burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Vlajka Kiribati

Vlajka Kiribati má typický heraldický charakter a vychádza zo štátneho znaku. Horná časť vlajkového listu je červená, dolná je rozdelená na šesť vlnitých pruhov striedavo bielych a modrých, z ktorých vychádza žlté slnko s deviatimi rovnými a ôsmimi zvlnenými lúčmi, nad ním letí žltá fregatka. 
Vlajka bola zavedená roku 1979, kedy nahradila britskú modrú služobnú vlajku (Blue Ensign) s vlajkovým emblémom Gilbertových ostrovov vo vejúcej časti.
Vlajka Nauru

Vlajka Nauru je tmavomodrá s úzkym žltým vodorovným prúžkom (1/12 šírky) uprostred a s bielou dvanásť-cípou hviezdou v ľavej dolnej časti. Modrá farba predstavuje vody Tichého oceánu, v ktorých Nauru leží; žltý pruh symbolizuje rovník a umiestnenie hviezdy naznačuje zemepisnú polohu ostrova, ktorý je iba 1° na juh od rovníka. Dvanásť cípov hviezdy pripomína dvanásť pôvodných kmeňov ostrovného obyvateľstva.
Vlajka bola zavedená roku 1968.
Puula

Puula (povediac "Puulavesi") je jazero na jihu Fínska v regióne Južné Savo. Má rozlohu a je dlhé . Dosahuje maximálnu hĺbku . Nachádza sa v nadmorskej výške .
Sihoť

Sihoť môže byť:
Vlajka Nového Zélandu

Vlajka Nového Zélandu je vlastne britská modrá služobná vlajka ("Blue Ensign"), v ktorej na mieste obvyklého vlajkového emblému ("badge") vo vlajúcej časti sú umiestnené štyri rôzne veľké červené, bielo lemované päťramenné hviezdy, usporiadané do tvaru súhvezdia Južného kríža.
Vlajka bola zavedená roku 1869 (pre vládne plavidlá); ako štátna vlajka bola schvalená roku 1902.
Používa sa tiež v závislých územiach Nového Zélandu, a to na ostrovoch Tokelau a v Rossovej dependencii.
Näsijärvi

Näsijärvi (alebo taktiež "Näsi") je jazero v západnom Fínsku (kraj Západné Fínsko). Má rozlohu a dosahuje maximálnu hĺbku . Leží v nadmorskej výške a je na ňom 598 ostrovov.
Dlhá Lúka

Dlhá Lúka môže byť:
Dlhá lúka môže byť vrch:
Necpaly

Necpaly môžu byť:
Stráňany

Stráňany môžu byť:
Moliterka

Moliterka môže byť:
Hliny

Hliny môže byť názov:
Vlajka Papuy-Novej Guiney

Vlajka Papuy-Novej Guiney – list vlajky je rozdelený šikmou uhlopriečkou na dve trojuholníkové polia, čierne (pri žrdi) a červené (vo vlajúcej časti). V čiernom poli je umiestnených päť bielych päťramenných hviezd (štyri väčšie a jedna menšia), zoskupených do podoby súhvezdia Južného kríža podľa vzoru austrálskej vlajky (na ktorej veľké hviezdy sú však sedemcípe).
V červenom poli je štylizovaná letiaca žltá rajka, národný symbol krajiny. Južný kríž pripomína polohu na južnej pologuli, rajka zase slobodu a jednotu krajiny. Červená a čierna sú tradičné farby miestneho domorodého umenia ale neviažu k sebe žiadnu symboliku.
Vlajka bola zavedená roku 1971.
Modranka

Modranka je mestská časť Trnavy s bývaním vidieckeho charakteru a s vlastným katastrálnym územím s rozlohou . V mestskom zastupiteľstve Trnava reprezentuje Modranku, vzhľadom na počet obyvateľov, jeden poslanec.
"Základné údaje:"
Nachádza sa v južnej časti mesta a má vlastné katastrálne územie. Leží v geomorfologickej časti Trnavská tabuľa, medzi ľavým brehom riečky Trnávky a cestou I. triedy č. 51. Je jedinou vidieckou mestskou časťou Trnavy.
Obyvateľom slúži rímskokatolícky kostol Najsvätejšej Trojice z roku 1657, Základná škola s materskou školou, kultúrny dom a pošta. Nachádza sa tam tiež kaplnka sv. Márie Magdalény z roku 1630.
Doprava.
Cestná doprava.
Na území mestskej časti sa nachádzajú dve cesty diaľničného typu, diaľnica D1 v južnej časti a rýchlostná cesta R1 vo východnej časti, a niekoľko miestnych komunikácií. Do mestskej časti nezasahujú cesty I.triedy, cesty II.triedy ani cesty III.triedy.
Významnejšie miestne komunikácie sú vedené na uliciach Dedinská, Hraničná, Seredská a Ivana Krasku.
Mestská hromadná doprava.
Služby MHD v mestskej časti sú poskytované na jednej štandardnej autobusovej linke a na jednej školskej linke . Linka premáva každý deň približne od 4:30 do 23:00. Premávka školskej linky premáva každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov - ráno z Modranky smer Sibírska a popoludní zo Sibírskej smer Modranka.
Trnava-juh

Trnava-juh je jedna zo šiestich mestských častí Trnavy s rozlohou .
"Základné údaje:"
Z urbanistického hľadiska zaberá južnú časť kompaktného mestského intravilánu. Od zvyšku mesta je oddelená železničnou traťou Bratislava – Žilina. Jej súčasťou je obytná štvrť Tulipán, sídlisko Linčianska, areál bývalých Trnavských automobilových závodov a Skloplastu, priemyselná zóna medzi Trnávkou a železničnou traťou Trnava – Sereď, areál nemocnice s poliklinikou a vojenský cintorín.
Ide o zmiešanú obytno-výrobnú zónu mesta, obyvateľom slúžia dve pošty, kostol Božského Srdca Ježišovho, dve základné školy, Stredné odborné učilište strojárske, krajská knižnica, motoristom štyri čerpacie stanice. Možnosť ubytovania poskytuje hotel Trnavan.
Doprava.
Cestná doprava.
Na území mestskej časti sa nachádza cesta diaľničného typu, rýchlostná cesta R1, a do mestskej časti taktiež zasahujú dve cesty I.triedy a dve cesty III.triedy. Do mestskej časti nezasahujú žiadne cesty II.triedy. Cesta I. triedy I/51 je tvorená Juhovýchodným obchvatom mesta Trnava a cesta I. triedy I/61 sa nachádza na uliciach Bratislavská, Ulica 9.mája, Tamaškovičová a Nitrianská. Cesta III. triedy 1279 je tvorená úsekom Sladovníckej ulice a cesta III. triedy 1287 je vedená na ulici Zelenečská.
V mestskej časti je niekoľko miestnych komunikácií, avšak najvýznamnejšia miestna komunikácia je vedená na ulici Dohnányho.
Mestská hromadná doprava.
Služby MHD v mestskej časti sú poskytované na siedmich štandardných autobusových linkách, linky 1, 2, 4, 5, 6, 12 a 14, a na dvoch školských linkách, linka 21 a 22. Premávka štandardných autobusových linkiek funguje každý deň približne od 4:30 do 23:00. V nočných hodinách od 23:00 do 4:30 MHD nepremáva. Premávka školskej linky 21 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov - ráno z Modranky smer Sibírska a popoludní zo Sibírskej smer Modranka. Premávka školskej linky 22 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov - ráno z Linčianskej smer Vozovka a popoludní z Vozovky smer Linčianska.
Alan Hawkshaw

Alan Hawkshaw (* 27. marec 1937, Leeds, Spojené kráľovstvo† 16. október 2021) bol anglický hudobník a hudobný skladateľ.
V rokoch 19691970 bol klávesistom skupiny "The Shadows".
Trnava-sever

Trnava-sever je jedna z mestských častí mesta Trnava s rozlohou .
"Základné údaje:"
Zaberá severnú časť kompaktného intravilánu mesta. Jej súčasťou je obytná štvrť Kopánka, sídliská Vodáreň a Zátvor, areál Trnavského cukrovaru a priemyselná zóna na Trstínskej ceste. Hranica prechádza na juhu po línii Piešťanská ulica, Bučianska ulica, Rybníková ulica, Trstínska cesta. Súčasťou mestskej časti je starý cintorín, rozsiahly športový areál so štadiónom AŠK Slávia OC Galéria Tesco, a OC Arkádia
Územie severne od obytných štvrtí zaberajú rozsiahle poľnohospodárske plochy s poľnohospodárskym družstvom a agroletiskom. Je naplánované vybudovanie severného obchvatu mesta, ktorý by sa napojil na už existujúcu východnú vetvu.
V mestskej časti stojí mestská športová hala, letné kúpalisko, Stredná odborná škola Elektrotechnická, obchodná akadémia, dve základné školy. Obyvateľom ďalej slúži kostol Panny Márie Pomocnice kresťanov a kultúrny dom v Kopánke, pošta na sídlisku Zátvor. Stojí tu tiež Univerzita svätého Cyrila a Metoda (na Rybníkovej a Skladovej).
Doprava.
Cestná doprava.
Do mestskej časti zasahujú dve cesty I.triedy, dve cesty II.triedy a jedna cesta III.triedy 1299, ktorá je vedená na ulici Krupská. Cesta I. triedy I/51 je tvorená Juhovýchodným a Severným obchvatom mesta Trnava a cesta I. triedy I/61 sa nachádza na ulici Piešťanská, ktorá rozdeľuje mestskú časť od mestskej časti Trnava-východ. Cesta II. triedy II/504 je vedená úsekom Trstínskej ulice, ktorá rozdeľuje mestskú časť od mestskej časti Trnava-západ a cesta II. triedy II/560 sa nachádza na ulici Špačinská. Na území mestskej časti sa nenachádzajú cesty diaľničného typu.
V mestskej časti je niekoľko miestnych komunikácií, najvýznamnejšie sú vedené na uliciach: 
Tieto miestne komunikácie významom prevyšujú väčšinu ciest III. triedy. Dĺžka tohto základného skeletu miestnych komunikácií je približne 4 km.
Mestská hromadná doprava.
Služby MHD v mestskej časti sú poskytované na deviatich štandardných autobusových linkách, linky 1, 2, 3, 4, 6, 12, 13, 14 a 16, a na troch školských linkách, linka 21, 22 a 23. Premávka štandardných autobusových linkiek funguje každý deň približne od 4:30 do 23:00. V nočných hodinách od 23:00 do 4:30 MHD nepremáva. Premávka školskej linky 21 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov - ráno z Modranky smer Sibírska a popoludní zo Sibírskej smer Modranka. Premávka školskej linky 22 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov - ráno z Linčianskej smer Vozovka a popoludní z Vozovky smer Linčianska. Premávka školskej linky 23 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov - ráno z Vozovky smer Sibírska a popoludní zo Sibírskej smer Vozovka.
Letecká doprava.
V mestskej štvrti Kopánka sa nachádza neverejné vnútroštátne letisko Letisko Trnava Kopánka.
Brian Bennett

Brian Bennett (* 9. február 1940, Palmers Green, Anglicko) je bubeník inštrumentálnej skupiny The Shadows, ktorá sa preslávila začiatkom 60. rokov 20. storočia.
Trnava-východ

Trnava-východ je jedna zo šiestich mestských častí Trnavy s rozlohou .
Poloha.
Mestská časť zaberá východnú časť kompaktného mestského intravilánu, ktorý na západe nadväzuje na mestskú časť Trnava-stred, na severe na Trnavu-sever, kým na juhu územne nenadväzuje na zastavané územie. Hranica mestskej časti prechádza po línii Piešťanská, Bučianska, Hlboká a Sladovnícka, na juhu je oddelená železničnou traťou Bratislava – Žilina. 
Súčasťou sú dve sídliská Družba a Vozovka so zástavbou rodinných domov. Nachádza sa tu aj areál Železničných opravovní a strojární a rozsiahle nezastavané územie medzi Družbou a východným cestným obchvatom mesta v lokalitách "Nad starým cukrovarom" a "Nad starou fabrikou".
Významné objekty a inštitúcie.
Stojí tu Poliklinika Družba, mestský zimný štadión, letné kúpalisko, tri základné školy, Stredná zdravotnícka škola, Stredné odborné učilište železničiarske a Stredná poľnohospodárska škola. 
Obyvateľom ďalej slúži pošta, obchodné domy Billa, Lidl, Kaufland, Nay, reštaurácia McDonald’s, motoristom tri čerpacie stanice, ubytovanie poskytuje hotel Inka. Sídli tu Ústredné daňové riaditeľstvo, okresné riaditeľstvo PZ v Trnave a Trnavský samosprávny kraj.
Doprava.
Cestná doprava.
Na území mestskej časti sa nenachádzajú cesty diaľničného typu ani cesty II.triedy, avšak do mestskej časti zasahujú dve cesty I.triedy a cesta III.triedy 1279, ktorá je vedená ulicami Zavarská, Koniarekova, Bernolákova a úsekom Sladovníckej ulice. Cesta I. triedy I/51 je tvorená Juhovýchodným obchvatom mesta Trnava a cesta I. triedy I/61 sa nachádza na ulici Piešťanská, ktorá rozdeľuje mestskú časť od mestskej časti Trnava-sever.
V mestskej časti je niekoľko miestnych komunikácií, najvýznamnejšie sú vedené na uliciach:
Tieto miestne komunikácie významom prevyšujú väčšinu ciest III. triedy. Dĺžka tohto základného skeletu miestnych komunikácií je približne 3 km.
Mestská hromadná doprava.
Služby MHD v mestskej časti sú poskytované na piatich štandardných autobusových linkách, linky 3, 4, 12, 13 a 14, a na dvoch školských linkách, linka 22 a 23. Premávka štandardných autobusových linkiek funguje každý deň približne od 4:30 do 23:00. V nočných hodinách od 23:00 do 4:30 MHD nepremáva. Premávka školskej linky 22 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov - ráno z Linčianskej smer Vozovka a popoludní z Vozovky smer Linčianska. Premávka školskej linky 23 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov - ráno z Vozovky smer Sibírska a popoludní zo Sibírskej smer Vozovka.
Trnava-západ

Trnava-západ je jedna z mestských častí mesta Trnava s rozlohou .
"Základné údaje:"
Mestská časť sa nachádza v západnej časti kompaktného intravilánu mesta, je zároveň najkompaktnejšou obytnou zónou mesta. Z urbanistického hľadiska priamo nadväzuje iba na mestskú časť Trnava-stred na východe, na severovýchode nadväzuje na priemyselnú zónu mestskej časti Trnava-sever, na juhu jej hranicu tvorí Park Janka Kráľa.
Obytné štvrte sú v súčasnosti ohraničené na východe Bottovou ulicou, na severovýchode Trstínskou cestou a ulicou Terézie Vansovej, na juhu spomenutým parkom a na západe železničnou traťou č. 116. Rozsiahle územia na západ od železničnej trate sú využívané prevažne pre poľnohospodársku výrobu, nachádza sa tam tiež rekreačná oblasť Kamenný mlyn, cintorín Na Kamennej ceste, areál pivovaru a poľnohospodárske družstvo.
Severne od obytnej zóny (severne od Ružindolskej ulice) sa nachádza priemyselná zóna s menšími prevádzkami. 
Obytnú funkciu plní tzv. Nové mesto, ktoré zahŕňa sídlisko Prednádražie I, II a nadväzujúce štvrte so zástavbou rodinných domov.
Na území mestskej časti stoja: areál Materiálovotechnologickej fakulty STU, Športové gymnázium Jozefa Herdu, Stredná priemyselná škola stavebná, Stredné odborné učilište stavebné, štyri základné školy. Obyvateľom slúžia dve pošty, predajňa Mountfield, obchodné centrum Cassalle. Sú tu umiestnené niektoré inštitúcie (napr. Krajské oddelenie Štatistického úradu).
Doprava.
Cestná doprava.
Do mestskej časti zasahuje cesta I.triedy I/51, ktorá je vedená úsekom na ulici Trstínska cesta. V mestskej časti sa nachádza aj cesta II.triedy II/504, ktorá je vedená na ulici Ružindolská cesta a úsekom zasahuje aj na ulicu Trstínska cesta, ktorá rozdeľuje mestskú časť od mestskej časti Trnava-sever. Do mestskej časti zasahuje aj cesta III.triedy 1295, ktorá je vedená na ulici Suchovská cesta. Na území mestskej časti sa nenachádzajú cesty diaľničného typu.
V mestskej časti je niekoľko miestnych komunikácií, najvýznamnejšie sú vedené na uliciach: 
Tieto miestne komunikácie významom prevyšujú väčšinu ciest III. triedy, ich spoločná dĺžka v mestskej časti je približne jeden kilometer.
Mestská hromadná doprava.
Služby mestskej hromadnej dopravy v mestskej časti sú poskytované na šiestich štandardných autobusových linkách, nosné linky 2, 3, 5, 6 a doplnkové linky 13 a 16, a na troch školských linkách, linky 21, 22 a 23. Premávka štandardných autobusových linkiek funguje každý deň približne od 4:30 do 23:00. V nočných hodinách od 23:00 do 4:30 MHD nepremáva. Premávka školskej linky 21 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov – ráno z Modranky smer Sibírska a popoludní zo Sibírskej smer Modranka. Premávka školskej linky 22 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov – ráno z Linčianskej smer Vozovka a popoludní z Vozovky smer Linčianska. Premávka školskej linky 23 funguje každý pracovný deň s jedným párom školských autobusov – ráno z Vozovky smer Sibírska a popoludní zo Sibírskej smer Vozovka.
Kurilské ostrovy

Kurilské ostrovy alebo Kurily (, , v ainčine "Čupka", "Kurumise") je vulkanické súostrovie, nachádzajúce sa medzi polostrovom Kamčatka a Japonskými ostrovmi (Hokkaidó). Reťaz Kurilského súostrovia tvorí 56 ostrovov s celkovou rozlohou alebo . Ich prstenec tvorí prirodzenú východnú hranicu vôd Ochotského mora a oddeľuje ho tak od vôd Tichého oceánu.
Manehto

Manehto alebo Manetó(n) alebo Manéthó ( alebo , ďalšie alteranatívy "Manethós", "Manethó", "Manethón") bol staroegyptský dejepisec a kňaz zo Sebennyty (, dnes Samanúd) v Egypte. Žil v ptolemaiovskom období, približne v 3. storočí pred Kr. Okrem iného napísal dielo "Aigyptiaka" (), ktoré sa zaoberalo históriou starovekého Egypta. Aj napriek tomu, že sa zachovalo len vo forme opisov výťahu pôvodnej práce, má veľký význam pre egyptológiu a často sa k nemu aj dnes obracajú odborníci ako na relevantný zdroj informácií o chronológii staroegyptských dejín.
Meno.
Originálny tvar mena v starej egyptčine je dnes neznámy, mohlo snáď znieť "Manehto". Existuje niekoľko jeho hypotetických významov, pôvodne mohlo znamenať „Pasák koní“, „Dar Thovta“, „Milovaný Thovtom“, „Pravda Thovta“, „Milovaný Neitou“ alebo „Milenec Neity“. Prvý výskyt v gréckom texte má tvar , u Flavia Iosepha; meno sa gramaticky správa podobne ako meno Platón. Nasledne sa vyskytujú ďalšie mutácie vrátane tvarov v Synkellovych opisoch verzií Africana a Eusebia, u Plutarcha a Eusébia, u Claudia Aeliana a v byzantskej encyklopédii z 10. storočia Sude. Ďalej sa vyskytujú tvary "Manéthós", "Manéthón" a "Manethóth". V latinských textoch môžeme nájsť tvary "Manethon", "Manethos", "Manethonus" a "Manetos".
Život a dielo.
Hoci sa nám nezachovali žiadne záznamy o dátume narodenia alebo úmrtia Manehta, jeho dielo je najčastejšie spájané s obdobím vlády Ptolemaia I. Sotéra (323 – 283 pred Kr.) a Ptolemaia II. Filadelfa (285 – 246 pred Kr.), viac detailov o jeho živote nepoznáme. Ak je Manetho spomenutý na "Hibehskom papyruse" (pHibeh 1.72) datovanom do rokov 241/0 pred Kr. autorom spisu Aigyptiaka, mohol pôsobiť aj počas vlády Ptolemaia III. Euergeta (246 – 222 pred Kr.). Napriek tomu, že bol rodeným Egypťanom, svoje práce písal v koiné (helenistickej gréčtine). Manethovi sa pripisujú nasledujúce diela:
Autorstvo astrologického spisu "Kniha Sothis" je tiež pripisované jemu. Ako prvý vo svojej práci "Aigyptiaka" zaviedol pojem „dynastia“ (), ktorým označoval skupinu vládcov s určitými spoločnými znakmi.
Bol pravdepodobne kňazom slnečného božstva Rea v Héliopole (podľa byzantského historika Georgia Synkella bol hlavným kňazom) a významnou osobnosťou Serapidovho kultu. Serapis bolo božstvo, ktoré vzniklo v grécko-macedónskom období transformáciou pôvodného egyptského kultu býka Hapiho (etym. Usir-Hapi → Osiris-Ápis → Serapis), pravdepodobne po založení Alexandrie Alexandrom Veľkým. Socha boha Serapida bola dovezená v rokoch 286 – 278 pred Kr. Ptolemaiom (asi I. Sóterom, ako potvrdzuje Ploutarchos a Tacitus). Na túto operáciu dohliadal Timotheos z Atén (autorita eleusínskeho kultu Démétér) a Manehto.
Lynda Lemay

Lynda Lemay (* 25. júl 1966, Portneuf, Quebec) je kanadská frankofónna speváčka a autorka piesní. Jej texty — často veľmi ironické — odrážajú každodenné problémy modernej spoločnosti. Okrem rodnej Kanady sa teší veľkej popularite aj vo Francúzsku, kde medzi jej prominentných fanúšikov patrí Charles Aznavour.
Tulipán (rozlišovacia stránka)

Tulipán môže byť:
Kopánka

Kopánka môže byť:
Vodáreň

Vodáreň môže byť:
Výroba pitnej vody
Kopanice

Kopanice môžu byť:
Píly

Píly môžu byť:
Peklo (rozlišovacia stránka)

Peklo môže byť:
Peklisko

Peklisko môže byť:
Saverio Mercadante

Giuseppe Saverio Raffaele Mercadante (* 16. september 1795, Altamura, Taliansko† 12. december 1870, Neapol, Taliansko) bol taliansky, prevažne operný, hudobný skladateľ.
Život.
Narodil sa v Altamure v Apúlii, mestečku blízko Bari. V rokoch 1816 až 1820 študoval v Neapole u Niccolò Zingarelliho. Začínal ako skladateľ symfonickej a inštrumentálnej hudby, ale Gioacchino Rossini vycítil jeho operný talent a priviedol ho ku kompozícii opier. Pozornosť talianskeho publika na seba upútal najmä svojou siedmou operou "Elisa e Claudio" (1820), ktorú napísal v Rossiniho štýle.
V rokoch 1829 a 1830 žil vo Viedni, Madride, Cádize a Lisabone. Nezískal však trvalý angažmán, preto sa vrátil do Talianska. Stal sa kapelníkom katedrály v Novare, a toto postavenie zastával až do roku 1839. Na Rossiniho pozvanie strávil krátky čas aj v Paríži, kde uviedol niekoľko svojich opier. Tam spoznal diela Giacoma Meyerbeera a Halévyho, čo podnietilo jeho úvahy o zmysle opery. Na základe týchto úvah celkom zmenil svoj kompozičný štýl. Rozhodol sa zbaviť operu veľkooperných manierov a sústrediť sa viac na dramatickú zložku operného diela. Prvou operou, ktorú napísal v tomto „reformovanom“ štýle bola opera "Il giurnamento" uvedená roku 1837 vo vychýrenom Teatro alla Scala v Miláne. Tomuto spôsobu opernej skladby zostal verný až do konca svojho života.
V roku 1839 sa Mercadante stal riaditeľom "Liceo musicale" v Bologni a o rok neskôr vystriedal svojho učiteľa Zingarelliho vo funkcii riaditeľa konzervatória v Neapole, ktorú zastával až do konca svojej životnej dráhy.
V priebehu šesťdesiatych rokov mu postupne slabol zrak a roku 1863 celkom oslepol. Jeho opery, ktoré v čase svojho vzniku úspešne súťažili s operami Gaetana Donizettiho, Vincenza Belliniho a Giuseppe Verdiho sú dnes takmer zabudnuté. Občasné realizácie alebo nahrávky sú však veľmi úspešné. 
Mercadante bol aj plodný skladateľ chrámovej hudby a jeho skladby boli veľmi obľúbené kvôli svojmu jemnému a elegantnému štýlu.
Viedenský dohovor o diplomatických stykoch

Viedenský dohovor o diplomatických stykoch (angl. "Vienna Convention on Diplomatic Affairs") je medzinárodný dohovor o diplomatických vzťahoch, výsadách a imunitách diplomatických misií. 
Dohovor bol prijatý 18. apríla 1961 na konferencii OSN vo Viedni a do platnosti vstúpil 24. apríla 1964. Obsahuje 53 článkov, v ktorých udáva práva a povinnosti prijímajúceho, ako aj vysielajúceho štátu, poradie diplomatických zástupcov, proces akreditácie, atď.
Chelmsford

Chelmsford je mesto v grófstve Essex v Anglicku. Nachádza sa 48.5 km severovýchodne od Charing Crossu v Londýne. Je to administratívne stredisko Essexu. Počet obyvateľov je okolo 120 000. Chelmsfordská katedrála je druhou najmenšiou katedrálou v Anglicku.
Admiral Scheer

Admiral Scheer bol druhá jednotka ťažkých krížnikov triedy Deutschland nemeckej Kriegsmarine. Pomenovaná bola po admirálovi Reinhardovi Scheerovi. Mala dve sesterské lode Deutschland a Admiral Graf Spee. V čase stavby sa loď považovala za bojovú, pri porovnaní s bojovými loďami iných loďstiev jej prischla posmešná prezývka "vrecková bojová loď". Pod týmto „kódovým“ označením je táto trieda, teda aj loď Deutschland vedená v anglosaských krajinách doteraz. V klasifikácii lodí platnej pred vypuknutím II. sv. vojny je zaraďovaná medzi ťažké krížniky.
Stavba.
Kýl lode bol položený 25. júna 1931 v lodeniciach Kriegsmarinewerft v Wilhemshavene. Spustenia na vodu sa dočkala 1. apríla 1933, a Kriegsmarine si ju prevzala do služby 12. novembra 1934. 
Pohon a pancierovanie.
Pohon zabezpečovali dieselové motory MAN (typ M9Z 42/58) s výkonom 41 748 kW ktorý sa prevodovkou Vulcan prevádzal na lodné skrutky, ktoré dokázali plavidlu pri ideálnych podmienkach udeliť rýchlosť až 30 u, v praxi bola maximálna rýchlosť 28,5 u. Od prvej jednotky triedy Deutschland bola už postavená so zosilneným pancierovaním, rôznorodejšou výzbrojou a výbavou. Hlavnými rozdielmi oproti Deutschlandu bol tvar veliteľskej veže a tvar mostíka, väčší výtlak, a pancierovanie.
Bočný pás, chrániaci kotolne, strojovne, sklady munície a ostatné dôležité časti lode mal hrúbku 100 mm, čo bolo na tú dobu málo na bojovú loď, i preto nikdy nebola oficiálne klasifikovaná ako bojová. Tento pás sa mierne prekrýval s protitorpédovými oddielmi. Na prove mal hrúbku od 30 do 60 mm, na korma (loď)|korme 18-60 mm. Podhladinová časť bola chránená ešte 45 mm prepážkou (dvojité dno). Paluba dosahovala hrúbku do 80 mm. Veže hlavnej kalibru 125 mm, barbety a veliteľská veža až 150 mm.
Výzbroj.
Hlavná výzbroj pozostávala zo šiestich diel kalibru 280 mm v dvoch trojhlavňových vežiach Derh C/28, s dostrelom 36 475 m. Pomocnú výzbroj tvorilo osem diel kalibru 150 mm uložených v jednohlavňových vežiach typu MPL, s dostrelom 23 000 m, a oproti prvej jednotke Deutschlandu aj šesť diel kalibru 105 mm v troch dvojdelových vežiach. Proti lietadlám bolo nainštalovaných šesť 88 mm kanónov vo dvojhlavňových vežiach Dopp LC/31, osem 37 mm a desať kanónov kalibru 20 mm do roku 1945 až 30 kusov 20 mm kanónov. Osem torpédometov kalibru 533 mm v zadnej časti lode po dvoch štvorhlavňových kompletoch. Loď mala od počiatku namontovaný katapult. Použité lietadlá boli 2 kusy Arado Ar 196. Na lodi bol nainštalovaný radar pravdepodobne FuMO 27.
Prestavba.
Jednotka sa podrobila prestavbe v roku 1940, pri ktorej bola zmenená prova na atlantický typ, a prestavaná veliteľská veža.
Služba.
Od 12. novembra 1934, kedy bola jednotka uvedená do služby, Admiral Scheer skúšobnými plavbami a nácvikom strávil niekoľko mesiacov v Baltskom a Severnom mori, spolu s jednotkou Deutschland podnikol v 1936 plavbu okolo Britských ostrovov. Od roku 1936 do roku 1938 bol súčasťou lodí, ktoré blokovali republikánske Španielsko. 
Bojové nasadenie.
Pravdepodobne prvé bojovo stratené lietadlo RAF bolo zostrelené práve Admirálom Sheerom, vo Wilehmhavenských lodeniciach.
Externé odkazy.
Stránka o ťažkom krížniku Deutschland
Lützow

Lützow môže byť:
Jevgenij Grigorievič Martynov

Jevgenij Grigorievič Martynov (; * 22. máj 1948 Kamyšin) - † 3. september 1990 Moskva) bol ukrajinský a ruský skladateľ, klarinetista a spevák.
S vyznamenaním skončil "Arťomovskú hudobnú školu", "potom Donecký hudobno-pedagogický inštitút a Kyjevské knzervatórium", kde vyštudoval tri odbory hru na klarinet, dirigovanie a kompozíciu. Okrem toho sa výborne naučil hru na klavír a harmoniku. Bol laureátom mnohých festivalov. Okrem iného získal v roku 1975 za svoju pieseň "Jablone" Zlatú Bratislavskú lýru.
Deutschland

Deutschland (nem. "Nemecko") môže byť:
Vrch (vyvýšenina)

Vrch je z odborného hľadiska vyvýšenina väčších rozmerov, spravidla s relatívnou výškou nad (v užšom zmysle len vo vrchovine, v širšom zmysle aj v hornatine a veľhornatine). V bežnej reči a v staršej spisbe sa vrch, najmä zalesnený, označuje/-oval aj ako hora, ako hora sa však označuje predovšetkým aj akýkoľvek les. Ako kopec sa označuje buď ľubovoľná (malá aj veľká) vyvýšenina, alebo len malá vyvýšenina.
Terminológia.
Vrch.
Slovenské definície:
V češtine vrch znamená v bežnej reči na rozdiel od slovenčiny menšiu (teda nie väčšiu) vyvýšeninu a odborná definícia je zhodná s definíciou, ktorú uvádza Machová alebo znie takisto tak, že vrch je menšia vyvýšenina 
Hora.
Slovenské definície:
V češtine hora znamená v bežnej reči aj odborne primárne (akúkoľvek) prirodzenú vyvýšeninu vystupujúcu nad povrch, slovenský primárny význam hory „les“ sa v češtine hodnotí len ako nárečový; hora v češtine v bežnom jazyku znamená aj pohorie . Existuje však aj užšia česká odborná definícia slova hora, ktorá znie "výrazná vyvýšenina v okolitom reliéfe, často osamotená, kopovitého, kuželovitého alebo tabuľovitého tvaru, niekedy vo forme krátkeho, výrazného chrbáta s relatívnou výškou 300-, s výraznými sklonmi svahov, s výrazným úpätím a pomerne malou základňou vzhľadom na relatívnu výšku," t. j. hora je prakticky len výrazne sa týčiaca sa vyvýšenina v hornatine (vo vrchovine sa vyvýšenina naopak volá vrch).
Kopec.
Slovenské definície:
V bežnej aj odbornej češtine sa slovom kopec označuje len menšia vyvýšenina, ide teda o synonymum českého slova vrch (porovnaj vyššie).
Charakteristika.
Vrch je väčšinou zvyškom kedysi vyššie ležiacej krajiny (odnos, erózia). Niekedy však vzniká nakopením alebo uložením horninového materiálu (sopka, atol), či tektonickým výzdvihom (hrast). Viaceré slovenské vrchy sú aj tektonické trosky príkrovov.
Vlajka Šalamúnových ostrovov

Vlajka Šalamúnových ostrovovvlajkový list je rozdelený šikmým žltým pruhom (jeho šírka odpovedá jedenástine šírky vlajky) na horné modré a dolné tmavo zelené trojuholníkové pole. V modrom poli je pri žrdi umiestnených päť bielych päťramenných hviezd (2 + 1 + 2), ktoré pripomínajú päť administratívnych oblastí, na ktoré je štát rozdelený (Východná, Západná, Malaitu, Stredná a Vnútorná východná).
Žltá farba symbolizuje slnko, modrá vody Tichého oceánu, zelená zem a jej úrodu.
Vlajka bola oficiálne zavedená roku 1977, kedy nahradila britskú modrú služobnú vlajku s vlajkovým emblémom v bielom kruhu vo vlajúcej časti.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Polárny kruh

Polárny kruh je oblasť povrchu Zeme okolo severného alebo južného zemepisného pólu, na ktorej najmenej v jeden deň v roku nevystúpi Slnko nad obzor alebo nezostúpi pod obzor. Je ohraničená myslenou polárnou kružnicou, ktorú geograficky definuje rovnobežka na 66° 33' severnej alebo južnej zemepisnej šírky.
Nesprávne sa za polárny kruh označuje len jeho hranica, t. j. polárna kružnica, ktorou je myslená kružnica oddeľujúca na povrchu Zeme oblasti, kde aspoň jeden deň v roku nevystúpi nad alebo nezostúpi pod obzor.
Sú dve polárne kružnice:
Vrchovina

Vrchovina je vypuknuté územie (geomorfologický tvar) s členitým georeliéfom. Pre Slovensko (a Česko) je definovaná ako vypuknuté územie (geomorfologický tvar) s členitým georeliéfom a s prevládajúcou výškovou (vertikálnou) členitosťou od 101 do 310 m („nižšia vrchovina“ 101180 m, „vyššia vrchovina“ 181310 m).
Na Slovensku vrchoviny tvoria 37,9 % územia. Nižšie vrchoviny sa vyskytujú najčastejšie v okrajovom pásme karpatskej vysočiny vo výške 300, vyššie v nižších stredohoriach na stredne vysoko vyzdvihnutých a stredne hlboko rezaných územiach.
Hornatina

Hornatina je vypuknuté územie (geomorfologický tvar) s veľmi silno členitým georeliéfom. Pre Slovensko (a Česko) definovaná ako vypuknuté územie (geomorfologický tvar) s veľmi silne členitým georeliéfom a s prevládajúcou výškovou (vertikálnou) členitosťou od 311 do 640 m („nižšia hornatina“ 311 – 470 m, „vyššia hornatina“ 471 – 640 m). Iné možná vertikálna členitosť je 311 – 470 m.
Hornatiny tvoria 20 % povrchu Slovenska.
Suomenlinna

Suomenlinna (predtým "Viapori", po švédsky "Sveaborg") je námorná obranná pevnosť, rozkladajúca sa na ôsmich dodnes obývaných ostrovoch pred vjazdom do fínskeho hlavného mesta Helsinki. Má súčasne aj štatút predmestia Helsiniek. Päť ostrovov (Kustaanmiekka, Pikku Mustasaari, Iso Mustasaari, Länsi-Mustasaari a Susisaari) je spojených niekoľkými mostami (ďalšie tri sú Särkkä, Lonna a Pormestarinluodot). Plocha všetkých ostrovov je , žije tu približne 850 obyvateľov.
Dnešný názov "Suomenlinna" (po slovensky "Fínsky hrad") dostala pevnosť až po získaní nezávislosti roku 1918, dovtedy sa používal švédsky názov "Sveaborg" (po slovensky "Švédsky hrad").
Myšlienka vybudovať pevnosť vznikla roku 1721 po podpise Nystadskej zmluvy. Pevnosť začali budovať roku 1748 (Fínsko bolo v tom čase ešte súčasťou švédskeho kráľovstva), keď Peter Veľký založil Petrohrad a pevnosť Kronštadt a začal si tým nárokovať vplyv v Baltickom mori. Vďaka svojmu významu sa často nazývala Gibraltárom severu. Pri obsadení Fínska ruskou armádou 1808 pripadla pevnosť Rusku až po dohodnutej kapitulácii. 
Ostrovy, ktoré sú veľmi ľahko prístupné z Helsink, sú obľúbeným turistickým cieľom; na ostrovoch existuje niekoľko múzeí (čiastočne vo voľnej prírode), mnoho umelcov tu má svoje štúdiá. 
Roku 1991 bol komplex stavieb zaradený na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Vlajka Tongy

Vlajka Tongy je červená s bielym obdlžníkovým ľavým horným rohom, v ktorom je červený skrátený stredový kríž zo štátneho znaku (z roku 1862). Kríž (blízky krížu metodistov) je tonžský národný symbol a naznačuje, že obyvateľstvo súostrovia sa hlási ku kresťanstvu. Červená je farbou Kristovej krvi. 
Pôvodne bola tonžská vlajka biela s červeným krížom uprostred, aby však nebola zameňovaná za vlajku Červeného kríža, došlo po roku 1863 k zmene. Vzor - britská červená obchodná vlajka ("Red Ensign") - je zreteľne viditeľný.
Joel Quenneville

Joel Norman Quenneville (* 15. september 1958) je bývalý kanadský hokejový obranca a v súčasnosti tréner klubu NHL Chicago Blackhawks. Pôsobil aj ako hlavný tréner klubov Colorado Avalanche, St. Louis Blues a asistent trénera v klube Quebec Nordiques. Ako aktívny hráč hrával v rokoch 1975 až 1992, v NHL odohral vyše 800 zápasov.
V roku 2000 získal Jack Adams Award pre najlepšieho trénera sezóny.
Veľhornatina

Veľhornatina alebo veľhory je územie (geomorfologický tvar) s mimoriadne členitým georeliéfom. Pre Slovensko (a Česko) je definovaná ako územie (geomorfologický tvar) s mimoriadne členitým georeliéfom a s prevládajúcou výškovou (vertikálnou) členitosťou nad 641 m. Často sa uvádza aj, že sa veľhornatina, prípadne jej vrcholy, musia nachádzať v nadmorskej výške nad 1 500/1 600/2 000 či 
Podľa inej definície sú veľhory pohorie nad vrstevnicou či a so znakmi glaciálnej a periglaciálnej modelácie.
Niekedy sa veľhory ešte ďalej delia na stredné veľhory a vysoké veľhory.
Pahorkatina

Pahorkatina je vypuknuté územie (geomorfologický tvar) s (mierne až stredne) zvlneným georeliéfom. Pre Slovensko (a Česko) definovaný ako vypuknuté územie (geomorfologický tvar) s (mierne až stredne) zvlneným georeliéfom a s prevládajúcou výškovou (vertikálnou) členitosťou od 30 do 150 m.
Pahorkatiny tvoria 18,4 % povrchu Slovenska. Vyskytujú sa najmä na Podunajskej nížine a Východoslovenskej nížine.
Rovina (geomorfológia)

Rovina je územie (geomorfologický tvar) s rovným alebo len mierne zvlneným georeliéfom a s malou prevládajúcou výškovou (vertikálnou) členitosťou (na Slovensku a v Česku s výškovou členitosťou do 30 m). 
Rovina sa nemusí nachádzať v nízkych nadmorských výškach. Príkladom vyššie položenej roviny na Slovensku je Veľká lúka na Muránskej planine.
Roviny tvoria 22,4 % povrchu Slovenska. Najviac sa vyskytujú na nivách riek (Dunaj, Morava, Váh, Nitra atď.) v nížinách.
Vlajka Tuvalu

Vlajka Tuvalu – vlajkový list zachováva podobu britskej modrej služobnej vlajky, jeho farba je však svetlo modrá (ako u vlajky Fidži). V kantone je britský "Union Jack", vo vlajúcej polovici listu je deväť žltých päťramenných hviezd (päť ich je obrátených hrotom dole), ktorých umiestnenie odpovedá skutočnej geografickej polohe ostrovov, keď sa sever na vlajke premiestni na jej ľavý, žrďový okraj. Sú to – od severu – ostrovy Nanumea, Nanumanga, Niutao, Nui, Vaitupu, Nukufetau, Funafuti, Nukulaelae a Niulakita (obývaný len v sezóne zberu kokosových orechov).
Vlajka bola zavedená roku 1978 pri vyhlásení nezávislosti Tuvalu a vystriedala len krátko používanú modrú služobnú vlajku s bielym kruhovým poľom vo vlajúcej časti, kde bol umiestnený štít tuvalského znaku.
Alfa Romeo

Alfa Romeo je taliansky výrobca automobilov, založený v roku 1910. Od roku 1986 je Alfa Romeo členom Fiat Group. Spoločnosť mala pôvodný názov "ALFA", čo bola skratka pre "Anonima Lombarda Fabbrica Automobili" (Lombardská automobilová spoločnosť).
História.
Spoločnosť, ktorá sa stala Alfa Romeo, založil ako „Darracq Italiana“ v roku 1907 Cavaliere Ugo Stella, aristokrat z Milána ako partner francúzskej automobilovej firmy, ktorú vlastnil Alexandre Darracq. Spoločnosť potom vyrábala Darracquove autá v Neapole, ale po tom čo partnerstvo stroskotalo, Stella a ďalší taliansky spolupresunuli presunuli výrobu do prázdnej Darracquovej továrne na milánskom predmestí Portello a spoločnosť sa premenovala na ALFA (Anonima Lombarda Fabbrica Automobili). Prvý automobil, ktorý vyrobili, bolo 1910 24 HP (pomenované podľa 24 konských síl, ktoré malo). Auto navrhol Giuseppe Merosi. Merosi navrhol ďalšie série nových automobilov ALFA s výkonnejšími motormi (40-60 koní). ALFA tiež skúsila automobilové preteky s jazdcami Franchinim a Ronzonim, ktorí sa zúčastnili súťaže Targa Florio v roku 1911 s dvomi 24 konskými modelmi. Viac-menej na začiatku prvej svetovej vojny bola výroba ALFY na tri roky zastavená.
Vysočina (opak nížiny)

Vysočina je územie (typ reliéfu) vo vyššej nadmorskej výške (na Slovensku a v Česku nad , vo svete skôr nad ) Rozlišuje sa „nízka vysočina“ 301, „stredná vysočina“ 801, „vysoká vysočina“ nad Opakom vysočiny je nížina.
Delenie vysočín.
Vysočiny tvoria 60 % územia Slovenska a podľa výšky sa delia na:
Vysočina (provincia)

Vysočina je vyššia štruktúrna tektonická jednotka zahŕňajúca vhĺbené a vypuknuté geomorfologické jednotky obdobného charakteru, resp. vyššia orografická jednotka zahŕňajúca pohoria obdobného charakteru. V geomorfologickej klasifikácii zodpovedá provincii.
Plošina (geomorfológia)

Plošina alebo plató (starší pravopis: plateau) je v geografii a geomorfológii označenie pre ploché územie v akejkoľvek nadmorskej výške. Bežné definície sú:
Na Slovensku sa plošiny vyskytujú najmä v Slovenskom rudohorí, Spišsko-gemerskom krase, Slovenskom krase a inde.
Plošina

Plošina môže byť:
Acura

Acura je obchodná značka, ktorú používa japonský výrobca áut Honda v USA, Kanade a Hongkongu od marca 1986 na predaj luxusných automobilov a takmer luxusných automobilov.
Ide hlavne o luxusnejšiu výbavu interiéru a image značky, ktorá sa prezentuje ako americká značka aj keď má Japonské korene. To bol aj dôvod vzniku značky, keďže Američania uprednostňujú americké a európske autá pred ázijskými, ktoré vnímajú ako menej kvalitné. Pre túto filozofiu vznikli aj konkurenti značky – Lexus od Toyoty a Infiniti od Nissanu.
Planina

Planina môže byť:
Veľkovojvodstvo

Veľkovojvodstvo je územie podliehajúce veľkovojvodovi. Je to forma monarchie.
Veľkovojvodstvá po napoleonských vojnách.
V období medzi viedenským kongresom a prvou svetovou vojnou existovalo:
Veľkovojvodami boli aj pruský kráľ ako dolnorýnsky a poznaňský veľkovojvoda a holandský kráľ ako luxemburský veľkovojvoda.
Valerij Jakovlevič Briusov

Valerij Jakovlevič Briusov (* 13. december 1873† 9. október 1924) bol ruský básnik, prozaik, dramatik, kritik, prekladateľ, literárny vedec a historik, bol jedným z teoretikov ruského symbolizmu. 
Vo svojich drobných poviedkach a novelách sa autor predstavuje ako vybrúsený štylista, má zmysel pre muzičnosť, pracuje neustále s prelínaním fikcie a skutočnosti a ťaží zo štúdia Freudových výskumov. Jedným z jeho učiteľov bol aj Edgar Allan Poe. Novela "Rea Silvia", príbeh milencov z doby antického Ríma, je považovaná za jeden z vrcholov ruskej novelistiky prelomu 19. a 20. storočia. Ako prozaik je známy románom Ohnivý anjel.
Karélia

Karélia (po karelsky a po fínsky "Karjala", rusky "Карелия" alebo "Кoрелa", po švédsky "Karelen") je všeobecné označenie pre krajinu Karelov. Nachádza sa v severnej Európe a v súčasnosti je rozdelená medzi:
Leningradská oblasť

Leningradská oblasť (rusky "Ленинградская область") je oblasť na severozápade európskej časti Ruska. Bola založená 1. augusta 1927. Má rozlohu 85 300 km² a žije tu 1 669 205 obyvateľov (2002). Hlavným mestom je Petrohrad, ktorý však nie je územnou súčasťou oblasti. Oblasť je súčasťou Severozápadného federálneho okruhu.
Vydumanec

Vydumanec môže byť:
Akméizmus

Akméizmus (z gr. akmé – vrchol, vyvrcholenie) alebo adamizmus alebo klarizmus bol literárny smer v ruskej poézii v rokoch 1912 – 1922. Odmietali symboly a zbytočnú metaforickosť. Presadzovali jednoznačný obraz a jazyk. Zmysel poézie vidia v zobrazovaní reálneho sveta a vecí.
Akméizmus vznikol ako reakcia na lit. smer symbolizmus v západnej literatúre. Nachádzal vrchol - akmé - v objavovaní reálneho sveta . 
Predstavitelia: Anna Achmatovová, Osip Mandeľštam (manifest "Ráno akmeizmu"), Marina Cvetajevová
Osip Emilievič Mandeľštam

Osip Emilievič Mandeľštam (* 15. január 1891, Varšava, Poľsko – † 27. december 1938, Vladivostok, Rusko) bol ruský básnik, prozaik, literárny kritik a prekladateľ, predstaviteľ akmeizmu (manifest "Ráno akmeizmu").
Majer

Majer môže byť:
Majere

Majere môžu označovať:
Marina Ivanovna Cvetajevová

Marina Ivanovna Cvetajevová (; * 8. október 1892, Moskva – † 31. august 1941, Jelabuga, Tatársko) bola ruská poetka, prekladateľka a esejistka.
Život.
Po emigrácii v roku 1919 žila až do začiatku druhej svetovej vojny vo Francúzsku, iba v rokoch 1922–1925 žila v Prahe v Česku. Aj napriek tomu, že bola vydatá za Sergeja Efrona, udržiavala ľúbostnú korešpondenciu s Borisom Pasternakom. Po vypuknutí druhej svetovej vojny sa rozhodla vrátiť do Ruska. Režim ju však stále prenasledoval a bola poslaná na odľahlý vidiek ako pomocná sila v domácnosti. Dva roky po návrate do vlasti spáchala samovraždu. 
Dielo.
Začínala ako symbolistická autorka, vynikala v expresionistickej lyrickej skladbe, v ktorej uplatňovala formu spovede. Okrem milostnej poézie, je známa ako autorka psychologických skladieb, poézie vzdoru a samoty. Vyjadrovala sa aj k historickým udalostiam, napr. nemeckú okupáciu ČSR odmietla v cykle "Verše Čechám". Bola predstaviteľkou akméistického i futuristického prúdu. Často využívala aj ľudovú slovesnosť.
Dubník

Dubník môže byť:
Nábrežie

Nábrežie môže byť:
Tenojoki

Tana (, severná sámčina "Deatnu", ) je rieka na severe Škandinávskeho polostrova. Prevažnú časť toku () tvorí štátna hranica medzi Fínskom a Nórskom, iba dolná časť sa nachádza v "Nórsku". Je dlhá (hlavne pramenného toku Karasjoki). Rozloha povodia činí .
Prednádražie

Prednádražie môže byť:
Uhlisko

Uhlisko môže byť:
Jastrabina lekárska

Jastrabina lekárska ("Galega officinalis" L.) je liečivá rastlina z čeľade bôbovité ("Fabaceae").
Stred

Stred môže byť:
Dejiny Egypta

Dejiny Egypta môže byť:
Svetelné znečistenie

Svetelné znečistenie (iné názvy: rušivé svetlo, svetelný smog) je všeobecne svetlo s nežiaducimi účinkami (predovšetkým presvetlenie oblohy, svietenie do bytov).
Často používaný termín svetelné znečistenie ale môže byť klamlivý. Znečistenie totiž bežne označuje stav pri ktorom ostáva cudzorodá látka pôsobiť aj po pôsobení zdroja znečistenia. Tento problém je najlepšie viditeľný v mestách a rozsiahlych aglomeráciach. Dochádza k rozptylu svetla z pouličného osvetlenia, štadiónov, parkovísk, v menšej miere aj z budov. Svetlo mieriace k oblohe sa odráža od častíc v atmosfére – prach, vodná para a šíri sa ďaleko za miesto vzniku. Prejavuje sa to viditeľne jasnejšou oblohou nad väčším zdrojom, a to aj vo väčšej vzdialenosti.
Stav znečistenia.
Pri zisťovaní stavu svetelného znečistenia sa používajú dve metódy. 
Vplyv na zdravie.
Svetelné znečistenie je nový prvok zasahujúci do života ľudí. Tisíce rokov bola v noci tma. Spánok je veľmi ovplyvňovaný hormónom melatonínom, ktorý sa vylučuje iba v tme. Už osvetlenie 1 lux spôsobuje viditeľné zníženie jeho hladiny. Aj to spôsobuje problémy so spánkom v modernej dobe. Navyše melatonín je antioxidant, teda zníženie jeho hladiny znamená nárast množstva kyslíkových radikálov. Kyslíkové radikály o. i. narušujú bunky, jadrá buniek a tým prispievajú ku vzniku rakoviny, arterosklerózy a ďalších chorôb. Aj preto sa svetelné znečistenie dáva do súvislosti s čoraz väčším výskytom civilizačných chorôb.
Vplyv na životné prostredie.
Svetlo hrá veľmi dôležitú úlohu pri rozmnožovaní niektorých živočíchov napr.: korytnačiek, kariet veľkých. Po vyliahnutí mladé karety zamieria k najsvetlejšiemu bodu oblohy. Doteraz to bola obloha nad morom, ale teraz čoraz častejšie zamieria do miest k lampám.
Odstránenie svetelného znečistenia.
Spôsoby na odstránenie svetelného znečistenia sú jednoduché. 
Tieto postupy sú jednoduché a s výnimkou posledného aj lacné, pričom výrazne znižujú úroveň svetelného smogu.
Lajos Issekutz

Lajos Issekutz (známy aj ako Dr. László Issekutz, Ladislaus von Issekutz, [= Isekutz]) - (* 30.9.1898, Prešov – † 1974?, Kohfidisch, Rakúsko) bol menej známy maďarský entomológ – lepidopterológ a faunistik, ktorý je medzi slovenskými entomológmi známy hlavne ako autor opisu dvoch slovenských rás "jasoňa červenookého" ("Parnassius apollo") z oblasti nitrianskej a rožňavskej.
Biografia.
Dr. Laszló Issekutz (rod. Englender) sa narodil 30.9.1898 v Prešove (vtedy pod názvom Eperjes) v rodine židovského právnika Dr. Emila Englendera a Etely rod. Adler. Dňa 5.5.1921 si ho osvojil plukovník maďarskej armády Eugen Issekutz z mesta Szerencs. Po skončení strednej školy sa venoval hlavne štúdiu prírodných vied na akadémii v Miškovci, kde promoval v roku 1922 ?. Neskôr spočiatku pôsobil ako doktor. Istý čas (zrejme počas rokov II. svetovej vojny) trávil i na území Slovenska, hlavne v oblasti, ktorá bola okupovaná horthyovským Maďarskom. V roku 1956 počas protikomunistických nepokojov v Maďarsku ušiel do Rakúska. Tu pôsobil ako správca veľkostatku u grófky Erdődy-Pálffyovej v Koh-Fidisch v Burgenlande, kde sa zdržiaval ku koncu svojho života. O uvedenom maďarskom autorovi je dostupných v literatúre veľmi málo informácií. 
Entomologické aktivity.
Z hľadiska entomologického sa zaoberal hlavne motýľmi (Lepidoptera). V roku 1952 opísal z územia južných častí Slovenska dve rasy "jasoňa červenookého". Jednalo sa o rasy nitriensis a rosnaviensis Issekutz, 1952. Tieto popísal spoločne ešte s ďalšou rasou (ssp. ruthenicus z oblasti Ukrajiny – severne od Chustu). Popis je uverejnený spolu s vyššie uvedenou rasou: (ruthenicus) v Annales Historico – Naturales Musei Nationalis Hungarici (Series nova), Tomus II., Budapest. Celý popis je uverejnený v článku: "Parnassius apollo" (L.) in the Carpathians, na stranách 133 – 140. 
V roku 1953 popísal formu u zástupcu orientálnej fauny "Thyris fenestrella", ktorú nazval ako: "Thyris fenestrella" f. "seminigra" Issekutz, 1953.
Jeho zbierkové pramene použil Dr. Karel Hrubý v svojej práci Prodromus lepidopter Slovenska v roku
1964, kde sú uvedené po skratkou: „Iz“.
Jeho zbierka hmyzu je na viacerých miestach. Čiastočne je súčasťou zbierok iných zberateľov, časť je v Budapešti v Národnom múzeu. Najväčšia časť jeho „bohatej“ zbierky sa nachádza v Landesmuseum v Eisenstadte v Rakúsku.
Východ

Východ môže byť:
Ka

Ka môže byť:
kA je skratka pre kiloampér
Gyula Dahlström

Gyula Eduard Dahlström , známy aj ako Július Dahlström = Julius Dahlström, (* 23. január 1834, Vranov nad Topľou – † 13. august 1907, Solivar) bol slovenský entomológ – lepidopterológ maďarského pôvodu, významný hlavne ako prieskumník fauny motýľov niektorých oblastí východného Slovenska, hlavne okolia Prešova.
Životopis.
Narodil sa vo Vranove nad Topľou lekárnikovi Eduardovi Dahlströmovi a jeho manželke Juliane rod. Krajčinovej. Po skončení základnej školy sa vyučil za obchodníka a pôsobil ako pokladník a neskôr ako riaditeľ sporiteľne v Prešove. Tento entomológ je za Rakúsko-Uhorsko uvedený tiež v knihe Wilhelma Junka „Entomologen Adressbuch“ z roku 1905.
Počas svojho života sa zaoberal faunistikou a tiež výskumom niektorých druhov hmyzu.
Pre entomológiu územia Slovenska majú význam hlavne jeho práce, ktoré publikoval prevažne v maďarskom časopise "Rovartani lapok" a ktoré pojednávajú o prieskume fauny motýľov východného Slovenska, hlavne okolia Prešova. Časť svojich prác publikoval i v Lipsku v časopise "Insektenbörse". 
Zomrel na exkurzii v okolí Solivaru pri Prešove 13. augusta 1907.
Jeho zbierka hmyzu (hlavne palearktické druhy motýľov zo skupiny "Macrolepidoptera") je uložená čiastočne v "Maďarskom národnom múzeu" v Budapešti a druhá časť je uložená v Rákocziho múzeu v Košiciach.
Okrem neho je známy i jeho syn Gyula Dahlström, ktorý okrem svojej profesie pôsobil tiež ako obchodník s hmyzom a s entomologickými pomôckami v Prešove – hlavne pre potreby regionálnej entomologickej komunity. Robil entomologický výskum hlavne v okolí Prešova. Zaoberal sa výskumom druhu "mlynárika hrachorového" ("Leptidea sinapis" L.).