burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Stehlík obyčajný

Stehlík obyčajný alebo stehlík pestrý (lat. "Carduelis carduelis") je spevavec a patrí do čeľadi . Žije v Európe, v severnej Afrike a v západnej Ázii. Hniezdi na celom Slovensku až do (v období hniezdenia bol najvyššie zistený vo Veľkej Fatre ). V mimohniezdnom období sa potulujú v kŕdlikoch aj vo vysokých polohách (najvyššie boli zistené vo Veľkej Fatre na Krížnej a Ostredku ) Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov stehlík obyčajný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, populácia stúpa, v Európe bol v rokoch 19802013 zaznamený mierny nárast stavov.
Opis.
Stehlík obyčajný meria 12 –  a váži 11,5 – 20 g. Obe pohlavia majú rovnaké zafarbenie, červenú prednú časť hlavy, biely náhrdelník sa tiahne až na boky hlavy a zadná časť hlavy je čierna. Na čiernom krídle majú zlatožltý pás. Chrbát majú hnedý s beľavou kostrčou. Chvostové perá sú čierne s bielymi škvrnkami. Podľa tejto farebnej kombinácie ich ľahko rozoznáme. Mláďatám až do októbra chýba červená farba na hlave, chrbát i hlavu majú žltosivú s hnedým vzorom. Dovtedy rozlíšime mláďatá stehlíka obyčajného od iných podľa čiernych chvostových letiek a žltého pásu na krídlach. Okrem obdobia hniezdenia sú v kŕdlikoch. Ich let opisuje vlnovku.
Hlas.
Stehlíka obyčajného rozoznáme ľahko nielen podľa vzhľadu ale aj podľa hlasu. Jeho typické vábenie znie ako "tig-lic, tige-lic" alebo "štigelitt". Spev samčeka je melodické švitorenie, do ktorého vplieta prvky zo svojho vábenia.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 100 000 - 150 000, zimujúcich jedincov 200 000 - 600 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Biotop.
Biotopom stehlíka obyčajného sú okraje lesov, lúky a pasienky s roztrúsenou stromovou a krovinnou vegetáciou, skupiny stromov, pásy stromov pri potokoch, kanáloch a vetrolamy. Obľubuje ľuďmi vytvorené prírodné prostredie sadov i záhrad, parkov a cintorínov.
Hniezdenie.
Hniezdo si stavia na stromoch na konci konára. Je poľguľovitého tvaru z tráv, machu a korienkov zviazaných pavučinou, starostlivo vystlané srsťou a perím. Stavia ho samička. Hniezda môžu byť aj neďaleko od seba, nie sú prísne teritoriálne, od vyššie. Radi hniezdia na ovocných stromoch v záhradách a sadoch alebo na stromoch pri cestách. 
Kladú 4 - 5(7) vajíčok s hnedými škvrnami a červenkastými bodkami na modrastobielom podklade do tvaru venca. Zohrieva ich len samička, samec jej nosí potravu. Mláďatká sa vyliahnu za 13 - 15 dní, potom ich rodičia 2 týždne kŕmia na hniezde a 5 - 6 dní aj po vyletení. Keď sa osamostatnia, spájajú sa do kŕdlikov. Hniezdia 2 krát, v máji a v júni/júli. 
Potrava.
Špecializujú sa na vyberanie semienok sediac na vrcholci rastliny, ako je napríklad bodliak a lopúch. Mláďatká kŕmia najprv hmyzom, neskôr semienkami.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha II).
Vrchovka alpínska

Vrchovka alpínska alebo tozzia karpatská (lat."Tozzia carpathica") je trvácna rastlina z čeľade zárazovité.
Výskyt.
Je to karpatský subendemit (vyskytuje sa aj na Balkáne v pohorí Stará planina). Vyskytuje sa v Poľsku, na Slovensku, Ukrajine, v Rumunsku, Bulharsku a v Grécku. Na Slovensku je tento druh rozšírený v Kysuckých Beskydách (Veľká Rača), Oravských Beskydách (Babia hora), Krivánskej Malej Fatre, Západných Tatrách (Úplazíky), Čergove a v Bukovských vrchoch.
Rastie v horskom aj v subalpínskom vegetačnom stupni. Obľubuje vlhké prostredie lúk, lesov a nív blízko potokov. Pôda býva bohatá na živiny, alkalická, kamenistá aj hlinitá. Zriedkavo aj v kosodrevine.
Opis.
Je vysoká 20 – 50 cm. Byľ je priama a štvorhranná. Jednotlivé kvety sú žlté. Plod je guľatá tobolka.
Ide o poloparazit. Kvitne v júni až júli. Rastlina má parazitický a semiparazitický životný cyklus. Nie je jasné na ktorých druhoch parazituje ale pravdepodobne ide o rody "Petasites", "Adenostyles" a "Cicerbita".
Taxonómia.
Patrí do rodu "Tozzia". Tento rod obsahuje dva veľmi príbuzné druhy T. alpina a T. carpathica. Podľa niektorých autorov ide o dva podruhy jedného druhu ("Tozzia alpina carpathica" a "Tozzia alpina alpina").
Ochrana.
Patrí medzi rastliny európskeho významu (NATURA 2000). Na území Slovenska je chránená zákonom. Populácia na Slovensku je ustálená, druh je klasifikovaný ako menej ohrozený: takmer ohrozený. Chránený je aj v Poľsku a Rumunsku. Ide o druh zaradeným do CORINE Biotopes and the Habitats Directive (92/43/EEC).
Letisko (rozlišovacia stránka)

Letisko môže byť:
Staviteľ Bob

Staviteľ Bob (orig. "Bob the Builder") je britský animovaný seriál pre deti, ktorý vytvoril Keith Chapman. Dej seriálu sa zameriava na opravára, respektíve staviteľa, Boba, ktorý v malom mestečku je vedúci stavebnej firmy a so svojimi strojmi opravovať s pomocou jeho kolegyne Wendy. Seriál má devätnásť sérií a vysiela sa od 28. novembra 1998.
Stavebné stroje sa v seriáli správajú ako deti, a tak ich aj Bob o nich poúča a Wendy učí slušnému správaniu, spolupráci, odvahe a cti.
Curtici

Curtici () je mesto v západnom Rumunsku, v župe Arad.
Geografia.
Nachádza sa na západe župy, od župného mesta Arad v Západnej nížine ("Câmpia de Vest") na hraniciach s Maďarskom. Prechádza tadeto železnica európskeho významu a preteká rieka Mureş.
História.
Prvá písomná zmienka o tomto sídle pochádza zo 16. storočia, konkrétne z roku 1519. Od 16. februára 1968 má štatút mesta. V medzivojnovom období nosil kvôli pokusom o obmedzenie maďarského vplyvu meno „Decebal“ (podľa starého dáckeho vládcu).
Theochréstos

Theochréstos ("Theochréstos") môže byť:
Blasyho chata

Blasyho chata alebo Blásyho chata (, , ) bola prvou chatou, ktorá stála vo Velickej doline vo Vysokých Tatrách. Postavil ju v roku 1871 na východnom brehu Velického plesa Eduard Blasy (18201888), poľnohospodár a turistický nadšenec z Veľkej. Bol jedným zo zakladateľov Uhorského karpatského spolku, tvorcom tatranských vysokohorských chodníkov a dal podnet Jozefovi Szentiványimu k založeniu osady Štrbské Pleso. Chata, ktorú postavil, mala spríjemniť pobyt turistom, ktorí sa vyberali do Velickej doliny. Väčšinu prostriedkov na výstavbu trojrozmernej kamennej chaty vyzbierali kúpeľní hostia Starého Smokovca. Chatu v marci roku 1873 zničila snehová lavína z Velických Granátov. Po jej zničení, o päť rokov neskôr, postavili na bezpečnejšom mieste Hunfalvyho chatu.
Theochréstos Mladší

Theochréstos ("Theochréstos") bol v roku 300 pred Kr. olympijský víťaz v tethrippe.
Theochréstos z Kyrény bol na 120. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon sa v Olympii zaviedol na 25. hrách v roku 680 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Pagóndas z Téb.
Theochréstovi za olympijské víťazstvo dali jeho rodáci zhotoviť sochu, ktorú potom vztýčili k verejnej úcte v Olympii medzi sochy slávnych olympijských víťazov. Túto sochu v druhom storočí videl cestovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal: „"Kyrénsky Theochréstos, ktorý po libyjskom vzore choval kone, získal s koňmi víťazstvo v Olympii a ešte pred ním rovnomenný starý otec z otcovej strany, aj Teochréstov otec sa vyznamenal v Isthmii, ako hlása nápis na voze."" Staroveká libyjská Kyréna bola chovom koní preslávená.
Velké Dářko

Velké Dářko je najväčší rybník na Českomoravskej vrchovine a tiež najväčší v Kraji Vysočina v Česku. Má rozlohu 206 ha. Rozkladá sa na východe Čiech v nadmorskej výške 610 m, 10 km severne od Žďáru nad Sázavou. Temer celý rybník leží na severe katastrálneho územia obce Polnička, okrajovými časťami však zasahuje i do katastrov susedných obcí Radostín, Vojnův Městec a Karlov. Z rybníka odteká rieka Sázava.
História a využitie.
Rybník vznikol na konci 15. storočia zásluhou Viktorína z Kunštátu.
Rybník je využívaný na rekreačné účely. Slúži na kúpanie, jachting a na člnkovanie. Na rybníku sú miestnym klubom poriadané preteky vo windsurfingu a najväčšie preteky dračích lodí na Vysočině.
Bella ciao

Bella ciao je talianska partizánska pieseň, ktorá vznikla počas druhej svetovej vojny, okolo roku 1942. Text, ktorého autor je neznámy, ospevuje boj partizánov za slobodu a poukazuje na mŕtvych partizánov, ktorí sú považovaní za hrdinov. Pieseň je známa po celom svete ako hymna slobody, odporu a antifašistického hnutia. Táto pieseň sa taktiež "spopulárnila" aj vďaka seriálu na platforme Netflix: La casa de papel (Papierový dom).
Blatnický potok (prítok Doubravy)

Blatnický potok je pravostranný prítok rieky Doubravy v okrese Havlíčkův Brod v Kraji Vysočina. Dĺžka toku činí 6,6 km. Plocha povodia meria 11,5 km².
Priebeh toku.
Potok pramení v osade Chloumek, na juhovýchodnom úbočí Spálavy (), v nadmorskej výške okolo 610 m. Na hornom toku tečie na juhozápad hlbším zalesneným údolím. Po opustení lesa sa Blatnický potok stáča na západ k Předboři. Medzi Předbořou a Jeníkovcom je časť jeho vôd zvedená do bezmenného prítoku Doubravy, ktorý smeruje zo začiatku na juhozápad k Blatnici a odtiaľ ďalej na západ k Hraniciam pri Malči. Hlavný tok tečie na západ k Jeníkovcu a potom k Malči, kde pri miestnom zámku napája "Zámecký rybník". Pod Malčou, neďaleko sútoku s Doubravou, zadržiava vody potoka ďalší rybník, ktorého názov je "Hluboký Maleč". Do rieky Doubravy sa Blatnický potok vlieva na jej 54,4 riečnom kilometri, na severovýchodnom okraji Vísky, v nadmorskej výške okolo 380 m.
Väčšie prítoky.
Najväčším prítokom Blatnického potoka je bezmenný pravostranný prítok na 0,8 riečnom kilometri, ktorý priteká od Dolní Lhotky. Dĺžka jeho toku je 2,6 km.
Platan javorolistý v Běstvině

Platan javorolistý v Běstvině je pamätný strom v Česku.
Pri zámku v obci Běstvina rastie pamätný platan javorolistý ("Platanus hispanica"). Ide o cca 40 m vysoký strom s obvodom kmeňa cca 550 cm. Kmeň sa vo výške cca 2,5 m rozvetvuje do troch hlavných vetiev. Ide o mimoriadne vzrastený strom, ktorého pamiatková ochrana bola vyhlásená v roku 1996.
Guhrova chatka

Guhrova chatka (, ) bola chata vo Velickej doline v Tatrách.
Skokanský mostík, prvý na Slovensku.
V roku 1910 postavil lekár a majiteľ Tatranskej Polianky Michal Guhr v meandre Červeného potoka nad Gerlachovom prvý lyžiarsky skokanský mostík na Slovensku. V roku 1911 sa na ňom uskutočnili prvé preteky v skoku na lyžiach na Slovensku. Na mostíku, ktorého odrazový stôl bol vytvorený z debien a zo snehu, víťaz prvej verejnej skokanskej súťaže Bruno Weiss skočil deväť a pol metra. Zakrátko nevyhovoval nárokom skokanov, a tak Guhr postavil nad Tatranskou Poliankou v nadmorskej výške nový mostík. V rokoch 19121914, 1918 a 19191922 sa na ňom uskutočnili domáce i medzinárodné preteky. Dňa 4. februára 1912 Arthur Bajan (BETE) skočil . Zdokonalená skokanská technika umožňovala dlhšie skoky ako dovtedy. Michal Guhr vybral nové miesto pre ďalší skokanský mostík, opäť nad Tatranskou Poliankou na svahu obrátenom na severovýchod pri Žltej stene neďaleko Velického potoka. Po dokončení v roku 1923 dosiahol na ňom najdlhší skok Kurt Endler z HDW. V nasledujúcich rokoch mostík zrekonštruovali. V roku 1926 Rudolf Purkert z HDW na ňom vytvoril rekord výkonom . Po ďalšej prestavbe v roku 1930 poľský pretekár Stanislav Marusarz na ňom skočil . Pred druhou svetovou vojnou bol dejiskom mnohých domácich aj medzinárodných súťaží a po mnohých prestavbách slúžil skokanom až do roku 1955. 
Chatka pri mostíku.
Hosťom návštevníkom i športovcom slúžila malá Guhrova chatka, ktorú pri mostíku postavili v roku 1926. Chatka slúžila v rokoch 19261929 a potom po prestavbe 19301965. Prvá zhorela a druhú, po demolácii mostíka o niekoľko rokov neskôr, už nepotrebnú, zbúrali.
Evanjelická cirkev metodistická, Slovenská oblasť

Evanjelická cirkev metodistická, slovenská oblasť je kresťanská protestantská cirkev na Slovensku vyznávajúca metodizmus. Evanjelická cirkev metodistická vznikla zjednotením dvoch cirkví – "Evanjelického spoločenstva" a "Episkopálnej metodistickej cirkvi". V anglicky hovoriacich krajinách sa nazýva zjednotenou denomináciou United Methodist Church (Zjednotená metodistická cirkev), v mnohých európskych krajinách sa nazýva Evanjelická cirkev metodistická. Pri vzniku hnutia, z ktorého táto cirkev vznikla, bol John Wesley, ktorého inšpiroval v Londýne predhovor výkladu Martina Luthera k listu Rimanom. Cirkev vznikla najskôr v Spojených štátoch amerických a následne iných krajinách sveta. Na Slovensku, resp. vo vtedajšom Československu, vznikla v roku 1924. 
V roku 2022 cirkev začala proces odčlenenia od materskej Zjednotenej metodistickej cirkvi pre progresívne hodnoty vyznávané najmä americkými duchovnými a predstavenými cirkvi a pričlenenia k novovzniknutej Globálnej metodistickej cirkvi. V tom istom čase má cirkev na Slovensku 7 farností a viac než 3,000 veriacich.
Útulňa v Slavkovskej doline

Útulňa v Slavkovskej doline (bola známa ako Útuľňa) bola malá jednopriestorová turistická útulňa v Slavkovskej doline vo Vysokých Tatrách.
Na Slavkovský štít viedla turistická cesta cez Slavkovskú dolinu. Turisti vystupovali na vrchol z Tatranskej magistrály okolo Slavkovských pliesok juhozápadným žľabom. Na podnet Uhorského karpatského spolku postavili v roku 1878 kamennú útulňu. O štyri roky ju zničila lavína. Opravili ju, ale potom, ako ju poškodili ďalšie lavíny, čoskoro sa na ňu zabudlo a schátrala. Na príčine bola nová turistická trasa na vrchol štítu, ktorá viedla po jeho hrebeni z Hrebienka. Pred druhou svetovou vojnou do módy prišlo vysokohorské lyžovanie a lyžiarske túry na Slavkovský štít. Preto sa Spišská úverová banka v Levoči, ktorá bola majiteľkou Starého Smokovca, rozhodla postaviť malú lyžiarsku útulňu pod protilavínovou zábranou, ktorú tvorili veľké balvany. Stála na poľane povyše Slavkovských pliesok. Na stavbu sa podujala skupina tatranských športovcov (František Berkovský, Felix Hoepfner, Ivan Bohuš, Oktavián O. Krejčí), ktorá v lete 1944 vyniesla do doliny potrebný materiál. Sklad, do ktorého ho umiestnila na jar 1945 zmietla lavína. Stavbu chaty po tejto udalosti už nedokončili.
Aristomenes z Rodosu

Aristomenes alebo Aristomenés ("Aristomenes", iný prepis: "Aristomenés") bol olympijský víťaz v zápasení a v pankratiu v roku 156 pred Kr.
Aristomena z Rodu na 156. olympijských hrách v roku 156 pred Kr. korunovali olivovými vencami za víťazstvá v zápasení a v pankratiu. Zápasenie (palé) zaradili do olympijského programu na 18. hrách v roku 708 pred Kr. a pankration na 33. hrách v roku 648 pred Kr. 
Olympijské víťazstvá Aristomena zaznamenal v druhom storočí cestovateľ a spisovateľ Pausanias z nápisu podstavca jeho sochy, ktorá sa týčila medzi sochami olympijských víťazov v Olympii.
Aristomenes

Aristomenes alebo Aristomenés ("Aristomenes", iný prepis: "Aristomenés") môže byť:
Strnádka obyčajná

Strnádka obyčajná alebo strnádka žltá (lat. "Emberiza citrinella") je spevavec a patrí do čeľadi strnádkovité. Vyskytuje sa na celom území Slovenska až po hornú hranicu lesa (Belianske Tatry ). Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov strnádka obyčajná patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia klesá z dôvodu ničenia biotopov a zníženia výmery obilnín, v rokoch 19802013 bol u európskej populácii zaznamenaný mierny pokles.
Opis.
Strnádka obyčajná meria 16 – a váži 25 – 31 g. 
Samček má citrónovožltú hlavu a spodok tela. Na hlave má niekoľko olivových pásov. Kostrč má gaštanovohnedú. Chrbát je hnedý s tmavšími čiarkami, hnedá prechádza aj na hruď a boky tela. Chvost je tmavý so svetlejšími okrajmi.. 
Samička a mláďatá nemajú také výrazné farby, žltá je skôr béžová a hruď je silnejšíe páskovaná. Samička nemá ešte prvú zimu žltú farbu, skôr sivobéžovú a olivovohnedú.
Hlas.
Spev strnádky obyčajnej je rýchly, opakované vysoké tóny končiace melancholickým záverom "ci-ci-ci-ci-ci-cüü", vábenie znie ako "čri-čre".
Výskyt a stav na Slovensku.
Obýva otvorenú krajinu s rozstrúsenými stromami a krovinami, lúky, pasienky, mladiny v lese, okraje potokov, pásy stromov. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 800 000 - 1 500 000, zimujúcich jedincov 800 000 - 1 500 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Podľa európskeho ochranárskeho statusu patrí do SPEC4, teda medzi druhy, ktorých globálne populácie sú hlavne v Európe a majú vyhovujúci ochranársky status (S).
Hniezdenie.
Ku koncu zimy sa kŕdliky rozpadnú na páry. Hniezdo stavia samička, býva na zemi (výnimočne vyššie) pod kríkom, pri kameni, na svahu jarkov, na okraji lesa. Stavia ho zo stebiel tráv, bylín, korienkov a lístia. Vo vnútri použije aj srsť. Hniezdia 2 krát do roka, prvé hniezdenie býva v mesiacoch apríl, máj a jún, druhé v júni, júli až v auguste. V násade býva 3 - 5 vajec. Vajíčka majú tmavé čiarky, bodky a sivé škvrny na svetlom podklade s rôznymi odtieňmi červenej, ružovej i modrej. Po znesení posledného vajíčka začína inkubácia. Na znáške sedí hlavne samička, občas ju vystrieda i samček. Zahrievanie vajíčok trvá 12 - 14 dní a toľko isto aj kŕmenie mláďat na hniezde. Obaja rodičia nosia potravu aj niekoľko dní potom, čo ešte nelietavé mladé opustia hniezdo.
Potrava.
Živí sa hlavne rôznymi semienkami a najmä v čase rozmnožovania tiež hmyzom, ktorým kŕmia mláďatá. 
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha II).
Retro (edícia)

Edícia RETRO bola vydávaná medzi rokmi 1979 až 1991. Knihy v edícii boli minimálne raz vydané, v iných edíciách Slovenského spisovateľa.
Nedobrého chata

Nedobrého chata, Chata pri Jamskom plese, Krivánska chata () bola postavená v roku 1936 v bezprostrednej blízkosti Jamského plesa, na jeho východnom brehu.
História.
Bola to súkromná chata významného organizátora turistiky na Slovensku a zakladateľa horolezeckého klubu JAMES Gustáva Nedobrého. Volali ju aj "Krivánskou chatou". Blízko nej viedol chodník Tatranskej magistrály. Poskytovala veľmi dobré útočisko turistom, ktorí vystupovali na Kriváň. Chatu viedol a zásoboval sám Gustáv Nedobrý. Na plese postavil plaváreň a pleso z propagačných príčin premenoval na "Krivánske pleso". Mala dve poschodia, desať izieb, v ktorých mohlo nocovať 60 turistov.
Zánik chaty.
Počas druhej svetovej vojny slúžila nemeckej organizácii Hitlerjugend, ktorá tu v rámci rekonvalescencie umiestňovala deti (niektoré aj s matkami) z vojnou ohrozených nemeckých miest. Chata v roku 1943 zhorela. Požiar zapríčinili pravdepodobne deti. Zvyšky chaty podpálilo 26. augusta 1944 nemecké vojsko, ktoré po neúspešnom boji pri Troch studničkách likvidovalo všetky dostupné a možné útočiská partizánov.
Avram Iancu

Avram Iancu môže byť:
Brooklyn (rozlišovacia stránka)

Brooklyn môže byť:
Messinia

Messinia (gr. "Μεσσηνία" – "Messinia") je jedna zo šiestich regionálnych jednotiek kraja Peloponéz v juhozápadnom Grécku. Do územnej reformy v roku 2010 bola prefektúrou a zhruba zodpovedá historickej krajine Messénie, o ktorej sa zmienil takmer pred tromi tisíckami rokov Homér v Iliade. Na ploche 2 991 km2 žije takmer 160 tisíc obyvateľov a hlavným aj najväčším mestom je Kalamata.
Geografia.
Jadro Messinie tvorí povodie rieky Pamisos, ktorá na juhu ústi do Messinského zálivu. Údolie tejto rieky je veľmi úrodná krajina, kde sa pestujú citróny, pomaranče, mandle, figy a olivy. Na severe ju ohraničuje pohorie Nomian (1570 m), na západe pohorie Kyparissia (950 m) a na východe pohorie Taygetos, ktoré sú rozvodím povodia rieky Evrotas v susednej Lakónii. Pri jej juhozápadnom pobreží ležia ostrovy Inousses. Messinia má síce veľmi dlhé pobrežie, nie je na ňom ale žiadny prirodzený prístav (s výnimkou mesta Pylos), takže v gréckej histórii nezohrala veľmi významnú rolu. Je to ale bohatá a úrodná poľnohospodárska krajina s dostatkom vlahy, čo je na Peloponéze výnimočné.
Administratívne delenie.
Až do roku 1997 sa Messinia delila na štyri provincie s hlavnými mestami Kalamata, Messini, Pylos a Kyparissia. Predchádzajúcich 280 obcí bolo vtedy združených do 31 a roku 2010 do šiestich veľkých samosprávnych "obcí" (gr. "dimi"), ktoré sa veľkosťou blížia niekdajším provinciám:
Avram Iancu (Alba)

Avram Iancu (pôvodne Vidra de Sus, ) je obec v župe Alba v Rumunsku. Skladá sa z 33 dedín: Avram Iancu (sídlo obce), Achimețești, Avrămești, Bădăi, Boldești, Călugărești, Cârăști, Cârțulești, Căsoaia, Cândești, Cocești, Cocoșești, Coroiești, Dealu Crișului, Dolești, Dumăcești, Gojeiești, Helerești, Incești, Jojei, Mărtești, Orgești, Pătruțești, Plai, Pușelești, Șoicești, Ștertești, Târsa, Târsa-Plai, Valea Maciului, Valea Uțului, Verdești a Vidrișoara.
História.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1839 pod menom "Vidra de Sus", no obec je predovšetkým známa pre narodenie rumunského revolucionára Avrama Iancu, podľa ktorého aj dostala meno, ktorý sa nachádza v erbe, a ktorého busta a múzeum tu stojí.
Muntele Găina

Muntele Găina, doslova „Kuracie vrchy“, sú časť Apusenských vrchov vo Východných Karpatoch v Rumunsku. Najvyšším vrcholom je Vârful Găina s výškou
Morynci

Morynci () je dedina na strednej Ukrajine. Nachádza sa vo Zvenyhorodskom rajóne v Čerkaskej oblasti a je vzdialená približne 35 km od mesta Zvenyhorodka.
V roku 1814 sa tu narodil známy ukrajinský básnik Taras Ševčenko. Dom v ktorom sa narodil bol obnovený a momentálne sa v ňom nachádza múzeum o jeho živote a tvorbe.
História.
Prvá písomná zmienka o obci Morynci pochádza zo 17. storočia. V okolí sa našli pozostatky čerňachovskej kultúry.
Mokřadlo

Prírodná rezervácia Mokřadlo je prírodná rezervácia ev. č. 1831, ktorá sa nachádza na katastrálnom území obcí Bezděkov, Podmoklany a Sloupno v CHKO Železné hory.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú vlhké lúky s výskytom mnohých živočíchov a rastlín.
Prírodné pomery.
Rezervácia sa nachádza na území zaniknutého rybníka na potoku Cerhovka. Vedľajším efektom rezervácie je i zachytávanie prívalových vôd, čo vlastnej rezervácii nijako neškodí.
Geologicky sú tu kriedové druhohorné usadeniny. Pôdy sú miestami mierne zásadité, hlboké a okolo Cerhovky sú riečne nánosy. Územie je tvorené vodnou plochou, jelšinami, tŕstím, a porastami vysokých ostríc.
Počas vertebratologického prieskumu rezervácie v rokoch 19972000 bol zaznamenaný výskyt 145 druhov stavovcov a výskyt ďalších 4 druhov je možné predpokladať.
Porasty v rezervácii sú kosené a likvidujú sa tu náletové dreviny.
Zvenyhorodka

Zvenyhorodka (alebo aj Zvenyhorod; , Звенигород; ; ) je mesto na strednej Ukrajine. V roku 2011 tu žilo 18 300 ľudí.
Je administratívnym centrom okresu Zvenyhorodský rajón, ktorý sa nachádza v Čerkaskej oblasti. Mestom preteká rieka Hnylyj Tikyč. Je 114 km vzdialené od mesta Čerkasy, ktoré je centrom daného regiónu.
Spálava (prírodná rezervácia)

Spálava je prírodná rezervácia ev. č. 3379 neďaleko obce Libice nad Doubravou v okrese Havlíčkův Brod v nadmorskej výške 515 - 636 metrov. Oblasť spravuje AOPK Havlíčkův Brod.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú spoločenstvá kvetnatých a acidofilných bučín, prameniskových a suťových bažankových jasenín so vzácnymi druhmi živočíchov, napr. muchárikom malým, holubom plúžikom či výrom skalným.
Gustáv Nedobrý

Gustáv Nedobrý (* 11. marec 1893, Bešeňová, Slovensko† 10. marec 1966, Nový Smokovec) bol významný slovenský turistický a športový činovník, horolezec a aktívny lyžiarsky pretekár.
Životopis.
Turistike sa upísal okolo roku 1912, kedy vystúpil na Kriváň. Od roku 1920 pôsobil v Spišskej Novej Vsi, kde bol pedagogickým riaditeľom železničného internátu. Založil tu odbor Klubu československých turistov a až do roku 1928 bol jeho popredným funkcionárom. Spolu so svojimi priateľmi začal navštevovať rokliny blízkeho Slovenského raja. Spoločne urobili niekoľko priekopníckych činov, ktoré pomohli, viac ako dovtedy, sprístupniť turistickej verejnosti prírodné krásy Slovenského raja. V roku 1921 s Mikulášom Mlynarčíkom a Františkom Liptákom založil horolezecký spolok JAMES. V roku 1922 pomáhal pri zakladaní "Klubu tatranských lyžiarov". Od roku 1928 bol predsedom Slovenskej komisie Klubu československých turistov. V rokoch 19451949 bol predsedom Klubu slovenských turistov a lyžiarov, ktorý mal sídlo v Liptovskom Mikuláši a po druhej svetovej vojne Jednotnej telovýchovnej organizácie Sokol, ktorá po znárodnení prevzala do svojej správy bývalé klubové tatranské chaty. Prispieval do časopisu "Krásy Slovenska" a bol spoluautorom lyžiarskej príručky Moderné lyžiarstvo (1946).
Od roku 1928 spravoval reštaurácie Klubu československých turistov vo Vysokých Tatrách a v 19361943 bol majiteľom bazáru na Štrbskom Plese. V roku 1936 postavil Chatu pri Jamskom plese. Bol organizátorom horolezeckých a lyžiarskych kurzov, školení horských vodcov a horskej záchrannej služby. Počas SNP spolupracoval s kpt. Jánom Rašom, kpt. Štefanom Morávkom, Jozefom Sokolom a inými ktorí bojovali v partizánskom oddiely Vysoké Tatry. Pomáhal poľským občanom, ktorí utekali do Maďarska pred nemeckými vojskami pri prechode cez tatranské doliny a sedlá. Od roku 1945, po odchode Alojza Lutonského, viedol Tatranskú komisiu Klubu slovenských turistov a lyžiarov (KSTL) a dobrovoľnú horskú záchrannú a vodcovskú službu.
Bol správcom Československých štátnych kúpeľov na Štrbskom Plese. Po vojne vytváral miestnu organizáciu komunistickej strany a bol jej prvým predsedom. Pred odchodom do dôchodku bol vodičom sanitky na poliklinike v Starom Smokovci. Až do smrti prednášal v rekreačných zariadeniach vo Vysokých Tatrách o turistike a vysokohorskej turistike, horolezectve a prírode. Horolezecký klub JAMES ho ocenil zlatým odznakom.
Reformovaná kresťanská cirkev na Slovensku

Reformovaná kresťanská cirkev na Slovensku () je kresťanská protestantská cirkev, ktorej vznik sa na Slovensku datuje do roku 1567, keď sa konala jej prvá synoda v Debrecíne. Táto synoda sa prihlásila k reformačnému smeru reprezentovanému Jánom Kalvínom, hlásajúcemu tzv. kalvinizmus. 
Cirkev je rozšírená prevažne v južných oblastiach Slovenska, absolútnu väčšinu jej veriacich tvoria občania maďarskej národnosti. Cirkev je organizačne rozdelená na jeden dištrikt s deviatimi seniorátmi. Od 1. januára 2021 je biskupom cirkvi Róbert Géresi.
Viera.
Reformovaná cirkev teologicky vyznáva kalvinizmus. Za prameň viery považuje Bibliu a za podklad vierouky Druhé helvétske vyznanie a Heidelberský katechizmus. Verí v jedného Boha v troch osobách: Otec, Syn a Duch Svätý. Za sviatosti považuje krst a Večeru Pánovu. Narozdiel od evanjelikov, reformovaní neveria v reálnu prítomnosť Krista vo Večeri Pánovej. Veria že vo Večeri Pánovej príjmajú spásonosnú silu Tela a Krvi Kristovej. V reformovaných kostoloch nenájdeme žiadne sochy ani obrazy. 
Organizácia cirkvi.
RKC má synodálno-presbyteriálny charakter. Synoda je najvyšší zákonodarný orgán, ktorý je tvorený 17 ordinovanými a 17 laickými poslancami. Synoda zo svojich radov volí Predsedníctvo synody a Synodnú radu, ktorá sa skladá zo 7 ordinovaných a 7 laických členov.
Základnou organizačnou zložkou RKC je cirkevný zbor, na ktorého čele je presbyterstvo, vedené duchovným pastierom a kurátorom. Cirkevné zbory sú združené do 9 seniorátov. Senioráty sú riadené valnými zhromaždeniami na čele so seniormi a seniorálnymi kurátormi.
Historicky je RKC dvojjazyčná. Dva senioráty majú úradnú reč slovenčinu a sedem má úradnú reč maďarčinu.
Štatistika.
Pri poslednom sčítaní obyvateľstva v roku 2011 sa k Reformovanej kresťanskej cirkvi prihlásilo 98 797 (1,83 %) obyvateľov .
Národnostné zloženie veriacich.
údaje: "Sčítanie" "obyvateľstva" "SR", 2011
Príslušníci Reformovanej kresťanskej cirkvi sú jedinou náboženskou skupinou na území Slovenska, v ktorej neprevažujú veriaci slovenskej národnosti, ale prevažná časť jej členov sú obyvatelia maďarskej národnosti. 
Obce s najvyšším počtom veriacich.
údaje: "Sčítanie obyvateľstva SR, 2001"
Obce s najvyšším percentuálnym počtom veriacich.
údaje: "Sčítanie" "obyvateľstva" "SR", "2001"
Vedenie cirkvi.
Reformovaná cirkev na Slovensku je jedna z mála reformovaných (kalvínskych) cirkví, na ktorej čele stojí biskup.
Sídlo kancelárie Synody a Biskupského úradu.
Jókaiho 34
945 01 Komárno
tel: 035/7701826
Most Valy

Most Valy je diaľničný most nachádzajúci sa na diaľnici D3 v okrese Čadca v blízkosti štátnej hranice s Poľskom. Svojou výškou 84 metrov je najvyšší most Slovenska. Realizačná dokumentácia mosta bola zhotovená českou projekčnou spoločnosťou Strásky, Hustý a partneři s.r.o., a hlavným zhotoviteľom bola spoločnosť Váhostav-SK. Pre most je typické mimoriadne veľké rozpätie polí a výška pilierov (v jednom bode až 76 m).
Poloha.
Most je súčasťou 12 kilometrového úseku Skalité - Svrčinovec. Nachádza sa v obci Čierne v okrese Čadca. Most prechádza údolím Gorilovho potoka a cez kopec Valy, po ktorom dostal aj pomenovanie.
Parametre.
Most tvorí jedna nosná konštrukcia komorového prierezu dlhá 591 metrov, tvorená deviatimi poľami. Komora mostovky ma premenlivú výšku 2,7 až 5 m. Polia majú rozpätia od 30 do 92 m. Výška najvyššieho piliera mostu a zároveň Slovenska je 78 metrov. Na moste budú vetrolamy, ktoré sa nachádzajú len v Chorvátsku a Francúzsku. Očakávaná intenzita dopravy je 5 000 áut denne.
Najvyšší most Strednej Európy.
Most Valy bol označný za najvyšší most Strednej Európy. V Nemecku sa však nacháza diaľničný most "Kochertalbrücke" a výškou 185 m, v Rakúsku diaľničný most "Europabrücke" a výškou 190 m či v Maďarsku diaľničný most "Kőröshegyi" a výškou 88 m.
Výstavba.
Na výstavbu bolo použitých 12 000 kubických metrov betónu a 2 030 ton ocele. Pracovalo na ňom 60 robotníkov. Pri výstavbe sa postupovalo technológiou letmej beztonáže. Most mal byť odovzdaný v roku 2016, s celým úsekom bol v polprofile bol slávnostne odovzdaný do užívania 10. júna 2017.
Consumer Finance Holding

Consumer Finance Holding, a.s. bola (do 1. 1. 2018) slovenská firma, ktorá od roku 2005 poskytovala nebankové pôžičky (nebankový veriteľ).
Dejiny.
Spoločnosť bola založená Všeobecnou úverovou bankou, a.s. 25.1.2005 za účelom efektívnej holdingovej správy 5 akciových spoločností: Quatro, a.s., TatraCredit, a.s., Q-car, a.s., Slovenská požičovňa, a.s. a Slovenské kreditné karty, a.s., ktoré kúpila VÚB od pôvodných akcionárov. Do obchodného registra bola zapísaná 25. 2. 2005 a vymazaná z neho je od 1.1.2018. V roku 2005 nadobudla akcie spoločností Quatro, a.s., TatraCredit, a.s., Q-car, a.s., Slovenská požičovňa, a.s. a Slovenské kreditné karty, a.s. a následne ako jediný akcionár dcérskych spoločností rozhodla dňa 28.10.2005 o ich zlúčení s CFH ako ich nástupníckou spoločnosťou. Proces zlúčenia dcérskych spoločností sa úspešne ukončil k 31.12.2005, keď registrový súd v Prešove vykonal výmaz dcérskych spoločností a k tomuto dňu prešli všetky práva a povinnosti na CFH.
Kontroly SOI.
SOI obvinila spoločnosť z nekalých praktík voči spotrebiteľom, ktoré firma neuznala a spory sa preniesli na okresné, neskôr krajské súdy. Konečné rozhodnutia vydal až Najvyšší súd Slovenskej republiky, ktorý potvrdil závery SOI aj rozhodnutia nižších súdov.
O spoločnosti.
Spoločnosť Consumer Finance Holding, a.s. bola 100%-nou dcérskou spoločnosťou VÚB. spoločne s VÚB patrila do medzinárodnej bankovej skupiny Intesa Sanpaolo, ktorá je najväčšou bankou v Taliansku a súčasne jednou z bánk s vedúcim postavením v Európe.
Spoločnosť tvorilo niekoľko značiek a divízií:
Právne nástupníctvo.
Právnymi nástupcami spoločnosti Consumer Finance Holding, a.s. je Všeobecná úverová banka, a.s. a VÚB Leasing, a.s. VÚB pokračuje v poskytovaní spotrebiteľských úverov pod všetkými značkami (divíziami) používanými spoločnosťou Consumer Finance Holding, a.s.
Amyntas z Efezu

Amyntas ("Amyntas") bol olympijský víťaz v pankratiu dorastencov v roku 156 pred Kr.
Amyntas, syn Hellanika z Efezu, bol na 156. olympijských hrách v roku 156 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v pankratiu dorastencov. Pankration dorastencov zaradili do olympijského programu na 145. hrách v roku 200 pred Kr. 
Olympijské víťazstvo Amynta zaznamenal v druhom storočí cestovateľ a spisovateľ Pausanias z nápisu podstavca jeho sochy, ktorá sa týčila medzi sochami olympijských víťazov v Olympii. Pausanias tiež uvádza, že Amyntovu sochu zhotovil atický umelec Polykles, žiak Aténčana Stadiea.
Čerňachovská kultúra

Čerňachovská kultúra (, ) je archeologická kultúra, rozšírená od 2. do 5. storočia na širokom území východnej Európy, konkrétne na území dnešnej Ukrajiny, Rumunska, Moldavska, časti Bieloruska a Poľska. Čerňachovská kultúra bola pravdepodobne polyetnická, vznikla zmiešaním viacerých národov, ku ktorým patrili Góti, Geto-Dákovia, Sarmati, Anti, Skýti, Germáni a Slovania.
Meno dostala podľa dediny Čerňachiv, ktorá sa dnes nachádza na Ukrajine v Kyjevskej oblasti.
Za príčinu úpadku a konca čerňachovskej kultúry sa pokladá vpád Hunov na jej územie začiatkom 5. storočia.
Zlatá louka

Zlatá louka je prírodná rezervácia, ktorá sa nachádza na katastrálnom území obcí Podmoklany a Nový Studenec v okrese Havlíčkův Brod v nadmorskej výške 470 - 490 metrov.
Ochrana.
Rezervácia se skladá zo slatinísk, vlhkých lúk a lužných jelšín. Hĺbka slatiny je miestami až 2,5 metra. Slatinisko napájajú mierne zásadité minerálne podzemné pramene s obsahom vápnika.
Lúka sa udržuje kosením a likvidáciou náletov.
Prírodné pomery.
Geológia.
Geologické podložie tvoria kriedové sedimenty.
Edícia Labyrint

Edícia Labyrint je edíciou zaniknutého vydavateľstva Smena. Bola vydávaná medzi rokmi 1964 až 1995.
Zvolenský seniorát

Zvolenský seniorát (v plnom znení Zvolenský seniorát Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku, v skratke ZVS) je cirkevnou organizačnou jednotkou Evanjelickej cirkvi a. v. na Slovensku, tvorí ho 18 cirkevných zborov, v ktorých je evidovaných 19 255 evanjelikov. Sú v ňom zahrnuté evanjelické cirkevné zbory nachádzajúce sa v štyroch okresoch Banskobystrického kraja a to Banská Bystrica (Badín, Banská Bystrica, Banská Bystrica - Radvaň, Horná Mičiná, Hrochoť, Hronsek, Ľubietová, Poniky, Slovenská Ľupča), Brezno (Brezno, Horná Lehota, Mýto pod Ďumbierom), Žiar nad Hronom (Kremnica) a Zvolen (Dobrá Niva, Očová, Ostrá Lúka, Zvolen, Zvolenská Slatina). Seniorát patrí do Západného dištriktu. Seniorát sídli v sídle cirkevného zboru seniora.
Počet členov.
Zo štúdie pre nové usporiadanie mal ZVS v Banskobystrickom kraji 20 292.
Čerňachiv (Kaharlycký rajón)

Čerňachiv (; ) je dedina na Ukrajine. Nachádza sa v Kaharlyckom rajóne, ktorý patrí pod Kyjevskú oblasť. Obec je vzdialená 66 km od hlavného mesta Ukrajiny, Kyjev. Je podľa nej pomenovaná čerňachovská kultúra.
Damatrios z Tegey

Damatrios ("Damatrios") sa v roku 208 pred Kr. stal olympijským víťazom v behu dorastencov na jedno stadion a o osem rokov neskôr víťazom v dolichu.
Damatrios, syn Aristippa z Tegey, bol na 143. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion a na 145. hrách v dolichu. Podľa Pausania sa beh dorastencov na jedno stadion stal olympijskou disciplínou na 37. hrách v roku 632 pred Kr. Dolichos zaradili do olympijského programu na 15. hrách v roku 720 pred Kr. 
Záznam o olympijských víťazstvách Damatria je uvedený na starovekej kamennej stéle (IG 5.2 143.) objavenej v Grécku, ktorá tiež uvádza, že Damatrios sa v dolichu presadil aj na iných celogréckych hrách, a to dvakrát v Delfách, dva alebo trikrát v Isthmii a štyrikrát v Nemei.
Lipovský hrad

Lipovský hrad nazývaný aj "Zámčisko", "Jazvečia hora" alebo aj "Varhoška" je hradná zrúcanina na Šariši, v západnej časti okresu Prešov.
Charakteristika.
Zvyšky niekdajšieho hradu sa nachádzajú v nadmorskej výške a nad terén sa vypínajú západne od obce Lipovce. Hrad je prvýkrát písomne doložený z roku 1262, dal ho postaviť kráľ Ondrej II. Bola to ranogotická stavba a plnil obrannú funkciu. Zbúraný bol koncom kuruckých vojen v roku 1591.
Celý areál hradu je verejne prístupný, ale ešte nebol predmetom archeologického výskumu. Nevedie k nemu značkovaný turistický chodník. Najpohodlnejší prístup je od štátnej cesty Lipovce – Lačnov, západne od Lipoviec, kde je kríž a malý včelín. Dnes je tam inštalovaná aj informačná tabuľa propagujúca cestovný ruch s názvom: Prešovská hradná cesta.
Povesť o hrade.
O Lipovskom hrade napísal povesť, "Nerovná láska na Lipovskom hrade", spisovateľ Ján Domasta. Výňatok z povesti: … „Hanka ukáže do hlbočiny pod cestou: tam nám bude najlepšie. Tam nás pochovajte. Dievka moja, čo to vravíš?! – hrozí sa mať. – Nemáš na to právo! Nesmieš siahnuť ani na svoj, ani na chlapcov život! – A na čo mám právo? … Na čo? … Bozkáva dieťa, slzami ho kropí, slzami ho máča. Keď nás nepozývajú dnu, ostaneme tu… Naveky tu ostaneme! … Skamenieme, aby nás tvoj otec denne vídal, aby ho denne výčitky umárali! … Hrad spustol. Len skamenená Hanka je podnes pred ním, akoby chcela po celé veky rozprávať o svojej veľkej, pokorenej láske.“
Zoznam chránených území v okrese Chrudim

Toto je zoznam chránených území v okrese Chrudim aktuálny k februáru 2016, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Chrudim.
Lollapalooza

Lollapalooza je každoročný hudobný festival hosťujúci heavymetalové, alternatívne rockové, hiphopové a punkrockové skupiny, tanečné a komediálne predstavenia a remeselné stánky. Poskytuje zároveň platformu neziskovým a politickým zoskupeniam. Na festivale vystupuje množstvo rôznych hudobných skupín a v minulosti pomohol objaviť a popularizovať alternatívne rockové skupiny ako sú napríklad Pearl Jam, Rage Against the Machine, Nine Inch Nails, Jane's Addiction, Soundgarden, The Smashing Pumpkins, Alice in Chains, Tool, Red Hot Chili Peppers, Hole, 30 Seconds to Mars, The Strokes, Green Day a Depeche Mode.
Festival založil v roku 1991 spevák skupiny Jane's Addiction Perry Farrell v rámci rozlúčkového turné so svojou kapelou. Lollapalooza sa od tej doby konala každoročne až do roku 1997 a následne bola obnovená v roku 2003. Od svojho vzniku až do roku 1997 a potom po svojom obnovení v roku 2003 mal festival putovný charakter a cestoval po Spojených štátoch a Kanade. V roku 2004 sa organizátori festivalu rozhodli rozšíriť dĺžku festivalu na dva dni pre každé mesto, ale nízke tržby z predaja vstupeniek ich donútili festival prerušiť. V roku 2005 sa Farell a William Morris Agency spojili so spoločnosťou Capital Sports Entertainment (teraz C3 Presents) z Austinu v Texase a reorganizovali festival do jeho súčasnej podoby, teda vo víkendový festival v Grantovom parku v Chicagu v štáte Illinois.
Liptovsko-oravský seniorát

Liptovsko-oravský seniorát (v plnom znení Liptovsko-oravský seniorát Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku, v skratke LOS) je v zmysle jeho štatútu samostatnou organizačnou jednotkou Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku s právnou subjektivitou podľa čl. 14 a čl. 20 Ústavy ECAV na Slovensku. Tvorí ho 29 cirkevných zborov v ktorých je evidovaných 27 785 členov. Zbory sa nachádzajú v Žilinskom kraji a sú rozdelené do troch okresov Dolný Kubín (Dolný Kubín, Istebné, Jasenová, Kraľovany, Leštiny, Párnica, Veličná, Žaškov), Liptovský Mikuláš (Hybe, Kráľova Lehota, Liptovská Kokava, Liptovská Porúbka, Liptovská Sielnica, Liptovský Hrádok, Liptovský Hrádok-Dovalovo, Liptovský Ján, Liptovský Mikuláš, Liptovský Mikuláš-Palúdzka, Liptovský Ondrej, Liptovský Peter, Liptovský Trnovec, Partizánska Ľupča, Pribylina, Smrečany, Svätý Kríž – Lazisko, Važec, Východná, Závažná Poruba), Ružomberok) (Ružomberok). Seniorát sídli v sídle cirkevného zboru seniora
Skylink

Skylink je obchodná značka pre českú a slovenskú satelitnú platformu, ktorá je prevádzkovaná luxemburskou spoločnosťou M7 Group (Canal+ International S.a.r.l.).
Skylink začal podnikať v roku 2007. Jeho popularita začala rásť v roku 2009, keď ponúkla vysielanie takmer 100 staníc bez poplatku. Postupne však servisný poplatok zvyšoval cenu až na 4,99 € a v roku 2020 bol poplatok zrušený. Dnes ponúka Skylink programové balíčky v ktorých je určitý počet staníc. Skylink má dnes na Slovensku približne 700 tisíc zákaznikov. Od roku 2016 okrem satelitných služieb ponúka aj televíziu cez internet, ktorá obsahuje 80 programov s archívom.
Na konci roka 2009 mal Skylink 900 000 zákazníkov, v apríli 2010 mal Skylink 1 000 000 zákazníkov. Dnes má Skylink v Česku a na Slovensku spolu cez 1,4 mil. zákazníkov.
Okrem toho spoločnosť Skylink bola kritizovaná zákazníkmi za neférové praktiky. Aj keď spoločnosť sľubovala príjem bez poplatkov, bol 1. septembra 2012 zavedený tzv. servisný poplatok.
Obišovský hrad

Obišovský hrad (normovaný názov; iné názvy: hrad Obišovce, staršie: Zámčisko) je hrad - zrúcanina v pohorí Čiernej hory.
Poloha.
Zvyšky zrúcanín hradu ležia severne od obce Obišovce, v časti Stráža, v nadmorskej výške () na mieste zvanom Zámčisko v katastrálnom území obce Obišovce.
Prístup.
Na hrad sa dostanete priamo z Ličartoviec alebo z Obišoviec od údolia Svinky.
Dejiny.
Obišovský hrad alebo aj Zámčisko, tiež Stráža, leží v nadmorskej výške 360 metrov. Dodnes sa tam zachovali stopy po hradnom vale. Staroveké hradisko Stráža poskytovalo svoje útočisko už v rímskej dobe, v 2. - 3. storočí. Na hradisku Stráža sa našli vzácne archeologické artefakty. Tieto fakty opisuje aj historik Pavel Dvořák, ktorý v svojej práci píše: ... „Doba bronzová je časom revolúcie vojenstva. ... už v mladšej a neskorej bronzovej dobe žili na Slovensku naozajstní profesionálni bojovníci, pravekí rytieri oblečení do bronzového brnenia, ktorí útočili na bojových bronzových vozoch tak ako hrdinovia z homérskych spevov. Bronzové koleso, ktoré sa našlo v Obišovciach (dostalo sa až do anglického Manchestru, kde ho za druhej svetovej vojny zničilo nacistické bombardovanie, má európsky význam,“ ...
Súčasný stav.
Dnešné ruiny Obišovského hradu sú pozostatkom pevnosti postavenej v 13. storočí na mieste starého slovanského hradiska drienovskými pánmi z rodu Abovcov. Obišovský hrad patrí k najstarším a zanikol v 15. storočí v čase tzv. hradoborectva. V súčasnej dobe na hrade prebiehajú konzervačné práce.
Prvý archeologický výskum.na hrade uskutočnil začiatkom 60. rokov 20. storočia historik, archeológ a archivár Belo Polla.
Okolie.
Blízke hrady:
Košický seniorát

Košický seniorát (v plnom znení Košický seniorát Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku, v skratke KOS) je samostatnou organizačnou jednotkou Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku s právnou subjektivitou podľa čl. 14 a čl. 20 Ústavy ECAV na Slovensku. Tvorí ho 10 cirkevných zborov, v ktorých je evidovaných 8 386 členov. Zbory sa nachádzajú v Košickom kraji a sú rozdelene do štyroch okresov Gelnica (Gelnica, Mníšek nad Hnilcom, Švedlár), Košice I (Košice), Košice II (Košice-Terasa), Košice okolie (Budimír, Obišovce, Opiná, Rankovce, Vyšná Kamenica). Seniorát sídli v sídle cirkevného zboru seniora.
Počet členov.
Zo štúdie pre nové usporiadanie mal KOS v Košickom kraji 8 386 členov.
Miroslav Knap

Miroslav Knap (* 17. máj 1973, Trstená, Česko-Slovensko) je slovenský výtvarník, grafik, ilustrátor a maliar.
Venuje sa voľnej a úžitkovej grafike, grafickému dizajnu, ex librisu, ilustráciám kníh, kresbe, maľbe a voľnej tvorbe. Svoju tvorbu prezentuje na výstavách slovenského výtvarného umenia doma a v zahraničí. V rámci umeleckej tvorby spolupracuje s Oravským múzeom P. O. Hviezdoslava v Dolnom Kubíne. V roku 2014 reprezentoval Slovensko na Konzulárnych dňoch mesta Lyon pod záštitou Slovenského inštitútu v Paríži, a v roku 2015 na prestížnej Svetovej výstave EXPO 2015 v Miláne (Taliansko) a na VII.medzinárodnom veľtrhu turizmu v Zabrze (Poľsko).
Pedagogicky pôsobí ako učiteľ odborných predmetov na Spojenej škole v Nižnej (org. zložka: Stredná umelecká škola Nižná) a na Základnej umeleckej škole v Trstenej.
Žije a tvorí v Tvrdošíne, na Orave.
Štúdium.
Po absolvovaní Základnej školy v Tvrdošíne nastúpil v roku 1988 na Strednú umeleckú priemyselnú školu v Kremnici, odbor Plošného a plastického rytia kovov. Od roku 1991 pokračoval v štúdiu na Vysokej škole výtvarných umení Bratislava, odbor Voľná grafika a knižná ilustrácia u prof. Akad. mal. Dušana Kállaya. V roku 1994 absolvoval stáž na Vysokej škole výtvarných umení v Poznani u profesora G. Marszalka.
V roku 2005 založil Strednú umeleckú školu v Nižnej (Spojená škola Nižná – odbor propagačná grafika) a je garantom jej umeleckej kvality.
Občianske a spoločenské aktivity.
Zúčastnil sa na viacerých domácich a medzinárodných súťažiach, sympóziách a workshopoch:
Jozefova chata

Jozefova chata (, ) je zaniknutá chata na Štrbskom Plese vo Vysokých Tatrách.
História.
Postavil ju v roku 1875 Uhorský karpatský spolok. Majiteľ Štrbského Plesa Jozef Szentiványi postavil prvú budovu - poľovnícku chatu pri plese v roku 1873. Slúžila najprv pre neho a jeho hostí. Zakrátko ju rozšíril pre potreby turistickej verejnosti. Uhorský karpatský spolok v tom čase rozvíjal iniciatívy smerujúce k rozšíreniu turistického ruchu na všetky dovtedajšie tatranské osady. Jozef Szentinányi bol zakladajúcim členom Uhorského karpatského spolku a ponúkol jeho predstaviteľom pozemok pri plese na stavbu novej turistickej ubytovne. Slávnostne ju otvárali 2. augusta 1875 a na počesť štedrého darcu dostala meno Jozefova chata. Pôvodne v nej boli dve spoločné nocľahárne, kuchyňa, komora a miestnosť pre chatára. Po roku k nej pribudovali štyri izby, kúpeľňu a komoru. Turisti mali k dispozícii 40 lôžok. V roku 1877 ju viedol stály hospodár. Poskytoval, okrem nocľahov a stravy aj obyčajné teplé kúpele za 50 grajciarov, kosodrevinové za 60 grajciarov a sprchy za 20 grajciarov. Uhorský karpatský spolok bol majiteľom chatky len rok. Finančne sa vyrovnal s Jozefom Szentiványim a vrátil chatku do jeho majetku. Roku 1879 Štrbské Pleso sa stalo osadou. Jozefova chata bola začlenená do kúpeľného komplexu s názvom "Turistický dom". V roku 1901 stálo v okolí plesa 15 budov so 72 izbami a 140 posteľami.
Hubský

Hubský je prírodná rezervácia ev. č. 1669 neďaleko mestečka Trhová Kamenice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Železné hory.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú zrašelinovatelé lúky s mnohými ohrozenými druhmi rastlín a živočíchov. V nadväznosti na rybník "Hubský" sa jedná o ucelený ekosystém.
Karamčand Gándhí

Karamčad Gándhí (zvaný Kaba; * 1822† 1885) bol synom dívána Utamčanda Gándhiho, ktorého neskôr M. Gándhi s obdivom nazýval „muž kniežactva”.
Karamčad Gándhí prevzal po otcovi post dívána (čo bolo na úrovni ministerského predsedu) keď sa vlády v Indii ujal Rána Vikrandžít. Mal len dvadsaťpäť rokov keď sa stal poradcom Rána Vikrandžíta v Porbandare. Bolo to v čase najdramatickejšej nadvlády Angličanov v Indii.
Neskôr tento post vymenil za činnosť člena súdu v Rádžkóte. Počas celého svojho života získaval povesť čestného, smelého a štedrého človeka s prchkou povahou. Na sklonku života okolo seba zhromažďoval rozličných predstaviteľov vierovyznaní a nabádal ich k diskusiám a polemikám.
Karamčad mal šesť detí. Dve dcéry sa narodili v predchádzajúcich manželstvách (bol ženatý dokopy štyri kráť). S poslednou manželkou Putlibáí počali známeho Mohamadása Gándhího.
Gándiovci boli známi svojou Višnuistickou vierou. K tomuto kultu pridávali ešte kult sivaita. Chodievali do oboch kostolov. Avšak sekta do ktorej patrili Gándhiovci mala spoločné základy s džinizmom.
Ploutarchos (olympijský víťaz)

Ploutarchos alebo Plutarchos ("Ploutarchos", iný prepis: "Plutarchos") bol olympijský víťaz v boxe v roku 205.
Na 246. olympijských hrách si víťazstvo v boxe vybojoval Plutarchos. Box (pygmé) sa stal olympijskou disciplínou na 23. hrách v roku 688 pred Kr. 
Olympijské víťazstvo Plutarcha, ale bez uvedenia jeho domovskej krajiny, zaznamenal grécky rétor a spisovateľ Flavios Filostratos. Podľa Filostrata finálový zápas Plutarcha so zdatným boxerom Hermeiom z Egypta prebiehal na ostrom poludňajšom slnku. Keď už bol Plutarchos od slnečnej páľavy úplne vysilený, modlil sa k riečnenu bohu Achelóovi a zachránil ho náhly lejak, ktorý mu pomohol pokračovať v zápase a vyhrať.
Svatomariánské údolí

Svatomariánské údolí je prírodná rezervácia ev. č. 3378 neďaleko mesta Chotěboř v okrese Havlíčkův Brod v nadmorskej výške 394 – 410 metrov. Oblasť spravuje Správa CHKO Železné hory.
Ochrana.
Predmetom ochrany je zachované, prirodzene sa utvárajúce koryto rieky Doubravy s výskytom lužných jaseňových jelšín v nadväzujúcej nive a s výskytom vzácnych a zvlášť chránených druhov rastlín a živočíchov.
Počas vertebratologického prieskumu pred vyhlásením rezervácie tu bolo zaznamenaných 94 druhov stavovcov (9 rýb, 4 obojživelníci, 2 plazy, 64 vtákov a 15 cicavcov). Svojim romnožovacím cyklom je na územie rezervácie viazaných 69 druhov.