Vojenská škola Jana Žižku z Trocnova (Bratislava)

 Vojenská škola Jana Žižku z Trocnova (VŠJŽ) bola jedna z vojenských stredných škôl s maturitou gymnaziálneho typu v bývalom Česko-Slovensku a po roku 1993 aj na Slovensku, ktorej vznik sa datuje od roku 1949. Škola ponúkala stredoškolské štúdium v slovenskom a českom jazyku. Pomenovanie niesla po českom husitskom vojvodcovi Jánovi Žižkovi.
História školy.
História školy sa začala písať 1. septembra roku 1949. Vtedy bola založená "Vojenská škola Jana Žižku z Trocnova" (VŠJŽ) v Spišskej Novej Vsi. Po presťahovaní do Bratislavy v rokoch 1953 až 1969 pôsobila táto internátna vojenská škola v priestoroch vysokoškolského areálu Lafranconi v Bratislave. 25. mája 1969 vzniklo vojenské gymnázium Jana Žižku z Trocnova. V auguste 1969 zásluhou osobného pričinenia JUDr. Gustáva Husáka bolo Vojenské gymnázium Jana Žižku z Trocnova presťahované z Bratislavy do Banskej Bystrice. 30. septembra 1996 škola definitívne skončila svoje pôsobenie.
Prehľad vývoja školy.
Hneď po založení školy bolo štúdium na vojenskej škole Jana Žižku z Trocnova štvorročné, ale už v školskom roku 1950/1951 došlo k jeho skráteniu na tri roky. V roku 1953 prešla škola na šesťročný cyklus štúdia s tým, že jedenásťroční chlapci nastúpili do 6. ročníka, kde nadobudli základné vzdelanie, a potom priamo pokračovali v stredoškolskom vzdelávaní, ktoré končilo maturitnou skúškou. Od roku 1958 sa škola zasa vrátila k trojročnej stredoškolskej maturitnej forme štúdia. Počnúc 1. septembrom 1969 bolo toto stredoškolské štúdium predĺžené na štyri roky.
Velitelia školy.
"Pôsobiaci v Bratislave"
"Pôsobiaci v Banskej Bystrici"
Charakteristika školy.
Tento typ internátnej strednej vojenskej školy vychádzal z tradícií bývalých sovietskych vojenských škôl a mal svoj vzor v Suvorovovej vojenskej škole. Išlo o školy, ktoré vznikli počas druhej svetovej vojny a ich žiakmi boli početné siroty, ktorých o rodičov pripravila vojna. Starostlivosť o žiakov prebrala kompletne armáda. Pôvodne bolo jej cieľom umožniť vzdelanie najmä chlapcom – vojenským sirotám, preto táto škola spočiatku pripravovala žiakov od 5. ročníka základnej školy. Neskoršie sa pretransformovala na klasickú strednú školu s maturitou. Jej úlohou od začiatku bolo pripravovať študentov pre vysoké vojenské školy, budúcich dôstojníkov – veliteľov Československej ľudovej armády , ktorí boli po ukončení vysokoškolského štúdia menovaní do vojenskej hodnosti poručík a zároveň sa stali vojakmi z povolania . 
Jej študijné zameranie bolo orientované na matematiku, fyziku, šport a vojenstvo. Okrem toho škola poskytovala aj štúdium jedného zo svetových cudzích jazykov (anglický, nemecký, francúzsky, španielsky) a povinne jazyka ruského.
Škola patrila medzi najprestížnejšie vojenské stredné školy v Česko-Slovensku. To spolu s vysokokvalitnou úrovňou výučby v žiakoch vyvolávalo pocit hrdosti na vlastnú školu a možno povedať aj určitého elitárstva.
Vojenstvo školy.
Žiaci školy nosili predpísané vojenské uniformy s tým, že na ľavých rukávoch asi odspodu boli (nad sebou) našívané striebristé pásky, ktorých počet znamenal ročník – neskôr za 4 ročníky bola našitá široká páska a za 5. a 6. pribudli pôvodné úzke. Neskoršie boli na náplecníkoch našité biele „véčka“, ktorých počet označoval ročník štúdia na vojenskej škole. Koncom 60. rokov to boli už plieškové a rovné, tzv. „koľajničky“. Režim života a štúdia na škole bol organizovaný podľa vojenského denného poriadku. Všeobecný vojenský budíček bol ráno o 6.00 hod. Nasledovala povinná 20-minútová rozcvička, ranná hygiena, upratovanie izieb, ustrojenie do vojenskej uniformy, ranná kontrola vzhľadu, raňajky a organizovaný nástup na povinné vyučovanie, ktoré trvalo spravidla 7 až 8 vyučovacích hodín. Nasledoval obed. Po obede povinný 30-minútový odpočinok na izbách. Potom bolo povinné 2- až 3-hodinové samostatné štúdium na pridelených učebniach (od určitého dosiahnutého priemeru známok nebolo samoštúdium povinné) a športová činnosť v športových kluboch alebo krúžkoch. Večera bola od 18.00 hod. Celodenné stravovanie bolo poskytované vo vlastnej jedálni a bolo povinné a kontrolované. Po večeri od 19.00 hod do 21.00 hod. mali žiaci osobné voľno. Počas neho mohli ísť na vychádzky do mesta alebo využívali objekty školy, ktorá mala vlastný rozsiahly športový areál, knižnicu, kino, telocvičňu a od roku 1966 aj krytý plavecký bazén. Škola mala vlastnú dobré vybavenú ambulanciu praktického lekára a zubnú ambulanciu. Deň končil večernou kontrolou, tzv. večierkou o 21.30 hod. 
Jeden deň v týždni bol celý vyčlenený na základný vojenský výcvik. Za tým účelom bola na nádvorí školy umiestnená vojenská technika, tank T-34 a delo - húfnica kalibru vz. 38. Po dovŕšení 17. roku života totiž žiaci školy povinne skladali vojenskú prísahu, aby mohli v treťom ročníku svojho stredoškolského štúdia vykonať vojenskú základnú službu. Vtedy im bola pridelená aj vojenská osobná zbraň (samopal vz. 58). 
V neskoršom období (v osemdesiatych rokoch) už neprebiehal základný vojenský výcvik touto formou, ale do vyučovania boli zaradené hodiny vojenskej prípravy a vojenská základná služba bola vykonávaná až po nástupe na vysokú školu. Počas prvých piatich mesiacov štúdia na vysokej škole študenti vykonávali na danej vysokej škole náhradnú vojenskú službu, po skončení ktorej boli prijatí za vojakov z povolania v hodnosti rotmajstra a pokračovali ďalej v štúdiu vysokej školy. Tradične bola organizačná štruktúra školy členená podľa študijných ročníkov, ktoré boli napr. v období 1963 až 1966 spravidla tri. V jednom ročníku boli dve roty, pritom každá mala 3 čaty a v každej čate bolo približne 25 až 30 žiakov. Takže spolu mohlo školu v jednom roku navštevovať priemerne asi 500 žiakov. 
Žižkovci pravidelne pochodovali v čele prehliadkových zostáv počas slávnostných vojenských prehliadok v Prahe, Bratislave a Ostrave. Podobne sa zúčastňovali aj na spartakiádnych masových športových vystúpeniach na Strahove v Prahe. Po ukončení školy, po príslušnom výbere, nastupovali na vysokoškolské vojenské štúdium najmä do Vyškova na Morave a do Martina.
Šport a záujmová činnosť.
Každý žiak musel byť členom nejakého športového alebo záujmového krúžku. Športové oddiely, ako napríklad strelecký, atletický, futbalový, hádzanársky, basketbalový a gymnastický, boli účastníkmi civilných organizovaných športových súťaží. Veľmi známou ľahkoatletickou súťažou bola aj „Cena žižkovca“, pri ktorej zrode stal populárny športový rozhlasový redaktor Gabo Zelenay.
Zo záujmových krúžkov boli obľúbené najmä krúžky jazdecký, motoristický, turistický, klub filmového diváka, spevácky a krúžok spoločenských tancov.
Známi absolventi.
Školu absolvovalo niekoľko tisíc žiakov z bývalého Česko-Slovenska a Slovenska, ktorí sa nazývali „žižkovci“. Medzi jej absolventmi boli desiatky neskorších generálov, stovky vysokých dôstojníkov, ale aj osobnosti civilného života. Napríklad len za roky 1963,1964 1966 absolvovalo VŠJŽ v Bratislave približne 480 maturantov. Pritom táto škola v Bratislave pôsobila 16 rokov. 
K jej absolventom patria napríklad:
Galéria.
Výukové zbrane
Budovy bývalej školy
Absolventské insígnie
Poznámka.
Archívny fond Vojenskej školy Jana Žižku z Trocnova z Bratislavy (Vojenského gymnázia Slovenského národného povstania z Banskej Bystrice) je uložený vo Vojenskom historickom archíve Bratislava (Krajná 27, Bratislava, PSČ 821 04).