burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kadička

Kadička je sklená široká valcovitá nádoba s plochým dnom, často popísaná ryskami, ktoré orientačne zobrazujú objem. Kadička nie je kalibrovaná, nie je určená na presné meranie objemu kvapalín a roztokov. Na hornom okraji kadičky sa zvyčajne nachádza tzv. zobáčik (tiež hubička), ktorý slúži na usmernenie a uľahčenie vylievania kvapaliny. Na usmernenie toku kvapaliny z kadičky sa používa sklená tyčinka, ktorá sa rukou drží za horný koniec, vloží sa do zobáčika kadičky a dolný koniec sklenej tyčinky sa oprie o stenu nádoby, do ktorej má byť kvapalina transportovaná.
Kadičky sa používajú ku zachytávaniu spodnej fázy pri extrakciách z oddeľovacích lievikov, na sušenie organickej fázy po extrakcii sú vhodné menej (pokiaľ nie sú prekryté, napr. hodinovým sklíčkom).
V anorganickej chémii sa využívajú na jednoduché reakcie, na kryštalizácie z vodných roztokov. Kadičku je možné zahrievať aj priamym plameňom kahana.
Maliar BMN

Maliar BMN je konvenčné meno gréckeho maliara čiernofigúrových váz, činného približne v tretej štvrtine 6. storočia pred Kr.
Maliar BMN bol aténsky čiernofigúrový maliar, ktorý pracoval s hrnčiarom Nikosthenom (spočiatku spolupracoval aj z Lydom). Keďže sa na svoje diela nepodpisoval, jeho skutočné meno nie je známe. Toto pomenovanie (skratka BMN = British Museum Nikosthenes) mu dal britský znalec umenia John Beazley podľa čiernofigúrovej amfory (neck - amfory) objavenej v sicílskom Agrigente, umiestnenej v Britskom múzeu v Londýne (British Museum B 295), ktorú tento umelec vyzdobil. Na londýnskej "amfore B 295" (so signatúrou ΝΙΚΟΣΘΕΝΕΣ ΕΠΟΙΕΣΕΝ = vyrobil to Nikosthenes) sú zobrazené súboje starogréckych zápasníkov a boxerov. Sú veľmi realistické. Zobrazené postavy oživujú napr. krvavé detaily; krv striekajúca z nosa a úst dvoch boxerov naznačuje zápas, ktorý už postúpil do poslednej vázy.
Na základe štylistickej analýzy maľby sa mu pripisuje približne 30 kusov čiernofigurových váz a fragmentov, zväčša amfor, hydriai, oinochoai a čaší (kylikes), a to z nálezísk Etrúrie, Sicílie a Grécka. Silným náznakom väzby medzi ním a Nikosthenom spočíva aj v podobnosti tvaru amfor (tzv. typu "Bellerofón"), ktoré zdobil.
Černatinský potok

Černatínsky potok je vodný tok v strednej časti Kysuckej vrchoviny na území okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Bystrice s dĺžkou približne 3 km a je tokom V. rádu.
Priebeh toku.
Potok pramení v centrálnej časti Kysuckej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Vojenné, na severozápadných svahoch Černatína (), v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie severným smerom a onedlho priberá menší ľavostranný prítok z oblasti Kykuly (). Vytvára mierny oblúk na severovýchod a priberá významnejší pravostranný prítok spod Buganky (). Opúšťa podcelok Vojenné a pokračuje Bystrickou brázdou, kde priberá ľavostranný prítok z oblasti Poľany () a na okraji obce Stará Bystrica aj významnejší pravostranný spod Buganky. Pokračuje na sever a v blízkosti osady Kanderovci sa v nadmorskej výške cca ľavostranne vlieva do Bystrice.
Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Stará Bystrica v okrese Čadca v Žilinskom kraji.
Manov kanál

Manov kanál je kanál v okresoch Vranov nad Topľou, Michalovce a Trebišov v Prešovskom a Košickom kraji. Je to pravostranný prítok Trnávky v povodí Ondavy a má dĺžku 10,6 km.
Vznik.
Vzniká v nadmorskej výške asi v poľnohospodárskom extraviláne v juhovýchodnej časti katastrálneho územia obce Sečovská Polianka, v geomorfologickom podcelku Trebišovská tabuľa odklonením časti toku rieky Topľa.
Opis toku.
Od vzniku tečie krátko na západ a potom preteká intenzívne využívanou poľnohospodárskou krajinou juhojohovýchodným smerom. Na hranici katastra obce Parchovany sa stáča na juh, potom križuje Bačkovský potok a obteká intravilán obce z východnej strany. Následne tečie v intraviláne obce krátko na západ, opäť sa zvrtne na juh, napája Kubišov kanál a obteká obec Dvorianky z východnej strany. Pokračuje priamym južným smerom, až v blízkosti obce Hriadky sa koryto mierne vlní, vytvára oblúk prehnutý na východ, potom podteká štátnu cestu I/19 a opäť križuje Kubišov kanál. Napokon krátkym úsekom pokračuje na juh, stočí sa na západ a severne od obce Vojčice sa v nadmorskej výške asi vlieva do Trnávky.
Slovenský zväz bedmintonu

Slovenský zväz bedmintonu (skr. SZBe) je národný riadiaci orgán bedmintonu na Slovensku. Vznik sa datuje od roku 1962, keby bol ustanovený prvý riadiaci bedmintonový orgán. Zväz v rámci kolektívneho členstva združuje bedmintonové oddiely a kluby a v rámci individuálneho členstva aktívnych i pasívnych bedmintonistov, priaznivcov a priateľov tohto športu.
Slovenský zväz bedmintonu zastrešuje organizáciu turnajov, registráciu klubov a hráčov na Slovensku a vydáva rebríčky v jednotlivých kategóriach. Na Slovensku sa hrávajú turnaje jednotlivcov, družstiev, ako aj liga. Súťaži sa v piatich disciplínach: mužská dvojhra, ženská dvojhra, mužská štvorhra, ženská štvorhra a zmiešaná štvorhra (mix).
Zábrus

Zábrus je vysústružená a zdrsnená plocha chemického skla, ktorá slúži na spájanie samostatných kusov laboratórneho skla. Rozmery zábrusu sú normalizované. Zábrus má tvar zrezaného kužeľa: horný priemer zábrusu je väčší ako dolný priemer zábrusu. Horný priemer zábrusu sa využíva na klasifikáciu zábrusov: zábrus NZ29 alebo NZ14. Číslo zábrusu označuje priemer hornej časti zábrusu v milimetroch.
Plášť je zábrus na vnútornej ploche. Využíva sa v hrdlách baniek. Jadro je zábrus na vonkajšej ploche. Využíva sa na zátkach.
Zapečenie zábrusu.
V prípade, ak nie je možné ľahko od seba oddeliť plášť a jadro zábrusu, hovorí sa o zapečení zábrusu. Typicky dochádza ku zapečeniu vplyvom roztokov alkalických hydroxidov, preto je nutné tieto roztoky skladovať v nádobách bez zábrusu, resp. namiesto zátky so zábrusom používať gumové, korkové alebo plastové zátky. K zapečeniu zábrusu môže dôjsť aj vplyvom zníženého tlaku v aparatúre.
Uvoľnenie zapečeného zábrusu.
Uvoľnenie zapečeného zábrusu sa môže realizovať rôznymi trikmi, ktoré však nemusia viezť k úspechu:
Predchádzanie zapečenia zábrusu.
Zapečeniu zábrusu sa dá vyhnúť namazaním plášťa zábrusu a následným vsunutím jadra zábrusu a pootočením okolo osi. Vhodným namazaním sa nepriehľadný zábrus spriehľadní. Ako mazadlo sa používa vazelína, zmes vazelíny a kaučuku alebo Ramsayov tuk. Mazadlo sa nanáša sklenou tyčinkou na plášť zábrusu vo forme pozdĺžnej čiary po celej dĺžke zábrusu. Pootočenie jadra zábrusu okolo osi rozmaže mazadlo po celom zábruse a priehľadní ho. Množstvo mazadla je zbytočne veľké, ak mazadalo po zasunutí jadra zábrusu vytečie von alebo dnu do banky. Dôsledkom sú znečistené NMR spektrá produktov, ktoré nie sú publikovateľné. Hodnoty chemických posunov mazadiel sú súčasťou tabuliek NMR signálov. Zábrusy sa čistia od mazadla po použití aparatúry hexánom alebo etylacetátom.
Asterix a prekvapenie pre Cézara

Asterix a prekvapenie pre Cézara () je francúzsky animovaný film z roku 1985, ktorý režírovali Gaëtan a Paul Brizzi a produkovali ho Gaumont International, Dargaud Films a Les Productions René Goscinny. Film mal v Česko-Slovensku premiéru 1. decembra 1989 (v distribúcii Ústřední půjčovna filmů – ÚPF / Slovenská požičovňa filmov – SPF) a bol nadabovaný do češtiny a slovenčiny.
Majstrovstvá Slovenska v bedmintone

Majstrovstvá Slovenska v bedmintone je turnaj, ktorý organizuje Slovenský zväz bedmintonu na konci každého kalendárneho roku (sezóny). Právo účasti na turnaji má najlepších 24 hráčov v každej disciplíne podľa získaných bodov a priebežneho rebrička danej sezóny k 1.11. daného roka.
Turnaj sa organizuje každoročne od roku 1993.
Matyáš Šándor (miniséria)

Matyáš Šándor () je francúzsko-maďarsko-nemecko-talianská miniséria, ktorú režírovali Jean-Pierre Decourt. Ide o šesť 60-minútových epizód, ktoré boli vysielané od 2. decembra 1979. Dobrodružný príbeh ide podľa rovnomenného románu Julesa Verna z roku 1885.
Produkcia.
Koprodukčná miniséria je vernejšou adaptáciou románu Julesa Verna ako film Georgesa Lampina z roku 1963 s Louisom Jourdanom v hlavnej úlohe. Príbeh rozpráva o osude grófa Matyáša Šándora, revolučného Maďara okolo roku 1860. Téma seriálu veľmi pripomína zápletku "Grófa Monte Cristo" od Alexandra Dumasa, ktorému Jules Verne venuje svoju knihu v predslove. Približne tretinu produkcie, ktorá stála okolo deväť miliónov mariek, spolufinancovala ZDF a natáčanie trvalo štyri mesiace. Jedna z najvzrušujúcejších scén minisérie sa odohrala v kvapľových jaskyniach v Postojnej v dnešnom Slovinsku.
Matyáš Šándor

Matyáš Šándor môže byť:
Asterix a veľký boj

Asterix a veľký boj () je francúzsko-nemecký animovaný film z roku 1989, ktorý režíroval Philippe Grimond a produkovali ho spoločnosti Gaumont International, Dargaud Films a Extrafilm. Film mal v Česko-Slovensku premiéru 5. októbra 1991 (v distribúcii Lucernafilm / Slovenská požičovňa filmov – SPF) a bol nadabovaný do češtiny a slovenčiny.
Kocúr v čižmách (film z roku 1969)

Kocúr v čižmách () je japonský animovaný film z roku 1969, ktorý režíroval Kimio Jabuki a produkoval Toei Animation. Scenár filmu vznikol podľa rovnomennej rozprávky Charlesa Perraulta. Film mal premiéru v Japonsku 18. marca 1969, kde ho distribuovala spoločnosť Toei Company.
Film mal v Česko-Slovensku premiéru 14. septembra 1973 (v distribúcii Ústřední půjčovna filmů – ÚPF / Slovenská požičovňa filmov – SPF) a bol nadabovaný do češtiny a slovenčiny.
Kocúr v čižmách na ceste okolo sveta

Kocúr v čižmách na ceste okolo sveta () je japonský animovaný film z roku 1976, ktorý režíroval Hiroši Šidara a produkoval Toei Animation. Scenár filmu bol voľne založený na knihe "Cesta okolo sveta za 80 dní" od Julesa Verna. Film mal premiéru v Japonsku 20. marca 1976, kde ho distribuovala spoločnosť Toei Company.
Film mal v Česko-Slovensku premiéru 21. decembra 1979 (v distribúcii Ústřední půjčovna filmů – ÚPF / Slovenská požičovňa filmov – SPF) a bol nadabovaný do češtiny a slovenčiny.
Tižinský potok (prítok Struhárne)

Tižinský potok je vodný tok v južnej časti Kysuckej vrchoviny na území okresu Žilina. Je to pravostranný prítok Struhárne s dĺžkou približne 3 km a je tokom V. rádu.
Priebeh toku.
Potok pramení v centrálnej časti Kysuckej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Vojenné, na juhozápadných svahoch hrebeňa Vojenné, v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie sprvu východným smerom, postupne sa však stáča na juhovýchod k osade Rusnákovci, patriacej miestnej časti Horná Tižina, kde priberá najskôr pravostranný, následne významný ľavostranný prítok spod Vojenného a ďalší pravostranný prítok spod Mravečníka (). Pokračuje už podcelkom Kysucké bradlá juhovýchodným smerom a priberá svoj najvýznamnejší, ľavostranný prítok z osady Ďurišovci. Na dolnom toku vteká do lokality Panská Lúka, kde v nadmorskej výške cca ústi pravostranne do potoka Struháreň, pravostranného prítoku Varínky.
Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Terchová v okrese Žilina v Žilinskom kraji.
20 000 míľ pod morom (rozlišovacia stránka)

20 000 míľ pod morom alebo Dvadsaťtisíc míľ pod morom môže byť:
Kocúr v čižmách

Kocúr v čižmách môže byť:
Joseph Coutts

Mons. Joseph kardinál Coutts (* 21. júl 1945, Amritsar, India) je pakistanský rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, kardinál ktorý v rokoch 2012 až 2021 pôsobil ako arcibiskup Karáči. V rokoch 1998 až 2012 pôsobil ako biskup z Faisalabadu.
Pápež František ho vymenoval 28. júna 2018 za kardinála.
Život.
Narodil sa v Amritsare v Britskej Indii 21. júla 1945. Jeho otec Pedro Jose Couto pochádzal z Aldony, dediny v Severnej Goe. Anil Joseph Thomas Couto, arcibiskup Dillí, je jeho prvým bratrancom. Hovorí niekoľkými jazykmi vrátane angličtiny, taliančiny, nemčiny, francúzštiny, urdčiny, pandžábčiny a sindhčiny. Náboženské vzdelanie získal v seminári Krista Kráľa v Karáčí a 9. januára 1971 bol vysvätený za kňaza v Láhaure, Pakistan.
Po vysviacke absolvoval v rokoch 1973 až 1976 cirkevné štúdiá v Ríme a potom sa stal profesorom filozofie a sociológie v Regionálnom seminári Krista Kráľa v Karáčí, rektorom Menšieho seminára Panny Márie v Lahore a v rokoch 1986 až 1988 generálnym diecéznym vikárom.
5. mája 1988 bol pápežom Jánom Pavlom II. vymenovaný za biskupa koadjútora v Hyderabad v Pakistane a 16. septembra 1988 vysvätený za biskupa. Za svoje biskupské motto si zvolil slovo „Harmónia“. Biskupom Hajdarábadu sa stal 1. septembra 1990. 27. júna 1998 bol vymenovaný za biskupa Faisalabadu. Je dlhoročným predsedom pakistanskej charity a v roku 2005 riadil jej úsilie o pomoc pri zemetrasení.
Dňa 25. januára 2012 pápež Benedikt XVI. vymenoval biskupa Couttsa za arcibiskupa Karáčí, ktorý nahradí arcibiskupa Evarista Pinta. Očakávajúc svoj návrat do mesta, kde študoval a učil, zdôraznil výzvy, ktoré predstavuje mestská populačná explózia spôsobená utečencami a „sporadické výbuchy násilia a terorizmu“, ktoré sa stali súčasťou života v krajine.
Bol hospitalizovaný so zápalom pľúc a nemohol cestovať do Ríma, aby si v júni 2012 od pápeža Benedikta XVI. prevzal pálium, symbol jeho štatútu metropolitného arcibiskupa.
V rokoch 2011 až 2017 bol predsedom pakistanskej katolíckej biskupskej konferencie. Pápež František ho ustanovil za kardinála kňaza v konzistóriu 28. júna 2018, pričom mu pridelil titulárny kostol San Bonaventura da Bagnoregio. Stal sa druhým kardinálom krajiny po Josephovi Cordeirovi (1918 – 1994), ktorý bol tiež pôvodom z Goanu.
Je členom Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg.
9. januára 2021 oslávil 50 rokov svojej kňazskej vysviacky. Jeho rezignácia na funkciu arcibiskupa Karáčí bola prijatá 11. februára 2021.
Zoznam víťazov Stanley Cupu

Zoznam víťazov Stanley Cupu uvádza niekoľko prehľadov o účastníkoch a víťazoch hokejového Stanley Cupu:
Súčasné tímy.
Zoznam súčasných NHL tímov, ktoré vyhrali Stanley Cup:
Bývalé týmy.
Zoznam bývalých tímov v ére NHL, ktoré vyhrali Stanley Cup:
Zoznam víťazov v NHL.
V rokoch 1918 – 1926 nepatril Stanley Cup NHL a jej víťaz musel hrať o pohár s inými asociáciami: 1918 – 1921 NHL – PCHA, 1922 – 1924 NHL – PCHA – WCHL, 1925 NHL – WCHL, 1926 NHL – WHL. Od roku 1927 je Stanley Cup v držaní iba NHL.
Zoznam slovenských článkov/4

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
4..
4. ukrajinský front
Zliensky potok

Zliensky potok je vodný tok v južnej časti Kysuckej vrchoviny na území okresu Žilina. Je to pravostranný prítok Varínky s dĺžkou približne 4,5 km a je tokom IV. rádu.
Priebeh toku.
Potok pramení v južnej časti Kysuckej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá, na juhovýchodných svahoch vrchu Zlieň (), v nadmorskej výške približne V pramennej oblasti sa spája niekoľko menších prítokov a potok pokračuje juhovýchodným smerom samotou Ďurčovci, kde priberá ľavostranný a následne aj významnejší pravostranný prítok spod Magury (). V úžine medzi Ostrým () a Magurou priberá ľavostranný prítok spod Ostrého a pokračuje lokalitou Panské Zliene, kde priberá významnejší pravostranný a ďalší ľavostranný prítok. Na dolnom toku tečie viac južným smerom údolím, zovretým vrchmi Polom () a Zlieň (), následne preteká osadou Zlieň a onedlho ústí už v podcelku Varínske podolie (Žilinská kotlina) v nadmorskej výške cca pravostranne do rieky Varínka.
Potok pramení a na hornom toku preteká katastrálnym územím obce Lysica, neskôr tečie územím obce Belá v okrese Žilina v Žilinskom kraji.
Cristóbal López Romero

Mons. Cristóbal kardinál López Romero SDB (* 19. máj 1952, Vélez-Rubio, Španielsko) je španielsky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, kardinál ktorý od marca 2018 pôsobí ako arcibiskup v Rabate. Je členom saleziánov a predtým, ako sa stal biskupom, sa venoval pastoračnej práci v Latinskej Amerike, pričom prevzal administratívne úlohy v rámci svojej rehole.
Pápež František ho vymenoval 5. októbra 2019 za kardinála.
Život.
Narodil sa 19. mája 1952 vo Vélez-Rubio v Španielsku. V roku 1964 vstúpil k saleziánom a študoval na saleziánskych seminároch v Gerone a Barcelone, kde študoval filozofiu v rokoch 1973 až 1975 a teológiu v rokoch 1975 až 1979. V roku 1982 získal licenciát na informačné vedy, sekciu žurnalistiky na Autonómnej univerzite v Barcelone. Prvé saleziánske sľuby zložil 16. augusta 1968 a slávnostné sľuby zložil 2. augusta 1974. Za kňaza bol vysvätený 19. mája 1979.
Jeho kariéra spájala pastoračné služby s administratívnymi pozíciami v rámci jeho rádu, väčšinou v Paraguaji. V rokoch 1979 až 1984 bol ministrom pre marginalizovaných v oblasti La Verneda v Barcelone; v rokoch 1984 až 1986 minister mládeže na saleziánskom kolégiu Asunción, Paraguaj; od roku 1986 do roku 1992 provinciálny delegát pre odbornú službu mládeže v Asuncióne; od roku 1992 do roku 1994 farár v Asuncióne; v rokoch 2000 až 2002 vedúci saleziánskej komunity a učiteľ v College of Asunción; v rokoch 2002 až 2003 bol ministrom misií v Paraguaji.
V roku 2003 sa presťahoval do Maroka, kde bol riaditeľom saleziánskej komunity, farskej pastorácie v stredisku odborného vzdelávania v Kénitra.
V rámci svojej rehole bol v rokoch 1991 až 1992 riaditeľom saleziánskeho bulletinu v Asuncióne. V rokoch 1994 až 2000 bol provinciálom saleziánskej provincie Paraguaj; v rokoch 2011 až 2014 stál na čele saleziánskej provincie Bolívia; odvtedy vedie saleziánsku provinciu María Auxiliadora v Španielsku.
Arcibiskup Rabatu.
Pápež František ho vymenoval 29. decembra 2017 za arcibiskupa Rabatu. Biskupské svätenie prijal 10. marca 2018 od kardinála Juana Josého Omellu, arcibiskupa z Barcelony. V očakávaní návštevy pápeža Františka v Maroku na jar 2019 opísal Cirkev v Maroku ako „živú“ a „mladú“: „Do našich kostolov prichádza viac mladých ako starých ľudí, viac mužov ako žien, viac čiernej pleti než bieli ľudia“. Zdôraznil jej medzinárodný charakter, keďže sa o migrantov z krajín južne od Sahary stará cirkevný personál z viac ako štyridsiatich krajín.
Pápež František ho 24. mája 2019 vymenoval za apoštolského administrátora arcidiecézy Tanger.
Dňa 5. októbra 2019 ho pápež František vymenoval za kardinála kňaza San Leone I. Členom Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg sa stal 21. februára 2020. V roku 2022 sa zúčastnil na ceremónii v hrobkách mníchov kláštora Toumliline, ktorá organizovala medzinárodné konferencie medzináboženského dialógu koncom 50. a začiatkom 60. rokov 20. storočia.
Interkontinentálny pohár FIFA

Interkontinentálny pohár FIFA je medzinárodná futbalová súťaž, ktorú organizuje FIFA. V súťaži sa zúčastňujú kluboví šampióni všetkých šiestich konfederácii FIFA a hrá sa vyraďovacou metódou, pričom európsky tím má dopredu isté finále. Prvé vydanie je naplánované na rok 2024 .
História.
Dňa 16. decembra 2022 rada FIFA schválila rozšírenie MS klubov FIFA zo sedem tímov na 32 tímov. Turnaj v roku 2023 bol teda posledným, ktorý sa hral podľa starého formátu. FIFA však uviedla, že konfederácie vyjadrili potrebu, aby šampióni svojich najvyšších klubových súťaží stále hrali medzi sebou, aby „stimulovali konkurencieschopnosť“. Rada FIFA preto 14. marca 2023 schválila koncepciu každoročnej klubovej súťaže so začiatkom v roku 2024. Neskôr táto súťaž dostala názov Interkontinentálny pohár FIFA. Predstavia sa v ňom víťazi najvyšších klubových súťaží zo všetkých šiestich konfederácii FIFA. Konkrétne víťazi Ligy majstrov AFC, Ligy majstrov CAF, Pohára majstrov CONCACAF, Ligy majstrov OFC, Copa Libertadores a Ligy majstrov UEFA.
Výsledky.
Regionálni víťazi trofejí.
Okrem finále získajú trofeje aj víťazné tímy v Africko-Ázijsko-Oceánsky pohár FIFA, v Derby Ameriky FIFA a v Challenger Cup FIFA.
Externé odkazy.
https://www.fifa.com/en/tournaments/mens/intercontinentalcup/
Interkontinentálny pohár FIFA 2024

Interkontinentálny pohár FIFA 2024 je prvým ročníkom Interkontinentálneho pohára FIFA, každoročného futbalového turnaja, ktorú organizuje FIFA. Turnaja sa skladá zo šiestich tímov, ktoré vyhrali svoje najvyššie klubové súťaže vo všetkých konfederáciách FIFA za predchádzajúci ročník. Turnaj sa hrá od 22. septembra do 18. decembra 2024. Finále prvého ročníka sa hrá v Katare.
Turnaj si vo všeobecnosti zachováva formát predchádzajúcich výročných verzií Majstrovstiev sveta klubov FIFA, ktorý bol rozšírený a reorganizovaný na štvorročný turnaj s väčším počtom účastníkov. 
Zápasy.
Finále.
Real Madrid sa stal víťazom Interkontinentálneho pohára FIFA 2024
Udelenie trofejí.
Okrem finále získajú trofeje aj víťazné tímy v Africko-Ázijsko-Oceánsky pohár FIFA, v Derby Ameriky FIFA a v Challenger Cup FIFA.
Externé odkazy.
https://www.fifa.com/en/tournaments/mens/intercontinentalcup/2024
Purpurová hora (Nanjing)

Purpurová hora (čín. 紫金山; pchin-jin: "Zǐjīn Shān", slov. prepis: C'-ťin Šan) je vrch ležiaci na východnej strane mesta Nanking v provincii Ťiang-su v Číne. Jeho výška dosahuje 448,2 metrov nad morom. Vrcholy sú často počas svitania či západu slnka zahalené purpurovými a zlatými oblakmi, odkiaľ pochádza aj pomenovanie vrchu.
Mená.
Vrch bol pôvodne známy ako Čung-šan (trad. čín. 鐘山; zjedn. čín. 钟山; pchin-jin: "Zhōngshān"). Neskôr sa preslávila ako Ťiang-šan (trad. čín. 蔣山; zjedn. čín. 蒋山; pchin-jin: "Jiǎngshān").
Meno C'-ťin Šan (紫金山) odkazuje na meď. Farba rýdzej medi pripomína purpurovú a z tohto dôvodu sa v čínštine taktiež nazýva zlato-purpurová. Ďalšie meno, s ktorým je možné sa stretnúť je Ťin-ling Šan, odvodené od purpurových skál. Ťin-ling totiž znamená „purpurovo-zlatá hora“. Názov Ťin-ling sa neskôr začal používať aj ako prezývka mesta Nanking. V období vlády dynastie Ming sa ujalo pomenovanie Šen-lie Šan (神烈山).
Charakteristika.
C'-ťin Šan je malý vrch s rozlohou približne 20 km², s nadmorskou výškou na vrchole a pri úpätí hory Ročne na vrchu napadne priemerne 1000 až 1050 mililitrov zrážok, slnečný jas na vrch dopadá približne 2213 hodín.
V súčasnosti, sa v pohorí a v jeho okolí nachádza viac ako 200 národných pamiatok a turistických vyhliadok, vrátane troch národných historických miest, deviatich provinčných historických pamiatok a 33 územno-správnych pamiatok. Údolie vrchu je obklopené tuctom národných výskumných ústavov a univerzít.
Na úpätí vrchu je možné nájsť Sunjatsenovo mauzóleum, Sunjat-senovu hrobku, ako aj Palác Mej-ling a rezidenciu Sung Mej-ling.
V lokalite vrchu rastie okolo 600 druhov cievnatých rastlín z 383 rodov a 118 čeľadí (vrátane 78 pestovaných druhov).
Giorgio Marengo

Mons. Giorgio kardinál Marengo (* 7. jún 1974, Cuneo, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, kardinál ktorý od roku 2020 je apoštolským prefektom Ulanbátaru.
Pápež František ho vymenoval 27. augusta 2022 za kardinála, je najmladším členom kolégia kardinálov.
Život.
Narodil sa 7. júna 1974 v meste Cuneo v Taliansku. Je členom skautov, venuje sa šermu a vyštudoval lýceum.
Študoval filozofiu v rokoch 1993 až 1995 na Teologickej fakulte Severného Talianska a teológiu v rokoch 1996 až 1999 na Pápežskej Gregorovej univerzite. V rokoch 1999 až 2002 študoval na Pápežskej Urbanovej univerzite, kde získal licenciát a neskôr (2016) doktorát z misiológie. 24. júna 2000 zložil sľuby pre misionárov Consolata a 26. mája 2001 bol vysvätený za kňaza.
Prvý člen (spolu so spolubratom a 3 rehoľnými sestrami) svojej rehole pôsobil v Mongolsku, kde pôsobil odkedy sa stal kňazom.
Biskup.
Pápež František ho 2. apríla 2020 vymenoval za apoštolského prefekta Ulanbátaru a titulárneho biskupa v Castra Severiana. Nahradil Wenceslaa Selgu Padillu, ktorý zomrel 25. septembra 2018. V Santuario della Consolata ho vysvätil 8. augusta 2020 kardinál Luis Antonio Tagle, asistovali mu arcibiskup Cesare Nosiglia, turínsky arcibiskup a kardinál Severino Poletto, emeritný turínsky arcibiskup.
Kardinál.
Keď pápež František 29. mája 2022 oznámil, že 27. augusta plánuje vymenovať Marenga za kardinála, Marengo bol v Ríme, aby sa zúčastnil na stretnutí, ktoré zorganizoval medzi pápežom a budhistickými vodcami z Mongolska. Povedal: „Dialóg s budhistickým svetom, ktorého je v Mongolsku väčšina, je pre nás zásadný, je súčasťou našej misie. Som si istý, že prinesie dobré ovocie“.
Dňa 27. augusta 2022 ho pápež František vymenoval za kardinála-kňaza a udelil mu titul San Giuda Taddeo Apostolo. Dňa 7. októbra 2022 ho pápež František vymenoval za člena Dikastéria pre evanjelizáciu.
Jana Kolesárová

Jana Kolesárová (* 15. február 1976, Košice) je slovenská divadelná, filmová a televízna herečka, pôsobiaca striedavo na Slovensku, v Česku a v Spojených štátoch.
Životopis.
Absolvovala muzikálno-divadelné konzervatórium v Košiciach a Divadelnú fakultu Vysokej školy múzických umení v Bratislave (DF VŠMU). Po skončení VŠMU hosťovala v Radošinskom naivnom divadle, v divadle Astorka Korzo ’90, na Novej scéne a v SND ("Višňový sad", "Tomáš Becket").
V roku 2000 sa za priateľom a neskorším manželom presťahovala do USA, kde sa usadila v Los Angeles. Venovala sa tu reklame, modelingu a postupne získavala aj seriálové, filmové a divadelné role. Divadelná hra "No Exit", ktorú pripravila spolu s tromi kolegami, získala pozitívne kritiky a zaradila sa do prvej desiatky najlepších predstavení roka. Zahrala si v niekoľkých filmoch ako "Blur", "The Looking Glass", alebo "Tajomný let" ("Flightplan") s Jodie Fosterovou.
Od roku 2008 opäť účinkuje aj v slovenských a českých seriáloch a filmoch. Štyri roky účinkovala v prvom dennom seriáli TV JOJ "Panelák", osem rokov v českom komediálnom krimiseriáli "Polda". V roku 2024 hrá spolu s Pavlom Křížom, s ktorým ju spája dlhoročné pôsobenie v USA, hlavnú rolu v česko-slovenskom mysterióznom krimiseriáli "Lovec".
Osobný život.
Je rozvedená, s bývalým manželom Brianom má syna Lucasa (* 2007).
Filmografia.
Zdroj:
Alibaba a 40 krátkych songov 2

Alibaba a 40 krátkych songov 2 je dvanásty štúdiový album slovenskej rockovej skupiny Horkýže slíže. Album bol vydaný 14. septembra 2021. Deň pred vydaním bol vydaný aj pilotný singel Rampa s hiphopovou skupinou DMS.
Pred vydaním albumu.
Kapela oznámila koncom roku 2020, že kvôly pandémii Covid-19 a nemožnosti koncertovať využijú voľný čas na prípravu nového materiálu. Bolo oznámené, že pôjde o pokračovanie albumu Alibaba a 40 krátkych songov z roku 2003. Vo februáry 2021 bol Kuko hosťom v talkshow Petra Marcina Neskoro Večer. Prezradil, že na albume sa pracuje a za 10 minút v show vymyslel pre Marcina text. Obdobná verzia tohto textu sa objavila na albume v skladbe Krokodíl. Kuko bol hosťom aj v rádiu Anténa-Rock, kde prezradil text k skladbe Merkúr. 
Vydanie albumu.
Predpredaj sa začal 7. septembra 2021, týždeň pred samotným vydaním. Jediným možným nosičom bolo CD. 13. septembra bol zverejnený na oficiálny youtube kanál DMS videoklip k singlu Rampa. 2 dni od svojho vydania klip presiahol hranicu 100 000 zhliadnutí a dostal sa na prvé miesto v československých hudobných trendoch na youtube, kde ostal ďaľšie 2 týždne. O 10:00 14. septembra bol zverejený celý album aj jednotlivé skladby na oficiálny youtube kanál kapely Horkýže slíže.
Single a videoklipy.
Rampa.
13. septembra bol vydaný singel Rampa s rapovým triom DMS a bol k nemu natočený animovaný videoklip. Videoklip má ku dňu 1. 12. 2024 niečo málo cez 4 000 000 zhliadnutí. 
Ty vieš, že sa chovám tak, jak sa chovám.
10. mája 2022 bol oznámený ďaľsí videoklip na skladbu Ty vieš, že sa chovám tak jak sa chovám. Klip vyšiel 22. mája. Vo videoklipe je pridané menšie intro na pánovej flaute, ktoré bude neskôr typické pre živé vystúpenia. Videoklip má k jeseni 2024 niečo málo pod 1 000 000 vydení.
Ty vieš, že sa chovám tak, jak sa chovám (Film Indián).
Skladba bola vydaná ako singel aj druhý krát a to dňa 7. septembra 2022, ako sprievodná pieseň k filmu Indián, ktorý prišiel do kín 22. septembra 2022. Videoklip je úplne odlišný od prvého a vystupujú v ňom hlavný hrdinovia z filmu.
Marcel Matanin

Marcel Matanin (* 15. december 1973, Vranov nad Topľou) je slovenský bežec. Reprezentoval Slovensko v maratóne mužov na Letných olympijských hrách 2004 v gréckych Aténach.
Životopis.
Matanin sa narodil v roku 1973 v meste Vranove nad Topľou. Detstvo prežil v obci Tovarnianska Polianka, kde nastali jeho prvé športové aktivity. Po ukončení základnej školy vstúpil na gymnázium v Humennom, skade neskôr prestúpil na športové osemročné gymnázium v Košíciach. Stal sa aj športovým riaditeľom ČSOB Bratislava maratónu.
Celkovo sa stal dvakrát majstrom republiky na 5000 m, päťkrát na 10 000 m, štyrikrát v polmaratóne, raz v 3000 m steeplechase a desaťkrát v cezpoľnom behu na dlhé trate. V rámci zúčastnenia na olympijských hrách v Aténach skončil na 81. prvom mieste s časom 2:50:26 h.
Osobné výzvy.
Jednotlivé vzdialenosti za zabehnutý čas:
Solvayov proces

Solvayov proces je spôsob, ktorým sa vyrába uhličitan sodný, alebo sóda. V roku 1861 belgický chemik Ernest Solvay objavil metódu premeny chloridu sodného na uhličitan sodný za použitia amoniaku. Postup spočíva v tvorbe pomerne málo rozpustného hydrogénuhličitanu sodného (NaHCO 3 ) reakciou hydrogénuhličitanu amónneho a chloridu sodného vo vodnom roztoku.
Postupuje sa tak, že sa do takmer nasýteného roztoku NaCl zavádza najprv amoniak a potom oxid uhličitý. Vzniknutý hydrogénuhličitan sodný sa odfiltruje a zahrievaním (kalcináciou) prevedie na uhličitan sodný (kalcinovanú sódu):
Takto získaný oxid uhličitý sa znovu odvádza do výroby. Vzniknutý chlorid amónny je podrobený reakcii s hydroxidom vápenatým za vzniku odpadového chloridu vápenatého. Uvoľnený amoniak je znovu použitý vo výrobe.
Koňhorský potok

Koňhorský potok je vodný tok v južnej časti Kysuckej vrchoviny na území okresu Žilina. Je to pravostranný prítok Varínky s dĺžkou približne 3,8 km a je tokom IV. rádu. Preteká ochranným pásmom Národného parku Malá Fatra.
Priebeh toku.
Potok pramení v južnej časti Kysuckej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá, na severozápadných svahoch vrchu Žiar (), v nadmorskej výške približne Od prameňa v blízkosti sedla Žiarce tečie severovýchodným, neskôr východným smerom. Priberá menší ľavostranný prítok a stáča sa južným smerom, kopírujúc úpätie masívu Žiaru. Neskôr priberá svoj najvýznamnejší, pravostranný prítok z južného úbočia Žiaru a pokračuje údolím, zovretým vrchmi Kráľovec () a Želehosť () na juh. Na dolnom toku opúšťa Kysuckú vrchovinu a vteká do Žilinskej kotliny a jej podcelku Varínske podolie. Severozápadne od osady Koňhora ústí v nadmorskej výške cca pravostranne do rieky Varínka.
Potok pramení na území obce Lysica, neskôr pokračuje územím obce Varín a v oblasti ústia krátkym úsekom aj katastrom obce Krasňany v okrese Žilina v Žilinskom kraji.
Inštitút Wacława Felczaka pre poľsko-maďarskú spoluprácu

Inštitút Wacława Felczaka pre poľsko-maďarskú spoluprácu je poľský inštitút zameraný na poľsko-maďarskú spoluprácu, zriadený na základe zákona zo dňa 8. februára 2018. Patrónom Inštitútu je prof. Wacław Felczak, historik, odborník na strednú Európu, výskumník poľsko-maďarských vzťahov, karpatský kuriér počas druhej svetovej vojny.
Opis.
Podľa zákona je ústav štátnou právnickou osobou. Orgánmi Inštitútu sú: rada inštitútu a riaditeľ. Rada Inštitútu sa skladá z členov vymenovaných spomedzi osôb, ktoré sa vyznačujú znalosťou poľsko-maďarských vzťahov a z odborníkov, ktorých znalosti, skúsenosti alebo autorita zaručujú riadne plnenie úloh Inštitútu.
Predseda vlády rozhodnutím z 1. augusta 2018 vymenoval riaditeľom Inštitútu doc. Dr. hab. Macieja Szymanowského.
Medzi úlohy inštitútu patrí:
Inštitút sponzoruje výskumné a publicistické aktivity, realizuje štipendijný a prekladateľský program a školský vzdelávací program maďarského jazyka v Poľsku a poľského jazyka v Maďarsku. V obci Krasiczyn neďaleko Przemyśla Inštitút organizuje Poľsko-maďarskú letnú univerzitu – školu lídrov a v Budapešti Letnú vyšehradskú akadémiu na Národnej univerzite verejnej služby﻿ v Budapešti. Inštitút tiež spravuje trojjazyčný informačný portál kurier.plus a zaoberá sa vydavateľskou činnosťou. Od roku 2022 Inštitút organizuje vedomostnú súťaž pre stredné školy „Poľsko-Maďarsko – História priateľstva“.
V Maďarsku existuje partnerská Nadácia Wacława Felczaka, ktorú v roku 2018 založila maďarská vláda. Cieľom nadácie je rovnako ako v prípade Inštitútu rozvíjať poľsko-maďarskú spoluprácu.
Kokavský potok (prítok Dovalovca)

Kokavský potok je potok na hornom Liptove, vo východnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Dovalovca, meria 6,7 km a je tokom V. rádu.
Pramení v Tatranskom podhorí južne od Podbanského, na juhozápadnom svahu Hluchánky (984,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 930 m n. m. Na hornom toku tečie krátko západným smerom, priberá krátky prítok sprava, zmení smer na západojuhozápad a následne priberá prítok zľava. Pri vstupe do poľnohospodársky využívanej krajiny mení opäť smer na juhozápad. V blízkosti Liptovskej Kokavy vytvára oblúk prehnutý na sverozápad a priberá krátky ľavostranný prítok. Následne opäť vytvára oblúk a napokon sa v nadmorskej výške asi 167 m n. m. vlieva do Dovalovca.
Majstrovstvá vo futbale zóny CONCACAF 1989

Majstrovstvá vo futbale zóny CONCACAF 1989 boli desiatym a posledným ročníkom Majstrovstiev zóny CONCACAF vo futbale. Turnaj slúžil zároveň aj ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 1990. Turnaj bol o dva roky premenovaný na Zlatý pohár CONCACAF.
Majstrom zóny CONCACAF sa stala , ktorá získala svoj tretí titul.
Kvalifikované tímy.
Do súťaže sa celkovo prihlásilo šestnásť tímov zo zóny CONCACAF. Päť tímov sa dostalo cez dvojstupňovú kvalifikáciu.
Finálová skupina.
Kostarika sa stala víťazom Majstrovstiev zóny CONCACAF 1989 a zároveň s USA postúpili na Majstrovstvá sveta vo futbale 1990.
Majstrovstvá vo futbale zóny CONCACAF 1985

Majstrovstvá vo futbale zóny CONCACAF 1985 boli deviatym ročníkom Majstrovstiev zóny CONCACAF vo futbale. Turnaj slúžil zároveň aj ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 1986. Do kvalifikácie sa prihlásilo 18 tímov. ako usporiadateľ Majstrovstiev sveta bolo automaticky kvalifikované na turnaj.
Majstrom zóny CONCACAF sa stala , ktorá získala svoj prvý veľký titul.
Kvalifikované tímy.
Na záverečný turnaj sa kvalifikovalo deväť tímov.
Záverečný turnaj.
Finálová skupina.
Kanada sa stala víťazom Majstrovstiev zóny CONCACAF a zároveň postúpila na Majstrovstvá sveta vo futbale 1986.
Portugalské národné futbalové mužstvo do 21 rokov

Portugalské národné futbalové mužstvo do 21 rokov je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.
Tím je určený výhradne pre futbalistov, ktorí majú na začiatku dvojročného ťaženia majstrovstiev Európy do 21 rokov aspoň 21 rokov, čo znamená, že hráč môže reprezentovať národný tím až do 23. roku života.
Vo svojej histórii sa Portugalsko trikrát dostalo do finále Majstrovstiev Európy vo futbale hráčov do 21 rokov a to v rokoch 1994, 2015 a 2021.
Rumunské národné futbalové mužstvo do 21 rokov

Rumunské národné futbalové mužstvo do 21 rokov je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.
Tím je určený výhradne pre futbalistov, ktorí majú na začiatku dvojročného ťaženia majstrovstiev Európy do 21 rokov aspoň 21 rokov, čo znamená, že hráč môže reprezentovať národný tím až do 23. roku života.
Počas svojej histórie sa Rumunsko štyrikrát kvalifikovalo na Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov. Ich najväčší úspech je semifinále v roku 2019.
Tom a Jerry vo filme

Tom a Jerry vo filme (, slovenský TV názov: "Tom a Jerry") je animovaný film z roku 1992, ktorý režíroval Phil Roman, napísal Dennis Marks a produkovali Live Entertainment, Turner Entertainment Co., WMG Film a Film Roman. Prvýkrát mal film premiéru v Nemecku 1. októbra 1992 (v distribúcii Jugendfilm-Verleih) a čoskoro bol uvedený aj v USA o rok neskôr 30. júla 1993 (v distribúcii Miramax Films).
Film mal v Česko-Slovensku premiéru 13. novembra 1992 (v distribúcii INTERAMA) a bol nadabovaný do češtiny a slovenčiny.
Blýskanie

Blýskanie je veľmi intenzívna žiara, ktorá vzniká v oblakoch v dôsledku elektrického výboja.
Existujú rôzne alternatívne vysvetlenia toho, ako blýskanie vzniká. Rozdiel v napätí je spôsobený najmä rozličnou rýchlosťou ionizácie zložiek plynov, ktoré tvoria tieto oblaky. Samotná ionizácia týchto zložiek je spôsobená vplyvom slnečného žiarenia a teplotným rozdielom medzi jednotlivými vrstvami oblaku, ako aj teplotným rozdielom medzi dňom a nocou. Na rozdiel od blesku, blýskanie zostupuje z oblakov a rozvetvuje sa, pričom nikdy nezasiahne povrch zeme, hoci podobne ako blesk sa šíri po tzv. gradiente napätia alebo elektrického potenciálu, t. j. najkratšej priamke spájajúcej dve najväčšie odchýlky napätia, čo spôsobuje špecifický tvar blesku. Blýskanie vzniká týmto spôsobom: Keď na zemskom povrchu prší, dochádza k prirodzenému vyparovaniu (spôsobenému konvekciou), ktoré vynáša kvapky vody, t. j. H2O, nahor. Medzitým vo výške 2,5 až 3 kilometre, kde je teplota 15 až 20 stupňov Celzia pod nulou, vznikajú ľadové častice, ktoré vplyvom gravitácie padajú a zrážajú sa s kvapkami vody, ktoré v dôsledku vyparovania stúpajú. Toto trenie a nárazy spôsobujú oddelenie elektrických nábojov (disociáciu) a vzniká elektrické pole, t. j. medzi nábojmi pôsobia sily až do okamihu, keď dôjde k prenosu nábojov, všeobecne známemu ako blýskanie.
Výpočet vzdialenosti dopadu.
Na základe blýskania a hromu je možné určiť vzdialenosť, v akej blesk udrie. Základom tejto metódy je fakt, že svetlo a zvuk sa šíria výrazne odlišnou rýchlosťou. Ak označíme tri neznáme, kde "d" je vzdialenosť, "tr" je čas, za ktorý pozorovateľ spozoruje blesk a "ts" je čas, za ktorý pozorovateľ zachytí hrom a ak odmeriame čas "∆t=ts-tr", dostaneme:
formula_1
kde "c" je rýchlosť svetla a "v" je rýchlosť zvuku, vyriešime uvedenú sústavu rovníc:
formula_2
To znamená, že ak odmeriame čas, ktorý uplynie medzi bleskom a hromom, môžeme určiť vzdialenosť dopadu, pričom oneskorenie v trvaní 3 sekundy znamená 1 km vzdialenosti.
Uchopiteľnosť

Uchopiteľnosť je vlastnosť končatiny alebo orgánu, ktorý je biologicky prispôsobený na úchop alebo držanie. 
Príklady.
Medzi orgány, ktoré majú schopnosť uchopenia, patria:
Uchopiteľnosť je adaptácia, ktorá poskytuje druhom veľkú výhodu pri využívaní prostredia za účelom kŕmenia, hrabania a obrany. Mnohým živočíchom, napríklad primátom, to umožňuje používať rôzne predmety na zvládnutie úkonov, ktoré by bez ich špecifickej anatómie, ktorou disponujú, nebolo možné vykonať. Napríklad šimpanzy vedia používať paličky na zbieranie termitov a lariev podobným spôsobom ako človek pri rybolove. Nie všetky uchopovacie orgány sa však používajú na manipuláciu s predmetmi. Napríklad žirafa používa jazyk pri kŕmení a umývaní.
Matteo Maria Zuppi

Mons. Matteo Maria kardinál Zuppi (* 11. október 1955, Rím, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky duchovný kňaz, biskup, kardinál, ktorý je arcibiskupom v Bologni od 12. decembra 2015. Predtým bol v rokoch 2012 až 2015 rímskym pomocným biskupom.
Pápež František ho povýšil do hodnosti kardinála v roku 2019. Od mája 2022 je predsedom Biskupskej konferencie Talianska.
Život.
Narodil sa v Ríme 11. októbra 1955 a je piatym zo šiestich detí novinára Enrica a Carly Fumagalliových. Navštevoval tam Liceo Virgilio a potom študoval v seminári v Palestine a získal titul bakalára posvätnej teológie na Pápežskej Lateránskej univerzite v Ríme. Získal laurea na univerzite Sapienza v Ríme písaním dizertačnej práce o dejinách kresťanstva. Za kňaza diecézy Palestina bol vysvätený 9. mája 1981 a v tom roku bol vymenovaný za farského vikára Baziliky Santa Maria in Trastevere pod vedením Vincenza Pagliu, ktorého vystriedal ako pastor kostola, ktorý slúžil v rokoch 2000 až 2010. V roku 1988 bol inkardinovaný do Rímskej arcidiecézy.
Bol jedným zo štyroch sprostredkovateľov dvojročných mierových rokovaní so sídlom v Ríme, ktoré vyústili do Rímskych všeobecných mierových dohôd a pomohli ukončiť občiansku vojnu v Mozambiku v roku 1992, ako uznanie ktorý sa stal čestným občanom tejto krajiny. Tiež cestoval do Turecka v roku 1993 v snahe zabezpečiť prepustenie dvoch talianskych turistov zadržiavaných kurdskými rebelmi.
Biskup a arcibiskup.
Dňa 31. januára 2012 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za pomocného biskupa Rímskej diecézy a titulárneho biskupa vo Villanova. Za biskupa ho vysvätil 14. apríla 2012 kardinál Agostino Vallini, generálny vikár Rímskej diecézy. Bol pomocníkom zodpovedným za centrum mesta vrátane štvrte Trastevere, kde sídli Sant'Egidio. Tam viedol snahy o zlepšenie starostlivosti o chudobných a starých ľudí a rozvíjal programy pre narkomanov a Rómov. Nadviazal tiež vzťahy s tradicionalistami a slávil pontifikálnu omšu podľa tridentského obradu.
Pápež František ho 27. októbra 2015 vymenoval za arcibiskupa v Bologni.
Kardinál.
Dňa 1. septembra 2019 pápež František oznámil, že plánuje vymenovať Zuppiho za kardinála 5. októbra; bol prvým šéfom talianskej stolice tradične vedenej kardinálom, ktorého pápež František menoval za kardinála. Dňa 5. októbra 2019 ho pápež František vymenoval za kardinála-kňaza Sant'Egidio. Členom Dikastéria pre podporu integrálneho ľudského rozvoja sa stal 21. februára 2020, a členom Administratívy Patrimónie Apoštolskej stolice 18. apríla 2020.
Dňa 24. mája 2022 pápež František, ktorému konferencia predstavila troch kandidátov na tento post, vybral Zuppiho, aby slúžil na päťročné obdobie ako predseda biskupskej konferencie Talianska.
V roku 2023 pápež František požiadal kardinála Zuppiho, aby vykonal mierovú misiu s cieľom pomôcť ukončiť ruskú inváziu na Ukrajinu. Stretol sa s prezidentom Volodymyrom Zelenským; nestretol sa s prezidentom Vladimirom Putinom, ale stretol sa s moskovským patriarchom Kirillom. V júli 2023 odletel do Spojených štátov, aby sa stretol s prezidentom Joeom Bidenom.
Kardinál Zuppi navštívil Moskvu v októbri 2024, aby podporil humanitárnu spoluprácu uprostred prebiehajúceho konfliktu.
Cerito Films

Cerito Films bola francúzska filmová produkčná spoločnosť, ktorú v roku 1971 vytvoril herec Jean-Paul Belmondo. Činnosť spoločnosti bola v delegovanej výrobe, pridruženej výrobe, koprodukcii a distribúcii.
História.
Jean-Paul Belmondo sa v roku 1971 rozhodol so svojím tlačovým atašé René Chateauom vytvoriť vlastnú spoločnosť aby lepšie distribuoval svoje vlastné filmy. Názov jeho spoločnosti je poctou jeho babičke Rosine Cerrito. Dvojica si vybudovala solídnu povesť marketingu v službách kina, mimoriadnymi reklamnými kampaňami na vtedajšiu kinematografiu. Belmondo je uvádzaný v efektných traileroch na nové filmy, ktoré nesú nálepku Cerito-René Chateau Distribution. Stáva sa z neho väčšia hviezda, plagáty nesú jeho tvár s priezviskom napísaným veľkým boldom. Spoločnosť zastrešovala vyše dvadsať Belmondoviek zo 70. až 90. rokov. V roku 1990 Cerito kúpila spoločnosť Canal+. Cerito Films bola odhlásená dňa 11. apríla 1997.
Polarizácia elektród

Polarizácia elektród je jav, ktorý opisuje zmenu elektródového potenciálu pri zmene rovnovážneho (bezprúdového) stavu na nerovnovážny stav. Za rovnovážneho stavu termodynamickej rovnováhy, keď galvanickým článkom alebo elektrolyzérom neprechádza elektrický prúd, je elektródový potenciál "E" opísaný Nernstovou rovnicou. Ak necháme galvanickým článkom prechádzať prúd, resp. vložíme na svorky elektrolyzéra vonkajšie napätie, nadobudne elektródový potenciál iné (nerovnovážne) hodnoty "E´." Dôjde ku polarizácii elektród. Rozdiel nerovnovážneho elektródového potenciálu "E´" a rovnovážneho potenciálu "E" sa nazýva prepätie formula_1:
formula_2
Kremenný potok (prítok Stohového potoka)

Kremenný potok je vodný tok v severnej časti Malej Fatry na území okresu Žilina. Je to pravostranný prítok Stohového potoka s dĺžkou približne 3 km a je tokom V. rádu. Preteká územím Národného parku Malá Fatra.
Priebeh toku.
Potok pramení v severnej časti Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra a jeho časti Rozsutce, na severnom úbočí Veľkého Rozsutca (), v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie západným smerom Kremennou dolinou, kopírujúc južný okraj Poludňových skál. Opúšťa národnú prírodnú rezerváciu Rozsutec i časť Rozsutce a vteká do Štefanovskej kotliny. Na území osady Štefanová priberá trojicu pravostranných prítokov a stáča sa juhovýchodným smerom. Na západnom okraji osady sa v nadmorskej výške cca vlieva pravostranne do Stohového potoka.
Potok pramení a preteká iba územím obce Terchová v okrese Žilina v Žilinskom kraji.
Kubišov kanál

Kubišov kanál je vodný tok v okrese Trebišov v Košickom kraji. Je to pravostranný prítok Vojčického kanála v povodí Ondavy a má dĺžku 5,9 km.
Vznik.
Vzniká v nadmorskej výške asi v poľnohospodárskom extraviláne v južnej časti katastrálneho územia obce Parchovany, v geomorfologickom podcelku Trebišovská tabuľa, odklonením časti toku Manovho kanála.
Opis toku.
Od vzniku tečie krátko na západ a potom preteká intenzívne využívanou poľnohospodárskou krajinou juhovýchodným smerom. V blízkosti obce Dvorianky mení smer na juhovýchod a po asi 500 m sa stáča na juhozápad, čím obchádza intravilán obce. Po krátkom úseku sa opäť zvrtne na juh a pokračuje takmer priamo až po extravilán obce Hriadky. Tu nakrátko mení smer na juhovýchod, krátkym úsekom tečie na juh, nakrátko sa zvrtne na juhozápad a opäť sa vráti k pôvodnému južnému smerovaniu. Následne podteká štátnu cestu I/19, ostro sa stočí na východ, križuje Manov kanál a severovýchodne od obce Vojčice v nadmorskej výške asi ústi do Vojčického kanála.
Majstrovstvá vo futbale zóny CONCACAF 1981

Majstrovstvá vo futbale zóny CONCACAF 1985 boli ôsmym ročníkom Majstrovstiev zóny CONCACAF vo futbale. Turnaj slúžil zároveň aj ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 1982. Turnaj hostil Honduras.
Majstrom sa stal domáci . 
Kvalifikované tímy.
Na finálový turnaj sa kvalifikovalo šesť tímov.
Finálová skupina.
Honduras vyhral Majstrovstvá zóny CONCACAF a spolu so Salvádorom postúpili na Majstrovstvá sveta vo futbale 1982.
Majstrovstvá vo futbale zóny CONCACAF 1977

Majstrovstvá vo futbale zóny CONCACAF 1977 boli siedmym ročníkom Majstrovstiev zóny CONCACAF vo futbale. Turnaj slúžil zároveň aj ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 1978. Turnaj hostilo Mexiko.
Domáce Mexiko sa stalo víťazom Majstrovstiev zóny CONCACAF 1977.
Kvalifikované tímy.
Na finálový turnaj sa kvalifikovalo šesť tímov
Finálová skupina.
Mexiko vyhralo Majstrovstvá zóny CONCACAF a zároveň postúpilo na Majstrovstvá sveta vo futbale 1978.
Poľské národné futbalové mužstvo do 21 rokov

Poľské národné futbalové mužstvo do 21 rokov je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.
Tím je určený výhradne pre futbalistov, ktorí majú na začiatku dvojročného ťaženia majstrovstiev Európy do 21 rokov aspoň 21 rokov, čo znamená, že hráč môže reprezentovať národný tím až do 23. roku života.
Poľsko sa sedemkrát predstavilo na Majstrovstvách Európy do 21 rokov. V roku 2017 aj hostili Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov.
Fínske národné futbalové mužstvo do 21 rokov

Fínske národné futbalové mužstvo do 21 rokov je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.
Tím je určený výhradne pre futbalistov, ktorí majú na začiatku dvojročného ťaženia majstrovstiev Európy do 21 rokov aspoň 21 rokov, čo znamená, že hráč môže reprezentovať národný tím až do 23. roku života.
Fínsko sa doposiaľ na Majstrovstvá Európy do 21 rokov kvalifikovalo iba raz a to v roku 2009. V roku 2025 sa však predstavia na Majstrovstvách Európy do 21 rokov na Slovensku.
Externé odkazy.
https://www.uefa.com/under21/teams/200042--finland/
Majstrovstvá sveta v bedmintone

Majstrovstvá sveta v bedmintone sú spolu s olympijskými hrami najprestížnejší bedmintonový turnaj, ktorý organizuje Svetová bedmintonová federácia.
Turnaj sa začal organizovať v roku 1977 a až do roku 1983 sa konal raz za tri roky. Medzinárodná bedmintonová federácia (IBF) však čelila ťažkostiam pri usporiadaní prvých dvoch podujatí, pretože Svetová bedmintonová federácia, ktorá sa neskôr zlúčila s IBF do jednej bedmintonovej federácie, hostila ten istý turnaj rok po majstrovstvách sveta IBF s rovnakými cieľmi.
Od roku 1985 sa turnaj stal dvojročným podujatím a teda sa hral raz za dva roky, až do roku 2005. Od roku 2006 sa turnaj zmenil na každoročné podujatie v kalendári BWF. Turnaj sa nekoná počas letných olympijských hier, aby sa predišlo konfliktom v harmonograme.
Medzi najúspešnejších bedmintonistov na tomto vrcholnom podujatí patrí číňan Lin Dan, ktorý získal titul majstra sveta v dvojhre mužov 5 krát v rokoch 2006, 2007, 2009, 2011, 2013 a španielka Carolina Marín, ktorej sa podarilo získať zlatú medailu v dvojhre žien na troch podujatiach v rokoch 2014, 2015 a 2018.