burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Joan Baezová

Joan Chandos Baezová (neprechýlene Joan Chandos Baez; * 9. január 1941, Staten Island, New York, USA) je americká folková speváčka a skladateľka, známa svojím charakteristický speváckym prejavom. Veľa jej piesní je reakciou na aktuálne problémy a majú sociálny podtón.
Jej najvýraznejším hitom je skladba „Diamonds &amp; Rust“, či niektoré cover verzie skladieb ako napríklad „There But For Fortune“ od Phila Ochsa, či „The Night They Drove Old Dixie Down“ od kapely The Band, ktorá sa v roku 1971 dostala v amerických rebríčkoch do prvej päťky. Upozornila na seba aj v roku 1969 na festivale vo Woodstocku, kde zahrala skladby „Sweet Sir Galahad“ a „Joe Hill“. Je známa aj svojim niekdajším vzťahom s Bobom Dylanom a aj svojou záľubou v aktivitách proti násiliu, za ľudské práva a najviac za ochranu životného prostredia. Vystúpila tiež na Bratislavskej lýre 10. júna 1989.
Joan Baezová verejne vystupuje už viac ako 50 rokov, vydala 30 albumov, nahrala piesne v najmenej ôsmich jazykoch. Je považovaná za folkovú speváčku, no jej hudobné skladby čerpajú aj z iných žánrov od rocku, popu po country a gospel. Aj keď je skladateľkou, od polovice 70. rokov interpretovala piesne iných autorov, rada hráva skladby Woody Guthrieho, Pete Seegera, Boba Dylana, The Beatles, Jacksona Browneho, Paula Simona, The Rolling Stones, Stevie Wondera a mnohých iných. V posledných rokoch úspešne interpretuje piesne Steve Earleho, Natalie Merchant a Ryana Adamsa. Hlasový rozsah Joan Baezovej je v troch oktávach, a pri speve využíva zvláštne, rýchle vibrato.
Diskografia.
Joan Baezová má podľa RIAA šesť zlatých albumov a jeden zlatý singel – „The Night They Drove Old Dixie Down“ (1971).
NHL Entry Draft 2009

NHL Entry Draft 2009 bol v poradí 49. vstupný draft NHL. Konal sa 26. – 27. júna 2009 v Bell Centre v Montreale.
Zoznam 100 najväčších kanadských obcí

V tabuľke nižšie je uvedených 100 najväčších kanadských obcí podľa počtu obyvateľov na základe dát zo sčítania z roku 2021.
V zozname je uvedená len populácia, ktorá odpovedá hraniciam mesta podľa definície v čase sčítania. Mnohé mestá sú súčasťou väčších metropolitných oblastí alebo aglomerácií. 
Mesto vyznačené hrubým písmom je hlavné mesto provincie alebo Kanady (Ottawa) a mesto vyznačené "kurzívou" je najobývanejšie mesto v danej provincii. Tri teritóriá (Yukon, Severozápadné teritóriá a Nunavut) a jedna provincia (Ostrov princa Eduarda) nemajú žiadne mesto na zozname.
4 Non Blondes

4 Non Blondes bola americká rocková skupina, pochádzajúca zo San Francisca. Pôsobila v rokoch 1989 – 1996, pričom napriek výraznému svojrázu kapely a osobitému prejavu leaderky Lindy Perry, mala širokou verejnosťou uznávaný iba jeden hit, „What´s Up“ (1993). Pôvodná zostava skupiny bola tvorená ženskými hudobníčkami homosexuálnej orientácie.
Hrad Montségur

Hrad Montségur je zrúcanina hradu v južnom Francúzsku v departmente Ariège. 
Hrad bol vybudovaný na takmer neprístupnom mieste na vysokom kopci akvitánskym vojvodom Guillaumom Krátkonosým. Neskôr bol hrad vďaka pôsobeniu Guilhaberta z Castres prestavaný na katarskú pevnosť.
V máji 1243 začalo jeho obliehanie. Na jar 1244 po desaťmesačnom obliehaní Montségur kapituloval. Kapitulácia bola zapríčinená použitím obrovského praku a baskických žoldnierov ovládajúcich horolezectvo. Posádke hradu križiaci ponúkli, že ak sa vzdajú katarskej viery, nebude im siahnuté na slobodu a život. 225 sa ich však odmietlo vzdať svojej viery a títo „nepolepšiteľní“ boli upálení na lúke pod hradom.
Montségur je údajne posledným známym úkrytom Svätého grálu. Podľa povesti tesne pred kapituláciou hradu štyria katari utiekli z obliehaného Montséguru, vyzdvihli poklad a ukryli ho na neznámom mieste.
Ingot

Ingot je:
Hrad Peyrepertuse

Hrad Peyrepertuse je zrúcanina hradu vybudovaného v 11. storočí cca od mesta Perpignan pri dedine Duilhac-sous-Peyrepertuse v južnom Francúzsku.
Hrad je situovaný vysoko na horskom hrebeni v nadmorskej výške a je jedným z najneprístupnejších francúzskych hradov. Počas krížovej výpravy proti katarom sa stal jedným z centier katarského odporu spoločne s Béziers, Carcassonne, Minerve a hradmi Montségur a Quéribus. Všetky tieto miesta boli časom dobyté a katari upálení ako kacíri.
Hrad Puivert

Hrad Puivert je katarský hrad ležiaci 1 km východne od dediny Puivert v departemente Aude na juhu Francúzska.
Hrad stojí na vrcholku kopca v nadmorskej výške 605 m n. m. Presný dátum postavenia nie je známy, bolo to pravdepodobne v 12. storočí. Hrad bol v roku 1210 dobytý pri krížovej výprave proti albigénskym Simonom z Montfortu, hoci skôr než s katarmi bol spojený s trubadúrmi.
Väcšina zachovaných hradných budov pochádza z neskoršej dostavby hradu v 14. storočí.
Hrad Quéribus

Quéribus je hrad či skôr ruiny hradu typu donjon asi 30 kilometrov západne od mesta Perpignan pri dedine Cucugnan na skalnatom výbežku v nadmorskej výške 728 m n. m.
Pochádza z 11. storočia, prvá písomná zmienka pochádza z roku 1020, kedy patril grófom z Besalu. Hrad je preslávený najmä ako jedno z hlavných centier katarského odporu proti križiakom, v roku 1255 sa stal ich posledným útočiskom.
Poloha.
Hrad sa nachádza juhovýchodne od pevnosti Carcassonne, ktorá dominuje regiónu Languedoc-Roussillon. Je postavená na úzkom skalnatom vrchole vysoko nad okolitou krajinou, aby ju bolo možné kontrolovať. Hrad bol jedným z obranných bodov katarskej krajiny. Bol postavený v 11. storočí a v roku 1241 poskytol útočisko zvyškom katarskej rehole, ktorá tu odolávala až do roku 1255.
Opis.
Hrad sa skladá z troch stupňovitých jednotiek, ktoré zabezpečovali obranu hradu. Na obranu pevnosti stačilo pätnásť až dvadsať mužov. Kvôli nedostatku vody nemohla zabezpečiť prežitie väčšieho počtu vojakov.
Hrad Canossa

Hrad Canossa bol hrad markgrófky Matildy Toskánskej v Apeninách, 18 km južne od Reggio nell'Emilia v Taliansku. 
Sem prišiel v januári 1077 rímsky kráľ a budúci cisár Henrich IV. pri svojej ceste do Canossy v ústrety pápežovi Gregorovi VII., aby ho zbavil cirkevnej kliatby. 
Dnes je hrad ruinou; konsolidačné práce len zabránili ďalšiemu chátraniu. Už v roku 1878 získal taliansky štát ruinu od grófa Valentiniho a vyhlásil ju za národnú pamiatku.
Brad Whitford

Brad Whitford (* 23. február 1952, Winchester, Massachusetts, USA) je americký rockový gitarista, známy predovšetkým ako hráč na rytmickú gitaru v hardrockovej skupine Aerosmith. 
Whitford je aj spoluautorom niekoľkých skladieb, pričom najznámejšou sa stala „Last Child“ (1976), v ktorej zaujal post sólového gitaristu. Ďalšími spoluautorskými počinmi boli tvrdšie skladby „Nobody's Fault“ (1976), „Round And Round“ (1975), „Back In The Saddle“ (1977) (sólová gitara), ale aj balady „You See Me Crying“ (1975), „Home Tonight“ (1976) či skladby z 80. rokov „Permanent Vacation“ (1987) a „Voodoo Medicine Man“.
Diskografia.
S Aerosmith:
Juraj Sýkora

Juraj Sýkora (* 19. september 1983, Bratislava) je slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej.
Je odchovancom bratislavského Slovana. V sezóne 2001/02 pôsobil v juniorskom zámorskom klube Rouyn Noranda Huskies v QMJHL, odkiaľ sa vrátil do Bratislavy a v nasledujúcich rokoch zbieral extraligové skúsenosti v Slovane, ale i v Skalici. Svoje doposiaľ dve najlepšie extraligovú sezóny slovenský útočník zažil v ročníku 2006/07, kedy za belasých odohral 51 zápasov s bilanciou jedenásť gólov a desať asistencií. Sezónu 2008/2009 strávil v klube HC Košice, kde nastúpil celkovo na 71 stretnutí, v ktorých strelil osem gólov a pridal trinásť asistencií.V tejto sezóne získal titul Majstra Slovenska.
Reprezentácia.
V roku 2003 reprezentoval Slovensko na majstrovstvách sveta juniorov.
Michael Gernhardt

Michael Landon Gernhardt (* 4. máj 1956, Mansfield, Ohio, USA) je astronaut USA, ktorý bol v období rokov 1995 až 2001 na štyroch vesmírnych misiách ako letový špecialista. Na nich strávil 43 dní a absolvoval 4 výstupy do voľného priestoru tzv. EVA. Je evidovaný ako 331. človek vo vesmíre. 
Životopis.
Vo svojom rodnom meste Mansfeld absolvoval základnú i strednú školu. V roku 1974 začal vysokoškolského štúdia v odbore fyzika na Vanderbildtovej univerzite. Zakončil ich roku 1978. V rokoch 1974 až 1984 pracoval na niekoľkých projektoch výskumu ropných polí v oceánoch a tiež pokračoval v štúdiu na univerzite v Pensylvánii. Tu roku 1991 získal titul doktora. V rokoch 1984 až 1992 bol vedúcim pracovníkom organizácií zaoberajúcich sa výskumami oceánov. Roku 1992 sa dostal do NASA, Houstonu, kde absolvoval potrebný výcvik astronautov a roku 1993 bol do ich zostavy zaradený. V rokoch 1995 až 2001 letel štyrikrát do vesmíru. Zostal slobodný. 
Lety do vesmíru.
Dr. Gernhart prvýkrát letel v raketopláne Endeavour na desaťdňovú misiu STS-89, podľa COSPAR 1995-048A ako člen päťčlennej posádky. Počas letu na krátku dobu vypustili a zas zachytili družice Spartan 03 a WSF. Štart aj pristátie boli na Floride, na myse Canaveral. 
Po necelých dvoch rokoch letel v raketopláne Columbia - misia STS-83, v katalogizácii COSPAR 1997-013A. Posádka bola sedemčlenná, so sebou mali laboratórium Spacelab. Kvôli chybnému palivovému článku bol let skrátený na 4 dni a nesplnená časť experimentov bola presunutá do misie STS-94. I tentoraz boli štart aj pristátie na floridskom myse Canaveral. 
Tri mesiace po predchádzajúcom letu letel znova v rovnakom raketopláne a s rovnakým zložením posádky. Mali za úlohu dokončiť úlohy z misie STS-83. Misia označená ako STS-94, v COSPAR 1997-032A bola 15 denná, veľmi úspešná, s množstvom prenosov na svetové televízne stanice a zakončená tiež na Floride. 
Vo svojich 45 rokoch letel na orbitálnu dráhu okolo Zeme štvrtýkrát. Išlo o misiu STS-104 v raketopláne Atlantis, podľa COSPAR 2001-028A, smerovanú na ISS, teda Medzinárodnú vesmírnu stanicu. Na palube mali Spacelab a univerzálny prechodový modul Quest, ktorý pripojili k ISS a tiež v ňom vyskúšali nové postupy pri použití skafandru na EVA. Aj tentokrát bol štart aj pristátie na KSC.
Frits Zernike

Frits Zernike (* 16. júl 1888, Amsterdam, Holandsko - † 10. marec 1966, Amersfoort) bol holandský fyzik.
V roku 1953 dostal Nobelovu cenu za objav metódy fázového kontrastu a skonštruovanie fázovo kontrastného mikroskopu.. Táto metóda umožňuje pozorovať vnútro bunky bez potreby farbenia, ktoré bunku usmrcuje.
Monrose

Monrose sú nemecká dievčenská skupina založená v roku 2006. Skupina vznikla na základe nemeckej verzie televíznej speváckej show Popstars, do ktorej finále sa dostala a nakoniec súťaž vyhrala trojica speváčok: Mandy Capristo, Senna Guemmour a Bahar Kızıl. 
Dievčatá majú na svojom konte 3 albumy a 2 hity, ktoré sa dostali na samotnú špičku hitparády nielen v Nemecku, ale aj v Rakúsku a Švajčiarsku. Za azda u nás najznámejší singel "Hot Summer" si dievčatá odniesli cenu Comet za najlepšiu pieseň roku 2007. 
V roku 2009 získali ďalšiu cenu Comet, tentokrát ako najlepšia skupina. V tomto roku 2010 vydali nový album pod názvom "Ladylike" a ku nemu aj vydali pilotný singel s videom "Like a Lady".
Barbeau

Barbeau () je najvyšší vrch v kanadskej provincii Nunavut. Vrch sa nachádza na Ellesmerovom ostrove, v Národnom parku Quttinirpaaq v regióne Qikiqtaaluk. "Barbeau" bol pomenovaný v roku 1969 podľa Charlesa Maria Barbeaua (18831969), kanadského antropológa, ktorý skúmal kultúru Inuitov.
Výstupy.
Na Barbeau prvýkrát vystúpil dňa 7. júna 1967 britský geológ/glaciológ Geoffrey Hattersley-Smith, ktorý zmeral aj nadmorskú výšku vrchu. Je pokrytý ľadovcom.
Kostol svätého Ondreja

Kostol svätého Ondreja môže byť:
Národná kultúrna pamiatka

Národná kultúrna pamiatka (NKP) je kultúrna pamiatka celoštátneho významu. Tento stupeň pamiatkovej ochrany bol zavedený v Česko-Slovensku a používa sa na Slovensku i v Česku, obdobná forma ochrany kultúrneho dedičstva existuje v mnohých štátoch sveta.
Guvernér

Guvernér môže byť:
Twisted Sister

Twisted Sister bola americká heavymetalová skupina pochádzajúca z Ho-Ho-Kusu v štáte New Jersey, ktorú v roku 1972 založil na Long Islande v štáte New Yorku gitarista Jay Jay French. 
Medzi najväčšie hity skupiny, ktoré sa presadili v 80. rokoch aj na hudobnej stanici MTV patria „We're Not Gonna Take It“ a „I Wanna Rock“, v ktorých sa skĺbil odpor mladej generácie k rodičom s kritikou vzdelávacieho systému. Všetky hity skupiny napísal spevák Dee Snider.
Šala

Šala môže byť:
Schelle

Schelle môže byť:
Mária Gáliková

Mária Gáliková (* 21. august 1980, Nová Baňa) je slovenská atlétka, ktorá sa venuje chodeckým disciplínam.
Marcel Lomnický

 
 
 
 
Marcel Lomnický (* 6. júl 1987, Nitra) je slovenský atlét, ktorý sa venuje hodu kladivom.
Študoval na Virginia Polytechnic Institute and State Univerzity v Blacksburgu v Spojených štátoch, odbor business management a marketing.
Úspechy.
Osobné rekordy v ďalších vrhačských disciplínach: vrh guľou 15,73 m (Ostrava 2007), hod diskom 40,72 (Ostrava 2006).
Matúš Mentel

Matúš Mentel (* 25. december 1987) je slovenský atlét, ktorý sa venuje behu na 100 a 200 metrov.
Osobný rekord v behu na 100 metrov (10,55 s) zabehol v semifinále tejto disciplíny na Majstrovstvách Slovenska v Dubnici nad Váhom 27. júna 2009. Na týchto Majstrovstvách vyhral okrem behu na 100 metrov (10,66 s) aj beh na 200 metrov (21,49 s) a štafetu na 4x400 metrov (3:17,98 s), v štafete na 4x100 metrov (43,39 s) skončil tím AK Spartak Dubnica nad Váhom na druhom mieste.
Barytón

Barytón (, , , ) je podľa základnej definície označenie pre klasický mužský stredný hlas, ktorého poloha a farba sa nachádza medzi tenorom a basom. U mužov je to najbežnejší typ hlasu. Tiež ide o pomenovanie dychového hudobného nástroja, pr. barytón saxofón, ktorý má najhlbší zvuk spomedzi štyroch druhov saxofónov (alt, soprán, tenor a barytón). Pojem však súvisí aj s inými hudobnými nástrojmi.
Slovo barytón ma pôvod v gréckom βαρυτονος, znamenajúc hlboké, alebo ťažké znenie. Hudba pre tento typ hlasu je v zborovej hudbe obyčajne písaná v rozpätí od F (F veľké) po f1 (jednočiarkové), v opere môže siahať až po a1. U žien ide v hlasovom rozpätí o jednu oktávu pod mezzosopránom.
Noticka

Noticka alebo drobnička je základný žurnalistický žáner, ktorý má podobu krátkej správy zväčša sa skladajúcej iba z jednej vety nasýtenej uvedenými faktografickými údajmi. 
Príklad.
Medicína 21. storočia. Trojdňová medzinárodná konferencia o vplyve znečisťovania životného prostredia na ľudské zdravie sa počas víkendu konala v Lukove, okres Zlín. Zmyslom konferencie bolo podľa jej organizátorov okrem iného propagovať nové myšlienky a podnety na sústredené pôsobenie proti ohrozeniu svetovej populácie.
Druhy.
U noticky rozlišujeme štyri druhy: 
Rozsah.
Vzhľadom na jej charakter krátkej správy má veľmi stručný rozsah, niekedy len jednu vetu (pozri fleš), ktorá telegraficky informuje.
Argumentačný text

Argumentačný text je špecifický druh textu, založený na zámernom pôsobení na adresáta. 
Základné funkcie.
Podľa jazykovedca a profesora Jána Horeckého treba týmto pôsobením dostať do vedomia adresáta isté myšlienky, tvrdenia, tézy. Aby bolo pôsobenie účinnejšie, tvrdenia treba objasňovať výkladom alebo príkladom a odôvodňovať vhodnými argumentmi. 
Pri istých typoch argumentačných a persuazívnych (ovplyvňujúcich) postupov sa formujú aj osobitné slohové postupy (ovplyvňovací, presviedčací), ale aj slohové útvary (argumentačný útvar, argumentačný text). 
Príklad.
Víno
Síra pôsobí na nervy
Hovorí sa: Vo víne je pravda (In vino veritas) Jedno nám však etiketa na fľašiach neprezrádza: Je v ňom priveľa síry. Zákon o potravinách nariaďuje: "Odsírovať"! Koľko síry môže človek bez obáv skonzumovať? Päťdesiat miligramov, hovorí svetová zdravotnícka organizácia. Avšak len jedna fľaša červeného vína obsahuje približne 200 miligramov síry, suchý biely hroznový výber dokonca 400 miligramov. Síra ničí vitamín B1, ktorý je dôležitý pre nervový systém. Tip: Pite suché vína. Je v nich menej síry. Podľa možnosti nie viac ako štvrť litra.
Vlastnosti.
Dá sa povedať, že snaha ,vyvolať zmenu stavu vedomia" je zámerom každého žurnalistického textu. Napriek vlastnostiam textu argumentačného, môžeme tento žáner zaradiť k výkladovému slohovému postupu. 
Vlastnosti ktorými ďalej oplýva sú objektívnosť, gnómickosť, tie však podliehajú štýlovej a žánrovej norme situácie, v ktorej text komunikuje.
Interview (novinárstvo)

Interview alebo rozhovor je žáner, ktorý sprostredkúva informáciu o fakte, ktorým je istá udalosť alebo istý jav a zároveň sprostredkúva informáciu o osobe, ktorá na základe otázok o daných udalostiach a javoch vypovedá. Komunikované informácie pritom môžu byť vyvážené, alebo sa v závislosti od zámeru môže posilniť jedna, alebo druhá zložka. 
Príklad.
"Myslíte si teda, že sa vedenie SNS snaží kauzami niekto rozložiť, tak aby ste sa rozišli ako už raz minulosti?"
- Nie, snažia sa stranu zdiskreditovať ako celok.
"A kto by sa o to mal snažiť?"
- Národniari sú červeným súknom pre všetkých. Národné sily sú aj v europarlamente nechceným dieťaťom. A možno chce niekto prekryť iné kauzy a krízu našimi kauzami. Zdá sa mi to veľmi čudné. Tých náhod a indícii z toho vyplývajúcich je zrazu trochu veľa.
Legendárny Pete Sampras je vo svojich 37. rokoch už šesť rokov na dôchodku. Zvláštny pocit.
"„Snažím sa stále niečo robiť. Máme s bratom Gusom rozbehnutých viacero projektov týkajúcich sa tenisu. Občas si aj zahrám, venujem sa golfu, cvičím. Byť iba doma s deťmi, to by som určite nevydržal"", priznal sa. Dominikovi Hrbatému, ktorý sa budúci rok tiež chystá zavesiť kariéru na klinec, však mimo mikrofónov prezradil: "„Tri-štyri roky na dôchodku a uvidíš, začneš sa nudiť.“" 
Možno aj preto si 14-násobný grandslamový víťaz po štyroch rokoch oddychu začal čas spestrovať exhibíciami.
"„Na nás kričali pri skúškach z balkóna. Nedá sa tomu vyhnúť, špeciálne u nás, na Slovensku. Inokedy sme sa stretli s názormi: chlapci, je to skvelé, ale tu nehrajte. Každý sa tvári, že šance na hranie rockovej hudby sú, ale keď príde k rozhodujúcemu momentu, tak je všetko inak"", hovorí SME v telefonickom rozhovore spevák, textár a basgitarista skupiny Martin Višňovský, ktorý tvorí skupinu spolu s Ľuboslavom Petruškom (gitara, klávesy), Tomášom Paľom (trombón) a Tomášom Višňovským (bicie, perkusie).
Rozsah.
Rozsah interview nie je stanovený. 
Jazyk.
Po jazykovej stránke je interview príťažlivým žánrom, pretože umožňuje spájanie dvoch komunikantov s potenciálne odlišným vzťahom ku komunikovanej realite a navyše s vlastným personálnym štýlom a s vlastným idiolektom. Je syntakticky pestrý a jazykovo variabilný. 
Vlastnosti.
Interview svojím charakterom zabezpečuje informačnú nasýtenosť i aktuálnosť. Z hľadiska pýtajúceho je často nositeľom pojmovosti a terminologickosti, u odpovedajúceho zase subjektívnosti i dynamickosti.
Faktografický údaj

Faktografický údaj je údaj, ktorý má vlastnosť faktografickosti. Faktografickosť je hlavný znak správy, s ktorou súvisia vecnosť a objektívnosť. 
Faktografické údaje hovoria o:
V konkrétnych žánroch má toto faktografické uplatnenie noticka.
Polyp krčka maternice

Polyp krčka maternice alebo cervikálny polyp je najčastejšie nezhubné tumorózne ochorenie krčka maternice. Vyskytuje sa prevažne u žien v prechode a klasicky sa prejavuje krvácaním medzi jednotlivými menštruačnými cyklami. Môže dosiahnuť veľkosť i niekoľko centimetrov.
Príčiny vzniku polypu môžu byť rôzne - najčastejšie metaplázia a zápalové zmeny cervikálnych žliazok.
Diagnostikuje sa hysteroskopicky a podobnou cestou sa i odstraňuje. Definitívnu diagnózu stanoví histologické vyšetrenie, v MR obraze má len nešpecifické charakteristiky polypoidnej expanzie.
Džehuti

Džehuti je transkripcia staroegyptského mena () a môže byť:
Kalitelnosť

Kaliteľnosť je schopnosť ocele zakaliť sa na martenizitickú štruktúru. Kaleniu, podobne ako všetkým typom tepelného spracovania s prekryštalizáciou predchádza austenitizácia.
Fábry

Fábry môže byť:
Dérer

Dérer alebo prechýlene Dérerová je priezvisko vyskytujúce sa prinajmenšom na Slovensku a v Česku. Na Slovensku sa jeho nositelia v roku 1995 nachádzali najmä v Bratislave (aspoň 23), Handlovej (21), Prievidzi (19) a Košútoch v Martine (9).
Profesor (pracovné označenie)

Profesor je pracovné označenie stredoškolského učiteľa. Ide však o pomenovanie a nie titul ("prof."), preto ho nemožno používať pred menom alebo ostatnými akademickými titulmi. Označenie profesor sa používa v rámci zdvorilosti. 
Označovanie učiteľov na vyššom stupni vzdelávania podstatným menom profesor má na Slovensku stáročnú tradíciu. Napr. ukážka z 18. storočia "Martin Morgenbesser, slobodny nationalskeg sskolj profesor". Aj zákonné úpravy z rokov 1919, 1926 a nariadenie vlády z roku 1934 im tento titul priznávalo.
Anatolij Pavlovič Arcebarskij

Anatolij Pavlovič Arcebarskij (; ; * 9. september 1956, Prosianaja) je bývalý ruský kozmonaut ukrajinského pôvodu, ktorý má za sebou päť mesiacov pôsobenia na orbitálnej stanici Mir. 
Život.
Po absolvovaní leteckého učilišťa v Charkove roku 1977 pokračoval v štúdiu v škole testovacích pilotov, pritom vykonával svoje povolanie vojenského letca. Bol zaradený do Kyjevského vojenského okruhu resp. Severokavkazského vojenského okruhu. V roku 1983 úspešne zakončil štúdium a odišiel študovať do Moskvy na Moskovský letecký inštitút (letecké inžinierstvo). Štúdium tu ukončil roku 1987. Medzitým pri štúdiu v rokoch 1985-1987 absolvoval základný kozmonautický výcvik. V roku 1991 absolvoval let do vesmíru. V Hviezdnom mestečku žil v rokoch 1988-1994. Po návrate z vesmíru nastúpil na štúdium na Vojenskú akadémiu Generálneho štábu, doštudoval roku 1996. V rokoch 1999-2003 bol poradcom pre vesmírne systémy pre Hlavný vojenský štáb Ruskej federácie v Moskve. Je ženatý. 
Let do vesmíru.
Do vesmíru sa dostal na palube kozmickej lode Sojuz TM-12 (misia katalogizovaná v COSPAR ako 1991-034A) v máji roku 1991. Loď s volacím znakom Ozón odštartovala z kozmodrómu Bajkonur a na jej palube bola trojica Arcebarskij, Sergej Krikaľov a Helen Sharmanová zo Spojeného kráľovstva. Dva dni po štarte sa loď spojila so stanicou Mir, posádka do nej prestúpila a krátko potom začala pracovať spoločne s predchádzajúcou posádkou. Tá zo stanice aj so Sharmanovou 26. mája odletela na Zem. Arcebarskij s Krikaľovom tu ostali ako deviata základné posádka a strávili na stanici päť mesiacov. Anatolij tiež absolvoval šesť výstupov do otvoreného vesmíru kvôli práci mimo stanice. Strávil pri nich vo skafandre 31 hodín. Na stanici prijali nákladné lode Progress M-8 a Progress M-9. V októbri boli vystriedaní ďalšou základnou posádkou, ktorá priletela v lodi Sojuz TM-13. Dňa 10. októbra vzali na palubu Franza Viehböcka z Rakúska zo Sojuzu TM-13 a odleteli vo svojej lodi Sojuz TM-12 na Zem. Ešte toho istého dňa sa vrátili do Hviezdneho mestečka. 
Je registrovaný ako 248. človek vo vesmíre so 144 dňami strávenými v kozme.
Alexandr Nikolajevič Balandin

Alexandr Nikolajevič Balandin (; * 30. júl 1953, Friazino) je bývalý ruský kozmonaut, ktorý pracoval päť mesiacov na stanici Mir. 
Život.
Mladosť a výcvik.
Absolvoval Moskovskú vysokú technickú školu N. E. Baumana v Moskve a potom bol zamestnaný v NPO Energija v Kaliningrade pri Moskvy (dnes Koroľov) najskôr ako technik, potom od 8. decembra 1978 v sovietskom tíme kozmonautov NPO Energija. 
Let do vesmíru.
Z kozmodrómu Bajkonur letel koncom júla 1990, keď mu bolo 36 rokov, na palube sovietskej vesmírnej lode Sojuz TM-9. Loď bola po úspešnom štarte klasifikovaná v COSPAR pod označením 1990-014A. Spolu s ním letel Anatolij Soloviov z vojenského oddielu CPK. Po dvoch dňoch letu na obežnej dráhe sa pripojili k Miru, kde slúžila predchádzajúci posádka Alexandr Viktorenko a Alexandr Serebrov. Po piatich dňoch, dňa 19. februára, stará posádka v Sojuze TM-8 odletela na Zem. 
Nová, šiesta základná posádka Miru (Mir bol podľa COSPARu 1986-017A) dňa 21. februára preparkovala svoju loď k uvoľnenému čelnému stykovaciemu uzlu a pokračovala vo svojej práci na stanici. Dňa 3. marca sa k stanici pripojila nákladná loď Progress M-3, 20. apríla sa od stanice oddelila. Ďalšia zásobovacia loď Progress 42 bola pri stanici v máji. 
Súčasťou ich práce boli experimenty na československo-sovietskom zariadení Inkubator-2 (biologické experimenty), na stanicu inštalovali nový počítač, niekoľkokrát vystúpili v skafandroch do vesmíru, inštalovali stabilizovanú plošinu česko-slovenskej výroby ASP -GM s videospektrálnym prístrojom. 
Dňa 28. mája 1990 obaja kozmonauti po odlete Progressu 42 preparkovali svoju loď Sojuz späť k zadnému uzlu. 10. júna sa k stanici pripojil ďalší veľký modul Kristall, o necelý mesiac neskôr bol Sojuz opäť preparkovaný k prednému uzla. Medzičasom posádka pokračovala v plnení mnohých zadaných úloh. Začiatkom júla sa k stanici pripojila loď Sojuz TM-10 s novou základnou posádkou Gennadij Manakov a Gennadij Strekalov. Spoločne pracovali niekoľko dní na stanici, 9. augusta potom Sojuz TM-9 s rovnakou posádkou, s ktorou k Miru priletel, vykonal odpojenie a pristátie na Zemi od mesta Arkalyk. 
Je registrovaný ako 236. človek vo vesmíre sa 179 dni stráveným v kozme. Absolvoval 2 výstupy do voľného vesmíru (EVA), na ktorých strávil 10,5 hodiny. 
Po lete.
Z tímu kozmonautov odišiel 17. októbra 1994. Roku 2000 bol predsedom rady riaditeľov spoločnosti Lending.
Joseph M. Acaba

Joseph Michael Acaba (* 17. máj 1967, Inglewood, Kalifornia, USA) je americký hydrogeológ a od roku 2006 astronaut NASA. 
Životopis.
Mladosť a školy.
V roku 1990 na univerzitu v Santa Barbare (Kalifornia) úspešne ukončil štúdium geológie a o dva roky neskôr na University of Arizona získal v tomto odbore vysokoškolský titul. 
Zamestnanie, kariéra v NASA.
V roku 2004 bol zamestnaný na Dunnellon Middle School a toho istého roku sa stal (5. júna 2004) kandidátom na miesto astronauta u NASA (JSC, Houston). V roku 2006 bol medzi astronautov zaradený. 
Acaba bol nominovaný ako špecialista misie do posádky letu STS-119, ktorého štart bol naplánovaný na 4. decembra 2008. Po sérii odkladov posádka s Acabom odštartovala 16. marca 2009. Pri tejto misii bol na Medzinárodnú vesmírnu stanicu dopravený posledný pár solárnych panelov.
Kamptodaktýlia

Kamptodaktýlia (lat. "camptodactylia" z gr. "kamptos" + "daktylos" = "ohnutý prst") je znetvorenie ruky s trvalým ohnutím jedného alebo viacerých prstov, najčastejšie malíčka.
Príčiny.
Kamptodaktýliu môžu zapríčiniť viaceré vrodené ochorenia, napríklad
Stará planina

Stará planina (staršie "Balkán"; po srbsky a po bulharsky "Stara planina") je pásmové pohorie v juhovýchodnej Európe na Balkánskom polostrove. Tiahne sa v dĺžke okolo medzi vrchmi Vrška Čuka na hraniciach Bulharska a Srbska a zálivom Emine na pobreží Čierneho mora. Najvyššia časť pohoria sa nachádza v strednom Bulharsku. Najvyšším vrchom je Botev () nachádzajúci sa v Národnom parku Stredný Balkán. Pohorie dalo meno celému polostrovu a zohralo významnú úlohu pri vývoji bulharského národa.
Geografia.
Stará planina je súčasťou alpsko-himalájskej sústavy a nadväzuje na Karpaty. 
"Horská sústava Starej planiny" sa delí na:
Predbalkanat na severe postupne prechádza do Dolnodunajskej nížiny. Do vlastnej Starej planiny z juhu zasahuje 11 významných dolín (Zadbalkanske kotlovini), ktoré prebiehajú severojužným smerom od hraníc medzi Srbskom a Bulharskom na západe po Čierne more na východe, a na ktoré na juhu nadväzuje pohorie Sredna gora.
Stará planina (v širšom zmysle) sa skladá z menších geomorfologických celkov radených ako samostatné pohoria. Tieto sa zvyknú zoskupovať do týchto celkov: 
Vodstvo.
Stará planina je rozvodím medzi úmoriami Čierneho a Egejského mora. Pohorím prechádza najväčšia Bulharská rieka Iskar, ktorá v ňom vyformovala Iskarskú tiesňavu. Medzi ďalšie rieky, ktoré pramenia v pohorí, patrí Timok, Arčar, Lom, Cibrica, Ogosta, Skat, Vit, Osam, Jantra a Rusenski Lom. Pramení tu aj rieka Kamča, ktorá tečie priamo do Čierneho mora. V oblasti nie je zas najviac prameňov minerálnych vôd,ale aj napriek tomu sa tu nachádza niekoľko kúpeľných miest ako Varšec, Šipkovo a Vonešta Voda.
Geológia.
Stará planina je vrásové-násunové pohorie jurského až oligocénneho veku, ktoré vzniklo počas alpínskeho vrásnenia. Je súčasťou alpsko-himalájskej horskej sústavy, ktorá siaha od Álp až do Indonézie. Masy hornín boli tlačené približne na sever až severoseverovýchod na svoje predpolie tvorené Moeskou platformou. 
Z hľadiska regionálnej geológie sa Stará planina (balkanidy) delí na predbalkánsku zónu, zónu Starej planiny a strednogorskú zónu. Predbalkán je podobnej vrásovej stavby ako západoeurópske pohorie Jura. Zvyšok pohoria má typickejšiu príkrovovú stavbu s príkrovmi zahŕňajúcimi staré kryštalické horniny.
Joey Kramer

Joseph Michael Kramer (* 21. jún 1950, Bronx, New York, USA) je americký bubeník, najviac známy z pôsobenia v hardrockovej kapele Aerosmith, v ktorej pôsobí od roku 1970. 
Svojím výrazným štýlom sa na zvuku albumov podieľal rovnakou mierou ako Steven Tyler spevom, či Joe Perry gitarou. 
Kariéra.
Hudobne sa Joey Kramer začal ,oťukávať" ako štrnásťročný, v inštrumentálnej skupine The Medallions. Náznaky jeho kariéry sa však začali objavovať až v neskoršom veku, keď začal bubnovať na jedenásť kusovej rhytm and bluesovej súprave bicích, kedy objavil hudbu ktorá mala slúžiť ako jeho hlavný zdroj inšpirácie. Ako fanúšik blues-rockovej hudby dokonca v r. 1969 navštívil legendárny festival Woodstock v Betheli, a to spolu s budúcim kolegom z Aerosmith, Stevenom Tylerom. Festival mal však hygienické zádrhely do tej miery, že ho dvojica aj rýchlo opustila. V r. 1970 sa Joey opäť spojil s kamarátom Tylerom, ktorý spolu s gitaristom Joeom Perrym a basgitaristom Tomom Hamiltonom vytvorili základ pre novú skupinu. Steven Tyler, nádejný textár, navyše prenechal svoj bubenícky post a postavil sa za mikrofón. Joey nastúpil na jeho miesto a stal sa nemennou súčasťou kapely. Bol to tiež on, kto pomenoval najúspešnejšiu americkú rockovú kapelu ako Aerosmith.
Diskografia.
S Aerosmith:
Loren Acton

Loren Wilber Acton (* 7. marec 1936, Lewistown, Montana, USA) je bývalý americký astronaut, ktorý letel v raketopláne Challenger v roku 1985.
Stručný životopis.
V Montane absolvoval tieto školy: High School v Billingse a State College v Bozemane. Potom vysokoškolské štúdium na University of Colorado at Boulder. Získal titul doktora astrofyziky. Od roku 1964 do 1993 pracoval v Lockheed Palo Alto. Počas pôsobenia vo tejto spoločnosti sa prihlásil do NASA. V tíme pripravujúcich sa amerických astronautov bol od roku 1978 (mal 42 rokov). 
Po svojom lete do vesmíru zostal ešte rok v NASA, potom sa v roku 1986 vrátil k svojej práci vo firme Lockherd. Vo svojich 57 rokoch, v roku 1993 nastúpil ako profesor na univerzitu v Montane (Montana State University), kde tiež vyštudoval inžinierstvo. 
Je ženatý s Evelyn, rodenou Oldenburgerovou a má dve deti, ktoré sa volajú Cheryl a Stanley. 
Let do vesmíru.
Letel iba raz a to v roku 1985. Je zapísaný ako 177. človek vo vesmíre. Išlo o sedemdňový let na palube raketoplánu Challenger (misia STS-51-F). Na palube bolo laboratórium Spacelab.
James Craig Adamson

James Craig Adamson (* 3. marec 1946, Warsaw, New York, USA) je bývalý americký vojenský letec a astronaut z letov raketoplánmi.
Životopis.
V roku 1969 absolvoval United States Military Academy a v roku 1977 ukončil štúdium na Princeton University.
V roku 1980 potom nastúpil do výcvikového strediska v Houstone ako jeden z veliteľov a neskôr prešiel astronautickým výcvikom.
Lety do vesmíru.
Prvýkrát sa do vesmíru dostal na palube raketoplánu Columbia na konci leta roku 1989. Bol to päťdňový let a Adamson sa tu stal 218. človekom vo vesmíre. Zameranie misie bolo z väčšej časti vojenské, počas nej bola vypustené špionážne satelity na monitorovanie územia ZSSR. Spolu s Adamsonom boli v raketopláne Brewster Shaw, Richard Richards, David Leetsma a Mark Brown. Štart bol z mysu Canaveral, pristátie na základni Edwards.
Druhý let absolvoval v raketopláne Atlantis o dva roky neskôr. Aj tentokrát letelo päť ľudí, kapitán John Blaha, ďalej Michael Baker, Shannon Lucidová, David Low a James Adamson. Štart aj pristátie boli na Floride, let bol dlhší, s množstvom experimentov a s vypustením satelitu TDRS-E.
Po letoch.
Po svojich letoch sa stal viceprezidentom Lockheed Engineering and Sciences Co. V roku 2002 sa vrátil do NASA.
Thomas Akers

Thomas Dale Akers (* 20. máj 1951, St. Louis, Missouri, USA) je americký astronaut, ktorý absolvoval štyri lety raketoplánmi v období rokov 1990-1996. 
Životopis.
Thomas, neskôr prezývaný Tom, po základnej škole roku 1969 absolvoval strednú školu (Eminence High School) v Missouri a dostal sa na štúdium aplikovanej matematiky na University of Missouri. Po jej absolvovaní v roku 1975 sa vrátil ako učiteľ na strednú školu Eminence, kde strávil štyri roky. V roku 1979 nastúpil k vojenskému letectvu USAF, tu bol poverený analýzou dát u rakiet vzduch-vzduch. V rokoch 19821983 bol testovacím pilotom na Edwardsovej leteckej základni. Roku 1983 nastúpil major USAF Thomas Akers ako zamestnanec do Houstonu k NASA, kde v rokoch 19871988 absolvoval výcvik budúcich astronautov. Po ňom bol zaradený do kádru astronautov. Po absolvovaní letov do vesmíru sa vrátil učiť na University Rolla v Missouri. Tom je ženatý, jeho manželkou je Kaye Lynn rodená Parkerová a majú spolu dve deti, Daveho a Jessicu. 
Lety do vesmíru.
Po prvýkrát letel v októbri 1990 na palube raketoplánu Discovery. Štart bol ako zvyčajne na kozmodróme Cape Canaveral Air Force Station (USA, štát Florida). Štvordenná misia STS-41 (podľa COSPAR katalogizovaná 1990-090A) na obežnej dráhe Zeme sa zúčastnila táto pätica astronautov: Richard Richards, Robert Caban, Bruce Melnick, William Shepherd a nováčik Akers, ktorý tu bol ako letový špecialista. Splneným cieľom ich letu bolo dopraviť na cestu k Jupiteru európsku sondu Ulysses a vykonať sériu rôznych pokusov. Pristáli na základni Edwards v Kalifornii - (Mohavská púšť) 
Za dva roky letel do vesmíru druhýkrát v raketopláne Endeavour na misiu STS-49 (COSPAR 1992-026A). Spolu s ním na palube boli: Daniel Brandenstein, Kevin Chilton, Richard Hieb, Bruce Melnick, Pierre Thuot a Kathryn Thorntonová. Let bol dlhší, viac ako 8 dní, hlavným (a s problémami splneným) cieľom bolo opraviť dráhu 4,5 tonovej družice Intelsat 6, ktorá krúžila okolo Zeme na nevyhovujúcej obežnej dráhe. Pristáli na základni Edwards. 
Tretia let absolvoval opäť v raketopláne Endeavour v máji 1993, krátko pred svojimi 42 narodeninami. Misie STS-61 (COSPAR 1993-075A) sa spolu s ním zúčastnili Richard Cove, Kenneth Bowersox, Story Musgrave, kolegyňa z predchádzajúceho letu Kathryn Thorntonová, Švajčiar Claude Nicollier a Jeffrey Hoffman. Úlohou tejto skupiny astronautov bolo opraviť chybu zrkadla Hubbleovho vesmírneho ďalekohľadu, čo sa im podarilo. Raketoplán pristál na Floride. 
Štvrtým letom bola misia STS-79 (COSPAR 1996-057A) s raketoplánom Atlantis v septembri 1996. Posádka bola šesťčlenná v zložení William Ready, Terrence Wilcutt, Jerome Apt, Carl Walz a John Blaha. Leteli na orbitálnu stanicu Mir, kde Blaha zostal ako člen základnej posádky a z Miru sa vrátila na Zem po rekordnom, 188 dennom pobyte Shannon Lucidová. Na palube raketoplánu bolo tiež laboratórium Spacehab, ktoré využili na plnenie úloh. Pristáli bez problémov na Floride. 
Thomas Akers je registrovaný ako 232 kozmonaut s takmer 34 dňami strávenými v kozme. Pri štyroch výstupov do voľného priestoru (EVA) strávil v skafandri takmer 30 hodín. 
Jeho lety v skratke:
Tojohiro Akijama

Tojohiro Akijama (* 22. jún 1942, Tokio, Japonsko) je japonský novinár, ktorý bol zapísaný v roku 1990 ako 239. kozmonaut, keď v lodi Sojuz TM-11 odštartoval z kozmodrómu Bajkonur do vesmíru. V zahraničných prameňoch sa uvádza jeho meno ako Toyohiro Akiyama.
Životopis.
Po základnej a strednej škole absolvoval roku 1966 japonskú univerzitu National Christian Univ., Dept. of Social Sciences. V tom istom roku, keď mal 24 rokov, nastúpil ako redaktor v televíznej spoločnosti TBS (Tokyo Broadcasting System) v Japonsku. O päť rokov neskôr potom do BBC v Londýne (Spojené kráľovstvo), potom viedol pobočku TBS vo Washingtone (USA), aby sa nakoniec vrátil domov, do Japonska ako hlavný redaktor v oddelení zahraničného vysielania TBS.
V období rokov 19891990 absolvoval základný výcvik kozmonautov v CPKG v Sovietskom zväze. Za jeho výcvik a let na Sojuz spoločnosť TBS zaplatila sovietom v decembri 1990 12 miliónov USD.
Let do vesmíru.
Kozmická loď Sojuz TM-11 odštartovala z kozmodrómu Bajkonur 2. decembra 1990. Na palube lode bola trojica kozmonautov Viktor Afanasjev, Musa Manarov a Tojohiro Akijama. Cieľom bola sovietska orbitálna stanica Mir. Akijama sa tu na týždeň stal členom siedmej základnej posádky, ktorá tu slúžila dlhšiu dobu v zložení Gennadij Manakov a Gennadij Strekalov. Akijama odtiaľ niekoľkokrát pozdravil v televíznom prenose divákov svojej televíznej stanice. Manakov a Strekalov potom spolu s Akijamom v lodi Sojuz TM-10 pristáli 10. decembra 1990 na území Kazachstanu. Na Mire zostala ôsma základná posádka Afanasjev s Manarovom, loď Sojuz TM-11 zostala zaparkovaná pri stanici.
Majstrovstvá sveta klubov FIFA

Majstrovstvá klubov FIFA je medzinárodný futbalový turnaj, na ktorom sa zúčastňujú víťazi klubových kontinentálnych trofejí. Sú to víťazi Ligy majstrov, Copa Libertadores, pohára afrických osloboditeľov, ázijská Liga majstrov, Liga majstrov severnej a strednej Ameriky a Liga majstrov Oceánie a víťaz hosťujúcej domácej ligy. Predchodcom Majstrovstiev klubov FIFA je Interkontinentálny pohár.
Víťaz Ligy majstrov UEFA a Pohára osloboditeľov majú priamy postup do semifinále a víťaz Ligy majstrov OFC od roku 2007 musí odohrať zápas s víťazom hosťujúcej domácej ligy. Víťaz turnaja zinkasuje 5 miliónov $, porazený finalista 4 milióny $, víťaz zápasu o tretie miesto dostane 2,5 milióna $, štvrtý 2 milióna $, piaty dostane 1,5 milióna $, šiesty 1 milión $ a siedmy dostane 500 000 $. Celkovo sa rozdá 16,5 milióna $. Hráva sa od roku 2000 a od roku 2005 sa táto súťaž koná každoročne. Aktuálny víťaz je anglický klub FC Chelsea.
História.
Turnaj sa po prvýkrát odohral v roku 2000 v Brazílii. Pozostával z ôsmich účastníkov, šesť z nich boli víťazmi kontinentálnych majstrovstiev, ďalší boli víťaz brazílskej ligy a víťaz Interkontinentálneho pohára. Tento turnaj mal jeden problém, Manchester United musel odstúpiť z anglického pohára FA Cup aby sa mohol zúčastniť tohto turnaja. Tento problém vyvrcholil sporom organizácii FIFA a UEFA, obidvaja chceli prebrať kontrolu týchto majstrovstiev. Nakoniec ju získala FIFA. Finále hrali brazílske kluby Corinthians a Vasco da Gama ktoré podali otrasný výkon.
V roku 2001 sa mal konať druhýkrát tento turnaj v Španielsku s 12 tímami. Neuskutočnil sa kvôli finančnému kolapsu FIFA-vému marketingovému partnerovi International Sports and Leisure. V roku 2003 tento turnaj nemohli opäť spustiť. FIFA nakoniec zlúčili Interkontinentálny pohár s Majstrovstvami klubov. Posledné finále Interkontinentálneho pohára sa odohral v roku 2004. 11. decembra 2005 sa uskutočnil druhýkrát Majstrovstvá klubov FIFA.
V roku 2005 mal turnaj kratší priebeh ako predchádzajúci turnaj. Bolo to kvôli ročným obdobiam naprieč všetkým kontinentoch. Hralo sa na systém play-off, ale kontinentálny víťazi s CONMEBOLA a UEFA mali istú účasť v semifinále.
Na ďalší šampionát na rok 2006 sa oficinálny názov stal „Majstrovstvá klubov FIFA“. Tento turnaj sa konal v rokoch 2006, 2007 a 2008 v Japonsku a v rokoch 2009 a 2010 sa uskutoční v Spojených arabských emirátov. Od roku 2007 sa uskutočnil zápas o štvrťfinále z víťazom liga majstrov Oceánie a po prvýkrát s víťazom domácej ligy hosťujúcej krajiny s dôvodu o zvýšenie návštevnosti. V roku 2008 sa uskutočnil zápas o piate miesto z dôvodu rozdelenia finančných odmien.
Vo februári 2008 bol navrhnutý pohár pre víťaza turnaja. Víťaz mal právo si túto trofej ponechať až do ďalšieho finále turnaja. Spočiatku mali právo mať tento pohár až štyria predchádzajúci víťazi až do finále roka 2008 keď po víťazstve dostali toto práva Manchester United.
Zoznam.
(*) víťazstvo po predĺžení , (^) víťazstvo po penaltách
Líška hrdzavá

Líška hrdzavá (iné názvy:
líška obyčajná, staršie alebo ľudovo: líška; lat. "Vulpes vulpes" alebo "Canis vulpes") je druh cicavca z čeľade psovité. Obýva celú Holarktídu. Výskyt na Slovensku bol doložený na 93,5 % územia. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov líška hrdzavá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, populácia je stabilná.
Opis.
Líška sa príliš nelíši od pôvodných psov, vlkov, šakalov a ich príbuzných a od psov domácich stavbou svojho chrupu, zato sa však odlišuje pretiahnutým telom, dlhým hustým chvostom a mierne prehĺbeným výstupkom čelnej kosti. Jej dĺžka je 1,3 metra, z čoho 40 centimetrov pripadá na chvost, výška v záhlaví je naproti tomu len 35 cm, nanajvýš 38 centimetrov, váha 7 až 10 kilogramov. Hlava je široká, čelo ploché, papuľa, ktorá sa náhle zužuje, dlhá a tenká, oči sú šikmé a uši, ktoré sú pri koreni širšie a navrchu zašpicatené, sú vzpriamené. Telo sa zdá tučné pre dosť hustú srsť, ale v skutočnosti je veľmi štíhle, pritom však veľmi svalnaté a schopné najrozmanitejších pohybov. Nohy sú tenké a krátke, chvost dlhý a huňatý, kožušina veľmi hustá, bohatá a mäkká. Sfarbenie je plavo šedastočervené, čo sa úplne zhoduje s farbou pôdy. Hodí sa práve tak pre les listnatý, ako ihličnatý, pre les nízky alebo vysoký a rovnako pre pastviny ako polia a skaliská alebo kamenistú pôdu. Opatrne sa blížiacu líšku nemožno ani spozorovať, práve preto, že celé jej okolie je podobne sfarbené ako ona, takže s ním splýva.
Jednotlivé druhy líšok sa líšia od seba sfarbením. Líška žije v najväčšej časti severnej Afriky, v západnej a severnej Ázii. V mnohých krajinách sa vyskytuje hojne. Brloh si volí vždy s najväčšou opatrnosťou. Sú to hlboké, obyčajne rozvetvené dutiny, medzi koreňmi alebo na iných vhodných miestach.
Hlasové prejavy.
Líšky majú širokú škálu hlasov v rozsahu 5 oktáv. Podľa aktuálnych výskumov rozoznávame u dospelých líšok 12 a u mláďat 7 rôznych hlasových prejavov. Väčšina týchto hlasov sa dá zaradiť buď medzi kontaktné hlasy, alebo medzi interaktívne hlasy. Variácie sú potom dané vzdialenosťou volajúcich jedincov od seba (u kontaktných hlasov) a mierou agresivity (u interaktívnych hlasov).
Potrava.
Hlavnou potravou líšky v každom ročnom období sú menšie cicavce, hlavne rod hraboš. Tento poznatok prináša rozbor 300 žalúdkov (Bethlenfalvy 1935). Okrem hrabošov to boli len krt obyčajný, chrček poľný a syseľ pasienkový. Hlavný podiel drobných cicavcov potvrdzujú aj ďalšie rozbory žalúdkov líšok (120 - 34 prázdnych spracoval Soviš 1967 a 163 žalúdkov vyhodnotili Soviš &amp; Jedlovská 2005), kde z celkovej hmotnosti prijatej potravy tvorili malé druhy cicavcov 42,2 až 74,4 %. 
Vtáky sú ďalšou významnou zložkou potravy, spomínané rozbory žalúdkov uvádzajú 10 až 30,9 %. Ostatné druhy stavovcov (obojživelníky, plazy a ryby) tvoria len malý podiel od 0,8 až 2,1 %. 
Rastliny a ich plody tvoria dôležitú súčasť ich jedálneho lístka. Rozbory preukázali 9.1 až 18,7 %.
Líšky sa živia v malej miere aj bezstavovcami. V rozboroch žalúdkov boli zastúpené takto: hmyz od 1,6 až 7 %, mäkkýše a dážďovky od 0,5 po 2,9 %.
She Wolf (pieseň Shakiry)

„She Wolf“ je prvý singel z tretieho štúdiového albumu "She Wolf" anglického albumu speváčky Shakiry. Bol napísaný a zložený Johnom Hillom a Shakirou.
Loba.
Pieseň má aj španielsku verziu „Loba“, ktorá bude použitá na podporu predaja albumu v španielsky hovoriacich krajinách. Pieseň „Loba“ má byť hraná na rozhlasových staniciach od 29. júna 2009.
Videoklip.
Videoklip režíroval Jake Nava.
Staré Mesto (Liptovský Mikuláš)

Staré Mesto je centrálna mestská časť Liptovského Mikuláša. Intravilán je lokalizovaný v centrálnej časti katastrálneho územia Liptovský Mikuláš (severne od neho prevažne nezastavané plochy, južne Vrbica a Nábrežie). K 30. júlu 2009 tu žilo 5 820 obyvateľov.
Poloha.
Súčasťou urbanistického obvodu je historické centrum mesta, sídlisko Staré mesto, tzv. Západné mesto (na západ od historického centra), tzv. Severné mesto (prevažne obytné štvrte severne a východne od centra), časť priemyselnej zóny (východne od centra) a tiež obytná zástavba v priestore medzi Garbiarskou ulicou, Váhom a sídliskom Nábrežie. Na západe je hranicou rieka Váh, na severe intravilán ohraničuje železničná trať a na juhu nadväzuje na mestskú časť Vrbica a sídlisko Nábrežie.
Charakteristika.
Mestská časť sa vyznačuje hustou zástavbou, vysokou koncentráciou obchodných prevádzok, inštitúcií a zariadení poskytujúcich rozmanité služby. Osami územia sú ulice 1. mája, Garbiarska ulica, Jánošíkovo nábrežie, Štúrova, Hollého, M. M. Hodžu, Štefánikova, Podtatranského a kpt. Nálepku. Po týchto uliciach premáva väčšina autobusových spojov mestskej a prímestskej dopravy. Na území mestskej časti je lokalizovaná autobusová aj železničná stanica.
Inštitúcie.
Z dôležitých inštitúcií sa tu nachádzajú:
Závod protipožiarnej ochrany Železníc Slovenskej republiky

Závod protipožiarnej ochrany železníc Slovenskej republiky bol závodný hasičský zbor Železníc Slovenskej republiky, ktorého hlavnou úlohou bolo dbať na bezpečnosť železničných tratí a v prípade potreby vykonávať záchrannú činnosť.
Po zrušení závodu v roku 2014 pri železničných udalostiach zasahujú príslušníci Hasičského a záchranného zboru.
Dejiny.
Už v roku 2008 Ministerstvo dopravy, pôšt a telekomunikácií uvažovalo o presune požiarnej ochrany na Hasičský a záchranný zbor. Želeničný hasiči pred zrušením fungovali 60 rokov. V marci 2014 boli pochybnosti o potrebe závodných hasičov. Po zrušení v roku 2014 prešla časť zamestnancov (tri útvary) pod ZSSK. Útvary Bratislava, Nové Zámky a Košice mali prejsť pod ZSSK, útvary Zvolen, Žilina a Čierna nad Tisou mali prejsť na ŽS Cargo.
Činnosť.
V roku 2008 zamestnával 178 ľudí a 9 riadiacich pracovníkov. Za trojročné obdobie 20052007 došlo v rámci ZSSK k 83 požiarom a ku škode 541 061 eur, ale uchránených bolo 7,6 mil. eur. V prípade ŽS Cargo v rovnakom období k 80 požiarom, škode 272 190 eur a uchránenému majetku 5,5 mil eur. V roku 2013 boli na hasičskú činnosť vydané 4 mil eur. Počas roka mali približne 200 zásahov. 
Útvary.
V roku 2008 boli zboru útvary rozmiestnené nasledovne:
Vozidlá.
Vozidlá používané Závodom protipožiarnej ochrany železníc SR:
Rīgas radio un televīzijas tornis

Rīgas radio un televīzijas tornis (doslova: Rižská rozhlasová a televízna veža) je najvyššia stavba v Pobaltských štátoch. Bola postavená v rokoch 1979 až 1986 v Rige. Je vysoká 368,5 m a po Ostankinskej televíznej veži (540,1 m) a Televíznej veži v Kyjeve (385 m) je to tretia najvyššia samostatne stojaca stavba v Európe. Vo výške 97 metrov sa nachádza rozhľadňa.
Na vežu sa dá dopraviť pomocou dvoch výťahov v severovýchodnom a juhozápadnom pilieri. Tretí pilier obsahuje schodisko. Veža začala vysielať v roku 1986.
Vrbica-Nábrežie

Vrbica-Nábrežie je mestská časť Liptovského Mikuláša. 
Polohopis.
Vytvára južnú časť intravilánu mesta a jej súčasťou sú sídliská Nábrežie a Vrbica-Sever, vo Vrbici sa nachádza zástavba rodinných domov. K 30. júlu 2009 tu žilo 8 535 obyvateľov.
Mestskú časť z juhu obteká rieka Váh, na východe hraničí s mestskou časťou Okoličné a na severe so Starým Mestom. Má prevažne obytnú funkciu, vo východnej časti sa nachádza priemyselný areál (Kožiarske závody, bývalý Maytex). Severným okrajom mestskej časti prechádza cesta I. triedy č. 18. Osami mestskej časti sú Ulica 1. mája, Priemyselná ulica, Alexyho ulica, Borbisova ulica, Ulica J. Janošku, Vrbická ulica a Kollárova ulica. 
Občianska vybavenosť.
Je tu lokalizovaný centrálny cintorín Vrbica. Z významných inštitúcií tu sídlia napr. Úrad životného prostredia, Stredné odborné učilište (bývalé SOU kožiarske a textilné), Evanjelická spojená škola, dve základné školy, Rímskokatolícky farský úrad Vrbica a iné.
Sultán bin Salmán bin Abd al-Azíz Ál Saúd

Sultán bin Salmán bin Abd al-Azíz Ál Saúd (, * 27. jún 1956, Rijád, Saudská Arábia) je saudskoarabský princ a prvý kozmonaut, keď v roku 1985 absolvoval let na americkom raketopláne.
Životopis.
Sultán bin Salmán bin Abd al-Azíz Ál Saúd je synovcom saudskoarabského kráľa. Je absolventom University of Denver v USA. V rokoch 1982-1984 bol zamestnaný na ministerstve informácií v Saudskej Arábii, potom bol krátko v Saudskoarabskom olympijskom informačnom výbore v Los Angeles, v roku 1984 sa stal členom vedenia saudskoarabskej televízie. Toho istého roku ho prijali do tímu pripravujúcich sa kozmonautov v NASA, podrobil sa výcviku, absolvoval let a z tímu NASA v roku 1986 odišiel. 
Let do vesmíru.
Zúčastnil sa misie piateho letu raketoplánu Discovery v júni 1985. Let trval 7 dní, počas neho posádka vypustila na obežnú dráhu Zeme tri družice: Morelos 1, Arabsat 1B a Telstar 3. Štart bol z rampy 39 na Cape Canaveral Air Force Station. Ál Saúd mal za úlohu snímkovať Arabský polostrov s cieľom objaviť nové náleziská ropy a zemného plynu. Sedemčlennej posádke velil kpt. Daniel Brandenstein, ďalej leteli John Creighton, Steven Nagel, John Fabian, Shannon Lucidová a francúzsky kozmonaut Patrick Baudru. Raketoplán po splnenej misii pristál na základni Edwards v Kalifornii.