burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zoznam egyptských pyramíd

Zoznam egyptských pyramíd v chronologickom poradí obsahuje okrem samostatných staroegyptských kráľovských pyramíd a pyramíd niektorých najbližších príslušníkov kráľovskej rodiny aj neidentifikované väčšie pyramídy, ploché kráľovské hrobky a mastaby, a slnečné chrámy, z časového obdobia od 3. dynastie po prvého panovníka 18. dynastie (okolo 26301525 pred Kr.). Pyramídy kráľovien, ktoré sú súčasťou alebo blízko komplexu hlavnej pyramídy panovníka, nie sú samostatne rozpísané.
V tabuľkách sú použité značky pre typy objektov: – dokončená stupňovitá pyramída, – nedokončená stupňovitá pyramída, – dokončená pravá pyramída, – nedokončená pravá pyramída, – hrobka alebo mastaba, a – slnečný chrám. Nasleduje fotka súčasného stavu, súčasný medzinárodne zaužívaný názov, preklad pôvodného mena objektu, meno staviteľa, dnešný názov lokality, obdobie vlády staviteľa (v rokoch pred Kr.), súčasný rozmer základne objektu (m), súčasná výška (m), prítomnosť kultovej pyramídy a počet pyramíd kráľovien, objem objektu (m³) a sklon stien. Nakoniec tu je stručný popis a významné fakty.
Indiana Jones

Indiana Jones je fiktívna postava archeológa z pentalógie Georgea Lucasa a Stevena Spielberga, ktorého hral Harrison Ford. Mladšiu verziu postavy hrali River Phoenix (Indy ako 13-ročný) v treťom filme a Sean Patrick Flanery (Indy ako 17-ročný až 22-/23-ročný) a Corey Carrier (Indy ako 8- až 10-ročný) v televíznom seriáli. Staršiu verziu (Indy ako 93-ročný) Jonesa hral George Hall.
Filmy.
Filmová päťdielna sága o Indiana Jonesovi zahŕňa tieto filmy:
Pelly Crossing

 
Pelly Crossing je malá obec ležiaca na križovatke cesty Klondike Highway s riekou Pelly v kanadskom teritóriu Yukon, 282 km severozápadne od Whitehorse a 254 km juhovýchodne od Dawson City. V roku 2003 mala 277 obyvateľov. Až 85 % obyvateľov obce sú Indiáni kmeňa Selkirk, ktorí patria do skupiny severní Tutchone.
Územie na dolnom toku rieky Pelly bolo od dávna obývané Indiánmi patriacim ku skupine severných Tutchone. Títo Indiáni boli kočovníci a menili počas roka svoje tábory v závislosti od zdroja potravy. Jedným z ich dočasných táborov bolo aj územie, na ktorom dnes leží Pelly Crossing. V päťdesiatych rokoch 20. storočia bola vybudovaná cesta Klondike Highway, smerujúca z Whitehorse do Dawson City. Na križovatke tejto cesty s riekou Pelly bolo vybudované stredisko pre jej výstavbu a zároveň kompa cez rieku Pelly. Po dobudovaní Klondike Highway zanikla osobná lodná doprava po rieke Yukon a osídlenia na brehu rieky, ktoré ležali mimo tejto cesty, postupne osireli. Tak postupne odišli obyvatelia z mestečka Fort Selkirk a väčšina z nich sa presťahovala do Pelly Crossing. Až 85 % obyvateľov obce sú Indiáni kmeňa Selkirk, ktorí aj riadia samosprávu obce.
V súčasnosti je rieka Pelly pri Pelly Crossing preklenutá mostom. Obec je dôležitým servisným centrom pre cestujúcich po Klondike Highway, pretože leží práve uprostred medzi Whitehorse a Dawson City. Zároveň je populárnym miestom pre vodákov ako štartovné miesto pre plavbu po Pelly River na kanoe, alebo motorovom člne.
Klondike Highway

Klondike Highway je 712 km dlhá cesta vedúca zo Skagway v štáte Aljaška v USA "(Highway 98)" cez hlavné mesto kanadského teritória Yukon "(Highway 2)" Whitehorse do Dawson City. Čiastočne kopíruje trasu používanú zlatokopmi počas zlatej horúčky na Klondike v roku 1898.
Klondike Highway začína v Skagway na pobreží Tichého oceánu. Po 24 km pretína v Bielom priesmyku pohorie Prímorské vrchy na hranici USA a Kanady. Krátky úsek 56 km vedie provinciou Britská Kolumbia, ale hlavná časť leží v teritóriu Yukon.
Severná Klondike Highway.
Severná Klondike Highway je úsek vedúci z Whitehorse do Dawson City. Pred vybudovaním Klondike Highway bolo cestné spojenie z Whitehorse do Dawson City veľmi nekvalitné a bez obáv ho mohli používať iba terénne vozidlá. V roku 1950 bola vybudovaná cesta z Whitehorse do Mayo cez obec Steward Crossing. V roku 1955 bola otvorená cesta medzi Steward Crossing a Dawson City. Do roku 1960 boli vybudované mosty v Carmacs cez rieku Yukon, Pelly Crossing cez rieku Pelly a Steward Crossing cez rieku Steward, ktoré nahradili dovtedajšie kompy. 
V roku 1978 bola cesta z Mayo do Dawson pomenovaná Klondike Highway. Až do roku 1979 bola Klondike Highway štrkovou cestou. Do roku 1982 bol vyasfaltovaný úsek po Carmacs a cesta bola dobudovaná až koncom 80-tych rokov.
Južná Klondike Highway.
Južná Klondike Highway je úsek vedúci zo Skagway do Whitehorse. Pôvodný úsek dlhý 33 míľ z Whitehorse do Carcross bol vybudovaný ako súčasť Alaska Highway v roku 1942, kým nebola v roku 1943 Alaska Highway presmerovaná okolo jazera Marsh. Výstavba úseku Carcross - Skagway začala v päťdesiatych rokoch 20. storočia. Po prerušení výstaby bola ukončená v roku 1978. Pôvodne bola vybudovaná hlavne pre turistické účely, ale po roku 1986 sa po zrušení železnice White Pass a Yukon Route stala dôležitou obchodnou cestou.
Úsek z Carcross do Skagway bol prebudovaný a vyasfaltovaný koncom 80-tych a začiatkom 90-tych rokov 20. storočia.
Lišov

Lišov môže byť:
Dobyvatelia stratenej archy

Dobyvatelia stratenej archy je úspešný film od spoločnosti Paramount Pictures z roku 1981. Pod režisérskou taktovkou Stevena Spielberga vznikol fantasticko-dobrodružný príbeh hrdinského fiktívneho archeológa Indianu Jonesa, ktorého stvárnil herec Harrison Ford.
Námet na film vznikol, keď George Lucas hovoril Spielbergovi, že by rád vytvoril moderný dobrodružný film podľa vzoru seriálových filmov z 30. a 40. rokov 20. storočia. Lucas spolu s Philipom Kaufmanon vymyslel príbeh filmu a scenár napísal Lawrence Kasdan.
Indiana Jones je profesorom archeológie a zároveň získava archeologické artefakty pre svojho dobrého priateľa Marcusa Brodyho (Denholm Elliott), ktorý pracuje pre múzeum. Na jeho cestách ho sprevádza Marion Ravenwood (Karen Allen) a Sallah (John Rhys-Davies). Jeho úhlavným nepriateľom je Dr. René Belloq (Paul Freeman), ktorý zhromažďuje vzácne artefakty pre nacistov.
Špinavá bomba

Špinavá bomba alebo rádiologická zbraň, je zbraň, ktorá spôsobuje zamorenie územia rozmetaním či rozprášením rádioaktívnych látok klasickou výbušninou alebo iným spôsobom. Jej účinok ako zbrane hromadného ničenia, je založený skôr na panike z choroby z ožiarenia a chaose pri evakuácii zo zamoreného prostredia ako na samotnom výbuchu, ktorý sotva spôsobí väčšie priame škody ako výbuch klasickej nálože. Veľmi nákladná však môže byť asanácia územia zasiahnutého rádioaktívnymi látkami, pretože môže mať veľmi veľký rozsah.
Výbušná špinavá bomba sa skladá z nálože konvenčnej trhaviny a rádioaktívneho materiálu (napríklad vyhorené palivo z jadrovej elektrárne).
Ide o zbraň, ktorá sa dá zostrojiť relatívne ľahko, pokiaľ sa teroristi zmocnia rádioaktívneho materiálu – pričom vôbec nemusí ísť priamo o veľmi dobre kontrolovaný a strážený štiepny materiál. Preto panuje obava, že sa môže stať zbraňou predovšetkým teroristov. V roku 1995 čečenskí teroristi umiestnili, ale neodpálili bombu z dynamitu a cézia 137 v Moskovskom parku Izmailovsky.
Nemusí pritom ísť len o výbušné zariadenie, pretože rádioaktívny materiál sa dá rozptýliť aj vo forme tekutiny či prachu. Z Ruska 90. rokov je známy prípad, kedy bol významný podnikateľ zlikvidovaný tým spôsobom, že do jeho pracovného stola bol umiestnený silný rádioaktívny žiarič a obeť následne zomrela na chorobu z ožiarenia. Širokú publicitu získal aj prípad ruského prebehlíka Litvinenka, ktorý bol otrávený rádioaktívnym polóniom.
Rádiologické zbrane môžu vyrobiť a použiť aj štáty a to spôsobom podobným, ako sa používajú zbrane chemické alebo biologické. Na prípravu rádiologickej zbrane postačuje dostatočne veľký a funkčný jadrový reaktor. Použitie rádiologických zbraní na „štátnej“ úrovni je pre napadnutý štát mimoriadne nebezpečné, pretože môžu byť použité relatívne veľmi čisté látky, účinné už vo veľmi malých dávkach a obťažne detegovateľné. Napríklad pri vdýchnutí alebo požití sú biologicky najúčinnejšie alfa-žiariče, pritom detekcia žiarenia alfa je celkom komplikovaný problém a vybavenie pre jeho presnú detekciu a dozimetriu má len niekoľko málo pracovísk. Bežne dostupné prostriedky armády a civilnej ochrany obvykle nepostačujú na detekciu a dozimetriu čistých alfa žiaričov.
George Lincoln Rockwell

George Lincoln Rockwell (* 9. marec 1918, Bloomington, Illinois – † 25. august 1967, zavraždený v Arlingtone, Virgínia) bol zakladateľ a vodca Americkej nacistickej strany ("American Nazi Party") a pravdepodobne najznámejší americký neonacista.
Kanoistika

Kanoistika je všeobecný názov pre vodný šport, ktorého názov je odvodený zo slova "Canoe". Využíva dva základné typy plavidla – kajak a kanoe. Plavidlo sa dostáva do pohybu pomocou pádla. V kajaku sa používa pádlo s listami na oboch stranách, v kanoe len na jednej.
Rozdelenie.
Rýchlostná kanoistika – preteká sa spravidla na stojatej vode alebo mierne tečúcej. Trať dlhá , , je po stranách ohraničená bójkami. Dlhšie trate , , a maratón (36 až ) sú vyznačené podľa profilu trate na jeden alebo viac okruhov. Špecifikom maratónu v kanoistike je prenáška. Tu pretekári musia vo vyznačenej časti trati bežať s pádlom a loďou v ruke. Plavidlá sú upravené pre jedného, dvoch alebo štyroch pretekárov. Pretekanie v kanoe je primárne mužský šport a olympijské hry nemajú kanoistické disciplíny pre ženy.
Vodný slalom a zjazd – preteká sa na prírodne tečúcej rieke, alebo na umelom kanáli s rôzne voliteľnými stupňami obťažnosti. Pri vodnom slalome je trať vyznačená zelenými a červenými bránkami a jej prejdenie trvá priemerne 1 – 3 minúty, záleží od obťažnosti. Jazdec musí cez zelenú bránku prejsť v smere jazdy a cez červenú bránku proti smeru jazdy. Dotknutie sa bránky pri prejazde ňou sa podľa nových pravidiel trestá 2 sekundami, vynechanie bránky 50 sekundami. Plavidlá sú upravené pre jedného alebo dvoch pretekárov. Pri vodnom zjazde bránky nie sú. Prejdenie trate trvá priemerne 15 – 20 minút a preteká sa na iných druhoch lodí ako pri vodnom slalome.
Adamov (okres České Budějovice)

Adamov je obec v okrese České Budějovice, severovýchodne od centra Českých Budějovic a severne od mesta Rudolfov. Má 171 domov, 494 obyvateľov a jeho katastrálne územie má rozlohu .
Borek (okres České Budějovice)

Borek je obec v okrese České Budějovice, severovýchodne od Českých Budějovic. Má 276 domov, 1041 obyvateľov a jej katastrálne územie má rozlohu .
Branišov (okres České Budějovice)

Branišov je obec v Česku v okrese České Budějovice. Leží západne od centra Českých Budějovíc. V obci sa nachádza 60 domov a jej katastrálne územie má rozlohu . 1. januára 2012 tu žilo 233 obyvateľov, z toho 116 mužov a 117 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,1 roka (muži 35,7 roka, ženy 38,4 roka).
Břehov

Břehov () je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Čakov (okres České Budějovice)

Čakov je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Dasný

Dasný () je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Dynín

Dynín je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Hvozdec (okres České Budějovice)

Hvozdec je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 31. decembra 2007 tu žilo 94 obyvateľov, z toho 45 mužov a 49 žien.
Jankov (okres České Budějovice)

Jankov je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 31. decembra 2007 tu žilo 383 obyvateľov, z toho 196 mužov a 187 žien.
Jivno

Jivno je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Kamenný Újezd (okres České Budějovice)

Kamenný Újezd (ľudovo zvaný tiež "Kameňák") je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 31. decembra 2007 tu žilo 1148 obyvateľov, z toho 1063 mužov a 1085 žien.
Libín

Libín je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Libníč

Libníč je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 31. decembra 2007 tu žilo 399 obyvateľov, z toho 218 mužov a 191 žien, pričom priemerný vek v obci je ??,? rokov (muži ??,? rokov, ženy ??,? rokov).
Mazelov

Mazelov je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Mokrý Lom

Mokrý Lom je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Neplachov

Neplachov je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 31. decembra 2007 tu žilo 348 obyvateľov, z toho 179 mužov a 169 žien.
Olešník

Olešník je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 31. decembra 2007 tu žilo 745 obyvateľov, z toho 383 mužov a 362 žien.
Ostrolovský Újezd

Ostrolovský Újezd je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Geometria

Geometria (z gréckych slov "Geo" = zem a "metro" = miera) je disciplína matematiky prvýkrát spopularizovaná medzi starovekými Grékmi Tálesom (okolo 624-547 pred Kr.), ktorý sa zaoberal vzťahmi v priestore. Najstaršie známky geometrie sa dajú sledovať už v starovekom Egypte. Rindský papyrus popisuje zarážajúco presný spôsob výpočtu aproximácie Ludolfovho čísla, s chybou menšou ako jedna stotina. Rindský papyrus tiež popisuje jeden z prvých pokusov kvadratúry kruhu, ako aj istú analógiu kotangensu.
Ľudia zo skúsenosti alebo možno intuitívne charakterizujú priestor tými istými základnými vlastnosťami, ktoré sú zachytené axiómami geometrie. Z týchto axiómov a definícií bodu, priamky, krivky, povrchov a telies sa potom odvádzajú vety, ktoré tvoria teóriu geometrie.
Geometria bola jedna z prvých disciplín matematiky vôbec, čo je dané jej možnosťami okamžitej praktickej aplikácie. Takisto je to prvá disciplína, ktorá bola postavená na axiomatickej báze, ktorú rozpracoval Euklides. Grékov zaujímalo veľa otázok o konštrukciách pravítkom a kružidlom. Na ďalší významný pokrok v geometrii si však ľudstvo muselo počkať jedno tisícročie. Týmto pokrokom bola analytická geometria, v ktorej definujeme súradnicové sústavy a body reprezentujeme usporiadanými n-ticami. Táto algebrická reprezentácia umožnila doslova fascinujúce veci a okrem iného dovoľuje skonštruovať celkom nové geometrie odlišné od štandardnej euklidovskej.
Ústredný pojem v geometrii je "kongruencia". V euklidovskej geometrii hovoríme, že dva útvary sú kongruentné, ak sa dá zobraziť jeden na druhý pomocou postupnosti symetrií, otočení a posunutí. 
Iné geometrie môžeme skonštruovať zvolením nového základaného vektorového priestoru (euklidovská geometria používa reálny euklidovský vektorový priestor so štandardnou euklidovskou metrikou) alebo zvolením novej grupy transformácií (euklidovská geometria používa nehomogénne ortogonálne transformácie). Druhý pohľad sa nazýva Erlangenský program. Vo všeobecnosti zrejme platí, že čím viac kongruencií máme, tým menej invariantov bude existovať. Napríklad v afinnej geometrii sú povolené všetky lineárne transformácie a tak vzdialenosti a uhly už nie sú invarianty (ale kolinearita je).
Diskrétna forma geometria spadá pod Pickovu vetu. Pickova veta používa bodkovaný papier a dáva vzorec na výpočet obsahu zložitých útvarov.
Názory filozofov na geometriu.
Klein.
Geometria je podľa Kleina teória invariantov určitej grupy transformácií (zobrazení).
Táles.
Táles, ktorý prvý navštívil Egypt, priniesol do Grécka geometriu.
Slovenský rozhlas

Slovenský rozhlas (SRo) je organizačná zložka Slovenskej televízie a rozhlasu, ktorá poskytuje službu verejnosti v oblasti rozhlasového vysielania. V rokoch 1991 – 2010 bol Slovenský rozhlas samostatnou inštitúciou zriadenou osobitným zákonom.
Okruhy.
V súčasnosti Slovenský rozhlas vysiela na 9 okruhoch.
Stanice dostupné prostredníctvom analógového pozemského vysielania:
Len digitálne vysielané stanice:
Všetky stanice je možné počúvať prostredníctvom satelitu (Astra 3B), internetu, digitálneho pozemského vysielania a sú dostupné aj v 1. multiplexe televízneho vysielania v štandarde DVB-T.
Súčasťou Slovenského rozhlasu aj po zlúčení do RTVS je Symfonický orchester Slovenského rozhlasu ako najstaršie profesionálne hudobné teleso na Slovensku, Detský spevácky zbor Slovenského rozhlasu a Detská rozhlasová a dramatická družina.
Romulus Augustus

Flavius Romulus Augustus, často nazývaný Romulus Augustulus (Augustulus je zdrobnenina od Augustus = Vznešený), (* asi 461 – 463 – † asi po 507) bol posledným cisárom Západorímskej ríše. Iróniou osudu sa volal Romulus ako legendárny zakladateľ Ríma a zároveň Augustus ako prvý rímsky cisár.
Jeho otec Orestes, pôvodom z Panónie, dávnejšie pôsobil v službách Atilu ako jeho tajomník a diplomat, potom bol dôstojníkom v rímskej armáde. Roku 475 ho západorímsky cisár Julius Nepos povýšil do hodnosti "magister militum" a patricija a urobil ho veliteľom germánskych žoldnierov – foederátov – v Itálii. Aby si Orestes získal ich podporu pri realizácii svojho úmyslu ovládnuť Západorímsku ríšu, sľúbil im tretinu územia Itálie. 
Orestes 28. augusta 475 prevzal moc v Ravenne, ktorá bola od roku 402 sídlom západorímskych cisárov, a prinútil Julia Nepota k úteku cez more do Dalmácie. Za cisára vyhlásil 31. októbra 475 svojho syna Romula. Keďže ten nebol plnoletý a nemohol sám vládnuť, skutočným panovníkom sa stal jeho otec. 
Necelý rok po uchopení moci predstúpila pred Oresta delegácia germánskych foederátov s požiadavkou o pridelenie sľúbeného územia. Keď to odmietol, foederáti sa vzbúrili. Svojho vodcu Odoakera 23. augusta 476 vyhlásili za kráľa. Oresta 28. augusta 476 pri Piacenze zajali a hneď aj popravili. 
Odoaker sa zmocnil Ravenny, Romula Augusta zajal a prinútil vzdať sa trónu. Odoaker nedosadil bábkového cisára, ani proti germánskej nadvláde už nikto nepovstal, preto sa touto udalosťou zo 4. septembra 476, alebo roku 1229 od založenia Ríma, ako sa vtedy počítalo, skončili dejiny Západorímskej ríše. V tom čase však neznamenala žiadny významný prelom. 
Odoaker ušetril život Romula Augusta a poslal ho do exilu k príbuzným do Kampánie; niektoré zdroje uvádzajú, že mu dokonca pridelil ročnú penziu. Ďalšie roky prežil Romulus Augustus v opevnenej vile Castellum Lucullanum na ostrovčeku v neapolskom prístave. Posledná zmienka, ktorá sa k nemu môže vzťahovať, je z roku 507.
Podľa niektorých historikov bol posledným právoplatným rímskym cisárom Julius Nepos, ktorý vládol v Dalmácii až kým ho roku 480 nezavraždili.
Pius IX.

Blahoslavený Pius IX., , rodným menom Giovanni Maria Mastai-Ferretti (* 13. máj 1792, Senigallia – † 7. február 1878, Rím) bol 255. pápež (18461878). Jeho pontifikát trval viac ako 31 rokov (11 559 dní), od 16. júna 1846 do 7. februára 1878. 3. septembra 2000 ho pápež Ján Pavol II. vyhlásil za blahoslaveného.
Život.
Narodil sa v Senigallii v pohraničí Ancony ako štvrtý syn grófa Girolamo dei conti Ferretti. Hoci mal v mladosti epilepsiu, po vyliečení študoval vo Viterbe a neskôr v Ríme. V roku 1819 bol vysvätený na kňaza a po ôsmich rokoch sa už stal biskupom. Pre svoje súhlasné postoje k organizačným zmenám v pápežskom štáte a pre svoje sympatie s talianskymi národnými túžbami, získal povesť liberála. V roku 1840 bol vymenovaný za kardinála a v roku 1846, v dvojdňovom konkláve bol zvolený za pápeža. Bol síce pokrokár, ale umiernený, čo mu pri voľbe poslúžilo voči spiatočníckemu druhému kandidátovi.
Pápežstvo.
Keďže zvolením za pápeža sa stal súčasne hlavou pápežského štátu, hneď po zvolení vyhlásil amnestiu pre politických väzňov, zrušil cenzúru a uskutočnil niektoré praktické reformy v pápežskom štáte. To, že niekoľkokrát podporil taliansky nacionalizmus, mu prinieslo veľkú popularitu. Tá však upadla, keď sa vyjadril, že napriek svojmu presvedčeniu o potrebe svetskej moci Svätej stolice, v nijakom prípade nechce zriadiť konštitučný štát. Odmietol tiež zapojiť sa do vojny za vyhnanie Rakúšanov z Talianska, čo sa pokladalo za zradu z jeho strany. Po nacionalistických povstaniach v roku 1848 musel utiecť z Ríma. O pomoc získať Rím späť, požiadal prezidenta Francúzskej republiky Ľudovíta Napoleona, a na jeho príkaz francúzske jednotky vyhnali republikánsku armádu, na čele ktorej stál Giuseppe Garibaldi. Po Piových liberálnych postojoch už nebolo ani stopy.
Pius IX. stál na čele katolíckej cirkvi v čase, keď sa Taliansko zjednocovalo, a tak v septembri 1860, po porážke novovzniknutej pápežskej armády prišiel Pius o všetky časti pápežského štátu, okrem Ríma a jeho blízkeho okolia. Vzniklo nové talianske kráľovstvo a pápež žil 10 rokov pod ochranou francúzskej posádky, ktorá sa po vypuknutí francúzsko-pruskej vojny musela stiahnuť, a 20. septembra 1870 Rím obsadili talianske vojská. Pius IX. nikdy neuznal zjednotené Taliansko, a napriek tomu, že mal zabezpečenú nedotknuteľnosť, na protest viac nevykročil z Vatikánu.
Zdá sa, že politicky bol Piov pontifikát katastrofou, no z cirkevného hľadiska bol plný úspechov. Založil vo svete vyše dvesto nových diecéz a apoštolských vikariátov, hlavne v USA a britských kolóniách, obnovil latinský patriarchát v Jeruzaleme, uzavrel konkordáty s mnohými štátmi. Za jeho vlády narástla centralizácia moci, ale prejavila sa aj veľká duchovná obroda na všetkých stupňoch v cirkvi.
Z toho, čo Pius IX. počas svojho pontifikátu vykonal, zvlášť významné sú tri udalosti:
Životopisci vyzdvihujú jeho mimoriadnu zbožnosť, jeho sympatickú povahu, láskavý humor a trpezlivosť v nešťastí. Napriek tomu, antiklerikálny rímsky dav, 13. júla 1881, pri prenášaní jeho pozostatkov z chrámu sv. Petra (kde bol dočasne pochovaný), do kostola San Lorenzo fuori le Mura, sa pokúsil jeho rakvu hodiť do rieky Tiber.
Koceľ

Koceľ ("Kocelj", "Gozil", "Chozil", "Chezilo", "Chezul") (* ? – † 876) bol v rokoch 861876 kniežaťom Blatenského kniežatstva.
Koceľ bol synom nitrianskeho kniežaťa Pribinu a jeho bavorskej manželky. Dostal bavorské meno Gozil (Chozil), ktoré užíval v slovienskej podobe Koceľ. Jeho synmi boli pravdepodobne Braslav a Salan.
Po smrti svojho otca sa asi v roku 861 stal kniežaťom v Blatenskom kniežatstve, predtým (najneskôr roku 850) bol grófom, pravdepodobne Blatenského grófstva (časť Blatenského kniežatstva).
Zohral významnú rolu v podpore kresťanstva, keď v roku 867 vo svojom sídle na Blatnohrade v Panónii hostil Konštantína-Cyrila a Metoda. Solúnski bratia získali Koceľa pre myšlienku šírenia slovienskej liturgie a na Blatnohrade vyučili asi päťdesiat žiakov.
Na prelome rokov 869/870 pápež Hadrián II. aj na žiadosť Koceľa vysvätil Metoda za arcibiskupa Panónie. Pozornosti kúrie na jeho panstvo sa nevyhol ani v nasledujúcich rokoch. Pred 14. májom 873 mu poslal nový pápež Ján VIII. list, v ktorom ho osobitne upozorňuje, aby sa jeho panstvo očistilo od smilstva a iných zvyšných pohanských zvykov. Medzitým poslal mu ešte jeden osobitný list v ktorom menuje dvoch mužov, zrejme jeho veľmožov, ktorí podviedli svoje ženy. Žiada od Koceľa aby zamedzil ich rozvedeniu a podobne postupoval aj v iných podobných prípadoch. Z oboch listov je zrejmé, že kúria mala veľmi dobre zmapovanú situáciu v Panónii. Tá jednak súvisí aj so zahraničnopolitickou situáciou. Koceľ bol podriadený Východofranskej ríši a tým ľahšie prechádzali informácie do Ríma, než z iných, neobsadených oblastí ako napr. z Veľkej Moravy.
Príčina smrti kniežaťa Koceľa je zahalená tajomstvom. Po jeho smrti zdedili jeho kniežatstvo synovia Viliama a Engelšaka. Nie však na dlho, v rokoch 882884 vykonal kráľ Svätopluk niekoľko politických čistiek na bývalom Koceľovom panstve a následne i toto jeho územie pripojil k Veľkomoravskej ríši.
Lance Armstrong

Lance Armstrong (* 18. september 1971, Plano, Texas, USA) je bývalý americký profesionálny cyklista. 
Životopis.
Lance začal s cyklistikou v štrnástich rokoch. K profesionálom prešiel v auguste 1992. Pôsobil vo viacerých tímoch: 1992 – 1996: Motorola, 1997: Cofidis, 1998 – 2004: US Postal, od 2005: Discovery Channel.
Lance Armstrong sa najprv venoval triatlonu, ktorý mu dodal odolnosť a výkonnosť. Už vtedy sa však špecializoval na cyklistiku. V roku 1993 sa prvýkrát zúčastnil na Tour de France. Ako nositeľ dresu šampióna Spojených štátov vyhral etapu do Verdunu. Niekoľko týždňov potom v nórskom Osle, vo svojich 23 rokoch sa stal najmladším víťazom svetového šampionátu v histórii cyklistiky. V roku 1995 vyhral na Tour de France svoju druhú etapu do Limoges. Lance symbolicky zdvihol prst k nebu, akoby chcel povedať, že toto víťazstvo je pre jeho kolegu z tímu, Fabia Casartelliho, ktorý sa stal obeťou smrteľného pádu pri zjazde z vrchu Portet d’Aspet tri dni predtým.
V roku 1996 oznámil prechod k tímu Cofidis. Ale v októbri 1996 mu diagnostikovali rakovinu semenníkov, ktorá zmarila jeho účinkovanie v ďalších súťažiach. Jeho lekár mu dával šancu nie vyššiu ako 50 percent. Po dlhej liečbe, chemoterapii a množstve vyšetrení sa v roku 1998 vrátil k bicyklu a podpísal kontrakt s tímom US Postal. 
Jeho vychudnutá postava mu však nepomáhala získať predošlé výsledky. V priebehu liečby stratil všetku svalovú hmotu. Začal spolupracovať s novým teamovým manažérom, Johanom Bruyneelom, ktorý mu dodal potrebnú motiváciu, zmenil tréning a prípravu a zlepšil jeho techniku. Od roku 1999 sa zaujímal len o Tour de France. Tieto preteky vyhral sedemkrát po sebe v rokoch 1999 až 2005 (zvíťazil v 22 individuálnych etapách, 83 dní bol v žltom drese). 19. apríla 2005 oznámil, že odchádza z profesionálnej cyklistiky a ide do cyklistického dôchodku. 
Založil nadáciu na výskum proti rakovine s názvom Lance Armstrong Foundation. V roku 2008 ohlásil návrat do profesionálnej cyklistiky. Ako hlavný dôvod svojho rozhodnutia uviedol propagáciu svojej nadácie a boj proti rakovine. V januári 2009 sa po viac ako troch rokoch zúčastnil prvých pretekov (Tour Down Under v Austrálii) vo farbách tímu Astana. Sezónu 2010 Lance strávil už v domácom tíme Radioshacku a v júli 2010 šiel svoju poslednú Tour de France, ktorá sa mu aj kvôli viacerým pádom príliš nevydarila.
Doping.
Armstrong sa podľa priznania dopustil porušenia viacerých anti-dopingových pravidiel. Medzinárodná cyklistická federácia mu v roku 2012 odobrala všetky tituly z Tour de France. Dostal doživotný zákaz pretekať a od 1. augusta 1998 je diskvalifikovaný z výsledkov pretekov.
Najväčšie víťazstvá.
Tituly z Tour de France z rokov 1999 – 2005 mu Medzinárodná cyklistická federácia odobrala na návrh agentúry USADA pre podozrenie z užívania zakázaných látok.
Alexander Rudnay

Alexander Štefan Rudnay - "de Rudna et Divékujfalu"(* 4. október 1760, Kríž nad Váhom – † 13. september 1831, Ostrihom) bol slovenský šľachtic, rímskokatolícky arcibiskup a kardinál. Biskup sedmohradský a od roku 1819 uhorský prímas a ostrihomský arcibiskup.
Život.
Narodil sa ako tretie dieťa stoličného úradníka Andreja Rudnaya de Rudnó et Divékujfalu a Anny, rod. Döryovej de Podhragy et Kocsócz. Pokrstený ako Alexander Štefan. Študoval na gymnáziu v Nitre, na Emerikáne v Bratislave, filozofiu v Trnave, teológiu v Budíne a v generálnom seminári v Bratislave. 
Kňazskú vysviacku prijal 12. októbra 1783 v Trnave, a začiatkom apríla 1784 bol promovaný za doktora teológie. V novembri 1785 nastúpil za kaplána do Častej. Neskôr pôsobil v Hronskom Beňadiku, v Trnave a v Krušovciach. V roku 1805 sa stal ostrihomským kanonikom. V r.1806 rektorom kňazského seminára v Trnave a profesorom teológie, r. 1808 titulárny biskup, ostrihomský generálny vikár, miestodržiteľský radca. V roku 1816 bol ustanovený za sedmohradského biskupa so sídlom v Alba Iulii. 
V decembri roku 1819 dostal Alexander Rudnay pápežskú bulu o svojom menovaní za ostrihomského arcibiskupa a prímasa. Na žiadosť panovníka v roku 1820 presťahoval svoje sídlo, spolu s kapitulou z Trnavy do Ostrihomu. K tejto udalosti sa viaže poznámka v považanskej krstnej matrike "„Hic natus est modernus Primas. 1820. Solemniter inauguratus Strigonii. Vivat!“". 
V roku 1822 zvolal do Bratislavy celouhorskú synodu, ktorá mala riešiť dôsledky jozefínskej cirkevnej politiky. Jej uznesenia však absolutistická vláda nedovolila vyhlásiť. Realizovali sa uznesenia o vydaní Biblie v národných jazykoch - slovenský preklad Biblie s jeho podporou zrealizoval v rokoch 1829 a 1832 Juraj Palkovič.
Bol členom Panskej tabule, tajomník kráľovskej kancelárie a člen Tajnej rady. Bol stúpencom viedenského dvora a podporoval rozvoj kultúry Slovákov. 
V roku 1826 ho pápež Lev XII. vymenoval za kardinála "In Pectore" a 15. decembra 1828 bolo menovanie zverejnené. Z tej doby pochádza aj jeho výrok "„Slovák som, a keby som bol i na stolci Petrovom, Slovákom zostanem“ („Slavus sum, et si in cathedra Petri forem, Slavus ero“)."
Dielo.
Osvietenský vzdelanec, cirkevný a národný dejateľ, člen a mecenáš Slovenského učeného tovarišstva, založeného r. 1792 Antonom Bernolákom v Trnave, podporovateľ bernolákovcov a slovenského národného hnutia.
Alexander Rudnay bol jedným z tých príslušníkov vysokej cirkevnej hierarchie šľachtického pôvodu, ktorí sa uvedomele hlásili k slovenskej národnej príslušnosti.
V roku 1822 ako arcibiskup, knieža prímas Uhorska začal budovať ostrihomskú katedrálu. Sám na jej stavbu prispel 800 tis. forintami.
V roku 1833 vyšla v Jelinkovej tlačiarni v Trnave kniha „"Kázne príhodné, a iné, to gest 82 Reči duchowních od nebohého Arcibiskupa Ostrihomského w Krušovách nekdi predneseních a wlástnú Rukú spísaních"“. Autor ich písal v období od r. 1778 do r. 1805.
Petříkov (okres České Budějovice)

Petříkov je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Pištín

Pištín je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji. 31. decembra 2007 tu žilo 542 obyvateľov, z toho 274 mužov a 268 žien.
Plav (Česko)

Plav je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Římov (okres České Budějovice)

Římov je obec v okrese České Budějovice, asi južne od Českých Budějovíc v nadmorskej výške . Jej katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov (""). Skladá sa z častí Branišovice, Dolní Stropnice, Dolní Vesce, Horní Vesce, Kladiny a Římov. V obci sa nachádza pútnický kostol Svätého Ducha a železničné múzeum Roubenka, v okolí obce je krížová cesta a vodná nádrž Římov.
Sedlec (okres České Budějovice)

 
Sedlec je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Srubec

 
Srubec je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Střížov (okres České Budějovice)

Střížov je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Svatý Jan nad Malší

Svatý Jan nad Malší je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Ševětín

Ševětín je mestečko v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Vidov

Vidov () je obec v Česku v okrese České Budějovice v Juhočeskom kraji na pravom brehu rieky Malše. K 1. januáru 2013 tu žilo 536 obyvateľov.
Dejiny.
Oblasť Vidova bola obývaná už v dobe predhistorickej, o čom svedčia pozostatky mohylového pohrebiska z ranej doby bronzovej v lokalite "Panský les" juhovýchodne od obce.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1357. V rokoch 1490 až 1611 vlastnili Vidov Rožmberkovci. Do zrušenia poddanstva roku 1848 prináležal Vidov ku třeboňskému panstvu. Od roku 1850 bola dedina najprv súčasťou obce Staré Hodějovice, na sklonku storočia (1887) prešla pod obec Plav. V rokoch 1924 až 1943 bol Vidov samostatnou obcou, potom nakrátko pričlenený k obci Doubravice, znovu samostatný v rokoch 1945 až 1952. Medzi rokmi 1953 až 1990 tvoril Vidov časť obce Roudné, terajšia samostatnosť sa datuje od 24. novembra 1990.
V druhej polovici 20. storočia bola v obci vybudovaná úpravňa vody pre České Budějovice, ktorá začala prevádzku v roku 1966. Po vybudovaní Římovskej priehrady a novej úpravne v blízkom Plav] bola táto úpravňa opustená a v súčasnosti je využitá len z časti a zvyšok chátra.
V obci pôsobí Spolok priateľov Vidova a okolia. Každoročne sa tu usporadúva tradičné „zelnobraní“.
Vitín (okres České Budějovice)

Vitín je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Vlkov (okres České Budějovice)

Vlkov je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Vrábče

Vrábče je obec v okrese České Budějovice. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Vráto

Vráto () je obec v okrese České Budějovice. Leží medzi Českými Budějovicami a Rudolfovom, má 69 domov, 200 obyvateľov a jej katastrálne územie má rozlohu .
Zvíkov (okres České Budějovice)

Zvíkov je obec v okrese České Budějovice. Jej katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Čierna obrazovka smrti

Čierna obrazovka smrti je slangové označenie chybového hlásenia, ktoré operačný systém zobrazí v situácii, kedy došlo k závažnej systémovej chybe, z ktorej nie je schopný sa zotaviť. Je používaný v operačných systémoch:
Červená obrazovka smrti

Červená obrazovka smrti je slangové označenie chybového hlásenia, ktoré zobrazovala prvá beta verzia operačného systému Windows Vista (v tom čase bol označovaný ako Longhorn). Hlásenie systém zobrazil v situácii, kedy došlo k závažnej systémovej chybe, z ktorej nie je schopný sa zotaviť. Chybu v hlásení systém označil ako „really bad errors“ (skutočne zlé chyby), nebolo však jasné, čo to presne znamená.
Taktika motti

Taktika motti (fínsky "mottisota") je špecifická bojová taktika vyvinutá fínskou armádou pre boj v neprehľadnom teréne so zlým stavom komunikácií. Bola úspešne aplikovaná počas bojov s Červenou armádou za Zimnej vojny a v prvej fáze Pokračovacej vojny.
Pôvod mena.
Motti označuje vo fínčine hromadu zrúbaného dreva pripraveného na spracovanie a odvoz. Vo vojenskom žargóne označuje obkľúčené enklávy nepriateľov, ktoré taktika motti prechodne produkuje.
Opis taktiky.
Daná taktika sa ideálne hodí na ťažko priechodný terén, kde neexistencia komunikácií nepripúšťa plné rozvinutie nepriateľa a dostatočné zabezpečenie jeho pozície a krídel. Ráta sa s tým, že nepriateľ sa počas postupu vpred roztiahne pozdĺž komunikácie a že sa jeho postup nakoniec na vhodnom mieste podarí zastaviť. Potom prichádza protiúder, počas ktorého fínska armáda využije svoju vysokú mobilitu v ťažkom teréne. Za ideálny bol považovaný nočný protiúder, kedy jednotky Sissi prenikli pomedzi opevnené defenzívne posty nepriateľa, zlikvidovali hliadky a infiltrovali kľúčové pozície. Nasledoval zdrvujúci útok, ktorého výsledkom bolo rozbitie útvaru nepriateľa do jednotlivých enkláv. Potom nasledovala ich postupná likvidácia.
Historické príklady.
Za učebnicový príklad aplikácie taktiky motti je považované zničenie elitnej 44. divízie Červenej armády v bitke o Suomussalmi a niektoré časti bitiek v roku 1941 pri ofenzíve v Ladožskej a Východnej Karélii a na Karelskej úžine. 
Ďalej bola táto taktika úspešne použitá a dokončená v decembrových a januárových bojoch Zimnej vojny na severnom brehu Ladožského jazera, aj keď tu už nemôžeme hovoriť o učebnicovej ukážke, lebo taktika motti predpokladá zničenie enkláv bezprostredne po ich vytvorení – t. j. počas niekoľkých dní, zatiaľ čo tu sa ich likvidácia pretiahla na týždne, čo bolo spôsobené jednak nedostatkom mužov a ťažkých zbraní na fínskej strane, jednak tým, že rozbitie nepriateľských kolón nebolo ideálne a niektoré enklávy boli príliš veľké. Likvidácia väčšej časti z nich tak bola odložená s cieľom oslabiť ich v mraze a vyhladovať.
Príkladom nie celkom úspešnej, respektive nedokončenej taktiky motti je bitka v sektore Kuhmo, kde sa elitnú 54. divíziu Červené armády podarilo obkľúčiť, ale rozbitie jej útvaru bolo nedostatočné a nepodarilo sa dosiahnuť jej úplné zničenie. Je potrebné dodať, že situácia tu bola komplikovaná sovietskymi posilami, ktoré neumožnili Fínom uvoľniť pre likvidáciu obklúčeného nepriateľa dostatočne silné jednotky.
Pí (grécke písmeno)

Pí (veľké písmeno Π, malé π) je 16. písmeno gréckej abecedy. Na Slovensku sa najčastejšie používa na označenie Ludolfovho čísla.
Vojnová hra

Vojnová hra je jednou z metód plánovania, trénovania a testovania taktiky a stratégie.
Vojnové hry existujú dlhšie ako počítače a používali sa a aj sa používajú úplne profesionálne v armádach.
Matematika.
Oblasť matematiky, ktorá sa používa pri vojnových hrách, sa nazýva teória hier a obsahuje umelú inteligenciu a genetické algoritmy (pod prezývkou mutácia).
História.
Začiatky.
Najstaršie známe vojnové hry poznáme zo starej Číny spred zhruba 3000 rokov.
Prvé známe príklady z Európy sú z doby Starých Rimanov, ale je možné, že aj u starých Egypťanov. 
Prvé vojnové hry sa hrali na veľkom stole s figúrkami, kde sa odskúšavali všetky kombinácie ťahov nepriateľa a vlastných. Napríklad nemecká armáda mala hromadu oddelení, ktoré nerobili nič iné ako hrali tieto hry a vypracovávali dostupné správy a možné postupy (samozrejme prísne tajné), ktoré si pre danú operáciu vyzdvihol ten-ktorý veliteľ.
Moderná doba.
Dnes sa na vojnové hry používajú samozrejme aj počítače. Dokonca už sa dajú hrať (v primitívnej forme) doma a to nielen taktika boja jednotiek ale aj taktika boja jednotlivcov  – napr. americká námorná pechota používa hry typu Doom, Quake a Counter Strike na taktický a koordinačný výcvik – dôvodom je nízka cena takéhoto vybavenia a vysoká tréningová účinnosť.
12 Victoria

12 Victoria je veľká planétka v hlavnom pásme asteroidov.
13 Egeria

13 Egeria je veľká planétka v hlavnom pásme asteroidov.
14 Irene

14 Irene je veľká planétka v hlavnom páse planétok.
15 Eunomia

15 Eunomia je veľká planétka v hlavnom páse planétok.
16 Psyche

16 Psyche je veľká planétka v hlavnom pásme asteroidov. Jej priemer je 253,2 kilometrov. Je to najväčšia planétka typu M. Je pomenovaná podľa gréckej nymfy Psyché. Na jej podrobný prieskum sa pripravuje kozmická sonda Psyche.
Klondike (oblasť)

Klondike je oblasť v teritóriu Yukon v severozápadnej Kanade, východne od hraníc s Aljaškou. Rozprestiera sa okolo rieky Klondike, ktorá sa vlieva do rieky Yukon pri meste Dawson.
Zlatá horúčka.
Klondike je známy hlavne kvôli zlatej horúčke, ktorá začala v roku 1897 a v priebehu dvoch rokov aj skončila. Zlato sa však v oblasti ťažilo a ťaží aj naďalej, väčšinou priemyselným spôsobom, okrem prestávky koncom 60. a začiatkom 70. rokov 20. storočia.
Celibát

Celibát () alebo bezženstvo znamená sexuálnu zdržanlivosť, zrieknutie sa akéhokoľvek druhu sexuálnej aktivity. V rímskokatolíckej cirkvi k tomuto zaväzuje najskôr druhý lateránsky koncil (1139) všetkých držiteľov vyšších svätení (diakon, kňaz a biskup). Výnimku tvoria až od druhého vatikánskeho koncilu diakoni, ktorí môžu byť vysvätení ako ženatí muži zrelého veku. V gréckokatolíckej cirkvi aj iných východných cirkvách môžu byť ženatí muži vysvätení aj na kňazov, biskupi musia byť slobodní. Na niektorých územiach však bol v minulosti celibát kňazov východným katolíckym cirkvám vnútený rímskym apoštolský stolcom.
V protestanských cirkvách je celibát kazateľov nepovinný, odporúčaný je manželský stav.
Nosná raketa

Nosná raketa alebo kozmický nosič je dopravný prostriedok poháňaný raketovými motormi a určený na vynášanie užitočných nákladov (umelých družíc, kozmických sond, kozmických lodí) do kozmického priestoru.
Po technickej stránke predstavuje nosná raketa jednostupňovú alebo viacstupňovú raketu. Väčšinou sú tieto dopravné prostriedky určené na jedno použitie, niektoré časti nosiča sú viacnásobne použiteľné (napr. kozmický raketoplán), prvý stupeň alebo arodynamický kryt. Aby nosná raketa mohla dopraviť užitočný náklad na obežnú dráhu, musí dosiahnúť minimálne prvú kozmickú rýchlosť a určitú minimálnu výšku nad hustými vrstvami atmosféry (v zásade aspoň 120 –  nad povrchom).
Dejiny.
Väčšina prvých nosných rakiet vyvinutých v druhej polovici päťdesiatych rokov 20. storočia bola odvodená od vojenských balistických rakiet, najmä medzikontinentálnych. Výnimkou vtedy bola iba nosná raketa Vanguard, ktorá bola vyvíjaná na vynesenie amerických vedeckých družíc rovnakého mena v rámci Medzinárodného geofyzikálneho roku 1957 – 1958.
Až v šesťdesiatych rokoch boli vyvíjané nosiče, ktoré neboli odvodené od vojenských rakiet (napr. Proton v ZSSR, Diamant vo Francúzsku, Scout v USA). Napriek tomu však boli vyvíjané firmami, ktoré mali skúsenosti so stavbou vojenských balistických rakiet a ich vývoj bol väčšinou financovaný z prostriedkov určených na obranu.
V osemdesiatych rokoch 20. storočia začali prenikať na toto pole aj komerčné organizácie, najmä v súvislosti s rastúcimi požiadavkami na vypúšťanie stacionárnych telekomunikačných družíc.
V súčasnosti disponuje vlastnými nosnými prostriedkami 9 štátov sveta (Spojené kráľovstvo svoj vlastný program po jednom úspešnom štarte ukončila) a jedna nadnárodná organizácia (ESA) a ďalšie krajiny svoje nosné prostriedky vyvíjajú. Prehľad je uvedený v nasledujúcej tabuľke:
Zoznam základných typov nosných rakiet.
V nasledujúcom zozname sú abecedne uvedené všetky typy (rodiny) nosných rakiet, ktoré boli aspoň raz úspešné vo vynesení nákladu na obežnú dráhu. Pri názve rodiny rakiet je uvedená krajina pôvodu a nosnosť na nízku obežnú dráhu Zeme (pri najsilnejšej verzii), prípadne ďalší opis. V rámci uvedených rodín mohli byť vytvorené niekedy až desiatky rôznych modifikácii nosných rakiet, ktoré sa v rámci jednej rodiny môžu veľmi odlišovať, takže nejde o kompletný zoznam všetkých druhov nosných rakiet.
Condoleezza Riceová

Condoleezza Riceová (* 14. november 1954, Birmingham, Alabama, USA), niekedy dôverne nazývaná Condi, je americká politička. Pôsobila vo funkcii ministerky zahraničných vecí () v administratíve George W. Busha v jeho druhom funkčnom období. V predchádzajúcej vláde Georga W. Busha pracovala ako poradkyňa pre národnú bezpečnosť, ministrom zahraničia bol v tej dobe Colin Powell.
Je dcérou nemajetného kňaza a vyrastala na juhu USA v dobe končiacej rasovej segregácie. Študovala na univerzite v Denveri, kde ju učil Josef Korbel, otec Madeleine Albrightovej; práve vďaka nemu sa začala zaoberať medzinárodnými vzťahmi a politikou ZSSR. V roku 1981 tu získala doktorát. Témou jej dizertačnej práce bol vzťah armády a politiky v Česko-Slovensku.
V roku 1984 publikovala štúdiu o vzťahu česko-slovenskej armády a ZSSR.
26. januára 2005 nahradila Colina Powella na poste ministra zahraničných vecí , čím sa stala prvou Afroameričankou (ako žena celkovo druhou osobou čiernej pleti na tomto poste po Powellovi), a druhou ženou (po Madeleine Albrightovej) na uvedenom poste.
Pôvod neobvyklého mena.
Matka Riceovej bola učiteľka hudby – vyučovala hru na klavíri. Pre svoju dcéru vymyslela meno "Condoleezza". Pochádza z talianskeho výrazu "con dolcezza" – (hrať) so sladkosťou.
Donald Rumsfeld

Donald Henry Rumsfeld (* 9. júl 1932, Evanston, Illinois – † 29. jún 2021, Taos, Nové Mexiko) bol minister obrany USA od 20. januára 2001 do 18. decembra 2006. Pôsobil vo vláde prezidenta Georga W. Busha ako v poradí 21. minister obrany a zároveň bol najstaršou osobou zastávajúcou túto pozíciu. Pôsobil aj vo vláde Geralda Forda ako 13. minister obrany v rokoch 1975 až 1977, čím bol zároveň najmladšou osobou na tomto poste.
Od roku 1954 bol ženatý s manželkou Joyce. Mali tri deti a 6 vnúčat.
Paul O’Neill

Paul Henry O'Neill (* 4. december 1935, St. Louis, Missouri, USA† 18. apríl 2020, Pittsburgh, Pensylvánia) bol americký politik, 72. minister financií vo vláde prezidenta Georga W. Busha. Odstúpil v decembri 2002 kvôli nesúhlasu zvyšku vlády s jeho politikou.
Pred svojim vstupom do politiky pôsobil v pittsburskej priemyselnej spoločnosti "Alcoa" a bol riaditeľom RAND Corporation.
Medzikontinentálna balistická raketa

Medzikontinentálna balistická raketa (angl. "intercontinental ballistic missile", skr. ICBM) je strategická balistická raketa schopná dopraviť s vysokou presnosťou na vzdialenosť prevyšujúcu 5 500 km bojovú hlavicu, väčšinou vybavenú atómovou alebo termonukleárnou náložou. Balistická raketa používa balistickú trajektóriu s výrazným stúpanim a prudkým klesaním, vrátane suborbitálnych a čiastočne orbitálnych trajektórii. Bojová hlavica je umiestnená v špeciálnom puzdre nazývanom návratové teleso, ktoré je vybavené tepelnou ochranou, umožňujúcou prekonať vysoké tepelné namáhanie spôsobené aerodynamickým ohrevom počas zostupu atmosférou k cieľu. Súčasné medzikontinentálne balistické rakety môžu niesť viac samostatne navádzaných návratových telies a okrem toho celý rad tzv. klamných hlavíc, väčšinou nafukovacích z pokovenej umelohmotnej fólie, ktoré majú za cieľ zhoršiť systémom protiraketové obrany účinný zásah proti blížiacim sa projektilom.
Súčasné medzikontinentálne balistické rakety používajú väčšinou motory na tuhé pohonné látky, ktoré majú z vojensko-operačného hľadiska celý rad výhod, z ktorých hlavnými sú dlhodobá skladovateľnosť v stave bojovej pohotovosti, vysoká spoľalivosť a relatívne bezpečná obsluha a údržba. Istou nevýhodou je ale o niečo menšia výkonnosť v porovnaní s raketami na kvapalné pohonné látky; pokrok vo vývoji heterogénnych tuhých pohonných látok v posledných desaťročiach však aj tento rozdiel značne znížil.
História.
Vývoj medzikontinentálnych balistických rakiet bol začatý v ZSSR a USA v päťdesiatych rokoch 20. storočia. Prvé úspešné štarty sa uskutočnili v roku 1957 v ZSSR (balistická raketa R-7) a v tom istom roku aj v USA (balistická raketa Atlas A; plný medzikontinentálny dolet bol však dosiahnutý až v roku 1958 s modifikáciou Atlas B). V sedemdesiatych rokoch vyvinula prvú generáciu medzikontinentálnych balistických rakiet tiež ČLR.
Obe superveľmoci, ZSSR a USA, vyvinuli postupne okrem ďalších typov pozemných medzikontinentálnych rakiet tiež rakety podobného doletu, ktorými boli vyzbrojované jadrové ponorky, tzv. námorné ICBM, označované aj "SLBM" (Submarine-launched ballistic missile). Tie poskytovali možnosť prekvapivého útoku z vopred neznámych pozícií pod hladinou oceánov.
Pretože vývoj stále nových prostriedkov na dopravu zbraní hromadného ničenia viedol k špirálovitej eskalácii, boli v rámci dohôd SALT a SALT II, uzatvorených medzi USA a ZSSR, stanovené limity ako na počty nukleárnych náloží, tak ich nosičov. Tieto zmluvy pripúšťali konverziu vybraných typov medzikontinentálnych balistických rakiet na nosné rakety pre potreby kozmonautiky. V roku 1972 bola tiež medzi USA a ZSSR uzatvorená zmluva ABM, obmedzujúca prostriedky protiraketovej obrany. Platila až do roku 2002, keď od nej USA odstúpili.
Synagóga

Synagóga (z gréckeho "synagogé" - zhromaždenie) je objekt určený na konanie židovských náboženských zhromaždení a náboženského vyučovania. Zhromaždenie zahŕňa spev, modlitby, čítanie a výklad Písma. Na rozdiel od kresťanského kostola nejde o vysvätený priestor, preto synagógou môže byť hociktorá budova, ak spĺňa isté požiadavky.
Po hebrejsky sa synagóga nazýva "bejt ha-kneset" / בית הכנסת – miesto zhromaždenia. Synagógy vznikli v židovskej diaspóre ako školy a náboženské strediská (modlitebne). 
Slúžia okrem iného ako pripomienka jeruzalemského chrámu, je orientovaná svätostánkom k Jeruzalemu a niekedy je nazývaná tempel. Delí sa na modlitebný priestor (hlavná svätyňa) a menšie priestory na štúdium, ktoré sa nazývajú "bejt midraš" (Dom výuky). Niektoré synagógy majú bočnú tribúnu pre ženy. V zvláštnej schránke sa uchováva zvitok Tóry, je krytý chrámovou oponou, v jeho blízkosti svieti večné svetlo. Budovu zdobí menora (sedemramenný svietnik). Uprostred synagógy je vyvýšené miesto (almemor) s čitateľským pultom (šulchan) pre predčítanie tóry. Najstaršie doložené synagógy pochádzajú z Egypta, z 3.stor. pred Kr. 
Konzervatívni židia nazývajú synagógu „synagóga“, ostatní používajú skôr „Bejt Kneset“.
V synagógach sa konajú aj podujatia obce, vzdelávanie dospelých, prípadne slúžia aj ako školy hebrejčiny pre školopovinné deti.
Najväčšia synagóga na svete je Emanuelova synagóga v New Yorku. Do roku 2006 bola druhou najväčšou synagógou na svete a zároveň prvou najväčšou v Európe Budapeštianska synagóga. No v roku 2006 bola pri príležitosti 68.výročia Krištáľovej noci postavená a vysvätená ešte väčšia synagóga v Mníchove, ktorej dodnes patrí prvenstvo.
Klondike (rieka)

Klondike je rieka tečúca centrálnou časťou teritória Yukon a vlievajúca sa do rieky Yukon pri meste Dawson.
Klondike pramení v pohorí Ogilvie Mountains. Podľa rieky bola pomenovaná okolitá oblasť a tak isto aj jedna z najväčších svetových zlatých horúčok je známa pod menom zlatá horúčka na Klondike.
Klondike

Klondike môže byť:
Proton

Proton môže byť:
John William Snow

John William Snow (* 2. august 1939, Toledo, Ohio, USA) bol 73. minister financií USA. Pôsobil vo vláde Georga W. Busha od 3. februára 2003 do 28. júna 2006.
John Ashcroft

John David Ashcroft (* 9. máj 1942) bol 79. minister spravodlivosti USA. Pôsobil v prvej administratíve prezidenta Georga W. Busha od roku 2001 do roku 2005.
Alberto R. Gonzales

Alberto R. Gonzales (* 4. august 1955, San Antonio, Texas, USA) bol minister spravodlivosti USA. Bol prvým ministrom hispánskeho pôvodu na tomto poste.