burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Stredoškolská odborná činnosť

Stredoškolská odborná činnosť, skrátene SOČ, je súťaž Štátneho inštitútu odborného vzdelávania na Slovensku zameraná na 17 odborných oblastí a záujmová činnosť žiakov denného štúdia gymnázií, stredných odborných škôl a konzervatórií vo veku od 15 do 21 rokov. Je zväčša prípravou na praktickú maturitnú skúšku. Práci na tejto činnosti sa venujú v škole v čase vyučovacieho procesu aj mimo vyučovania vo svojom voľnom čase. Žiaci svoju prácu môžu riešiť samostatne alebo v kolektíve a za pomoci školiteľa alebo konzultanta, ktorého meno a pracovisko uvedú na titulnom liste písomnej časti svojej práce.
Cieľom súťaže je podpora talentu a vyhľadávanie nadaných žiakov, rozvíjanie tvorivosti, vedomostí a odborných teoretických alebo praktických skúseností. Podmienkou je písomná odborná práca a registrácia.
Zrealizovaný projekt sa najprv obhajuje na školskom kole Stredoškolskej odbornej činnosti a po postúpení nasleduje jej krajské kolo. Pri úspechu na krajskom kole má žiak možnosť obhajoby projektu aj na medzinárodných súťažiach. Výsledky bývajú zohľadnené pri prijímaní na vysokú školu.
Kostol svätého Jána Evangelistu (Dravograd)

Kostol svätého Jána Evangelistu (), známy aj ako Farský kostol svätého Jána Evangelistu () je budova stredovekého kostola z konca 14. storočia nachádzajúca sa v centre dediny Dravograd v občine Dravograd v historickom tradičnom regióne Koroška v Slovinsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Kostol bol dokončený v roku 1386. Je jedným z dvoch kostolov v dedine.
Od začiatku bol farským kostolom. Farnosť sa sem presunula z druhého kostola v Dravograde – kostola svätého Vida - kde sídlila od roku 1237, kedy bola do Dravogradu premiestnená salcburským arcibiskupom Ebehartom II.
V období tureckých nájazdov bol kostol poničený, bol však obnovený. V súčasnosti je vzhľad kostola barokový.
Počas Prvej svetovej vojny patril kostol aj s farnosťou pod správu terstskej diecézy. V súčasnosti patrí kostol a farnosť pod mariborské arcibiskupstvo.
Referencie.
IÉSEG School of Management

IÉSEG School of Management je európska biznis škola nachádzajúca sa v Lille a La Défense. Bola založená v roku 1964.
Charakteristika.
IESEG je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 7 500 absolventov. Významnými absolventmi sú Christophe Catoir (CEO Adecco France) a Nicolas Wallaert (CEO Cofidis France).
Umiestnenia v rebríčkoch.
V roku 2019 sa biznis škola umiestnila na 33. mieste v globálnom rebríčku Financial Times.
Zoznam častí seriálu Susedia (8. séria)

Nasledujúci zoznam je zoznam častí 8. série seriálu Susedia.
Hrad Beaumaris

Hrad Beaumaris (po walesky "Castell Biwmares", po angl. "Beaumaris Castle") je nedokončený waleský stredoveký hrad z prelomu 13. a 14. storočia ležiaci v meste Beaumaris (po walesky "Biwmares") na ostrove Anglesey (po walesky "Ynys Môn") v historickom regióne Gwynedd v severnom Walese. 
Názov.
Názov hradu je odvodený od lokality na ktorej bol postavený. Jednalo sa o bažinatý terén a názov pochádza z normansko-francúzskeho výrazu „beau mareys“, alebo „beau marais“, ktorý sa dá preložiť ako „krásne bažiny“.
Charakteristika a dejiny.
Hrad bol postavený anglickým kráľom Eduardom I. v rámci jeho kampane dobývania Walesu, pod vedením jeho dvorného architekta Jamesa zo Saint George. Jedná sa o posledný hrad postavený Eduardom I. na území Walesu. Jedná sa zároveň o najväčší hrad vo Walese postavený Eduardom I..
Hrad sa vyznačuje takmer dokonale symetrickým tvarom. Areál bol obkolesený vodnou priekopou.
Obranná časť komplexu pozostáva z koncentrického obranného múru v ktorom sa nachádza šesť symetricky rozložených obranných veží a dve vrátnice. Táto stavba je obkolesená nižším vonkajším osemuholníkovým obranným múrom, ktorého súčasťou je 12 cylindrických veží a ďalšie dve vrátnice. Na vonkajšom obrannom múre sa nachádzalo až 300 pozičných miest pre lukostrelcov. Priestor medzi vnútorným a vonkajším obranným múrom dosahuje šírky okolo 18 metrov. Vonkajšie múry pevnosti dosahovali hrúbky až 3,7 metra.
S plánovaním postavenia hradu sa začalo pravdepodobne v roku 1283, keď kráľ Eduard I. navštívil Anglesey a rozhodol, že neďaleké mesto Llanfaes bude jeho sídelným miestom na tomto ostrove. Výstavba sa začala v roku 1295. Zo začiatku výstavba napredovala veľmi rýchlo a účastnilo sa na nej až okolo 2600 robotníkov. V roku 1298 sa výstavba z dôvodu nedostatku financií značne spomalila. S výstavbou hradu sa ešte nejaký čas pokračovalo, ale veľmi pomalým tempom a okolo roku 1330 bola stavba úplne zastavená.
Nikdy sa tak úplne nedokončili vnútorné priestory pevnosti a ani hradné veže nedosahujú pôvodne plánovanej výšky. Najviac sa tento krok dotkol výstavba jednej z brán, tzv. Llanfaes gate, ktorá bola prerušená hneď na začiatku.
Paradoxne tak tento hrad nijak nezasiahol do vojnovej kampane proti Walesu vedenej Eduardom I., z dôvodu ktorej bol postavený. Vojnové udalosti sa ale hradu úplne nevyhli. V roku 1403 bol hrad zabraný waleským vojskom v priebehu povstania Owaina Glyndŵra, ale v roku 1405 bol znovu dobytý kráľovským vojskom. Ďalších vojnových akcií bol hrad svedkom v priebehu Anglickej občianskej vojny, kedy bol v roku 1642 obsadený jednotkami vernými Karolovi I., ktoré hrad držali až do roku 1646.
Hrad je súčasťou svetového dedičstva UNESCO. Na zoznam svetového dedičstva UNESCO bol hrad zapísaný spolu s ďalšími hradmi vybudovanými Eduardom I. v rámci jeho kampane dobývania Walesu pod názvom „Castles and Town Walls of King Edward in Gwynedd“ v roku 1986.
Orhan I.

Orhan I. alebo Orchan I. (osm. tur. ورخان غازی، اورخان بن عثمان بن ارطغرل, mod. tur. "Orhan Gazi"; "*" okolo 1281, Söğüt†Marec 1362, Bursa) bol druhým vládcom Osmanskej ríše, vtedy známej ako Osmanský bejlik alebo emirát. Vládol v rokoch 13261362. Jeho otcom bol zakladateľ osmanského štátu Osman I., matkou Rabia Bala Malhun Hatun. Jeho starým otcom bol Ertuğrul. Významné boli jeho štátne reformy, vytvorenie stále armády, či založenie prvej madrasy v Izniku. Do obdobia počiatku jeho vlády sa taktiež datujú prvé osmanské mince.
O Orhanovej mladosti sa veľa zmienok nezachovalo.Svoju vojenskú kariéru Orhan započal už za vlády svojho otca Osmana, keď sa mu podarilo od Byzantskej ríše získať viaceré severoanatólske mestá, medzi nimi i budúce hlavné mesto Osmanského štátu Bursu (1326). Krátko na to Orhan po smrti svojho otca nastúpil na osmanský trón. V roku 1329 sa mu v bitke pri Pelekanone podarilo odraziť útok byzantského cisára Andronika III. a v priebehu rokov 13311341 sa Orhanovi podarilo od Byzantíncov získať mestá Nikája (İznik), Gemlik a Nikomédia (İzmit) s ich okolím. Po ovládnutí severnej Anatólie sa Orhan orientoval na dobývanie východných a južných území, ktoré podliehali rozličným tureckým rodom. V roku 1345 dobyl prímorské panstvo Karesi a v roku 1354 Gerede. V roku 1354 získal od Eretnovcov Ankaru. Následne sa opäť venoval bojom na západe, kde zasiahol do občianskych vojen v Byzantskej ríši.
V byzantskej občianskej vojne v rokoch 13411347 sa regent proticisár Ján VI. Kantakuzenos rozhodol oženiť svoju dcéru Theodoru s Orhanom, a využil osmanských bojovníkov v boji proti súperiacim silám Jána V. Palaiologa, čo Turkom umožnilo vyplieniť Trákiu a oboznámiť sa s miestnym prostredím. V byzantskej vojne so Srbi Kantakuzenos znovu požiadal Osmanov o pomoc, za čo Osmani v roku 1352 získali európsku pevnosť Çimpe (Tzymbe). O dva roky neskôr získal Orhanov syn Süleyman Paša zase obsadil byzantské mesto Kallipolis (Gelibolu), ktoré krátko pred tým v dôsledku zemetrasenia prišlo o svoje hradby. Osmani tak získali prvé územia v Európe. V nasledujúcom období Osmani pravidelne rabovali kresťanské územia a svoje nájazdy na čas pozastavili až po tom, čo bol Orhan prinútený uzavrieť s Byzantíncami dohodu o prepustení jeho syna Chálila, ktorého zajali a Byzancii odovzdali janovskí piráti. Asi v roku 1361 padol do rúk Osmanov trácky Didymoteichon, ktorý sa na niekoľko rokov stal hlavným osmanským sídlom. V roku 1362 Orhan zomrel a novým panovníkom sa stal jeho syn Murad I.
Ambrózia

Ambrózia môže byť:
Poznámka.
"Euphrasia officinalis" je druh (v 20. storočí dlhý čas mylne považovaný za neplatný) či komplex druhov (obyčajne značený dodatkom agg. k názvu) zahŕňajúci druh očianka Rostkovova ("Euphrasia Rostkoviana") a niektoré (resp. v najširšom zmysle mnohé) ďalšie taxóny/druhy z rodu "Euphrasia". Presný zoznam taxónov, ktoré zahŕňa, sa značne líši v závislosti od autora. Pokiaľ ide o Slovensko, v najširšom (teda tradičnom) zmysle druh "Euphrasia officinalis" zahŕňa okrem iného všetky druhy rodu "Euphrasia" vyskytujúce sa na Slovensku.
Stavebnícky náučný slovník

Stavebnícky náučný slovník je šesťdielna stavebnícka encyklopédia v slovenskom jazyku z rokov 1961-1969. 
Jeho hlavný autor Samo Šaling je známy aj ako jeden z autorov Veľkého slovníka cudzích slov.
Slovník vyšiel v nasledujúcich zväzkoch:
Sulfid

Sulfid alebo sírnik je zlúčenina síry s prvkami, ktoré máju nižšiu elektronegativitu ako síra. Väčšina sulfidov, hlavne kovové, sa považujú za soli kyseliny sírovodíkovej.
Minerály.
Existuje niekoľko stoviek sulfidových minerálov medzi najhojnejšie minerály patria pyrit, pyrotit, galenit, sfalerit, chalkopyrit a chalkozín.
Abecedne usporiadané významnejšie sulfidy:
ABB

ABB (Asea Brown Boveri) je švédsko-švajčiarska nadnárodná skupina podnikov so sídlom v Zürichu, poskytujúca technológie pre energetiku a automatizáciu. V roku 2010 sa umiestnila na 124. mieste v rebríčku časopisu "Forbes".
ABB je jedna z najväčších skupín podnikov v oblasti techniky na svete. Zamestnáva viac ako 147 000 zamestnancov v 100 štátoch a v roku 2010 mala obrat 31,6 miliárd dolárov. Na Slovensku skupina pôsobí od roku 1991 a v Česku pôsobí od roku 1992.
S akciami materskej spoločnosti ABB Ltd. (ktorá vznikla v roku 1999) sa obchoduje na švajčiarskej burze SIX Swiss Exchange, švédskej burze Stockholmsbörsen od roku 1999 a od roku 2001 aj na americkej New York Stock Exchange.
Skupina vznikla v roku 1988 postupným spojením dovtedajšej švédskej spoločnosti Allmänna Svenska Elektriska Aktiebolaget (ASEA) a švajčiarskej spoločnosti Brown, Boveri &amp; Cie. (BBC).
Žezkazgan

Žezkazgan (iný prepis: Žezkazġan, kazašskými písmami: Жезқазған, Jezqazǵan, do roku 2018: Jezqazğan; po rusky: Жезказган - Žezkazgan, do roku 1992: Джезказган - Džezkazgan, preto aj v slovenských textoch v minulosti Džezkazgan) je mesto v Kazachstane v Karagandskej oblasti.
Mesto vniklo v roku 1938, keď sa začali využívať zásoby medi v blízkosti. V roku 1973 tu vznikol veľký ťažobný a metalurgický komplex. Dnes sa tu okrem medi spracováva aj mangán a železo. 
Železnica vedie do mesta Karaganda, hlavného mesta oblasti. Cez mesto vedú európske cesty E018 a E123. V meste sa nachádza letisko.
Saranča

Saranča môže byť:
Saranče môže byť:
Poznámka.
V češtine je názov saranče (t.j. ako slovo v jednotnom i množnom čísle) ekvivalent slovenských oficiálnych zoologických názvov koník a koníky.
Kostol svätého Karola Boromejského (Viedeň)

 
Rektorátny kostol svätého Karola Boromejského (), známy skôr pod názvom Kostol svätého Karola () je budova barokového kostola vybudovaného v prvej polovici 18. storočia nachádzajúca sa na námestí Karlsplatz v historickom centre Viedne v Rakúsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
V kostole sa pravidelne konajú koncerty vážnej hudby.
Dejiny a charakteristika.
Kostol je postavený v barokovom slohu, ale na stavbe sú patrné aj vplyvy antickej, byzantskej a renesančnej architektúry. Antický grécky a rímsky vplyv je vidieť predovšetkým na stĺporadí nad hlavným portálom ako aj na dvoch mohutných stĺpoch pred kostolom vybudovaných podľa Trajánovho stĺpu v Ríme.
Vznik kostola súvisí s morovou epidémiou na začiatku 18. storočia. V dôsledku tejto udalosti dal cisár Karol VI. sľub, že v prípade, že mesto ustojí morovú epidémiu, dá postaviť kostol, ktorý bude zasvätený svätému Karolovi Boromejskému. Po skončení epidémia bola v roku 1713 oficiálne ohlasená výstavba kostola.
Kostol navrhol habsburský dvorný architekt Johann Bernhard Fischer von Erlach. Jedná sa o jeho posledné dielo. Zároveň je táto stavba považovaná za vrcholný výtvor tohoto architekta. Výstavba sa začala v roku 1716. Po smrti Johanna Bernharda Fischera von Erlacha v roku 1723 pokračoval v práci na budove jeho syn Joseph Emanuel Fischer von Erlach a pod jeho vedením bol kostol v roku 1737 aj dokončený.
Scéna na hlavnom oltári zobrazuje vstup sv. Karola Boromejského do neba. Fresky na vnútorných stenách kupoly sú dielom Johannesa Michaela Rottmayra a pokrývajú priestor až 1250 metrov štvorcových. Boli vyhotovené v rokoch 17251730. Fresky a väčšina ostatnej výzdoby interiéru a exteriéru vrátane stĺpov pred kostolom zobrazujú scény zo života sv. Karola.
Výška budovy v najvyššom mieste kupole dosahuje až 72 metrov.
Obrátený Carnotov cyklus

Obrátený Carnotov cyklus (iný názov Obrátený Carnotov obeh) je ideálny tepelný obeh pozostávajúci z vratných zmien (dvoch adiabát a dvoch izoteriem), ktorý prebieha medzi dvoma zásobníkmi tepla rôznej teploty rovnako ako priamy Carnotov cyklus. Obrátený Carnotov cyklus však prebieha v p-V diagrame proti smeru hodinových ručičiek. Spotrebúva mechanickú prácu a prenáša teplo zo zásobníka s nižšou teplotou do zásobníka s vyššou teplotou. 
Obrátený Carnotov cyklus opisuje prácu ideálneho tepelného čerpadla tzv. "Carnotovho tepelného čerpadla", alebo ideálneho chladiaceho stroja tzv "Carnotovho chladiaceho stroja".
Diagramy obráteného Carnotovho cyklu.
Jednotlivé fázy Carnotovho cyklu je možné podľa potreby znázorniť v rôznych diagramoch. p-V diagram vyjadruje závislosť tlaku od objemu, T-S diagram vyjadruje závislosť teploty od entropie. Cyklus prebieha proti smeru hodinových ručičiek (pozri obrázok). 
Energetická bilancia.
Energetická bilancia je rovnaká ako pri Carnotovom cykle, s rozdielom výmeny znamienok pre privedené/odvedené teplo a spotrebovanú/dodanú prácu. Namiesto účinnosti sa pre hodnotenie používajú dva parametre, v závislosti od účelu tepelného stroja. Pri označení "Wp" - spotrebovaná práca, "Q1" - odvedené teplo (z cyklu), "Q2" - prijaté teplo (do cyklu), "T1" - teplota teplejšieho zásobníka, "T2" - teplota chladnejšieho zásobníka možno určiť: 
Pre chladiaci stroj chladiaci faktor: 
a po zjednodušení:
Pre tepelné čerpadlo vykurovací faktor: 
a po zjednodušení:
Chladiaci faktor a vykurovací faktor obráteného Carnotovho cyklu sú maximálne dosiahnuteľné koeficienty výkonnosti pre akýkoľvek tepelný stroj pracujúci medzi zásobníkmi tepla s uvedenými teplotami. Všetky reálne skonštruované stroje budú mať tieto koeficienty nižšie.
Ľubomír Gregor

Ľubomír Gregor (* 19. júl 1943, Žilina – † 17. november 2016, Bratislava) bol slovenský herec.
Život.
V roku 1946 sa presťahovali do Bratislavy, kde vyštudoval herectvo na Vysokej škole múzických umení. V rokoch 1963 až 1965 pôsobil v žilinskom Divadle P. Jilemnického, po absolvovaní základnej vojenskej služby hral v rokoch 1967 až 1968 v KD Nitra, následne v Divadle Na korze. V roku 1971 a 1972 nemohol verejne vystupovať, no od roku 1972 až do 1989 hral na Poetickej scéne v Bratislave. Po ponovembrovej rehabilitácii sa v roku 1990 stal členom súboru Činohry Novej Scény. 1. apríla 1990 bol spoluzakladateľom a riaditeľom divadla Korzo´90, v roku 1995 bol pri zakladaní súkromnej televízie Markíza, kde bol riaditeľom Centra umeleckej tvorby. Po nezhodách a odchode sa stal umelcom v slobodnom povolaní.
Ľubo Gregor hral v asi 15 slovenských filmoch a cca 150 televíznych inscenáciách, no účinkoval tiež v mnohých zábavných a detských programoch. Napísal niekoľko televíznych scenárov a dramatizácií a režíroval televíznych Bakalárov a niekoľko divadelných inscenácíí. Za 45 rokov herectva stvárnil okolo 180 hlavných postáv v divadlách.
Za postavu Rabi Racobi v rovnomennom francúzskom filme získal Zlatú slučku. Ešte pred rokom 1989 bol členom Strany Slovenskej obrody a neskôr spoluzakladal Demokratickú stranu, kde bol členom predsedníctva.
Ľubo Gregor bol päťkrát ženatý a mal štyri dcéry.
Fontána znamení

Fontána znamení je fontána na Hlavnej ulici v Košiciach. Nachádza sa medzi košickým štátnym divadlom a súsoším Immaculata. 
Táto okrúhla fontána sem bola umiestnená pri poslednej veľkej rekonštrukcii Hlavnej ulice v rokoch 1994 – 1995. Autorom fontány je už nebohý známy košický sochár Arpád Račko. Pri tvorení fontány sa inšpiroval znameniami zverokruhu. Po obvode celej fontány sú všetky znamenia a vraví sa, že ak človek pohladká to svoje, splní sa mu želanie. V lete sú do nej ako v jedinej fontáne v Košiciach, nasadené japonské koi kapre. V zimnom období sa o ne starajú študenti klubu "Aqua Terra" Univerzity Veterinárskeho lekárstva a farmácie v Košiciach.
Čermeľský potôčik

Čermeľský potôčik je vodorovná fontána na Hlavnej ulici v Košiciach. Nachádza sa v južnej aj severnej časti tejto ulice. V južnej časti vedie od Rooseveltovej ulice až po Dolnú bránu a Námestie Slobody. V severnej časti vedie od súsošia Immaculata až ku budove bývalého Obchodnému domu Tesco.
Vznik.
Čermeľský potôčik bol vybudovaný dňa 9. mája 1997. Pôvodne potôčik tiekol do mesta z neďalekej lesnej lokality Čermeľ ako rameno rovnomenného Čermeľského potoka. Pre rozvoj mestskej hromadnej dopravy došlo v roku 1899 k zasypaniu pôvodného potoka a jeho zavedeniu do kanalizačného systému mesta.
Pred morovým stĺpom sa rozvetvoval po oboch stranách, aby sa zas spojil pri "Forgáčovom paláci" (terajšej Štátnej vedeckej knižnici). Takto sa vytvoril akýsi ostrov, ktorý sa stal sa centrom Košíc. Stála na ňom napríklad bývala radnica, ktorá sa nachádzala na mieste dnešného Štátneho divadla. Na tomto pomyselnom ostrove stál už v 13. storočí aj farský kostol a na jeho mieste neskôr súčasný Dóm sv. Alžbety a aj Kaplnka sv. Michala a okolo nej cintorín.
Potôčik mal výdatnosť od 50 do 400 sekundových litrov a viedlo ponad ním niekoľko desiatok mostíkov. Veľmi podobne vyzerá aj terajší obnovený potôčik, je ale upravenejší a taktiež podsvietený. Hlavný rozdiel je však v tom, že akože vyviera pri obchodnom dome Tesco a mizne v podzemí ešte pred samotným morovým stĺpom. Naspäť na povrch sa vracia podzemným potrubím, týmto spôsobom tvorí podzemný uzavretý cyklus. Voda, ktorá v ňom cirkuluje sa privádza tiež pod zemou z neďalekého Mlynského náhonu. Potôčik má hĺbku 15 cm a široký je 40 cm, takže je ideálny na brodenie počas horúčav. Zároveň zaručuje o čosi menšiu prašnosť a väčšiu vlhkosť v centre. Pri budovaní potôčika vznikla aj južná časť, ktorá dotvára na Hlavnej ulici akúsi súmernosť, no táto časť je dočasne nefunkčná. Torzo potôčika začínajúceho sa pred Štátnou vedeckou knižnicou, ale nie je na historickom mieste, lebo v tej oblasti jeho historický predchodca už odbočoval na Zvonársku ulicu.
Allison Janneyová

Allison Brooks Janney (* 19. november 1959 Boston, Massachusetts, USA) je americká filmová, televízna a divadelná herečka. V roku 2018 získala Oscara v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe za postavu LaVony vo filme "I, Tonya".
Životopis.
Janneyová sa narodila v Bostone, v štáte Massachusetts ale vyrastala v Ohiu v mestách Cincinnati a Dayton. Je dcérou bývalej herečky Macy Brooks Janneyovej a jej otcom je jazzový hudobník Jervis Spencer Janney Jr. Má dvoch bratov, Hala a Jaya. Navštevovala Miami Valley School v Daytone, kde bola v roku 2005 menovaná ako uznávaná absolventka.
Kariéra.
Jej herecké začiatky boli vo filmoch ako "As The World Turns", "Wolf", "Private Parts", tiež si zahrala menšiu rolu v dramatickom filme "David and Lisa" z roku 1998 po boku herečky Brittany Murphy. Jedna z jej väčších úloh prišla v roku 1999, v seriáli "Západné krídlo" kde stvárnila postavu C.J. Creggovej. V seriáli si zahrala až do úplného konca v roku 2006. Za svoju hereckú rolu získala niekoľko ocenení, napríklad štyri nominácie na Zlatý glóbus. Vo filmoch aj naďalej hrala skôr vedľajšie úlohy ako napríklad v romantickej komédií "10 Things I Hate About You" alebo v dráme "American Beauty".
V roku 2002 zahviezdila po boku hereckých legiend ako Meryl Streepová, Nicole Kidmanová a Julianne Moore vo filme "The Hours". Jej postava bola priateľkou Meryl Streepovej. O rok neskôr sa začala zaujímať o dabing, jej hlas možno počuť v originále animovaného filmu "Hľadá sa Nemo", kde prepožičala svoj hlas morskej hviezdici.
V roku 2007 stvárnila nevlastnú matku Ellen Pageovej, v dráme "Juno". Objavila sa tiež v 9 epizódach seriálu "Masters of Sex" od roku 2013 do roku 2015. Za stvárnenie svojej postavy si odniesla domov ocenenie Emmy v kategórií Najlepšia hosťujúca herečka v dramatickom seriáli. V roku 2013 dostala hereckú rolu od režiséra Chucka Lorreho v seriáli "Mama" kde hrá po boku herečky Anny Farisovej. Janneyová získala za svoju hereckú úlohu nomináciu na Zlatý glóbus a získala v rokoch 2014 a 2015 cenu Emmy v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe v komediálnom seriáli. V roku 2017 hrala postavu LaVony Fay Goldenovej, vo filme "I, Tonya". Za svoju hereckú rolu získala množstvo ocenení, tiež aj Oscara, v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe.
Osobný život.
O svojom súkromí veľmi nehovorí. Je skôr introvert, meria 183 cm a má troch psov. Bola tri krát zasnúbená, avšak nikdy vydatá a nemá žiadne deti.
Laurie Metcalfová

Laura Elizabeth Metcalf (* 16. jún 1955, Carbondale, Illinois, USA) je americká filmová, televízna a divadelná herečka. Je známa zo seriálu "Roseanne" (19882018) či "Teória veľkého tresku" (20072019). V roku 2018 bola nominovaná na Oscara za film "Lady Bird".
Životopis.
Pohádza zo štátu Illinois, jej matka bola knihovníčka a otec bol finančným riaditeľom jednej z miestnych univerzít. Odmalička sa venovala množstvu krúžkov ako príklad balet či bejzbal. Študovala divadelnú tvorbu na Illinois State University. Krátko po doštudovaní začala hrávať v rôznych divadlách. Tiež účinkovala aj na Broadwayi.
Kariéra.
Jej herecká kariéra odštartovala plne až v roku 1988 keď dostala úlohu v seriály "Roseanne". Jej postava sa volala Jackie a bola sestrou hlavnej hrdinky Roseanne (Roseanne Barrová) podľa ktorej je aj seriál pomenovaný. V roku 1995 sa začala zaujímať o dabing a prepožičala svoj hlas v animovanej rozprávke "Toy Story", jednej z postáv, konkrétne matke Davisovej, Andyho mame. V roku 1997 si zahrala v horore Wesa Cravena, "Vreskot 2", kde jej rola bola reportérka, ktorá nadbieha a obdivuje Gale Weathers (Courteney Coxová) a chce sa veľmi priblížiť jej práci. Od roku 1999 do roku 2000 hrala v seriály "The Norm Show" ktorý nemal moc dobré ohlasy. V roku 2002 znovu dabovala animovaný film "Treasure Planet".
Od roku 2007 mala jednu z vedľajších úloh v seriály "Teória veľkého tresku", jej rola bola matkou hlavného hrdinu, Sheldona Coopera, ktorá je zároveň silnou náboženskou fanatičkou. Za svoj herecký výkon získala v roku 2015 nomináciu na Critics Choice Television Awards.
Od roku 2013 do roku 2015 hrala v komediálnom seriály "Getting On" po boku herečky Alex Borsteinovej a Niency Nashovej. Veľký úspech získala aj vďaka úlohe vo filme "Lady Bird", kde si zahrala spoločne so Saoirse Ronanovou. Metcalfová aj Ronanová získali za ich herecký výkon niekoľko nominácií, napríklad na Oscara, Zlatý glóbus či cenu BAFTA.
Osobný život.
V roku 1983 sa Metcalfová vydala za Jeffa Perryho, ktorý bol spoluzakladateľom divadelnej spoločnosti Steppenwolf. V rovnakom roku ako sa zosobášili sa im narodila aj dcéra Zoe. Manželstvo trvalo tri roky, rozviedli sa v roku 1986.
V roku 1992 sa vydala druhý krát, tento krát za Matta Rotha, kolegu zo seriálu "Roseanne". V novembri 1993 sa im narodil syn. Spoločne tiež hrali v roku 1994 vo filme "Blink" a v roku 1998 v dráme "Chicago Cab". V roku 2005 sa im narodila dcéra Mae Akins ktorú porodila náhradná matka. V roku 2006 si adoptovali šesťročného chlapca. V roku 2011 požiadal Roth o rozvod a ako dôvod uviedol nezmieriteľné rozdiely. Ich manželstvo bolo rozvedené v roku 2014.
Metcalfová o sebe tvrdí, že je tvrdý workoholik a že je na seba príliš prísna. Veľakrát uviedla, že má radšej divadlo, pretože sa tam cíti pohodlnejšie ako pred kamerami.
Ochechuľa

Ochechuľa alebo ochechula (v staroslovenčine a pod.: "ochechule") môže byť:
Ochechule môže byť:
Poznámka.
Prinajmenšom v zoologickom, botanickom a mytologickom význame je slovo ochechuľa/ ochechula/ ochechule bohemizmus.
Kostol svätého Petra na Kronskej gore

Kostol svätého Petra na Kronskej gore (), známy aj ako Farský kostol svätého Petra () je budova barokového kostola z prvej polovice 18. storočia nachádzajúca sa na vrchu Kronska gora (doslovne "Korunný kopec", alebo "Korunný vrch") nad dedinou Otiški Vrh v občine Dravograd v historickom tradičnom regióne Dolné Štajersko v Slovinsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Lokalita.
Kostol leží na vrchu Kronska gora v horskom masíve Pohorje nad dedinou Otiški Vrh v doline rieky Mislinja v nadmorskej výške 856 metrov nad morom. Ku kostolu vedie z dediny asfaltová cesta.
Dejiny a charakteristika.
Dobové pramene dokladajú, že kostol bol postavený na základe iniciatívy farára Jožefa Šrekingera z dediny Šmartno pri Slovenj Gradcu. Výstavba prebiehala podľa oficiálnych záznamov v rokoch 1739 - 1750. Nad vstupným portálom do kostola sú však ako doba výstavby uvedené roky 1725 - 1750. V roku 1750 bol kostol aj vysvätený. V roku 1891 bol kostol povýšený na farský.
Architekt budovy nie je známy. Predpokladá sa však, že ním mohol byť Johannes Fuchs, alebo Jožef Hoferj. Kostol je typickou ukážkou barokového slohu, ktorý v tej dobe dosahoval svojho vrcholu.
Výzdoba interiéru je pomerne prostá. Aj vyrezávaný hlavný oltár v kostole je pomerne jednoduchý a je dielom neznámeho majstra z konca 18. storočia. Štyri bočné oltáre, ktoré sa v kostole nahádzajú sú bohatšie zdobené a staršie než hlavný oltár. Maľby na bočných oltároch sú dielom slovinského maliara Janeza Andreja Straussa, ktorý ich zhotovil v rokoch 1744 - 1758.
Referencie.
Sporting Clube de Portugal (futsal)

Sporting Clube de Portugal je portugalský futsalový klub. Futsalová divízia je súčasťou športového klubu Sporting CP.
Káder mužstva.
Aktuálne k dátumu: február 2020
Kostol svätého Petra

Kostol svätého Petra môže byť:
Hradsko

Hradsko môže byť:
Larnax

Larnax ("larnax") je starogrécka pohrebná rakva.
Larnax (mn. č. "larnakes"), menšia rakva (sarkofág) v tvare truhlice s krytom alebo vane, bol vyrobený zvyčajne z hliny, menej z kameňa, kovu či dreva (niektoré boli bohato zdobené). Na Kréte sa používali hlavne kryté keramické larnakes na nízkych nohách. V Malej Ázii sa od 5. stor. pred Kr. objavovali tesané sarkofágy, ktoré si získali obľubu u bohatých v dobe helenistickej. Maľované drevené sarkofágy z helenistického obdobia sa zachovali aj v južnom Rusku. Grécky archeológ Manolis Andronikos v roku 1977 objavil v macedónskom mestečku Vergina komplex klenutých komorových hrobiek, ako napr. hrobku macedónskeho kráľa Filipa II., v ktorej sa nachádzal zlatý larnax s pozostatkami tohto kráľa.
Na Kréte sa larnax používal hlavne na pochovávanie detí a menej na pochovanie dospelých. Pohreby v larnakes sa na Kréte začali praktizovať v ranominojskom období III. (cca 2100 – 2000 pred Kr.) a ich popularita rástla v strednom minojskom období (pochovávalo sa aj v keramických pithoi – veľkých džbánoch). Po zjavnej prestávke v neskorominojskom období I., svoj zenit dosiahli koncom neskorominojského obdobia II. čoho dôkazom sú larnakes nájdené v najmenej 140 lokalitách na celom ostrove. Obe formy larnakes – zakrytá truhlica a vaňa – boli v tomto období bežné a obe sa vyvinuli na ostrove. Po skončení neskorominojského obdobia II. sa pohreby v larnakes na Kréte takmer úplne zastavili.
Výskyt larnakes (staršieho typu) mimo územia Kréty je vzácny a ich prítomnosť sa tam často považuje za cudzí prvok. Po prieskume šachtových hrobiek v Mykénach sa našiel iba jeden fragmentárny larnax, ale niekoľko ich bolo objavených v Tanagre (v Boiótii). Hrobky v Tanagre boli typické mykénske pohrebné komory. Každá z nich obsahovala jeden až tri larnakes s ľudskými kosťami (obvykle obsahovali iba jednu kostru, ale v hrobke č. 132 bola jedna výnimka, obsahovala dve kostry, muža a ženy), neporušené alebo poškodené kostry ležali i na podlahe alebo v plytkých jamách v spodnej časti pohrebnej komory. Pohrebné dary sa v larnakes nenašli, ale nachádzali sa často na zemi okolo nich. Je zvláštnosťou, že hrobky, ktoré obsahovali larnax boli miestneho typu, a že pohrebisko s larnakes v Tanagre sa podobá pohrebiskám s larnakes objavených v Gezeri (bol objavený v roku 1970, je datovaný do rokov 1450 až 1380 pred Kr.) a Akko v Izraeli. Zatiaľ ešte odborníci nevedia vysvetliť, ako sa myšlienka pochovávať v larnakes (nie samotných larnakes, ktoré boli zjavne miestnymi výrobkami) dostala do Kanaánu. Zdá sa, že tu išlo o príchod malých skupín Kréťanov do Kanaánu, ktorí boli buď obchodníkmi, alebo osadníkmi.
Americký archeológ Vance Watrous nemá pochýb o tom, že Kréťanov pri výrobe larnakes ovplyvnil tvar egyptských drevených pohrebných truhlíc (ktoré sa však nepoužívali ako rakvy) a v ich ikonografii (špirály, ryby, chobotnice, ľalie, vtáky, býky, ako aj minojské náboženské symboly akou je napr. dvojitá sekera) vidí vplyv egyptských predstáv o posmrtnom živote, najmä týkajúcich sa cesty zosnulého do záhrobia.
Post Malone

Austin Richard Post (* 4. júl 1995, Syracuse, New York, USA), známy pod umeleckým menom Post Malone, je americký reper, spevák, skladateľ,hudobný producent a country spevák. Získal uznanie za introspektívne písanie piesní, lakonický vokálny štýl a spôsob spracovania rôznych žánrov vrátane hip hopu, popu, country a rocku. Prvýkrát sa dostal do popredia v roku 2015 po vydaní debutového singla „White Iverson“. Následne podpísal zmluvu s hudobným vydavateľstvom Republic Records.
Debutový album "Stoney" (2016) sa zameriava na žánre trap a cloud rap. Získal komerčný úspech spolu so singlom „Congratulations“. V roku 2018 zlomil rekord amerického rebríčka "Billboard" Top R&amp;B/Hip-Hop Albums, pretože sa v ňom udržal 77 týždňov. Postov druhý album s názvom "Beerbongs &amp; Bentleys" (2018) debutoval na prvej priečke "Billboard" 200 a zaznamenal niekoľko rekordov v streamingu. Spolu so singlami číslo 1 rebríčka "Billboard" Hot 100, („Rockstar“ a „Psycho“), bol nominovaný na Cenu Grammy za album roka 2018.
Turné.
Predskokan
SpongeBob v nohaviciach

SpongeBob v nohaviciach alebo SpongeBob v šortkách () je americký animovaný seriál. V Spojených štátoch mal premiéru v roku 1999.
Jeseter jadranský

Jeseter jadranský ("Acipenser naccarii") je druh ryby z čeľade jeseterovité ("Acipenseridae").
Je rozšírený výhradne na pobreží Jadranského mora (hlavne sever a východ). Bol zaznamenaný v riekach Adiža, Brenta, Bacchiglione, Livenza, Piava, Tagliamento a Pád, pozdĺž pobrežia Albánska, Chorvátska, Bosny a Hercegoviny a Čiernej Hory (Skadarské jazero).
Ohrozuje ho nadmerný lov, znečistenie a prekážky na migračných trasách.
Jonas Brothers

Jonas Brothers je americká pop rocková kapela. Vznikla v roku 2005 a získala popularitu vďaka televíznej stanici Disney Channel. Členmi sú traja bratia: Kevin Jonas, Joe Jonas a Nick Jonas. Vyrastali vo Wyckoffe v New Jersey, no v roku 2005 sa po prvej nahrávke, ktorú vydalo vydavateľstvo Hollywood Records, presťahovali do Little Falls (New Jersey). V lete 2008 si zahrali vo filme z produkcie Disney Channel, "Camp Rock" a následne v jeho pokračovaní, "Camp Rock 2: The Final Jam". Tiež účinkovali ako Kevin, Joe a Nick Lucasovci v ich vlastnom Disney seriáli Jonas, ktorý bol neskôr premenovaný na "Jonas L.A." Seriál bol ukončený po dvoch sériách. Kapela vydala šesť albumov: "It's About Time" (2006), "Jonas Brothers" (2007), "A Little Bit Longer" (2008), "Lines, Vines and Trying Times" (2009), "Happiness Begins" (2019) a The Album (2023).
Sophie Turnerová

Sophie Belinda Jonasová (rod. Turnerová; * 21. február 1996, Northampton, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka. Preslávila ju postava Sansy Starkovej v seriáli stanice HBO, "Game of Thrones" (2011 – 2019), za ktorú získala nomináciu na Primetime Emmy Award pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe v dramatickom seriáli (2019).
Objavila sa v televíznom filme "The Thirteenth Tale" (2013) a debutovala vo filme "Another Me" (2013). Účinkovala v akčnej komédii s názvom "Barely Lethal" (2015) a stvárnila mladú Jean Greyovú / Phoenix vo filmovej sérii "X-Men" (2016 – 2019).
Osobný život.
Turnerová sa 1. mája 2019 zosobášila s americkým spevákom Joeom Jonasom v A Little White Wedding Chapel v Las Vegas, hneď po "Billboard" Music Awards 2019. Po svadbe si legálne zmenila priezvisko na Jonas. Pár žije v Los Angeles v Kalifornii. 29. júna 2019 si zopakovali svadbu v prítomnosti svojich rodín a priateľov v Paríži. Turnerovej herecká kolegyňa zo seriálu "Game of Thrones," Maisie Williamsová, bola jednou z hlavných družičiek. Turnerová porodila v júli 2020 ich prvú dcéru.
Turnerová bola inšpiráciou piesne „Hesitate“, ktorá bola napísaná ako list od Joea. Táto pieseň sa nachádza na albume Jonas Brothers, "Happiness Begins".
Turnerová je tiež otvorená diskusiám o depresii a bolo pre ňu dôležité, že si mohla zahrať rolu v seriáli "Survive", ktorá trpela rovnakým problémom.
Kostol svätého Bartolomeja (Brighton)

Kostol svätého Bartolomeja () je budova anglikánskeho neogotického viktoriánskeho kostola z druhej polovice 19. storočia nachádzajúca sa na ulici Ann street v meste Brighton v grófstve East Sussex v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Výstavba prebiehala v rokoch 1872 - 1874. Dátum výstavby je zaznamenaný na severozápadnej verande budovy. Základný kameň budovy bol položený 8. februára 1872. Oficiálna otváracia ceremónia a prvá bohoslužba prebehli v utorok 8. septembra 1874. 
Architektom budovy bol Edmund Scott, ktorý kostol postavil na základe žiadosti reverenda Arthura Douglasa Wagnera, v tom čase vikára kostola svätého Pavla v Brightone. Reverend Arthur Douglas Wagner výstavbu aj financoval. Budova je tehlová postavená z červených tehál, ktoré sú na niektorých miestach vystriedané časťami zo žltých tehál. Východná časť kostola nebola úplne dokončená a tak presbytérium a loď kostola nie sú nijak oddelené. Celková cena výstavby dosiahla približne 17000 libier. Interiér kostola má kapacitu približne 1500 ľudí.
Kostol je dlhý približne 55 metrov, široký približne 18 metrov a dosahuje výšky takmer 46 metrov (samotná výška budovy bez kríža na vrchole strechy je niečo cez 41 metrov). 
V júli roku 1881 bol kostol povýšený na farský.
Medzi kultúrne pamiatky Anglicka bola budova zapísaná 13. októbra 1952.
Chrám svätých Apoštolov

Chrám svätých Apoštolov môže byť:
Pľúcnik lekársky

Pľúcnik lekársky (ľudovo: "cicalka, červené kľúče, čelík, hvezdoš, kuroslep. medunica, modrý kľúč, pľúcna zelina, urbánek, včielka, zimičie korálky", "hranica"; lat. "Pulmonaria officinalis") je trváca rastlina z čeľade borákovité. 
Podobá sa na pľúcnik tmavý ("Pulmonaria obscura") ale ten nemá biele škvrny na listoch. Ide o európsky druh, rastie vo svetlých listnatých lesoch a na lúkach, od nížin až po horský stupeň.
Využitie.
Používa sa na lekárske účely. Zbierajú sa hlavne listy. Má vysoký obsah kyseliny kremičitej, triesloviny (do 10 %), sliz, saponíny, sodné, draselné a vápenaté minerálne soli a alantoín. Pomáha vykašliavať, chráni sliznice, má sťahujúci účinok, pôsobí protizápalovo, zvyšuje zrážanlivosť krvi a má mierny diuretický účinok.
Pľúcnik tmavý

Pľúcnik tmavý ("Pulmonaria obscura") je trváca rastlina z čeľade borákovité.
Rastie do 10 až 30 cm. Ide o eurázijský druh, prítomný v Karpatoch. Rastie na humóznych a ľahkých pôdach.
Má chlpatú stonku aj listy. Má 10 až 20 kvetov. Plodom je tvrdka.
Pľúcnik najmäkší

Pľúcnik najmäkší alebo pľúcnik mäkký ("Pulmonaria mollis") je trváca rastlina z čeľade borákovité. 
Rastie do 20 až 40 cm. Ide o európsky druh (stredná a východná Európa). Rastie na humóznych pôdach listnatých lesov alebo lúkach v horskom alebo subalpínskom pásme.
Má 5 až 15 kvetov v krátkom kvetenstve. Plodom je tvrdka. 
Od ďalších druhov v rode pľúcnik ("P. montana, P. dacica" a "P. murinii") sa odlišuje veľmi ťažko.
Wolfgang Moróc

Wolfgang Moróc "z Beketfalvy" (po maďarsky Farkas Mórocz; * 1575, Beketfalva (dnešné Holice), Uhorsko† 1648, miesto neznáme, pochovaný v kostole sv. Petra a Pavla v Holiciach, Slovensko) bol uhorský šľachtic. Bol synom Antona Moróca "z Beketfalvy" (15451594) a Anny Bessenyey "z Galanty" (15111571).
Životopis.
Narodil sa do rodiny majetnej nižšej šľachty Morócovcov (maď. Mórocz) zo Žitného ostrova, ktorú svojou cieľavedomosťou a šikovnosťou postupne začlenil medzi elitu vtedajšieho Uhorska. Wolfgang (maď. "Farkas") bol počas svojej bohatej kariéry podžupanom Prešporskej stolice, radcom Uhorskej komory, krajinský podsudca a uhorský podpalatín. Patrónom Wolfganga až do svojej smrti v roku 1645 bol Mikuláš Esterházi.
Majetkové pomery.
Wolfgang Moróc začínal len s malým majetkom v Beketfalve a v blízkej osade Bodófalva, ktorý zdedil po otcovi. Jeho prvým významnejším ziskom bol dom v Rači, ktorý mu darovali devínski Keglevičovci. Wolfgang postupne skupoval a bral do zálohu majetky na Žitnom ostrove, v okolí jeho rodového sídla. Išlo o menšie majetkové podiely, šľachtické statky a panstvá, napr. Vojka (1623), Grinava (1624), Sárosfalva/Blatná na Ostrove (1630, 1639), Kis Lucse/Malá Lúč (1631), Tökés (1635), vinice vo Vajnoroch (1636). V roku 1632 získal od Pálfiovcov do zálohu aj zvyšné majetky v Beketfalve, včetne troch ďalších osád v susedstve. Tým si vybudoval solídny majetkový komplex v centre Žitného ostrova, ktorý právne upevnil donáciou od panovníka Ferdinanda II. Radikálna zmena jeho majetkovej držby však nastala, keď mu Pálfiovci dali do zálohu dedinu Igram (1643), neskôr dokonca časti svojho hradného panstva Svätý Jur (1634, 1644). Tieto finančne náročné majetkové transakcie si mohol dovoliť po zisku postov podžupana a najmä krajinského podsudcu. Priaznivú majetkovú situáciu rodu od polovice 17. storočia zaznamenali aj dobové taxálne súpisy šľachty, ktoré Morócovcov zaznamenali medzi majetnými šľachticmi (nobiles bene possessionati).
Kostol svätej Márie (Carisbrooke)

Kostol svätej Márie () je budova stredovekého anglikánskeho kostola z normanského obdobia nachádzajúca sa na ulici High street v centre dediny Carisbrooke v grófstve Isle of Wight na rovnomennom ostrove v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Kostol je postavený v normanskom slohu.
Veža je päťposchodová. V súčasnosti okrem veže v západnej časti budova pozostáva z lode a v južnej časti nachádzajúcej sa chodby. V minulosti mal kostol aj presbytérium, táto časť však bola zbúraná v roku 1570 štátnym tajomníkom kráľovnej Alžbety I. Sirom Francisom Walsinghamom z dôvodu údržby. Známky o umiestnení presbytéria sú stále viditeľné na východnej vonkajšej fasáde budovy. Veža bola pristavaná k budove v roku 1471. Dve veľké okná na severnej fasáde budovy boli zhotovené v 16. storočí. Kazateľnica bola zhotovená v roku 1658.
Presný čas výstavby nie je známy, kostol je však z normanského obdobia a predpokladá sa, že kostol bol postavený Williamom FitzOsbernom v 11. - 12. storočí a že bol súčasťou miestneho benediktínskeho prepoštstva svätej Panny Márie, ktoré bolo obývané mníchmi z opátstva Lyre v Normandii. Je isté, že kostol a prepoštstvo existovali už v roku 1147. Prepoštstvo bolo rozpustené Henrichom V. počas Storočnej vojny v roku 1415. Od tej doby kostol funguje ako farský kostol.
V roku 1907 prebehla reštaurácia budovy, počas ktorej boli odkryté niektoré pôvodné časti budovy z obdobia výstavby kostola.
Medzi kultúrne pamiatky Anglicka v kategórii I bol kostol zaradený 1. októbra 1953.
Membránolytický komplex

Membránolytický komplex () je štruktúra vytváraná na povrchu bunkových membrán patogénov ako výsledok aktivácie hostiteľovho komplementového systému. Membránolytický komplex tvorí transmembránové póry, ktoré poškodzujú bunkovú membránu cieľových buniek a vedú k smrti bunky.
Membránolytický komplex je účinný hlavne na Gram-negatívne baktérie, a to najmä na "Neisseriu meningitidis". Komplex sa však môže tvoriť aj na povrchu buniek Gram-pozitívnych baktérií a parazitov.
Štruktúra.
MAC je tvorený komplexom podjednotiek komplementu C5b, C6, C7, C8 a 10-16 C9 molekulami. Podjednotky C6-C9 obsahujú spoločnú MACPF (Membrane Attack Complex/Perforin) doménu.
Membránolytický komplex je tvorený postupným zabudovávaním jednotlivých komponent. Aktivovaná podjednotka C5b viaže podjednotku C6 a tvorí C5b-C6 komplex. Následne sa pripája podjednotka C7 a tvorí sa C5b-C6-C7 komplex. Tento komplex viaže podjednotku C8, zloženú z troch reťazcov (alfa, beta a gama), tvoriac komplex C5b-C6-C7-C8. Komplex následne viaže komponentu C9 a vedie k jej polymerizácii.
Funkcia.
Komponenty C5b-C8 sú naviazané z vonkajšej strany membrány, C9 molekuly sú transmembránové a spoločne tvoria v membráne pór umožňujúci voľnú difúziu molekúl dovnútra a von z bunky. Ak sa vytvorí dostatok pórov, bunka nie je schopná prežiť.
Iniciácia: C5b-C7.
Budovanie membránolytického komplexu je začaté štiepením C5 proteínu C5 konvertázou na C5a a C5b. Výstavba C5 konvertázy je výsledkom všetkých troch ciest aktivácie komplementu – klasickej, lektínovej i alternatívnej.
K C5b komponente sa postupne viažu komplementové proteíny C6 a C7. Toto spojenie vedie k zmene konformácie proteínov a odhaleniu hydrofóbneho miesta na podjednotke C7, ktoré umožňuje komponente C7 vložiť sa do membrány patogénneho organizmu.
Polymerizácia: C8-C9.
Podobné hydrofóbne miesta sú po naviazaní sa ku komplexu odhalené aj na komponentách C8 a C9, vďaka čomu sú taktiež schopné naviazaniu sa do membrány.
Komponenta C8 je proteínový komplex zložený z dvoch proteínov – C8 beta a C8 alfa-gama. Podjednotka C8 alfa-gama obsahuje hydrofóbnu oblasť vkladajúcu sa do membrány a zároveň katalyzuje polymerizáciu molekúl C9 do formy póru.
Membránolytický komplex má hydrofóbnu vonkajšiu stranu umožňujúcu včlenenie do membrány a hydrofilnú vnútornú stranu, umožňujúcu prietok molekúl vody a ďalších látok.
Inhibícia MAC.
CD59, nachádzajúci sa na bunkách v tele hostiteľa, inhibuje formáciu komplexu. Získané ochorenie zvané paroxyzmálna nočná hemoglobinúria vedie k strate proteínu CD59 na povrchu červených krviniek, čím sa stávajú náchylné k lýze komplementom.
Patológie spojené s MAC.
Strata ktoréhokoľvek proteínu z membránolytického komplexu C5-C9 nevedie k vyššej incidencii infekčných ochorení, iba k zvýšenej náchylnosti k meningokokovým infekciám. Ľuďom s deficitmi týchto proteínov je preto odporúčaná vakcinácia proti meningokokom a pneumokokom, je možné podanie živých vakcín.
Kahau

Kahau môže byť slovenský názov rodu:
Érinna

Érinna alebo Erinna (; asi koniec 4. storočia pred. Kr.) bola starogrécka poetka.
Zachovali sa jeden zlomok z jej rozsiahleho diela ΗλακάτηÉlakaté (dosl. Vreteno), ktorý vytvorila pre svoju zosnulú priateľku Baukidu ako devätnásťročná. Mala 30 hexametrov, bola napísaná v dórskom nárečí s aiolizmami. Okrem toho sa zachovali tri epigramy.
Érinna je predchodkyňou helenistickej básnickej tvorby.
PLU

PLU (skratka z anglického "price look-up code", „kód pre dohľadanie ceny“) je systém identifikačných čísiel tovaru, ktorý sa začal používať začiatkom deväťdesiatych rokov.
Dôvodom zavedenia bola presnejšia a rýchlejšia kontrola skladových zásob. Pomocou PLU sa dali ľahko rozlíšiť podobné výrobky s rozdielnou cenou. Napríklad určitý druh ovocia, ktoré bolo privezené z rôznych častí sveta, sa predávalo v rovnakom obchode. Každý druh bol za inú predajnú cenu. Ľahko dochádzalo k zámene. Napríklad jablká vyzerali na pohľad rovnako, ale mali inú predajnú cenu. PLU kódom bol pomocou etikiet tovar označený a problém s určením tovaru bol tým z väčšej časti vyriešený.
PLU kód by sa dal prirovnať k EAN kódu. PLU kód býva v niektorých systémoch tiež nazývaný "interným kódom tovaru" alebo interným ID. Toto názvoslovie vzniká v žargóne rôznych odborov, kde sa PLU používa.
Označenie produktov týmto identifikačným znakom býva používané v rôznych oblastiach predaja. PLU býva tiež náhradou za EAN kód, ktorý ešte stále neexistuje u niektorých druhov výrobkov, napr. umelecké predmety, výrobky typu kľúčenka, ceruzka a podobne. Rozsah PLU je väčšinou daný potrebami interného systému. V PLU môže byť napríklad obsiahnuté číslo kategórie a poradové číslo výrobku v tejto kategórii, alebo môže byť PLU generované náhodne.
Všeobecne sa PLU kódy tlačia na etikety spolu s ďalšími informáciami o tovare (výrobku). Tovar je spravidla označené názvom, jednotkovou cenou, EAN kódom a prípadne týmto PLU kódom.
Využitie PLU v súčasnosti je predovšetkým ako ďalšia identifikácia výrobku v informačných systémoch, pri predaji alebo na skladové účely a inventúry.
Príklady z praxe:
A Rock Supreme

A Rock Supreme je deviaty štúdiový album kanadského rockového tria Danko Jones. Vyšiel 26. apríla 2019.
Názov albumu.
Názov albumu "A Rock Supreme" vznikol úplnou náhodou v hudobnom vydavateľstve o 23. hodine. Zamestnanci vydavateľstva žiadali od tria názov albumu a trio ho stále nemalo. Mali pripravený nejaký návrh, ale neboli si s ním až takí istí. Až kým bubeník Rich Knox takmer zo srandy nepovedal slovné spojenie „a rock supreme“, ktoré malo byť referenciou na názov albumu "A Love Supreme" od džezového saxofonistu Johna Coltranea, a po ktorom všetci v miestnosti stíchli. Všetci členovia skupiny sú jeho fanúšikmi.
Mustafa III.

Mustafa III. (osm. tur. مصطفى ثالث "Muṣṭafā-yi sālis"; * 28. január 1717, Edirne, Osmanská ríša† 21. január 1774, Istanbul, Osmanská ríša) bol sultán Osmanskej ríše v rokoch 1757 až 1774. Bol synom Ahmeda III. (vládol 17031730) a jeho konkubíny Mihrişah Kadın. Jeho nástupcom bol jeho brat Abdülhamid I. (vládol 17741789).
Málozubce

Málozubce alebo staršie málozubé môže byť alternatívny slovenský názov:
Málozubce môže byť aj alternatívny slovenský názov taxónu slabozubce (Edentata) , pozri slabozubce
Málozubé môže byť aj starší slovenský názov taxónu prostozubce (Simplicidentata), pozri prostozubce
Kostol svätého Mikuláša (Guildford)

Kostol svätého Mikuláša () je viktoriánsky neogotický anglikánsky kostol z druhej polovice 19. storočia nachádzajúci sa na ulici "Bury street" v centre mesta Guildford v grófstve Surrey v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Na mieste stál už predtým stredoveký kostol z ktorého sa do dnešných dní dochovala časť okolo ktorej bol kostol postavený. Jedná sa o kaplnku rodu Loseley (), ktorá pozostáva z miestnosti a oddelenej krypty.
Výstavba prebiehala v rokoch 1870 - 1875, následne v apríli roku 1876 bol kostol vysvätený. Na stavbe sa podieľali architekti Samuel Sanders Teulon, ktorý budovu navrhol, a Ewan Christian, ktorý viedol stavbu.
Časť pôvodného stredovekého kostola, teda kaplnka rodu Loseley, bola postavená zo silicitu, pri stavbe terajšej budovy bol použitý tzv. bargate stone - veľmi odolný druh pieskovca pochádzajúci z grófstva Surrey. Strechy sú pokryté z väčšej časti hliníkom, na niektorých miestach bola použitá meď. Kostol je krížového tvaru, pričom pôvodná kaplna rodu Loseley tvorí južné rameno tohto kríža. Veža je trojposchodová. V interiéri kostola je západná stena vyzdobená maľbami, ktoré boli dokončené okolo roku 1900. Ich autorom bol maliar Joseph Aloitius Pippett a zobrazujú anjelov a scény krstu a prijímania. Pri východnej vnútornej stene sa nachádza alabastrová hrobka Sira Williama Morea a jeho manželky Margaret.
Na zoznam kultúrnych pamiatok Anglicka v kategórii II bola budova zaradená 1. mája 1953.
Kostol svätého Lukáša (Ironbridge)

Kostol svätého Lukáša () je neogotický anglikánsky kostol z prvej polovice 19. storočia nachádzajúci sa na kostolnom vrchu () v centre mesta Ironbridge v grófstve Shropshire v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Do okolia sa ľudia začali hromadne sťahovať po roku 1779 kedy bol na mieste postavený most cez rieku Severn. Miestni ľudia museli do kostolov dochádzať a tak sa 26. decembra 1834 stretla skupina miestnych farníkov a dohodli sa na výstavbe kostola pre Ironbridge a na začatí zbierky na výstavbu. Za architekta bol vybraný Thomas Smith z Madeley a výstavba bola zverená kováčskemu cechu, konkrétne firme Samuel Smith and Son z Madeley Wood, ktorá ponúkla najvýhodnejšiu cenovú ponuku. Celková cena výstavby, vrátane kúpy pozemku dosiahla 3232 libier. S výstavbou sa začalo v roku 1835 a kostol bol dokončený v roku 1836, k vysväteniu však došlo v dôsledku úmrtia biskupa z Herefordu až 26. októbra 1837. Kostol však už predtým dostal povolenie konať bohoslužby. Hodiny boli na vežu pridané v roku 1838.
Kostol je postavený v neogotickom slohu zo žltohnedých tehál. Budova má tzv. waleskú bridlicovú strechu (). Loď je pomerne široká zakončená sedlovou apsidou. Veža je trojposchodová.
Na zoznam kultúrnych pamiatok Anglicka v kategórii II bola budova zaradená 26. marca 1968.