burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Medaila za zásluhy o slovenskú diplomaciu

Medaila za zásluhy o slovenskú diplomaciu je najvyššie rezortné ocenenie Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Slovenskej republiky. Vyznamenanie udeľuje minister zahraničných vecí a je udeľované osobám za mimoriadne zásluhy o budovanie diplomacie Slovenskej republiky, významný prínos k napĺňaniu cieľov zahraničnej politiky Slovenskej republiky, rozvoj vzťahov so Slovenskou republikou alebo za šírenie dobrého mena Slovenskej republiky v zahraničí. 
Opis vyznamenania.
Obojstranná medaila pozostáva z kovového modulu priemeru 40 mm razeného z mosadze, postriebreného a následne patinovaného. Centrálny motív averzu tvoria tri lipové listy položené na sieti. Na averze je kruhopis: DIPLOMACIA MIER PRIATEĽSTVO SPOLUPRÁCA. Centrálny motív reverzu tvorí motív podávajúcich sa rúk položený na sieti. Kruhopis reverzu tvorí pomenovanie a hlavné kritérium zásluhy, za akú sa udeľuje ocenenie: ZA ZÁSLUHY O SLOVENSKÚ DIPLOMACIU. Kovový modul je zavesený na svetlomodro-bielo-modro-červenej hodvábnej stuhe širokej 38 mm. Čestná medaila je zriadená v pánskej aj dámskej verzii, ktorú rozlišuje typ stuhy. K medaile patrí 38 mm široká stužka a rozeta s priemerom 12 mm. 
Výtvarným autorom medaily je heraldik Marek Sobola spolu s diplomatom Ľubomírom Rehákom, ktorý je aj autorom idey vzniku vyznamenania. Realizácia vyznamenania vznikla v spolupráci s Mincovňou Kremnica, š.p. Medaila ako úžitkový dizajn bola prihlásená do súťaže "Národná cena za produktový dizajn 2021" v kategórii "Umenie &amp; dizajn &amp; remeslo". Súťaž organizuje Slovenské centrum dizajnu. 
Laureáti.
Udelil minister Ivan Korčok.
2020
2021
2022
Udelil minister Miroslav Wlachovský.
2023
Gallagher

Leo Anthony Gallagher, Jr. (* 24. júl 1946, Fort Bragg, Severná Karolína, USA – † 11. november 2022, Palm Springs, Kalifornia, USA) bol americký herec a komik.
IC 2631

IC 2631 je reflexná hmlovina v južnom súhvezdí Chameleón, pozorovateľná je teda takmer výhradne z južnej pologule. Objavil ju americký astronóm DeLisle Stewart 22. mája v roku 1900.
 Hmlovina je súčasťou komplexu hviezdotvorných molekulárnych mrakov v súhvezdí Chameleón a nachádza sa uprostred severnej časti mraku s názvom Chameleon 1. Ide o jeden z našich najbližších regiónov hviezdotvorby, preto je cieľom výskumov zaoberajúcich sa protohviezdami a mladými hviezdami. Hmlovina sa nachádza vo vzdialenosti približne 500 svetelných rokov a osvetľuje ju hviezda HD 97300, ktorá patrí medzi najväčšie a najjasnejšie hviezdy v okolí. Je to hviezda typu Herbig Ae/Be, teda je ešte pred hlavnou postupnosťou.
Michal Kocák

PhDr. Michal Kocák, CSc. (* 27. september 1934, Močarany – † 25. september 2024, Martin) bol slovenský literárny historik, editor, pedagóg a pracovník Matice slovenskej.
Životopis.
Narodil sa v rodine roľníka. Gymnázium ukončil v Michalovciach (19451953). Vysokú školu pedagogickú študoval v Bratislave (19531957).
Ako stredoškolský profesor pôsobil v Novom Meste nad Váhom (19571960). V rokoch 19601963 bol odborným asistentom na Pedagogickom inštitúte v Martine. Od roku 1963 do roku 1997 pracoval v Matici slovenskej ako odborný a neskôr ako samostatný vedecký pracovník v Archíve literatúry a umenia. V roku 1968 na základe práce "Jozef Škultéty a formovanie literárneho realizmu" získal vedeckú hodnosť kandidáta vied a taktiež aj doktorát filozofie.
Fabión

Fabión alebo fabiónová rímsa () je zaoblený alebo vyžľabený či rôzne profilovaný prechod medzi stenou a stropom miestnosti s oblým profilom (respektíve v tvare štvrťkruhu). Hmota fabiónu je tvorená omietkou, vnútorná výstuž je z trstiny alebo dreva. Ak je zaoblenie fabiónu odstupňované hovoríme o fabiónovej rímse.
Ketokyselina

Ketokyseliny sú organické zlúčeniny obsahujúce karboxylovú skupinu a ketónovú skupinu. α-ketokyseliny sú obzvlášť dôležité, pretože sa v biochémii objavujú v rôznych metabolických cykloch. Ketokyseliny sa niekedy nazývajú i oxokyseliny, prípadne sa spolu s aldehydokyselinami označujú ako oxokyseliny (teda kyseliny obsahujúce oxoskupinu). Tento názov by však nemal byť zamieňaný s anorganickými kyselinami s rovnakým názvom.
Klasifikácia.
Ketokyseliny rozdeľujeme podľa vzájomnej polohy ketoskupiny a karboxylovej skupiny. Bežné druhy sú:
Biochemický význam.
Ketokyseliny sa nachádzajú v mnohých anabolických dráhach v metabolizme vo všetkých organizmoch. U rôznych rastlín, ako napríklad bolehlav škvrnitý alebo rastlín z čeľade krčiažnikovité, sa kyselina 5-oxooktánová mení pomocou enzýmových i neenzýmových reakcií na cyklické alkaloidy na báze koniínu.
Pri nedostatku cukrov ako zdroja energie sú organizmy schopné využiť uložené lipidy a proteíny ako zdroj energie. Glukogénne aminokyseliny sú premieňané na glukózu, ketogénne aminokyseliny sú deamináciou premieňané na α-ketokyseliny a ketolátky. Ketokyseliny vznikajú i počas beta-oxidácie lipidov.
α-ketokysliny sú využívané primárne ako zdroj energie pre bunky pečene, rovnako sa využívajú v syntéze mastných kyselín.
Slncovky

Slncovky (lat. "Heliozoa" alebo "Heliozoea") môže byť:
Minimax (algoritmus)

Minimax je algoritmus, ktorý má určiť najlepšiu stratégiu hry tým, že prezerá dopredu rôzne postupnosti ťahov a snaží sa nájsť takú postupnosť, ktorá vedie k výhre hráča. Minimax algoritmus je považovaný za jeden zo základných algoritmov umelej inteligencie v problematike riešenia problémov opísaných ako hra.
Hra ako problém hľadania a algoritmus minimax.
Nech máme hru pre dvoch hráčov, ktorých pomenujeme Max a Min, pričom Max začína hru a následne sa postupne v ťahoch hráči striedajú, kým nie je hra ukončená a následne výsledok hry bodovo ohodnotený. V tomto prípade je hra problémom hľadania:
Algoritmus minimax určuje najlepšiu stratégiu pre hráča Max za predpokladu, že protihráč Min vždy zahrá ťah, ktorý je pre Maxa najhorším možným ťahom, a teda Max sa snaží maximalizovať svoje skóre a Min sa snaží minimalizovať Maxovo skóre. Minimax zaručuje hráčovi optimálnu hru za predpokladu, že výsledok nezávisí od náhodného deja. 
Postup algoritmu minimax.
Zo začiatku je potrebné vygenerovanie stromu hľadania, ktorý predstavuje preskúmanie všetkých možných stavov hry až po koncové stavy, a teda predstavuje množinu stavov. Jednotlivé stavy je potrebné bodovo ohodnotiť tak, že zo začiatku je na koncové stavy aplikovaná bodovacia funkcia a postupne sa ohodnocujú jednotlivé uzly stromu hľadania až po samotný koreň stromu, pričom platí, že ak je na ťahu Max, na uzol sa prenáša maximum z hodnôt nasledovníkov a ak je na ťahu Min, prenáša sa minimum z hodnôt nasledovníkov. V prípade vygenerovania a ohodnotenia stromu hľadania je možné vykonať ťah, vedúci do najlepšieho postavenia.
Kyselina glukárová

Kyselina glukárová, takisto nazývaná kyselina sacharová, je organická zlúčenina, ktorej vzorec je C6H10O8. Je to derivát glukózy, ktorý vzniká jej dvojnásobnou oxidáciou za vzniku dikarboxylovej kyseliny, napríklad pomocou kyseliny dusičnej. Je to teda aldarová kyselina.
Soli kyseliny glukárovej sa nazývajú glukaráty, prípadne sacharáty. Využívajú sa v doplnkoch stravy ako protiióny, aby sa minerály lepšie vstrebávali v tele (napríklad v podobe sacharátu vápenatého alebo sacharátu železitého). Z rovnakého dôvodu sa využívajú v liečivách (napríklad Adderall).
Bubák

Bubák môže byť:
Džakovov dom

Džakovov dom () je obytný dom z 20. rokov 20. storočia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Iné názvy.
Iné názvy pod ktorými je Džakovov dom známy sú Zamăkăt (, doslova "Zámok"), Kăštata s kulata (, doslova "Dom s vežou"), alebo aj Zámok Džakova ().
Lokalita.
Dom leží v centrálnej časti mesta Plovdiv na skale vo vrcholovej časti pahorku Džambaz tepe nad areálom antického divadla v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv. 
Dejiny a súčasnosť.
Dom postavil v roku 1925 architekt Stefan Džakov ako súkromný obytný dom pre seba a svoju rodinu (mal manželku a štyroch synov). Džakov veril, že jeho obytný dom skrášli vrcholovú skalnatú časť pahorku, ktorú si vybral ako miesto pre stavbu, výber miesta však vzbudil medzi obyvateľmi negatívne ohlasy a mnohé obavy a to predovšetkým, či stavba neporuší skalu pod ňou a či štýl v ktorom bude dom postavený esteticky nenaruší ráz miesta. V období socializmu padli návrhy, aby bol dom odobraný vlastníkom a následne vyhlásený kultúrnou pamiatkou ako štátny objekt, to sa však nakoniec nestalo. Dom bol v druhej polovici 20. storočia viackrát využitý ako lokalita pre nakrúcanie filmov. V 50. rokoch 20. storočia sa v dome nakrúcali dva filmy režiséra Václavа Kršku ("Legenda o lásce" – a "Labakan" – ), ako aj televízna dráma "Malkata" () režiséra Nikolaja Korabova. V roku 1999 sa dom stal široko známym, pretože sa objavil ako ako statická tapeta na konci úvodu každej časti komediálneho seriálu "Klinika na tretija etaž" (). 
Charakteristika.
Stavba je dobre viditeľná z mnohých častí mesta. Dom je postavený v secesnom slohu alpského typu. Stefan Džakov si tento štýl aj umiestnenie domu vybral, aby mu stavba čo najviac pripomínala hory pri rodnom Karlove. Najcharakteristickejšou časťou budovy je veža s ostrým kužeľovitým vrcholom. Veža je postavená ako arkier a bola využívaná ako vestibul oddelený od ostatných miestností závesmi. Cez všetky poschodia domu ku streche viedlo drevené schodisko.
Cirkev bratská v Českej republike

Cirkev bratská v Českej republike, oficiálne Církev bratrská, je jedna zo 42 cirkví a náboženských spoločností registrovaných v Česku. Hlási sa k protestantskej a evanjelikálnej tradícii kresťanstva. Tvorí najväčšiu vetvu Cirkvi bratskej. Vznikla v roku 1880. V roku 2011 sa k nej hlásilo v Česku 10 872 veriacich, čo z nej činilo šiestu najväčšiu cirkev v krajine.
V Česku pôsobilo ku koncu roku 2020 82 zborov zoskupených v 12 seniorátoch, čo predstavuje oproti roku 2008 nárast o 13 zborov a 1 seniorát.
Ústredný orgán cirkvi je Rada Cirkvi bratskej, predsedom Rady CB je Bc. David Novák, M.Th.
Dvorec dľa Putina. Istorija samoj boľšoj vziatki

Dvorec dľa Putina. Istorija samoj boľšoj vziatki (, dosl. "Palác pre Putina: Príbeh najväčšieho úplatku") je investigatívny dokument natočený Nadáciou boja proti korupcii (FBK) a zverejnený na YouTube kanáli opozičného politika Alexeja Navaľného 19. januára 2021. Navaľnyj v ňom detailne opisuje cestu ruského prezidenta Vladimira Putina na vrchol moci a stavbu obrovského sídla s pozemkom na brehu Čierneho mora, ktorý prezident údajne využíva. Zo zistení nadácie vyplýva, že celý komplex stál dohromady viac ako 100 miliárd rubľov, čo je približne 1,1 miliardy eur. Zložiť sa naň mali viacerí vplyvní ruskí podnikatelia či riaditelia štátnych podnikov s väzbami na prezidenta, kvôli čomu ho Navaľnyj označil za "najväčší úplatok v dejinách". Dokument bol zverejnený deň po zadržaní Navaľného po prílete z Nemecka a za 5 dní od zverejnenia nazbieral viac ako 77 miliónov pozretí a cez 1 385 000 komentárov. 28. januára prekonal hranicu 100 miliónov zhliadnutí a na slovenskom YouTube sa umiestnil na 5. mieste v kategórii Trendy. 
Hovorca ruského prezidenta Dmitrij Peskov po zverejnení dokumentu vyhlásil, že Navaľnyj len vyťahuje staré obvinenia, ktoré vyvrátili už pred niekoľkými rokmi 
Obsah.
Dokument je rozdelený na 25 kapitol.
Miesta natáčania.
Nemecko, Drážďany:
Rusko, Krasnodarský kraj:
Rusko, Petrohrad
Reakcie.
Rusko.
Reakcie Kremľa sa postupom času menili. Keď mal dokument ešte len 10 mil. zhliadnutí, okomentoval ho hovorca prezidenta Dmitrij Peskov tak, že je "otrepaný", a že už pred niekoľkými rokmi takéto podozrenia vyvrátili. S rovnakou rétorikou pokračoval aj nasledujúci deň, no keď pozretia prekročili hranicu 85 miliónov, vyjadril sa k nemu 25. januára aj samotný Putin. Ten vyhlásil: „Nič, čo tam je uvedené, nie je môj majetok. Ani mne, ani mojim blízkym príbuzným to nepatrí a nikdy nepatrilo,“ a označil to za vymývanie mozgov. Na druhý deň však Peskov tvrdil, že sídlo patrí podnikateľom, avšak nemôže povedať komu, keďže ide o súkromný majetok. Trvalo takmer dva týždne, kým sa k palácu niekto prihlásil - urobil tak ruský miliardár Arkadij Rotenberg, ktorý má vraj v pláne na mieste zriadiť hotel.
Zahraničie.
Dokument sa dostal na titulné strany viacerých popredných západnýchh médií. Zaoberali sa ním CNN , Deutsche Welle, France24 či Rádio Slobodná Európa. Bez odozvy neostal ani na Slovensku. Denník N napísal: "Navaľnyj baví Rusko aj z väzenia" a že "Aj pri dokumente o sídle na brehu Čierneho mora, ktoré pripomína malé kráľovstvo, vidno obrovský talent opozičného lídra, ktorého meno Putin nevyslovuje.". Denník Postoj tvrdí, že "najnovšie video Navaľného ukazuje, že na zatknutie bol pripravený. A ukazuje aj to, prečo je pre Putina a jeho režim hrozbou."
Galéria.
Tieto fotografie urobili pravdepodobne robotníci pracujúci na stavbe. Na internet unikli v roku 2011.
Peter Huba (historik)

Peter Huba (* 28. jún 1949, Veličná) je slovenský regionálny historik, vydavateľ, spisovateľ a prozaik. Zameriava sa prevažne na historické romány, rozprávky, povesti a monografie miest a obcí.
Životopis.
Narodil sa vo Veličnej (obec blízko Dolného Kubína) do skromnej rodiny ako najmladší syn Pavla Hubu a Pavly Križkovej. Vzdelanie získal na strednej všeobecnovzdelávacej škole (19641967) v Dolnom Kubíne a na Filozofickej fakulte Komenského univerzity v Bratislave, kde v roku 1972 absolvoval odbor historické vedy.
Počas vysokoškolských štúdií sa stal riaditeľom Okresného archívu v Dolnom Kubíne (19711975). V roku 1975 sa stal riaditeľom Oravskej galérie v Dolnom Kubíne, kde pracoval do roku 1977. Nasledujúce tri roky bol zamestnaný ako pracovník propagácie v SEZ v Dolnom Kubíne. V rokoch 19801985 pracoval ako vedúci oddelenia v Oravskom múzeu P. O. Hviezdoslava v Dolnom Kubíne. V rokoch 19851991 pracoval ako riaditeľ Oravského múzea P. O. Hviezdoslava v Dolnom Kubíne. Do roku 1993 tam pracoval ako odborný pracovník. V roku 1993 založil vlastné Vydavateľstvo – Peter Huba. V roku 1997 sa stal štátnym intendantom Oravského kultúrneho centra v Dolnom Kubíne. Na tejto pozícií pracoval do roku 1999. Následne sa znovu venoval súkromnému podnikaniu. V roku 2008 bol poverený riadením Oravskej knižnice Antona Habovštiaka v Dolnom Kubíne, ktorá pod jeho vedením prešla celkovou rekonštrukciou. Vďaka svojím zásluhám získal mnohé ocenenia ako Cena primátora mesta Dolný Kubín (2008), Bronzová cena Matice slovenskej (2019) a Cena mesta Dolný Kubín (2020). Žije a pracuje v Dolnom Kubíne.
Tvorba.
Počet diel, ktoré Peter Huba doteraz napísal, je približne 129. Debutoval knihou Oravský hrad, ktorá vyšla v roku 1986. Už pred touto knihou však spolupracoval na niektorých ďalších. Knihy mu vychádzali vo vydavateľstvách Matica slovenská, Tranoscius. Ako súkromný vydavateľ vydal a vytlačil najväčšie množstvo svojich diel. Najpyšnejší je na svoju poslednú trilógiu Keď národ umieral (2018 – 2020).
Róbert Géresi

Mgr. Róbert Géresi (* 18. júl 1967, Kráľovský Chlmec) je reformovaný duchovný maďarskej národnosti. Od 1. januára 2021 je biskupom Reformovanej cirkvi na Slovensku. Pred zvolením za biskupa pôsobil od roku 1995 ako zborový farár – štatutár v zboroch Seňa, Milhosť a Perín.
Životopis.
Geresi sa narodil v Kráľovskom Chlmci, kde absolvoval spoločne s Malým Horešom základnú školskú dochádzku. Následne absolvoval gymnázium v Kráľovskom Chlmci. Po maturite začal študovať na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave, nakoniec však vyštudoval na na Evanjelickej teologickej fakulte Karlovej univerzite v Prahe. Štúdium úspešne dokončil v roku 1993, počas vysokoškolského štúdia získal tiež štipendium vo Švajčiarsku v Ženeve. 
V rokoch 20082020 pôsobil dvanásť rokov v predsedníctve – synode – Reformovanej kresťanskej cirkvi (RKC) ako pastorálny a sekulárny vodca súčasne.
Volebnou synodou presbyterov matkocirkevných zborov bol Géresi 9. decembra 2020 zvolený za v poradí 4. biskupa RKC v dejinách samostatného Slovenska so začiatkom úradu od 1. januára 2021. Kandidoval ako jediný kandidát, vo funkcii nahradil Lászlóa Fazekasa, biskupa od roku 2008.
Ocenenia.
15. marca 2018 získal z rúk prezidenta Maďarska Dôstojnícky kríž občianskej triedy Maďarského záslužného radu „za príkladnú činnosť v službách národa a za významné zásluhy v oblasti náboženského a spoločenského života“.
Anna Chlumsky

Anna Chlumsky (; * 3. december 1980, Chicago, Illinois, USA) je americká herečka, známa predovšetkým z filmu "My Girl" (1991). Od rokoch 2012 až 2019 stvárnila Amy Brookheimovú v televíznom seriáli "Veep". 
Detstvo a mladosť.
Chlumská sa narodila matke Nancy, ktorá pracovala ako speváčka a herečka a otcovi Frankovi, ktorý bol kuchár a saxofonista. Bola vychovávaná v katolíckej rodine a má český a chorvátsky pôvod.
Kariéra.
Začínala ako detská modelka v roku 1989. V roku 1991 jej bola ponúknutá hlavná detská postava vo filme "My Girl". Zahrala si aj v druhom pokračovaní, ktoré vyšlo v roku 1994. V rovnakom roku si zahrala aj po boku herečky Sissy Spacek vo filme "Trading Mom". O rok neskôr si zahrala po boku Christiny Ricci vo filme "Gold Diggers: The Secret of Bear Mountain".
Svoju hereckú kariéru pozastavila v roku 1998, kvôli štúdiu. V roku 2002 štúdium ukončila v odbore medzinárodné vzťahy a neskôr sa tejto práci aj venovala. Keď zistila, že ju práca nenapĺňa vrátila sa späť k herectvu. Zúčastnila sa preto školenia na Atlantic Theatre Company, na Manhattane.
V roku 2006 sa objavila v jednej z častí sedemnástej série televízneho seriály "Zákon a poriadok", ktorý mal premiéru v roku 2007. Účinkovala tiež v divadlách v New Yorku. V roku 2012 stvárnila postavu Amy Brookheim, v politickom televíznom seriály "Veep". Za jej herecký výkon získala šesť nominácii na ocenenie Primetime Emmy Awards. V októbri 2019 bola obsadená po boku Julie Garner do jednej z hlavných postáv v televíznom seriály spoločnosti Netflix, "Inventing Anna". Seriál mal premiéru v roku 2021.
Súkromný život.
V roku 2008 sa vydala za Shauna So, s ktorým chodila od roku 2000. Majú spolu dve dcéry, Penelope Joan (* 2013) a Claru Elizabeth (* 2016).
Jacki Weaverová

Jacqueline Ruth Weaver (; * 25. máj 1947, Sydney, Nový Južný Wales, Austrália) je austrálska herečka, ktorá v rokoch 2011 a 2013 získala nomináciu na Academy Awards. 
Detstvo a mladosť.
Je dcérou Edith a Arthura Weaverovích. Jej matka bola migrantkou z Anglicka. Získala štipendium na štúdium sociológie ale odmietla a namiesto toho začala študovať herectvo. 
Kariéra.
Svoju kariéru začala v roku 1962. Pôsobila v austrálskej hudobnej šou "Bandstand". Dlhý čas vystupovala v divadlách. Od roku 1971 sa začala venovať filmu. Jej prvým filmom bol austrálsky film "Stork". V roku 1975 stvárnila jednu z vedľajších úloh vo filme "Picnic at Hanging Rock". Koncom 70. rokov bola menej obsadzovaná do filmových úloh, preto sa začala venovať naplno divadlu. 
V roku 2010 sa začala častejšie objavovať vo filmoch. Získala úlohu vo filme "Animal Kingdom", kde stvárnila matriarchát rodiny lupičov. Jej herecký výkon jej vyslúžil nomináciu na Academy Awards v kategórii najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe a tiež austrálske ocenenie AACTA, ktoré získala. V roku 2012 bola obsadená do filmu "Silver Linings Playbook", za ktorý tiež získala nomináciu na Academy Awards v rovnakej kategórii. 
V roku 2019 sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu "Pooms", kde hrala po boku herečiek Diane Keaton, Pam Grier a Rhei Perlman. Od rovnakého roku účinkovala v austrálskom televíznom seriály "Bloom". 
Osobný život.
Bola tri krát vydatá a z prvého manželstva má syna Dylana, narodeného v roku 1970.
Silas

Silas ("Silas" alebo Σιλουανός "Silouanos") bol jedným z členov prvej kresťanskej komunity v Jeruzaleme, misionárom a pravdepodobne biskupom v Korinte.
Život.
Silas pravdepodobne pochádzal z Jeruzalema. Bol podľa tradície medzi vybranými sedemdesiatimi Ježišovými učeníkmi. V Skutkoch apoštoloch (15.-16. kapitola) sa spomína, že ho spoločenstvo zvolilo, aby sprevádzal na cestách Pavla z Tarzu. Išlo o dve Pavlove cesty: prvá viedla do Antiochie, druhá do Galatie spolu s Timotejom. Takisto sprevádzal počas svojich ciest misionárov v Sýrii, Cilícii et Macedónii.
V meste Philippes boli obvinení z agitácie medzi ľuďmi (pravdepodobne po uzdravení posadnutého otroka), zbití palicami a hodení do väzenia. Podľa Biblie prišlo o polnoci, keď sa modlili, silné zemetrasenie. Spadli im reťaze a dvere sa otvorili. Väzenský strážca, ktorí sa domnieval, že väzni ušli, sa chcel zabiť, ale Pavol mu v tom zabránil. Vrhol sa im teda k nohám, zaviedol ich k seba a keď im umyl rany, bol on i všetci v dome pokrstení.
Po udalostiach vo Philippes pokračovali vo svojej ceste do Amfipola, Apolonia et do Solúna, v ktorom obrátili na vieru mnohých ľudí.
Sílas bol údajne následne vysvätený za biskupa Korintu, kde po mnohých zázrakoch zavŕšil svoj život.
Význam mena.
Meno Silas je gréckou obmenou pre latinské meno "Silvanus", ktoré znamená „z lesa“. Hoci sa v Biblii uvádza meno ako rímske, „Silas“ by mohlo pochádzať z predrímskeho jazyka v Itálii, ako to naznačuje osoba s „Asilas“, etruský veliteľ a bojovník, ktorý hrá dôležitú rolu v epopeji Eneida od Vergília.
Uctievanie.
Katolícka cirkev oslavuje svätého Silasa 13. júla; východné cirkvi ho uctievajú 30. júla (spolu s ďalšími Ježišovými učeníkmi: Silvanom,Kassadinom,Twitchom,hardstuck silver4 Mairom Popkom, Luxou Krescensom a Andronikom)
Ľudovít Goga

Ing. Ľudovít Goga (* 5. február 1969, Bratislava) je slovenský politik, poslanec Národnej rady Slovenskej republiky za stranu SME RODINA.
Životopis.
Vyštudoval Ekonomickú univerzitu s titulom inžinier ekonómie. Od roku 1994 pôsobil 20 rokov ako CEO spoločnosti technických riešení pre lyžiarske rezorty a vzdelávanie v oblasti parkovacej politiky.
Ovláda anglický a nemecký jazyk.
Politika.
Do politiky vstúpil v roku 2015 na kandidátnej listine strany SME RODINA, ktorá v parlamentných voľbách 5. marca 2016 získala 172 860, t. j. 6,62 % platných hlasov. V rokoch 20162020 pôsobil ako opozičný politik a poslanec NR SR. V parlamentných voľbách 29. februára 2020 SME RODINA získala 237 531, t.j. 8,24% platných hlasov, stala sa treťou najsilnejšou stranou v parlamente a vládnou stranou, a Ľudovít Goga bol znovuzvolený za poslanca NR SR.
Expertíza.
Ľudovít Goga je vedúcim pracovnej skupiny hnutia SME RODINA pre medzinárodné vzťahy. Od roku 2016 sa zúčastnil mnohých odborných konferencií a fór v rámci celej Európy (Helsinki, Brusel, Bukurešť, Sofia atď.) a bol pravidelným zástupcom NR SR na zasadnutiach Konferencie parlamentných výborov pre záležitosti Únie parlamentov členských štátov EÚ (COSAC).
Od roku 2020 je vedúcim Stálej delegácie NR SR v Parlamentnom zhromaždení NATO a predsedom Skupiny priateľstva NR SR so Spolkovou republikou Nemecko. Zároveň je členom Výboru NR SR pre európske záležitosti a Zahraničného výboru NR SR, ako aj členom skupín priateľstva NR SR s krajinami Afriky, so Štátom Izrael, s USA a Kanadou, Rakúskom, Lichtenštajnskom a Švajčiarskom.
Na medzinárodnej scéne je tiež zodpovedným za spoluprácu hnutia SME RODINA s európskymi politickými hnutiami a stranami združenými v politickej skupine Identita a demokracia (ID), ktorá je po voľbách do Európskeho parlamentu jeho 5. najväčšou frakciou.
Vojenský klub

Vojenský klub môže byť:
Pozri aj:
Far Cry 3

Far Cry 3 je FPS videohra odohrávajúca sa v otvorenom prostredí odľahlého pacifického súostrovia s názvom Rook Islands. Hra bola vyvinutá a publikovaná spoločnosťou Ubisoft Montreal v spolupráci s Ubisoft Massive, Ubisoft Red Storm, Ubisoft Reflections a Ubisoft Shanghai. Far Cry 3 vyšlo pre platformy Microsoft Windows , Xbox 360 a PlayStation 3 . Hra nijako nenadväzuje na predošlé diely série. Ide teda o voľné, v poradí už tretie pokračovanie pod spoločným označením Far Cry. Prvý diel bol vyvinutý spoločnosťou Crytek . Vydanie bolo pôvodne naplánované na 4. septembra 2012 pre Severnú Ameriku a 6. septembra 2012 pre Európu . Avšak z dôvodov vyladenia všetkých drobností došlo k odloženiu plánovaného vydania. Termín vydania sa tak presunul na 29. november 2012 pre Austráliu, 30. november pre Európu a 4. december pre Severnú Ameriku.
Hrateľnosť.
Far Cry 3 je FPS hrou, v ktorej sa objavujú prvky RPG, perky a systém craftovania. Hráč má možnosť vďaka postupnému navyšovaniu svojich schopností eliminovať nepriateľov na niekoľko spôsobov. Ide napríklad o možnosť tichého zabitia z výšky, z vody alebo z tesnej blízkosti spoza nepriateľa. Vďaka fotoaparátu, ktorý hlavný hrdina vlastní, je možné si označiť a zaniesť na mapu pohyby nepriateľov.
Príbehové misie.
Herná doba príbehovej linky je podľa slov hlavného dizajnéra hry Jamieho Keena 15-20 hodín. Ak sa rozhodnete skúmať svet Rook Island aj po dokončení hry, doba je neurčitá.
Rozloha ostrova a priľahlých častí činí zhruba desaťnásobok veľkosti pôvodných dvoch ostrovov z Far Cry 1 a 2.
3 x 4 =13

3 x 4 = 13 je šiesty radový album slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vyšiel 10. októbra 2016, vo vydavateľstve Panorama media. Je to bonusový album zložený z troch častí, cover verzií spriatelených kapiel, živých nahrávok z koncertov a skladieb upravených pre dychový orchester. 
Zoznam skladieb.
1. Guten tag (00:30) Radio Multikulti Berlin Moderation : Anna-Bianca Krause
2. Kuca paca (02:34) hudba: Chiki Liki Tu-a text: Martin Višňovský
3. Kualalumpurčanka (03:17) hudba: Pavel Sekerka, Štefan Klein, text: Pavel Sekerka
4. Malicherná záležitosť (03:20) hudba: Chiki Liki Tu-a text: Martin Višňovský
5. Každý má svoje (03:13) hudba: Chiki Liki Tu-a text: Martin Višňovský
6. Milenka (03:37) hudba: Chiki Liki Tu-a text: Martin Višňovský
7. Kristína (03:58) Chiki Liki Tu-a text: Martin Višňovský
8. Stena (02:56) hudba: Chiki Liki Tu-a text: Martin Višňovský
9. Hore vodou, dole vodou (03:09) hudba a text: Ľuboslav Petruška
10. Ci jeho (03:59) hudba: Chiki Liki Tu-a text: Martin Višňovský
11. DPH (03:54) hudba: Chiki Liki Tu-a text: Martin Višňovský
12. Popolnica (02:30) hudba: Peter Varsavík, Julo Fujak, Jozef Hruška text: Peter Varsavík
13. Rači budu doma (03:36) hudba: Mňága a Žďorp text: Petr Fiala
14. Pod balkónom (05:29) hudba: Chiki Liki Tu-a text: Ľ. Petruška , M. Višňovský
Realizácia.
Zvuk a mix : Tomáš Višňovský, Martin Migaš (13)
Úprava pre dychovú sekciu : Adrián Harvan (2, 6, 7, 11)
Nahrávané : Štúdio Jazierka Prešov (júl, august 2016)
Obal: Mgr.art. Ivana Višňovská  
Obsadenie.
Martin Višňovský – basgitara , spev 
Ľuboslav Petruška – gitara, spev (9,12,14)
Tomáš Višňovský – bicie, klávesy (4), flauta (7)
Hostia 
Ján Višňovský – saxofón „alt tenor baryton“ (2,3,6,7,9,11,13)
Marek Majoroš – trúbka (2,6,7,11)
Jozef Mičko – trombón (2,5,6,7,11)
Lukáš Gulden – saxofón „baryton“ (13)
Tomáš Paľo – trombón (4,8)
Marián Ivan – gitara (4)
Peter Šima – bicie (4)
Hučko

Hučko je české a slovenské priezvisko.
Dvojkilometrový jeleň

Dvojkilometrový jeleň je štvrtý radový album slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vznikol v júli a auguste 2005 v Slovenskom rozhlase Lipany, mixoval sa v štúdiu Hardy, Malý Šariš september 2005. Vyšiel vo vydavateľstve SonyBMG.
Realizácia.
Zvuk a mix : Roman Šoltys
Nahrávané : Slovenský rozhlas Sabinov, detašované pracovisko Lipany (júl / august 2005)
Mix Štúdio Hardy, Malý Šariš (september 2005) 
„Pod balkónom“ nahratá u Ľuboslava v obývačke (február 2005)
„Prečo ?“ nahratá u Višňovských v detskej izbe (december 1991) 
Obal : Mgr.Art. Ivana Višňovská
Obsadenie.
Martin Višňovský – basgitara , spev, gitara (5) 
Ľuboslav Petruška – gitara, basgitara (3,9), harmonika, klávesy, spev (9,12) 
Tomáš Višňovský – bicie, spev (5,12)
Hostia
Ján Višňovský – saxofón (8,10)
Jozef Mičko – trombón (4)
Veronika Rabada – plač (8)
Choďte sa hrať pred vlastný vchod

Choďte sa hrať pred vlastný vchod je tretí radový album slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vznikol vo júli 2003 v Štúdiu Solid, Bratislava. Vyšiel vo vydavateľstve Millenium records.
Realizácia.
Zvuk a mix : Ivan Jombík
Nahrávané : Štúdio Solid, Bratislava (júl 2003)
Obal : Igor Derevenec
Obsadenie.
Martin Višňovský – basgitara , spev 
Ľuboslav Petruška – gitara, spev (1) 
Tomáš Višňovský – bicie, klávesy 
Tomáš Paľo – trombón
Hostia
Marek Minárik – basgitara (1) 
Kamil Grebeň – vokály / disco (3)
Peter Dobrota – klávesy (9) 
Juraj Cocher – potlesk (1) 
Ivan Jombík – bubon a fixky (1) 
Ján Višňovský – tenor sax.
Pavel Poliak – tuba 
Igor Klema – trúbka
Kysak (album)

Kysak je názov reedície prvých dvoch albumov slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vyšiel ako dvojalbum vo vydavateľstve Agentúra Pohoda. Albumy "Nezatváraj Milan dvere" (1998) a "Budeš musel vlasy na blond prefarbil" (2000) boli na tejto kompilácii doplnené o bonusové skladby.
Budeš musel vlasy na blond prefarbil

Budeš musel vlasy na blond prefarbil je druhý radový album slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vznikol vo februári 2000 v Štúdiu Perina, Prešov. Vyšiel len na MC v počte 500 kusov vo vydavateľstve Dub-Art.
Obsadenie.
Hostia:
Šfajčiari zomierajú mladší

Singel „Šfajčiari zomierajú mladší“ pochádza z piateho albumu "Slzy tvý mámy, Šedivý a spol." slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vznikol v novembri 2013 v Štúdiu Jazierka, Prešov.
Margecany (album)

Album Margecany je reedícia prvých troch albumov slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vyšiel ako 3CD vo vydavateľstve Panorama media k výročiu 20 rokov kapely.
Live Roxy, Live Hodokvas

Live Roxy, Live Hodokvas je názov prvého live DVD z koncertov slovenskej alternatívnej skupiny Chiki liki tu-a z Prešova. Vyšiel vo vydavateľstve Panorama media k výročiu 20 rokov kapely. Obsahuje koncerty Roxy, Praha a Live at Hodokvas.
Dancák

Dancák je slovenské priezvisko.
Diaľnica D55 (Česko)

Diaľnica D55 () (do 31. decembra 2015 Rýchlostná cesta R55 ()) je diaľnica v Česku, ktorá po svojom dokončení povedie od križovatky s D35 v Olomouci cez mestá Přerov (peáž s D1), Otrokovice a Hodonín do Břeclavu, kde sa napojí na diaľnicu D2.
Provensalské Alpy

Provensalské Alpy je pohorie nachádzajúce sa v južnom Francúzsku v departemente Alpes-de-Haute-Provence. Geograficky sa radí do Západných Álp. Hlavným stavebným kameňom pohoria je vápenec. Najvyššia hora je Tête de l'Estrop (2 961 m).
Poloha.
Na severe tvorí hranicu pohoria sedlo Col d'Allos (2 247 m) a prehradné jazero Serre-Poncon. Na západe je hranica vymedzená údolím rieky Durance. Na východe a severovýchode susedí pohorie s vyššími Kottickými Alpami. Juh masívu je ohraničený Stredozemným morom. Pozdĺž pobrežia sa tiahnu horské masívy Esterel a Maures.
Charakteristika a členenie.
Provensálske Alpy sú krajinne veľmi pestré a pritom rozľahlé pohorie. Celková plocha je 9 300 km². Celé územie masívu je plné hlbokých dolín, roklín a kaňonov v ktorých tečú divoké rieky ako Verdon, Bevera či Loup. Tieto vodou vyhĺbené kaňony majú vysoké steny až niekoľko sto metrov. Sever masívu má ešte veľhorský charakter a dá sa priradzovať k Alpám (Trois-Évêchés a Digne). Južné, prímorské celky Maures a Esterel sú geologicky veľmi staré a k Alpám sa už nezaraďujú. Napriek tomu sú súčasťou horstva Provensálskych Álp.
Trois-Évêchés.
Trois-Évêchés je najvyššou skupinou pohoria, kde sa nachádza najvyšší vrchol Tête de l'Estrop. Zrejme najpôsobivějším štítom celého pohoria je Grande Séolane (2 909 m). Celok je tvorený metamorfovanými horninami ako sú pieskovec a žula. Na východe a juhovýchode susedí so skupinou Prímorských Álp, masívom Pelat (Mont Pelat, 3 050 m).
Digne.
Digne je plošne najrozľahlejší celistvý masív Provensálskych Álp, ktoré sa ďalej na sever rozdeľuje na mnoho nesúrodých malých horských masívov, ktorých štruktúra je veľmi zložitá. Masív Digne je tvorený vápencami a sadrovcami. Vrcholy tu ľahko prevyšujú hranicu 2 000 m. Najvyšším vrcholom je Monges (2 115 m).
Esterel.
Esterel je prímorská oblasť Provensálskych Álp, ktorá dosahuje svoju najvyššiu výšku 618 m v kulminantnom bode Le mont Vinaigre. Vek masívu sa odhaduje na 250 mil. rokov a celková rozloha je 320 km². Pohorie je tvorené magmatickými horninami čadičom a ryolitom.
Maures.
Maures je opäť horstvo, ktoré lemuje Stredozemné more. Najvyšším vrcholom je Signal de la Sauvette (780 m). Maures je tvorené žulou, graptolitom a amfibolitom.
Príroda.
Rastlinstvo je v oblasti teplých Provensálskych Álp veľmi pestré. Objavujeme tu aj zástupcov stredomorskej flór ako napríklad Borovica pínia, cyprusy, Gaštan jedlý či olivy. Darí sa tu aj pistáciam, pomarančom a citrónom. Úplne na juhu rostú opuncia, agáve, kaktusy a aloe. Najcharakteristickejšou rostlinou oblasti Provence je však levanduľa, ktorej modré kvety a omamná vôňa je symbolom južného Francúzska. V masíve Maures rastie mnoho druhov orchidejí a nachádzajú sa tu masívne porasty dubu korkového.
Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1986/87

Česko-slovenská hádzanárska liga mužov v sezóne 1986/87 bol 35. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy mužov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov v Česko-Slovensku. V súťaži učinkovalo 12 družstiev, čo bolo o 2 družstvá viac ako v minulej sezóne. Prvýkrát sa popri základnej a nadstavbovej časti organizovali aj zápasy play-off, ktoré rozhodli o konečnom umiestnení tímov. Titul obhájila TJ Dukla Praha, ktorá vo finálovej sérii zvíťazila nad TJ Baník Karviná. Pre Duklu to bol 6. titul v rade a 25. celkovo.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Základná časť pozostávala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát doma a vonku. Po základnej časti nasledovala nadstavbová časť s troma skupinami, ktorá sa hrala rovnako systémom 2-krát každý s každým a v ktorej si družstvá prenášali výsledky zo základnej časti. Výnimkou bola skupina o 9. až 12. miesto (o udržanie), kde družstvá hrali systémom každý s každým až 4-krát. 2 najlepšie družstvá z oboch nadstavbových skupín o titul postúpili do semifinále play-off, zvyšné 4 družstvá postúpili do zápasov o 5. až 8. miesto. Zápasy play-off sa hrali na 2 vyhrané zápasy. Baráž sa viac už nekonala; dve posledné družstvá z nadstavbovej skupiny o 9. až 12. miesto zostúpili do svojich nižších národných súťaží (SNL, resp. ČNL).
Rád svätej Uršule

Rád svätej Uršule ("Ordo Sanctae Ursulae", OSU) predtým tiež nazývané sestry Uršulínky, sú rímskokatolíckou ženskou rehoľou založenou Angelou Merici 25. novembra 1535 v Brescii. Rád sa venuje výchove a vzdelávaniu dievčat. Prvé tzv. spoločenstvo sv. Uršule spájala snaha o hlásanie Kristovho učenia a spoločné hodnoty uršulínskej výchovy, ktoré sa utvárali. Ich hlavnými piliermi boli dobro a radosť, sebahodnota, komunikácia, dôvera, láska, pravda, sloboda, dôstojnosť, zodpovednosť.
História.
Spoločenstvo založila sv. Angela Merici 25. novembra 1535 . Dátum jej založenia si vybrali na sviatok sv. Kataríny Alexandrijskej (podľa legiend kresťanská panna zabitá mučeníckou smrťou v 4. storočí). Rád dostal pomenovanie po sv. Uršule, patrónky mládeže, učiteliek a vychovávateliek.Uršulínske školy sú po celom svete spojené mottom "Serviam" ( z "lat." slúžim ) a hodnotami, vychádzajúcimi z Evanjelia, z učenia Cirkvi a obzvlášť zo Spisov sv. Angely Merici. 8. augusta 1536 ju schválil ordinár diecézy.
Rozšírenie spoločenstva sv. Uršule.
Karol Boromejský umožnil spoločenstvu, aby sa venovalo hlásaniu viery. Takto vzniklo kongregované (zoskupené za určitým cieľom) spoločenstvo tzv. uršulínok v Brescii a v Miláne. Neskôr sa hlavným apoštolátom uršulínok stali školy kresťanskej náuky. V 17. storočí sa väčšina domov, v ktorých uršulínky pôsobili, začali meniť na kláštory. Čoskoro bolo toto spoločenstvo rozšírené už po celej Európe. Do roku 1790 bolo ich pomocou založených asi 400 kláštorov.
Vznik Rímskej únie Rádu sv. Uršule.
V tom čase však išlo o samostatné a autonómne komunity. Predstavené matky jednotlivých komunít si priali zjednotiť, a tak 15. novembra 1900 boli pozvané do Ríma. 28. novembra 1900 bola ústne schválená Rímska únia Rádu sv. Uršule pápežom Levom XIII. Dnes ide o medzinárodný, kontemplatívno-apoštolský inštitút. Provincie Rímskej únie Rádu sv. Uršule sú zastúpené v Európe, Ázii, Amerike, Afrike a Austrálii.
Rímska únia Rádu sv. Uršule na Slovensku.
Sestry uršulínky založili na Slovensku prvé školy pre ženy. Svoje pôsobenie začali v Bratislave v roku 1676. V tomto roku im uhorský primas Juraj Selepcsényi odovzdal dokument, ktorým povoľoval a schvaľoval rozšírenie Rádu svätej Uršule v celej krajine. V roku 1698 bol založený kláštor v Košiciach. V roku 1724 aj kláštor v Trnave. Učili tam dievčatá na ľudovej a meštianskej škole a na dievčenskom učiteľskom ústave.
Dnes má na Slovensku Rímska únia Rádu sv. Uršule komunity v Bratislave, Košiciach, Modre, Suchej nad Parnou a v Trnave.
Heslo "serviam".
Rímska únia rádu sv. Uršule má heslo "serviam"", ktoré pochádza z" latinskejho jazyka. V preklade znamená- "budem slúžiť" ( Bohu a ľuďom ). Charakterizuje ho znak, ktorý sa skladá:
Ješkova Ves nad Nitricou

Ješkova Ves nad Nitricou je miestna časť obce Diviaky nad Nitricou v okrese Prievidza. Pôvodne samostatná obec, v roku 1976 pričlenená k Diviakom nad Nitricou, spolu s ďalšími pôvodnými obcami Banky a Mačov.
Polohopis.
Nachádza sa 1 km severne od Diviak nad Nitricou. Dedinou preteká rieka Nitrica.
Dejiny.
Prvá písomná správa o obci je z roku 1343. Ves neustále patrila viacerým šľachtickým rodom. Obec sa samostatne vyvíjala do roku 1976 do jej pripojenia k Diviakom nad Nitricou. Jej zrod sa spomína ako malej Viesky a podľa písomných záznamov sa stretávame s ďalšími názvami:
Pôvod názvu obce, nie je presne známy. Predpokladá sa, že pochádza z krstného mena Ján z rodiny Bossanyi (Tagányi). Istý Tristan postavil obytnú vežu na svojom majetkovom podiele severne od Diviak začiatkom 15. storočia a neskoršie tu vznikla osada, potom samostatná obec.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Z Ješkovej Vsi vedie žltá turistická značka západným smerom na Predný Rokoš () a odtiaľ na Rokoš () v Nitrických vrchoch.
Jozef Brisuda

Jozef Brisuda (* 21. september 1949, Stará Turá) je slovenský jazzman a hudobný redaktor.
Životopis.
V roku 1971 absolvoval Bratislavské štátne konzervatórium (kontrabas). Už v škole hrával na kontrabase a basovej gitare v rôznych kapelách, ako napríklad v orchestri Tatra Revue. 
Po absolvovaní vojenčiny vo Vojenskom umeleckom súbore pôsobil v rôznych bratislavských jazzových formáciách (Trio Gabriela Jonáša, kvarteto Ladislava Gerhardta, TOČR) a tiež v Nemecku, Rakúsku a Holandsku v hudobných divadlách a muzikáloch. V rokoch 1982 až 1984 vyučoval na konzervatóriu v Bagdade a hral v "Bagdad Symphony Orchestra". Po návrate do Bratislavy pôsobil jednu sezónu v Slovenskej filharmónii. Od roku 1986 je zamestnaný v Slovenskom rozhlase ako hudobný redaktor. Tu vystriedal viacero postov, niekoľko rokov pôsobil v "Rock FM Rádiu" a tiež na hudobnej stanici "Melódia". Jeho hudobná žánrová špecializácia je najmä džez, ktorý prezentuje v reláciách ako "Jazzový klub RD", "Dnes večer jazz" alebo "Hudobné mosty". Popri práci hudobného redaktora a moderátora je naďalej aktívnym inštrumentalistom v rôznych bratislavských jazzových formáciách.
Essie Davisová

Esther Davis (* 19. január 1970, Hobart, Tasmánia, Austrália) známa ako Essie Davis je austrálska herečka a speváčka, ktorá sa predovšetkým preslávila rolou Phryne Fisher z televízneho seriály "Miss Fisher's Murder Mysteries", z roku 2012.
Detstvo a mladosť.
Davisová sa narodila a vyrastala v meste Hobart, v Tasmánii. Navštevovala Národný Inštitút dramatických zmení v Sydney.
Kariéra.
Jej herecká kariéra sa začala v roku 1993, keď bola obsadená do divadelnej inscenácie "Rómeo a Júlia", kde získala rolu Julie a o rok neskôr sa objavila v divadelných predstaveniach ako "Macbeth" či "Skrotenie zlej ženy". 
V roku 2003 získala ocenenie Olivier Awards, za jej herecký výkon v divadelnej inscenácii "A Streetcar Named Desire" a o rok neskôr, účinkovala v divadle Broadway v inscenácii "Jumper", za ktorú bola nominovaná na ocenenie Tony Awards. 
V roku 2008 si zahrala po boku Nicole Kidman a Hugha Jackmana vo filme "Australia". V rokoch 2012 až 2015 stvárnila postavu Phryne Fisher v televíznom seriály "Miss Fisher's Murder Mysteries". Seriál sa dočkal aj filmového spracovana s názvomm "Miss Fisher and the Crypt of Tears", ktorý vyšiel v roku 2020. V roku 2014 stvárnila hlavnú ženskú postavu v horore "The Babadook", za ktorú získala nomináciu na ocenenie AACTA či Saturn. 
Od roku 2016 účinkovala v televíznom seriály "Game of Thrones", kde sa objavila s šiestej sérii. Začiatkom roku 2019 stvárnila rolu Anny v dráme "Babyteeh", za jej herecký výkon získala ocenenie AACTA v kategórii najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe. 
Osobný život.
V roku 2002 sa vydala za Justina Kurzela, s ktorým má dve dve deti - dvojičky.
Štefan Danihel

Štefan Danihel (* 29. marec 1885, Plavecký Štvrtok – † 4. február 1966, Bratislava) bol slovenský pedagóg, roľník, odborár a významný politik Hlinkovej slovenskej ľudovej strany v medzivojnovom Československu a v období Slovenského štátu.
Životopis.
Pochádzal zo Záhoria, kde v obci Sološnica pôsobil ako roľník a statkár.
Štúdiá absolvoval vo Viedni, v Malackách, Ostrihome a v Modre. Po nich pôsobil ako učiteľ v Sekuliach a v Sološnici. Svoju pedagogickú činnosť ukončil v roku 1919 sa začal sa venovať hospodáreniu na svojom majetku. Na Záhorí zakladal a viedol družstvá, stál na čele viacerých spoločenských organizácií (napr. hasičských spolkov). Popri tom stále študoval. V roku 1929 sa stal predsedom Kresťanského roľníckeho združenia v Trnave. 
V parlamentných voľbách v roku 1929 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za HSĽS v XV. volebnom kraji so sídlom v Trnave. Vo volebnom období 19291935 pôsobil vo výbore brannom, rozpočtovom a poľnohospodárskom.
Za poslanca bol zvolený aj v parlamentných voľbách v roku 1935 za Autonomistický blok (formácia, ktorú HSĽS vytvorila so SNS, AZS a PS), opäť kandidoval v XV. volebnom kraji. Aj v tomto volebnom období (19351939) pôsobil v rozpočtovom, brannom a poľnohospodárskom výbore. V poslaneckej snemovni vystupoval najmä k poľnohospodárskym otázkam. V tridsiatych rokoch 20. storočia pôsobil aj na pozícii predsedu Poľnohospodárskej rady pre Slovensko.
V decembri 1938 vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny je zvolený za poslanca. Stal sa členom rozpočtového výboru snemu. V marci 1939 sa spolu s Jozefom Tisom a Ferdinandom Ďurčanským zúčastnil rokovaní s Adolfom Hitlerom v Berlíne, ktoré predchádzali vyhláseniu samostatnej Slovenskej republiky. Poslancom snemu bol do roku 1945.
Po roku 1945 bol súdený za svoju činnosť v rokoch 19381945, no jeho prípad sa skončil oslobodzujúcim rozsudkom, avšak nevyhol sa konfiškácii majetku. Zomrel 4. februára 1966. Pochovaný je na Martinskom cintoríne v Bratislave.
Karol Dembovský

Karol Dembovský (* 1. október 1885, Haniska – † 17. január 1962, Trenčín) bol slovenský politik, publicista, tréner a významný politik Hlinkovej slovenskej ľudovej strany v období medzivojnového Československa a vojnovej Slovenskej republiky.
Biografia.
V prvej polovici 20. storočia patril k významným predstaviteľom kresťanského roľníckeho združenia na Slovensku. V medzivojnovom Československu sa angažoval aj v Jednote súkromných úradníkov Slovenska a Podkarpatskej Rusi, kde pôsobil ako podpredseda.
V parlamentných voľbách v roku 1935 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za Autonomistický blok (formácia, ktorú vytvorila HSĽS so SNS, AZS a PS). Kandidoval v XVII. volebnom kraji so sídlom v Turčianskom Svätom Martine. V tomto období pôsobil ako správca elektrárne v Trenčianskej Teplej. V poslaneckej snemovni pôsobil v rozpočtovom výbore.
Politicky aktívny bol aj v období vojnovej Slovenskej republiky. V rokoch 1938/1939 – 1943 bol vládnym komisárom (prakticky funkcia starostu) obce Trenčianska Teplá a taktiež pôsobil vo funkcii podpredsedu Slovenskej odborovej jednoty súkromných úradníkov.
Borknagar

Borknagar je nórska blackmetalová hudobná skupina pochádzajúca z Bergenu.
Zostava.
Súčasní členovia
František Kendra

František Kendra (* 14. august 1893, Bardejovská Nová Ves – † 26. marec 1976, tamže) bol slovenský politik a významný predstaviteľ Hlinkovej slovenskej ľudovej strany v období medzivojnového Československa.
Životopis.
Pochádzal z východného Slovenska a povolaním bol roľník v Bardejovskej Novej Vsi. Ľudovú školu navštevoval v rodnej obci. Kvôli zlej sociálnej situácii v roku 1910 odišiel do Spojených štátov amerických, kde sa popri práci venoval aj kultúrnej činnosti. Pracoval v Jersey City a v New Yorku. Bol členom rímskokatolíckej i gréckokatolíckej telocvičnej jednoty, neskôr ich dokonca aj viedol. Po štyroch rokoch sa z dôvodu zlého zdravotného stavu vrátil späť do Uhorska. Napriek tomu už 18. augusta 1914 nastúpil na vojenskú službu a o pár mesiacov už bojoval na ruskom fronte, kde bol dňa 21. marca 1915 zajatý. Domov sa vrátil po troch rokoch v marci 1918, no ešte na jeseň 1918 bojoval na talianskom fronte. Z vojny sa definitívne vrátil 3. novembra 1918. 
Politicky sa začal angažovať hneď po vzniku Československa. Bol stúpencom vzniku nového štátu a verejne vystupoval voči snahám pripojiť východné Slovensko k Maďarsku. Zakladal Slovenskú ľudovú stranu v okolí Bardejova. Bol pravidelným organizátorom a rečníkom na všetkých ľudáckych podujatiach v dvadsiatych a tridsiatych rokoch minulého storočia na severovýchodnom Slovensku. Postupne sa vypracoval na okresného predsedu strany (v rokoch 1925 - 1928). Bol aj členom obecného zastupiteľstva v rodnej obci. 
V parlamentných voľbách v roku 1935 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za Autonomistický blok (formáciu, ktorú vytvorila HSĽS so SNS, AZS a PS). Kandidoval v XXI. volebnom kraji so sídlom v Prešove. V HSĽS patril k umiernenému krídlu. Vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny v roku 1938 už nekandidoval a pravdepodobne už nebol politicky aktívny. V roku 1943 sa František Kendra z Bardejova spomína ako člen správy Zväzu slovenských výrobcov a dodávateľov pražcov, družstva s ručením obmedzením v Bratislave.
Ness Košice

Ness Digital Engineering Košice je vývojové a inovačné centrum produktov a technológií a zároveň vlajkovou loďou korporácie Ness Digital Engineering, ktoré bolo založené 1. júla 2005. Vlastní a prevádzkuje ho spoločnosť NESS KE, s.r.o. založená 1. októbra 2015, ktorá je právnou nástupkyňou spoločnosti NESS KDC, s.r.o. Centrum poskytuje služby klientom v oblastiach ako automobilový priemysel, doprava, finančný sektor, médiá a marketing, energetika a big data.
V rámci Košického regiónu je Ness Košice s takmer 600 zamestnancami najväčším zamestnávateľom v sektore softvérového inžinierstva. Spoločnosť taktiež podporuje vzdelávanie na stredných aj vysokých školách. Je IT partnerom mesta Košice, neziskových organizácií, ale aj hokejového klubu HC Košice. Spoločnosť je zároveň titulárnym partnerom podujatia "Ness City Triathlon Košice".
Pôsobenie.
Spoločnosť sídli v "BASTION Office Center" na Továrenskej ulici. Ness Košice zároveň otvoril 11. októbra 2018 menšiu pobočku aj v Poprade.
Ness KDC Košiciam.
Je od roku 2014 program zameraný na podporu neziskového sektora v Košiciach. Tento program pozostáva s vývoja bezplatných webových stránok a mobilných aplikácií pre rôzne neziskové organizácie. Spoločnosť takto vytvorila webové sídla napríklad: hádzanárskemu klubu Košice Crows, Bábkovému divadlu Košice, Štátnemu divadlu Košice, organizácii cestovného ruchu "Visit Košice" alebo aj Verejnej knižnici Jána Bocatia. Spoločnosť taktiež vyvinula aplikácie pre Košice - Európske hlavné mesto kultúry 2013 aj Košice – Európske mesto športu 2016.
Podpora škôl.
Príkladom podpory vzdelávania je napríklad Android "Bootcamp", ktorý je organizovaný študentskou asociáciou "BEST". Účastníci tohto campu vyvinuli jednoduchú aplikáciu pre operačný systém Android. Ness v spolupráci s Technickou univerzitou organizuje tzv. HI-tech konferencie, ktoré nesú názov "Geeky (Fri)day". Na týchto konferenciách sú odprezentované novinky z rôznych oblastí technológie na reálnych príkladoch alebo aplikáciách. Ku príkladu, vývoj mobilnej aplikácie pre operačný systém iOS za jednu hodinu. Spoločnosť je tiež podporovateľom iniciatívy "GIRLS’ DAY".