burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zohrávka

Zohrávka v bridži je:
Obvykle sa pod zohrávkou rozumie druhý význam a v článku sa budeme venovať hre hlavného hráča.
Výnos.
Po skončení dražby vynáša hráč po ľavici hlavného hráča. Obranca, ktorý vynáša do prvého zdvihu, by mal kartu vyniesť lícom nadol a spýtať sa partnera, či môže vyniesť. Takto sa má štartovať z dvoch dôvodov: 
Po odsúhlasení štartu, štartujúci otočí vynesenú kartu a partner hlavného hráča vyloží na stôl všetky svoje karty. Týmito kartami a svojimi kartami plne disponuje hlavný hráč, jeho partner prikladá karty stola podľa pokynov hlavného hráča. 
Plán zohrávky.
Po vyložení kariet stola, by si hlavný hráč mal vypracovať plán zohrávky, spočítať, koľko má rýchlych zdvihov, čo musí spraviť, aby získal dostatok zdvihov na splnenie záväzku, prípadne, ak je v beznádejnom záväzku, ako minimalizovať straty. Pokiaľ súperi dražili, musí vziať do úvahy všetky informácie, ktoré mu poskytli. Často je kľúčovou informáciou práve karta výnosu, možno z nej často vyvodiť pomerne presný obraz o liste štartujúceho. Plán zohrávky by mal brať do úvahy aj spôsob hodnotenia turnaja. Ak sa hrá na impy, mal by zvoliť bezpečnú líniu zohrávky, ktorá zaistí splnenie záväzku bez nadzdvihov, ak sa hrá na topy, často by mal zvoliť riskantnú líniu zohrávky, ktorá by mohla priniesť nadzdvihy. Hlavný hráč by mal zhodnotiť, či je v správnom záväzku, odhadnúť, čo sa v danom rozdaní bude diať na ostatných stoloch. Ak zohráva podlimitný celoherný záväzok, aj v topskórovom turnaji môže zvoliť bezpečnú zohrávku, pretože možno predpokladať, že väčšina párov zastala v čiastočnom záväzku.
Techniky, ako získať dodatočné zdvihy:
Softbal na Letných olympijských hrách 2008

Softbal na Letných olympijských hrách 2008 bol softbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2008. Konal sa v Pekingu, v Číne v dňoch od 12.21. augusta 2008, za účasti 8 ženských tímov. Softbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1996 a toto bolo jeho 4. vydanie. Zápasy sa hrali na 2 ihriskách štadióna Fengtai Sports Centre Softball Field s kapacitou 10 000 divákov. Už pred týmto turnajom bolo jasné, že softbal (rovnako aj bejzbal) nebude súčasťou olympijského programu na nasledujúcich olympijských hrách. Hlasovanie predstaviteľov Medzinárodného olympijského výboru dopadlo v neprospech softbalu v pomere (podobne aj pri bejzbale).
Olympijský titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad predchádzajúcim trojnásobným olympijskýcm víťazom z .
Písečný přesyp u Píst

Písečný přesyp u Píst je prírodná pamiatka ev. č. 309, ktorá sa nachádza na východnom okraji Prírodného parku Kersko-Bory v katastrálnom území Písty v okrese Nymburk, kraj Stredočeský. Správa AOPK Praha. Novo vyhlásená Nariadením Stredočeského kraja č. 15/2012, ktorým zároveň bola zrušená pôvodná vyhlasovacia vyhláška MŠVU z roku 1951.
Dôvodom ochrany sú otvorené trávniky kontinentálnych dún, s kyjankou sivou ("Corynephorus canescens") a psinčekom tenučkým ("Agrostis capillaris"), spolu s ohrozenými a obzvlášť chránenými druhmi rastlín a živočíchov viazaných na prostredie viatych pieskov a geologický fenomén viatych pieskov ako taký.
Od roku 2009 je územie vyhlásené tiež územie európskeho významu Natura 2000.
Středolabská tabule

Středolabská tabule je český geomorfologický celok nachádzajúci sa v južnej časti oblasti Stredočeskej tabule. Zaberá časti krajov Stredočeského, Úsťanského, Pardubického, Královéhradeckého, Vysočiny a Prahy.
Poloha a sídla.
Územie celku sa rozkladá zhruba medzi mestami Mělník a Kralupy nad Vltavou na severozápade, Lysá nad Labem na severe, Kopidlno na severovýchode, Chlumec nad Cidlinou na východe, Kutná Hora a Golčův Jeníkov na juhovýchode, Kostelec nad Černými lesy na juhu a Praha na juhozápade. Úplne vnútri sa z väčších miest nachádzajú Neratovice, Brandýs nad Labem-Stará Boleslav, Čelákovice, Český Brod, Nymburk, Poděbrady, Kolín, Čáslav a Milovice.
Charakteristika územia.
Územie má ráz plochej pahorkatiny, tvorenej horninami vrchnej kriedy a miestami ich odkrytého kryštalinického, proterozoického a permského podložia. Predstavuje erózne až štruktúrne denudačný a akumulačný reliéf plošinného, kotlinného a plocho pahorkatinového rázu so zarovnanými povrchmi, uzlami, riečnymi terasami, údolnými nivami
a tvarmi na sprašiach a viatych pieskoch. Rozkladá sa v širokom pruhu pri strednom toku Labe, dolnom toku Vltavy a pri ďalších labských prítokoch (napr. Výrovka, Doubrava, Mrlina, Cidlina).
Geomorfologické členenie.
Celok Středolabská tabule (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3) sa geomorfologicky člení na päť podcelkov: Nymburská kotlina (VIB-3A) v centre a na východe, Čáslavská kotlina (VIB-3B) na juhovýchode, Mělnická kotlina (VIB-3C) na severozápade, Mrlinská tabule (VIB-3D) na severovýchode a Českobrodská tabule (VIB-3E) na juhu a západe. Tabuľa susedí s celkami Dolnooharská tabule na severozápade, Jizerská tabule a Jičínská pahorkatina na severe, Východolabská tabule na východe, Železné hory a Hornosázavská pahorkatina na juhovýchode, Benešovská pahorkatina na juhu a Pražská plošina na juhozápade.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšším bodom celku je vrstevnica (400 m) v Českobrodskej tabuli, pri hranici s Benešovskou pahorkatinou.
Kvarková hviezda

Kvarková hviezda je hypotetický typ hviezdy, ktorá je zložená z kvarkov, ktoré odolávajú tlaku gravitácie.
Keď sa zrúti supernova, zvyčajne z nej vznikne neutrónová hviezda. Toto štádium nemusí byť konečné. Vieme, že keď má neutrónová hviezda príliš veľkú hmotnosť, môže sa ešte ďalej zmršťovať, až z nej vznikne čierna diera. Z meraní observatória Chandra z roku 2002 vyplýva, že v prípade správnych údajov pri objekte RX J185635-3754 (objaveného už v roku 1992) nemôže ísť o neutrónovú hviezdu, ako sa zatiaľ súdilo, ale o nový typ hviezdy, ktorú najlepšie popisuje práve kvarková hviezda. Druhým kandidátom je rádiový zdroj 3C58 v Mliečnej ceste. V roku 2009 čínsky vedec Kwong-Sang Cheng z Hongkonskej univerzity vypracoval štúdiu, v ktorej tvrdí, že pri pozorovaní objektu SN 1987A našiel dôkaz, že môže ísť o kvarkovú hviezdu.
Čáslavská kotlina

Čáslavská kotlina je podcelok v juhovýchodnej časti Středolabskej tabule, ležiaci v okresoch Kolín a Kutná Hora v Stredočeskom kraji, v okrese Chrudim v Pardubickom kraji a v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina.
Poloha a sídla.
Čáslavská kotlina sa rozkladá zhruba medzi mestami Kutná Hora na západe, Golčův Jeníkov na juhu, Třemošnice na juhovýchode, Týnec nad Labem a Kolín na severe . Úplne vnútri kotliny sú mestá Čáslav a Ronov nad Doubravou.
Charakteristika územia.
Je to neotektonická zníženina pri juhozápadnom úpätí Železných hôr, tvorená prevažne turónskymi slieňovcami, piesočnatými slieňovcami a vápnitými prachovcami, menej horninami kutnohorského kryštalinika a moldanubika. Vyznačuje sa plochým dnom klesajúcim k severozápadu, so štruktúrne denudačnými plošinami, geomorfologicky menej výraznými riečnymi terasami, širokými údolnými nivami Doubravy, Klejnárky a priľahlého úseku stredného toku Labe, s pokrývmi viatych pieskov a miestami s exhumovaným predkriedovým kryštalinickým georeliéfom zarovnaných povrchov a uzlov.
Geomorfologické členenie.
Podcelok Čáslavská kotlina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3B) patrí do celku Středolabská tabule. Ďalej sa člení na okrsky Žehušická kotlina (VIB-3B-1) na severe, Ronovská tabule (VIB-3B-2) na juhu a Labsko-klejnárská niva ( VIB-3B-3) na severozápade.
Podľa členenie Balatku a Kalvodu má Čáslavská kotlina len 2 rozsiahlejšie okrsky (Žehušická kotlina a Ronovská kotlina).
Kotlina susedí s ďalšími podcelkami Středolabskej tabule (Nymburská kotlina a Českobrodská tabule na severozápade) a s celkami Východolabská tabule na severe, Železné hory na východe a Hornosázavská pahorkatina na juhu a západe.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Najvyššie vrcholy.
Najvyšším vrcholom Čáslavskej kotliny je U Písku ().
Cyklistika na Letných olympijských hrách 2016 – Časovka – ženy

Časovka žien bola jedna z osemnástich cyklistických disciplín na Letných olympijských hrách 2016. Preteky štartovali a končili 10. augusta na Pontal v Riu de Janeiru.
Favoritky pretekov.
Kristin Armstrongová obhajovala zlatú medailu z Letných olympijských hrách 2012. Ďalšími favoritkami boli majsterky sveta v rokoch po olympijských hrách Ellen van Dijková (2013), Lisa Brennauerová (2014) a Linda Villumsenová (2015).
Volejbal na Panamerických hrách 1955

Volejbal na Panamerických hrách 1955 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1955. Konal sa v Mexiko City, v Mexiku v dňoch od 16.24. marca 1955, za účasti 6 mužských a 4 ženských tímov. Volejbal mal na hrách premiéru, organizoval sa 6 rokov po prvých majstrovstvách sveta a 9 rokov pred prvým volejbalovým turnajom na Letných olympijských hrách. 
V mužskej kategórii získalo titul , ktoré v jedinej hranej skupine vyhralo všetky zápasy. U žien zvíťazilo domáce .
Ženská dvojhra na Australian Open 2015

Do súťaže ženskej dvojhry na melbournskom Australian Open 2015 nastúpilo sto dvadsať osem hráčok. Dvanásť z nich postúpilo z kvalifikácie, z toho dvanásť riadne po výhrach v troch kvalifikačných kolách a Julia Putincevová ako šťastne porazená po odstúpení Jany Čepelovej. Obhajkyňa titulu Číňanka Li Na ukončila 19. septembra 2014 profesionálnu kariéru.
Víťazka do rebríčka WTA získala 2 000 bodov a pripísala si čiastku 3 100 000 austrálskych dolárov, finalistka potom polovičná odmenu.
Zaujímavosti.
Štyri najvyššie nasadené hráčky – Serena Williamsová, Marija Šarapovová, Simona Halepová a Petra Kvitová, vstupovali do grandslamu v pozícii hráčok usilujúcich sa o miesto svetovej jednotky, ktorou sa mohli za určitých podmienok stať.
Najpočetnejšie boli v pavúku zastúpené reprezentantky Spojených štátov so 17 tenistkami, nasledované Českom a Ruskom, ktoré mali v súťaži po 10 hráčok.
Číňanka Čang Šuaj predĺžila šnúru vyradení v prvom kole dvojhry Grand Slam na trinásť, keď ani raz v predchádzajúcej kariére nepostúpila do druhej fázy.
Štvrtá nasadená Petra Kvitová vyhrala, uprostred druhého setu druhého kola, proti Nemke Mone Barthelovej hru na podaní, ktorá trvala 15 minút. Do tretej fázy postúpila po hodine a devätnástich minútach strávených v Hisense Arena pomerom 6–2 a 6–4.
Finále.
Úlohu favoritiek splnili dve najvyššie nasadené hráčky turnaja, ktoré sa stretli vo finále. Americká svetová jednotka Serena Williamsová vo finále zdolala za hodinu a päťdesiat jedna minút druhú hráčku rebríčka Mariju Šarapovovú z Ruska, po dvojsetovom priebehu 6–3 a 7–6. Americká tenistka dosiahla šestnáste vzájomné víťazstvo v rade, keď s Ruskou naposledy prehrala vo finále Wimbledonu 2004. Z toho v trinástich dueloch nestratila žiadny set.
Williamsová vyhrala devätnásty grandslamový titul vo dvojhre, čím sa odpútala od 18 trofejí krajaniek Evertovej a Navrátilovej. Posunula sa tak na druhé miesto otvorenej éry za 22 titulov Steffi Grafovej a na tretej pozícii historických štatistík po boku rovnako úspešnej Willsová Moodyovej. Navyše sa v 33 rokoch stala najstaršou víťazkou Australian Open v open ére (prekonala rok starý rekord 31–ročnej Li Na), na ktorom dobyla vo svojom dvadsiatom treťom grandslamovom finále už šiestu trofej, čo znamenalo navýšenie rekordu v otvorenej ére a stratu jedného titulu na absolútny rekord Margaret Courtovej.
Williamsová prechádzala druhý týždeň grandslamu nachladnutím a predčasne ukončila aj piatkový tréning. Na slávnostnom ceremoniáli jej trofej odovzdala Navrátilová, ktorú prekonala. Šampiónka k titulu uviedla: „"Keď som vyrastala, nebola som najbohatšia. Išla som na kurty s loptičkami, raketou a nádejou. To, že tu budem stáť s 19 titulmi, som si nedokázala ani predstaviť. Je to obrovská česť."“
Majstrovstvá Afriky v tchoukballe 2016

Majstrovstvá Afriky v tchoukballe 2016 boli v poradí 4. majstrovstvá Afriky v tchoukballe mužov, ktoré organizuje Africká tchoukballová konfederácia (CAT). Konali sa v dňoch od 20.21. augusta 2016 v Nairobi, v Keni, za účasti 6 tímov. Nováčikom turnaja bola až štvorica družstiev: Keňa, Rwanda, Tanzánia a Uganda. Ako pozorovateľ sa zúčastnil aj Južný Sudán. Pôvodne sa mal predstaviť aj doterajší jediný víťaz z Toga, no pre finančné problémy sa turnaja nezúčastnil. Účasť pôvodne potvrdila aj Ghana, u ostatných reprezentácií z Burundi, Etiópie, Konga a Zambie sa čakalo na potvrdenie ich účasti. Zápasy sa odohrali v dvoch dejiskách: "Nyayo National Stadium" a "Starehe Boys Centre". Vítazom sa stal Kamerun, ktorý sa v jedinej hranej skupine umiestnil pred Ugandou a Rwandou.
Keňa získala právo organizovať štvrté majstrovstvá Afriky v októbri 2015, kedy bola aj podpísana zmluva o organizácii turnaja medzi Keňskou tchoukballovou federáciou a Medzinárodnou tchoukballovou federáciou.
Účastníci.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FITB k januáru 2016.
Natalis z Ríma

Natalis (, ) bol rímsky politik, olympijský víťaz v tethrippe v roku 129. 
Lucius Minicius Natalis bol syn rímskeho konzula L. Minicia Natalisa. Aj on na rímskej politickej scéne dosiahol hodnosť prétora, potom konzula a nakoniec prokonzula provincie Africa (gr. Líbye). Podľa epigrafického nálezu "IvO 236" (IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na veľkom kamennom podstavci (jeho nezachovanej sochy) objaveného vo východnej stene Palaistry na pôde Olympie sa Natalis stal olympijským víťazom v tethrippe.
Staroveký cestovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu zaznamenal ako kopali jamu pre podstavec jeho sochy. Sám autor o tom uvádza: „"Za mojich čias sa prihodilo ešte niečo iného: akýsi rímsky senátor získal olympijské víťazstvo. Keď potom chcel na pamiatku tohto víťazstva zanechať kovovú sochu s nápisom, dal kopať základy; pretože bol výkop prevádzaný v samej blízkosti Oinomaovho stĺpu, našli tam kopáči úlomky zbraní, úzd a zubadiel. Tieto vykopané veci som sám videl.""
Natalis si olympijské víťazstvo vybojoval pravdepodobne na 227. hrách v roku 129.
Volejbal na Panamerických hrách 1959

Volejbal na Panamerických hrách 1959 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1959. Konal sa v Chicagu, v Spojených štátoch v dňoch od 28. augusta6. septembra 1959, za účasti 9 mužských a 4 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvá Dominikánskej republiky, Haiti, Kanady a Portorika a ženské družstvá Peru a Portorika. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 2. vydanie. Zápasy sa hrali v "Proviso East High School" s kapacitou 2 200 divákov.
V mužskej kategórii obhájilo titul domáce , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred . U žien zvíťazila , keď v jedinej hranej skupine vyhrala všetky zápasy.
Ronovská tabule

Ronovská tabule je geomorfologický okrsok v juhovýchodnej časti Čáslavskej kotliny, ležiaci v okrese Kutná Hora v Stredočeskom kraji, v okrese Chrudim v Pardubickom kraji a v okrese Havlíčkův Brod v kraji Vysočina. Iný používaný názov pre to isté územie je Ronovská kotlina.
Poloha a sídla.
Územie okrsku sa nachádza medzi sídlami Kutná Hora na severozápade, Podhořany u Ronova na severovýchode, Třemošnice na juhovýchode a Golčův Jeníkov na juhu. Úplne vnútri okrsku ležia mestá Čáslav a Ronov nad Doubravou a väčšie obce Vrdy a Žleby.
Charakteristika územia.
Je to kotlina tvorená turónskymi slieňovcami, piesočnatými slieňovcami a vápnitými prachovcami, menej cenomanskými pieskovcami, pri okrajoch svory, pararuly a ortoruly s vložkami amfibolitu.
Zaberá členitejšie erózne denudačné reliéfy okrajovej oblasti tektonickej zníženiny so štruktúrne denudačnými plošinami na kriedových horninách (často so sprašovými pokrývmi), s reliktami staropleistocénnych a mladotreťohorných terás, s exhumovaným predkriedovým zarovnaným povrchom a tesnými eróznymi
údoliami v kryštalinických horninách v povodí stredného toku Klejnárky a Doubravy. Kotlina je zalesnená asi z 5% predovšetkým
na svahoch údolíčiek - prevažne smrekovými porastami s prímesou borovice, miestami duba, lokálne agátiny, aluviálne
jelšové lesíky. Leží tu pozoruhodná slieňovcová roklina Čertův důl, Obora Žleby (143,7ha) a Prírodný park Doubrava. 
Geomorfologické členenie.
Okrsok Ronovská tabule (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3B-2) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Čáslavská kotlina.
Členenie Balatku a Kalvodu neuvádza okrsok Ronovská tabule, ale Ronovská kotlina, a člení ho na podokrsky Vinařická kotlina na východe a Hostovlická kotlina uprostred a na západe.
Ronovská tabule susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule (Žehušická kotlina na severe, Labsko-klejnárská niva a Kolínská tabule na severozápade) a s celkami Železné hory na východe a Hornosázavská pahorkatina na juhu a západe.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšší bod Ronovskej tabule, poťažmo celej Čáslavskej kotliny, je "U Písku" ()
Denudácia (geológia)

Denudácia je v širšom zmysle súbor pochodov, ktoré vedú k znižovaniu (zarovnávaniu) zemského povrchu a zmenšovaniu tak nadmorskej výšky a výškových rozdielov v teréne. V užšom zmysle môže byť termín chápaný ako obnaženie podložných hornín a ich vystavenie zvetrávaniu.
Tento súbor pochodov je zložený z odnášania rozrušených hornín ako dôsledok pôsobenia vetra, mrazu, vody a ďalšími eróznymi vplyvmi. Inými slovami je to súbor pochodov, ktoré obnažujú podložné pevné horniny. Denudácia v sebe tak obsahuje tieto tri termíny: zvetrávanie, eróziu a gravitačné presuny hmôt (v podstate svahové pohyby) - odnos. Termín denudácia je často nesprávne zamieňaný s termínom erózia, resp. týmto termínom nahrádzaný.
Denudáciu delíme na:
Denudácia je odborný termín z exogénnej geológie, s ktorým sa ale môžeme stretnúť aj v medicíne.
Cyklistika na Letných olympijských hrách 2016 – Preteky s hromadným štartom – ženy

Preteky s hromadným štartom žien bola jedna z osemnástich cyklistických disciplín na Letných olympijských hrách 2016. Preteky štartovali a končili 7. augusta na Forte de Copacabana.
Žehušická kotlina

Žehušická kotlina je geomorfologický okrsok v severozápadnej časti Čáslavskej kotliny, ležiaci v okresoch Kolín a Kutná Hora v Stredočeskom kraji a v okrese Chrudim v Pardubickom kraji.
Poloha a sídla.
Územie okrsku sa nachádza medzi sídlami Kolín na severozápade, Záboří nad Labem na severe, Podhořany u Ronova na juhovýchode, Žleby na juhu a Čáslav na juhozápade. Úplne vnútri okrsku ležia väčšie obce Církvice, Chotusice a Žehušice.
Charakteristika územia.
Je to akumulačná, menej erózna denudačná rovina až plochá pahorkatina v nižšie položenom území tektonickej zníženiny pri dolnej Dúbrave a Klejnárke, vzniknutá neotektonickým poklesom. Územie je zložené zo slieňovcov a vápnitých prachovcov jizerského a bělohorského súvrstvia vrchnej kriedy pri železnohorskom zlome. Sú tu nízke stredopleistocénne (riské) a mladopleistocenne (würmské) terasy, pokryvy a náveje viatych pieskov, sprašových pokryvov a širokej údolnej nivy, vzácnejšie kryopedimenty na odkrytom kriedovom podloží a ojedinele vypreparované ortorulové a amfibolitové uzly s príbojovými usadeninami kriedového mora. Kotlina je zalesnená asi z 10%, prevažne len na severe na pieskoch - hlavne borovicové porasty, miestami so smrekom a dubom, lužné lesíky.
Okrsok obsahuje chránené územia: PP Žehušická obora, PP Skalka u Žehušic, PP Starkočský lom a PP Kamajka a PP Zbyslavská mozaika.
Geomorfologické členenie.
Okrsok Žehušická kotlina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3B-1) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Čáslavská kotlina.
Balatka a Kalvoda definujú Žehušickú kotlinu ako územne rozsiahlejšiu (zaberá aj územie Demkovej Labsko-klejnárskej nivy), a členia ju na 3 podokrsky: Starokolínská rovina na severe, Mikulášská kotlina uprostred a Církvická kotlina na juhu.
Demkova kotlina susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule (Labsko-klejnárská niva na severozápade, Ronovská tabule na juhu, Kolínská tabule na západe) a s celkom Železné hory na východe .
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšším bodom okrsku je okrajová vrstevnica (280 m) pri hranici so Železnými horami.
Zópyros zo Syrakúz

Zópyros ("Zópyros") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 220 pred Kr.
Zópyros zo Syrakúz bol na 140. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Zópyros dal 140. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali.
Olympijské víťazstvo Zópyra zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Denudácia

Denudácia môže byť:
U Písku (Středolabská tabule)

U Písku () je vrch v okrese Kutná Hora Stredočeského kraja. Leží asi 1,5 km juhozápadne od obce Okřesaneč, na jej katastrálnom území. Je to najvyšší bod Čáslavskej tabule.
Popis.
Je to štruktúrne denudovaná plošina tvorená cenomanskými pieskovcami na rozvodí medzi Čáslavkou a Doubravkou. Miestami sa zachovali denudačné zvyšky riečnych štrkov a pieskov, tvoriacich výplne kryoturbačných štruktúr (opustené pieskovne). Na svahoch vychádzajú ruly kutnohorského kryštalinika, na severovýchode kryté sprašovými hlinami. Vrch je využitý ako pole. Vedie cezeň štátna cesta I/38 a je odtiaľ výhľad.
Geomorfologické zaradenie.
Vrch patrí do celku Středolabská tabule, podcelku Čáslavská kotlina, okrsku Ronovská tabule a podokrsku Hostovlická kotlina.
Kryoturbácia

Kryoturbácia je proces v pôdnom profile, počas ktorého dochádza vplyvom pôsobenia teploty pod bodom mrazu k priestorovým zmenám v pôde, ktoré majú za následok jej rozvíreniu. Pôdna vlhkosť či obsiahnutá voda sa vplyvom mrznutia začne rozťahovať a tým vytvárať tlak pôsobiaci na horniny vo svojom okolí. Tie na tento tlak reagujú preskupovaním a pohybom, čím dochádza k víreniu a vzniku typických horninových štruktúr.
Pôdny profil

Pôdny profil je vertikálny prierez pôdou od povrchu až po nezvetraný horninový podklad, tvoria ho typické vrstvy, ktoré nazývame pôdne horizonty. Skúmanie pôdneho profilu sa vykonáva výkopom sondy. Z pôdneho profilu sa dajú vyčítať pôdne horizonty, kategória pôdy a čiastočne aj chemizmus pôdy.
Golden Foot

Golden Foot () je medzinárodné futbalové ocenenie udeľované hráčom, ktorí vynikajú svojimi výkonmi (či už individuálnymi alebo tímovými), svojou osobnosťou a vystupovaním. Udeľuje sa každoročne od roku 2003 v septembri alebo októbri. Cenu môžu získať len aktívni hráči nad 28 rokov a len raz v kariére.
Každý rok vyberie medzinárodný výbor novinárov 10 hráčov na základe ich futbalových, ale aj osobných úspechov. Následne, skrze sociálne siete alebo oficiálnu webovú stránku, vyberú fanúšikovia z celého sveta svojho favorita. Víťaz získa možnosť otlačiť svoje chodidlá na "Promenáde šampiónov" v Monte Carle a ručne tvarovanú trofej zo zlata v tvare stopy spolu so zlatou hviezdou vyrobenou z 0,58 karátových diamantov.
Od roku 2009 sa spolu s predávaním ceny koná aukcia, ktorej výťažky putujú do nadácie "the Fight AIDS Monaco" na podporu ľudí, ktorí žijú s vírusom HIV.
Volejbal na Panamerických hrách 1963

Volejbal na Panamerických hrách 1963 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1963. Konal sa v São Paulo, v Brazílii v dňoch od 21. apríla3. mája 1963, za účasti 8 mužských a 3 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvá Argentíny a Čile. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 3. vydanie. Zápasy sa hrali v "Ginásio Palestra Itália" s kapacitou 1 500 divákov.
V mužskej kategórii získala titul domáca , ktorá sa vo finálovej skupine umiestnila pred . U žien zvíťazila rovnako , keď v jedinej hranej skupine vyhrala všetky zápasy.
Yohann Diniz

Yohann Diniz (* 1. január 1978, Épernay, Francúzsko) je francúzsky atlét - chodec.
Trojnásobný majster Európy v chôdzi na 50 km v roku 2006 v Göteborgu, v roku 2010 v Barcelone a 2014 v Zürichu.
Medzi jeho úspechy patrí aj strieborná medaila zo svetového šampionátu 2007 v japonskej Osake, kde bol rýchlejším chodcom len Austrálčan Nathan Deakes, ktorý päťdesiatkilometrovou trasu zvládol v čase 3.43: 53. Diniz bol o 29 sekúnd pomalší. 
V roku 2008 reprezentoval na letných olympijských hrách v Pekingu, kde však preteky nedokončil. Na Majstrovstvá sveta v atletike 2009 v Berlíne skončil na dvanástom mieste.
Peter Mečiar

Peter Mečiar môže byť:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bajerovce

Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Bajerovce v okrese Sabinov.
KNVB Cup

KNVB Cup (, ) je holandská futbalová vyraďovacia súťaž organizovaná Holandskou kráľovskou futbalovou asociáciou (KNVB) od roku 1898. 
Založená bola po vzore anglického FA Cupu. Mimo Holandska je známa pod menom "Holandský pohár". Turnaja sa zúčastňujú kluby z troch najvyšších holandských futbalových líg (Eredivisie, Eerste Divisie a Topklasse) spolu s 24 semifinalistami (náhradníkmi) z regionálnych amatérskych pohárových turnajov. Finále sa už tradične od roku 1988 koná na štadióne De Kuip. Víťaz pohára a víťaz Eredivisie sa stretávajú v predsezónnom zápase o holandský superpohár – Johan Cruijff Schaal.
Let US Airways 1549

Let US Airways 1549 (AWE1549) bol každodenný komerčný let lietadla typu Airbus A320-214 na trase "LaGuardia Airport" (New York) – Charlotte – Seattle, ktorý 15. januára 2009 asi šesť minút po štarte núdzovo pristál v rieke Hudson.
Posádka.
Posádku lietadla tvorili piloti, kapitán Chesley B. "Sully" Sullenberger a prvý dôstojník Jeffrey Skiles. Na palube bolo 155 osôb vrátane posádky. Lietadlu zlyhali oba motory po niekoľkonásobnej zrážke s vtákmi. Niekoľko osôb utrpelo zranenia, ale len dve vyžadovali hospitalizáciu na noc. Incident je známy ako "Zázrak na Hudsone". Kapitán Sullenberger s posádkou boli oslavovaní ako hrdinovia.
Priebeh letu.
Airbus A320 so 150 pasažiermi a piatimi členmi posádky vzlietol z dráhy 04 z letiska La Guardia v 15:25:34. Minútu a pol po štarte, v čase 15:27:11 sa lietadlo dostalo do kŕdľa kanadských husí a v dôsledku nasatia zostatkov z tiel vtákov značne poklesol ťah v oboch motoroch. Otáčky N1 prvého motora klesli z 82 % na 36 %, pri druhom motore až na 16 %, naopak teplota výstupných plynov motorov sa začala blížiť k hornej hraničnej hodnote. 
Kapitán Chesley Sullenberger zapol pomocnú energetickú jednotku APU, prevzal riadenie lietadla a požiadal prvého dôstojníka, aby našiel v príručke (QRH – quick reference handbook) postup pre tento prípad. Ten trochu nešťastne uplatnil postup na výpadok oboch motorov a vykonal ich reštart. Motor č. 2 sa mu ale nepodarilo nahodiť vôbec, zatiaľ čo motor č. 1 sa síce rozbehol, ale otáčky už nedosiahli predchádzajúce hodnoty. Nie je však jasné, ako veľmi to ovplyvnilo priebeh ďalších udalostí.
Medzitým kapitán ohlásil stav núdze a vykonal ľavú zákrutu. Po strate výšky, brániacej bezpečnému návratu na letisko LaGuardia aj pristátiu na bližšom letisku Teterboro, sa rozhodol pre núdzové pristátie na rieke Hudson, ktoré v rýchlosti okolo 230 km/h (125 KIAS) v čase 15:30:44 (20:30:44 UTC) vykonal úspešne.
Ide o extrémne nebezpečný a náročný manéver vzhľadom na to, že A320 má motory umiestnené v gondolách pod krídlami a pri dosadnutí na hladinu je veľmi dôležité, aby obe strany narazili na hladinu súčasne a pod správnym uhlom. Situáciu pilota trochu uľahčila pokojná hladina rieky, priaznivé meteorologické podmienky a snáď aj to, že toto lietadlo je vybavené pomerne prepracovaným systémom riadenia, takže pilot mohol časť práce prenechať palubným počítačom a sústrediť sa len na základné parametre pristátia. Aj tak ide o úplne ojedinelý úspech, keď pri pristátí lietadla podobnej konštrukcie na vodnú hladinu nedošlo k stratám na ľudských životoch. 
V populárnej kultúre.
Havária so šťastným koncom sa stala námetom jednej časti dokumentárnej série "Letecké katastrofy". 
V jeseni roku 2016 sa toto úspešné núdzové pristátie stalo aj námetom filmu "Sully" (anglický názov, český názov filmu je "Sully: Zázrak na řece Hudson").
Séria Samsung Galaxy Note

Samsung Galaxy Note je séria smartfónov, ktoré bežia na operačnom systéme Android. Jedna sa o high-end smartfóny a tablety vyvinuté spoločnosťou Samsung Electronics. Séria je známa tým, že obsahuje digitálne pero a softvérové funkcie pre stylus. Tieto zariadenia sú známe aj tým že, majú veľké displeje.
Galaxy Note smartfóny boli považované za prvé komerčne úspešné príklady „phabletu“triedy smartfónov s veľkými obrazovkami, ktoré sú určené na spojenie kombinácie tabletu s telefónom. Samsung predal od septembra 2011 do októbra 2013 viac ako 50 miliónov zariadení Galaxy Note.
Volejbal na Panamerických hrách 1967

Volejbal na Panamerických hrách 1967 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1967. Konal sa vo Winnipegu, v Kanade v dňoch od 24. júla3. augusta 1967, za účasti 9 mužských a 6 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvo Bahám a ženské družstvá Kanady a Kuby. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 4. vydanie. Zápasy sa hrali v bývalej aréne hokejového klubu Winnipeg JetsWinnipeg Arena s kapacitou 9 500 divákov, ktorá bola demontovaná v roku 2006.
V mužskej kategórii získalo svoj tretí titul , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred obhajcom prvenstva z . U žien zvíťazilo rovnako , keď v jedinej hranej skupine vyhralo všetky zápasy.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na Letné olympijské hry 1968, ktoré hostilo Mexiko City. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá v mužskej kategórii.
Ženská dvojhra na Australian Open 2014

Dvojnásobnou obhajkyňou titulu súťaže ženskej dvojhry bola bieloruská tenistka a druhá hráčka sveta Viktória Azarenková, ktorá sa usilovala o tretiu trofej v rade. Tým sa mohla stať šiestou ženou v otvorenej ére svetového tenisu, a prvou od zisku troch trofejí Martiny Hingisovej z rokov 1997–1999, ktorá vyhrala turnaj trikrát za sebou. Tieto plány jej však prekazila piata nasadená Agnieszka Radwańská, ktorá ju vo štvrťfinále vyradila. Víťazka do rebríčka získala 2 000 bodov a pripísala si čiastku 2 650 000 austrálskych dolárov.
Svetová jednotka Serena Williamsová výhrou v treťom kole nad Danielou Hantuchovou prekonala rekord Margaret Courtovej v počte šesťdesiatich víťazných zápasov na Australian Open. Eugenie Bouchardová sa stala prvou Kanaďankou od roku 1992, ktorá postúpila do štvrťfinále Grand Slamu. Naposledy pred ňou si túto fázu súťaže zahrala Patricia Hy-Boulaisová na US Open 1992. Následne si poradila s Anou Ivanovičovou a po Carling Bassettovej-Seguosovej sa stala druhou kanadskou teniskou v otvorenej ére tenisu, ktorá prešla do semifinále grandslamu.
Rumunka Simona Halepová sa po výhre nad Jelenou Jankovićovou prvýkrát v kariére prebojovala do štvrťfinále Grand Slamu. V ňom však uhrala len tri gemy proti Dominike Cibulkovej.
Dominika Cibulková sa stala prvou slovenskou tenistkou v histórii, ktorá postúpila do finále dvojhry grandslamového turnaja, aj prvým Slovákom od vzniku samostatného štátu v roku 1993.
Víťazkou sa stala štvrtá nasadená čínska tenistka Li Na, ktorá vo finále zdolala Slovenku Dominiku Cibulkovú po dvojsetovom priebehu 7–6 a 6–0. Li Na tak vo finále Australian Open uspela až na tretí pokus a získala svoj druhý grandslamový titul. Vo veku 31 rokov a 11 mesiacov sa stala najstaršou šampiónkou počas otvorenej éry melbournského grandslamu. Bodový zisk ju vrátil späť na 3. priečku rebríčka s minimálnou stratou 11 bodov na Azarenkovú. Cibulková napodobnila krajana Miloša Mečířa, ktorý v československom finále Australian Open 1989 podľahol Ivanovi Lendlovi.
Mělnická kotlina

Mělnická kotlina je geomorfologický podcelok v severozápadnej časti Středolabskej tabule ležiaci v okresoch Mělník, Nymburk, Mladá Boleslav a Praha-východ Stredočeského kraja a v okrese Litoměřice Úsťanského kraja. 
Poloha a sídla.
Územie podcelku sa rozkladá zhruba medzi mestami Kralupy nad Vltavou na západe, Liběchov na severe, Lysá nad Labem na východe a Český Brod na juhovýchode. Ďalej do podcelku zasahujú, alebo úplne vo vnútri ležia mesta Mělník, Neratovice, Brandýs nad Labem-Stará Boleslav a Čelákovice.
Charakteristika územia.
Je to plochá erózne denudačná zníženina pri dolnom toku Vltavy a priľahlom úseku stredného Labe (nad ústie Jizery). Je tvorená prevažne turónskymi vápnitými ílovcami, slieňovcami a prachovcami, väčšinou zakrytými štvrtohornými riečnymi sedimentami. Vyznačuje sa prevažne akumulačným reliéfom stredopleistocénnych a mladopleistocennych riečnych terás a údolných nív. Leží tu kráľovské mesto Mělník s nápadnou kostolnou vežou. Sú tu rozsiahle pieskovne (opustené, zavážané rôznym odpadom popr. využívané pre rekreáciu a i.).
Geomorfologické členenie.
Podcelok Mělnická kotlina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3C) patrí do celku Středolabská tabule. Ďalej sa člení na okrsky Lužecká rovina (VIB-3C-1) na severozápade, Staroboleslavská rovina (VIB-3C-2) v centre a na východe, Všetatská pahorkatina (VIB-3C-3) na severe, Labsko-vltavská niva (VIB-3C-4) pretínajúca jednotku, Vojkovická rovina (VIB-3C-5) na západe, Kostelecká rovina (VIB-3C-6) na juhu a Čelákovická pahorkatina (VIB-3C-7) na juhovýchode.
Podľa členenia Balatku a Kalvodu má Mělnická kotlina len 3 okrsky, ktoré sú územne rozsiahlejšie (Lužecká kotlina, Staroboleslavská kotlina, Všetatská pahorkatina).
Kotlina susedí s ďalšími podcelkami Středolabskej tabule (Nymburská kotlina na východe a Českobrodská tabule na juhu) a s celkami Jizerská tabule na severe a Dolnooharská tabule na západe.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Najvyššie vrcholy.
Najvyšším vrcholom Mělnickej kotliny je Dřínov ()
Lužecká rovina

Lužecká rovina je geomorfologický okrsok v severozápadnej časti Mělnickej kotliny, ležiaci v okresoch Mělník Stredočeského kraja a Litoměřice Úsťanského kraja.
Poloha a sídla.
Územie okrsku sa nachádza medzi obcami Dolní Beřkovice (na severovýchode), Kostomlaty pod Řípem (na severozápade), Vraňany (na juhozápade), Lužec nad Vltavou (na juhu) a Hořín (na juhovýchode), väčšinovo do okrsku zasahujú. Okolo celej východnej hranice okrsku leží okresné mesto Mělník. Úplne vnútri okrsku ležia obce Cítov, Hořín a Býkev.
Charakteristika územia.
Je to fluviálna a fluviálne-eolická (riečna a naviata) rovina na ľavom brehu dolnej Vltavy a priľahlého úseku Labe, vytvorená eróznou a akumulačnou činnosťou oboch riek v stredoturónskych vápnitých ílovcoch a slieňovcoch jizerského súvrstvia vrchnej kriedy. Okrsok tvorí akumulačný povrch nižších stredopleistocénnych terás (z Risu 1 a 2), väčšinou so sprašovým pokryvom. Terasa Riss 1 vypĺňa niekdajšiu údolnú zákrutu pri Citove, na povrchu prevládajú mladorisské úrovne. Početné sú tu opustené korytá, miestami zaplnené vodou (tzv. "poříční oka"), rozsiahle pieskovne (v sev.časti zatopené pieskovne s možnosťou kúpania), sčasti zaplavené vodou a zaplňované antropogénnym odpadom. Rovina je zalesnená z 2% malými porastami borovíc, duba a náletmi agátu. Sú tu rozsiahle polia. Na juhu je Vraňansko-Hořínsky plavebný kanál.
Geomorfologické členenie.
Okrsok Lužecká rovina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3C-1) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Mělnická kotlina. 
Členenie Balatku a Kalvodu neuvádza okrsok Lužecká rovina, ale Lužecká kotlina, ktorý je územne rozsiahlejší a člení sa na podokrsky Vraňanská kotlina, Cítovská terasa a Dřínovská rovina.
Demkova Lužecká rovina susedí na východe a juhu s ďalším okrskom Středolabskej tabule, Labsko-vltavskou nivou, na severe a západe s celkom Dolnooharská tabule.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Hérodotos z Klazomenai

Hérodotos () bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 292 pred Kr.
Hérodotos z iónskeho mesta Klazomenai bol na 120. olympijských hrách v roku 292 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. V Olympii túto disciplínu zaradili do programu hier v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy.
Staroveký cestovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí navštívil Olympiu, zaznamenal, že v olympijskej Altide videl sochu olympionika Hérodota. Sám autor o tom uvádza: „"Sochy klazomenského Hérodota a Filina, syna Hégepolida z Kosu, venovali mestá; Klazomenčania preto, že Hérodotos bol ako víťaz prehlásený prvý z Klazomenčanov - zvíťazil v stadiu medzi chlapcami - Filina sem obyvatelia Kosu venovali pre jeho slávu; v Olympii totiž získal päť víťazstiev v behu...""
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Fričkovce

Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Fričkovce v okrese Bardejov.
Volejbal na Panamerických hrách 1971

Volejbal na Panamerických hrách 1971 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1971. Konal sa v Cali, v Kolumbii v dňoch od 31. júla12. augusta 1971, za účasti rekordných 12 mužských a 9 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvo Kolumbie a ženské družstvá Bahám, Haiti a Kolumbie. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 5. vydanie. Zápasy sa hrali v aréne Coliseo Evangelista Mora s kapacitou 3 300 divákov.
V mužskej kategórii získala titul , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnila pred obhajcom prvenstva z . U žien zvíťazila rovnako , keď v jedinej hranej skupine vyhrala všetky zápasy.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na Letné olympijské hry 1972, ktoré hostil Mníchov. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo v ženskej kategórii.
Chrbát (geomorfológia)

Chrbát je morfografický termín. Jedná sa o pretiahnutú vyvýšeninu s výraznými okrajovými svahmi a plochou alebo zaoblenou vrcholovou časťou.
Zdroj.
nope
Tím roka UEFA

Tím roka UEFA () je cena udeľovaná organizáciou UEFA pre najlepších futbalistov za uplynulý rok skrze anketu na ich oficiálnej stránke . Cena sa začala udeľovať v roku 2001, aby umožnila používateľom a návštevníkom stránky vybrať si svoju jedenástku roka a trénera roka vzhľadom na ich výkony v európskom klubovom futbale a medzinárodných súťažiach.
Výber hráčov.
Do roku 2011 zostavovali 60-člennú nomináciu hráčov a trénerov redaktori stránky. Používatelia museli zvoliť trénera, jedného brankára, štyroch obrancov, štyroch záložníkov a dvoch útočníkov a vybrať spomedzi hráčov svojho kapitána.
Zmena vo formáte výberu hráčov nastala v roku 2012, kedy používatelia dostali možnosť najprv si vybrať formáciu (4–4–2, 3–5–2, 3–4–3, 4–3–3 alebo 5–3–2) a až tak vybrať príslušný počet hráčov na každú pozíciu. Hlasujúci majú na výber spomedzi 4 brankárov, 12 obrancov, 12 záložníkov a 12 útočníkov. Hlasovanie pre najlepšieho trénera roka bolo zrušené.
Po skončení hlasovania sú hlasy spočítané a výsledok zobrazený na stránke UEFA.
Tím roka 2018.
Zdroj: 
Tím roka 2019.
Zdroj: 
Tím roka 2020.
Zdroj:
Českobrodská tabule

Českobrodská tabule je podcelok v južnej a juhozápadnej časti Středolabskej tabule, ležiaci v okresoch Mělník, Nymburk, Kolín, Kutná Hora a Praha-východ v Stredočeskom kraji a na území hlavného mesta Prahy.
Poloha a sídla.
Územie podcelku, pretiahnutého v smere SZ-JV, sa rozkladá zhruba medzi mestami Praha a Kralupy nad Vltavou na západe a Kolín a Kutná hora na východe. Úplne vnútri podcelku ležia mestá Český Brod a Kouřim.
Charakteristika územia.
Podcelok tvorí plochú pahorkatinu zloženú z kriedových pieskovcov a slieňovcov, permských sedimentov, hornín
proterozoika a podriadene kutnohorského kryštalinika. Predstavuje štruktúrne denudačný a akumulačný reliéf v okrajovej oblasti Českej tabule, skláňajúci sa mierne od juhu k severu a charakterizovaný rozsiahlymi štruktúrne denudačnými plošinami, štruktúrnymi chrbátmi a skalnatými vyvýšeninami "(inselbergy)", svahovými údoliami menších ľavých prítokov Labe, riečnymi terasami a tvarmi na sprašových pokryvoch.
Geomorfologické členenie.
Podcelok Českobrodská tabule (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3E) patrí do celku Středolabská tabule. Ďalej sa člení na päť okrskov: Kojetická pahorkatina (VIB-3E-1) na severozápade, Čakovická tabule (VIB-3E-2) a Bylanská pahorkatina (VIB- 3E-3) v strede, Kouřimská tabule (VIB-3E-4) v strede a na juhovýchode a Kolínská tabule (VIB-3E-5) na juhovýchode.
Tabuľa susedí s ďalšími podcelkami Středolabskej tabule (Mělnická kotlina a Nymburská kotlina na severe, Čáslavská kotlina na juhovýchode) a s celkami Hornosázavská pahorkatina na juhovýchode, Benešovská pahorkatina na juhu a Pražská plošina na juhozápade.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabské tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšším významným vrcholom Českobrodská tabule sú "Dílce" ().
Najvyšším bodom podcelku je vrstevnica (400 m) pri hranici s Benešovskou pahorkatinou.
Svetová jedenástka FIFA FIFPro

Svetová jedenástka FIFA FIFPro () je medzinárodná futbalová cena udeľovaná organizáciou FIFPro pre najlepších hráčov sveta za uplynulý rok. Cena sa udeľuje počas odovzdávania ceny Zlatá lopta FIFA.
Výber hráčov.
Každý rok, od 2005, poverila FIFPro profesionálnych futbalistov, aby zostavili najlepší tím roka nazvaný "Svetová jedenástka FIFpro". Každý z nich mal vybrať jedného brankára, štyroch obrancov, troch záložníkov a troch útočníkov.
V roku 2009 sa FIFPro zlúčila s FIFA. Zatiaľ čo formát výberu ostal rovnaký, názov sa zmenil na "Svetová jedenástka FIFA FIFPro". Táto cena sa tak stala jedinou futbalovou cenou, ktorej výber mali na starosti sami futbalisti. Každoročne je v septembri rozoslaných približne 50 000 hlasovacích lístkov profesionálnym futbalovým asociáciám, ktoré sú členmi FIFPro alebo kandidátmi na vstup. Tie majú na starosti odovzdanie lístkov jednotlivým profesionálnym futbalistom v krajine. V októbri sa lístky pozbierajú a odošlú do sídla FIFPro. Koncom novembra sa zostaví užší zoznam pozostávajúci z 55 futbalistov – 5 brankárov, 20 obrancov, 15 záložníkov a 15 útočníkov.
V januári sa lístky spočítajú a víťazi sú vyhlásení počas udeľovania ceny Zlatá lopta vo švajčiarskom Zürichu.
Od 2005 do 2008 poverovala FIFPro futbalistov vybrať aj "Hráča roka FIFPro". V 2009 sa cena zlúčila s cenou "Svetový hráč roka FIFA" a v 2010 sa spolu s cenou Ballon d'Or, udeľovanou francúzskym magazínom France Football, spojili do ceny Zlatá lopta FIFA.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľký Ďur

Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Veľký Ďur v okrese Levice.
Zoznam kultúrnych pamiatok v Sládkovičove

Zoznam kultúrnych pamiatok v meste Sládkovičovo v okrese Galanta.
Volejbal na Panamerických hrách 1975

Volejbal na Panamerických hrách 1975 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1975. Konal sa v Mexiko City, v Mexiku v dňoch od 13.25. októbra 1975, za účasti 8 mužských a 7 ženských tímov. Nováčikmi turnaja bolo iba mužské družstvo Salvádora. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 6. vydanie. Zápasy sa hrali v aréne Gimnasio Olímpico Juan de la Barrera s kapacitou 5 242 divákov, ktorá bola postavená pri príležitosti Letných olympijských hier 1968 konaných v Mexiko City.
V mužskej kategórii obhájila titul , ktoré sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred . U žien rovnako obhájila titul , keď v jedinej hranej skupine vyhrala všetky zápasy.
Čakovická tabule

Čakovická tabule je geomorfologický okrsok v strednej časti Českobrodskej tabule, ležiaci v okresoch Nymburk, Kolín, Praha-východ v Stredočeskom kraji a na území hlavného mesta Prahy.
Poloha a sídla.
Územie okrsku leží zhruba medzi sídlami Bořanovice (na severozápade), Přezletice a Brandýs nad Labem (na severe), Kounice (na východe), Újezd nad Lesy (na juhu) a pražskou časťou Vysočany (na juhozápade). Úplne vnútri okrsku ležia väčšie obce Zeleneč, Šestajovice, Líbeznice a viac mestských častí Prahy, napr. Čakovice, podľa ktorých je okrsok pomenovaný.
Charakteristika územia.
Je to plochá pahorkatina tvorená cenomanskými pieskovcami a spodnoturónskymi piesočnatými spongilitmi, ílovcami a slieňovcami, predstavuje k severovýchodu naklonený povrch rozsiahlych pliocénnych a staropleistocénnych štruktúrne denudačných plošín, rozbrázdených na SV spravidla asymetrickými údoliami svahových potokov, ľavých prítokov Labe. Miestami sa uplatňuje akumulačný povrch na sprašových pokryvoch a závejoch.
Pahorkatina je zalesnená z 5% len v západnej časti borovicovými porastami a dúbravami, inde sú agátiny.
Okrsok zahŕňa chránené územia: Bažantnice v Satalicích, Vinořský park, Chvalský lom, Cihelna v Bažantnici, U skal, Letiště Letňany, Prírodný park Klánovice-Čihadla, čiastočne sem zasahuje Klánovický les. Do juhozápadnej časti zasahuje zástavba Prahy. 
Geomorfologické členenie.
Okrsok Čakovická tabule (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3E-2) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Českobrodská tabule. 
Podľa členenia Balatku a Kalvodu sa okrsok ďalej už nečlení. V tomto členení je Čakovická tabule definovaná ako územne rozsiahlejšia.
Tabuľa susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule (Kojetická pahorkatina a Labsko-vltavská niva na severe, Čelákovická pahorkatina na východe, Bylanská pahorkatina na juhovýchode) a s celkom Pražská plošina na západe a juhu.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšším bodom okrsku je vrstevnica (293 m).
Kojetická pahorkatina

Kojetická pahorkatina je geomorfologický okrsok na severozápade Českobrodskej tabule, ležiaci v okresoch Mělník a Praha-východ v Stredočeskom kraji a na území hlavného mesta Prahy.
Poloha a sídla.
Územie okrsku leží zhruba medzi sídlami Kralupy nad Vltavou (na západe), Neratovice (na severe), Mratín (na severovýchode), Brandýs nad Labem (na východe ), Čakovice (na juhu), Líbeznice a Odolena Voda (na juhozápade). Vnútri okrsku ležia len obce, napr. Kojetice, podľa ktorých je okrsok pomenovaný, ďalej Bašť, Měšice alebo Přezletice.
Charakteristika územia.
Okrsok tvorí plochú pahorkatinu zloženú z proterozoických fylitických bridlíc a drob s buližníkmi a spilitmi, z cenomanských pieskovcov, vápencov, spodnoturónskych ílovcov a slieňovcov, zriedkavo z ordovických bridlíc a kremencov. Predstavuje štruktúrne denudačný povrch spilitových a buližníkových ostrovov a štruktúrnych chrbtov barrandienského smeru na exhumované predkriedovom zarovnanom povrchu s deštrukčnými a akumulačnými formami príbojovej činnosti kriedového mora, s tvarmi zvetrávania a odnosu hornín. Na kriedových horninách vznikol mierne naklonený denudačný povrch s kryopedimentmi. Územie odvodňujú ľavé prítoky Labe, tečúce v širokých plytkých údoliach. Pahorkatina je zalesnená z 5% borovicovými porastami, fragmentami dúbrav, početné agátiny. Sú tu rozľahlé polia, početné drobné opustené kameňolomy. Okrsok zahŕňa chránené územia Kopeč a Kuchyňka. Na buližníkových ostrovoch sú významné archeologické nálezy zo staršej doby kamennej (napr. pri Přezleticiach).
Geomorfologické členenie.
Okrsok Kojetická pahorkatina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3E-1) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Českobrodská tabule. 
Ďalej sa člení na podokrsky Kozomínská pahorkatina na severozápade, Předbojská pahorkatina uprostred a Přezletická tabule na juhovýchode.
Pahorkatina susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule (Labsko-vltavská niva na západe a východe, Vojkovická rovina na severe, Kostelecká rovina na severovýchode a Čakovická tabule na juhu a juhovýchode) a s celkom Pražská plošina na juhozápade.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšší bod Kojetickej pahorkatiny je Čenkov ()