burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Vegetariánstvo vo svete

Toto je článok o vegetariánstve vo svetových krajinách:
India.
India je krajina s najväčším podielom vegetariánov na svete a asi 70% všetkých vegetariánov pochádza práve z Indie. India je považovaná za miesto vzniku vegetariánstva hlavne vďaka náboženstvu v oblasti. Hlavným smerom je laktovegetariánstvo, ale časté je aj laktoovovegetariánstvo. V Indii sa hlása k vegetariánstvu približne 30% obyvateľstva. 
Spojené štáty.
Najčastejšie je v Spojených štátoch lakto-ovo vegetariánstvo, ale vegetariáni bývajú často označovaní aj pescopollo vegetariánstvoi, ktorí niektoré mäso tolerujú.
Spojené kráľovstvo.
V Spojenom kráľovstve sa hlása k vegetariánstvu 5% dospelej populácie, za posledných 10 rokov sa ich počet zdvojnásobil. Výrobky zo živočišnych produktov dobre rozoznateľné.
Írsko.
Pomer vegetariánov v Írsku je menší ako v Spojenom kráľovstve, ale pre vegetariánskych turistov je stravovanie pomerne jednoduché.
Francúzsko, Španielsko a Taliansko.
V týchto krajinách sú vegetariáni bežne ignorovaní, ale napríklad talianska kuchyňa je z hľadiska vegetariánských pokrmov celkom zhovievavá.
Nemecko a Rakúsko.
V Nemecku sa za vegetariánov považuje 7,3 - 9% obyvateľov. Niektoré typicky vegetariánske pokrmy však obsahujú živočíšne produkty. Dochádza tak napríklad k pridávaniu želatíny do jogurtu.
Švajčiarsko.
V tejto krajine je pohľad na vegetariánstvo rozdielny podľa toho, v ktorej časti krajiny sa nachádzate. V nemecky hovoriacej časti je situácia podobná Nemecku, ale v taliansky a francúzsky hovoriacej časti bývajú vegetariáni ignorovaní a neexistujú tam žiadne reštaurácie pre vegetariánov.
Nórsko a Dánsko.
Tu je situácia podobná Nemecku, ale vegetariánske obchody sú v týchto krajinách zriedkavé.
Česko a Slovensko.
V Česku sa situácia začína postupne približovať nemecky hovoriacim krajinám, ale napriek tomu je výskyt vegetariánskych reštaurácií veľmi zriedkavý. Výsledky prieskumu zo septembra 2007 ukázali, že iba 2% Slovákov sú vegetariánmi.
Filc (priezvisko)

Filc (o význame pozri filc) je slovenské priezvisko. Je zriedkavé, najčastejšie je v Bratislave.
Známi nositelia.
Pozri v článku Filc.
Jozef Chovanec

Jozef Chovanec môže byť:
International Mobile Equipment Identity

International Mobile Equipment Identity (doslova "Medzinarodná identifikácia mobilnej výbavy"), skr. IMEI, je jedinečné číslo zapísané v mobilnom telefóne slúžiace na identifikáciu telefónu v sieťach mobilných operátorov.
Za jedinečnosť čísla zodpovedá výrobca. Pomocou tohoto čísla je možné nájsť mobilný telefón v sieti ISDN, mobilný operátor nevie podľa IMEI zablokovať telefón (znefunkčniť ho), je možná lokalizácia (triangulácia) telefónu, je možný výpis uskutočnených hovorov bez ohľadu na vloženú (aj nevloženú) SIM kartu, je možné urobiť výpis telefónnych čísel SIM kariet, ktoré boli v danom telefóne použité a podobne. Je možné tiež detegovať rovnaké IMEI v sieti alebo IMEI nezodpovedajúce štandardu (zmenené IMEI).
IMEI je zapísaný na nálepke výrobcu telefónu, alebo sa vypíše po zadaní *#06# priamo na displeji telefónu. 
IMEI = aa - bbbbb - cccccc - d - ee 
Do 1.4.2004 je IMEI 15-miestne číslo v tvare: 
IMEI = aaaaaa - bb - cccccc - d
Synagóga v Nitre

Synagóga je vzácnou architektonickou pamiatkou mesta Nitry, zapísanou v Ústrednom zozname kultúrnych pamiatok SR. Nachádza sa v pamiatkovej zóne a v ochrannom pásme mestskej pamiatkovej rezervácie.
Dejiny.
Nitriansku synagógu neológov dala postaviť nitrianska kongresová náboženská obec Ješurun. Bola postavená v rokoch 1910-1911 budapeštianskym architektom Leopoldom Baumhornom, ktorý na Slovensku postavil okrem Nitry veľkú synagógu v Lučenci a prestaval synagógu v Liptovskom Mikuláši. Synagóga je príkladom eklektickej sakrálnej stavby, postavená v maursko-byzantskom štýle.
Do roku 1982 bola vlastníkom synagógy Židovská náboženská obec. Potom sa jej vlastníkom stal Okresný národný výbor v Nitre. Od roku 1991 je majetkom Mesta Nitry.
Synagóga prešla dlhodobou rekonštrukciou a znovu otvorená bola 3. júla 2004. Jej otvorením vznikol vzácny priestor, ktorý predovšetkým slúži ako koncertná a výstavná sieň. Konajú sa tu komorné koncerty v rámci Nitrianskeho kultúrneho leta, divadelné predstavenia, výstavy, literárne večere a pod.
Architektonické riešenie.
Synagóga je centrálna stavba so štvorcovým pôdorysom a na južnej strane rozšírený o polygonálny rizalit. Stavba je ukončená centrálnou kupolou, ktorá spočíva na štryroch pilieroch s ozdobnými hlavicami. Veľké okná majú štylizovanú kružbu, ktorú nesú románske stĺpiky z betónových odliatkov. Stavba má výrazne tehlové piliere a medzi nimi bezozdobné plochy stien. Fasáda je tvorená výtvarnými detailmi z orientálnej architektúry a je členená glazovanými tehlami kombinovanými s omietkou.
Štvorcový sieňový priestor synagógy je otvorený do kupoly, ktorá dosadá na štyri piliere a súčasne podopiera poschodovú emporu. Centrálny priestor modlitebne tvorí archa, ktorá je dnes bez sviatostí.
Expozícia Shraga Weila.
Významný umelec Shraga Weil prežil detstvo a mladosť v Nitre. Jadrom jeho tvorby sú grafické práce. Na Slovensku zanechal 30 grafických listov, väčšina z nich sa nachádza v priestoroch Synagógy v jej trvalej expozícii. Grafiky sú hodnotné nielen vzhľadom na pôvod autora, ale hlavne z hľadiska tematiky, keďže prevažujú prvky biblickej a židovskej tradície.
Kolektívny dom

Kolektívny dom je obytný dom pavlačového, chodbového alebo kombinovaného typu pre niekoľko stoviek až tisíc obyvateľov. Okrem bytových jednotiek sú tu zahrnuté spoločné prevádzkové a sociálne vybavenie (jasle, materská škola, družina, jedálne, knižnice, klubovne, kiná, predajne, telocvične, prednáškové sály, dielne pre záujmovú činnosť a podobne).
Idea kolektívnych domov sa začala datovať už v Slnečnom štáte talianskeho renesančného utopistu Tommasa Campanellu a v prácach sociálnych utopistov 19. storočia ( Henri de Saint-Simon, François Marie Charles Fourier, Robert Owen).
Myšlienka kolektívneho domu bola pod vplyvom sociálno–utopických predstáv 19. storočia a predpokladala prepojenie individuálneho priestoru s ideálmi kolektivizmu.
V 20. rokoch 20. storočia bola koncepcia kolektívneho domu podrobne rozpracovaná sovietskymi urbanistami, kolektívne domy boli vybavované spoločnou kuchyňou a jedálňou. Po roku 1930 už nebol výhradne uplatňovaný princíp podoby kolektívneho domu, no niektoré námety zobecneli a boli použité aj v ďalších rokoch a to hlavne po 2. svetovej vojne.
V období Česko-Slovenska boli postavené na území Česka dva najvýznamnejšie kolektívne domy v Litvínove (architekti Evžen Linhart a Václav Hilský, 1946-1958) a v Zlíne ( Jiří Voženílek, 1949-1950). Osobitný variant tzv. malého mesta vo veľkomeste uskutočnil Le Corbusier v obytnom bloku "Unité d`habitation" v Marseille (1946-52).
Miloš Chorvát

Miloš Chorvát (* 1927) je slovenský architekt.
Tvorba.
Mičurinské stredisko.
Bratislava, na Búdková 2
Mičurinské stredisko, dnes Ekoiuventa, bolo prvým komplexným centrom prírodovedných záujmových krúžkov socialistickej pionierskej mládeže na Slovensku. Okrem hlavnej budovy umiestnenej na terase kopca, patril do areálu rad skleníkov, stajní, chovateľských objektov, amfiteáter a sezónny bazén. Výtvarná a ideologická presvedčivosť však radí dielo k vrcholným prácam tohto prúdu u nás. Z iného inšpiračného zdroja pochádza zvlnený strop hlavnej sály, podobný stropu knižnice od Alvara Aaltavo Vipurii.
Obytný dom.
Bratislava, Holého 7, 9, 11, 13
spoluautor Rudolf Miňovský
Veľký obytný tvorí nárožie ulíc Hollého a Špitálskej. V parteri Špitálskej ulice a spodnej časti Hollého sú umiestnené obchodné prevádzky. Masívny objekt s imitovaným kamenným obkladom parteru, bielym rámovaním skupín okien a ľahkou strešnou doskou hovorí o období socialistického realizmu. Dispozične vychádza dom z vtedajšieho typového objektu T-15, ktorý architekti mierne upravili.
Dom umenia.
Bratislava, Námestie SNP 12
Architekt pristaval k trom družstevným domom od E. Belluša objekt, ktorý sa pôvodne volal Dom výtvarného umenia a architektúry. Na objekte cítiť postalinské uvoľnenie a ducha obnovenej moderny. Vo vyššej hmote sa verne prispôsobil staršej architektúre a blok uzavrel nižšou výstavnou budovou tvaru pretiahnutého šesťuholníka. Aj v tomto objekte sa objavuje architektov obľúbený motív zvlneného stropu inšpirovaný Alvarom Aaltom.
Dispozícia (architektúra)

Dispozícia alebo architektonická dispozícia (z ) je pôdorysný a výškový rozvrh stavby, usporiadanie objemov, hmoty a jej priestoru. Je jedným z dôležitých písmen architektonickej abecedy spolu so správnou funkciou a konštrukčno-materiálovým riešením 
Dispozícia je ovplyvňovaná požadovanou úžitkovou funkciou stavby, estetickými i slohovými predstavami, dobovou módou a individuálnym zameraním architekta. Graficky je architektonická dispozícia zachytená v plánoch, poprípade v projektovej dokumentácii. Rozvíjala sa v každom slohovom období, jej vývoj je možné nepretržite sledovať v priebehu rôznych slohov až do konca 18. storočia najlepšie na dispozícii kresťanských kostolov, neskôr i na dispozícii verejných stavieb. 
Racionálna a komfortná dispozícia je jedným z cieľom architekta, ako dosiahnuť umelecké a zároveň funkčné architektonické dielo svojich dôb. Architektonická dispozícia je súčasťou troch bodov, ktoré sformuloval sám Marcus Vitruvius Pollio a na ktoré architekt musel pozerať bez ohľadu na dobu vzniku stavby. 
Urbanistická dispozícia zahŕňa aj rozloženie a usporiadanie jednotlivých stavieb v širšom meradle urbanistického priestoru
IRDA

IRDA môže byť:
IrDA môže byť:
Irda je fiktívny druh zo série Dragonlance, pozri Irda (Dragonlance)
Prúdové spracovanie inštrukcií

Prúdové spracovania inštrukcií (pipelining) je urýchlenie činnosť procesora tým, že sa inštrukcie vykonávajú paralelne vo viacerých kanáloch (pipeline) procesora. Tento spôsob práce procesora sa používa vo viacerých typoch procesorov (CPU, GPU ...).
Princíp vychádza z toho, že každá inštrukcia sa dá logicky rozložiť na viacero úkonov, ktoré na seba nadväzujú:
Každý úkon sa vykonáva v samostatnom bloku, resp. sa rozloží na jednoduchšie operácie a vykonáva sa v niekoľkých funkčných blokoch. Funkčný blok (functional unit) je skupina logických obvodov, ktoré vykonávajú spoločnú prácu (aritmeticko-logická jednotka). Pri klasickom spracovaní údajov sa ďalšia inštrukcia začne spracúvavať až po ukončení spracovania predchádzajúcej inštrukcie. Pri takomto spôsobe práce by funkčné bloky väčšinou čakali na ďalšie údaje. Prúdové spracovanie prebieha tak, že funkčné bloky sú zoradené logicky za sebou a tvoria kanál (pipe). Hneď ako spracovanie inštrukcie postúpi z prvého stupňa (funkčného bloku) do druhého, môže prísť ďalšia inštrukcia a vstúpiť do prvej fázy svojho spracovania. Tým sa dosiahne, že až na niekoľko výnimiek sa v každom hodinovom cykle ukončí jedna inštrukcia. Procesor má takýchto kanálov niekoľko (napr. P4 ich má 39, grafické GPU 12 a viac).
V niekoľkých prípadoch sa môže narušiť plynulosť inštrukčného toku (pipeline hazards): 
Dátové a štrukturálne konflikty sa riešia zdržaním pipelinu (zaradením prázdneho taktu). Súvislý tok inštrukcií sa tým naruší a vznikajú v ňom medzery v ktorých pracuje len jeden funkčný blok, ostatné stoja.
Cross-site scripting

Cross-site scripting (XSS) je metóda narušenia WWW stránok využitím bezpečnostných chýb v skriptoch (predovšetkým neošetrené vstupy). Útočník vďaka týmto chybám v zabezpečení webovej aplikácie dokáže do stránok podstrčiť svoj vlastný javascriptový kód, čo môže využiť buď iba k poškodeniu vzhľadu stránky, jej znefunkčneniu alebo dokonca k získavaniu citlivých údajov návštevníkov stránky, obchádzaniu bezpečnostných prvkov aplikácie a phishingu. Cross-site scripting bol pôvodne označovaný ako CSS, ale táto skratka sa už naďalej nepoužíva, používa sa pre Kaskádové štýly.
IrDA (port)

IrDA je komunikačný port vytvorený konzorciom IrDA (Infrared Data Association), ktoré opisuje bezdrôtovú komunikáciu pomocou infračerveného žiarenia. IrDA definuje štandardy koncových zariadení a protokolov pomocou ktorých zariadenia komunikujú. IrDA bol vytvorený pre komunikáciu s prenosnými (mobilnými) zariadeniami bez nutnosti použitia komunikačného kábla.
Hardvér.
IrDA vysiela a prijíma modulované infračervené svetlo (žiarenie) 875 nm. Vysielačom sú infračervené LED diódy (alebo infračervené laserové diódy). Prijímačom sú fotodiódy. Výrobcovia vyrábajú sady (prijímač + vysielač) priamo použiteľné v elektronických aplikáciách. IrDA je súčasťou notebookov, tlačiarní, mobilných telefónov, PDA a pod. V súčasnosti je IrDA vytláčaná rádiovým prenosom (Bluetooth), ktorý eliminuje základnú nectnosť infračerveného prenosu – potrebu priamej viditeľnosti.
Dosah a rýchlosť IrDA.
IrDA (predpis IrDA 1.0 a 1.1) pracujú do vzdialenosti pri bitovej chybovosti BER (bit error ratio) čo je pomer chybne a správne prenesených bitov 10 – 9 a maximálnej úrovni okolitého osvetlenia 10 klux (denné svetlo). Tieto hodnoty sú definované pre nesúososť prijímača a vysielača 15°. Rýchlosti (IrDA 1.0) sú 2 400 – 115 200 kb/s. Používa sa pulzná modulácia 3/16 dĺžky doby trvania bitu. Formát dát je rovnaký ako pri sériovom prenose (asynchrónny prenos so štartbitom). IrDA definuje aj low-power IrDA zariadenia s dosahom do a max. rýchlosťou 115 kb/s. Pulzná modulácia sa používa, aby LED diódy mohli vysielať maximálnym výkonom (nemôžu takto svietiť trvale – preto pulzy).
Zoznam postáv seriálu Priatelia

Zoznam postáv televízneho seriálu Priatelia
Vedľajšie postavy.
Ďalšie celebrity objavujúce sa v seriáli
Bonnie Somerville Mona Rossove dievča
Michael Rapaport - policajt Gary čo chodil s Phoebe v V. sérii, keď našla jeho odznak
Princeton

Princeton môže byť:
Suchý článok

Suchý článok (iné názvy: suchá batéria, batéria, hovorovo baterka) môže byť:
Cyril Kutlík

Cyril Kutlík (* 29. marec 1869, Křížlice - † 4. apríl 1900, Belehrad, Srbsko) bol slovenský maliar a ilustrátor, výtvarný pedagóg a zakladateľ prvej maliarskej školy v Belehrade. Je predstaviteľ historicizmu, realizmu a portrétneho umenia. Tiež pracoval na ilustráciách národných kalendárov a je jedným z prvých autorov umeleckých pohľadníc na Slovensku.
Biografia.
Gymnázium navštevoval v Hradci Kralové. Roku 1885 odchádza na Akadémiu výtvarných umení v Prahe, kde ho viedli profesori Antonín Lhota, František Sequens a Maximilián Pirner. Pražské štúdiá ukončil v roku 1891 maľbou Posledné okamihy Husovej slobody, ktorá bola vystavená aj na Všeobecnej zemskej výstave. Rok 1891 študoval na Akadémii výtvarných umení vo Viedni a pracoval najmä na maľbe portrétov a iných zákaziek. V období 1893-1895 sa liečil v Južnom Tirolsku na tuberkulózu. Ešte počas štúdií v Prahe, v roku 1887, cestoval do Belehradu na oslavy venované Vukovi Karadžićovi a videl, že Belehrad nemá maliarsku školu. Myšlienka na založenie maliarskej školy v ňom dozrievala dlhšie, až v júli 1895 odišiel do Belehradu. Srbskú kresliarsku a maliarsku školu Kutlík otvoril 5. 9. 1895 na ulici Kosančićev venac (v budove, kde neskôr sídlila aj Národná knižnica Srbska a ktorá bola zničená v roku 1941 počas bombardovania Belehradu). Kutlíkova škola každým rokom existencie napredovala. Pozostávala z oddelenia pre záujemcov o profesionálne maliarstvo, z kurzu pre remeselníkov a z kurzu pre dámy. (V tom období napr. ešte ani Maliarska akadémia v Mníchove nemala oddelenie pre ženy.) 
Medzi Kutlíkových žiakov patrili neskorší známi srbskí výtvarníci, ako Nadežda Petrović, Borivoje Stevanović, Dragomir Glišić, Ljubomir Ivanović a predstavitelia tzv. srbského impresionizmu Kosta Miličević a Milan Milovanović. V roku 1900 bolo Kutlíkovo dielo prezentované na Svetovej výstave v Paríži. Tohto triumfu sa už nedožil a pochovaný je v Belehrade. Po Kutlíkovej smrti prevzal školu srbský maliar Rista Vukanović, po prestávke počas 1. Svetovej vojny 1919 bola škola obnovená, ako štátna a na jej základoch stavali aj srbské Akadémie umení z roku 1937. 
Kutlíkovo dielo pozostáva z historických malieb, portrétov, religióznych a alegorických kompozícií, zo žánrových motívov a v menšej miere aj krajiniek a zátiší. Venoval sa tiež ilustráciám, najmä pre české a slovenské cirkevné periodiká a národné kalendáre. Vytvoril hlavičky časopisov v Čechách a v Srbsku. Pohľadnice s jeho návrhmi vyšli v Prahe, Ružomberku a Belehrade.
Literatúra.
[[Kategória:Slovenskí maliari]]
[[Kategória:Slovenskí ilustrátori]]
[[Kategória:Maliari realizmu]]
Sofia Milosová

Sofia Milosová (* 27. september 1969, Zürich, Švajčiarsko) je švajčiarska herečka, dcéra talianskeho otca a gréckej matky. Herectvo vyštudovala na "Beverly Hills Playhouse". Hovorí plynule po anglicky, taliansky, francúzsky a nemecky a základnú konverzáciu zvládne v gréčtine a španielčine. V súčasnosti študuje obchod a ekonómiu.
Je scientologičkou.
Noah Wyle

Noah Strausser Speer Wyle (* 4. jún 1971, Hollywood, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americký televízny a filmový herec, známy najmä zo seriálu Pohotovosť, v ktorom si zahral úlohu Dr. Johna Cartera. V roku 2001 ho časopis People zaradil medzi 50 najkrajších ľudí na svete. Získal 5 nominácii na cenu Emmy a 3 nominácie na Zlatý glóus.
Vedenie ľudí

Vedenie ľudí je schopnosť, pomocou ktorej jednotlivec presvedčuje druhých, aby sa snažili dosiahnuť stanovené ciele. Čiže vedenie je súčasťou riadenia. Vedenie sa tiež dá definovať ako proces, pomocou ktorého jeden jedinec sa snaží ovplyvniť iných jedincov. 
V rámci vedenia, pomocou ktorého vedúci vplývajú na ľudí, sú dôležité predovšetkým tieto okruhy otázok, ktorých sa funkcia dotýka:
Právomoc.
Nevyhnutným predpokladom vedenia je moc či právomoc (angl. power). Moc je schopnosť jednotlivcov alebo skupín meniť alebo ovplyvňovať názory alebo správanie ľudí. Existujú rôzne základy moci, ktoré môžu mať pôvod v legitímnej moci, odbornosti, dôvere, možnosti odmeňovania a podobne. Jedným z typov moci je právomoc, ktorá je právo vyplývajúce z funkčného miesta v organizačnej štruktúre, teda právo osoby, ktorá ho zastáva, robiť rozhodnutia a na základe toho ovplyvňovať podriadených. Často sa opisuje ako schopnosť vnútiť svoju vôľu ostatným. Existuje šesť rôznych pohľadov na moc:
Aby mohol jednotlivec ovplyvňovať iných, musí byť sám do istej miery ovplyvňovaný. Vedúci musí byť ovplyvňovaný podradenými. Rozširovanie právomocí podriadených nadobúda na popularite. Logicky sa ukazuje, že s rastom účasti podriadených na moci, schopnosť vedúcich vykonávať moc vlastne vzrastá. 
Rozširovanie právomocí je poskytovanie takých práv a zodpovednosti zamestnancom na všetkých úrovniach, ktoré im umožňujú rozhodovať na základe svojho vlastného uváženia. Ľudia, ktorým právomoci boli rozšírené, veria, že rozhodujú o tom, ako sa bude ich práca robiť.
Droppa (priezvisko)

Droppa je slovenské priezvisko, rozšírené predovšetkým v okrese Liptovský Mikuláš.
Známi nositelia.
Pozri v článku Droppa.
Branislav Fodrek

Branislav Fodrek (* 5. február 1981) je slovenský futbalista, ktorý pôsobí v tíme FK DAC Dunajská Streda. 
Futbalovo vyrastal v Prievoze, keď hrával za Rapid Bratislava. Neskôr prestúpil do ŠK Slovan Bratislava a v kariére pokračoval v tíme FC Artmedia Petržalka. Na drese nosil najčastejšie číslo 20, hráva ako ofenzívny stredopoliar. V odvetnom zápase 3. predkola Ligy majstrov strelil v úvodných minútach gól talianskemu veľkoklubu Juventus FC. Prvý zápas za Dunajskú Stredu odohral 31. marca 2012, keď v stretnutí 24. kola proti Dukle Banská Bystrica vystriedal v 58. minúte Tchamiho.
Budova Ľudovej školy v Skalici

Budova Ľudovej školy v Skalici sa nachádza na Jatočnej ulici č.4 v Skalici. V čase svojho vzniku na začiatku 20. storočia bola školou ľudovou, neskôr bola špeciálnou a umeleckou základnou školou a v súčasnosti je v budove už iba prevádzka špeciálnej základnej školy. 
Dispozícia.
Objekt školy sa skladá z dvoch častí – prízemnej časti, v ktorej bol pôvodne byt a vyššej dvojpodlažnej časti s pôdorysom tvaru písmena L, v ktorej sú umiestnené učebne. Za strmým štítom je schodisko, pod ním hlavný vstup s dvojicou zalomených oblúkov, podopretých masívnym kruhovým stĺpom s hlavicou. Vnútorné členenie objektu je jednoduché: Z ústrednej haly je prístupné bočné učiteľské krídlo, učebne a schodiskový masív, ktorý spája prízemie s rovnakými priestormi na poschodí. V miestnosti riaditeľa je zachovaný pôvodný drevený trámový strop.
Dejiny.
Škola bola postavaná v roku 1913 podľa projektu maďarského architekta Józsefa Bábolnaya a vznikla v čase intenzívnej maďarizácie v rámci rozsiahlej výstavby nových škôl na území Horného Uhorska, do ktorej sa zapájali architekti hľadajúci výraz Maďarskej národnej architektúry. Preto sa týmto dielam neskôr venovalo len málo pozornosti. Budova má veľa typických znakov maďarskej secesie, ako napríklad veľká plocha strechy kvôli veľkému sklonu strešných rovín, keramický obklad ako aj použité prvky historickej a ľudovej architektúry. A práve týmto sa stáva najpôsobivejším reprezentantom tohto architektonického štýlu v regióne.
Kózuke

Provincia Kózuke () bola bývalá japonská provincia ležiaca v regióne Tósandó, na ktorej území sa dnes nachádza prefektúra Gunma. Jej prezývka je Jóšú (上州). 
Jej staré hlavné provinčné mesto ležalo v blízkosti dnešného mesta Maebaši. V období Sengoku bolo Kózuke ovládané postupne Šingenom Takedom, Kenšinom Uesugim, klanom Hódžó a Iejasuom Tokugawom. Hlavné hradné mesto bolo Takasaki, neďaleko Maebaši.
Kuširo (provincia)

Provincia Kuširo () bola bývalá japonská provincia, ktorá existovala iba krátko. Jej rozloha zodpovedala súčasnej podprefektúre Kuširo a časti podprefektúry Abaširi
Provincia vznikla 15. augusta 1869 zo 7 okresov. V roku 1872 pri sčítaní ľudu bola populácia provincie 1 734. V roku 1882 boli provincie na Hokkaidó zrušené.
Šubica

Šubica alebo šuba je "„dlhší voľný, obyčajne kožušinový kabát bez rukávov“".
Nemuro (provincia)

Provincia Nemuro () bola bývalá japonská provincia, ktorá zodpovedala súčasnej podprefektúre Nemuro na Hokkaidó. Bola vytvorená v období Meidži.
Provincia vznikla 15. augusta 1869 z 5 okresov. V roku 1872 pri sčítaní ľudu bola populácia provincie 832. V januári 1885 boli provincie na Hokkaidó zrušené.
Vuk Stefanović Karadžić

Vuk Stefanović Karadžić (* 7. november 1787, Tršić, Srbsko – † 7. február 1864, Viedeň, Rakúsko) bol významný srbský vzdelanec, lingvista, jazykovedec, historik, prvý srbský literárny kritik a zberateľ ústnej ľudovej tvorby. Je tiež reformátorom srbského jazyka.
Životopis.
Narodil sa v dedine Tršić pri Loznici. Meno Vuk, vlk po srbsky, získal po tom, čo všetci jeho súrodenci zomreli na tuberkulózu. Čítať a písať sa naučil od svojho príbuzného Jeftu Savića. Ďalšie vzdelanie získal v Loznici a v kláštore Tronoša, neskôr pokračoval vo vzdelávaní ako samouk. Zúčastnil sa na srbských povstaniach proti Turkom a napísal o nich viacero správ. V roku 1813 po porážke prvého z povstaní odišiel do Viedne, kde napísal svoje najdôležitejšie práce. Za svoju prácu dostával málo peňazí a žil v chudobe. Zomrel v roku 1864 vo Viedni.
Dielo.
Reforma srbského písma.
Reformoval srbský jazyk a štandardizoval srbskú abecedu. Zaviedol zásadu "Piši kao što govoriš i čitaj kao što je napisano. (Píš, ako hovoríš, a čítaj, ako je napísané)."
Zo staroslovanskej abecedy Karadžić použil nasledujúcich 24 písmen:
K ním pridal: -{Ј ј}-, -{Љ љ}-, -{Њ њ}-, -{Ћ ћ}-, -{Ђ ђ}- a -{Џ џ}-
A vyhodil:
Ľudové spevy.
Vuk Stefanović Karadžić má veľkú zásluhu na tom, že sa nám zachovali srbské epické spevy. Podobne ako Dobšinský u nás alebo Afanasjev v Rusku, Karadžić ich zozbieral a vydal niekoľko zväzkov srbskej ľudovej prózy a ľudových básní, ktoré vyvolali v Európe veľký ohlas. Oboznamoval sa s nimi Jacob Grimm, prekladali ich najväčší súdobí básnici: Goethe, Puškin, Mickiewicz a písali o nich mnohí iní európski učenci, okrem iných aj Ľudovít Štúr. Keď zbieral tieto srbské junácke spevy, boli ešte živé a stále vznikali nové ako reakcia na aktuálne dianie v krajine. Pochádzajú nielen zo Srbska, ale aj z Bosny a Hercegoviny, Dalmácie a Čiernej Hory.
Ošima (provincia)

Provincia Ošima () bola bývalá japonská provincia na ostrove Hokkaidó, ktorá existovala iba krátko. Jej územie zodpovedalo južnej časti podprefektúry Ošima a Hijama.
Provincia vznikla 15. augusta 1869 zo 7 okresov. V roku 1872 pri sčítaní ľudu bola populácia provincie 75 830. V júli 1881 boli okresy Cugaru a Fukušima spojené do okresu Macumae a tým bol počet okresov zredukovaný na 6. V roku 1882 boli provincie na Hokkaidó zrušené.
Racionalizmus (talianska architektúra)

Racionalizmus (tal. "il Racionalismo") bol smer talianskej architektúry 20. a 30. rokov 20. storočia; prakticky oficiálny sloh Mussoliniho Talianska. 
Druhá svetová vojna a dôvody ktoré ju zapríčinili sa reflektovali i na architektúru. V Taliansku fašizmus prichádza na moc už v roku 1923 a v počiatku je považovaný za revolučne hnutie v umení ktoré vychádza z futurizmu, no predsa máme niekoľko výnimočných stavieb ktoré sa môžu oddeliť z kontextu fašistického hnutia.
Zakladateľmi smeru boli mladí absolventi techniky v Miláne, ktorí roku 1926 vytvorili Gruppo 7. Odvolávali sa na W. Gropia, termínom architettura razionalista, chceli poukázať na programovú vecnosť svojej architektúry. Roku 1928 bola usporiadaná prvá výstava projektov racionalistickej architektúry, roku 1929 vznikla prvá racionalistická stavba – apartmány Novocum od Guiseppeho Terragniho, inšpirované ruským konštruktivizmom. Neskôr v racionalizme narástali tendencie k monumentalite (Poštový palác v Neapoli, 1931), Typická je prísna symetria, pravidelné rozmiestnenie malých okien tvoriacích plošný ornament, vykrojenie kubickej hmoty z hlavného bloku stavby (vzniká akási kockatá jaskyňa), opakovanie rovnakých architektonických prvkov, (okien, oblukov atď.). Tieto znaky sa vo vyhranenej podobe prejavujú napr. V budove rektorátu rímskej univerzity (1935, architekt Piacentini), v budove Chemicko-farmaceutického inštitútu rímskej univerzity (1935, architekt Capponi), V pavilóne Taliansko na Svetovej výstave v Bruseli (1935, Adalberto Libera), na verejných stavbách G. Cancellotiho, v nemocnici E. Caniggia. V štýle racionalizmu boli budované taktiež vybavenie talianskych dialníc (Giorgo Calza Bini). Neskôr vznikol monumentálny Pallazo della civita Italiana v Ríme (1942, architekti Guerini, La Padula, Romano), viacposchodová kubická budova s fasádou tvorenou radou oblúkov na každom poschodí.
Rosomák

Rosomák alebo staršie rosomach (lat. "Gulo") je rod cicavcov z tribusu Gulonini z podčeľade Guloninae z čeľade lasicovité ("Mustelidae").
Predkami rosomákov sú pravdepodobne rody "Iberictis" a "Plesiogulo" ("Perunium"), ktoré spolu s rosomákmi tvoria tribus Gulonini. Od ostatných rodov lasicovitých sa tento tribus Gulonini oddelil v miocéne.
Systematika.
rod rosomák ("Gulo"):
V dávnejšej minulosti sa do rodu rosomák ("Gulo") niekedy zahŕňalo aj to, čo sú dnes samostatné rody "Eira" (tajra), "Galictis" (grizon), "Mellivora" (mediar) a prípadne aj dnešný druh "Melogale orientalis" (čo je druh jazveca).
Hoingsung

Hoingsung (kórejsky 횡성군) je okres v Kórejskej republike. Nachádza sa v severovýchodnej časti územia, v provincii Kangwon-do (강원도).
Zoznam rokov

Toto je zoznam jednotlivých rokov.
Obytný komplex

Obytný komplex je základný priestorový celok, ktorého účelom je umožniť vykonávanie súhrnu činností nazývaných bývaním.
Obytný komplex je organické materiálne prostredie, pozostávajúce z prírodných a umelých komponentov, vzniknuté v určitom čase a priestore, zabezpečujúce biologické, materiálne, sociálno-spoločenské a kultúrne podmienky človeka, rodiny a spoločnosti.
Základná jednotka obytného komplexu.
Základnou jednotkou obytného komplexu je obytná budova. Obytnou budovou je objekt, v ktorom aspoň dve tretiny obostavaného priestoru sú určené na trvalé bývanie rodín alebo jednotlivcov. Priestorovú sústavu obytnej budovy vytvárajú zvislé a vodorovné nosné konštrukcie, deliace steny, obvodový a strešný plášť, ktorý ohraničuje budovu navonok. Vodorovné a zvislé konštrukcie členia budovu na trakty, sekcie a podlažia. 
Obytná budova sa skladá z týchto funkčných celkov:
Základnú dispozičnú jednotku obytnej budovy tvorí bytová jednotka – byt. Je to súbor prietorov určených pre bývanie jednotlivca alebo rodiny. Spĺňa viaceré funkcie: spánok, štúdium, individuálny odpočinok, úschova osobných vecí, osobná hygiena. Požiadavky na bytovú jednotku sa líšia podľa podmienok miestnych, časových a sociálnych. Veľkosť bytovej jednotky sa udáva počtom obytných miestností a štvorcových metrov obytnej plochy. Ústredným obývacím priestorom je obývacia miestnosť, ku ktorej sa ďalej pridružuje rôzny počet spální, kuchyňa a nutné príslušenstvo (predsieň, záchod, kúpeľňa, šatník...)
Základná funkcia obytného komplexu.
Obytný komplex plní základnú funkciu, ktorou je bývanie. Bývanie hromadné, ubytovanie viacerých rodín v samostatných bytových jednotkách objektu. Zabezpečuje vhodné prostredie pre plnenie základnej funkcie rodiny. Absorbovaním spoločenských premien a požiadaviek na bývanie, obytné štruktúry nadobúdajú nové vlastnosti: polyfunkčnosť so zložkami bývania, práce, kultúry, športu a služieb, ako základný predpoklad uspokojovania potrieb spoločnosti a adaptabilitu, vyplývajúcu z meniacich sa nárokov užívateľov v meniacom sa demografickom cykle vývoja spoločnosti.
Martin Kvasnica

Martin Kvasnica (* 11. júl 1958, Žilina) je súčasný slovenský architekt pôsobiaci v Bratislave.
V rokoch 1977 – 1982 študoval na Stavebnej fakulte Slovenskej technickej univerzite v Bratislave. V rokoch 1982 – 1989 pracoval v Stavoprojekte Bratislava v ateliéri Ing. arch. Vladimíra Dedečka v skupine interiéristov. Spolu s Damiánom Berecom a Jánom Lukáčom je spoluzakladateľom bratislavského ateliéru ŠTÚDIO FOR.
Jastrabské sedlo

Jastrabské sedlo (hovorovo Sedlo Jarky) je prirodzená a viditeľná terénna zníženina, ktorá tvorí hranicu medzi pohoriami Strážovské vrchy a Považský Inovec. Nachádza sa medzi obcami Mníchova Lehota a Trenčianske Jastrabie v okrese Trenčín.
Leží na mieste jastrabianskeho tektonického zlomu, ktorý oddeľuje druhohorné príkrovové formácie Strážovských vrchov od kryštalických bridlíc Považského Inovca. V mieste zlomu vystupuje na povrch viacero minerálnych prameňov, z ktorých najpopulárnejší pri Trenčianskych Miticiach možno navštíviť z odpočívadla pri ceste prvej triedy, prechádzajúcej sedlom. V blízkosti sedla sa nachádza v telese dolomitov a vápencov chočského príkrovu rozsiahly kameňolom.
Doprava.
Sedlo je dôležitým dopravným koridorom medzi oblasťou Trenčína a regiónom Hornej Nitry. Vedie ním frekventovaná cestná komunikácia I/9 ako aj železničná trať Trenčín – Chynorany.
Kubrá

Kubrá je mestská časť Trenčína. 
Nachádza sa v severovýchodnej časti Trenčína, pri vyústení Kubrickej doliny a potoka Kubrica do nivy Váhu. Nad hornou časťou mestskej časti sa nachádza prameň kubranskej kyselky, ktorý je obľúbeným výletom obyvateľov Trenčína, ale i širokého okolia. V obci sa nachádza kostol sv. Jána Nepomuckého a ZŠ Kubranská.
Tisícročie

Tisícročie je časové obdobie s dĺžkou 1000 rokov (angl. "millenium", z lat. "mille" (tisíc) a "annum" (rok)). Pojem sa väčšinou vzťahuje na kalendárne tisícročia, obdobia viazané číselne k danému dátumovému systému, hlavne na tie, ktoré začínajú počiatočným bodom kalendára, obyčajne rok 0 alebo 1) alebo v neskorších rokoch, ktoré sú celočíselným násobkom tisícov rokov po ňom.
Pojem sa môže vzťahovať aj na časový úsek, ktorý začína akýmkoľvek dátumom. Hlavne v náboženskom použití môže byť tento interval interpretovaný menej presne tým, že nemusí byť presne 1000 rokov dlhý.
Kubrica (Trenčín)

Kubrica je mestská časť Trenčína. 
Má charakter menšej osady. Nachádza sa v úzkej doline potoka Kubrica medzi Kočinou Horou a masívom Janovho vrchu. V mestskej časti sa nachádza kaplnka a cintorín. Dopravnú obsluhu mestskej časti zabezpečuje autobusová linka mestskej hromadnej dopravy č.11. V katastrálnom území Kubrice sa nachádza niekoľko turistických a rekreačných zariadení. Smerom do centra Trenčína sa nachádza Kubrá. Susedí s obcou Soblahov.
Príroda.
Zo živočíchov sa tu vyskytuje jeleň lesný, diviak lesný, rak riečny alebo pstruh potočný.
Národný dom (Banská Bystrica)

Národný dom je dom v Banskej Bystrici na Národnej ulici 11. Bol postavený v rokoch 1927-28, autorom budovy je Emil Belluš a projekt bol vyhotovený v rokoch 1926-27. Sídli v ňom Štátna opera, stála divadelná a operná scéna mesta a regiónu.
Architektúra.
V projekte Národného domu v Banskej Bystrici je jasne sledovaný racionalistický-funkcionalistický zámer. Prejavuje sa v riešení divadla s príslušenstvom v jednej hmotovej aj výtvarnej kompozícii a k nemu priradených hotelových častiach s verejnou službou kaviarne a reštaurácie. Je pochopiteľne, že tieto komplikované dispozičné, konštrukčné, ale aj urbanistické problémy vyústili do pomerne zložitého hmotného konceptu, ktorý sa ako mladý projektant usiloval vylepšiť striedmo použitým dekorom. Ale zostáva stále platný správny názor na základné členenie prevádzok i výtvarný dôraz na hlavný článok ako aj uvážlivé používanie kvalitných materiálov. Z rozsiahlych spoločenských priestorov sa v pôvodnej realizácii zachovala len divadelná sála, ostatné boli v päťdesiatych rokoch, na škodu veci, preadaptované.
O stavbe Národného domu Belluš píše.
„Bola to na svoju dobu (1924) pre mňa úloha veľká, zložitá, ale aj znamenitá škola života. Všetky úkony architekta som vykonal bez pomoci sám, od náčrtku stavebných plánov, všetkých detailov, podrobných rozpisov až po superkolaudáci mnohých úsekových dodávok. Tak začínal spoločenskú prax, poznával vzťah medzi nakresleným a vybudovaným, proces technickej realizácie a je obzvlášť dôležité, že mal možnosť poznávať aj praktickú prevádzku navrhnutej a realizovanej budovy.
Súčasnosť.
Národný dom patrí dnes z viacerých hľadísk k novodobej histórii mesta. V jeho priestoroch sa odohrali mnohé historické udalosti prvoradej dôležitosti, ktoré z neho činia i pamiatku národnú, historickú.
V Národnom dome má svoje sídlo dodnes jediná stála divadelná a operná scéna mesta a regiónu. Jej prevádzkové a technické zázemie nebolo dostačujúce už ani v dobe postavenia budovy. Reštauračná a kaviarenská časť dnes opäť slúžia svojmu pôvodnému účelu, po predchádzajúcej zmene funkcie však skoro úplne zmizol pôvodný interiér. Hotelová časť so svojím skromným komfortom dnes už nevyhovuje.
Rondokubizmus

Rondokubizmus alebo oblúčkový dekorativizmus alebo oblúčkový kubizmus je architektonický smer príznačný pre česko-slovenskú architektúru v období po prvej svetovej vojne.
Charakteristika.
Rondokubizmus je architektonický sloh vyznačujúci sa plastickosťou a farebnosťou, v ktorej prevláda červená a biela. Používa princíp plošnej kružnice, medzikružia a priestorovej gule, pologule, kruhovej výseče a valca ako výrazový prostriedok a snaží sa o zdôraznenie plasticity. O architektonickom výraze budovy rozhoduje priečelie. Konštrukcia je považovaná za prostriedok k budovaniu skladby racionálneho pôdorysu, no nie k tvorbe architektúry. Stavby pôsobia väčšinou dojmom hmotnosti a ťarchy. 
Architektonické hnutie nazvané rondokubizmus zdôrazňuje architektúru, ktorá plní predovšetkým duchovný obsah, bez toho, aby pri tom zabúdala na sociálne úlohy. Oproti predvojnovému kubizmu si uvedomuje novú zodpovednosť za poslanie architektúry, novú národnú a spoločenskú funkciu a nové koncepčné predpoklady.
Pôvod a dejiny.
Tento architektonický smer vznikol a bol charakteristický pre česko-slovenskú architektúru v 20. rokoch 20. storočia. Inšpirátormi tohoto smeru sú Josef Gočár a Pavel Janák, predstavitelia raného kubizmu. 
Rondokubizmus patrí do skupiny smerov, ktoré majú pôvod v architektonickom kubizme. Názov postihuje podstatu smeru aj historickú skutočnosť. Aj keď rondokubizmus nebol uvedený zvláštnou teóriou, napriek tomu dobové zdroje informujú o myšlienkach, ktoré sprevádzali úsilie o nový výraz, a o príčinách zmeny formových zostáv. Bolo treba zmeniť reč formy, ako nositeľky duchovného obsahu doby, v ktorej začal fungovať česko-slovenský štát. Hra kryštálových tvarov, ktorá tlmočila úsilie o hľadanie čistého výrazu bola nahradená abstraktnou, ale významovo zrozumiteľnejšou sústavou foriem. Princíp tvorby , ktorý mal vyvolávať dynamický účinok, nahradila skladba plastických prvkov. 
Prvou stavbou tzv. rondokubizmu je stavba bývalej banky Česko-slovenských légií tzv. Legiobanky v Prahe v Novom Meste od architekta Gočára z roku 1921 - 1923 . Rondokubizmus taktiež reprezentuje stavba krematória v Pardubiciach od Pavla Janáka z roku 1921 - 1923, palác Adria v Prahe z roku 1922 - 1925, budova Škodových závodov v Prahe z roku 1923 - 1926, či bývalá budova poisťovne Riunione Adriatica di Sicurtà v Prahe od rovnakého autora, z roku 1921 - 1923. Ďalšími predstaviteľmi tohoto smeru boli aj Josef Chochol, Bedřich Feuerstein, Vlastislav Hofman, Otakar Novotný atď.
Rondokubizmus na Slovensku.
Rondokubistické stavby na Slovensku začali vznikať už krátko po vzniku Československej republiky, od roku 1921. Väčšinu rondokubistických stavieb na Slovensku postavili český architekti, a to najmä v Bratislave. Išlo predovšetkým o bytové domy, ale tiež o vily a menšie domy, a o rôzne verejné stavby. Už v druhej polovici 20. rokov však začal rondokubizmus ustupovať funkcionalizmu.
Bhutanitis ludlowi

Bhutanitis ludlowi (Gabriel, 1942) je druh motýľa z čeľade vidlochvostovité ("Papilionidae"), zo skupiny pestroňov. Vyskytuje sa ako endemit v Bhutáne. Patrí medzi najvzácnejšie druhy motýľov na svete.
História výskumu.
Tento druh motýľa bol donedávna známy len z dvoch kolekcií. Išlo o typový materiál (vzorky z rokov 1933 až 1934 od Gabriela), ktoré pochádzajú z Trashiyangsi valley zo severovýchodnej časti Bhutánu. T.č. sa tento materiál nachádza v British Natural History Museum v Londýne. I Chou popísal v roku 1994 jedince tohto druhu z Yunnanu v Číne. V auguste roku 2011 boli zverejnené po prvýkrát v histórii aj fotografie "Bhutanitis ludlowi" z prírody, ako i video.
Všetky druhy rodu Bhutanitis sú uvedené v prílohe II dohovoru CITES. Až do nedávnej doby neexistoval žiaden obchod s týmito exemplármi – napriek skutočnosti, že je značný dopyt zo strany zberateľov hmyzu. Celkove je tento druh považovaný za ohrozený.
Nadežda Petrovićová

Nadežda Petrovićová (cyrilikou: "Надежда Петровић" ; * 12. október 1873, Čačak, Srbsko – † 3. apríl 1915, Valjevo) bola najvýznamnejšia srbská maliarka z konca 19. storočia a počiatku 20. storočia. Jej diela patria do expresionizmu a fauvizmu a poukazujú na abstraktné maliarstvo.
Životopis.
S rodinou sa roku 1884 presídlila do Belehradu. Tu ukončila Vyššiu ženskú školu roku 1891 a nasledovného roku zložila skúšku pre odbornú učiteľku výtvarnej výchovy na stredných školách a stáva sa žiačkou v ateliéri Djordja Krstića a navštevuje školu Cyrila Kutlíka. Od roku 1898 školí sa v Mníchove v ateliéri Antona Ažbeho.
Prvýkrát samostatne vystavovala roku 1900 v Belehrade a od roku 1901 do roku 1912 sa zúčastňuje na výstavách v Ľubľane, Paríži, Záhrebe a Ríme. Roku 1912 otvára v Belehrade maliarsku školu a zúčastňuje sa na štvrtej juhoslovanskej výstave. Zúčastňuje sa na Prvej balkánskej vojne a so srbským vojskom je znovu v rokoch 1913 a 1914 až o rok neskôr umiera na týfus vo Valjeve v Srbsku.
Dielo.
Dielo Nadeždy Petrovićovej možno rozvrhnúť do: mníchovského obdobia (1898- 1903), srbského obdobia (1903- 1910), parížskeho obdobia (1910- 1912) a vojnového obdobia (1912- 1915). Maľba Nadeždy Petrovićovej uvádza srbské umenie do dianí v súčasnom európskom umení. Nadežda drží krok s európskym expresionizmom a približuje sa vtedy ešte sčasti neafirmovanému abstraktnému maliarstvu.
Papilio antimachus

Papilio antimachus je motýľ z čeľade vidlochvostovité. Opísal ho v roku 1782 anglický entomológ a zlatník Dru Drury. Podľa niektorých autorov je jeho slovenský názov vidlochvost úzkokrídly (= lastovičí).
Tento druh motýľa sa vyznačuje výrazným čierno-oranžovým vzorom na oboch pároch krídel, ktorých rozpätie je v rozmedzí od 180 do 230 milimetrov, čím patrí k najväčším motýľom sveta a zároveň je aj najväčším denným motýľom afrického kontinentu. Toto sfarbenie spôsobuje vysoká koncentrácia kardenolidových jedov, ktoré motýľ obsahuje. Papilio antimachus sa vyskytuje v tropických pralesoch centrálnej Afriky. Jeho areál rozšírenia sa nachádza na území nasledujúcich štátov: Angola, Kamerun, Konžská demokratická republika, Kongo, Gabon, Ghana, Pobrežie Slonoviny, Libéria, Nigéria, Sierra Leone, Senegal a Uganda. Samček je o niečo väčší od samičky a líši sa hlavne dĺžkou predných krídel a málo i kresbou. Jednoznačne ho môžeme priradiť k najkrajším motýľom sveta. Udáva sa, že na miestach svojho výskytu lieta takmer po celý rok vo viacerých generáciach.
Berlínska zmluva

Berlínska zmluva je medzinárodný dohovor, ktorý 1. júla 1878 podpísali predstavitelia Spojeného Kráľovstva, Rakúska-Uhorska, Francúzska, Nemecka, Talianska, Ruska a Osmanskej ríše na záver Berlínskeho kongresu. Jeho úlohou bolo upraviť Sanstefanskú mierovú zmluvu z 3. marca 1878.
Formálne existovala až do vypuknutia balkánskych vojen v rokoch 1912 – 1913. Niektoré jej klauzuly boli zmenené ešte pri spojení Východnej Rumélie s Bulharským kniežatstvom 6. septembra 1885 a pri vyhlásení bulharskej samostatnosti v roku 1908. Väčšina z klauzúl však platila aj po Prvej balkánskej vojne. Tie však postupne ničili všetky vzťahy medzi Bulharskom a ostatnými krajinami.
Výsledok Berlínskej zmluvy.
Zmluvou signatári uznali nezávislosť Rumunska, Srbska, Čiernej Hory. Priznali tiež autonómiu Bulharsku pod formálnou správou Osmanskej ríše. Bulharsko bolo rozdelené na Bulharské kniežatstvo a autonómnu provinciu Východná Rumélia (vznikla z južnobulharských území a bola podriadená tureckému sultánovi), čím sa zmarili plány Ruska na rusofilné Veľké Bulharsko.
Územné zisky.
Osmanské provincie Bosna a Hercegovina a bývalý sandžak Novi Pazar sa dostali pod správu Rakúska-Uhorska, aj keď formálne ostali súčasťou Osmanskej ríše. Severné Macedónsko sa dostalo pod správu Osmanskej ríše a severnú Dobrudžu získalo Rumunsko.
Tri novovzniknuté štáty sa neskôr prehlásili za kráľovstvá (Rumunsko v 1881, Srbsko v 1882 a Čierna Hora v 1910). Bulharsko vyhlásilo úplnú samostatnosť v roku 1908 po zjednotení s Východnou Ruméliou. Rakúsko-Uhorsko v roku 1908 anektovalo Bosnu a Hercegovinu, čím vyvolalo závažnú politickú krízu.
Zmluva tiež vyzvala na úpravu hraníc medzi Gréckom a Osmanskou ríšou, ktorá sa zavŕšila po dlhých rozhovoroch v roku 1881 odstúpením Tesálie Grécku.
Prvé prejavy Bulharov proti výsledku Berlínskej zmluvy.
Bulharský národ bol znepokojený vývinom situácie a rozčlenením svojej krajiny na tri časti. Mnoho Bulharov ostalo v poddanstve Osmanskej ríše, preto sa proti tejto nespravodlivosti rozhodli konať a so želaním spojenia všetkých území a krajanov do Tretieho bulharského cárstva posielali petície, listy a telegramy cárovi Ferdinandovi I., Osmanskej ríši a západným krajinám. Tie sa však o situáciu na Balkánskom polostrove ďalej nezaujímali, a tak snahy bulharského obyvateľstva zostali nevypočuté. Obyvatelia sa však nevzdávali a rozhodli sa pokračovať a bojovať do poslednej kvapky krvi čoho výsledkom bolo vypuknutie Kresnensko-razlogského povstania dňa 5. októbra 1878.
Sanstefanská mierová zmluva

Sanstefanská predbežná mierová zmluva bola podpísaná medzi Ruskom a Osmanskou ríšou dňa 3. marca 1878 v meste San Stefano (dnes Yeşilköy na území veľkého Istanbulu). Jej podpísaním sa skončila Rusko-turecká vojna (1877 – 1878). 
Zmluvu podpísali za Rusko vyjednávač a veľvyslanec v Istanbule knieža Nikolaj Pavlovič Ignatiev a Alexandr Nelidov, za Turecko minister zahraničných vecí Safvet Paša a veľvyslanec v Nemecku Sadullah Bej.
Predbežnú zmluvu doplnili a podpísali európske veľmoci o štyri mesiace neskôr na Berlínskom kongrese.
Text zmluvy.
Text zmluvy obsahuje preambulu, 29 článkov a záver. Týka sa povojnového politického usporiadania Srbska, Čiernej Hory, Rumunska a Bulharska.
Reakcie mocností.
Európske mocnosti sa obávali expanzie Ruska a Srbsko a Grécko sa obávali vytvorenia Veľkého Bulharska, ktoré by ohrozilo ich záujmy. Dôsledkom bola revízia Sanstefanskej mierovej zmluvy na Berlínskom kongrese ešte v tom istom roku.
Škoda 10 T

Škoda 10 T je česká trojčlánková nízkopodlažná električka, ktorá vychádza z typu 03 T.
Konštrukcia.
10 T je obojsmerné štvronápravové čiastočne nízkopodlažné električkové vozidlo. Skladá sa z troch článkov spojených kĺbmi (tzv. "harmonikami"). Na oboch stranách vozidla sa nachádzajú troje výsuvné dvere (dvoje dvojdielne, jedny jednodielne).
Obojsmerná 10 T konštrukčne aj dizajnovo vychádza z jednosmernej 03 T. Nízkopodlažný je stredný článok ( nad temenom koľajnice), ktorý je zavesený medzi predným a zadným článkom. Tie su na pevných podvozkoch a podlaha je vo výške nad temenom koľajnice. Podiel nízkopodlažnej časti dosahuje 50 %. Celé vozidlo je klimatizované. Vozidlá premávajúce v meste Portland majú nainštalované automaty na cestovné lístky.
Prevádzka.
V rokoch 2001 a 2002 bolo vyrobených 10 kusov, všetky premávajú v USA (mestá Portland, štát Oregon a Tacoma, štát Washington)
Série.
Existujú 3 série električiek 10 T:
Milton Friedman

Milton Friedman (* 31. júl 1912, Brooklyn, New York – † 16. november 2006, San Francisco, Kalifornia) bol americký ekonóm, štatistik a univerzitný profesor, významný predstaviteľ chicagskej školy. V roku 1976 mu bola udelená Cena Švédskej ríšskej banky za ekonomické vedy na pamiatku Alfreda Nobela. Spolu s Keynesom je najznámejší a najvplyvnejším ekonómom 20. storočia.
Detstvo a mladosť.
Milton Friedman sa narodil 31. júla 1912 v Brooklyne, mestskej štvrti New Yorku, ako štvrté dieťa v rodine židovských imigrantov Jenő Saula Friedmana (1878) a Sarah Ethel rod. Landauovej (1881), ktorí pochádzali z Berehova () v Podkarpatskej Rusi (dnes súčasť Ukrajiny).
Milton Friedman priznal, že "„ako mnoho prisťahovaleckých rodín, sme boli veľmi chudobní. Nikdy sme nemali rodinný príjem, ktorý by nás na súčasné štandardy posunul nad úroveň chudoby.“" Do základnej školy nastúpil o rok skôr, vo veku piatich rokov (1917). Ako talentovaný žiak bol v šiestom ročníku posunutý o ročník vyššie. V roku 1924 nastúpil na strednú školu Rahway High School.
Charakteristika.
Bol to liberál (v podstate predstaviteľ tzv. kapitalizmu laissez-faire), predstaviteľ tzv. chicagskej školy, monetarizmu, oponent raného keynesovstva (kritizoval ignorovanie peňazí ako faktora v raných keynesovských modeloch, odmietal možnosť stimulácie ekonomiky fiškálnou politikou, zaviedol pojem prirodzenej nezamestnanosti). Obhajoval čistý floating (plávajúci kurz meny), presadzoval zápornú daň. Zaoberal sa infláciou a rastom miezd. K najvýznamnejším patrí jeho (mnohými ekonómami kritizovaná) štúdia o dôležitosti peňazí pri vysvetľovaní inflácie a jeho štúdie zaoberajúce sa časovými oneskoreniami vo všetkých typoch hospodárskej politiky. 
Študoval matematiku na Rutgers University a neskôr ekonómiu na univerzite v Chicagu. V roku 1935 pracoval vo Washingtone na príprave rozsiahlej štúdie o rozpočtoch spotrebiteľov. V rokoch 19411943 pracoval na ministerstve financií, kde sa zaoberal daňovou politikou vojnového obdobia, pracoval ako matematický štatistik, venoval sa problémom návrhov zbraní, experimentom v metalurgii a vojnovej taktike. Na jeseň roku 1950 pôsobil ako konzultant agentúry vlády Spojených štátov, ktorá realizovala plnenie Marshallovho plánu. 
Nobelovu cenu za ekonómiu získal v roku 1976 za výsledky v oblasti analýzy spotreby, histórie a teórie peňazí a za predvedenie zložitosti stabilizačnej politiky.
Diela.
K jeho najznámejším dielam patria napríklad:
Napísal tiež slávny text pojednávajúci o metóde ekonomickej vedy – Metodológia pozitívnej ekonómie, známy je taktiež vďaka Liberálnemu inštitútu. Platnosť teórie overí len totožnosť s realitou.
Literatúra.
Monografie
Malin 1

Malin 1 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky. Malin 1 je obrovská (priemer 600 000 svetelných rokov), ale veľmi slabá špirálová galaxia. V tejto galaxii sa z nejakého dôvodu tvorí veľmi málo hviezd. Galaxie s nízkym povrchovým jasom by mohli tvoriť až polovicu galaxií vo vesmíre. Malin 1 je jednou z najväčších galaxií tohto typu.
Cartwheel

Cartwheel alebo Koleso od voza je pekuliárna galaxia s nezvyčajným tvarom vďaka medzigalaktickej zrážke. Pred zrážkou bola normálnou špirálovou galaxiou. 
Takéto javy sú vo vesmíre veľmi zriedkavé - galaktické kolízie zvyčajne vedú ku konečnému spojeniu. Galaxia Cartwheel ukazuje, čo sa stane, keď dve galaxie cez seba prejdú vysokou rýchlosťou smermi orientovanými kolmo na seba. Rotujúca hustotná vlna, ktorá vytvára špirálové ramená, bola v tomto prípade narušená, čo malo za následok deformáciu špirálovej štruktúry.
Rázová vlna medzitým dosiahla okraj galaxie, čím sa sformoval prstenec zvýšenej tvorby hviezd. Galaxia, ktorá spôsobila túto zrážku, je už od galaxie Cartwheel vzdialená štvrť milióna svetelných rokov.
Ornamentika

Ornamentika môže byť: