burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Sviatosť zmierenia

Sviatosť zmierenia (sa volá aj Svätá spoveď, Sviatosť pokánia, Sväté tajomstvo spovede, Sviatosť svätej spovede, Sviatosť odpustenia, Sviatosť obrátenia, lat. "confessio") je sviatosť, počas ktorej sa penitent (kajúcnik) vyznáva zo svojich ľahkých a ťažkých hriechov kňazovi alebo biskupovi prostredníctvom tzv. ušnej spovede alebo súkromnej, individuálnej spovede. 
Na základe vyznania hriechov a ich ľútosti spravidla dostáva rozhrešenie ako znak ich odpustenia. Rozhrešenie nemusí penitent dostať v špecifických prípadoch, o ktorých hovorí Kódex kánonického práva, resp. Kódex kánonov východných cirkví. Po vyznaní hriechov kňaz kajúcnika poučí a uloží mu epitímiu (kánon, pokutu) - skutok kajúcnosti, ktorý má vykonať. Je to istá forma duchovnej terapie, ktorá má pomôcť človeku napredovať v duchovnom živote, uzdraviť zranenia spôsobené hriechom a zároveň je to prejav kajúcnosti a vďačnosti voči Bohu. Epitímia môže byť aj úsilím aspoň čiastočne vynahradiť dôsledky spáchaných hriechov konaním dobra. Kňaz udeľuje odpustenie v mene Božom. V katolíckej a pravoslávnej cirkvi je spoveď jednou zo siedmich sviatostí. Všeobecné rozhrešenie je možné len za úzko vymedzených podmienok. 
V gréckokatolíckej cirkvi sa má spoveď konať pred analojom, na ktorom je ikona Krista a evanjeliár (alebo kríž a evanjeliár). Kňaz nie je vnímaný ako sudca, ale ako príhovorca a lekár. Cieľom spovede je duchovné vyslobodenie a uzdravenie celého človeka, nielen právna anulácia viny a zodpovednosti za zlé skutky.
Spovedné tajomstvo.
Spovedné tajomstvo je dôležité pri každej spovedi. Čo povie penitent pri spovedi je prísne tajné, dôverné. Kňaz nesmie zo spovede nikomu nič prezradiť. Porušenie spovedného tajomstva by hrozilo až exkomunikáciou z Cirkvi samotným skutkom (latae sententiae). Takisto aj kajúcnik musí zachovať spovedné tajomstvo. Aj iný veriaci, ktorý mohol započuť spovedné tajomstvo je povinný zachovávať mlčanlivosť o všetkých skutočnostiach, o ktorých sa nedopatrením dozvedel zo spovede kajúcnika.
Juráňov potok

Juráňov potok je potok na hornej Orave, vo východnej časti okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Oravice, meria 4,6 km a je tokom V. rádu.
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v geomorfologickej časti Osobitá, na severozápadnom svahu Bobrovca (1 658,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 360 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa sa oblúkom stáča na sever, sprava priberá prítok spod sedla Príslop (1 382 m n. m.) a pokračuje severozápadným smerom. Preteká Juráňovou dolinou a postupne priberá niekoľko prítokov: zľava zo severozápadného svahu Bobrovca, sprava spod sedla Príslop, opäť zľava jeden z východného, druhý prítok zo severného svahu Hrubého vrchu (1 328,9 m n. m.) a sprava zo západného svahu Veľkej Furkasky (1 489,9 m n. m.). Ďalej už pokračuje smerom na sever, sprava priberá prítok zo severozápadného svahu Veľkej Furkasky, zľava krátky prítok spod Ježovho vrchu (1 085,9 m n. m.) a vytvára hlboko zarezanú dolinu Tiesňavy so strmými skalnými stenami, ktorou preteká oblúkom prehnutým na východ. Napokon vteká do Podtatranskej brázdy, do geomorfologického podcelku Zuberecká brázda a neďaleko horárne Tichá, juhovýchodne od rekreačnej osady Oravice, ústi v nadmorskej výške 828,6 m n. m. do Oravice.
Tiesňavy

Tiesňavy môžu byť:
Baldur’s Gate

Baldur’s Gate je séria počítačových RPG hier odohrávajúca sa na kontinente Faerún vo fiktívnom fantasy svete Forgotten Realms. Vyvinutá bola firmami BioWare a Black Isle Studios na platformu PC (Microsoft Windows) a Macintosh (Mac OS).
Všeobecné informácie.
Hra bežala na Infinity Engine, využívajúc izometrický pohľad, ktorý sa použil aj v iných dielach spoločnosti, ako napríklad alebo v sérii Icewind Dale.
Podkladom pre hru boli modifikované pravidlá Advanced Dungeons and Dragons. Na začiatku si mohol hráč vytvoriť vlastnú postavu, a následne počas hry prijať ďalšie NPC postavy (maximálne šesťčlenná skupina).
Časti série.
Baldur’s Gate.
V prvej časti hráč začína svoju cestu v knižničnej pevnosti Candlekeep, kde žije pod dohľadom nevlastného otca Goriona. Ten je na začiatku hry zavraždený neznámym bojovníkom. V hlavnej dejovej línii sa postupne dozvedáme prečo je hlavný predstaviteľ sirotou, kto a prečo zavraždil Goriona a čo tieto udalosti majú spoločné s bohom vrážd - Bhaalom.
Baldur’s Gate: Tales of the Sword Coast.
Datadisk k prvej časti hry neposúva hlavný dej do predu. Hráč má možnosť preskúmať ďalšie oblasti, získať lepšie vybavenie a viac skúsenostných bodov počas bojov so silnejšími nepriateľmi.
Baldur’s Gate II: Shadows of Amn.
Druhý diel sa začína po bližšie neurčenom (ale pomerne krátkom) čase po udalostiach prvého dielu v Athkatle, hlavnom meste královstva Amn. Hlavná postava je na začiatku hry uväznená mágom menom Jon Irenicus. Dej sa odohráva okolo záchrany nevlastnej sestry hlavnej postavy, Imoen. Po jej oslobodení sa príbeh zameria na sledovanie Irenicusa a jeho sestry, vampírky menom Bodhi. 
Baldur’s Gate II: Throne of Bhaal.
V datadisku k druhej časti sa ukončí príbeh a dôjde k posledným bojom medzi potomkami boha Bhaal-a.
Baldur’s Gate III.
"Baldur’s Gate III: The Black Hound" ako mal byť ďalším dielom série po taktovkou "Black Isle Studios". Malo ísť o hru s kompletným 3D engine-om so zameraním predovšetkým na epický príbeh a plnenie úloh. Projekt bol zrušený v roku 2003 a engine hry prerobený pre účely Fallout 3.
Podľa nepotvrdenej správy z roku 2004 na tejto hre pracujú vývojári firmy Atari. 
Súvisiace diela.
Séria hier "Baldur’s Gate: Dark Alliance" od vydavateľstva "Black Isle Studios" hoci sa taktiež odohráva vo fantasy svete Forgotten Realms, v oblasti Baldur’s Gate, nepovažuje sa za súčasť série. Sú to výlučne konzolové hry s príbehom, ktorý nenadväzuje ani nesúvisí s originálnym príbehom.
Štandardná medzinárodná obchodná klasifikácia

Štandardná medzinárodná obchodná klasifikácia (anglicky Standard International Trade Classification , skratka SITC) je medzinárodná klasifikácia tovarov vypracovaná Štatistickým úradom OSN. Posledná revízia bola v roku 2006. Ich cieľom je usporiadanie tovarov v rámci medzinárodného obchodu. Ide o rozdelenie tovarov do rôznych skupín.
Salatínsky potok

Salatínsky potok môže byť:
Objektovo orientované programovanie

Objektovo orientované programovanie alebo objektové programovanie (skratka OOP, z ) je programovacia paradigma založená na používaní dátových štruktúr nazývaných objekty a ich interakcie na vývoj aplikácií. Princípy objektového programovania boli rozpracované už v 70. rokoch 20. storočia, no širšie sa vo vývoji softvéru začalo uplatňovať až koncom 20. storočia. V súčasnosti existuje veľa jazykov využívajúcich princípy OOP.
Koncept OOP.
Objekty majú svoje vlastnosti, metódy a udalosti, pomocou ktorých objekt vykonáva určité činnosti, na ktoré bol naprogramovaný.
Z obsahového hľadiska vlastnosti typu trieda sú vo svojej podstate položky typu záznam. Metódy a udalosti sú svojim charakterom funkcie a procedúry. 
Udalosťou sa nazýva každá zmena stavových veličín, napr. Click, DoubleClick, stlačenie klávesy na klávesnici, impulz z časovača, Zmena veľkosti okna, zatvorenie okna.
Základom objektového programovania je dátový typ trieda. Dátový typ trieda je odvodený dátový typ a vychádza z dátového typu štruktúra (v jazyku Pascal, Delphi - záznam (record), C, C++ - štruktúra (struct).
Objekt - premenná typu trieda.
Existuje mnoho programovacích jazykov používajúcich princíp OOP, napr.: Visual Basic, C++, C Sharp, Java, Python, PHP a mnoho iných.
EUREKA

EUREKA () je európska organizácia pre rozvoj a vývoj, je to sieť pre obchod a cezhraničný výskum. Bola založená Parížskou deklaráciou z roku 1985. V súčasnosti má 38 členov.
Salatínsky potok (prítok Studeného potoka)

Salatínsky potok je potok na hornej Orave, v juhovýchodnej časti okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Studeného potoka, meria 3,5 km a je tokom V. rádu. 
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v geomorfologickej časti Roháče, na severovýchodnom svahu Brestovej (1 902,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 480 m n. m., na katastrálnom území obce Zuberec.
Opis toku.
Od prameňa tečie smerom na sever dolinou Dlhá jama, v lokalite Košarisko priberá zľava prítok spod hrebeňa Teľaciarky a na západnom úpätí vrchu Kopa (1 075,6 m n. m.) sa oblúkom stáča na severozápad. Z ľavej strany ďalej priberá prítok zo severného svahu Teľaciarok, následne z tej istej strany prítok z východného svahu Štítu (1 310,7 m n. m.) a východojuhovýchodne od osady Brestová sa v nadmorskej výške cca 915 m n. m. vlieva do Studeného potoka.
Látaná

Látaná je potok na hornej Orave, v juhovýchodnej časti okresu Tvrdošín. Je to pravostranný prítok Studeného potoka, meria 5 km a je tokom V. rádu.
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v geomorfologickej časti Roháče, na severnom svahu Rákoňa (1 876,3 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 535 m n. m., na katastrálnom území obce Zuberec. 
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu na sever, sprava priberá dva krátke prítoky spod Dlhého úplazu, stáča sa na severozápad a preteká Látanou dolinou, ktorá tvorí hranicu medzi geomorfologickými časťami Roháče na juhu a Osobitá na severe. Tu postupne priberá viaceré prítoky: najprv z pravej strany prítok spod Lúčneho sedla (1 602,0 m n. m.), potom z juhozápadného svahu Lúčnej (1 652,6 m n. m.), ľavostranný prítok zo Šindľovho žľabu, ďalší (1 169,8 m n. m.) zo severného svahu Prednej Zábrate (1 577,0 m n. m.), pravostranný prítok z južného svahu Kasní (1 541,0 m n. m.), opäť ľavostranný prítok z doliny Korytiny a pravostranný z lokality Kasne. Následne sa stáča najprv západným, vzápätí juhozápadným smerom a južne od osady Zverovka sa v nadmorskej výške približne 1 015 m n. m. vlieva do Studeného potoka.
Škrapy

Škrapy sú rozmermi najmenšie povrchové krasové formy, ktoré zväčša nepresahujú dimenziu mikroforiem.
Vznikajú koróznou činnosťou presakujúcej vody obohatenej o oxid uhličitý na svahoch so sklonom 1° až 70°. Sú to ryhy s dĺžkou niekoľkých metrov, šírkou od niekoľkých centimetrov do niekoľkých metrov a hĺbkou maximálne 2 metre. Ich tvorbe účinne napomáhajú rozpustené organické látky.
Od vlastností podložných krasových hornín (napr. smer a hustota puklín) bude závisieť tvar, veľkosť a spôsob usporiadania škrapov. Podľa "tvaru" rozlišujeme:
Koncentráciou škrapov na väčších plochách vznikajú "škrapové polia". Na niektorých nekrasových horninách (napr. na sopečných tufoch) vznikajú tvarovo podobné formy, ktoré sa označujú ako "pseudoškrapy". Príčinou ich vzniku môže byť selektívne zvetrávanie hornín.
Bogaz

Bogaz je jedna z povrchových krasových foriem, tvorí prechod od škrapov k väčším povrchovým formám.
Zväčša ide o 2 až 4 metre široké priamočiare ryhy, ktoré vystupujú na povrchu vápencového masívu. Ryhy sú obmedzené 1 až 5 metrov vysokými, strmými až previsnutými svahmi. Zriedkavo môžu dosahovať hĺbku až 60 metrov, ich dĺžka niekedy presahuje 1 až 2 km.
Táto krasová forma je rozšírená vo vlhkých oblastiach trópov, v miernom pásme absentuje.
Polje

Polje (množ. č. polja) je jedna z najrozsiahlejších foriem povrchového krasového reliéfu. 
Je to pomerne rozsiahla kotlinovitá uzavretá depresia s plochým dnom a s rozlohou niekoľko km² až niekoľko desiatok km². Polje je typickou formou oblasti dinárskeho krasu. Najväčšie Livanské polje má rozlohu 379 km².
Ich dná sú budované nekrasovými horninami, zatiaľ čo strmé okrajové svahy depresie sú krasového pôvodu. Na ich úpätiach sa často vyskytujú vyvieračky a ponory. Dno polja býva periodicky zaplavované vodou, pričom vo vzniknutom občasnom jazere prebieha intenzívna akumulácia hlinitých sedimentov. Niektoré polja sú trvalo zaplavené vodou a vznikli v nich jazerá (napr. Ochridské jazero a Skadarské jazero).
Na tvorbe poljí sa niekedy podieľajú aj tektonické poklesy krýh. Často sa vyskytujú aj "rútivé polja", ktoré vznikli poprelamovaním stropov rozsiahlych podzemných krasových priestorov. Polja takéhoto pôvodu majú často zachované skalné mosty (napr. Rakbachšské polje).
Hum (geografia)

Hum je doposiaľ nerozrušená priečka medzi krasovými jamami. Vyskytuje sa na dne krasových poljí.
Mogota

Mogota je vápencový pahorok v krasových oblastiach vysoký do 300 metrov. 
Má veľmi strmé svahy a v závislosti od stupňa vývoja má rôzne tvary. V prvom štádiu vývoja má tvar kupol oddelených krasovými uličkami (bogaz). Vonkajšími vplyvmi dochádza k zmierňovaniu sklonu svahov a na vrchole sa vytvárajú bradlá. Z iných tvarov mogotov sú to napr. kužele, homole, veže. Okrajové polja vytvárajú s mogotmi kopcovitý kras, tzv. "kegelkarst". Ten sa rozvíja vo vlhkých tropických krasových oblastiach. Najvýraznejšie príklady mogotov možno nájsť na pobreží Kuby a Filipín (ostrov Palawan). V podobných podmienkach sa v treťohorách rozvíjali aj krasové oblasti na Slovensku.
Železničná stanica Podunajské Biskupice

Železničná stanica Podunajské Biskupice je železničná stanica v bratislavskej mestskej časti Podunajské Biskupice,
Do tejto stanice je napojená vlečka MOL, resp. Slovnaftu, avšak dôležitejšie napojenie tohto podniku je do železničnej stanice Bratislava ÚNS.
Aboohéra

Aboohéra () je neobývaný ostrov na atole Sínu na Maldivách.
Gan (Sínu)

Gan () je neobývaný ostrov na atole Sínu na Maldivách. Nachádza sa na ňom letisko postavené v roku 1942 (prvé na Maldivách).
Ostrov Gan s rozlohou 2.2561 km2 je druhý najväčší ostrov atolu po Hitadú. Gan bol obývaný už od staroveku, no jeho obyvatelia boli presunutí na susedné ostrovy potom ako tu bola postavená námorná a letecká základňa Veľkej Británie. Na ostrove sa predtým nachádzali veľké obrábané polia sladkých zemiakov, manioku a kokosových paliem. Pôvod názvu Gan pochádza zo Sanskritského slova „Grama“, čo znamená dedina.
Na Gane sa dnes nachádzajú hotely pre turistov a je spojený hrádzami so susednými ostrovmi Fédú, Maradú a Hitadú.
Archeológia.
V roku 1922 navštívil ostrov H. C. P. Bell a skúmal staroveké budhistické ruiny. Tie pozostávali zo základov chrámu (vihara) a z vyvýšeniny, čo bola kedysi stúpa. Ruiny na Gane boli zvyšky najjužnejšej budhistickej oblasti Maldív. Základy a vyvýšenina zanikli, keď na ostrove v roku 1942 postavili letisko.
Chantajskoje ozero

Chantajskoje ozero (rus. "Хантайское озеро") je jazero v Tajmýrskom autonómnom okruhu v Krasnojarskom kraji v Rusku. Má rozlohu . Leží na juhozápadnom okraji planiny Putorana v nadmorskej výške v úzkej tektonickej kotline. Je spojené širokým a krátkým prietokom s "Malým Chantajským jazerom". Jazero je prirodzeným regulátorom prítoku vody k Chantajskej hydroelektrárni a súčasťou Chantajskej priehrady.
Malé Chantajské jazero

Malé Chantajské jazero (rus. " Малое Хантайское озеро") je plytké jazero s členitým pobrežím. Má rozlohu . Odteká z neho rieka Chantajka, prítok Jeniseja. Jazero je súčásťou Chantajskej priehrady.
Esmeraldas (mesto v Ekvádore)

Esmeraldas je mesto v Ekvádore. Je sídlom úradov provincie ako aj kantónu s tým istým názvom. Má medzinárodný prístav a malé letisko (IATA identifikácia miesta : ESM).
Jenisej

Jenisej () je rieka, ktorá pramení (resp. vzniká) v pohorí Sajany na hraniciach Ruska a Mongolska, preteká ruskou strednou Sibírou a meria . Pokiaľ sa ale od sútoku Jeniseja s Angarou postupuje proti prúdu Angary a neskôr jej zdrojnicou Selengou, bude celková dĺžka takmer . Povodie má rozlohu 2,58 mil. km². Stredný prietok Jeniseja je za sekundu.
Jenisej vzniká sútokom Malého "(Малый Енисей, Каа-Хем)" a Veľkého Jeniseja "(Большой Енисей, Бии-Хем)" pri mesta Kyzyl "(Кызыл)". Zatiaľ čo Veľký Jenisej pramení v ruskej Tyve pod sajanským vrcholom Munku-Sasan (3164), Malý Jenisej vzniká sútokom riek Balyktyg-Hem a Kyzyl-Hem. Ďalší z nich, Kyzyl-Hem, pramení na mongolskej strane Sajanov pod názvom "Šišhèd gol (Шишхэд гол)".
Od sútoku sa rieka nazýva Horný Jenisej "(Верхний Енисей)" až k priehradnej nádrži Sajano-Šušenskoje vodochranilišče, pod ňou už nesie názov Jenisej.
Väčšinu svojej dĺžky Jenisej, rovnako ako ďalší sibírsky veľtok Ob, preteká bažinatou Západosibírskou nížinou z juhu na sever. Významnými pravostrannými prítokmi sú rieky Angara, ktorá vyteká z jazera Bajkal, a Dolná Tunguzka. 
Medzi najvýznamnejšie mestá ležiace na jeho brehu patrí Abakan a predovšetkým Krasnojarsk. V jeho povodí nájdeme tiež Irkutsk (na Angare) alebo mongolské hlavné mesto Ulanbátar (na jednom z prítokov Selengy). Jenisej je podobne ako ďalšie sibírske toky spútaný niekoľkými vodnými nádržami, k najvýznamnejším patrí Krasnojarská, Sajansko-šušeňská a Irkutská nádrž.
Jenisej je jednou z najvodnatejších ruských riek a dôležitou dopravnou tepnou, ktorá je splavná v dĺžke . Od jesene do jari rieka zamŕza na osem mesiacov. V jeho povodí sa nachádzajú významné náleziská farebných kovov, napr. medi, niklu a chrómu.
Esmeraldas

Esmeraldas môže byť:
Henrich IV. (Anglicko)

Henrich IV. tiež známy ako Henrich z Bolingbroke (* 3. apríl 1367, Bolingbroke, Anglické kráľovstvo – † 20. marec 1413, Londýn, Anglické kráľovstvo) bol kráľ Anglicka a pán Írska od roku 1399 až do roku 1413.
Narodil sa ako prvorodený syn Jána z Gentu a teda bol dedičom Lancasterského vojvodstva. Henrich však žil vo vyhnanstve a za vlády jeho bratanca Richarda II. bol vydedený z rodových majetkov, ale vzhľadom na fakt, že aj on bol vnukom Eduarda III. mal pomerne vplyvnú pozíciu v Anglicku a v roku 1399 sa tu vylodil s malou armádou. Armáda naberala na sile a tak mohol Richarda zvrhnúť z trónu a nastúpiť naň ako Henrich IV. Tento akt je následne použitý ako zámienka pre Vojnu ruží.
Tena

Tena môže byť:
Chris Shiflett

Christopher Aubrey Shiflett (* 6. máj 1971, Santa Barbara, Kalifornia, USA) je americký gitarista, člen skupiny Foo Fighters.
Pred prestupom k Foo Fighters, ktorá stratila svojich predošlých dvoch gitaristov, hrával v kalifornskej punkovej skupine No Use For A Name. Členom skupiny Foo Fighters sa stal v roku 1999, potom čo vydala album "There Is Nothing Left to Lose". Prvý album na ktorom hral bol "One by One". 
Pôsobil aj v skupinách Lost Kittenz (predchodca skupiny Sugarcult) a Me First And The Gimmie Gimmies.
Shiflett má svoj vlastný hudobný projekt s názvom Jackson United, kde spieva a hrá na gitare.
Jeho brat Scott hrá v skupine Viva Death.
Douglas DC-1

Douglas DC-1 bol prototyp dopravného lietadla, ktoré založilo slávnu líniu lietadiel "DC" (Douglas Commercial).
Vývoj lietadla bol iniciovaný po nehode lietadla Fokker F.VII v roku 1931, ktorá si vyžiadala 8 obetí. Po tejto nehode americký úrad pre civilné letectvo ustanovil, že dopravné lietadlá musia mať krídla vyrobené z kovu. Spoločnosť TWA (Transcontinental and Western Air, neskôr Trans World Airlines), ktorá havarovaný Fokker prevádzkovala, zadala štyrom leteckým výrobcom prípravu projektu 3-motorového lietadla pre dvanásť cestujúcich s novými požiadavkami:
Spoločnosť Douglas postavila do súťaže dolnoplošné 2-motorové lietadlo s kovovými krídlami pre 12 cestujúcích a dvojčlennú posádkou. Aj s dvoma motormi lietadlo prekonalo požiadavky leteckej spoločnosti. Lietadlo bolo vyrobené v jedenom prototype (na pokrytie nákladov na vývoj bolo potrebné predať 100 lietadiel).
Počas polročného testovacieho obdobia bolo uskutočnených vyše 200 skúšobných letov a lietadlo preukázalo svoju prevahu nad súčasnými dopravnými lietadlami (3-motorovými Fordami a Fokkermi), ktoré používala väčšina spoločností. Lietadlo DC-1 dokázalo preletieť zo západu USA na východ za rekordných 13 hod. a 5 minút. Spoločnosť TWA lietadlo objednala 20 lietadiel s niekoľkými úpravami. Počet cestujúcich sa zvýšil na 14 a lietadlo dostalo silnejšie motory. Modifikované lietadlo sa vyrábalo sériovo pod označením Douglas DC-2. 
Prototyp DC-1 bol roku 1938 predaný španielskej spoločnosti "Líneas Aéreas Postales Españolas" (L.A.P.E.). V roku 1940 havaroval.
Microcleidus

Microcleidus je vyhynutý rod dlhokrkých plesiosaurov zo skupiny Elasmosauridae ktorý sa vyskytoval v období spodnej jury. Zahŕňa 2 druhy.
Charakteristika.
Zástupcovia tohto rodu dosahovali veľkosť dnešných veľrýb. Mali 40 krčných stavcov a krátky chvost ktorý mal 28 stavcov. Podobne ako ostatné dlhokrké plesiosaury, sa aj microcleidus pravdepodobne živil rybami. Jeho zvyšky sa našli na území dnešnej Veľkej Británie (súvrstvie Whitby Mudstone, Yorkshire).
Heinz Schiller

Heinz Schiller (* 25. január 1930 - 26. marec 2007) bol automobilový pretekár Formule 1. Súťažil v pretekoch v roku 1962 (Veľká cena Nemecka).
Manuel Galrinho Bento

Manuel Galrinho Bento (25. jún 1948 - 1. marec 2007) bol portugalský futbalový brankár, 19 rokov odohral za klub Benfica Lisabon. Reprezentoval Portugalsko na futbalových Majstrovstvách sveta v roku 1986.
Muraenosaurus

Muraenosaurus je vyhynutý rod dlhokrkých plesiosaurov zo skupiny Cryptoclididae ktorý sa vyskytoval v období vrchnej Jury. Zahŕňa 2 druhy. "Muraenosaurus" v preklade znamená "murénový jašter".
Charakteristika.
Dosahovali dĺžku 6 metrov (20 stôp). Polovicu celkovej dĺžky tela tvoril ich krk, ktorý bol vystúžený 44 stavcami. Mali veľmi malú lebku, prispôsobenú na chytanie rýb. Vyskytovali sa na území dnešnej Veľkej Británie a Francúzska.
San Antonio Rampage

San Antonio Rampage je profesionálny hokejový klub hrajúci v AHL. Hrajú v meste San Antonio v americkom štáte Texas. Je to farma klubu NHL Phoenix Coyotes.
Stavač

Stavač je všeobecný názov pre poľovné plemená psov, ktoré sa používajú na tzv. "vystavovanie" zveri. V rámci systematicky FCI sa tieto plemená zaraďujú do skupiny č. 7 (Stavače). Sú úzko príbuzné duričom a farbiarom.
Dva pohľady.
Tak isto ako o iných typoch poľovných plemien, aj o stavačoch môžeme hovoriť z dvoch pohľadov:
V prípade stavačov sa oba uvedené významy často spájajú, nakoľko nebýva zvykom používať na prácu stavača iné plemeno ako stavača, pointra či setra.
Rozdelenie.
Stavače delíme na dve základné skupiny podľa pôvodu:
Práca stavača.
Stavač, na rozdiel od duriča, nesmie byť pri love hlučný. Sprevádza na love poľovníka, loviaceho strelnou zbraňou. Čuchom sleduje pohyb prípadnej koristi. Po zistení koristi signalizuje lovcovi prítomnosť zveri tichým signálom. Obvykle zastane v pohybe a zdvihne jednu prednú labu. Alternatívne si môže lahnúť, sadnúť, alebo použiť iný nacvičený signál. Takto pes potichu signalizuje lovcovi prítomnosť koristi bez toho, aby ju vyplašil. Hovoríme, že "vystavuje" zver. 
V našich podmienkach sa používa predovšetkým na lov drobnej a srnčej zveri.
Stavače sa často v našej poľovnej praxi používajú aj ako prinášače a neraz aj ako strážne psy.
História.
Stavače sú pomerne mladým typom poľovných plemien. Ich rozvoj začal s používaním strelných zbraní v poľovnej praxi. Pri používaní strelných zbraní nebolo výhodné využitie hlasitého temperamentného duriča, nakoľko tento mohol ľahko lovcovi korisť odplašiť. Preto sa postupne z duričov vyberali také jedince, ktoré nemali pri štvaní tendenciu brechať. Hlasité oznamovanie koristi sa postupne nahrádzalo inými znakmi – zdvihnutím laby, sadnutím alebo zaľahnutím. Pri výbere týchto jedincov sa však dbalo na to, aby tieto žiadúce vlastnosti neboli na úkor ostatných loveckých kvalít.
Pobaltský štát

Pobaltské štáty/krajiny (iné názvy: baltské štáty/krajiny, Pobaltie, Pobaltsko, (po)baltský región, najmä v čase Sovietskeho zväzu aj pobaltské republiky) je súhrnné označenie pre tri krajiny v severovýchodnej Európe na východnom pobreží Baltského mora (od severu k juhu):
Tieto tri štáty majú okrem polohy spoločné najmä dejiny previazané mnohými kultúrnymi a ekonomickými zväzkami. Istú podobnosť, tri vodorovné pruhy, majú aj ich vlajky.
Jazykovo je estónčina od zvyšných dvoch jazykov, litovčiny a lotyštiny, veľmi odlišná. Z hľadiska geografického síce všetky tri jazyky patria do Pobaltia, avšak z hľadiska lingvistického patrí estónčina medzi ugrofínske jazyky (uralská jazyková rodina), zatiaľ čo lotyština a litovčina patria do jazykov baltských (indoeurópska jazyková rodina).
Tatra T6

Tatra T6 je električka českého výrobcu ČKD Tatra Praha. Bola pokračovateľom typu Tatra T5.
Vozne mali celooceľovú zváranú konštrukciu s veľkými bočnými oknami a vysokým stropom. Už od výroby boli vybavené poloautomatickými spriahadlami ESW, ktoré umožňovali jazdu dvoch vozňov s odberom elektrického prúdu cez jediný zberač. Steny a strop interiéru boli pokryté umakartom a sololitom, pre vodiča slúžila kabína s posuvnými dverami a veľkým prístrojovým panelom.
Na Slovensku je v premávke modifikácia Tatra-ČKD T6A5
Newtonovo kyvadlo

Newtonovo kyvadlo (tiež "guľové kyvadlo", alebo "Newtonova hojdačka") je fyzikálna hračka zo 60-tych rokov, v ktorom je päť rozmerovo a váhovo rovnakých (väčšinou kovových) gulí zavesených vedľa seba (dotýkajúc sa) na tenkom vlákne.
Nápad pochádza od francúzskeho fyzika Edme Mariotte (1676). Ak zodvihneme pravú krajnú guľu a necháme ju udrieť na vedľajšiu guľu, stane sa zvláštna vec, odrazí sa len krajná ľavá guľa. Ostatné (stredné gule sa nehýbu). A následne sa odrazí len krajná pravá guľa. A celé sa to opakuje dookola. 
Zariadenie pracuje na základe praktickej aplikácie fyzikálnych zákonov zachovania energie a hybnosti.
Hybnosť.
Jedna z krajných gúľ kyvadla je vychýlená do strany. Po jej uvoľnení dôjde k pohybu a zrážke gulí. Hybnosť je z jednej dotýkajúcej sa gule prenesená na susednú, a keďže posledná guľa nemá komu hybnosť odovzdať, dôjde k výkyvu. Ostatné gule hybnosť prijali, ale hneď aj odovzdali, preto ostali bez pohybu.
Zo Zákona sily (druhého Newtonovho zákona) vyplýva že hybnosť izolovanej sústavy zostáva v čase konštantná. Celková hybnosť v okamihu prvej zrážky je rovná "m"."v" ("m" – hmotnosť pohybujúcej sa gule, "v" – rýchlosť pohybujúcej sa gule). Hybnosť sa prenesie v mieste dotyku gulí, posledná guľa, ktorá má rovnakú hmotnosť ako prvá získa rýchlosť "v", ktorá ju odhodí do ďalšieho výkyvu.
Kinetická energia.
Ak vychýlime dve gule naraz tak (pri vychádzaní len zo zákona zachovania hybnosti) očakávame, že posledná guľa bude odhodená dvojnásobnou rýchlosťou (formula_1). V skutočnosti však k tomu nedôjde a namiesto toho sú vychýlené dve krajné gule kyvadla.
Okrem zákona zachovania hybnosti platí aj Zákon zachovania energie v izolovanej sústave. V okamihu nárazu ide predovšetkým o kinetickú energiu formula_2. Oba zákony teda musíme aplikovať súčasne:
kde "m'" je neznáma hmotnosť, ktorá by mala byť odhodená a "v"' je rýchlosť tohoto odhodenia.
Z uvedenej sústavy rovníc vyplýva:
Čiže odhodená hmotnosť je hmotnosť dvoch gulí.
Bojkovia

Bojkovia (Бойки) alebo pujďaci sú východoslovanské etnikum, obývajúci južné svahy Karpat medzi riekami Uh a San na západe a Limnica a Teresva na východe. Žijú v Ivano-Frankivskej, Ľvovskej a Zakarpatskej oblasti Ukrajiny, na východe Slovenska (hlavne v okolí Sniny a na východ od nej, kde sami seba volajú pujďaci) a Poľska. Samotní Bojkovia v minulosti označovali sami seba za „ruský národ“, Rusínov, a názov Bojkovia používali len susedia. V súčasnosti sa väčšia časť Bojkov hlási k ukrajinskej národnosti, (pretože Ukrajina Rusínov ako národ neuznáva) menšia časť (prevažne na Slovensku) k rusínskej národnosti. Bojkovia sú prevažne gréckokatolíci.
Stará voda (prítok Petrušky)

Stará voda je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Petrušky, meria 4,2 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v časti Sivý vrch, na južnom svahu Babiek (1 566,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 080 m n. m.
Opis toku.
Od prameňa tečie severojužným smerom, vstupuje do Liptovskej kotliny, do časti Matiašovské háje, zľava priberá prítok (756,3 m n. m.) z oblasti Borovín, sprava krátky prítok z južného úpätia Rovne (1 268,3 m n. m.) a potok vytvára oblúk prehnutý na západ. Na strednom toku potok prepadáva cez skalnú stenu a vytvára Poľovnícky vodopád. Následne priberá z pravej strany prítok prameniaci južne od kóty 1 052,9 m a zľava prítok zo západného svahu Lipovca (841,2 m n. m.). Potom sa prudko stáča na juhozápad, na cca 550 m dlhom úseku sa rozvetvuje na dve ramená, preteká obcou Bobrovček a priamo v centre obce ústi v nadmorskej výške približne 660 m n. m. do Petrušky.
Poliansky potok (prítok Jalovčanky)

Poliansky potok je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Jalovčanky, meria 4 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Potok tečie v Západných Tatrách, oddeľuje geomorfologickú časť Sivý vrch na západe od geomorfologických častí Roháče (na hornom toku) a Liptovské Tatry (na dolnom toku). Pramení pod hlavným hrebeňom pohoria, na južnom svahu Pálenice (1 752,6 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 600 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie juhozápadným smerom cez Bobroveckú dolinu, z pravej strany priberá potok, ktorý odvodňuje skupinu troch Bobroveckých plies, stáča sa a pokračuje severojužným smerom. Postupne priberá niekoľko prítokov: najprv z pravej strany prítok z južného svahu Sivého vrchu (1 804,9 m n. m.), zľava prítok (1 229,3 m n. m.) odvodňujúci doliny Rusnačka a Podválovec, z tej istej strany ďalší prítok z juhozápadného svahu Lysca (1 830,2 m n. m.), opäť sprava prítok zo severovýchodného svahu Ostrej (1 763,6 m n. m.), potom krátky ľavostranný prítok zo západného svahu Jalovskej hory (1 696,8 m n. m.) a významný pravostranný prítok (1,1 km) z juhovýchodného svahu Ostrej. Následne sa stáča juhovýchodným smerom, z ľavej strany ešte priberá dva prítoky z juhozápadných svahov Jalovskej hory a na styku Bobroveckej doliny a doliny Parichvost, na katastrálnom území obce Bobrovec, sa v nadmorskej výške 1 005,8 m n. m. vlieva do Jalovčanky.
Chlorofyl

Chlorofyl je zelené farbivo (pigment) obsiahnuté v rastlinách, siniciach a niektorých riasach uložené v chloroplastoch (listová zeleň) viazané na molekulu bielkoviny. 
Chlorofyl má jednu karboxylovú skupinu esterifikovanú fytolom. Chlorofyl má dôležitú úlohu pri premene svetelnej energie na chemickú energiu pri fotochemickom procese v rastlinách (fotosyntéza).
Chlorofyl patrí k fotosyntetickým pigmentom spolu s fykobilínami a karotenoidmi, ktoré však majú inú farbu a absorbujú energiu z odlišnej časti viditeľného svetelného spektra. Chlorofyl je zelený, pretože absorbuje modrú (vlnová dĺžka 430 – 460 nm) a červenú časť (640 – 700 nm) svetelného spektra a ostatné odráža. Tým sa javí ako zelený a udáva tak základnú farbu všetkým fotosyntetizujúcim rastlinám.
Chemicky sa radí medzi porfyríny s komplexne viazaným kovovým horčíkom. Existuje niekoľko typov chlorofylov. Molekuly chlorofylu sú na tylakoidných membránach, ktoré sú v rastlinách umiestnené v chloroplastoch, kde s bielkovinami a ďalšími pigmentmi tvoria základ fotosystémov I a II.
Brestovina

Brestovina je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Konského potoka, má dĺžku 3,6 km a je tokom V. rádu. 
Prameň.
Preteká Liptovskou kotlinou, pramení v Smrečianskej pahorkatine v lokalite Mláky, na východnom svahu Chujáv (903 m n. m.) v nadmorskej výške cca 860 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv severojužným smerom, zľava priberá krátky prítok tiež z oblasti Mlák a ďalej tečie juhojuhovýchodným smerom cez katastrálne územia Svätý Štefan, Konská a Liptovský Ondrej. Napokon sa stáča viac na juhovýchod, preteká okrajom obce Liptovský Ondrej a pri miestnom katolíckom kostole sa v nadmorskej výške približne 680 m n. m. vlieva do Konského potoka.
Lemkovia

Lemkovia () sú východoslovanské etnikum, žijúci na západnej Ukrajine (Ľvovská a Zakarpatská oblasť), v juhovýchodnom Poľsku a v Prešovskom kraji na Slovensku (väčšina). Slovo „Lemkovia“ vzniklo v 19. storočí („lem“ v miestnom dialekte znamená „len“, „ale“), ale samotní Lemkovia označovali sami seba za „ruský národ“, Rusínov, „Rusnákov“. 
V roku 1947 bola väčšina poľských Lemkov vysídlená do západného Poľska v rámci operácie Visla, návrat v rokoch 1957 – 1958 bol povolený len nepatrnej časti. Časť Lemkov sa hlási k ukrajinskej národnosti, časť k rusínskej. 
Na základe lemkovských dialektov poľských Beskýd bol kodifikovaný poľský variant rusínčiny a na základe lemkovských dialektov na Slovensku bol v roku 1995 kodifikovaný slovenský variant rusínčiny.
Klínovka

Klínovka je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Trnovca, meria 5,3 km a je tokom IV. rádu. 
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v geomorfologickej časti Liptovské Tatry, na juhovýchodnom svahu Mládok (1 945 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 470 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv severojužným smerom, zľava priberá krátky prítok (1 312,1 m n. m.) zo západného svahu Klinovatého (1 555,1 m n. m.) a stáča sa na juhovýchod. Ďalej priberá ľavostranné Kamenné, oblúkom sa stáča na juhozápad a vteká do Liptovskej kotliny. Následne sa stáča na západ, z pravej strany priberá Kobylie (823,3 m n. m.) a opäť mení smer toku na juhozápad. Napokon sa stáča znovu na západ a severoseverovýchodne od obce Jakubovany sa v nadmorskej výške cca 750 m n. m. vlieva do Trnovca.
Kobylie (potok)

Kobylie je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Klínovky, má dĺžku 3,1 km a je tokom V. rádu.
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v geomorfologickej časti Liptovské Tatry, na južnom svahu Mládok (1 945 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 440 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie juhojuhozápadným smerom, následne sa stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Potom sa prudkým oblúkom stáča na juhozápad, vstupuje do Liptovskej kotliny, kde sa napokon stáča na juh a zľava priberá prítok z oblasti Slabejky. Severovýchodne od obce Jakubovany sa v nadmorskej výške 823,3 m n. m. vlieva do Klínovky.
Klokôtka

Klokôtka je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Trnovca, meria 2,3 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Tečie v Liptovskej kotline, pramení v geomorfologickej časti Smrečianska pahorkatina severovýchodne od obce Jakubovany v nadmorskej výške približne 850 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie juhozápadným smerom zalesneným územím, na strednom toku pokračuje severojužným smerom cez lúky a pasienky a v lokalite Pod Hrádkom priberá z ľavej strany prítok z oblasti Jochov. Odtiaľ sa opäť stáča juhozápadným smerom, kde na dolnom toku postupne priberá najprv dva krátke prítoky zľava (z lokality Za lazom) a po vstupe do intravilánu obce Jakubovany ďalšie dva dva prítoky (posledný z oblasti Hlinačiek). Priamo v strede obce (pri otočke autobusu) sa v nadmorskej výške cca 700 m n. m. vlieva do Trnovca.
Baros

Baros je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Brôdok (prítok Stošianky)

Brôdok je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Stošianky, meria 2,4 km a je tokom IV. rádu. Je to vodný tok, ktorý v období bez zrážok vysychá.
Prameň.
Tečie v Liptovskej kotline, pramení v Smrečianskej pahorkatine na juhozápadnom úpätí Štefana (874,1 m n. m.), na okraji obce Veterná Poruba v nadmorskej výške približne 815 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie na krátkom úseku na juhozápad, následne sa stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Z ľavej strany potom priberá krátky prítok zo svahu Vrchovín (764,4 m n. m.), z pravej strany ďalší krátky prítok zo severovýchodného svahu Kopaníc (767,8 m n. m.) a stáča sa severojužným smerom. Sprava ešte priberá prítok z východného svahu Kopaníc a severovýchodne od Stošíc sa v nadmorskej výške cca 649 m n. m. vlieva do Stošianky.
Luftstreitkräfte

Luftstreitkräfte (doslova: "Vzdušné sily"), do októbra 1916 pod názvom Fliegertruppen des deutschen Kaiserreiches (doslova: "Letecké zbory Nemeckého cisárstva"), boli leteckou zložkou nemeckej armády () v rokoch 1910 až 1919. V krátkom období od 19. januára 1919 do 6. marca toho istého roku Luftstreitkräfte podliehali Friedensheeru (doslova: "Mierovej obrane") a následne Reichswehru (doslova: "Ríšskej obrane") do 8. mája 1920, kedy boli zvyšné jednotky Luftstreitkräfte rozpustené.
Táto armádna zložka vznikla ešte pred prvou svetovou vojnou, skôr než boli zostrojené prvé skutočné vojenské lietadlá ako ich poznáme zo vzdušných bojov "Veľkej vojny". Prvé úlohy smerovali na prieskumné činnosti a v zameriavaní delostrelectva pomocou balónov a vzducholodí. Balóny sa s veľkým úspechom používali už počas prusko-francúzskej vojny v rokoch 1870 – 1871 a v niektorých prípadoch dokonca aj oveľa skôr už od napoleonských vojen. Luftstreitkräfte neboli prvou armádnou zložkou tohto určenia na svete – francúzske vzdušné sily ("Armée de l'air") boli založené v roku 1909 a britský Kráľovský letecký zbor ("Royal Flying Corps") až v apríli 1912.
Počas prvej svetovej vojny používali nemecké vzdušné sily široké spektrum typov lietadiel, počnúc stíhačkami výrobcov Albatros a Fokker, prieskumné lietadlá Aviatik a DFW, bombardéry Gotha či Zeppelin-Staaken. Na bombardovanie vojenských a civilných cieľov vo Francúzsku, Belgicku a vo Veľkej Británii slúžili aj obrie zeppelíny. Objednávky lietadiel pre Luftstreitkräfte a špecifikácie požiadaviek na ich vlastnosti určoval úrad Idflieg, ktorý už v roku 1913 vydal predpis pre značenie vojenských lietadiel.
Najviac pozornosti na seba pútali úspešní stíhací piloti akými boli letecké esá Manfred von Richthofen ("Červený barón"), Ernst Udet, Hermann Göring, Oswald Boelcke (považovaný za majstra manévrových vzdušných súbojov), Max Immelmann (prvý pilot, ktorý dostal vyznamenanie Pour le Mérite, najvyššie nemecké vyznamenanie za statočnosť) a Werner Voss.
Všetky nemecké vojenské lietadlá niesli až do začiatku roku 1918 výsostné znaky v podobe železného kríža ("Tatzenkreuz"), ktorého podoba pochádza z templárskej tradície. Potom boli nahradené čiernym rovnoramenným gréckym krížom na bielom podklade nazvanom "Balkenkreuz".
Na konci prvej svetovej vojny evidovali v jednotkách Luftstreitkräfte 2 709 lietadiel v prednej línii, 56 vzducholodí, 186 balónových oddielov a približne 4 500 pilotov. Po ukončení vojny porážkou Nemecka, boli 8. mája 1920 jednotky rozpustené v rámci plnenia Versaillskej zmluvy, ktorá žiadala úplné zničenie všetkej výzbroje nemeckého vojenského letectva.
Bijádú

Bijádú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Bodubandos

Bodubandos je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Bodufinolu (Káfu)

Bodufinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Boduhiti

Boduhiti je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Boduhurá (Káfu)

Boduhurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Bolifusi

Bolifusi je malý ostrov na atole Južný Male na Maldivách v Indickom oceáne. Je umiestnený na severozápadnom okraji atolu a je tiež súčasťou administratívneho atolu Káfu.
Digufinolu

Digufinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Dúnidú

Dúnidú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách. Leží asi dva kilometre severne od hlavného mesta Male. Je na ňom vybudovaný väzenský komplex.
Ehrruh-há

Ehrruh-há je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Enbúdú (Káfu)

Enbúdú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Enbúdúfinolu

Enbúdúfinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Erijadú (Káfu)

Erijadú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Farukolufusi

Farukolufusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Na ostrove sa nachádza len Farukolhufushi Club, ktorý bol zničený počas cunami 26. decembra 2004. Po zničení sa na znovuotvorení podielala iná firma, a bol i zmenený názov na Club Faru .
Fejdúfinolu

Fejdúfinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Fihalhohi

Fihalhohi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Furan-nafusi

Furan-nafusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Gasfinolu (Káfu)

Gasfinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Girávaru (Káfu)

Girávaru je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách. Nachádza sa na juhozápadnom okraji lagúny na atole Severný Mále.
Girifusi

Girifusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Bodufinolu

Bodufinolu () môže byť ostrov:
Gulhígátuhurá

Gulhígátuhurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Helengeli

Helengeli je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Henbadú

Henbadú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Hululé

Hululé () je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách. Administratívne patrí pod mesto Male.
Malé International Airport (Medzinárodné letisko Malé) sa nachádza na tomto ostrove. Ostrov bol predĺžený až na dĺžku pristávacej dráhy. Pred vybudovaním letiska žili na ostrove ľudia, no po výstavbe boli premiestnený. V súčasnej dobe nie je na ostrove stále obyvateľstvo.
Na ostrove sa nachádza jeden hotel.
Enbúdú

Enbúdú () môže byť ostrov:
Hurágandu

Hurágandu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Erijadú

Erijadú () môže byť ostrov:
Ihuru

Ihuru je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kagi

Kagi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Funadú

Funadú (ang. Funadhoo) môže byť ostrov:
Kaluhurá (Káfu)

Kaluhurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kandúmáfusi

Kandúmáfusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
en:Kandoomaafushi
Kanduoih-giri

Kanduoih-giri je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kanifinolu

Kanifinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kanuhurá (Káfu)

Kanuhurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kudabandos

Kudabandos je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Gasfinolu

Gasfinolu () môže byť ostrov:
Kudafinolu (Káfu)

Kudafinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kudahiti

Kudahiti je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Girávaru

Girávaru () môže byť ostrov:
Kudahurá (Káfu)

Kudahurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kaluhurá

Kaluhurá () môže byť ostrov:
Lankanfinolu

Lankanfinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Lankanfusi

Lankanfusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Lohifusi

Lohifusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách. Je oblúbenou destináciou turistov na atole Severnom Malé.
Losfusi

Losfusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Mádú (Káfu)

Mádú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Madivaru (Káfu)

Madivaru je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kanuhurá

Kanuhurá (ang. Kanuhuraa) môže byť ostrov:
Mahánaélihurá

Mahánaélihurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kudafinolu

Kudafinolu () môže byť ostrov:
Makunufusi

Makunufusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Kudahurá

Kudahurá () môže byť ostrov:
Manijafusi

Manijafusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Medufinolu (Káfu)

Medhufinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Mírufenfusi (Káfu)

Mírufenfusi () je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách. Je považovaný za turistický ostrov, známy ako Meeru.
Nakaccáfusi

Nakaccáfusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Olahali

Olahali je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Oluveli (Káfu)

Oluveli je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Oligandufinolu

Oligandufinolu je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Ran-nálhi

Ran-nálhi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Rasfari

Rasfari je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Mádú

Mádú () môže byť ostrov:
Tanburudú (Káfu)

Tanburudú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Tilafusi

Tilafusi je obývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách. Bol vytvorený umelo zasypaním lagúny pevným odpadom. Na ostrove žije okolo 1 000 ľudí.
Madivaru

Madivaru () môže byť ostrov:
Tulhágiri

Tulhágiri je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Makunudú

Makunudú () môže byť ostrov:
Vágali

Vágali je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Vabbinfaru

Vabbinfaru je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách. Celý ostrov obhospodaruje Banyan Tree Maldives Resort (banyán - figovník bengálsky).
Vabbóhurá

Vabbóhurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Jelšový potok

Jelšový potok môže byť:
Vammáfusi

Vammáfusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Velassaru

Velassaru je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Velifaru

Velifaru je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Veliganduhurá

Veliganduhurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Vihamanáfusi

Vihamanáfusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Villingili (Káfu)

Villingili je obývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách. Administratívne je súčasťou mesta Male.
Villingilimatidahurá

Villingilimatidahurá je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Villingilivau

Villingilivau je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Zijáraiffusi (Káfu)

Zijáraiffusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Mírufenfusi

Mírufenfusi () môže byť ostrov:
Oluveli (Dálu)

Oluveli je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Zijáraiffusi

Zijáraiffusi (angl. "Ziyaaraiffushi") môže byť ostrov:
Villingili

Villingili () môže byť ostrov:
Vádú

Vádú () môže byť ostrov:
Tanburudú

Tanburudú (angl. "Thanburudhoo") môže byť ostrov:
Bodufusi (Dálu)

Bodufusi (Dálu) je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Bulalafusi

Bulalafusi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Debaidú

Debaidú je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Dúres

Dúres je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Enbúdúfusi

Enbúdúfusi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Fádú

Fádú je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Gádiffusi (Dálu)

Gádiffusi (Dálu) je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Hirijanfusi (Dálu)

Hirijanfusi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Hudufusífinolu

Hudufusífinolu je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Huluvehi

Huluvehi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Issari

Issari je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Kandinma

Kandinma je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Kanneijfaru

Kanneijfaru je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Kedigandu

Kedigandu je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Kiraidú

Kiraidú je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Mádeli

Mádeli je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Mágau

Mágau je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Maléfaru

Maléfaru je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Míduffusi

Míduffusi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Minimasgali (Dálu)

Minimasgali je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Naibukaloabodufusi

Naibukaloabodufusi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Tilabolufusi

Tilabolufusi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Lohi

Lohi alebo Lohí () je jeden z obývaných ostrovov na atole Núnu na Maldivách. Počet obyvateľov je 754 (jún 2006), dĺžka ostrova 980 m, šírka 500 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 181,46 km.
Tinhurá

Tinhurá je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Uddú

Uddú je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Máfusi

Máfusi () môže byť ostrov:
Valla (Dálu)

Valla je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Vallalohi

Vallalohi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Velavarú

Velavarú je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Oluveli

Oluveli () môže byť ostrov:
Vonmuli

Vonmuli je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Březina (okres Rokycany)

Březina je obec s 311 obyvateľmi (2006) v Česku. Leží osem kilometrov severne od Rokycian a administratívne je začlenená do Okresu Rokycany. Katastrálne územie obce má 763 hektárov.
Geografia.
Obec sa nachádza v nadmorskej výške 483 m, na severozápade Račských lesov, na svahu, na ľavej strane Koreckého potoka. Východne sa dvíha kopec Hradiště (618 m), za ním Rumpál (638 m). Cez Březinu vedie štátna cesta č. 232 z Rokycian do Břas. Východne leží ruina hradu Březiny a na severovýchode obce zámok.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1379. V roku 1387 nechal "Heinrich z Elstrberku" nad obcou postavť hrad, z ktorého urobil jedno zo svojich sídel. Hrad a panstvo často menili majiteľa. V roku 1398 ho vlastnil "Jan Žid z Vetlé" a roku 1402 "Václav zo Švamberku". Po ňom nasleduje v roku 1410 "Něpr Duc z Vařína" a od 1439 jeho synovia Harant a Otík. V roku 1498 kúpil hrad a panstvo "Zbyněk z Buchova", ale už o rok neskôr roku |1499 bol majiteľom "Bohuslav zo Svinařov". Od 1661 bol hrad označovaný, ako pustý.
V roku 1673 získal "Maximilián František Boryně z Lhoty" Březinu i s okolitými obcami. V roku 1758 ich kúpil tajný radca a komorník Johann zo Šternberku (1713-1798), po ktorého smrti ich zdedil syn Joachim. Tento nechal medzi rokmi 1790 a 1808 postaviť pri obci zámok. Po jeho smrti v roku 1808 prevzal panstvo Joachimov brat Gašpar Mária. Ten dal spustnutý hrad zreštaurovať a prebudovať na altán v novo zakladanom zámockom parku.
V 30-tych rokoch 20.storočia sa počas svojich dovolenkových pobytov zdržiaval v zámku herec Vlasta Burian.Zámok až do roku 1939 patril Šternberkovcom.
V 80-tych rokoch bola v zámku zriadená lesnícka škola. V roku 1990 bol majetok v reštitúcii vrátený Šternberkovcom, odvtedy je majiteľom "Zdenek Šternberk".
Stefan Koubek

Stefan Koubek (* 2. január 1977, Klagenfurt, Rakúsko) je bývalý rakúsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP v dvojhre a 1 turnaj vo štvorhre.