burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Anton Dubec

Doc. Anton Dubec (* 3. február 1906, Šuja – † 29. jún 1975, Bratislava) bol slovenský pedagóg a matematik.
Život.
Anton Dubec sa narodil v Šuji pri Rajci (do ktorého sa čoskoro presťahoval s rodičmi), cca 20 km južne od Žiliny. Po vyštudovaní reálneho gymnázia v Žiline a v Trnave pokračoval v štúdiu na Karlovej univerzite v Prahe, odbor matematika – deskriptívna geometria. Po absolvovaní štúdia roku 1931 pôsobil na gymnáziách v Novom Meste nad Váhom, vo Zvolene, v Trnave a v Bratislave. K jeho žiakom patril napr. J. Bosák a P. Brunovský.
Od roku 1942 bol lektorom metodiky vyučovania matematiky a deskriptívnej geometrie na Prírodovedeckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. Od roku 1953 až do roku 1959 učil metodiku vyučovania matematiky na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Okrem toho bol poverený odborným dozorom na vyučovanie matematiky v Bratislave a v Západoslovenskom kraji. V r. 1960 musel z kádrových príčin odísť z vysokej školy. Naposledy vyučoval na Strednej priemyselnej škole strojníckej v Bratislave (do r. 1971). Od r. 1926 bol dlhoročným členom Jednoty československých matematikov a fyzikov i členom Ústredného výboru. Za jeho činnosť v Jednote mu bol v roku 1962 udelený titul Zaslúžilý člen a v roku 1972 Čestný člen Jednoty československých matematikov a fyzikov.
Za celoživotnú pedagogickú prácu mu bol v roku 1965 udelený titul Zaslúžilý učiteľ. Zomrel 29. júna 1975 v Bratislave.
Práca.
Svoje poznatky odovzdával učiteľom na mnohých školeniach, v Jednote čsl. matematikov a fyzikov, pri inšpekciách a tlačou. Celkove uverejnil v časopise Matematika ve škole, Učiteľské noviny, Za socialistickú školu asi 50 článkov. Usiloval sa o modernú matematiku a celú svoju schopnosť i energiu vkladal do zlepšenia vyučovania matematiky. V r. 1961 Ministerstvo školstva udelilo mu uznanie za prácu vykonanú v MO. Svoje bohaté pedagogické skúsenosti využíval pri tvorbe učebníc z matematiky a deskriptívnej geometrie. Napísal "Rysovanie pre III. a IV. tr. gymnázií" (1942) a 1. diel "Deskriptívnej geometrie pre gymnáziá". Bol spoluautorom učebníc matematiky pre jedenásťročné stredné školy, napísal geometrickú časť "Matematiky pre 8. post. ročník". V roku 1958 vypracoval "Učebnicu deskriptívnej geometrie pre 10. ročník jedenásťročných stredných škôl".
Hlavnou prácou, do ktorej vložil svoje skúsenosti 30 ročnej praxe je "Metodika vyučovania matematiky", v ktorej sa pokúsil vyložiť základy metodiky matematiky ako samostatnej vednej disciplíny a súčasne uviedol poznatky, ako školiť v matematike náš školský dorast. V ďalšej práci "Metodika deskriptívnej geometrie a rysovania" okrem všeobecnej metodickej časti, vysvetlil aj zásady, podľa ktorých zostavil "Učebnicu deskriptívnej geometrie pre 10. ročník jedenásťročných stredných škôl". Osobitnú zmienku zasluhuje jeho spolupráca pri vydaní návrhu "Slovenskej terminológie elementárnej matematiky". Bol predsedom komisie pre matematickú terminológiu pri Ústave slovenského jazyka SAV. Podieľal sa aj na práci Terminologickej komisie pre školskú matematiku pri Jednote, vedenej prof. dr. Václavom Medekom, ktorá vyústila v r. 1975 do vydania publikácie "Matematická terminológia".
Epocha (astronómia)

V astronómii epocha označuje časový okamih, ku ktorému sú špecifikované astronomické súradnice alebo dráhové elementy.
Je to časový okamih, na ktorý sa vzťahujú určité astronomické veličiny ako polohy hviezd, meniace sa v dôsledku ich vlastného pohybu, elementy dráh telies slnečnej sústavy, meniace sa v dôsledku porúch, atď. Obyčajne sa za epochu zvolí časový okamih v tom roku, v ktorom sa uskutočnili pozorovania daných veličín. Niekedy (napríklad v katalógoch) sa za epochu zvolí ekvinokcium.
V prípade astronomických súradníc možno polohu v iných časových okamihoch vypočítať tak, že sa zohľadní precesia a vlastný pohyb objektu. V prípade známych dráhových elementov treba vziať do úvahy pertuberáciu (rušenie pohybu) ostatnými telesami, aby bolo možné vypočítať dráhové elementy v inom časovom okamihu.
V súčasnosti používaná štandardná epocha je J2000.0, ktorá nastala 1. januára 2000 o 12:00 TT. Prefix „J“ označuje, že ide o juliánsku epochu. Predchádzajúca štandardná epocha bola B1950.0 s prefixom „B“ označujúcim, že išlo o besseliánsku epochu.
Besseliánske epochy sa používali pred rokom 1984, dnes sa používajú juliánske epochy.
Epochy pre dráhové elementy sa zvyčajne vedú v terestrickom čase v niekoľkých rôznych formátoch, vrátane:
J2000.0

Pojem epocha J2000.0 sa používa v astronómii a označuje aktuálne datovanie.
Presne sa rovná Juliánskemu dňu 2451545.0 TT alebo 1. januáru 2000 12h TT. Je to ekvivalent 1. januára 2000 11:59:27.816 TAI alebo 1. januára 2000 11:58:55.816 UTC.
Kvôli neustálym zmenám v rektascenzii a deklinácii hviezd spôsobeným precesiou (a pre relatívne blízke hviezdy aj vlastným pohybom), zvyknú astronómovia špecifikovať tieto vlastnosti vo vzťahu ku konkrétnej epoche. Predchádzajúca epocha, ktorá sa štandardne používala, bola epocha B1950.0.
Keď sa používa rovník a rovnodennosť na definovanie astronomického referenčného rámca, tento rámec (snímka) môže byť tiež označený, že je v J2000 súradniciach, alebo jednoducho J2000, ale správnejšie označenie je ICRS "International Celestial Reference Frame" (doslovne: „medzinárodný nebeský referenčný rámec“).
„J“ v prefixe označuje, že ide o juliánsku epochu, aby sa zdôraznil rozdiel oproti besseliánskej epoche.
Kaštieľ v Betliari

Kaštieľ v Betliari je najnavštevovanejším kaštieľom juhovýchodného Slovenska. Nachádza sa v obci Betliar, 7 km severne od okresného mesta Rožňava.
Dejiny.
Kaštieľ pochádza zo začiatku 18. storočia a postavili ho na základoch staršieho renesančného hradu Bebekovcov. Dal ho postaviť Štefan Andráši ako poschodový, ešte opevnený hrad so štyrmi nárožnými vežami. I ďalšie prestavby v rokoch 17921795, keď prichádza k rozšíreniu, a v rokoch 18801886, keď stavba získala dnešnú podobu, sa viažu znovu k rodine Andrášiovcov, ktorá bola už vtedy jeho trvalým vlastníkom, a ktorá mala v majetku nielen hrad Krásnu Hôrku, ale aj majetky a bane v okolí Rožňavy. Po staršej klasicistickej prestavbe a rozšírení južnej časti a priečelia nasledovala rozsiahlejšia pseudoslohová úprava s nadstavbou druhého poschodia, ktorá dala kaštieľu ráz francúzskej poľovníckej stavby. 
Kaštieľ zaplnili Andrášiovci množstvom vzácneho nábytku, umeleckých diel a zbierok. Pôvodnú knižnicu založil Leopold Andráši v druhej polovici 18. storočia. Jej interiér pochádza z rokov 17921795. Fond pozostáva prevažne z vedeckej literatúry 18. a 19. storočia. Prevahu zbierok tvoria maliarske diela, najmä obrazy realistov 19. storočia. Druhú časť zbierok (na prízemí) tvoria dovezené exotické predmety a poľovnícke trofeje, ktoré nemajú rovnocennú hodnotu s umeleckými zbierkami. Park spestrujú nielen jazierka, ale aj menšie záhradné stavby (pavilóny, groty, vodomety). Má vzácne exotické stromy a zvyšky prastarého tisového lesa.
Exteriér.
Koncom 18. storočia začali Andrášiovci budovať prírodný park. Neskôr ho rozširovali a doplňovali ďalšími dendrologickými vzácnosťami. V súčasnosti má park rozlohu . Komplex areálu kaštieľa v Betliari bol v roku 1985 vyhlásený vládou Slovenskej socialistickej republiky za národnú kultúrnu pamiatku ako vzácne kultúrno-historické dedičstvo niekoľkých storočí. V areáli sa nachádza aj Hermesova studňa z polovice 19. storočia.
V najväčšom historickom parku na Slovensku je aj rímsky vodopád, navrhnutý v roku 1823 Josefom Bergmannom. Výškou 9 metrov je najvyšším umelým vodopádom a zároveň prvou romantickou stavbou na Slovensku. V októbri 2016 bol obnovený občianskym združením Andoras.
Strana mladých ľudí

Strana mladých ľudí, skratka Mladí ľudia (v rokoch 20032007 Ľudová únia, skratka ĽÚ, v rokoch 20072013 Liberálna strana, skratka LS) bola politická strana pôsobiaca na Slovensku do roku 2021.
História.
ĽÚ a LS.
Strana bola zaregistrovaná na Ministerstve vnútra SR 28. marca 2003 pod pôvodným názvom Ľudová únia. Vznikla odštiepením časti politikov od materskej ĽS-HZDS pod vedením Vojtecha Tkáča. V rokoch 2003 – 2006 mala zástupcov v parlamente, ktorí boli zvolení na kandidačnej listine ĽS-HZDS. Ich maximálny počet bol v roku 2003 11. Už po vzniku strany v roku 2003 sa uvažovalo o zlúčení s ďalšími odídencami z HDZS združenými v Hnutí za demokraciu. K tomu nedošlo, avšak strany zosúladili svoj postup pri voľbách v roku 2004. V apríli 2004 podporili obe strany Ivana Gašparoviča v prezidentských voľbách. Do volieb do Európskeho parlamentu 2004, ktoré sa konali v júni 2004, sa uchádzali o priazeň na spoločnej kandidátnej listine. Po neúspechu strany (aj koalície) v týchto voľbách (11 914 hlasov, 1,69%) celé vedenie na čele s V. Tkáčom odstúpilo a 9. októbra 2004 bol Gustáv Krajči zvolený za predsedu. 26. marca 2007 bol názov strany zmenený na "Liberálna strana". V roku 2009 strana vykazovala 21 členov a len jeden z nich jej venoval členský príspevok viac ako 829 Eur.
Mladí ľudia.
V roku 2013 stranu prevzala skupina študentov, resp. čerstvých absolventov, ktorí chceli vstúpiť do politiky, ale nie do niektorej z etablovaných strán. Hlavnými predstaviteľmi strany boli v roku 2015 členovia predsedníctva Jakub Kráľ, ktorý vyštudoval hospodársku informatiku, novinárka Petra Števková, ekonóm Richard Nagy a informatik Miloš Babušík. Novú stranu cez podpisy občanov nechceli zakladať kvôli nedostatkom financií. Preto sa dohodli s predstaviteľmi pôvodnej Liberálnej strany na prevzatí strany. Ich volebný program pre parlamentné voľby v roku 2016 zahŕňal opatrenia ako rovná daň, odluka cirkví od štátu, ako aj dve linky metra v Bratislave. V programe majú deväť priorít. Strana vošla 27. októbra 2021 do likvidácie na základe paragrafu 30 zákona č. 85/2005 Z. z. o politických stranách a politických hnutiach, v ktorom sa píše:„"po neuposlúchnutí výzvy štátnej komisie v dvoch bezprostredne po sebe nasledujúcich účtovných obdobiach, ministerstvo na základe oznámenia štátnej komisie túto stranu zapíše v registri strán s dodatkom „v likvidácii“. Dňom zápisu vstupuje strana do likvidácie a bude môcť vykonávať iba pôsobnosť súvisiacu so zrušením strany."“
Volebné preferencie.
Volebné preferencie strany v percentách podľa Štatistického úradu SR .Od marca 2005 boli preferencie strany také nízke, že ju štatistický úrad v zozname neuvádza. 
Politici Liberálnej strany.
Články o politikoch Liberálnej strany sú uvedené v kategórii .
Vedenie strany.
Vedenie ĽÚ zvolené 9. októbra 2004 na republikovom kongrese strany v Spišskej Novej Vsi:
Vedenie Mladých ľudí v októbri 2018:
Voľby do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2002

Parlamentné voľby na Slovensku v roku 2002 sa uskutočnili v dňoch 20. až 21. septembra 2002. Výsledok volieb viedol k vzniku v poradí druhej vlády pod vedením Mikuláša Dzurindu.
Výsledky.
Vo volebnej súťaži sa zúčastnilo spolu 25 politických strán a hnutí, z ktorých len sedem prekročilo zákonom ustanovenú päťpercentnú hranicu potrebnú na vstup do Národnej rady Slovenskej republiky (tzv. uzavieraciu klauzulu). Vo voľbách sa zúčastnilo 2 913 267 voličov, čo predstavovalo 70,07 % účasť. Prepadlo 18.19 % platných hlasov (522 885 hlasov). Výsledky volieb uvádza nasledovná tabuľka:
Preferenčné hlasy.
Podľa zákona o voľbách má občan možnosť uprednostniť v rámci strany maximálne štyroch kandidátov tým, že im dá prednostný hlas zakrúžkovaním ich poradového čísla na kandidátnej listine strany, keď upravuje volebný lístok. Odovzdaním preferenčného hlasu získava poslanec silnejší mandát od voliča. Nasledujúca tabuľka uvádza kandidátov, ktorí dostali aspoň 100-tisíc preferenčných hlasov od voličov.
Okapia

Okapia alebo okápia (lat. "Okapia") je rod z čeľade žirafovité. Jeho jediným druhom je okapia pralesná (iné názvy: okapi, okapia pásavá, okápia pásavá, okapia pruhovaná, okapia, okápia; lat. "Okapia johnstoni"). Je to najbližšia žijúca príbuzná žiráf.
Na svoju príbuznú sa však veľmi nepodobá. Okapia nemá až taký dlhý krk a nohy, je to tmavohnedé až čierne stvorenie, ktoré má na zadnej časti tela biele pásy ako zebra, ibaže invertovane (obrátené farby), ako na zadnej časti tela a na nohách, čo je iba biele. Zvláštne sfarbenie okapiu dobre maskuje v tropických a hustých pralesoch. Okapie sú samotárske a plaché zvieratá a preto sa kŕmia prevažne v noci listami zo stromov. Listy žerie jazykom dlhým až . Okapie majú zlý zrak, ale vynikajúci sluch a čuch. Jej prirodzeným prostredím sú dažďové pralesy okolo rieky Kongo v severovýchodnej časti Konžskej demokratickej republiky. Bola známa iba domorodcom až do roku 1901. Vtedy anglický bádateľ Harry Johnston stretol v Africkej oblasti prináležiac dnešnému Kongu vojaka, ktorý mal pás z jej kože. Vďaka tejto zvláštnosti si ju za svoj emblém vybrala Medzinárodná kryptozoologická spoločnosť. Stala sa tak posledným objaveným veľkým druhom cicavca. Okapia pralesná je typická živá fosília z toho dôvodu že je posledným zástupcom treťohorných žiráf. Vek, ktorého sa dožíva je dosť podobný veku koňa.
Saul Bellow

Saul Bellow (vlastným menom Solomon Bellows) (* 10. jún 1915, Lachine, Quebec, Kanada – † 5. apríl 2005, Brookline, Massachusetts, USA) bol americký spisovateľ židovského pôvodu; nositeľ Nobelovej ceny za literatúru z roku 1976.
Životopis.
Narodil sa v Kanade v rodine s rusko-židovským pôvodom, no vyrastal v Chicagu. Keď mal deväť rokov, naučil sa hebrejsky, a odvtedy sa datuje i jeho celoživotná láska k biblii. Miloval knihy a veľa času venoval čítaniu, a po prečítaní knihy "Uncle Tom's Cabin (Chalúpka strýčka Toma) " sa rozhodol, že bude spisovateľom. Vyštudoval však antropológiu a sociológiu. Po ukončení štúdia učil na viacerých univerzitách (University of Minnesota, New York University, Princeton University, the University of Chicago, Bard College a Boston University). Počas svojho dlhého života sa stihol päťkrát oženiť. V roku 1993 sa presťahoval z Chicaga do Brooklinu v Massachusetts, kde aj 5. apríla 2005 zomrel vo veku 89 rokov. Pochovaný je na židovskom cintoríne "Shir he harim" v Brattleboro, Vermont.
Tvorba.
Jeho prvé literárne práce mu zaistili, že ho považovali za jedného z najznámejších prozaikov 20. storočia, a až kým nezomrel, bol považovaný za najväčšieho žijúceho anglicky píšuceho autora. Stal sa prvým spisovateľom, ktorý vyhral National Book Award trikrát. Jeho priateľ Philip Roth o ňom povedal, že „chrbtovú kosť americkej literatúry tvoria dvaja spisovatelia – William Faulkner a Saul Bellow. Spoločne sú Melville, Hawthorne a Twain 20. storočia.“
Do literatúry vstúpil dielom "Dangling Man (Rozkolísaný človek) ", ktoré bolo psychologickou štúdiou vo forme denníka. Nasledovali ďalšie romány, v ktorých rozvíjal príbehy a osudy románových hrdinov, ktorých životy boli úzkostlivé, vzrušené, často až búrlivé, no napokon nikdy nie tragické, pretože vždy ešte ostáva maličká nádej pre ľudstvo i pre jednotlivých hrdinov, a to i napriek všetkým stroskotaniam a ohrozeniam. Asi najpopulárnejším románom sa stalo dielo Herzog, no skutočný úspech zaznamenal až románom "Humboldt's Gift" (doslova "Humboldtov dar"), za ktorý získal v roku 1976 najprv Pulitzerovu cenu a neskôr i Nobelovu cenu za literatúru.
Katolícke noviny

Katolícke noviny je označenie viacerých cirkevných periodík, najmä:
Rainier III.

Rainier III., zvrchované monacké knieža" (Rainier Louis Henri Maxence Bertrand Grimaldi "; 31. máj, 1923 – 6. apríl, 2005), nazývaný "Jeho Jasnosť monacké knieža", vládol Monackému kniežatstvu takmer 56 rokov. Aj keď bol mimo Európy najviac známy pre svoju svadbu s americkou herečkou Grace Kellyovou, bol tiež zodpovedný za reformy Monackej ústavy a za rozvoj ekonomiky kniežatstva a jeho premenu na bohaté a elegantné letovisko.
Rodokmeň.
Rainier bol jediným synom monackej princeznej Charlotty a Pierra z Polignacu. Má taktiež sestru, princeznú Antoinettu, mladšiu o dva roky. Jeho starý otec Ľudovít II. bol generálom francúzskej armády počas druhej svetovej vojny. Jeho nástupcom od roku 2005 je Albert II..
Na čele Monaka.
Rainier III. vládol v Monaku od roku 1949 do 2005, čo znamená, že bol najdlhšie vládnuci monarcha v Európe a druhá najdlhšie vládnuca hlava štátu na svete. Za svoju dlhú vládu Monako veľmi pozdvihol a doviedol ho do OSN a do Rady Európy. Taktiež nechal postaviť mnoho stavieb. 
V marci 2005 Rainier vážne ochorel a 6. apríla 2005 chorobe podľahol.
Zvolenská kotlina

Zvolenská kotlina je geomorfologický celok v oblasti Slovenské stredohorie. Kotlina leží medzi Banskou Bystricou, Zvolenom, Detvou a Ľubietovou.
Vymedzenie.
Na severe hraničí so Starohorskými vrchmi, Nízkymi Tatrami a Horehronským podolím, na východe s Veporskými vrchmi a Poľanou. Južným smerom sa nachádzajú Ostrôžky a Javorie a západne ležia Kremnické vrchy.
Geomorfologické členenie.
Zvolenská kotlina sa delí na 9 podcelkov:
Charakteristika.
Zvolenská kotlina má charakter hornatiny. Najvyšším vrchom je Čierny diel (). Veľká časť územia je pokrytá prevažne listnatými lesmi. V hojnej miere je zastúpený buk, hrab, dub a javor, z ihličnatých stromov sa v menšej miere vyskytuje borovica a smrek. Zvolenskou kotlinou preteká rieka Hron s prítokmi Slatina a Neresnica.
Podľa klimatických podmienok radíme Zvolenskú kotlinu medzi oblasti mierne teplé. V zimnom období vystupujú priemerné teploty na -2 až -4 °C, letné priemerné teploty sa pohybujú okolo 17 až 18 °C, počet letných dní býva medzi 40 – 50, počet dní so snehovou pokrývkou je 50 – 70.
Chránené územia.
Zvolenská kotlina je kraj s množstvom prírodných zaujímavostí a kuriozít. Nenachádza sa tu žiadna chránená krajinná oblasť, ale viaceré maloplošné chránené územia, ako napr. NPR Plavno, Ponická dúbrava, PR Urpínska lesostep, Kozlinec, Čačínska cerina, Jelšovec, Prosisko, NPP Mičinské travertíny, PP Zolniansky lahar a Potok Zolná, Pyramída, CHA Arborétum Borová hora a iné.
Nemecká spolková republika

Nemecká spolková republika môže byť:
Tetris

Tetris je počítačová hra, ktorú vyvinul sovietsky vedec Alexej Pažitnov, keď pracoval na moskovskej Akadémii vied Sovietskeho zväzu, inšpirovaný stolnou hrou pentomino. Verejnosti bola hra predstavená 6. júna 1984. Slovo Tetris pochádza z gréckeho slova "tetra", teda štyri.
Tetris je úspešná počítačová hra, čiastočne vďaka svojmu úspechu ako videohra. Tetris alebo podobné verzie, známe ako klony, sa objavil na takmer každom prístroji, kde sa dajú hrať hry. Dokonca sa objavil v rámci umeleckej tvorby ako hra hraná na dome, kde okná slúžili ako obrazovka, pozri .
Hra.
Tetromína alebo kocky, blok skladajúci sa zo 4 štvorčekov, padajú po obrazovke a hráč ich ukladá do múru od dolného konca hracej plochy. Keď je riadok plný štvorčekov bez dier, zmizne. Hráč sa snaží čo najďalej odmazávať riadky. Hra končí, keď múr dosiahne horný okraj hracej plochy.
Maximálny počet zároveň zmiznutých riadkov je 4. To je možné urobiť len dielom „I“, takýto ťah sa volá „tetris“.
Gravitácia.
Keď je vymazaný riadok, vyššie riadky sa majú prepadnúť. Vo väčšine verzií tetrisu sa proste posunú o riadok dole. Tento výsledok sa nechová ako gravitácia v reálnom svete, diely sa správajú ako prilepené a nepadajú do voľných priestorov dole aj keď nie sú o nič zaprené. Podľa mnohých táto vlastnosť, nazvaná naivná gravitácia, nie je zlá naopak prispieva k lepšej hrateľnosti. Pokiaľ voľné diely padajú (ako napríklad v Quadre) je možné naraz skompletovať aj viac riadkov ako 4. Po zničení riadku sa uvoľní dielik ktorý spadne a skompletuje ďalší riadok. Táto vlastnosť vzhľadom k vyššiemu bodovaniu viacriadkových ničení, núti hráča stavať vysoké múry s dierami a až tie potom naraz ničiť až k základom. Pre začínajúceho hráča to je zväčša ťažšie.
Systém bodovania.
Pri väčšine variácií sú lepšie hodnotené viacriadkové doplnenia, pretože je ťažšie ich dosiahnuť. Nasledujúca tabuľka vyjadruje bodovanie na tom, ktoré kolo hráme (n-té) a počtu zničených riadkov:
Je možné hrať do nekonečna?
Bežne hráči prehrávajú pretože
Čo ale keby sa rýchlosť nezvyšovala? Dalo by sa hrať do nekonečna? V článkoch zaoberajúcich sa touto témou (napr. (článok je v angličtine)) bola vyslovená teória, že sa môžete dostať do neriešiteľnej situácie.
Problém je s dielmi S a Z. Pokiaľ padá dlhá postupnosť jedného z týchto dielikov, nie je možné zaplniť dieru pri okraji, ktorý je bližšie hornému okraju dieliku. Musíme tu jeden štvorček nechať voľný. Potom bude nasledovať dlhá sekvencia dielikov opačnej orientácie a tá nás donúti nechať ďalšiu postupnosť nedokončenú. A tak sa to opakuje kým je hra prehraná. Pretože diely padajú v náhodnom poradí, môže táto situácia teoreticky nastať. Prakticky samozrejme asi nenastane, pretože generátor náhodných čísiel v počítači ich negeneruje skutočne náhodne. Tento v praxi generátor pseudonáhodných čísiel takúto sekvenciu nedodá.
Dokonca aj v implementácii s dokonale náhodnými číslami (tvorených napríklad pomocou Brownovho pohybu) je pravdepodobnosť, že padne za sebou 150 dielikov, ktoré budú len Z alebo S, (čo je dobrý hráč schopný zvládnuť) (7/2)150 (približne 4 × 1081).
Filozofická ekonómia

Filozofická ekonómia kladie a hľadá odpovede na také otázky, ktoré z rôznych dôvodov nepostihuje vedecká ekonómia.
Axiológia

Axiológia je všeobecná teória hodnôt a hodnotenia. Usiluje sa o analýzu a jednotný opis rôznych druhov hodnôt (etických, estetických, ekonomických, biologických a iných), ako aj procesu hodnotenia. Zásadný význam má analýza procesu vzniku novej predstavy optima kvality a kvantity čohokoľvek.
Axiológovia.
K slovenským axiológom patria:
K zahraničným axiológom patria:
S1m0ne

S1m0ne alebo Simone je americká filmová sci-fi dráma z roku 2002 napísaná, režírovaná a produkovaná novozélandským režisérom Andrew Niccolom v hlavnej úlohe s Al Pacinom.
Obsah.
Hlavný hrdina Viktor Taransky je režisérom, scenáristom a producentom v jednej osobe, ktorého prenasleduje smola. Jeho posledný film bol prepadák a teraz mu navyše utiekla hviezda jeho nového filmu. Na dôvažok, vedenie štúdia s ním zruší zmluvu. Nič však nie je stranené. Po vyhodení zo štúdia sa rozhodne Viktor vyskúšať nový počítačový program, ktorý dostal od známeho tesne pred jeho tragickou smrťou. Program umožňuje nahradiť skutočných hercov počítačovými simuláciami. V zúfalej snahe ukončiť film na vlastnú päsť, Viktor použije tento program a ako hlavnú hrdinku si vyberie simuláciu číslo 1 - nádhernú Simone. Stane sa nečakaná vec. Film má obrovský úspech a Simone sa cez noc stane hviezdou. Nikto však netuší, že predstaviteľka Simone nie je reálna bytosť a Viktor sa to snaží zatajiť. Musí však kvôli tomu čeliť jednému problému za druhým.
Synonymum

Synonymum (z gr. "συν'sýn" = spolu + "ὅνομα'ónoma" = meno) je slovo, ktoré inak znie, ale má rovnaký alebo blízky význam ako iné slovo.
Synonymá sa odlišujú významovými odtienkami alebo štylistickými príznakmi. V jazyku sú zviazané s javom synonymie, ktorej podstatou je to, že jednej veci alebo predmetu (denotátu) zodpovedá viacero výrazových jednotiek (designátorov). Pri lexikálnych synonymách popri významovej zhode sa zdorazňujú aj odlišné prvky. Patrí medzi ne rozličná spájateľnosť synoným a rozličná sféra použitia.
Podľa prítomnosti štylistických príznakoch rozoznávame synonymá také, aký ráz má ich konkrétny príznak, resp. do akej štýlovej vrstvy sa zaraďujú (terminologické, hovororové, knižné, administratívne, publicistické, slangové a pod., z časového a frekvenčného hľadiska zastarené, archaické, historické, zriedkavé). Táto mnohotvárnosť jazykových štýlov sa opiera o práve o synonymiu.
Medzi členmi synonymických radov možno rozlíšiť rozmanité vzťahy dané rozdielom významových odtienkov alebo štylistickými rozdielmi, prípadne obidvoma týmito príznakmi súčasne. Významové rozdiely sa môžu prejavovať 
Z hľadiska formy môžu byť synonymá nielen slová, ale aj slovné spojenia (určiť hranice – ohraničiť) a frazeologické jednotky (hrať si do karát – nahrávať si).
Synonymá môžu byť špecifikom každého jednotlivca: existujú veci alebo deje, ktoré je každý zvyknutý pomenúvať iným z viacerých možných názvov (napr. šaty môžu byť vyrobené z nejakého „materiálu“ alebo ušité z určitej "látky"; význam je však v oboch prípadoch rovnaký napriek diametrálnej morfologickej odlišnosti dvoch rôznych slov pomenúvajúcich tú istú vec). Niekedy – najmä v umeleckom slovnom prejave – sa synonymá na pomenovanie tej istej veci používajú zámerne z dôvodu pestrosti jazykového prejavu.
Príčiny vzniku.
Príčiny vzniku synoným môžu byť vnútrojazykové: 
alebo synonymum môže vzniknúť vonkajším vplyvom: 
Absolútne synonymá.
Niektorí jazykovedci neuznávajú existenciu úplných, tzv. absolútnych synoným. Ak sa predsa v jazyku vyskytnú, zvyčajne jeden člen postupne nadobúda nejaký príznak, napr. nadobúda povahu termínu (brzdiť, z dvojice brzdiť – hamovať) alebo zastaráva (bál z dvojice bál – ples).
V jazyku však sú aj také dvojice, pri ktorých nenájdeme zjavný rozdiel.
Andrew Niccol

Andrew Niccol (* 10. jún 1964, Paraparaumu, Nový Zéland) je novozélandský filmový scenárista, producent a režisér.
Vyrástol na Novom Zélande, odkiaľ odišiel ako 21-ročný do Londýna v Spojenom kráľovstve. Jeho filmy sú o pesimizme a o ľuďoch, ktorí ho prekonávajú.
Farma (film)

Farma je americký filmový triler z roku 2003 o veteránovi CIA Walterovi Burke (Al Pacino), ktorý má na starosti hľadanie nových talentov pre výcvikové stredisko CIA.
Martin

Martin môže byť:
Farma (živočíšna výroba)

Farma v živočíšnej výrobe môže byť:
Iné významy slova forma pozri na stránke farma.
Špecializovaná farma.
Pojmu špecializovaná farma (farma v užšom zmysle)je podobný termín chov, definovaný v zákone č. 194/1998 Z. z. ako 
"skupina hospodárskych zvierat alebo jednotlivé zvieratá chované v určitom zariadení a mieste u chovateľa...; na tomto zariadení a mieste sa vykonávajú činnosti súvisiace s plemenitbou a šľachtením." 
V poľnohospodárskych podnikoch (vrátane družstiev) so zameraním na živočíšnu produkciu sa obyčajne chovajú zvieratá jedného druhu (najčastejšie aj toho istého plemena. Ak sa v rámci jedného podniku chová viac druhov zvierat, tak obyčajne na viacerých farmách. Výnimkou sú školské poľnohospodárske podniky a vzorkovnice.
Na mechanizáciu živočíšnej výroby sa využívajú dopravníky, dojárne a kŕmne vozy.
Podľa úrovne vykonávanej šľachtiteľskej práce je možné chovy rozdeliť na:
Štatistika.
V bioštatisike je chov jedným z najdôležitejších zdrojov premenlivosti. Každý chov je charakteristický rozdielnou "politikou", podmienky prostredia sú na každej farme rozdielne. Pri tvorbe matematických modelov slúžiacich na modelovanie samotného zvieraťa sa to vyjadruje efektom chovu, t. j. manažment stáda.
Často sa modeluje aj ako spojený efekt (interakcia) "rok*stádo" alebo "rok*stádo*obdobie".
Farma

Farma môže byť:
Západofranská ríša

Západofranská ríša je západná časť Franskej ríše, ktorú Verdunskou zmluvou roku 843 dostal Karol II. Holý. K Západofranskej ríši patrili: Neustria, Bretónsko, Flámsko, Burgundsko, Septimánia, Akvitánia a Katalánsko.
V roku 870 Meersenskou dohodou územne rozšírená o časť rozdelenej Lotaringie, 877 priznaná dedičnosť úradov a lén feudálom, úpadok ústrednej moci, územné straty (879 oddelenie Dolného Burgundska a Lotrinska). V polovici 9. storočia útoky Normanov, ktorých panovníkovi Rollovi pripadlo územie Normandie. Karolovskú dynastiu, ktorá vládla v Západofranskej ríši až do roku 987, vystriedali Kapetovci a s nimi formovanie a rozkvet stredovekého francúzskeho štátu.
Západopanónska panva

Západopanónska panva je geomorfologická provincia Panónskej panvy. 
Leží v jej západnej časti a pozostáva z týchto subprovincií:
Zápästie

Zápästie je časť hornej končatiny medzi rukou a predlaktím.
Zápis

Zápis môže byť:
Účtovný zápis

Účtovný zápis je konkrétna výrazová forma vecnej podstaty účtovného prípadu.
Zapisovanie čísiel

Zapisovanie čísiel (výsledok sa nazýva zápis čísiel) je operácia s číslami, ktorá sa uskutočňuje pomocou číslic (vtedy číslo zapísané číslovkou sa nazýva určité číslo) alebo pomocou písmen vo významé čísiel (vtedy hovoríme o čísle zapísanom písmenom).
Zapríčiňovanie

Zapríčiňovanie/zapríčinenie alebo menej presne spôsobovanie/spôsobenie či zaviňovanie/zavinenie je bytie príčinou.
Zariadenie

Zariadenie môže byť
Elektrické zariadenie

Elektrické zariadenie je zariadenie využívajúce k svojej činnosti elektrickú energiu.
Zárodok

Zárodok môže byť:
Zátvorka (interpunkčné znamienko)

Zátvorka je interpunkčné znamienko ohraničujúce úsek textu, ktorý je poznámkou, vysvetlením a podobne.
Hranatá zátvorka

Hranatá zátvorka je zátvorka [ alebo ].
Okrúhla zátvorka

Okrúhla zátvorka je zátvorka ( alebo ).
Použitie.
Uvedenie prídavnej, doplňujúcej informácie v texte:
codice_1
V matematike vo vyjadrení vzorca:
codice_2
V počítačovom programovaní:
codice_3
Zložená zátvorka

Zložená zátvorka je zátvorka { alebo }.
Záujem

Záujem môže byť:
Záujem (psychológia)

Záujem z pohľadu psychológie je vzťah osobnosti k predmetu ako niečomu, čo má pre ňu význam a hodnotu. Záujem súvisí so štruktúrou a dynamikou ľudských potrieb a s charakterom kultúrnych foriem a prostriedkov osvojovania si skutočnosti. Záujmy sú na rozdiel od pozornosti dlhodobým zameraním na určité objekty a úzko súvisia s motívmi a s orientáciou osobnosti.
Záujem (sociológia)

Záujem z pohľadu sociológie je predmet, komplex predmetov alebo stav veci, ktorého dosiahnutie považuje jednotlivec alebo skupina za žiadúce alebo nevyhnutné pre svoj život a ktorý vyvoláva emócie, snahy a postoje smerujúce k jeho dosiahnutiu. Záujem je trvalejšie zameranie človeka na určitú oblasť predmetov alebo javov skutočnosti. Podstatným spôsobom prispieva k charakteristike osobnosti, obohacuje prežívanie človeka a podnecuje ho k aktivite. Ten istý záujem u rôznych subjektov môže vychádzať z rôznych potrieb. Dôležitými vonkajšími indikátormi záujmov sú: afektívne vzrušenie, pozornosť, zapamätanie, informovanosť, preferencia. Záujmy môžu byť z hľadiska času dočasné a trvalé; z hľadiska kvality hlboké (normatívne hľadisko) a povrchné (žiadúce a nežiaduce); z hľadiska kvantity singulárne a plurálne; z hľadiska priestoru lokálne, územné; podľa zamerania: umelecké, zberateľské, športové, vedecké, technické atď.
Závadnosť

Závadnosť je nesprávny alebo zastaraný výraz, ktorý znamená matie závady (správne: chyby), teda:
Záväznosť

Záväznosť je mravná požiadavka, ak vystupuje ako povinnosť človeka, ako úloha naňho kladená.
Záväzok (právo)

Záväzok je dobrovoľné prijatie záväznosti voči spoločnosti alebo jednotlivcom. Prax vzájomných záväzkov (sľubov) má veľkú úlohu v živote spoločnosti.
Záver

Záver môže byť:
Zavinenie

Zavinenie alebo zaviňovanie je spôsobenie (niečoho negatívneho), matie viny na niečom.
Zavinenie v práve: pozri zavinenie (právo)
Funkčná závislosť

Funkčná závislosť je forma stálej vzájomnej súvislosti javov alebo veličín, ktoré sú výsledkom poznania (merania) týchto javov, pri ktorej zmena jedných javov alebo veličín
vyvoláva určitú kvantitatívnu zmenu druhých. Funkčná závislosť sa objektívne prejavuje ako zákon, ktorý je presne kvantitatívne určený a možno ho principiálne vyjadriť ako rovnicu, spájajúcu dané veličiny alebo javy ako funkciu a argument.
Závisť

Závisť (). Význam slova "invidia" je pozerať so zlým úmyslom. Závisť je jedna z ľudských emócií, spočívajúca v túžbe po niečom, čo má niekto iný, a v snahe získať predmet tejto túžby, niekedy i za cenu zavrhnutiahodných činov. Spolu so žiarlivosťou či nenávisťou patrí medzi konceptuálne ľudské emócie.
Opakom závisti je dobroprajnosť (, ).
Náboženstvo a závisť.
Z hľadiska náboženského býva odsudzovaná ako hriech, napr. katolícka náuka ju považuje za jeden zo siedmich hlavných hriechov. Kniha Exodus (20,17) uvádza:
"Nepožiadaš dom svojho blížneho, ani nepožiadaš manželku svojho blížneho, ani jeho sluhu, ani jeho slúžku, ani vola, ani osla, ani nič, čo je tvojho blížneho!"
Možno dnes slovu osol zodpovedá auto, a to by mohlo predstavovať niečo žiadúce vo vlastníctve iného. Je potrebné vyhnúť sa závideniu osla v majetku iného, pretože by to mohlo viesť k hriešnym myšlienkam. Závisť sa týka negatívnych pocitov voči osobe, na niečo čo osoba vlastní.
Zazen

Zazen (jap. 坐禅 alebo 座禅, doslova „rozjímanie v sede“, rep. šikantaza = „iba sedenie“) je kontemplatívna technika, najdôležitejšia prax zenového budhizmu, ale používaná aj v kresťanstve formou zen-kontemplácie. Najčastejšou pozíciou je tzv. lotosový kvet, teda pozícia so skríženými nohami cez seba, ruky položené v lone, palce sú prepojené.
Technika zazenu.
Usadnutie.
Zvyčajne sa sedí v tzv. zendó (meditačná hala), v skupinách oproti bielej stene. Sedí sa na meditačných podložkách „futon“ a poduškách „zafu“, resp. „zabuton“. Pred usadením sa na miesto, sa praktikant svojmu miestu ukloní ("gašó"), čím vyjadruje vďačnosť za možnosť sedieť zazen na tomto mieste. Zazen začína trojitým cinknutím ("shijosho") na malý zvonček a ukončí buď dvojitým cinknutím (prestávka), alebo jedným cinknutím (koniec), jap. "hozensho". Prestávka sa využíva buď na oddych, alebo meditačnú chôdzu ("kinhin"), alebo prechádzku v tichu, (zvyčajne v priestoroch kláštora v rade zas sebou).
Sedí sa na skrížených nohách, ideálne v pozícii plný lotos, alebo v polovičnom lotose, štvrťlotose, poprípade v prípade problémov s kolenami aj na stoličke. Nohy sú skrížené tak, že sa kolená pevne opierajú o zem. Bedrá sú vytlačené dopredu. Brucho je uvoľnené. Váha je na kolenách. Trup je vyrovnaný a vztýčený, hlava vytiahnutá do neba. Nos a pupok sú vo zvislici (nepatrné naklonenie dopredu). Brada sa pritiahne ku krku.
Jazyk je položený na hornom podnebí tesne za zubami. Ľavá ruka je položená v pravej dlani, dlaňami nahor tak, že prsty sa prekrývajú a palce sú spojené do vodorovnej línie. Ruky sú opreté malíčkovými hranami o brucho asi päť centimetrov pod pupkom. Lakte sú mierne od tela.
Pohľad je cca pod stupňovým uhlom (teda asi meter) pred seba, pozerá sa do „šírky“ (ako pohľad z vrcholu hory dolu do údolia).
Svaly sú uvoľnené, okrem tých ktoré udržujú pozíciu.
Dýchanie.
Dýcha sa nosom. Nádych je kľudný a prirodzený. Bránica klesá a brucho sa nadúva. Nádych vypĺňa celú hlavu. Pri nádychu telo akoby trochu povolilo a jemne pokleslo.
Výdych je pokojný, tichý a hlboký. Silný a zároveň jemný, časom sa prirodzene predlžuje. S výdychom sa telo opäť nepatrne napriamuje, akoby hlava ťahala telo nahor.
Frekvencia dýchania sa spomaľuje. Na konci výdych na nepatrný okamih zastane (vedomie sa na zlomok sekundy zastaví), až potom sa začne nádych (na jeho konci pohyb opäť zastaviť).
Najčastejšie chyby.
Zazen je neustále hľadanie rovnováhy medzi stavom prílišného napätia a prílišného uvoľnenia.
Zážitok

Zážitok je každý duševný jav, ktorý jedinec prežíva; je vždy vnútorný, subjektívny, citovo sprevádzaný; je zdrojom osobnej skúsenosti, hromadí sa celý život a utvára jedinečné duševné bohatstvo každého človeka. Zážitok je výsledok alebo konštituent prežívania.
Podľa E.Husserla je zážitok prvok zážitkového prúdu, v ktorom žijem ako identické ja, prístupný vo svojich aktualitách a potom aj potencialitách, ktoré sú mi zrejme takisto podstatne vlastné.
Zážitok čitateľa

Zážitok čitateľa je psychická reakcia príjemcu na text. Psychologické pozadie tejto reakcie vymedzujú rozličné opozície: príjemný - nepríjemný, pekný - škaredý, zaujímavý - nezáživný, napätie - uvoľnenie.
Estetický zážitok

Estetický zážitok je významový útvar spočívajúci v manifestácii krásna vo vedomí. Prúd estetickych zážitkov je estetické prežívanie.
Zážitok krásy

Zážitok krásy podľa V. Neffa chce byť bezprostredný. Je nezdeliteľný, je úplne závislý od vnímajúcej osoby.
Zážitok odporu

Zážitok odporu je predreflexívne stretnutie subjektu s vonkajším svetom. Pojem zážitku odporu zaviedol Wilhelm Christian Ludwig Dilthey, avšak pojem siaha svojim pôvodom až k Destutt de Tracymu.
Podľa N. Hartmanna je zážitok odporu jedna zo skutočností, ktorá nám sprostredkuje istotu o realite.
Psychedelický zážitok

Psychedelický zážitok je zážitok vyvolaný halucinogénmi, napr. meskalínom, LSD atď., a vyznačujúci sa zrýchleným myslením, bohatou predstavivosťou, nadmierou fantázie, extázou, ale aj nepríjemnými úzkostnými alebo desuplnými stavmi, a to podľa osobnosti a požitej drogy. Spája sa s hnutím hippies, experimentálnou psychoterapiou, new age, transperonálnou psychológiu a pod.
Podľa T. McKenna je psychedelický zážitok podmienka vyzretosti ľudskej bytosti, plného vedomia všetkých možností, ktoré v sebe realita skrýva. "Nie je nevyhnutné vziať si psychedelickú skutočnosť za vlastnú alebo ju zneužiť, ale treba vedieť, že niečo také existuje."
Dátový záznam

Dátový záznam (iné názvy: údajový záznam, záznam, (dátová/údajová) veta; po anglicky "record"), resp. v niektorých kontextoch riadok (angl. "row"), je zbierka dát, ktoré sú v istom elementárnom vzťahu alebo ktoré majú spoločné príznaky. Dátový záznam môže pozostávať z viacerých polí dát (angl. "fields").
Zázrak

Zázrak je mimoriadny jav spôsobený nadprirodzenou silou. Pri tvorbe predstáv o zázraku intervenuje často predpoklad zrušenia prirodzenej zákonitosti v behu udalostí.
Boží zázrak

Boží zázrak je udalosť, ktorá svojou neobvyklosťou a napríklad tým, že zachráni z núdze alebo naplní túžbu po spasení, človeku v znameniach zjavuje osobnú božiu lásku; božie znamenie, t. j. zvláštnym spôsobom vykonané činy, dialogické konanie boha vo vzťahu k človeku. 
V inom chápaní je nadprirodzeným skutkom Boha, ktorý prekonáva, porušuje prirodzené fyzikálne a matematické zákony. Keďže podľa kresťanstva je Boh tvorcom vesmíru, hmoty, prírody, života aj fyzikálnych zákonov, a stojí mimo (a zároveň v čase a priestore), môže fyzikálne a matematické zákony svojimi zázrakmi zneplatniť.
Dušan Zbavitel

PhDr. Dušan Zbavitel, DrSc. (* 7. máj 1925, Košice – † 7. august 2012, Praha) bol český indológ.
Životopis.
Indológiu študoval u prof. Vincenca Lesného na Karlovej univerzite v rokoch 1945 – 1948. Po obhájení kandidátskej dizertácie v obore bengálskej literatúry (1954) nastúpil ako vedecký pracovník do Orientálneho ústavu Akadémie vied, kde pôsobil až do svojho vynúteného odchodu v roku 1971. Potom pracoval ako prekladateľ na voľnej nohe a od roku 1978 ako učiteľ sanskritu a bengálčiny na pražskej Jazykovej škole. I v pokročilom veku bol odborne činný, najmä ako prekladateľ. Prekladal zo sanskritu, pálijštiny, bengálčiny, angličtiny a nemčiny.
Ocenenia.
Za bádateľskú a prekladateľskú činnosť bol veľakrát odmenený radou domácich i indických ocenení. Za dejiny bengálskej literatúry "Bengali Literature" obdržal v roku 1977 od vlády Západného Bengálska cenu "Tagore Memorial Award", za prínos na poli folkloristického bádania titul "Lókaratna" (1981) a za thákurovské štúdie titul "Rabíndratattváčárja" (1987). V roku 2006 dostal za svoje celoživotné dielo najvyššie štátne indické vyznamenanie "Padma bhúšan". Jedným z domácich ocenení je "Státní cena za literaturu a překladatelské dílo" udelená v roku 2004.
Pri príležitosti Zbavitelových 75. narodenín pripravili svetoví i domáci bengalisti špeciálne číslo časopisu "Archiv Orientální".
Zber

Zber alebo zbieranie môže byť:
Zber môže byť aj:
Zbierka

Zbierka (do roku 1953: "sbierka") môže byť:
Zbraň

Zbraň je nástroj, predmet, prostriedok, ktorým sa bojuje, umožňuje používateľovi dôraznejší a účinnejší útok s cieľom presadenia záujmu. Najčastejšie sa používa na spôsobenie zranenia živému organizmu alebo spôsobenie materiálnej škody, prípadne na pohrozenie uvedeným. Ničivé účinky zbraní sa používajú aj na mierové (nebojové) účely (preventívny odstrel snehových lavín, testovanie tvrdosti betónu, demolácia starých budov, nastreľovanie kotvenia, núdzové použitie a záchranné akcie).
Zbrane sa vyvíjajú od začiatku prvotnopospolnej spoločnosti; pôvodne slúžili na lov a obranu, neskôr aj na vojenské účely. Spočiatku sa používali takzvané chladné zbrane (bodné, sečné a úderné). Postupne sa vyvinuli vrhacie stroje, po objavení pušného prachu strelné zbrane, v 2. polovici 19. storočia poloautomatické a automatické zbrane, počas 1. svetovej vojny tanky, lietadlá a chemické zbrane (bojové plyny), v 2. svetovej vojne raketové zbrane, jadrové zbrane a neskôr biologické zbrane. Podľa ničivých účinkov sa rozdeľujú na klasické (konvenčné) zbrane a zbrane hromadného ničenia.
Pozri aj.
Zbraňový systém
Významné zbrane:
Zdanie

Zdanie (po grécky "doxa", po nemecky "Schein") je javenie sa vecí ako niečo iné, než v skutočnosti (v podstate) sú. Zdá sa nám, že palica ponorená do vody je zlomená, že Slnko obieha okolo Zeme, že je väčšie, keď zapadá, ako keď kulminuje, že more je uprostred vyššie než pri brehu atď.
Dostatočné zdôvodnenie

Dostatočné zdôvodnenie je uvedenie výroku (alebo súhrnu výrokov), ktorý je očividne pravdivý a z
ktorého logicky vyplýva zdôvodňovaný výrok. Pravdivosť dôvodu možno dokázať experimentálne, prakticky, alebo ju vyvodiť z pravdivosti iných výrokov.
Zdôvodnenosť

Zdôvodnenosť je konštituent logickej správnosti spočívajúci v primeranosti zákonu dostatočného dôvodu alebo v jeho rešpektovaní.
Zdôvodňovanie

Odôvodňovanie (justifikácia) je proces, v ktorom nachádzame dôvod, skúmame ho a vyvodzujeme z neho dôsledky. Výsledok odôvodňovania sa nazýva odôvodnenie.
Zdroj (filozofia)

Zdroj je vo filozofii hlavný, pôvodný prameň niečoho; pôvod, základ. Jedna z najstarších
tematizácií zdroja v európskej filozofii vyústila do témy arché alebo princípu.
Informačný zdroj

Informačný zdroj alebo informačný prameň () je prostriedok spoločenskej komunikácie tvorený množinou informácií a slúžiaci k ich fixácii (záznamu) a/alebo prenosu v čase a priestore. Je to systém, ktorý je nositeľom, sprostredkovateľom alebo šíriteľom informácií (knižnica, archív, počítačová databáza, CD-ROM, databázové centrum, informačné stredisko, televízia, rozhlas, vlastná pamäť, osobný informačný systém, iné osoby, jednotlivé dokumenty...)
Česká Terminologická databáza z oblasti knihovníctva a informačnej vedy definuje "informačný zdroj" ako objekt, ktorý obsahuje dostupné informácie odpovedajúce informačným potrebám užívateľa. Informačný zdroj môže byť tlačený, zvukový, obrazový alebo elektronický.
Podľa Filitu je "informačný zdroj" materiálny objekt, ktorý obsahuje množinu zapamätaných a zafixovaných
údajov určených pre spoločenskú komunikáciu v čase a priestore. Je to systém, z ktorého pochádzajú správy, ktorý poskytuje informácie. Rozlišujú sa interné informačné zdroje a externé informačné zdroje.
Informačný zdroj je komunikačná cesta, poprípade médium umožňujúce prenos informácie (dát) od informačného zdroja k príjemcovi informácií (napr. dokument, vzduch, optické vlákno).
Podpora / Support.
Oblasť podpory je spojená s dokazovaním pôvodu informácie. Mnoho informácii, hlavne fakty, tvrdenia a štatistiky, pochádzajú z iných zdrojov. Citovanie veľmi silne podporuje kredibilitu informácie. Ak sú informácie, ktoré zdroj ponúka, v konflikte, sú nadhodnotené či zavádzajúce, taký zdroj ma nízku kredibilitu a je nedôveryhodný.
Zdroj svetla

Zdroj svetla alebo svetelný zdroj je predmet alebo organizmus vydávajúci svetlo, ktoré vzniká premenou z inej energie (prvotný, primárny zdroj svetla), alebo pôsobiaci ako zdroj svetla odrazom, lomom alebo rozptylom svetla iných zdrojov svetla (druhotný, sekundárny zdroj svetla), napr. obloha, strop pri nepriamom osvetlení.
Rozlišujú sa prirodzené zdroje svetla (Slnko, Mesiac, svietiaci hmyz, ryby, rádioaktívne a i. minerály) a umelé zdroje svetla, ktoré delíme na spaľovacie (fakľa, sviečka, kahan atď.) a elektrické (žiarovky, výbojky a pod.).
Zeferinus

Zeferinus alebo Zefyrin alebo Zefirín (* ? – † 20. december 217, Rím) bol 15. pápež v období pontifikátu cca 198/9 – 217, bol Riman, syn Habundia.
Jeho uštipačný kritik Hippolyt, neskôr protipápež, ho vykresľoval ako prostého, nevzdelaného, neskúseného v cirkevných rozhodnutiach a tiež lakomého. Taktiež mu vyčítal jeho postoj k modalizmu, ktorý podľa jeho názoru nielenže neodsúdil, ale ešte ho aj podporoval. V skutočnosti Zefirín nebol modalista, usiloval sa však hájiť božskú podstatu Krista a zároveň jeho osobnú odlišnosť od Otca, hoci mu chýbala nevyhnutná terminológia na to, aby tak urobil účinne. 
Zeferinus sa počas svojho pontifikátu opieral o svojho arcidiakona Kalixta, ktorého vlastne rehabilitoval. Prostredníctvom neho riadil nižšie duchovenstvo a menoval ho správcom oficiálneho cintorína, ktorý cirkev vlastnila. Zefirín bol pravdepodobne pápež, ktorému Tertulián , teraz obrátený montanista, vytýkal, že spočiatku vydal listy uznávajúce montanistické hnutie a potom ich odvolal pri podnecovaní Praxeasovho hnutia. No najostrejšie spory v Ríme počas jeho pontifikátu boli spory kristologické. 
V čase, keď bol Zefirín pápežom, navštívil Rím slávny Órigenes, najväčší vtedajší kresťanský mysliteľ. Podľa Liber Pontificalis miestom jeho posledného odpočinku je "jeho vlastný cintorín pri Kalixtovom cintoríne" na Via Appia. Sviatok má 26. augusta.
Zemina

Zeminy sú nespevnené alebo slabo spevnené horniny bez pevných štruktúrnych väzieb. Vznikajú chemickým alebo mechanickým zvetrávaním skalných a poloskalných hornín.
Zeminy ako stavebné materiály.
Súdržné a nesúdržné zeminy predstavujú základný materiál pri budovaní pozemných, cestných, vodohospodárskych a železničných stavieb. Najväčší význam majú:
Zemľanka

Zemľanka alebo zemnica je obydlie zahĺbené do zeme, z ktorého prečnieva len zastrešenie. Zemnice mali steny obložené drevom, zostupovalo sa do nich po rebríku alebo prispôsobeným
vchodom zboku. Boli obľúbené, lebo boli pomerne teplé, rozšírili sa najmä u slovanských národov. Miestami sa udržali značne dlho, na juhozápadnom Slovensku až do vrcholného stredoveku, vo východnej Európe (Rumunsko, Rusko) až do novoveku, hoci často len ako dočasné príbytky.
Do zeme zahĺbené obydlia sa vyskytujú už v paleolite, zjavujú sa však najmä v sprašových oblastiach počas celého praveku a pre niektoré kultúry sú zvlášť príznačné.
Príbytky zahĺbené len čiastočne, so stenami prevyšujúcimi úroveň terénu, sa nazývajú polozemnice.
Vasilij Vasilievič Zeňkovskij

Vasilij Vasilievič Zeňkovskij (, ; * 17. júl 1881, Chmeľnyckyj, Ukrajina – † 5. august 1962, Paríž, Francúzsko) bol filozof, psychológ, publicista, pedagóg, cirkevný činiteľ, politik, autor štvorzväzkových dejín ruskej filozofie. Bol to Rus pochádzajúci z Ukrajiny; všetky svoje diela písal v ruštine. 
Vo svojich "Dejinách ruskej filozofie" zdôrazňoval, že "všeobecným faktom v dejinách filozofie je vznik filozofie ako samostatnej a slobodnej formy duchovnej tvorby z hlbín náboženského svetového názoru".
Zhoda

Zhoda môže byť:
Zhodnosť (rovnakosť)

Zhodnosť alebo rovnakosť je vlastnosť byť taký istý, byť v zhode, nebyť odlišný. Zhodnosť vo všetkých vlastnostiach sa nazýva aj identita či totožnosť.
Zhodnosť (geometria)

Zhodnosť alebo kongruencia je z hľadiska geometrie vlastnosť geometrických útvarov, ktoré možno premiestniť tak, aby sa navzájom kryli.
Zima

Zima je jedno z ročných období v miernom teplotnom pásme nasledujúce po jeseni a predchádzajúce jari. Má najkratšie dni a najnižšie priemerné teploty. V oblastiach vzdialenejších od rovníka sa v zime často vyskytuje sneh.
Astronomicky začína zimným slnovratom (okolo 21. decembra na severnej pologuli a 21. júna na južnej pologuli) a končí jarnou rovnodennosťou (okolo 21. marca na severnej pologuli a 21. septembra na južnej pologuli).
V meteorológii sa podľa konvencie počíta ako celé mesiace december, január a február na severnej pologuli a jún, júl a august na južnej pologuli.
Príčiny zimy.
Striedanie ročných období je spôsobené odklonom zemskej osi od roviny ekliptiky (o 23°27'). Pologuľa, na ktorej je zima, je odvrátená od Slnka, dopadá na ňu menej slnečného žiarenia a pod väčším uhlom. To v princípe vedie k nižším teplotám.
Meteorologické prejavy zimy.
V oblastiach vyšších zemepisných šírok sa v zime vyskytuje sneh a mráz.
Naděžda Zimová

Naděžda Zimová (* 1935) je česká špecialistka na moderné turecké dejiny, pracovníčka Orientálneho ustavu ČSAV.
Zips

Zips je mechanický uzáver, zapínadlo (na rázporky, vrecká odevov a pod.), ktoré pozostáva z bežca a dvoch radov zúbkov, po ktorých sa bežec posúva. 
Zips vynašli američania Judson a Earle v roku 1896. V ďalších rokoch sa zips zdokonaľoval až do dnešnej podoby.
Získanie

Získanie (získavanie) alebo nadobudnutie (nadobúdanie,zastarano nadobytie, nadobývanie), o hmotných veciach, majetku aj zadováženie (zadovažovanie), zaobstaranie (zaobstarávanie), obstaranie (obstarávanie), zaopatrenie (zaopatrovanie), zohnanie (zháňanie), splašenie, úsilím aj dosiahnutie (dosahovanie), je prejdenie niekoho alebo niečoho do stavu, v ktorom má niečo (resp. niekoho), čo (resp. koho) predtým nemal (o ľuďoch spravidla po úsilí, práci a podobne)
Získanie môže byť:
Zistenie

Zistenie je poznanie niečoho ako istého pomocou skúmania; vyskúmanie skutočného stavu niečoho.
Zjavenie

Zjavenie alebo revelácia je mimozmyslové poznanie nadprirodzena v akte (mystického) osvietenia. Výsledok tohto poznania je v náboženstvách často fixovaný vo svätých písmach/knihách. Pojem zjavenia je základným pojmom teológie a náboženskej filozofie.