burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Črta (žáner)

Črta prozaický žáner menšieho rozsahu (rozsah je podobný ako pri poviedke, väčšinou je ale o niečo kratší), popisujúci miesto, osobu alebo situáciu. Môže ísť o situáciu reálnu alebo vymyslenú. Črta je opisný útvar, má veľmi jednoduchý, prípadne žiadny dej.
Črta zaznamenáva čisto osobný zážitok autora a jeho názor naň, zväčša je písana ich-formou. Črta je podobná reportáži a dalo by sa povedať, že ide o jej jednoduchšiu formu.
Témy čŕt sú veľmi rôznorodé, môžu to byť autobiografické zážitky, môžu mať spoločenskú tématiku, alebo to môžu byť cestopisy.
Črta bola veľmi obľúbená v 20. storočí, prevažne v publicistike, ale aj v umeleckej literatúre, dnes sa vyskytuje zriedka (niektoré poviedky sú vlastne črtami). Črta bola chápaná ako jeden z najjednoduchších literárnych žánrov. 
Majstrami čŕt boli Anton Pavlovič Čechov, Maxim Gorkij, Charles Dickens, Jan Neruda, Božena Němcová, Karel Čapek.
Uhliskový potok

Uhliskový potok môže byť:
Valkovský potok

Valkovský potok môže byť:
Číslo (filozofia)

Vo filozofii mal každý filozof iný názor na číslo. 
Aristoteles.
Číslo je podľa Aristotela mnohosť, ktorá je merateľná jednotkou. 
Augustinus.
Číslo je podľa Augustina v pamäti ono samo, nie jeho predstava. V pamäti sú však nie predstavy čísel, ale čísla samy.
Frege.
Podľa Fregeho keď sa povie "Sokrates je jedno", nepripisujem tým Sokratovi nijakú vlastnosť, ako mu pripisujem vlastnosť vtedy, keď ho nazvem múdrym. Ak je Sokrates múdry a Tales je múdry, potom usudzujem, že Sokrates a Tales sú múdri: každý z nich má vlastnosť osobitne a neprestávajú ju mať, ani keď ju pripisujem obidvom. Ale z viet "Sokrates je jedno" a "Tales je jedno" nemôžeme vyvodiť, že "Sokrates a Tales sú jedno". Takže číslo nemôže byť vlastnosťou. Ak na druhej strane sú čísla objekty, ako ich určujeme? Mali by sme vedieť ukázať, ktoré objekty to sú. Zdá sa, že nie sme schopní poskytnúť, či už ostenzívnu alebo deskriptívnu definíciu akéhokoľvek skutočného čísla. Čísla tu vystupujú ako objekty vtedy, keď sú subjektom identít. Keď povieme, že počet planét je deväť, tvrdíme, že dve mená, "počet planét" a "deväť", sa vzťahujú na jednu vec. Ale čísla sa líšia od objektov tým, že v referenčnom vzťahu sú celkom závislé od identifikácie pojmu, s ktorým sa spájajú. Ak ukážem na armádu v poli a opýtam sa: "Koľko?", jedinou rozumnou odpoveďou je: "Koľko
čoho?" Môžem povedať 12 000, 50 alebo 2, záleží na tom, či počítam mužov, roty alebo divízie. Inými slovami, odpoveď je neurčitá, pokiaľ bližšie neurčím pojem, podľa ktorého sa má počítať. Je teda číslo vlastnosťou pojmu, vlastnosťou druhého radu? Touto myšlienkou Frege začal a inšpiroval sa
oblasťou logiky, ktorú do veľkej miery objavil on sám – logikou existencie (alebo kvantifikácie, ako sa dnes volá).
Kant.
Číslo podľa Kanta je predstava, ktorá sa utvára nazeraním času, presnejšie nazeraním sukcesívnej adície jedného k jednému. Číslo je predstava postupného pripočítavania jedného k jednému (rovnorodému). Číslo je schéma, ktorá umožňuje použiť pojem veľkosti na zmyslovú rozmanitosť.
Pytagoreizmus.
Číslo je v pytagoreizme kľúč k pochopeniu zákonov kozmu, symbol božieho usporiadania sveta. Objav, že chvejúce sa struny, ktorých dĺžky vyjadrujú jednoduché číselné vzťahy,
vydávajú príjemne znejúce akordy, viedol k formulovaniu pojmu harmónie v dnešnom zmysle a bol zároveň prvým krokom na ceste k matematickému prístupu k svetu. Podľa toho možno vyjadriť každú formu číslami ("Všetko je číslo"), ktoré sú skryté vo všetkých javoch sveta ako "božské archetypy" (praprincípy)
a ktoré sa človeku vyjavia pri dôkladnom štúdiu vesmíru. To ukazuje napr. aj známe Pytagorova veta obdivuhodnom vzťahu štvorcov nad stranami pravouhlého trojuholníka.
Vysocký potok

Vysocký potok môže byť:
Čítanie

Čítanie je zrakové vnímanie textu, alebo reprodukovanie nahlas niečoho písaného alebo
tlačeného textu. Zbehlosť v čítaní spolu s písaním tvoria základný predpoklad
gramotnosti človeka, preto obe zložky patria k najstarším učebným predmetom.
Čítanie (elektrotechnika)

Čítanie v elektrotechnike je zosnímanie, alebo nahranie dát zo záznamového zariadenia, alebo snímača.
Zoznam vodných tokov v Košiciach

Zoznam vodných tokov v Košiciach obsahuje prehľad všetkých riek, potokov a vodných kanálov tečúcich na území mesta Košice. Územím mesta preteká spolu 28 pomenovaných vodných tokov, z nich tri sú rieky (Hornád, Ida a okrajovo Torysa, ktorá tvorí krátku hranicu na východe). Z celkového počtu 22 potokov, 18 pramení na území mesta (ďalšie dva - Čečatovský potok a Vrbica - tvoria v pramennej oblasti hranicu mesta) a všetky tri kanály vznikajú na jeho území (Lúčny kanál preteká územím mesta len na veľmi krátkom úseku). Tučným písmom sú označené vodohospodársky najvýznamnejšie toky.
Ľudstvo (antropológia)

Ľudstvo v antropologickom sú všetci ľudia na Zemi, a to tak žijúci, ako aj zomretí a vyhynutí príslušníci ľudského rodu. V paleoantropológii sa rozlišujú podľa jednotlivých druhov chronologicky po sebe nasledujúcich, v etnickej antropológii sa ľudstvo rozlišuje podľa rás a etnických skupín na jednotlivé kmene,
národnosti a národy.
Gmina Adamów (powiat zamojski)

Adamów je vidiecka obec ("gmina") v Poľsku v Lubelskom vojvodstve, okres zamojski. Sídlom obce je mesto Adamów. Má rozlohu 110,55 km², žije tu 5 145 osôb.
Gmina Aleksandrów (powiat biłgorajski)

Gmina Aleksandrów je vidiecka gmina v Poľsku v Lubelskom vojvodstve v okrese powiat biłgorajski. Má rozlohu 54,26 km², žije tu 3194 obyvateľov a priemerná hustota zaľudnenia je 59 osôb/km².
Zásobáreň komét

Zásobáreň komét je mrak komét obiehajúcich okolo Slnka vo vonkajšej časti slnečnej sústavy zásobujúci kométami jej vnútornú časť.
Stria (astronómia)

Stria je útvar mikroskopických prachových častíc v tvare svetlého pásika (prúžka) nachádzajúci sa v prachovom chvoste kométy.
Františkova huta

Františkova huta (lokálne len "Hámor") je technická pamiatka, ruina továrenskej haly železiarne (železnej huty) z roku 1836. Nachádza sa na Orave v katastrálnom území obce Nižná, približne 2 km juhovýchodne od centra obce Podbiel pri ceste II/584 v doline Studeného potoka smerom na Zuberec.
Budova je vyhlásená za národnú kultúrnu pamiatku. Ide o pôvodne klasicistickú továrenskú budovu s trojosovým rizalitom. Zachovaná je klasicistická fasáda, obvodové múry, vysoká pec, prívodný a odpadový kanál, hámor, dúchadlová komora, halda železnej rudy (za budovou).
Stavba je vo vlastníctve obce Podbiel, ktorá ju získala darovacou zmluvou zo dňa 23. novembra 2010 od občianskeho združenia Strom života. Pozemok, na ktorom stavba stojí, je majetkom Spolumajiteľstva bývalých urbarialistov obce Podbiel.
Zemplinikum

Zemplinikum niekedy tiež označované ako Zemplínsky ostrov je tektonická jednotka neistého zaradenia vystupujúca spod neogénnych hornín v juhozápadnej časti Východoslovenskej nížiny a v Zemplínskych vrchoch.
Pri kúpeľoch Byšta vystupujú v oblasti o rozlohe asi x kryštalinické horniny tvorené z vysokostupňových metamorfitov, dvojsľudových a biotitických pararúl, ortorúl, svorov, amfibolitov a migmatitov. V minulosti sa na základe rádiometrických meraní predpokladalo, že ide o najstaršie horniny preukázané v oblasti Západných Karpát. Ich vek bol určený ako vrchné proterozoikum. Dnes sú tieto údaje všeobecne spochybňované, iné údaje totiž poukazujú na mladší hercýnsky vek (338 – 308 Ma).
Sedimentárne sekvencie nasadajúce na kryštalinikum tzv. zemplínsky permokarbón, tvoria do hrubé súvrstvia litostratigraficky pomenované ako cejkovská skupina. Nad nimi sa nachádzajú mezozoické horniny, pieskovce a karbonáty, ktorých tektonická príslušnosť je diskutabilná, keďže sa navyše predpokladá, že na kryštaliniku ležia diskordantne ako príkrov, ktorý má opačný zmysel pohybu ako ostatné jednotky Západných Karpát.
Na základe podobnosti s rôznymi okolitými jednotkami zemplinikum rôzni autori radia k iným tektonickým oblastiam, jej tektonické zaradenie však nie je uspokojivo doriešené. Časť autorov ho radí na základe podobnosti k veporiku (chýba však alpínsky metamorfný postih), iní poukazujú na podobnosť s podložím maďarského pohoria Mecsek, či ako súčasť teranu Tisia, keďže javí podobné znaky ako celky v Maďarskom pohorí Mecsek. Podľa ďalších koncepcií by mohlo byť zemplinikum súčasťou gemerika, prípadne východoeurópskej platformy.
Označenie "Zemplinikum" je odvodené od výskytu v oblasti Zemplínskych vrchov.
Litológia.
Obalové jednotky zemplínskeho kryštalinika sú označované ako cejkovská skupina. Tieto horniny sú karbónskeho a permského veku, prevažne kontinentálneho vývoja. Spodnú časť formácie tvoria pieskovce, zlepence a fylity s tenkými slojmi antracitu. Rozlíšiteľné sú dva karbónske sedimentačné cykly, oba obsahujúce ryolity a ich pyroklastiká. Nad nimi sa nachádzajú permské ílovité bridlice, zlepence a pieskovce, tiež s polohami kyslých vulkanitov.
Druhohorné súvrstvia sú zachované len v juhovýchodnej časti zemplinika, pri Ladmovciach a Černochove. Sú to triasové pieskovce, vápence a dolomity. Po okrajoch miestami aj andezity a ryolity, prípadne ich tufy.
Severne od zemplinika sa podloží Východoslovenskej panvy nachádza iňačovská jednotka, osobitého vývoja.
Šifra (filozofia)

Vo filozofii mal každý filozof iný názor na šifru.
Goethe.
Šifra podľa Goetheho prostriedok, ktorým sa nám príroda prihovára vo svojich krásnych formách.
Hamann, Kant, Novalis, nemecká romantika.
Šifra je podľa Hamanna, Kanta, Novala a nemeckej romantiky prostriedok, ktorým sa nám príroda prihovára vo svojich krásnych formách.
Slnečné pobrežie

Slnečné pobrežie (bulh. "Слънчев бряг", angl. a medzinárodne "Sunny Beach") je významné prímorské letovisko pri Čiernom mori v Bulharsku, nachádzajúce sa okolo severne od Burgasu v obci Nesebar, provincii Burgas. Je to najväčšie a najpopulárnejšie letovisko v krajine, nachádza sa tu vyše 500 hotelov s viac ako 110-tisíc lôžkami. Je tu tiež 130 reštaurácií a množstvo hudobných klubov, nočných klubov a podobne. V posledných rokoch boli takmer všetky hotely zrenovované a bolo postavených niekoľko luxusných hotelov, ako aj množstvo apartmánových komplexov.
Permanentne tu žije veľmi málo obyvateľov, no počas leta sa tu zdržiava tisíce turistov. Hlavný pás hotelov pri pláži sa tiahne v dĺžke niekoľko kilometrov a rozprestiera sa v zálive medzi sídlami Nesebar a Sveti Vlas.
Výstavba letoviska sa začala počas komunizmu v roku 1958 na mieste, kde sa nachádzali dve staré studne zásobujúce Nesebar vodou v staroveku a stredoveku.
Podnebie je stredozemné, stredisko navštevovali hlavne Nemci, Bulhari a Rusi, v poslednom čase aj Briti, Íri, Škandinávci a Srbi, pre ktorých je stredisko alternatívou stredozemným letoviskám.
Hlavné atrakcie predstavuje pláž, vodné športy, nočný život a neďaleké historické centrum Nesebaru. V blízkosti sa nachádzajú dva nové akvaparky. Stredisko je obľúbené predovšetkým medzi mladými ľuďmi.
ATP Masters Series 2008

ATP Masters Series je časť okruhu tenisových turnajov organizovaných ATP, zvaného ATP Tour. 
V tabuľka nižšie sú zobrazené turnaje ATP Masters Series v roku 2008. 
Turnaje ATP Masters Series sú určené pre najlepších profesionálnych hráčov. Na týchto podujatiach hráči môžu získať viac bodov do rebríčka ATP ako na turnajoch International Series, ale menej ako na grandslamových turnajoch.
Sigma Orionis

Sigma Orionis (σ Orionis) je veľmi hmotná a žeravá hviezda tretej magnitúdy v súhvezdí Orión. Nachádza sa v zdanlivej blízkosti hviezdy Alnitak. 
Je to veľmi dobre pozorovateľná štvorhviezda, ktorej zložky rozoznáme aj malým ďalekohľadom. Jednotlivé hviezdy systému majú jasnosť 4, 10, 7 a 6 magnitúd, pričom bez ďalekohľadu vyzerajú ako jedna hviezda s magnitúdou 3,77. Tri najjasnejšie zložky možno pozorovať aj ďalekohľadom s 5 cm objektívom, na najslabšieho sprievodcu potrebujeme aspoň 8 cm ďalekohľad. Najslabšia zložka sa nachádza na opačnej strane hlavnej zložky ako dve jasnejšie. Systém v skutočnosti obsahuje aj piatu zložku, ktorú nemožno ľahko rozlíšiť, pretože sa nachádza vo veľmi tesnej blízkosti hlavnej hviezdy (0,2“). Tento najbližší sprievodca má magnitúdu 6. Dve hlavné hviezdy systému sigma Orionis sú označené ako A a B a sú 30 000-krát svietivejšie ako Slnko. Ich spoločná hmotnosť je 30-násobkom hmotnosti Slnka. Patria tak medzi najhmotnejšie dvojhviezdy Galaxie vôbec. Obiehajú sa po stabilnej dráhe, čo však neplatí pre ostatné tri zložky systému, ktoré môžu byť v budúcnosti vyhodené zo sústavy. Keďže sprievodcovia sú umiestnení okolo hlavnej zložky približne v jednej rovine, v ďalekohľade to vyzerá, akoby hlavnú hviezdu obiehali planéty.
Škrabanec

Škrabanec môže byť:
Ibis červený

Ibis červený ("Eudocimus ruber") je ibisovitý vták.
Opis.
Tento nápadne sfarbený vták sa počas hniezdneho obdobia zhromažďuje do veľkých kŕdľoch, často až s tisíckami jedincov. Žije na bahnistých pobrežiach a v mangrovoch severovýchodného pobrežia Južnej Ameriky. Hniezdia v kolóniách, páry sa tvoria iba v období hniezdenia. Hniezda stavajú na stromoch v blízkosti vody. Pri love sa riadi hmatom. Chodí po plytčinách, strká zobák do bahna a hľadá ním kôrovce, lastúrniky a vodný hmyz.
Má šarlátovočervené operenie s čiernymi špičkami krídel.
San Leo

San Leo je obec v Taliansku. Má 2995 () obyvateľov. Jeho katastrálne územie je
Charles De Geer

Charles De Geer (* 10. február 1720, Finspång, Švédsko – † 8. marec 1778, Štokholm) bol švédsky entomológ. Okrem entomológie sa venoval i celkovému štúdiu prírodovedy a arachnológii. V rámci entomológie študoval chrobáky, dvojkrídlovce, blanokrídlovce aj iné skupiny hmyzu.
Životopis.
Narodil sa v švédskom Finspånge. Ako trojročný sa presťahoval do holandského Utrechtu, ale keď mal 19 rokov vrátil sa späť do rodného Švédska. V mestečku Lövstabruk zdedil panstvo a kovospracujúcu fabriku, ako i zámok Leufsta (Lövsta), čo pre jeho ďalší život bolo veľmi dôležité dedičstvo od jeho bezdetného strýka Charlesa De Geera (1660 - 1730). V roku 1739 sa barón De Geer stal členom Švédskej akadémie vied v Štokholme a v roku 1748 bol zvolený aj za člena-korešpondenta Akadémie vied v Paríži. Bol aj členom Kráľovskej spoločnosti vied v Uppsale. Zomrel v roku 1778 v Štokholme. Po smrti bol i s manželkou pochovaný v katedrále v Uppsale.
Entomologické aktivity.
Ako 8-ročný začal chovať húsenice priadky morušovej (Bombyx mori). V ďalšom období sa intenzívne venoval entomológii a postupne sa stáva uznávaným entomológom. Jeho hlavnou prácou bola práca Memoirs pour servir à l'histoire des insectes, ktorá bola publikovaná v ôsmich zväzkoch v období rokov 17521778. V tejto práci opísal 1466 druhov hmyzu, ktoré zobrazil na 238 ilustrovaných listov. Jeho zbierky hmyzu boli uložené do Švédskej akadémie vied - dnes Naturhistoriska riksmuseet v Štokholme. Bol žiakom Karola von Linného.
Dong

Dong () je mena používaná vo Vietname od 3. marca 1978. Vydáva ju Vietnamská štátna banka. Jej symbol je ₫.
Jednému euru zodpovedá približne 25 000 ₫.
Pôvod mena.
Dong znamená vietnamsky meď. Je to tým, že sa vo Vietname v čase Francúzskej Indočíny používal francúzsky indočínsky piastre ktorý bol medený.
Mince.
Dnes platia mince v hodnotách 200 ₫, 500 ₫, 1000 ₫, 2000 ₫ a 5000 ₫. Keďže sa mince medzi obyvateľmi príliš neujali, v roku 2011 prestali byť Štátnou bankou Vietnamu vydávané a dnes už prakticky nie sú v obehu.
Bankovky.
V súčasnej dobe platia bankovky v hodnotách 1 000 ₫, 2 000 ₫, 5 000 ₫, 10 000 ₫, 20 000 ₫, 50 000 ₫, 100 000 ₫, 200 000 ₫ a 500 000 ₫, ďalej platia tiež prakticky nepoužívané bankovky v hodnotách 100 ₫, 200 ₫ a 500 ₫. Na všetkých bankovkách je vyobrazený Ho Či Min.
Solisko

Solisko môže byť:
Abú

Abú môže byť:
Zoznam vodných tokov v Čergove

Zoznam vodných tokov v Čergove obsahuje prehľad všetkých pomenovaných vodných tokov prameniacich a/alebo pretekajúcich v geomorfologickom celku Čergov. Malá severozápadná časť pohoria patrí prostredníctvom povodia Popradu k úmoriu Baltského mora, kým zvyšok územia na severe, východe, juhu a juhozápade k úmoriu Čierneho mora. Severná a severovýchodná časť leží v povodí Tople, juhovýchodná, južná a juhozápadná časť v povodí Torysy. V Čergove pramenia dve rieky - Topľa a Sekčov, rieky Torysa a Poprad odvádzajú vody prostredníctvom svojich prítokov a geomorfologickým celkom priamo nepretekajú. Zvýraznené sú najvýznamnejšie toky.
Zoznam vodných tokov podľa povodí a prítokov.
1. Úmorie Baltského mora
2. Úmorie Čierneho mora
Hindlerberg

Hindlerberg () je najvýchodnejší vrch Rakúska ležiaci v Karpatoch, hneď za slovensko-rakúskou štátnou hranicou zhruba medzi obcami Wolfsthal, Berg a Edelstal. Je dobre viditeľný z Petržalky, kde tvorí prirodzenú dominantu pri pohľade na západ.
Cez vrch vedú turistické chodníky, v lese na severnej strane sa nachádza diviačia zvernica a takmer na vrchole zrúcanina hradu Pottenburg a vyhliadková veža "Königswarte".
Tägu

Тägu je štvrté najväčšie mesto v Kórejskej republike, hneď po Soule, Pusane a Inčchone. Je hlavným mestom provincie Kjongsangbuk, hoci právne nie je jej časťou.
Dejiny.
Pred aj počas zaznamenávanej histórie bolo Tägu dopravným uzlom. Počas dynastie Čoson bolo mesto administratívnym, ekonomickým a kultúrnym centrom celej provincie. Prvá zmienka o meste sa objavuje v roku 261 po Kr.
Silla.
Keď koncom siedmeho storočia kráľovstvo Silla porazilo ostatné dve kráľovstvá, kráľ Sinmun určil za centrum kráľovstva mesto Tägu. Narazil však na politický odpor a centrom ostalo mesto Kjongdžu.
Čoson.
Tägu ostáva hlavným dopravným uzlom aj počas dynastie Čoson, keďže ležalo na Veľkej Jongnamskej ceste, ktorá sa tiahla medzi Soulom a Pusanom. V roku 1601 sa Tägu stalo administratívnym centrom Gyeongsangskej provincie, a od roku 1896 sa stalo hlavným mestom Severnej Gyeongsangskej provincie.
Daegské prvé oficiálne trhy boli založené počas vlády Joseonskej dynastie. Jeden z najznámejších vtedajších trhov, Yangnyeongsi trh prírodných liečiv, pretrváva dodnes.
Kórejské cisárstvo a vláda Japoncov.
Kórea sa otvorila svetu až koncom 19. storočia. V roku 1895 Japonci po vražde kráľovnej Min pretlačili mnohé reformy. Mnoho japonských obchodníkov a robotníkov prišlo do Tägu, cez ktoré sa tiahla novopostavená železnica medzi Soulom a Pusanom. Hnutie za nezávislú Kóreu sa aktivizovalo od roku 1898.
Južná Kórea.
Koniec japonskej nadvlády v roku 1945 priniesol mnoho zmien. Demonštrácie, v ktorých zomrelo mnoho študentov aj policajtov, otriasali mestom. Veľká demonštrácia sa konala vo februári 1960 kvôli sfalšovaným prezidentským voľbám. Tägu a celý severný Kjongsang zažíval partizánsku vojnu. 
Počas Kórejskej vojny sa viedli pozdĺž rieky Naktong krvavé boje. Tägu bolo v centre bojov medzi Južnou a Severnou Kóreou, a preto tu bolo zabíjanie na dennom poriadku.
V druhej polovici dvadsiateho storočia mesto zažilo populačnú explóziu, po skončení Kórejskej vojny ľudí pribúdalo závratným tempom. Politickú podporu zažilo mesto za diktatoriátu Čonghuia Paka, ktorý oblasť využil za svoju politickú základňu. Konzervatívne politické hnutia ostávajú v Tägu silné aj v súčasnosti.
Podnebie.
Pretože Tägu leží v kotline, ktorú obklopujú nízke kopce, jeho podnebie je počas leta teplejšie ako celý zvyšok Kórejskej republiky. Zimy sú zase chladnejšie. Najnižšia a najvyššia zaznamenaná teplota v meste bola: −20,2 °C , 40,0 °C.
Ekonómia.
Najvýznamnejšie odvetvia v Tägu sú: textilný priemysel, kovovýroba, strojárstvo. Kvalita jabĺk, pestovaných v Tägu, je známa po celej Ázii. V 90. rokoch, podľa vzoru talianskeho Milána, sa začal výrazne rozvíjať textilný a odevný priemysel, až kým sa Tägu nenazývalo aj „Tägu: Mesto módy“. 
Vzdelanie.
V meste nájdete 5 univerzít, jedna z nich je Národná univerzita Kjongbuk. Bola založená v roku 1946 a je jednou z najznámejších univerzít v Kórejskej republike popri Soulskej národnej univerzite a Pusanskej národnej univerzite. Yeungnam University je jednou z najprestížnejších súkromných univerzít v Kórejskej republike mimo Soulu. Yeungnam University Museum je najväčšie univerzitné múzeum v Kórejskej republike.
Dvojjazykovosť

Dvojjazykovosť je stav spoločnosti, keď dva národné jazyky fungujú ako rovnoprávne a rovnocenné prostriedky komunikácie.
Dvojjazyčnosť

Dvojjazyčnosť alebo bilingvizmus je schopnosť alternatívneho používania dvoch jazykov (alebo dvoch variet toho istého jazyka, napr. dvoch dialektov) v závislosti od situácie a prostredia, v ktorom sa komunikácia uskutočňuje.
Môže to byť tiež ovládanie dvoch a viacerých jazykov na úrovni rodených hovoriacich.
Asymetrický bilingvizmus

Asymetrický bilingvizmus je bilingvizmus, pre ktorý je typické nerovnaké ovládanie jedného jazyka v porovnaní s iným jazykom, resp. inými jazykmi, ak ide o základné jazykové zručnosti (počúvanie s porozumením, hovorenie, čítanie, písanie).
Izolovaný bilingvizmus

Izolovaný bilingvizmus je špecifický prípad individuálneho bilingvizmu, keď hovoriaci nežije v bilingválnej komunite, ale v prostredí, kde sa jeden z jeho jazykov nepoužíva.
Semilingvizmus

Semilingvizmus je neúplné ovládanie dvoch jazykov, t. j. hovoriaci v dôsledku toho, že si ani jeden jazyk neosvojil dostatočne, nie je schopný uspokojovať niektoré svoje komunikačné potreby ani v jednom z jazykov.
Termín pochádzajúci zo škandinávskej sociolingvistiky, väčšina bádateľov ho však odmieta, resp. pochybuje o tom, že existujú takíto hovoriaci.
Miešanie jazykov

Miešanie jazykov je jav, keď dvaja bilingvisti používajú v tom istom komunikačnom akte oba svoje jazyky a vytvárajú tak zmiešaný jazyk.
Je výsledkom niekoľkých procesov: prepínania, preberania na úrovni spoločenstva či jednotlivcov, neúplného osvojenia si jazykov či interferencie; podľa niektorých psycholingvistov je termín miešanie kódov nadradený termínu prepínanie kódov a preberanie.
Zmiešaný jazyk

Zmiešaný jazyk je jazyk, ktorý je výsledkom miešania jazykov v komunikácii bilingvistov obsahujúci prvky z oboch jazykov.
Prepínanie kódov

Prepínanie kódov je jav, keď bilingvista prechádza z jedného jazyka do druhého a naspäť.
Je to juxtapozícia dvoch jazykov; v ideálnom prípade sa prepínajú všetky aspekty (hláskový, sémantický, syntaktický atď.) súčasne, často však prepínanie sprevádza istý stupeň interferencie.
Aktivácia jazyka

Aktivácia jazyka je uvedenie jazyka (alebo viacerých jazykov) do činnosti bilingvistom v závislosti od situácie, prostredia, obsahu rozhovoru, partnera v komunikácii atď.
Jazykový modus

Jazykový modus je spôsob aktívnej komunikácie bilingvistu vzhľadom na stav zapojenia jeho odlišných jazykov, konfigurácia zapojenia jazykov v škále od úplne monolingválneho modu až po úplne bilingválny modus.
Inhibícia jazyka

Inhibícia jazyka alebo deaktivácia jazyka je utlmenie jedného jazyka (alebo viacerých jazykov) bilingvistom v závislosti od situácie, prostredia, partnera v komunikácii atď.
Najčastejšie pri komunikácii s monolingválnou osobou pri tzv. monolingválnom jazykovom mode; v skutočnosti býva inhibícia málokedy úplná, ako vidieť napríklad z interferencií produkovaných bilingvistami.
Tvrdé prepínanie jazykových kódov

Tvrdé prepínanie jazykových kódov je prepínanie jazykových kódov, pri ktorom neplatia syntaktické reštrikcie.
Prepínanie do druhého jazyka nastáva na ľubovoľnom mieste prehovoru, preto ho signalizujú pauzy, váhanie, opakovanie, metajazykové poznámky a iné spôsoby upozorňujúce na prepínanie.
Hladké prepínanie

Hladké prepínanie jazykových kódov je prepínanie jazykových kódov, pre ktoré platia syntaktické reštrikcie.
Môže, no nemusí byť signalizované pauzami, váhaním, opakovaním, metajazykovými poznámkami a inými spôsobmi upozorňujúcimi na prepínanie.
Turnaikum

Turnaikum (tiež používané maďarské označenie tornaikum) je tektonická jednotka Západných Karpát. V koncepciách niektorých autorov je turnaikum označované ako južné rudabányaikum. Je tvorené slabo premenenými usadenými horninami, ktoré sú vzhľadom na svoje podložie v príkrovovej pozícií. Tvorí príkrov Slovenskej skaly a turniansky príkrov. Podľa predpokladov, malo tvoriť svah Meliatského oceánu. Výskyt hornín turnaika je doložený na Slovensku v Revúckej vrchovine, Licinskej pahorkatine a Slovenskom krase, v Maďarsku v severnej časti pohoria Rudabánya najčastejšie v nadloží meliatika a v podloží silicika.
Pomenovanie "turnaikum" je odvodené od rieky Turňa, keďže jeho podstatná časť vystupuje v Turnianskej kotline, medzi Brusníkom a Slovenskou skalou, v okolí Štítnika a Honiec.
Stratigrafia.
Vrstevný sled turnaika sa začína vo vrchnom karbóne a končí vo vrchnom triase prípadne možno pokračuje i do jury. Najstaršie formácie tvoria karbónske flyšové turbidity (turiecke súvrstvie), nad nimi permské červené sedimenty (brusnícke súvrstvie) a nakoniec triasové karbonáty bazénových fácií (vápence s rohovcami), nad ktorými sa miestami nachádzajú jurské flyšové sedimenty, miestami s hojnými obliakmi vápenato-alkalických vulkanitov.
Ekvivalenčná reštrikcia

Ekvivalenčná reštrikcia je mechanizmus obmedzujúci prepínanie kódov len na syntaktické hranice.
Napríklad ak majú dva jazyky prísny slovosled SOV (subjekt – objekt – verbum) a SVO, nikdy ani v jednom z nich nenastane prepnutie do druhého jazyka na mieste medzi V a O (alebo O a V), hoci bezprostredne po S sa prepína bez zábran.
Signalizované prepínanie jazykových kódov

Signalizované prepínanie jazykových kódov je spôsob prepínania jazykových kódov, ktorý signalizujú pauzy, váhanie, opakovanie, metajazykové poznámky a iné spôsoby upozorňujúce na prepínanie.
Transferencia

Transferencia je prenos elementov, pravidiel a systémových javov z jedného jazyka bilingvistov do druhého.
Môže sa uskutočňovať na všetkých rovinách jazykového systému (podľa toho potom hovoríme o fonologickej, lexikálnej, syntaktickej a sémantickej transferencii).
Kirov (Kirovská oblasť)

Kirov (rusky: Ки́ров) je krajské mesto v Rusku; leží na severovýchodnej európskej časti zeme (896 km od Moskvy). Mesto bolo tiež známe pod menom "Chlynov" (do r. 1781) a "Viatka" (1781–1934). Mesto má 464 600 obyvateľov.
História.
Sídlo založili novgorodskí obchodníci v roku 1181 ako pevnosť "Chlynov" západne od Uralu. Ako mesto sa spomína v dokumentoch z roku 1374; od roku 1489 bolo súčasťou Moskovského kniežatstva. Ako súčasť Kazanského kaganátu (14381552) nieslo mesto názov "Hılın".
V roku 1781 Katarína Veľká mesto premenovala na "Viatka" a spravila z neho centrum samostatnej gubernie. Viaceré osobnosti sem boli poslané do vyhnanstva, napr. Alexandr Gercen, Alexandr Vitberg alebo Michail Saltykov-Ščedrin. Na konci 19. storočia bola Viatka dôležitou zastávkou na Transsibirskej magistrále. V roku 1934 bolo mesto premenované po sovietskom vodcovi Kirovovi, ktorý bol dva roky predtým zavraždený.
Charakter mesta.
Mesto sa nachádza na rieke Viatka, obklopené lesmi. Prevažuje tu ľahký priemysel – spracovanie dreva, kožušiny a výroba poľnohospodárskych strojov. Sú tu tiež vysoké školy, múzeá, divadlá, opery a baletná scéna. Do mesta sa dá dostať letecky, mestskú dopravu tu zastupujú trolejbusy a autobusy.
Rýchlostná cesta R8 (Slovensko)

Rýchlostná cesta R8 ("R8") je plánovaná rýchlostná cesta na Slovensku, ktorá po vybudovaní spojí Nitru, Topoľčany a Bánovce nad Bebravou. Rýchlostná cesta povedie v koridore cesty I. triedy 64 a spojí rýchlostné cesty R1 a R2. Celková dĺžka R8 bude 54,64116 km a nepovedie po nej žiadna európska cesta. S výstavbou rýchlostnej cesty sa počíta až vo vzdialenom horizonte po roku 2030, pričom nie je vylúčené že potreba jej výstavby bude prehodnotená. V zmysle aktuálnych plánov ministerstva dopravy, nebudú do roku 2028 rozostavané ani sprejazdnené žiadne úseky cesty R8. Sprevádzkovanie rýchlostnej cesty v celej dĺžke trasy nemožno s ohľadom na aktuálne zámery ministerstva dopravy očakávať pred rokom 2050.
História.
Zaradenie tohto ťahu do siete rýchlostných ciest Slovenska bolo zvažované už dávnejšie, no definitívny prísľub na vypracovanie štúdií a podkladov pre začatie stavby dala vláda Slovenskej republiky uznesením č. 492/2008. 
Pôvodne sa počítalo s vyústením R8 do R2 pri obci Hradište, no nakoniec sa uprednostnila trasa po Bánovce nad Bebravou. V štádiu posudzovania vplyvov na životné prostredie "(EIA)" sa posudzuje výhodnosť troch hlavných variantov s dĺžkami 54,64116 km, 56,54203 km a 53,74952 km.
Rýchlostná cesta R8 bola do zoznamu rýchlostných ciest zaradená nadobudnutím platnosti zákona o premávke na pozemných komunikáciách 1. februára 2009.
Trasa.
Rýchlostná cesta R8 je naprojektovaná v kategórii R24,5/120, teda šírka jej koruny bude 24,5 metra a návrhová rýchlosť 120 km za hodinu. Hodnota návrhovej rýchlosti je stavebnotechnická kategória a priamo nesúvisí s maximálnou povolenou rýchlosťou na diaľnici. Trasa rýchlostnej cesty R8 bude začínať v križovatke s R1 "Lehota" pri meste Nitra. Pokračovať bude stále severozápadným smerom okolo Lužianok a Zbehov, neskôr bude kopírovať trasu cesty I. triedy číslo 64. Pri obci Jelšovce (13,693 km), sa bude nachádzať deltovitá mimoúrovňová križovatka "(MÚK)" Výčapy-Opatovce (Jelšovce) a mostná estakáda prekonávajúca železničnú trať, cestu I/64 a meandre rieky Nitra. Trasa rýchlostnej bude ďalej prekonávať viaceré poľné cesty a cesty III. triedy, medzinárodný plynovod a vysokonapäťové elektrické vedenia. Na kilometri 25,245 je navrhnuté veľké jednostranné odpočívadlo prístupné z oboch jazdných smerov. Ďalej na kilometri 32,775 bude umiestnená trúbkovitá MÚK "Topoľčany" a pri priľahlom privádzači bude postavené aj Stredisko správy a údržby (SSÚR). Za touto križovatkou bude trasa prechádzať údolnou nivou rieky Bebrava a smerovať bude k deltovitej MÚK "Ostratice", ktorá sa bude nachádzať na kilometri 47,620. R8 sa ďalej bude stáčať veľkým oblúkom na sever až severozápad, až kým nedosiahne trúbkovitú MÚK s R2 pri Bánovciach nad Bebravou (km 54,519 - 54,64116).
Letisko Dalaman

Letisko Dalaman (; IATA: DLM, ICAO: LTBS) je medzinárodné letisko a jedno z troch letísk slúžiacich pre juhozápad Turecka, spolu s letiskami Letisko Bodrum a Letisko Antalya. Slúži pre mestá Dalaman a Marmaris. Je využívané hlavne cudzími dovolenkármi zo Spojeného kráľovstva a Nemecka.
Konštrukcia.
Projekt bol realizovaný s finančnou podporou nemeckej banky Hypo-Vereinsbank a s významnou podporou spoločnosti YDA-AKSA. Letisko Dalaman, slúžiace hlavne pre mestá ako Marmaris, Datça, Fethiye, Göcek a Sarıgerme, má vďaka Medzinárodnému terminálu ATM dostatok kapacity na množstvo letov aj pasažierov, ktorých počet sa v súčasnosti vďaka rastu a expanzii turistického ruchu v Turecku.
Medzinárodný terminál ATM Dalaman bol ocenený Certifikátom kvality ISO 9001, environmentálnym certifikátom ISO 14001, certifikátom bezpečného jedla TS 13001 HACCP a certifikát týkajúci sa zdravia a bezpečnosti pri práci OHSAS 18001.
Obchody a iné služby.
Nový medzinárodný terminál na dalamanskom letisku v sebe skrýva duty free obchody, reštaurácie, kaviarne, predajné pulty lístkov, banky a zmenárne, poštu, lekársku pohotovostnú kliniku, detské kútiky a prebaľovacie pulty, lekáreň, predajné novinové stánky, požičovne a úschovne áut, pulty na rezerváciu hotelov, kvetinárstvo, sklad batožiny, požičovne batožinových vozíkov, malú mešitu, kaplnku a synagógu.
Sťažnosti.
V poslednej dobe tu boli mnohé sťažnosti na ceny jedál a nápojov na letisku Dalaman od turistov, ktorí prešli letiskom. V dovolenkovej sekcii denníka Sunday Mirror boli uverejnené mnohé sťažnosti na ceny na letisku.
Merbabu

Merbabu je masívny, v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti indonézskeho ostrova Jáva, približne v strede medzi vulkánmi Telomoyo a Merapi. V histórii sú evidované tri erupcie v rokoch 1560, 1570 (nepotvrdená erupcia) a 1797. Povodcom erupcií je trhlinový systém, križujúci vrchol sopky v smere severozápad-juhovýchod.
Ettore Bugatti

Ettore Arco Isidoro Bugatti (* 15. september 1881 Miláno, Taliansko – † 21. august 1947, Paríž, Francúzsko) bol taliansky automobilový dizajnér a konštruktér. Narodil sa do rodiny umelca a návrhára nábytku Carla Bugattiho.
Svoje prvé auto navrhol už ako devätnásťročný a v roku 1901 zaň dostal ocenenie na milánskom obchodnom veľtrhu. Toto auto predali barónovi de Dietrichovi z Niederbronnu, ktorý začal Bugattiho sponzorovať, a vznikla tak prvá séria vozidiel známych ako De Dietrichove Bugatti. V krátkom čase si Bugatti urobil veľmi dobré meno, spolupracoval napríklad s firmou Mathis a vo svojich 25 rokoch sa stal hlavným inžinierom vo firme Deutz AG v Kolíne nad Rýnom. O pár rokov sa pokúsil osamostatniť a v roku 1909 navrhol vozidlo poháňané štvorvalcovým motorom o objeme 1400cm kub. a predviedol ho na parížskom motorshow, kde získal objednávky na ďalšiu produkciu.
BTR-60

BTR-60 je prvé osemkolesové obrnené vozidlo pôvodom z bývalého Sovietskeho zväzu. Vzniklo na konci 50. rokov 20. storočia a na verejnosti sa prvýkrát objavilo v roku 1961 na vojenskej prehliadke.
História.
Vozidlo bolo vyvinuté ako náhrada za transportér BTR-152 a v priebehu 60. rokov bolo priebežne vylepšované, pričom jeho výroba kulminovala s verziou BTR-60PT. Potom sa prešlo na výrobu podobného vozidla BTR-70 (8x8). BTR-60 patrilo medzi najdôležitejšie vozidlá sovietskej armády. Bolo tiež dodané do ďalších krajín napríklad Východného Nemecka, Bulharska, Rumunska či bývalej Juhoslávie. Vo všetkých svojich verziách bolo dodané do viac ako 30 krajín celého sveta. Československo s Poľskom vyvinuli vlastnú verziu osemkolesového obrneného vozidla pod označením OT-64 SKOT. BTR-60 sa používala aj v sovietska námorná pechota ako štandardné obrnené vozidlo. V Afganistane bolo používané na ochranu konvojov a tiež zasahovalo proti Američanom pri ich invázii na Grenadu.
Konštrukcia.
BTR-60 je osemkolesové s korbou v tvare lode a so sklopeným pancierom na stranách. Trup sa skladá z oceľovej konštrukcie. Vpredu sedia vodič a veliteľ, v strede je priestor pre posádku a v zadnej časti vozidla sa nachádza motor. Kužeľovitá jednomiestna vežička (u BTR-60PB) je identická s vežičkou na obrnenom vozidle BRDM-2 a nachádza sa nad druhým párom kolies. Na vežičke sa napravo nachádzajú koaxiálne guľomety KPV kalibru 14,5 mm a PKT kalibru 7,62 mm a teleskopický zameriavač naľavo. Pre prístup do vozidla sa používajú dva polkruhové vstupy pred vežičkou a dva obdĺžnikové za vežičkou. Vozidlo je tiež vybavené pre nočné pozorovanie. Kolesá vozidla sú okrem medzery medzi tretím a štvrtým rovnomerne rozložené. Kolesá sú čiastočne plnené substanciou a majú centralizovaný tlakový regulačný systém. Poháňané sú všetky kolesá ale prvé dva páry majú pohon zosilnený kvôli riadeniu vozidla. Hnacou jednotkou sú dva 6-valcové benzínové motory v zadnej časti vozidla. Prvá a tretia os sú poháňané od pravého motora cez transmisiu, druhá a štvrtá os od ľavého. Vozidlo je plne obojživelné.
BTR-70

BTR-70 (z ruskej skratky BTR pre bronetransporter - obrnený transportér) je osemkolesový obrnený transportér vyvinutý v bývalom Sovietskom zväze. Pri jeho vývoji boli využité skúsenosti s jeho predchodcom BTR-60PB. BTR-70 bol prvýkrát predvedený v roku 1980 v Moskve na vojenskej prehliadke. Rovnako ako jeho predchodca aj toto vozidlo je určené na prepravu mechanizovaných jednotiek a ich priamu podporu.
Vybavenie.
BTR 70 má rovnakú vežičku ako BTR-60 a BRDM-2. Výzbroj tvorí jeden spriahnutý 7,62 mm guľomet PKT a jeden 14,5 mm guľomet KPVT. Zvýšená ochrana prednej nápravy je dosiahnutá znížením predku korby. Oproti jeho predchodcovi je u BTR-70 použitý silnejší motor o výkone 89 kW. Na každej strane korby je navyše pridaný jeden otvor na vedenie streľby, tiež je u vozidla zlepšený výhľad na prepravovanú posádku. Vozidlo je vybavené prístrojmi na nočné videnie, zvýšeným pancierovaním bokov a stropu. Napriek tomu najväčšou slabinou BTR-70 je práve jeho pancierovanie. Ako jeho predchodca je plne obojživelné.
Sovietske skúsenosti s nasadením BTR-70 počas vojny v Afganistane viedli k výrobe vylepšenej verzie BTR-80.
Fialka roľná

Fialka roľná ("Viola arvensis") je bylina z čeľade fialkovité ("Violaceae").
Dorastá do výšky 10–20, zriedkavejšie až 35 cm. Má súmerné bielo žlté kvety, ktoré vyrastajú v pazuchách horných listov. Má liečivé účinky.
Fialka trojfarebná

Fialka trojfarebná ("Viola tricolor") je jednoročná alebo viacročná bylina z čeľade fialkovité ("Violaceae").
Opis.
Dorastá do výšky 15 - 30 cm, zriedka až 50 cm. Má plazivý podzemok. Listy sú jednoduché, stopkaté, horné niekedy len krátko stopkaté. Čepele listov sú eliptické až vajcovité horné sú často omnoho užšie, až úzko kopijovité, všetky sú na okraji vrúbkovane pílkovité. Na báze listov sú palisty. Na kvetnej stopke sú 2 listene, sú umiestnené celkom tesne pod kvetom. Kvety sú súmerné, voňavé alebo nevoňavé. Koruny sú za plného kvetu do plochy roztvorené. Koruny sú najčastejšie 15 - 25 mm vysoké, vzácnejšie aj viac, korunné lupienky väčšinou svojou dĺžkou presahujú kališné, sú svetlo až sýto žlté, väčšinou sú na nich rôzne škvrny najčastejšie modrej farby, niekedy modrá farba prevažuje. Žľaznatý výrastok pri bliznovom otvore je výrazne vyvinutý. Plodom je tobolka. V ľudovom liečiteľstve sa používa ako liečivá bylina. Často sa zamieňa s fialkou roľnou ("Viola arvensis").
Tlstý potok

Tlstý potok môže byť:
Topoľový potok

Topoľový potok môže byť:
Trsťový potok

Trsťový potok môže byť:
Felix Bryk

Felix Bryk (* 21. január 1882, Viedeň, Rakúsko† 13. január 1957, Štokholm, Švédsko) bol významný švédsky antropológ, entomológ – parnassiológ a spisovateľ rakúskeho pôvodu.
Biografia.
V entomologických kruhoch je známy predovšetkým ako významný entomológ – lepidopterológ a známy antropológ. Svoje antropologické štúdie prevádzal vo východnej Afrike. Napísal i viacero prác s touto tematikou. Zaoberal sa aj biografiou Karola Linného a napísal viacero prác o jeho živote.
Počas svojho života spolupracoval hlavne s Curtom Jacobusom Eisnerom, s ktorým sa zaoberal štúdiom motýľov z rodu Parnassius – (Parnassinae).
Bibliografia.
Neentomologická:
Entomologická:
Valerij Alexejevič Čudinov

Valerij Alexejevič Čudinov (; * 30. jún 1942, Moskva, ZSSR† 6. február 2023, Moskva) bol ruský filozof, docent na katedre dejín kultúry na Štátnej akadémii Slovanských kultúr
V roku 1967 ukončil Fyzikálnu fakultu Moskovskej štátnej univerzity Lomonosova, hovoril rusky, nemecky a anglicky. Uverejnil vyše než 120 publikácií, ani jedna z nich však nebola publikovaná v recenzovanom odbornom časopise. Venoval sa slovanskej mytológii a paleografii.
Čudinov presadzoval myšlienku, že slovanská civilizácia je omnoho staršia, než sa dnes odborníci domnievajú, ba dokonca viac než všetky ostatné známe civilizácie. Základ slovanského písma videl už paleolite. Tvrdil, že existuje písmo runika, ktoré Slovania používali pred hlaholikou a cyrilikou, a ktoré malo dokazovať vysokú úroveň duchovnej kultúry Slovanov v minulosti.
Všeobecne bol považovaný za pseudovedca a jeho práce nie sú uznávané odbornou verejnosťou.
Borussia Dortmund

BV Borussia Dortmund je nemecký futbalový klub z Dortmundu. V súčasnosti klub hrá v najvyššej nemeckej futbalovej súťaži v Bundeslige. Počas svojej histórie klub získal osem titulov v lige a trikrát získal nemecký pohár DFB-Pokal, päťkrát DFL-Superpohár. V roku 1966 získal Pohár víťazov pohárov UEFA, čím sa stal prvým nemeckým klubom, ktorý vyhral európsku súťaž. Klub získal 1 titul v Lige majstrov v roku 1997 a získal aj intercontinentálny pohár.
Morandi

Morandi je rumunská dance-popová skupina. Jej členovia sú Marius Moga a Andrei Ştefan Ropcea ("Randi"). Meno kapely pochádza z prvých dvoch písmen Mogovho priezviska a Ropcovej prezývky.
Potom čo sa stali veľmi úspešnými v Rumunsku, ich pieseň Beijo sa v lete 2005 umiestňovala vysoko v európskych hitparádach, dokonca aj v hitparáde MTV Europe a v hitparáde World Chart Express. Morandi boli nominovaní na "Best Romanian Act" na MTV Europe Music Awards 2005, ale cenu vyhrali Voltaj.
V MTV Romania Music Awards 2006, Morandi vyhrali cenu najlepší pieseň (Best Song) za Beijo a ocenenie najlepšie video (Best Video) za Falling Asleep. Ich albumuReverse sa predalo 2 milióny kopií.
Christoph Metzelder

Christoph Metzelder, (* 5. november 1980, Haltern), je nemecký futbalový obranca, ktorý hrá za nemecký klub Schalke 04.
Jevhen Omeľanovyč Petruševyč

Jevhen Omeľanovyč Petruševyč (; * 3. jún 1863, Busk – † 29. august 1940, Berlín) bol ukrajinský politik, advokát, poslanec rakúsko-uhorského parlamentu (1907 - 1918) a Haličského snemu (1910 - 1914) a predseda Ukrajinskej národnej rady Západoukrajinskej národnej republiky, ktorá vznikla po rozpade Rakúsko-Uhorska na územiach obývaných Ukrajincami. V júni roku 1919 podpísal dohovor o pripojení svojej republiky k Ukrajinskej národnej republike, na jeseň toho roku sa však diplomatickou cestou vo Viedni pokúšal o jej opätovné osamostatnenie sa.
Penza

Penza () je mesto v Rusku, nachádzajúce sa v Povolží, zhruba 550 km juhovýchodne od Moskvy. Je centrom Penzianskej oblasti a má 522 000 obyvateľov. 
História.
Penza má svoj názov odvodený podľa rieky, na ktorej bolo pôvodne založené. Prvý osadníci tu vybudovali drevenené domy bez akéhokoľvek plánu v roku 1663; v tej dobe bola Penza pohraničné mesto. V roku 1793 tu bolo otvorené prvé divadlo. Kamenné domy sa tu začali stavať až v 19. storočí. 
Priemysel.
V meste sa vyrábajú zariadenia a stroje pre ťažbu ropy, hodinky a elektrotechnika. Tiež sa tu vyrába papier.
Významné budovy a inštitúcie.
Keďže je mesto centrum celej oblasti, nachádzajú sa tu univerzity. Je ich celkovo päť (Štátna technická univerzita, Pedagogická univerzita, Poľnohospodárska akadémia, Technologický inštitút a Inštitút staviteľstva). Tiež sa tu nachádza ďalších 13 vysokých škôl a 77 nižších škôl. Boli tu vybudované štyri múzeá, tri divadlá a tri galérie.
Štátny znak San Marína

Štátny znak San Marína pochádza pravdepodobne zo 14. storočia. Na modrom štíte sú tri zelené hory s tromi striebornými vežami. Hory pripomínajú jednotlivé vrcholky ("La Guaita", "La Cesta" a "La Montale") hory Monte Titano, na ktorých vznikli zárodky San Marina. Každá z veží je ozdobená strieborným pštrosím perom.
Štít je obklopený dubovou a vavrínovou ratolesťou, ktoré vyjadrujú stálosť republiky a obranu jej slobody. Nad štítom je koruna symbolizujúca suverenitu republiky. Zlatý nápis "LIBERTAS" (Sloboda) na striebornej stuhe má pripomínať, že San Marino vzniklo potom, ako tu jeho zakladateľ hľadal slobodu.
Štátny znak je súčasťou štátnej vlajky San Marína.
Mazepizmus

Mazepizmus alebo mazepisti je označenie ľudí vo vzťahu k národno-oslobodzovaciemu hnutiu Ukrajincov v Ruskom impériu, ktoré sa začalo používať v 18. storočí ako pomenovanie pre prívržencov hajtmana Ivana Mazepu a neskôr aj iných menej lojálnych ľudí k režimu v Ruskom impériu. Použitie termínu sa najviac rozšírilo na prelome 19.-20. storočia, keď sa rozmáhalo aj národno-oslobodzovacie hnutie na Ukrajine. Aby sa ruskí nacionalisti nejakým spôsobom od ukrajinských mazepistov odlíšili, používali termín Bohdanovci - na počesť a pamiatku Bohdana Chmeľnického, ktorý pripojil Ukrajinu k Moskovskej Rusi.
Prívrženci moskvofilského hnutia v Haliči a ruská oficiálna politická moc na začiatku 20. storočia nazývali mazepistami aj svojich protivníkov ukrajinofilov, prívržencov nezávislého rozvoja Ukrajiny, jej kultúry a ukrajinčiny. Neskôr po zmene režimu sa za mazepistov označovali prívrženci nezávislej Ukrajiny 20. storočia (tzv. petľurovci alebo banderovci).
V súčasnosti má pojem mazepizmus aj pozitívny význam, pod ktorým sa rozumie hnutie za nezávislosť a slobodu Ukrajiny.
Ibn Battúta

Ibn Battúta (; * 24. február 1304, Tanger, Marínovský sultanát – † 1368/1369, Murrákuš, Marínovský sultanát) bol berberský učenec, právnik a sudca. Preslávil sa však ako cestovateľ, geograf a spisovateľ, ktorý počas 30 rokov precestoval asi a svoje zážitky z ciest nadiktoval do knihy nazvanej jednoducho "Cesta" ( "ar-Rihla").
Jeho arabské meno sa uvádza ako Abú Abd Alláh Muhammad bin Abd Alláh bin Muhammad bin Ibráhím al-Lawátí at-Tandží (). Spomína sa aj pod menom Šams ad-Dín ( – "Slnko viery"), to je však čestný prívlastok, ktorým sa oslovovali islamskí učenci.
Dňa 14. júna 1325, vo veku 21 rokov, sa Ibn Battúta vydal na moslimskú púť hadždž do Mekky. Po vykonaní púte pokračoval v cestovaní a do Fezu v Maroku sa vrátil skoro po 30 rokoch, v roku 1354. Okrem Severnej Afriky a Blízkeho východu precestoval Západnú Afriku, Južnú a Východnú Európu, Indický subkontinent, Strednú Áziu, Juhovýchodnú Áziu a Čínu.
Cesta.
Niekoľko rokov po návrate sultán Abú Inán Fáris vyzval Ibn Battútu, aby svoje spomienky a zážitky nadiktoval panovníkovmu kancelárovi, spisovateľovi Ibn Džuzajovi. Tento rukopis neskôr doplnil vlastnými poznámkami. Vznikol tak spis pod názvom "Dielo pre tých, ktorí sa zaujímajú o zvláštnosti miest a divy cestovania" () známy pod skráteným názvom "Cesta Ibn Battútu" ( "Rihla ibn Battúta") alebo len "Cesta" ( "ar-Rihla").
Šams ad-Dín

Šams ad-Dín alebo Šamsuddín (), v prepise aj "Samsuddin" alebo "Chamsuddin", s významom "Slnko viery", je čestný titul, ktorým v stredoveku oslovovali islamských učencov. Časom sa z titulu vyvinulo meno, respektíve v niektorých krajinách aj priezvisko. Medzi známych nositeľov titulu patril napríklad cestovateľ Ibn Battúta.
Zväz oslobodenia Ukrajiny

Zväz oslobodenia Ukrajiny (po ukrajinsky: "Союз Визволення України") bola politická organizácia ukrajinských emigrantov utekajúcich z Ruského impéria, ktorí sa chceli zachrániť pred prenasledovaním ruskej cárskej moci počas prvej ruskej revolúcie v rokoch 1905 – 1907. Vznikla počas prvej svetovej vojny za pomoci ministra zahraničných vecí Rakúsko-Uhorska. Zväz bol založený s cieľom podporovať ústredné veľmoci vo vojne proti Ruskému impériu v auguste roku 1914 a jeho predstavitelia sa snažili získať pre Ukrajinu na Ruskom impériu nezávislosť a vytvorenie monarchie pod protektorátom Rakúsko-Uhorska a Nemecka.
Medzi ruskými zajatcami ukrajinského pôvodu, ktorí sa nachádzali v zajateckých táboroch v Nemecku, Rakúsku a Maďarsku, do ktorých boli na základe prosby zväzu rozmiestnení, zväz rozširoval národnú propagandu pomocou výučby v ukrajinčine a vydávaním periodík "Ukrainische Nachrichten", "La Revue Ukrainienne" a "Noviny Zväzu oslobodenia Ukrajiny" (po ukrajinsky: "Вісник Союзу визволення України"), ktoré redigovali členovia zväzu Vladimir Dorošenko, Andrej Žuk a Michail Vozňak. Okrem periodík vydal viac ako 50 kníh a 30 brožúr v niekoľkých jazykoch.
Po roku 1917 sa zväz orientoval na pomoc zajatým vojakom a ochranu etnicky ukrajinských území, ktoré boli obsadené rakúsko-uhorskými a nemeckými vojskami, pretože na ne malo zálusk Poľsko.
Dňa 1. mája 1918 zväz formálne prestal fungovať.
Dunajská ulica (Bratislava)

Dunajská ulica je ulica v Bratislave v Starom Meste. Je pomenovaná podľa rieky Dunaj.
Začína sa na Kamennom námestí, pokračuje východným smerom, kde križuje Rajskú, Klemensovu a Lazaretskú ulicu, končí sa križovaním Ulice 29. augusta a pripája sa na ulicu Malý trh a Mlynské nivy.
Býval tu Július Satinský, pred Dunajskou 15 je jeho pamätník.
Na Dunajskej ulici sa v 18. storočí narodil, dlhodobo tu býval a pracoval azda najslávnejší Bratislavčan Wolfgang von Kempelen.
Letisko Dublin

Letisko Dublin (IATA: DUB, ICAO: EIDW), alebo Aerfort Bhaile Átha Cliath po írsky, funguje pod spoločnosťou Dublin Airport Authority. Nachádza sa v Collinstowne, v grófstve Fingal, v Dubline, je to najväčšie letisko v Írsku - v roku 2007 prešlo jeho bránami viac ako 23,2 miliónov pasažierov. Na porovnanie, počet obyvateľov dublinskej aglomerácie je približne 1,6 milióna, počet obyvateľov Írska je viac ako 4,3 milióna a ostrova Írsko niečo viac ako 6 miliónov. Doprava na letisku je takmer úplne zahraničná, v roku 2007 len 900 000 pasažierov z celkového počtu viac ako 23 miliónov bolo domácich.
Letisko sa nachádza asi 10 kilometrov severne od centra mesta Dublin. Dá sa tam dostať autobusmi spoločnosti Dublin Bus (č. 16a, 33, 33n, 41, 41b, 41c, 46x, 102, 746, 747, 748) alebo taxíkmi, alebo môžete využiť Urbus. Podzemná železnica 'Metro Sever', ktorá má spojiť letisko s mestom Swords a centrom Dublinu je vo fáze prípravných prác.
Letisko je hlavnou základňou írskej vlajkovej národnej spoločnosti Aer Lingus a najväčšej európskej nízkonákladovej spoločnosti Ryanair. Tretia írska letecká spoločnosť, CityJet, má základňu v blízkom meste Swords. Letisko je domovom sídla spoločnosti Norwegian Air International. Írska domáca a regionálna aerolínia Aer Arann prevádzkuje rôzne domáce lety a lety do Spojeného kráľovstva, ale aj keď sa časť jej administratívy nachádza v Dubline, jej základňa je na letisku Galway, na západe Írska.
Aerolínie a destinácie.
Plánované lety.
Nasledujúce aerolínie prevádzkujú plánované lety do a z dublinského letiska.
Chartrové lety.
Tieto aerolínie ponúkajú chartrové lety do a z letiska Dublin
Maximilian Ferdinand Wocke

Maximilian Ferdinand Wocke (* 27. november 1820, Breslau, Poľsko - † 7. november 1906, Breslau) - bol menej známy nemecký entomológ poľského pôvodu, ktorý sa špecializoval hlavne na rad motýľov (Lepidoptera). Zaoberal sa hlavne malými motýľmi (Microlepidoptera). Bol predsedom spolku: Vereins für schlesische Insektenkunde. Pracovne pôsobil ako farmaceut a lekár. Počas svojho života spolupracoval s Dr. Ottom Staudingerom, ale i s inými významnými entomológmi.