burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
David Weber

David Mark Weber (* 24. október 1952, Cleveland, Ohio, USA) je americký spisovateľ science fiction a fantasy. 
Životopis.
Narodil sa v Clevelande v Ohio. Vyštudoval históriu, anglickú literatúru a sociológiu. Vo svojich príbehoch vytvára konzistentnú a racionálne vysvetlenú technológiu a spoločnosť. Dokonca aj vo fantasy svetoch sú magické sily spracované ako ďalšia technológia s vlastnými logickými pravidlami a princípmi.
Mnoho jeho diel má militaristický, najmä námornícky, námet zasadený do žánru militaristickej science fiction. Popiera súčasné úlohy pohlaví v armáde predpokladajúc, že v budúcnosti bude existovať vojenská služba s rovnocenným postavením pohlaví; preto často stavia ženské postavy do úloh, ktoré boli predtým čisto mužskými.
Jeho najpopulárnejšou postavou je Honor Harringtonová, ktorou vzdáva poctu Horatiovi Hornblowerovi, postave autora C.S. Forestera. Vesmír, v ktorom Honor žije, má vlastnú politiku, náboženstvá, technológiu, kultúru a dokonca aj faunu a flóru a je známy pod názvom Honorverse. Hlavným príbehom je vojnový konflikt medzi Mantichorským kráľovstvom a (Ľudovou) Republikou Haven, na jeho pozadí sa však odohráva oveľa viac - intrigy, zrady, lásky, spojenectvá a iné konflikty.
Úspech Honorverse dokazuje aj vznik ďalších sérií z tohto prostredia (okrem série Honor Harringtonová), konkrétne ide o série Crown of Slaves (Koruna otroků) a The Shadow of Saganami (Stín Saganamiho).
Anglické verzie kníh vydáva vydavateľstvo Baen Books a v súčasnosti je väčšina kníh v tejto jazykovej verzii dostupná zdarma na stránka vydavateľstva. Kniha War of Honor (Válka cti) obsahovala Honorverse CD, na ktorom sa nachádzali všetky dovtedy vydané knihy z tejto série. CD je dostupné aj on-line, odkaz sa nachádza nižšie.
Publikované diela.
Ďalšie knihy zo sveta Honor Harringtonovej.
Romány:
Zbierky poviedok editorom je David Weber
Heirs of Empire.
Spoločne vydané ako "Empire from the Ashes". Známe tiež ako "Fifth Imperium".
Starfire.
Knihy z prostredia spoločenskej hry Starfire, ktorej spoluautorom je Steve White. Druhá a tretia kniha vyšli tiež spolu pod názvom "The Stars at War". Prvá a štvrtá kniha vyšli zase pod názvom "The Stars at War II".
Empire of Man.
Spoluautor: John Ringo.
Rašbam

Rabi Šmu’el ben Me’ir (hebr. רבי שמואל בן מאיר), známejší pod hebrejským akronymom Rašbam (* asi 1085, Ramerupt, Francúzsko – † asi 1158, tamže) bol stredoveký židovský učenec, komentátor Biblie a tosafista, vnuk Rašiho. Najvýznamnejší predstaviteľ tzv. pšatového výkladu.
Věra Špinarová

Věra Špinarová (* 22. december 1951, Pohořelice† 26. marec 2017, Praha) bola česká speváčka.
Kariéra.
Svoju kariéru začala v 15 rokoch, keď nahrala svoju prvú pieseň „Já před tebou klečím“. Spievala s kapelami Flamingo (19671969), potom prešla k skupine Majestic, ktorý v roku 1971, po prevzatí Ivom Pavlíkom, zmenil názov na Orchestr Ivo Pavlíka (19691984), a neskôr začala spolupracovať so skupinou Speciál, ktorú založil jej gitarista z bývalej skupiny, Andonis Civopulos. Do roku 1988 aktívne vystupovala, ale potom sa stiahla do ústrania a až po spojení sa s manažérom Václavom Fischerom nastal jej očakávaný comeback. V posledných rokoch svojho života spolupracovala s menej známymi skupinami ako Nota Bene, Pirillo, Patarda, Royal Beat a ďalšími. V roku 2010 sa vydala na koncertné turné s názvom "Nadoraz 2010" v inštrumentálnom sprievode kapely jej syna zvanej Adam Pavlík Band.
Ocenenia.
Za svojho života získala veľa ocenení, ako napríklad „Zlatý štít“ z roku 1973 ako najpredávanejšia speváčka. V roku 1976 sa umiestnila na bronzovej priečke na Bratislavskej lýre, a to s piesňou „Lúčenie“, spievanou po slovensky a vydanou spoločnosťou Opus.
Najväčšie hity.
Počas svojej kariéry vydala celkom 13 albumov; prvý z nich "Andromeda", vyšiel už v roku 1972 vo vydavateľstve Panton. Ostatné LP už vychádzali u Supraphonu. Asi najväčší komerčný úspech jej priniesol album "Meteor lásky" (1982), ktorý obsahoval i niektoré z jej najväčších hitov („Meteor lásky“ či „Bílá Jawa 250“). Okrem týchto bola interpretkou celej rady hitov: napr. „Stůl a nůž“, „Ty jsi můj song“ (s touto pesničkou súťažila na festivale "Děčínská kotva 1981"), „Valentino“, „Raketou na Mars“, „A já tě závidím“, „Lúčenie“ (Lehotský-Zeman), „Andromeda“, „Nevěsta v bílém“, „Fernando“, „Být sluncem na tvých víčkách“, „Kouzlo bílejch čar“. Svoj najväčší hit, „Jednoho dne se vrátíš“, naspievala už v roku 1976, na hudbu z westernu "Vtedy na Západe", ktorú zložil Ennio Morricone.
Osobný život.
Jej prvý manžel, Ivo Pavlík, sa v roku 1971 stal kapelníkom jej sprievodného orchestra. Má s ním jedného syna Adama. V roku 1981 sa manželstvo rozpadlo a Špinarová sa po krátkej známosti v roku 1984 vydala za bubeníka a speváka skupiny Maximum Petra Hanniga Vítězslava Vávru.
Úmrtie.
Dňa 22. marca 2017 skolabovala počas koncertu v Čáslavi (nastala zástava srdca). Špinarová zomrela v nedeľu 26. marca 2017 v motolskej nemocnici v Prahe.
Zaujímavosti.
Vyučila sa chemičkou, ale tou sa nikdy nestala.
Bratislavská lýra

Bratislavská lýra bol československý festival populárnych piesní. V rokoch 1966 až 1989 to bol najpopulárnejší a najobľúbenejší festival populárnych piesní v Československu, ktorý sa konal každoročne v Bratislave.
Myšlienka na festival vznikla medzi rokmi 1964 – 1965 u hudobných skladateľov Jána Siváčka a Pavla Zelenaya, ktorí aj festival zorganizovali. 
Prvý raz sa festival konal v roku 1966 v Parku kultúry a oddychu (PKO). Po zvukovej stránke festival zabezpečoval Slovenský rozhlas pod vedením Ing. Zdenka Jedličku. Súťaž sa volala "Medzinárodný festival tanečnej piesne Bratislavská lýra". Výhercovia získali ocenenie s názvom "Bratislavská lýra". Od roku 1968 a aj v ďalších ročníkoch sa festival volal Bratislavská lýra. 
Okrem zlatých, bronzových a strieborných ocenení boli ďalšie ocenenia: v medzinárodnej súťaži najskôr výhercovia dostali ocenenie "Zlatý kľúč", neskôr to bola Bratislavská lýra – v "Medzinárodnej súťaži". Ocenenia boli aj v kategórii "Cena kritiky", "Cena novinárov", "Cena diváka" a ocenenie za celoživotné dielo v hudbe – Cena "Za celoživotné dielo".
Víťazom prvého ročníka sa stal Karel Gott a autori Vieroslav Matušík, Eliška Jelínková s pesničkou „Mám rozprávkový dom“. Festivalu sa pravidelne zúčastňovali najpopulárnejší českí a slovenskí speváci, speváčky a autori (napr. Eva Pilarová, Marta Kubišová, Helena Vondráčková, Eva Máziková, Petr Novák, Karel Černoch, Waldemar Matuška, Martha a Tena Elefteriadu, Karol Duchoň, Marcela Laiferová, Marika Gombitová, Miroslav Žbirka, Richard Müller a iní, Vieroslav Matušík, Bohuslav Ondráček, Igor Bázlik, Pavol Zelenay, Jiří Zmožek, Jan Schneider, Václav Fischer, Zdeněk Borovec, Ivan Úradníček, Tomáš Janovic, Tibor Grünner, Kamil Peteraj a i.).
V roku 1974 sa prvýkrát stalo, že Zlatú Bratislavskú lýru získali dvaja interpreti s autormi. V roku 1975 festival získal (ako prvý zo socialistického bloku) ocenenie Medzinárodnej federácie festivalov (FIDOF). V tomto roku sa tiež stalo, že udelili dve strieborné a dve bronzové ocenenia.
Na festivale vystupovalo aj mnoho hosťov „zo Západu“, ako súťažiaci sa však mohli zúčastniť festivalu až v druhej polovici 80. rokov.
Ročníky.
Festival konal v Parku kultúry a oddychu v Bratislave, v športovej hale na Pasienkoch a v Dome odborov ROH.
3. ročník sa konal 13. až 16. júna 1968. 21. ročník sa konal 27. – 30. mája 1986 v Dome ROH v Bratislave.
Zahraniční účinkujúci.
a ďalší zahraniční interpreti
Kontroverzie.
V roku 1989 Joan Baez pozvala na pódium počas svojho koncertu Ivana Hoffmana, ktorý zahral protikomunistickú pieseň „Nech mi nehovoria“. Po asi minúte však jeho vystúpenie bolo prerušené vypnutím mikrofónov organizátormi (ŠtB mala na Lýre početné zastúpenie v radoch divákov aj organizátorov).
Ussuri

Ussuri (, ) je rieka vo Východnej Ázii, tvoriaca hranicu medzi Ruskom a Čínou.
Pramení v pohorí Sichote-Aliň a tečie severným smerom, kde tvorí časť rusko-čínskej hranice. V Chabarovsku sa vlieva do Amura ako jeho pravobrežný prítok. Je dlhá. Zamŕza v novembri, pod ľadovým príkrovom je až do apríla. Asi 60 % vody pochádza z dažďových zrážok, zo snehu asi 3035 %, zvyšok tvorí podzemná voda.
Na ruskej strane bolo v minulosti dislokované ussurijské kozácke vojsko.
V roku 1969 sa na tejto rieke a okolí odohrali sovietsko-čínske boje.
SpaceShipTwo

Scaled Composites Model 339 SpaceShipTwo (SS2) je projekt cestovného raketoplánu americkej spoločnosti Virgin Galactic, ktorý nadväzuje na predchádzajúci projekt SpaceShipOne. Cieľom projektu je vyvinúť raketoplán pre dopravu turistov, ktorí by sa mali krátko dostať do kozmického priestoru.
Štarty.
Skúšobné lety sa uskutočňujú na základni Edwards Air Force Base v púšti Mojave v Kalifornii. Počas roku 2009 sa pripravujú prvé štarty s posádkou z operačného strediska Spaceport America v Novom Mexiku. Galactic plánuje vyrobiť minimálne päť šesťmiestnych raketoplánov (dvaja piloti, štyria pasažieri) s dvoma materskými loďami a postupne ich vysielať na suborbitálny let aj denne.
Letenky.
Letenka pre záujemcov má cenu asi 200 000 dolárov. Záujemcovia musia prejsť prísnou zdravotnou prehliadkou. 
Plány.
Pripravuje sa program SpaceShipThree, ktorý by umožnil kozmickým turistom krúžiť okolo Zeme na jej obežnej dráhe.
Sojuz TMA-12

Sojuz TMA-12 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TMA-12 vyštartoval 8. apríla 2008 z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravil dvoch členov Expedície 17. Na palube Sojuzu TMA-12 sa nachádzala aj I So-jon, ktorá sa stala prvou občiankou Kórejskej republiky vo vesmíre. Sojuz TMA-12 zostal u ISS ako záchranná loď až do októbra 2008, kedy sa s ním vrátili späť na Zem Sergej Volkov, Oleg Kononenko a vesmírny turista Richard Garriott.
Posádka.
Členovia posádky ISS Expedície 17
Prvý kórejský kozmonaut
Popis misie.
Štart misie sa uskutočnil 8. apríla 2008 z kozmodrómu Bajkonur v Kazachstane. Pripojenie k ISS sa uskutočnilo vo štvrtok 10. apríla 2008. Členovia Expedície 17 nahradia na palube ISS americkú kozmonautku Peggy Whitsonovú a ruského kozmonauta Jurija Malenčenka, ktorí na ISS pracovali približne pol roka. Kórejčanka Ji So-jon sa po niekoľkodennom pobyte na ISS vrátila spoločne s Whitsonovou a Malenčenkom na Zem pomocou lode Sojuz TMA-11.
Bohemund Tarentský

Bohemund Tarentský (* medzi 1052 až 1058, San Marco Argentano - † 1111, Canosa di Puglia) bol taliansko-normandský bojovník a dobrodruh, knieža z Tarentu a jeden z predných účastníkov prvej krížiackej výpravy..
Život.
Narodil sa ako syn Roberta Guiscarda Viscardi, vojvodu z Puglie, Kalábrie a Sicílie a prostej normanskej ženy Albegardy z Buonalberga.
Pre cirkevnú neoprávnenosť manželského zväzku nepoznáme presný dátum jeho narodenia. Odhaduje sa na obdobie medzi rokmi 1052 až 1058.
Jeho pôvodné meno bolo Marek, ale pre svoj rýchly rast ho začali nazývať Bohemund (podľa obra Boamunda).
Svoje prvé bojové skúsenosti ako samostatný veliteľ zaznamenal po boku svojho otca, pri ich prvej spoločnej výprave cez Jadranské more. Bohemund mal vtedy okolo osemnásť rokov. 
V Júni roku 1081 vyrazil s otcom na druhý výpravu proti Byzancii. Vylodili sa pri meste Dyrrhachia. Vo februári 1082 mesto dobyli, načo vyrazili na pochod smerom ku Konštantínopolu, ku sídelnému mestu cisára Alexia I. Pre nepriaznivé okolnosti však Byzanciu opustil najskôr sám Robert Guiscard Viscardi a po úspešných bojoch, ale pre politickú diplomaciu v prospech Alexia I. v roku 1084 aj sám Bohemund Tarentský. O rok neskôr otec so synom porážajú na mori Benátčanov, čím im vrátili ich intrigovanie s Alexiom I. a opäť vyrážajú proti Byzancii aby dobyli späť stratené dobyté územia.
17. júla 1085 zomiera v Kefalónii Robert Guiscard Viscardi.
Pre Bohemunda nastalo obdobie kedy musel po návrate domov, čeliť vlastným rodovým nezhodám a mnohým mocenským bojom.
V roku 1096 sa ale všetko urovnalo, keď rodinu spojil boj proti vzbúrenému mestu Amalfi. V tomto období stretáva Bohemund prvých križiakov a pohľad na ich blýskajúcu sa zbroj, vlajúce praporce a križiacku odhodlanosť, hraničiacu s fanatizmom mu doslova učaruje.
Smrť.
O posledných rokoch života Bohemunda Tarentského nevieme takmer nič. Po opustení Antiochie a prenechaní vlády sa o mesto stará jeho synovec Tankred. Je vysoko pravdepodobné, že Bohemund, tento starý bojovník zomrel unavený z dlhých ciest a nespočetného množstva bitiek. Stalo sa tak v marci roku 1111.
Bohemund Tarentský po sebe zanechal jediného žijúceho potomka, dvojročného Bohemunda II., ktorý zdedí i Antiochijské kniežatstvo, ktorého sa ujal ako osemnásťročný.
Okolo roku 1118 bolo Bohemundovo telo prevezené do mauzólea katedrály sv. Sabiny v Canose di Puglia s prostým náhrobným nápisom na kamennej dlažbe, BOAMUNDUS.
Kalisz

Kalisz (slovensky Kališ) je jedno z najstarších poľských miest nachádzajúce sa v strednom Poľsku na rieke Prosna, v juhovýchodnej časti Veľkopoľského vojvodstva, v okrese Powiat Kalisz. 
Prvá písomná zmienka o meste Kalisz je z 2. storočia, jej autorom je grécky geograf Ptolemaios. V roku 1264 vydal Boleslav VI. Pobožný Kališský štatút. Išlo o jedinečné ochranné privilégium pre židov počas ich prenasledovania v západnej Európe, vďaka ktorému sa Poľsko v nasledujúcich storočiach stalo cieľom ich migrácie z iných krajín. V rokoch 1975-1998 hlavné mesto kaliského vojvodstva.
Má 107 019 obyvateľov (2009) a je najväčším mestom kalisko - ostrowskej konurbácie.
Jean-Marie Balestre

Jean-Marie Balestre (* 9. apríl 1921, Saint-Rémy-de-Provence† 27. marec 2008, Saint-Cloud) bol francúzsky novinár a funkcionár v automobilovom športe.
V rokoch 19791991 pôsobil ako predseda Medzinárodnej federácie športových automobilov (FISA) a v rokoch 19861993 viedol Medzinárodnú automobilovú federáciu (FIA). Obe funkcie potom po ňom prevzal Max Mosley.
V mladosti sa zúčastnil občianskej vojny v Španielsku. Po návrate študoval právo a potom pôsobil ako novinár. Po 2. svetovej vojne sa objavilo dôvodné podozrenie, že kolaboroval s Nemcami. Toto odmietol s odvodnením, že fungoval ako dvojitý agent.
V roku 1952 založil Fédération Française du Sport Automobile.
Dohoda o práci vykonávanej mimo pracovného pomeru

Dohody o prácach vykonávaných mimo pracovného pomeru sú dohody, ktorými sa zakladajú pracovnoprávne vzťahy podľa slovenského Zákonníka práce iné než pracovný pomer. Upravené sú v § 223 a nasl. Zákonníka práce.
Sú to:
Ustanovenia zákona spoločné pre všetky tri typy dohôd.
"§223 (1) Zamestnávateľ môže na plnenie svojich úloh alebo na zabezpečenie svojich potrieb výnimočne uzatvárať s fyzickými osobami dohody o prácach vykonávaných mimo pracovného pomeru (dohodu o vykonaní práce, dohodu o pracovnej činnosti a dohodu o brigádnickej práci študentov), ak ide o prácu, ktorá je vymedzená výsledkom (dohoda o vykonaní práce) alebo ak ide o príležitostnú činnosť vymedzenú druhom práce (dohoda o pracovnej činnosti, dohoda o brigádnickej práci študentov)."
"(2) Na pracovnoprávny vzťah založený dohodami o prácach vykonávaných mimo pracovného pomeru sa vzťahujú ustanovenia prvej časti, § 85 ods. 1 a 2 , § 90 ods. 10 , § 91 až 95 , § 98 , § 119 ods. 1 a šiestej časti . Pracovný čas zamestnancov, ktorí vykonávajú prácu na základe dohôd o prácach vykonávaných mimo pracovného pomeru, v priebehu 24 hodín nesmie presiahnuť 12 hodín a u mladistvého zamestnanca v priebehu 24 hodín nesmie presiahnuť 8 hodín. Zamestnancom, ktorí vykonávajú prácu na základe dohôd o prácach vykonávaných mimo pracovného pomeru, nemožno nariadiť ani s nimi dohodnúť pracovnú pohotovosť a prácu nadčas. Ak ide o dôvody neprítomnosti zamestnanca v práci uvedené v § 141 ods. 1 a ods. 2 písm. a) až g) , ktoré zasiahli do času, na ktorý zamestnávateľ určil výkon práce, zamestnávateľ je povinný ospravedlniť túto neprítomnosť zamestnanca v práci. Za tento čas zamestnancovi náhrada odmeny nepatrí."
"(3) S mladistvým zamestnancom možno tieto dohody uzatvárať, len ak sa tým neohrozí jeho zdravý vývoj, bezpečnosť, mravnosť alebo výchova na povolanie."
"(4) Tieto dohody nemožno uzatvárať na činnosti, ktoré sú predmetom ochrany podľa autorského zákona."
"(5) Spory vyplývajúce z tejto dohody sa prejednávajú rovnako ako spory z pracovného pomeru."
"§ 224 (1) Na základe uzatvorených dohôd podľa § 223 sú zamestnanci povinní najmä"
"(2) Na základe uzatvorených dohôd podľa § 223 je zamestnávateľ povinný najmä"
"(3) Zákazy prác a pracovísk pre tehotné ženy, matky do konca deviateho mesiaca po pôrode, dojčiace ženy a mladistvých platia aj pre práce vykonávané na základe týchto dohôd."
"§ 225 (1) Zamestnanec zodpovedá zamestnávateľovi, s ktorým uzatvoril dohodu podľa § 223, za škodu spôsobenú zavineným porušením povinností pri výkone práce alebo priamej súvislosti s ním rovnako ako zamestnanec v pracovnom pomere. Náhrada škody spôsobená z nedbanlivosti nesmie presiahnuť tretinu skutočnej škody a nesmie byť vyššia ako tretina odmeny dohodnutej za vykonanie tejto práce okrem prípadov podľa § 182 až 185."
"(2) Zamestnávateľ zodpovedá zamestnancovi za škodu, ktorú utrpel pri výkone práce podľa uzatvorenej dohody alebo v priamej súvislosti s ním, rovnako ako zamestnancom v pracovnom pomere."
Dohoda o vykonaní práce

Dohoda o vykonaní práce je typ dohody o práci vykonávanej mimo pracovného pomeru. Upravená je v § 223 - § 226 Zákonníka práce.
Príslušné ustanovenia Zákonníka práce.
§223 - 225: - pozri v článku dohoda o práci vykonávanej mimo pracovného pomeru
"§ 226 (1) Dohodu o vykonaní práce zamestnávateľ môže uzatvoriť s fyzickou osobou, ak rozsah práce (pracovnej úlohy), na ktorý sa táto dohoda uzatvára, nepresahuje 350 hodín v kalendárnom roku. Do rozsahu práce sa započítava aj práca vykonávaná zamestnancom pre zamestnávateľa na základe inej dohody o vykonaní práce."
"(2) Dohoda o vykonaní práce sa uzatvára písomne, inak je neplatná. V dohode o vykonaní práce musí byť vymedzená pracovná úloha, dohodnutá odmena za jej vykonanie, doba, v ktorej sa má pracovná úloha vykonať, a rozsah práce, ak jej rozsah nevyplýva priamo z vymedzenia pracovnej úlohy. Písomná dohoda o vykonaní práce sa uzatvára najneskôr deň pred dňom začatia výkonu práce."
"(3) Pracovná úloha sa musí vykonať v dohodnutej dobe, inak môže zamestnávateľ od dohody odstúpiť. Zamestnanec môže od dohody odstúpiť, ak nemôže pracovnú úlohu vykonať preto, že mu zamestnávateľ neutvoril dohodnuté pracovné podmienky. Zamestnávateľ je povinný nahradiť škodu, ktorá mu tým vznikla."
"(4) Odmena za vykonanie pracovnej úlohy je splatná po dokončení a odovzdaní práce. Medzi účastníkmi možno dohodnúť, že časť odmeny bude splatná už po vykonaní určitej časti pracovnej úlohy. Zamestnávateľ môže odmenu po prerokovaní so zamestnancom primerane znížiť, ak vykonaná práca nezodpovedá dohodnutým podmienkam."
"(5) Ak zamestnanec zomrie pred splnením pracovnej úlohy a zamestnávateľ môže jej výsledky použiť, právo na odmenu primeranú vykonanej práci a právo na náhradu účelne vynaložených nákladov nezaniká a stáva sa súčasťou dedičstva."
Dohoda o pracovnej činnosti

Dohoda o pracovnej činnosti je typ dohody o práci vykonávanej mimo pracovného pomeru. Upravená je v § 223 - 225 a §228a Zákonníka práce.
Príslušné ustanovenia Zákonníka práce.
§223 - 225: - pozri v článku dohoda o práci vykonávanej mimo pracovného pomeru
"§ 228a (1) Na základe dohody o pracovnej činnosti možno vykonávať pracovnú činnosť v rozsahu najviac 10 hodín týždenne."
"(2) Dohodu o pracovnej činnosti je zamestnávateľ povinný uzatvoriť písomne, inak je neplatná. V dohode o pracovnej činnosti musí byť uvedená dohodnutá práca, dohodnutá odmena za vykonávanú prácu, dohodnutý rozsah pracovného času a doba, na ktorú sa dohoda uzatvára. Jedno vyhotovenie dohody o pracovnej činnosti je zamestnávateľ povinný vydať zamestnancovi."
"(3) Dohoda o pracovnej činnosti sa uzatvára na určitú dobu alebo na neurčitý čas. V dohode možno dohodnúť spôsob jej skončenia. Okamžité skončenie dohody možno dohodnúť len na prípady, v ktorých možno okamžite skončiť pracovný pomer. Ak spôsob skončenia nevyplýva priamo z uzatvorenej dohody, možno ju skončiť dohodou účastníkov k dohodnutému dňu a jednostranne len výpoveďou bez uvedenia dôvodu s 15 - dennou výpovednou dobou, ktorá sa začína dňom, v ktorom sa písomná výpoveď doručila."
Carlingford Lough

Carlingford Lough (ír. "Loch Cairlinn") je lagúnové jazero v Írsku. Meria na dĺžku cca , na šírku v najužšom až v najširšom mieste. Hlavnou zdrojnicou, ktorá ústi do jazera je rieka Newry, z ostatných najmä Causeway Water na severnom a Ryland na južnom brehu. Jazero je spojené s Írskym morom úzkym prielivom medzi mysmi Greenore Point a Duggans Point.
Severný breh jazera patrí Severnému Írsku (grófstvo Down), kým južný breh na polostrove Cooley Írsku (grófstvo Louth). Najväčším sídlom na brehu jazera je mesto Warrenpoint, ktoré leží v severozápadnom cípe jazera, pri ústí rieky Newry a kanála Newry Canal. Medzi ďalšie významné sídla patrí mestečko Rosstrevor na severnom a obce Carlingford, Greenore a Omeath na južnom brehu.
Dohoda o brigádnickej práci študentov

Dohoda o brigádnickej práci študentov je typ dohody o práci vykonávanej mimo pracovného pomeru. Upravená je v § 223 - 225 a § 227 - 228 Zákonníka práce.
Príslušné ustanovenia Zákonníka práce z roku 2013.
§223 - 225: - pozri v článku dohoda o práci vykonávanej mimo pracovného pomeru
"§ 227 (1) Dohodu o brigádnickej práci študentov môže zamestnávateľ uzatvoriť s fyzickou osobou, ktorá má štatút žiaka strednej školy alebo štatút študenta dennej formy vysokoškolského štúdia podľa osobitného predpisu a ktorá nedovŕšila 26 rokov veku. Prácu na základe dohody o brigádnickej práci študentov možno vykonávať najneskôr do konca kalendárneho roka, v ktorom fyzická osoba dovŕši 26 rokov veku."
"(2) Na základe dohody o brigádnickej práci študentov možno vykonávať prácu v rozsahu najviac 20 hodín týždenne v priemere; priemer najviac prípustného rozsahu pracovného času sa posudzuje za celú dobu, na ktorú bola dohoda uzatvorená, najdlhšie však za 12 mesiacov."
"§ 228 (1) Dohodu o brigádnickej práci študentov je zamestnávateľ povinný uzatvoriť písomne, inak je neplatná. V dohode musí byť uvedené: dohodnutá práca, dohodnutá odmena za vykonanú prácu, dohodnutý rozsah pracovného času a doba, na ktorú sa dohoda uzatvára. Jedno vyhotovenie dohody o brigádnickej práci študentov je zamestnávateľ povinný vydať zamestnancovi."
"(2) Dohoda o brigádnickej práci študentov sa uzatvára na určitú dobu, prípadne na neurčitý čas. V dohode možno dohodnúť spôsob jej skončenia. Neoddeliteľnou súčasťou dohody je potvrdenie štatútu študenta podľa uvedenej dohody podľa § 227 ods. 1; to neplatí, ak sa dohoda uzatvára v období od skončenia štúdia na strednej škole alebo od skončenia letného semestra na vysokej škole najneskôr do konca októbra toho istého kalendárneho roka. Okamžité skončenie dohody možno dohodnúť len pre prípady, v ktorých možno okamžite skončiť pracovný pomer. Ak spôsob skončenia nevyplýva priamo z uzatvorenej dohody, možno ju zrušiť dohodou účastníkov k dohodnutému dňu a jednostranne len výpoveďou bez uvedenia dôvodu s 15-dennou výpovednou dobou, ktorá sa začína dňom, v ktorom bola písomná výpoveď doručená."
Brigádnici na Slovensku.
Podľa údajov z roku 2014 od personálnej agentúry Index Nosluš sa priemerná mzda na Slovensku pri dohode o brigádnickej práci študenta je 2,30€. Z interných údajov agentúry tiež vyplýva, že priemerný vek brigádnikov je 22 rokov a najviac brigádnikov je z Nitrianskeho kraja, o niečo menej zo Žilinského a Bratislavského samosprávneho kraja.
Zoznam obcí v Maďarsku (D)

Toto je zoznam obcí v Maďarsku začínajúcich sa na písmeno D.
Pavel Bobek

Pavel Bobek (* 16. september 1937, Praha – † 20. november 2013, Praha) bol český spevák štýlov country a rock and roll.
Po ukončení gymnázia študoval na Fakulte architektúry a pozemného staviteľstva ČVUT v Prahe. Na fakulte spieval vo fakultnej kapele FAPS, neskôr v Štúdiu bigbítovej hudby a od roku 1959 v divadle Paravan.
V rokoch 1963 – 1965 bol spevákom skupiny Olympic, od roku 1966 vystupoval najčastejšie s Country Beatom Jiřího Brabca. S ním sa v roku 1967 stal stálym členom v divadle Semafor, kde pôsobil až do roku 1990.
V posledných rokoch vystupoval so skupinou Malinaband, ktorej kapelníkom je Luboš Malina.
Piesne.
Najznámejšie piesne.
Jeho najznámejšie piesne a najväčšie hity sú piesne:
Zoznam obcí v Maďarsku (E)

Toto je zoznam obcí v Maďarsku začínajúcich sa na písmeno E.
Zoznam obcí v Maďarsku (F)

Toto je zoznam obcí v Maďarsku začínajúcich sa na písmeno F.
Zoznam obcí v Maďarsku (G)

Toto je zoznam obcí v Maďarsku začínajúcich sa na písmeno G.
Newcastle

Newcastle môže byť:
Zoznam obcí v Maďarsku (H)

Toto je zoznam obcí v Maďarsku začínajúcich sa na písmeno H.
Zoznam obcí v Maďarsku (I)

Toto je zoznam obcí v Maďarsku začínajúcich sa na písmeno I.
Zoznam obcí v Maďarsku (J)

Toto je zoznam obcí v Maďarsku začínajúcich sa na písmeno J.
Viazma

Viazma () je mesto v Rusku, administratívne centrum Viazemského okresu, nachádzajúceho sa vo východnej časti Smolenskej oblasti. V roku 2005 v meste žilo 56 500 obyvateľov. Viazma je významnou železničnou križovatkou na trati Moskva — Smolensk a Ržev — Kaluga.
Mesto sa nachádza na rieke Viazme, 175 km od Smolenska, vo Viazemskej vrchovine, kde rieka Viazma prudko mení smer toku z juhu na severozápad.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o meste pochádza z roku 1239, no mesto bolo osídlené už podstatne skôr. Začiatkom 15. storočia mesto obsadili litovské vojská, no v roku 1494 ju získalo moskovské kniežatstvo. Tí mesto prestavali na vojenskú pevnosť, z ktorej do dnešných dôb zostala už len jedna veža.
Počas vlády Ivana Hrozného patrilo mesto od roku 1565 k opričnine. Počas obdobia smuty v okolí mesta prepuklo niekoľko roľníckych povstaní, po útoku poľských vojsk mesto prechádzalo niekoľkokrát z rúk do rúk. V roku 1612 Viazma poslala oddiel do vojska Dimitrija Požarského. Okolo roku 1630 cár Michail Fiodorovič nariadil postaviť nové opevnenia. Do roku 1632 bola postavená nová pevnosť - veľké dolné mesto.
Od 21. októbra 1654 do 10. februára 1655 bola Vjazma krátko sídlom cára Alexeja Michailoviča, ktorý sa kvôli epidémii nevrátil do Moskvy zo Smolenska.
22. októbra 1812 počas Napoleonovho vpádu do Ruska pri meste v bitke cárske jednotky porazili ustupujúce napoleonské vojská. Koncom 19. storočia sa Viazma stala veľkým obchodným mestom.
Cez druhú svetovú vojnu bolo mesto 7. októbra 1941 obsadené Nemcami. Počas bojov predchádzajúcich útoku na Moskvu bolo obkľúčené v okolí mesta veľké množstvo sovietskych vojsk. Oslobodené bolo 12. marca 1943 jednotkami Západného frontu (oddiely 5. a 33. armády) počas rževsko-viazemskej operácie.
Sagitta

Sagitta môže byť:
Petra Černocká

Petra Černocká (* 24. november 1949, Praha) je česká herečka a speváčka, sestra diskdžokeja Pavla Černockého a sesternica herca Vlastimila Brodského. 
Životopis.
Na konzervatóriu vyštudovala operný spev a hru na klavír, po absolvovaní školy začínala spievať so skupinou Pastýři Petra Hanniga. V Divadle Semafor hrala v legendárnej Šimkovej a Grossmanovej hre "Besídka v rašeliništi", neskôr v Suchého hre "Čarodějky". Mladú čarodejnicu Saxanu, lietajúcu na metle, si zahrala aj zaspievala o niečo neskôr vo filme "Dívka na koštěti" scenáristu Miloše Macourka a režiséra Václava Vorlíčka. Ako herečka sa objavila aj v ďalších televíznych programoch Česko-slovenskej televízie. 
Ako speváčka potom dlhé roky vystupovala so skupinou Kardinálové Zdenka Mertu. Má dcéru Barboru Vaculíkovú, ktorá je tiež speváčkou pôsobiacou v skupine Yellow Sisters. V súčasnej dobe vystupuje s manželom Jiřím Pracným.
Ernest Borgnine

Ernest Borgnine, vlastným menom "Ermes Effron Borgnino", (* 24. január 1917, Hamden, Connecticut, USA – † 8. júl 2012, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký herec.
Joe Viterelli

Joe Viterelli (* 10. marec 1937, New York, USA – † 28. január 2004, Las Vegas, Nevada) bol americký herec.
Gymnázium (Topoľčany, 17. novembra 1180/16)

Gymnázium Topoľčany je gymnázium, ktoré ponúka štúdium s maturitou. Bolo zriadené v roku 1936. Riaditeľkou je PaedDr. Martina Mazáňová, PhD. V školskom roku 2011/2012 navštevuje školu 660 žiakov v 23 triedach.
Riadenie kvality

Riadenie kvality alebo staršie riadenie akosti môže byť:
Otto František Habsbursko-lotrinský

Otto František Jozef Habsburský (* 21. apríl 1865, Graz – † 1. november 1906, Viedeň), bol rakúsky arcivojvoda z habsbursko-lotrinskej dynastie, druhorodený syn arcivojvodu Karola Ľudovíta Habsbursko-lotrinského a jeho druhej manželky Márie Annunciaty Neapolsko-Sicílskej.
Životopis.
V rokoch 18951898 sa s Ottom (celým menom Otto František Jozef Karol Ľudovít Mária) vážne uvažovalo ako s následníkom trónu počas ochorenia jeho staršieho brata Františka Ferdinanda. I cisár František Jozef I. ho začal poverovať úlohami pri reprezentácii krajiny a dynastie. Na jeho príkaz dostal Otto k dispozícii palác Augarten a početnejšie služobníctvo.
No ľahkovážny Otto po úlohe hlavy rodu a štátu vôbec netúžil. Politika ho v podstate nezaujímala. Jeho bezstarostný život a milostné avantúry, ktoré vyhľadával a ktorými sa nijako zvlášť netajil, boli príčinou mnohých klebiet. Svoju manželku, saskú princeznú Máriu Jozefu nemiloval. Ich manželstvo bolo úplne formálne a po narodení druhého syna ju celkom opustil a žil samostatne a nezávisle. Páčilo sa mu, že bol označovaný za najkrajšieho jazdeckého dôstojníka armády „krásny Otto“. Jeho milostné vzťahy so ženami boli početné, väčšinou krátkodobé, ale i dlhšie a vášnivé.
V čase presadenia sobáša jeho brata Františka Ferdinanda so Žofiou Chotkovou došlo medzi oboma bratmi k odcudzeniu. V súkromí sobáš svojho brata s nerovnocennou grófkou bezzásadový Otto podporoval, no na verejnosti sa obával vystúpiť na jeho podporu. Typické pre neho bolo, že v čase najostrejšieho sporu radšej sa utiahol do Benátok a tam čakal na vyriešenie situácie. Očividne hral na obe strany, no pred autoritou cisára mal ozajstný rešpekt.
V dôsledku promiskuitných sexuálnych vzťahov sa Otto nakazil a ochorel na, v tej dobe ťažko liečiteľný, syfilis. Rozklad tkaniva mu postupne zasiahol celý organizmus. Kvôli tomu bol Otto v roku 1904 oslobodený od vojenskej služby; jeho menovanie generálnym inšpektorom jazdectva v roku 1905 bolo iba formálnou záležitosťou.
Zomrel vo Viedni, kde ho opatrovala jeho nevlastná matka Mária Terézia Braganza. Pochovaný je v kapucínskej krypte vo Viedni.
Rodinné pomery.
Z manželstva s Máriou Jozefou Saskou (* 1867 - † 1944) pochádzali dvaja synovia:
Bitka pri Lamači

Bitka pri Lamači bolo záverečné vojenské stretnutie rakúskej a pruskej armády v rakúsko-pruskej vojne v roku 1866.
Vojna sa začala na pruských hraniciach v severných Čechách, pokračovala dejiskom najväčšej bitky pri Hradci Králové a ukončená bola krviprelievaním v Lamači pri Bratislave. 
Útočiaca pruská armáda prenasledovala časť porazených rakúskych jednotiek popri rieke Morava. 19. júla obsadila Malacky a o dva dni Stupavu. Prusi sa chystali dobyť Bratislavu, dôležité strategické miesto. Boli by si tak posilnili pozície v prípadnom útoku na Viedeň. 
Rakúske jednotky vytvorili pred Bratislavou mohutný obranný val, rozprestierajúci sa od návršia Hrubá Pleš až po svahy Devínskej Kobyly. Silné delostrelectvo rozostavili pri Lamači a Dúbravke, aby chránilo prístupové cesty od Stupavy. Útok Prusov sa začal ráno 22. júla silnou delostreleckou paľbou na Dúbravku a Lamač. Medzitým sa ďalšie oddiely pokúsili o obchvat rakúskych obranných línií cez Kamzík. Napokon bol útok Prusov odrazený. Pred rozhodujúcim útokom Prusov Bratislavu zachránil začiatok prímeria uzavretého v Mikulove. 
V tejto poslednej bitke rakúskej-pruskej vojny padlo niekoľko sto vojakov na jednej i druhej strane. Ich hroby sú roztrúsené v okolí Lamača, Dúbravky a po návrší Kamzíka. Mierové rokovania sa začali v Mikulove a pokračovali v Prahe, kde 23.8.1866 podpísali mierovú zmluvu. Pražským mierom sa Rakúsko zaviazalo, že sa úplne zrieka Nemecka a svojej nemeckej politiky vôbec. Muselo zaplatiť vojnovú kontribúciu 20 miliónov pruských toliarov. Výsledok vojny bol jedným z určujúcich faktorov neskoršieho rakúsko-uhorského vyrovnania v roku 1867.
Zavinenie (právo)

Zavinenie je vnútorný psychický vzťah človeka jednak k vlastnému protiprávnemu konaniu (porušeniu (ohrozeniu) právnej normy), jednak k výsledku tohto protiprávneho konania, ktorý má za následok trestnú alebo civilnú právnu zodpovednosť. Zavinenie môže byť:
Zavinenie a jeho vzťah k trestnému právu.
Zo zavinenia vychádza subjektívna stránka skutkovej podstaty trestného činu, ktorá vyjadruje psychický vzťah páchateľa ku skutočnostiam charakterizujúcim trestný delikt. V trestnom práve platí zásada, že bez zavinenia niet trestného činu ani trestu. Zavinenie ako obligatórny znak skutkovej podstaty trestného činu sa musí vzťahovať na všetky podstatné okolnosti skutkovej podstaty trestného činu, musí byť dané v čase činu. Jeho forma a intenzita môže byť rôzna. Zavinenie je obligatórnou zložkou subjektívnej stránky trestného činu. Rozlišujú sa dve formy zavinenia: úmysel a nedbanlivosť. 
Úmyselné zavinenie.
Úmyselné zavinenie sa skladá z dvoch zložiek, a to zložky intelektuálnej a zložky vôľovej. Obidve tieto zložky musia zahŕňať jednak ohrozenie alebo porušenie záujmov chránených Trestným zákonom, teda objekt trestného činu a jednak spôsob spáchania trestného činu a ostatné náležitosti, predpokladané príslušným ustanovením Trestného zákona. 
Zavinenie z nedbanlivosti.
Nedbanlivostné zavinenie sa skladá len z intelektuálnej zložky, chýba tu vôľa naplniť znaky skutkovej podstaty trestného činu.
Fúzia

Fúzia môže byť:
Uskutočňovanie fúzie sa nazýva fuzionovanie alebo fúzovanie.
Závit

Závit je technický prvok strojných súčiastok, ktorého tvar je definovaný závitovou plochou. Plocha vzniká navinutím profilu na valec pozdĺž skrutkovice pri definovanom stúpaní.
Závit môže byť:
Bitka pri Veľkých Kostoľanoch

Bitka pri Veľkých Kostoľanoch bolo posledné bojové stretnutie bratríkov s vojskami kráľa Mateja Korvína v roku 1467.
Predohra.
Kvôli sústavným útokom Matejových vojsk sa zvyšky oddielov bratríkov sústredili na Považí. Ich rady posilnili bratríci z Rakúska a Moravy. Ich prvotným cieľom bolo obsadenie strategicky výhodnej Trnavy, no kvôli jej pevným hradbám sa im mesto dobyť nepodarilo. Presunuli sa severnejšie a vybudovali dobre opevnený tábor pri Veľkých Kostoľanoch, odkiaľ podnikali výpady do bližšieho i vzdialenejšieho okolia.
Kapitánom bratríkov bol husitský bojovník Ján Švehla, ktorý predtým istý čas pôsobil dokonca i v Matejových službách.
Bitka.
Matej Korvín obkľúčil tábor bratríkov 6. decembra 1466. Po nepretržitom obliehaní a v obave pred vyhladovaním sa oddiely bratríkov 29. januára nasledujúceho roku Matejovi vzdali.
Kapitán bratríkov Ján Švehla sa pokúsil o útek, ale bol chytený v dedine Stará Turá, ktorú Matej Korvín za zásluhy povýšil na poddanské mestečko.
Okolo dvetisíc bojovníkov padlo, Jána Švehlu a ďalších sto bojovníkov dal Matej obesiť, časť ich zahynula v budínskom väzení. Množstvo preživších bratríkov vstúpilo do kráľových služieb a vytvorilo jadro jeho povestného čierneho pluku.
Dohra.
Porážka bratríckych oddielov v bitke pri Veľkých Kostoľanoch znamenala ich definitívny zánik na území Slovenska.
Kapacita kondezátora

Kapacita kondenzátora je schopnosť kondenzátora udržať na sebe náboj. Ako fyzikálna veličina udáva, aký náboj drží na sebe vodič pri potenciáli 1 volt.
C=εS/d
ε – permitivita, d – vzdialenosť dosiek kondenzatora, S – plocha dosky
Jozef Gregás

Jozef Gregás (* 19. február 1915, Čaradice – † 7. november 1989, Čaradice) bol slovenský ľudový rezbár.
Životopis.
Drevársky robotník na lúpačke v Žarnovici a hutný robotník na peciach v Žiari nad Hronom prežil svoj život v malebnej dedinke Čaradice na úpätí Veľkeho Inovca (Pohronský Inovec) neďaleko Slovenskej brány. S pokusmi o tvorbu začal v dospelom veku. Jeho prvotnou pohnútkou bolo zhotoviť drevenú hračku (koníka) pre svojho syna Ernesta. Drevo ho však zaujalo natoľko, že sa rezbárstvu vo voľných chvíľach začal venovať naplno. Tvoril plastiky a reliéfne obrazy, zachytávajúc dianie na vidieku a taktiež výjavy z vojnového obdobia. Väčšinou vyrezával sošky menších rozmerov z lipového dreva, no neodolal ani výzvam vo forme plastiky Jánošíka v životnej veľkosti. Taktiež sa niekoľkokrát zúčastnil folklórneho festivalu vo Východnej, kde vytvoril tematické monumentálne sochy. Jednou z nadživotne veľkostných plastík bola „Krojovaná matka s dieťatom na rukách“ a ďalšou skupinovou plastikou boli „Tancujúci mládenec a deva“. Na veľkú škodu sa ani jedna so spomínaných plastík nezachovala, keďže organizátori ich vystavovali pod holým nebom a vystavené neustálym vplyvom počasia boli zničené. Našťastie existuje dokument Martina Slivku „Kresané do dreva“(1976),ktorý ukazuje a hovorí o zámeroch a dôvodoch realizácie daných plastík ľudovými rezbármi a zobrazuje aj samotné diela v rôznych fázach vyhotovenia. Posledným dielom, ktoré starnúci a chorľavejúci umelec vytvoril, bol jeho vlastný drevený pomník osadený dvomi reliéfnymi obrazmi s výjavmi z biblie a plastikou hlavy ukrižovaného Ježiša Krista.
Jeho práce sú zastúpené aj v zbierkach:
Run and gun

Run and gun (tiež známy ako run 'n gun alebo ako strielačka videná z pohľadu zvrchu) je pod-žáner akčných videohier zahŕňajúci elementy hier žánru shoot 'em up a plošinoviek. Tieto hry, ktoré spadajú do kategórie viacsmerových videohier, sa stali za posledných vyše 25 rokov veľmi populárnymi najmä vďaka titulom ako Contra, Commando, Gunstar Heroes, Metal Slug alebo Ikari Warriors. Tieto videohry sa okrem iného stali charakteristickými najmä vďaka podpore hry dvoch hráčov súčasne.
Hry videné z pohľadu zboku nútili hráča používať skoky a prikrčenie pre prekonanie prekážok a v postupe hrou, zatiaľ čo u hier prevedených v izometrickom prostredí sa kladie dôraz na schopnosť uhýbania sa nepriateľským strelám a využívanie prirodzených bariér ako krytia.
Charakteristika.
Výzbroj.
Typická hra žánru run and gun pridelí hráčovi na začiatku levelu pomaly strieľajúcu zbraň. V niekoľkých tituloch bola počiatočnou zbraňou zbraň na boj zblízka (najčastejšie dýka) na elimináciu protivníkov na veľmi blízke vzdialenosti. Toto bolo typické pre tituly zo série Metal Slug, Bloody Wolf alebo Rush'n Attack. Tieto hry videné z pohľadu z boku boli zamerané vo veľkej miere prevažne na boj zblízka, ale hráčovi boli prístupné aj strelné zbrane alebo špeciálne vylepšenia, ktoré mohol obdržať po eliminácií určitého bojovníka, respektíve počtu bojovníkov. Ale zahrnutie takýchto herných postupov bolo veľmi ojedinelé, keďže žáner sa zameriaval na rýchlu akciu spojenú zo streľbou ako hlavným spôsobom eliminácie protivníka.
Zdravie a vylepšenia.
Väčšina hier tohto žánru sa vyznačovala tím, že na väčšinu nepriateľov stačil jeden zásah. Hráčova postava sa mohla vo väčšine prípade obnoviť na mieste kde zahynula, ale so stratou určitých unikátnych predmetov. Iné hry, ako napríklad Gunstar Heroes používali systém zásahových bodov.
Multiplayer.
Hry žánru "run and gun" sa často vyznačujú možnosťou kooperatívnej hry.
Podprsenka

Podprsenka je súčasť dámskeho odevu (spodnej bielizne alebo plaviek). Používa sa na zahalenie, podporu, zvýraznenie a modeláciu tvaru poprsia.
História.
V antických štátoch ženy spevňovali poprsie omotaním kusom látky okolo hrude. V stredoveku používali spodnú bielizeň hlavne na ochranu vonkajšieho oblečenia, ktoré bolo drahé. Táto spodná bielizeň bola primitívneho strihu - do plachty vyrezali otvor pre hlavu a ruky. Reálnym predchodcom podprsenky bol korzet, ktorý bol rozšírený hlavne v 19. storočí. Dodnes sa považuje za symbol ženskosti ale aj ako najkoncentrovanejší kus oblečenia. Ženy si korzet obliekali hlavne kvôli predpísanému krásnemu vzhľadu, ktorý mohli dosiahnuť len úzkym driekom.
Veľké inovácie od Viktoriánov:
Prvé patenty na podprsenku boli udelené už koncom 19. storočia, napr. v roku 1889 ho získala Francúzska Herminie Cadolle a v roku 1893 Američanka Marie Tucek pod názvom "Breast supporter". Za skutočnú vynálezkyňu modernej podprsenky sa ale považuje Američanka Marie Phelps Jacobová, ktorá ju vyrobila roku 1913 a o rok na to získala patent. Neskôr svoj patent predala firme Warner Brothers. Práve táto firma ako prvá zaviedla abecedné číslovanie košíčkov podprseniek a tak dokázali zabezpečiť produkty pre ženy s akoukoľvek veľkosťou pŕs.
Veľkým boomom podprseniek boli zlaté hollywoodske časy, kde sa herečky predbiehali vo vymýšľaní rôznych strihov v a typov podprseniek. 
Ženy, ktoré si obľúbili push-up strih, môžu za to ďakovať firme Wonderbra, ktorá ako prvá zaviedla tento strih a pojem na trh.
San Michele al Tagliamento

San Michele al Tagliamento je mesto na Jadranskom pobreží v Taliansku. Známe je najmä pre letný cestovný ruch v časti Bibione, kam chodí veľa ľudí každoročne na letnú dovolenku.
Bibione je stredne veľká časť mesta, ale má iba okolo 3000 obyvateľov. Je rozdelené na niekoľko častí; "Lido dei Pini", "Bibione Pineda", "Bibione Centro". Je to turistické mesto, ktoré radi navštevujú turisti z Nemecka, Rakúska, Maďarska, Česka, Slovenska a Ruska. V posledných rokoch narastá počet turistov z iných krajín, ako napríklad Holandsko, Belgicko, Poľsko, a ich počet stále rastie. Mesto ponúka viac ako 500.000 lôžok na spanie v hoteloch, kampingoch alebo víkendových domčekoch. Turisti sem chodia najmä medzi májom a septembrom, kedy je tu veľmi teplo oproti krajinám, odkiaľ pochádzajú turisti. Obchody a pláže sú tiež len cez sezónu otvorené. 
Tradíciou mesta je, že každý utorok sú na parkovisku pred lunaparkom trhy. Môžete tu kúpiť rôzne veci; oblečenie, uteráky, syry, čerstvé ovocie a originálne talianske salámy. Nachádza sa tu aj obchod s čerstvými rybami, ktorý je otvorený okrem utorka aj v piatok.
Väčšina obchodníkov, predavačov a pracovníkov v agentúrach hovorí po nemecky, pretože väčšina turistov je nemecky hovoriacich; niektorí hovoria aj anglicky. 
Poloha.
Bibione sa nachádza medzi Jadranským morom a riekou Tagliamento. Pri Bibione sa nachádzajú aj lagúny. 
História mesta.
Prvé osídlenie sa predpokladá v 4. a 3. storočí pred Kristom, keď boli prvýkrát osídlené lagúny. Od roku 181 pred Kristom je územie osídlené Rimanmi. Od konca 18. storočia tu objavujú archeológovia pri výkopoch medené mince, sklenené nádoby a hlinený tovar z obdobia Rímskej ríše. Po páde Rímskej ríše a s rozkvetom kresťanstva patrilo Bibione k Concordskému biskupstvu. Začiatkom 20. storočia sa začalo mesto prestavávať a v roku 1950 bolo mesto prerobené. Boli vybudované pláže a kanalizácia.
Situácia dnes.
Predovšetkým Nemci a Rakúšania navštevujú miestne kúpele. Väčšinu zastavanej plochy mesta je pokrytá hotelmi, penziónmi, kampingami. Sú v kategóriách od jedno- po päťhviezdičkové. Je v nich 40 krát viac lôžok ako je počet obyvateľov Bibione. Bibione je obľubené najmä u mladých rodín, ktoré nachádzajú pokoj na plážach a pre ich deti tu sú k dispozícií animačné programy. Tiež sa tu nachádzajú školy windsurfingu a plavecké školy. Tiež sú tu početné bary a diskotéky, kam sa môžu ísť zabaviť.
Kemco

KEMCO (Kotobuki System Co., Ltd.) je počítačová firma zaoberajúca sa vývojom a vydávaním počítačových hier založená v roku 1984 ako divízia spoločnosti "Kotobuki Engineering &amp; Manufacturing Co., Ltd."
Firma KEMCO začala vyvíjať a publikovať hry od roku 1985 prvýkrát pre hernú konzolu NES.
Firma sa stala známou najmä vďaka sérií videohier "Top Gear".
Ion Storm

Ion Storm bola americká softvérová spoločnosť zaoberajúca sa vývojom počítačových hier. Spoločnost založili 15. novembra roku 1996 John Romero, Tom Hall, Jerry O'Flaherty a Todd Porter. John Romero a Tom Hall predtým pôsobili v spoločnosti id Software od jej vzniku.
Vytvorené tituly.
"Daikatana" a "Anachronox" boli pôvodne vyvíjané na Quake engine, ale neskôr boli prepracované do Quake II engine. Po niekoľkých odkladoch bola "Daikatana" vydaná v apríli roku 2000 a "Anachronox" vyšiel v roku 2001. Následne spoločnosť opustili John Romero a Tom Hall. Spoločnosť bola o štyri a pol roka neskôr zrušená vlastníkom Eidos Interactive.
Stanislav Hložek

Stanislav Hložek (alebo Standa Hložek) (* 16. september 1954, Kroměříž) je český spevák, ktorý spoločne s Petrom Kotvaldom tvoril spevácku dvojicu, obľúbenú najmä v 80. rokoch 20. storočia. Ich najväčší hit má názov „Holky z naší školky“.
Životopis.
V roku 1980 začal spolupracovať s Karlom Vágnerom, Hanou Zagorovou a Petrom Kotvaldom. 
V roku 1983 nahral s Kotvaldom svoj najúspešnejší hit – „Holky z naší školky“ hudbu k pesničke napísal Karel Vágner, s textom Pavla Žáka. Celkom sa predalo viac ako 1 milion nosičov. Veľký úspech mala aj pieseň „Můj čas“, ktorú naspieval s Hanou Zagorovou a Petrom Kotvaldom hudbu k nej zložili Peter Orm a Pavel Orm, povôdný text napísal Zdeněk Borovec. Táto úspešná pesnička bola hlavnou pesničkou seriálu Sanitka, ktorý si získal veľkú popularitu v 80. rokoch (20. storočia). Spolu s Petrom Kotvaldom vystupovali na rôznych hudobných festivaloch napr. Bratislavská lýra, Děčínská kotva, Intertalent, Sopoty, Drážďany. V 90. rokoch založil agentúru S. A. Production, ktorá sa podieľa a vytvára detské programy, ktorým sa venoval ako spevák aj moderátor, či už v televízii (Magion, Vega) alebo aj mimo nej. Má kladný vzťah k ľudovej hudbe, v Kongresovém centre uvádza zábavný program nazvaný "Posezení u cimbálu". V súčasnosti okrem koncertov vystupuje v muzikáli Traja muškatieri v roli Porthosa v Divadle Hybernia.
ScummVM

ScummVM je slobodný softvér šírený pod licenciou GNU GPL, ktorý umožňuje bezproblémový beh množstva starších klasických adventúr, vytvorených pre operačný systém MS-DOS. Ide v podstate o plnohodnotný interpreter jazyka SCUMM vyvinutého firmou LucasArts. 
Súčasťou programu sú i pôvodne zdrojové kódy hier "Beneath a Steel Sky", "Broken Sword" a "Broken Sword 2" uvoľnené firmou Revolution Software a
adventúry "Flight of the Amazon Queen". Podporované sú tiež hry "Simon the Sorcerer" a "Simon the Sorcerer 2".
ScummVM je naprogramovaný v C++. Grafický výstup zabezpečuje knižnica SDL. Tým je zaistená ľahká prenositeľnosť na platformy GNU/Linux, Mac OS X, PalmOS, PocketPC, Microsoft Windows, AmigaOS a MorphOS.
Héfaistión

Héfaistión alebo Hefaistion (*cca 360 pred Kr., Pella, Macedónia (dnes Grécko) – †324 pred Kr., Ekbatana) bol macedónsky šľachtic; druh, veliteľ jazdy (chiliarchos) a pravdepodobný milenec Alexandra Veľkého. Všeobecne sa usudzuje, že mu patrila najväčšia Alexandrova náklonnosť. 
Pravdepodobne boli najlepšími priateľmi už od detstva, pretože aj Hefaistion získal svoje vzdelanie na dvore Alexandrovho otca. Hefaistion sa prvýkrát objavuje v okamihu, keď Alexander prišiel k Tróji. Tam obaja priatelia vzdali obete pri svätyniach hrdinov Achilla a Patrokla, pričom Alexander poctil Achilla a Hefaistion Patrokla. Aelian vo svojich Varia Historia (12.7) tvrdí, že "tým naznačil, že je predmetom Alexandrovej lásky, tak ako bol Patroklos predmetom Achillovej".
Vzťah, ktorý sa medzi nimi vyvinul bol neobvykle intímny a sexuálny. Báje vravia, že Alexander v boji muž proti mužovi nebol nikdy porazený, na lopatky ho dostal len Hefaistion. Do vyšších funkcií sa dostal v roku 330 pred Kr. ako veliteľ jazdy, čím sa stal po Filótovej smrti; v roku 327 dostal za úlohu premostiť Indus. Neskôr bol vymenovaný za veliteľa osobnej Alexandrovej stráže a nakoniec za veľmoža. V roku 324 pred Kr. pri hromadne svadbe v Súsách si rovnako ako Alexander vzal jednu z Dáreiových dcér. 
Na jeseň roku 324 pred Kr. išiel Alexander do Ekbatany. Tam sa prihodilo, že Hefaistion, oslabený indickou džungľou a gedrozskou púšťou, po jednom z mnohých pijáckych posedení ochorel a zomrel. Alexander bol od žiaľu celý bez seba. Hefaistionovho lekára dal popraviť, niekoľko dní sa postil a potom vypravil monumentálny pohreb. Neskorší rímski spisovatelia opisovali Alexandrov prejav žiaľu ako prehnaný, no Alexandrovi súčasníci ho asi za taký nepovažovali.
Alexander sa zo smrti Hefaistiona až do konca svojho života v Babylone o rok neskôr nespamätal. Otázka Héfaistionovej rýchlej smrti bola nevyriešená. Nevie sa, či bol otrávený žiarlivou Roxanou, spolubojovníkmi, alebo zomrel len na následok choroby. Poslednú poctu, ktorú Alexander Hefaistionovi preukázal bolo okrem nádherného pohrebu vymenovanie za "héróa".
Vladimír Železný

Vladimír Železný (* 3. marec 1945 Samara, ZSSR) je český podnikateľ a politik. Bol scenáristom seriálu bratislavského štúdia Čs. televízie "Okná vesmíru dokorán". Bol prvým generálnym riaditeľom prvej komerčnej televíznej stanice vo Východnej Európe, TV Nova.
Politika.
V roku 2002 bol zvolený do Senátu Parlamentu Českej republiky vo volebnom okrsku Znojmo za hnutie NEZÁVISLÍ. 
V roku 2004 sa stal poslancom Európskeho parlamentu. V roku 2009 neúspešne kandidoval do Európskeho parlamentu za novú euroskeptickú stranu Libertas.cz.
Nezákonné krátenie daní.
V auguste 2007 bol odsúdený k dvojročnému podmienenému trestu odňatia slobody a k pokute 5 miliónov českých korún za to, že pri dovoze obrazov spolu s galéristom George Novotnym pripravili štát na daniach o takmer 6 miliónov českých korún