burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Akadémia umení v Banskej Bystrici

Akadémia umení v Banskej Bystrici (AU) so sídlom v Banskej Bystrici je verejná vysoká škola. Akadémia umení ponúka umelecké vzdelanie vo všetkých troch stupňoch vysokoškolského vzdelávania. Ako verejnoprávna a samosprávna inštitúcia poskytuje komplexné vzdelávanie v akreditovaných študijných programoch v študijnom odbore „umenie“ zahŕňajúcich najmä orientáciu na výtvarné, hudobné, divadelné, filmové oblasti súčasného umenia a vykonáva vlastnú umeleckú, vedeckú a publikačnú činnosť. Na troch fakultách AU študuje približne 600 študentov.
Súčasného rektora, prof. MgA. Ing. Michala Murina, ArtD., vymenovala do funkcie prezidentka Slovenskej republiky Zuzana Čaputová dňa 18. januára 2024. 
História.
Akadémia umení v Banskej Bystrici bola založená 1. júla 1997. Prvým rektorom AU sa stal prof. Alexander Melicher. Akadémia umení v spolupráci so Štátnou vedeckou knižnicou v Banskej Bystrici zriadila Divadlo 44. Vzdelávaciu, umeleckú a výskumnú činnosť akadémie mapuje akademický časopis ART3. V roku 2021 bola sprístupnená celoakademická online databáza diel študentov a pedagógov AU. V roku 2021 bolo na Akadémii umení v Banskej Bystrici zriadené aj Simulačné centrum ART3.
Fakulty.
Fakulta dramatických umení.
Fakulta ponúka bakalárske a magisterské štúdium divadelných a filmových umení: divadelná dramaturgia a réžia, filmová dokumentárna tvorba, filmová dramaturgia a scenáristika a herectvo. Na fakulte študuje približne 200 študentov. Doktorandské štúdium je možné v odbore divadelná veda.
Fakulta múzických umení.
FMU ponúka bakalárske a magisterské vzdelanie v hudobných odboroch ako sú: kompozícia a dirigovanie zboru, hra na orchestrálne nástroje, hra na klávesové nástroje, vokálna interpretácia. Odbor hudobné umenie-hudobná interpretácia a teória hudobnej interpretácie je možné študovať na doktorandskom stupni. Spolu na fakulte študuje okolo 160 študentov.
Fakulta výtvarných umení.
Na fakulte sú v prvých dvoch stupňoch akreditované tieto odbory: grafika, maľba, sochárstvo a audiovizuálne médiá/intermédiá a digitálne médiá. Tretí stupeň vzdelania možno dosiahnuť v odbore výtvarné umenie-voľné výtvarné umenie. Počet študentov je približne 225.
Databáza umenia.
Online databáza diel študentov a pedagógov Akadémie umení v Banskej Bystrici mapuje, archivuje a prezentuje práce, ktoré sú realizované nielen v rámci akademického prostredia. Študenti sú vedení k tomu, aby prepájali svoje štúdium s umeleckou praxou. Absolventi môžu vlastné portfólio dopĺňať aj po skončení štúdia, čo umožňuje akadémii sledovať umelecký rast a aktivity jej absolventov. 
Simulačné centrum ART3.
Simulačné centrum ART3 je realizovaný projekt multimediálneho centra na Akadémii umení v Banskej Bystrici so zameraním na produkciu, postprodukciu a prezentáciu umeleckej tvorby. Simulačné centrum ART3 je od roku 2021 otvorené pre študentov a pedagógov všetkých troch fakúlt AU. Hlavnou aktivitou simulačného centra je tvorba umeleckých multimediálnych projektov, na ktorých sa podieľajú aj externí partneri z praxe.
Akadémia Policajného zboru v Bratislave

Akadémia Policajného zboru v Bratislave so sídlom v Bratislave je štátna vysoká škola.
Akadémia policajného zboru v Bratislave bola zriadená zákonným opatrením Predsedníctva Národnej rady SR č. 370 z roku 1992.
Akadémia zabezpečuje vysokoškolské vzdelávanie a výchovu najmä príslušníkov Policajného zboru a ďalších bezpečnostných služieb. Prijíma však i civilných študentov na bakalárske i magisterské študium.
Rektori.
V apríli 2013 bola za favoritku ministra Roberta Kaliňáka označená právnička Lucia Kurilovská. Jej vymenovanie bolo aj v septembri 2013 pre neho „citlivá téma“. Problémom s jej vymenovaním môže mať aj prezident Ivan Gašparovič. Ministerstvo vnútra ešte v júli nemalo istotu či prezident Kurilovskú do funkcie vymenuje. Kritizovala ho totiž za nevymenovanie zvoleného Jozefa Čentéša do funkcie generálneho prokurátora. Od obvinení bývalého rektora z korupcie v júli 2012 a jeho odvolaní vysokú školu dočasne viedol Štefan Kočan.
Kurilovskú za rektorku vymenoval prezident Andrej Kiska 27. augusta 2014. 23. júna 2022 prezidentka Zuzana Čaputová za rektorku znovu vymenovala Luciu Kurilovskú.
Guillaume Apollinaire

Guillaume Apollinaire [Gijom Apolinér], vlastným menom Guillaume Albert Wladimir Alexandre Apollinairis de Kostrowicki (* 26. august 1880, Rím – † 9. november 1918, Paríž), bol francúzsky básnik a dramatik.
Narodil sa ako nemanželský syn poľsko-litovskej šľachtičnej. Bojoval v prvej svetovej vojne, bol ranený. V roku 1918 zomrel na následky španielskej chrípky.
Je autorom názvu literárneho smeru – surrealizmu a je považovaný za jedného zo zakladateľov modernej francúzskej poézie.
Vysoká škola ekonómie a manažmentu verejnej správy v Bratislave

Vysoká škola ekonómie a manažmentu v Bratislave je vysoká škola v Bratislave. Vysoká škola pôsobí na základe uznesenia vlády č. 216 zo dňa 10. marca 2004.
Za rektora bol 7. septembra 2021 prezidentkou vymenovaný Ľuboš Cibák.
Študijné programy.
Vysoká škola ekonómie a manažmentu v Bratislave (VŠEM) poskytuje bakalárske, magisterské a doktorandské vysokoškolské štúdium v rámci študijného odboru Ekonómia a manažmentu.
Fotogaléria.
Vysoká škola je generálnym sponzorom extraligového basketbalového tímu MBK Karlovka Bratislava, ktorý nosí pred menom skratku VŠEMvs.
Jásir Arafát

Jásir Arafát (; celým menom 
V rokoch 19692004 bol predsedom Organizácie pre oslobodenie Palestíny. Bol spoluzakladateľom najväčšej palestínskej ozbrojenej organizácie al-Fatah. V roku 1994 dostal J. Arafát Nobelovu cenu za mier. 20. januára 1996 sa stal prezidentom palestínskej samosprávy.
Zomrel v roku 2004 v Paríži vo veku 75 rokov.
21. novembra 2012 bolo jeho telo exhumované, aby sa mohli urobiť testy, keďže vzniklo podozrenie, že bol zavraždený . Po smrti sa našli na jeho oblečení stopy rádioaktívneho polónia.. 
Terorizmus.
Palestínska ozbrojená organizácia Fatah pod vedením J. Arafáta v roku 1969 vykonala celkom 2432 guerillových útokov na území Izraela. Ocitla sa tak na zozname teroristických organizácií. Sú známe jej militantné krídla Fatah Hawks, Tanzim a Brigády mučeníkov al-Aksá.
Ozbrojené krídlo Fatahu – Brigády mučeníkov al-Aksá sa hlási k niekoľkým teroristickým samovražedným akciám na území Izraela.
Po smrti vodcu Fatahu J. Arafáta v novembri 2004 oznámili brigády, že budú ďalej vystupovať pod menom Brigády mučeníka Jásira Arafáta.
Ministerstvo zahraničných vecí USA aj Európska únia zaradili Brigády mučeníkov al-Aksá na svoje oficiálne zoznamy teroristických organizácií.
Vysoká škola zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave

Vysoká škola zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave, n.o., skratka VŠZaSP, je slovenská súkromná vysoká škola so sídlom v Bratislave, ktorá bola oficiálne založená uznesením vlády SR č. 891/2003 z 24. septembra 2003. Jej zakladateľom je Vladimír Krčméry, ktorý bol jej rektorom do októbra 2013.
Rektorom bol od 15. marca 2017 do svojej smrti (20. 12. 2022) znovu prof. Vladimír Krčméry. Predtým bol rektorom od 31. októbra 2013 Marián Karvaj. 23. mája 2024 bol vymenovaný prezidentkou do funkcie rektora prof. PhDr. Ing. Ladislav Bučko, PhD, ktorý bol od Krčméryho skonu dočasne povereným rektorom. 
Jej právna forma je neziskovou organizáciou (n.o.) a jej IČO je 31821979. Hlási sa k tradícii kresťanského humanizmu a kresťanskej etiky.
Súčasný stav.
V akademickom roku 2013/2014 študuje na VŠZaSP spolu 9 066 študentov (okrem doktorandského štúdia), z toho 2 001 v dennej a 7 065 v externej forme štúdia. Počet doktorandov je 9 v dennej a 247 v externej forme štúdia.
Organizačná štruktúra.
Vysokú školu tvorí "de iure" jedna tzv. fiktívna fakulta. Reálne sa člení na 10 katedier:
VŠZaSP prevádzkuje detašované pracoviská (ústavy) v mestách Žilina (dva ústavy), Košice, Rožňava, Piešťany, Michalovce, Banská Bystrica, Bardejov, Trstená, Spišská Nová Ves, Partizánske, Skalica, Příbram (Česko), Praha (Česko) a Báčsky Petrovec (Srbsko). V rámci vysokej školy v Bratislave fungujú štyri inštitúty (Inštitút misijnej práce a tropického zdravotníctva bl. Jána Pavla II., Inštitút sociálnych vied a zdravotníctva bl. Pavla Petra Gojdiča, Inštitút zdravotníctva a sociálnej práce sv. Ladislava a Postgraduálny inštitút).
Zahraničné vzťahy.
Vysoká škola participuje na humanitárnych projektoch v zahraničí (Afrika, Haiti, Ukrajina)
 V rámci výskumnej činnosti a spoločných študijných programov škola spolupracuje s University of Scranton (Spojené štáty), Katolíckou univerzitou Nairobi, International University Hamburg (Nemecko), Jihočeskou univerzitou (Česko), Khemarak University (Kambodža), Diakoneteuniversität Oslo (Nórsko).
Hra (zábava)

Hra je samoúčelná ľudská činnosť slúžiaca na zábavu odohrávajúca sa obyčajne v imaginárnej dimenzii (angl. play) resp. konkrétny druh takejto činnosti (angl. game).
Je jednou zo základných ľudských činností popri učení a práci. V ontogenéze človeka je hra prvou z nich. S hrami sa stretávame aj u zvierat. Hra prináša jej účastníkovi uspokojenie a radosť, v prípade prehry prirodzene aj negatívne emócie. Hry najmä v detstve sú okrem toho školou, v ktorej sa dieťa mimovoľne učí. Hra je na prvý pohľad bezúčelová činnosť, ktorá spoločnosti navonok nič neprináša.
Hra z pohľadu psychológie.
Nemecká psychologička Ch. Bühlerová člení detské hry na:
Iné členenie hier je na "tvorivé hry" a "hry s pravidlami". V tvorivých hrách v podstate tiež existujú pravidlá, ale deti si tieto pravidlá v priebehu hry upravujú, tvoria ich za pochodu, prípadne dominantné dieťa ich účelovo prispôsobuje.
Hry s pravidlami ďalej možno členiť na "pohybové hry" a "didaktické hry".
Hry s pravidlami sú dôležité z hľadiska socializácie dieťaťa. Ak sa v mladosti nenaučí dodržiavať a rešpektovať pravidlá hier, v dospelom veku často nebude dodržiavať písané aj nepísané spoločenské pravidlá.
Od prvého do piateho až šiesteho roku dieťaťa sa dieťa hrá najradšej samo s vlastnými hračkami, od (5.) 6. do 11.-12. roku dochádza k prechodu k hrám v skupine. V štádiu dospievania a adolescencie hry postupne strácajú detský charakter a prechádzajú do športových činností a hier.
Výskumy ukázali, že ak sa deťom obmedzí možnosť hrať sa, oneskoruje sa vývoj mnohých dôležitých oblastí detskej osobnosti.
Hry z filozofického hľadiska.
Podľa Finka hra sa prijíma ako životný impulz svojbytnej hodnoty a vlastného rádu, aj sa tak pestuje, chápe sa ako liek proti civilizačným škodám novodobej technokracie, vychvaľuje sa ako omladzujúca a život obnovujúca sila – a zároveň ako možnosť ponoriť sa znovu do ranej sviežej pôvodnosti a plastickej tvorby.
Kategorizácia hier.
Hry možno kategorizovať z fyzického a psychického hľadiska.
Fyzické hry.
Takéto hry vyžadujú využívanie fyzických vlastností človeka. Najčastejšie sa preto hrávajú vonku a netreba počas ich hrania veľmi rozmýšľať.
Psychické hry.
Takéto hry vyžadujú len minimálne využívanie fyzických vlastností človeka. Sú preto pohodlnejšie, bezpečnejšie a mnohokrát môžu byť i zábavnejšie.
Grécke písmo

Grécke písmo (iné názvy: grécka abeceda, alfabeta; po novogrécky ελληνικό αλφάβητο - elliniko alfavito) je najstaršie dodnes používané písmo v Európe. Pochádza z Grécka.
Použitie.
Používa sa takmer výlučne na zápis gréčtiny, grécke písmená sa však používajú aj v iných jazykoch, hlavne v jazykoch, ktoré sa používajú v Grécku, ako arumunčina, arvanitčina a turečtina Karamanlidov. Grécka abeceda sa používa aj na matematické symboly alebo v astronómii na označovanie hviezd.
Dejiny.
Pôvod gréckeho písma z fenického je úplne nesporný nielen pre jazykovedcov, ale výslovne ho spomína aj viacero antických (aj gréckych) autorov, ktorí aj priamo uvádzajú (bohužiaľ rôzne) mená konkrétnych Feničanov, ktorí písmo vraj doniesli Grékom. Napríklad podľa jednej legendy písmo Grékom priniesol fenický moreplavec Kadmos. Najstarší zachovaný grécky nápis je z 9. stor. pred Kr.. 
Pri prevzatí fenickej abecedy Gréci fenické znaky pre spoluhlásky, ktoré v gréčtine nie sú, použili ako znaky pre samohlásky. V 5. stor. pred Kr. mala grécka abeceda 24 znakov, z toho 17 pre spoluhlásky a 7 pre samohlásky. Spočiatku sa písmo písalo sprava doľava, neskôr bustrofedonom a zhruba od 7./6./5. storočia sa už písalo zľava doprava. Spolu so zmenou smeru písania Gréci aj otočili fenické písmená po vertikálnej osi asi o 180 stupňov.
Najstaršia forma gréckeho písma sa volá archaické grécke písma (to sú najstaršie nápisy z Théry, Mélu a Kréty). Z nich sa vyvinuli tzv. východogrécke písma a západogrécke písma. Z východogréckych písem sa vyvinulo klasické grécke písmo. Klasické grécke písmo sa začalo všeobecne používať v 4. storočia pred Kr. Jeho základom bol iónsky variant východogréckeho písma, ktorý sa používal v gréckych maloázijských kolóniách, najmä v Miléte. Z klasického gréckeho písma postupne vzniklo byzantské grécke písmo a z byzantského gréckeho písma vzniklo nielen novogrécke písmo, ale aj slovanské písma. Zo západogréckych písem sa vyvinuli italické abecedy a etruské písmo (a z neho latinské písmo).
Počet artefaktov s nápismi v gréckom písme je pochopiteľne obrovský, našli sa na minciach, vázach, kamenných doskách, pergamenoch, na stenách chrámov, v celom stredomorskom regióne i ďalej. Zachovali sa mnohé rukopisy diel Platóna, Homéra, Sofokla, Euklida alebo Archimeda. Gréci písmo tesali do kameňa, písali na papyrus, pergamen štetcom alebo písacou tyčinkou.
Transkripcia.
Transkripcia gréčtiny používaná na slovenskej Wikipédii sa nachádza v .
Unicode.
V kódovaní elektronického typografického systému Unicode sú znaky gréckej abecedy umiestnené v rozsahu U+0370–U+03FF hexadecimálne. Okrem moderných a klasických znakov, ktoré patria ku gréckej abecede, sa tu nachádza aj sedem koptských grafém, každá v dvoch tvaroch (U+03E2–U+03EF). V rozsahu U+1F00–U+1FFF sa nachádza rozšírenie gréckej sady o znaky s klasickou diakritikou.
Maasym

Maasym alebo Lambda Herculis je hviezda v súhvezdí Herkules.
Mesarthim

Mesarthim alebo Gama Arietis (γ Ari / γ Arietis) je dvojhviezda v súhvezdí Baran vzdialená 204 ly. Vzájomná vzdialenosť zložiek je 7,8“ (8,2“), obidve majú takmer rovnakú magnitúdu 4,8 (niekde sa uvádza, že jedna z nich má 4,7 a druhá 4,8) a voľným okom sa nám javia ako jedna hviezda s jasnosťou 3,9 mag. V skutočnosti ide len o optickú dvojhviezdu a jej zložky sú od seba v priestore vzdialené 24 svetelných rokov.
Al Minliar al Asad

Al Minliar al Asad alebo Kappa Leonis (κ Leonis / κ Leo) je oranžový obor v súhvezdí Lev.
Alfecca Meridiana

Alfecca Meridiana alebo Alfa Coronae Australis (α CrA/α Coronae Australis) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Južná koruna. Má jasnosť 4,1 mag. Fyzikálnymi vlastnosťami veľmi podobá Síriovi.
Alkes

Alkes alebo Alfa Crateris (α Crt / α Crateris) je s jasnosťou 4,07 mag druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Pohár. Je to oranžový obor.
R Leonis

R Leonis je premenná hviezda typu Mira v súhvezdí Lev.
Nashira

Nashira alebo Gama Capricorni (γ Cap / γ Capricorni) je biela hviezda hlavnej postupnosti v súhvezdí Kozorožec. Leží 139 ly od Slnka.
Al Tarf

Al Tarf (arab. "al-taraf" – koniec, okraj) alebo Beta Cancri (β Cnc / β Cancri) je dvojhviezda v súhvezdí Rak zdanlivej jasnosti 3,76m. Jej zložky, hviezdy zdanlivej jasnosti 3,76m a 14m, majú rovnaký vlastný pohyb a sú od seba na oblohe vzdialené 29". Jasnejšia z nich je spektrálneho typu K4 a patrí do triedy svietivosti III. Teplota na povrchu hviezdy dosahuje 3 650 K. Vzdialenosť od Zeme je približne 218 ly.
S Andromedae

S Andromedae bola supernova v Galaxii Androméda, jediná pozorovaná supernova v tejto galaxii a prvá pozorovaná supernova mimo našej Galaxie. Je známa aj ako Supernova 1885.
Sceptrum

Sceptrum alebo 53 Eridani je hviezda v súhvezdí Eridanus. Jej latinský názov znamená „žezlo“ a pochádza z názvu zaniknutého súhvezdia Brandenburské žezlo (Sceptrum Brandenburgicum).
Rukbat

Rukbat, Al Rami (arab. rukbat al-rāmi – koleno lukostrelca) alebo Alfa Sagittarii (α Sgr/α Sagittarii) je hviezda v súhvezdí Strelec. Je to spektroskopická dvojhviezda zdanlivej jasnosti jasnosti 3,96m, spektrálneho typu B9, triedy svietivosti II. Vzdialenosť od Zeme 170 ly.
Polčas premeny

Polčas premeny alebo polčas rozpadu alebo doba polpremeny (iné názvy pozri nižšie) je jeden z dôležitých parametrov charakterizujúcich rádioaktívny prvok. Udáva časovú periódu, za ktorú sa rádioaktivitou rozpadne polovica určitého množstva daného prvku. Tento parameter je špecifický pre každý rádioaktívny prvok.
Polčas premeny zvyčajne označujeme ako formula_1.
Názvy.
Slovenské názvy tejto veličiny sú: 
Podľa niektorých názorov by sa veličina z vyššie uvedených názvov mala správne označovať názvom doba polpremeny, podľa iných názorov je tento názov nevhodný.
Rozpadová rovnica.
Počet jadier rozpadnutých za jednotku času je priamo úmerný aktuálnemu počtu jadier. Konštanta úmernosti formula_2 sa nazýva rozpadová konštanta. Možno preto zapísať diferenciálnu rovnicu:
Riešením tejto rovnice je funkcia:
V rovnici formula_5 označuje počet jadier v čase formula_6. Ak chceme zistiť vzťah medzi rozpadovou konštantou a polčasom rozpadu, dosadíme za počet častíc formula_7 počet formula_8. Riešime tak rovnicu:
Rozpadová rovnica sa dá prepísať do tvaru:
Siméon Denis Poisson

Siméon Denis Poisson (čítaj „Poason“) (* 21. jún 1781, Pithiviers, Francúzsko – † 25. apríl 1840, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky fyzik a matematik. Bol členom Francúzskej akadémie vied (1812) a tiež Petrohradskej akadémie vied (1826). Je považovaný za jedného zo zakladateľov matematickej fyziky. Aplikoval matematickú teóriu potenciálov na riešení otázok elektrostatiky (1811) a magnetizmu (1824).
Poisson bol spoluzakladateľom teórie potenciálu, ďalej do oblasti jeho záujmu spadali:
Významne prispel aj do oblasti teórie parciálnych diferenciálnych rovníc, teórie pružnosti a nebeskej mechaniky.
Benátsko

Región Benátsko (alebo Benátky, po taliansky: "Veneto") je región na severovýchode Talianska. Hraničí s regiónmi Lombardsko, Tridentsko-Horná Adiža, Furlansko-Júlske Benátky, Emilia-Romagna a štátom Rakúsko. Nachádza sa medzi Alpami a Jadranským morom. Pretekajú cez neho rieky Pád, Adiža, Brenta a Piava.
Hlavné mesto sú Benátky. Ďalšie významné mestá sú Verona, Padova, Treviso, Belluno, Rovigo a Vicenza.
Administratívne delenie.
Región je rozdelený do 7 provincií 581 obcí.
Kameň, papier, nožnice

Kameň, papier, nožnice je jednoduchá hra najčastejšie pre dvoch hráčov, z ktorých každý v dohodnutý (odpočítaný) moment ukáže rukou gesto symbolizujúce "kameň" (zovretá päsť), "papier" (otvorená dlaň) alebo "nožnice" (dva alebo tri vystreté prsty).
Kameň poráža nožnice, lebo nožnice sa na ňom otupia; papier poráža kameň, lebo ho môže zabaliť; nožnice porážajú papier, lebo ho môžu rozstrihnúť.
Táto hra je nedeterministickou hrou s neúplnou informáciou, pretože žiaden z hráčov nevie, aké gesto si súper zvolí. Hra však umožňuje trénovanie zručností, ktoré súvisia s rozpoznávaním a využitím súperového správania, ktoré zvyčajne nie je úplne náhodné.
História.
Podľa dr. Seppa Linharta vznikla hra Kameň, papier, nožnice na konci 19. storočia v Japonsku. Skoršie zmienky o podobných hrách založených na gestách rúk sa objavili aj v Číne počas dynastie Ming. Do Európy sa hra dostala začiatkom 20. storočia.
Benátky (rozlišovacia stránka)

Benátky môže byť:
Pozri aj.
Benátky severu
Prepona

Prepona je najdlhšia strana pravouhlého trojuholníka v euklidovskej geometrii. Leží oproti pravému uhlu. Je jednoznačne určená dĺžkami oboch jeho odvesien. Väčšinou býva označovaná písmenom c.
Vodič

Vodič môže byť:
Martin Heinrich Klaproth

Martin Heinrich Klaproth (* 1. december 1743, Wernigerode – † 1. január 1817, Berlín) bol nemecký chemik.
Nezávisle od Williama Gregora objavil oxid titaničitý (alebo "zeminu") vo vzorke rudy, ktorú poznáme dnes pod menom rutil.
Objavil aj prvok ktorého oxid izoloval a pomenoval titán po Titanoch, deťoch Nebies a Zeme, odsúdených k životu vo forme skrytých ohňov Zeme. V roku 1825 pripravil Jöns Jakob Berzelius titán ako kov v znečistenej forme. V roku 1789 objavil nový prvok urán. Ako druhý izoloval chróm a cér. Bol priekopníkom analytickej chémie.
Jeho poznámky (bolo ich okolo 200) si sám zozbieral v "Beiträge zur chemischen Kenntnis der Mineralkörper" (5 vydanie, 17951810) a v "Chemische Abhandlungen gemischten Inhalts" (1815). Taktiež vydal "Chemisches Wörterbuch" (18071810) a zeditoval "F. A. C. Gren’s Handbuch der Chemie" (1806).
Generátor

Generátor je zariadenie alebo algoritmus na vytváranie vopred definovaných elementov/entít.
Cisár

Cisár (, , ) je panovnícky titul najvyššieho stupňa v niektorých monarchiách, ako aj nositeľ tohto titulu. Slovo cisárstvo znamená buď vládu cisára alebo štátnu formu monarchistického štátu, na ktorého čele stojí cisár. V súčasnosti je jediným vládnucim cisárom na svete japonský cisár.
Vzťah ku kráľovi.
Titul cisár je (dnes) nadradený titulu kráľ, ale v medzinárodnych pomeroch je rozdiel medzi kráľom a cisárom len čestný; obom patrí titul Veličenstvo (majestas) a kráľovské pocty. 
Etymológia.
Slovo pochádza z latinského caesar, čiže je odvodené od mena Julia Caesara. Ako caesar, po slovensky cézar, sa v Rímskej ríši počnúc Augustom titulovali rímski panovníci (titulovali sa ale viacerými titulmi súčasne, a to obyčajne "Imperator Caesar Augustus"). Alternatívny titul kráľ v Ríme neprichádzal do úvahy, pretože Rimania boli v tom čase hrdí na republiku a hrdí na to, že kedysi zrušili kráľovstvo. Preto bolo politicky nepriechodné, aby rímski panovníci prijali kráľovský titul.
Cár.
V podstate (obsahovo aj etymologicky) zhodný je titul cár používaný v Rusku, Bulharsku a Srbsku, pričom ale v Rusku titul pôvodne označoval rôzne druhy (aj cudzích) vládcov a oficiálny titul od roku 1721 znel "imperátor" (v bežnej komunikácii však naďalej cár).
Cisárstva.
Existovali (existujú) nasledujúce cisárstva:
Ako cisári sa niekedy označujú aj starovekí panovníci Asýrie, Babylonskej ríše a podobne.
Trnavská univerzita

Trnavská univerzita môže byť:
Libretista

Libretista je autor píšuci libretá. Známými libretistami boli Jules Barbier, Salvatore Cammarano, Lorenzo da Ponte, Jacopo Ferretti a daľší; na Slovensku napr. Pavol Čády, Pavol Braxatoris a Otto Kaušitz a v Čechách napríklad Karel Sabina alebo Jaroslav Kvapil.
Adolf Engler

Adolf Heinrich Gustav Engler (* 25. marec 1844, Sagan, Poľsko – † 10. október 1930, Berlín, Nemecko) bol nemecký botanik. Prispel k výskumu systematizácie rastlín a založil botanickú záhradu v Berlíne.
Dozorná rada (akciová spoločnosť)

Dozorná rada je orgán v akciovej spoločnosti, volený a ustanovený valným zhromaždením akcionárov. Volí predstavenstvo spoločnosti, vykonáva dozor nad operáciami vo firme a jej vedením, kontroluje ročné uzávierky, obchodné výsledky. Počet členov dozornej rady je daný zákonom.
Akcia (cenný papier)

Akcia (staršie "účastina") je druh cenného papiera, s ktorým sú spojené práva jeho majiteľa (akcionára) podieľať sa na riadení, zisku a likvidačnom zostatku akciovej spoločnosti tak, ako to určuje Obchodný zákonník a stanovy akciovej spoločnosti. 
V teórii aj podľa zákona má akcia presnejšie trojakú definíciu:
Náležitosti akcie sú uvedené v Zákone o cenných papieroch a prípadne stanovách danej spoločnosti.Obligatórne náležitosti, ktoré musia byť v akcii obsiahnuté: 
Hlavné varianty (na Slovensku):
Stanovy môžu založiť právo akcionárov na výmenu akcií na meno za akcie na doručiteľa a naopak. Akcie na doručiteľa môžu mať podobu len zaknihovaných akcií, ich prevod sa uskutočňuje podľa osobitného predpisu. Prevod listinných akcií na meno sa uskutočňuje rubopisom a odovzdaním akcie. Akcia na meno môže znieť aj na dve alebo viac osôb. Práva s akciou spojené môže potom vykonávať ktorákoľvek z nich alebo osoba nimi splnomocnená.
"Emisný kurz akcie" je peňažným vyjadrením ceny, za ktorú sa akcia predáva. Nesmie byť nižší ako je menovitá hodnota akcie.
"Emisné ážio akcie" je rozdiel, ktorý vznikne odpočítaním menovitej hodnoty akcie od emisného kurzu akcie. Zvyčajne sa z neho vytvára rezervný fond spoločnosti.
Libreto

Libreto je kompletný literárny podklad (väčšinou) hudobného umeleckého diela (hlavne opery, operety, muzikálu prípadne oratória). Slovo pochádza z taliančiny, kde znamená zdrobneninu od slova "libro"= kniha.
Libreto vo všeobecnosti sa musí prispôsobiť jednak divadelnému prevedeniu ako takému, ako aj hudbe daného diela. Aby nastal súlad medzi hudbou a textom bola potrebná úzka spolupráca medzi skladateľom a libretistom (libreto sa často viackrát upravovalo). Ako literárna predloha pre libreto mohli slúžiť rôzne činoherné diela, romány, poviedky, historické udalosti, legendy či biografie. Niektoré libretá boli napísané bez predlohy, napr. libreto od Huga von Hofmannsthal, napísaného pre Richarda Straussa.
Vo väčšine prípadov skladatelia skladali hudbu na už existujúce libreto, ale v niektorých prípadoch muselo byť libreto napísané dodatočne k už skomponovanej hudbe.
Operné libretá boli písané vo veršoch. Operetné (a muzikálové) libretá boli písané tak, že spievané texty boli veršované a hovorené boli prozaické.
História.
Začiatky tvorby libriet súvisia so vznikom opery. Libretá v tom čase písali známi básnici a ak bolo dielo úspešné, zdieľali slávu s autorom. Jedným z najznámejších libretistov bol Metastasio (1698 – 1782) (vlastným menom Pietro Trapassi), ktorý písal libretá pre rôznych operných skladateľov. Slávnym libretistom bol aj Lorenzo da Ponte, ktorý napísal libretá pre najslávnejšie Mozartove opery.
Neskôr v 19. storočí sa libretisti postupne dostávali do úzadia a hlavný podiel slávy z úspešného diela získal skladateľ. V niektorých prípadoch nemal libretista ani len podiel na honorári. Našli sa aj skladatelia (najznámejší z nich bol Richard Wagner), ktorí si písali libreto sami.
Koncom 19. storočia a 20, storočí sa postupne stabilizovala pozícia libretistov, ktorí boli v zásluhách za úspech často radení na druhé miesto za skladateľom. V niektorých prípadoch dosiahli rovnakej slávy ako skladateľ, napr. Gilbert a Sullivan.
Akrylová farba

Akrylová farba je farba používaná v umeleckej maľbe a stavebníctve. Ide o disperznú farbu na báze polyakrylovej živice a zmesi pigmentov, pričom je na vodnej báze, čo je jej hlavná výhoda. 
Akrylová farba sa v čerstvom dá riediť vodou, v zaschnutom stave je voči vode odolná. Vhodná na maľbu na papier, kartón, drevo alebo plátno. Trvanlivosť: podľa prostredia, cca 30-50 rokov. Veľké uplatnenie má v stavebníctve na úpravu a ochranu omietky, betónu, sadrokartónu. Akrylové farby je možné tónovať pigmentmi.
Technické vlastnosti akrylových farieb sú podobné ako pri olejových farbách, ale na riedenie akrylových farieb a vymývanie štetcov je potrebná len voda. Zároveň majú tú vlastnosť, že rýchlejšie vysychajú. Po zaschnutí sú maľby odolné voči vode a neotierajú sa. Na rozdiel od olejovej farby sa nemenia a dajú sa rozriediť až na priesvitnú. 
Akryl rýchlo schne a neposkytuje preto taký dlhý čas na prácu ako olejové farby. Otvára však nové možnosti techník škrabania, vtláčania rôznych štruktúr, liatia, hádzania či rozprašovania. 
Niektorí výrobcovia (a to nielen pri akrylových farbách) rozlišujú tzv. študijné (študentské, školské) a umelecké (profesionálne, majstrovské) farby. Odlišujú sa úrovňou kvality a pochopiteľne aj cenou. Dá sa povedať, že tzv. štúdiová kvalita farieb je pre začínajúcich amatérov vyhovujúca. Zväčša je lepšie investovať do kvalitnejších farieb, aby sa predišlo sklamaniu z lacných farieb, vlastnosti ktorých nemusia zodpovedať potrebám používateľa. Niektorí výrobcovia vyrábajú farby s rôznymi „efektmi“, ako sú napr. farby dúhové (iridiscentné), svetielkujúce (fluoreskujúce), metalické (s prímesou práškového kovu), s prímesou piesku alebo lesklé. Obľúbené sú aj tzv. neónové farby.
Akrylová živica

Akrylová živica alebo polyakrylová živica je umelá hmota vytvorená polymerizáciou kyseliny akrylovej. Je vodeodolná a svetloodolná. Používa sa ako báza pre akrylové farby, lepidlá, impregnačné nátery.
Učiteľ

Učiteľ je kvalifikovaný, vzdelaný profesionálny pedagogický pracovník, ktorý sa zaoberá vyučovaním a vychovávaním žiakov.
Predpokladom pre povolanie učiteľa sú jeho vlastné vedomosti a schopnosť predávať tieto ďalej žiakom. Niektoré učiteľské smery vyžadujú akreditáciu, podloženú skúškou a potvrdením o dostatočnej vedomostnej a schopnostnej úrovni učiteľa pre daný odbor.
Druhy učiteľov:
Vysvetlivka k * a **: Slová profesor a lektor majú, ako vidno, vždy dva rôzne významy.
Družstvo

Družstvo môže byť:
Pieseň o Nibelungoch

Pieseň o Nibelungoch alebo Nibelungenlied je stredoveký nemecký hrdinský epos od neznámeho autora z obdobia približne okolo roku 1200 napísaný v strednej hornej nemčine. Ide o najdôležitejšie dielo nemeckej stredovekej literatúry. 
Dej.
Reflektuje historické udalosti z 5. storočia keď Huni pod Atilovou vládou vtrhli do západnej Európy a v roku 436 zničili Burgundské kráľovstvo pri Wormse.
V nemeckej mytológii boli Nibelungovia synovia hmly a rasa trpaslíkov, ktorá žila v podzemí. Hrdina Siegfried im ukradol poklad, ktorý symbolizoval moc. Siegfried sa stal kráľom. Požiadal o ruku sestru kráľa Gunthera Kriemhildu. Kráľova manželka Brunhilda zradou a nástrahami zabije Siegfrieda. Kriemhilda jeho smrť pomstí ale sama pritom zomrie.
Forma a štýl.
Je komponovaný v štvorveršových strofách (tzv. nibelunská strofa). Má dve hlavné časti: Siegfriedova smrť a Zánik Burgundov. V piesni sa miešajú prvky germánskej mytológie, kresťanstva a pohanstva. 
Moderné vnímanie.
Prvá moderná verzia bola publikovaná v 1782. Koncepty ako česť, lojalita, líderstvo a vlastenectvo boli zneužívané moderným nacionalizmom a nacizmom. V súčasnosti má dielo veľký vplyv na umenie.
Nihil obstat (formula)

Nihil obstat (z lat. "nič neprekáža") je „formula, ktorou katolícky cenzor vyjadruje svoje zistenie o mravnej bezchybnosti kníh a tlače vôbec a dáva súhlas na publikovanie“.
Nihil obstat je stručnejšia forma latinského výrazu "nihil obstant quominus imprimatur" - nič neprekáže tomu, aby sa vytlačilo. Vyhláseniu za nihil obstat prechádza odborné posúdenie komisiou, ktorá je schválená cirkevnou autoritou.
John Bull (symbol Británie)

John Bull je satirické označenie typického tvrdošijného Angličana. Meno pochádza od John Arbuthnoteho, ktorý ho použil pre svoju hlavnú postavu v zbierke alegorických pamfletov "The history of J.Bull" z obdobia roku 1712.
John Arbuthnot

John Arbuthnot (* pokrstený 29. apríla 1667, Inverbervie, Spojené kráľovstvo – † 27. február 1735, Londýn) bol škótsky lekár, matematik a satirik spoločnosti, známy najmä svojou literárnou postavou Johna Bulla, stvárňujúcou typického Angličana.
John Bull

John Bull je
Pamflet

Pamflet alebo hanopis v užšom zmysle je kratšie literárne dielo s hanlivým, kritizujúcim obsahom. Najčastejšie namierené proti spoločnosti. V literárnych hanopisoch autor pritom zámerne zdôrazňuje alebo zveličuje záporné stránky kritizovaného predmetu. Často sa využívajú v politickom boji (letáky a podobne). Nenárokujú si trvalú umeleckú hodnotu.
V širšom zmysle je to akékoľvek haniace dielo. Môže ísť napríklad o recenziu, v ktorej kritik uvádza iba zápory diela, o novinový článok aj rozsiahle literárne dielo.
Administratívne členenie Španielska

Španielsko sa člení na:
Autonómne spoločenstvá a mestá sa ďalej členia na provincie - pozri provincia (Španielsko).
Madrid (rozlišovacia stránka)

Madrid môže byť:
Pozri aj:
Valencia

Valencia môže byť:
A) Názov:
Pozri aj:
B) Pojem
Pozri aj:
Murcia

Murcia môže byť:
La Rioja

La Rioja môže byť:
Mahuliena, zlatá panna

Mahuliena, zlatá panna (nem. "Der Treue Johannes", angl. "Mahuliena, Golden Maiden") je koprodukčná slovensko-nemecká filmová rozprávka na motívy rozprávok bratov Grimmovcov "Verný Ján" a "Mahuliena, zlatá panna".
Dobrodružná rozprávka o putovaní odvážneho princa a jeho verného sluhu Jána za Mahulienou do krajiny chamtivého Zlatovlada.
Kráľ

Kráľ môže byť:
Hodinky

Hodinky môže byť:
Kráľ (šach)

Kráľ v hre šach je najdôležitejšia, hoci nie najsilnejšia figúra. Dávnejšie sa kráľ nazýval "šach" podľa titulu panovníkov v krajinách, cez ktoré sa k nám šachová hra dostala. Historickým reliktom tejto skutočnosti je dnešný názov hry. 
Účelom hry je dať mat súperovmu kráľovi a zabrániť matu vlastného kráľa. Kráľ sa pohybuje všetkými smermi o jedno políčko. Výnimkou je malá a veľká rošáda, keď sa môže pohnúť o dve polia smerom k veži a veža sa postaví vedľa neho z opačnej strany, než pôvodne bola. Kráľ je jediná figúra v šachu, ktorá sa nemôže postaviť na pole priamo ohrozené súperom.
Počas otvorenia a väčšinou ani počas strednej hry sa kráľ nezapája do boja. Výnimkou v strednej hre je hore uvedená rošáda, ktorá slúži hlavne na presunutie kráľa na bezpečnejšie miesto. V koncovke, hlavne ak obe strany stratili svoje silné figúry, kráľ prechádza do ofenzívy a zabezpečuje ochranu svojim pešiakom pri ich púti na protiľahlú stranu, kde sa zmenia na ľubovoľnú figúru okrem kráľa.
Symbolom kráľa v šachových diagramoch je .
Na začiatku hry v klasickej šachovej hre stojí biely kráľ na poli e1 a čierny na poli e8. Mnemotechnickou pomôckou je – dáma ctí svoju farbu (stojí na poli rovnakej farby) a kráľ a dáma stoja na stredných poliach základného riadku.
Falošný princ

Falošný princ (angl. "False Prince") je koprodukčná slovensko-nemecká filmová rozprávka na motívy rozprávky Wilhelma Hauffa "O nepravom princovi".
Obsah.
Krajčírsky tovariš Labakan sa oblečie do prepychových šiat pre bohatého emira a využije príležitosť, ktorá sa mu neočakávane naskytne: vydáva sa za sultánovho syna Omara, ktorý sa po dlhom čase vracia domov od vznešeného káhirskeho pašu. Sultánova žena však spozná, že Labakan nie je jej skutočným synom a presvedčí sultána, aby opovážlivého mladíka podrobil skúške.
Zaujímavosti.
Po rozprávkach Soľ nad zlato (1982) a Perinbaba (1985) bol film treťou spoluprácou nemeckej produkčnej spoločnosti Omnia Film München so slovenským štúdiom Koliba.
Variant názvu rozprávky bol Rozprávka o nepravom princovi. (Zdroj: skcinema.sk)
Bojové a jazdecké scény zabezpečovali korporácie Tovarišstvo starých bojových umení a remesiel v Bratislave a Jazdecký oddiel TJ Elán pri Slovenskom filme.
V snímke môžeme počuť spievať Darinu Rolincovú, ktorá nahovorila aj animovanú Ihlu, Miroslava Nogu a Spevácky zbor Lúčnica.
Hudbu do rozprávky nahrala taktiež aj populárna slovenská skupina YPS. (Zdroj: skcinema.sk)
Fontána pre Zuzanu

Fontána pre Zuzanu () je slovenský hudobný film natočený podľa románu Eleonóry Gašparovej. Hudbu k filmu zložil Vašo Patejdl. Okrem Patejdla vo filme spevácky účinkujú aj Oľga Záblacká, Jožo Ráž, Robo Grigorov a Silvia Slivová. Robo Grigorov je okrem toho aj hercom a stvárňuje jednu z vedľajších postáv. 
Fontána z filmu stojí na Kupeckého ulici v Bratislave. 
Príbeh Fontány pre Zuzanu inšpiroval rovnomenný muzikál, ktorý mal svoju premiéru v októbri 2008.
Fontána pre Zuzanu 2

Fontána pre Zuzanu 2 (angl. "The Fountain for Zuzana 2") je koprodukčný slovensko-český hudobný film z prostredia kamionistov a hudobného priemyslu. Voľne nadväzuje na film Fontána pre Zuzanu.
Fontána pre Zuzanu 3

Fontána pre Zuzanu 3 (angl. A Fountain For Susan) je koprodukčný slovensko-český hudobný film. Bol to prvý slovenský film natočený v angličtine. 
Romantická hudobná komédia o láske, priateľstve a vode.
Dušan Rapoš

Dušan Rapoš (* 20. jún 1953, Moravany) je slovenský režisér, scenárista a hudobný skladateľ. Umelecký pseudonym Sui Generis (svojho druhu) alebo SG. Je manželom herečky Evy Vejmělkovej, synom slovenského publicistu Vladimíra Rapoša a vnukom európskeho architekta a staviteľa Miloša Rapoša.
Vyštudoval katedru žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1975) a filmovú réžiu na bratislavskej VŠMU (1982). Počas štúdií pracoval ako novinár a redaktor v rozhlase (Dobré ráno). Od roku 1982 pracoval v spravodajskom filme a venoval sa tvorbe týždenníkov. Okrem práce vo filme sa venuje divadelnej tvorbe, skladaniu hudby (napr. balet "Deti Titanicu") a textárstvu. V roku 1992 založil produkčnú spoločnosť Welcome Film. Podieľal sa na výrobe seriálu „Slovenský bigbít“.
Z prvého manželstva má dcéry Katarínu a Dušanu. S Evou Vejmělkovou má dve dcéry, Taru a Ritu. Žije v Havířove.
Ocenenia.
2008 – Krištáľové krídlo v kategórii publicistika a literatúra spoločne s Ľubošom Juríkom a Jozefom Šuhajdom za obsiahlu knihu Slovenský bigbít, ktorej súčasťou sú 3 DVD s 1O-dielnym televíznym seriálom, sa stala jednou z najúspešnejších kníh roku 2008. Na viac ako 400 stranách sú zachytené plodné šesťdesiate roky cez rockovú a beatovú hudbu, ale aj cez názory, ideály a nádeje vtedajšej mladej generácie. Kniha je aj dokumentom o desaťročí, ktoré patrilo medzi najvzrušujúcejšie obdobie minulého storočia.
Zbor povereníkov

Zbor povereníkov (skratka ZP), v pôvodnom dlhom tvare Zbor povereníkov Slovenskej národnej rady (skratka ZP SNR) bol národný orgán vládnej a výkonnej moci na Slovensku od 1. septembra 1944 do 11. júla 1960, kedy zanikol prijatím Ústavy ČSSR, podľa ktorej jeho kompetencie prevzala SNR ako jednotný zákonodarný, vládny a výkonný orgán. Spolu so Slovenskou národnou radou (SNR) a jej orgánmi tvoril slovenské národné orgány.
Počas druhej svetovej vojny.
Vytvorený bol nariadením SNR počas Slovenskej republiky 1. septembra 1944 ako orgán SNR na povstaleckom území Slovenska. SNR mala vtedy všetku zákonodarnú, vládnu a výkonnú moc na Slovensku a výkonnú moc delegovala práve na Zbor povereníkov. Prvý Zbor mal 9, druhý 11 členov (povereníctiev), sídlil v Banskej Bystrici a pôsobil až do konca SNP, presnejšie do 23.10.1944. Bol kolégiom ústredných štátnych orgánov - „povereníkov“ stojacich na čele povereníctiev SNR. Na čele bolo Predsedníctvo SNR (čiže nie jednotlivá osoba), úradnú agendu vykonával Úrad Predsedníctva ZP.
Od 7. februára 1945 do 18. septembra obnovil svoju činnosť na oslobodenom území - sídlo bolo v Košiciach, neskôr v Bratislave. Tretí Zbor mal 10 členov, štvrtý a piaty 12 členov.
1945 – 1960.
Povojnový Zbor povereníkov začal pracovať 18. septembra 1945 v Bratislave. Na jeho čele stála odteraz osoba - Predseda ZP (prvý bol Karol Šmidke, potom od 1946 - 1950 Gustáv Husák). Prvý povojnový (teda šiesty) ZP nebol volený, ale obsadzovaný paritne zástupcami Demokratickej strany a Komunistickej strany Slovenska. Jeho činnosť veľmi obmedzila tretia pražská dohoda, ktorá rozhodla, že bude podriadený vláde Česko-Slovenska.
Po voľbách roku 1946 SNR 14. augusta 1946 vytvorila nový ZP (v technickom poradí siedmy, ôsmy atď.) na čele s G. Husákom a v podobe, ktorú zaviedol Košický vládny program. Bola to zjednodušene povedané slovenská vláda s veľmi obmedzenými právomocami. Z česko-slovenského hľadiska išlo o prejav asymetrickej výkonnej moci, lebo v Česku obdobný orgán vytvorený nebol. Počet členov bol 13. Vo februári 1948 G. Husák povereníkov za Demokratickú stranu (riadne zvolených vo voľbách) vylúčil s odôvodnením, že sa demisia ministrov ich strany týka aj ich. 6. marca 1948 nastúpil nový, už komunistický (v poradí deviaty) ZP. Mal 12 členov. Čoskoro ho vystriedal desiaty ZP, ktorý vládol od júna 1948 až do decembra 1954, ktorý mal 13 členov a na ktorého čele od mája 1950 už stál Karol Bacílek, od septembra 1951 Július Ďuriš a od januára 1953 Rudolf Strechaj, ktorý potom ostal predsedom ZP až do jeho zániku.
Kompetencie ZP boli po roku 1948 postupne niekoľkokrát zmenšované, hoci počet povereníkov jedenásteho ZP (1954-1956) bol zvýšený na 17, dvanásteho (1956-1960) na 15. ZP zanikol 11. júla 1960 prijatím Ústavy ČSSR, podľa ktorej jeho kompetencie prevzala SNR, ktorá sa vtedy stala jediným a jednotným zákonodarným, vládnym a výkonným orgánom na Slovensku.
Cyprus (rozlišovacia stránka)

Cyprus môže byť:
Cyprus (ostrov)

Cyprus je ostrov v Stredozemnom mori ležiaci 113 kilometrov južne od Turecka a západne od sýrskeho pobrežia. Je tretím najväčším ostrovom v Stredozemnom mori. Najvyšším vrchom je Olympos, ktorý dosahuje .
Politické rozdelenie.
Ostrov Cyprus je politicky rozdelený medzi Cyperskú republiku, Severocyperskú tureckú republiku (ktorá je však medzinárodne uznaná iba Tureckom) a Spojené kráľovstvo (ktoré má na ostrove dve suverénne základňové územia Akrotiri a Dekeleia). Územie kontrolované Cyperskou republikou a územie kontrolované Severocyperskou tureckou republikou oddeľuje Nárazníková zóna OSN.
Slovenské komorné divadlo

Slovenské komorné divadlo v Martine je jednou z profesionálnych činoherných scén v stredoslovenskom regióne. 
História.
Po roku 1918 zosilneli úvahy o potrebe vytvorenia profesionálnej divadelnej scény na Slovensku. Pôvodne sa počítalo s transformáciou Slovenského spevokolu na profesionálne teleso, nakoniec však dostalo prednosť založenie Slovenského národného divadla v Bratislave v roku 1921.
Až v roku 1944 dostali úvahy o vzniku profesionálneho divadla v Martine reálnu podobu. Vďaka iniciatíve ľudí, akými boli podpredseda Slovenského zväzu ochotníkov Jozef Marták, redaktor časopisu "Naše divadlo" Ivan Thurzo, správca Matice slovenskej Jozef Cíger-Hronský, Gabriel Rapoš a herec a režisér Andrej Bagar sa začala transformácia Slovenského spevokolu a vzniká Slovenské komorné divadlo, sídliace v Národnom dome. 
Prvá premiéra novozaloženého divadla sa uskutočnila 22. januára 1944. Divadlo uviedlo Verhaerenovho "Filipa II". v réžii Andreja Bagara. Inscenácia pre jej protitotalitný a protiklerikálny charakter vyvolala škandál. Inscenácia bola okamžite zakázaná a existencia divadla bola vážne ohrozená. Štátne subvencie divadlu boli zastavené a divadlo prežilo len vďaka finančnej podpore Matice slovenskej, tlačiarni Neografia a iných martinských firiem. Počas SNP sa pod vedením Andreja Bagara formuje z divadla Frontové divadlo, ktoré svojou zájazdovou činnosťou a pestrým programom snažilo podporiť a posilniť odvahu povstalcov. 
V druhej polovici 40. rokov divadlo naplno obnovuje svoju činnosť a ako interní režiséri tu začínajú pôsobiť Ivan Kusý a Martin Hollý st.. V roku 1948 do divadla nastupuje aj legenda slovenského herectva Jozef Kroner. Dňa 29. augusta 1950 sa vedenie divadla rozhodlo o zmene názvu divadla na Divadlo Slovenského národného povstania. Martinské divadlo však nieslo tento názov len desať mesiacov. Divadlo bolo prenesené pod armádnu správu a pri príležitosti osláv dňa Československej ľudovej armády, bolo roku 1951 premenované na Armádne divadlo. V tomto období si v Martine mnohí herci odsluhovali povinnú základnú vojenskú službu, medzi nimi napr. aj Karol Machata a iní.
V 70. rokoch tu pôsobil inscenačný tandem - režisér Ľubomír Vajdička a scénograf Jozef Ciller, ktorý spoločne vytvorili radu inscenácii hier slovenskej a ruskej klasiky. V 80. rokoch tu pôsobil dramaturg Martin Porubjak, v 90. rokoch režisér Dodo Gombár. 
1. augusta 1960 divadlo opäť prešlo pod civilnú správu a vrátilo sa k názvu Divadlo Slovenského národného povstania, ktorý divadlu ostal až do sezóny 2003/2004, keď sa vedenie divadla rozhodlo pri príležitosti 60. výročia založenia divadla vrátiť k prapôvodnému názvu Slovenské komorné divadlo. 
V roku 1994 bola otvorená budova Štúdia, ako alternatívnej scény pre 184 divákov. Aktuálne sa využívajú obidve budovy.
Panama

Panama môže byť:
Mydlo

Mydlo je tenzid používaný v kombinácii s vodou na umývanie a pranie.
Mydlo sa pôvodne predávalo v podobe lisovaných zvyčajne tehličiek alebo v podobe mydlových vločiek, postupne sa však rozšírilo aj používanie tekutého mydla. Pri praní bielizne neskôr nahradili mydlo syntetické detergenty v podobe pracieho prášku.
Štruktúra.
Všeobecný vzorec molekuly mydla - sodnej soli vyššej mastnej kyseliny. Na ľavej strane je nepolárny (hydrofóbny) koniec a na pravej strane je polárny (hydrofilný) koniec.
Výroba.
Zmydelňovanie.
Mydlá sú zvyčajne zmesi sodných a draselných solí vyšších mastných kyselín, ktoré pochádzajú z olejov alebo tukov. Tieto reagujú s hydroxidom sodným alebo hydroxidom draselným v procese zvanom zmydelňovanie. 
Pôsobením hydroxidu sa triacylglyceroly v olejoch alebo tukoch štiepia alkalickou hydrolýzou za vzniku glycerolu a príslušných draselných alebo sodných solí, ktoré tvoria surové mydlo. Historicky sa využíval hydroxid draselný, získavaný z popola spálenej rastlinnej alebo drevnej hmoty.
Metódy zmydelňovania v základe rozlišujeme dve: 
Obidve metódy zmydelňovania sa dajú praktikovať doma, metóda za tepla však vyžaduje viac času a pozornosti.
Priemyselná výroba.
V priemyselnej výrobe je súčasťou konečnej úpravy produktu pri výrobe mydla zvyčajne odstránenie chloridu sodného, hydroxidu sodného a glycerolu rozpustením surového mydla vo vriacej vode a opätovným vyzrážaním soľou (vysolenie).
Následne sa z mydla odstráni väčšina vody a suché mydlo s obsahom 6-12 % vody sa lisuje do malých peliet. Tieto sa potom upravujú do predávanej formy.
Využitie.
Aj keď je pojem "mydlo" bežný v každodennej konverzácii, v skutočnosti väčšinu toaletných mydiel tvoria syntetické detergenty, ktoré sú lacnejšie a ich výroba je jednoduchšia.
Mydlo je užitočné pri umývaní, pretože molekuly mydla sa dobre viažu s nepolárnymi molekulami (napr. tuk, olej) a polárnymi molekulami (ako voda).
Pacov

Pacov () je mesto v juhovýchodných Čechách v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina, na Českomoravskej vrchovine.
Má 4 889 obyvateľov (k 1. 1. 2014). Je strediskom zemiakarstva, je tu priemysel strojársky, stavebných hmôt, potravinársky a drevospracujúci. 
Dejiny.
Prvá zmienka je z roku 1316, postavenie mesta Pacov získal v 2. polovici 16. storočia. Pôvodný hrad z konca 13. storočia bol prestavaný v 16. storočia na zámok, po roku 1666 na kláštor (zrušený 1785). Gotický farský kostol je z 15. storočia.
Narodila sa tu Magda Husáková-Lokvencová, slovenská divadelná herečka a režisérka.
Valasi (severné Karpaty)

Valasi bol ľud pochádzajúci z Valašska, ktorý v 14.17. storočí osídľoval horské časti Slovenska a aj iných krajín (dnes Ukrajina, Poľsko, Sedmohradsko, Srbsko, Morava).
Usídľovanie valachov na Slovensku začali v prvej polovici 14. storočia, najprv Užská stolica (najstarší potvrdený výskyt na území Slovenska pochádza obce Koromľa z roku 1337), potom Zemplínska, Šarišská a Spišská stolica. Išlo o obyvateľov rusínskeho (čiastočne poľského), menej balkánsko-rumunského pôvodu. Pôvodne šlo o obyvateľstvo bez stáleho sídla, tie začali tvoriť neskôr. V 15. storočí šlo maximálne o niekoľko tisíc obyvateľov a aj vtedy sa k valachom už pridávali domáci obyvatelia. Ich príchod vrchnosť podporovala, pretože hospodárili na vysokopoložených lúkach, ktoré predtým neboli hospodársky využité. Demografický prínos príchodu valachov sa najviac prejavil na Orave (v rokoch 15301606 vzniklo viac ako 40 osád), inde nebol taký výrazný. V 16. a 17. storočí sa zvyšoval podiel Slovákov, pretože tí utekali pred vykorisťovaním vrchnosti. Vtedy už názov valasi strácal svoj etnický charakter a dostal význam pomenovania horského obyvateľstva, ktoré sa zaoberalo pastierstvom a chovom valaského dobytka.
Talitha Borealis

Talitha Borealis alebo Iota Ursae Majoris (ι UMa/ι Ursae Majoris) je hviezdy systém v súhvezdí Veľká medvedica.
Aldhanab

Aldhanab (z arab. "al-ḏanab", dosl. "chvost") alebo Gama Gruis je tretia najjasnejšia hviezda v súhvezdí Žeriav.
Talitha Australis

Talitha Australis alebo Kappa Ursae Majoris (κ UMa / κ Ursae Majoris) je dvojhviezda v súhvezdí Veľká medvedica.
Mí Ursae Majoris

Mí Ursae Majoris alebo Tania Australis (μ UMa/μ Ursae Majoris) je hviezda v súhvezdí Veľká medvedica.
Lambda Ursae Majoris

Tania Borealis alebo Lambda Ursae Majoris (λ UMa/λ Ursae Majoris) je hviezda v súhvezdí Veľká medvedica.