Žigmund Burgundský

Žigmund Burgundský (lat. "Sigismundus"; * okolo 475 – † 524, Aurelianum (dnešné Orléans, Francúzsko) bol kráľom Burgundov od roku 516 až do svojej smrti, keď nahradil svojho otca. Žigmund a jeho brat Godomar boli porazení v boji Chlodovovými synmi a Godomar utiekol. Žigmund bol zajatý Chlodomerom, kráľom Orléans, kde bol držaný ako väzeň. Neskôr bol on, jeho žena a jeho deti popravení. V Katolíckej cirkvi je uctievaný ako svätý.
Život.
Šíriteľ kresťanstva.
Žigmund sa narodil kráľovi Gundobadovi a jeho žene Caratene. Jeho otec bol ariánom. Žigmund sa počas dospievania stal žiakom Avita, chalcedónskeho biskupa z Vienne, ktorý obrátil Žigmunda z ariánskej viery svojich burgundských predkov.
Žigmund bol horlivým šíriteľom kresťanstva. V roku 515 založil kláštor zasvätený svätému Mauríciovi v Agaune v Sittenskej diecéze vo Valais, ktorý bohato vyzdobil. V tomto kláštore tiež zaviedol nepretržité spievanie žalmov. Na Žigmundove naliehanie zvolal biskup Avita koncil v Epaone, aby boli vyriešené mnohé sporné otázky v burgundských diecézach.
V roku 516 sa po smrti svojho otca stal kráľom Burgundov.
Žigmundov konflikt s biskupom Apollinairom.
Žigmund sa dostal do konfliktu s Apollinairom, biskupom z Valencie, pre pravidlá týkajúce sa manželstva. Kráľov pokladník Štefan žil v zjavnom inceste. Štyria biskupi provincie mu nariadili, aby sa oddelil od svojej spoločníčky, ale on sa obrátil na Žigmunda, ktorý sa zastal svojho úradníka a štyroch biskupov vyhnal na Sardíniu. Biskupi sa však odmietli podvoliť. Po nejakom čase kráľ ustúpil a dovolil trom z nich vrátiť sa na svoje stolice, s výnimkou Apollinaira, ktorého vzdor spôsobil, že bol voči kráľovi obzvlášť nepríjemný. Rok bol držaný v blízkom väzení. Nakoniec kráľ, zasiahnutý ťažkou chorobou, poslal kráľovnú, aby požiadala Apollinaira, aby prinavrátil panovníkovi zdravie. Po jeho odmietnutí kráľovná požiadala o jeho plášť, ktorý by položila na trpiaceho. Biskup jej žiadosti vyhovel, kráľ sa uzdravil a Apollinaire sa mohol vrátiť na svoju biskupskú stolicu.
Vražda syna.
Podľa Gregora z Tours sa Žigmund oženil s dcérou ostrogótskeho kráľa Theodoricha. Mali syna Sigericha. Ovdovený Žigmund sa neskôr znovu oženil s neurodzenou Prokopou, komornou, ktorá „nevlastného syna týrala a urážala“. Keď v jeden sviatočný deň v roku 522 videl Sigerich svoju nevlastnú matku oblečenú v slávnostných šatách svojej zosnulej matky, zvolal, že nie je hodná nosiť ich. (Podľa burgundského práva mali matkine šaty pripadnúť jeho sestre Suavegotte.) Kráľovná presvedčila Žigmunda, aby sa vysporiadal so svojím synom, pričom tvrdila, že Sigerich plánoval nielen zabiť svojho otca a zmocniť sa trónu, ale že si nárokoval aj kráľovstvo svojho starého otca v Taliansku. Žigmund prikázal mladíka odviesť, keď bude opitý, a utopiť ho v studni. Potom, premožený výčitkami svedomia, sa Žigmund stiahol do kláštora, ktorý založil, aby konal prísne pokánie.
Burgundská vojna a porážka Žigmunda.
V roku 523 Klotilda pripravovala pomstu za vraždu svojho otca Chilpericha II. Burgundského, ktorého v roku 493 zabil Žigmundov otec Gundobad. Podnecovala svojich synov proti Žigmundovi a vyvolala burgundskú vojnu. V tom istom roku napadli Burgundské kráľovstvo štyria franskí králi Chlodomer, Childebert I., Chlotar I. a Theuderich I.. Žigmund a jeho brat Godomar viedli burgundskú obranu, ale bitku prehrali. Godomar utiekol a Žigmund si obliekol mníšsky habit a ukryl sa v cele neďaleko svojho opátstva. Žigmund bol zajatý Chlodomerom, kráľom Aurelianie (dnešné Orléans). Dňa 1. mája 524 bol sťatý a jeho telo bolo hodené do studne. Žigmundova manželka a zvyšné deti boli tiež usmrtené.
V roku 535 boli Žigmundove pozostatky získané zo studne v Coulmiers na pokyn opáta Veneranda a pochované v kláštore svätého Maurícia v Agaune (v dnešnom Švajčiarsku).
Následky.
Žigmunda vystriedal na tróne kráľovstva Burgundov jeho brat Godomar. Ten zhromaždil burgundskú armádu a požiadal o pomoc svojho spojenca, ostrogótskeho kráľa Theodoricha Veľkého. Godomar získal 25. júna 524 v bitke pri Vézeronce späť svoje územie. Údajne svojou rukou zabil Chlodomera. Posádky, ktoré tu Frankovia zanechali, boli zmasakrované.
Uctievanie.
Žigmund bol krátko po smrti uctievaný ako svätý pre svoju mučenícku smrť, ktorá zastrela spomienku na synovraždu. Ako bolo v tej dobe zvykom, slávnostný presun jeho ostatkov sa rovnal svätorečeniu. Tento svätý sa najčastejšie zobrazuje ako mladý kráľ s korunou, žezlom a jablkom. Na jeho zavraždenie upozorňujú palma a meč, ako aj studňa.
V roku 1356 preniesol cisár Svätej ríše rímskej Karol IV. Žigmundove relikvie do Prahy. Sú uložené v katedrále sv. Víta. Jeho rýchlo sa rozvíjajúci kult spôsobil, že sa stal patrónom Českého kráľovstva (terajšie Česko). Časť ostatkov dal Karol IV. ako dar pre poľského kráľa Kazimíra III. do katedrály v Plocku.
Karol IV. dal svätcovo meno jednému zo svojich synov, neskoršiemu uhorskému kráľovi Žigmundovi (ktorý sa po desaťročiach stal aj českým kráľom a cisárom Svätej ríše rímskej). V roku 1424 postavil Žigmund Uhorský v Budíne kostol na počesť svätého Žigmunda. V tom istom roku kráľ Žigmund odviezol z Prahy relikvie sv. Žigmunda a poslal ich do uhorského mesta Varad, aby ich ochránil pred husitmi.
Uctievanie na Slovensku.
Tomuto svätcovi je na Slovensku zasvätený kostol v Grinave pochádzajúci z 14. storočia.