burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Čierna veža (Brašov)

Čierna veža (, , ) je veža v rámci systému opevnenia mesta z obdobia stredoveku nachádzajúca sa vo svahu kopca pri severnej hranici historického centra mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Veža bola postavená v 14. storočí vo svahoch kopca Straja, známeho tiež ako Romul pri severnej hranici historického centra mesta a slúžila ako pozorovacia a strážna veža v rámci vonkajšieho opevňovacieho systému Brašova.
Vo svojej histórii čelila dvom veľkým požiarom. Prvý požiar, ktorý vežu postihol 23. júla 1599 bol spôsobený zásahon blesku a spôsobil začiernenie vonkajších stien budovy. Druhý v roku 1696 poškodil konštrukciu veže a budová musela byť následne renovovaná.
V roku 1756 bola veža použitá ako útočisko pre nenakazených obyvateľov mesta počas morovej epidémie.
V 20. storočí prebehlo niekoľko renovácií. Prvá bola vykonaná v roku 1901 a boli pri nej renovované vrchné časti veže. Veľká rekonštrukcia prebehla v roku 1996, kedy bola nad vežou postavená aj ochranná sklenená strecha. Stalo sa to po tom, čo v dôsledku silných dažďov v noci z 3. na 4. apríla v roku 1991 spadla južná stena budovy. Ďalšia renovácia prebehla na začiatku 21. storočia v roku 2001 a bol pri nej zreštaurovaný interiér veže.
Názov pochádza od stien, ktoré ostali čierne po požiari v roku 1599, dnes po poslednej renovácii má svoju pôvodnú bielu farbu. 
Veža je vysoká 11 metrov a je štvorcového pôdorysu. Ako materiál pre stavbu boli použité kamene a steny stavby sú až 2 metre hrubé.
Do veže existovali dva vstupy, jedným bol hlavný vchod vo výške 2 metrov nad úrovňou zeme, prístupný po padacom moste a druhým bol podzemný tunel.
Dnes sa vo veži nachádza expozícia župného historického múzea venovaná výrobkom miestnych remeselníkov z obdobia stredoveku.
Pedagogická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave

Pedagogická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave je jedna z piatich fakúlt Trnavskej univerzity.
Dekankou je doc. Ing. Viera Peterková, PhD.
Dejiny fakulty.
Fakulta bola založená spolu s Trnavskou univerzitou zákonom č. 191/1992 Z. z. s účinnosťou od 1. júla 1992 ako jedna z dvoch fakúlt univerzity. Nadväzuje však „na slávnu históriu, hodnoty a odkaz pôvodnej Trnavskej univerzity.“
Štúdium.
Podľa svojej zakladacej listiny je fakulta zameraná na „vzdelávanie a formovanie učiteľov, ktorí budú vyučovať a zároveň vychovávať mládež, ale aj na to, aby jej myslenie rozvíjali z hľadiska kresťanskej vzdelanosti a pozdvihovali morálnu úroveň jej zmýšľania a cítenia a ukazovali jej cestu k životu v demokratickej spoločnosti.“ Fakulta ako jediná na univerzite poskytuje učiteľské vzdelanie.
Katedry.
Fakulta má tieto katedry:
Katedrála Zosnutia Bohorodičky (Brašov)

Pravoslávna katedrála Zosnutia Bohorodičky (, ), alebo aj Chrám Zosnutia Bohorodičky () je pravoslávny chrám Rumunskej pravoslávnej cirkvi z konca 19. storočia, postavený v neobyzantskom slohu, nachádzajúci sa na Radničnom námestí () v historickom centre mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny.
Iniciatíva na založenie a výstavbu chrámu vznikla v dôsledku konflitktu medzi rumunskými a gréckymi obyvateľmi mesta o práva na využívanie pravoslávneho chrámu svätej Trojice, ktorý už v meste stál. Povolenie na výstavbu s mnohými podmienkami v dôsledku vtedajších represívnych opatrení vočí Rumunskej pravoslávnej cirkvi bolo získané v roku 1828 a chrám bol následne postavený v roku 1833. Jednou z podmienok v rámci represívnych opatrení bolo, že chrám nemohol byť postavený tak , aby bol viditeľný a dostupný z ulíc mesta, a tak je celý vstavaný v bloku iných stavieb. Na to bolo potrebné odkúpiť dve budovy na námestí v hodnote 21 670 florinov, na čo sa museli zložit rumunskí pravosláni veriaci. Chrám mal najskôr podobu menšej kaplnky, ale neskôr sa 114 rodín hlásiacich sa k Rumunskej pravoslávnej cirkvo zložilo na výstavbu impozantnejšieho chrámu. Základný kameň dnešnej budovy bol položený v roku 1895 a chrám bol dokončený v roku 1899 a následne 18. júna 1899 vysvätený.
V roku 1940 bol chrám poškodený v dôsledku zemetrasenia a musel byť zrenovovaný.
Ako vzor pre stavbu poslóžila budova chrámu Gréckej pravoslávnej cirkvi vo Viedni.
Chrám je postavený v neobyzantskom dosahuje dĺžky 27 metrov a šírky 12,5 metra. V roku 1973 bola na chráme pristavaná veža taktiež v neobyzantskom slohu, keďže pôvodná spadla v dôsledku zemetrasenia v roku 1940.
Chrám Zvestovania (Brašov)

Chrám Zvestovania (, ) je pravoslávny chrám Rumunskej pravoslávnej cirkvi z prvej polovice 20. storočia nachádzajúci sa v parku v centrálnej časti mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny.
Chrám bol postavený v prevažne neobyzantskom slohu v prvej polovici 20. storočia medzi rokmi 1934 – 1937 podľa projektu architekta zo Sibiu, Octaviana Smighelschiho. Materiál použitý pri výstavbe boli žulové tehly.
V chráme sa nachádza drevený ikonostas z roku 1751, ktorý sem bol premiestnený v roku 1952 po reštaurácii z chrámu svätého Mikuláša, kde sa pôvodne nachádzal. Fresky na stenách chrámu pochádzajú zo 70. rokov 20. storočia a sú dielom miestneho maliara Iosifa Vasua. Renovácia fresiek prebehla v rokoch 2012 – 2015.
Chrám Zvestovania leží v mestskom parku hneď vedľa historického centra mesta.
Knedľa

Knedľa je varený pokrm, vyrobený z cesta. Zloženie cesta sa podľa rôznych receptov veľmi líšia. Knedle môžu byť bez náplne alebo s najrôznejšou náplňou. Formujú sa do tvaru štrúdle, no tiež gule alebo šišky a zvyčajne sa varia v osolenej vode alebo v pare.
História vzniku.
V staroveku i stredoveku sa názvom knedľa označovali guľôčky či šištičky z nasekaného mäsa, ktoré bolo vyprážané na masti. Zhruba od 17. storočia sa začala využívať ako základ aj múka. Pôvodne sa piekli (išlo teda o pečivo). Na začiatku 19. storočia neboli knedle prílohou k mäsu, ale hlavným jedlom. Postupne vznikali rôzne ich varianty, používala sa aj ryža, rôzne náplne a tvary. Vznikali aj typické národné pokrmy, napr. známa sviečková, segedínsky guľáš či "vepřo knedlo zelo".
Pôvod.
Tradičná parená knedľa z domácej kuchyne strednej Európy sa vytvára z hladkej múky, vody, soli a ďalších ingrediencií, ako sú droždie či vajcia. Po zmiešaní sa cesto nechá vykysnúť, aby získalo objem. Následne sa z neho formujú valce či gule, ktoré sa následne v pare pripravujú nad vriacou vodou, vďaka čomu dostanú svoju charakteristickú konzistenciu a chuť.
Knedľa ako dezert.
V rôznych kultúrnych tradíciách sa domáca parená knedľa často podáva aj ako sladká pochúťka. Môže byť naplnená ovocím, posypaná cukrom či podávaná s džemom alebo šľahačkou. 
Referencie
Malá Praha (Žilina)

Malá Praha je historická časť mesta Žilina. Po Starom meste je druhou najstaršou obytnou štvrťou v Žiline, postavená v čase prvej Česko-slovenskej republiky.
Poloha.
Rozprestiera sa medzi Starým mestom a mestskou časťou Hliny.
História.
Výstavba Malej Prahy prebiehala približne od roku 1923. Domy boli stavané postupne.
Za výstavbu sa zaslúžil vtedajší starosta Štefan Tvrdý ml. (1863 – 1927), syn Štefana Tvrdého st. a Júlie Szégeňovej.
Ako prvé boli postavené domy na ulici Juraja Slottu, neskôr boli postavené aj na Daxnerovej ulici, Kollárovej ulici a ulici Ambra Pietra. Posledné domy boli dostavané v roku 1927.
Domy v historickej oblasti Malá Praha boli vychýrené svojou unikátnou štukatúrou na fasáde. 
V čase socializmu, s érou prichádzajúceho stavebného funkcionalizmu sa drvivá väčšina domov prestavovala, a tak zanikla aj ich jedinečná štuková výzdoba.
Malokarpatská kapela

Malokarpatská kapela bola slovenská dychová kapela. Kapela patrila medzi najvýznamnejšie dychové hudby na Slovensku. Spolu s Moravankou patrili medzi najznámejšie dychové kapely v Česko-Slovensku . Kapela nahrala 45 nosičov (LP, SP, CD), realizovala desiatky nahrávok v Česko-slovenskom rozhlase , účinkovali vo viac ako 150 programoch v Česko-slovenskej televízii a vystupovali aj iných televíziách , vystupovali aj v zahraničí - Nemecko, Rakúsko, Holandsko, Belgicko, Poľsko, ZSSR, Maďarsko, Rumunsko.
História.
Malokarpatská kapela bola založená na jeseň 1975. Bola zložená z členov Symfonického orchestra Česko-slovenského rozhlasu v Bratislave a z členov orchestra Slovenskej filharmónie . Kapelníkom bol trubkár Vladimíra Jurča. Neskôr vystupovali pod vedením Adama Hudeca. Názov kapely - Malokarpatská kapela bol inšpirovaný pohorím Malé Karpaty.
Ústav hudobnej vedy Slovenskej akadémie vied

Ústav hudobnej vedy Slovenskej akadémie vied (ÚHV SAV) je jeden z ústavov Slovenskej akadémie vied. Riaditeľka ústavu je doc. PhDr. Hana Urbancová, DrSc.
Dejiny.
Ústav vznikol v roku 1943 ako Hudobnovedný ústav. Od roku 1951 nesie názov Ústav hudobnej ved. V roku 1953 sa stal súčasťou novozaloženej Slovenskej akadémie vied. V rokoch 1973 až 1990 fungoval ako súčasť Umenovedného ústavu SAV, od roku 1990 je opäť samostatným ústavom.
Činnosť.
Ústav sa venuje „základnému výskumu hudby a hudobnej kultúry v regionálnych, národných a európskych kontextoch. Vedecko-výskumná koncepcia vychádza z rozvíjania všetkých troch vedných disciplín/oblastí muzikológie: historickej hudobnej vedy, etnomuzikológie a systematickej hudobnej vedy.“
Je tiež školiacim pracoviskom doktorandského štúdia v odbore muzikológia.
Edičná činnosť.
Ústav vydáva recenzovaný odborný časopis "Musicologica Slovaca". Časopis bol založený v roku 1969, obnovený v roku 2010. Vychádza dvakrát za rok a „zverejňuje výsledky základného a aplikovaného výskumu z oblasti historickej hudobnej vedy, etnomuzikológie a systematickej hudobnej vedy“. Vydáva tiež "Corpus Musicae Popularis Slovacae", národnú edíciu „ľudových piesní a inštrumentálnej hudby z územia Slovenska a z prostredia Slovákov v zahraničí". V roku 2002 vyšiel prvý zväzok so zápismi piesní a hudby z Podpoľania.
Kolačnianska brázda

Kolačnianska brázda je geomorfologickou časťou Rázdiela, podcelku pohoria Tribeč. Leží v severnej polovici podcelku, južne od Partizánskeho.
Polohopis.
Územie sa nachádza na severnom okraji pohoria Tribeč a zaberá depresiu v severnej polovici podcelku Rázdiel. Predstavuje depresiu, ktorá vedie od Brodzian v blízkosti Partizánskeho na západe, cez Veľké Uherce a Kolačno v centrálnej časti, po Radobicu na východnom okraji. Kolačniansku brázdu obklopuje v rámci pohoria Skýcovská a Veľkopoľská vrchovina na juhu a dve samostatné časti Kolačnianskej vrchoviny na severe. Severovýchodným smerom nadväzuje Oslianska kotlina (podcelok Hornonitrianskej kotliny), východným smerom leží Vysoký Vtáčnik (podcelok Vtáčnika). V západnej časti susedí Podunajská pahorkatina s časťami Tribečské podhorie a Stredonitrianska niva, zasahujúca malou časťou aj v severnej časti. 
Územie patrí do povodia Nitry a najvýznamnejším vodným tokom je Drahožica. Odvodňuje celú strednú časť brázdy a v obci Veľké Uherce priberá Drndavu a Kolačniansky potok. V tejto časti leží Veľkouherecká a Kolačnianska priehrada. Centrálnou časťou cez Veľké Uherce vedie na Skýcov a do Zlatých Moraviec cesta II/511, na ktorú sa pripája III/1764 do Kolačna. Východný okraj obsluhuje III/1795, odbočujúca z cesty II/512 (Oslany – Žarnovica), západnú časť obsluhuje cesta II/593 (Partizánske – Bošany) a z nej vedúce miestne komunikácie.
Chránené územia.
Táto časť Tribča leží v Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie, pričom vyňaté je územie sídiel s intenzívne poľnohospodársky využívaným okolím. Osobitne chráneným územím je len na západnom okraji ležiaci chránený areál Brodziansky park a juhovýchodne sa nachádzajúca prírodná rezervácia Dobrotínske skaly.
Turizmus.
Oblasť Kolačnianskej brázdy patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Pohorie Tribeč je známou hubárskou oblasťou a vodné nádrže pri Kolačne a Veľkých Uherciach vyhľadávajú športoví rybári. Cieľom turistov sú najmä susedné lokality (napr. Klížske Hradište či Michalov vrch), no po žltom chodníku sa dá z Partizánskeho a Kolačna vystúpiť na Osečný vrch (). Z Brodzian vedie modro značený chodník cez Veľký Klíž a lokalitu "Vrchhora" na Michalov vrch (). Z Veľkých Uheriec vedie zelená trasa k prírodnej rezervácii Dobrotínske skaly. Z kultúrnych pamiatok zaujmú kaštiele vo Veľkých Uherciach a Brodzanoch, no v najmä v okrajových častiach a blízkom okolí sa nachádzajú aj archeologické náleziska.
Ostružina

Ostružina (nárečovo aj: "ostružlina") môže byť:
Ostružlina

Ostružlina môže byť:
Kostol svätého Martina (Brašov)

Kostol svätého Martina (, , ) je evanjelický kostol z obdobia stredoveku, postavený v gotickom slohu, nachádzajúci sa na úpätí pahorku Schlossberg (Martinsberg) v centre mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny.
Kostol svätého Martina patrí k najstarším pamiatkam Brašova. Na mieste je už v roku 1225 zdokumentovaná kaplnka zasvätená svätému Martinovi a v roku 1235 bol namiesto nej postavený súčasný kostol.
V roku 1395 sa omše v kostole účastnil uhorský král Žigmund pri jeho návšteve Brašova.
V roku 1421 bol kostol poškodený počas tureckého nájazdu, ale s pomocou dotácií od miestneho obyvateľstva bol opravený pri voch renováciách, ktoré prebehli v rokoch 1442 a 1447.
Zvon v kostole pochádza z roku 1521 a tento letopočet je aj na zvone vyrytý, rovnako ako v prípade hlavných kostolných dverí z roku 1522.
Organ v kostole je z roku 1682.
Oltár bol postavený v roku 1685 a v roku 1730 bol renovovaný. V roku 1796 prebehla aj velká renovácia kostola, ktorý bol podstatne zväčšený a odvtedy má svj terajší vzhľad.
V roku 1926 bol kostol vybavený novým organom. V roku 1962 prebehla ďalšia reštaurácia kostola, nasledovaná zatuaľ poslednou v roku 2010.
Kostol sa nachádza v historickej časti mesta na úpätí pahorku s Brašovskou pevnosťou.
Interiér kostola si zachoval svoj ranogotický výzor.
Rímskokatolícky kostol svätých Petra a Pavla (Brašov)

Rímskokatolícky kostol svätých Petra a Pavla (, ) je barokový rímskokatolícky kostol nachádzajúci sa juhovýchodne od stredu historického centra mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny.
Na mieste terajšieho kostola stál predtým gotický dominikánsky kláštor z roku 1342. V období reformácie sa kláštor dostal na čas pod správu evanjelickej cirkvi. V roku 1711 kláštor prevzala opäť rímskokatolícka cirkev a do správy ho dostali františkáni, neskôr v roku 1716 správu nad kláštorom prevzali jezuiti. Gotická bazilika predstavujúca kláštor bola neskôr zbúraná za účelom výstavby dnešného kostola.
Kostol bol postavený v barokovom slohu ku koncu 18. storočia na základe návrhu a pod vedením architekta Karla Josepha Lamascha. Ako lokácia pre výstavbu bolo zvolené miesto bývalého dominikánskeho kláštora v historickej časti mesta. Potom čo kňaz Ignatius Wagensei získal od cisárovnej Márie Terézie odobrenie, výstavba sa začala v roku 1776. V roku 1787 bol kostol dokončený a vysvätený sedmohradským biskupom Ignatiom Batthyanyim.
Od roku 1840 patrilo pod správu kostola brašovské rímskokatolícke gymnázium.
Stavba je postavená v klasickom barokovom slohu a pri výstavbe bol rešpektovaný vzhľad ulice. Nad hlavným vchodom sa nachádza nartex a prístup k hlavnému vchodu je po schodoch. Na kostole je vyobrazený rok dokončenia výstavby spolu s erbami Brašova a Sedmohradska.
Oltár v kostole je drevený so zlatým kovaním. Okrem oltára patria k výzdobe interiéru sochy svätého Petra, svätého Pavla, svätého Antona a svätej Anny. V kostole sa tiež nachádza bohatá kolekcia vzácnych kobercov.
Apple Watch

Apple Watch je pomenovanie inteligentných hodiniek vyvinutých, navrhnutých a predávaných spoločnosťou Apple Inc. Prvá séria bola uvedená na trh 24. apríla 2015, aktuálna séria 8 bola predstavená v septembri 2022.
S Apple Watch je možné telefonovať, prijímať alebo posielať SMS správy, podporujú nový systém bezkontaktného platenia Apple Pay. Môžu sledovať vašu fyzickú aktivitu, spúšťať aplikácie tretích strán alebo používať handoff - funkciu pre dokončenie práce aj napriek striedaniu zariadení. Apple Watch môžu taktiež slúžiť ako diaľkový ovládač pre Apple TV, hľadáčik pre kameru na iPhonu, navigovať s mapovou aplikáciou, možno do nich ukladať zľavové a klubové karty. V Apple Watch je tiež Siri - osobná asistentka. Apple pri hodinkách používa technológiu "force touch", vďaka ktorej nositeľ vie, ako silno sa dotkol samotného displeja.
Základné informácie.
Apple Watch v sebe združujú monitor fyzickej aktivity a snažia sa o sledovanie zdravia samotného nositeľa s iOS a ďalšími produktmi a službami spoločnosti Apple. Hodinky využívajú vlastný operačný systém watchOS, vďaka tomu je možné do nich inštalovať aplikácie z App Store. Pôvodná generácia prístroja bola k dispozícii v štyroch variantoch: Apple Watch Sport, Apple Watch, Apple Watch Hermès a Apple Watch Edition. Varianty boli dostupné v hliníkovom, oceľovom alebo zlatom (len u Apple Watch Edition) prevedení.
Apple Watch spoliehajú na bezdrôtové pripojenie k iPhone, aby moholi vykonávať mnoho svojich východiskových funkcií, ako je volanie, čítanie a písanie textových správ, zobrazovanie notifikácií, používanie Siri alebo počúvanie hudby. Sú kompatibilné s modelmi iPhone 5 alebo novšími, so systémom iOS 8.2 alebo novším, pomocou Wi-Fi alebo Bluetooth. Prvú generáciu oznámil generálny riaditeľ Apple Tim Cook v septembri 2014, predaj bol spustený 24. apríla 2015. Druhá generácia Apple Watch, ktorá bola vydaná v septembri 2016, obsahuje dve varianty: Apple Watch Series 1 a Apple Watch Series 2 sú dostupné v hliníkovom, oceľovom alebo keramickom prevedení. Apple Watch Series 3 boli predstavené 22. septembra 2017, Series 4 12. septembra 2018. Posledná najnovšia séria bola predstavená 20. septembra 2019. Generácie 1, 2 a 3 ponúkajú veľkosti 38 a 42 mm s vymeniteľným remienkami a generácia 4 a 5 je dostupná vo veľkosti 40 mm a 44 mm.
Modely.
Watch sú ponúkané v troch prevedeniach: hliníkové, oceľové (Apple Watch) a keramické (Apple Watch Edition). Vedľa nich ponúka Apple tiež Watch Nike +, ktoré sú totožné s hliníkovým modelom, ponúkajú ale unikátne ciferníky a remienky. Podobne aj Watch Hermés, vytvorené v spolupráci s francúzskou značkou Hermés, ponúkajú exkluzívne ciferníky a remienky. Všetky remienky sú ponúkané aj samostatne. Hliníkový model generácie prvej generácie Apple Watch mal označenie Sport.
Stará radnica (Brašov)

Radnica (, , ) je historická budova radnice a dnes sídlo historického múzea nachádzajúca sa na Radničnom námestí () v strede historického centra mesta Brašov v Brašovskej župe v Sedmohradsku v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a patrí k najvýznamnejším pamiatkam Brašova.
Dejiny a charakteristika.
Iniciatíva na výstavbu radnice prišla na základe dokumentu vydanom župnou radou 23. decembra 1420, kde bola spomenutá nutnosť výstavby radničnej budovy. Výstavba bola pozastavená v dôsledku tureckého vpádu v roku 1421.
V roku 1503 je sídlo radniice prvýkrát zdokumentované, budova vtedy mala tvar strážnej veže. Nová veža bola postavená v rokoch v roku 1515, po tom čo mestská rada obdržala 50 florinov potrebných k financovaniu výstavby. Neskôr bola pristavaná budova, kde sídlila rada. Podľa dokumentu z roku 1520, ktorý budúcu stavbu znázorňoval, mala táto budova pozostávať len z jednej miestnosti o rozmeroch 5 x 12 metrov. V rokoch 1521 - 1528 bolo postavené opevnenie radnice. V roku 1521 bola budova radnice prvýkrát použitá ako väzenie.
V priebehu nasledujúcich storočí sa vzhľad radnice niekoľkokrát menil, predovšetkým kvôli prestavbám v dôsledku prírodných katastrôf.
5. júla 1608 bola veža radnice zasiahnutá bleskom a spoôsobila na veži velké škody. Na hasenie ohňa boli vtedy použité aj víno, ocot a mlieko. 16. septembra 1608 bola veža pokrytá medenou strechou a celá budova bola zrenovovaná v roku 1646. Medená strecha veže bola vymenená za novú v roku 1661. 17. júna 1662 v ranných hodinách postihlo mesto silné zemetrasenie a 2/3 veže radnice následkom tejto udalosti 2. júla toho istého roku padli. Následná rekonštrukcia trvala 3 roky.
21. apríla 1689 velký požiar zničil veľkú časť Brašova a významne poškodil aj radnicu, ktorá bola čiastočne zrenovovaná v roku 1691. Velká renovácia sa začala v roku 1770 a trvala až o roku 1778, odvtedy má radnica súčasný vzhľad. Prestavba budovy bola v rámci tejto renovácie v podstate kompletná, z pôvodnej radnice ostali len základy.
V rokoch 1835 - 1837 prebehla renovácia časti interiéru a rekoštrukcia strechy a v roku 1870 bola budova vybavená plynovým osvetlením.
Na začiatku 20. storočia existovala iniciatíva, ktorá požadovala na základe rozhodnutia mestskej rady z 26. novembra 1902 demolíciu budovy radnice, toto však nakoniec nebolo uskutočnené najmä v dôsledku protestných akcií miestnej komunity a rozhodnutie bolo v roku 1903 zrušené.
V rokoch 1909 - 1910 prebehla výmena strechy. 
Od roku 1950 je budova sídlom župného historického múzea.
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Valtice)

Kostol Nanebovzatia Panny Márie je barokový rímskokatolícky kostol zo 17. storočia nachádzajúci sa na Námestí Slobody v centre mesta Valtice v okrese Břeclav v juhomoravskom kraji v Česku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny.
Kostol bol postavaný v rokoch 1631 - 1671 za vlády kniežaťa Karla Eusebia z Lichtenštajnska. Stavbe sa nevyhli nepríjemnosti. Práce na výzdobe museli byť zastavené po tom, čo sa 23. októbra 1638 zrútila klenba kupoly. Po tejto udalosti od stavby odstúpil architekt Giovani Giacomo Tencalla a vedenie prevzal Ondřej Erna. Zistilo sa, že príčina zrútenia bolo prehnité podporné lešenie. V roku 1643 bola dokončená strecha. Stavba bola neskôr ešte niekoľkokrát prerušená v dôsledku vpádu Švédov a Turkov až bola napokon dokončená v roku 1671.
Kostol je postavený v slohu raného baroka a dosahuje impozantných rozmerov. Samotná hlavná budova je dlhá až 48 metrov, široká 28 metrov a dosahuje výšky až 34 metrov. Budova má dve veže. ktoré siahajú do výšky až 60 metrov. Objem zastavaného priestoru je tiež obdivuhodný, keďže dosahuje až 41 200 m³ a radí tak z tohto hľadiska kostol k najväčším na Morave. Budova je dielom dvoch architektov, Giovaniho Giacoma Tencallu a Ondřeja Ernu, ktorý stavbu dokončil. Kostol má kapacitu 3000 osôb. 
Kostol bol vysvätený 21. júna 1671 biskupom Joštom z Pasova.
Na priečelí kostola je latinský nápis, ktorý v preklade znamená: "Karol Eusebius, knieža z Lichtenštajnska, vojvoda mikulovský, opavský a krnovský"
Výzdoba interiéru kostola je dielom predovšetkým talianských umelcov.
V kostole sa nachádza vzácny barokový organ z 18. storočia, ktorý je dielom významného viedenskéo výrobcu organov J. Henckeho. Organ bol v roku 1994 zreštaurovaný.
Kolačnianska vrchovina

Kolačnianska vrchovina je geomorfologickou časťou Rázdiela, podcelku pohoria Tribeč. Leží v severnej polovici podcelku, juhovýchodne od Partizánskeho.
Polohopis.
Územie sa nachádza na severnom okraji pohoria Tribeč a zaberá dvojicu samostatných masívov v severnej polovici podcelku Rázdiel. Predstavuje skupinu vrchov na juhovýchodnom kraji mesta Partizánske, rozdelených údolím Drahožice. Táto depresia je súčasťou Kolačnianskej brázdy, ktorá vymedzuje i celý južný okraj a je tak jedinou susediacou časťou príslušného pohoria. Východnú časť na severe ohraničuje Oslianska kotlina, ktorá tvorí najjužnejšiu časť Hornonitrianskej kotliny. Severný okraj západne situovanej časti vrchoviny susedí s Podunajskou pahorkatinou a jej časťou Stredonitrianska niva. 
Územie patrí do povodia Nitry a najvýznamnejším vodným tokom je Drahožica, rozdeľujúca vrchovinu na dve časti. Odvodňuje celú strednú časť, Pažitský potok lemuje východný a rieka Nitra severozápadný okraj územia. V juhovýchodnej časti je na úpätí Čierneho vrchu () Veľkouherecká priehrada.
Centrálnou časťou vedie údolím Drahožice cez Veľké Uherce na Skýcov cesta II/511, západným okrajom vedie cesta II/593 (Partizánske – Bošany) a východným okrajom zasa cesta II/512 (Oslany – Žarnovica). Všetky tri komunikácie sa napájajú na severne prechádzajúcu cestu I/64, vedúcu Ponitrím z Topoľčian do Novák.
Chránené územia.
Väčšia časť Kolačnianskej vrchoviny leží v Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie, do ktorej však nepatrí severná polovica západnej časti. Osobitne chránené územia sa v tejto časti pohoria nenachádzajú.
Turizmus.
Oblasť Kolačnianskej vrchoviny i Kolačnianskej brázdy patrí medzi turisticky menej exponované časti pohoria. Tribeč je známou hubárskou oblasťou a vodná nádrž na okraji vrchoviny pri Veľkých Uherciach je vyhľadávanou rybárskou lokalitou. Z mesta Partizánske vedie žlto značený chodník cez lokalitu "Hlboké", odkiaľ vedie odbočka na Osečný vrch (). Z Veľkých Uheriec vedie zelená trasa okolo priehrady k prírodnej rezervácii Dobrotínske skaly.
IMac Pro

iMac Pro je profesionálny počítač a pracovná stanica, navrhnutá, vyrábaná a predávaná spoločnosťou Apple Inc. od 14. decembra 2017. Podľa Apple je iMac Pro je najvýkonnejší Mac, aký kedy bol vyrobený. iMac Pro ako prvý iMac prišiel s vesmírne šedou farbou, ktorú nájdeme aj u pribalenej myši Magic Mouse 2, klávesnice Magic Keyboard a napájacieho kábla.
Pre iMac Pro je dodávaný vlastný čip Apple T2 (ukladajúci šifrované kľúče) s upravenou verziou softvéru macOS, nazvanú Bridge OS, ktorá užívateľovi umožňuje uzamknúť proces bootovania (pomocou programu Startup Security Utility).
História.
Projekt iMac Pro bol predstavený na WWDC 5. júna 2017 a bol uvedený do predaja v decembri 2017. Medzi jeho prednosti patrí 8, 10, 14 alebo 18 jadrový procesor Intel Xeon, 5K video, grafika AMD Vega, ECC pamäť a NBASE-T Ethernet.
Charlottetown

Charlottetown je hlavné a najväčšie mesto kanadskej provincie Ostrov princa Eduarda ležiacej v Atlantickom oceáne.
Počet obyvateľov v sčítaní v roku 2016 dosiahol 36 094, sčítací okrsok mal celkovo 76 728 obyvateľov, čo bolo o niečo menej ako polovica provinčnej populácie (155 241).
Ako mesto bolo oficiálne založené 17. apríla 1855.
Charlottetown má vlhkú kontinentálnu klímu (Köppen "Dfb") čiastočne miernenú polohou Ostrova princa Eduarda v svätovavrineckom zálive. Zimy sú miernejšie ako vo viacerých vnútrozemských mestách podobnej zemepisnej šírky: januárový priemer je −7,7 °C, najnižšie teploty dosahujú −20 °C alebo menej v priemere 7 dní počas sezóny.
Babadlo

Babadlo je bábkové divadlo, pôsobiace v Prešove. Založené bolo 1. júna 1995 s cieľom obnoviť tradíciu bábkarstva v šarišskej oblasti.
Babadlo je jediným profesionálnym divadlom svojho druhu v celom Prešovskom kraji. Tvorba divadla je zameraná najmä na detského diváka, ktorému sa snaží priblížiť hlavne pôvodnú slovenskú tvorbu. V repertoári však nájdeme aj svetovú klasiku a autorské divadlo.
Práve cez divadlo, hru, interakciu, scénu, bábkarske umenie, sa snaží rozvíjať cit pre krásno, pre umelecké a pre umenie v každom návštevníkovi. Počas už takmer 25 rokov existencie Babadla si jeho tvorbu pozrelo zhruba milión detí z celého Slovenska. Pretože divadlo má síce svoju stálu scénu v Prešove na Solivarskej 80, ale je verné tradícii a podstate divadla a tak pravidelne vyráža za svojim nielen detským divákom po celej krajine.
Úspešne sa prezentuje na festivaloch na Slovensku aj v zahraničí. Od svojho začiatku spolupracuje s kolegami z Česka, tak bábkohercami, ako aj režisérmi. Práve tam čerpá inšpiráciu a vďaka tomu kĺbi v sebe nielen slovenský, ale aj český kumšt, humor a obrovské divadelné srdce.
Cieľom je byť tu pre diváka. Pohladiť mu dušu, otvoriť srdce a vliať mu do nich lásku k divadlu a k umeniu. Upriamiť jeho pozornosť na krásno okolo nás.
Toto divadlo nespí ani počas divadelných prázdnin. Venuje sa deťom v prímestskom tábore, deti sa učia vyrábať jednoduché bábky. Snívajú s otvorenými očami, cibria si fantáziu, zhmotňujú svoje predstavy...
Principálkou divadla je Júlia Labudová.
Neorenesančná radnica (Valtice)

Neorenesančná radnica je budova radnice z konca 19. storočia na námestí Slobody v centre mesta Valtice v okrese Břeclav v Juhomoravskom kraji. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Prvá radnica stála vo Valticiach preukázateľne už na konci 14. storočia a slúžila svojmu účelu až do roku 1763, kedy ju spolu s velkou časťou mesta zničil požiar. Už v roku 1764 však v meste stála nová radnica, tentoraz už na mieste dnešnej budovy. Rýchlemu postaveniu tejto radnice pomohla predovšetkým finančná pomoc od Jozefa Václava z Lichtenštejnu, ako aj od miestnych živnostníkov. Táto budova bola v druhej polovici 19. storočia čiastočne zrenovovaná, ale neskôr sa rozhodlo o výstavbe radnice novej.
Velkú zásluhu na výstavbe má predovšetkým vtedajší starosta Karel Haussner. Jedným z dôvodov na výstavbu novej budovy bola aj nutnosť jej rozšírenia z dôvodu umiestnenia okresného súdu.
Za účelom stavby radnice bola zbúraná pôvodná radničná budova, ako aj jeden susediaci meštiansky dom. Budova bola postavená v neornesenčnom slohu pod vedením viedenského architekta Jana Drexlera v rokoch 1887 - 1889. Takmer polovicu nákladov na stavbu uhradil Ján II. z Lichtenštejnu a sporitelňa. Budova je 38 metrov vysoká. Vstup do radnice zabezpečujú dva neorenesančné portály, jeden s mestským a jeden s cisárskym znakom. Veža radnice je vybavená ochozom. Na prednej fasáde budovy sa nachádza mestský znak a hodiny. Schodisko v budove je vyrobené z mannersdorfského kameňa. 
Radnica je dominantou severozápadnej strany valtického hlavného námestia Slobody.
V minulosti sa v budove okrem radnice sídlili aj mestská sporitelňa, múzeum, súd, daňový úrad a jednacia sieň. o dvornom trakte sa nachádzala väznica a byty pre dozorcov, daňových úradníkov a obecného tajomníka.
Dnes v budove radnice sídli mestský úrad a mestská knižnica.
Alvin a Chipmunkovia (filmy)

Alvin a Chipmunkovia (angl. "Alvin and the Chipmunks") je filmová séria, ktorú vydala spoločnosť 20th Century Fox. Séria zahŕňa doposiaľ 4 vydané filmy: Alvin a Chipmunkovia (2007), Alvin a Chipmunkovia 2 (2009), Alvin a Chipmunkovia 3 (2011) a  (2015).
Lincoln Near-Earth Asteroid Research

Lincoln Near-Earth Asteroid Research (LINEAR) je projekt, spolupráca leteckých síl Spojených štátov amerických, NASA a Lincolnovho laboratória (Lincoln Laboratory) Massachusettského technologickéhi inštitútu pre systematickú detekciu a sledovanie objektov v blízkosti Zeme. LINEAR bol zodpovedný za väčšinu objavov asteroidov od roku 1998 až do doby, kedy bol v roku 2005 prekonaný prieskumom Catalina Sky Survey. K 15. septembru 2011 LINEAR zistil 231 082 nových malých telies slnečnej sústavy, z ktorých najmenej 2 423 boli asteroidy v blízkosti Zeme a 279 komét. Nástroje používané programom LINEAR sú umiestnené na experimentálnom testovacom mieste Lincoln Laboratory (ETS) na White Sands Missile Range (WSMR) neďaleko Socorro v Novom Mexiku.
Danko Jones

Danko Jones je kanadské rockové hudobné trio založené v Toronte v roku 1996, ktoré je pomenované po spevákovi a gitaristovi Dankovi Jonesovi. Skupina pozostáva z Danka Jonesa (spev/gitara), Johna „JC“ Calabreseho (basgitara) a Richa Knoxa (bicie).
História.
Skupinu založili v januári 1996 spevák a gitarista Danko Jones, basgitarista Scaltro (John Calabrese) a bubeník Gran Sfigato (Michael Caricari). Pôvodne mala niesť názov Danko Jones and the Impossible Dreams a mala byť dvanásťčlennou skupinou. Ale po návrhu bubeníka Michaela Caricariho, na ktorý Danko Jones neargumentoval, získala názov len podľa frontmana.
Prvé EP skupiny bolo vydané v roku 1998, po ktorom nasledovalo druhé v roku 1999. Na začiatku svojej kariéry boli ešte viac koncertní. Ich prvý štúdiový album, "Born a Lion", vyšiel v roku 2002. Zvláštnosťou je, že skupina pôvodne neplánovala vydávať albumy, ale bola skôr postavená na reputácii získanej prostredníctvom koncertu. 
V Európe hrajú na najväčších festivaloch a dvakrát bol spevák Danko Jones pozvaný na pódium spievať spolu so skupinou Motörhead. Na Slovensku hrali po prvýkrát na festivale Pohoda v roku 2006, neskôr v roku 2013 na BA City Beats a v roku 2023 sa stali prvými headlinermi 20. ročníka festivalu Topfest v Novom Meste nad Váhom. 
K albumu "Below the Belt" vytvorili trilógiu krátkych filmov. Videá boli použité ako videoklipy rovnomenných skladieb z tohto albumu a neskôr boli spojené do filmu "The Ballad of Danko Jones", ktorý je súčasťou DVD "Bring on the Mountain".
Skupina bola nominovaná na 4 ceny Juno a ku dnešnému dňu vydali jedenásť štúdiových albumov, tri EP, štyri kompilácie, jeden koncertný album, štyri krátke filmy a dve DVD. Ich vydavateľstvami sú spoločnosti Bad Taste Records (Európa) a Aquarius Records (Kanada).
Židovský cintorín v Černoviciach

Židovský cintorín v Černoviciach je historický židovský cintorín založený v 17. storočí nachádzajúci sa približne 500 metrov ďaleko od severného okraja mesta Černovice v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina v Česku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Cintorín bol založený v priebehu 17. storočí a z konca tohto storočia aj pochádzajú najstaršie zachované náhrobky na cintoríne.
Väčšina náhrobkov pochádza z obdobia od prvej tretiny 18. storočia do prvej polovice 20. storočia. Posledný pohreb sa na cintoríne konal v roku 1940. 
Po druhej svetovej vojne dochádzalo k chátraniu cintorína, spadlo velké množstvo náhrobkov, ako aj podstatná časť múru obkolesujúceho cintorín.
Na cintoríne sa nachádza viac ako 300 zachovalých náhrobkov.
Cintorín má rozlohu 1099 m2 a je obkolesený múrom, ktorý bol v 21. storočí, spolu s cintorínom zrenovovaný. Renovácia prebiehala v rokoch 2002 - 2007.
V márnici cintorína je umiestnená expozícia, ktorá sa venuje dejinám Židov v Černoviciach a okolí. V roku 2002 bol pred márnicou postavaný pamätník obetiam holokaustu.
Zmŕtvychvstanie Ježiša Krista

Zmrtvýchvstanie Ježiša Krista bola udalosť, v ktorej podľa kresťanskej viery Boh vzkriesil Ježiša Krista z mŕtvych tretí deň po Jeho ukrižovaní. V kresťanskej teológii sú smrť a zmrtvýchvstanie Ježiša Krista najdôležitejšími udalosťami, základmi kresťanskej viery, ktoré sú pripomínané Veľkou nocou.
Podľa Nového zákona Ježiša Krista „Boh vzkriesil a zbavil múk smrti“, vystúpil do neba, „zasadol po pravici Boha“ a znovu sa vráti, aby naplnil zvyšok mesiášskeho proroctva, ako je vzkriesenie mŕtvych, posledný súd a iné.
Texty v Novom zákone neobsahujú žiadne popisy samotného momentu vzkriesenia, ale skôr dva druhy opisov očitých svedkov: zjavenia Ježiša rôznym ľuďom a opisy prázdneho hrobu.
Ježišovo zmŕtvychvstanie je základom kresťanskej viery a objavuje sa v rozličných prvkoch kresťanskej tradície, od sviatkov cez umelecké zobrazenia až po náboženské relikvie. V kresťanských učeniach odvodzujú sviatosti svoju spasiteľnú moc od ukrižovania a zmŕtvychvstania Krista, na ktorých úplne závisí spasenie sveta.
Príkladom prelínania učenia o zmŕtvychvstaní s kresťanskými relikviami je aplikácia konceptu „zázračnej formácie obrazu“ v momente vzkriesenia na Turínskom plátne. Kresťanskí autori vyhlásili presvedčenie, že telo, okolo ktorého bol obal zabalený, nie je iba ľudské, ale je božské a že obraz na plátne bol zázračne vytvorený v momente vzkriesenia. Citujúc vyjadrenie pápeža Pavla VI., Že „plátno je nádherným dokumentom Jeho ukrižovania, smrti a zmŕtvychvstania, napísaného pre nás v listoch krvi“, autor Antonio Cassanelli tvrdí, že plátno je úmyselným božským záznamom o piatich stupňoch Umučenia Krista vytvorené v momente vzkriesenia.
Danko Jones (rozlišovacia stránka)

Danko Jones môže byť:
Kostol Povýšenia svätého Kríža (Černovice)

Kostol Povýšenia svätého Kríža je rímskokatolícky kostol nachádzajúci na hlavnom Mariánskom námestí v centre mesta Černovice v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina v Česku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky od 03. 05. 1958.
Dejiny a charakteristika.
Kostol je pôvodne gotický, prvá zmienka o ňom pochádza už zo 14. storočia.
V rokoch 1737 - 1738 prešiel úplnou barokovou prestavbou, ktorú financoval Josef Jan Maxmilián Kinský. Po tejto prestavbe je kostol vo svojom dnešnom vzhľade. Po požiari v roku 1796 bol zrenovovaný aj interiér kostola. Klenba bola v tomto roku dostavaná Josefom Leopoldom Šternberkom.
Súbor týchto sakrálnych pamiatok tvorí významnú dominantu obce.
Kostol je jednoloďová budova s valenou klenbou s lunetami. Kostol je vyzdobený freskami z roku 1898. Je obdĺžnikového tvaru s pravoúhlym presbytáriom, s obdĺžnymi priestormi oratória a sakristie po stranách.
Oltár kostola pochádza z roku 1882 a je vyrobený v neorenesančnom slohu. Na oltári sa nachádza obraz znázorňujúci Povýšenie svätého Kríža z roku 1809 od A. Bayera. Zvyšok interiéru kostola, vrátane vybavenia je predovšetkým v barokovom slohu. Bočné oltáre pochádzajú približne z roku 1740. Nachádzajú sa na nich novodobé sochy českých patrónov ako aj obrazy svätej Anny a svätej Barbory z obdobia okolo roku 1760. Socha panny Márie bola do kostola premiestnená z Dobešova a je z obdobia neskorej gptiky zo 16. storočia. Maliarska výzdoba klenieb pochádza z konca 19. storočia, predstavuje legendu o nájdení svätého kríža a je dielom kutnohorského maliara Jana Vysekala.
Zvonica kostola stojí samostatně. Zvonicu postavil už pred rokom 1660 Martin Jindřich Paradis. V roku 1857 ju zničil požiar a následne bola renovovaná. Na veži sú vyobrazené dva erby a to erb Martina Jindřicha Paradisa a erb rodiny Schönburgových. Tri zvony nachádzajúce sa vo zvonici sú z roku 1926. Súčasný hodinový stroj vrátane ciferníkov pochádza z roku 1941.
Černovice (zámok)

Černovický zámok je budova zámku a v súčasnosti sídlo diagnostického ústavu sociálnej starostlivosti nachádzajúca sa na okraji mesta Černovice v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina v Česku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Zámok bol pôvodne postavený bratmi Paradisovými v roku 1640 na mieste bývalého mlyna. Tento zámok bol s otvorenou terasou smerom na východ, čo je severné krídlo súčasného zámku. V roku 1716 zámok zdedil Karel Josef Voračický z Páběnic. K zámku patrilo panstvo pozostávajúce zo záhrady, pivovaru v Černoviciach, mestečka Černovíc, 14 dedín a 8 dvorcov. V roku 1721 panstvo kúpil gróf František Karel Kinský. V období pod správou KInských bol zámok rozšírený. V roku 1760 syn Františka Karla Kinského, Josef Jan Kinský predal panstvo grófovi Františkovi Adamovi Šternberkovi. V roku 1803 bolo panstvo opäť predané, tentoraz grófovi Vincencovi Zessnerovi zo Spitzenbergu. Vincenc Zessner v roku 1814 zámok opäť o niečo rozšíril.
V roku 1823 zámok získal gróf Jindřich Eduard Schönburg, ktorý urobil v roku 1841 velkú klasicistnú prestavbu. Prestavbou zámok získal svoju dnešnú podobu. Okolie zámku bolo parkovo upravené.
V roku 1873 odkúpil černovické panstvo Antonín Veith, ktorý Černovice predal v roku 1881 grófke Amálii Reichenbach-Lessonitzovej. V roku 1912 panstvo zdedil rod Löwenstein-Wertheim-Freudenbergových, ktorí ho vlastnili až do roku 1945.
Neskôr bol zámok špeciálne upravený a dnes v ňom sídlia Diagnostický ústav sociálnej starostlivosti, Základná špeciálna škola a Praktická škola. Okolie zámku je upravené do podoby lesoparku.
Zámok sa nachádza na južnom okraji mesta, prístupný je po Dobešovskej ulici, ktorá k nemu vedie z Mariánskeho námestia.
IPod touch

iPod touch je multimediálny prehrávač od spoločnosti Apple z rodiny prehrávačov iPod. Okrem prehrávania hudby a videa disponuje Wi-Fi pripojením na Internet, ako prehliadač používa mobilnú verziu Safari. Keďže používa operačný systém iOS, možno na ňom hrať hry a používať ďalšie programy pre tento systém. Hry a aplikácie sa nakupujú cez App Store.
Prvá generácia sa predáva od roku 2007, druhá generácia od roku 2008, tretia od roku 2009, štvrtá od roku 2010 a piata od roku 2012 a šiesta od roku 2015. iPod touch je často prezentovaný ako iPhone bez možnosti volania, ale iPod je v skutočnosti najpoužívanejší ako herná konzola. Oproti ostatným herným konzolám má výhodu v cene hier, ktorá sa pohybuje okolo dvoch až troch eur za hru v internetovom obchode s aplikáciami App Store.
iPod touch je v súčasnosti jediným produktom v produktovej rade iPodov spoločnosti Apple, ktorý nasleduje po prerušení podpory pre iPod nano a iPod shuffle 27. júla 2017. Po tomto kroku, spoločnosť Apple aktualizovala uložisko a ceny za iPod touch s 32 a 128 GB. Druhá novšia aktualizácia prišla v roku 2019 kde pribudla pamäť 256 GB a funkcie ako AR a Skupinový FaceTime.
Modely.
Ku máju 2019 existuje sedem typov do teraz vyrobených zariadení iPod touch.
Židovský cintorín v Pacove

Židovský cintorín v Pacove je historický židovský cintorín založený v 17. storočí nachádzajúci sa medzi ulicami Myslíkova a Svatojánská na severovýchodnom okraji mesta Pacov v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina v Česku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Cintorín bol založený v roku 1680.
Najstaršie zachované čitateľné náhrobky na cintoríne sú z roku 1796.
V priebehu 19. storočia bol cintorín rozšírený. Následne bol cintorín rozširovaný aj v rokoch 1920 – 1925.
Cintorín bol používaný do druhej svetovej vojny a sporadicky aj po nej. Posledný pohreb sa na cintoríne konal v roku 1969.
Celkovo sa dochovalo približne 300 náhrobkov, prevažne v barokovom a klasicistickom slohu. Cintorín má rozlohu .
Prístup na cintorín je možný na vyžiadanie. Je potrebné si zobrať kľúč od márnice z Informačného centra v budove Pacovského zámku. Cintorín sa nachádza na severovýchodnom okraji mesta medzi ulicami Myslíkova a Svatojánská pri ceste vedúcej do Hořepníku. Cintorín prešiel rekonštrukciou a od roku 2005 sa v budové márnice nachádza výstava venovaná histórii židovského etnika na Pacovsku.
Betterment

Betterment je online investičná spoločnosť, so sídlom v New York City. Spadá pod autoritu amerických kontrolných orgánov finančného trhu, Securities and Exchange Comission (SEC) a Financial Industry Regulatory Authority (FINRA). Taktiež známa ako Betterment.com, spoločnosť je obchodník s cennými papiermi a registrovaný investičný poradca. Spoločnosť ponúka automatizovanú investičnú službu, zameranú na cielené investovanie, taktiež nazývanú aj robo-poradca. Betterment investuje do pasívnych indexových portfólií a ETF. K marcu 2018, Betterment riadil aktíva v hodnote 13 a pol miliardy dolárov.
História.
Založenie.
Betterment bolo založené v roku 2008 v New York City, Jonom Steinom a Eli Brovermanom. Po prvých prototypoch a registrácii v SEC boli pripravení ponúkať finančné poradenstvo online ako registrovaný investičný poradca, pričom neskôr rozšírili svoju ponuku služieb aj o obchodovanie s cennými papiermi. V júni 2010 naplno spustili svoju online platformu na konferencii TechCrunch Disrupt v New Yorku, kde do 24 hodín nabrali svojich prvých 400 klientov.
Zastavenie predaja po Brexite.
24. júna, 2016, Betterment zastavil obchodovanie na burze na 2 a pol hodiny, po tom, ako neočakávaný výsledok britského referenda spôsobil chaos na finančných trhoch. Kvôli tomu bola firma kritizovaná za nedostatočnú komunikáciu so svojimi klientmi, čo sa prejavilo na sociálnych sieťach a vyjadreniach partnerov tejto platformy.
Zmena cien.
31. januára, 2017, Betterment zmenil štruktúru cien, čo v podstate znamenalo zvýšenie cien pre klientov s vkladmi väčšími ako 100,000 dolárov z 0.15% na 0.25%. Toto rozhodnutie vyvolalo vlnu kritiky medzi zákazníkmi, čo prinieslo mediálny rozruch.
Synagóga v Pacove

Synagóga v Pacove je budova bývalej synagógy zo začiatku 19. storočia nachádzajúci sa v historickej zóne mesta Pacov v okrese Pelhřimov v kraji Vysočina v Česku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Synagóga bola postavená na začiatku 19. storočia, pravdepodobne v roku 1823, vedľa, alebo na mieste domu č.p. 177, ktorý židovská obec kúpila v roku 1809 od pacovského mešťana, zámočníka Matěja Volyňského. Plán budovy pochádza od miestneho staviteľa Tomáša Polívku.
Synagoga bola postavená, aby nahradila staršiu modlitebňu, ktorá sa nachádzala na povale domu Wolfa Mellera.
Budova bola v roku 1864 zasiahnutá požiarom, po ktorom ostali stáť len obvodové steny a musela byť celá zreštaurovaná. Chýbajúce časti boli dostavané v neorománskom slohu.
Vo vnútri budovy sa po tejto rekoštrukcii nachádzalo 100 miest pre mužov a na galérii 60 miest pre ženy.
V roku 1933 postihol budovu ďalší požiar po ktorom bola rekoňštruovaná.
Po skoončení druhej svetovej vojny v roku 1945 synagóga spadla pod správu židovskej obce v Tábore, ktorá budovu v roku 1952 predala národnému podniku Středočeské lihovary a drožďárny Kolín. Od roku 1956 bola budova využívaná ako sklad, najskôr roľníckym družstvom a od roku 1989 baliarňami.
V roku 2015 vznikla iniciatíva, ktorá sa začala zaujímať o možnostiach rekonštrukcie synagógy a vytvorenia pamätníku a múzea židovskej kultúry. Za účelom rekoštrukcie bola vypracovaná aj architektonická štúdia. Snahy vyústili v roku 2017 do založenia spolu Tikkun, ktorý sa ujal snahy o obnovu synagógy. V roku 2018 spolok Tikkun kúpil budovu synagógy, ktorej podoba by sa po renovácii mala vrátiť do podoby, ktorú synagóga mala na začiatku 19. storočia.
Budova synagógy je postavená v klasicistickom slohu s pseudorománskymi prvkami.
Budova sa nachádza na ulici Jana Autengrubera pri jej spojení s námestím Slobody v pamiatkovej zóne v centre mesta Pacov. Budova má sedlovú strechu a dva štíty, západný a východný.
IPod shuffle

iPod shuffle je digitálny audio prehrávač navrhnutý a predávaný spoločnosťou Apple Inc. Bol to najmenší model v rodine iPodov spoločnosti Apple a bol prvým prehrávačom iPod, ktorý používal pamäť typu flash. Prvý model bol vyhlásený na konferencii Macworld &amp; Expo 11. januára 2005, štvrtá a posledná generácia modelov bola zavedená 1. septembra 2010. Koniec podpory tohto zariadenia nastal 27. júla 2017.
IPod mini

iPod mini je digitálny audio prehrávač, ktorý bol navrhnutý a predávaný spoločnosťou Apple Inc. Počas toho čo bol predávaný, to bol model strednej triedy v produktovej rade spoločnosti Apple. Bol oznámený 6. januára 2004 a predávať sa začal 20. februára toho istého roku. Verzia druhej generácie bola oznámená 23. februára 2005 a vydaná okamžite. Keď bol vo výrobe, bol jedným z najobľúbenejších elektronických výrobkov na trhu [4], pričom spotrebitelia často nedokázali nájsť predajcu s produktom na sklade. iPod mini bol zrušený 7. septembra 2005 a bol nahradený iPodom nano.
iPod Mini používal koliesko citlivé na dotyk z iPodu tretej generácie. Namiesto štyroch dotykových tlačidiel umiestnených nad kolieskom však boli tlačidlá prepracované ako mechanické spínače pod samotným kolieskom - odtiaľ je aj "click wheel". Ak ste chceti použiť jedno zo štyroch tlačidiel, používateľ fyzicky stlačil okraj kolesa dovnútra cez jeden zo štyroch štítkov. Rovnako ako jeho predchodcovia, koliesko bolo vyvinuté pre Apple Synaptics. Klikacie koliesko sa teraz používa aj vo štvrtej, piatej a šiestej generácii prehrávačov iPod a v prehrávači iPod nano od prvej generácie až po piatu generáciu. Avšak, v nano a iPodoch 5. generácie, bolo ďalej použité klikové koliesko opäť vyvinuté spoločnosťou Apple.
Nad kolieskom bol monochromatický LCD displej s rozlíšením 138x110, ktorý zobrazoval ponuku alebo informácie o zvolenej stope. Novšie generované iPody majú odvtedy zavedené farebné displeje.