Slovenské divadlo VHV v Starej Pazove

Slovenské divadlo VHV v Starej Pazove je ochotnícke divadlo, ktoré pôsobí pri "Slovenskom kultúrno–umeleckom spolku hrdinu Janka Čmelíka" v Starej Pazove, v Srbsku. V repertoári má najmä činohru pre dospelých, ale zaoberá sa aj detským a nonverbálnym divadlom. Má aj bohatú zájazdovú činnosť.
História divadla.
Rok 1903 sa považuje za rok založenia Slovenského ochotníckeho divadla v Starej Pazove. Založili ho kňaz a dramatik Vladimír Hurban Vladimírov (známy aj pod pseudonymom VHV) a jeho sestra Ľudmila Hurbanová. Divadelná tradícia v Starej Pazove vyrástla najmä z činnosti VHV, ktorý v tomto divadle dlhé roky pôsobil ako herec, organizátor, autor divadelných predstavení a režisér. Prvým divadelným predstavením, ktoré bolo predvedené 2. februára 1903 v hostinci Martina Kiršnera, bola komédia, jednoaktovka neznámeho autora "Testiná do domu – spokojnosť von z domu". Známe sú slová z kupletu Idy Roháčovej a Juraja Ježa po skončení predstavenia: "Odkedy tu na rovine Pazova stojí, / odkedy sa rozmnožuje v dobrom pokoji, / ba odkedy zemeguľu okrášľuje Sriem, / nebolo tu slovenského divadla, to viem! / Hej, haj, nieže tak, ako bolo dosiaľ, / kým ten náš národ tu tvrdým spánkom spal! / Stojme zmužile, svorne bok o bok: / hrávať budeme každý rok!"
Staropazovskí divadelníci v minulosti zohrali predstavenia slovenských (Vladimír Hurban Vladimírov, Ivan Stodola, Jozef Gregor Tajovský, Milo Urban, Ferko Urbánek a iní), srbských (Dušan Kovačevič, Branislav Nušič, Jovan Sterija Popovič a iní) a svetových autorov (Karel Čapek, Anton Pavlovič Čechov, Molière, William Shakespeare, Oscar Wilde a iní). V staropazovskej divadelnej sieni odznela (prvýkrát roku 1925) aj opereta "Pekná nová maľovaná kolíska", pre ktorú libreto napísal VHV, kým zhudobnená bola v troch verziách: Jána Podhradského, Antona Cígera a Imricha Janošku.
Pestovalo sa aj detské divadlo. Okrem výberu hotových predlôh často sa stávalo, že sa rozprávky, povesti a báje dramatizovali alebo autorsky spracúvali. Učitelia a pri tom divadelní ochotníci sa často podpisovali aj ako režiséri. Medzi prvými režisérmi divadelných predstavení pre deti bol učiteľ, publicista a prekladateľ Ferdinand Klátik.
Od prvého predstavenia po začiatok 21. storočia v staropazovskej divadelnej sále hralo asi 2400 hercov a predstavenia režírovalo viac ako 30 režisérov. Za sto rokov bolo asi 300 premiér a spolu s nimi približne tisíc vystúpení. Divadlo vystupovalo na lokálnych, celoštátnych a svetových festivaloch (vo Fínsku, Nórsku, na Slovensku, v Slovinsku atď). V Srbsku sa pravidelne zúčastňuje Festivalu slovenskej vojvodinskej ochotníckej divadelnej tvorby "Divadelný vavrín", ktorý sa organizuje od roku 1970 a festivalu "DIDA (Divadelné inscenácie dolnozemských autorov)", ktorý sa organizuje od roku 1995. Na Slovensku vystupovalo na Divadelnej Nitre, Scénickej žatve v Martine, v profesionálnych divadlách v Bratislave, Košiciach, Prešove, Zvolene, Žiline a v Divadle SNP v Martine.
V novšej dobe pazovskí divadelníci sa vyskúšali aj v nonverbálnom divadle pod dozorom režiséra Miroslava Benku, v jeho autorskom projekte "S.O.S. (Save Our Souls)", zinscenovanom roku 1990. Toto predstavenie bolo pozvané na 11 medzinárodných divadelných festivalov.