Anton Habovštiak

PhDr. Anton Habovštiak, CSc. (* 22. september 1924, Krivá – † 14. apríl 2004, Bratislava) bol slovenský jazykovedec, etnograf, spisovateľ, publicista a zberateľ ľudovej slovesnosti. Jeho manželka bola Katarína Habovštiaková.
Životopis.
Narodil sa na Orave v roľníckej rodine. Navštevoval Gymnázium v Trstenej a v Dolnom Kubíne a v rokoch 1946 – 1951 filozofickú fakultu Slovenskej univerzity v Bratislave. 
Po ukončení štúdia na fakulte pracoval do roku 1994 v Jazykovednom ústave Ľudovíta Štúra SAV. Zaoberal sa dialektológiou slovenského jazyka a pracoval na medzinárodnom všeslovanskom jazykovom atlase. Spracoval najmä oravské nárečia a nárečia Gemeru. 
Základné prvky slovenských nárečí zhodnotil v práci "Atlas slovenského jazyka". Práca má mimoriadny význam, pretože poukazuje na pôvod slovenského jazyka vôbec a na základe slovotvorných prejavov považuje západné Slovensko za najstaršie slovanské osídlenie. 
Anton Habovštiak veľmi horlil za zachovanie nárečových prvkov v spisovnej slovenčine, do čoho veľmi nabádal spisovateľov, novinárov i publicistov. Poukazoval na to, že ide o obrovské národné bohatstvo vytvorené po stáročia našimi ľuďmi. 
Jeho veľmi rozsiahla a dôkladná práca sú "Oravské nárečia", kde aj tieto delí na dolnooravské, stredooravské a hornooravské. Materiál, ktorý sa v prácach nachádza sám osobne zozbieral. Sú tu aj veľmi cenné autentické nárečové ukážky z jednotlivých oblastí ale aj dedín od miestnych rozprávačov. Tie využil ešte v ďalšej svojej práci "Oravci o svojej minulosti", kde sa nachádzajú zvyky, obyčaje, veršovanky a texty pri rôznych príležitostiach i v ročných obdobiach. 
Osobitnou oblasťou jeho odbornej práce bolo pôsobenie v medzinárodnom komitéte pre všeslovanský jazykový atlas. Tejto činnosti sa venoval viac ako 30 rokov. Bol stálym zástupcom Slovenska v tejto inštitúcii, ktorá zahrňovala odborníkov zo všetkých slovanských krajín a rečových skupín. Výsledkom bola ucelená práca aká nemá v doterajších dejinách slovanstva obdobu. Počas jazykovedného výskumu a návštev jednotlivých dedín a miest v stykoch s roľníkmi, pastiermi, drevorubačmi, pltníkmi a remeselníkmi zachytil stovky najrôznejších povestí, rozprávok aj mýtov, ktoré spracoval v osobitných zbierkach nielen z Oravy, ale aj z celého Slovenska v desiatkach kníh.
Ako prvá mu vyšla v roku 1963 zbierka: "Pastierik a zbojníci". Nasledovali desiatky zbierok, z ktorých je hodné spomenúť aspoň: "Poklad nad všetky poklady", "O kaštieli v šírom poli", "Tri píšťalôčky", "Kukučkine slzy", "Zakliate ovečky pod Rozsutcom" a iné. Osobitnú časť jeho diela tvoria eseje z konkrétneho života a romány. Takými sú: "Dni sviatočné a všedné", "Oravské chodníčky", "Kráľ nad kráľmi sa narodil" a podobne. Mnohé z nich boli publikované v dennej tlači. Mimoriadny význam má román "Plátenícka pieseň" zo života oravských plátenníkov z hornej Oravy. Novely a poviedky zo života oravského i slovenského človeka spracoval v zbierkach: "Volanie domova", "Aj také sú božie cesty", "Mať moja, mať moja" a podobne. Anton Habovštiak zomrel 14. apríla 2004 v Bratislave.
Manželka Katarína Habovštiaková napísala autobiografické dielo "Môj život s Antonom Habovštiakom" (2009) v ktorom sumarizuje manželovu prácu a životné osudy.