burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kyselina mevalónová

Kyselina mevalónová je organická zlúčenina. Jej názov je skrátenou verziou mena dihydroxymetylvalerolaktón. V biologických systémoch je zastúpená hlavne jej konjugovanou bázou, ktorá sa nazýva mevalonát. Mevalonát je dôležitou zlúčeninou v biochémii a farmácií. Niektoré lieky, napr. statíny (ktoré znižujú hladinu cholesterolu), zastavujú tvorbu mevalonátu vďaka inhibícii HMG-CoA reduktázy. Mevalonát je chirálny a iba (3"R")-enantiomér je biologicky aktívny.
Chemické vlastnosti.
Kyselina mevalónová je dobre rozpustná vo vode a polárnych organických rozpúšťadlách. V roztoku je prítomná v rovnováhe s jej laktónom, ktorý sa nazýva mevalonolaktón. Mevalonolaktón vzniká kondenzáciou koncovej alkoholovej skupiny s karboxylovou funkčnou skupinou.
Význam v biológii.
Mevalonát je prekurzor v biosyntetickej dráhe známej ako mevalonátová dráha, ktorou vznikajú terpény a steroidy. Mevalonát je hlavný prekurzor izopentenylpyrofosfátu (IPP), ktorý je základom všetkých terpenoidov. V tejto dráhe vzniká ("R")-enantiomér.
Šumovina

Šumovina môže byť:
Baba (vrch v Starohorských vrchoch)

 
Baba () je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad osadou Korytnica-kúpele, približne severovýchodne od Banskej Bystrice.
Poloha.
Nachádza sa na severovýchodnom okraji pohoria. Vrch leží na území Žilinského kraja, v okrese Ružomberok a v katastrálnom území obce Liptovská Osada. Západným úpätím vedie v trase cesty I/59 medzinárodná magistrála E 77. Vrch leží na území Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Vrch Baba leží na severnom okraji Starohorských vrchov, od najvyššej časti a hlavného hrebeňa oddelený dolinou Barboriná. Horská lúka, pokrývajúca vrcholovú časť pokračuje východným smerom, na o niečo nižší, bezmenný vrch. Východným smerom je sedlom prepojený s masívom Prašivej (), južne susedí Kozí chrbát (), juhozápadne Handliarka (), západne Kochuľa () a Magura () a severným smerom Magurka (). Masív patrí do povodia Váhu, respektíve čiastkového povodia Revúcej; južné svahy odvodňuje Barborinský potok, západné a severné menšie prítoky Korytnice. Najbližším sídlom je severne situovaná osada Korytnica-kúpele a západným smerom ležiace Donovaly. 
Výhľady.
Hôľnatá vrcholová časť poskytuje kruhový výhľad, ktorý však obmedzujú okolité vysoké hrebene. Viditeľný je hlavný hrebeň Starohorských vrchov, susedný masív Prašivej, blízka Veľká Fatra a pri vhodných podmienkach aj časť Kubínskej hole.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa a najbližší, modro značený chodník, vedie východne ležiacim sedlom.
Magura (vrch v Starohorských vrchoch)

 
Magura () je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad obcou Donovaly, približne severovýchodne od Banskej Bystrice.
Poloha.
Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v samostatnom masíve nad Korytnickou dolinou. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Banská Bystrica a v katastrálnom území obce Donovaly. Na vrchol nevedie značená trasa a jeho východným a južným úpätím vedie v trase cesty I/59 medzinárodná magistrála E 77. Vrch leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry. 
Opis.
Magura leží na severnom okraji Starohorských vrchov, v samostatnom masíve, neraz mylne prisudzovanom k Veľkej Fatre. Od susednej, najvyššej časti a hlavného hrebeňa, je vrch oddelený vetvou Korytnickej doliny. Tá oddeľuje východne susediaci vrch Baba () i južne situovanú Kochuľu (), Kečku () a Hadiarku (). Severozápadným smerom susedí Nová hoľa (), severne vrch Žarnovka () a severovýchodne Magurka (). Masív sa nachádza v povodí Revúcej, ktoré je čiastkovým povodím Váhu. Prebytočnú vodu odvádzajú prítoky potoka Korytnica. Priamo na západnom úbočí sa rozkladá osada Mišúty, patriaca k obci Donovaly, východným smerom leží osada Korytnica-kúpele a severne Liptovská Osada.
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý na východných svahoch značne redne a umožňuje zaujímavý výhľad na okolie. Z vhodných lokalít je vidieť susedné vrchy pohoria, masív Prašivej a priľahlú Veľkú Fatru. Nezriedka vidieť hrebeň Kremnických vrchov aj Veľký Choč.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa, žltý turistický chodník vedie z rázc. Korytnica severným úpätím na Donovaly, kde sa pripája na magistrálu Cesta hrdinov SNP.
Kochuľa

Kochuľa môže byť:
Dávid Hancko

Dávid Hancko (* 13. december 1997, Prievidza) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za Holandský klub Feyenoord Rotterdam. Hráva na pozícii obrancu.
Klubová kariéra.
Dávid Hancko debutoval v prvej futbalovej lige v drese klubu MŠK Žilina. Za krátky čas sa presadil do základnej zostavy a prestúpil do klubu talianskej Serie A Fiorentina. v roku 2018 sa dostal do zoznamu 50 mladých hráčov, ktorých sa podľa UEFA oplatí sledovať. V drese Fiorentiny sa výraznejšie nepresadil a klub hráča poskytol na hosťovanie do mužstva AC Sparta Praha, po roku došlo k predĺženiu hosťovania a následne k trvalému prestupu. V drese AC Sparta Praha zároveň dosiahol najväčšie úspechy na klubovej úrovni, vrátane víťazstva v českom MOL Cup-e, účastí v európskych súťažiach, pričom kľúčovým gólom sa pričinil o postup do Play off Konferenčnej ligy UEFA v sezóne 2021/22.
Reprezentačná kariéra.
Prvý krát reprezentoval Slovensko v kategórii hráčov do 21 rokov, zakrátko prišiel aj debut v seniorskej reprezentácii. Najvýznamnejším úspechom v reprezentačnom drese bola nominácia na Majstrovstvá Európy vo futbale 2020, kvôli pandemickým opatreniam sa konali v roku 2021.
Som mama

Som mama môže byť:
Víno (rozlišovacia stránka)

Víno môže byť:
Kathryn Hahnová

Kathryn Hahnová (; * 23. júl 1973, Westchester, Illinois, USA) je americká herečka a komička. Je známa rolou Lily Lebowski z kriminálneho televízneho seriálu "Drzá Jordan" (20012007).
Detstvo a mladosť.
Hahnová sa narodila ako dcéra Karena a Billa Hahnových. Má írsky, nemecký a anglický pôvod. Pochádza z kresťanskej rodiny a vyrastala v Cleveland Heights v Ohiu. Navštevovala Northwestern University, kde študovala herectvo a tiež získala bakalársky titul. Neskôr šla študovať drámu na Yale University, kde skončila s magisterským titulom.
Kariéra.
Účinkovala vo viacerých divadlách a tiež si vyskúšala aj bábkoherectvo. V roku 2001 bola obsadená do role Lily Lebowski, ktorú špeciálne pre ňu napísal Tim Kring, v televíznom seriály "Drzá Jordan". V roku 2003 si zahrala menšiu úlohu v romantickej komédii "Ako stratiť muža za desať dní".
Po boku Cameron Diaz sa objavila vo filme "Prázdniny", z roku 2006 a v roku 2008 si zahrala po boku Kate Winslet a Leonarda DiCapria vo filme "Núdzový východ". Film získal tri nominácie na Academy Awards.
V roku 2012 získala nomináciu na televízne ocenenie "Critics' Choice Television Awards" v kategórii najlepšia hosťujúca herečka (komédia) za jej herecký výkon z televíznom seriály "Parks and Recreation". O rok neskôr, sa objavila v komédii "My sme Millerovci", kde stvárnila postavu Eddie Fitzerald.
V roku 2016 sa objavila v komédii "Matky rebelky" a objavila sa aj v pokračovaní z roku 2017. V roku 2019 získala hlavnú úlohu v televíznom seriály "Pani Fletcherová". Seriál mal sedem epizód a herecký výkon Hahnovej bol pozitívne prijatý filmovými kritikmi. O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Mark Ruffalo, Juliette Lewis, Melissa Leo, Imogen Poots a Archie Panjabi v televíznom seriáli "Bludné kruhy".
Od roku 2021 stvárnila postavu Agnes, neskôr odhalenú čarodejnicu Agathu Harkness, v televíznom seriáli "WandaVision." Tiež je v príprave aj spin-off seriál s názvom "Agatha: House of Harkness", kde Hahnová stvárni rovnakú rolu a v hlavnej úlohe.
Súkromný život.
Od roku 2002 je vydatá za Ethana Sandlera, s ktorým má dve deti. Pár žije v Los Angeles. Vo voľnom čase Hahnová rada maľuje a praktizuje jogu.
Kukurica (rozlišovacia stránka)

Kukurica môže byť:
Jozef Čierny

Jozef Čierny môže byť:
Zbožie

Zbožie môže byť:
Kochuľa (Donovaly)

 
Kochuľa () je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad obcou Donovaly, približne severovýchodne od Banskej Bystrice.
Poloha.
Nachádza sa nad Korytnickou dolinou, na severnom okraji pohoria. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Banská Bystrica a v katastrálnom území obce Donovaly. Na vrchol nevedie značená trasa a jeho severným úpätím vedie v trase cesty I/59 medzinárodná cesta E 77. Vrch leží na území Národného parku Nízke Tatry. 
Opis.
Kochuľa je výškovo nevýrazný vrch na severnom okraji Starohorských vrchov. Niektoré zdroje uvádzajú jeho výšku s hodnotou , iné Južne ležiaci hlavný hrebeň s vrcholom Kečka () oddeľuje sedlo, východne susedí Baba (), severne Magura (), západným smerom vrch Baník () a juhozápadne Barania hlava (). Vrch odvodňujú prítoky Korytnice, ústiacej do rieky Revúca v povodí Váhu. Najbližším sídlom sú západne ležiace Donovaly, severovýchodným smerom leží osada Korytnica-kúpele a severne obec Liptovská Osada.
Výhľady.
Vrchol je pokrytý súvislým hustým lesom, ktorý znemožňuje rozhľad. Relatívne nízku Kochuľu obkolesujú omnoho vyššie masívy, preto z miest s redšou vegetáciou je vidieť najmä susedný hrebeň Starohorských vrchov, masív Prašivej a priľahlú Veľkú Fatru.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa a najbližšou je červeno značená magistrála Cesta hrdinov SNP, vedúca z Donovál južne ležiacim hrebeňom a vrcholom Kečky.
Jozef Čierny (herec)

Jozef Čierny (* 21. marec 1911, Bodorová – † 26. apríl 1979, Bratislava) bol slovenský herec.
Pochádzal z maloroľníckej rodiny a pracoval vo viacerých zamestnaniach, popri ktorých sa venoval ochotníckemu divadlu. Príležitostne pracoval ako osvetľovač, neskôr tiež ako asistent réžie v Československom štátnom filme. Postupne sa stal divadelným hercom na plný úväzok v divadlách v Martine Prešove, Nitre a Bratislave. Jeho výzor ho predurčoval na divadelné a filmové úlohy prísnych, autoritatívnych postáv.
Baník (vrch v Starohorských vrchoch)

 
Baník () je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad obcou Donovaly, približne severovýchodne od Banskej Bystrice. Na jeho severných svahoch sa nachádza lyžiarske stredisko "Záhradište".
Poloha.
Nachádza sa nad centrom Donovál, v hlavnom hrebeni, na severnom okraji pohoria. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Banská Bystrica a v katastrálnom území obce Donovaly. Poblíž vrcholu vedie Cesta hrdinov SNP, no tiež prístupová cesta do osady Bully. Nachádza sa v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry. 
Opis.
Baník je výrazne poznačený ľudskou prítomnosťou. Severnými svahmi vedú lyžiarske vleky a lanovky až k samotnému vrcholu, kde je len malý pozostatok porastu. Hrebeňom navyše vedie cesta do osady Bully, popri ktorej prechádzajú turistické trasy a stojí tu tiež telekomunikačný stožiar. Severným smerom leží vrch Zvolen () a Nová hoľa (), východne susedí Magura (), Kochuľa () a Barania hlava (), južne Hrubý vrch (), juhozápadne Bukovec () a severozápadne Motyčianska hoľa (). Južná a západná časť hrebeňa patrí do povodia Hrona, kam smeruje Starohorský potok, odvodňujúci celú oblasť. Severovýchodné svahy odvodňujú prítoky Korytnice, ústiacej do rieky Revúca v povodí Váhu. Priamo na svahoch sa rozprestiera osídlenie obce Donovaly.
Výhľady.
Odlesnený vrchol ponúka kruhový rozhľad na okolité končiare. Dobre viditeľné sú okolité Starohorské vrchy, no tiež masív Prašivej, priľahlá Veľká Fatra a časť Kremnických vrchov.
Prístup.
V blízkosti vrcholu vedie cesta i červeno značená magistrála Cesta hrdinov SNP, vedúca z blízkeho sedla Donovaly na Kečku. V blízkom rázcestí sa pripájajú značené trasy zo strediska Šachtičky a obce Baláže.
Bukovec (vrch v Starohorských vrchoch)

 
Bukovec () je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad obcou Motyčky, približne severne od Banskej Bystrice. 
Poloha.
Nachádza sa na severnom okraji centrálnej časti pohoria. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Banská Bystrica a v katastrálnom území obce Motyčky. Na vrchol nevedie značená trasa a jeho severozápadným úpätím vedie v trase cesty I/59 medzinárodná cesta E 77. Vrch leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Bukovec leží mimo hlavného hrebeňa, zo severu ohraničený Môcovskou, zo západu Starohorskou a z juhu Bukovskou dolinou. Východným smerom je sedlom prepojený s masívom Hrubého vrchu (), južne susedí vrch Krčahy (), západným smerom vrch Šturec () a severným Motyčianska hoľa () a Baník (). Vrch leží v povodí Hrona, kam smeruje Starohorský potok a jeho prítoky, odvodňujúce celý masív. Na severnom úpätí leží osada Jergaly, na západnom Motyčky, juhovýchodne sa nachádza osada Kalište a severovýchodne obec Donovaly.
Výhľady.
Bukovec je pokrytý nesúvislým porastom, vo vrcholovej časti horskou lúkou. Z nej sú výhľady na okolité vrchy pohoria, no tiež hlavný hrebeň Veľkej Fatry, časť Kremnických vrchov a masív Prašivej. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné aj Veporské vrchy, Poľana a Javorie.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa a preto je prístupný lesnými chodníkmi z okolitých sídiel.
Zoznam zvolených senátorov za Slovensko v parlamentných voľbách v roku 1935

Vo voľbách do Národného zhromaždenia Republiky československej v roku 1935, ktoré sa konali 19. mája 1935, bolo za územie Slovenskej krajiny zvolených 30 senátorov v štyroch volebných obvodoch (VIII. volebný kraj so sídlom v Turčianskom Svätom Martine, IX. volebný kraj so sídlom v Liptovskom Svätom Mikuláši, X. volebný kraj so sídlom v Prešove a XI. volebný kraj so sídlom v Nových Zámkoch). Napriek tomu, že volebný zákon slovenským volebným krajom pripisoval 31 kresiel v 300-člennom senáte, v dôsledku komplikovaného voleného systému a presúvania "zvyškových" hlasov medzi volebnými krajmi (aj medzi českými a slovenskými) bolo za Slovensko zvolených len 30.
Harpokratión

Harpokratión () môže byť:
Podobnosť (geometria)

Podobnosť je geometrické zobrazenie jedného geometrického útvaru na iný útvar rovnakého tvaru. Dva geometrické útvary v euklidovskom priestore sú podobné, ak majú obidva rovnaký tvar. Presnejšie povedané, jeden je totožný s tvarom získaným ako výsledok rovnomerného zmenšenia alebo zväčšenia druhého a jeho prípadného otočenia, posunutia, či zrkadlenia (osovej súmernosti). Príkladom možnej podobnosti je aj rovnoľahlosť.
Koeficient podobnosti.
Pomer vzdialenosti medzi dvoma bodmi daného geometrického útvaru a vzdialenosti medzi dvoma zodpovedajúcimi bodmi iného geometrického útvaru (referenčného) je pre každú takúto dvojicu bodov rovnaký a nazýva sa koeficient podobnosti. Podobnosť zachováva veľkosť uhlov a pomer dĺžok úsečiek geometrického útvaru.
Podobnosť je špeciálnym prípadom afinného zobrazenia. Špeciálnym prípadom podobnosti, keď je koeficient podobnosti rovný 1, je zhodnosť.
Svetový pohár v alpskom lyžovaní 2021/2022

Svetový pohár v alpskom lyžovaní 2021/2022 bol 56. ročník Svetového pohára v alpskom lyžovaní usporiadaný Medzinárodnou lyžiarskou federáciou. Sezóna svetového pohára sa začala 23. októbra 2021 v Söldene, Rakúsku a skončila sa 20. marca 2022 v Courchevel a Méribel, Francúzsku. Počas februára 2022 sezónu prerušili Zimné olympijské hry v Pekingu.
Alexis Pinturault a Petra Vlhová boli obhajcami celkového prvenstva, ale víťaz celkovej klasifikácie mužov bol Marco Odermatt a Mikaela Shiffrinová získala veľký glóbus už po štvrtýkrát.
1. marca 2022 rozhodla Medzinárodná lyžiarska federácia po diskusii s Medzinárodný olympijským výborom s okamžitou platnosťou zakázať lyžiarom z Ruska a Bieloruska štartovať na medzinárodných lyžiarskych súťažiach kvôli Ruskej invázii na Ukrajinu.
Národný štadión

Národný štadión môže byť:
Karosa LC 957

Karosa LC 957 (známejší pod označením Karosa HD 12) je model diaľkového a zájazdového autobusu, ktorý vyrábala Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1997 až 1999. Je pokračovateľom typu LC 757.
Konštrukcia.
Autobus LC 957 je konštrukčne takmer zhodný s typom LC 757, pričom oba modely sú dokopy označované ako HD 12. LC 957 je dvojnápravový luxusný autokar so zvýšenou podlahou určený predovšetkým pre diaľkové linky alebo zájazdy. Výroba tohto vozidla prebiehala skeletovo, rovnako boli pre niektoré prvky použité lamináty. Okna, rovnako ako podlaha, strecha a oplechovanie vozidla, sú na skelet pripevnené lepením. Pod podlahou medzi nápravami sa nachádza veľký batožinový priestor s objemom 9 m³. Sedačky pre cestujúcich sú rozmiestnené 2+2, pre vstup a výstup slúžia dvoje jednokrídle výklopné dvere (prvé sú pred prednou nápravou, druhé pred zadnou nápravou). Pri druhých dverách sa nachádza spálňa vodiča.
Už základná výbava vozidla LC 957 bola bohatá. Do autobusu sú namontované systémy ABS a ASR, cestujúci môžu využívať chemický záchod, klimatizáciu, videosystém, kuchyňu, chladničku alebo kávovar.
Od vozidiel LC 757 sa typ LC 957 na prvý pohľad líši novými spätnými zrkadlami a odlišným predným čelom, ktoré sa prispôsobilo novo vyrábanej rade 900. Okrem toho má LC 957 vylepšenú konštrukciu, ktorá je odolnejšia voči korózii, ale hlavne musela byť prispôsobená prísnejším bezpečnostným normám.
Výroba a prevádzka.
Autobusy LC 957 začali byť vyrábané v roku 1997, produkcia bola ukončená v apríli 1999. Za túto dobu bolo vyrobených 19 kusov, ktoré spoločne so 76 vozidlami LC 757 dosiahli počet 95 autobusov HD 12.
Vozidlá LC 957 boli prevádzkované niekoľkými dopravcami v Česku aj na Slovensku ako zájazdové a diaľkové autobusy. Značka Karosa zanikla a v súčasnosti sa už tieto autobusy na slovenských cestách nevyskytujú.
Karosa C 934

Karosa C 934 je model linkového medzimestského autobusu, ktorý vyrábala Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1996 až 2003 (od roku 1999 v modifikovanej verzii C 934E). Jedná sa o nástupcu typu C 734.
Konštrukcia.
Vozidlo C 934 je základným a tiež najrozšírenejším modelom typovej rady 900. Je to dvojnápravový autobus s polosamonosnou karosériou panelovej konštrukcie. Motor s mechanickou prevodovkou sú umiestnené za zadnou nápravou v priestore zadného panelu. C 934 konštrukčne vychádza z typu C 734, od neho sa na prvý pohlaď odlišuje zaobleným predným čelom a pomerne mohutným čelom zadným. Sedačky pre cestujúcich sú rozmiestnené 2+2 so strednou uličkou, v zadnej časti autobusu (od druhých dverí) sú umiestnené na vyvýšenej podeste. Batožinový priestor, ktorý sa nachádza pod podlahou medzi nápravami, má objem 3,5 m³. Vstup do vozidla zaisťujú dvoje dvojkrídle výklopné dvere približne rovnakej šírky. Prvé sú umiestnené pred prednou nápravou, druhé pred nápravou zadnou.
Od roku 1999 boli tieto vozidlá vyrábané v inovovanej verzii označenej ako C 934E. Najväčšou zmenou oproti klasickým autobusom C 934 je odlišné zamykanie dverí vozidla a usporiadanie strešných vetracích poklopov.
Výroba a prevádzka.
Prototyp vozu C 934 bol vyrobený už v roku 1995, sériová výroba bola zahájená o rok neskôr. V roku 1999 bol voz mierne modifikovaný a pod označením C 934E bol oficiálne vyrábaný do roku 2001. Na zvláštnu objednávku sa však vyrábal až do roku 2003. Najmä v rokoch 20022003 boli tieto autobusy vyrábané v takzvanej „severnej“ verzii pre ruské ropné a plynárenské spoločnosti. Tieto vozidlá sa vyznačovali absenciou vetracích otvorov a vylepšeným topným systémom. Celkom bolo vyrobených 1396 kusov.
Vozidlá C 934 sú určené predovšetkým pre kratšie medzimestské a regionálne linky. Dopravné podniky tieto autobusy vo veľkom počte nenakupovali. V Česku zostáva v súčasnej dobe v linkovej doprave v prevádzke 7 autobusov.
Krčahy

 
Krčahy () je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad obcou Motyčky, približne severne od Banskej Bystrice. 
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Banská Bystrica a v katastrálnom území obcí Motyčky a Baláže. Na vrchol nevedie značená trasa a leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Vrch Krčahy leží v hlavnom hrebeni, ktorý vedie z Kečky () cez Hrubý vrch na Panský diel. V tesnom susedstve je západným smerom plytkým sedlom oddelený Koškov vrch (), severne leží Bukovec (), východne Hrubý vrch (), južne Šutková a juhozápadne Jelenská skala (). Vrch leží v povodí Hrona; severné a západné svahy odvodňujú prítoky Starohorského potoka, južné a východné odvádzajú vodu potokom Ľupčica. Najbližšími sídlami sú severne ležiace Motyčky, severovýchodne sa nachádzajú Donovaly, západne Staré Hory, východne osada Kalište a južne obec Baláže.
Výhľady.
Nesúvislý porast pokrýva vrcholovú časť Krčahov, vďaka čomu je z vhodných miest možný obmedzený výhľad na okolité vrchy, no tiež Veľkú Fatru, Kremnické a Štiavnické vrchy, Javorie, Poľanu, Veporské vrchy a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa, no južným svahom prechádza zeleno značený chodník z Donovál na Šachtičky.
Wolffov-Parkinsonov-Whiteov syndróm

Wolffov-Parkinsonov-Whiteov syndróm (skr. WPW syndróm) je najčastejší syndróm preexcitácie komôr srdca. Jedná sa o vrodenú poruchu prevodového systému srdca, pri ktorej sa abnormálne šíri vzruch depolarizácie z predsiene srdca na komory mimo AV uzol cez tzv. prídavný Kentov zväzok. V srdci zdravého jedinca sú komory aktivované predsieňami cez tzv. Hisov zväzok v prípade aktivácie cez prídavnú dráhu, teda spomínaný Kentov zväzok vzniká na elektrokardiograme charakteristický obraz preexcitácie komôr a vzniká predispozícia na vznik vážnych aj menej vážnych porúch rytmu, synkopy a pod.
Diagnóza.
Pri WPW nevzniká viditeľné štrukturálne poškodenie srdca, preto sa diagnostika opiera o charakteristický EKG obraz s patológiami spolu s príznakmi pacienta. Na EKG potom vidíme nasledovné zmeny:
Kamenná (vrch v Bachurni)

Kamenná () je vrch v pohorí Bachureň, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Uzovské Pekľany, približne južne od Lipian. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obce Rožkovany a Uzovské Pekľany. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí situované Uzovské Pekľany a západne ležiaci Renčišov, severne sa nachádza Dubovica, Rožkovany a Jakubova Voľa a východne Pečovská Nová Ves.
Opis.
Kamenná leží v hrebeni, ktorý vedie od vrchu Žliabky () východným smerom na Kanaše (). Severným smerom dominuje Čergovský Minčol () a vrchy Čergova, západne leží Marduňa (), Stavenec (), Žliabky () a Bachureň (), južne Skalky (), Mindžová (), Brezina () a Končistá hora () a východne Kanaše () a Kohút (). Severné svahy hrebeňa odvodňuje Voliansky potok do rieky Torysa, voda z južných odteká riečkou Malá Svinka do Hornádu. Vrcholovou časťou vedie značený turistický chodník zo Sedla pod Marduňou na rázc. Močiare. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je výnimočne možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, Levočské vrchy, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov a Slanské vrchy.
Jelenská skala

 
Jelenská skala () je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad obcou Baláže, približne severne od Banskej Bystrice. 
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Banská Bystrica a v katastrálnom území obcí Staré Hory a Baláže. Vrcholom nevedie značená trasa a leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Jelenská skala leží v hlavnom hrebeni, ktorý vedie z Kečky () cez Hrubý vrch na Panský diel. Je najvyšším vrchom v oblasti a západne leží zachovaný bunker Mor ho z obdobia SNP. Severovýchodným susedom je v hrebeni ležiaci vrch Krčahy (), východne sa nachádza Šutková (), južne Panský diel () a Žiare () a severozápadne Stará hora (). Vrch leží v povodí Hrona; severné a západné svahy odvodňujú prítoky Starohorského potoka, z juhovýchodných odvádza vodu Banský a Selčiansky potok. Najbližšími sídlami sú severne ležiace Motyčky, západne Staré Hory, juhozápadne sa nachádza Špania Dolina a juhovýchodne obec Baláže.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva zmiešaný les, no oblasti s redšou vegetáciou umožňujú obmedzený, no ďaleký výhľad. Viditeľné sú susedné Starohorské vrchy, no tiež blízka Veľká Fatra, Kremnické a Štiavnické vrchy, Javorie, Poľana, Veporské vrchy a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa, no východným a západným úpätím prechádzajú chodníky, z ktorých sa dá odbočiť.
Jamajské národné futbalové mužstvo

Jamajské národné futbalové mužstvo reprezentuje Jamajku na medzinárodných futbalových akciách ako sú Majstrovstvá sveta alebo Zlatý pohár CONCACAF.
História.
Futbalový zväz na Jamajke bol založený v roku 1910. Futbal sa začal rozvíjať v krajine ešte skôr na konci 19. storočia. Medzi najväčšie úspechy sú dve finálové účasti na Zlatom pohári CONCACAF v roku 2015 a 2017. Jamajka sa iba raz predstavila na Majstrovstvách sveta a to na MS 1998. V skupine v konkurencii Argentíny, Chorvátska a Japonska skončili na treťom mieste. Pripísali si aj jedno víťazstvo proti Japonsku keď vyhrali 2:1 no na postup to nestačilo.
Žiare

 
Žiare () je vrch v Starohorských vrchoch. Leží nad obcou Špania Dolina, približne severne od Banskej Bystrice. 
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územia obcí Staré Hory, Selce a Špania Dolina. Vrcholom nevedie značená trasa, no niekoľko ich vedie v jeho blízkosti. Nachádza sa v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Vrch Žiare leží v hrebeni, ktorý vedie z Kečky () cez Hrubý vrch na Panský diel. Juhozápadne sa nachádzajú sedlá Dolný a Horný Šturec, ktorými vedú rázsochy. Cez Horný Šturec pokračuje hrebeň južným smerom na Panský diel (), Dolným Šturcom pokračuje bočný hrebeň na Suchý vrch (), severozápadne leží Klopačka (), severne Jelenská skala () a východne Šutková (). Vrch patrí do povodia Hrona, kde zo severozápadných svahov odvádzajú vodu prítoky Starohorského potoka, z juhovýchodných odvádza vodu Selčiansky potok. Najbližším sídlom je juhozápadne situovaná Špania Dolina, severozápadne ležia Staré Hory a východne obec Baláže.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva riedky lesný porast, umožňujúci obmedzený rozhľad. Pozorovateľné sú okolité Starohorské vrchy, Veľká Fatra, Kremnické a Štiavnické vrchy, Javorie, Poľana, Veporské vrchy a Nízke Tatry.
Prístup.
Svahmi vrchu vedú chodníky zo všetkých strán, no tie vrchol obchádzajú. Významné križovatky Dolný a Horný Šturec ležia juhozápadne pod vrcholom.
Jozef Barinka

Jozef Barinka (* 5. september 1860, Valašské Klobouky† 1940, Slovany) bol slovenský pedagóg, osvetový pracovník a politik Slovenskej ľudovej strany v dvadsiatych rokoch 20. storočia v medzivojnovom Česko-Slovensku.
Životopis.
Jozef Barinka sa narodil do učiteľskej rodiny v obci Valašské Klobouky, v blízkosti dnešnej slovensko-českej hranice. Do školy chodil v rodnej obci a vo Valašskom Meziříčí. V Kláštore pod Znievom absolvoval učiteľský ústav. Svoju pedagogickú dráhu začal v obci Lednica. Následne pôsobil v obci Červený Kameň, odkiaľ sa presunul do obce Zubák. Ešte v období Rakúsko-Uhorskej monarchie vyvíjal aktivity proti snahám o zavedenie civilného sobášu do zákona. Zúčastňoval sa na česko-poľských poradách v Luhačoviciach. Za svoje panslavistické názory a národné presvedčenie bol niekoľkokrát vyšetrovaný.
Na začiatku 20. storočia sa spoznal s Andrejom Hlinkom a podieľal sa na zakladaní Slovenskej ľudovej strany na Strednom a Hornom Považí. Po vzniku Česko-Slovenska sa aktívne zapojil do politického boja. V prvých parlamentných voľbách v roku 1920 kandidoval za Slovenskú ľudovú stranu (ktorá išla do volieb spoločne s Českou stranou lidovou) do hornej komory parlamentu v VIII. volebnom kraji (Turčiansky Svätý Martin). Mandát senátora však nadobudol až dodatočne 11. mája 1921, keď sa mandátu vzdal František Richard Osvald. V senáte zasadal v kultúrnom a zdravotníckom výbore. V pléne najčastejšie vystupoval k školským záležitostiam.
V roku 1925 sa mal dostať do sporu s Andrejom Hlinkom. V nasledujúcich voľbách už nekandidoval a dožil v obci Slovany.
Zadný Choč

Zadný Choč () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa východne od Valaskej Dubovej, približne severne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Leží v Žilinskom kraji, okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obcí Valaská Dubová a Likavka. Zadný Choč je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Choč.
Popis.
Zadný Choč leží v hrebeni, ktorý vybieha z Veľkého Choča juhozápadným smerom a v sedle Stredná Poľana sa stáčajúceho na juh cez Kýčeru (). Nevýrazný pahorok od severne ležiacej Kýčery oddeľuje plytké sedlo, severovýchodne leží Malý () a Veľký Choč (), juhovýchodne susedí Kopa (), južne Predný Choč () a západným smerom Sokol (). Severozápadné časti odvodňuje potok Choča, juhozápadné potok Biely breh, oba smerujúce do Likavky a východné svahy riečka Turík v povodí Váhu. Najbližším sídlom je západne ležiaca Valaská Dubová, severne sa nachádza Jasenová a Vyšný Kubín a juhovýchodne obec Turík.
Výhľady.
Lesný porast vrcholovej časti Zadného Choča neumožňuje rozhľad. Z menších lokalít s redšou vegetáciou na svahoch možno vidieť časť Chočských vrchov a Liptovskej kotliny, pri vhodných podmienkach aj Malú a Veľkú Fatru, Nízke i Západné Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, no do blízkeho sedla vedie prístup:
Julianne Nicholsonová

Julianne Nicholsonová (; * 1. júl 1971, Medford, Massachusetts, USA) je americká herečka.
Detstvo a mladosť.
Nicholsonová sa narodila ako najstaršia zo štyroch detí do rodiny Kate a Jamesa Nicholsonových. Navštevovala Katolícku strednú školu v meste Arlington v Massachusetts. Venovala sa modelingu, šesť mesiacov v New Yorku a neskôr aj v Paríži. Počas štúdia herectva si privyrábala ako čašníčka.
Kariéra.
Nicholsonová sa zo začiatku objavila v niekoľkých hosťujúcich úlohách televíznych seriálov. V roku 1999 stvárnila tvrdohlavú mladú feministku vo filme "Milostný list". V roku 2000 získala hlavnú úlohu vo filme "Miluj ma", kde za svoj herecký výkon získala nomináciu na ocenenie Independent Spirit Awards. O rok neskôr, ju presvedčil Steven Spielberg prijať hlavnú úlohu v mysterióznom televíznom seriály "Tí druhí". V rovnakom roku sa stala tiež súčasťou hereckého obsadenia televízneho seriálu Ally McBeal, po boku Calisty Flockhart.
Po boku Brittany Murphy sa objavila v romantickej komédii "Tajomstvo diára" z roku 2004. V rokoch 2006 až 2009 stvárnila Megan Wheeler v dvadsiatich šiestich epizódach kriminálneho seriálu "Zákon a poriadok; zločinné úmysly". Stvárnila vedľajšie úlohy v televíznych seriáloch "Impérium - Mafie v Atlantic City" a "Mystérium sexu" a hosťovala v televíznom seriály "Dobrá manželka".
V roku 2013 si zahrala menšiu úlohu vo filme "Blízko od seba", ktorý bol nominovaný na Academy Awards. Stvárnila jednu z hlavných úloh v televíznom seriály "Očitý svedok", z roku 2016. O rok neskôr, po boku Allison Janney sa objavila vo filme "Ja, Tonya".
V roku 2020 stvárnila jednu z vedľajších úloh v televíznom seriály "Outsider", ktorý bol natočený na motív knižnej predlohy od Stephena Kinga. O rok neskôr, ju odporučila Kate Winslet do úlohy Lori, v televíznom seriály "Mare z Easttownu". V seriály si zahrala po boku Winsletovej a obe herečky za svoj herecký výkon získali ocenenie Emmy. V rovnakom roku si zahrala aj vo filme "With/In: Volume 2", po boku Carly Gugino, Giny Gershon, Adrianne Palicki či Emily Mortimer.
Súkromný život.
Od roku 2004 je manželkou herca Jonathana Cakea, s ktorým má dve deti.
Paolo Villaggio

Paolo Villaggio (* 30. december 1932, Janov, Taliansko† 3. júl 2017, Rím, Taliansko) bol taliansky herec, spisovateľ, režisér a komik, známy predovšetkým z komédií "Non toccare la donna bianca" a "Maléry pána účtovníka".
Životopis.
Narodil sa v Janove, detstvo prežil v chudobe počas 2. svetovej vojny.
Neskôr prešiel mnohými povolaniami, medzi nimi bol aj úradníkom v spoločnosti Italsider. Paolo Villaggio vytvoril svoju najvýraznejšiu postavu, ktorou sa stal účtovník Ugo Fantozzi.
Maurizio Costanzo v ňom objavil umelecký potenciál a v roku 1967 pozval Villaggia, aby účinkoval v kabarete v Ríme. Odtiaľ prešiel do TV relácie "Bontà loro", v ktorom jeho agresívna, zlá alebo poslušná postava dostala príležitosť.
Ugo Fantozzi

Ugo Fantozzi (* 17. júl 1934) je talianska fiktívna literárna a kinematografická postava, ktorú vymyslel a interpretoval Paolo Villaggio. Život postavy je vyrozprávaný v úspešnej sérii príbehov a filmov, ktoré napísal a interpretoval samotný herec.
Prvej knihy, kde sa objavil Ugo Fantozzi ako hlavný hrdina, z roku 1971 sa predalo viac ako milión kópií, zatiaľ čo prvý film filmovej série (1975) bol trhákom v období rokov 1974 až 1976 a bol zaradený do zoznamu 100 film italiani da salvare. Úspech sa zopakoval nasledujúci rok pri druhom filme (1976); štyridsať rokov od debutu postavy v kinematografii, v roku 2015, boli prvé dva filmy zreštaurované a opätovne uvedené do kín.
Bukov (vrch v Chočských vrchoch)

Bukov () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa severozápadne od Lúčok, približne severovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Ružomberok a na katastrálnom území obce Lúčky. Na vrchol nevedie turistická trasa a leží už mimo chráneného územia.
Popis.
Bukov leží v rázsoche, ktorá vybieha z Veľkého Choča juhovýchodným smerom. Západne susedí okrem dominanty aj Malý Choč (), juhozápadne Kopa () a Predný Choč (), južne leží Turícka Magura (), východne Magura () a severne Holica (). Bukov patrí do povodia Váhu, kam smeruje potok Teplianka, ktorej prítoky odvodňujú celý masív. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiace obce Turík a Lúčky, na severe situované Leštiny a Osádka.
Výhľady.
Vrcholový hrebeň pokrýva lesný porast, ktorý poskytuje veľmi obmedzený rozhľad. Z menších lokalít s redšou vegetáciou sú viditeľné mnohé vrchy Chočských vrchov a blízka Liptovská kotlina. Pri vhodných podmienkach vidieť Veľkú Fatru, Nízke i Západné Tatry, Skorušinské vrchy, Oravskú vrchovinu, Oravskú Maguru i Oravské Beskydy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, červená značka z Lúčok na Veľký Choč vedie južným úpätím do sedla.
Panamské národné futbalové mužstvo

Panamské národné futbalové mužstvo reprezentuje Panamu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Zlatý pohár CONCACAF.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1937. Najväčšie úspechy Panamy sú dve druhé miesta na Zlatom pohári CONCACAF v roku 2005 a 2013. Panama sa iba raz predstavila na Majstrovstvách sveta a to na MS 2018. V konkurencii Belgicka (0:3), Anglicka (1:6) a Tuniska (1:2) skončili na poslednom mieste v skupine zo skóre 2:11.
Kopa (vrch v Chočských vrchoch)

Kopa () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa severozápadne od Liskovej, približne severovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obcí Lisková a Likavka. Na vrchol nevedie turistická trasa a masív je súčasťou NPR Choč.
Popis.
Kopa leží v rázsoche, ktorá vybieha z Veľkého Choča juhovýchodným smerom a v sedle Stredná Poľana sa stáča na juh. Severne susedí Veľký () a Malý Choč (), severozápadne Kýčera () a Zadný Choč (), južne sedlom Spuštiak oddelený Predný Choč () a východne Turícka Magura (). Kopa patrí do povodia Váhu; západné svahy odvodňuje potok Biely breh, smerujúci do Likavky, východne sa zvažujúce napájajú potok Turík. Najbližšími sídlami sú západne ležiaca Valaská Dubová, južne situované obce Likavka, Martinček a Lisková, juhovýchodne obec Turík a východne ležiace Lúčky.
Výhľady.
Vrchol Kopy i okolitý hrebeň pokrýva lesný porast, preto veľmi obmedzený výhľad umožňujú len malé lokality s nižšou vegetáciou. Z nich sú viditeľné okolité vrchy Chočských vrchov a blízka Liptovská kotlina, ojedinele tiež Malá a Veľká Fatra, Nízke a Západné Tatry a Skorušinské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, no z rázcestia v sedle Spuštiak vedie západným úbočím modrá značka z Likavky na Strednú Poľanu.
Jakub Švec

Jakub Švec môže byť:
Časárovo povstanie

Časárovo povstanie alebo (staršie) Császárovo povstanie bolo roľnícke povstanie v Uhorsku, ktoré sa odohrávalo na východnom Slovensku a severnom Maďarsku (vtedajšia Abovská, Boršodská, Turnianska, Zemplínska, Šarišská, Gemerská a Spišská stolica) v rokoch 16311632.
Povstanie vypuklo v polovici augusta 1631 v Abovskej stolici a možno ho rozdeliť do dvoch fáz. V prvej bezprostrednou príčinou bola nespokojnosť s rabovaním cisárskych vojsk po porážke Betlenovho povstania, obyvateľstvo „ich muselo zásobovať potravinami a krmivom, vykonávať pre nich rôzne služby a znášať násilnosti.“ O zlej situácii obyvateľstva svedčí list budínskeho pašu uhorskému palatínovi Mikulášovi Esterházihu z roku 1631: „Táto úbohá rája musí vydržiavať dve armády [turecká a uhorská] ako stádo oviec, ktoré dáva na dve strany mlieko. Vy ju tak utláčate, že nielenže nemôže vyživiť dve armády, ale ani sama seba.“, hoci stoličná šľacha tvrdila, že povstanie vzniklo „‚bez akejkoľvek príčiny a spôsobu‘“. Poddaní sa začali organizovať v rámci už existujúcej sedliackej stolice a cez jej kapitána Petra Časára predložili požiadavky (zastavenie lapačky, odchod vojsk a ukončenie trestania sedliakov za organizovanie) košickému vicegenerálovi Jánovi Bornemisovi. Zároveň sa pokúšali získať podporu stoličnej šľachty a Juraja I. Rákociho, „pričom od oboch dostali neurčité, no povzbudzujúce odpovede.“, hľadali kontakty aj s Osmanmi. Na začiatku roka 1632 sa povstalci neúspešne pokúsili získať aj podporu spišských baníkov. Čásara po doručení petície dal Bornemisa zajať, odsúdiť a 4. marca 1632 (po dvojdňovom mučení) popraviť.
Druhá fáza povstania začala po Časárovej poprave obliehaním Košíc a vtedy sa povstanie rozšírilo na ďalšie stolice. Stoličná šľachta čiastočne, kvôli protihabsburským postojom, sympatizovala s povstalcami, výrazne proti povstaniu bol palatín Mikuláš Esterházi. Povstalecké jednotky mali v tom čase okolo 10 000 mužov. Stolice boli prinútené vyhlásiť insurekciu, insurgenti sa však snažili s povstalcami dohodnúť a zajatcov púštali domov a povstalci insurgentov (podľa svedectva košického kapitána Mikuláša Forgáča) prijímali medzi seba. Oddiely vedené Ambrušom Naďom začali ustupovať smerom do Sedmohradska (očakávali podporu Juraja I. Rákociho), ten však proti nim zasiahol a v bojoch pri Nyírbátore ich 10. apríla 1632 náhlym prepadom s využitím diel porazil. Zajatcov nechal popraviť alebo zohaviť (odrezanie nosa a uší).
V prvej fáze bolo povstanie umiernené (cieľom „nebola reforma poddansko-zemepanských vzťahov či nejaké iné sociálne zmeny“), čo ilustruje povstalecká prísaha: „‚Nebudeš útočiť bez príčiny a bez spôsobu ani na cisára ani na zemepána ani na stolicu, ale budeš hotový zomrieť za pravú vieru, za našu krajinu, pokiaľ ti bude hlava sedieť na pleciach a útočiť len na tých, ktorí ťa pri stolici bez dôvodu prenasledujú.‘“ Časť povstalcov okrem iného verila „že cisár už vydal patent, podľa ktorého budú musieť pracovať iba 1 deň v týždni. Šľachta ho však zatajila a nechcela ho vydať.“ Druhá fáza bola radikálnejšia, ale ani tá neskĺzla k anarchii.
Chrám svätých apoštolov Petra a Pavla

Chrám svätých apoštolov Petra a Pavla môže byť:
Turícka Magura

Turícka Magura () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa západne od Lúčok, približne severovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Ružomberok a na katastrálnom území obce Turík a Lúčky. Na vrchol nevedie turistická trasa a leží mimo chráneného územia.
Popis.
Turícka Magura leží v rázsoche, ktorá vybieha z Veľkého Choča juhovýchodným smerom cez Malý Choč až na Smrekov (). Ten leží oddelený sedlom na juhovýchode, severne susedí Bukov (), severozápadne Veľký () a Malý Choč () a západným smerom Zadný Choč (), Kopa () a Predný Choč (). Vrch patrí do povodia Váhu, kam smeruje západnú časť odvodňujúci potok Turík, voda z východnej časti odteká Žimerovým potokom. Najbližšími sídlami sú východne ležiace Lúčky a južne situovaná obec Turík, juhozápadne sa nachádza Lisková.
Výhľady.
Lesnou ťažbou odlesnený vrchol umožňuje kruhový rozhľad na široké okolie. Pri vhodných podmienkach vidieť mnohé okolité vrchy Chočských vrchov, Liptovskú kotlinu, Skorušinské vrchy, Západné a Nízke Tatry, Veľkú Fatru, no tiež masív Babej hory.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa a najbližšou je červená značka, vedúca severovýchodne z Lúčok na Veľký Choč. Prístup je možný odbočením cez sedlo Žimerová a následne hrebeňom na vrchol, prípadne okolitými lesnými cestami.
Smrekov (vrch v Chočských vrchoch)

Smrekov () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa západne od Lúčok, približne severovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Ružomberok a na hranici katastrálnych území obcí Turík a Lúčky. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a leží mimo chráneného územia.
Popis.
Smrekov zakončuje rázsochu, ktorá vybieha z Veľkého Choča juhovýchodným smerom cez Malý Choč. V masíve je v južnej a východnej bralnatej časti viacero jaskýň. Západne sa nachádza Predný Choč (), severozápadným smerom je sedlom oddelená Turícka Magura () no i Veľký Choč () a Bukov (), severne sa nachádza Magura (), východne Plieška () a Veľký Hukov () a južne Harníkov (). Vrch leží v povodí Váhu, kam smeruje západnú a južnú časť odvodňujúci potok Turík, voda z východne situovaných svahov odteká Žimerovým potokom a riečkou Teplianka. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí ležiace Lúčky a južne situovaná obec Turík.
Výhľady.
Podobne ako susedná Turícka Magura, je aj masív Smrekova výrazne poznačený lesnou ťažbou. Odlesnený plochý vrchol tak umožňuje kruhový kruhový rozhľad, preto vidieť mnohé okolité vrchy Chočských vrchov, Liptovskú kotlinu, Skorušinské vrchy, Západné a Nízke Tatry, Veľkú Fatru, no tiež masív Pilska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, no až na vrchol vedú lesné cesty z obce Turík. Prístup je možný lesnými chodníkmi aj z blízkych Lúčok.
Západoázijská futbalová federácia

Západoázijská futbalová federácia (, skr. WAFF) je strešná organizácia pre západoázijský futbal, futsal a plážový futbal. Federácia bola založená v roku 2001 a združuje 12 západoázijských krajín. Sídli v Ammáne v Jordánsku a jej prezidentom je princ Alí ibn Husajn. WAFF je jednou z členských federácii Ázijskej futbalovej konfederácie.
História.
WAFF bola založená 15. mája 2001. Jej zakladajúcimi členmi boli Irán, Irak, Jordánsko, Libanon, Palestína a Sýria. V roku 2009 sa k WAFF pridal Katar, Spojené arabské emiráty a Jemen. Štyri ďalšie národy západnej Ázie: Bahrajn, Kuvajt, Omán a Saudská Arábia sa pripojili v roku 2010. 10. júna 2014 opustil konfederáciu Irán ktorý sa neskôr pripojil k novovznikajúcej Stredoázijskej futbalovej asociácii. WAFF organizuje aj Majstrovstvá WAFF vo futbale ().
Členské štáty.
1 – zakladajúci člen
Katarské národné futbalové mužstvo

Katarské národné futbalové mužstvo reprezentuje Katar na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Majstrovstvá Ázie vo futbale.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1960. Medzi najväčšie úspechy krajiny patrí víťazstvo na Majstrovstvách Ázie vo futbale v roku 2019. Na Majstrovstvách Ázie vo futbale 2023 budú obhajcami titulu. FIFA v roku 2010 vybrala Katar ako hostiteľa Majstrovstiev sveta vo futbale 2022. Pre Katar to bude zároveň premiéra na Majstrovstvách sveta. Budú to prvé Majstrovstvá sveta konané v arabskej krajine a turnaj sa namiesto letných mesiacov odohrá v mesiacoch november a december.
Protesty v Kazachstane v roku 2022

Protesty v Kazachstane vypukli 2. januára 2022 po tom, ako došlo k prudkému nárastu cien skvapalneného ropného plynu (LPG) z 60 tenge (0,12 eura) na 120 (0,24 eura), ktorý sa v krajine vo veľkom používa ako pohonná látka. Prvé demonštrácie sa konali v západokazašskom meste Žanaozen v Mangystauskej oblasti, no rýchlo sa rozšírili po celej krajine, vrátane najväčšieho mesta Alma-Ata a hlavného mesta Nur-Sultan. Úrady už v utorok večer oznámili opätovné zlacnenie cien LPG, no protesty pokračujú aj naďalej a prerástli vo všeobecnú nespokojnosť proti autoritárskemu režimu v krajine. V stredu 5. januára prišlo v Alma-Ate aj ku prvým veľkým stretom demonštrantov s ozbrojenými zložkami, keď sa polícia pokúsila rozohnať dav slzotvorným plynom a omračujúcimi granátmi. Protestujúcim sa napriek tomu podarilo vtrhnúť do radnice, niekoľkých ďalších úradov v meste a dokonca obsadiť miestne letisko. Demonštrácie na viacerých miestach prerástli do nepokojov a násilností, podľa polície v Alma-Ate bolo podpálených viac ako 150 vozidiel polície a zdravotnej služby a poškodených bolo niekoľko stoviek obchodných, kancelárskych a stravovacích priestorov. Zranenia utrpelo podľa polície len v Alma-Ate približne 500 ľudí. V celej krajine došlo podľa stránky Netblocks.org k výpadku internetu.
Prezident Kasym-Žomart Tokajev v reakcii na protesty vyhlásil 5. januára výnimočný stav v Mangystauskej oblasti a v Alma-Ate, ale neskôr ho rozšíril na celé územie Kazachstanu. Pre upokojenie situácie odvolal úradujúcu vláda Askara Mamina a exprezident Nazarbajev odišiel z funkcie predsedu bezpečnostnej rady. Tokajev však demonštrantov označil za „teroristov vycvičených v zahraničí" a obrátil sa na krajiny Organizácie Zmluvy o kolektívnej bezpečnosti (ODKB), vojenskej aliancie vedenej Ruskom, s prosbou o poskytnutie vojenskej pomoci na „prekonanie teroristickej hrozby“. 6. januára ODKB ústami arménskeho premiéra Nikola Pašinjana oznámila, že do Kazachstanu vyšle mierové sily. Tie začali v piatok 7. januára prichádzať do krajiny, celkovo ich prišlo viac ako 3000.
Ministerstvo vnútra informovalo, že do piatku 7. januára bolo zadržaných celkovo 3000 ľudí, 26 ľudí bolo „zlikvidovaných“ a 18 zranených. Na strane bezpečnostných zložiek prišlo k 18 úmrtiam príslušníkov a 748 zraneniam. Prezident v prejave vyhlásil, že sa „viac-menej“ podarilo obnoviť poriadok po celej krajine, no na niektorých miestach stále pokračujú „protiteroristické akcie“. Zároveň dal policajtom povolenie strieľať ostrými nábojmi bez varovania.
V ďalších dňoch protesty začali postupne utíchať. Jednotky ODKB, ktoré okrem Ruska pochádzajú z Bieloruska, Arménska, Kirgizska a Tadžikistanu podľa informácií kazašskej služby Rádia Slobodná Európa strážia viaceré kľúčové body v krajine, ako letisko v Alma-Ate, kozmodróm Bajkonur a ďalšie vládne budovy. 9. januára sa rozšíril počet zadržaných na viac ako 5000 a počet mŕtvych na 164. Minister vnútra Erlan Turgumbajev na tlačovej konferencii vyhlásil, že „situácia je stabilizovaná vo všetkých oblastiach krajiny“, avšak „protiteroristická operácia stále pokračuje“. Menšie protesty sa konali iba na západe krajiny v mestách Žanaozen a Aktau.
Rádio Goldies

Rádio Goldies je slovenská rozhlasová stanica vysielajúca výhradne oldies hudbu od 50. rokov do 80. rokov minulého storočia. Vysielanie je doplnené krátkym spravodajským servisom a občasnými lifestylovými reláciami. Stanica začala vysielať v FM pásme 17. novembra 2020 spustením vysielača v Prievidzi. Na webe bol testovací stream dostupný niekoľko mesiacov predtým. Ku koncu roka 2023 vysiela na 4 frekvenciách.
Grace Carterová (speváčka)

Grace Carterová (* 26. máj 1997, Londýn) je britská speváčka-skladateľka. Do povedomia sa dostala debutovým singlom „Silence“ a následne ako predskokanka na európskom turné speváčky Dua Lipa. Stanice BBC a MTV ju v roku 2019 označili za jeden z najväčších nových talentov na hudobnej scéne.
Raný život.
Grace Carterová sa narodila v Londýne a detstvo strávila v Brightone, kde v ôsmich rokoch začala spievať v kostolom zbore. Vyrastala bez otca, bola jedinou černoškou v bielej rodine a počas štúdia na Blatchington Mill School mala ťažkosti so zvládaním hnevu. V trinástich rokoch do jej života vstúpil nevlastný otec, hudobník Paul Phillips, a naučil ju ventilovať svoje emócie prostredníctvom písania piesní. Pre BBC v roku 2019 uviedla: „Dal mi gitaru a povedal: ,Čo keby si namiesto rozčuľovania sa a kričania po všetkých skúsila vypísať sa zo svojich pocitov?‘“ Carterová to označila za zlomový bod vo svojom živote.
Kariéra.
Carterová debutovala v máji roku 2017 singlom „Silence“, ktorý sa stal virálnym na Youtube a streamingových platformách, vďaka čomu upútala pozornosť manažmentu speváčky Dua Lipa a napriek iba jednej vydanej skladbe s ňou toho roku absolvovala jej európske turné ako predskokanka. Koncertovala aj s umelcami Rag'n'Bone Man, Hozier, HAIM či Lewis Capaldi.
O rok neskôr nasledoval singel „Why Her Not Me“, ktorý predchádzal vydaniu debutového EP s názvom "Saving Grace," na ktorom spolupracovala s Mikeom Deanom, producentom Beyoncé. Nahrávka ju vyniesla na tretie miesto BBC Sound Poll 2019, zoznamu najväčších nových talentov pre rok 2019, ktorý každoročne zostavujú hudobní kritici a na obdobný zoznam ju umiestnila aj hudobná stanica MTV. 
V roku 2019 vydala singel „Don't Hurt Like It Used To“. V roku 2020 vydala singel „Blame“, ktorý počas pandémie COVID-19 naspievala cez videohovor. Začiatkom novembra 2021 jej vyšiel ďalší singel „Dark Matter“.
Carterová svoju tvorbu opisuje ako „neodoslané listy“.
Osobný život.
Carterová sa naučila hrať na klavíri pomocou videí na YouTube. 
Žije v západnom Londýne.
Grace Carterová

Grace Carterová môže byť: