burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Akamas (syn Eussóra)

Akamas alebo Akamás ("Akamas") je v gréckej mytológii syn Eussóra. Bol vodca Trákov v trójskej vojne. 
Trácky vodca Akamas je postavou Homérovej Iliady. Jeho meno po prvý raz zaznie v druhom speve, ktorý obsahuje stovky veršov venovaných prehliadke ozbrojených síl bojujúcich v trójskej vojne. Na tomto mieste Homér uvádza, že spolu s Peiroom velil vojsku Trákov, ktorí bojovali na strane Tróje.
Akamas bol jedným z najlepších veliteľov. Aj keď vo vojne bojoval statočne, osud mu nedoprial, aby vojnu prežil. Padol v boji s Telamónovým synom Aiantom. Hovoria o tom Homérove verše v šiestom speve Iliady: „"Aias vtedy prvý Telamónov, hradba Achájskych, šík prerazil Trójanom a druhom svojim spásu uchystal, vládcu zabil, ktorý býval najlepší z Thrákov: Akamas, Eussórov bol syn to, muž krásny a veľký. Prvý ho zasiahol tam, kde na prilbe hustý bol chochol; do čela kopiju mu vrazil, aj prenikol kosťou až dovnútra ostrý kovový hrot a temno mu zastrelo oči.""
V antickom písomnom diele "Dictys Cretensis" sa Akamas v trójskej vojne stáva obeťou krétskeho kráľa Idomenea.
Zoznam minerálov V

Va – Ve – Vi – Vl – Vo – Vr – Vu – Vy
Svadobný pochod

Svadobný pochod môže byť:
Svadobný pochod (Mendelssohn)

Svadobný pochod v C dur od Felixa Mendelssohna-Bartholdyho, ktorý napísal v roku 1842, je jednou z jeho najznámejších skladieb z jeho hudby pre Shakespearovu hru "Sen noci svätojánskej". Je to jeden z najčastejšie používaných svadobných pochodov, obvykle sa hrá na kostolnom organe.
Používanie pri svadbách.
Aj keď sa tento pochod používa pri svadbách najčastejšie, rímskokatolícka cirkev silne odrádza od používania tohto diela počas svadby v katolíckej tradícii. Najčastejšie je nahrádzaný skladbou "Bridal Chorus" z opery Richarda Wagnera "Lohengrin", alebo skladbou Jeremiaha Clarkea "Pochod princa dánskeho", z ktorých obe sú často hrávané pri vstupe nevesty.
Prvýkrát bol svadobný pochod Mendelssohna-Bartholdyho použitý na svadbe Dorothy Carew a Toma Daniela v Anglicku dňa 2. júna 1847, kedy tento pochod hral organista Samuel Reay. Pochod sa však stal populárnym až potom, čo si ho vybrala princezná Viktória pre svoju svadbu s korunným princom Friedrichom Pruským dňa 25. januára 1858. Princezná Viktória bola dcérou kráľovnej Viktórie, ktorá hudbu Mendelssohna-Bartholdyho zbožňovala.
Prepis skladby.
Franz Liszt prepísal pochod na virtuózne dielo "Svadobný pochod a Tanec Elfov" v roku 1849 – 1850. Vladimir Horowitz prepísal Lisztov prepis a hral ho ako prídavok na svojich koncertoch.
Imrich Esterházi

Imrich Esterházi môže byť:
Euaichmé

Euaichmé alebo Euaichma ("Euaichmé") môže byť v gréckej mytológii:
The Allman Brothers Band

The Allman Brothers Band je americká rocková skupina, ktorú založili v roku 1969 bratia Duane (gitary) a Gregg (spev, organ, autor piesní) Allmanovci. Spolu s nimi pri vzniku kapely boli: Dickey Betts (sólová gitara, spev, autor piesní), Berry Oakley (basová gitara), Butch Trucks (bicie nástroje) a Jai Johanny "Jaimoe" Johanson (bicie nástroje). Aj keď sú považovaní za zakladateľov južanského rocku v svojej produkcii hojne využívali aj ďalšie žánre, hlavne blues, džez a country music. Počas koncertných vystúpení radi hrajú inštrumentálne party s rozsiahlymi improvizáciami.
Ich prvé dva štúdiové projekty komerčne neboli úspešnými, no ich koncertný album z roku 1971, ktorý vydali pod názvom "At Fillmore East" sa stal ich prelomovým projektom. Tento album, ktorý obsahuje rozšírené verzie skladieb „In Memory of Elizabeth Reed“ a „Whipping Post“, býva označovaný za jednu z najlepších koncertných nahrávok. Krátko po jeho vydaní bol pri motocyklovej nehode zabitý jeden z lídrov kapely, Duane Allman. Nasledujúci štúdiovo-koncertný dvojalbum, "Eat a Peach", ktorý upevnil ich popularitu, kapela nahrala a vydala v roku 1972 na jeho počesť. Po smrti basgitaristu, Berryho Oakleya, ktorý zomrel v tom istom roku, kapela nahrala ďalší album "Brothers and Sisters" (vydaný v roku 1973) s klávesistom Chuckom Leavellom a basgitaristom Lamarom Williamsom, ktorý spolu s hitovým singlom „Ramblin' Man“ dostal skupinu na čelo rockovej hudobnej scény 70. rokov 20. storočia. V kapele nastali krátko na to vnútorné nezhody, ktoré v roku 1976 skončili jej rozpadom. Spolu s niektorými personálnymi zmenami sa ich činnosť v závere dekády obnovila a znovu sa rozpadli v roku 1982.
K ďalšej reforme skupiny došlo v roku 1989, kedy vydali sériu nových albumov, podporovaných koncertnými šnúrami. Koncom 90. rokov dochádzalo v kapele k ďalším personálnym zmenám, ktoré vyvrcholili odchodom Dickeya Bettsa. Po roku 2000 spolu s basgitaristom Oteilom Burbridgeom a hráčmi na gitaru, Warrenom Haynesom a Derekom Trucksom bola skupina stabilná a preslávila sa sériami jarných vystúpení v newyorskom Beacon Theatre. Medzi rokmi 1971 až 2005 mala skupina jedenásť zlatých a päť platinových albumov, a v roku 1995 bola uvedená do Rokenrolovej siene slávy. Časopis "Rolling Stone" skupinu v roku 2004 umiestnil na 52. miesto svojho zoznamu stovky najlepších umelcov všetkých čias.
Skladba "Jessica" je ústrednou mélodiou motoristického programu "Top Gear" od BBC.
V januári roku 2014 Warren Haynes a Derek Trucks oznámili, že koncom roka od skupiny Allman Brothers Band odchádzajú. Neskôr v tom istom mesiaci Gregg Allman dodal, že po tomto odchode kapela ukončí svoje koncertné účinkovanie.
Lukavický termálny prameň

Lukavický termálny prameň je zdroj termálnej vody v blízkosti Lukavice, mestskej časti Žarnovice. Nachádza sa asi 250 m východne od osady Lukavica, v bočnom údolí a využívajú ho miestni obyvatelia.. Zdrojom termálnej vody prameňa je hydrogeologický vrt LKC-4 Lukavica. Termálny prameň s teplotou vody 35°C bol navŕtaný v hĺbke 792851 metrov počas hydrogeologického prieskumu, vykonávaného v tejto oblasti Štiavnického stratovulkánu v roku 1980. Výdatnosť prameňa je 9,9 l/s. Jedná sa o vodu Ca-Mg-HCO3-SO4 typu, ktorej mineralizácia dosahuje 0,37 g/l, nejedná sa teda o minerálnu vodu. 
Z geologického hľadiska je na povrchu situovaný v studenskej formácii tvorenej pyroxenicko-amfibolickým andezitovým porfýrom.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 1998

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 1998 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 1998, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 24 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest na záverečný turnaj v troch predkvalifikačných a piatich kvalifikačných skupinách. Na kvalifikáciu nenastúpilo družstvo Azerbajdžanu.
Prebiehala od 24. septembra 1997 do 3. mája 1998. Na finálový turnaj postúpili 2 najlepšie družstvá z kvalifikačných skupín. 
Priamy postup.
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a víťaz ME 1996:
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2000

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2000 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 2000, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 25 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest na záverečný turnaj v kvalifikácii a následnom play-off. Jediným nováčikom kvalifikácie bolo Grécko.
Prebiehala od 13. novembra 1999 do 16. apríla 2000. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off. 
Priamy postup.
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a víťaz ME 1998:
Viki Janoušková

 Viki Janoušková (* 21. júl 1958, Bratislava) je dramaturgička, scenáristka, prekladateľka a publicistka.
Biografia.
Vyštudovala Divadelnú akadémiu muzických umení v Prahe. Po skončení školy pracovala v Štúdiu L+S a v Divadle Astorka Korzo ’90, kde ako dramaturgička spolupracovala pri tvorbe inscenácie Rudolf Sloboda: "Armagedon na Grbe" (r. Juraj Nvota), ale aj ďalších diel ako napr. Fernado Arrabal: "Kolobežka a kočiarik" (r. Štefan Korenči), Boris Vian: "Hlava Medúzy" (r. Milan Lasica) a Tom Stoppard: "Rosenkranz a Guildernstern sú mŕtvi" (r. Martin Luther). Okrem toho ako dramaturgička spolupracovala pri realizácii inscenácií v rade ďalších divadiel (Divadlo SNP Martin, Divadlo pre deti a mládež Trnava, Činohra Slovenského národného divadla, MOD Komárno, Divadlo Andreja Bagara Nitra, Mestské divadlo Žilina a i.) 
Významná časť jej profesionálneho pôsobenia je spojená so Slovenským rozhlasom, kde v rokoch 1989 - 1991 a 2005 – 2008 pôsobila ako rozhlasová dramaturgička (redakcia seriálov, dramaturgia hier pre dospelých) a publicistka (cyklus Solárium). V rozhlasovej dramaturgii sa zapísala projektmi ako "Cyklus pôvodných hier v 5 momentkách" na tému Druhá polovica 20. storočia. Do cyklu "Rody na Slovensku" priniesla dokumentárny rozmer a rozšírenie témy na Rody na Slovensku (trojdielna dokumentárno – hraná dráma "Rabínka" od Anny Gruskovej) a i. 
Začiatkom 90. rokov spoluzakladala a viedla hnutie mladých divadiel Medzičas, v rámci neho bola dramaturgičkou a organizátorkou Off programu pri medzinárodnom festivale Divadelná Nitra a zástupkyňou šéfredaktorky časopisu mladého divadla Medzičasopis. V tom čase spolu s režisérom Štefanom Korenčim založila neštátne Divadlo a.ha., v ktorom 10 rokov pôsobila ako dramaturgička a riaditeľka divadla.
Po odchode z Divadla a.ha. v rokoch 2001 až 2004 pôsobila ako šéfredaktorka odborného divadelného časopisu Javisko.
V roku 2010 sa vrátila do priestorov Miestneho kultúrneho centra na Školskej v Bratislave, kde spolu s Róbertom Horňákom založila nový súbor, Divadlo Ticho a spol.
Okrem dramaturgickej, organizátorskej a redakčnej práce sa venuje aj prekladaniu (Dnes večer: Lola Blau, Divadelník, Komplic a i.), publicistickej činnosti a aj autorskej tvorbe (časopisecky a rozhlasovo publikovaná poézia, rozhlasové dramatizácie i pôvodné scenáre a rozhlasové hry: "Zdanlivo slepá ulička", "Ostré hrany" a ďalšie, divadelné scenáre a hry: "Spi Gilgameš", "Dych Lukavických zápiskov", "Izrafel alebo Cúvanie do pamäti", "Déjà vu" a i.).
V roku 2018 spoluzakladala Akadémiu divadelných tvorcov a stala sa zároveň  jej prvou prezidentkou.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2002

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2002 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 2002, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 23 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest na záverečný turnaj v kvalifikácii a následnom play-off. Jediným nováčikom kvalifikácie bola Bosna a Hercegovina.
Prebiehala od 25. novembra 2001 do 9. júna 2002. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off. 
Priamy postup.
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a 5 najlepších družstiev ME 2000:
Kirsty Hawkshaw

Kirsty Hawkshaw (* 26. október 1969, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická dance/trance/house/electronica hudobníčka a textárka. Okrem svojej sólovej kariéry, je známa ako speváčka skupiny Opus III z rokov 1992 – 1994 a takisto spoluprácou s ďalšími hudobníkmi a producentmi.
Pellegrini (priezvisko)

Pellegrini je talianske priezvisko. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, v roku 1995 sa vyskytovalo len trikrát, v obci Lehôtka pod Brehmi (okres Žiar nad Hronom) a Nitre. Veľmi zriedkavé je aj v Česku, s najväčším výskytom v Prahe.
Známi nositelia.
Pozri v článku Pellegrini.
Carlos Pellegrini (rozlišovacia stránka)

Carlos Pellegrini môže byť:
Pellegríni (priezvisko)

Pellegríni je priezvisko odvodené od talianskeho priezviska Pellegrini. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, v roku 1995 sa vyskytovalo len v Prievidzi a obci Lehôtka pod Brehmi (okres Žiar nad Hronom). V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia.
Pozri v článku Pellegríni.
Ramon

Ramón Beňo (* 5. marec 1989, Nitra), známy najmä pod umeleckým menom Ramon (pôvodne Rakby), je slovenský raper, spevák a textár. V roku 2011 spolu s raperom Bacilom vydali spoločný album "Abnormal". Z neho pochádzajú úspešné single ako „Ukáž mi“ a „365 dní“. Na začiatku roku 2013 vyšla skladba a klip L.A.S.K.A s Dominikou Mirgovou. Neskôr vydal sólový album "Fresh". Medzi jeho najznámejšie single patrí „Nový rok“ a „Svet patrí nám“.
The Ronettes

The Ronettes boli v 60. rokoch 20. storočia dievčenská spevácka skupina, ktorá pochádzala z New Yorku. Vo svojej dobe patrili tieto dievčatá k najpopulárnejším skupinám. Mali v rebríčku Billboard Hot 100 osem songov, z ktorých päť sa dostalo do Top 40.
Trio z Manhattanu pozostávalo zo speváčky Veroniky Bennettpvej (neskôr známa pod pseudonymom Ronnie Spectorová), jej staršej sestry Estelle Bennettovej a ich sesternice Nedry Talleyovej. Divčatá začali spolu spievať pod názvom „The Darling Sisters“ už ako tínedžerky. Prvú nahrávaciu zmluvu uzavreli v roku 1961 s vydavateľom Colpix Records, v marci roku 1963 prešli k Spectorovmu labelu Philles Records. Táto skupina bola jedinou dievčenskou formáciou, ktorá sa zúčastnila spoločného koncertného turné s kapelou The Beatles.
V repertoári speváčok bolo viacero významných hitov medzi ktoré patria: „Be My Baby“ (znie aj na soundtracku filmu "Hriešny tanec"), „Baby, I Love You“, „(The Best Part Of) Breakin' Up“ a „Walking in the Rain“. Všetky sa dostali do rebríčka Billboard Hot 100. Posledná z menovaných, „Walking in the Rain“, získala v roku 1965 cenu Grammy. V roku 1999 bola ich pieseň „Be My Baby“ uvedená do Siene slávy Grammy (Grammy Hall of Fame). V roku 2004 časopis "Rolling Stone" dal ich song „Be My Baby“ na 22. miesto zoznamu 500 najlepších skladieb všetkých čias. Táto istá pieseň je aj na 253. mieste zoznamu skladieb 20. storočia (organizované pod záštitou RIAA a ďalších kultúrnych a vzdelávacích inštitúcií v Spojených štátoch).
Táto hudobná formácia vydala iba jediný štúdiový album. Vyšiel v roku 1964 pod názvom "Presenting the Fabulous Ronettes Featuring Veronica" a v rebríčku "Billboardu" sa dostala na 96. pozíciu. V roku 2009 tento album dal časopis "Rolling Stone" na 422. miesto svojho zoznamu 500 najlepších albumov všetkých čias. V roku 2004 boli The Ronettes uvedení do siene slávy vokálnych skupín (Vocal Group Hall of Fame) a 12. marca 2007 do Rokenrolovej siene slávy. V roku 2010 boli The Ronettes uvedení do siene slávy rokenrolových legiend.
Hudobný štýl The Ronettes ovplyvnil niekoľkých ďalších umelcov. Ako svoj vzor ich citujú napríklad aj Brian Wilson zo skupiny The Beach Boys, Billy Joel, či Bruce Springsteen. Ich štýl obliekania bol vzorom pre britskú speváčku Amy Winehouse.
Diokles (syn Orsilocha)

Diokles alebo Dioklés ("Diokles"/iný prepis:"Dioklés") je v gréckej mytológii syn Orsilocha z messénskeho mesta Farai.
Diokles bol otcom achájskych hrdinov Kréthóna a Orsilocha, ktorí bojovali a padli v trójskej vojne. Hovoria o tom Homérove verše v piatom speve Iliady:„"Danajcov popredných mužov zas Aineas zabil – dvoch synov Diokla: Orsilocha a Krethóna, ich praded, mal sídlo v pohľadnej Férai, oplýval bohatstvom a rodom pochádzal z Alfeia rieky, ktorá územím pylským svoje prúdy široko valí. Život dala Orsilochovi, ktorý premnohým mužom bol radcom; Orsilochos mal potom syna Dioklea veľkoduchého; Dioklés Kréthóna splodil a Orsilocha, dvoch synov, dvojčatá, a tí čoskoro sa vyznali v kdejakej bitke. Ale keď dospeli potom, tu na svojich koráboch čiernych do Tróje bohatej koňmi sa vydali s argejským vojskom, aby tam Menelaovi aj jeho bratovi Agamemnónovi pomohli k pomste – však padli a smrť im zastrela oči...""
Podľa antického autora Pausania bol otcom aj dcéry Antikleie, ktorá sa vydala za Machaóna, syna boha lekárstva Asklépia. V Homérovej Odysee sa Télemachos s Nestorovým synom Peisistratom cestou z Pylu do Sparty zastavili v meste Férai, kde ich kráľ Diokles vo svojom dome pohostinne prijal.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2004

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2004 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 2004, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 24 európskych družstiev, ktoré súťažili o 11 postupových miest na záverečný turnaj v dvoch kvalifikačných skupinách a následnom play-off. 
Prebiehala od 21. novembra 2003 do 6. júna 2004. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off. 
Priamy postup.
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a 4 najlepšie družstvá ME 2002:
Zoznam minerálov W

Wa – We – Wh – Wi – Wo – Wr – Wu – Wy
Fiori musicali

Fiori musicali (celý názov Fiori musicali di diverse composizioni, toccate, kirie, canzoni, capricci e recercari in partitura a quattro, utili per sonatori; dosl. Hudobné kvety (z) rôznych skladieb, toccaty, Kyrie, piesne, capriccia a ricercary s partitúrou vo štvorici, užitočné pre hudobníkov) je zbierka liturgickej organovej hudby od Girolama Frescobaldiho, prvýkrát publikovaná v roku 1635 v Benátkach. Zbierka obsahuje 46 skladieb zoskupených do troch omší ("Missa della Domenica", "Missa degli Apostoli", "Missa della Madonna") a dve svetské capriccia ("Capriccio sopra la Girolmeta", čo je 5 variácií na známu ľudovú pieseň a "Bergamasca", čo je tanec so šiestimi variáciami s náučným účelom).
Celková štruktúra omšovej časti zbierky je nasledovná:
Orsilochos (syn Diokla)

Orsilochos alebo Ortilochos ("Orsilochos, Ortilochos") je v gréckej mytológii syn Diokla, kráľa v messénskom meste Farai.
Orsilochos a jeho brat dvojča, Kréthón, sa stali obeťou trójskej vojny, keď na trójskej pláni, počas krvavej bitky, zomreli rukou dardanského hrdinu Ainea. O ich smrti hovorí Homérov piaty spev Iliady: „"Danajcov popredných mužov zas Aineas zabil – dvoch synov Diokla: Orsilocha a Krethóna, ich dedo, mal sídlo v pohľadnej Férai, oplýval bohatstvom a rodom pochádzal z Alfeia rieky, ktorá územím pylským svoje prúdy široko valí. Život dala Orsilochovi, ktorý premnohým mužom bol radcom; Orsilochos mal potom syna Dioklea veľkoduchého; Dioklés Kréthóna splodil a Orsilocha, dvoch synov, dvojčatá, a tí čoskoro sa vyznali v kdejakej bitke. Ale keď dospeli potom, tu na svojich koráboch čiernych do Tróje bohatej koňmi sa vydali s argejským vojskom, aby tam Menelaovi aj jeho bratovi Agamemnónovi pomohli k pomste – však padli a smrť im zastrela oči...""
Antický autor Pausanias uvádza, že Orsilochos mal aj sestru Antikleiu, ktorá sa vydala za Machaóna, syna boha lekárstva Asklépia.
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2006

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2006 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 2006, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej 25 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest na záverečný turnaj v dvoch kvalifikačných skupinách a následnom play-off. Jediným nováčikom kvalifikácie bolo Fínsko.
Prebiehala od 22. novembra 2005 do 4. júna 2006. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off. 
Priamy postup.
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a 5 najlepších družstiev ME 2004:
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2008

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2008 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 2008, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej dovtedy rekordných 27 európskych družstiev, ktoré súťažili o 10 postupových miest na záverečný turnaj v troch kvalifikačných skupinách a následnom play-off. Nováčikmi kvalifikácie boli Čierna Hora, Izrael a Srbsko.
Prebiehala od 27. novembra 2007 do 8. júna 2008. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off. 
Priamy postup.
Priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny a 5 najlepších družstiev ME 2006:
Slobodník (rozlišovacia stránka)

Slobodník môže byť:
Svobodník (priezvisko)

Svobodník je české priezvisko s významom slobodník. Najčastejšie je na Morave, najviac v mestách Brno, Vyškov a v Prostějov. Na Slovensku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia.
Pozri v článku Svobodník.
Michail Leontievič Miľ

Michail Leontievič Miľ (; * 22. november 1909, Irkutsk – † 31. január 1970, Moskva) bol zakladateľ a hlavný konštruktér sovietskej konštrukčnej kancelárie Miľ (továrenský prefix Mi), celosvetovo preslávenej najmä výrobou vrtuľníkov.
Životopis.
Michail Leontievič Miľ sa narodil v Irkutsku v židovskej rodine strednej triedy. Jeho otec bol zamestnancom Transsibírskej magistrály, matka bola zubárka. Mladý Miľ získal vo veku 12 rokov svoju prvú cenu za model klzáku. V roku 1926 bol prijatý na Sibírsky technologický inštitút v Tomsku (). Tu však nemohol študovať odbor letectvo, a tak prestúpil v roku 1928 na Donský polytechnický inštitút v Novočerkassku, kde sa mohol venovať štúdiu aviatiky. Oženil sa so spolužiačkou P. G. Rudenkovou a mal s ňou štyri dcéry a jedného syna. 
V roku 1929 začal pracovať Nikolaj Iľjič Kamov spoločne s Nikolajom Kirilovičom Skržinským na projekte autogíry s kĺbovým rotorom KASKR-1 (skratka KA"mov"-SKR"žinskij"). Medzi členmi tímu KASKR bol v tej dobe aj študent Michail Leontievič Miľ. V roku 1940 bol založený na letisku Podosinki neďaleko železničnej stanice Uchtomskaja Závod č. 290, prvá konštrukčná kancelária v ZSSR špecializovaná na produkciu autogír. Autor myšlienky N. I. Kamov sa stal hlavným konštruktérom a vedúcim mužom, M. L. Miľ bol ustanovený jeho zástupcom. 
Po vypuknutí druhej svetovej vojny bojoval v roku 1941 v Červenej armáde na východnom fronte blízko Jeľni. V roku 1943 bol z bojov stiahnutý a povolaný k leteckému výskumu. Úlohou bolo zlepšiť stabilitu a ovládanie vojenských lietadiel. Dokončil dizertačnú prácu a v roku 1947 prevzal vedenie vrtuľníkového oddelenia v CAGI (Centrálny aerohydrodynamický inštitút), ktoré sa vzápätí transformovalo na Moskovskij vertoľotnyj zavod imeni M. L. Miľa. 
Stroje vyrobené pod Miľovým vedením ustanovili mnoho domácich aj svetových rekordov. Podieľal sa, napríklad na konštrukcii vrtuľníkov Mi-1, Mi-2, Mi-4, Mi-6, Mi-8, Mi-10 a V-12. Poruchovosť posledného menovaného stroja (V-12) mala nepriaznivý vplyv na konštruktérovo zdravie a bola príčinou jeho predčasnej smrti. Michail Leontievič Miľ zomrel v januári 1970 v Moskve a bol pochovaný na cintoríne Judinskoje neďaleko Moskvy.
Kréthón

Kréthón ("Kréthón") je v gréckej mytológii syn Diokla, kráľa v messénskom meste Férai.
Kréthón a jeho brat dvojča, Orsilochos, sa stali obeťou trójskej vojny, keď na trójskej pláni, počas krvavej bitky, zomreli rukou dardanského hrdinu Ainea. O ich smrti hovorí Homérov piaty spev Iliady: „"Danajcov popredných mužov zas Aineas zabil – dvoch synov Diokla: Orsilocha a Krethóna, ich dedo, mal sídlo v pohľadnej Férai, oplýval bohatstvom a rodom pochádzal z Alfeia rieky, ktorá územím pylským svoje prúdy široko valí. Život dala Orsilochovi, ktorý premnohým mužom bol radcom; Orsilochos mal potom syna Dioklea veľkoduchého; Dioklés Kréthóna splodil a Orsilocha, dvoch synov, dvojčatá, a tí čoskoro sa vyznali v kdejakej bitke. Ale keď dospeli potom, tu na svojich koráboch čiernych do Tróje bohatej koňmi sa vydali s argejským vojskom, aby tam Menelaovi aj jeho bratovi Agamemnónovi pomohli k pomste – však padli a smrť im zastrela oči...""
Antický autor Pausanias uvádza, že Kréthón mal aj sestru Antikleiu, ktorá sa vydala za Machaóna, syna boha lekárstva Asklépia.
Rukojemnícka dráma

Rukojemnícka dráma alebo rukojemnícka kríza je označenie situácie, pri ktorej subjekt (podozrivý) násilne zadržiava jednu alebo viacero osôb (rukojemníkov) s cieľom zlepšiť vyjednávaciu pozíciu, splniť záväzok (napr. umožnenie úteku podozrivému), blokovať zákrok zásahovej jednotky a pod., zvyčajne pod hrozbou zabitia rukojemníkov.
Rukojemník je človek, ktorý svojim vedomým postojom zodpovedá za životy iných.
Na Slovensku je tento trestný čin definovaný § 185 Trestného zákona ako branie rukojemníka: "„Kto sa zmocní rukojemníka a hrozí, že ho usmrtí alebo že mu spôsobí ujmu na zdraví alebo inú ujmu s cieľom donútiť iného, aby niečo konal, opomenul alebo strpel...“" V medzinárodnom práve je náležitým dôležitým právnym dokumentom Medzinárodný dohovor proti braniu rukojemníkov prijatý Valným zhromaždením OSN 17. decembra 1979 (č. 21931).
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2010

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2010 bola kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách Európy žien 2010, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou. Zúčastnilo sa jej dovtedy rekordných 29 európskych družstiev, ktoré súťažili o 14 postupových miest na záverečný turnaj v predkvalifikačnom play-off a následných siedmich kvalifikačných skupinách. Jediným nováčikom kvalifikácie bolo Spojené kráľovstvo. Naopak, Bulharsko sa z kvalifikácie ešte pred jej vyžrebovaním odhlásilo.
Prebiehala od 23. septembra 2009 do 30. mája 2010. Na finálový turnaj postúpili dve najlepšie družstvá z každej skupiny. 
Priamy postup.
Priamo postúpili iba družstvá oboch hostiteľských krajín:
Nasadenie do výkonnostných košov.
Nasadenie prebiehalo podľa rebríčku EHF, pozostávajúceho z umiestnení na šampionáte a z kvalifikácie na ME 2006, MS 2007 a ME 2008. Žrebovanie do kvalifikačných skupín sa uskutočnilo 24. mája 2009 vo Viedni.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1997

Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1997 bola európska kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách sveta žien 1997, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou, ktorej sa zúčastnilo 25 európskych družstiev. Tie súťažili o 8 + 1 postupových miest na záverečný turnaj v ôsmich kvalifikačných skupinách a následnom interkontinentálnom play-off. 
Prebiehala od 29. januára do 31. mája 1997. Na finálový turnaj postúpili víťazi skupín a víťaz play-off, ktorého európsky zástupca vzišiel z umiestnenia družstiev na druhých miestach v skupinách. 
Priamy postup.
Priamo z Európy postúpili hostiteľská krajina a 4 najlepšie družstvá z ME 1996:
Euaichmé (dcéra Hylla)

Euaichmé alebo Euaichma ("Euaichmé") je v gréckej mytológii dcéra Hylla, vnučka hrdinu Hérakla.
Antický autor Pausanias uvádza, že Euaichmé sa stala manželkou Bútovho syna Polykaóna. Pausanias sa o nich zmieňuje vo svojej správe o Polykaónovi, zakladateľovi a prvého kráľa messénskeho mesta Messéné. Píše, že sa stretol s iným mužom tohto mena počas svojho neúspešného hľadania potomkov kráľa Polykaóna a jeho manželky Messény.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1999

Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 1999 bola európska kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách sveta žien 1999, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou, ktorej sa zúčastnilo 21 európskych družstiev. Tie súťažili o 7 postupových miest na záverečný turnaj v siedmich kvalifikačných skupinách. Nováčikmi kvalifikácie boli Belgicko, Portugalsko a Rumunsko. 
Prebiehala od 20. januára do 21. marca 1999. Na finálový turnaj postúpili víťazi skupín. 
Priamy postup.
Priamo z Európy postúpili hostiteľská krajina, víťaz MS 1997 a 6 najlepších družstiev z ME 1998:
Messéné

Messéné alebo Messéna ("Messéné") môže byť:
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2001

Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2001 bola európska kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách sveta žien 2001, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou, ktorej sa zúčastnilo 19 európskych družstiev. Tie súťažili o 7 postupových miest na záverečný turnaj v kvalifikácii a následnom play-off. Nováčikmi kvalifikácie boli Dánsko, Faerské ostrovy, Nemecko a Rakúsko. 
Prebiehala od 25. novembra 2000 do 27. mája 2001. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off.
Priamy postup.
Priamo z Európy postúpili hostiteľská krajina, víťaz MS 1999 a 6 najlepších družstiev z ME 2000:
The Black Market

Album The Black Market je siedmy štúdiový album Americkej skupiny Rise Against.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2003

Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej žien 2003 bola európska kontinentálna kvalifikácia pre účasť na Majstrovstvách sveta žien 2003, organizovaná Európskou hádzanárskou federáciou, ktorej sa zúčastnilo 24 európskych družstiev. Tie súťažili o 9 postupových miest na záverečný turnaj v troch kvalifikačných skupinách a následnom play-off. Jediným nováčikom kvalifikácie bola Bosna a Hercegovina. 
Prebiehala od 20. novembra 2002 do 1. júna 2003. Na finálový turnaj postúpili víťazi play-off. 
Priamy postup.
Priamo z Európy postúpili hostiteľská krajina, víťaz MS 2001 a 3 najlepšie družstvá z ME 2002:
Synusojda

Synusojda je tretí album slovenskej repovej skupiny Druhá Strana, ktorý bol vydaný 22. júna 2014. Je prvým albumom od obnovenia skupiny v roku 2014.
Pozadie.
O návrate Druhej Strany sa začalo hovoriť už v roku 2013. Najskôr sa Moloch Vlavo objavil na albume Mikyho Moru Rep vol. 2 a to v skladbe „Policajný štát“. Neskôr sa Moloch vyjadril vo videu "Ako šiel Moloch na vandrovku", že dá Druhú Stranu opäť dohromady. Po vydaní videa „Druhá Strana 2013“, ktoré obsahuje ukážky nových skladieb a prácu Mikyho aj Molocha v štúdiu, bolo jasné že nový album sa skutočne pripravuje. Prvý singel s názvom „Čo si Jak?“ bol vydaný aj s videoklipom 2. marca 2014 a k júnu 2014 mal na portáli YouTube cez 250 000 zhliadnutí. O produkciu sa postaral Abe zo skupiny H16. Druhý singel „Jednou nohou“ bol vydaný 30. apríla 2014, produkoval ho takisto Abe. Tretí video singel bola skladba „Splnená túžba“. Po 2 moderných trapových singloch ide o skladbu Druhej Strany. ktorá je viac zo starej školy. V piesni Miky Mora a Moloch Vlavo rapujú o svojom detstve a svojej túžbe stať sa rapermi, čo sa im neskôr aj podarilo. 
Hudobná štruktúra.
Album sa nesie v modernejšom duchu ako predošlé 2 albumy Druhej Strany ("DUO", "Výpoveď otom čojetu videť"). Sú tu moderné trapové skladby ako „Čo si jak?“, „Do huby“, či „Jednou Nohou“, ale aj pouličné skladby, napr. „V hlave“, či „Všetko sa ti“, ku ktorému vyšiel aj kontroverzný videoklip.
Polykaón (syn Bouta)

Polykaón ("Polykaón") je v gréckej mytológii syn Búta, účastníka výpravy Argonautov.
Antický autor Pausanias uvádza, že Polykaón sa oženil s Euaichmou, dcérou Hylla. Pausanias sa o ňom zmieňuje vo svojej správe o Polykaónovi, zakladateľovi a prvého kráľa messénskeho mesta Messéné. Píše, že sa stretol s iným mužom tohto mena počas svojho neúspešného hľadania potomkov kráľa Polykaóna a jeho manželky Messény.
Moskovskij vertoľotnyj zavod imeni M. L. Miľa

Moskovskij vertoľotnyj zavod imeni M. L. Miľa (, ) označovaný často iba ako Mil alebo Mil Helicopters (skratka Mi), je ruský výrobca helikoptér. Závod bol založený v roku 1947 významným ruským leteckým konštruktérom Michailom Leontievičom Miľom, po ktorom je tiež pomenovaný. Závod sídli v Ľuberckom rajóne v Moskovskej oblasti, neďaleko Moskvy. Na vývoji niektorých vrtuľníkov sa podieľa spoločne so skupinou Eurocopter, tieto vrtuľníky nesú označenie Euromil. Súčasťou Moskovského vrtuľníkového závodu M. L. Miľa je konštrukčná kancelária, letecká výroba, experimentálne a výskumné centrum a letové testovacie zariadenie. 
V roku 2006 sa výrobca vrtuľníkov Mil, spoločne s výrobcami Kamov a Rostvertol, stal súčasťou holdingovej spoločnosti Oboronprom. Obchodná značka Mil zostala u vrtuľníkov zachovaná.
Vyrábané helikoptéry.
Nasledujúci zoznam obsahuje v minulosti alebo v súčasnosti vyrábané vrtuľníky. Zoznam neobsahuje niektoré koncepty alebo inak plánované, ale nevyrábané stroje.
Filosofický časopis

Filosofický časopis je odborné periodikum, ktoré vydáva šesťkrát ročne Filozofický ústav Akadémie vied ČR. Časopis vychádza od roku 1953 a je teda najstarším dosiaľ vychádzajúcim českým časopisom, venovaný čisto filozofii.
Charakteristika.
Filosofický časopis je vedecká revue, ktorá publikuje príspevky týkajúce sa ako systematickej filozofii, tak dejín filozofie. Často vychádza špecializované číslo venované jednému autorovi alebo užšie vymedzenému problému. Okrem štúdií časopis uverejňuje aj preklady, informácie, recenzie a správy. Publikuje tu väčšina popredných českých filozofov a tiež niektorí vedci z príbuzných odborov. Od roku 1990 je recenzovaným odborným periodikom a je uvádzaný v medzinárodných citačných indexoch (Scopus, ERIH, ISI, Ulrich’s).
V súčasnej dobe (júl 2014) je šéfredaktorom Filosofického časopisu Petr Dvořák.
Wirts House

Wirts House je historický dom stojaci na Schrivers Corner Road v Straban Township, Adams County v Pensylvánii. Je to poschodový dom obdĺžnikového pôdorysu pokrytý dreveným šindľom a posadený na kamenných základoch. Pôvodná časť sa datuje okolo roku 1765, "zadná budova" bola postavená asi v rokoch 1786 a 1812, a poschodie v rokoch 1825 a 1830. Volá sa po prvom majiteľovi, Jacobu Wirtsovi.
V roku 1992 bol zaradený do National Register of Historic Places.
František Hrnčíř

František Hrnčíř (* 29. september 1860, Dřevíkov pri Trhovej Kamenici – † 12. jún 1928, Poděbrady) bol český vlastenecký učiteľ a spisovateľ, najmä historických kníh pre mládež.
Život a pôsobenie.
Študoval v Hradci Králové a v Jičíne, pôsobil ako učiteľ na rôznych miestach, pre svoje vlastenecké nadšenie nakoniec presadený do Bobnic u Nymburka. Napísal množstvo článkov a fejtónov do rôznych pedagogických časopisov a vydal cez 100 poviedok, detských bájok a bábkových hier, sčasti pod pseudonymami Figulus, Fr. Drnkačka, K. Antor a i. Napísal populárne knihy o dejinách takmer všetkých európskych národov a najznámejšie boli jeho "Obrázkové dějiny národa československého", ktoré vyšli v niekoľkých vydaniach. Pôsobil aj ako redaktor a nakladateľ.
Pavel Svojanovský

 
 
 
Pavel Svojanovský (* 12. august 1943, Otrokovice – † 31. marec 2024, okres Havlíčkův Brod) bol český veslár, reprezentant Česko-Slovenska, olympionik, ktorý získal striebornú a bronzovú medailu z olympijských hier.
Na LOH 1968 skončili so svojím bratom Oldřichom Svojanovským a ďalšími členami osemveslice na piatom mieste. V Mníchove 1972 získal striebro v dvojke s kormidelníkom spoločne s bratom a kormidelníkom Vladimírom Petříčekom. V Montreali 1976 skončili s bratom a kormidelníkom Luďkom Vébrom tretí.
Oldřich Svojanovský

 
 
 
Oldřich Svojanovský (* 9. marec 1946, Otrokovice) je český veslár, reprezentant Česko-Slovenska, olympionik, ktorý získal striebornú a bronzovú medailu z olympijských hier.
V Mníchove 1972 získal striebro vo veslovaní, v dvojke s kormidelníkom spoločne so svojím bratom Pavlom Svojanovským a kormidelníkom Vladimírom Petříčekom. Na LOH 1968 skončili s bratom na piatom mieste.
Český olympijský výbor.
Oldřich Svojanovský je členom Českého olympijského výboru a predsedom Klubu Olympionikov.
Vladimír Petříček

 
 
 
Vladimír Petříček (* 17. jún 1948, Libiš) je český veslár, reprezentant Česko-Slovenska, olympionik, ktorý získal striebornú a bronzovú medailu z olympijských hier.
V Mníchove 1972 získal ako kormidelník striebro v dvojke s kormidelníkom spoločne s bratmi Pavlom Svojanovským a Oldřichom Svojanovským. Na tej istej olympiáde získal ako kormidelník aj bronzovú medailu v nepárovej štvorke s kormidelníkom. Na LOH 1976 v Montreale obsadil 4. miesto.
Lysippé

Lysippé alebo Lysippa ("Lysippé") môže byť v gréckej mytológii:
Franco Alfano

Franco Alfano (* 8. marec 1875, Posillipo – † 27. október 1954, Sanremo) bol taliansky hudobný skladateľ, klavirista a pedagóg. 
Život.
Alfano sa narodil v obci Posillipo pri Neapole. Na klavír sa učil u Alessandra Longa súkromne. Harmóniu u Camilla de Nardis (1857 – 1951) a skladbu u Paola Serraoa potom na konzervatóriu "San Pietro a Majella" v Neapole. Po absolvovaní konzervatória pokračoval v štúdiu kompozície ešte u Hansa Sitta a Salomona Jadassohna v Lipsku. Počas štúdia sa stretol s Edvardom Griegom a pod jeho vplyvom skomponoval rad klavírnych a orchestrálnych skladieb.
V roku 1918 bol menovaný riaditeľom konzervatória v Bologni. V rokoch 1923 – 1947 bol riaditeľom konzervatória v Turíne a konečne v rokoch 1947 – 1950 riadil Rossiniho konzervatórium v ​​ Pesare ("Conservatorio Statale di Musica "Gioachino Rossini""). Zomrel 27. októbra 1954 v Sanreme.
Opery.
Jeho prvá opera "Miranda", ku ktorej si sám napísal libreto podľa románu Antonia Fogazzara, vznikla roku 1896, ale nebola nikdy publikovaná. Ďalšie opera "La Fonte Di Enschir" (libreto Luigi Illica) bola síce nakladateľom Ricordim odmietnutá, ale so slušným úspechom bola uvedená 8. novembra 1898 vo Vroclave pod názvom "Die Quelle von Enschir".
Prvá z troch jeho najdôležitejších opier bola v roku 1904 opera "Risurrezione (Vzkriesenie)". Libreto podľa románu Leva Nikolajeviča Tolstého napísali Cesare Hanau a Camillo Antona Traversi. Premiéra sa konala v "Teatro Vittorio Emanuele" v Turíne, 30. novembra 1904. Na nahrávke talianskeho rozhlasu z roku 1971 spieva hlavnú úlohu Magda Olivero.
Ďalšou operou bol Cyrano z Bergeracu podľa rovnomennej hry Edmonda Rostanda. Skladateľ operu komponoval na francúzske libreto, ktoré napísal Henri Cain. Ale talianska verzia mala premiéru v Ríme v januári 1936, francúzske uvedenie v Paríži bolo o štyri mesiace neskôr. V poslednej dobe bola táto opera znovu uvedené na svetových scénach, okrem iného aj v Metropolitnej opere v New Yorku, kde hlavnú rolu spieval Plácido Domingo.
V roku 1921 uviedol na scénu operu "La Leggenda di Sakùntala" podľa divadelnej hry staroindického básnika Kalidasa "Abhidžňánašákuntala" ("Poznávacie znamenie Šakuntalino"). Malo sa za to, že notový materiál bol zničený pri bombardovaní počas 2. svetovej vojny, tak skladateľ vytvoril novú verziu pod prostým názvom "Sakùntala", ktorá mala premiéru 9. januára 1952 v "Teatro dell'Opera" v Ríme. V roku 2005 však bola partitúra pôvodnej verzie opery nájdená v archíve nakladateľstva Ricordi, takže sú dnes k dispozícii obe znenia.
Po úspechu opery odporučil dirigent Arturo Toscanini Alfanovi, aby sa pokúsil dokončiť poslednú operu Giacoma Pucciniho, Turandot. Podľa dochovaných náčtrkov dokončil Alfano posledné dve scény. V roku 2001 sa opera dočkala nového zakončenia od skladateľa Luciana Beria, ktorý mal k dispozícii ďalšie objavené notové materiály. V poslednej dobe (2008) sa objavilo ďalšie dokončenie opery z pera čínskeho skladateľa Hao Weiya. Ale sa opera často uvádza len v znení, ktoré skomponoval Puccini.
Luigi Illica

Luigi Illica (* 9. máj 1857, Castell'Arquato – † 16. december 1919, Castell'Arquato) bol taliansky libretista, ktorý spolupracoval s Puccinim, Catalanim, Giordanom a ďalšími. Medzi jeho najznámejšie operné libretá patria "La bohème", "Tosca", "Madama Butterfly" a "Andrea Chénier".
Illicov osobný život niekedy imitoval jeho príbehy. Dôvodom jeho natočenia hlavy na všetkých fotografiách je chýbajúce pravé ucho, ktoré stratil v súboji o ženu.
Keď sa začali natáčať nemé filmy na motívy opier s Illicovými námetmi, bolo jeho meno uvádzané veľkými písmenami v titulkoch. Výrobcovia mohli garantovať iba príbeh, nie hudbu, ktorá bude film pri premietaní sprevádzať.
Giuseppe Adami

Giuseppe Adami (* 4. november 1878, Verona – † 12. október 1946, Miláno) bol taliansky dramatik, libretista a publicista.
Život.
Na univerzite v Padove dokončil štúdiá práv, ale pracoval ako spisovateľ, dramatik a hudobný kritik. Po Pucciniho smrti publikoval zbierku jeho korešpondencie v knihe "Epistolario" (1928). Napísal tiež jednu z prvých Pucciniho biografií "Giacomo Puccini" (1935) a roku 1942 ďalšiu, "Il romanzo della vita di Giacomo Puccini".
Písal libretá pre opery. Napríklad pre Giacoma Pucciniho ( "La rondine" (1917), "Il Tabarro" (1918) a "Turandot" (1926), Riccarda Zandonaia ("La via della finestra" (1919)) a Franca Vittadiniho ("Anima allegra" (1921), "Nazareth" (1925)). Bol hudobným kritikom milánskeho "La sera" a revue "La comedia" medzi rokmi 1931 a 1934.
Libretá.
"Názov", (spolupráca na librete), skladateľ, rok
Rukojemnícka dráma v Kaplnej

Rukojemnícka dráma v Kaplne sa odohrala 16. júla 2003 v obci Kaplna v okrese Senec. Tento prípad patrí k najzávažnejším zásahom Útvaru osobitného určenia Prezídia Policajného zboru a Policajného pohotovostného útvaru Oddelenia Poriadkovej polície Krajského riaditeľstva Policajného zboru v Trnave. Situácia sa skončia úspešným oslobodením všetkých rukojemníkov a zadržaním pri zásahu postreleného podozrivého.
Priebeh.
16. júla 2003 29-ročný drogovo závislý Henrich Masár, hľadaný pre podozrenie z dvoch vrážd vo Váhovciach zastrelil Petra Hantáka, vodiča vozidla Peugeot 206, ktoré stopol. Následne v odcudzenom automobile unikal pred hliadkou Policajného zboru cez Trnavu smerom na Senec. Okolo 17:00 avšak došlo k zrážke vozidla podozrivého s kamiónom v obci Kaplna.
Podozrivý vtrhol do blízkeho domu údržbára Štefana Rovenského, kde zajal štyroch rukojemníkov, z toho jedného maloletého. Rukojemníkov ohrozoval zbraňou, podľa výpovede Rovenského sa ale správal slušne a tvrdil, že im neublíži. Na miesto zásahu urýchlene dorazili príslušníci Útvaru osobitného určenia (ÚOU) a Policajného pohotovostného útvaru Trnava (PPÚ). Po štyroch hodinách dosiahol vyjednávací tím výmenu rukojemníkov za Masárovu priateľku Andreu, ktorú na miesto priviezla polícia.
Po piatich hodinách pristúpil veliteľ zásahu k vstupu do domu. Zásahový tím po vstupe zistil, že podozrivý mieri pištoľou na hlavu svojej priateľky. Zasahujúci policajt vystrelil na plece podozrivého, projektil ale zasiahol jeho ústnu dutinu.
Súdna dohra.
V roku 2005 Krajský súd v Trnave odsúdil Henricha Masára, obžalovaného z trojnásobnej vraždy, krádeže, nedovoleného ozborojovania a brania rukojemníka na doživotný trest odňatia slobody.
Folies Bergère

Folies Bergère (názov vznikol z výrazu "folie", čo znamená niečo ako pavilón pre radovánky, ku ktorému sa pripojil názov neďalekej ulice Bergère, slov. "Bláznivé pastierky") je divadlo a koncertná sála v Paríži. Nachádza sa v 9. obvode na adrese "Rue Richer" č. 32. Na prelome 19. a 20. storočia to bol významný varietný kabaret. Dnes tu prebiehajú muzikálové predstavenia a koncerty. Sála má kapacitu 1 679 miest. Počas rokov tu vystupovali napr. Maurice Chevalier, ktorý tu začínal v roku 1909, Jean Gabin (1922), Josephine Baker alebo Charlie Chaplin. Zo súčasných umelcov tu vystupovali Herbie Hancock, Jamie Cullum, Bénabar, Fiona Apple, Omara Portuondo, Vanessa Paradis a i.
Dejiny.
Budova bola postavená ako operný dom a otvorená 2. mája 1869 pod názvom "Treviso Folies". Dňa 13. septembra 1872 získala svoj dnešný názov. V roku 1886 riaditeľ Édouard Marchand predstavil v kabarete nový druh predstavení – varieté, ktoré malo veľký úspech. Jeho nástupca Paul Derval pokračoval v predstaveniach založených na efektných kostýmoch, dekoráciách, tanci a speve. Ako hlboko poverčivý rozhodol, že všetky názvy revue musia mať vždy 13 písmen a obsahovať slovo "folie" v jednotnom alebo množnom čísle. V roku 1926 priviedol do Folies Bergère z New Yorku tanečnicu Josephine Baker, ktorá mala veľký úspech. Paul Derval viedol divadlo až do svojej smrti v roku 1966.
V roku 1993 divadlo zmenilo koncepciu a od tej doby sa zameriava na muzikály a koncerty. V sezóne 2006/2007 malo veľký úspech naštudovanie muzikálu "Kabaret", ktoré malo cez 450 repríz a viac než 350 000 divákov a získalo šesť nominácií na divadelnú cenu "Molières".
Josef Antonín Plánický

Josef Antonín Plánický (* 27. november 1691, Manětín – 17. september 1732, Freising) bol český spevák a hudobný skladateľ.
Život.
Bol synom manětínského kantora a organistu Jaroslava Plánického. Základné hudobné vzdelanie získal v rodine. Študoval zrejme na niektorej z jezuitských škôl. V roku 1715 sa stal vychovávateľom v rodine Václava Josefa Lažanského a jeho manželky Marie Gabriely Černínové z Chudenic na zámku v Lažany.
Po piatich rokoch požiadal o prepustenie zo služby a vystriedal zamestnania na niekoľkých miestach v Čechách, na Morave a v Rakúsku. Roku 1720 sa objavuje už s rodinou v hornobavorskom Freisingu a na príhovor kanonika Phillipa Franza Lindmayera sa stal tenoristom v biskupskej kapele. Jeho povinnosťou bola aj hra v inštrumentálnych súboroch a hudobná výučba chlapcov v seminári. Tu skomponoval svoje najslávnejšie a vlastne jediné v úplnosti dochované dielo, zbierku dvanástich duchovných árií "Opella ecclesiastica".
V roku 1724 bol tiež poverený napísať slávnostnú operu k oslavám tisícročného jubilea biskupstva: "Zelus divi Corbiniani Ecclesiae Frisigensis Fundamentum". Tá bola s úspechom vykonaná, ale do dnešných dní sa nezachovala. Taktiež je známe, že skomponoval početné litánie, motetá, Te Deum, Rekviem, ale aj zábavnú spoločenskú hudbu zvanú "musica navalis" pre pražské vychádzky po Vltave. Nič z toho sa však nezachovalo. Biskupská rezidencia bola zrušená a jej archív bol rozobraný.
Dielo.
Zbierka obsahuje 7 sopránových, 3 altové a 2 basové árie so sprievodom organov alebo čembala, dvojitých huslí, violončela alebo violy, sólových huslí alebo hoboja. Pozoruhodné je, že hoci skladateľ sám bol tenor, zbierka neobsahuje žiadnu áriu pre tento hlas.
Jednotlivé časti:
Metamizol

Metamizol (medzinárodný nechránený názov) je analgetikum, antipyretikum (látka na zníženie bolesti a znižovanie teploty) a má aj spazmolytický účinok (t. j. proti kŕčom hladkého svalstva).
Vyrába ho a predáva napríklad Zentiva ako súčasť lieku s obchodným názvom Algifen (kde je zmiešaný s pitofenónom a fenpiveriniom), no je vyrábaný a predávaný aj v rámci mnohých iných značiek pod rôznymi menami. ATC kód je N02BB02.
Prvýkrát ho vyrobila firma Hoechst v roku 1920 a už v roku 1922 bol vyrábaný masovo. Jeho dostupnosť klesla v sedemdesiatych rokoch dvadsiateho storočia, kedy sa zistilo, že môže, hoci s malou pravdepodobnosťou, prispieť k vzniku agranulocytózy. V niektorých krajinách bol následne úplne zakázaný (alebo povolený len pre zvieratá), v iných je dostupný len v liekoch na predpis. Niektoré štáty viedli k zákazu opakované výskyty anafylaktických reakcií v súvislosti s jeho užívaním.
Sinigrín

Sinigrín je glukozinolát nachádzajúci sa v častiach niektorých rastlín z čeľade kapustovité ("Brassicaceae"). Je pomenovaný podľa horčice čiernej, "Sinapis nigra". Je nepriamo zodpovedný za charakteristicky pálivú chuť týchto plodín. Sám o sebe nemá nijak silnú arómu, avšak ak dôjde k narušeniu bunkovej štruktúry pletív kľúčových orgánov rastliny (horčičné semienka, podzemok wasabi a iné), reaguje s enzýmom myrozinázou a hydrolyzuje sa za vzniku alylizotiokyanátu. Alylizotiokyanát je zodpovedný za silnú chuť horčice a chrenu. Semienka horčice bielej, "Sinapis alba", majú omnoho menej výraznú chuť, pretože tento druh obsahuje iný glukozinolát, konkrétne sinalbín.
Stereochemická konfigurácia C=N väzby bola dlho neznáma, ale pomocou röntgenovej kryštalografie bolo v roku 1963 zistené, že táto dvojitá väzba má "Z" konfiguráciu.
Sinigrín pôsobí alelopaticky (ovplyvňuje rast okolitých rastlín).
.yt

.yt je internetová národná doména najvyššej úrovne pre Mayotte. Doména je delegovaná registru Francúzska a oficiálna webová adresa nic.yt je presmerovaná na francúzskeho registrátora AFNIC.
.pm

.pm je internetová národná doména najvyššej úrovne pre Saint Pierre a Miquelon. Spravuje ju AFNIC (Francúzsky registrátor), registrácie boli otvorené 6. decembra 2011.
Sojuz TM-34

Sojuz TM-34 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-34 vyštartoval 25. apríla 2002 z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Hlavným cieľom letu bola výmena lode Sojuz TM-33 na stanici ISS, kde slúžila ako záchranná loď. Tento typ letu sa niekedy označuje ako "Taxi Mission". Posádka, ktorá odštartuje v novej lodi, sa po niekoľkých dňoch pobytu na stanici vráti späť na Zem v starej lodi. Na palube Sojuzu TM-34 sa nachádzal aj Mark Shuttleworth, ktorý sa stal druhým vesmírnym turistom a prvým Afričanom vo vesmíre. Sojuz TM-34 potom zostal u ISS ako záchranná loď až do novembra 2002, kedy sa s ním vrátili späť na Zem Sergej Zaľotin, Frank De Winne a Jurij Lončakov.
Opis misie.
Išlo o 17. pilotovaný let k Medzinárodnej vesmírnej stanici. Išlo tiež o posledný let verzie TM kozmickej lode Sojuz. Na palube bol vesmírny turista Mark Shuttleworth.
Sojuz TM-33

Sojuz TM-33 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-33 vyštartoval 21. októbra 2001 z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Hlavným cieľom letu bola výmena lode Sojuz TM-32 na stanici ISS, kde slúžila ako záchranná loď. Tento typ letu sa niekedy označuje ako "Taxi Mission". Posádka, ktorá odštartuje v novej lodi, sa po niekoľkých dňoch pobytu na stanici vráti späť na Zem v starej lodi. Tentoraz však bol súčasťou náplne letu aj súbor experimentov v rámci francúzsko-ruského programu Andromeda. Sojuz TM-33 potom zostal u ISS ako záchranná loď až do mája 2002, kedy sa s ním vrátili späť na Zem Jurij Gidzenko, Roberto Vittori a Mark Shuttleworth, ktorý sa stal druhým vesmírnym turistom a prvým Afričanom vo vesmíre.
Opis misie.
Išlo o 14. pilotovaný let k Medzinárodnej vesmírnej stanici. Na palube pristál vesmírny turista Mark Shuttleworth.