burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Alfred Sisley

Alfred Sisley (* 30. október 1839, Paríž† 29. január 1899, Moret-sur-Loing pri Paríži) bol francúzsky maliar anglického pôvodu. Tento významný predstaviteľ umeleckého smeru impresionizmu, sa počas svojho tvorivého života venoval predovšetkým krajinomaľbe a jeho dielo patrí k pilierom tohto umeleckého smeru.
Život.
Alfred Sisley sa narodil v Paríži anglickým rodičom. Jeho otec William Sisley, bol úspešným obchodníkom a jeho matka Felicia Sell, bola znalcom v oblasti hudby. Keď mal osemnásť rokov (1857), jeho rodina ho poslala do Londýna, aby študoval za obchodníka.
V roku 1862 sa Sisley vracia do Paríža, kde začal študovať maliarstvo v škole École des Beaux-Arts u švajčiarskeho umelca Charlesa Gleyra, kde spoznal maliarov Pierre-Augusta Renoira, Frederica Bazille, Clauda Moneta. Spoločne s Renoirom a Monetom začali maliarsky objavovať krajinu v okolí mestečka Fontainebleau. Ich podobné názory na umenie, vyvrcholili vo vzniku nového umeleckého smeru, impresionizmu.
Počas Prusko-francúzskej vojny 1870 až 1871 prišla rodina Sisleyových o svoj majetok. Alfred sa musel začať živiť sám svojou maľbou.
Najznámejšie sú jeho diela z rozmedzia rokov 1872 až 1876. Medzi ne patria napríklad "Potopa v Port Marly" (1876), "Most pri Villeneuve-la-Garenne" (1872), alebo "Regata z Molesey" (1874).
Druhe významné obdobie v umelcovej tvorbe prišlo po jeho presťahovaní sa do malej obce v blízkosti Moret-sur-Loing (1882). Tu sa venoval maľbe riečnej krajiny a napriek finančným problémom aj naďalej zostal verným zástancom impresionizmu.
Od roku 1895 trpel na rakovinu hrtana, ktorej nakoniec aj v roku 1899 podľahol.
Ramón Amaya Amador

Ramón Amaya Amador (* 29. apríl 1916, Olanchito, Honduras† 24. november 1966, Sakrakopec, Bratislava, Slovensko) bol honduraský spisovateľ, novinár a politik.
Smrť.
Zomrel vo veku 50 rokov dňa 24. novembra 1966 pri leteckom nešťastí v Bratislave.
Lotyšský gambit

Lotyšský gambit je otvorená hra, ktorá vzniká ťahmi 
Jeho ECO kód je C40. Čierny ponúka pešiaka s cieľom získať protihru na kráľovskom krídle. V súčasnosti sa toto otvorenie nepovažuje za korektné, pretože čierny oslabuje svoju pešiakovú štruktúru pred kráľom. Jedná sa o akúsi snahu o prevrátený Kráľovský gambit v obrane. Toto otvorenie sa na profesionálnej úrovni pre svoju riskantnú povahu nepoužíva. Veľmajster Paul Keres sa vyjadril, že "sa hra veľmi neľahko". Šachová teória toto otvorenie zavrhuje ako nedostatočné pre čierneho, gambit sa však teší obľube na nižšej úrovni a je možné ho po dôkladnej teoretickej príprave použiť s cieľom prekvapiť súpera.
Hlavný variant.
Biely najlepšie urobí ak vezme pešiaka na poli e5, teda: "3. Jxe5 Jf6 4. exf5 5. Jxc6 dxc6 6. Sd3 Sc5" s miernou výhodou pre bieleho.
Čierny môže v treťom ťahu skúsiť aj priame: "3. ... Df6 4. d4 d6 5. Jc4 fxe4 6. Jc3 Sf5 7. d5 De7 8. De2 Ja6 9. Jd2" s výhodou pre bieleho.
Čierny však po bieleho braní jazdcom ťahom 3. Jxe5 nesmie pokračovať: "3. ... fxe4? 4. Dh5+! g6 5. Jxg6! hxg6 6. Dxh8" a čierny prišiel o kvalitu. Čierny má teda na výber dve vhodné možnosti po "3. Jxe5" a to pohyb jazdcom alebo dámou na pole f6.
Variant po 3. exf5.
Ak biely nechce pokračovať v hlavnom variante, môže skúsiť pokračovanie "3. exf5" ktoré sa považuje za slabšie a čierny má väčšiu šancu získať dobrú protihru. Hra obyčajne pokračuje ťahmi: "3. ... De7 4. Jc3 Jf6 5. Sc4?! c6 6. De2 e4! (aktívny postup) 7. Jh4 b5! 8. Sb3 d5 9. d4 b4 10. Jb1" a bieleho jazdec sa musel vrátiť na základnú radu. Biely ma síce o pešiaka viac, no čierny ma oveľa lepšie postavenie, pričom celková pozícia je približne vyrovnaná. Biely urobí lepšie, ak v 5. ťahu hrá: "5. Se2 d6 6. d4 Sxf5 7. 0-0 Jbd7" s mierne lepšou pozíciou pre bieleho s tým, že v ďalšom ťahu môže skúsiť postup "8. Jh4".
Vídeň (loď)

Loď Vídeň je jedným z plavidiel, ktoré prevádzkuje Dopravný podnik mesta Brna (DPMB) v rámci lodnej dopravy na Brnianskej priehrade. Ide o jednu z piatich sesterských lodí, ktoré pre obnovu flotily DPMB postavila firma Ješko CZ (Jaroslav Jiráň) v Hlavečníku. "Vídeň" bola spustená na hladinu Brnianskej priehrady v roku 2011 pod evidenčným číslom DPMB 4825.
Dejiny.
Dopravný podnik sa v roku 2008 rozhodol pre kompletnú obnovu svojej flotily, ktorej najmladšia loď pochádzala z roku 1961. Zákazku na výrobu piatich zhodných plavidiel vyhrala firma Ješko CZ za celkovú sumu 73,915 milióna Kč, teda 14,783 milióna Kč za jednu loď. V roku 2010 bola dodaná prvá loď "Lipsko", ďalšie dve ju nasledovali o rok neskôr – išlo o "Utrecht" a "Vídeň", ktoré nahradili staré lode "Prahu" a "Bratislavu". Po skúsenostiach s prevádzkou "Lipska" bolo vyhlásené ďalšie výberové konanie na dodatočné úpravy štyroch vyrábaných lodí, ktorej víťazom sa 20. januára 2011 stala opäť firma Ješko CZ s čiastkou 6 119 520 Kč.
Trup "Vídne" bol vyrobený v Lhotke nad Labem a potom prevezený do Hlavečníka, kde bolo plavidlo z väčšej časti dokončené. Spoločne s "Utrechtom" bola na cestnom prívese prevezená do Brna, kam po štvordňovej ceste obe lode dorazili 31. marca 2011. V lodenici DPMB nasledovala (rovnako ako u predchádzajúceho "Lipska") zmena náteru trupu na tmavomodrý, kompletizácia lodi (nadstavba kormidlovne, a pod.) a osadenie elektrickej výzbroje na čele s akumulátormi. Na oboch bokoch lode boli vytvorené čierne siluety významných stavieb Viedne, ktorá je partnerským mestom mesta Brna.
"Vídeň" bola oficiálne do stavu vozidiel DPMB zaradená s evidenčným číslom 4825 29. apríla 2011, nebola však využívaná k pravidelným jazdám. Až 14. mája 2011, pri príležitosti osláv 65. výročia lodnej dopravy na Brnianskej priehrade a otvorením novej výpravnej budovy s odbavovacím terminálom v Bystrckom prístavisku, bolo plavidlo za účasti rakúskeho veľvyslanca a primátora Viedne slávnostne pokrstené a spustené na vodu. Pravidelnú prevádzku na Brnianskej priehrade začala loď "Vídeň" 16. mája 2011.
Konštrukcia.
Konštrukčne je "Vídeň" zhodná s predchádzajúcou loďou "Lipsko". Ide o dvojpalubovú loď s asynchrónnym elektromotorom, ktorý je napájaný z olovených akumulátorov. Schodisko na hornú (tzv. slnečnú) palubu sa nachádzajú v zadnej časti plavidla, uzavretá spodná paluba (vrátane WC) je bezbariérová. Kormidlovňa sa nachádza v prednej časti hornej paluby. Oproti "Lipsku" má "Vídeň" z výroby dodatočné úpravy podľa druhého výberového konania. Loď bola vybavená predným dokormidlovacím zariadením, fotovoltaickými článkami na streche kormidelne pre posilnenie užívateľskej batérie, bezpečnostnými bránkami v hlavných vchodoch a náporovými vetracími kanálmi nad čelným oknom dolnej paluby.
Vírská skalka

Vírská skalka je prírodná rezervácia ev. č. 1861 na území Prírodného parku Svratecká hornatina blízkosti obce Vír v okrese Žďár nad Sázavou v nadmorskej výške 395524 metrov. Oblasť spravuje AOPK Havlíčkův Brod.
Predmet ochrany.
Predmetom ochrany sú skalnaté zrázy s prirodzenými lesnými porastami, ďalej spoločenstvá pohyblivých sutín a skalnej vegetácie s kostravou sivou ("Festuca pallens"). Na lokalite sa ďalej vyskytuje luskáč lekársky ("Vincetoxicum hirundinaria"), konopička širolistá ("Dalanum ladanum") a oman hnidákovitý ("Inula conyza"), z chránených živočíchov potom výr skalný ("Bubo bubo") a užovka hladká ("Coronella austriaca").
Geológia a geomorfológiae.
Lokalita Vírská skalka na juhozápadnom svahu chrbta Samotín je tvorená horninami svrateckého kryštalinika – dvojsľudovými svormi a migmatitmi až ortorulami. Údolie rieky Svratky predstavuje v týchto miestach najhlbší údolný zárez na Českomoravskej vrchovine. V horných partiách príkrych svahov sa nachádzajú výrazné skalné ostrohy, ďalej tu sú mrazové zruby a balvanovité sutiny. Z geomorfologického hľadiska sa prírodná rezervácia nachádza na území Nedvědickej vrchoviny.
Prístup.
Zrázy Vírskej skalky sa nachádzajú na katastri obce Vír (ORP Bystřice nad Pernštejnem), vzdušnou čiarou cca 400 metrov juhovýchodne od hrádze Vírskej priehrady. Skaly sa týčia nad riekou Svratkou a nad miestnou cestou, po ktorej vedie cyklotrasa č. 4025, červeno značená turistická cesta a trasa Svrateckého vodohospodárskeho náučného chodníka. V blízkosti skál je autobusová zastávka "Vír".
Vo vrcholových partiách prírodnej rezervácie sa nachádza skala "Klubačice" s vyhliadkovou plošinou. Vyhliadka na tejto skale, ktorá sa vypína asi 50 metrov nad okolitým terénom, bola vybudovaná v roku 1911. Vyhliadka so zábradlím bola obnovená v roku 2000.
Vírské skalky sú tiež horolezeckou lokalitou. Z dôvodu ochrany podmienok pre hniezdenie výra skalného sú tu tieto aktivity obmedzené len na obdobie od júla do decembra.
Partizánska jaskyňa

Partizánska jaskyňa alebo Hrubá diera je verejnosti prístupná jaskyňa a prírodná pamiatka v oblasti Súľovských vrchov ().
Nachádza sa v katastrálnom území mestskej časti Považská Teplá mesta Považská Bystrica v okrese Považská Bystrica v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1994 a novelizované v roku 2015. Ochranné pásmo nebolo určené. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Strážovské vrchy.
Počas SNP slúžila ako prechodný úkryt, ale je pravdepodobné, že človek ju využíval už skôr. Jaskyňu tvorí dlhá priestranná tunelovitá klesajúca chodba v masívnych sivých vápencoch s rohovcami (urgónske vápence spodnej kriedy z obdobia druhohôr), ktoré majú vek skoro 130 miliónov rokov. Chodba sa končí v rozšírenom priestore, miestami má na stenách sintrové náteky.
Údolí Chlébského potoka (okres Žďár nad Sázavou)

Údolí Chlébského potoka je prírodná rezervácia ev. č. 470 v katastrálnom území obce Chlébské v okrese Žďár nad Sázavou v nadmorskej výške 450 – 499 metrov. Oblasť spravuje AOPK Havlíčkův Brod.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú prírode blízke lúčne a lesné porasty s významným výskytom bledule jarnej a EVL Údolí Chlébského potoka.
Učiteľka (film)

Učiteľka je slovensko-český koprodukčný film režiséra Jana Hřebejka a scenáristu Petra Jarchovského.
Obsadenie.
Do filmu boli obsadení títo herci:
Produkcia.
Projekt mal byť pôvodne český, ale nakoniec vznikol ako koprodukcia: PubRes bola hlavná produkčná spoločnosť, Hřebejk a Jarchovský sa spojili tiež s mladou spoločnosťou Offside Men, RTVS a Českou televíziou. Film bol natočený v Bratislave.
Dej.
Film odohrávajúci sa v 80. rokoch opisuje triednu schôdzku, zvolanú po incidente v triede. Učiteľka pomocou detí manipuluje rodičov a získava rôzne služby a výhody. Aj keď väčšina z nich jej praktiky akceptuje, jej postupom sa vzoprú rodičia troch detí a vznášajú sťažnosť riaditeľke školy.
Uvedenie.
Film mal svetovú premiéru 4. júla 2016 na MFF Karlovy Vary, do distribúcie na Slovensku a v Česku sa dostal 21. júla.
Film bol uvedený na Medzinárodnom filmovom festivale v Haife, Medzinárodnom filmovom festivale Tokio a americkú premiéru mal začiatkom októbra 2016 v New Yorku. Na jar 2017 by mal byť predstavený v amerických kinách. K začiatku januára 2017 bol film uvedený na 15 festivaloch a vysielacie práva boli predané do 25 krajín vrátane Japonska.
Luke Shaw

Luke Paul Hoare Shaw (* 12. júl 1995, Kingston upon Thames, Spojené kráľovstvo) je anglický futbalový obranca a reprezentant, ktorý hráva za klub Manchester United.
Klubová kariéra.
Shaw hral v mládežníckych tímoch klubu Southampton FC. V A-mužstve debutoval v septembri 2011. V júni 2014 prestúpil za cca 30 miliónov britských libier do Manchester United FC, podpísal tu štvorročnú zmluvu.
Reprezentačná kariéra.
Luke Shaw reprezentoval Anglicko v mládežníckych výberoch od kategórie U16.
V A-mužstve Anglicka debutoval 5. marca 2014 v priateľskom zápase v Londýne proti tímu Dánska (výhra 1:0).
Tréner Roy Hodgson ho vzal na Majstrovstvá sveta 2014 v Brazílii, kde Angličania vypadli už v základnej skupine D, obsadili s jedným bodom poslednú štvrtú priečku.
Bloody Mary (kokteil)

Bloody Mary (slov. "krvavá Mária") je obľúbený koktail namiešaný z vodky, paradajkového džúsu a zvyčajne ďalších korení alebo príchutí, ako worcesterová omáčka, Tabasco, hovädzí vývar alebo bujón, chren, zeler, soľ, čierne korenie, kajenské korenie, citrónová šťava, vaječný bielok a zelerový šalát.
Pôvod.
Pôvod tohto koktailu je nejasný. Fernand Petiot tvrdil, že ho vynašiel v roku 1921, keď pracoval v New York Bare, ktorý sa neskôr stal Harry's New York Barom, veľmi známym barom v Paríži. Iná tradícia hovorí, že to bol herec George Jessel (USA), kto vytvoril tento drink okolo roku 1939. Prvá zmienka o Bloody Mary v USA je v stĺpci Lucia Beebea v novinách "New York Herald Tribune", vytlačenom v roku 1939 spolu s originálnym receptom: „Najnovší lomcovák George Jessela, ktorý má pozornosť mestských pisateľov, sa volá Bloody Mary: napoly paradajkový džús, napoly vodka.“ Málokto vie, že tento drink je pomenovaný podľa anglickej kráľovnej Márie I., ktorá pre násilné pretláčanie katolíctva dala za 5 rokov svojej vlády popraviť vyše 300 protestantov.
Aperol

Aperol je alkoholický nápoj, ktorý sa radí medzi korenené bittery. Má oranžovočervenú farbu s ovocnou, ľahko horkou chuťou. Vyrába sa na báze liehu z horca, rebarbory, výťažkov z pomarančov, aromatických bylín a farbív. Jeho zvláštnosťou je nižší obsah alkoholu, len 11%.
História.
Vznikol v talianskej rodinnej firme bratov Barbieriovcov v Padove okolo roku 1919. V tomto roku bol predstavený na veľtrhu "Fiera Campionaria di Padova". V roku 1993 bola firma F.lli Barbieri odkúpená spoločnosťou Barbero 1891 a tá sa v decembri 2003 stala súčasťou skupiny Campari.
Najznámejším nápojom na báze Aperolu je Aperol Spritz. Vznikol v 50. rokoch ako variant benátskeho vínneho striku ("spritz veneto"), ktorý do Benátok zrejme priniesli Rakúšania v 19. storočí (Benátky boli v 1. polovici 19. storočia súčasťou habsburskej monarchie).
Podávanie.
Podáva sa vždy dobre vychladený, čistý aj predĺžený (so sódou, šumivým vínom). Klasický Aperol Spritz, ako ho odporúča priamo výrobca, sa skladá z 3 dielov prosecca, 2 dielov Aperolu a 1 dielu sódovej vody. Mal by sa podávať v pohári na stopke.
Chrám Zosnutia Bohorodičky (Nesebar)

Chrám Zosnutia Bohorodičky (), známy aj ako Chrám svätej Bohorodičky () je pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúci sa v historickom centre mesta Nesebar v Burgaskej oblasti v juhovýchodnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a je súčasťou Architektonicko-historickej rezervácie Nesebar.
Charakteristika.
Chrám bol zasvätený svätej Bohorodičke z toho dôvodu, že je považovaná za patrónku a ochránkyňu mesta.
Budova je najväčšou a najlepšie zachovanou trojloďovou bazilikou v meste.
Chrámový sviatok sa slávi 15. augusta, kedy sa slávi sviatok Zosnutia presvätej Bohorodičky. Keďže svätá Bohorodička je považovaná za patrónku Nesebaru, sú tieto oslavy spojené aj s oficiálnym sviatkom mesta, ktorý sa v meste slávi od vysvätenia chrámu Zosnutia Bohorodičky.
Dejiny.
Budova bola postavená v období bulharského národného obrodenia v roku 1873.
V súčasnosti je chrám Zosnutia Bohorodičky jediným funkčným chrámom v meste.
Bitter

Bitter (v preklade z nem. "horký") je horký alkoholický nápoj, ku ktorému tiež patria horké vínne aperitívy či horké likéry, ako sú koreňové a bylinné pálenky. Všetky bittery tak majú spoločnú horkú chuť a priaznivo pôsobia na žalúdok. Tieto alkoholické nápoje sú založené na aromatických látkach väčšinou rastlinného pôvodu, z bylín, semien, koreňov, kôry, dreva či korenia.
Bittery majú svoj pôvod v lekárstve. Pôvodně boli lekárnikmi vyrábané ako prostriedky na zmiernenie zažívacích problémov a až potom sa stali súčasťou nápojovej kultúry.
KJ Sawka

Kevin Josepf Sawka (* 10. október 1977, Seattle, Washington, USA) viac známy ako KJ Sawka je americký bubeník, hudobný producent a DJ. Hrá na bicie v skupinách Pendulum a Destroid.
Kariéra.
Sawka začal s hudbou v dvanástich rokoch, pričom v osemnástich ho zaujala elektronická hudba. Jeho hlavným vzorom je Phil Collins. V roku 2010 sa stal bubeníkom austrálskej drum and bassovej skupiny Pendulum, s ktorou nahral album "Immersion". V roku 2016 sa skupina obnovila pre koncertné vystúpenie na Ultra Music Festivale v Miami a následne pokračovala hraním na turné v roku 2017. V roku 2012 tiež založil superskupinu Destroid spolu s členmi Excision a Downlink. V roku 2015 založil nezávislé hudobné vydavateľstvo Impossible Records.
Andrés Manuel López Obrador

Andrés Manuel López Obrador (* 13. november 1953, Tepetitán, Mexiko), všeobecne nazývaný jeho iniciálami AMLO, je mexický politik, ktorý bol od roku 2018 do roku 2024 58. prezident Mexika.
Životopis.
AMLO sa narodil v obci Tepetitán v samospráve Macuspana na juhovýchode štátu Tabasco. V roku 1986 skončil štúdium na Universidad Nacional Autónoma de México po tom, ako ho predtým prerušil, aby sa zapojil do politiky. Jeho politická kariéra začala už v roku 1976, kedy sa stal členom Inštitucionálnej revolučnej strany (PRI) v Tabascu a nakoniec sa stal lídrom strany v celom štáte. V roku 1989 vstúoil do Strany demokratickej revolúcie (PRD) a bol kandidátom strany na pozíciu guvernéra štátu Tabasco v roku 1994. Bol celonárodným lídrom strany PRD medzi rokmi 19961999. V roku 2000 bol zvolený za starostu mesta Mexiko, kde pôsobil do roku 2005. V roku 2012 odišiel z PRD a v roku 2014 založil Národné hnutie obnovy (MORENA), ktoré viedol do roku 2017.
Prvé pokusy o kreslo prezidenta.
López Obrador sa o úrad prezidenta uchádzal trikrát - vo voľbách v roku 2006, 2012 aj 2018. V roku 2006 ako kandidát Strany demokratickej revolúcie skončil tesne na druhom mieste za víťazom Felipem Calderónom (PAN) v pomere 35,9% ku 35,3%. V roku 2012 skončil znovu ako kandidát PRD opäť druhý, keď ho porazil Enrique Peña Nieto (PRI) v pomere 38,2% ku 31,6%. V oboch prípadoch mal teritoriálne podporu najmä v južných štátoch (domovské Tabasco, Guerrero, Oaxaca).
Úrad prezidenta od roku 2018.
López Obrador bol kandidátom na prezidenta po tretí krát vo voľbách v roku 2018, kedy kandidoval za Juntos Haremos Historia, koalíciu zloženú z ľavicovej Strany práce, pravicovej Strany sociálneho stretu a Národného hnutia obnovy (MORENA). Vo voľbách získal 53 % hlasov a zvíťazil vo všetkých štátoch s výnimkou Guanajuata. V kampani hovoril o navýšení finančnej pomoci pre študentov, zdvojnásobení penzií pre dôchodcov, zdvojnásobení minimálnej mzdy, amnestii pre drogových kriminálnikov či o výstavbe 100 nových univerzít a o bezplatnom prístupe na verejné vysoké školy.
Taktiež avizoval ukončenie drogovej vojny proti kartelom a legalizáciu niektorých drog ako marihuana. Ohlásil, že zruší projekt na výstavbu nového medzinárodného letiska pre hlavné mesto, ktorý bol obklopený škandálmi a možnými dopadmi na životné prostredie. Tiež chcel vyhlásiť referendum na predošlé energetické reformy, implementované v roku 2013, ktoré ukončili štátnu kontrolu nad ropnou spoločnosťou Pemex, ktorej zisky predstavovali 18% celkových príjmov rozpočtu verejného sektoru. Deklaroval tiež politiku stimulov a podpory pre poľnohospodársky sektor krajiny, ako aj oddialenie opätovného vyjednania dohody NAFTA až do volieb. K jeho ambicióznym plánom patrí výstavba ďalších ropných rafinérií, navýšenie sociálnych výdavkov, zníženie platov a výhod politikov a decentralizácia vlády, spočívajúca v presunutí niektorých vládnych rezortov a agentúr z hlavného mesta do iných štátov Mexika.
Rock im Park

Rock im Park je každoročný rockový hudobný festival konajúci sa v máji alebo júni v parku Volkspark Dutzendteich v Norimbergu s paralelnou udalosťou Rock am Ring a s takmer identickou zostavou programu.
Od roku 1993 do roku 1996: Viedeň a Mníchov.
História.
Od roku 1993, ako paralelné podujatie festivalu Rock am Ring na západe, konal rockový festival na juhu. Prvá lokalita festivalu bola v roku 1993 pod názvom "Rock in Vienna" vo Viedni. Neskôr v roku 1994 sa festival konal v mníchovskom Rieme ako "Rock v Riem" na starom letisku. Od prvého ročníku v Mníchove boli organizátormi festivalu spoločnosti ARGO Konzerte GmbH a Marek Lieberberg Konzertagentur GmbH &amp; Co.KG. V roku 1995 sa presťahoval ako festival "Rock im Park" do mníchovského olympijského štadiónu a olympijského parku, kde sa konal v roku 1996.
Od roku 1997: Rock im Park v Norimbergu.
História.
Od roku 1997 sa festival Rock im Park koná v Norimbergu. Až do konverzie kvôli Majstrovstvám sveta vo futbale v roku 2006 sa konal v strede štadiónu Franken. V roku 2004 sa presťahoval do susedného Zeppelinfeldu, ktorý je súčasťou Reichsparteitagsgelände patriacej NSDAP. Kvôli okamžitým prípravám na majstrovstvá sveta sa musel v roku 2006 opäť vyhnúť a presunul hlavnú etapu v roku 2006 do Luitpoldhainu.
Kvôli logistickým komplikáciám pri futbalovom zápase, ktorý bol paralelnou udalosťou festivalu, sa festival Rock im Park rozlúčil s miestom konania v Norimbergu. Dňa 19. októbra 2006 bolo oznámené, že sa už v budúcnosti nebude konať v Norimbergu. Našlo sa nové miesto konania v Bavorsku a Bádensku-Württembersku. Dňa 29. novembra 2006 však bolo oznámené, že sa festival bude zatiaľ konať v Norimbergu, ale len so zmluvou na rok 2007. Po vynikajúcom úspechu tohto roku sa rozhodlo pokračovať v používaní mesta Norimberg ako miesta konania festivalu.
Od roku 2007 bolo hlavné pódium opäť na Zeppelinfeld.
V roku 2005 prilákal festival 45 000 návštevníkov a v roku 2006 49 000 návštevníkov. V roku 2007 bol festival prvýkrát vypredaný, bolo zarátaných 60 000 návštevníkov. V rovnakom čase sa v sobotu v roku 2007 konal vo Franken štadióne kvalifikačný zápas Majstrovstiev Európy v roku 2008 medzi Nemeckom a San Marínom. Dokonca aj v roku 2008 bol festival Rock im Park už v predpredaji vypredaný a festival navštívilo 70.000 rockových fanúšikov.
Na festivale Rock im Park v roku 2010 sa nachádzalo okolo 60 500 návštevníkov. Hoci festival mal približne rovnaký počet návštevníkov ako v roku 2007, v roku 2010 nebol vypredaný. Jedným z dôvodov je aj to, že predchádzajúce auditórium sa trochu rozšírilo, a preto sa mohlo predať viac vstupeniek ako v predchádzajúcich rokoch. Počas výročia v roku 2010 sa festival konal štyri dni.
V roku 2012 bol festival Rock im Park po prvýkrát od roku 2008 vypredaný. Už tri mesiace pred festivalom boli všetky trojdňové lístky úplne mimo tlače.
V roku 2017 bol festival opäť vypredaný a nový návštevnícky rekord bol prekonaný 88 500 návštevníkmi.
OFK Dunajská Lužná

OFK Dunajská Lužná je slovenský futbalový klub z Dunajskej Lužnej, hrajúci v 3. slovenskej futbalovej lige. Bol založený v roku 1921.
Dolná Lužica

Dolná Lužica (, , , , , ) bol v rokoch 14101867 štátny útvar na historickom území Dolnej Lužice, ktoré je od roku 1945 rozdelene medzi Nemecko a Poľsko. Takmer celá nemecká časť Dolnej Lužice je súčasťou spolkovej krajiny Brandenbursko, zatiaľ čo obce Geierswalde (lužickosrbsky "Lejno"), Kromlau (lužickosrbsky "Kromola") a mesto Lauta (lužickosrbsky Łuty) patria od roku 1990 k Sasku. Menšia poľská časť je súčasťou Lubuského vojvodstva. Centrom Dolnej Lužice je Cottbus (dolnolužickosrbsky "Chóśebuz", hornolužickosrbsky "Choćebuz") v dnešnom Brandenbursku. V rokoch 13481635 bola Dolná Lužica súčasťou Českej koruny.
Dolná Lužica susedí na juhu s Hornou Lužicou, na východe so Sliezskom, na severovýchode s Lubuskom, na severe a severozápade s Brandenburskom, na západe s tou časťou územia bývalej provincie Sasko, ktorá dnes patrí k Brandenbursku.
Národnostné zloženie.
V nemeckej časti žijú vedľa prevažujúcich Nemcov v menšinovom zastúpení Lužickí Srbi. Poľská časť je po odsune Nemcov obývaná Poliakmi.
Ján Grammatikos

Ján Grammatikos môže byť:
Chrám svätého Spasiteľa (Nesebar)

Chrám svätého Spasiteľa (), známy aj ako Chrám Povýšenia Pána () je bývalý pravoslávny chrám zo začiatku 17. storočia nachádzajúci sa v severnej časti historického centra mesta Nesebar v Burgaskej oblasti v juhovýchodnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a je súčasťou Architektonicko-historickej rezervácie Nesebar.
Charakteristika.
Chrám Povýšenia Pána sa nachádza v severnej časti historického centra Nesebaru.
Budova je jednoloďová s jednou apsidou a s dĺžkou 11,7 metra a šírkou 5,7 metra. V minulosti sa po celej severnej strane chrámu tiahla úzka a dlhá predsieň, ktorá budovu rozširovala až na šírku 9,8 metra. Fakt, že budova bola postavená v období osmanskej nadvlády sa prejavilo na výzore chrámu a to najmä v samotnej konštrukcii budovy, ktorá musela byť postavená podľa osmanských pravidiel pre pravoslávne chrámy čo znamenalo napríklad to, že jej východná fasáda musela byť napoly vkopaná do zeme. Strecha budovy je sedlovitá z drevenej konštrukcie.
Narozdieľ od vonkajšej výzdoby chrámu, ktorá v dôsledku výstavby v časoch osmanskej nadvlády prakticky neexistuje, je vnútorná výzdoba veľmi bohatá. Interiér chrámu je takmer celý bohato vyzdobený freskami, ktoré patria k najvýznamnejším predstaviteľom freskovej výzdoby v Bulharsku z obdobia 16. - 17. storočia. Väčšina fresiek pochádza zo začiatku 17. storočia a sú dielom neznámeho autora. Fresky zobrazujú predovšetkým scény zo života Ježiša Krista a svätej Bohorodičky. Mnohé z fresiek však nie sú v dobrom stave a to predovšetkým fresky na južnej a severnej stene, ktoré sú takmer celkom zničené. Na západnej stene sa v súčasnosti žiadne fresky nenachádzajú a nie je isté, či západná stena niekedy bola vyzdobená.
Dejiny.
Z pamätného nápisu nad južným vchodom do chrámu je známe, že budova bola postavená v roku 1609 počas pôsobenia metropolitu Cypriána z darov bohatého nesebarského občana.
Dnes chrám funguje ako múzeum.
Ekstra Bladet

Ekstra Bladet je dánsky tabloidný denník vydávaný spoločnosťou JP/Politikens Hus v Kodani. Noviny boli založené v roku 1904 ako večerná verzia novín "Politiken". V roku 1905 boli noviny založené na vlastných právach a odvtedy sa zameriavajú na investigatívnu žurnalistiku, správy, šport a zábavu. Poul Madsen je jeho redaktorom od 6. septembra 2007, keď nahradil Hansa Engella.
História a profil.
Noviny začali publikáciou v roku 1904 ako dodatok k novinám "Politiken" a o rok neskôr sa stali samostatnými novinami. Ústredie novín sa nachádza v Kodani. Victor Andreasen pôsobil ako šéfredaktor novín dvakrát, medzi rokmi 1963 a 1967 a medzi rokmi 1971 a 1976.
V decembri 2010 šéfredaktor novín "Ekstra Bladet" Poul Madsen pohrozil, že sa bude sťažovať na Európsky súdny dvor po jeho podaní sťažnosti na aplikáciu App Store spoločnosti Apple, ktorá bola odmietnutá. Madsen tvrdil, že žiadosť bola považovaná za urážlivú, a v redakcii opísal Apple ako „americkú opatrovateľku“.
Od 5. októbra 2012 "Tipsbladet", časopis futbalového zväzu, ktorý bol predaný s piatkovým vydaním "Ekstra Bladet".
Už viac ako 100 rokov sú hlavným konkurentom novín "Ekstra Bladet" noviny "B.T." spoločnosti "Berlingske Media".
Obeh novín.
Čitateľstvo novín "Ekstra Bladet" a obeh v posledných rokoch klesá a takto to pokračuje. Počas posledných šiestich mesiacov roku 1957 bolo v pracovných dňoch v obehu 68 178 kópií. V roku 1991 dosiahol obeh novín počet 210 000 kópií, 198 000 kópií v roku 1992 a 185 000 kópií v roku 1993. V roku 1994 klesol na 177 000 kópií, na 168 000 v roku 1995 a na 166 000 kópií v roku 1996. Napriek tomu, že v roku 1997 vzrástol jeho počet na 169 000 kópií, v roku 1998 sa opäť znížil na 159 000 kópií a v roku 1999 na 148 000 kópií.
V roku 2000 bolo v obehu 134 000 kópií a 127 000 kópií bolo v roku 2001. V roku 2002 klesol obeh novín na 119 000 kópií. Boli štvrtými najlepšie sa predávajúcimi novinami v roku 2003 s obehom 110-tisícich kópií. V roku 2004 mali noviny v obehu 110 000 kópií. Existuje aj ďalšia správa, v ktorej sa uvádza, že jej obeh v roku 2004 dosiahol 106 000 kópií. V roku 2012 mali noviny obeh 60-tisícich kópií.
V januári 2012 sa webstránka novín na stránke Alexa Internet umiestnila v globálnom rebríčku na 2 061. mieste a na 5. mieste v Dánsku. Už v júli 2018 sa stránka umiestnenila globálne na 3 359. mieste a na 9. mieste v Dánsku.
Vodnopólová extraliga mužov 1997/98

Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 1997/98 bol v poradí 6. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). Počet účastníkov ostal oproti minulej sezóne rovnaký. Štvrtýkrát získalo titul družstvo KVP NCHZ Nováky, ktoré vo finálovom dueli zvíťazilo nad obhajcom prvenstvaSlávia UK Lentimex Bratislava.
Systém súťaže.
Systém súťaže ostal rovnaký ako v minulej sezóne. Súťaž sa skladala z troch častí. V základnej časti (ZČ) odohrali družstvá zápasy systémom každý s každým doma a vonku. 4 najlepšie potom postúpili do nadstavbovej časti o majstra. Nadstavbová časť sa odohrala formou 4 turnajov; každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom sa započítavali aj body zo ZČ. Po odohraní nadstavbovej časti nasledovalo play-off. Semifinále, finále a duel o bronz sa hrali na dve hrané stretnutia. Zvyšné 2 družstvá ZČ mali odohrať skupinu o zotrvanie, resp. o postup do extraligy z 2 účastníkmi 1. ligy, tá sa však neodohrala kvôli navýšeniu počtu tímov v budúcej sezóne extraligy.
Rock im Pott

Rock im Pott je jednodňový rockový hudobný festival, ktorý sa prvýkrát konal v roku 2012 na štadióne Veltins-Arena v Gelsenkirchene.
História.
V januári 2012 bol vyhlásený na každoročný festival. Bolo tam päť umelcov alternatívneho rocku alebo modernej masovo kompatibilnej hudby. Pri premiére festivalu organizátori očakávali až 35 000 návštevníkov a prekvapilo ich počet 41 000 návštevníkov. v roku 2013 oslovil iba 27 000 návštevníkov. Na rok 2014 bol festival zrušený, pretože nebol pravdepodobne nájdený vhodný headliner. Po tom, čo sa festival neuskutočnil v roku 2015 a 2016, sa opäť konal 26. augusta 2017.
Chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky (Burgas)

Chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky (), skrátene Chrám Zosnutia Bohorodičky (), známy aj ako Chrám svätej Bohorodičky () a Grécky chrám () a v minulosti aj ako Chrám Premenenia Pána () je pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúci sa v centrálnej časti Burgasu v Burgaskej oblasti v juhovýchodnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a je najstarším pravoslávnym chrámom v meste.
Charakteristika.
Budova leží v centrálnej časti mesta na ulici Lermontov, v blízkosti arménskeho chrámu. V čase výstavby chrámu bolo miesto, kde sa chrám nachádza súčasťou gréckej štvrti.
Chrámová budova je postavaná ako trojloďová bazilika. V centrálbej časti chrámu sa nachádza dvanásť monolitických mramorových stĺpov, ktoré podopierajú strešnú konštrukciu a balkóny. Celková zastavaná plocha chrámu dosahuje až 470m².
V chráme sa uchovávajú ikon, ktoré boli vyhotovéné mníchmi z mníšskej republiky v Athose.
Dejiny.
Chrám bol postavený v období bulharského národného obrodenia v rokoch 1840 - 1860, čo ho robí najstarším pravoslávnym chrámom v Burgase.
V meste síce bol už predtým pravoslávny chrám zo začiatku 17. storočia, ktorý však bol zničený počas rusko-tureckej vojny.
Bohoslužby sa konali až do roku 1906 v gréčtine. V tom istom roku sa okrem zmeny liturgického jazyka na bulharčinu, zmenilo aj meno kostola a chrám bol premenovaný z chrámu Zosnutia presvätej Bohorodičky na chrám Premenenia Pána.
V rokoch 1927 - 1928 boli k budove chrámu pristavané veže, z ktorých jedna funguje ako zvonica a nachádzajú sa v nej tri zvony.
Po druhej svetovej vojne bol chrámu priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
16. marca 1952 cirkevné predstaviteľstvo vrátilo chrámu staré meno chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky.
Od novembra 1957 do konca roku 1958 prebehla výzdoba kostola freskami, ktoré namaľoval umelec Nikolaj Evgenievič Rostovcev.
Ján Lazorík

Ján Lazorík (* 29. september 1920, Torysa† 30. august 2015, Krivany) bol slovenský pedagóg, etnológ, folklorista, zberateľ, archivár, fotograf, spisovateľ, šíriteľ používania nárečí, botanik a šľachtiteľ odrôd.
Život.
Ján Lazorík sa narodil 29. septembra 1920 v obci Torysa v okrese Sabinov. Otec Koloman bol murárom, matka Irena bola šičkou a slúžkou v Pešti. Lazorík mal troch mladších súrodencov.
Po absolvovaní základnej školy v Toryse a následne gymnázia v Prešove študoval na Učiteľskom ústave v Prešove. Veľkými vzormi boli pre neho českí učitelia, ktorí vo svojich študentoch posilňovali lásku k domovine. Ovládal nemecký jazyk a esperanto.
V roku 1944 sa oženil s Emou, s ktorou mal sedem detí. Podľa ich vyjadrenia bol Ján Lazorík ako otec veľmi prísny. Ako učiteľ pôsobil najprv vo Vysokej. V 50. rokoch sa so svojou rodinou presťahoval do Krivian.
Prínosy.
Zberateľstvo.
Ján Lazorík bol od svojho detstva vášnivým zberateľom hmotnej i nehmotnej ľudovej kultúry. Zameriaval sa v prvom rade na oblasť Krivany, neskôr pokrýval aj región Spiš. Nadobudnuté veci ľudovej kultúry uchovával najprv u seba v rodinnom dome, neskôr z priestorových dôvodov aj na obecnom úrade. V Krivanoch zriadil "Centrum ľudovej kultúry a remesiel", ktoré je jediné svojho druhu na Slovensku. Počas života zapisoval a nahrával na magnetofónové pásky množstvo regionálnych ľudových piesní, hádaniek, príhod, legiend a rozprávok. Mnohé z nich šíril vo svojich knihách.
Folklór.
V roku 1968 založil Ján Lazorík jednu z prvých folklórnych skupín na Slovensku, s ktorou nacvičil množstvo folklórnych scénok a pásiem. V Krivanoch sa Lazoríkovi podarilo vybudovať amfiteáter.
Televízia a film.
Vtedajšia STV na jeho námet nakrútila v roku 1996 ľudové divadlo "Popaterce". Svoje myšlienky šíril ako účastník aj vo filmoch "Iné svety" od režiséra Marka Škopa (2006) a "Cooltúra" od režiséra Miroslava Rema (2016).
Ovocinárstvo.
Ján Lazorík bol obdivovateľom šľachtiteľa Ivana Mičurína, preto v Krivanoch zriadil v roku 1953 "Okresnú pioniersku mičurinskú stanicu". Počas života sa snažil vypestovať mrazuvzdorné ovocie. Zásluhou Lazoríka bolo v regióne vysadených viac ako 3000 ovocných stromov na prázdnych obecných a súkromných pozemkoch.
Ocenenia.
V roku 2018 mu udelil Andrej Kiska in memoriam Pribinov kríž II. triedy „za mimoriadne zásluhy o kultúrny rozvoj Slovenskej republiky v oblasti ľudového umenia a folklóru“.
FK Humenné

FK Humenné je slovenský futbalový klub z mesta Humenné, hrajúci v 2. slovenskej futbalovej lige, do ktorej postúpil v sezóne 2021/22. Farby klubu sú žltá a modrá.
Cheapside Sloggers

„Cheapside Sloggers“ je skladba dánskej hudobnej skupiny Volbeat z ich siedmeho štúdiového albumu "Rewind, Replay, Rebound". Vyšiel 18. júla 2019 ako štvrtý singel albumu. Skladba je o birminghamskom kriminálnom gangu zvanom Peaky Blinders, pôsobiacom od 90. rokov 19. storočia do roku 1918.
Hudobné video.
Hudobné video bolo režírované Shanom Danom Horanom. Členov skupiny Volbeat a Garyho Holta vo videoklipe stvárnili deti z rockovej školy v Gilberte v štáte Arizona a bubeník Recker Eans z detskej rockovej skupiny The Twits stvárnil gitaristu skupiny Volbeat, Roba Caggiana.
Chrám svätého Jána Aliturgeta

Chrám svätého Jána Aliturgeta (), známy aj ako Chrám svätého Ivana Neposväteného () je bývalý pravoslávny chrám z obdobia stredoveku nachádzajúci sa v juhovýchodnej časti historického centra mesta Nesebar v Burgaskej oblasti v juhovýchodnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a je súčasťou Architektonicko-historickej rezervácie Nesebar.
Názov.
Názov chrám svätého Jána Aliturgeta pochádza od faktu, že chrám nebol vysvätený. Výraz "aliturgetos" pochádzajúci z gréčtiny totiž v preklade znamená "nevysvätený". Chrám nebol vysvätený z dôvodu, že pri jeho výstavbe zahynul jeden z robotníkov.
Charakteristika.
Budova chrámu leží na juhovýchodnom okraji historického centra Nesebaru blízko pobrežia.
Napriek tomu, že budova nie je zachovaná tak ako niektoré iné chrámy z tohto obdobia v meste, patrí k významným predstaviteľom bulharských stredovekých kostolných stavieb.
Chrám je postavený ako krížovo-kupolovitá budova so štvoruholníkovým pôdorysom naosu a s priestrannou predsieňou. Budova je dlhá 18,5 metra a široká 10,25 metra. V strednej časti naosu sa náchadzajú štyri stĺpy, ktoré podopierali vysokú úzku kupolu chrámu.
Najzaujímavejšia je ma chráme výzdoba exteriéru. Rady bielych kamenných blokov sa na fasádach striedajú s radmi červených tehál a keramickou ornamentálnou výzdobou. Štýl výzdoby sa u každej fasády líši. Najkrajšia je pritom pravdepodobne východná fasáda chrámu s tromi členitými apsidami, ktoré sú vyzdobené štíhlymi výklenkami a arkádami.
Zo všetkých chrámov postavených na území dnešného Bulharska v tomto období je na chráme svätého Jána Aliturgeta najviac viditeľný arabský vplyv.
Dejiny.
Chrám svätého Jána Aliturgeta bol postavený v období stredoveku v priebehu 13. - 14. storočia.
V roku 1913 bola budova chrámu vážne poškodená zemetrasením. Už predtým však budova nebola funkčná.
V rokoch 2015 - 2018 bol chrám svätého Jána Aliturgeta zreštaurovaný a dnes patrí k významným historickým pamiatkam v meste.
Chrám nie je funkčný a slúži ako múzejný objekt.
Logická bomba

Logická bomba je škodlivý softvér (malware) zanesený do počítačovej infraštruktúry (väčšinou podnikovej siete) s cieľom spustiť nežiaducu činnosť potom, čo nastanú vopred definované udalosti. Typickým príkladom logickej bomby sú škodlivé aplikácie, ktoré vo firme zanechajú zamestnanci alebo ktoré priamo do kódu aplikácií zapracujú programátori. Logická bomba sa ale môže prenášať aj pomocou počítačového vírusu, červa alebo iným spôsobom.
Popis činnosti.
Logická bomba sa skladá z dvoch základných častí – tzv. rozbušky a akcie.
Rozbuška je algoritmus naviazaný na sledovanie určitej udalosti alebo podmienky. Časté sú časové bomby, trójske kone, ktoré spúšťajú bomby viazané na určité výročia, významné dni (1. apríl) a pod. Tiež môže ísť o určitý počet dní od preniknutí do systému, objem dát v podnikovej databáze, počet súborov na disku a pod. Podmienkou fungovania bomby je, aby jej rozbuška bola spoľahlivo spúšťaná a mohla tak sledovať výskyt udalosti a spustiť samotnú akciu.
Akcia je kód, ktorý je rozbuškou aktivovaný (spustený). Neškodné bomby spúšťajú napr. aplikácie na hostiteľskom počítači, často však bývajú bomby vytvárané s cieľom maximálne poškodiť systémy v dosahu – vymazať dostupné disky, komplikovane poškodiť dáta v databáze informačného systému a pod.
Ochrana pred logickými bombami.
Zákernosť bômb spočíva v ich ťažkom odhaľovaní. Najmä bomby zanesené vlastnými pracovníkmi z IT sféry býva väčšinou v podstate nemožné odhaliť, pretože pracovníci poznajú používané ochranné prostriedky a majú možnosť bombu zaniesť priamo do systému (a všetky ochrany tak preskočiť) alebo do kódu vyvíjaných aplikácií (a tak bombu kontrolám úplne skryť). Jedinou účinnou preventívnou ochranou je kvalitná politika bezpečnosti zahŕňajúce aj bezpečnostné štandardy administrácie systémov a vývoja aplikácií.
Kvalitné bomby je často ťažké aj spätne odhaliť. Bomby sú stavané na to, aby vykonali jedinú akciu, a ich ďalšia existencia preto nemá zmysel. Kvalitné bomby, ktoré fungujú ako samostatné aplikácie, dokážu samy seba odstrániť, takže je spätne možné nájsť len pomocou kompletných záloh systému. Bomby implementované do kódu informačných systémov síce túto možnosť väčšinou nemajú, ale nájdenie napriek tomu býva veľmi ťažké až nereálne. Aj tu pomôže jedine kvalitná a rešpektovaná politika bezpečnosti.
História.
Rovnako ako väčšinu iných negatívnych udalostí vo firmách, logické bomby firmy spravidla nepriznajú, takže celkový počet prípadov nie je podľa čoho odhadovať.
Logické bomby sa začali objavovať čoskoro potom, čo počítače prekročili akademickú pôdu a začali sa používať v komerčnej sfére. Známe sú prípady logických bômb aj na sálových počítačoch.
Pravdepodobne najznámejšia, hoci fiktívna, je logická bomba Biely Králik z filmu "Jurský park", ktorú použil technik Dennis Nedre a ktorá fakticky vytvorila zápletku prvého dielu.
Gary Holt (hudobník)

Gary Wayne Holt (* 4. máj 1964, Richmond, Kalifornia, USA) je americký hudobník, skladateľ a gitarista.
Je predovšetkým známy ako dlhoročný gitarista skupiny Exodus, v ktorej aj s prestávkou vystupuje od roku 1980. Holt spolupracoval aj so skupinami Sexoturica a Wardance. Od roku 2011 zastupuje gitaristu skupiny Slayer, Jeffa Hannemana (umrel v roku 2013).
Holt ako inšpirácie uvádza gitaristov ako: Ritchie Blackmore, Michael Schenker, Angus Young, Tony Iommi, Uli Jon Roth, Matthias Jabs alebo Ted Nugent. Na druhej strane patria medzi jeho obľúbené skupiny: Venom, Motörhead, Black Sabbath, vrátane Iron Maiden alebo Judas Priest. V roku 2004 bol hudobník spolu s Rickom Hunoltom podľa časopisu Guitar World zaradený na 72. mieste v zozname 100 najlepších heavymetalových gitaristov všetkých čias.
Gary Holt je ženatý s Lisou Perticonovou, s ktorou má dve dcéry. So svojou rodinou žije v Pinole v štáte Kalifornia. Perticonová má aj dospievajúcu dcéru z iného vzťahu.
Chrám Krista Pantokratora (Nesebar)

Chrám Krista Pantokratora (), známy aj ako Chrám Ježiša Krista Pantokratora () je bývalý pravoslávny chrám z obdobia stredoveku nachádzajúci sa v centrálnej časti historického centra mesta Nesebar v Burgaskej oblasti v juhovýchodnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a je súčasťou Architektonicko-historickej rezervácie Nesebar.
Názov.
Výraz Pantokrator pochádza z gréčtiny a po preložení má význam "všemohúci", či "všemocný". Názov kostola by sa dal preto doslovne preložiť ako "Chrám Krista Všemohúceho".
Charakteristika.
Budova sa nachádza v centrálnej časti starého Nesebaru na ulici Mitropolska. Kostol je jeden z najlepšie zachovalých stredovekých chrámov v Nesebare a je typickým predstaviteľom cirkevnej architektúry z tohto obdobia.
Chrám Krista Pantokratora má štvoruholníkový pôdorys s dĺžkou 16 metrov a šírou 6,9 metra. Materiál použitý na výstavbu bol kameň a tehly.
Budova má dva vchody a to na južnej a západnej strane. Východná fasáda budovy je zakončená tromi malými mnohostennými apsidami s bohatým reliéfom. V strede naosu sa nachádzali štyri (nezachované) stĺpy, ktoré podopierali kupolu chrámu. Nad predsieňou v západnej časti budovy sa nachádzala veža zvonice štvoruholníkového pôdorysu. Do veže sa stúpalo po kamennom schodisku, ktoré sa nachádza v stene medzi naosom a predsieňou.
Výzdoba exteriéru chrámu je bohatá. Zvonku sa po celej dĺžke fasády budovy nachádzajú vysoké, dvojité konkávne arkády. Nad arkádami sa nachádza charakteristická výzdoba tvorená reliéfmi v tvare krúžkov a štvorlístkov. Nad apsidami na východnej fasáde chrámu výzdobu tvorí rad svastík, ktoré sú ešte pozostatkom slnečného kultu.
Tambur (podstavec) kupole je bohato zdobený, osemhranný s ôsmimi arkádovitými oknami. Podobné predĺžené okná sa nachádzajú aj na južnej a severnej fasáde chrámu.
Predsieň chrámu je malá. Pod dlážkou sa v predsieni nachádza stredoveké pohrebisko.
Vnútorná časť chrámu bola v minulosti celá vyzdobená freskami, dochovali sa z nich však len fragmenty.
Dejiny.
Chrám Krista Pantokratora bol postavený v období stredoveku v priebehu 13. - 14. storočia, počas vlády cára Ivana Alexandra v neskorobyzantskom slohu.
Budova bola v 21. storočí zreštaurovaná a patrí k najvýznamnejším pamiatkam Nesebaru.
Dnes sa v budove nachádza stála múzejná expozícia pod názvom "Nesebar a záliv na starých mapách (od 4. do 19. storočia)" (). V rámci expozície je vystavených 80 starých máp, pochádzajúcich zo 4. - 19. storočia, na ktorých je zobrazená čiernomorská časť juhovýchodnej Európy s dôrazom na Nesebar a okolie. Mapy sú v rôznych kartografických śtýloch - medzi inými sa tu nachádzajú mapy cestné, morské, historické, alebo obchodné.
Hydraulika (odbor)

Hydraulika alebo aplikovaná hydromechanika je odbor mechaniky tekutín resp. mechaniky kvapalín, ktorý sa zaoberá riešením praktických úloh aplikovaním základných zákonov hydromechaniky. Za zakladateľa odboru sa považuje Daniel Bernoulli.
Vzdušnina

Vzdušnina môže byť:
FK Beluša

FK Beluša je slovenský futbalový klub z obce Beluša hrajúci v 3. slovenskej futbalovej lige. Farby klubu sú biela a modrá. 
Od roku 2020 klub zmenil názov z TJ KOVO Beluša na FK Beluša. Pôvodný názov klubu je TJ Slavoj Beluša. V sezóne 2018/19 vyhral 3. ligu, no kvôli nedostatku financií zostal v rovnakej súťaži. V sezóne 2019/20 bol v polovici sezóny futbalový tím na priebežnom 8. mieste, no liga bola predčasne ukončená kvôli koronavírusu.
Hlavný kanál

Hlavný kanál môže byť:
Moravod

Moravod môže byť:
Michaél Spondyles

Michaél Spondyles (iné prepisy: Michael Spondyles, Michail Spondylis, , ) bol vysokopostavený byzantský hodnostár a eunuch, ktorý sa stal antiochijským "douxom" (lat. "duxom") a neskôr talianskym "katepanom".
Životopis.
Michaél bol jedným z dvorných eunuchov byzantského cisára Konštantína VIII. V roku 1026 bol menovaný guvernérom ("douxom") východnej metropole ríše Antiochie. Po tom, čo na byzantské územie v roku 1027 vtrhol aleppský emir Sálih ibn Mirdás, Michaél vytiahol proti nemu a pokúsil sa dokonca o ofenzívu na Aleppo. Mirdás Spondyla porazil a zahnal na ústup. O rok neskôr sa byzantským vojskám podarilo zajať arabského kmeňového vodcu Násra, ktorý výmenou za slobodu sľúbil Byzantskej ríši spojenectvo a zaviazal sa vystavať na svojom území pevnosť, ktorá mala chrániť Byzanciu pred moslimami. Michaél dokonca do pevnosti poslal tisícčlennú posádku. Po tom, čo bola pevnosť dostavaná avšak Arabi Spodyla zradili a s pomocou Fátimovcov byzantskú posádku pobili.
V júli 1029 Spondyles bez cisárovho povolenia, a i napriek prosbám aleppských emirov o mier, zaútočil na Aleppo. Mirdásovskí vodcovia, bratia Násr a Thimal, Spondyla porazili a prinútili uzavrieť mier. Cisár Roman III. Spondyla pre jeho neúspechy odvolal a na jeho miesto dosadil svojho švagra Konštantína Karanténa. Sám sa následne vydal do Sýrie, avšak jeho kampaň skončila ponižujúcim neúspechom.
Následne sa Michaél v prameňoch objavuje za vlády Michala IV., keď sa v roku 1038 spolu s Georgiom Maniakom zúčastnil výpravy na Sicíliu. Tam pravdepodobne nahradil Konštantína Opa na pozícii talianskeho "katepana" pred menovaním Nikéfora Dokeiana v roku 1039.
Kresťanský rock

Kresťanský rock je kresťanský štýl v rockovej hudbe.
Príslušnosť ku kresťanskému rocku je určená iba textami a vyhlásením umelca. V oblasti textu sa odvoláva na náboženskú - alebo prísnejšie kresťanskú - kontempláciu, modlitbu alebo oslavu Boha. V skutočnosti každý žáner v rockovej hudbe vyvinul svoj vlastný kresťansko-náboženský štýl.
Koncepcia kresťanského rocku je kontroverzná, pretože na jednej strane sa všeobecne uznáva, že takýto trend možno odlíšiť, ale na druhej strane existujú tvrdenia, že kresťanské cirkvi neakceptujú rockovú hudbu..
Kresťanský rock je najčastejšie spájaný so žánrami ako soft rock, folk rock a country rock, rhythm and blues, ale kresťanský rock nie je cudzí ani žánrom ako punk rock, rap, a aj heavy metal. 
Štýl kresťanského rocku by sa nemal zamieňať s populárnymi náboženskými skladbami, ktoré málokedy pramenia z rockových koreňov.
Interpreti.
Sú to najmä umelci, ktorí tomuto trendu venovali celú svoju prácu, ako napríklad Thousand Foot Krutch, Larry Norman, Phil Keaggy, Skillet, Randy Stonehill, King’s X, Stryper, Casting Crowns, Jeremy Camp, Chris Tomlin a tiež tí, ktorí patria do obdobia kresťanskej hudby, alebo vo všetkých svojich prácach sa často vracajú k tomuto trendu, napríklad:
Vláda Rakúskej republiky od 3. júna 2019 do 7. januára 2020

Vláda Rakúska od 3. júna 2019, resp. vláda Brigitte Bierleinovej bola 32. rakúska vláda, ktorá nastúpila do úradu 3. júna 2019 a bola rozpustená 7. januára 2020, keď nastúpila 2. vláda Sebastiana Kurza. Nasledovala po 1. vláde Sebastiana Kurza a vznikla po tom, čo parlament na čele s SPÖ a FPÖ vyslovil Kurzovej vláde nedôveru. Išlo o prvú úradnícku vládu v dejinách krajiny a tiež o prvú vládu, ktorú viedla žena. Vláda bola krátko po zostavení kritizovaná pre nedostatočnú otvorenosť k médiám.