Slavkovský štít

Slavkovský štít (; , , ) je rozložitý vrch v Tatrách na Slovensku. Vypína sa nad Starým Smokovcom, približne severozápadne od Popradu. 
Názov.
Už v roku 1717 ho v latinskej podobe Szalokiensis mons. spomína Juraj Buchholtz st. Pri opise jeho výstupu na vrchol v roku 1664 (pozri text o výstupoch) používa názov Schlackendorffer rundte Spitze (okrúhly Slavkovský štít). Názov od začiatku 19. storočia vychádza z materskej obce Veľký Slavkov. Chotár tejto obce siahal hlboko do Vysokých Tatier a tretina výmery jej území bola práve v horách.
Poloha.
Nachádza sa na juhovýchode strednej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území mesta Vysoké Tatry. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaný Nový a Starý Smokovec a Tatranské Zruby, južne leží Tatranská Polianka a Nová Polianka, juhozápadne Vyšné Hágy a Štrbské Pleso a východne Tatranská Lomnica a Tatranská Lesná. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a na hrebeni sa stretávajú hranice národných prírodných rezervácií Slavkovská dolina a Studené doliny.
Opis.
Slavkovský štít sa nachádza na konci mohutnej rázsochy, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Východnej Vysokej () v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. Štít je budovaný z granodioritu. Jeho hrebeň oddeľuje Veľkú Studenú dolinu a Slavkovskú dolinku, ktorá je vetvou mohutnej Velickej doliny. Voda zo severných svahov hrebeňa odteká Studeným potokom do rieky Poprad, z juhozápadných odteká prítokmi Slavkovského potoka. 
V roku 1813 sa z vrcholovej kopy zrútili mohutné skalné bloky a mura, ktorá stiekla do Veľkej Studenej doliny, kde sú jej pozostatky dodnes. Podľa niektorých predpokladov mohol byť Slavkovský štít dovtedy najvyšším vrcholom Vysokých Tatier.
Západným smerom sa nachádza Kotlový štít (), Gerlachovský štít (), Veľká Granátová veža (), Bradavica (), Východná Slavkovská veža (), Slavkovská kopa (), Východná Vysoká () a Svišťový štít (), severným Malý Javorový štít (), Javorový štít (), Široká veža (), Prostredný hrot (), Lomnický štít () a Malý Kostol (), východným Veľká Lomnická veža (), Zadný Oštep () a Slavkovský nos () a južným Senná kopa () a Veľký Krížny kopec (). Na vrchol vedie značená turistická trasa.
Výhľady.
Turisticky sezónne voľne prístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné okolité doliny a vrcholy Vysokých Tatier, no tiež Podtatranská kotlina, veľká časť Nízkych Tatier, Kozie chrbty, Spišsko-gemerský kras, Volovské, Slanské a Levočské vrchy.
Prístup.
Vrch sa nachádza na území národných prírodných rezervácií a Tatranského národného parku, no vďaka značenému chodníku a znamenitému výhľadu je hojne navštevovaný. Slavkovský štít je so svojou výškou jedným z najvyšších zdolateľných vrchov bez použitia horského vodcu alebo horolezeckej techniky. Na vrch sa dá vystúpiť po modrej turistickej značke zo Starého Smokovca alebo z Hrebienka. Výstup trvá 5:15 hod., zostup 3:50 hod. Výstup je stredne náročný, zdĺhavý. 
Výstupy.
Prvý zaznamenaný výstup na vrchol Slavkovského štítu uskutočnil 25. júla 1664 Juraj Buchholtz starší (1645 - 1724) a jeho priatelia. Zmienil sa o ňom v roku 1719 v diele: "Das weit und breit erschollene Ziepser Schnéé- Gebürg", ktoré tlačou vyšlo až v roku 1899 v Levoči. Výstup so zostupom im trval tri dni, čo je neklamným dôkazom toho, že pohyb vo vysokohorskom teréne, kde bola len takmer nepriechodná kosodrevina, bol veľmi namáhavý a nebezpečný. Odvážlivcov ohrozoval nielen neschodný terén, ale aj dravá zver a nevyspytateľné počasie. Na vrchol stúpali východným hrebeňom, pričom ich niekoľkokrát zakryla nepreniknuteľná perina oblakov. Z jedenásťčlennej Buchholtzovej spoločnosti, na vrchol vystúpili iba štyria - Buchholtz st., vodca pytliak neznámeho mena, kantor zo Spišskej Soboty Martin Jani a študent Matin Weiser (Veisser). Na štíte boli asi o jedenástej hodine predpoludním a zdržali sa tam dve hodiny. Na vrchole vystrelili niekoľko rán z pušky a počúvali ozvenu. Potom ich prekvapila búrka s krupobitím, po nej však už v peknom počasí zostúpili. 
Prvý zimný výstup uskutočnil 15. januára 1873 hotelier z Veľkej a správca Starého Smokovca Eduard Blasy. Na vrchol vystúpil s učiteľom Jánom Gellhoffom.Prvá smrteľná nehoda počas túry bola zaznamenaná v auguste 1921, kedy nemenovaný český turista spadol zo skaly.