Katedra filmových štúdií

Katedra filmových štúdií Filmovej a televíznej fakulty Vysokej školy múzických umení v Bratislave je jedinou svojho druhu na Slovensku. Zameriava sa najmä na výučbu teórie a dejín filmu, televízie a audiovízie.
História.
V období 50. a 60. rokov, vďaka iniciatíve výrazných osobností filmovej vedy Júliusa Pašteku, Ivana Stadtruckera a Petra Mihálika sa následne (v 70.rokoch) otvorilo teoretické štúdium filmu na Divadelnej fakulte VŠMU. Práve Peter Mihálik sa stal rozhodujúcou osobnosťou založeného odboru. Filmová veda v tomto období však stále nebola samostatná. Bola spojená so štúdiom divadelnej vedy, na vtedy novovzniknutej Katedre divadelnej a filmovej vedy, v školskom roku 1978/1979. Prednášky tu okrem týchto mysliteľov viedli napríklad aj Vladimír Mlčoušek alebo Slavomír Magál. Základom prednášok bolo budovanie terminológie filmovej vedy či problematika montáže.
V júni roku 1986 padlo rozhodnutie, ktoré negatívne ovplyvnilo ďalší vývoj filmovej vedy. Odbor filmovej a divadelnej vedy sa na VŠMU zrušil a následne presunul na filozofickú fakultu Univerzity Komenského. O rok neskôr do toho prišlo aj úmrtie Petra Mihálika, ktorého na bývalej katedre nikto nedokázal nahradiť. Študenti filmovej vedy tak strácali na filmovom vzdelávaní a namiesto toho získavali bohatšie vedomosti z estetiky. Medzitým sa zmenila politická situácia, v novembri 1989 sa zrútil komunistický režim a pre filmovú výučbu sa začali otvárali nové možnosti. V roku 1990 bola ustanovená samostatná Filmová a televízna fakulta. Vznikla tak aj samostatná Katedra filmovej vedy. Jej prvým vedúcim sa stal Ivan Stadtrucker. Zmenilo sa aj pedagogické zázemie. Prednášky viedli popri absolventoch z iných odborov už aj poslucháči, ktorí získali teoreticko-filmové vzdelanie u Mihálika, Mlčouška a Stadtruckera v 80.rokoch. Patrili medzi nich napríklad Martin Ciel, Andrej Obuch, Martin Šmatlák a iní. Rozdiel nastal aj v samotnej výučbe. Ťažiskom sa stala filmová veda a história, divadelná veda a estetika sa stali sekundárnymi. Študenti vedy, tak ako iných odborov, museli a dodnes musia preukázať svoje kvality prostredníctvom ročníkových prác, rozsahovo sa odlišujúcich na základe ročníka, v ktorom sa poslucháč nachádza. V roku 1993 prevzal post vedúceho katedry Václav Macek. Došlo tak ku ďalšej zmene. Bol otvorený nový predmet Dejiny slovenského filmu. Opäť sa rozširuje aj pedagogické zázemie, čo bolo podmienené vznikom filmového, výlučne teoretického periodika Kino-Ikon. Obnovil sa aj projekt praktickej výchovy, známy ako Oral History. V roku 2003 sa katedra zmenila na subkatedru v rámci Ateliéru aplikovanej dramaturgie, neskôr sa opäť osamostatnila. V roku 2010 sa vedúcou katedry stala Katarína Mišíková a v roku 2019 ju vystriedala Zuzana Mojžišová, ktorá tento post zastáva dodnes. 
Od roku 2003 tvoria študenti katedry vlastný občasník Frame. Spočiatku vychádzal samostatne, neskôr začal vychádzať dvakrát ročne v rámci odborného časopisu Kino Ikon. Jeho súčasťou bol do roku 2021, kedy sa osamostatnil a prešiel do online priestoru. 
Katedra vystriedala niekoľko názvov: po Katedre filmovej vedy nasledovala Katedra vied o umení, po nej Katedra umeleckej kritiky a audiovizuálnych štúdií, neskôr Katedra audiovizuálnych štúdií a od roku 2022 nesie meno Katedra filmových štúdií. Od roku 2021 je súčasťou Inštitútu teórie divadla, filmu a hudby, pracoviska zriadeného za účelom zabezpečovania výučby v spoločnom univerzitnom študijnom programe s názvom Teória divadla, filmu a hudby.
Štúdium.
Štruktúra štúdia na katedre predstavovala štyri roky, počas ktorých mal poslucháč absolvovať všetky potrebné predmety, následne si obhájiť diplomovú prácu a urobiť štátne skúšky. Toto sa však v 90. rokoch zmenilo. Štúdium bolo tradične rozdelené na bakalársky a magisterský stupeň. Prechod medzi prvým a druhým stupňom je podmienený náročnými kritériami. Na bakalárskom stupni sa mali študenti vzdelávať, tak aby boli schopní následnej práce vo filmových kluboch či kultúrno-osvetových zariadeniach. Na magisterskom stupni zase mali byť absolventi pripravení na prácu vo filmovom ústave, akadémii. Preto bolo napokon požadované, aby študenti už od prvého ročníka povinne publikovali vlastné články. Katedra taktiež pripravovala doktorandov. Začala tak postupne vznikať nová generácia filmových historikov a teoretikov.
Štúdium dnes.
Na bakalárskom stupni študentky a študenti získajú základné vedomosti o dejinách aj súčasnosti svetovej i domácej kinematografie, zoznámia sa s jednotlivými filmovými profesiami, metodologickými postupmi, umenovednými prístupmi. Ťažiskovými predmetmi štúdia sú Dejiny svetového filmu, Dejiny slovenskej kinematografie, Dejiny filmových teórií, Filmová reč či Filmová filológia. Nosným predmetom je Autorský seminár, ktorého výsledkom je koncoročná ročníková či záverečná teoretická práca.
Na magisterskom stupni sa historické i teoretické poznanie a nadobúdanie zručností prehlbuje, obohacuje o nové pohľady a smery. Ťažiskovými predmetmi štúdia sú Súčasný svetový film, Úvod do kognitívnej filmovej teórie, Literatúra a film, Postštrukturalizmus a myslenie o filme, Metódy a prístupy či Súčasný slovenský animovaný film, ale najmä predmet Autorský seminár, v rámci ktorého vzniká ročníková a napokon aj záverečná magisterská práca.