burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Rozklad množiny A

Rozklad množiny formula_1 je neprázdny systém formula_2 podmnožín množiny formula_1, o ktorom platí: Každý prvok formula_4 patrí práve do jednej množiny z formula_2. Prvky rozkladu formula_2 sa nazývajú triedy rozkladu formula_2. Ľubovoľný prvok triedy sa nazýva reprezentant tejto triedy.
Režisér

Režisér je tvorivý umelec syntetizujúci jednotlivé zložky a prvky dramatickej štruktúry do ideovo a štýlovo jednotného, celistvého diela (divadelného, filmového, televízneho, rozhlasového). Je vedúcou osobnosťou tímu umeleckých pracovníkov vo všetkých dramatických umeniach:
Ekonomická realita

Ekonomická realita je stránka ľudskej civilizácie, ktorú tvorí predovšetkým ekonomika.
Filmový režisér

Filmový režisér je tvorivý pracovník, výrobcom zmluvne poverený vytvorením filmového diela (dokumentárneho, hraného, animovaného filmu). Hoci film vzniká ako kolektívne dielo autora námetu, scenára, kameramana, scénografa, strihača, zvukára, hudobného skladateľa, choreografa atď., režisér je považovaný za pôvodcu celku a zodpovedá za výsledný filmový tvar.
Objektívna realita

Objektívna realita alebo realita je to, čo existuje nezávisle od ľudského vedomia; hmotný svet ako taký vo všetkých svojich formách a prejavoch, zdroj ľudských pôžitkov, pojmov a poznatkov.
Maximilian Schell

Maximilian Schell (* 8. december 1930, Viedeň, Rakúsko – † 1. február 2014, Innsbruck) bol rakúsky herec, režisér, scenárista a producent, držiteľ Oscara za najlepší mužský herecký výkon vo filme "Norimberský proces".
Rezistancia

Rezistancia alebo staršie ohmický odpor je odpor vodičov a spotrebičov, v ktorých nevzniká ani elektromagnetické, ani elektrostatické pole, takže striedavý prúd ostáva vo fáze so svojím napätím.
Psychická realita

Psychická realita alebo psychické je pôvodne u S. Freuda označenie pre nevedomé obsahy s dôrazom jednak na ich reálnu existenciu a jednak na tú vlastnosť nevedomých predstáv, že odkazujú na reálne udalosti vonkajšieho sveta aj vtedy, ak boli pôvodne iba fantáziami. Dnes sa pojem v literatúre používa na označenie rôznych obsahov, napr. subjektívne zažívanie ovplyvnené nevedomými procesmi, prvú psychickú organizáciu subjektu, manifestácie fantázií atď.
Rozkoš

Rozkoš je veľmi príjemný pocit uspokojenia, potešenia, blaženosti, radosti,
dosahujúci najvyšší stupeň; blaho, slasť. Rozkoš je veľmi intenzívny zážitok fyzický alebo duchovný (estetický pôžitok) spojený s hlbokou túžbou alebo aj s celou osobnosťou subjektu.
Helmut Schelsky

Helmut Schelsky (* 14. október 1912 - † 24. február 1984) bol nemecký sociológ a filozof. Venoval sa problematike industriálnej spoločnosti, podnikovej sociológii, sociológii sexuality, problémom mládeže.
Rezolutika

Rezolutika je analýza a štúdium riešení.
Schéma

Schéma je základná, vo všeobecných a podstatných črtách vypracovaná osnova; zjednodušená podoba zachytávajúca podstatné prvky a súvislosti nejakého predmetu, mechanizmu, úvahy a pod. Schéma slúži na stručné vyjadrenie už získaných znalostí alebo na uľahčenie výskumu.
Podľa Kanta je schémou to, čo sprostredkúva medzi pojmom veci a jej zmyslovým javom, napr. číslo. Schéma umožňuje použiť pojem na zmyslovú rozmanitosť. Schéma je základom našich čistých zmyslových pojmov.
Transhorizontová realita

Transhorizontová realita je realita za hranicou akéhokoľvek dosahu ľudí, unikajúcno. Najčastejším významovým útvarom, v ktorom sa transhorizontová realita manifestuje v ľudskom
vedomí, je uvedomenie si transcendentna, napríklad v zážitku boha, taa a pod. Najrozšírenejším spoločným konštituentom významového útvaru, v ktorom sa nám
manifestuje transhorizontová realita, je enigmatickosť. Na rozdiel od numinosa
však o transhorizontovej realite nemôžeme tvrdiť ani to, či je to niečo celkom iné alebo také isté či podobné nášmu. Transhorizontová realita je daná iba ako zážitok unikajúcna, čiže netreba v ňu veriť, stačí ju prežívať. Prežívať transhorizontovú realitu značí mať vedomie unikajúcna čohokoľvek.
Pestovanie kontinuálnosti vedenia o transhorizontovej realite ako unikajúcne je hlavná náplň filozofie, filozofia je tam, kde je vedenie o transhorizontovej realite ako unikajúcne pri permanentnom kritickom zbavovaní sa akýchkoľvek výsledkov našej spontánnej tendencie nejako ju interpretovať, povedzme interpretovať ju ako hmotu, boha, nepoznateľno ap. Ak by sme napríklad tvrdili, že transhorizontová realita je nepoznateľná, už by sme tvrdili, že o nej vieme to, že je nepoznateľná. Odkiaľ však vieme, že je nepoznateľná, keď sme v čase konečné bytosti, ktoré sa o tom presvedčovali zatiaľ iba do tejto chvíle? Podobne je to aj so všetkými ostatnými interpretáciami, vrátane tej, ktorú práve čítate. Preto filozofia musí neustále skepticky pristupovať aj k výsledkom svojho vlastného úsilia, nielen k výsledkom úsilia vied, náboženstiev atď. To je bazálna filozofická kritickosť – ňou sa filozofia odlišuje od všetkých ostatných spôsobov osvojovania si sveta človekom.
Zážitok transhorizontovej reality ako unikajúcna je transcendetálnou podmienkou možnosti existencie našej otvorenosti. Zatiaľ sa iba menšine ľudí darí vydržať námahu udržiavania otvorenosti do konca svojho života; väčšina ľudí skôr či neskôr prijme nejakú (najčastejšie náboženskú) interpretáciu
transhorizontovej reality.
Transhorizontová realita sa v kresťanstve sa stotožňuje s Bohom, v budhizme s termínmi šúnjatá a stong-pa-ňid.
Pojem transhorizotnovej reality je kategória synkriticizmu.
Bloková schéma

Bloková schéma (iné názvy: funkčný diagram, štruktúrny obraz, zvislá schéma) je topologicko-geometrické znázornenie
štruktúry systémov. Každý prvok blokovej schémy je spravidla čiernou skrinkou
a zvykne sa zobrazovať ako jednoduchý geometrický obrazec (štvorec, obdĺžnik, trojuholník, kruh atď.). Spôsob spojenia takýchto prvkov do jedného komplexného systému býva znázorňovaný šípkami, ktoré udávajú smer pôsobenia príslušných prvkov na seba, smer informačného toku od jedného prvku systému k druhému.
Rozlíšenie

Rozlíšenie alebo rozlišovanie alebo diferencovanie alebo diferenciácia alebo dištinkcia alebo distingvovanie je poznávanie/poznanie pri použití pojmu rozdielu, vo filozofii pozri aj rozlišovanie (filozofia)
Rozlíšenie alebo rozlišovanie alebo diferenciácia je urobenie odlišným, odlíšenie.
Rozlíšenie je v technike a fyzike nepresne: rozlišovacia schopnosť
Riadenie databáz

Riadenie databáz je cieľové ovplyvňovanie databáz orientované na uchovávavnie ich základnej kvality (t. j. súhrnu vlastností, stratou ktorých dochádza k narušeniu databáz) pri zmenách ich prostredia; riadenie databáz spočíva v plnení programu, ktorý zabezpečuje stabilitu fungovania databáz.
Transcendentálna schéma

Transcendentálna schéma je podľa Immanuela Kanta to tretie, čo musí byť na jednej strane rovnorodé s kategoriami, na strane druhej s javmi a čo umožňuje aplikáciu kategórií na javy; čistá (bez čohokoľvek empirického), a predsa na jednej strane intelektuálna, na druhej strane zmyslová sprostredkujúca predstava.
Tvarové rozlíšenie

Tvarové rozlíšenie je podľa Jeana Piageta zmyslové rozlíšenie (diskriminácia) i motorická diferenciácia. Jedinec si vyberá niektorý vzťah obsiahnutý v danej situácii, na ktorú sa orientuje, t. j. dáva jej príslušný význam. I keď možnosti výberu sú počtom vzťahov v danej situácii značne obmedzené, výber sám z objektívnych vzťahov nevyplýva. Vnemová štruktúra je totiž systém vzájomne súvisiacich vzťahov. Vzťahy sú realitou nezávislou od nášho vedomia a my ich "„objavujeme.“" No skôr než človek vzťahy spoznáva, žije v nich, t. j. vyrovnáva sa so svojím prostredím.
Riadenie systému

Riadenie systému je dôležitá charakteristika správania systému, cieľavedomé pôsobenie riadiaceho podsystému na iné podsystémy prostredníctvom interakcie realizovanej vzájomným pôsobením tokov informácií.
Rozlišovanie (filozofia)

Rozlišovanie (iné názvy: diferencovanie, diferenciácia, distingvovanie) je poznávanie pri použití pojmu rozdielu; základ múdrosti; to, v čom sa už vždy nachádzame, keď existujeme, to, čomu sa ukazuje konkrétne apriori, a čo pozostáva z rozlišovania samého ako aktu, činu, ďalej z toho, čo je rozlišované alebo rozlíšené, a napokon z toho, čo je medzi. 
Rozlišovanie je jednou zo základných myšlienkových operácií.
Schematizmus

Schematizmus (gr.) je sklon k mysleniu, konaniu podľa hotových vzorov, schém; šablónovitosť.
David Ricardo

David Ricardo (* 18. apríl 1772 – † 11. september 1823) bol anglický ekonóm a politik (predstaviteľ klasickej ekonómie).
Ricardo nemal špeciálne ekonomické vzdelanie. Jeho školou bol praktický život na burze, ako burzový maklér kráčal v stopách jeho otca. Dosiahol veľké finančné úspechy a patril k najbohatším ľudom v Anglicku.
V roku 1817 vyšlo jeho najznámejšie dielo "Zásady politickej ekonómie a zdaňovania". Toto dielo je považované za jedno z najvýznamnejších diel ekonomie. Nadviazal na Smithovo učenie. Bol zástancom otvorenej trhovej ekonomiky a slobody obchodu.
Ricardo vytvoril teóriu hodnoty a z nej vychádzal pri tvorbe teórie komparatívnych výhod.
Teória komparatívnych výhod.
Táto teória tvrdí, že krajina (ekonomika) sa bude špecializovať na výrobu tých tovarov, pri ktorých výrobe dosahuje vyššie komparatívne výhody ako partnerská krajina. Každá krajina sa bude špecializovať na produkciu takého tovaru, ktorý dokáže vyrábať za porovnateľne nižšie náklady.
Juraj Schenk

Juraj Schenk (* 6. máj 1948, Bratislava) je slovenský sociológ, profesor Univerzity Komenského v Bratislave. Od 13. decembra 1994 do 27. augusta 1996 bol ministrom zahraničných vecí SR.
Životopis.
Po maturite na SVŠ roku 1966 pokračoval v štúdiu sociológie na FFUK v Bratislave, ktorú ukončil v roku 1971. Potom nastúpil do vtedajšieho Československého výskumného ústavu práce v Bratislave. Po základnej vojenskej službe prešiel na internú ašpirantúru na katedru sociológie FFUK. Od roku 1975 tam pôsobil ako odborný asistent, od roku 1984 ako docent a od roku 1994 ako profesor. Vo vedeckej práci sa venoval hlavne otázkam metodológie a problematike samoregulácie a samoorganizácie sociálnych systémov. Publikoval niekoľko samostatných knižných monografií a viacero vedeckých štúdií, výskumných správ a článkov. Aktívne pracoval aj v organizácii vedy. Jedno funkčné obdobie bol prodekanom FFUK v Bratislave pre vedecký výskum. V rokoch 1990-1994 bol predsedom Slovenskej sociologickej spoločnosti pri SAV. Bol členom medzinárodných sociologických asociácií a vo Svetovej sociologickej asociácii zastupoval Slovenskú sociologickú asociáciu. Absolvoval dva študijne pobyty na parížskej Sorbonne. 
Za člena vlády ho navrhla HZDS. V decembri 1994 bol navrhnutý a následne vymenovaný za ministra zahraničných vecí SR. Vo funkcii zotrval do augusta 1996, kedy z funkcie odišiel zo zdravotných dôvodov.
Osobný život.
Je ženatý, bezdetný, manželka bola doktorkou sociológie.
Ocenenia.
V roku 1998 mu Vladimír Mečiar (vykonávajúci prezidentské právomoci) prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.
Rozmer

Rozmer alebo dimenzia je jedna z hodnôt, ktorou sa udáva miera niečoho v ploche alebo v priestore.
Rozmer je jedna zo základných vlastností priestoru.
Ivor Armstrong Richards

Ivor Armstrong Richards (* 26. február 1893, Sandbach, Spojené kráľovstvo - † 7. september 1979, Cambridge) bol britský estetik, lingvista a pedagóg, zakladateľ angloamerickej novej kritiky.
Rozmýšľanie

Rozmýšľanie je rozoberanie v mysli, preberanie v mysli z rozličných strán, uvažovanie, premýšľanie.
Ferdinand Canning Scott Schiller

Ferdinand Canning Scott Schiller, zvyčajne citovaný ako F. C. S. Schiller (* 16. august 1864, Ottensen bei Altona, Nemecko† 9. august 1937, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol anglický filozof, predstaviteľ pragmatizmu, profesor v Oxforde a v Los Angeles.
Svoje učenie označoval výrazom "humanizmus": pravda je ľudský výtvor a obsah celého ľudského poznania subjektívny. Kritériom pravdivosti môžu byť iba prospešné dôsledky.
Realizácia

Realizácia (lat.) môže byť:
Rôznosť

Rôznosť alebo rozmanitosť alebo rozličnosť môže byť:
Realizmus

Realizmus je komplex významových útvarov, ktorý sa týka rôznych skupín entít. Ako "realizmus" sa napr. označuje učenie o skutočnosti sveta telies alebo učenie, podľa ktorého existuje mimo a nezávisle od vedomia vonkajší svet.
Realizmus vo filozofii.
Dôležitým z hľadiska dejín filozofického myslenia je stredoveký realizmus a koncepcie naň nadväzujúce.
V súvislosti s diskusiou o univerzáliach vystupuje realizmus ako učenie, podľa ktorého existujú všeobecné, ideálne entity, ktoré sú nejako oddelené od reálnych, existujúcich vecí. Tak ako vlastné mená označujú reálne veci, tak univerzálie (predikáty) označujú tieto ideálne entity.
Ak mám psa menom 'Rex', tak by vo výroku 'Rex je pes' 'Rex' označovalo tohto môjho psa a 'pes' všeobecnú ideu psa vôbec, oddelenú od tohto psa. Toto chápanie sa často dáva do spojitosti s Platónovou teóriou ideí.
Realizmus v umení.
Výraz "realizmus" sa používa aj v estetike a umenovede na označenie umeleckého smeru alebo obdobia.
K výrazu realizmus sa neraz pripája prívlastok, ktorý by mal zjednoznačniť jeho význam, napr. "naivný realizmus", "romantický realizmus", "magický realizmus", "kritický realizmus", "gnozeologický realizmus", "socialistický realizmus", "nacionálny realizmus", "kapitalistický realizmus" atď., no ani tieto prívlastky neodstraňujú mnohoznačnosť výrazu "realizmus". Preto je dôležité pri zachycovaní významu výrazu realizmus v tej ktorej oblasti teoretickej práce alebo u toho ktorého autora výraz "realizmus" oindexovať.
Realizmus ako ideový a politický prúd.
V kontexte českých dejín vystupuje realizmus ako český ideový a politický prúd od 80. rokov 19. storočia do 1. svetovej vojny. Z pôvodného úsilia o obrodenie českej vedy v duchu pozitivistického kriticizmu sa postupne vyhranil do politického hnutia odmietajúceho český historizujúci romantizmus a akýkoľvek nacionálny i sociálny radikalizmus a požadujúci, aby si česká politika triezvo určovala nielen reálne ciele a snažila sa ich evolučne dosiahnuť pozitívnou aktivitou na vnútrorakúskej politickej scéne (politika drobnej práce). Hlavným reprezentantom tohto smeru bol T. G. Masaryk, sprvoti aj J. Kaizl a K. Kramář (autor realistického programu 1890); tlačovou tribúnou sa stal Čas. 1890 vstúpili vedúci predstavitelia realizmu do mladočeskej strany; zatiaľ čo J. Kaizl a K. Kramáŕ v nej natrvalo zakotvili a podstatne ovplyvnili jej politiku v zmysle realistických prístupov, T. G. Masaryk sa s ňou 1893 rozišiel a vytvoril okolo novín Čas samostatnú skupinu realistov, ktorá sa v intenciách jeho filozofických a politických koncepcií výrazne angažovala v dobovom českom politickom a kultúrnom živote, pričom tvorila určitý proťajšok pokrokového hnutia (odmietala české historické štátne právo a ostro vystupovala proti českému nacionalizmu). 
Realisti sa 1900 ustanovili ako politická strana Česká strana lidová, od 1905 Česká strana pokroková), ktorej väčšina prešla 1918 do Českej státoprávnej demokracie. Po vzniku Č-SR došlo k pokusu o oživenie tradícií realizmu v realistickom klube 1919-1921; na čele E. Rádl a Z. Nejedlý).
Beloslav Riečan

Prof. RNDr. Beloslav Riečan, DrSc. (* 10. november 1936, Žilina† 13. august 2018, Banská Bystrica) bol významný slovenský matematik. Venoval sa teórii miery a integrálu, teórii pravdepodobnosti a usporiadaných množín.
Životopis.
V roku 19421946 navštevoval Cvičnú školu pri Učiteľskej akadémii v Banskej Bystrici, 19461953 študoval na gymnáziu a na strednej chlapčenskej škole v Banskej Bystrici, 19531958 absolvoval štúdium na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, 1965 CSc., 1967 doc., a RNDr., 1979 DrSc., 1981 prof. Pôsobil na Stavebnej fakulte SVŠT v Bratislave ako asistent, odborný asistent a docent (19581971), ako docent na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (19721979), ako docent a profesor na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (19801985, dekan 19901991), na Vysokej vojenskej technickej škole v Liptovskom Mikuláši ako profesor (19851989) a na Matematickom ústave SAV v Bratislave ako vedúci vedecký pracovník a riaditeľ (19921998). Od roku 1998 pôsobil na Fakulte prírodných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici ako profesor, od 2001 ako vedúci Katedry matematiky.
V roku 1971 bol spoluzakladateľom časopisu "Matematické obzory" (výkonný redaktor 19721989), od 1995 bol vedeckým redaktorom časopisu "Obzory matematiky, fyziky a informatiky", bol členom viacerých profesijných spoločností a organizácií, od 1965 bol členom a od 1996 predsedom "Jednoty matematikov a fyzikov", od 1993 bol členom a neskôr predsedom Slovenskej asociácie "Rímskeho klubu" a členom českej asociácie "Rímskeho klubu".
Profesor Riečan bol aktívnym členom spoločenstva Evanjelickej cirkvi a.v. Venoval sa aj hre na organ, bol organistom v evanjelickom kostole v Banskej Bystrici. V roku 1984 viedol semináre "Matematika a hudba".
Bol autorom viacerých monografií, vysokoškolských učebníc a vysokoškolských skrípt, stredoškolských učebníc a učebných pomôcok, popularizačných kníh a televíznych scenárov. Publikoval vedecké štúdie, odborné články, publicistické príspevky. Bol držiteľom mnohých medailí univerzít, akadémií a rôznych ďalších organizácií.
Ocenenia.
V roku 2002 mu prezident Rudolf Schuster prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy.
Schizma

Schizma (gr.) je cirkevný rozkol, rozdelenie cirkvi podľa rituálnych rozdielov. 
Najznámejšou schizmou je veľká schizma medzi západnou a východnou cirkvou, ktorá vznikla v roku 1054. 
Schizmou v kresťanstve je aj protestantské hnutie.
V islame je schizmou delenie moslimov na šiitov a sunitov.
Intuitívny realizmus

Intuitívny realizmus je variant moderného mysticizmu založený Losským. Tvrdí, že svet sa svojou zložitosťou vymyká vede, stojí nad ním Boh, ktorý ho stvoril, je preniknutý duchovnosťou, duševnosťou a životnou aktivitou, a toto všetko je alebo môže byť dané v skúsenosti (Losského univerzálny empirizmus). Všetko, čo existuje reálne alebo ideálne môže byť predmetom skúsenosti a môže byť poznané v skúsenosti
František Ladislav Rieger

František Ladislav Rieger (* 10. december 1818, Semily† 3. marec 1903, Praha) bol český politik, publicista a národohospodár, povolaním právnik; zať, politický spolupracovník a pokračovateľ F. Palackého.
Od začiatku 40. rokov 19. storočia organizátor českého národného života v Prahe;
v revolučnom období 18481849 stál spolu s F. Palackým a K. Havlíčkom Borovským na čele liberálov; člen Národného výboru a poslanec ústavodarného ríšskeho snemu. Od 1849 do 1851 študoval národné hospodárstvo vo Francúzsku a Anglicku. Od 60. rokov bol vodca Národnej strany (staročechov). V rokoch 18591874 vydával "Riegrův slovník naučný".
Rozpamätávanie sa

Rozpamätávanie sa je v Platónovej filozofii anamnéza, t. j. vybavovanie si v pamäti to, na čo duša priamo nazerala vo svete ideí.
Naivný realizmus

Naivný realizmus je spontánne presvedčenie, že predmety jestvujú nezávisle od ľudského vedomia.
Rozpínanie

Rozpínanie môže byť:
August Schleicher

August Schleicher (* 19. február 1821, Meiningen, Nemecko – † 6. december 1868, Jena) bol nemecký jazykovedec, ktorý je spolu s Franzom Boppom považovaný za priekopníka indoeuropeistiky.
Dielo.
Skúmal súvislosti medzi indoeurópskymi jazykovými rodinami. Komparatívnu lingvistiku považoval za súčasť prírodných vied. Definoval jazyk ako prirodzenú súčasť života.
Za Schleierovo hlavné dielo sa považuje "Compendium der vergleichenden Grammatik der indogermanischen Sprachen" (Kompendium porovnávacej gramatiky indoeurópskych jazykov), v ktorom zrekonštruoval indoeurópsky prajazyk.
Socialistický realizmus

Socialistický realizmus je umelecký smer a bol smerovaním oficiálneho (teda štátom podporovaného) umenia sovietskeho obdobia v ZSSR pred 2. svetovou vojnou a po nej a v krajinách strednej, juhovýchodnej a východnej Európy (vrátane Talianska). Nadväzoval na proletárske umenie.
Socialistický realizmus bola estetická doktrína zavedená v Sovietskom zväze v posledných rokoch Leninových a neskôr za Stalina. Nakoniec bola presadená v satelitných krajinách ZSSR označovaných ako ľudové demokracie, ako aj v Číne. Podľa jeho teoretika A. A. Ždanova musí umelecké dielo slúžiť ľudu a oficiálnej ideológii: má iba ilustrovať kladné stránky socializmu a spoločnosti, pričom je jeho úlohou vychovávať a získavať nadšených stúpencov; kritický pohľad sa smie zameriavať iba na triednych nepriateľov. 
Socialistický realizmus vyústil napokon do diel štylisticky konformistických, ktorým chýbala vynaliezavosť a ktoré napokon podávali pravý opak skutočnosti, ktorú autori neopisovali, aká je, ale aká by mala byť.
Zložkami socialistického realizmu bol marxizmus ako jeho ideologicko-filozofické východisko, podporovanie vývinu spoločnosti smerom k socializmu, umelecká metóda chápaná ako súbor umeleckých postupov, ktoré vychádzali z realistického umenia 19. storočia a z tvarových experimentov moderny.
Štátny rozpočet

Štátny rozpočet alebo štátna pokladnica je bilancia príjmov a výdavkov štátu vyjadrujúca peňažné vzťahy spojené s plnením funkcií štátu; plán príjmov a výdavkov štátu. Je to najdôležitejší finančný nástroj presadzovania štátnej hospodárskej politiky.
Štátny rozpočet je základný operatívny program vlády vyjadrený v číslach a schválený vrcholným zákonodarným zborom.
Môže byť:
Problematikou štátneho rozpočtu sa zaoberajú aj viaceré rozpočtové teórie.
Riešenie

Riešenie je:
Náuka o riešeniach sa nazýva rezolutika.
Riešenie problému

Riešenie problému je hľadanie optimálneho obsahu a formy konania vzhľadom k určitým cieľom (funkciám, záujmom, programom ap.), kontextom, situáciám a podmienkam. Z iného hľadiska je to taká konečná postupnosť operátorov, ktorá, aplikujúc jej členy na stavy vznikajúce postupne zo začiatočného stavu riešeného problému, transformuje tento stav na niektorý spomedzi tých, čo patria do množiny cieľových; skrátene je to teda postupnosť operátorov transformujúca začiatočný stav na niektorý z koncových stavov.
Rozprava

Rozprava môže byť:
Riešenie rovnice

Riešenie rovnice je zisťovanie koreňov rovnice.
Stephen Schneider

Stephen Schneider (* 11. február 1945, New York – † 19. júl 2010, Londýn) bol profesor environmentálnej biológie a globálnych zmien, zaoberal sa výskumom atmosféry na Stanfordovej univerzite.
Zomrel počas letu zo Štokholmu do Londýna.
Rozprávanie (kompozičný postup)

Rozprávanie alebo (najmä prozaické a epické aj) narácia je makrokompozičný postup (aj slohový) pri výstavbe deja žánrov, ktorého základným prostriedkom je fabula.
V epických dielach je to základný slohový postup. Preferuje subjektívne prvky a možno v ňom rozlišovať priamu reč a všetky formy reči rozprávača. Dá sa definovať aj ako reťaz dejových zložiek textu, ktoré sú spojené časovo-príčinnými vzťahmi.
Genette odlišuje tri základné významy výrazu 'rozprávanie' (récit):
Scholarch

Scholarch (gr.) je predstaviteľ filozofickej školy, napr. Speusippos.
Heuristické riešenie úlohy

Heuristické riešenie úlohy je v kybernetike riešenie objavované hodnotením čiastkových krokov z hľadiska ich prínosu ku konečnému výsledku. Používa sa v prípadoch, keď nie je známy všeobecný algoritmus riešenia problému, alebo známy algoritmus nemožno použiť na počítači. Heuristické programy riešia daný problém súborom pokusných riešení, pričom z výsledku každého pokusu odvodzujú, v akom smere je nutné spresniť ďalší pokus. Túto činnosť opakujú, kým riešenie nedosiahne prijateľné medze presnosti.
Albert Reble

Albert Reble (* 20. august 1910, Magdeburg, Nemecko – † 29. september 2000, Würzburg) bol nemecký pedagóg; prívrženec duchovednej pedagogiky; venoval sa dejinám pedagogiky.
S manželkou Hedwig (rod. Spiegel) mal štyri deti: dcéru Burghild (* 1942), synov Bernharda (* 1944), Martina (* 1947) a Friedricha (* 1951).
Rozpriestranenosť

Rozpriestranenosť je matie dĺžky, šírky a hĺbky.
Podľa Descarta je to základný atribút hmoty. Rozpriestranenosť je podľa neho vyplnenosť priestoru, bytostné určenie telies. Rozpriestranenosť obsahuje možnosť pohybu.
Reč

Reč v univerzálnom zmysle je fyzicko-psychická činnosť človeka ako prírodno-spoločenskej bytosti vytvárať artikulované zvuky, spájať ich ako materiálnu formu s vnútornými psychickými ideálnymi obsahmi (vnemami, predstavami, pojmami, myšlienkami, citmi a vôľou) a pomocou týchto artikulovaných zvukov realizovať vzájomnú komunikáciu s inými členmi spoločenského celku. Reč v tomto univerzálnom zmysle je všeobecná ľudská schopnosť bez ohľadu na to, v akom spoločenskom útvare (rodine, kmeni, národnosti, národe) človek žije a pracuje. Touto schopnosťou spájať artikulované zvuky s obsahmi svojho vedomia ako odrazmi objektívnej reality a pomocou nich myslieť a komunikovať v spoločnosti sa človek podstatne odlišuje od nižších druhov živých bytostí. Pre reč v tomto univerzálnom zmysle použil zakladateľ modernej európskej jazykovedy Ferdinand de Saussure francúzsky termín "langage" (langaž). 
Reč v užšom zmysle je konkrétna realizácia abstraktného jazykového systému v praktickom dorozumievacom akte, v konkrétnom rečovom prejave. Výsledkom tejto realizácie je konkrétny jazykový text. Saussure pre reč ako konkrétnu realizáciu jazykového systému použil termín parole.
Reč je realizácia, použitie jazyka ako systému v konkrétnych dorozumievacích aktoch. Z hľadiska prenosu informácie je reč niekedy definovaná ako vlastné oznámenie, správa (jazyk je potom príslušný kód).
Reč vo filozofii.
Podľa Bühlera je reč v podstate vždy dialóg, styk aspoň medzi dvoma ľuďmi; týka sa obsahov, ktoré v nej nie sú zahrnuté, ale sú ňou iba označované, ukazované alebo zastupované.
Podľa Herakleita je reč daná od prírody; každá vec má teda jediné možné a správne meno.
Reč je podľa McLuhana a jeho klasifikácie médií chladné médium, pretože poslucháč dostáva málo a musí mnoho doplniť.
Podľa sofistov je reč vec konvencie.
Rozpúšťanie

Rozpúšťanie je proces, pri ktorom sa rozpúšťaná látka (solvendum) rozpúšťa v rozpúšťadle (solvens) a vplyvom ich interakcie prechádza do roztoku. (solutio)
Rozpúšťanie je samovoľný dej, ktorý prebieha až do stavu nasýtenia. V nasýtenom roztoku je za danej teploty rozpustená látka v rovnováhe so svojou nerozpustnou časťou. 
Vo farmaceutickej praxi rozumieme pod pojmom rozpúšťanie predovšetkým rozpúšťanie tuhých látok v kvapalinách. Rozpúšťanie jednej kvapaliny v druhej nazývame "miešanie".
Rozpustnosť

Rozpustnosť označuje schopnosť danej látky rozpúšťať sa v rozpúšťadle. Je kvantifikovaná ako maximálne množstvo rozpustenej látky rozpustené v rozpúšťadle v rovnovážnom stave. Vzniknutý roztok je nazývaný nasýtený roztok.
Za rôznych podmienok je možné prekročiť rovnovážnu rozpustnosť a dosiahnuť takzvaný presýtený roztok, ktorý je metastabilný a heterogénny. Rozpúšťadlo je zvyčajne kvapalina a môže ísť o chemické indivíduum alebo zmes. Rozpúšťaná látka môže byť plynná, kvapalná alebo tuhá. Rozpustnosti siahajú od hodnôt ako nekonečná rozpustnosť (miešateľnosť, napríklad etanolu vo vode) po veľmi málo rozpustné (napr. chlorid strieborný vo vode). U málo rozpustných látok sa často používa termín nerozpustný, v skutočnosti však existuje veľmi málo prípadov keď skutočne nedochádza k žiadnému rozpúšťaniu.
Molekulárna úroveň.
Proces rozpúšťania je pomerne jednoduchý pre kovalentné zlúčeniny ako je etanol. Keď sa rozpúšťa etanol vo vode zostávajú jeho molekuly neporušené, ale tvoria nové vodíkové väzby s molekulami vody. Keď je však vo vode rozpúšťaná iónová zlúčenina ako je chlorid sodný (NaCl), kryštál chloridu sodného disociuje na samostatné ióny, ktoré sú solvatované (obalené) obalom molekúl vody. Napriek tomu sa hovorí, že sa chlorid sodný rozpúšťa vo vode, pretože odparenie rozpúšťadla zanechá opäť kryštalický chlorid sodný.
Niekedy je pojem "rozpúšťanie" používaný pre nevratnú chemickú reakciu, ako napríklad rozpúšťanie železa v kyseline dusičnej, tu však neplatí termodynamický koncept rozpustnosti.
Pri rozpúšťaní môže vzniknúť viacero foriem rozpustenej látky. Napríklad voda nad kryštálmi oxidu železnatého (Fe(OH)2, bude v rovnovážnom stave obsahovať ióny Fe+, Fe(OH)+, Fe(OH)2, Fe(OH)3−, prípadne aj iné komplexy. Preto rozpustnosť hydroxidu železnatého závisí od pH. Vo všeobecnosti je možné určiť rozpustnosť len pre látky, ktoré sú termodynamicky stabilné. Rozpustnosť potom závisí na každom faktore, ktorý ovplyvňuje polohu rovnovážneho stavu reakcie rozpúšťania látky, a všetky reakcie, ktoré sú na ňu napojené.
Zdroje.
"Atkins' Physical Chemistry", 7th Ed. by Julio De Paula, P.W. Atkins ISBN 0-19-879285-9
Rozsah

Rozsah môže byť:
Schopnosť

Schopnosť je vlastnosť potrebná na vykonávanie niečoho. Ako psychická vlastnosť indivídua je schopnosť to, čo určuje jeho konanie a čo je podmienkou jeho životnej činnosti. Schopnosť je súbor predpokladov nevyhnutných pre úspešné vykonávanie určitej činnosti. Schopnosti sa vyvíjajú na základe vlôh, a to učením.
Schopnosti sú potenciálne dané organizáciou morfologických štruktúr, prispôsobených plneniu nejakej činnosti. Najvšeobecnejšia schopnosť človeka je citlivosť. V úzkom zmysle slova sa pod schopnosťami rozumie komplex psychických vlastností človeka, vďaka ktorým je schopný vykonávať určitú, historicky vzniknutú formu profesionálnej činnosti. Formovanie činností predpokladá, že si indivíduum osvojí spôsoby činnosti, ktoré vytvorilo ľudstvo v procese spoločensko-historického vývoja. Schopnosti človeka teda závisia nielen od činnosti jeho mozgu, od zdedených anantomicko-fyziologických osobitostí jednotlivca, od vlôh, zručností a návykov, ale predovšetkým od stupňa, ktorý dosiahlo ľudstvo v historickom vývoji. V tomto zmysle sú schopnosti človeka neoddeliteľne spojené so spoločenskou organizáciou práce a jej prispôsobeným systémom vzdelávania. Kvalitatívnu úroveň rozvoje schopností označuje výraz "talent" a "geniálnosť".
Rozsah pojmu

Rozsah pojmu alebo extenzia pojmu je významový konštituent pojmu, ktorý sa týka všetkých prvkov určitej množiny.
Rinológia

Rinológia je náuka o nosných chorobách a ich liečení.
Recenzia (publicistický žáner)

Recenzia (lat.) je kritický rozbor umeleckého diela, odborného diela alebo vedeckého diela, ktorý obsahuje jeho odôvodnené hodnotenie. Patrí k publicistickým žánrom.
Rinzai zen

Rinzai zen () je jedna z troch najväčších škôl zenového budhizmu v Japonsku, založená kňazom
Eisaiom (* 1141 – † 1215), ktorý našiel mnoho prívržencov medzi samurajmi. Rinzai zen zdôrazňuje náhle osvietenie, ktoré sa jeho stúpenci snažia dosiahnuť dlhotrvajúcim cvičením sa v riešení koanov.
Rozdiely medzi školami Rinzai a Soto.
V tradícii Rinzai je počas zazenu často objektom meditácie koan, zatiaľčo v škole Sótó je preferovaná šikantaza (“iba sedenie”). Rinzai sa tiež zvykne označovať ako drsnejšia tradícia než Sótó, čo vyjadruje aj japonské príslovie: “Rinzai pre samurajov, Sótó pre sedliakov” ( "Rinzai Shōgun, Sōtō Domin").
Recepcia

Recepcia môže byť:
Roztoče

Roztoče ("Acari" alebo "Acarina") sú rad drobných článkonožcov z triedy pavúkovce ("Arachnida").
Ich články tela splynuli do jediného celku. Ústne orgány sú bodavo-cicavé. Mnohé roztoče sú parazitické, nebezpečné, prenášače chorôb a alergie na roztoče. Známych je asi 30 000 druhov, u nás vyše 3 000, napr. kliešťovce, roztočíky či svrabovce. 
Roztoče skúma akarológia.
Ernst Schröder

Ernst Schröder (* 25. november 1841, Mannheim, Nemecko – † 16. jún 1902, Karlsruhe) bol nemecký logik a matematik, systematizátor algebry logiky.
Hugo Ripelin

Hugo Ripelin (* cca 1200/1210 – † cca 1268) bol dominikánsky teológ z Alsaska. Bol bezprostredný žiak Alberta Veľkého. Je autorom diela "Compendium theologiae or Compendium theologicae veritatis", významnej teologickej učebnice.
Recepcia diela

Recepcia diela je prijatie, prijímanie diela receptorom diela. O recepcii diela možno hovoriť len vtedy, keď umelecké dielo dosahuje v inom vedomí svoju celsitvú významovú integritu.
Roztok

Roztok (solutio) je dvoj- alebo viaczložková homogénna zmes, alebo zložka heterogénnej zmesi.
Erwin Schrödinger

Erwin Schrödinger (* 12. august 1887, Viedeň, Rakúsko – † 4. január 1961, Viedeň) bol rakúsky fyzik, spolutvorca kvantovej mechaniky. Preslávil sa predovšetkým formuláciou nerelativistickej vlnovej rovnice pre popis hmotných častíc, ktorú na jeho počesť nazývame Schrödingerova rovnica. Za túto základnú prácu v roku 1933 obdržal Nobelovú cenu za fyziku (spolu s Paulom Diracom). Je taktiež autorom slávneho myšlienkového experimentu Schrödingerova mačka, ktorý asi najlepšie vystihuje Schrödingerov (a taktiež mnohých ďalších) skeptický postoj k obecne prijímaným interpretáciám kvantovej mechaniky.
Erwin Schrödinger prispel vo veľkej miere nie len ku kvantovej fyzike. Zaoberal sa tiež históriou a filozofiou fyziky a vedy všeobecne a jeho kniha "What is life? (Čo je to život)" z roku 1944, aj keď bola určená širokej verejnosti, ovplyvnila celú radu vedcov, ktorí stáli pri zrode molekulárnej biológie, a medzi ktorými nechýbali objavitelia molekuly DNA Francis Crisk či James D. Watson.
Biografia.
Mladosť a štúdium.
Narodil sa v Rakúsko-Uhorsku vo Viedni ako jedináčik. Otec bol majiteľom továrne, venoval sa taktiež talianskemu umeniu a botanike. Jeho matka a teta ho zbožňovali a Erwin prežil ideálne detstvo. Pretože mali anglických predkov, Erwin hovoril dokonale anglicky aj nemecky. Najprv mal súkromných učiteľov, neskôr navštevoval akademické gymnázium so zameraním na literatúru a filozofiu. Gymnázium dokončil v roku 1906, a potom nastúpil na Viedenskú univerzitu. Veľmi ho ovplyvnili prednášky Friedricha Hasenöhrla z teoretickej fyziky, v matematike ho zaujala algebra prednášaná Franzom Mertensom. Jeho veľkým vzorom bol Ludwig Boltzmann.
Recepcia hudby

Recepcia hudby je jedna z hlavných foriem hudobnej aktivity zahrnujúca celý spoločenský proces prijímania produkovanej hudby.
Roztržitosť

Roztržitosť je funkčná alebo organická porucha schopnosti vykonávať sústredenú, cieľavedomú činnosť. Roztržitosť niekedy vzniká pri intenzívnej duševnej činnosti ako dôsledok jednostrannej koncentrácie. Ako defekt zámernej pozornosti môže byť roztržitosť podmienená rôznorodými faktormi: od únavy a nedostatočnej motivácie až po rozličné klinické poruchy, ktoré často súvisia s poruchami myslenia.
Recepcia umenia

Recepcia umenia je jedna z hlavných foriem umeleckej aktivity zahrnujúca celý spoločenský proces prijímania produkovaného umenia.
Čistý rozum

Čistý rozum je rozum, ktorý je nezávislý od zmyslovosti; nie je inštrumentalizovaný
empiricky motiváciou príjemného a nepríjemného; je to transcedendentalita a je sám osebe praktický.
Čistý rozum podľa Kanta.
Čistý rozum je schopnosť poznávania, ktorá je 'očistená' od akéhokoľvek zmyslového obsahu a nezávislá od skúsenosti, t. j. ktorá v nás spočíva a priori. Všetky funkcie čistého rozumu sú transcendentálne, čiže predskúsenostné, apriórne, nevychádzajúce za hranice skúsenosti. Čistý rozum je súbor všetkých tých transcendentálnych princípov, vďaka ktorým sme vôbec uschopnení k poznatkom.
Idey, ku ktorým dospieva čistý rozum, platia výlučne ako len regulatívne idey, t. j. idey, ktoré riadia proces poznania, ktorým však v skutočnosti nič nezodpovedá.
Výskumom týchto transcendentálnych funkcií schopnosti poznávania je kritika čistého rozumu.
Ernst Friedrich Schumacher

Ernst Friedrich Schumacher (* 16. august 1911, Bonn, Nemecko - † 4. september 1977, Zug, Švajčiarsko) bol britský ekonóm, filozof a spisovateľ nemeckého pôvodu.
Recept

Recept môže byť:
Receptor

Receptor môže byť:
Inštrumentálny rozum

Inštrumentálny rozum je rozum ženúci do krajnosti tradiciu utilitarizmu a presadzujúci sa len čisto
ako nástroj na dosiahnutie stanovených cieľov; je to rozum redukovaný výlučne
na jeho inštrumentálne použitie a slúžiaci na intenzívnejšie, racionálnejšie
využitie a funkcionalizáciu človeka a jeho prostredia. Jeho podriadenosť účelu
zisku ho privádza až na pokraj katastrof. Dokonalosť výsledkov
technicko-technologického pokroku akcentuje inštrumentálny rozum snahou o jeho
dosiahnutie za každú cenu, napríklad bez sociálnych alebo ekologických
dôsledkov a ohľadov.
Receptor diela

Receptor diela je prijímateľ, príjemca diela, ktorý uskutočňuje recepciu diela.
Praktický rozum

Praktický rozum je ľudská schopnosť myslieť zameriavajúca sa na transcendentnú aktivitu človeka.
Schwarzwald

Schwarzwald alebo Čierny les je pohorie na juhozápade Nemecka, v spolkovom štáte Bádensko-Württembersko, na východ od stredného Rýna dlhé 160 až 200 km.
Najvyšší vrch pohoria je Feldberg (1493 m n. m.). Pramení tu Dunaj.
Geológia.
V pohorí prevládajú pieskovce, ktoré prekrývajú staršie ruly. Počas kvartérneho zaľadnenia hlavne vo würme bolo pohorie pokryté ľadovcami, ich pozostatkami sú ľadovcové jazerá ako napr. Mummelsee.
Schwartzwald má podobnú stavbu ako neďaleké Vogézy na francúzskej strane údolia Rýna (tzv. rýnskeho grabenu). Obe pohoria tvoria internidy hercýnskeho orogénu, v ktorej je vysokotlakovo premenená moldanubická zóna nasunutá na zónu Báden-Báden.
Rieky.
V Schwarzwalde pramení Dunaj, menšími riekami sú Enz, Kinzig, Murg, Nagold, Neckar, Rench a Wiese. Je súčasť rozvodia medzi Atlantikom (Rýn) a Čiernym morom (Dunaj).
Reces

Reces (lat.) môže byť:
Čistý praktický rozum

Produktom čistého praktického rozumu je podľa Kanta jeho mravnosť.
Recipient

Recipient (lat. prijímateľ) môže byť:
Svetový rozum

Svetový rozum je podľa Plotina súhrn všetkých ideí vyžarovaný z vnútornej podstaty jedna. Rozum tieto idey nielen obsahuje, ale ich aj nazerá svojou nevyčerpateľnou a večne rovnakou aktivitou. Jeho hlavnou črtou je, že poznáva sám seba, že si je vedomý seba samého.
Idey božieho rozumu tvoria intelibilný svet ("kosmos noetos"), akýsi ideálny plán sveta hmotného. Tento rozum zodpovedá Aristotelovmu prvému hýbateľovi ("noésis noésos", mysleniu myslenia). Zo svetového rozumu vyžaruje svetová duša ("psyché") ako jednota mnohých duší čiastkových.
Oswald Schwemmer

Oswald Schwemmer (* 10. jún 1941, Hilden, Nemecko) je nemecký filozof a logik, predstaviteľ erlangenskej školy.
Sefarad

Sefarad je pôvodne biblický geografický názov s neznámou polohou.
V slovenskom preklade knihy proroka Abdiáša (Abd. 1, 20) sa mylne identifikuje s tureckými Sardami. Po pešitskom preklade v 2. storočí sa začal spájať s Pyrenejským polostrovom, pravdepodobne v spojení s migráciou Židov na toto územie.
V modernej hebrejčine znamená "Sefarad" Španielsko a španielski židia sa označujú ako Sefardskí Židia.
Scientizmus

Scientizmus je postoj a smer súčasnej filozofie, ktorý sa usiluje riešiť problémy prísne faktografickými metódami. Vedeckosť chápe zväčša podľa vzoru postupov matematickej prírodovedy. Niekedy sa považuje za tendenciu protikladnú k antropologizmu alebo antiscientizmu.
Scientizmus ako metodologická orientácia spoločenskych vied sa vyznačuje uprednostňovaním analýzy; poznať tu znamená rozložiť na najmenšie relevantné entity; scientizmus orientuje skúmanie na rozbor kauzálnych súvislostí a funkcionálnych súvislostí a determinizmus pokladá za základnú strategému vedeckého skúmania. Scientizmus sa orientuje na hľadanie zákonov. 
Scientizmus je spravidla redukcionizmus, a síce v tom zmysle, že kvalitatívne rozdiely sa
usiluje odôvodniť z kvantitatívne určených vzťahov a vrstvy reality sa snaží predstaviť ako komplikované prejavy jednej základnej vrstvy. Za základnú vrstvu diania pritom zvyčajne považuje dianie, ktoré skúma fyzika. Z postulátu determinizmu vyplýva pasivistické chápanie subjektu: konanie subjektu považuje za sled reakcií na podnety z prostredia, pričom štruktúru prostredia interpretuje v pojmoch špeciálnych vied, ako fyzika, biológia, fyziológia,
sociológia a pod. alebo určitou kombináciou pojmov týchto vied.
Scientizmus je koncepcia, ktorá absolutizuje postavenie vedy v duchovnom živote spoločnosti; prehnaná úcta k vede, viere vo vedu, hlavne prírodné vedy; vedecké je iba to, čo je verifikovateľné, len to, čo sa dá skúsenosťou overiť. (Machalová, T./Hroch, J.)
Reciprocita (právo)

Reciprocita alebo vzájomnosť sú vzťahy založené na zhodnom postupe v obdobných prípadoch u všetkých zmluvných strán.
Rozoznáva sa:
Formálna reciprocita.
Napríklad v prípade Slovenska bola reciprocita porušená vo vzťahu s USA do roku 2008 - občania USA na Slovensku nemuseli mať víza, Slováci v USA museli. Okrem toho sa výraz často používa v súvislosti s poskytovaním rovnakého práva vzájomným národnostným menšinám v dvoch susedných štátoch.
Teoretický rozum

Teoretický rozum (podľa Immanuela Kanta) je nadriadený umu, pretože buduje základ schopnosti vyvodzovať závery a hľadať nepodmienené (idey rozumu). Zatiaľ čo um sa viaže na zmyslovo dané (empirické, aposteriórne), rozumu ide o poznanie nezávislé od skúsenosti, apriórne.
Recitácia

Recitácia (lat.) je prednes, prednášanie, recitovanie literárneho diela; deklamácia.
Scipio Aemilianus

Scipio Aemilianus (iné názvy: Scipio mladší, Scipio Africanus mladší, celým menom: Publius Cornelius Scipio Aemilianus Africanus (Minor) [minor znamená mladší] ; * 185/4 – † 129 pred Kr.) bol generál, rímsky konzul, dobyvateľ Kartága (146 pred Kr.). K okruhu jeho priateľov patrili Polybios, Panaitios, Terentius...
Sčítanec

Sčítanec je číslo, ktoré sa pri sčítaní sčítava.Je to priklad na + plus
Redakcia

Redakcia môže byť:
Sfira

Sfira (hebr., dosl.: "počítanie", "sféra"; pl. sfirot) je podľa kabaly emanácia Boha, atribút Boha, božská tvorivá sila, jedna z desiatich koncentrických sfér, ktoré podmieňujú jestvovanie všetkého súcna a prostredníctvom ktorých sa odhaľuje a poznáva božstvo. Ide o tieto sféry/princípy/svety:
Sčítanie

Sčítanie je počtový výkon, binárna operácia, ktorá usporiadanej dvojici reálnych čísel formula_1 priraďuje číslo označené symbolom formula_2. 
Čísla, ktoré sa pri sčítaní sčítavajú sa nazývajú sčítance.
Výsledkom sčítania je číslo, ktoré sa nazýva súčet.
Vladimír Seiler

Vladimír Seiler (* 1933) je slovenský filozof, ktorý sa zaoberá filozofickými otázkami spoločnosti a jej vývoja.
Eidetická redukcia

Eidetická redukcia je vo fenomenológii Edmunda Husserla myšlienková operácia, ktorej cieľom je identifikovať čistú podstatu objektov pri vylúčení všetkých empirických prvkov týchto objektov. V myšlienke sa obmieňajú rôzne vlastnosti predmetu (napr. stola) a pýta sa: "Je to ešte stôl?" K tomu sa pripája epoché ako uzátvorkovanie každého predpojatého súdu o objektoch, ktoré následne umožní rozpoznanie ich podstát.
Seizmika

Seizmika správne seizmické metódy je náuka o umelých aj prírodných zemetraseniach, v užšom zmysle len o umelých zemetraseniach.
Prírodnými zemetraseniami sa zaoberá seizmológia (v užšom zmysle) a seizmometria. Umelé zemetrasenia používa inžinierska (prospekčná) seizmika na zisťovanie stavby zemskej kôry a predovšetkým na hľadanie ložísk rúd a ropy a pod.
Pomocou seizmiky možno určiť štruktúru aj tektoniku horninových sekvencií, reliéf podložia, stanoviť faktory mechaniky hornín, hrúbku sedimentárneho pokryvu alebo úroveň hladiny podzemnej vody. Seizmika využíva elastické vlastnosti hornín. Pri umelo vyvolaných vibráciách (v podstate slabom umelom zemetrasení) na povrchu alebo v malej hĺbke (napr. plytkom vrte) vznikajú elastické (seizmické) vlny, ktoré sa šíria z miesta vzniku všetkými smermi. Rýchlosť ich šírenia závisí najmä od elastických vlastností prostredia, jeho modulu pružnosti, nehomogenít a hustoty.
Šírenie seizmických vĺn sa riadi podľa zákonov ako je Huygensov, Fresnelov a Fermatov princíp. Vo vymedzených časových intervaloch možno zobraziť polohu čela seizmickej vlny pomocou izochrón. Kolmice na izochróny sa nazývajú seizmické lúče. Pomocou izochrón a lúčov možno zaznačiť priebeh seizmickej vlny ako výslednicu prechodu vlnenia do jednotlivých miest profilu a závislosti času od vzdialenosti. Táto funkčná závislosť sa nazýva hodochróna. Seizmická vlna pri prechode homogénnym horninovým prostredím nemení svoj smer. V prípade, že však narazí na rozhranie (napr. dva rôzne typy hornín), sa na tomto rozhraní láme, podobne ako v optike, alebo sa odrazí (zdanlivo sa kĺže po rozhraní). Kvôli týmto vlastnostiam seizmických vĺn možno zaznamenávať odrazené (reflexná seizmika) alebo lomené vlny (refrakčná seizmika).
Rýchlosť šírenia vĺn ovplyvňuje zloženie horninového prostredia, pórovitosť hornín a permeabilita (percento zaplnenia pórov horniny cementom). Všeobecne platí, že rýchlosť seizmických vĺn v horninách s nízkou pórovitosťou (premenené a vyvreté horniny) je vyššia ako v horninách s vysokou pórovitosťou (mladé nespevnené sedimenty). Rovnako zvodnené sedimenty majú vyššiu rýchlosť šírenia seizmických vĺn ako nezvodnené. Na základe rýchlosti šírenia seizmických vĺn možno následne usudzovať aj o horninovom zložení skúmaných sekvencií, keďže rýchlosti seizmických vĺn pre všetky horninové typy sú známe.
Rýchlosť šírenia seizmických vĺn sa meria pomocou geofónov, ktoré sú napojené na registračné zariadenie. Geofóny zachytia mechanické kmity a premenia ich na elektromagnetické vlnenie, ktoré zaznamenáva oscilograf.
Scotizmus

Scotizmus je filozofia a škola Dunsa Scota vyznačujúca sa sklonom k najjemnejším pojmovým dištinkciám, k hypostazovaniu pojmov, k formalizmu. Scotizmus bol sčasti protivníkom tomizmu.
Redukcionizmus

Redukcionizmus je presvedčenie, že vyššie alebo zložitejšie funkcie alebo entity môžu byť redukované alebo vysvetlené ako výsledok aktivity alebo procesov odohrávajúcich sa na menej zložitej úrovni.
Seizmológia

Seizmológia (z gr. "seismos" - "zemetrasenie" + "logos" - "veda, náuka") je veda (súčasť geofyziky), zaoberajúca sa štúdiom zemetraseniami a s nimi spojenými javmi, ako aj výskumom štruktúry Zeme. V užšom zmysle je seizmológia veda, ktorá sa zaoberá len prírodnými zemetraseniami. Podáva základné informácie o o štruktúrnom zložení Zeme.
Prvý vážny záujem o štúdium príčin zemetrasení nasledoval po veľkom zemetrasení v Lisabone v roku 1755. Neskorší rozvoj seizmológie nastal až začiatkom 20. storočia, keď Richard Oldham zo spomaľovania seizmických vĺn na veľké vzdialenosti objavil jadro Zeme (1906) a Andrija Mohorovičić v roku 1909 objavil fázový prechod (zmenu rýchlostí seizmických vĺn) v štruktúre Zeme.
Výskum fyziky zemetrasení sa zameriava na vznik zemetrasení, skúma procesy prebiehajúce na zlomoch a povahu pohybov vrchnej časti zemskej kôry. Taktiež rieši otázky predpovedania zemetrasení, určuje seizmické ohrozenie určitej oblasti, prípadne štátu.
Výskum štruktúry Zeme sa rozdeľuje na výskum makroštruktúry (štruktúry celého zemského telesa) - pomocou analýzy šírenia sa seizmických vĺn generovaných zemetraseniami, ako aj výskumom mikroštruktúry (vyhľadávanie ložísk ropy a iných, ekonomicky zaujímavých surovín) za pomoci štúdia umelo generovaných seizmických vĺn. Seizmológia slúži aj na monitorovanie jadrových skúšok.
Seizmické vlny.
Pri zemetrasení, ale aj iných tektonických pohyboch vznikajú vlny, ktoré sa šíria cez horninové prostredie a poskytujú informácie o stavbe Zeme. Tieto vlny sa delia na:
Na meranie intenzity seizmických vĺn sa používajú seizmometre.
Ná základe výskumu seizmických vĺn je Zem rozdelená na 8 zón:
Zóny B a C tvoria tzv. vrchný plášť a zóna D predstavuje spodný plášť Zeme, o ňom sa na základe pozorovania seizmických vĺn usudzuje, že je tuhý. Pri prechode zo zemskej kôry (tvorenej horninami granitoidného a bazaltového zloženia) do plášťa, ktorý tvoria horniny výrazne ultrabázické rýchlosti seizmických vĺn nespojite rastú. V podkôrovej zóne sa nachádza vrstva menších rýchlostí, čo súvisí s priblížením sa teploty v tejto oblasti teplotám tavenia hornín. Horniny sa správajú plasticky. V zóne C rýchlosť prudko rastie v dôsledku fázových prechodov minerálov do hustejších a pevnejších modifikácií. V homogénnej vrstve D rastú rýchlosti len v dôsledku stlačenia hornín zapríčineného tlakom nadložných vrstiev. Na hranici s jadrom je oblasť neveľkých konštantných rýchlostí, ktorá pravdepodobne súvisí s nerovnorodosťou zóny D". Pokles rýchlostí P-vĺn pri prechode zo zemského plášťa do jadra je spojený s tým, že jadro je tekuté a je zložené z hustej látky.
Morgan Scott Peck

Morgan Scott Peck (* 22. máj 1936, New York, New York, USA – † 25. september 2005, Warren, Connecticut, USA) bol americký psychiater a spisovateľ. Najviac ho preslávila jeho prvá kniha "The Road Less Traveled" (Nevyšliapanou cestou), ktorej sa vo viac než 20 jazykoch predalo cez 10 miliónov kusov. 
Životopis.
Vyštudoval Harvard University, štúdiá ukončil v roku 1958. O päť rokov neskôr absolvoval lekársku fakultu. Ako psychiater najprv slúžil u americkej armády, neskôr si zriadil vlastnú psychiatrickú ordináciu. V roku 1984 sa pričinil o založenie neziskovej vzdelávacej "Nadácia na podporu komunity". 
V roku 1980 vstúpil do "Americkej episkopálnej cirkvi", neskôr sa stal vyznávačom hnutie new age a budil pozornosť svojím nekonvenčným prístupom k viere. 
Prvýkrát sa oženil v roku 1959 s Lily Ho, z manželstva sa narodili tri deti. V roku 2003 sa rozviedli. V roku 2004 sa oženil s Kathleen Kline Yates. Na sklonku života ochorel Parkinsonovou chorobou a rakovinou. 
Dielo.
Vo svojich knihách Scott Peck kombinoval skúsenosti z psychiatrickej profesie s duchovnými aspektmi života.