burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Národné futbalové mužstvo Južného Jemenu

Národné futbalové mužstvo Južného Jemenu reprezentovalo štát Južný Jemen v rokoch 1965 až 1989. Tím prestal existovať v roku 1990, keď sa Južný a Severný Jemen spojil a vytvoril Jemen. Podrobnosti v článku Jemenské národné futbalové mužstvo.
Južný Jemen sa raz kvalifikoval na Majstrovstvá Ázie vo futbale v roku 1976. Na turnaji skončili v skupine.
Svätý Max

Svätý Max je slovenský rodinný seriál TV Markíza. Ide o adaptáciu nemeckého seriálu "Sankt Maik" z roku 2018 vysielaného na RTL. Seriál mal premiéru 9. marca 2022. Hlavnú postavu stvárňuje Vincent Navrátil.
Dej.
Zločinec Max uteká z Bratislavy do dediny Kraľovany, aby sa tu schoval pred bossom podsvetia, u ktorého má veľký dlh. Ako farár nachádza svoje miesto medzi občanmi a popri riešeniu problémov miestnych sa snaží vymyslieť, ako pomôcť bratovi Adamovi v hlavnom meste, kvôli ktorému sa do problémov dostal.
Oceánsky pohár národov 2012

Oceánsky pohár národov 2012 bol deviatym ročníkom Oceánskeho pohára národov, medzinárodného turnaja pre národné tímy pod hlavičkou OFC. Skupinová fáza slúžila aj ako druhé kolo kvalifikácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2014. Turnaj sa hral od 1. - 10. júna 2012 a hral sa na Šalamúnových ostrovoch.
Turnaj sa mal konať na Fidži ale neskôr boli hostiteľské práva odobraté kvôli právnemu sporu medzi generálnym tajomníkom OFC Tai Nicholasom a fidžijskými úradmi. Turnaj bol potom pridelený Šalamúnovým ostrovom.
Víťazom turnaja sa stalo Tahiti ktoré vo finále zdolalo Novú Kaledóniu 1:0. Tahiti sa stali prvým tímom mimo Austrálie a Nového Zélandu ktorý vyhral Oceánsky pohár národov.
Tahiti sa ako šampión kvalifikovali na Pohár konfederácií FIFA 2013.
Kvalifikácia.
Na turnaj sa priamo kvalifikovalo sedem tímov. O posledné miesto sa rozhodlo v kvalifikácii ktorú vyhrala Samoa. Kvalifikácia na Oceánsky pohár národov slúžila aj ako prvé kolo kvalifikácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2014.
Kvalifikované tímy.
Na turnaji debutovala Samoa.
Štadióny.
Všetky zápasy sa hrali na Lawson Tama Stadium v Honiare.
Play-off.
Finále.
Víťazom turnaja sa stalo Tahiti.
Kim Kardashian

Kimberly Noel Kardashian (* 21. október 1980, Los Angeles) je americká mediálna osobnosť, modelka a podnikateľka. Kardashian si najskôr získala pozornosť médií ako priateľka a stylistka Paris Hilton, ale dostala sa do širšieho povedomia po tom, čo v roku 2002 unikla sexuálna páska "Kim Kardashian, Superstar" s jej vtedajším priateľom Rayom J. Neskôr v tom istom roku sa ona a jej rodina začala objavovať v reality show kanálu E! "Keeping Up with the Kardashians" (20072021). Jej úspech čoskoro viedol k vytvoreniu spin-off série "Kourtney And Kim Take New York" (20112012) a "Kourtney And Kim Take Miami" (20092013).
Kardashian si vybudovala silnú fanúšikovskú základňu na online a sociálnych médiách, vrátane stoviek miliónov sledovateľov na Twitteri a Instagrame. Vydala množstvo produktov spojených s jej menom, vrátane mobilnej hry z roku 2014 "", rôznych odevov a produktov, fotoknihy "Selfish" z roku 2015 a jej rovnomennej osobnej aplikácie. Jej vzťah s rapperom Kanye Westom sa tiež výrazne medializoval; vzali sa v roku 2014 a majú spolu štyri deti. Ako herečka sa Kardashian objavila vo filmoch vrátane "Disaster Movie" (2008), "Hlboko v údolí" (2009) a "Pokušenie: Spoveď manželského poradcu" (2013).
V posledných rokoch sa Kardashian zamerala na svoje vlastné podnikanie založením KKW Beauty a KKW Fragrance v roku 2017. V roku 2019 spustila spoločnosť Skims, ktorá sa predtým volala „Kimono“, ale po rozšírenej reakcii zmenila svoj názov. Kardashian sa tiež stala politicky aktívnejšou lobovaním u prezidenta Donalda Trumpa za reformu väzenia a lobovaním za udelenie milosti Alice Marie Johnson. Taktiež pri mnohých príležitostiach obhajovala uznanie arménskej genocídy. Kardashian sa tiež plánuje stať právničkou, tak, že absolvuje štvorročnú právnickú prax, na ktorú dohliada právnická nezisková organizácia #cut50, ktorú spoluzaložil Van Jones.
"Časopis Time" zaradil Kardashian na zoznam 100 najvplyvnejších ľudí v roku 2015. Kritici aj obdivovatelia ju opísali ako príklad toho, že je slávna tým, že je slávna. Uvádzalo sa, že bola najlepšie platenou osobnosťou televíznej reality roku 2015, pričom jej odhadované celkové zárobky presahovali 53 miliónov USD.
Léukarion z Naxu

Léukarion () bol grécky sochár z konca 6. stor. pred Kr.
Sochár Léukarion z ostrova Naxos je známy iba z nápisu (nápis typu bústrofédon, riadky sa striedajú, raz sprava doľava potom opačne) na okrúhlom mramorovom podstavci zo sochy, ktorý ho identifikuje ako jej tvorcu.
Tento podstavec bol objavený v roku 1977 v oblasti "Gyroulas" na centrálnej náhornej plošine ostrova Naxos pri ruinách starovekého chrámu (pôvodne chrámu bohyne Demeter). Jeho výška je 0,125 m a priemer 0,42 m. Vyrobený je z naxijského mramoru, bol druhotne využitý ako podstavec pohrebného pomníka. Nachádza sa v miestnom archeologickom múzeu pod evidenčným číslom 6543.
Jan Štokr

Jan Štokr (* 16. januára 1983, Dačice) je bývalý český volejbalista. Hrával na pozícii diagonálny. Bol členom českej reprezentácie.
Klubové úspechy.
Majstrovstvá Českej republiky:
Český pohár:
Challenge pohár:
Klubové Majstrovstvá Sveta:
Liga majstrov:
Majstrovstvá Talianska:
Taliansky superpohár:
Taliansky pohár:
CEV pohár:
Bianka Buša

Bianka Buša (srb. Бианка Буша * 25. júla 1994, Vrbas) je srbská volejbalová hráčka. Hrá na pozícii smečiarky. Je členkou srbskej reprezentácie. Jej starší brat Boris je tiež volejbalistom.
Jej manažérom je Roberto Mogentale, manžel volejbalistky Małgorzata Glinka-Mogentale.
Klubové úspechy.
Majstrovstvá Srbska:
Srbský superpohár:
Srbský pohár:
Rumunský pohár:
Majstrovstvá Rumunska: 
Majstrovstvá Poľska:
Poľský pohár:
Majstrovstvá Turecka:
Reprezentačné úspechy.
Majstrovstvá Európy kadetov:
Majstrovstvá Európy juniorov:
Svetový pohár:
Majstrovstvá Európy:
Letných olympijských hrách:
World Grand Prix:
Majstrovstvá Sveta:
Javier Concepción

Javier Octavio Concepción Rojas (* 27. december 1997, Havana) je kubánsky volejbalista. Hráva na pozícii stredného blokára. Je členom kubánskej reprezentácie. 
Reprezentačné úspechy.
Majstrovstvá Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku Kadetov:
Majstrovstvá Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku:
Panamerický pohár:
Panamerický pohár U-23:
Panamerický pohár juniorov:
Majstrovstvá Sveta mužov do 21 rokov:
Majstrovstvá Sveta mužov do 23 rokov:
Panamerických hrách:
Závozný jarok

Závozný jarok je potok v regióne Podpoľanie, v obci Zvolenská Slatina v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji. Je ľavostranným prítokom vodného toku Slatina; má dĺžku . Je vodným tokom IV. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-23-03-1793. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Javorie, geomorfologický podcelok Lomnianska vrchovina.
Zdrojnica.
Východná zdrojnica priteká zo západného svahu vrchu "Plzácke" s nadmorskou výškou a západná zdrojnica priteká z lesa "Plzácke" a obteká východné svahy vrchu "Drvište" s nadmorskou výškou . Začína sa na sútoku zdrojníc v nadmorskej výške v juhovýchodnej časti územia obce Zvolenská Slatina v lesnom extraviláne premiešanom s trvalými trávnymi porastmi, v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji, v geomorfologickom celku Javorie, v geomorfologickom podcelku Lomnianska vrchovina.
Opis toku.
Od zdrojnice tečie severným smerom, preteká v lesnom extraviláne s prímesou trvalých trávnatých porastov, ľavým brehom obteká pasienok "Závozy", v nadmorskej výške priberá ľavostranný bezmenný prítok, pravým brehom obteká les "Kuklovo", v nadmorskej výške priberá pravostranný bezmenný prítok v lokalite lesa "Pod Hájom", ľavým brehom obteká úpätie vrchu Prosisko s nadmorskou výškou a juhozápadne od intravilánu obce Zvolenská Slatina v poľnohospodárskom extraviláne ústi do Slatiny ako jej ľavostranný prítok. 
Vodný tok "Závozný jarok" má dva bezmenné prítoky.
Vodný tok "Závozný jarok" vzniká, preteká a ústi do Slatiny v obci Zvolenská Slatina v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji, v geomorfologickom celku Javorie, v geomorfologickom podcelku Lomnianska vrchovina. 
Pôvod názvu.
Hydronymum "Závozný jarok" na území obce Zvolenská Slatina má pôvod v toponyme pasienka "Závozy", cez ktorý preteká, s významom "poľná cesta s tvarom širokého a hlbokého jarku, úvoz". Z toponyma "Závozy" rozšírením o formant "-ný" a kombináciou so všeobecným podstatným menom "jarok" s významom "menší potok, výmoľ, struha, priekopa pozdĺžneho tvaru na odtekanie vody" bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) "Závozný jarok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov pasienka "Závozy" v obci Zvolenská Slatina má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu "závoz" v priestore pasienka.
Názov potoka "Závozný jarok" bol štandardizovaný v roku 1993.
V priestore slovenskej hydronymie je to jedinečné hydronymum. 
Referencie.
Srećko Lisinac

Srećko Lisinac (* 17. mája 1992, Kraljevo) je srbský volejbalista. Hráva na pozícii stredného blokára. Je členom serbskej reprezentácie. 
Jeho manželkou je volejbalista Stefana Veljković. 1. februára 2021 sa im narodil syn Luka.
Klubové úspechy.
Majstrovstvá Nemecký:
Poľský superpohár:
Majstrovstvá Poľska:
Poľský pohár:
Klubové Majstrovstvá Sveta:
CEV pohár:
Liga majstrov:
Taliansky superpohár:
Reprezentačné úspechy.
Majstrovstvá Európy Kadetov:
Majstrovstvá Sveta mužov do 21 rokov:
Majstrovstvá Sveta mužov do 23 rokov:
Majstrovstvá Európy:
Svetová liga:
Ryan Sclater

Ryan Joseph Sclater (* 10. február 1994, Port Coquitlam) je kanadský volejbalista. Hráva na pozícii diagonálny. Je členom kanadskej reprezentácie. 
Klubové úspechy.
Canada West Mens Volleyball:
U Sports Championship:
Reprezentačné úspechy.
Majstrovstvá Severnej, Strednej Ameriky a Karibiku:
Grúniky (vrch v Kysuckej vrchovine)

Grúniky () je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad obcou Radôstka, približne severovýchodne od Kysuckého Nového Mesta.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vojenné. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Radôstka. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí ležiaca Radôstka, severozápadne situovaná Stará Bystrica, severovýchodne Nová Bystrica a južne obec Lutiše. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis.
Vrch Grúniky je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z Čiernej Lutiše () severozápadným smerom na Nocľahy (). Západným smerom sa nachádza Buganka (), Kykula () a Černatín (), južne ležia Vŕšky (), Vrchrybník () a Čierna Lutiša, východným smerom Kýčera () a severným Nocľahy a na horizonte i Veľká Rača (). Východným úpätím tečie potok Radôstka, odvodňujúci západne sa zvažujúce svahy, z východných vodu odvádza Lysinský potok. Oba sú prítokmi Bystrice v povodí Kysuce. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Nesúvislý riedky porast s nízkou vegetáciou umožňuje kruhový rozhľad. Z vrcholu je vidieť najmä okolité vrchy pohoria, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy, Javorníky a Malú Fatru.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z okolitých sídiel. Zo Starej Bystrice vedie žltá značka na neďaleký vrch Nocľahy, odkiaľ sa dá hrebeňom pokračovať aj na Grúniky.
Majstrovstvá Ázie vo futbale 2011

Majstrovstvá Ázie vo futbale 2011 boli 15. ročníkom Majstrovstiev Ázie vo futbale, medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou Ázijskej futbalovej konfederácie. Turnaj sa konal od 7. - 29. januára 2011. Turnaj po druhýkrát usporiadal Katar, v tejto krajine sa už konali Majstrovstvá Ázie vo futbale 1988. Obhajcom titulu bol Irak.
Víťazom turnaja sa stalo Japonsko, ktoré vyhralo už svoj štvrtý titul, vo finále zdolalo Austráliu 1:0 po predĺžení. Na treťom mieste skončila Južná Kórea.
Japonsko sa ako šampión kvalifikovalo na Pohár konfederácií FIFA 2013.
Štadióny.
Zápasy sa hrali na piatich štadiónoch v mestách Dauha a Al Rayyan.
Play-off.
Finále.
Víťazom turnaja sa stalo Japonsko.
Pod Lipovým

Pod Lipovým je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Križuje sa len s Podhorskou ulicou.
Veľký sviatok

Veľký sviatok môže byť:
Ulica Hany Ponickej

Ulica Hany Ponickej je ulica v Bratislave, v mestskej časti Lamač. Križuje sa len s ulicou Milana Šimečku.
Majstrovstvá ASEAN vo futbale

Majstrovstvá ASEAN vo futbale (po angl. "AFF Championship") sú hlavným futbalovým turnajom pre národné tímy Juhovýchodnej Ázie pod hlavičkou Futbalovej federácie ASEAN.
Futbalový turnaj sa hrá pravidelne každé dva roky od roku 1996, každý turnaj sa hral v párnom roku, s výnimkou rokov 2007 a 2020 (ktorá bola preložená na rok 2021 kvôli pandémii COVID-19.
Od vzniku súťaže do roku 2004 sa súťaž volala Tiger Cup po singapurských sponzorov Asia Pacific Breweries, výrobcov Tiger Beer. V roku 2004 sa Asia Pacific Breweries stiahli ako hlavní sponzori a súťaž bola známa jednoducho ako Majstrovstvá ASEAN vo futbale. Od roku 2008 kúpila práva na pomenovanie súťaže japonská automobilka Suzuki, a preto bola súťaž zo sponzorských dôvodov pomenovaná ako AFF Suzuki Cup.
Najúspešnejším tímom je Thajsko (6 titulov). Okrem Thajska vyhralo titul ešte Singapur, Vietnam a Malajzia.
Austrália, od vstupu do AFF v roku 2013, nikdy nesúťažila na šampionáte.
Horská ulica (Bratislava)

Horská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto. Križuje sa spolu so 7 ulicami: Horné Židiny, Na Koziarke, Modranská, Pezinská, Jurská, Otonelská a Vínna.
Kadnárova ulica

Kadnárova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Rača. Križuje sa spolu so 6 ulicami: Augustína Murína, Pekná cesta, Jozefa Hagaru, Vrbenského, Černockého a Hečkova.
Bažantia ulica

Bažantia ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Križuje sa len s Varínskou ulicou.
Zoznam sviatkov v Azerbajdžane

Toto je prehľad sviatkov v Azerbajdžanskej republike.
Kýčera (vrch v Kysuckej vrchovine, Nová Bystrica)

Kýčera () je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad obcou Nová Bystrica, približne severovýchodne od Kysuckého Nového Mesta.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vojenné. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Nová Bystrica, čiastočne aj Stará Bystrica. Najbližšími sídlami sú severne ležiaca Nová Bystrica, severozápadne situovaná Stará Bystrica, západne Radôstka a južne obec Lutiše. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis.
Najvyššia z okolitých Kýčer je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z Mravečníka () cez Čiernu Lutišu () severným smerom na Lysiny (). Západným smerom susedia Grúniky () a Černatín (), južne leží sedlom oddelená Čierna Lutiša, Vrchrybník () a Mravečník, východným smerom Kýčera () a Macangov vrch () a severným Lysiny a Kýčera (). Vrch patrí do povodia Bystrice, čiastkového povodia Kysuce; západne sa zvažujúce svahy odvádzajú vodu Lysinským potokom, juhozápadnú časť odvodňuje Skaličný potok a severné svahy bezmenný lokálny potok. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Nesúvislý riedky porast vrcholovej časti umožňuje čiastočne obmedzený rozhľad. Z vrcholu je vidieť okolité vrchy pohoria a blízke Kysucké Beskydy, Oravskú Maguru a Malú Fatru, pri vhodných podmienkach aj Moravsko-sliezske Beskydy, Javorníky a Strážovské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z okolitých sídiel. Najbližší žlto značený chodník vedie z Novej Bystrice Skaličnou dolinou na Vojenné.
Julia Garnerová

Julia Garner (* 1. február 1994, Bronx, New York, USA) je americká herečka, známa z televíznych seriálov "Ozark" (2017–2022) a "Inventing Anna" (2022).
Detstvo a mladosť.
Garnerová je dcérou Tami Gingold a Thomasa Garnera. Jej matka pochádza z Izraela, ktorý často Garnerová navštevuje, nakoľko tam majú celú rodinu jej matky. Je židovkou, rozumie hebrejčine, keďže jej matka na ňu rozprávala v hebrejčine ale aktívne týmto jazykom nehovorí. 
V pätnástich rokoch začala navštevovať hodiny herectva, aby prekonala svoju hanblivosť. 
Kariéra.
Svoj filmový debut mala vo filme "Martha Marcy May Marlene", z roku 2011, po boku Elizabeth Olsen, Louisy Krause a Hugha Dancyho. O rok neskôr, pre ňu napísal menšiu rolu David Chase v jeho filme "Not Fade Away". V rovnakom roku si zahrala výraznejšiu úlohu spoločne s Rorym Culkinom, vo filme "Elektrické deti". 
V roku 2014 získala vedľajšiu úlohu vo filme "Sin City: Ženská, pre ktorú by som vraždil" a v roku 2015 hosťovala v televíznom seriály "V službách KGB", po boku Keri Russel a Matthewa Rhysa. V rovnakom roku si tiež zahrala vo filme "Babi", kde jej babičku stvárnila Lily Tomlin. 
Od roku 2017 do roku 2022 účinkovala v televíznom filme "Ozark", kde si zahrala po boku Laury Linney a Jasona Batemana. Garnerová za svoj herecký výkon v seriály získala dve ceny Emmy Awards, pre najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe. Medzi tým, účinkovala tiež v seriáloch "Špinavý John" či "Maniak". 
V roku 2019 si zahrala vo filme Asistentka, za ktorý získala nomináciu na filmové ocenenie Independent Spirit Awards. Po boku Anny Chlumsky a Laverne Cox, si zahrala v televíznom seriály "Inventing Anna", ktorý bol natočený na motív skutočnej udalosti a Garnerová stvárňuje hlavnú rolu.
Súkromný život.
V roku 2019 sa vydala za Marka Fostera.
Železničná ulica (Lozorno)

Železničná ulica je ulica v Lozorne. Križuje sa len s Borovicovou ulicou.
Novoveská ulica

Novoveská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Križuje sa spolu s 3 ulicami: Na vyhliadke, Na Grbe a Delená.
Ulica Zdenky Schelingovej

Ulica Zdenky Schelingovej je ulica:
Ilkovičova ulica

Ilkovičova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Karlova Ves. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Majstrovstvá EAFF vo futbale

Majstrovstvá EAFF vo futbale (po angl. "EAFF E-1 Football Championship") je hlavná medzinárodná futbalová súťaž pre národné tímy Východnej Ázie pod hlavičkou Východoázijskej futbalovej federácie (EAFF). Pred založením EAFF v roku 2002 sa vo Východnej Ázii hral Pohár Dynastie ktorý sa konal medzi najlepšími východoázijskými tímami a turnaj bol považovaný za Majstrovstvá Východnej Ázie.
Najúspešnejším tímom je Južná Kórea (5 titulov), okrem Južnej Kórei vyhrali titul ešte Čína (2 tituly) a Japonsko (1 titul).
The Ellen DeGeneres Show

The Ellen DeGeneres Show (často skracované na Ellen, The Ellen Show a štylizované ako ellen) bola americká denná televízna varietná komediálna talk show, ktorú vytvorila a hosťovala jej menovkyňa Ellen DeGeneresová. Šou debutovala 8. septembra 2003, produkovalo ju Telepictures a vysielala v syndikácii. Väčšina staníc vo vlastníctve NBC Owned Television Stations spolu s Hearst Television a Tegna slúžila ako najväčšia pridružená základňa programu. Prvých päť sérií sa relácia nahrávala v štúdiu 11 v štúdiách NBC v Burbanku v Kalifornii. Od 6. série sa šou presunula na nahrávanie v Stage 1 v neďalekom areáli spoločnosti Warner Bros. Od začiatku šiestej série sa "The Ellen DeGeneres Show" vysielala vo vysokom rozlíšení.
Relácia počas doby svojej existencie získala 171 nominácií na cenu Daytime Emmy Award a k roku 2021 získala 61 cien Daytime Emmy, čím prekonala rekord "The Oprah Winfrey Show", ktorá ich vyhrala deväť. Taktiež vyhrala 17 cien People's Choice Awards. 21. mája 2019 DeGeneresová oznámila, že podpísala zmluvu na ďalšie tri roky, čím predĺžila show do roku 2022. Osemnásta séria mala premiéru 21. septembra 2020. 12. mája 2021 DeGeneresová oznámila, že devätnásta séria bude poslednou. Devätnásta a posledná séria mala premiéru 13. septembra 2021.
Záverečná epizóda bola odvysielaná vo štvrtok 26. mája 2022, ako bolo vopred oznámené 17. marca 2022. Pridružené stanice, na ktorých sa Ellenina relácia vysielala, pokračovali v prevádzke programu počas celého leta (až do tradičného začiatku novej televíznej sezóny v septembri) s hosťujúcimi hostiteľmi, kompilačnými prehliadkami a reprízami.
Difilos

Difilos () môže byť:
Hlavná ulica (Štvrtok na Ostrove)

Hlavná ulica je ulica v Štvrtku na Ostrove, Hviezdoslavove a Kvetoslavove. Križuje sa spolu s 33 ulicami:
André Hunebelle

André Hunebelle (* 1. september 1896, Meudon, Francúzsko† 27. november 1985, Nice, Francúzsko) bol francúzsky filmový režisér, scenárista a producent. Preslávil sa najmä réžiou trilógie o Fantomasovi, päť dielnou sériou OSS 117 alebo legendárnymi mušketierovkami s Jeanom Maraisom.
Životopis.
Po príprave na polytechniku v ​​Ecole sa radšej obrátil (na radu svojho otca, inžiniera) k umeniu a stal sa uznávaným majstrom sklárstva.
André Hunebelle, ktorý sa zaujímal o kinematografiu, založil vlastnú produkčnú spoločnosť a produkoval šesť komédií v rýchlom slede za sebou. V roku 1948 sa staj aj režisérom, inscenoval radostnú satiru divadelnej hry "Métier de fou". Nasledovali ďalšie ľahké komédie ako napr.: "Millionnaires d'un jour" (1949), "Missions à Tanger" (1949), "Méfiez-vous des blondes" (1950) a "Massacres en dentelle" (1951).
„Vždy som prisahal v to, že budem zábavným filmárom, ktorý túži nakrúcať filmy, ktorým rozumie široká verejnosť, ale aj tí ktorí chcú byť intelektuálni“ vysvetľuje režisér. Svojimi senzačnými filmami spopulárnil vo Francúzsku žáner mušketierovky a tiež naštartoval kariéru Jeana Maraisa. Využitím fondu francúzskej melodrámy nájde prostriedky k tomu aby mohol voľne adaptovať román "Traja mušketieri" od spisovateľa Alexandra Dumasa. V roku 1953 sa mu podarí dotočiť film o troch mušketieroch a neskôr sfilmuje aj komédiu "Kapitán" (1960) s Bourvilom a Jeanom Maraisom v hlavnej úlohe. Tiež natočil úspešný film "Hrbáč" (1959) od spisovateľa Paula Févala. Neskôr uviedol do kín ďalší populárny film "Tajomstvá Paríža" (1962), ktorý je založený na príbehu od Eugèna Suena.
V druhej polovici dvadsiateho storočia sa snažil konkurovať prvému Jamesovi Bondovi v päťdielnej sérii o agentovi OSS 117. Hunebelle tak realizuje jeden zo svojich snov, „robiť americké filmy vo francúzskom štýle“. André Hunebelle sa zameriava na ďalšieho hrdinu francúzskej literatúry postavu Fantomasa, ktorého stvorili spisovatelia Pierre Souvestre a Marcel Allain. V polovici šesťdesiatych rokov režíroval trojdielnu sériu "Fantomas" (1964), "Fantomas sa hnevá" (1965) a "Fantomas kontra Scotland Yard" (1967), a tak umožnil spojiť Louisa de Funèsa a Jeana Maraisa v príslušných úlohách komisára Juve a novinára Fandora. Všetky diely trilógie o Fantomasovi boli obrovským úspechom najmä pre akčnosť Maraisa a komickosť de Funèsa. V celej Európe videlo trilógiu viac ako 150 miliónov divákov.
Pre televíziu nakrútil André Hunebelle mnoho televíznych filmov vrátane "Josepha Basalma" (1972), prvé vystúpenie jeho priateľa Jeana Maraisa v televízii. Aby uspokojil filmový priemysel, pokúsil sa natočiť dvojdielnu historickú komédiu "Štyria sluhovia a štyria mušketieri," v hlavnej úlohe s populárnou skupinou Les Charlots. Vo veku osemdesiatdva rokov nakrútil svoj posledný film "Ça fait tilt" (1978). V osemdesiatych rokoch sa viac venoval televízii a divadlu.
V novembri 1985 zomrel prirodzenou smrťou vo veku osemdesiatich deviatich rokov v svojom dome v Nice.
Vrchrybník

Vrchrybník () je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad obcou Lutiše, približne východne od Kysuckého Nového Mesta.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vojenné. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a na katastrálnom území obce Lutiše. Najbližšími sídlami sú na juhozápadnom úpätí ležiace Lutiše, západným smerom leží Radôstka, severným Stará Bystrica a Nová Bystrica a juhovýchodne obec Terchová. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis.
Vrchrybník je súčasťou rázsochy, ktorá vybieha západným smerom z hlavného hrebeňa, južne od Čiernej Lutiše () a zakončuje ju vrch Vŕšky (). Južným smerom sa nachádza Magura (), Ostré () a Okrúhlica (, východným Vojenné (), severným Čierna Lutiša, Kýčera () a Grúniky () a západným Vŕšky, Biely vrch () a Obelec (). Južné svahy odvodňuje potok Radôstka, na severných je pramenná oblasť jej prítoku Lutiša. Masív tak patrí do povodia Bystrice, ktorá je čiastkovým povodím rieky Kysuca. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest je vidieť okolité vrchy pohoria, Malú Fatru, Oravskú Maguru a časť Moravsko-sliezskych Beskýd.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z okolitých sídiel.
Grúniky

Grúniky môže byť:
Anapest

Anapest (grec. Anapaistos - obrátený) je v časomiere stopa pozostávajúca zo štyroch mór. Anapest je v porovnaní s daktylom obrátená stopa, z čoho pochádza aj jej názov. Skladá sa z dvoch krátkych a jednej dlhej slabiky | ∪ ∪ — |. V slovenskom sylabotonickom verši sa táto stopa neudomácnila, lebo sám jazyk nemá predpoklady na jej používanie, pretože prízvuk je na prvej slabike slov.
Amfibrach

Amfibrach (gréc. amfybrachys – z dvoch strán krátky) je v časomernej metrike stopa, ktorá sa skladá zo štyroch mór | ∪ — ∪ |. Tvoria ju tri slabiky, z ktorých druhá je dlhá, kým prvá a tretia sú krátke. Ide o istú obmenu daktylskej stopy. Amfibrach sa vyskytuje aj v sylabotonickej poézii, zoskupuje neprízvučnú, prízvučnú a neprízvučnú slabiku. Ako obmena daktylskej stopy sa nachádza v daktylských a daktylotrochejských veršoch, napr. v treťom verši tohto úryvku:
Choriamb

Choriamb (gréc. Choriambos – trochej a jamb) je v časomernej poézii skĺbenie trocheja a jambu do jednej stopy. Choriamb obsahuje šesť mór | — ∪ ∪ — |. V slovenskej časomernej poézii sa vyskytuje len ako simultánny prvok vo verši, kde prevláda iný metrický pôdorys.
Panorama Centrum Pezinok

Panorama Centrum Pezinok (alebo Panorama centrum, skrátene PCP) je administratívno-obchodné centrum na Moyzesovej ulici 4/A a 4/B v Pezinku. Vlastní ho spoločnosť VISTA real Pezinok s. r. o.
Stavba stojí na mieste archeologického náleziska urbárneho sídliska z čias neskorého staroveku až novoveku. 
V Panorama Centrum Pezinok sa nachádza 10 obchodných priestorov s celkovou rozlohou 875 m², z toho 8 v súčasnosti využíva svadobný salón, banka, realitná kancelária, predajňa kancelárskych potrieb, second hand a bio-kaviareň s obchodom. V minulosti sa tu nachádzala aj kaviareň s bistrom.
Hadojašter

Hadojašter môže byť:
Hadojaštery môže byť:
Zoznam nákupných centier a parkov v Pezinku

Toto je zoznam nákupných centier a parkov v Pezinku.
Sundøybrua

Sundøybrua je jeden z najdlhších mostov na svete vybudovaných technológiou letmej betonáže. Preklenuje morskú hladinu Leirfjordu v maximálnej výške a spája dedinu Sundøy na lofotskom ostrove Alsta s nórskou pevninou v kraji Nordland.
História a charakteristika stavby.
Ostrov Alsta je rozdelený pohorím De syv søstre (Sedem sestier) na dve časti bez možnosti ich prepojenia. Potom, čo bol v roku 1991 vybudovaný most Helgelandsbrua na jednu časť ostrova Alsta, pristúpila nórska vláda v roku 1999 k projektu mostu spájajúceho s pevninou aj druhú časť ostrova.
Most je dlhý a má tri polia s hlavným rozpätím dĺžky . Je podopretý dvoma dvojicami štíhlych pilierov, založených na skalnom podloží v hĺbke 16 – . Hlavné pole letmo betónového mosta (po jednotlivých lamelách) je zhotovené z vysokopevnostného ľahkého betónu (LC 60) a obe bočné polia sú z vysokopevnostného betónu bežnej hustoty (C65). Použitím ľahkého kameniva (Stalite) do betónu hlavného poľa sa ušetrilo 2,5 mil. NOK pri zachovaní požiadaviek na únosnosť konštrukcie.
Fonendoskop

Fonendoskop je lekársky nástroj (s rezonátorom), ktorý slúži na vyšetrovanie pacientov auskultáciou.
Opis.
Fonendoskop sa skladá z rezonančnej membrány, ktorá má lievikovitý tvar a prikladá sa na telo a z dvoch gumených alebo plastových hadičiek, ktoré pokračujú kovovými rúrkami do tzv. olív (ušné vložky), ktoré si vyšetrujúci vkladá do uší.
Jeho účelom je snímať a zosilniť zvuky, ktoré sprevádzajú fyziologickú alebo patofyziologickú činnosť niektorých telesných orgánov, napr.:
Pléioné

Pléioné alebo Pleioné (starogr. "Πληιόνη" – Pléioné alebo "Πλειόνη" – Pleioné; lat. "Plione" alebo "Pleione") je v gréckej mytológii nymfa Oceanida (t. j. jedna z dcér Ókeana a Téthye), matka Plejád. Otcom Plejád bol Atlas.
Pléióné sa často stotožňuje s Aithrou. Aithra bola matka Hyád a ich brata Hyanta. Pléioné možno patrila aj medzi medzi Epimélidy. Žila v Arkádii na vrchu Kylléné.
Pleione

Pleione môže byť:
Kokrháč (prírodná pamiatka)

Kokrháč je prírodná pamiatka ev. č. 1508, ktorá sa nachádza v okrese Chomutov západne od obce Místo na brehu Prunéřovského potoka. Správa AOPK Ústí nad Labem.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je ukážka selektívneho zvetrávania ortoruly s reliktným bôrom a výskytom medvedice lekárskej.
Prunéřovský potok

Prunéřovský potok je potok v Krušných horách v okrese Chomutov v Úsťanskom kraji. Je dlhý 24,3 km a rozloha povodia činí 53,8 km².
Poloha.
Pramení v katastrálnom území Výsluní na juhovýchodnom úbočí Komářího vrchu v nadmorskej výške Na okraji prírodnej rezervácie Prameniště Chomutovky. Potok smeruje najskôr na juhovýchod k Výsluní a vteká do prírodného parku Údolí prunéřovského potoka. Potom dlhým oblúkom obteká výbežok Lysej hory (). Pod Celnou je koryto potoka prehradené haťou, z ktorej nádrže sa v minulosti prečerpávala voda (73 l/s) pre zásobovanie vodnej nádrže Křimov. Prečerpávacia stanica nie je v prevádzke, ale zostáva zakonzervovaná.
Pod Celnou sa potok obracia na juhozápad a úzkym skalnatým údolím s početnými perejami steká k úpätiu Krušných hôr. V Novej Víske opúšťa hranice prírodného parku a voda z potoka napája tamojšie kúpalisko. Pod dedinou potok vteká do umelého koryta, ktorým pokračuje pozdĺž severnej strany prunéřovských elektrární. Za nimi sa stáča na juh a po niekoľkých kilometroch sa na západnom okraji Kadane v nadmorskej výške vlieva zľava do vodnej nádrže Kadaň na rieke Ohře.
Najmä v hornej časti toku Prunéřovský potok prijíma rad drobných prítokov. Nad jazere pri Celnej sa doň zľava vlieva Šebestiánka, od Výsluní pri Soběticiach priteká sprava Výslunský potok, pri Úbočí Zvonící potok, pod úbočím Třebíšský potok a pri bývalom Prunéřove priteká umelým korytom Trnitý potok. Pod Kýšovicami do potoka sprava ústi krátky bezmenný prítok, na ktorom sa nachádza Kýšovický vodopád.
Kaki (farba)

Kaki (z hindského ख़ाकी – zemitá, prašná) je farba, ktorá sa používa najmä pre maskovanie, a to najčastejšie v armáde. Po prvýkrát bola použitá roku 1848 v Indii. Vzniká zmiešaným zelenej a hnedej.
Tróilos z Élidy

Tróilos ("Tróilos") bol olympijský víťaz v tethrippe a v synóride v roku 372 pred Kr.
Tróilos, syn Alkina z Élidy, bol na 102. olympijských hrách v roku 372 pred Kr. korunovaný olivovými vencami za víťazstvá v tethrippe a v synóride. Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaradili do olympijského programu na 25. hrách v roku 680 pred Kr. a synóris (preteky na voze s dvojzáprahom) na 93. hrách v roku 408 pred Kr.
Tróilovi za jeho olympijské víťazstvá dali zhotoviť sochu, ktorú potom k verejnej úcte vztýčili v Olympii medzi sochy slávnych olympijských víťazov. Tróilovu sochu ešte v druhom storočí videl cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal: "„Pri Kleogenovi stojí Deinolochos, syn Pyrrhov, a Tróilos, syn Alkinov. Aj títo muži pochádzali z Élidy, a zvíťazili tiež: jeden bol hellanodikom a zároveň si odniesol víťazstvo s koňmi, druhý potom, Tróilos, zvíťazil s dvojzáprahom dospelých koní a so so žriebätami. Zvíťazil potom pri sto druhej olympiáde od tej doby ustanovili Éliďania zákon, že sa nabudúce nikto z hellanodikov nesmel zúčastniť pretekov s koňmi. Jeho sochu vytvoril Lysippos.“"
Archeológovia podstavec Tróilovej sochy s kovovou doskou a úplným nápisom objavili na nepôvodnom mieste v olympijskom prytaneiu.
Tróilos (rozlišovacia stránka)

Tróilos ("Tróilos", ) môže byť:
CODOG

CODOG (anglická skratka pre Combined diesel or gas) je kombinovaný námorný pohonný systém, využívajúci kombináciu dieselových motorov a plynovej turbíny.
Používa sa na lodiach, ktoré potrebujú vyššiu rýchlosť, než je ich cestovná. To je potrebné napríklad pri vojnových plavidlách, ako sú moderné fregaty a korvety. Každý lodný hriadeľ je spojkou napojený ako na dieselový motor, zaisťujúci plavbu cestovnou rýchlosťou, tak na plynovú turbínu, dávajúcu lodi veľkú rýchlosť. Obidva typy pohonov však nemôžu, na rozdiel od koncepcie CODAG, bežať súčasne. Koncepcia CODOG je na na rozdiel od koncepcii CODAG konštrukčne jednoduchšia, ale na druhej strane potrebuje k dosiahnutiu rovnakej rýchlosti výkonnejšie pohonné jednotky.
Troilus

Troilus môže byť:
Bystřice (Kadaň)

Bystřice () je zaniknutá dedina v okrese Chomutov. Stála 2 km severne od Kadane, ku ktorej v čase svojho zániku ako miestna časť patrila. Zanikla v roku 1980 v súvislosti s budovaním výsypiek hnedouhoľného lomu Nástup. Existuje aj katastrálne územie "Bystřice u Kadaně" s rozlohou 1,35 km².
Názov.
Názov dediny vznikol premenou prídavného mena bystrá na podstatné meno. V historických listinách sa meno objavuje napríklad v tvaroch: Bystrzicz (1352), Bistricz (1369), Bistrzycz (1385), Wistricz (1482), Wistržiczy (1608), Bystřice (1615), Wysteritz (1628) alebo Wistricz a Bystržicze (1787).
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1299.
Prírodné pomery.
Západným okrajom dediny pretekal Prunéřovský potok.
Pamiatky.
Božie muky z Bystřice boli presunuté pred kostol v Strupčiciach.
Sophie Marceau

Sophie Marceau, vlastným menom Sophie Danièle Sylvie Maupu, (* 17. november 1966, Paríž, Francúzsko) je francúzska herečka a režisérka.
Životopis.
Sophie Marceau sa narodila ako druhé dieťa do rodiny vodiča nákladného auta Benoîta Maupu a predavačky Simone Morisset. Jej rodičia sa rozviedli keď mala deväť rokov. V roku 1980 žila na parížskom predmestí Gentilly so svojím otcom. Začiatkom roku 1980 bola s matkou v modelingovej agentúre, ktorá hľadala mladistvé modelky. Mladá Sophie neverila, že z tejto akcie niečo bude, ale zhodou okolností v tom istom čase hľadal cez modelingové agentúry Françoise Menidrey, zodpovedný za herecké obsadenie, herečky do filmu režiséra Claude Pinoteau-a, ktorý sa volal "La Boum" (1980). Vybrali Sophie Marceau a riaditeľ filmovej spoločnsoti "Gaumont" Alain Poiré podpísal s Sophie Marceau prvý dlhodobý kontrakt. Film "La Boum" sa stal hitom, a to nie len vo Francúzsku. Pre veľkú popularitu bolo v roku 1982 natočené aj jeho pokračovanie. Za filmovú rolu v ňom získala Sophie Marceau v roku 1983 cenu "Cézara" (v kategórii najsľubnejšej herečky). 
Jej najznámejšia bola úloha "Bond-girl" vo filme "Jeden svet nestačí" (1999), v ktorom bol jej partner herec Pierce Brosnan.
Hoci aj neskôr Marceau hrala úlohy mladých a niekedy naivných žien (napr. v komédii "Veselá Veľká noc" s Belmondom alebo vo filme "Študentka"), postupne sa prepracovala k dramatickejším rolám, napr. v historickom filme "Fort Saganne" (1984; hral v ňom aj Gérard Depardieu a Catherine Deneuve) alebo v romanticko-drobrodružnom filme "Chouans!" (1988), za ktorý získala cenu za najlepší herecký výkon na festivale vo francúzskom meste Cabourg.
Sophie Marceau hrala aj v štyroch filmoch svojho partnera Andrzeja Żuławskeho.
V roku 1995 Sophie Marceau napísala poloautobiografický román "Menteuse" (v voľnom preklade "Klamstvá").
Súkromný život.
V rokoch 1985 – 2001 žila s poľským režisérom Andrzejom Żuławskim. Vo vzťahu sa narodil syn Vincent (1995). Po rozchode so Żuławskim tvorila pár s producentom Jimom Lemleyom, s ktorým má dcéru Juliette. Rozišli sa v roku 2007, odkedy žila Sophie Marceau s hercom Christopherom Lambertom. Aj tento vzťah skončil sa v roku 2014 rozchodom.
Ateliér zvukového umenia

Ateliér zvukového umenia vznikol v júli 2015 v rámci "Ateliéru grafiky a experimentálnej tvorby", ktorý vedie prof. PhDr. Peter Rónai, akad. mal.
Ateliér grafiky a experimentálnej tvorby je jedným zo štyroch ateliérov "Katedry výtvarných umení a intermédií" Fakulty umení Technickej univerzity v Košiciach.
História.
Myšlienka vzniku ateliéru zvukového umenia ako súčasti slovenského edukačného procesu sa zrodila začiatkom deväťdesiatych rokov minulého storočia. Profesor Juraj Bartusz, ktorý do roku 1999 viedol ateliér slobodnej kreativity na VŠVU v Bratislave už vtedy vážne spolu s akademickým maliarom Zbyňkom Prokopom uvažoval o možnostiach výučby soundartu na Slovensku. S cieľom spolupracovať oslovili hudobného skladateľa Petra Machajdíka, s ktorým sa poznali z predchádzajúcej spolupráce so súborom Transmusic Comp. (Adamčiak, Machajdík, Murin). Tá sa však kvôli Machajdíkovmu presťahovaniu sa do Berlína, kde v roku 1992 získal prestížny rezidenčný pobyt od nadácie DAAD, nemohla uskutočniť. Napriek tomu však idea vzniku ateliéru zvukového umenia nikdy neprestala existovať a jej iniciátori sa jej realizácii nikdy nevzdali. Počas posledných dvoch desaťročí bolo vynaložené množstvo energie na to, aby sa soundart na Slovensku vyučoval. Keďže prof. Bartusz so Zbyňkom Prokopom po niekoľkoročnom pôsobení v Bratislave prešli na novovzniknutú Fakultu umení Technickej univerzity v Košiciach, kde stáli pri zrode "Ateliéru slobodnej kreativity 3D", začalo sa zintezívňovanie snáh o vytvorenie ateliéru soundartu presúvať do metropoly východného Slovenska. Peter Machajdík túto myšlienku podporoval z viacerých dôvodov. Po príchode do Berlína mal možnosť tvorivej činnosti v Elektronickom štúdiu tamojšej Technickej univerzity, vďaka ktorej spoznal celý rad umelcov, zaoberajúcich sa touto relatívne novou formou umenia. Taktiež videl, že tento druh umenia majú vo svojom študijnom programe predovšetkým vysoké školy so zameraním na výtvarné umenie, a nie hudobné akadémie. Zrodila sa teda akási pohnútka vytvoriť niečo obdobné aj v slovenských podmienkach. Keďže jediný záujem o vznik ateliéru v tom čase prichádzal z Košíc, podarilo sa tento zámer obhájiť aj pred umelecko-vedeckou radou Fakulty umení Technickej univerzity, ktorá túto myšlienku uvítala a schválila.
Historický prvý semester, ktorý trval od septembra 2015, mal za úlohu predovšetkým zasadenie existencie zvukového umenia – soundartu do povedomia študentov Fakulty umení. Išlo o takzvaný otvorený ateliér, do ktorého sa mohli prihlásiť študenti rôznych študijných odborov – maliari, grafici, architekti, dizajnéri, sochári. Nakoľko v rámci vysokoškolského edukačného systému na Slovensku ide o celkom nový predmet a ani väčšina študentov umeleckých škôl o tomto druhu umenia príliš veľa nevie, pozostávali úvodné stretnutia so študentmi z oboznamovania sa s možnosťami a formami soundartu, jeho históriou a kontextom v rámci umenia 20. a 21. storočia, presahmi do iných druhov umenia a do oblasti architektúry, ekológie, psychológie, dizajnu a environmentalistiky.
Eurybiades

Eurybiades alebo Eurybiadés ("Eurybiades," iný prepis: "Eurybiadés") môže byť:
Eurybiades môže byť aj:
Eurybiades (olympijský víťaz)

Eurybiades (iné názvy: Eurybatos, Sybariades; ) bol v roku 384 pred Kr. olympijským víťazom pretekov na vozoch so záprahom mladých koní.
Eurybiada zo Sparty na 99. olympijských hrách v roku 384 pred Kr. korunovali olivovým vencom za víťazstvo v novozavedenej disciplíne, a to pretekov na vozoch so záprahom žriebät (podľa inej verzie štyroch žrebcov, alebo v tethrippe).
Záznam o olympijskom víťazstve Eurybiada (Eurybata) je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Olympijské víťazstvo Eurybiada uvádza aj staroveká kamenná doska (IG II/2 2326) objavená v Grécku.
Grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias pri návšteve Élidy zaznamenal: "„Pri deväťdesiatej deviatej olympiáde sa im zapáčilo súťažiť s vozmi so záprahom žriebät. Lakedaimončan Sybariadés získal veniec za záprah žriebät.“"
Stetoskop

Stetoskop je jednoduchý prístroj v podobe trubice, ktorá privádza zvuk priamo do ucha lekára. Slúži na vyšetrenie činnosti srdca a pľúc auskultáciou.
Vznik.
Ide o prvý lekársky diagnostický prístroj, ktorý je aj po mnohých rokoch stále dôležitá pomôcka. Stetoskop vyvinul francúzsky lekár René Laënnec v roku 1816. Laënnec považoval za obtiažnu a trápnu situáciu, keď potreboval počuť srdcovú činnosť mladej (obéznej) ženy. Vtedy sa podobný úkon robil prostým priložením ucha lekára na hruď vyšetrovaného. Laënneca napadlo zrolovať listy papiera do tuhého valca. Jeden koniec priložil na hruď pacientky a druhý k svojmu uchu. Takto prenesený zvuk bol jasný a hlasný. Tri roky pokračoval v pozorovaniach (ktorých vykonal enormné množstvo a robil aj pitvy pacientov, takže bol schopný dať do súvisu vypočuté zvuky a zodpovedajúci patológiu v tele) a v roku 1819 uverejnil knihu s názvom "De l’auscultation mediate ou traite du diagnostic des maladies des poumon et du coeur, fonde principalement sur ce nouveau moyen d’exploration". Kniha stála 13 frankov a za ďalších 2,5 franka k nej bolo možné dostať aj drevený stetoskop. 
Laënnecom navrhnutý stetoskop sa s malými obmenami používal do konca 19., resp. začiatku 20. storočia.
Peter Krištúfek

Peter Krištúfek môže byť:
Helgelandsbrua

Helgelandsbrua je zavesený most na ceste "Fylkesvei 17" medzi mestami Leland v nórskom kraji Nordland a Sandnessjøen na lofotskom ostrove Alsta.
Most bol navrhnutý Holgerom S. Svenssonom; jeho výstavba bola začatá v roku 1989 a ukončená v júli 1991. Celkové finančné náklady na výstavbu mosta boli 200 mil. NOK. Do 27. mája 2005 bolo na moste vyberané mýto. Most je s celkovou dĺžkou tretím najdlhším zaveseným mostom v krajine (po mostoch Nordhordlandsbrua a Stavanger bybru) a s dĺžkou hlavného rozpätia druhým najdlhším podľa dĺžky rozpätia (po moste Skarnsundbrua). Rozpätie bočných polí je a viadukty majú dĺžku a . Mostovka sa v najvyššom bode nachádza nad hladinou fjordu Leirfjorden. Výška pylónov je a a hĺbka ich základov je . 
Helgelandsbrua je jedným z dvoch mostov, ktoré spájajú pevninu s ostrovom Alsta, ktorý je rozdelený pohorím De syv søstre – druhým je most Sundøybrua, ktorý vedie na druhú časť ostrova s dedinou Sundøy.
Cindy Crawfordová

Cynthia Ann „Cindy“ Crawfordová (* 20. február 1966, DeKalb, Illinois, USA) je americká modelka. Jej úspech na módnych mólach jej umožnil moderovanie spoločenských akcií a poskytol herecké príležitosti.
Životopis.
V šestnástich rokoch ju pre modeling objavil novinový fotograf. Nasledujúci rok sa stala finalistkou súťaže "Look of the Year" agentúry "Elite", ktorej chicagska pobočka ju začala zastupovať.
V roku 1984 ukončila stredoškolské štúdium na "DeKalb High School." Následne získala štipendium na Northwestern University v odbore chemické inžinierstvo. Na vysokej škole strávila len polovicu prvého semestra a plne sa začala venovať modelingu. V roku 1986 sa presťahovala do New Yorku na Manhattan, kde uzavrela zmluvu s pobočkou modelingovej spoločnosti "Elite".
V 80. a 90. rokoch patrila k predným topmodelkám, objavovala sa na obálkach módnych časopisov vrátane "Vogue, W, People, Harper's Bazaar, Elle, Cosmopolitan a Allure". Stala sa súčasťou radu reklamných kampaní napríklad pre značky "Gianni Versace, Escada, Revlon", rovnako tak natáčala televízne spoty napr. pre firmu Pepsi. V rokoch 1989 – 1995 bola hlavnou postavou módnej relácie "House of Style" na hudobnej televíznej stanici MTV.
V roku 1987 sa prvýkrát objavila na filmovom plátne v malej úlohe v snímke "Tajomstvo môjho úspechu". Hlavnú ženskú úlohu si zahrala až v roku 1995 vo filme "Ako štvaná zver" vedľa Williama Baldwina. Nasledovalo niekoľko menších rolí v komerčne neúspešných filmových projektoch.
V júli 1988 nafotila sériu obnažených fotografií pre časopis Playboy. Po desiatich rokoch v októbri 1998 sa na stránky časopisu vrátila v odvážnejších snímkach. Pravidelne sa umiestňovala na popredných pozíciách najkrajších žien, ktoré sú vyhlasované rôznymi časopismi a agentúrami. Aktívnu kariéru modelky ukončila v roku 2000. Pod názvom "Cindy Crawford Home Collection" vytvorila nový rad nábytku vyrábaného spoločnosťou "HM Richards Inc". Rovnako tak má nábytkový rad u firmy "Raymour &amp; Flanigan".
Od roku 1998 je jej druhým manželom Rande Gerber, s ktorým má syna Presley Walkera (*1999) a dcéru Kaiu Jordan (* 2001). Prvým manželom bol americký herec Richard Gere (1991 – 1995). Podporuje charitatívnu činnosť, ktorá sa zameriava na liečbu a výskum leukémie. Hlavným dôvodom výberu tejto oblasti bola smrť jej štvorročného brata na túto chorobu.
Doupňák

Doupňák je národná prírodná pamiatka, vyhlásená v roku 1983. Nachádza sa v priestore "Holubího vrchu" (577 m), necelé 3 km ssv. od mesta Klášterec nad Ohří.
Ochrana.
Predmetom ochrany podľa vyhlášky Ministerstva životného prostredia č. 148/2014 Zb. z 18. júla 2014, ktorou bola znovu lokalita vyhlásená národnou prírodnou pamiatkou, je mineralogické nálezisko odrôd kremeňa ametystu a jaspisu.
Starostlivosťou o územie je poverená správa CHKO Labské pískovce.
Kleogenes z Élidy

Kleogenes alebo Kleogenés ("Kleogenes", iný prepis: "Kleogenés") bol olympijský víťaz jazdeckých pretekov v roku 388 pred Kr.
Kleogenes, syn Seiléna z Élidy, bol na 98. olympijských hrách v roku 388 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v jazdeckých pretekoch. Jazdecké preteky (kelés) zaradili do olympijského programu na 33. hrách v roku 648 pred Kr.
Olympijskému víťazovi Kleogenovi dali jeho rodáci zhotoviť sochu, ktorú potom vystavili k verejnej úcte v Olympii. Túto sochu si v druhom storočí prezrel cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal: "„Nápis pri Kleogenovi, synovi Seilénovho, hovorí, že bol jedným z domácich ľudí, a že zvíťazil s pretekárskym koňom z vlastného stáda.“"
Úhošť (Kadaň)

Úhošť () bola osada na vrcholovej plošine čadičového vrchu Úhošť asi 2,5 km juhozápadne od Kadane. Katastrálne územie zaniknutej osady má rozlohu 188,5 ha.
Názov.
Názov dediny vznikol z osobného mena "Ugost" vo význame Uhostov hrad. Nemecký variant "Burgberg" zase odkazuje na tunajšie ranostredoveké hradisko. V historických prameňoch sa meno dediny vyskytuje v tvaroch: Purperk (1401), Purperk (1416), in Purpercze (1445), Purgperk (1543), Purbergk (1593), Burberg (1654) a Purberg alebo Burberg (1846).
História.
Obec patrila ku kláštereckému panstvu, ale v roku 1850 sa osamostatnila, ale v roku 1869 sa stala osadou Úhošťan. Úhošť zanikla postupným vysídlením a úradne bola zrušená v roku 1963. V miestach, kde osada stávala, sa nachádzajú zvyšky múrov a základov zbúraných domov.
Şehzade Cihangir

Şehzade Cihangir [džihangir] (* 9. december 1531, Istanbul, Osmanská ríša† 27. november 1553, Aleppo, Osmanská ríša) bol osmanský princ a následník trónu. Bol šiestym a najmladším synom sultána Süleymana I. a jeho manželky Hürrem Sultan.
Životopis.
Už od narodenia mal zdravotné postihnutie, na chrbte mal hrb od detstva a chodil krivo (pravdepodobne bol najobľúbenejším dieťaťom svojich rodičov). Bol vychovávaný v paláci sultána. Získal veľmi dobré vzdelanie a bol jedným z najinteligentnejších z bratov. Počas svojho krátkeho života sa nikdy pre zdravotné problémy nesnažil o zisk vysokej pozície v štáte. Bol však veľmi vzdelaný, zaujímal sa o kaligrafiu, písal poéziu pod pseudonymom "Zarîfî" (dlho sa o nich rozprával s otcom). Hovorí sa, že zomrel od žiaľu (depresia), keď sa dozvedel o poprave svojho nevlastného brata Şehzade Mustafu na príkaz ich otca Süleymana I. Sulejman vedel, že medzi Cihangirom a Mustafom bol veľmi dobrý bratský vzťah. Poslal Cihangira na iné miesto, avšak Cihangir sa chcel vrátiť a približne videl ako Mustafa zomieral. Po správe upadol do depresie a zomieral vo vtedajšom stanovišti sultána, pretože ten nedovolil jeho návrat do paláca. Podľa iného názoru zomrel na vrodenú vadu (krivica).
Je pochovaný v istanbulskej mešite Şehzade, ktorá je po ňom pomenovaná. Z poverenia jeho otca ju postavil osmanský architekt Mimar Sinan. V rovnakej štvrti sa nachádzajú aj drevené mešity na Cihangirovu počesť.
Şehzade Cihangir v seriáli Sultán.
V historickom seriáli Sultán ho stvárnil herci Aybars Kartal Özson (v detstve) a Tolga Sarıtaş (v dospelosti, od 4.série seriálu).
Volyně (Výsluní)

Volyně () je malá dedina, časť mesta Výsluní v okrese Chomutov. Nachádza sa asi 4 km na juh od Výsluní. V roku 2009 tu bolo evidovaných 28 adries. V roku 2011 tu trvalo žilo 58 obyvateľov.
Volyně leží v katastrálnom území Volyně u Výsluní o rozlohe 7,13 km2.
História.
Najstaršia písomná zmienka pochádza z roku 1352.
V rokoch 1709 a 1710 sa pri dedine ťažil v bani "Petr a Pavel" magnetit a ruda sa odvážala do perštejnských železiarní. Dobývanie ložiska bolo obnovené v období 18241827, kedy tu bolo získané asi 300 ton rudy. Neskorší pokus o ďalšie obnovenie bol neúspešný.