burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Sanitka (seriál)

Sanitka je úspešný 11 dielny česko-slovenský televízny seriál režiséra Jiřího Adamca z roku 1984. Dej je zasadený do prostredia záchrannej služby od roku 1956 do 70. rokov 20. storočia. Hlavnú postavu hrá herec Jaromír Hanzlík, stvárňujúci mladého doktora Vojtu Janderu. 
Pokračovanie seriálu vysielala premiérovo ČT aj Jednotka RTVS v septembri 2013.
Prvosienka pomúčená

Prvosienka pomúčená ("Primula farinosa") je trváca rastlina z čeľade prvosienkovité ("Primulaceae"). Druh sa vyskytuje v severnej Európe, severnej Ázii a (zriedka) južnejšie vo vysokých výškach v horách južnej Európy. Rastie na rašeliniskách v nížinách a na vlhkých lúkach bohatých na vápenec.
Táto arkticko-alpínska prvosienka rastie do výšky 3 až 20 cm. Listy sú umiestnené v ružici a sú 2 až 10 cm dlhé a 1 až 2 cm široké. Povrch listov je hladký a na spodku biely. Fialovo-modré kvety sa objavujú skoro na jar.
Chalupáři

Chalupári alebo Chalupáři je úspešný 11 dielny česko-slovenský komediálny seriál režiséra Františka Filipa z roku 1975. Dej je zasadený zväčša do prostredia dediny "Třešňová" (časť deja sa odohráva aj v Prahe) v čase normalizácie, ktorú predstavovala stredočeská obec Višňová.
Hlavné postavy stvárňuje trojica hercov Jiří Sovák, Josef Kemr a Jiřina Bohdalová, ktorá tvorí nenahraditeľnú súčasť života v obci.
Text titulnej piesne "Když máš v chalupě orchestrion" napísal Zdeněk Borovec a hudbu skomponoval Luboš Fišer. Pieseň bola nahraná a vydaná v roku 1976 v nakladateľstve Supraphon. Naspieval ju Waldemar Matuška, po ktorého emigrácii bola nahradená orchestrálnou verziou. Seriál je s pôvodnou piesňou vysielaný od Nežnej revolúcie.
Náklady na natáčanie seriálu presiahli viac ako 12 miliónov Kčs. Premiéra prvého dielu (v nedeľu 23. novembra 1975) patrí medzi najsledovanejšie premiéry v histórii československých seriálov, sledovalo ju 93 % populácie vo veku od 15 do 70 rokov.
21. júna 2014 sa v obci Višňová konala oslava k 40. výročiu natáčania seriálu. Miesta natáčania tu pripomínajú informačné tabule.
Hippokoón (kráľ Sparty)

Hippokoón (, ) bol v gréckej mytológii spartský kráľ, syn kráľa Oibala (alebo Periéra) a nymfy Batei.
V gréckych mýtoch je otcom Hippokoóna uvádzaný väčšinou Oibalos, ktorého pôvodne považovali za syna spartského kráľa Kynorta, ale tým, že Sparťania po víťazstve v messénskej vojne, messénskeho Periéra umelo začlenili do genealógie svojich kráľov a Oibala vyhlásili za Periérovho syna a tak podložili svoje nároky na Messéniu, možno tým spôsobili to, že poznáme obsahovo rôzne verzie mýtov týkajúcich sa života Hippokoóna.
Najrozšírenejšou verziou je mýtický príbeh, ktorý hovorí, že Hippokoón bol synom spartského kráľa Oibala a nymfy Batei. Keď kráľ Oibalos zomrel, kráľom Sparty sa stal jeho mladší nevlastný brat Tyndareós s odôvodnením, že je synom Gorgofony legitímnej manželky kráľa Oibala a on je len synom nymfy. Hippokoón sa však nároku na trón nevzdal a svojho nevlastného brata zo Sparty vyhnal. Spolu s Tyndareom zo Sparty odišiel aj Tyndareov mladší brat Ikarios a útočisko našli u aitólskeho kráľa Thestia. Hippokoón otec dvanástich synov potom vládol v Sparte niekoľko rokov.
Sparťania v Hippokoónovi a v jeho synoch už v krátkom čase spoznali násilných a nemilosrdných ľudí, ktorým sa ale toto správanie po čase kruto vypomstilo. Potom čo do Sparty prišiel Heraklov bratranec Oiónos a stál pred Hippokoónovým palácom, napadol ho strážny pes. Oionos v sebaobrane psa zabil kameňom, ale nanešťastie Hippokoónoví synovia to videli a Oiona zavraždili. Heraklova pomsta nenechala na seba dlho čakať. Po prvých ešte nepodarených útokoch, keď zomrel aj Heraklov brat Ifikles, Herakles Hippokoóna a všetkých jeho synov napokon pobil a Tyndareós sa následne vrátil do Sparty a ujal sa opäť vlády.
Pausanias ešte v druhom storočí na svojich cestách po Lakónii videl pamätník symbolizujúci víťazstvo Herakla nad Hippokoónom a jeho synmi a to dokazuje, že za aké významné pokladali Sparťania toto víťazstvo.
Chlapci a chlapi

Chlapci a chlapi je 11-dielny česko-slovenský seriál režiséra Evžena Sokolovského z roku 1988. Dej je zasadený do armádneho prostredia motostreleckého útvaru v Hrádku od nástupu brancov až po skončenie prvého roku ich základnej vojenskej služby. Titulnú pieseň „Dva roky prázdnin“ naspievala Iveta Bartošová.
Slovácko sa nesúdi

Slovácko sa nesúdí je úspešný 12 dielny česko-slovenský komediálny seriál režiséra Petra Tučeka z roku 1975 a 1984. Bol nakrútený na námet rovnomennej humoristickej knihy Zdeňka Galušku a nakrúcal sa v dvoch sériách. Dvojicu hlavných postávPagáča a Jury Kláska stvárnili Jozef Kroner a Oldřich Velen.
Herecké obsadenie.
Jozef Kroner, Oldřich Velen, Stanislav Hájek, Ilja Prachař, Oldřich Vykypěl, Jiří Lábus, Vlasta Peterková, Pavla Severinová, Josef Somr, Zdeněk Kryzánek, Jiří Tomek, Stanislav Tříska, Václav Kyzlink, Slávka Budínová, Karel Augusta, Svatopluk Skopal, Oldřich Navrátil, Vladimír Švabík, Vlastimil Brodský, Terézia Hurbanová a iní.
Miroslav Kocian

Generálmajor Ing. Miroslav Kocian (* 11. december 1962 Žilina) je slovenský generál vo výslužbe. Študoval na Vojenskej akadémii v Brne, absolvoval Veliteľskú akadémiu generálneho štábu v nemeckom Hamburgu, pôsobil vo funkcii veliteľa spoločnej logistickej podpornej skupiny v operácii KFOR pre celú oblasť Kosova. V histórii Ozbrojených síl SR je generálmajor Kocian jedným z dvoch generálov vyslaných do operácie NATO. V roku 2011 bol ustanovený do funkcie "prvý zástupca náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl SR".
K 31. marcu 2017 skončil pôsobenie vo funkcii vedúceho Úradu vojenského predstaviteľa pri NATO. Od 1. apríla 2017 ho vystriedal genmjr. Ondřej Novosad. Pri príležitosti ukončenia funkcie mu boli udelené dva vyznamenania: „Čestný odznak Armády Českej republiky za zásluhy 3-tieho stupňa“ a „Zlatá medaila ozbrojených síl Poľskej republiky“. Od 1. apríla 2017 bol zástupca náčelníka Generálneho štábu, k 15. októbru 2018 miesto opustil, aby pokračoval v diplomatických službách. K januáru 2021 bol pridelencom obrany na slovenskom veľvyslanectve v Česku. Do výslužby odišiel koncom januára 2024.
Sinocalliopteryx

Sinocalliopteryx je vyhynutý rod malého teropóda z čeľade Compsognathidae, žijúceho v období spodnej kriedy (asi pred 130 miliónmi rokov) na území dnešnej Číny. Jediný druh je Sinocalliopteryx gigas.
Opis.
Sinocalliopteryx je najväčším dinosaurom s dochovaným pernatým pokryvom tela a s dĺžkou 2,4 metra je tiež najväčším príslušníkom čeľade Compsognathidae (odtiaľ tiež získal druhový názov „gigas“). Väčším „opereným“ dinosaurom mohol byť len Gigantoraptor, u ktorého sa operenie síce nezachovalo, ale s veľkou pravdepodobnosťou operený bol.
Spôsob života.
Tento dinosaurus bol dravec, ktorý pravdepodobne lovil menšie stavovce vrátane malých dinosaurov (čomu nasvedčuje noha dromeosaura, objavená v oblasti jeho žalúdka). Veľkosť tohto teropóda nasvedčuje tomu, že aj drobné compsognathidy smerovali evolúciou k zväčšovaniu rozmerov. Perá tohto dinosaura sú dlhé až 10 cm a sú dôkazom toho, že operenie bolo charakteristické pre pomerne širokú základňu dravých dinosaurov. Sinocalliopteryx je 15. rodom s dochovaným pernatým pokryvom tela.
Nemocnice na kraji města po dvaceti letech

Nemocnice na kraji města po dvaceti letech (doslova "Nemocnica na okraji mesta po dvadsiatich rokoch") je pokračovaním seriálu "Nemocnice na kraji města". Túto novú sériu v roku 2003 režíroval Hynek Bočan. Dej seriálu nadväzuje na prvú sériu a rovnako sa odohráva v nemocnici v "Bore". 
Hlavnými postavami sú ambiciózny primár Arnošt Blažej (Josef Abrhám), primárky Alžběta Čeňková (Eliška Balzerová) a Dana Králová (Jana Štěpánková), doktor Machovec (Tomáš Töpfer) a vrchná sestra Marta Pěnkavová (Iva Janžurová) s rodinami.
Sisal

Sisal je textilné vlákno, ktoré sa získava z listov agávy sisalovej (lat. "Agave sisalana"). Rastline sa darí iba v tropickom a subtropickom pásme. Zo svetovej produkcie cca 400 000 ton pripadá takmer 1/3 na Brazíliu. K veľkým dodávateľom vlákna patria aj Mexiko, Čína a niektoré východoafrické štáty (napr. Tanzánia).
Ján Žižka z Trocnova

Ján Žižka z Trocnova môže byť:
Tajná spoločnosť

Tajná spoločnosť je organizácia, ktorá svoje aktivity tají pred osobami, ktoré nie sú jej členmi. 
Tajné spoločnosti sú predmetom mnohých konšpiračných teórií, rovnako ako námetom veľkého počtu kníh a filmov. Často ide o bratstvá (členovia sa označujú ako bratia), tiež (aspoň podľa konšpiračných teórií) vykonávajú tajné, verejnosti neprístupné symbolické rituály. 
História tajných spoločností je dlhá, siaha až do antiky), v stredoveku začali konšpiračné teórie s nimi operujúce a tajné spoločnosti boli prenasledované (napríklad v Poľsku sú dodnes zakázané). 
Mnoho tajných spoločností vzniká medzi študentami, najmä v americkom prostredí, napríklad Skull and Bones - tajná spoločnosť smotánky na univerzite v Yale.
Tajné spoločnosti môžu mať rôzny účel:
Niektoré tajné spoločnosti vznikajú aj z recesie. 
Najznámejšie sú napríklad:
Esperanto (rozlišovacia stránka)

Esperanto môže byť:
Eliška Balzerová

Eliška Balzerová, rodená Eliška Havránková (* 25. máj 1949, Vsetín) je česká herečka. Stvárnila množstvo rolí, hrala napríklad vo filmových komédiách "S tebou mě baví svět" a "Vrchní, prchni!". Najväčšiu popularitu jej však priniesla postava Alžbety Čeňkovej v seriáli "Nemocnice na kraji města" a "Nemocnice na kraji města po dvaceti letech". Jej celoživotným partnerom je Jan Balzer, s ktorým má dcéru Adélu a syna Jana.
Divadlo.
Po štúdiu získala angažmán v Juhočeskom divadle v Českých Budějoviciach. Od roku 1977 bola členkou Divadla na Vinohradoch a v druhej polovici deväťdesiatych rokov sa spolu s Tomášom Töpferom výraznou mierou angažovala pri obnove Divadla na Fidlovačke, kde už však dnes nepôsobí.
Africká hádzanárska konfederácia

Africká hádzanárska konfederácia (, skr. CAHB) je medzinárodná strešná organizácia pre africkú hádzanú. Konfederácia bola založená v roku 1973 a združuje 53 národných hádzanárskych federácií, čo z nej robí najväčšiu hádzanársku konfederáciu. Sídli v Abidjane v Pobreží Slonoviny a jej prezidentom je Mansourou Aremou z Beninu. CAHB je jednou zo šiestich členských konfederácií Medzinárodnej hádzanárskej federácie (IHF). Je tiež členom "Únie afrických športových konfederácií" (UCSA).
Dejiny.
CAHB bola založená 15. januára 1973 počas konania 2. Afrických hier v nigérijskom Lagose. Zakladajúcimi členmi bolo 6 krajín: Alžírsko, Egypt, Kamerun, Maroko, Senegal a Tunisko. Nasledujúci rok v Tunisku už konfederácia poriadala prvý kontinentálny šampionát, spoločný pre kategóriu mužov i žien. O 6 rokov neskôr, v roku 1980, mala už 20 členských federácií a v roku 2012 dosiahol ich počet 50. V roku 2020, 47 rokov od založenia organizácie, zmenila CAHB prvýkrát svoje logo skladajúce sa už iba z troch farieb, aby viac reflektovalo dnešnú africkú hádzanú a spĺňalo súčasné vizuálne požiadavky.
Zóny CAHB.
CAHB sa delí do 7 zón; každá z týchto zón má vlastného prezidenta:
Vrchní, prchni!

Vrchní, prchni! je česko-slovenská filmová komédia režiséra Ladislava Smoljaka, natočená v roku 1980 podľa scenára Zdeňka Svěráka.
Dej.
Kníhkupca Dalibora Vránu (Josef Abrhám) si jedného dňa v pohostinstve spletú s vrchným čašníkom. Z dôvodu zlej finančnej situácie v rodine využije Dalibor príležitosť a stáva sa z neho falošný vrchný. Z času na čas si oblečie smoking, príde do reštaurácie, zinkasuje niekoľko hostí a vzápätí sa vytratí. Doma sa vydáva za úspešného barového huslistu. Skutoční vrchní sa dohodnú a usporiadajú na neho "lov" –  falošný vrchný im však utečie a zinkasuje všetkých kúpeľných hostí. Nakoniec doplatí na vtieravého suseda, pána Pařízka (Zdeněk Svěrák), ktorý v ňom spozná podobu s falošným vrchným. Vrána je políciou chytený v kníhkupectve a usvedčený podľa svojho podpisu na potvrdenkách.
OpenOffice.org Impress

OpenOffice.org Impress je open source nástroj na tvorbu prezentácií z kancelárskeho balíka OpenOffice.org. Ide o bezplatnú alternatívu k Microsoft PowerPoint z balíka Microsoft Office. Svoje dokumenty ukladá do formátu OpenDocument, ale dokáže tiež pracovať s formátom codice_1 Microsoft PowerPoint a mnohými inými.
Ázijská hádzanárska federácia

Ázijská hádzanárska federácia (, skr. AHF) je medzinárodná strešná organizácia pre ázijskú hádzanú a plážovú hádzanú. Federácia bola založená v roku 1976 a združuje 44 národných hádzanárskych federácií. Sídli v Kuvajt City, v Kuvajte, a jej prezidentom je šejk Ahmed Al-Fahad Al-Sabah z Kuvajtu. AHF je jednou zo šiestich členských konfederácií Medzinárodnej hádzanárskej federácie (IHF).
Dejiny.
S myšlienkou vytvorenia hádzanárskej štruktúry v Ázii prišiel šejk Ahmed Al-Fahad Al-Sabah (vtedajší kuvajtský šéf športovej delegácie) v roku 1974 v Teheráne počas organizovania Ázijských hier 1974. O 2 roky neskôr26. januára 1976sa konalo stretnutie zástupcov 14 hádzanárskych federácií za účelom vytvorenia ázijskej kontinentálnej organizácie. V roku 1977 organizovala AHF svoje prvé podujatieMajstrovstvá Ázie v hádzanej.
Oceánska hádzanárska federácia

Oceánska hádzanárska federácia (, skr. OCHF; starší názov, skr. OHF) je medzinárodná strešná organizácia pre oceánsku hádzanú. Združuje 20 národných hádzanárskych federácií. Sídli v Guame a jej prezidentom je Guamčan Ricardo Blas. OCHF je jednou zo šiestich členských konfederácií Medzinárodnej hádzanárskej federácie (IHF).
Dejiny a štruktúra.
Oceánska hádzanárska federácia (OHF) vznikla v roku 9. júla 1993. Zakladalo ju 5 členov: Austrália, Cookove ostrovy, Nový Zéland, Samoa a Vanuatu. Už v nasledujúci rok organizovaa prvý turnaj kontinentálnych majstrovstiev, zatiaľ len v kategórii mužov. Ženský turnaj mal premiéru v roku 1997. V roku 2009 došlo k pozastaveniu činnosti a 21. apríla 2011 k reorganizácii zväzu a tiež k zmene názvu na OCHF. Federácia združuje 20 národných federácií, z ktorých sú 2 pridružení členovia a 1 regionálni člen. Najvyšším orgánom OCHF je kongres, ktorý pozostáva z 9 členov a schádza sa každé 2 roky.
OHF

OHF môže byť:
Ovčiarsky pes

Ovčiarsky pes sa používal na manipuláciu a zaháňanie stáda. Na rozdiel od pastierskeho psa išlo poväčšinou o psy strednej veľkosti, ktoré sa vyznačovali húževnatosťou, rýchlosťou, vytrvalosťou a bystrosťou.
Tieto psy majú vrodený inštinkt na prenasledovanie a naháňanie oviec. Na rozdiel od pastierskych psov sa nezdržiavali pri stáde, ale pri pastierovi. Pastier pomocou povelov (pískaním alebo ústnymi príkazmi) vysielal psa, aby zavracal stádo a smeroval ho do požadovaného priestoru. Ak sa časť oviec oddelila, ovčiarsky pes ich naviedol späť k stádu.
Tieto plemená sa vyznačujú vysokou ochotou pracovať a vytrvalosťou. Niektoré plemená ovčiarskych psov sa dodnes používajú pri pasení, no mnohé z nich sa už na tento účel nevyužívajú a slúžia ako spoločenské psy. 
Ovčiarske psy, ako napríklad border kólia, patria medzi najinteligentnejšie plemená na svete. Dokážu si zapamätať desiatky rôznych povelov a často sú schopné vykonávať príkazy len na základe jemných signálov, ako je pískanie alebo gestá. Navyše, tieto psy majú vrodený inštinkt k práci, ktorý ich poháňa aj bez výraznej motivácie od človeka. 
Zaujímavosťou je, že ovčiarske psy často používajú intenzívny, sústredený pohľad, ktorým kontrolujú stádo. Tento pohľad dokáže ovce usmerniť a udržať ich v pohybe správnym smerom bez nutnosti použitia fyzickej sily. Je to výsledok storočí selektívneho šľachtenia, ktoré z týchto psov urobilo výnimočných pomocníkov na farme. 
Vzťah medzi ovčiarskymi psami a ľuďmi je mimoriadne silný a je postavený na vzájomnej dôvere a spolupráci. Tieto psy nie sú len pracovnými nástrojmi, ale stávajú sa neoddeliteľnou súčasťou života pastierov a ich rodín. Ovčiarske psy sú známe svojou lojalitou a ochotou chrániť svojich ľudských spoločníkov aj za cenu vlastného pohodlia alebo bezpečia. Pastieri často vytvárajú s týmito psami hlboké puto, ktoré presahuje bežný vzťah medzi človekom a zvieraťom. Psy rozumejú svojim úlohám a pastieri vedia, že sa na ne môžu spoľahnúť v najnáročnejších situáciách. Tento vzťah je symbolom spolupráce a vzájomného porozumenia, ktoré pretrváva stáročia. Ovčiarske psy sú zároveň vynikajúcimi strážnymi psami. 
Do skupiny ovčiarskych psov, patria napríklad:
Taktiež aktuálne slovenské plemeno Hajčiarik, ktoré sa v momentálônej dobe revitalizuje.
Panamerická hádzanárska federácia

Panamerická hádzanárska federácia (, skr. PATHF, alebo ) je strešná organizácia pre panamerickú hádzanú. Vznikla v roku 1977 a v roku 2013 združovala 26 národných hádzanárskych federácií. Sídli v Guaynabo, v Portoriku, a jej prezidentom bol v roku 2013 Argentínčan Mario Moccia. PATHF je jednou z piatich členských konfederácií Medzinárodnej hádzanárskej federácie (IHF). 
Dejiny.
PATHF bola založená v roku 1977 šiestimi členmi: Argentína, Brazília, Kanada, Kuba, Mexiko a Spojené štáty. Prvým prezidentom sa stal Mexičan Walter Schwedhelm, ktorý túto pozíciu zastával do roku 1984. V roku 1979 spustila PATHF svoju prvú súťaž národných tímovPanamerické majstrovstvá v hádzanej mužov, o 7 rokov neskôr aj rovnajú súťaž žien. Do oficiálneho programu Panamerických hier bola hádzaná zaradená v roku 1987. Od roku 2004 organizuje PATHF panamerickú súťaž národných tímov v plážovej hádzanej.
Pre riešenie špeciálnych problémov, ktorým PATHF čelí, vzniklo v jej štruktúre 9 komisií:
Každá z týchto komisíí má vlastného prezidenta a 4 členov.
Zóny PATHF.
Súčasťou PATHF sú 4 regionálne zóny, ktoré majú vlastné regionálne združenia:
Severná Amerika
Centrálna Amerika
Karibik
Južná Amerika
Mercedes-Benz SLR McLaren

Mercedes-Benz SLR McLaren je superšportový automobil-grand tourer od automobilky Mercedes-Benz. Mercedes–Benz triedy SLR sa vyrábal v anglickom meste Portsmouth v technologickom centre McLaren, ktorý sa na výrobe značne podieľal. Výroba automobilu Mercedes–Benz triedy SLR sa datuje od roku 2003 do roku 2010. Charakteristickými črtami triedy SLR je plne automatická prevodovka a motor umiestnený za prednou nápravou, teda uprostred. Svojimi jazdnými vlastnosťami sa Mercedes–Benz SLR radí do triedy superšportov, zároveň je však luxusný ako grand tourer. Samotná skratka názvu SLR znamená nasledovné: S – Sport (športový), L – Leicht (ľahký), R – Rennsport (pretekársky). Keďže cenu auta určuje predovšetkým jeho kvalita, minimálna hodnota automobilu na svetovom trhu sa pohybuje na úrovni 450 000 €. Ročne sa vyrobilo len 500 kusov, okrem toho sú často vyrábané i vozidlá s cenou dvojnásobnou, limitované špeciálnymi edíciami.
Špecifikácie.
Automobil sa vyznačuje V8 5.4-litorvým motorom, ktorý vyrába sesterská spoločnosť Mercedes – AMG, s výkonom 460 kW pri 6500 otáčkach/min. Keďže motor je umiestnený až za prednou nápravou, manévrovanie auta a rozloženie hmotnosti sú preto optimálnejšie. Zrýchlenie vozidla z 0 na 100 km/h sa stanovuje za 3.8 s. Najvyššia dosiahnutá rýchlosť bola nameraná až 334 km /h. Zaujímavosťou prevedenia výfukových motorov auta, je ich umiestnenie na bočnej strane i na úrovni za prednou nápravou. Takéto riešenie si však vyžadovalo špeciálne bezpečnostné povolenie. Mercedes – Benz triedy SLR disponuje 5 stupňovou prevodovkou a špeciálne upravenými uhlíkovo – keramickými brzdami. Novinku predstavuje tuningová verzia s názvom Brabus, ktorého maximálna rýchlosť bola odmeraná na 340 km/h a zrýchlenie z 0 na 100 km automobil zvládol za 3,6 sekundy. 
Edícia 722.
Rok 2006 priniesol špeciálnu edíciu triedy SLR pod názvom Mercedes – Benz SLR Mc Laren 722 s vylepšenými parametrami a motorom s výkonom 480 kW. Úpravy sa dotkli i diskov, ktoré sú vyrobené z ľahkých zliatin. Predné brzdy dosahujú väčší priemer, až 390 mm. Exteriér sa vyznačuje zmenou predných aj zadných svetiel. 
Rok 2011 uviedol na trh i ďalšie edície, ktorých cena sa vyšplhala až na 750 000 € pod názvom 722 GT. Kvôli vysokej cene sa však predalo len niekoľko kusov. Najnovšou edíciou je momentálne Mercedes – Benz Mc Laren Stirling Moss.
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej

Majstrovstvá Oceánie v hádzanej je najvyššie oceánske medzinárodne podujatie v hádzanej, ktoré riadi Oceánska hádzanárska federácia (OCHF). Ich história siaha do roku 2004, kedy sa v Austrálii konali prvé majstrovstvá Oceánie mužov, a rok neskôr tiež v Austrálii aj prvé majstrovstvá žien. Na podujatí dominujú v mužskej i ženskej kategórii družstvá Austrálie.
Toto podujatie zároveň do roku 2014 slúžilo ako kvalifikácia na majstrovstvá sveta, na ktoré sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo.
Slovenské kvety

Slovenské kvety môže byť:
Levočská biela pani

Levočská biela pani môže byť:
Fort Knox

Fort Knox môže byť:
United States Bullion Depository

United States Bullion Depository (doslova "Úschovňa/depozit bullionu Spojených štátov"), ľudovo Fort Knox, je silno opevnená a strážená trezorová dvojposchodová budova vedľa vojenskej základne Fort Knox v USA, v ktorej sú uložené predovšetkým všetky oficiálne ale neoverené zlaté rezervy USA. V súčasnosti je v nej podľa neoficiálnych údajov uskladnených 4 577 ton zlatého bullionu.
Lelex (kráľ Sparty)

Lelex - () bol v gréckej mytológii prvý spartský kráľ. Vládol v krajine nazvanej po ňom Lelegia, na území, ktoré sa dnes volá Lakónia.
Lelex figuruje v gréckych mýtoch ako prvý spartský kráľ. Kráľom sa stal na území Lakónie, ktorú v tom čase ešte obývalo pôvodné negrécke obyvateľstvo Pelasgov. Túto krajinu potom pomenovali po ňom Lelegia a jej obyvateľov Lelegovia. Manželkou Leleka bola najáda Kleochareia s ktorou mal dvoch synov Mylea a Polykaónaa dcéru Therapné. Starší syn Myles bol neskôr jeho následníkom a mladší Polykaón sa stal prvým kráľom Messénie.
Po smrti kráľa Leleka mu na jeho počesť postavili potomkovia héróon, ktorý v druhom storočí na svojich cestách po Lakónii videl Pausanias. Héróon bol pamätník postavený pre héroa (hrdinu), zvyčajne bol v tvare tolosa, alebo malého chrámu.
Morka

Morka alebo staršie moriak (lat. "Meleagris") je rod vtákov. Ako morka sa označuje aj samica tohto rodu a ako moriak aj samec tohto rodu. Mláďa sa volá morča.
Druhy.
Morka:
Charakteristika.
Z morky divej pochádza morka domáca. Vyšľachtili sa už rôzne plemená, ktoré chovajú kvôli mäsu. Morka lesklá, žijúca v Strednej Amerike, má chvostové perie ozdobené výraznými okrúhlymi škvrnami. Okrem lalokov chýbajú jej aj červené mäsovité prívesky, charakteristické pre morku divú.
Veľká lúka (Muránska planina)

Veľká lúka je lokalita rozsiahlej horskej lúky v Muránskej planine, severne od obce Muráň. Je strediskom voľného chovu koní (Norik Muránsky) na planine.
Poloha.
Horská lúka sa nachádza v juhovýchodnej časti Národného parku Muránska planina, v nadmorskej výške okolo . 
Slovenské národné povstanie.
V čase Slovenského národného povstania slúžila Veľká lúka ako záložná letisková plocha. Zároveň sa na ňu umiestňovala zastaraná vojenská technika, čím sa uvoľnil priestor na vojenskom letisku Tri Duby (dnes Sliač). Navyše, útoky nacistickej Luftwaffe, ktorá potláčala SNP, boli často smerované na tieto lákavé ciele, čo uľahčilo pôsobenie Kombinovanej letky letiska Tri Duby.
Zoznam najvyšších sôch Ježiša Krista

Toto je zoznam najvyšších sôch Ježiša Krista na svete. Najvyššia socha Ježiša Krista je v poľskom meste Świebodzin.
Evaristo Felice Dall’Abaco

Evaristo Felice Dall’Abaco (* 12. júl 1675, Verona, Taliansko† 12. júl 1742, Mníchov, Bavorsko) bol taliansky hudobný skladateľ, významný predstaviteľ talianskej hudby 17. a 18. storočia. V Mníchove pôsobil ako koncertný majster. Jeho obľúbeným nástrojom boli husle, pre ktoré komponoval koncerty a sonáty.
Majstrovstvá Afriky v hádzanej

Majstrovstvá Afriky v hádzanej je najvyššie africké medzinárodne podujatie národných družstiev v hádzanej, ktoré riadi Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Jeho história siaha do roku 1974, kedy sa v Tunisku konali prvé spoločné majstrovstvá Afriky mužov aj žien. Prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Od roku 2016 sa organizujú turnaje zvlášť v mužskej a zvlášť v ženskej kategórii. V mužskej kategórii v nich dominujú družstvá Severnej Afriky, v ženskej tímy Strednej Afriky.
Majstrovstvá Afriky zároveň slúžia ako kvalifikácia afrických družstiev na majstrovstvá sveta či Letné olympijské hry.
Abaddon

Abaddon môže byť:
Ө

Ө (minuskula ө) je písmeno cyriliky.
Vyskytuje sa v mongolských (napr. kalmyčtina, mongolčina, buriatčina) a turkických jazykoch (napr. jakutčina, baškirčina, kazaština, kyrgyzština, tatárčina), v ketčine, v cyrilickej verzii abecedy vodčiny a od roku 2003 v jazvanskej komijčine. Kedysi sa tento znak vyskytoval aj v turkménčine a azerbajdžančine, kde sa používala cyrilika až do roku 1991.
Ө sa zvyčajne vyslovuje ako //, v kazaštine aj ako //. Je podobné fite (Ѳ) z cyriliky a théte (Θ) z alfabety.
Ӫ

Ӫ (minuskula ӫ) je písmeno cyriliky. Používa sa v evenčine a chantyjčine. Je to variant písmena Ө.
Ҩ

Ҩ (minuskula ҩ) je písmeno cyriliky. Je to variant písmena О. Vyskytuje sa len v abcházštine.
Ҧ

Ҧ (minuskula ҧ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena П. Vyskytuje sa len v abcházštine. V novších textoch je nahradzované písmenom Ԥ.
Ԥ

Ԥ (minuskula ԥ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena П. Vyskytuje sa len v abcházštine, kde v novších textoch nahradzuje písmeno Ҧ.
Ҏ

Ҏ (minuskula ҏ) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v kildinskej saamčine. Je to variant písmena Р.
Ҫ

Ҫ (minuskula ҫ) je písmeno cyriliky.
Používa sa v baškirčine a čuvaštine. Je to variant písmena С.
Ҭ

Ҭ (minuskula ҭ) je písmeno cyriliky. Je to variant písmena Т. Vyskytuje sa len v abcházštine.
Ӳ

Ӳ (minuskula ӳ) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v čuvaštine. Je to variant písmena У. Zachycuje rovnakú hlásku ako písmeno Ü v nemčine.
Ӱ

Ӱ (minuskula ӱ) je písmeno cyriliky.
Používa sa v altajčine, chakaštine, chantyjčine, jazvanskej komijčine, vo východnej aj západnej marijčina, v selkupčine. Je to variant písmena У. Zachycuje rovnakú hlásku ako písmeno Ü v nemčine.
Ӯ

Ӯ (minuskula ӯ) je písmeno cyriliky.
Používa sa v tadžičtine a rusínčine. Je to variant písmena У, označuje dlhú samohlásku.
10 (číslo)

Desať je prirodzené číslo, ktoré nasleduje po čísle deväť a predchádza číslu jedenásť. Rímska číslica je X. Číslo desať má význačné postavenie medzi prirodzenými číslami. Je od neho odvodená desiatková sústava, najpoužívanejšia číselná sústava.
Filozofia.
Antický filozof a matematik Pytagoras (Pytagorejská škola, Predsokratovská (kozmologická) filozofia) považoval číslo 10 vo svojej filozofii za vrchol a dosiahnutie dokonalosti. Číslo 10 totiž vznikne súčtom čísiel 1, 2, 3 a 4, ktorým rovnako prisudzoval v rámci filozofie špecifické vlastnosti. 1 považoval za jeden konkrétny bod, 2 potom za priamku, čo má začiatok a koniec, 3 za plochu (už pomocou 3 bodov môžeme definovať základnú plochu), ktorá má začiatok, koniec a „priestor medzitým“, 4 potom považoval za priestor. 10 vznikne súčtom týchto 4 „magických“ a významných čísiel a práve preto je podľa neho vrcholom dokonalosti.
Maldegem

Maldegem je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 22 791 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec Maldegem pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Jozef Uhrín

Jozef Uhrín môže byť:
Jozef Uhrín (teológ)

ThDr. Jozef Uhrín (Uhrínyi) (* 25. máj 1913, Dolné Krškany† 29. august 1983, Bratislava; pochovaný v Dolných Krškanoch) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, teológ, vysokoškolský pedagóg a redaktor.
Životopis.
V roku 1924-1932 študoval na gymnáziu v Nitre a v Banskej Bystrici, 1932-1937 na rímskokatolíckom seminári v Banskej Bystrici. Roku 1950 ThDr. V roku 1937-1939 kaplán v Brezne a v Banskej Bystrici (1939-1942), farár v Brezne, 1945-1958 prednášal cirkevné dejiny na rímskokatolíckom seminári v Banskej Bystrici. Dekan rímskokatolíckej Cyrilometodejskej bohosloveckej fakulty UK v Bratislave.
Autor vysokoškolských učebníc z dogmatickej teológie, početných teologických i spoločenských úvah a vedecko-populárnych článkov. V teológii sa špecializoval na problematiku islamu. Angažoval sa v Mierovom hnutí katolíckeho duchovenstva Pacem in terris. Čestný banskobystrický diakon (od 1973).
Jozef Urban (dôstojník)

Jozef Urban (* 10. august 1918, Ráztoka† 20. august 1982, Banská Bystrica) bol dôstojník.
Životopis.
Príslušník čs. a slov. armády (19381944). Účastník protifašistického odboja a SNP. Po oslobodení preradený do zálohy (1948). Ekonomický pracovník v Banskej Bystrici. Nositeľ Radu SNP I.tr. a i. vojenských vyznamenaní.
Ján Valentini

Ján Valentini môže byť:
Ján Valentini (evanjelický kňaz)

Ján Valentini (Valentinyi, Walentiny) (* 25. november 1782, Rimavské Brezovo† 3. november 1852, Širákov) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.
Životopis.
Pochádzal z gemerskej zemianskej rodiny. Študoval v Štítniku, v Prešove a od 1798 v Bratislave, 1803 na univerzite v Jene. Začas vychovávateľ, neskôr konrektor a učiteľ na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, 1810 ordinovaný za kňaza, 18101815 evanjelický farár v Banskej Bystrici-Radvani. Od 1815 pôsobil v Širákove, súčasne seniorálny zapisovateľ, 1827 konsenior, 1834 senior novohradského seniorátu. Autor príležitostnej latinskej poézie, tlačou vydal 2 pohrebné kázne.
Jozef Voskár

Jozef Voskár môže byť:
Temuco

Temuco je čilské mesto v regióne Araucanía. Bolo založené 24. februára 1881. Mesto leží 670 km južne od čilského hlavného mesta Santiaga. Vzhľadom na veľký počet potomkov európskych prisťahovalcov sídli v meste niekoľko honorárnych konzulátov.
Jozef Voskár (zoológ)

RNDr. Jozef Voskár (* 10. október 1936, Riečka) je gréckokatolícky kňaz, titulárny kanonik, slovenský zoológ, ornitológ a ochranca prírody.
Životopis.
Študoval na Prírodovedeckej fakulte Vysokej školy pedagogickej v Bratislave (1955 – 1958), v odbore biológia, chémia . Od roku 1965 výskumný pracovník – zoológ v Krajskom ústave štátnej ochrany prírody v Prešove . Zaoberal sa hlavne ochranou fauny. V roku 1975 – 1990 študoval ekológiu vlka v oblasti Karpát, ďalej rozšírenie vydry a jej ochranu na východnom Slovensku, migračnú cestu vtáctva v povodí rieky Torysy, vplyv budovania rybničnej oblasti na avifaunu a i.
Je autorom či spoluautorom 34 vedeckých prác a spoluautor 4 knižných publikácií, napr. "Torysa migračná cesta vtáctva" (1966), "Vplyv budovania rybničnej oblasti v Iňačovciach na avifaunu ŠPR Senné" (1978) a i.
Od roku 1979 gréckokatolícky kňaz. Na kňaza ho vysvätil tajný biskup Oskár Formánek, SJ (1915 - 1991). Pôsobil na Gréckokatolíckej teologickej fakulte Prešovskej univerzity. Pôsobil na cirkevnom súde, bol duchovným Gréckokatolíckej diecéznej charity v Prešove a členom Redakčnej rady časopisu Slovo (náboženský časopis). Pôsobil aj ako člen Environmentálnej subkomisie Konferencie biskupov Slovenska . Má za sebou bohatú prednáškovú činnosť .
Viliam Záborský

Viliam Záborský môže byť:
Viliam Záborský (právnik)

Viliam Záborský - "Záborszky de Zábor" (* 10. apríl 1886, Horná Ždaňa † 13. júl 1943, Banská Bystrica) bol slovenský právnik a poľovník.
Životopis.
Príslušník tekovskej vetvy zemianskeho rodu s pôvodnými majetkami v Zaborí s prídomkom "Záborszky de Zábor". Študoval na Právnickej fakulte UK v Bratislave, 1927 JUDr. Pracovník okresných úradov vo Vrábľoch, v Novej Bani, v Banskej Bystrici, 1929 – 1939 hlavný komisár na Krajinskom úrade a 1939 – 1943 na Ministerstve hospodárstva v Bratislave.
Autor príručiek o lesnom, pasienkovom a poľovnom práve a poľovnom poriadku na Slovensko, spoluautor kníh o zverine a poľovníctve.
Autorsky sa podieľal na tvorbe právnických kníh o styku s cudzinou a o Najvyššom správnom súde.
Michal Zibrin

Michal Zibrin môže byť:
10 (rozlišovacia stránka)

10 môže byť:
1 (rozlišovacia stránka)

1 môže byť:
Michal Zibrin (politik)

Michal Zibrin (kr.m. Demec, Maco, dr. Čierny, Dragutin Iľjič; * 23. február 1899, Brezno – † 21. december 1968, Chicago, USA; pochovaný na Slovensku) bol slovenský právnik a politik.
Jeho otec bol Michal Zibrin (18671917) a matka Elena rod. Škrovinová.
Životopis.
Právnické štúdium absolvoval na Karlovej univerzite v Prahe. Začas koncipient, tajomník Min. s plnou mocou pre správu Slovenska, advokát v Brezne, Topoľčanoch, účastník západného zahraničného odboja, po návrate 19451948 verejný činiteľ, od roku 1948 emigrant, od roku 1950 robotník v Chicagu. Po vzniku Slovenského štátu aktívny účastník protifašistického odboja, 1939 väznený v Ilave. V roku 19401941 organizátor a vedúci občianskej ilegálnej skupiny Demec, od 1941 pôsobil v spravodajskej službe v Belehrade, potom v Istanbule. Po skončení vojny 19451948 sa exponoval za Demokratickú stranu, člen Slovenskej národnej rady a poslanec Národného zhromaždenia. Počas pôsobenia na Slovensku redaktor časopisu "Domobrana", v emigrácii publikoval v českých a slovenských exilových periodikách. Člen spolku Detvan, Sväzu slovenských študentov. Roku 1925 starosta Brezna.
2 (rozlišovacia stránka)

2 môže byť:
3 (rozlišovacia stránka)

3 môže byť:
4 (rozlišovacia stránka)

4 môže byť:
5 (rozlišovacia stránka)

5 môže byť:
6 (rozlišovacia stránka)

6 môže byť:
7 (rozlišovacia stránka)

7 môže byť:
8 (rozlišovacia stránka)

8 môže byť:
9 (rozlišovacia stránka)

9 môže byť:
Dva

Dva môže byť:
DVA môže byť:
Tri

Tri môže byť:
Štyri

Štyri môže byť:
Sedem

Sedem môže byť:
Potkaniar

Potkaniar alebo lapač potkanov (zastarano: krysár, nesprávne "krysiar") môže byť:
Potkaniar (zastarano: krysár, nesprávne "krysiar") je aj postava z (pôvodom nemeckej) legendy (najmä Potkaniar z Hamelnu), pozri potkaniar (legenda)
Lapač potkanov je aj názov filmu, pozri Lapač potkanov (film)
Hádzaná na Afrických hrách

 
Hádzaná na Afrických hrách je hádzanársky turnaj národných družstiev, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Afrických hier a organizuje ho Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Samotné hry organizuje Africký olympijský výbor (ACNOA). Do programu hier bol turnaj oficiálne zaradený hneď na prvých Afrických hrách v roku 1965 v konžskom Brazzaville, vtedy iba v mužskej kategórii. O 13 rokov neskôr sa tretích Afrických hrách 1978 v Alžíri ukutočnil aj prvý ženský turnaj. Hádzanársky turnaj sa odvtedy koná na hrách pravidelne. V kategórii mužov získal najviac prvenstiev , ktorý zvíťazil osemkrát; v ženskej kategórii dominuje , ktorá vyhrala rovnako 8 turnajov.
Potkaniar (legenda)

Potkaniar (zastarano "Krysár", nesprávne "krysiar") je známa nemecká povesť či rozprávka (resp. jej hlavná postava) o neznámom mužovi, ktorý hraním na píšťale odlákal a potom utopil všetky potkany z mesta, ale pretože za to nedostal od obyvateľov mesta sľúbenú odmenu, pomstil sa tak, že rovnakým spôsobom odlákal z mesta aj takmer všetky deti, ktoré potom už nikto viac nevidel. 
Pôvodne išlo presnejšie o povesť Potkaniar z Hamelnu (nem. "Rattenfänger von Hameln"), ktorá sa vzťahuje na udalosť v meste Hameln, kde sa v roku 1284 záhadne navždy stratilo 130 detí, ale príbeh sa neskôr v rôznych obmenách vyskytuje aj v iných nemeckých, francúzskych atď. mestách. Príbeh je aj predmetom početných umeleckých spracovaní, najslávnejšia verzia je od bratov Grimmovcov.
Rue de Bretonvilliers

Rue de Bretonvilliers je ulica v Paríži na ostrove Saint-Louis. Nachádza sa v 4. obvode.
Dejiny.
Je pomenovaná po Claudovi Le Ragois de Bretonvilliers, tajomníkovi finančnej rady, ktorý tu mal postavený palác.
Rue Pajol

Rue Pajol ("Pajolova ulice") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 18. obvode. 
Poloha.
Ulica je orientovaná z juhu na sever a spája námestie "Place de la Chapelle" a Place Hébert.
Dejiny.
Dnešná ulica sa skladá z bývalých ulíc "Rue Neuve-de-Strasbourg" (časť medzi "Place de la Chapelle" a "Rue du Département"), "Rue de Strasbourg" (medzi "Rue du Département" a Rue Riquet) a "Rue Neuve-du-Bon-Puits" (medzi "Rue Riquet" a "Place Hébert").
Názov.
Svoj súčasný názov má ulica od 2. okróbra 1865. Je pomenovaná podľa Napoleonovho generála Pierra Clauda Pajola (* 1772† 1844).
Rue Cujas

Rue Cujas ("Cujasova ulica") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 5. obvode.
Poloha.
Ulica začína na námestí Place du Panthéon medzi budovami Cujasovej knižnice a Univerzity Paríž II. Vedie pozdĺž Lycée Louis-le-Grand a Sorbonny severozápadným smerom až k Boulevardu Saint-Michel.
Dejiny.
Ulica sa pôvodne nazývala "Rue Saint-Étienne-des-Grès" a 2. októbra 1865 bola pomenovaná podľa francúzskeho právnika Jacquesa Cujasa (* 1522 – † 1590) z dôvodu susedstva právnickej fakulty Parížskej univerzity.
Place du Panthéon

Place du Panthéon ("Námestie Pantheonu") je námestie v Paríži. Nachádza sa v 5. obvode. Jeho názov je odvodený od Panteónu stojaceho uprostred námestia.
Poloha.
Na námestie smerujú ulice Rue Clotilde, Rue Cujas, Rue Soufflot, "Rue Clotaire", Rue d'Ulm a Rue Valette.
Dejiny.
Do roku 1770 sa námestie nazývalo "Place Sainte-Geneviève". Počas Francúzskej revolúcie získalo názov "Place du Panthéon-Français".
Don’t Look Back in Anger

„Don’t Look Back In Anger“ je skladba anglickej rockovej skupiny Oasis. Ako singel bola vydaná 19. februára 1996. Nachádza sa v albume (What’s the Story) Morning Glory?, ktorý je komerčne najúspešnejším albumom Oasis. Na B-strane singlu sú skladby „Step Out“, „Underneath The Sky“ a „Cum On Feel the Noize“ (tretia menovaná je cover verzia od skupiny Slade. Skladbu zložil Noel Gallagher, ktorý ju aj spieva. Singel sa stal platinovým a v UK Singles Chart dosiahol prvú priečku. Bol to druhý singel, ktorý sa umiestnil na prvom mieste. Taktiež to bol prvý singel Oasis, na ktorom je v úlohe hlavného speváka Noel Gallagher (na všetkých predošlých bol jeho mladší brat, Liam). Pieseň „Don’t Look Back In Anger“ je označovaná ako jedna z hymien britpopu. 
Skladanie piesne.
Noel bol od začiatku vzrušený touto piesňou. Prvýkrát ju zahral 22. Apríla 1995 v Sheffielde, no nebola úplná (dokonca pre ňu zatiaľ ani nemal názov). 
Refrén ktorý sa začína ""So Sally can wait..." má zábavný pôvod. Liam sa opýtal Noela keď skladal túto pieseň "Čo to spievaš? Spievaš "So Sally can wait" ?"" a Noel na to "To je geniálne!" a odvtedy to spieva v tejto verzii. Sally je údajne postava z piesne The Stone Roses, Sally Cinnamon, no Noel to nikdy nepotvrdil.
Noel priznal obrovskú inšpiráciu Johna Lennona. Úvod piesne znie dokonca podobne ako pieseň „Imagine“.
Živé predstavenia.
Pieseň sa stala jednou s najobľúbenejších živých piesní Oasis. Noel sa nemusí príliš namáhať spievaním - všetko totižto odspievajú fanúšikovia. A keď nie celú pieseň, tak aspoň obľúbenú časť, refrén. V roku 2008 bola pieseň zaradená do turné Dig Out Your Soul Tour, kde Noel predvádzal akustickú verziu piesne za pomoci Gema Archera na elektrickej gitare a Chrisa Sharrocka na tamburíne. 11. júla 2009 Gallagher v Londýnskej Wembley Aréne nezaspieval z piesne ani slovo. Všetko totižto zaspievali fanúšikovia.
Oasis sa stali po skupine The Jam druhou skupinou, ktorá na "Top Of The Pops" odohrala dve piesne („Don’t Look Back In Anger“ a „Cum On Feel the Noize“). 
Obal albumu.
Obrázok singlu „Don’t Look Back In Anger“ obsahuje poctu Ringovi Starrovi. Ringo opustil The Beatles počas nahrávania albumu The White Album. Ostatní traja členovia ho úspešne presvedčili, aby sa vrátil a George Harrison mu vyzdobil bicie červenými, bielymi a modrými kvetmi.
Úspechy.
Pieseň sa stretla s veľkou kritikou a stala sa komerčným hitom.
Boulevard Masséna

Boulevard Masséna je bulvár v 13. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Andrého Massénu (1756 – 1817), maršala Francúzska.
Trasa.
Bulvár začínal pôvodne od nábrežia Seiny (pri Pont National), ale jeho východná časť od nábrežia až ku križovatke ulíc "Avenue de la Porte de Vitry" a Rue de Patay bola v roku 2005 premenená na Boulevard du Général-Jean-Simon. Teraz vedie odtiaľto až na Porte d'Italie, kde naň nadväzuje z druhej strany Boulevard Kellermann.
Boulevard Masséna má na svojej trase rôznu šírku:
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V 60. a 70. rokoch 20. storočia prebehla v okolí bulváru rozsiahla výstavba v rámci akcie "Opération Italie 13", pri ktorej vzniklo veľa obytných výškových domov. Tu sa neskôr usadili prisťahovalci z Ázie a vytvorili tu Ázijskú štvrť.
Dom č. 24bis až 26 sa nazýva "Maison Planeix" (podľa svojho prvého majiteľa) a je jedným z mála obytných domov postavených Le Corbusierom v Paríži.
Dom č. 37 z roku 1971 sú kasárne parížskych hasičov, kde sa nachádza aj ich múzeum.
V roku 2006 bola na bulvári sprevádzkovaná električková linka T3.
Ү

Ү (minuskula ү) je písmeno cyriliky.
Vyskytuje sa v mongolčine, kazaštine, kirgizštine, tatárčine, baškirčine, buriatčine a kalmyčtine. Je podobné znaku У z cyriliky a znaku Y z latinky.
Vo väčšine jazykov sa vyslovuje ako uzavretá predná zaokrúhlená samohláska //, v mongolčine potom ako uzavretá stredná zaokrúhlená samohláska //.
V Unicode je pre "Ү" kód U+04AE a pre "ү" U+04AE.
Ұ

Ұ (minuskula ұ) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v kazaštine. Je to variant písmena Ү.
V Unicode majú tieto písmená tieto kódy:
Boulevard Jourdan

Boulevard Jourdan je bulvár v 14. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Jeana Baptista Jourdana (1762 – 1813), maršala Francúzska.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V roku 2006 bola na bulvári sprevádzkovaná električková linka T3.
Ҳ

Ҳ (minuskula ҳ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena Х. Používa sa v chantyjčine, v abcházštine, v tadžičtine a v jagnóbčine.
Boulevard Lefebvre

Boulevard Lefebvre je bulvár v 15. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Françoisa-Josepha Lefebvra (1755 – 1820), maršala Francúzska.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V roku 2006 bola v stredovom pruhu bulváru uvedená do prevádzky električková linka T3.
Ӽ

Ӽ (minuskula ӽ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena Х. Používa sa len v itelmenčine a v nivštine.
Ӿ

Ӿ (minuskula ӿ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena Х. Používa sa len v nivštine.
Boulevard du Général-Martial-Valin

Boulevard du Général-Martial-Valin je bulvár v 15. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno generála Martiala Valina (18981980), generálneho inšpektora letectva a veliteľa francúzskych vzdušných síl.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Do roku 1987 išlo o Boulevard Victor. Potom bola jeho časť medzi Pont du Garigliano a "Place Balard" vyčlenená ako samostatný bulvár a premenovaná.
16. decembra 2006 bola na bulvári uvedená do prevádzky električková linka T3.
Boulevard Victor

Boulevard Victor je bulvár v 15. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Clauda Victora Perrina (17641841), maršala Francúzska.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
16. decembra 2006 bola na bulvári uvedená do prevádzky električková linka T3.
Boulevard Suchet

Boulevard Suchet je bulvár v 16. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Louisa Gabriela Sucheta (17701826), maršala Francúzska.
Trasa.
Bulvár začína na námestí "Place de Colombie", kam z protiľahlej strane prilieha Boulevard Lannes a končí na "Place de la Porte-d'Auteuil", odkiaľ pokračuje Boulevard Murat.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Boulevard Lannes

Boulevard Lannes je bulvár v 16. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Jeana Lannesa (17691809), maršala Francúzska.
Trasa.
Bulvár je dlhý a široký medzi Avenue Foch a "Avenue de Pologne" a v ostatnej časti. Začína na námestí "Place du Maréchal de Lattre de Tassigny", kam z protiľahlej strany prilieha Boulevard de l’Amiral-Bruix a končí na "Place de Colombie", odkiaľ pokračuje Boulevard Suchet.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Boulevard de l’Amiral-Bruix

Boulevard de l’Amiral-Bruix je bulvár v 16. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno admirála Étienna Eustacha Bruixe (17591805), ministra námorníctva v roku 1798.
Tento bulvár je jedným z troch Maršalských bulvárov, ktoré nie sú pomenované po maršalovi Francúzska.
Dejiny.
V rokoch 18401845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V roku 1932 bola severná časť Boulevard Lannes medzi Porte Dauphine a Porte Maillot vyčlenená a vznikol z nej Boulevard de l’Amiral-Bruix.
Boulevard Berthier

Boulevard Berthier je bulvár v 17. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Louisa Alexandra Berthiera (1753 – 1815), maršala Francúzska.
Bulvár je dlhý 1 750 metrov a jeho šírka kolísa. Od "Avenue de Clichy" k železničnému viaduktu má šírku , medzi ulicami "Rue de Saussure" a Boulevard Malesherbes a zbývajúcí úsek je široký .
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Boulevard Ney

Boulevard Ney je bulvár v 18. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Michela Neya (1769 – 1815), maršala Francúzska.
Bulvár začína na križovatke s ulicami Rue d'Aubervilliers a "Avenue de la Porte d'Aubervilliers", kde nadväzuje na Boulevard Macdonald. Končí na Porte de Saint-Ouen pri križovatke s ulicami "Avenue de Saint-Ouen", "Avenue de la Porte de Saint Ouen" a "Rue Vauvenargues", odkiaľ ďalej pokračuje Boulevard Bessières.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V úseku medzi Porte d'Aubervilliers a Porte de la Chapelle boli začaté stavebné práce na predĺžení električkovej linky T3. Linka bude uvedená do prevádzky v roku 2012.
Boulevard Macdonald

Boulevard Macdonald je bulvár v 19. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Étienna Jacquesa Josepha Alexandra Macdonalda (1765 – 1840), maršala Francúzska.
Začína pri kanáli Ourcq, kde nadväzuje cez most na Boulevard Sérurier, prekračuje kanál Saint-Denis a končí na križovatke s ulicami "Rue d'Aubervilliers" a "Avenue de la Porte d'Aubervilliers", kde naň nadväzuje Boulevard Ney.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V úseku medzi Porte d'Aubervilliers a Porte de la Chapelle boli začaté stavebné práce na predĺžení električkovej linky T3. Linka bude uvedená do prevádzky v roku 2012.