAPE 2013 s. r. o.) sa tak 12. mája 2015 stala akciová spoločnosť "Denník N, a. s.", ktorá bola zapísaná 2. apríla 2015 do obchodného registra. Jej základné imanie 25 000 € tvorí 190 kmeňových listinných akcií na meno.
V priebehu prvého štvrťroka 2017 získalo akcie Denníka N 39 zakladajúcich členov redakcie a počet akcionárov tak spolu so šiestimi spolumajiteľmi Esetu a piatimi členmi vedenia vydavateľstva vzrástol na 50.
Spolumajiteľ "Anton Zajac" bol v novembri 2016 jedným z prvej trojice podporovateľov občianskeho združenia Progresívne Slovensko, ktoré zaregistrovalo ministerstvo vnútra koncom novembra po odovzdaní petície s 13 500 podpismi. Redakcia v tom nevidí problém, keďže investori nemajú žiadnu možnosť zasahovať do obsahu Denníka N, nemajú ani možnosť odvolať šéfredaktora. Progresívnemu Slovensku venuje redakcia samostatnú tému, bez upozornenia na možný konflikt záujmov. Existencia samostatnej témy však nie je ničím výnimočná, keďže obdobné témy majú na webe Denníka N aj iné politické strany, politickí lídri či osobnosti verejného života – napríklad Smer, SNS či SaS.
Redakčná rada.
V roku 2015, po založení Denníka N, tvorilo jeho redakčnú radu sedem členov: sociológ a diplomat Martin Bútora (v tom čase poradca prezidenta SR Andreja Kisku), publicista a bývalý šéfredaktor denníka SME Martin Milan Šimečka, hudobník a organizátor festivalu Pohoda Michal Kaščák, psychiater a spisovateľ Péter Hunčík, podnikateľ a zakladateľ internetového kníhkupectva Martinus Michal Meško, dramaturgička Zora Jaurová a advokátka Eva Kovačechová.
V súčasnosti (k 28. septembru 2024) má redakčná rada zloženie: sociológ Michal Vašečka (predseda), Martin Bútora, Eva Kovačechová, Péter Hunčík, výtvarníčka Ilona Németh a Michal Meško.
História.
Zakladateľmi (vedenie) sú Matúš Kostolný, Tomáš Bella, Lukáš Fila (riaditeľ vydavateľstva N Press), Konštantín Čikovský a Juraj Javorský. Impulzom pre vytvorenie projektu bol vstup finančnej skupiny Penta do majiteľskej štruktúry akciovej spoločnosti Petit Press, ktorá je vydavateľom Denníka SME.
Webová podoba (.projekt-n.sk) vznikla v novembri 2014, denník sa začal vydávať a predávať v januári roku 2015.
V roku 2016 získal Denník N päť Novinárskych cien Nadácie otvorenej spoločnosti (najviac zo slovenských médií). Najviac Novinárskych cien získal Denník N aj v nasledujúcich rokoch – v roku 2017 sedem a v roku 2018 sedem. 
V októbri 2017 vyšiel N Magazín o kritickom myslení, ktorý rozoslali v náklade 24-tisíc kusov na takmer tristo škôl. Predávali vlastné knižné tituly, reklamné predmety a vybrané knihy od iných vydavateľstiev.
V decembri 2017 získala redakcia grant od spoločnosti Google v hodnote 754-tisíc eur, aby vytvorila open source predplatiteľský systém, ktorý bude môcť bezplatne využívať ktorýkoľvek vydavateľ na svete. 
V roku 2018 začala redakcia tvoriť aj podcasty, jedna epizóda mala v priemere 5 000 stiahnutí.
V novembri 2018 vzniklo v Česku sesterské médium Deník N, jeho vznik podporilo v crowdfundingu 5 300 ľudí.
2. marca 2021 Denník N oznámil, že sa stal majiteľom portálu pre turistov Hiking.sk, založeného v roku 2002. Majiteľmi boli dovtedy Ľubomír Mäkký a Soňa Mäkká, na portáli budú pokračovať pod hlavičkou Denníka N.
Minúta po minúte.
Redakcia sa zameriava na publikovanie rozsiahlejších a analytickejších textov, ktoré sú určené najmä pre predplatiteľov, a popri tom vyrába rýchle a stručné spravodajstvo pod hlavičkou "Minúta po minúte", ktorú vydavateľ vlastní ako ochrannú známku. Minúta po minúte je umiestnená priamo na titulnej stránke webu denníka, na samostatnej podstránke mnt.sk a na mobilných aplikáciách pre iOS, Android a Windows Phone.
Aplikácia získala 2. miesto v kategórii "Brandované aplikácie" v súťaži AppsRulezz 2016. Získala tiež "Cenu Google" (Novinárska cena) za inovatívnu online žurnalistiku.
N magazín.
Po dvoch pokusných číslach v roku 2016 (jeden o kauze Kaliňák – Bašternák, druhý s výberom rozhovorov) začala redakcia od januára 2017 vydávať aj mesačník "N Magazín".
Newslettre.
Denník N vyrába viacero newslettrov, ktoré umožňujú čitateľom dostávať informácie o témach, ktoré ich zaujímajú. Ľudia môžu dostať e-mailové upozornenie na témy, ktoré ich zaujímajú. Formou mailu môžu tiež dostať súhrn najdôležitejších správ dňa z Minúty po minúte či upozornenia na mimoriadne udalosti. 
Redakcia tiež vyrába špeciálne newslettre – komentovaný výber troch udalostí dňa Newsfilter N, piatkový súhrn správ Filipa Struhárika o médiách a žurnalistike MediaBrífing, výber zaujímavostí zo zahraničnej tlače od Tomáša Bellu Tl;dr a newsletter Martina M. Šimečku vysvetľujúci zaujímavosti zo sveta Odkaz MMŠ.
Čitatelia môžu využiť aj notifikácie zasielané cez aplikácie, ale aj cez internetové prehliadače na stolových počítačoch i mobiloch.
Kritika a kontroverzie.
Liberálna orientácia a boj proti dezinformáciám.
Povedľa periodík ako napríklad "Sme", "Pravda", "Šport" či "Hospodárske noviny" býva "Denník N" radený medzi najznámejších reprezentantov serióznej dennej periodickej tlače na území Slovenska. Liberálna svetonázorová orientácia stavia "Denníka N" do role protipólu konzervatívneho i sociálne ladeného (mediálneho, spoločenského i politického) prostredia. V slovenskej, tradične skôr konzervatívnej spoločnosti tak redaktori "Denníka N" v minulosti i dnes zastávajú viacero skôr nepopulárnych postojov. Takto sa napríklad snažia inakosť prezentovať skôr pozitívne, ako niečo prirodzene patriace k normálnosti. Po vypuknutí migračnej krízy sa taktiež nevymedzili proti medzinárodnej migrácii a solidarite s utečencami, v dôsledku čoho sa spolu s rôznymi občianskymi aktivistami stali predmetom hanlivých označení typu slniečkár, pravdoláskar či bratislavská kaviareň. Aj v konzervatívnom (napr. kresťanskom) prostredí však denník spravidla býva rešpektovaný, keďže "„si dávajú záležať na overovaní faktov a sú aj oceňované za kvalitu spravodajstva“". 
Denník a jeho redaktori sa zaoberajú aj pôsobením propagandy a šírením hoaxov na Slovensku. Spolu s ďalšími médiami podľa Marianny Bachledovej: "„analyzujú a na správnu mieru uvádzajú nepravdivé informácie šíriace sa z alternatívnej mediálnej scény s cieľom destabilizovať verejnú mienku.“" Denník tiež vydal príručku pre stredné školy, ktorá mala študentov oboznámiť s problematikou. V nadväznosti na túto činnosť sa možno v publikáciách z radov alternatívnej až konšpirátorskej scény stretnúť s výrazne nepriateľskou kritikou (napr. zo strany prispievateľov do časopisu "Zem &amp; Vek"). Medzi kritikov "Denník N" patrí aj Vladimír Malíček, vyučujúci na Akadémii Policajného zboru v Bratislave (mediálne známy ako člen skupiny skinheadov, ktorý napadol študenta Daniela Tupého a ktorý vystupoval ako svedok v prípade jeho vraždy). Vo svojej knihe "Politický islam optikou dezinformácii a propagandy" (2019) redaktorov "Denníka N" a "Sme" obvinil, že kladú dôraz na vytváranie vlastnej reality, nie na jej popis. Informovanie k témam ako imigrácia, vojna či multikulturalizmus Malíček označil ako cielené fake news a denník obvinil z „mediálneho lynčovania“ svojich oponentov ako konšpirátorov, dezinformátorov či „putinovcov“. Podľa jedného zo zakladateľov "Denníka N", Vladimíra Šnídla, býva "Denník N" často obviňovaný zo šírenia proamerickej propagandy a označovaný ako protiruský. Dôkazy sa však podľa Šnídla "„obvykle nedodajú alebo za propagandu označujú akýkoľvek kritický článok o Putinovi“". Americké veľvyslanectvo podľa novinára zároveň síce "„udržiava kontakty s niektorými slovenskými novinármi, ktorí sa venujú zahraničným alebo bezpečnostným témam“", avšak nejde o propagandu, ale tzv. verejnú diplomaciu, v ktorej je tiež možné nájsť istý propagandistický nádych.
Spory s politikmi.
Redaktori "Denníka N" boli často (aj v časoch, keď pracovali v "Sme") kritickí voči vládam, ktoré vládli na Slovensku. Denník v minulosti otvoril viaceré spoločensky citlivé kauzy, ako napríklad otázku originality akademických prác slovenských politikov, osobitne rigoróznej práce Andreja Danka. Už počas druhej vlády Róberta Fica (do 2016) preto zo strany vlády došlo k ignorovaniu otázok od novinárov "Denníka N". Dôvodom bolo podľa úradu vlády údajne tendenčné informovanie o práci vlády, ktoré malo vyvrcholiť odštartovaním „politickej antikampane“. "Denník N" sa argumentujúc porušením jeho práva slobodne podnikať obrátil na súd. Na stranu "Denníka N" sa postavila aj Tlačová rada SR a ombudsmanka Jana Dubovcová. Ústavný súd SR nakoniec ústavnú sťažnosť odmietol z dôvodu nedostatku právomocí.
Politici z konzervatívnejšie ladených strán a konzervatívne (prevažne kontroverzné) média (ako napríklad "Hlavné správy") denník opakované obviňujú z politickej nadpráce pre ich liberálne či progresívne orientovanú politickú opozíciu. V dôsledku toho bol "Denník N" spájaný napríklad s bývalou prezidentkou Zuzanou Čaputovou či so stranou Progresívne Slovensko.
24. novembra 2023 publikoval Denník N informáciu o tom, že prezidentka Zuzana Čaputová a minister životného prostredia Tomáš Taraba poletia na svetovú klimatickú konferenciu separátne, pričom v titulku použil formuláciu „radšej každý zvlášť“. Minister Taraba na tlačovej besede článok označil za hoax: "Napísali ste primitívny hoaxerský článok, kde ste si vymysleli, že prezidentka a ja máme problém letieť v jednom lietadle. Ak si budete vymýšľať príbehy, aby vám to vyhovovalo, nemáme sa o čom baviť." Voči formulácii sa ohradila aj vtedajšia kancelária prezidentky Čaputovej: "Nevieme, aký pôvod majú tieto informácie, nezodpovedajú však realite. To, že prezidentka a minister necestujú na klimatickú konferenciu spoločne, je výlučne preto, že na samite majú program v rôznom čase," reagoval hovorca prezidentky Martin Strižinec. Denník následne titulok preformuloval a doplnil stanoviská dotknutých strán.
Úniky utajovaných informácií.
"Denník N" sa dlhodobo venuje aj investigatívnemu novinárstvu a opakovane disponoval informáciami z neverejných trestných spisov. Po vražde Jána Kuciaka a Martiny Kušnírovej sa takto vďaka činnosti redaktorov "Denníka N" verejnosť mohla oboznámiť počas vyšetrovania so záznamami z tzv. Threemy. V auguste 2023 zverejnil kontroverzný youtuber Martin Daňo (obviňovaný zo šírenia dezinformácií) video, na ktorom natočil sudkyňu Špecializovaného trestného súdu Pamelu Záleskú a investigatívnu novinárku "Denníka N" Moniku Tódovú, ako nakladajú bicykle na auto. Záleská rozhodovala vo viacerých medializovaných prípadoch: kauza zmenky Mariana Kočnera a Pavla Ruska, kauza bývalého špeciálneho prokurátora Dušana Kováčika, prípad zosnulého generála Milana Lučanského či prípad podnikateľa Norberta Bödöra. Vzťah medzi novinárkou a sudkyňou bol prinajmenšom v určitých kruhoch známy už pred tým (január 2021), no po zverejnení videa sa začal v spoločnosti rozsiahle rozoberať v súvislosti s možnými únikmi informácií z vyšetrovacích spisov. Sudkyňa Záleská odmietla akékoľvek úniky zo spisov prípadov, ktoré dozorovala a Monika Tódová deklarovala, že od Záleskej nikdy nedostala žiadnu utajenú informáciu a že po prehĺbení jej vzťahu so Záleskou prijali v redakcii potrebné opatrenia, aby sa nevenovala Záleskej prípadom. Poukázala tiež na skutočnosť, že v čase zverejnenia nahrávok Threema nemal súd nahrávky k dispozícii. Napriek uvedenému Tódová niektoré prípady, v ktorých Záleská rozhodovala, komentovala aj neskôr a niektoré jej vyjadrenia z roku 2020 boli Nicole Nevolníkovou z Penta Investments interpretované spôsobom, že Tódovej museli byť známe detaily z pojednávaní či rozhodovania súdu, ktoré poznať v zásade nemala. Prípad z hľadiska právnickej etiky riešila aj Súdna rada, no neprijala žiadne stanovisko.