burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Malý Kohút

Malý Kohút () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Zdychavou, približne severovýchodne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na území Banskobystrického kraja a okresu Revúca a zasahuje na katastrálne územie mesta Revúca a obce Chyžné. Najbližším sídlom je západne situovaná Muránska Zdychava a Revúčka, juhozápadne sa nachádza Revúca, južne Mokrá Lúka, Revúcka Lehota, Chyžné a Magnezitovce a východne Čierna Lehota a Slavošovce.
Opis.
Malý Kohút leží v severnej časti pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej juhozápadným smerom z Kohúta (). Západne sa nachádzajú Ploštiny (), Šiance (), Cigánka (), Radzim () a Krížna poľana (), južne Michalová (), Železník (), Dachov diel () a Skalica (), východne Biela skala (), Pavlova hora () a Skalka () a severne Grúň (), Pálenisko (), Stolica (), Kohút (), Faltenov vrch (), Lehotská hoľa () a Čelo (). Západné svahy odvodňuje Pstružný potok do Zdychavy, voda z juhovýchodných častí odteká Kozím potokom, oba smerujúce do Muráňa v povodí Slanej. Na vrchol vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol je sčasti pokrytý starším lesným porastom, sčasti mladou vegetáciou po plošnej ťažbe, ktoré umožňujú obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrchy Stolických vrchov, časť Volovských vrchov, Revúcku vrchovinu, Spišsko-gemerský kras a Nízke Tatry.
Edmund Jónas

Edmund Jonás (; vlastným menom "Edmund König", * 14. december 1833, Košice – † 10. máj 1933, Budapešť) bol uhorský technický inžinier, vysokoškolský učiteľ a poslanec uhorského snemu.
Životopis.
Narodil sa v Košiciach, kde bol jeho otec hlavným mestským lesníkom. Po smrti otca sa ho ujal jeho nevlastný otec barón Jozef König. V rokoch 1863 až 1869 študoval na reálnych gymnáziách v Košiciach a Budíne. V roku 1872 promoval na Jozefínskej polytechnickej univerzite a podnikol študijnú cestu po Európe. V roku 1873 bol pomocným učiteľom na univerzite a pokračoval v štúdiách práva a politológie. Od roku 1876 bol pomocným učiteľom na reálnom gymnáziu VIII. budapeštianskeho obvodu.
V roku 1881 bol zvolený za poslanca uhorského snemu za Liberálnu stranu.
V roku 1883 bol vymenovaný za riadneho učiteľa mechaniky na Jozefínskej univerzite, ktorej bol v rokoch 1905 – 1907 rektorom.
Bol členom mnohých spolkov zaoberajúcich sa technickým rozvojom a bol predsedom Budapeštianskeho šachového spolku.
Svojimi článkami o technike prispieval do budapeštianskych novín a časopisov.
Fabrizio Romano

Fabrizio Romano (* 21. február 1993, Neapol) je taliansky futbalový novinár. Pracoval pre Sky Sport Italy a je považovaný za najinformovanejšieho a najspoľahlivejšieho novinára ohľadom správ týkajúcich sa futbalových prestupov.
Osobný život.
Romano sa narodil v Neapole 21. februára 1993. Navštevoval Università Cattolica del Sacro Cuore v Miláne. Romano je fanúšikom anglického klubu Watford FC. Fabrizio je polyglot. Rozpráva anglicky, španielsky, taliansky a portugalsky.
Kariéra.
Romano začal písať o futbale v 16 rokoch, keď ešte študoval na strednej škole. Prvý prestup, ktorý Fabrizio Romano oznámil bol o talianskom futbale, ale neinformoval o talianskom hráčovi. Jeho prvý väčší prestup prišiel s prestupom Maura Icardiho zo Sampdorie do Interu Miláno.Romano uviedol, že po spojení s Icardiho agentom počas informovaní o jeho prestupe z barcelonskej akadémie do Sampdorie v roku 2011 zostali obaja v kontakte. Romanove počiatočné správy o Icardim pomohli agentovi zabezpečiť Icardiho prestup. Agent sa mu chcel odvďačiť a tak ho informoval o prestupe Icardiho do Interu o dva roky neskôr a to bol Romanov prvý veľký úspech. „Povedal mi, že som mu pomohol na začiatku jeho kariéry, a teraz je rad na ňom, aby pomohol mne,“ povedal Romano. Túto správu o prestupe mal už šesť mesiacov pred oficiálnym oznámením prestupu. „Vtedy sa všetko zmenilo.“ Ďalším veľkým príbehom, ktorý Romano považuje za dôležitý vo svojej kariére, bola správa o tom, že Zinedine Zidane opustil Real Madrid. Keď túto správu oznámil bola to svetová exkluzivita. Fabrizio sa na minútu nad týmto pozastavil a povedal si: ‚Do čerta, dal som exkluzívnu spravu o Reale Madridu. O trénerovi Madridu, o futbalovej legende ako Zidane!„ Wow.“
Od svojho nástupu do Sky Sport Italy vo veku 19 rokov si vytvoril a vybudoval kontakty s klubmi, agentmi a sprostredkovateľmi po celej Európe. Romano tiež pracuje ako reportér pre "The Guardian" a CBS Sports. Pracuje v Miláne.
Romano je známy tým, že používa slogan „Here we go!“, ktorý používa pri oznamovaní skompletizovania prestupu. Podľa "90min" je jedným z „najdôveryhodnejších“ expertov na prestupy vo futbale.
Hey! Ba–ba Re–bop

Horúce časy je názov siedmeho štúdiového albumu slovenskej skupiny Polemic. V roku 2015 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo DoubleMann.
ABS-CBN

ABS-CBN Corporation (bežne známa ako ABS-CBN) je filipínsky zábavný a mediálny konglomerát so sídlom v Quezon City. Bola založená v roku 1946 ako Bolinao Electronics Corporation.
Spoločnosť vznikla zlúčením Alto Broadcasting System a Chronicle Broadcasting Network.
Televízne stanice.
Aktuálne.
Vnútroštátne:
Medzinárodné:
Bývalé.
Vnútroštátne:
Medzinárodné:
GMA Network

GMA Network, Inc. (bežne známa ako GMA) je filipínska mediálna spoločnosť so sídlom v Quezon City. V roku 1950 ju založil Robert La Rue Stewart.
Spoločnosť prevádzkuje niekoľko rozhlasových a televíznych staníc na Filipínach, vrátane GMA, GTV, Super Radyo DZBB 594 a Barangay LS 97.1.
Televízne stanice.
Aktuálne.
Vnútroštátne:
Medzinárodné:
Skalka (vrch v Stolických vrchoch)

Skalka () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Čiernou Lehotou, približne severovýchodne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na území Košického kraja, okresu Rožňava a na katastrálnom území obce Čierna Lehota. Najbližším sídlom je juhovýchodne situovaná Čierna Lehota a Slavošovce, východne sa nachádza Hanková, severovýchodne Rejdová a Vyšná Slaná, západne Muránska Huta a Muránska Zdychava, juhozápadne Revúčka a Revúca a južne Revúcka Lehota, Chyžné a Magnezitovce.
Opis.
Skalka leží na východe severnej časti pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Lehotskej hole (). Severne sa nachádza Grúň (), Pálenisko (), Stolica () a Kyprov (), západne Čelo (), Lehotská hoľa (), Faltenov vrch () a Kohút (), južne Malý Kohút (), Dachov diel (), Biela skala () a Ostrý vrch () a východne Pavlova hora (), Veľký Radzim () a Príslop (). Južné svahy odvodňuje riečka Štítnik, vodu zo severných odvádza jeho prítok Lehotský potok, patriace do povodia Slanej. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol je po plošnej ťažbe pokrytý len nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy a Revúcku vrchovinu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesom. Južným úpätím vedie modro značená turistická trasa z Čiernej Lehoty do Faltenovho sedla.
MFK Slovan Giraltovce

MFK Slovan Giraltovce (celým názvom: Mestský futbalový klub Slovan Giraltovce ) je slovenský futbalový klub, ktorý sídli v meste Giraltovce. Založený bol v roku 1916. Od sezóny 2014/15 pôsobil v tretej futbalovej lige, v skupine Východ. Po skončení sezóny 2022/2023 sa klub odhlásil zo súťaže z finančných dôvodov.
Svoje domáce zápasy odohráva na štadióne MFK Slovan Giraltovce s kapacitou 2 000 divákov.
História.
Zápas proti reprezentácií Česko-Slovenska do 21 rokov.
30. mája 1993 Giraltovce odohrali zápas proti reprezentácii Česko-Slovenska do 21 rokov.  Na trávniku v Giraltovciach sa predstavili budúce superhviezdy svetového futbalu ako napríklad: Pavel Nedvěd, Karel Poborský, Patrik Berger, Vladimír Šmicer, Radek Bejbl, Jozef Kožlej a Vladislav Zvara. Bolo to v rámci prípravy na kľúčový zápas reprezentácie Česko-Slovenska proti Rumunsku v Bardejove.
Umiestnenie v jednotlivých sezónach.
Zdroj:
Felix Edmundovič Dzeržinskij

Felix Edmundovič Dzeržinskij (, ; * 11. september 1877, Ivanec, Minská oblasť, Ruská ríša – † 20. júl 1926, Moskva), prezývaný „Železný Felix“, bol boľševický revolucionár a politik. Od roku 1917 až do svojej smrti v roku 1926 viedol prvé dve sovietske tajné policajné organizácie, Čeku a OGPU, a vytvoril tak štátne bezpečnostné orgány porevolučného sovietskeho režimu. Bol jedným z architektov červeného teroru.
Dzeržinskij sa narodil v poľskej rodine šľachtického pôvodu v Minskej gubernii (dnes Bielorusko), od mladosti sa venoval revolučnej politike a v Kaunase pôsobil ako organizátor Litovskej sociálnodemokratickej strany. Bol často zatýkaný a absolvoval niekoľko vyhnanstiev na Sibír, z ktorých opakovane utekal. Zúčastnil sa na ruskej revolúcii v roku 1905 a pokračoval v ďalších revolučných aktivitách v Nemecku a Poľsku. Po ďalšom zatknutí v roku 1912 strávil štyri a pol roka vo väzení, než ho po februárovej revolúcii v roku 1917 prepustili. Potom vstúpil do boľševickej strany Vladimira Iľjiča Lenina a zohral aktívnu úlohu v októbrovej revolúcii, ktorá vyniesla boľševikov k moci.
V decembri 1917 Lenin vymenoval Dzeržinského za vedúceho novozriadenej Celoruskej mimoriadnej komisie (Čeka) a poveril ho potláčaním kontrarevolučných aktivít v sovietskom Rusku. Počas ruskej občianskej vojny sa rozšírila moc Čeky a začala sa kampaň masových popráv známa ako červený teror. V roku 1922 bola Čeka reorganizovaná na Štátne politické riaditeľstvo (GPU) a o rok neskôr na Spojené štátne politické riaditeľstvo (OGPU, "Объединённое государственное политическое управление"), pričom Dzeržinskij zostal na čele tejto vplyvnej organizácie. Okrem toho od roku 1924 pôsobil ako riaditeľ Najvyššieho sovietu národného hospodárstva (VSNKh, "Высший совет народного хозяйства").
Dzeržinskij zomrel v roku 1926 na infarkt. V nasledujúcich desaťročiach sa stal v Sovietskom zväze, Poľsku a ďalších komunistických krajinách široko oslavovaným, na jeho počesť bolo pomenovaných mnoho miest (vrátane mesta Dzeržinsk) a patrí medzi niekoľko sovietskych osobností, ktoré sú pochované v samostatnom hrobe na nekropole pri Kremeľskom múre. Medzitým sa stal aj výrazným symbolom represií a brutality pre kritikov sovietskeho režimu.
Ako sa kalila oceľ

Ako sa kalila oceľ () je socialisticko-realistický román, ktorý napísal Nikolaj Ostrovskij (19041936). S 36,4 miliónmi predaných výtlačkov je jednou z najpredávanejších kníh všetkých čias a najpredávanejšou knihou v ruskom jazyku.
Zhrnutie.
Príbeh sleduje život Pavla Korčagina vrátane jeho bojov v ruskej občianskej vojne a jej následkov. Korčagin počas vojny bojoval na strane boľševikov a bol zranený. Román skúma, ako sa hlavný hrdina lieči zo svojich zranení a stáva sa tak silným ako oceľ.
Román sa začína, keď má Korčagin 12 rokov a žije v meste Šepetivka na Ukrajine. Vyhodia ho zo školy za to, že do cesta na chlieb nasypal tabak, a musí ísť pracovať ako umývač riadu. Ako umývača riadu ho zbijú kolegovia, ale jeho brat Arťom ho bráni. Román sa posúva do veku 16 rokov, keď pracuje v elektrárni. Po strete s cárskou tajnou políciou sa stretáva s boľševikom Žuchrajom. Žuchraj mu rozpráva o boľševikoch a Leninovi. Zoznámi sa aj s Toniou Toumanovou, svojou láskou. Dej románu sa opäť presúva do roku 1917, keď nemecká armáda vtrhne do Šepetovky. Korčagin bojuje proti Nemcom a nakoniec sa pridá k boľševikom v občianskej vojne. Je vážne zranený a čiastočne stráca zrak. Po vojne pracuje ako robotník, okrem iného stavia železnice. Nakoniec je zranený znova a príde o nohy a ruku. Odchádza na Krym, kde dožíva svoje dni. Kniha sa končí tým, že Korčagin si sadá k písaniu autobiografie, čím sa kniha vytvára ako sebarealizačný rámcujúci prvok.
História vydania.
Prvá časť knihy "Ako sa kalila oceľ" vyšla na pokračovanie v roku 1932 v časopise "Mladá garda (Молодая гвардия)". Druhá časť románu vychádzala v tom istom časopise od januára do mája 1934. Román vyšiel v roku 1936 knižne v silne upravenej verzii, ktorá zodpovedala pravidlám socialistického realizmu. V seriálovej verzii Ostrovskij opísal napätú atmosféru Pavlovho domova, jeho utrpenie, keď sa stal invalidom, zhoršenie jeho vzťahu s manželkou a ich rozchod. To všetko sa vo vydaní z roku 1936 a v neskorších vydaniach románu vytratilo.
Adaptácie.
V Sovietskom zväze vznikli podľa tohto románu tri filmy:
V Číne bol román v roku 2000 adaptovaný do rovnomenného televízneho seriálu. Všetci členovia hereckého obsadenia boli z Ukrajiny.
V iných médiách.
Tretí štúdiový album ruskej experimentálnej skupiny Shortparis má názov Так закалялась сталь (Tak sa kalila oceľ, 2019).
Rovena Marková

Rovena Marková (; * 21. máj 1987 Shkodër) je albánska plavkyňa. Zúčastnila sa Letných olympijských hier 2004 v Aténach a Letných olympijských hier 2008 v Pekingu.
Športová činnosť.
Zúčastnila sa svetových šampionátov v plávaní v rokoch 2007, 2008 a 2009 ako aj v šampionáte v krátkom bazéne v roku 2008. Nezískala však žiadnu medailu.
Olympijské hry.
Na Letných olympijských hrách 2004 v Aténach získala 60. miesto v 50 metroch voľným štýlom. Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu získala 58. miesto v rovnakej disciplíne.
Snježana Pejčićová

Snježana Pejčićová (; * 13. júl 1982 Rijeka) je chorvátska strelkyňa. Zúčastnila sa Letných olympijských hier 2008 v Pekingu, Letných olympijských hier 2012 v Londýne, Letných olympijských hier 2016 v Riu a Letných olympijských hier 2020 v Tokiu.
Športová činnosť.
So streľbou začala súťažiť v roku 1995.
Olympijské hry.
V Pekingu sa stala prvou chorvátskou olympioničkou, ktorá získala medailu na letnej olympiáde.
Osobný život.
V roku 2011 vstúpila do Chorvátskych ozbrojených síl.
Evelyn Verrasztóová

Evelyn Verrasztóová (; * 17. júl 1989, Budapešť) je maďarská plavkyňa. Zúčastnila sa Letných olympijských hier 2004 v Aténach, Letných olympijských hier 2008 v Pekingu, Letných olympijských hier 2012 v Londýne, Letných olympijských hier 2016 v Riu a Letných olympijských hier 2020 v Tokiu.
Natália Martišková

Natália Martišková (* 24. jún 1999, Nitra) je slovenská profesionálna basketbalistka, hrajúca na pozícii rozohrávačky. V súčasnosti hráva za tím Piešťanské Čajky v slovenskej extralige a v Eurocupe a za slovenskú ženskú reprezentáciu. Je dvojnásobná majsterka Slovenska a víťazka Slovenského pohára s Piešťanskými Čajkami, účastníčka ME v basketbale 2021.
Životopis.
Martišková sa narodila v Nitre, kde aj začala na škole s basketbalom. Od detstva pôsobila v družstve BKM JUNIOR UKF Nitra. Za Nitru hrávala v extralige] žien v sezónach 2016/17, 2017/18 a 2018/2019, pričom patrila k oporám tímu. Keďže Nitra sa do sezóny 2019/20 neprihlásila, Martišková nastupovala za klub MBK Stará Turá v 1. lige žien. V roku 2020 prestúpila do klubu Piešťanské Čajky. S Čajkami sa prepracovala do pozície širšej základnej zostavy a získala s nimi dva tituly majsteriek Slovenska v sezónach 2021/22 aj 2022/23. V roku 2023 vyhrala tiež Slovenský pohár v basketbale žien. Za Čajky Martišková hrala tiež v klubovej súťaži v Eurocup.
Martišková je súčasťou slovenskej seniorskej reprezentácie po tom, čo bola súčasťou tiež mládežníckych národných družstiev. V roku 2021 bola súčasťou slovenského tímu na majstrovstvách Európy. Je súčasťou reprezentácie aj v príprave na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2023.
Študuje odbor telesná výchova v kombinácii anglickým jazykom a literatúrou na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre.
Príslop (vrch v Stolických vrchoch)

Príslop () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Čiernou Lehotou, približne severovýchodne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na území Košického kraja, okresu Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Čierna Lehota, Slavošovce a Rejdová. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Čierna Lehota a Slavošovce, východne sa nachádza Markuška, Hanková a Brdárka, severovýchodne Vyšná Slaná a Rejdová a západne Muránska Zdychava.
Opis.
Príslop leží na východe severnej časti pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom z vrchu Stolica (). Južne sa nachádza Biela skala (), Ostrý vrch (), Pavlova hora () a Hriadky (), východne leží Ždiar (), Spúšťadlo (), Veľký Radzim () a Kilhov (), severne Čierna hora (), Skalie (), Buchvald () a Pálenisko () a západne Kyprov (), Stolica (), Lehotská hoľa (), sedlom Olochova jama oddelený Grúň (), Skalka () a Kohút (). Južné svahy odvodňuje Lehotský, juhovýchodné Židlovský potok a východné Kotelnica, všetky smerujúce do riečky Štítnik, vodu zo severných odvádza Žolíkovský potok, smerujúci do Slanej. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol je po plošnej ťažbe pokrytý len nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu a Kráľovu hoľu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no západne pod vrcholom leží sedlo Olochova jama, kde sa križuje:
Olochova jama

Olochova jama () je sedlo v Stolických vrchoch. Prechádza ním Chodník Pavla Jozefa Šafárika.
Poloha.
Sedlo sa nachádza v severovýchodnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Stolica. Je situované v hrebeni, vybiehajúcom východným smerom z masívu Stolice () a oddeľuje západne ležiaci Grúň () a východne vrch Príslop (). 
Patrí do Košického kraja, okresu Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Rejdová a Čierna Lehota. 
Opis.
Severnú časť sedla a hrebeňa odvodňuje Gandžalovou dolinou Žoltkovský potok do rieky Slaná, voda z južných svahov odteká Lehotským potokom do riečky Štítnik, patriacej rovnako do povodia Slanej. Sedlo a jeho okolie pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený výhľad. Je tu významná križovatka značených turistických trás.
Peter Mišík (diplomat)

Peter Mišík (* 22. apríl 1965) je slovenský herec, politik a diplomat. Od mája do októbra 2023 bol štátnym tajomníkom Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí SR v úradníckej vláde Ľudovíta Ódora. V rokoch 20172023 pôsobil ako veľvyslanec Slovenska v Rakúsku a stály predstaviteľ Slovenska pri medzinárodných organizáciách vo Viedni.
Mojich osemdesiat

Mojich osemdesiat môže byť:
Mojich osemdesiat (Peter Lipa)

Mojich osemdesiat je názov kompilačného hudobného albumu slovenského speváka Petra Lipu, ktorý vydalo v roku 2023 hudobné vydavateľstvo Opus.
Kompiláciu, ktorá svojim námetom vychádzala z podobného projektu k 80. narodeninám Milana Lasicu (z r. 2020), s totožným názvom "Mojich osemdesiat" a graficky zhodne spracovanou titulnou stranou obalu, dramaturgicky spracoval hudobný publicista Juraj Čurný. 
Táto kompilácia 80 nahrávok k osemdesiatinám Petra Lipu vyšla na štyroch CD: s výberom nahrávok z rokov 19691993 (CD1), 19942004 (CD2), 20052022 (CD3) a štvrtým špecifickým kompaktným diskom, ktorý má podtitul "Duetá a spolupráce".
Veľká cena Španielska 2023

Veľká cena Španielska 2023 (špa. Formula 1 AWS Gran Premio de España 2023) sa uskutočnila 4. júna 2023 na pretekárskom okruhu Circuit de Barcelona-Catalunya v mestečku Montmeló, ktoré leží neďaleko od Barcelony. Boli to siedme preteky sezóny 2023 Majstrovstiev sveta Formule 1.
Na rozdiel od minulého roka bola odstránená šikana v zákrutách 14 a 15 pred rovinkou štart-cieľ, čo by malo uľahčiť predbiehanie.
Lídrom svetového šampionátu pred Veľkou cenou bol Max Verstappen z tímu Red Bull Racing. Na druhom mieste bol jeho tímový kolega Sergio Pérez a tretí bol Fernando Alonso z Aston Martinu.
Verstappen vyhral Veľkú cenu pred oboma pilotmi Mercedesu Lewisom Hamiltonom a Georgeom Russellom.
Výsledky.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Preteky.
Poznámky:
Pálenisko (vrch v Stolických vrchoch)

Pálenisko () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Rejdovou, približne severovýchodne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na území Košického kraja, okresu Rožňava a na katastrálnom území obce Rejdová. Najbližším sídlom je na severovýchodnom úpätí situovaná Rejdová, východne sa nachádza Vyšná Slaná a Brdárka, juhovýchodne Markuška a Hanková, južne Slavošovce a Čierna Lehota, západne Muránska Huta a Muránska Zdychava a severne Telgárt.
Opis.
Pálenisko leží na východe severnej časti pohoria, v rázsoche bočného hrebeňa, vedúceho východným smerom z vrchu Stolica () na Príslop (). Severne sa nachádza Čierna hora (), Skalie (), Buchvald (), Trsteník () a Priehybka (), západne Kyprov (), Stolica (), Lehotská hoľa () a Faltenov vrch (), južne Kohút (), Skalka (), Grúň (), Pavlova hora () a Príslop () a východne Kilhov (), Veľký Radzim () a Strieborná (). Severné a západné svahy odvodňuje potok Mlynná, južné a východné Žolíkovský potok do Slanej. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrcholová oblasť je po plošnej ťažbe pokrytá len nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť najmä okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy a Revúcku vrchovinu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z Rejdovej. Z tejto obce však vedie aj žlto značená turistická trasa juhovýchodným úbočím do sedla Olochova jama.
Gejza Polónyi

Gejza Polónyi (; * 3. apríl 1848, Žitavany – † 1. február 1920, Budapešť) bol uhorský právnik, poslanec uhorského snemu a v rokoch 19061907 minister spravodlivosti uhorskej vlády.
Životopis.
Pochádzal zo zemianskej rodiny Polónyiovcov. Jeho otec, Ľudovít Polónyi (18141882) bol šafárom grófa Štefana Kegleviča. Jeho matka Klára rod. Gaálová (18331886) bola príbuznou rodiny Majtényiovcov. Potom, čo jeho otec zbankrotoval ho vychovával strýko Alojz Polónyi. Štúdiá absolvoval v Ostrihome, Komárne, Bratislave a Nitre. Študoval aj v benediktínskej škole v Győri, kde bol tajomníkom literárneho krúžku a zároveň redaktorom časopisu "Púčiky nádeje (Reménybimbok)". Aj v Bratislave pôsobil v literárnom krúžku, ktorého členom bol aj básnik Alexander Endrődi.
Svoju brannú povinnosť odslúžil ako jednoročný dobrovoľník v roku 1869 vo vojenskom námorníctve. Po ukončení právnickej akadémie absolvoval súdne skúšky a v roku 1871 sa stal koncipientom pri kráľovskej tabuli. Po zložení advokátskych skúšok si v roku 1872 v Budapešti otvoril advokátsku kanceláriu.
V roku 1881 bol vo volebnom okrsku Szolnok zvolený za poslanca uhorského snemu za Stranu nezávislosti. Okrem toho sa venoval publicistike v "Národných novinách (Nemzeti újság)".
Vo voľbách v roku 1884 sa do parlamentu nedostal, ale v roku 1886 sa mu v doplňujúcich voľbách podarilo opäť získať mandát vo volebnom okrsku Güssing. V nasledujúcich voľbách v rokoch 1887, 1892 a 1896 získal mandát vo volebnom okrsku Hajdúszoboszló. V parlamente sa stal známym svojimi interpeláciami. Krátky čas bol podpredsedom Nezávislej a osemaštyridsiatnickej strany a významne prispel k prijatiu zákonov o občianskych sobášoch, súdnej reforme, ako aj zákona o obranných silách v roku 1889.
Vo voľbách v roku 1901 mandát nezískal, no v roku 1903 vyhral doplňujúce voľby vo volebnom okrsku Târgu Secuiesc (dnes Rumunsko). Keď v roku 1905 vyhrala voľby jeho Nezávislá a osemaštyridsiatnická strana, spôsobilo to vážnu vnútropolitickú krízu, keďže cisár František Jozef I. odmietol výsledky uznať a v roku 1906 sa museli voľby konať znovu.
Vo voľbách v roku 1906 získal mandát v Budapešti a stal sa ministrom spravodlivosti. Z funkcie odstúpil v roku 1907 po osobnostných škandáloch, ktoré inicioval jeho politický rival z jeho vlastnej strany Zoltán Lengyel (ten bol za ne odsúdený pre ohováranie). Následne vystúpil aj zo strany.
Vo voľbách v roku 1910 získal mandát v levickom volebnom okrsku, kde kandidoval ako nezávislý. V rokoch 1918 až 1920 bol predsedom Rady pre verejnoprospešné práce v Budapešti. Počas trvania Maďarskej republiky rád bol krátky čas väznený.
Ženatý bol s Annou Steinitzerovou (18541937), s ktorou mal 11 detí, avšak iba tri sa dožili dospelosti.
Čajka tenkozobá

Čajka tenkozobá (lat. "Chroicocephalus genei") je malý druh čajky z čeľade čajkovité. Obýva oblasť Stredozemného mora. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov čajka tenkozobá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celkové stavy nie sú známe, populácia v Európe je klesajúca s vypočítanou rýchlosťou klesania 25% počas troch generácií, v ostatných častiach areálu rozšírenia môže byť stabilná alebo aj stúpajúca.
Výskyt a stav na Slovensku.
Na Slovensku bola pozorovaná prvý krát pri rieke Dunaj 28. mája 2023, zapísané v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota nie je uvedená, nakoľko je zaradená medzi druhy prirodzene sa nevyskytujúcie na území Slovenska.(Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Team Seas

Team Seas (slov. „tím moria“, štylizované ako #TEAMSEAS) je medzinárodná spoločná zbierka finančných prostriedkov, ktorú spustili youtuberi MrBeast a Mark Rober ako pokračovanie Team Trees. Zbierke sa podarilo získať viac ako 33 miliónov amerických dolárov. Všetky dary zo zbierky putujú do organizácii Ocean Conservancy a Ocean Cleanup, pričom si organizácie dary rozdelia. Finančná zbierka sa zaväzuje odstrániť 30 miliónov libier (14 miliónov kilogramov) morského odpadu z oceánu odstránením 1 libry (0,45 kilogramu) morského odpadu z oceánu za každý darovaný dolár. K 2. júnu 2023 bolo vyzbieraných 33 386 015 dolárov.
Pozadie.
Predchádzajúcu finančnú zbierku, Team Trees, odštartovali 25. októbra 2019 tiež MrBeast a Mark Rober. Rozhodli sa vyzbierať 20 miliónov dolárov, čo sa podarilo. Od dátumu začiatku zbierky Team Seas je stále možné darovať na webovej stránke Team Trees a je tam aktualizovaný postup výsadby.
Šírenie.
Cieľom Team Seas bolo odstrániť 30 miliónov libier (14 miliónov kilogramov) morského odpadu z oceánu do konca roka 2021 vyzbieraním 30 miliónov dolárov, pričom za každý darovaný dolár sa odstráni jedna libra. Projekt bol hromadne zverejnený cez internet na mnohých rôznych platformách sociálnych médií v piatok 29. októbra 2021 o 13:00 PT. Na YouTube vytvorili videá o finančnej zbierke tisíce autorov zo 145 krajín s celkovým počtom 1 miliárd videní. Väčšina autorov počas väčšiny svojich videí vysvetľovala účel Team Seas a presvedčovala divákov, aby prispeli do Team Seas, zatiaľ čo niektorí do svojich videí pridali krátky vysvetľujúci segment. Videá na TikTok obsahovali aj nálepku s darom pre kampaň.
MrBeast zverejnil 29. októbra 2021 video, ktoré ukazuje, ako jeho tím čistí znečistené pláže v Bajos de Haina v Dominikánskej republike ako dobrovoľníci pre Ocean Conservancy. Mark Rober v ten istý deň zverejnil video natočené s The Ocean Cleanup.
1. novembra 2021 daroval Tobi Lütke, generálny riaditeľ Shopify, 1 200 001 USD, čím prekročil sumu 1 000 001 USD, ktorú daroval Team Trees.
NOLA (album Petra Lipu)

NOLA je šestnásty sólový štúdiového albumu slovenského speváka Petra Lipu. Tento album v roku 2023 vydalo hudobné vydavateľstvo East-West Promotion.
Názov NOLA Lipa použil podľa slangového akronymu pre názov amerického mesta New Orleans (Louisiana).
Peter Lipa v roku 2022 navštívil mesto New Orleans, ktoré je považované za kolísku džezu. Oslovil tam producenta a bubeníka Jamisona Rossa, s ktorým nahrával v štúdiu Marigny. Pre album NOLA pripravil päť demonahrávok, na ktorých jeho spev sprevádzala iba gitara. Tieto svoje hudobné nápady poslal svojim slovenským spoluhráčom a z nich vzniklo päť slovenských verzií skladieb, ktoré majú na albume názvy „Blíženec“, „Dobehnúť čas“, „Užitočný“, „Niekde som čítal“ a „Čosi“. Tieto isté skladby s anglickými textami a názvami nahral s americkými hudobníkmi v New Orleanse. Texty piesní majú rovnaký hudobný základ, no nie sú prebásnené, ale písané samostatne. Ako bonus do zoznamu pribudla s muzikantmi z USA nahratá neworleanská coververzia pesničky „Balada o štyroch koňoch“, ktorá ako jedenásta skladba albumu dostala názov „4 kone v Nola“.
Nohejbalista roka

Nohejbalista roka je ocenenie udeľované Slovenskou nohejbalovou asociáciou najlepšiemu nohejbalistovi Slovenska. Anketa nohejbalista roka je ocenenie udeľované každoročne najlepšiemu nohejbalistovi Slovenska v kategórii muži, juniori, žiaci a ženy. Organizátorom ankety je Slovenská nohejbalová asociácia a jej cieľom je odmeniť výkony najlepších hráčov v danom kalendárnom roku. Vyhodnotenie ankety nohejbalista roka sa uskutočňuje (v súlade s plánom činnosti SNA na daný kalendárny rok) v mesiaci január na konferencii SNA a slávnostné odovzdanie cien v mesiaci február / marec počas Slovenského pohára.
Konečné poradie je výsledkom hlasovania nohejbalových členov komisie reprezentácie, VV SNA, zástupcov klubov, predsedov ligy a prezidenta SNA.
TV Azteca

Televisión Azteca S.A.B. de C.V. je mexický mediálny konglomerát, ktorý vlastní Grupo Salinas. V roku 1993 ju založil Ricardo Salinas Pliego. Je to druhá najväčšia masmediálna spoločnosť v Mexiku po Televise.
Grúň (vrch v Stolických vrchoch)

Grúň () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Čiernou Lehotou, približne severovýchodne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na území Košického kraja, okresu Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Čierna Lehota a Rejdová. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Čierna Lehota a Slavošovce, východne sa nachádza Markuška, Hanková a Brdárka, severovýchodne Vyšná Slaná a Rejdová a západne Muránska Huta a Muránska Zdychava.
Opis.
Grúň leží na východe severnej časti pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom z vrchu Stolica () na Príslop (). Južne sa nachádza Skalka (), Biela skala (), Ostrý vrch () a Pavlova hora (), východne Hriadky (), sedlom Olochova jama oddelený Príslop, Spúšťadlo (), Veľký Radzim () a Kilhov (), severne Čierna hora (), Skalie (), Buchvald (), Pálenisko (), Priehybka () a Kyprov () a západne Stolica (), Lehotská hoľa (), Faltenov vrch () a Kohút (). Severnú časť hrebeňa odvodňuje Žolíkovský potok do Slanej, voda z južne sa zvažujúcich svahov odteká Lehotským potokom do riečky Štítnik. Na vrchol vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol je po plošnej ťažbe pokrytý len nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu, nezriedka tiež Vysoké Tatry a vrchy v Maďarsku.
Gold (Vašo Patejdl)

Gold je kompilácia Vaša Patejdla, ktorú v roku 2005 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus.
Eva Doležalová

PhDr. Eva Doležalová, Ph.D. (* 1. jún 1972, Praha) je česká historička-medievistka.
Je absolventkou Filozofickej fakulty Karlovej Univerzity v Prahe, kde v roku 1996 ukončila magisterské štúdium odboru histórie – pomocné vedy historické a archívnictvo a roku 2004 získala tiež doktorát, pri ktorom obhájila prácu s názvom "Prosopografický výzkum svěcenců pražské arcidiecéze z let 13951416".
V súčasnej dobe (2023) pôsobí v Historickom ústave Akadémie vied ČR, kde pracuje ako vedúca a vedecká pracovníčka Oddelenia dejín stredoveku a tiež zástupkyňa riaditeľa, a v Centre medievistických štúdií. Od roku 2002 externe spolupracuje s Ústavom českých dejín FF UK a od r. 2010 vyučuje na Katedre cirkevných dejín a literárnej histórie na Katolíckej teologickej fakulte UK.
Bádateľsky sa špecializuje na stredovekú históriu, najmä na témy z cirkevných dejín, rádového školstva, spolužitia Židov so stredovekou spoločnosťou v českých krajinách a ďalšie. Je autorkou mnohých odborných prác.
Porte de Saint-Cloud (parížske metro)

Porte de Saint-Cloud je stanica parížskeho metra na linke 9 v 16. obvode v Paríži pod námestím "Place de la Porte de Saint-Cloud".
Dejiny.
Stanica bola otvorená 29. septembra 1923 a až do roku 1934 bola konečnou stanicou.
Na tejto stanici sa počítalo s napojením do stanice Porte Molitor a cez ňu prepojením s linkou 10. Táto vetva mala slúžiť predovšetkým pri doprave na neďaleký štadión Parc des Princes. Projekt bol síce realizovaný, ale stanica "Porte Molitor" nebola nikdy pre verejnosť otvorená a spojenie nebolo uvedené do prevádzky. V stanici sú preto dnes na nástupišti celkom štyri koľaje a bola tu dokonca aj piata, čo je jediný prípad v parížskom metre.
Názov.
Stanica bola pomenovaná podľa námestia, na ktorom stávala jedna z parížskych mestských brán - "Porte de Saint-Cloud", ktorá nesie meno svätého Chlodoalda.
Saguenay

Saguenay môže byť:
Metylformiát

Metylformiát, tiež nazývaný metylmetanoát, je metylester kyseliny mravčej. Je najjednoduchším príkladom esteru, je to bezfarebná kvapalina s vôňou po éteri, vysokým tlakom pár a nízkym povrchovým napätím. Metylformiát je prekurzorom mnohých ďalších zlúčenín komerčného záujmu.
Výroba.
Metylformiát sa môže laboratórne vyrábať, kondenzačnou reakciou metanolu a kyseliny mravčej:
Priemyselne sa však zvyčajne vyrába kombináciou metanolu a oxidu uhoľnatého (karbonylácia) v prítomnosti silnej zásady, akou je metoxid sodný:
Tento proces výroby metylformiátu, ktorý komerčne praktizuje spoločnosť BASF medzi inými spoločnosťami, poskytuje až 96 % výnos. Katalyzátor pre tento proces je citlivý na vodu, ktorá môže byť prítomná v surovine oxidu uhoľnatého, ktorý sa bežne získava zo syntézneho plynu. Veľmi suchý oxid uhoľnatý je preto nevyhnutný.
Použitie.
Metylformiát sa používa predovšetkým na výrobu formamidu, dimetylformamidu a kyseliny mravčej. Tieto zlúčeniny sú prekurzormi alebo stavebnými blokmi mnohých užitočných derivátov.
Kvôli svojmu vysokému tlaku pár sa používa na rýchloschnúce povrchové úpravy a ako expander pre niektoré aplikácie polyuretánovej peny a ako náhrada za CFC, HCFC a HFC . Metylformiát má nulový potenciál poškodzovania ozónovej vrstvy a nulový potenciál globálneho otepľovania. Používa sa aj ako insekticíd.
Historickým používaním metylformiátu, ktorý naň občas priťahuje pozornosť, bolo chladenie. Pred zavedením menej toxických chladív sa metylformiát používal ako alternatíva k oxidu siričitému v domácich chladničkách.
Krížna poľana

Krížna poľana () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Dlhou Lúkou, približne západne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Tŕstie. Leží na území Banskobystrického kraja, okresu Revúca a na katastrálnom území mesta Revúca a obcí Muránska Dlhá Lúka a Ratkovské Bystré. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Muránska Lehota, severovýchodne ležiaca Muránska Dlhá Lúka a východne mesto Revúca, južne sa nachádza Ratkovské Bystré a Krokava a západne mesto Tisovec.
Opis.
Krížna poľana leží v strednej časti pohoria, v hrebeni, vedúcom z vrchu Tŕstie () cez Tri chotáre (). Severne sa nachádza Pavelková (), Cigánka (), Čelo () a Radzim (), východne Stolica (), Lehotská hoľa (), Faltenov vrch (), Kohút () a Dachov diel (), južne Šrámová (), Tŕstie () a Salašiská () a západne Tri chotáre (), Šarkanica () a Macov vrch (). Severné svahy odvodňuje Červený potok, juhovýchodné Dolinský potok, oba smerujúce do Muráňa v povodí Slanej, voda z juhozápadnej časti odteká riečkou Turiec. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť najmä okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu, Veporské vrchy a Spišsko-gemerský kras.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi, odbočujúcimi zo značených trás. V blízkosti vedie:
Fontána pre Zuzanu 3 (album)

Fontána pre Zuzanu 3 (s podtitulom: „"Soundtrack z romantickej hudobnej komédie Dušana Rapoša o láske, Afrike a čokoládových anjeloch."“) je názov soundtracku k rovnomennému filmu Dušana Rapoša z roku 1999. Album v tom istom roku ako vyšiel do kín film dalo na hudobný trh vydavateľstvo Mercury.
Na soundtracku "Fontána pre Zuzanu 3" je pätnásť originálnych nahrávok, ktoré naspievali: Ibrahim Maiga, Barbara Haščáková, Branislav Holíček, Continental Singers Slovakia a Jožo Ráž. Piesne z väčšej časti otextoval Jozef Urban. Hudbu zložil Václav Patejdl. 
Dej tretej časti série o o fontáne pre Zuzanu bol situovaný do afrického prostredia. V 90. rokoch 20. storočia v slovenskej zábave patril medzi výrazné postavy „Slovák s africkými koreňmi“, Ibrahim Maiga, ktorý do tohto projektu prispel aj ako autor hudby a textov, spevák a aj ako herec v hlavnej úlohe. Medzi rádiové hity z tohto albumu patrili nahrávky: „Čierna bača“, „Ibi Yoyo“, ale hlavne veľmi úspešná pieseň „Voda, čo ma drží nad vodou“.
Androtión

Androtión () môže byť:
Deva (tyčinka)

Deva je čokoládová tyčinka s rumovou príchuťou, vyrábaná rovnomennou slovenskou čokoládovňou. Originálna tyčinka, Deva Klasik, sa vyrába už od roku 1951.
V minulosti bola tyčinka Deva známa pod názvom Milena. Tento názov v súčasnosti používa podobná tyčinka českej čokoládovne Orion.
Počas socialistického režimu v Česko-Slovensku sa tyčinky vyvážali aj do Kanady, Spojených štátov a Spojených arabských emirátov. V 80. rokoch 20. storočia to boli Spojené kráľovstvo, Singapur, Saudská Arábia, Kuvajt, Jemen, Afganistan a Austrália. Teraz je o ňu záujem v Ázii, konkrétne v Číne a opäť v Singapure.
Salašiská

Salašiská () je názov vrchu v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Tisovcom, približne západne od Revúcej. Je najvyšším vrchom podcelku Tŕstie.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Tŕstie. Leží na území Banskobystrického kraja, okresu Rimavská Sobota a na katastrálnom území obce Krokava. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaný Tisovec, západne ležiaca Rimavská Píla, juhozápadne Hačava, juhovýchodne Krokava, východne Ratkovské Bystré a Revúca a severovýchodne Muránska Lehota a Muráň. Vrcholom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Muránska planina a na západných svahoch leží prírodná rezervácia Tŕstie.
Opis.
Vrch leží v strednej časti pohoria, v hrebeni, vedúcom z vrchu Tŕstie () na Tri chotáre (). Severne sa nachádza Šarkanica (), Macov vrch (), Tri chotáre () a Krížna poľana (), východne leží Šrámová (), Dutková () a Predné Tŕstie (), južne Rovienky (), Lazy () a Tŕstie () a západne Ostrá (), Poľana () a Hradová (). Severozápadné svahy odvodňuje Losinec a Ľadový potok do Rimavy, južné sú pramennou oblasťou riečky Blh a voda z východných odteká prítokmi Turca v povodí Slanej. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť najmä okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu, Veporské vrchy, Spišsko-gemerský kras a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi, odbočujúcimi zo značených trás. V blízkosti vedie:
Androtión (historik)

Androtión (; okolo roku * 410 pred Kr. – † 340 pred Kr.) bol grécky historik.
Androtión, syn Andróna z atického dému Gargéttos, po štúdiách u rétora Isokrata vstúpil do politiky v Aténach niekedy pred rokom 385/4 pred Kr., potom slúžil štátu v rôznych funkciách viac ako štyridsať rokov. Uvádza sa, že svoj život dožil vo vyhnanstve v Megare, kde napísal dejiny Atiky do roku 343 pred Kr. Toto dielo (dnes už stratené) malo osem kníh, bolo rozsiahlejšie (možno dvakrát tak dlhé) ako Kleidemovo dielo "Atthis". Zatiaľ čo mnohí miestni historici sústredili svoju energiu na „mýtické“ obdobie aténskych dejín, Androtión (a tiež po ňom Filochoros) sa viac zaujímal o históriu svojej doby.
Jeho dielo bolo jednoznačne rešpektované, pretože bolo hlavným prameňom pre Filochorovo historické dielo "Atthis" a pre Aristotelovu "Ústavu aténsku".
Kamikadze Lover

Kamikadze Lover je názov albumu coververzií hitov slovenskej pop rockovej skupiny Elán, ktorý v roku 1982 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus.
Album bol s rôznymi obalmi a identickými katalógovými a maticovými číslami vydaný v roku 1982 ako "Waiting For Love".
Ide o kompiláciu predtým vydaných slovenských piesní z dvoch albumov kapely a niekoľkých ich singlov. Pôvodné štúdiové nahrávky boli pre tento projekt predabované a naspievané v angličtine. Anglické texty piesní nemusia byť obsahovo identické so slovenskými originálmi. Originálne piesne pre tento album boli v slovenskom jazyku: „Zlodej slnečníc“, „Čakám ťa láska“, „Aj keď bez peňazí“, „Chcel by som ti šepkať“, „Ulica“, „Kaskadér“, „Kamaráti“, „Mláďatá“, „Koľko a čo za to“, „Tenisky“, „Ja viem“ a „Kamikadze lásky“.
Lance Henriksen

Lance Henriksen (* 5. máj 1940, New York, New York, USA) je americký herec. Jeho najznámejšou úlohou bola postava Franka Blacka, v televíznom seriáli "Milénium" (1996 - 1999).
Detstvo a mladosť.
Henriksen sa narodil 5. mája 1940 na Manhattane v New Yorku. Jeho otec, James Henriksen, bol nórsky obchodný námorník a boxer prezývaný „Icewater“, ktorý strávil väčšinu svojho života na mori, zatiaľ čo jeho matka Margueritte Werner sa snažila nájsť prácu ako tanečná inštruktorka, čašníčka a modelka. Jeho rodičia sa rozviedli, keď mal dva roky. V rokoch 1955 až 1958 slúžil v Námorníctve Spojených štátov amerických a dosiahol hodnosť poddôstojníka tretej triedy.
Kariéra.
Henriksen bol 30 rokov negramotný pri prácu v divadle, sa naučil čítať. Henriksen debutoval vo filme v roku 1972. V roku 1982 hral vo filme "Piraňa 2: Lietajúci zabijaci" kde spolupracoval s Jamesom Cameronom. Ten ho chcel obsadiť do hlavnej role vo filme "Terminator" z roku 1984, no rolaa nakoniec pripadla Arnoldovi Schwarzeneggerovi a Henriksen sa vo filme objavil vo vedľajšej úlohe.
Henriksen hral androida Bishopa v Cameronovom filme "Votrelci" z roku 1986 a ako Bishopov nemenovaný dizajnér v "Votrelec 3" z roku 1992. Hral aj Charlesa Bishopa Weylanda, muža, na ktorom bol Bishop založený, vo filme "Votrelci vs. Predátor" z roku 2004. 
V roku 1996 Henriksen hral v televíznom seriáli "Milénium", ktorý vytvoril a produkoval Chris Carter, tvorca televízneho seriálu "Akty X". Henriksen hral Franka Blacka, bývalého agenta FBI, ktorý mal jedinečnú schopnosť nahliadnuť do myslí vrahov. Carter vytvoril televíznu rolu špeciálne pre Henriksena. Jeho herecké výkony v televíznom seriály, mu vyniesli uznanie u televíznych kritikov, nomináciu na People's Choice Award za obľúbenú novú mužskú televíznu hviezdu a tri po sebe idúce nominácie na Zlatý glóbus za najlepší herecký výkon v televíznom seriáli (1997 – 1999). Televízny seriál bol zrušený v roku 1999. 
V ďalších rokoch Henriksen prevažne hosťoval v televíznych seriáloch a hral vedľajšie roly vo filmoch. V roku 2009 bol ocenený cenou Saturn Award za celoživotnú kariéru. Získal nomináciu na Canadian Screen Award za najlepšieho herca na 9. ročníku Canadian Screen Awards v roku 2021 za jeho herecký výkon vo filme "Falling".
Súkromný život.
Henriksen bol ženatý trikrát. Jeho súčasnou manželkou je Louise Lunde. V rokoch 1985 až 1989 bol ženatý s Mary Jane Evans a v rokoch 1995 až 2006 s Jane Pollack. Henriksen má štyri deti. Jeho syn Lawrence zomrel v roku 1995.
Hérofilos

Hérofilos () môže byť:
Holcková

Holcková () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Tisovcom, približne západne od Revúcej. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Tŕstie. Leží na území Banskobystrického kraja, okresu Rimavská Sobota a na katastrálnom území mesta Tisovec. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Rimavská Píla a severozápadne ležiaci Tisovec, juhozápadne sa nachádza Hačava, juhovýchodne Krokava, východne Ratkovské Bystré a Revúca a severovýchodne Muránska Lehota a Muráň. Vrcholom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Muránska planina a na východných svahoch leží prírodná rezervácia Tŕstie.
Opis.
Holcková leží v strednej časti pohoria, v hrebeni, vedúcom z vrchu Tŕstie () na Tri chotáre (). Západne sa nachádza Hradová (), Poľana (), Čelo () a Ostrá (), južne Ohrablo (), Paseka (), Tŕstie (), Lazy () a Nižný vrch (), východne Dutková (), Predné Tŕstie (), plytkým sedlom oddelené Salašiská () a Krížna poľana () a severne Tri chotáre (), Macov vrch () a Šarkanica (). Oblasť patrí do povodia rieky Rimava, kde vodu zo západnej časti odvádza Ľadový potok a z juhovýchodnej riečka Blh. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť najmä okolité vrchy Stolických vrchov, Nízke Tatry, Veporské vrchy, Revúcku vrchovinu a Spišsko-gemerský kras.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi, odbočujúcimi zo značených trás. V blízkosti sa nachádza rázcestie Tŕstie, kde sa križuje:
Melissos

Melissos () môže byť:
Premier League 2023/2024

Premier League 2023/2024 bola 31. sezóna Premier League od jej založenia v roku 1992 a celkovo 125. ročník najvyššej anglickej futbalovej súťaže. Titul obhajoval Manchester City. Nováčikmi súťaže boli Burnley, Sheffield United a Luton Town. Termínový kalendár bol zverejnený 15. júna 2023. Sezóna sa začala 11. augusta 2023 a skončila sa 19. mája 2024.
Táto sezóna bola treťou, ktorá mala zimnú prestávku. Medzi 2. a 30. januárom 2024 mal každý tím dvojtýždňovú prestávku. Letné prestupové obdobie trvalo medzi 14. júnom a 1. septembrom 2023. Zimné prestupové obdobie bolo otvorené od 1. januára 2024 a uzavrelo sa 1. februára 2024 o 23:00.
Manchester City vyhral štvrtú sezónu v rade a celkovo získal 10. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2024/2025 sa spolu s ním kvalifikovali aj Arsenal, Liverpool a Aston Villa. Do Európskej ligy UEFA 2024/2025 sa kvalifikovali Manchester United a Tottenham Hotspur. Do 4. predkola Konferenčnej ligy UEFA 2024/2025 zamierila Chelsea zo 6. miesta tabuľky. Do 2. ligy zostúpili všetci traja nováčikovia Luton Town, Burnley a Sheffield United.
Novinky v sezóne.
Boj proti zdržovaniu času.
The Professional Game Match Officials Limited (PGMOL) oznámilo, že rozhodcovia začnú pridávať nadstavený čas podľa toho ako dlho je lopta mimo hry. (Podobne ako tomu bolo na Majstrovstvách sveta 2022 v Katare) Nadstavovanie času sa bude týkať osláv gólov, odkopov od brány, striedaní a dôležitým aspektom bude aj ošetrovanie zranení. Má sa tým zamedziť zdržovaniu času, ktoré je v Premier League veľmi vysoké. Premier League zaznamenala v minulej sezóne loptu v hre iba 55 minút z celého zápasu. Analýza tiež dospela k záveru, že hráčom Premier League trvalo v priemere 33 sekúnd na zahriate priameho kopu, 30 sekúnd na odkop od brány a celkovo 72 sekúnd na pokračovanie zápasu po góle. 
Nový font na drese a nový dizajn loga na rukáve.
Avery Dennison, oficiálny dodávateľ mien, čísel a loga na rukáve Premier League, začiatkom leta odhalil návrhy nového fontu a loga, ktoré sa objavia na dresoch Premier League v tejto sezóne. Ide o štvrtú takúto úpravu v histórii Premier League. 
Prípad Everton a Nottingham Forest.
Sezónu poznačila kauza okolo klubu Everton, ktorému bolo 17. novembra 2023 (po 12. kole) odrátaných desať bodov za porušenie finančných pravidiel súťaže. Bol by to najvyšší trest vo forme odrátania bodov pre klub v histórii tejto súťaže. Klub sa voči rozhodnutiu odvolal. 26. februára 2024 Everton uspel s odvolaním a trest pre klub bol znížený z desať na šesť bodov. 8. apríla 2024 boli Evertonu odrátané ďalšie dva body za porušenie finančných pravidiel. Celkovo má odrátaných osem bodov. Súčasne bol s Evertonom obvinený aj klub Nottingham Forest. Dôvodom pre obvinenie bolo, že obidva kluby za obdobie končiace sezónou 2022/2023 vykázali väčšie straty, ako je ligou povolené. 18. marca 2024 bol za porušenie finančných pravidiel potrestaný Nottingham Forest odrátaním štyroch bodov v tabuľke.
Tabuľka.
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Štatistiky.
Hetriky.
4 
Ocenenia.
Mesačné ocenenia.
Sezonné
Zoltán Farkas

JUDr. Zoltán Farkas (4. november 1881, Erdőbénye – † 22. marec 1945, Dachau) bol maďarský právnik židovského pôvodu a sociálnodemokratický politik v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Po vzniku Česko-Slovenska sa angažoval v Maďarsko-nemeckej sociálnodemokratickej strane. Po jej zániku sa stal členom Československej sociálnodemokratickej strany robotníckej. Za ňu bol v parlamentných voľbách v roku 1929 zvolený za senátora v rámci IX. volebného kraja (Liptovský Sv. Mikuláš). V senáte zasadal v imunitnom a ústavnoprávnom výbore, prejavy prednášal po slovensky. Politicky sa angažoval aj na komunálnej úrovni. V obecných voľbách v roku 1923 a 1927 bol zvolený za poslanca košického mestského zastupiteľstva. Profesiou bol advokát v Košiciach. Zomrel v roku 1945 v koncentračnom tábore.