Vladimír Holan

Vladimír Holan (* 16. september 1905, Praha – † 31. marec 1980, Praha) bol český básnik a prekladateľ.
Životopis.
Narodil sa v Prahe, v roku 1911 sa s rodičmi presťahoval do Bělej pod Bezdězom. V roku 1919 začal študovať na pražskom gymnáziu, a odvtedy sa datujú aj jeho prvé literárne pokusy. Po ukončení gymnázia ho prijali ako úradníka do pražského Penzijného ústavu, kde bol zamestnaný 7 rokov. Potom odišiel do penzie a venoval sa iba literatúre a poézii.
V rokoch 1933–1938 pôsobil ako redaktor umeleckej besedy Život a v rokoch 1939–1940 riadil program divadla E. F. Buriana.
Po roku 1948 nesmel publikovať, až v 60. rokoch začal znova vydával zbierky, ktoré písal takzvane „do zásuvky“.
V roku 1968 bol menovaný za národného umelca.
Písať prestal prakticky v roku 1977, kedy zomrela jeho dcéra. V tom istom roku dostal druhú mozgovú príhodu a zdravotný stav sa mu zhoršoval. Nakoniec dostal zápal pľúc a zomrel doma, 31. marca 1980.
Dielo.
Ako jeden z mála autorov svojej doby bol skôr nepolitický, politiky sa dotkol iba v závažných prípadoch – po Mníchove v roku 1938 napísal "Odpověď Francii".
Holan neopisoval realitu, ale snažil sa preniknúť do ľudského vnútra a pátrať po odpovediach na otázky bytia, života, lásky, smrti a času, … V jeho diele hrá veľkú úlohu tajomstvo. Lyrické zbierky sú väčšinou odpútané od reality a zameriaval sa na svoje vnútro. Objavuje sa u neho častý motív smrti.
Jeho dielo je veľmi obsiahle, básne sú ťažké, komplikované a ponuré, napriek tomu o ňom možno tvrdiť, že patrí k najkvalitnejším českým básnikom 20. storočia. Jeho tvorba veľmi ovplyvnila generáciu básnikov tvoriacich za socializmu.
Lyrika.
Začiatky jeho literárnej tvorby ovplyvnil poetizmus:
V 30. rokoch sa zameral na hľadanie novej poetiky, ktorou sa snažil vyjadriť rozporuplnosť a zložitosť sveta. Tým došiel k meditatívnej poézii, ktorá odrážala jeho rozporuplnosť, stretávanie dobra a zla, bytia a ničoty, plynutie času a večnosti. Básne sú veľmi ponuré a smutné, najčastejším motívom je smrť: 
Koncom 30. rokov reagoval na spoločensko-politickú realitu doby, čo je pre jeho tvorbu netypické, napriek tomu v tejto tvorbe ukázal svoju morálnu silu, básne sú menej ponuré.
Počas vojny sa nemohol slobodne vyjadrovať, preto jeho diela obsahujú veľké množstvo inotajov a dvojzmyselností, niektoré z diel písaných počas vojny vyšli až po roku 1945:
Po druhej svetovej vojne oslávil oslobodenie Československa sovietskou armádou a obyčajné ľudské hrdinstvo.
Po roku 1948 nemohli jeho zbierky vychádzať, jeho dielo sa v českej literatúre objavilo až po roku 1962. Básnické zbierky 60.–70. rokov, sú tu uvedené aj zbierky, ktoré Holan napísal v čase svojho zákazu. Zamýšľa sa nad nedokonalosťou ľudského bytia a základnými existenciálnymi otázkami: 
Vydal niekoľko epických zbierok, spravidla sú to básnické príbehy, ktoré zobrazujú ľudské tragédie, tie sa stávajú symbolom ľudského údelu a sú výrazom básnikových názorov na svet a život:
Výbery.
Výbory poezie:
Výber z epiky:
Preklady.
Prekladal poéziu, preložil mnoho významných básnikov okrem iného R. M. Rilkeho, Ch. Baudelaira, L. de Gógory y Argote, Ch. Vildraca, N. Lenaua, J. Słowackého, M. J. Lermontova, Nizámího, jeho preklady vychádzali často vo veľmi malých nákladoch.
Ukážka z diela.
„Kdo nepracuje ať nejí!“ Ano,
ale co je práce? Být věrný svému nezištnému údělu —
nebo být prodavačem odpustků
či horlivým topičem v krematoriu,
zavádět teploměr do konečníku války
nebo i pod ztrátou hrdla přepilovat pouta
a raději si vyloupat oči,
aby neviděly ty dnešní hrůzy,
"(V. Holan, Noc s Hamletem)"