burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Bratská rytierska spoločnosť svätého Juraja

Bratská rytierska spoločnosť svätého Juraja (iné názvy pozri nižšie) bol laický rytiersky rád pôsobiaci v stredovekom Uhorsku. Je najstarším laickým rytierskym rádom v Európe. Vznikol v rozpätí rokov 13251326 za vlády Karola I. Dôvodom založenia rádu bolo upevnenie spojenectva najvýznamnejších príslušníkov uhorskej šľachty v počte päťdesiat členov. Rytieri si mali navzájom preukazovať pomoc a úctu, vzájomne si napomáhali pri spoločenskom vzostupe.
Dejiny.
Rád bol vedený dvomi sudcami, ktorí boli určení pre svetskú a duchovnú oblasť. Úlohou sudcov bolo urovnávať vzájomné spory, ktoré sa medzi členmi rádu vyskytli. Sudcovia boli účastní pri prijímaní nových členov do rádu.
Rytieri museli plniť liturgické a sociálne záväzky. Každý piatok museli nosiť predpísaný odev v podobe čiernej sutany, na ktorej sa nachádzal nápis: "In veritate iustus sum huic fraternali Societati" („Som naskrze spravodlivým členom tohto bratského spoločenstva“). Ak nedodržali predpísané povinnosti, boli potrestaní v podobe celodenného pôstu. Ak zomrel spolubrat z rádu, povinnosťou ostatných členov rádu bolo nechať odslúžiť desať omší za spásu duše ich zosnulého spolubrata.
Keď sa rytieri nachádzali na kráľovskom dvore, mali sa pod hrozbou pokuty stravovať v spoločnej jedálni. Jedlo, ktoré ostalo, mali rozdať chudobným. Povinnosťou rytierov bola účasť na spoločných zasadnutiach, ktoré sa konali trikrát za rok (v deň sviatku sv. Juraja, v deň sviatku Narodenia Panny Márie a ôsmy deň po Novom roku). Rytieri, ktorí boli účastní na kráľovskom dvore, sa mali stretávať na spoločných zasadnutiach raz za mesiac. Na týchto zasadnutiach mali riešiť aktuálne problémy kráľovstva.
Údaje o činnosti a aktivitách rádu nie sú dochované. Predpokladáme, že rád jestvoval prinajmenšom do smrti Karola I. († 1342). Jestvovanie tohto rádu sa predpokladá aj za vlády syna Karola I. – Ľudovíta I. Veľkého. Ten totiž podobne ako jeho otec – rytierstvo v Uhorsku vo veľkom podporoval.
Končiar (vrch v Štiavnických vrchoch)

Končiar () je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží nad obcou Vyhne, približne severozápadne od Banskej Štiavnice. 
Poloha.
Masív leží v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Štiavnica a na katastrálnom území mesta Banská Štiavnica. Najbližšími sídlami sú na severozápade situované Vyhne, južne ležiaca Banská Hodruša a východne osada Banky (Banská Štiavnica). Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.
Opis.
Končiar je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Paradajs () západným smerom na Malý Kerling (). Západným smerom leží Banský vrch () a Klokoč (), severným Spálený vrch () a Ostružia (), východným Zlatý vrch () a Kýzová () a južným Kamenný závoz () a Jaseňová (). Oblasť patrí do povodia Hrona, kam vodu z masívu Končiara odvádza Vyhniansky potok. Na vrchol nevedie značený chodník, no severovýchodným úbočím vedie trasa z Vyhní.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý les, ktorý neponúka rozhľad. Najmä na južných svahoch sú však lokality s nesúvislou vegetáciou, odkiaľ je obmedzený výhľad na okolité vrchy Štiavnických vrchov. Pri vhodných podmienkach vidieť tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Malú i Veľkú Fatru, Nízke Tatry, Poľanu, Javorie a južným smerom i niektoré z pohorí v severnom Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, no traverzom prechádza žlto značená trasa z Vyhní na Rumplovskú.
Deka

Deka môže byť:
National Society of the Daughters of the American Revolution

National Society of the Daughters of the American Revolution (iné názvy: National Society Daughters of the American Revolution, Daughters of the American Revolution; v preklade z  „[Národná spoločnosť] Dcér[y] americkej revolúcie“; skratka NSDAR, resp. DAR) je americká patriotická ženská apolitická nezisková organizácia, ktorá bola založená vo Washingtone, D. C. 11. októbra 1890, v reakcii na vylúčenie žien z členstva v patriotických spolkoch. Členstvo v spolku je obmedzené na ženy vo veku 18 alebo viac rokov, ktoré sú potomkami muža alebo ženy, ktorá sa podieľala na americkej revolúcii (vo vojsku, námorníctve, úradníckom zbore a pod.). Cieľom organizácie je udržiavanie odkazu revolúcie, amerického patriotizmu, výchovné a vzdelávacie pôsobenie.
Vonkajšia záhlavná hrčka

Vonkajšia záhlavná hrčka (), skrátene záhlavná hrčka alebo záhlavný hrboľ je menší kostný výbežok v záhlavnej kosti, na ktorý sa upína ší­jový väz a trapézový sval. Záhlavná hrčka sa rozdeľuje podľa tvaru na 3 typy:
Hrboľník alebo Inion (Grécky. ἰνίον, iníon) je najvyšší bod vonkajšej záhlavnej hrčky.
Výbežok je užitočný v medicíne a archeológii, kde slúži v špeciálnych prípadoch pri identifikácii pohlavia. Štúdie ukázali, že vonkajšia záhlavná hrčka je štatisticky menej výrazná u ženského pohlavia. 
Nadmerná záhlavná hrčka.
Hrčka 2. a 3. typu sa považuje za nadmernú záhlavnú hrčku, ktorá je definovaná ako zväčšený anatomický variant tohto výbežku. Považuje sa za pozostatok človeka neandertálskeho, preto je veľmi dôležitá pri vedeckých opisoch klasických neandertálskych lebiek. 
S týmto variantom sa spájajú aj medicínske problémy. Pacienti sa sťažujú na citlivý kostný opuch v zadnej časti krku, ktorý spôsobuje bolesť najmä pri spánku. Vo vážnejších prípadoch môže byť bolesť prítomná aj v pokoji a počas pohybu krkom. V špeciálnych prípadoch napr. pri auto nehode môže dôjsť k jeho zlomeniu. K liečbe sa pristupuje chirurgicky. Vyhladenie kosti a chirurgická resekcia môže priniesť zmiernenie a uľavenie symptómov.
Jacques Deray

Jacques Deray (* 19. február 1929, Lyon, Francúzsko† 9. august 2003, Boulogne-Billancourt, Francúzsko) bol francúzsky filmový režisér, scenárista a herec. Jeho obľúbencom bol herec Alain Delon, ktorého režíroval v desiatich jeho filmoch.
Životopis.
Jacques Deray chodil na hodiny drámy na Cours René Simon.
Jacques Deray začínal ako asistent Marcela Camusa, Gillesa Grangiera, Luisa Buñuela a Julesa Dassina v päťdesiatych rokoch. V roku 1960 režíroval svoj prvý celovečerný film "Le Gigolo," s návštevnosťou (vo francúzskych kinách) skoro jeden milión divákov. Jeho ďalšia produkcia "Rififi à Tokyo" (1961), bola úspešná, vďaka čomu sa dostal do povedomia filmových divákov. Jacques Deray dosiahol vrchol svojho umenia v roku 1968, keď natočil "Bazén" s Alainom Delonom a Romy Schneider. Je to medzinárodný úspech. Ide o prvý zo série celovečerných filmov vyrobených a v hlavnej úlohe s Alainom Delonom, ako napríklad "Borsalino" (1970), film ktorý sa stal legendárnym pre dvojicu Belmondo-Delon. Potom režíroval komédiu s Alainom Delonom a Paulom Meurisse "Hlavne v pokoji!" (1971), ktorá skončila neúspechom. V tomto období sa tiež zoznámil so scenáristami a autormi dialógov ako napr.: Jean-Claude Carrière alebo Michel Audiard, ktorí mali zdokonaliť jeho prácu. Po pôsobení v Spojených štátoch kvôli filmu "Muž je mŕtvy" (1972) sa vrátil do Francúzska, aby adaptoval spomienky slávneho komisára Rogera Borniche v "Poviedka o policajtovi" (1975), kde opäť zveril úlohu Delonovi. Často je považovaný za filmára, ktorý nemôže dať voľnú ruku svojmu talentu kvôli jarmu svojich producentov, ale film "Motýľ na pleci" (1978) s Linom Venturom sa stal výnimkou. Výsledok je presvedčivý a film je vzorom precíznosti v produkcii aj v réžii hercov. Strih príbehu je mimoriadne zručný, žiadna scéna nie je zbytočná, vždy plná zmyslu. Jacques Deray, výrazne ovplyvnený americkou kinematografiou, režíroval najmä žánrové filmy ako "Netchaïev est de retour" v hlavnej úlohe s Yvesom Montandom.
Pred prechodom na réžiu získal Jacques Deray niekoľko malých úloh v divadle a kine. V roku 1981 predsedal porote 34. ročníka filmového festivalu v Cannes.
Niekoľko mesiacov trpel rakovinou pankreasu, na ktorú zomrel 9. augusta 2003, je pochovaný na cintoríne Garches.
Vonkajší záhlavný hrebeň

Vonkajší záhlavný hrebeň () je hrana, ktorá je súčasťou vonkajšieho povrchu záhlavnej šupiny. Odstupuje od vonkajšej záhlavnej hrčky smerom dole k veľkému otvoru, kde sa aj upína. Na vonkajší záhlavný hrebeň sa upína šijový väz.
Účinný prierez

Účinný prierez (značka: formula_1) je veličina charakterizujúca pravdepodobnosť, že niektorá ostreľujúca častica z nalietavajúceho zväzku bude interagovať s časticou terča. Za interakciu možno považovať napríklad klasický odraz, Coulombov rozptyl (teda rozptyl spôsobený elektrickým poľom) alebo jadrové či iné reakcie.
Účinný prierez je veľmi dôležitou veličinou pri štúdiu zrážok častic.
Celková pravdepodobnosť interakcie častíc sa označuje ako celkový (totálny, integrálny) účinný prierez. Táto veličina určuje, s akou pravdepodobnosťou bude dopadajúca častica rozptýlená do ľubovoľného smeru, prípadne s akou pravdepodobnosťou prebehne reakcia. O vlastnostiach interakcie (a teda aj interagujúcich častíc) však hovorí oveľa viac diferenciálny účinný prierez, ktorý charakterizuje pravdepodobnosť rozptylu do jednotlivých smerov v priestore.
Hlava (album)

Hlava je piaty štúdiový album slovenskej hudobnej skupiny Peter Bič Project. Album kapele v roku 2021 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Hudbu na album z väčšej časti zložil Peter Bič, na dvoch piesňach sa podieľala speváčka Viktória Vargová. Texty všetkých šestnástich piesní sú v slovenčine, ich hlavnými autormi sú Vlado Krausz a Michal Mifkovič. Skladby „Máj“ a „Všetko bude fajn“ vyšli skupine ešte pred pred vydaním albumu, no medzi jej najhranejšie tituly patrí pieseň „Priznanie“. Spolu s albumom bol na internete zverejnený aj videoklip k jeho titulnej nahrávke, „Hlava“.
Štefan Tóth

Štefan Tóth (* 30. apríl 1923, Dolná Strehová† 10. október 1962, Sokolnice, Česko) bol slovenský tanečník, choreograf, tanečný pedagóg, etnochoreológ.
Životopis.
Medzi rokmi 19381944 absolvoval "Jászberényi Magyar Királyi Állami Líceum és Tanítóképző" (Maďarské kráľovské štátne lýceum a pedagogický ústav v Jászberényi). V roku 1945 nastúpil na Štátne konzervatórium v Prahe, kde štúdium na tanečnom odbore ukončil v roku 1949. Patril medzi zakladateľov SĽUK-u a bol choreografom prvého programu súboru ("Veselica", "Zbojnícky tanec", "Tance drevorubačov"). V období rokov 19491951 pôsobil ako sólista, tanečník v Divadle Zdeňka Nejedlého v Ústí nad Labem, kde stvárnil postavy Sultána a Džina v balete "Šeherezáda", Mnícha v "Kramářských písních" a ďalšie postavy v baletoch "Špalíček", "Maškaráda", "Španielske capricco". Ako sólista sa predstavil v "Hre o sv. Janu Nepomuckém" a "Don Juan". Od 1951 do 1955 pracoval ako vedúci tanca a tanečný pedagóg ľudového tanca v SĽUK-u. Od 1955 nastúpil na Ústav hudobnej vedy Slovenskej akadémie vied v Bratislave, kde do roku 1962 pracoval ako etnochoreológ. Bol zakladateľom a vedúcim (19511955, 19591962) Katedry tanečnej tvorby Hudobno-tanečnej fakulty Vysokej školy múzických umení, kde vyučoval ľudový tanec a kinetografiu. Vypracoval základy teórie a metodiky slovenského ľudového tanca a bol autorom tanečného písma. Predčasne zahynul pri leteckom nešťastí.
Flavínmononukleotid

Flavínmononukleotid (FMN) alebo riboflavín-5'-fosfát, je biomolekula tvorená riboflavínom (vitamínom B2) a fosfátovou skupinou. Napriek tomu, že je v jeho názve slovo „nukleotid“, nie je to skutočný nukleotid, pretože väzba medzi cukrom (ribózou) a izoaloxazínom nie je glykozidová. V bunkách sa syntetizuje pomocou enzýmu riboflavínkinázy. FMN funguje ako prostetická skupina rôznych oxidoreduktáz, vrátane NADH dehydrogenázy, i ako kofaktor v biologických fotoreceptoroch na modré svetlo. Počas katalytického cyklu dochádza k reverzibilnej premene medzi oxidovanou formou (FMN), semichinónovou (FMNH•) a redukovanou formou (FMNH2). FMN je silnejší oxidant oproti NAD a je veľmi užitočný, pretože umožňuje jedno- i dvojelektrónové prenosy. 
FMN je hlavná podoba, v ktorej sa riboflavín nachádza v bunkách a tkanivách. Jeho syntéza je energetiky náročnejšia, ale je lepšie rozpustný než riboflavín. V bunkách sa FMN vyskytuje voľne i v niekoľkých kovalentne viazaných formách. Z FMN vzniká FAD pôsobením FAD syntetázy.
Fotoreceptory.
FMN je súčasťou fototropínov, fotoreceptorov reagujúcich na modré svetlo, ktoré sú prítomné napríklad v rastlinách a riasách. Pri svojej úlohe v rámci biologických receptorov je FMN výnimkou oproti ostatným receptorom, ktoré využívajú "E"/"Z" izomerizáciu. Namiesto toho vo fototropínoch dochádza k vzniku väzby s blízkym cysteínovým reziduom, takže vzniká väzba flavín-cysteinyl. Tá sa potom rozkladá pôsobením tepla po asi 100 sekundách.
Ako prídavná látka.
FMN sa využíva i ako oranžovo-červené farbivo a je označené E číslom E101 (ii).
Ako E106 sa označuje príbuzná látka, konkrétne sodná soľ riboflavín-5'-fosfátu. Po požití sa rýchlo mení na voľný riboflavín. Nachádza sa hlavne v jedlách pre bábätká a malé deti, ako i v džemoch, mliečnych produktoch a sladkostiach.
Lean

Lean, tiež je známy ako purple drank, sizzurp alebo dirty sprite (a pod niekoľkými ďalšími menami) je rekreačný drogový koktail pripravovaný kombináciou sirupu proti kašľu na predpis s nealkoholickým nápojom a tvrdými cukríkmi. Zmes vznikla v Houstone v Texase a najčastejšie je používaná osobami pohybujúcimi sa v subkultúre hip hop, prípadne tiež často osobami žijúcimi na juhu Spojených štátov.
Názov.
Výraz „lean“ (anglicky „opierať sa“, „nakláňať sa“) vyjadruje problémy s rovnováhou u užívateľov tejto drogy. „Purple drank“ zase odkazuje na jeho typický fialový odtieň, pretože sirupy proti kašľu sú často fialovej farby. Iné mená zahŕňajú sizzurp, syrup, drank, barre, purple jelly, wok, Texas tea, špinavý Sprite (dirty sprite), alebo Tsikuni.
Ingrediencie.
Základom pre lean je liek na prechladnutie na predpis, konkrétne sirup proti kašľu, ten, ktorý obsahuje aj promethazín, tak aj kodeín. Používajú sa ale aj voľnopredajné lieky, ktoré obsahujú dextrometorfán, ten tiež môže navodiť podobné účinky, navyše sa eliminuje potreba návštevy lekára kvôli predpisu. Na vytvorenie výslednej zmesi sa sirup proti kašľu zmieša so Sprite, Mountain Dew alebo Fantou s príchuťou hrozna a obvykle sa podáva v penových kelímkoch. Môže byť pridaný tvrdý cukrík, obvykle Jolly Rancher, aby zmes získala sladšiu chuť. Na Slovensku i v Česku je možné na vytvorenie leanu použiť Robitussin či Stoptussin. Avšak pri použití iných sirupov proti kašľu nemusí dôjsť k nástupu požadovaných účinkov.
Účinky.
Lean vytvára pocit eufórie a uvoľnenia, vďaka ktorému sa používateľ cíti zasnene, takmer ako keby sa vznášal. Pôsobí na centrálny nervový systém a spomaľuje mozgovú činnosť, má sedatívny účinok. Zatiaľ čo negatívny účinok drogy môže byť zvýšená teplota, strata koordinácie, halucinácie, vracanie, svrbenie kože, záchvat, strata vedomia alebo problémy s dýchaním. Pitie alkoholu a užívanie iných drog pri užívaní leanu zvyšuje možnosť negatívnych účinkov a môže končiť smrťou.
Veľa osôb zomrelo na predávkovanie, prípadne na dlhodobé účinky tejto drogy. Medzi nimi aj známe osoby ako DJ Screw, Big Moe, Pimp C alebo Fredo Santana.
Houstonský autor Lance Scott Walker poznamenal, že super sladká kombinácia sódovky, sirupu proti kašľu a Jolly Ranchers poskytuje chuť a pocit v ústach, ktorý zostáva na jazyku dlhšiu dobu. Tento jav je často príťažlivý pre začínajúcich užívateľov.
Závislosť.
Droga lean obsahuje látky, ktoré sú veľmi návykové. Možno si teda na tejto droge vybudovať závislosť a toleranciu, to znamená, že používateľ potrebuje viac množstva, aby dosiahol požadované účinky. V prípade, že drogu neužíva objavujú sa abstinenčné príznaky.
Následkom dlhodobého užívania leanu (všeobecne látky Acetaminofen) môže dôjsť k poškodeniu a zlyhaniu pečene. Ďalšími následkami môžu byť výpadky pamäti, zmeny psychiky, alebo epilepsia.
Užívatelia.
Lean je rozšírený medzi súčasnými umelcami hudobného žánru Hip-hop. Medzi známych užívateľov leanu patrí napríklad 21 Savage, Future, Lil Wayne a ďalej za zosnulých Lil Peep, Mac Miller alebo Juice WRLD.
Etylová skupina

Ako etylová skupina sa v chémii označuje alkylový substituent odvodený od etánu (C2H6). Jej vzorec je –C2H5, respektíve –CH2CH3, a v názvosloví sa označuje predponou etyl. Táto predpona označuje podľa organického názvoslovia IUPAC nasýtenú dvojuhlíkovú skupinu v molekule, pričom predpona „et-“ indikuje prítomnosť dvoch uhlíkov. Vo vzorcoch sa často skracuje na Et. 
Etylácia.
Etylácia je tvorba novej zlúčeniny tým, že sa na ňu naviaže etylová skupina. Najčastejší príklad tejto reakcie je etylácia benzénu pomocou etylénu, čím vzniká etylbenzén:
Etylbenzén je prekurzorom pre styrén, ktorý je potom prekurzorom pre polystyrén. V roku 1999 bolo vyprodukovaných asi 24,7 miliónu ton etylbenzénu. Mnoho zlúčenín obsahujúcich etylovú skupinu je možné vytvoriť elektrofilnou etyláciou, teda pôsobením zdrojov Et+ na nukleofilov. Jedným z príkladov zdroja Et+ je trietyloxónium tetrafluoroboritan . Pre dobré nukleofily sa používajú menej elektrofilné činidlá, napríklad etylhalogenidy.
Stereochémia.
V nesymetricky etylovaných zlúčeninách sú metylénové protóny etylovej skupiny (teda –CH2CH3) diastereotopické. Chirálne činidlá teda reagujú stereoselektívne s takýmito substituentmi.
Etymológia.
Názov tejto skupiny pohádza z mena Aether, prvorodeného gréckeho boha vzduchu (a vtedy všeobecného názvu pre akúkoľvek prchavú látku) a "hyle", teda „hmota“. Názov „ethyl“ prvýkrát použil v roku 1835 švédsky chemik Jöns Jacob Berzelius. V slovenčine sa táto skupina prepisuje a označuje ako etyl.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2009 – III. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2009 – III. divízia bol hokejový turnaj štvrtej (najnižšej) kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Turnaj sa hral v Dunedine na Novom Zélande od 10. do 16. apríla 2009. Pôvodne malo hrať na turnaji 6 tímov, ale sa odhlásilo a všetky zápasy prehralo kontumačne 0:5. Najlepšie dva tímy postúpili do II. divízie MS pre rok 2010.
Krížová vyvýšenina

Krížová vyvýšenina () je vyvýšenina, ktorá je umiestnená na vnútornej ploche záhlavnej šupiny. Jej názov je odvodený od jej krížového tvaru.Krížová vyvýšenina rozdeľuje hlboký vnútorný povrch záhlavnej kosti na štyri jamy:
Horné jamky sú od dolných oddelené brázdou priečneho splavu. V priesečníku všetkých štyroch jamiek je umiestnená vnútorná záhlavná hrčka.
Propylová skupina

Ako propylová skupina sa v chémii označuje trojuhlíkový alkylový substituent, ktorého chemický vzorec je –C3H7 (respektíve –CH2CH2CH3 pre lineárny reťazec). Tento substituent vzniká odštiepením jedného koncového atómu vodíka z propánu. Skrátene sa táto skupina označuje ako propyl a v chemických vzorcoch sa niekedy označuje skratkou Pr (nezamieňať s prvkom prazeodýmom).
Izomérna forma propylovej skupiny vzniká, keď sa namiesto koncového atómu vodíka odštiepi atóm vodíka zo stredného uhlíka v propáne. Táto skupina sa potom označuje ako 1-metyletyl alebo častejšie ako izopropylová skupina (skrátene izopropyl). Jej vzorec je –CH(CH3)2 a v chemických vzorcoch sa niekedy skracuje na "i"-Pr.
Lineárna propylová skupina sa občas označuje ako normálna a teda sa píše s predponou "n"- (teda ako "n"-propyl), keďže bez tejto predpony nie je automaticky jasné, ktorý izomér je prítomný. Ako „propyl“ je možné označiť "n"-propyl i izopropyl.
Okrem toho existuje ešte tretia forma, cyklická, nazývaná cyklopropyl alebo "c"-propyl. Nie je izomérna s ostatnými, pretože má iný vzorec (–C3H5 oproti –C3H7), nie len iné väzby medzi atómami.
Príklady.
"n"-Propylacetát je ester, v ktorom je "n"-propyl naviazaný na kyslíkový atóm octanu.
Medzi ďalšie príklady patrí napríklad izopropylalkohol.
Sófrón (sochár)

Sófrón () bol starogrécky sochár.
Sófrón pochádzal z atického dému "Sounion". O sochárskej tvorbe tohto inak neznámeho gréckeho umelca svedčí jediný jeho menom signovaný mramorový fragmentárny podstavec zo sochy, ktorý našli na aténskej Akropole medzi Propylajami a Parthenónom. Z poškodeného nápisu na podstavci je zrejmé, že bol základňou portrétnej sochy, ktorú dal pravdepodobne zhotoviť Nikandrov syn Stratonikes pre chrám Atény Polias. Nápis sa podľa typu písma datuje do 1. storočia.
Ján Košč

Mgr. Ján Košč (* 29. december 1974, Gelnica) je slovenský odborár, občiansky aktivista, publicista, sociálno-ekonomický analytik a bývalý hudobník. Je spoluzakladateľom občianskeho združenia Pracujúca chudoba a zakladateľom Asociácie sociálno-ekonomických analytikov. Na prelome tisícročí pôsobil ako spevák skupiny Caress, ale aj ako organizátor festivalu Without Shame a hudobný publicita v časopise ":Hudba" a webmagazíne "Metalopolis.net".
Hudba.
Od roku 1996 do 2004 pôsobil ako spevák technodeathmetalovej skupiny Caress a v rovnakom období organizoval v Košiciach festival Without Shame, na ktorého pôde vystúpilo veľké množstvo domácich aj zahraničných kapiel. Z tých známejších napr. Sadist (Taliansko), Ancient (Nórsko), Decapitated (Poľsko), Sceptic (Poľsko), Dimension Seven (Holandsko), Neglected Fields (Lotyšsko), Skyforger (Lotyšsko), VUVR (Česko), Root (Česko), Insania (Česko), Dark Gamballe (Česko) a ďalší. V rámci festivalu pravidelne dostávali priestor aj menej známe amatérske zoskupenia z celého Slovenska.
Odbory.
Ján Košč pôsobí ako člen v odboroch od roku 1995 a ako nižší odborársky funkcionár (úsekový dôverník) od roku 2000. Od roku 2018 do roku 2023 bol predsedom základnej odborovej organizácie OZ KOVO v U. S. Steel Košice. Od roku 2024 pôsobí ako ekonomický analytik Konfederácie odborových zväzov SR. Od roku 2013 bol autorom blogu, kde sa venoval pracovnému prostrediu, pracovno-právnej legislatíve a občianskemu aktivizmu. Od roku 2014 spolupracoval s Milanom Kurucom, správcom facebookového profilu Pracujúca chudoba, pričom ich spolupráca sa v roku 2016 pretavila do založenia proodborárskeho a prozamestnaneckého občianskeho združenia Pracujúca chudoba.
Ján Košč ako odborár dlhodobo kritizuje viazanie sa časti odborov a odborárov na politické strany a tvrdí, že odbory nepotrebujú zmluvy s politikmi. Podľa jeho vyjadrení tieto zmluvy potrebujú politici, ktorí namiesto robenia prozamestnaneckej a proodborárskej politiky sa snažia získať podporu zamestnancov inými cestami.
Publicistika.
Jeho publicistické začiatky siahajú do deväťdesiatych rokov minulého storočia, kedy krátko pôsobil ako externý dopisovateľ hudobného časopisu Metal Hammer CS. Krátko pôsobil aj ako redaktor časopisu ":Hudba", ktorý vychádzal na prelome tisícročí. Od roku 2004 do roku 2016 pôsobil ako redaktor internetového serveru "Metalopolis".
Od roku 2013 do 2016 bol autorom blogu, kde sa venoval pracovnému prostrediu, pracovno-právnej legislatíve a občianskemu aktivizmu. Za písanie tohto blogu sa v roku 2015 stal blogerom roka v kategórii "Ekonomika, spoločnosť a biznis". Od roku 2018 pôsobí ako stály externý komentátor denníka SME, nepravidelne od roku 2017 prispieva aj do denníka N, občasne aj v denníku Pravda. Jeho texty sa pravidelne objavovali aj v kultúrno-spoločenskom magazíne "POLE", s ktorým spoluprácu ukončil v roku 2022.
Pôsobí ako autor a spoluautor odborných publikácií, ktoré vydáva OZ Pracujúca chudoba a ako autor, spoluautor a editor sa podieľal aj na tvorbe týchto odborných publikácií:
Zelenskyj

Zelenskyj alebo Zelenskij (ukr./), v ženskej podobe Zelenska () alebo Zelenskaja (), resp. v slovenčine prechýlené ako Zelenská, je ukrajinské a (bielo)ruské priezvisko, pozri pod Zelenskyj (priezvisko), napr.:
Zelenská je tiež ženská podoba priezviska Zelenský vyskytujúceho sa na Slovensku a v Česku, pozri pod Zelenský
Karolínsky meč

Karolínsky meč (niekedy uvádzaný aj ako franský, normanský, či vikingský meč) je druh stredovekého dvojsečného meča. Vyznačuje sa sploštenou, plne vyvinutou hlavicou a odľahčujúcou drážkou (žliabkom) prechádzajúcou stredom čepele o dĺžke približne 70 cm. Karolínske, vikingské a franské meče si sú navzájom veľmi podobné. Predpokladá sa, že všetky vznikli vývinom podľa vzoru meča typu Spata.
Vývoj mečov v priebehu stredoveku je rozdelený do zvyčajne 3 fáz, pričom karolínsky meč spadá do fázy strednej (od polovice 8. storočia až do polovice 11. storočia). Strednej fáze predchádzalo tzv. merovejovské obdobie (5. storočie až polovica 8. storočia) a po nej nastúpilo obdobie románske (začiatok 10. storočia až začiatok 13. storočia).
Zmeny v konštrukcii meča karolínskeho typu už nekládli dôraz na nákladnosť a vizuálny efekt, ale na účelovosť v boji. Zároveň sa meč stával prístupnejšou a populárnejšou zbraňou dostupnou nie len pre majetné skupiny ľudí.
Staršie karolínske meče boli charakteristické komplikovane tvarovanou hlavicou skonštruovanou z dvoch dielov, kratšou priečkou a robustnejšou čepeľou zvyčajne dlhou 7583 cm. Ozdobné prvky boli ešte stále rozšírené. Mladšie karolínske meče mali hlavicu vytvorenú z jednej časti, priečka sa predlžovala a čepeľ, ktorá zvykla byť dlhá 8390 cm, sa zužovala.
Karolínske meče u Slovanov.
Slovania pred obdobím Veľkej Moravy výrobu mečov nepoznali, preto boli (napriek zákazu) dovážané z Franskej ríše ako hotové produkty či ich jednotlivé komponenty, najčastejšie čepele. Významné franské dielne sa nachádzali na Porýní a známym mečiarom doby bol porýnsky majster Ulfberth.
V období Veľkej Moravy bola na jej území schopná a rozvinutá železiarska základňa. Je možné uvažovať, že výroba jednoduchých mečov či napodobenín mečov karolínskeho typu prebiehala aj na území Veľkej Moravy.
Charkovská ulica (zaniknutá)

Charkovská ulica (do roku 1950 Ruská ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1970.
V roku 1950 bola premenovaná z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Bola tu pôvodne radová domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Háje (Dražiak).
Dnes sa na mieste bývalej ulice nachádza časť ulice Gessayova.
Uralská ulica (Bratislava)

Uralská ulica (do roku 1950 Sládkovičova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1975.
V roku 1950 bola premenovaná z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Bola tu pôvodne individuálna domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Dnes sa na mieste ulice nachádza cesta a parkovisko v areáli Incheba.
Zálesná ulica

Záílesná ulica (do roku 1950 Ukrajinská ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1975.
V roku 1950 bola premenovaná z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Bola tu pôvodne radová domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Nachádzala sa v oblasti medzi súčasnou čerpacou stanicou a garážovým domom na dnešnej Wolkrovej ulici.
Starohájska cesta

Starohájska cesta (neskôr Starohájska ulica) bola ulica v Petržalke od roku 1894 do roku 1975.
Cesta pôvodne spájala mesto s pravým brehom Dunaja, dnes sa tu nachádza nová sídlisková zástavba Háje. Viedla lesoparkom od Sadu Janka Kráľa až po súčasnú Starohájsku ulicu. Na pláne z roku 1894 bola ešte bez pomenovania. 
Bratislavský topografický lexikon spomína v roku 1905 strelnicu pri Rusovskom ramene Dunaja s dreveným mostom. V roku 1929 sa spomína športové ihrisko I. SC Bratislava, v roku 1930 výstavba dostihovej dráhy a ďalších budov pre TJ Sokol Bratislava, v roku 1931 stará strelnica, v roku 1932 hostinec Frimel-Auliesel, v roku 1935 dláždenie makadamom, v roku 1936 nájom mestskej štrkovej bane.
Neskôr sa tam nachádzala aj cestovná kancelária ÚV Zväzarm-Autoturist.
Zelenský

Zelenský (prechýlene: Zelenská) je priezvisko vyskytujúce sa na Slovensku a v Česku.
Podľa údajov z roku 1995 je na Slovensku rozšírené najmä na v Trnavskom kraji, pričom najväčšia koncentrácia nositeľov tohto priezviska je v samotnej Trnave (11 nositeľov).
Sulfitreduktáza

Sulfitreduktázy (EC 1.8.99.1) sú enzýmy, ktoré vystupujú v metabolizme síry. Katalyzujú redukciu siričitanu na sulfán a vodu. Elektróny pre reakciu sú dodávané z disociovateľnej molekuly, a to NADPH, viazaných flavínov alebo feredoxínu.
Sulfitreduktázy patria medzi oxidoreduktázy a nachádzajú sa v archeónoch, baktériách, hubách a rastlinách. Delia sa na asimilačné a disimilačné sulfitreduktázy podľa ich funkcie, spektroskopických vlastností a katalytických vlastností. Sulfitreduktáza sa účastní i metabolizmu selenoaminokyselín a asimilácie síry. Obsahuje dva kovalentne viazané kofaktory - železosírny klaster a sirohem - ktoré presúvajú elektróny na substrát.
Vnútorná záhlavná hrčka

Vnútorná záhlavná hrčka () je vnútorný výbežok záhlavnej šupiny, je umiestnená v priesečníku štyroch jamiek, ktoré rozdeľuje krížová vyvýšenina. Nachádzajú sa na nej 2 brázdy: brázda priečneho splavu a brázda horného šípového splavu.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2009 – II. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2009 – II. divízia boli dva hokejové turnaje tretej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Mužstvá boli vyžrebované do dvoch skupín po šiestich. Víťazi turnajov postúpili do I. divízie MS pre rok 2010.
Skupina A.
Turnaj skupiny A sa hral v Novom Sade v Srbsku od 7. do 13. apríla 2009.
Skupina B.
Turnaj skupiny B sa hral v Sofii v Bulharsku od 6. do 12. apríla 2009.
Zlatý vrch (vrch v Štiavnických vrchoch)

Zlatý vrch () je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží nad osadou Banky, približne severozápadne od Banskej Štiavnice. 
Poloha.
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Štiavnica a na katastrálnom území mesta Banská Štiavnica. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí ležiaca osada Banky (Banská Štiavnica), západne sa nachádzajú Vyhne a severne Repište. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.
Opis.
Zlatý vrch je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Šobov () severozápadným smerom na Ostružlu (). Západným smerom leží Spálený vrch () a Končiar (), južným Kýzová () a Hadová (), východným Studený vrch () a Bujačia () a severným Bukovec () a Bimbíz (). Južné svahy odvodňujú prítoky Vyhnianskeho potoka, voda zo severne sa zvažujúcich odteká do Teplej v povodí Hrona. Na vrchol vedie žlto značený chodník.
Výhľady.
Odlesnený vrchol Zlatého vrchu ponúka kruhový rozhľad. Pozorovať je možné okolité vrchy Štiavnických vrchov, pri vhodných podmienkach aj Pohronský Inovec, Vtáčnik, Malú Fatru, Kremnické vrchy, Nízke Tatry a Poľanu.
Brázda priečneho splavu

Brázda priečneho splavu () je brázda, ktorá prebieha pozdĺž vnútorného povrchu záhlavnej kosti a vedie laterálne medzi hornými a dolnými jamami krížovej vyvýšeniny. Táto brázda je odtlačkom splavu tvrdej pleny. Pozdĺž tejto ryhy prebieha priečny splav.
Generálna oprava

Generálna oprava alebo hovorovo generálka je v širšom zmysle dôkladná prehliadka, zrevidovanie, reorganizácia, prepracovanie, prerobenie neobežného majetku, systému alebo metódy. V užšom zmysle ide o druh opravy neobežného majetku, pri ktorej dochádza k výmene alebo oprave všetkých opotrebovaných súčiastok či skupín súčiastok. Generálna oprava (v užšom zmysle) zachováva úžitkovú hodnotu daného majetku a predlžuje jeho životnosť.
Rutherfordov experiment

Rutherfordov experiment, "Rutherfordov experiment so zlatou fóliou", alebo tiež Geigerov-Marsdenov experiment, bol experiment vykonaný Hansom Geigerom a Ernestom Marsdenom pod vedením Ernesta Rutherforda v roku 1909 v Manchestri. Experiment mal za cieľ sledovať vnútornú štruktúru atómu. Jeho neočakávané výsledky viedli k opusteniu Thomsonovho modelu, zvaného tiež pudingový a zavedenie Rutherfordovho modelu.
Experiment.
Rutherfordov experiment pozostával zo série testov, v ktorých kladne nabité alfa častice (jadrá hélia ) bombardovali tenký list zlatej fólie. V prípade správnosti Thomsonovho modelu atómu mali alfa častice prenikať fóliou bez väčšieho ovplyvnenia, pretože sú alfa častice hmotné a elektrický náboj je podľa Thomsonovho modelu široko distribuovaný. Avšak skutočné výsledky boli pre Rutherforda prekvapivé. Hoci mnoho alfa častíc skutočne cez fóliu preniklo, mnoho z nich malo veľmi odklonené dráhy a niektoré sa dokonca odrazili a vrátili späť k zdroju žiarenia.
V podrobnejšom popise boli častice žiarenia alfa generované rádioaktívnym rozpadom radónu smerom do oloveného kontajnera obráteného otvorom smerom k veľmi tenkej zlatej fólii. Fólia pokrytá sulfidom zinočnatým bola v tomto experimente detailne skúmaná pod mikroskopom. Mikroskop sa môže otáčať okolo zlatej fólie, aby bolo možné pozorovať častice, ktorých dráha bola vychýlená o stanovený uhol. Podľa Thomsonovho modelu by častice mali byť vychýlené maximálne o niekoľko stupňov. Avšak zistilo sa, že malé percento častíc je vychýlených oveľa viac.
Milan Kollár

JUDr. Milan Kollár (* 25. december 1965, Zvolen) je slovenský diplomat. V rokoch 2018 až 2022 pôsobil ako veľvyslanec Slovenska v Kazašskej republike a v Kirgizskej republike a v rokoch 20102014 pôsobil ako veľvyslanec Slovenska v Kanade.
Životopis.
Študoval na Gymnáziu Piešťany a Gymnáziu Banská Štiavnica, v rokoch 1984 až 1985 na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1985 až 1990 bol študentom na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov. V roku 1991 získal na Právnickej fakulte UK titul JUDr. V rokoch 2006 až 2011 študoval externé doktorandské štúdium na Fakulte práva Paneurópskej vysokej školy.
Diplomatické pôsobenie.
Od roku 1991 bol referentom Federálneho ministerstva zahraničných vecí v Prahe. Od roku 1993 riaditeľom Medzinárodnoprávneho odboru Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky. V období 1994 až 1998 pracoval na veľvyslanectve Slovenska v Ottawe ako 2. tajomník a konzul. Od roku 1998 bol vedúci Oddelenia medzinárodného zmluvného práva na MZV, počas roku 1999 bol poverený generálny riaditeľ sekcie medzinárodnoprávnej a konzulárnej na MZV. V rokoch 1999 až 2000 bol riaditeľom Konzulárneho odboru a v rokoch 2000 až 2001 riaditeľom Medzinárodnoprávneho odboru. V rokoch 2001 až 2004 pracoval na veľvyslanectve Slovenska v Haagu kde bol radcom a zástupcom vedúceho úradu, v roku 2005 tam pracoval ako chargé d’affaires. V rokoch 2005 až 2006 bol vedúci Oddelenia medzinárodného zmluvného práva, následne opäť riaditeľom Medzinárodnoprávneho odboru (20062008). V období 2008 až 2010 bol generálny riaditeľ Sekcie právnej MZV.
V rokoch 2010 až 2014 bol veľvyslanec Slovenska v Kanade a zároveň stály predstaviteľ pri Medzinárodnej organizácii pre civilné letectvo (ICAO). Jeho predchodcom bol Stanislav Opiela a nástupcom Andrej Droba.
Po návrate z Kanady bol v rokoch 2014 až 2018 riaditeľom odboru ľudských práv na MZVaEZ.
Od roku 2018 bol veľvyslancom Slovenska v Kazašskej republike a v Kirgizskej republike. Do tejto funkcie bol vymenovaný 18. apríla 2018. Jeho predchodcom bol Peter Juza. V roku 2022 ho vo funkcii vystriedal Robert Kirnág.
Generálna mapa

Generálna mapa alebo hovorovo generálka môže byť:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2009 – I. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2009 – I. divízia boli dva hokejové turnaje druhej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Mužstvá boli vyžrebované do dvoch skupín po šiestich. Víťazi turnajov postúpili do Top divízie MS pre rok 2010.
Skupina A.
Turnaj skupiny A sa hral vo Vilniuse v Litve od 11. do 17. apríla 2009.
Skupina B.
Turnaj skupiny B sa hral v Toruni v Poľsku od 11. do 17. apríla 2009.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nižný Orlík

Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Nižný Orlík v okrese Svidník.
Tabon

Tabon môže byť:
Gene Kranz

Eugene Francis „Gene“ Kranz (* 17. august 1933, Toledo) je americký letecký inžinier, bývalý stíhací pilot a vyslúžilý letový riaditeľ a manažér NASA. Ako letový riaditeľ riadil misie programov Gemini a Apollo, vrátane Apolla 11, prvej misie, ktorá pristála s ľudskou posádkou na Mesiaci. Najviac je známy tým, že úspešne riadil tím riadiaceho strediska pri záchrane posádky Apolla 13. V roku 1995 bola jeho práca pri záchrane Apolla 13 vykreslená v rovnomennom filme, kde jeho postavu stvárnil Ed Harris. Je tiež známy svojím krátkym účesom a elegantnými vestami rôznych štýlov a materiálov, ktoré mu šila jeho manželka Marta v období, kedy pracoval ako letový riaditeľ.
Je osobným priateľom amerických astronautov tej doby a zostáva prominentnou postavou v americkej histórii prieskumu vesmíru s ľudskou posádkou. Jeho kariéra bol predmetom niekoľkých celovečerných filmov, dokumentárnych filmov, kníh a článkov v časopisoch. Je držiteľom Prezidentskej medaily slobody. V roku 2010 sa v prieskume Space Foundation stal najobľúbenejším vesmírnym hrdinom.
Banský vrch (vrch v Štiavnických vrchoch)

Banský vrch () je vrch v Štiavnických vrchoch. Leží nad obcou Banská Hodruša, približne východne od Žarnovice. 
Poloha.
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Žarnovica a na katastrálnom území obce Hodruša-Hámre. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí ležiaca Banská Hodruša (Hodruša-Hámre) a severne situované Vyhne, západným smerom je Žarnovica a východným osada Banky (Banská Štiavnica). Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy.
Opis.
Banský vrch je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Paradajs () západným smerom cez Hadovú na Trejbolc (). Južným smerom susedí plytkým sedlom oddelený Malý Kerling (), východne leží Končiar () a Hadová (), severne Spálený vrch () a Klokoč () a západne Trejbolc (). Oblasť patrí do povodia Hrona, kam vodu zo severnej časti masívu odvádza Vyhniansky potok a z južnej Hodrušský potok. Na vrchol nevedie značený chodník, no okolím vedú trasy z Vyhní.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý les, ktorý ponúka najmä južný smerom obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nízkou a nesúvislou vegetáciou vidieť najmä okolité vrchy Štiavnických vrchov, pri vhodných podmienkach tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Nízke Tatry, Poľanu a južným smerom i niektoré z pohorí v severnom Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, no v rázcestí Kerling a Kešnerovská sa križujú trasy z okolitých obcí. Hrebeňom sa dá vystúpiť na vrchol Banského vrchu.
Laserová harfa

Laserová harfa je hudobný nástroj, ktorý patrí do skupiny elektro-optických nástrojov.
Bola zostrojená Nemcom Bernardom Szajnerom v roku 1980. Po prvýkrát ju verejne použil hudobník Jean-Michel Jarre v októbri 1981 na koncertoch v Číne. Odvtedy sa neodmysliteľne spája s jeho koncertmi.
Spočiatku bola dosť nebezpečná pre vysoký výkon použitého lasera. Aby sa predišlo zraneniam, museli sa nosiť špeciálne okuliare a azbestové rukavice. V súčasnosti sa na stavbu harfy zvyčajne používajú bezpečnejšie, slabšie lasery. Laserová harfa je ovládacia klaviatúra a ak nie je pripojená k syntetizátoru, nevydá zvuk. Konštrukcia harfy obsahuje: laserový lúč, hranolový rozptyl lúčov, fotorezistor, midi sekciu a syntetizátor.
Používa sa hlavne na koncertoch. Používajú to okrem iného Bernard Szajner, Claude Lifante či Sebastien Pamart.
Kĺbový hrbček

Kĺbový hrbček () je kostný výbežok na spánkovej kosti, ktorý je umiestnený na zadnom konci vonkajšej plochy spánkovej šupiny. Hrbček tvorí prednú hranicu dolnej čeľuste a za živa je pokrytý chrupavkou.
Propylacetát

Propylacetát alebo propylester kyseliny octovej či propyl-etanoát je organická zlúčenina. Každoročne sa ho vyrába takmer 20,000 ton na použitie ako rozpúšťadlo. Táto bezfarebná tekutina je známa svojou charakteristickou vôňou hrušiek. Kvôli tomu sa bežne používa vo voňavkách a ako prídavná látka v potravinách. Vzniká esterifikáciou kyseliny octovej s 1-propanolom, často cez Fischer-Speierovu esterifikáciu s kyselinou sírovou ako katalyzátorom a vodou ako vedľajším produktom.
Phycophyta

Phycophyta môže byť:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2008 – III. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2008 – III. divízia boli dva hokejové turnaje štvrtej (najnižšej) kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. III. divízia MS 2008 pozostávala z kvalifikačného a hlavného turnaja. Najlepšie dva tímy hlavného turnaja postúpili do II. divízie MS pre rok 2009.
Kvalifikačný turnaj.
Kvalifikačný turnaj III. divízie sa hral v Sarajeve v Bosne a Hercegovine od 15. do 17. februára 2008. Arménsko odohralo oba zápasy, ale napokon bolo diskvalifikované pre neoprávnený štart hráčov a oba zápasy prehralo kontumačne 0:5.
Hlavný turnaj.
Hlavný turnaj III. divízie sa hral v Kockelscheueri v Luxembursku od 31. marca do 6. apríla 2008.
Ellmanovo činidlo

Ellmanovo činidlo (5,5'-ditiobis-(2-nitrobenzénová kyselina) alebo DTNB) je chemikália, ktorá sa používa na určenie počtu alebo koncentrácie tiolových skupín vo vzorke. Toto činidlo vyvinul George L. Ellman.
Príprava.
V Ellmanovej pôvodnej publikácii bolo toto činidlo pripravené oxidáciou 2-nitro-5-chlórbenzaldehydu na karboxylovú kyselinu, zavedením tiolovej skupiny pomocou sulfidu sodného a následne oxidáciou monomérov pomocou jódu, čím vznikne dimér. Aktuálne je toto činidlo komerčne dostupné.
Ellmanova skúška.
Pri reakcii tiolov s DTNB dochádza k štiepeniu disulfidovej väzby, čím vzniká 2-nitro-5-tiobenzoát (TNB-), ktorý vo vode ionizuje na TNB2- dianión v neutrálnom a alkalickom pH. Tento anión má žltú farbu.
Táto reakcia je rýchla a stechiometrická, takže pridanie jedného molu tiolu vytvorí jeden mol TNB. Anión TNB2- sa stanovuje spektrofotometricky pomocou merania absorbancie viditeľného svetla pri 412 nm. Molárny absorpčný koeficient je 14,150 M−1 cm−1 pre zriedené roztoky pufrov a 13,700 M−1 cm−1 pre roztoky s vysokou koncentráciou solí, napríklad v 6 M guanídiumhydrochloridu alebo 8 M močoviny. V pôvodnej publikácii v roku 1959 bol molárny absorpčný koeficient pre zriedené roztoky podhodnotený na 13,600 M−1 cm−1 a ako je poznamenané v nedávno publikovanom článku, tento omyl zostáva v literatúre i naďalej. Komerčne dostupné DTNB nemusí byť úplne čisté a môže vyžadovať rekryštalizáciu, aby bolo možné získať presné a reprodukovateľné výsledky.
Ellmanovo činidlo je možné použiť na meranie nízkomolekulových tiolov, ako je napríklad glutatión, v čistých roztokoch i biologických vzorkách, napríklad v krvi. Takisto je pomocou neho možné zmerať počet tiolových skupín v bielkovine.
Varšavské kniežatstvo

Varšavské kniežatstvo (iné názvy pozri nižšie) bolo poľským klientskym štátom Francúzskej ríše založenej Napoleonom Bonaparte v roku 1807, počas napoleonských vojen. Zahŕňalo etnicky poľské krajiny, ktoré Prusko postúpilo Francúzsku podľa podmienok zmlúv z Tilsitu. Bol to prvý pokus obnoviť Poľsko ako suverénny štát po rozdelení v 18. storočí a pokrýval strednú a juhovýchodnú časť dnešného Poľska.
Dejiny.
Kniežatstvo držal v personálnej únii Napoleonov spojenec Fridrich August I. Saský, ktorý sa stal varšavským veľkokniežaťom a zostal legitímnym kandidátom na poľský trón. Po založení kniežatstva Napoleon nadiktoval jeho ústavu (22. júla 1807), ktorá bola vypracovaná podľa francúzskeho vzoru a stanovila silnú výkonnú moc, na čele ktorej stál Fridrich August I., saský kráľ a vnuk Augusta III. Napoleonov zákonník sa stal zákonom vojvodstva (1. mája 1808).
Kniežatstvo malo rozlohu 104 000 km² a bolo vytvorené z územia, ktoré Prusko získalo počas druhého a tretieho delenia Poľska v rokoch 1793 a 1795, s výnimkou Gdanska, kde žilo 2,6 milióna obyvateľov. Podľa sčítania obyvateľstva z roku 1810 malo vojvodstvo 4 334 000 obyvateľov, z ktorých jasnú väčšinu tvorili etnickí Poliaci, Židia tvorili 7 % obyvateľov (možno podhodnotené číslo), Nemci 6 %, Litovci a Rusíni 4 %.
Napoleonova kontinentálna blokáda bola zavedená aj v kniežatstve, tak ako vo všetkých ostatných vazalských štátoch Francúzska. Varšavské kniežatstvo bolo pritom predovšetkým vojenskou základňou, ktorá slúžila ako bariéra medzi Francúzskym impériom a ruskými záujmami vo východnej Európe. Jeho armáda pod velením kniežaťa Jozefa Poniatowského bola tiež pod francúzskou kontrolou.
Po neúspešnej Napoleonovej invázii do Ruska bolo vojvodstvo okupované pruskými a ruskými vojskami až do roku 1815, kedy bolo na Viedenskom kongrese formálne rozdelené medzi obe krajiny. Východo-stredné územie vojvodstva získané Ruskou ríšou sa následne premenilo na štát s názvom Kongresové Poľsko a Prusko vytvorilo na západe Posenské veľkovojvodstvo. Mesto Krakov, poľské kultúrne centrum, získalo štatút „slobodného mesta“ až do jeho začlenenia do Rakúska v roku 1846.
Dihydroorotáza

Dihydroorotáza (EC číslo 3.5.2.3, karbamoylaspartátdehydráza, dihydroorotáthydroláza) je enzým, ktorý premieňa karbamoylaspartát na dihydroorotát:
Tento enzým sa účastní biosyntézy pyrimidínov. Je to multifunkčný enzým, ktorý má i karbamoylfosfátsyntetázovú a aspartáttranskarbamoylázovú aktivitu. Dihydroorotáza je zinkový metaloenzým.
Lesníctvo (odbor)

Lesníctvo je súhrn praktických a teoretických (v užšom zmysle len teoretických) poznatkov a vedomostí o lese a činnostiach súvisiacich s existenciou, zachovaním, zveľadením a hospodárskym využívaním lesa, jeho surovinového bohatstva a ostatných užitočných vlastností v prospech ľudskej spoločnosti.. Lesníctvo je aj príslušný odbor ľudskej činnosti, čiže odbor ľudskej činnosti, ktorý "sa zaoberá ochranou, využívaním, pretváraním a zveľaďovaním lesov v prospech spoločnosti", čiže je to "súhrn činností, organizácií, vzťahov a noriem, praktických a teoretických poznatkov týkajúcich sa lesov."
Základnou zložkou lesníctva je lesné hospodárstvo (ako hospodárske odvetvie resp. príslušná výrobná činnosť vrátane jej riadenia), ďalšie zložky lesníctva sú napr. lesná politika (lesnícka politika) a organizácia, lesné zákonodarstvo a právo, lesnícke školstvo, lesnícka osveta, lesnícka veda a výskum, lesnícke písomníctvo, lesnícke múzejníctvo, história lesov a pod.
Mladí SaSkári

Mladí SaSkári je mládežnícka organizácia slovenskej politickej strany Sloboda a Solidarita (SaS) založená v roku 2018. Sídli v centrále SaS, Liberálnom dome v Bratislave a pôsobí vo všetkých regiónoch Slovenska.
História.
Organizácia bola zriadená uznesením republikovej rady SaS 3. septembra 2018. Predseda strany Richard Sulík oznámil jej vznik na tlačovej konferencii 4. septembra 2018, na ktorej sa zúčastnili aj jej zakladajúci členovia, vtedajší študenti Tomáš Popovič a Michael Hanzalík, pričom jej prvé stretnutie prebehlo 8. októbra v Liberálnom dome.
Postavenie a organizačná štruktúra.
Organizácia je súčasťou strany SaS a nemá právnu subjektivitu. Najvyšším orgánom organizácie je kongres, ktorý sa koná spravidla raz ročne, pričom jeho zasadnutia sa môžu zúčastňovať všetci členovia a predsedníctvom pozvané osoby. Najvyšším výkonným orgánom organizácie je predsedníctvo, ktoré pozostáva z predsedu, troch podpredsedov a maximálne ôsmich regionálnych tímlídrov (do roku 2020 predsedníctvo pozostávalo len z predsedu). V súčasnosti (2022) v organizácii pôsobia traja regionálni tímlídri, zastrešujúci západné, stredné a východné Slovensko. Vzhľadom na to, že organizácia nedisponuje právnou subjektivitou, predseda nie je štatutárnym orgánom. Jeho podpis je záväzný dovnútra organizácie a pre ostatné osoby má iba deklaratórnu povahu. Volí ho kongres organizácie, štandardne na dobu piatich rokov, pričom jeho menovanie a odvolávanie má v kompetencii republiková rada SaS. Predsedu môže odvolať aj mimoriadny kongres organizácie.
Členom organizácie sa môže stať každý občan Slovenska vo veku 1535 rokov spôsobilý na právne úkony, bezúhonný a zdieľajúci hodnoty SaS, pričom status sympatizanta môže získať aj občan iného štátu s udeleným pobytom na Slovensku. Členstvo v organizácii je oddelené od členstva v samotnej strane.
Ciele a aktivity.
Deklarovaným cieľom organizácie je "„zapojenie schopných a aktívnych mladých ľudí do verejného života v Slovenskej republike a budovanie pozitívneho vzťahu mladých ľudí k strane Sloboda a Solidarita a jej hodnotovému zameraniu“" Tak ako samotná SaS, aj Mladí SaSkári na úrovni Európskej únie spolupracujú so Stranou európskych konzervatívcov a reformistov ().
Organizácia prezentuje svoju činnosť na sociálnych sieťach, predovšetkým na Facebooku a Instagrame. Svoje vízie organizácia formuluje aj prostredníctvom blogových príspevkov, pričom za svoje tri hodnotové piliere pokladá slobodu, rovnosť a pokrok. Zároveň svojím členom ponúkajú možnosť angažovať sa v politike alebo vo verejnej správe prostredníctvom stáží.
Medzi medializované aktivity Mladých SaSkárov patrila kampaň za zrušenie povinnosti vydávať tlačené faktúry pri objednávaní tovaru na Internete a potvrdenia o úhrade pri platbách kartou v obchodoch s cieľom znížiť spotrebu papiera. V auguste 2021 sa organizácia pripojila k výzve ministra školstva, vedy, výskumu a športu SR Branislava Gröhlinga k očkovaniu proti ochoreniu COVID-19 a podporila kampane „Za otvorené školy“.
Lesný porast

Lesný porast alebo porast môže byť:
Tŕňová koruna (rozlišovacia stránka)

Tŕňová koruna môže byť: