Zob vtáčí

Zob vtáčí () je druh z rodu zob ("Ligustrum") z čeľade olivovité ("Oleaceae"). Je to opadavý, v teplejších oblastiach aj vždyzelený ker, vzácne aj strom. Druh je prirodzene rozšírený v teplejších oblastiach celej Európy. Je to jediný druh z rodu, ktorý sa vyskytuje v Európe.
Názvy.
Slovenské názvy tohto druhu sú: zob vtáčí, zob vtačí, staršie: vtáčí/vtačí zob obyčajný; zastarano: "vtáčia zoba", "vtačízob obecný", "ptačízob obecný", "ptač(ac)í zob". Ľudové názvy sú: vtáčí/vtačí zob, zob; staršie: "zobačka", "ptáčí zobačka", "zimolýz", "samolýš", "birjučina", "bršlen", "bršlinia"
Opis.
Zob vtáčí je voľne rastúci ker 1 až 3 m vysoký, veľmi vzácne aj strom 5 až 6 m vysoký, bohato rozkonárený. Konáre má holé, olivovozelené, so svetlými, v mladosti okrúhlymi, neskôr podlhovastými lenticelami. Púčiky sú vajcovité, kužeľovité, kryté 4 až 6 šupinami. Šupiny sú spočiatku páperisté.
Zob vtáčí má protistojné listy, krátko stopkaté, stopky sú 3 až 10 mm dlhé, čepele sú jednoduché, kopijovité až obrátene vajcovité, končisté, na báze široko klinovité, celistvookrajové, 3 až 6 cm dlhé, na líci tmavozelené, na rube svetlejšie, na jeseň fialové.
Obojpohlavné kvety tvoria vrcholové 6 až 8 cm dlhé súkvetia, ktoré pripomínajú drobné metliny orgovánov. Kvety sú štvorpočetné, krátko stopkaté. Kalich je štvorzubý až skoro celistvý, pri okraji riasnatý, asi 1 mm dlhý, svetlozelený. Lievikovitá korunná rúrka je 5 mm dlhá, biela alebo zelenkastá. Tyčinky sú približne rovnako dlhé ako korunná rúrka. Semenník je dvojpuzdrový, čnelka tenká, blizna dvojlaločná. Kvitne v máji až júni.
Plodom je guľatá, čierna, lesklá bobuľa s priemerom 5 až 10 mm. Semená sú elipsoidné, hnedé, po 1 až 2 v každom puzdre.
Rozšírenie.
Zob vtáčí je prirodzene rozšírený v teplejších oblastiach celej Európy, na severe zasahuje aj do Švédska a Nórska. Jeho areál presahuje aj do severozápadnej Afriky (Maroko) a ďalej na východ až do západnej Ázie (Turecko, Irán, Arménsko, Azerbajdžan a Gruzínsko). Dobre naturalizovaný je aj v juhovýchodnej Austrálii, Južnej Afrike, na Azorských ostrovoch, na Novom Zélande, v USA a južnej Kanade.
Ekológia.
Zob vtáčí obľubuje teplomilné dúbravy, lesostepi, kroviny a lesné lemy. Rastie roztrúsene až hojne v listnatých lesoch na humóznych, čerstvo vlhkých, zvyčajne na vápno bohatších pôdach. Je odolný voči suchu aj nízkym teplotám.
Na Slovensku bol zaznamenaný jeho najvyšší výskyt v nadmorskej výške 893 m.
Zob vtáčí je považovaný za invazívny druh v Severnej a Južnej Amerike (Kanada, USA, Argentína, Brazília), Južnej Afrike, Austrálii a na Novom Zélande.
Význam a využitie.
Zob vtáčí je nenáročná drevina vhodná najmä pre tvarované živé ploty. Najlepšie sa rozmnožuje letnými bylinnými odrezkami.
V Spojených štátoch amerických zaznamenali otravy po zjedení väčšieho množstva bobúľ. Vtákom však neškodia a tie sa tiež najviac starajú o šírenie zobu po krajine.
Hrozby a choroby.
Kvety zoba vtáčieho poškodzujú z dvojkrídlovcov najmä larvy druhu "Placochela nigripes", z čeľade byľomorovité ("Cecidomyiidae"). Z roztočov ("Acari"), druh "Aculus ligustri" sa živý požieraním pletív spodnej strany listov, v dôsledku čoho listy začínajú hnednúť.
Z vošiek parazituje na listoch hostiteľa drobná voška "Myzus ligustri". Napadnuté listy sa následne deformujú a typicky rolujú v smere hlavnej listovej žily. Listy napadá aj hubový patogén "Puccinia isiacae".