burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Róbert Albert Gottier

Róbert Albert Gottier (* 29. apríl 1897, Čierny Balog – † 26. júl 1968, Brezno) bol funkcionár KSČ, verejný činiteľ a robotník.
Životopis.
Pracoval ako robotník na viacerých miestach, v roku 19381944 pracovník nemocenskej poisťovne v Banskej Bystrici, v roku 19541957 pracovník píly v Podbrezovej-Štiavničke a Smrečiny v Banskej Bystrici. Organizátor triednych bojov, protifašistického hnutia a SNP na Horehroní. Podpredseda Národného zhromaždenia (19451954). Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Ján Graca

Ján Graca (Gracza, Gratza, Gratz) (* Brezno - † 2. august 1649, Banská Bystrica) bol pedagóg a náboženský spisovateľ.
Životopis.
Po absolvovaní domácich škôl študoval od 1642 na univerzite v Tübingene a v Strasbourgu. Asi 1645 rektor evanjelický gymnázia v Trenčíne, v Banskej Bystrici (1646-1649). Autor, predseda a respondent metafyzických barokových náboženských dišpút. Polemiku s jezuitom → Matejom Faberom dokončil po jeho smrti Ondrej Horvát.
Anton Gracík

Anton Gracík (* 24. august 1878, Skalica, dnes súčasť Námestova - † 6. október 1956, Coopesburg) bol rímskokatolícky kňaz, novinár, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval a maturoval na strednej škole v Banskej Bystrici (1897). Rímskokatolícky kňaz a farár na Dolnej zemi a v USA. Organizátor náboženského, kultúrneho a národného života Slovákov v Amerike.
Jozef Grandtner

Jozef Grandtner (* 4. marec 1897† 13. október 1982 Slovensko) bol kníhtlačiar.
Životopis.
Spolunájomca tlačiarne Slovan v Banskej Bystrici (1929-1935) a jej spoluvlastník (1935-1939). Tlačili prevažne slov. knihy, noviny a časopisy (Pohronský hlásnik, Kúpele a letoviská na Slovensku a i.).
Igor Graus

PhDr. Igor Graus, PhD. (* 17. február 1960, Banská Bystrica – † 4. december 2020) bol slovenský historik a archivár.
Životopis.
Jeho otec bol Róbert Graus. Základnú školu navštevoval v Paríži (19661968) a v Banskej Bystrici (19681975), študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (19751979) a v rokoch 19791984 na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (história – slovenský jazyk). Bol držiteľom akademického titulu PhDr. (Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave). V rokoch 19851988 pracoval v Stredoslovenskom múzeu v Banskej Bystrici ako historik. Od roku 1988 pôsobil v Štátnom okresnom archíve v Banskej Bystrici ako archivár, zástupca riaditeľa a od roku 1992 ako riaditeľ. Do roku 2015 bol riaditeľom banskobystrickej pobočky Štátneho archívu v Banskej Bystrici. V rokoch 20152020 bol riaditeľom Štátneho archívu v Banskej Bystrici.
Publikoval vedecké štúdie z oblasti faleristiky, heraldiky, regionálnej histórie, múzejníctva, dejín rytierskych rádov, pomocných vied historických v odborných zborníkoch a časopisoch ("Historický časopis", "Slovenská archivistika", "Vojenská história" a i.) Bol zakladateľom vedeckej faleristiky na Slovensku, členom Slovenskej numizmatickej spoločnosti (1985), Spoločnosti slovenských archivárov (1992), Slovenskej genealogicko-heraldickej spoločnosti (1991), Heraldickej komisie Ministerstva vnútra SR (1996), Heraldického kolégia, Slovenskej historickej spoločnosti (1979), Rady pre vojenskú symboliku Ministerstva obrany SR a i. Bol prvým podpredsedom Slovenskej historickej spoločnosti pri Slovenskej akadémii vied a členom redakčnej rady časopisu "História – revue o dejinách spoločnosti".
Dielo.
Bol autorom piatich samostatných prác, spoluautorom troch knižných publikácií, autorom šiestich desiatok vedeckých štúdií a ôsmich desiatok odborných článkov z pomocných vied historických (predovšetkým faleristika, heraldika a paleografia) a regionálnych dejín, ktoré boli publikované v domácej a zahraničnej odbornej tlači.
Eduard Gregor

Eduard Gregor (* 7. január 1896, Tajov – † 6. máj 1954, Tajov) bol slovenský ľudový rezbár.
Životopis.
Z prvej svetovej vojny sa vrátil ako jednoruký invalid, venoval sa rezbárstvu. Zhotovoval črpáky podľa ľudových vzorov stredoslovenského typu, s dekoratívnymi, najmä figurálne podanými rúčkami. Pri voľných plastikách čerpal najmä z pastierskeho života, niekedy aj politického diania. Jeho práce sú v etnografickom ústave SNM v Martine a v Stredoslovenskom múzeu v Banskej Bystrici.
Andrej Gregorčok Igovän

Andrej Gregorčok Igovän (* 12. november 1916, Podkonice† 30. apríl 1998, tamže) bol slovenský úradník a vlastivedný pracovník.
Životopis.
Študoval na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici. Pracovník podniku Fatra v Banskej Bystrici (19371940); pracovník Nákupnej a zásobovacej organizácie v Banskej Bystrici, neskôr na ONV a na Poľnonákupe. Kronikár rodnej obce a JRD, účtovník Potravinového družstva v Podkoniciach. Redaktor Družstevného vydavateľstva v Bratislave (19411942).
Gregori

Gregori (* Zvolen - † 24. jún 1527, Slovensko) bol pedagóg.
Životopis.
Rektor v Ľubietovej. Prívrženec Lutherovho učenia, v dôsledku nariadení Jána Zápoľského upálený vo Zvolene. Najstaršiu správu o ňom zaznačil Konrád Cordatus v kázni z roku 1534, keď uviedol martýrium rektora v Starom Zvolene, bez udania jeho mena.
Ferdinand Gregorovič

Ferdinand Gregorovič (* 15. júl 1845, Rzegocinac - † 12. jún 1912, Trnavá Hora-Jalná) bol rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ.
Životopis.
R.1870 vyštudoval teológiu v B. Bystrici. Roku k. kaplán v Kláštore pod Znievom, potom farár v Jalnej. Autor náboženských prác a niekoľkých článkov o školskej výchove detí, náboženskými prácami prispieval do Kazateľne, Kazateľa, Kráľovnej sv. Ruženca, Katolíckych novín.
Ľudovít Grenčík

Prof. Ing. Ľudovít Grenčík, CSc. (* 14. august 1924, Bešeňová - † 19. apríl 1986, Bratislava) bol slovenský stavebný inžinier, projektant a vysokoškolský pedagóg.
Pôsobil na Stavebnej fakulte SVŠT (1950-1986), špecializoval sa na železobetónové konštrukcie. Autor celoštátnej učebnice Betónové konštrukcie, vysokoškolských učebných textev, patentu a iných prác. Spoluautor projektu Pamätníka SNP v Banskej Bystrici.
Ľudovít Greššo

Ľudovít Greššo (* 3. január 1916, Zvolen – † 8. február 1982, Nitra) bol slovenský herec.
Životopis.
Študoval na gymnáziu vo Zvolene. V roku 1936-1945 prednosta oddelenia Nemocenskej poisťovne v Banskej Bystrici, správca nemocnice v Podbrezovej, riaditeľ DJGT vo Zvolene, herec Divadla SNP v Martine, Krajského divadla v Trnave, 1965-1977 herec Divadla A. Bagara v Nitre. Ako herec účinkoval vo Zvolene, 1941-1948 vo vyspelom Mestskom združení v Banskej Bystrici, od 1948 v Združení Detvan vo Zvolene. V profesionálnych súboroch sa uplatnil ako zrelý charakterový herec vo všetkých žánroch domáceho i svetového repertoáru. Vytvoril vyše 120 javiskových a takmer 80 filmových a televíznych postáv, spolupracoval so slovenskými i českými režisérmi. V závere života spolupracoval aj s maďarským filmom.
Emil Grillus

Emil Grillus (* 21. máj 1857, Banská Bystrica† 26. september 1920, Banská Štiavnica) bol banský odborník, pedagóg.
Životopis.
Narodil sa v rodine Daniela Grillusa a jeho manželky Jozefíny rodenej Sokolovej. Banský odborník, asistent na Katedre deskriptívnej geometrie Baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici. Publikoval správu o baníctve Banskej Belej.
Ladislav Grossmann

Ladislav Grossmann (* 8. február 1820, Pukanec – † 12. marec 1878, Banská Bystrica) bol slovenský národnokultúrny pracovník a právnik.
Životopis.
Študoval na lýceu v Banskej Štiavnici, potom právo. Do roku 1865 notár v Slovenskej Ľupči, potom advokát v Banskej Bystrici. Osvetový pracovník, predseda Vzájomnej pomocnice v Slovenskej Ľupči, podporovateľ Matice slovenskej.
Ľudovít Bohdan Grossmann

Ľudovít Bohdan Grossmann (* 15. apríl 1818, Pukanec – † 6. február 1890, Banská Bystrica) bol slovenský národnokultúrny pracovník a pedagóg.
Životopis.
Narodil sa v rodine obchodníka Ondreja Grossmanna a jeho manželky Juliany rodenej Messerschmied. Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, v Gemeri, na evanjelický lýceu v Bratislave, na univerzite v Jene a v Halle. 18411842 učiteľ v Pukanci. Od 1842 žil v Martine, 18441847 vychovávateľ v rodine Justhovcov v Necpaloch, od 1847 profesor evanjelického gymnáziá v Banskej Bystrici, od 1888 na dôchodku. Autor pedagogických a literárnych článkov. Spoluzakladateľ a funkcionár Matice slovenskej.
Jozef Grün

Jozef Grün (* 1840, Strečno - † 12. apríl 1903, Slovensko) bol podnikateľ, pivovarník.
Životopis.
Podnikateľ a pivovarník v Banskej Bystrici, podnikal s Móricom Popperom (za manželku mal dcéru Emíliu), neskôr podnikal so svojim synom Arminom.
Ján Gruber

Ján Gruber (Grúber) (* Slovensko) je evanjelický kňaz, pedagóg.
Životopis.
Ev. farár v Spišskom Podhradí, neskôr pomocný učiteľ (od 1598), rektor evanjelický gymnázia v Banskej Bystrici (1614-1617).
Ernest Grün

Ernest Grün (* 20. marec 1887, Banská Bystrica-Kremnička† 19. február 1945, Slovensko) bol slovenský lekár.
Životopis.
Lekár v Banskej Bystrici. Rasovo prenasledovaný, obeť fašistického teroru. Zaistený nemeckými bezpečnostnými orgánmi v Banskej Bystrici (22. januára 1945), väznený, popravený v masovom hrobe v Banskej Bystrici-Kremničke (19. februára 1945).
Karol Grün

Karol Grün (krycie meno "Nina") (* 2. september 1919, Banská Bystrica-Uľanka, Slovensko - † 19. február 1945, Melk, Rakúsko) bol slovenský robotník, protifašistický bojovník, dôstojník.
Jeho otec bol Jozef Grün a matka Berta rod. Pigolová.
Životopis.
Vyučil sa za sústružníka. Šofér a robotník pri železnici. Antifašista ako rotmajster Slovenskej armády na východnom fronte prebehol na sovietsku stranu, pôsobil v Československej vojenskej misii v Moskve. V roku 1944 absolvoval špeciálny spravodajsko-paradesantný výcvik pre prácu v tyle nepriateľa, s M. Kuchárkom neďaleko Sliača vytvorili spravodajskú skupinu Nina-Mária, spravodajsky pôsobili v Hornej Štubni, vo Veľkom Záluží a v okolí Nitry. Počas SNP veliteľ spravodajskej skupiny 2. paradesantnej brigády, spolupracoval s vojenským ústredím SNR v Banskej Bystrici. Zatknutý fašistickou políciou (3. februára 1945). Zahynul pri nálete amerických lietadiel na transport väzňov do koncentračného tábora v Mauthausene.
Juraj Grundel

Juraj Grundel (* 17. september 1659, Staré Hory – † ?) bol slovenský lekár.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Absolvent jenskej lekárskej fakulty. Autor dizertačnej práce o edémoch (1683). Mestský lekár v Banskej Bystrici. Zaoberal sa chémiou, baníctvom a metalurgiou.
Ján Grünn

Ján Grünn (* 3. jún 1864, Banská Bystrica - † 5. marec 1932, Budapešť) bol ekonóm.
Životopis.
Študoval na budapeštianskej univerzite. Od 1886 úradník Ministerstva financií, 1912 komisár Rakúsko-uhorskej banky, 1917 -19 štátny tajomník Ministerstva financií, 1919 minister financií vo Friedrichovej vláde, potom odišiel z politického ži vota. Vedúci činiteľ družstevného hnutia v Uhorsku zač. 20.stor., 1920 predseda Ústredia spotrebných družstiev (Hangya).
Jozef Anton Grünner

Jozef Anton Grünner (* 2. november 1904, Hronov - † 13. august 1977, Bratislava) bol slovenský jazykovedec a pedagóg.
Životopis.
Študoval na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici (1924-1926), na Učiteľskom ústave v Lučenci, na Filozofickej fak. univerzity v Montpellieri (Francúzsko), na KU v Prahe, na Filozofickej fak. UK v Bratislave, roku 1952 PhDr., 1966 doc. Na študijných cestách navštívil Francúzsko, Španielsko, Taliansko, Maďarsko. Úradník firmy v Prahe, neskôr pedagóg na viacerých miestach Slov., prof. pedagogického gymnázia a pedagogickej školy v Bratislave, od 1957 pôsobil aj na Stavebnej fak. SVŠT v Bratislave. Zaoberal sa metodikou vyučovania franc. jazyka na vysokom technickom školstve, autor učebníc a slovníkov. Venoval sa regionálnemu výskumu (vlastiveda Prievidze a Žiliny), problémom pedagogiky, dejinám telesnej výchovy a niekt. otázkam z dejín francúzskej literatúry.
Samuel Grüssgott

Samuel Grüssgott (* 20. máj 1896, Kremnička - † 20. november 1944, Slovensko) bol verejný činiteľ.
Životopis.
Tajomník židovských náboženských obcí, pôsobil v Banskej Bystrici. Rasovo prenasledovaný, obeť fašistického teroru. Zaistený nemeckými bezpečnostnými orgánmi v Banskej Bystrici, toho istého dňa popravený v masovom hrobe v Banskej Bystrici-Kremničke (20. novembra 1944).
Ján Gryllus

Ján Gryllus, tiež Grillus (* 30. apríl 1903, Ružomberok† 25. február 1986, Bratislava) bol slovenský pedagóg a elektrotechnik.
Životopis.
Pochádzal z úradníckej rodiny. Maturoval na reálnom gymnáziu v Ružomberku. V rokoch 19211929 študoval na Českej vysokej škole technickej v Brne. Profesor (od 1. decembra 1937) a dočasný riaditeľ Strednej priemyselnej školy spojovej techniky v Banskej Bystrici (1939).
Albín Grznár

Albín Grznár (* 25. marec 1909, Veľké Uherce - † 4. september 1944, Partizánske-Brodzany) bol funkcionár KSČ, robotník, protifašistický bojovník.
Životopis.
Vyučil sa za obuvníka, roku 1937 absolvoval politickú školu KSČ. V rokoch 1938-1939 príležitostný robotník v Banskej Bystrici, neskôr v Nitre a v Baťovanoch (Partizánskom). Ako mladý robotník sa zúčastňoval triednych bojov, roku 1931 počas vojenskej prezenčnej služby v Banskej Bystrici odsúdený za účasť na demonštrácii nezamestnaných na 6 týždňov väzenia, po zákaze KSČ pomáhal v Banskej Bystrici pri prechode do ilegality a vytváraniu bojových jánošíkovských družín. Vedúci činiteľ protifašistického boja na Hornej Nitre. Po vypuknutí SNP politický komisár partizánskeho oddielu Pavel. Účastník bojov proti okupačným vojskám pri Topoľčanoch, Partizánskom Brodzanoch, kde pri prieskumnej akcii podľahol ťažkému zraneniu.
Michal Guťan

Michal Guťan (* 25. február 1934, Tótkomlós† 21. jún 1982, Banská Bystrica) bol robotník a divadelný ochotník.
Jeho otec Ján Guťan a matka Zuzana rod. Kmeťková.
Životopis.
Vychodil ľudovú školu v Tótkomlósi, 1949-51 sa učil za strojného zámočníka na STS v Galante. Roku 1951-82 strojný zámočník v Závodoch ťažkého strojárstva v Martine. Spoluzakladateľ, kmeňový herec a dlhoročný vedúci divadelného súboru Domu kultúry ROH ZŤS v Martine. Interpret výrazného prejavu, vytvoril okolo 30 úloh vo vyše 200 inscenáciách.
Anton Gutvil

Anton Gutvil (* Slovensko) bol pedagóg, organista, hudobný skladateľ.
Životopis.
Pôsobil ako učiteľ v Banskej Bystrici (1803-1818). Organista v tzv. farskom a kapitulskom kostole, v archívoch obidvoch kostolov sa nachádzjú jeho diela, ako aj opisy skladieb.
Edmund Gwerk

Edmund Gwerk (* 15. február 1895, Banská Štiavnica – † 4. december 1956, Bratislava, pochovaný v Banskej Bystrici) bol slovenský maliar.
Životopis.
Narodil sa do rodiny s nemeckým pôvodom, ale sám sa hlásil až do roku 1938 k maďarskej národnosti. Ako štvorročnému mu umrela matka, čo Gwerk ťažko niesol. Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, na VŠVU v Budapešti, na AVU v Prahe, dejiny umenia na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Absolvoval študijné pobyty vo Viedni, v Mníchove, v Berlíne, v Paríži, v Ríme a vo Florencii. V roku 19321938 maliar v Bratislave, od roku 1938 žil v Banskej Štiavnici. Gwerk bol veľmi vzdelaný a sčítaný človek, celý život sa venoval rozširovaniu svojich vedomostí. Hovoril plynulo nemecky, maďarsky a čiastočne aj francúzsky. Zaujímal sa aj o filozofiu a hudbu, blízke mu bolo učenie budhizmu. Gwerk bol presvedčeným ateistom a od svojich vysokoškolských štúdií aj marxistom. Neskôr bol aktívnym komunistom a po druhej svetovej vojne sa stal podpredsedom a neskôr predsedom "Miestneho národného výboru" (MNV) v Banskej Štiavnici. Bol tiež funkcionárom "Zväzu slovenských výtvarných umelcov".
Gwerk bol významný predstaviteľ slovenského maliarstva v medzivojnovom a povojnovom období. Maľoval portréty, figurálne a najmä krajinárske diela s námetmi Banskej Štiavnice a okolia (zvlášť obľuboval Sitno).
Účastník protifašistického hnutia aj príprav SNP.
Zanechal aj množstvo článkov, prednášok, denníkových záznamov, korešpondencie. Veľkú pozornosť venoval záchrane pamiatok v Banskej Štiavnici. Jeho diela sú v SNG a v galériách viacerých slovenských miest.
Štefan Tichomír Gyárfás

Štefan Tichomír Gyárfás (* 14. december 1863, Levice – † 12. december 1916, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg a historik umenia. Pseudonym: Abonyi
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Leviciach, Ostrihome a Trnave, teológiu na univerzite v Budapešti, 1889 PhDr. Od 1886 profesor gymnázia v Trnave, od 1893 v Brasove. V mladosti prispieval do náboženských časopisov básňami a novelami. Venoval sa najmä štúdiu dejín a zlatníctva umelecko-historických pamiatok; prispieval do odborných časopisov.
Ján Haberland

Ján Haberland (* Bratislava?) bol lekár.
Životopis.
Medicínu študoval na univerzite v Jene, doktorát získal v Erfurte (1689). Lekár Banskej komory v Banskej Bystrici, neskôr v Trnave.
Peter Habovčík

Prof. Ing. Peter Habovčík, DrSc. (* 20. október 1929, Mýto pod Ďumbierom – † 31. december 2005) bol vysokoškolský pedagóg, technik.
Životopis.
Od roku 1957 pedagogicky pôsobil na SVŠT, resp. STU v Bratislave (od roku 1980 ako profesor). Zaoberal sa elektrotechnológiou, mikroelektronikou, optoelektronikou"," vákuovou a laserovou technikou. Do roku 1989 viedol ideovo-politické vzdelávanie pracujúcich na Katedre mikroelektroniky Fakulty elektrotechniky a informatiky STU.
Daniel Hadik

Daniel Hadik (Hadík, Hodík, Hodikius) (* asi Slovenské Pravno) bol evanjelický kňaz, rektor.
Životopis.
Vzdelával sa na viacerých miestach na Slov., roku 1616 študoval v Prahe, potom vo Wittenbergu. Od roku 1619 rektor gymnázia v Trenčíne, roku 1622 evanjelický farár v Modre, roku 1624 v Modrovej, roku 1626 v Liptovskej Teplej, v Banskej Bystrici-Radvani (1630-1660?, 1659). Počas pastorizácie v Banskej Bystrici-Radvani mal spory s cirk. i svetskou vrchnosťou, najmä pre údajné porušovanie náboženských i morálnych zásad. Na univerzite vo Wittenbergu dišputoval z logiky.
Ján Hadraba

Ján Hadraba (* 17. september 1922, Banská Bystrica – † 2. február 2000, Banská Bystrica) bol slovenský operný spevák (bas).
Životopis.
Spev študoval na Konzervatóriu v Bratislave u Arnolda Flögla, absolvoval ho roku 1946 na konzervatóriu v Prahe u Jana Konstantina. Potom študoval súkromne v Ostrave u Rudolfa Vašeka a v Bratislave u Anny Korínskej. V rokoch 19461950 pôsobil v Ostrave a v Prahe, v rokoch 19511966 bol sólistom opery SND v Bratislave. V sezóne 19671968 pôsobil v opernom divadle vo Wittenbergu. V rokoch 19691973 bol riaditeľom, od roku 1973 sólistom opery DJGT v Banskej Bystrici. 
Ťažiskom jeho speváckej činnosti bolo pôsobenie na scéne opery SND, kde vytvoril najvýznamnejšie spevácko-herecké kreácie. Ako talentovaný a v tom čase vzácny profondo bas bol obsadzovaný do najnáročnejších dramaturgických titulov slovenského i svetového repertoáru. Bol napríklad prvým Svätoplukom počas svetovej premiéry rovnomennej Suchoňovej opery 10. marca 1960. Na scéne DJGT vytvoril postavy ako Erindo ("Erindo", 1968); Jacopo Fiesco ("Simone Boccanegra", 1976) a iné. Ako sólista pohostinne spieval vo viacerých európskych krajinách. Účinkoval aj v rozhlase.
Jozef Hagara

Jozef Hagara (kr. m. Ondrej) (* 29. apríl 1917, Nováky – † 20. marec 1964, Bratislava) bol pedagóg a protifašistický bojovník.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Prievidzi, na Filozofickej fak. KU v Prahe a na UK v Bratislave, 19471948 absolvoval študijný pobyt na parížskej Sorbonne, 1961 doc. Prof. Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici (19421943), v Bratislave, riaditeľ 
gymnázia v Bratislave, Zlatých Moravciach, v Prievidzi, riaditeľ Pedagogického inštitútu v Banskej Bystrici (19591962), od roku 1962 pracovník Katedry marxizmu-leninizmu SVŠT v Bratislave. Už počas štúdií viedol ilegálnu kom. organizáciu vysokoškolákov, roku 1942 vedúci banskobystrickej oblasti ilegálnej KSS, spolupracovník 4. ústredného ilegálneho vedenia KSS. Spoluorganizátor ilegálnej straníckej siete, budovania RNV, vydávania ilegálnej tlače. Účastník protofašistického odboja a SNP. V polovici septembra 1944 prešiel do Banskej Bystrice, kde pôsobil na Hlavnom štábe partizánskych odd. Po oslobodení funkcionár krajských a okr. orgánov KSČ. Politickými a ideologickými článkami, spomienkami z národnooslobodzovacieho boja prispieval do časopisov a zborníkov.
Ľudovít Hajdu

Ľudovít Hajdu (* Slovensko) bol slovenský evanjelický kňaz.
Životopis.
Ev. kňaz v Banskej Bystrici (1910-1937), zároveň zvolenský senior (1928-1934).
Norbert Hajnovský

Norbert Hajnovský (* 28. február 1828, Čáslav – † 2. február 1909, Hradec Králové) bol český pedagóg.
Životopis.
V rokoch 18531862 pôsobil na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde vyučoval latinčinu, nemecký jazyk, dejepis a filozofickú propedeutiku. Bol zároveň správcom profesorskej knižnice a numizmatických zbierok, pokladníkom alumnea. V roku 1858 prijal do gymnaziálnych zbierok knižnicu Martina Hamuljaka. V rokoch 18621875 bol profesorom a riaditeľom gymnázia v Hradci Králové. V rokoch 18811889 bol riaditeľom gymnázia v Mladej Boleslavi, kde učil geografiu, dejepis a filozofiu. Pôsobil aj na gymnáziu v Třeboni.
Bohuslav Klimo

JUDr. Bohuslav Klimo, pseudonymy Bohuslav, Hájomil (* 9. apríl 1882, Jamník – † 11. máj 1952, Liptovský Hrádok-Dovalovo) bol slovenský básnik, politik a právnik.
Životopis.
Narodil sa v rodine učiteľa a národovca Andreja Klima a jeho manželky Márie rod. Oravcovej. Pochádzal z desiatich súrodencov. Do ľudovej školy chodil do svojho rodiska a do Liptovského Hrádku. Z gymnázia v Banskej Bystrici bol vyhodený pre panslavizmus a tak štúdium ukončil na gymnáziu v Kežmarku. Po maturite roku 1902 študoval právo v Budapešti a Kluži. Od roku 1907 pôsobil ako advokát v Banskej Bystrici a v Liptovskom Mikuláši a po advokátskej skúške od roku 1909 v Liptovskom Hrádku. V prvej svetovej vojne bol na ruskom fronte. Od 28. decembra 1918 sa stal hlavným slúžnym v Liptovskom Hrádku, kde pôsobil do roku 1920.
Politická kariéra.
V rokoch 1920-1925 bol poslancom Národného zhromaždenia za Republikánsku stranu poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu. Roku 1925 sa stal dozorcom Východného dištriktu, kde pôsobil až do roku 1949. Postupom času Dr. Klimo prešiel politicky do autonomistických vôd. V rokoch 1940-45 bol podpredsedom Štátnej rady Slovenského štátu, začo bol od roku 1945 väznený v Ilave, následne prepustený a až do svojej smrti v opatere rodiny. Zomrel v Liptovskom Hrádku 11. mája 1952. 
Publikačná činnosť.
Od začiatku 20. storočia publikoval básne epigónskeho charakteru v Muzeálnej spoločnosti slovenskej, Slovenských pohľadoch, v Dennici, Našom Slovensku a neskôr Republikánovi (1919-21), prózu v Hlase, Národnom hlásniku a v Evanjelickom poslovi spod Tatier. V rokoch 1923-30 bol redaktorov v Cirkevných listoch. V poézii stvárnil motívy národnoobranného zápasu, osobnej nostalgie, ľúbosti, vojnové udalosti a zážitky. Knižne vydal súbor vojnových veršov a časť epiky. Niektoré jeho verše boli zhudobné. Pokúsil sa aj o melodrámu, autor textov duchovných piesní, zberateľ folklóru. Venoval sa i právnej histórii.
Pavol Hajtman

Pavol Hajtman (* 24. jún 1924, Bánov - † 29. august 1977, Zvolen) bol lesný inžinier.
Jeho otec Vincent Hajtman, matka Alžbeta Hajtmanová.
Životopis.
Vyštudoval Vysokú školu poľnohospodárskeho a lesného inžinierstva v Košiciach (1946-1950), postgraduálne VŠLD vo Zvolene (1966). Roku 1950 Ing., 1950 CSc. V roku 1950-1951 zástupca riaditeľa Lesného závodu v Podbrezovej-Štiavničke, 1951-1953 pracovník Taxácie štátnych lesov v Banskej Bystrici, od roku 1958 Ústavu pre hospodársku úpravu lesov vo Zvolene, od 1970 hlavný inžinier ústavu. Spoluorganizátor hospodárskej úpravy lesov a lesného hospodárstva na Slovensku. Autor prác v odborných časopisoch a zborníkoch.
Vladimír Halabrín

Vladimír Halabrín (kr.m. Vladimír Haluška) (* 5. máj 1913, Brezová pod Bradlom – † 16. august 1993, Praha) bol právnik a diplomat.
Životopis.
Organizátor ilegálneho protifašistického odboja, účastník SNP. Po vypuknutí SNP pôsobil ako referent v aparáte SNR v Banskej Bystrici. Prednosta Úradu predsedníctva SNR v Košiciach (od februára 1945). Konzul na čs. generálnom konzuláte v Záhrebe (19461948). Po februári 1948 musel z politiky odísť.
Externé odkazy.
Po r. 1959 odsouzen na 2,5 roku vězení.
Ján Halaj

Ján Halaj (* 21. január 1914, Zolná – †2. december 2005, Martin) bol slovenský pedagóg, ochranár, publicista a zbormajster.
Životopis.
Štúdium na Učiteľskom ústave v Lučenci absolvoval roku 1934, na Pedagogickej fakulte UK v Bratislave roku 1949, na Prírodovedeckej fakulte Vysokej školy pedagogickej v Bratislave roku 1955, roku 1974 CSc. Pôsobil na viacerých školách, od roku 1965 na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici. Venoval sa výchove detí, mládeže i dospelých. Autor viacerých prác z oblasti pedagogiky, štúdií a článkov z oblasti hudby, ochrany životného prostredia. Dlhoročný dirigent Robotníckeho spevokolu vo Zvolene.
Ján Halaša

Ján Halaša (* 9. október 1893, Martin – † 12. október 1981, Trenčín) bol slovenský fotograf, organizátor turistiky a lekárnik.
Životopis.
Študoval na lýceu v Banskej Bystrici, Šoprone a do 1911 v Bratislave, 19111913 praktikoval v bratislavskej lekárni Salvator, farmáciu študoval v Budapešti, neskôr na Karlovej univerzite v Prahe, 1919 PhMr. Od roku 1922 spolumajiteľ lekárne "K Svätému Duchu", po 1945 pracovník lekární, do 1972 fotograf Trenčianskeho múzea v Trenčíne. V prvom období (do 1934) tvorila jadro jeho tvorby krajina, od 1934 aj človek. Tak vytvoril dokumenty zo života ľudu najmä v okolí Trenčína, v Turci, na Orave, v Liptove. V krajinárskej tvorbe prešiel k svojskej syntéze monumentálnosti, citového náboja motívu i výrazu a národnému obsahu. Priekopník slovenskej turistiky a vysokohorského športu. Turistiku spájal s fotografiou, postupne zostavil obrázkový zemepis horských partií Liptova, Oravy a Turca. Autor a spoluautor turistických a vlastivedných publikácií, obrazových a vlastivedných publikácií, obrazových a textových príspevkov v časopise Krásy Slovenska. Jeho fotografie sú v zbierkach SNG v Bratislave, oblastnej Galérie M. A. Bazovského v Trenčíne, Moravskej galérii v Brne a i.
Pochovaný je na Evanjelickom cintoríne v Trenčíne.
Dielo.
Na jeho počesť je v Trenčíne pomenovaná ulica na sídlisku Juh.
Karol Branislav Halenaj

Karol Branislav Halenaj (Halenay) (* 29. september 1823, Banská Bystrica - † 13. jún 1885, Závada) bol slovenský evanjelický kňaz a publicista.
Životopis.
Študoval na lýceu v Banskej Štiavnici, od 1847 teológiu v Jene. Od 1850 pisár Zvolenskej stolice, 1851-1884 evanjelický farár v Závade. Zakladajúci člen MS a podporovateľ slovenských gymnázií. Počas štúdia v Jene propagoval slov. ľudovú pieseň, pokúsil sa o verše s predrevolučnými náladami. Prispieval do Slov. národných novín a Orla tatránskeho článkami o slov. národných a sociálnych pohyboch do Obzoru, Pešťbudínskych vedomostí a Nár. novín, kde analyzoval maď. politiku vo vzťahu k uh. národnostiam, postavil sa za federatívne usporiadanie Uhorska a nastolenie nár. rovnosti v monarchii.
Ondrej Fridrich Halický

Ondrej Fridrich Halický (* 16. január 1753, Bátovce - † 12. apríl 1830, Pešť) bol spisovateľ a pedagóg.
Životopis.
Teológiu študoval vo Viedni. Profesor v Trnave, v Banskej Bystrici, 1776 v Budíne, 1787 v Trenčíne, od 1792 prof. nemeckej reči a literatúry na peštianskej univerzite. Autor latinských epigramov, príležitostných a oslavných básní publikovaných samostatne i v almanachoch a časopisoch. Vydal učebnicu matematiky pre gymnáziá, prekladal odborné, vojenské, zdravotnícke, hospodárske a i. príručky z francúzštiny i do latinčiny, zostavil schematizmus a i.
Anton Halúzka

Anton Halúzka (* 20. január 1819, Banská Bystrica – † 16. júl 1881, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg.
Životopis.
Od 1847 učiteľ ľudovej školy, 1868-77 správca školy, súčasne do 1878 pracovník učiteľského ústavu, učňovskej školy a učňovskej školy kupeckej v B. Bystrici. Člen učiteľského spolku Zvolenskej župy, ktorej venoval svoju knižnicu (456 zv.), a člen Matice slovenskej. Autor metodických, pedagogických a jazykovedných článkov, jazykových učebníc.
František Halvax

František Halvax alebo František Hallwax (* 4. máj 1712, Banská Štiavnica – † ?) bol rímskokatolícky kňaz, pedagóg, filozof, prekladateľ.
Životopis.
V roku 1728 vstúpil do jezuitskej rehole. Profesor na kolégiu, potom profesor filozofie a teológie na univerzite v Trnave, študijný prefekt a profesor teológie na kolégiu v Budíne. V roku 17711773 špirituál a spovedník kolégia v Banskej Bystrici. Z francúzštiny do latinčiny preložil fyzikálne dialógy jezuitu N. Regnaulta, v ktorých sa písalo o rozličných fyzikálnych zaujímavostiach a úkazoch. Napísal aj oslavné dielo na arcivojvodu, neskoršieho panovníka Jozefa II., predsedal pri obhajobe filozofických a historických prác, kt. boli dielom jeho študentov.
Pavol Halvepapius

Pavol Halvepapius (Paulus, Pavel) (* Arnswald - † 20. marec 1604, pravdepodobne Banská Bystrica) bol pedagóg, evanjelický kňaz.
Životopis.
Rektor na mestských školách v Jihlave a v B. Bystrici. Autor banskobystrického školského poriadku. Škola v B.Bystrici za jeho čias bola štvortriedna, v nižšej boli dve odd. (nem. a slov.). Hlavný banskobystrický evanjelický farár (1584-1604). Býval v dome č. 12 (11) na Námestí v Banskej Bystrici (koniec 16. stor.).
Martin Hamaliar

Martin Hamaliar (* 17. október 1783, Veľký Krtíš – † 13. september 1835, Kovačica) bol náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval na evanjelickom lýceu v Banskej Bystrici, reform. akadémii v Lučenci, evanjelickom lýceu v Bratislave, 1805 na Univerzite v Jene. Evanjelický kaplán v Szarvasi, farár v Padine a Kovačici. Účinkoval medzi dolnozemskými slovenskými vysťahovalcami, usiloval sa o rozvoj národno-kultúrneho života. Autor príležitostných rečí, člen Učenej spoločnosti banského okolia.
Ján Hambacher

Ján Hambacher (Hambach) (* 1682, Banská Bystrica - † 13. august 1759, Prešov) bol lekár.
Jeho otec Ján Hambacher, syn Samuel Hambacher.
Životopis.
Študoval na univerzite vo Frankfurte nad Odrou, v Berlíne, do 1706 vo Wittenbergu, 1710 MUDr. Domáci lekár poľského kniežaťa Wiszniowieckeho, praktický, od 1719 stoličný lekár v Prešove. Spolupracoval s východoslovenskými vzdelancami, najmä kežmarskými. Roku 1739-1740 sa zúčastnil na boji proti morovej epidémii. Ako popredného odborníka ho často pozývali do Poľska, osobný lekár poľského kráľa Augusta II. Autor medicínskej dizertácie a dišputy, jeho ďalšie práce zostali v rukopisoch.
František Hampl

František Hampl (* 20. apríl 1957, Banská Štiavnica) je slovenský lekár-chirurg.
Životopis.
Študoval na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, absolvoval I. a II. stupeň atestácie z odboru chirurgia, špecializácia na transplantačnú chirurgiu. Od roku 1982 pracuje v Nemocnici s poliklinikou F.D.R. v Banskej Bystrici ako lekár, primár centrálnych operačných sál (od roku 1997) a vedúci lekár transplantačnej chirurgie (od roku 1999). Na Slovensku ako prvý úspešne uskutočnil transplantáciu pankreasu (19. januára 2000). Publikuje štúdie a odborné články, prednáša na kongresoch doma i v zahraničí na tému transplantácia pankreasu. Zastupuje našu krajinu v Európskej komisii medicínskych špecialistov. Aj jeho zásluhou sa Slovensko zaraďuje do špičky európskej transplantačnej chirurgie pečene. Pri zákroku strávi v sále okolo pätnásť hodín.
Ctibor Ján Handzo

Ctibor Ján Handzo (pseudonymy Jano Gemerský, Gindurský, Malohonťan, Martin Pohorelec, Dušan Remeník, Svätopluk Jedenásty; * 15. september 1906, Pohorelá – † 1. jún 1972, Prešov) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný historik; otec spisovateľky Viery Handzovej.
Životopis.
Narodil sa v rodine Pavla Handza a Márie Murányiovej. Vychodil ľudovú školu v Pohorelej, neskôr študoval na gymnáziu v Níreďháze, Makove a do roku 1924 v Rimavskej Sobote. V rokoch 19241928 pokračoval štúdiom teológie, najprv v Bratislave, od roku 1926 vo Viedni, kde navštevoval aj prednášky na vyššej novinárskej škole. Po ukončení štúdií pôsobil ako evanjelický kaplán, v rokoch 19291935 pôsobil ako farár v Pondelku, v rokoch 19351950 v Ľubietovej, od roku 1950 v Prešove a od roku 1953 pôsobil ako šarišsko-zemplínsky senior. Bol účastníkom Slovenského národného povstania, pomáhal prenasledovaným antifašistom. Zomrel v Prešove, pochovaný bol v Kokave nad Rimavicou.
Tvorba.
Venoval sa cirkevnej histórii, spracoval dejiny cirkevných zborov, v ktorých pôsobil, v prózach s náboženskou a historickou tematikou prejavil rozprávačský talent. Vecným základom jeho próz boli široké kultúrne znalosti, venoval sa v nich udalostiam v cirkevných zboroch. Náboženský a historický obsah mali i jeho rozhlasové dramatizácie. Prispieval do novín, ale hlavne do náboženských časopisov a kalendárov.
Valentín Hanke st.

Valentín st. Hanke (Hanka, Hanek, Hancke) (* ? - † 10. január 1627, Ľubietová) bol evanjelický kňaz.
Jeho syn Ján Hanke, Valentín Hanke ml. (evanjelický kňaz na Spiši a v Šariši, veršovník, autor príležitostných veršov) 
Životopis.
Vyštudoval v Čechách, kde i pôsobil. Po r. 1620 emigroval do Uhorska, kde sa v Ľubietovej stal evanjelickým farárom. Zaoberal sa astronómiou a astrológiou. Pred príchodom na Slovensko vydal hospodársky a kancelársky kalendár. V Ľubietovej napísal pranostiku.
Martin Hanko

Martin Hanko (* Slovensko) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Hlavný mestský evanjelický farár v Banskej Bystrici (1541-1560), pre šírenie reformácie prenasledovaný, funkcie sa vzdal (29. apríla 1560) a odišiel do Kežmarku.
Samuel Bohumil Hanrič

Samuel Bohumil Hanrič (* Slovensko) bol slovenský rytec.
Životopis.
Rytec z Banskej Bystrice. Žiak barokového maliara Jána Kupeckého v Norimbergu na prelome 17. a 18. storočia.
František Hánrich

František Hánrich (pôv. Hainrich) (* 15. september 1800, Poniky – † 4. október 1889, Viedeň) bol slovenský právnik.
Životopis.
V roku 18271833 študoval právo. Advokát v Pešti, právny zástupca vo Vígľaši, komorský prokurátor a právny zástupca bratských pokladníc v Banskej Štiavnici, hlavný prokurátor v Bratislave, neskôr sudca najvyššieho ríšskeho súdu vo Viedni. 
Člen trojice slovenských vládnych dôverníkov, poverených rakúskou vládou na vypracovanie elaborátu riešenia slovenskej a rusínskej otázky v Uhorsku (1849). Jeho elaborát vtedy najdôslednejšie nastoľoval požiadavky zabezpečenia národných práv a národnej svojbytnosti Slovákov. Po zavedení bachovskej centralizácie (1853) sa už v slovenskom národnopolitickom hnutí neangažoval.
Samuel Gottlieb Hanrich

Samuel Gottlieb Hanrich (* Banská Bystrica) bol maliar.
Životopis.
Žiak Jána Kupeckého. Študoval v Nemecku, Poľsku a Veľkej Británii. Venoval sa portrétnej maľbe: v Berlíne namaľoval 1726 známy rodinný portrét, 1732 podobizeň J. L. Frischa, riaditeľa škôl v Nemecku, a 2 portréty J. Oertla vo Vroclave. Jeho portrét herca berlínskej opery, poznačený vplyvmi nemeckého rokoka, od roku 1978 vlastní SNG v Bratislave.
Ferdinand Hanstat

Ferdinand Hanstat (Handstadt, Hanstatt) (* 3. november 1682, Banská Bystrica - † 20. november 1718, Špania Dolina) bol náboženský spisovateľ.
Životopis.
R. 1696 vstúpil do jezuitskej rehole. Študoval na kolégiu, filozofiu a teológiu na univerzite v Trnave. Krátko profesor na kolégiu v Trnave, magister novicov v Trenčíne, misionár na viacerých miestach. Počas morovej epidémie 1710 organizoval samaritánsku zdravotnú službu.
Štefan Hanus

Štefan Hanus (* 27. november 1905, Hriňová - † 2. máj 1968, Sásová) bol slovenský dôstojník, príslušník protifašistického odboja, účastník SNP.
Životopis.
Navštevoval odbornú kovorobnú školu v Banskej Bystrici (do 1926), 1926-1930 študoval na Vyššej priemyselnej škole v Košiciach, do 1932 na Vojenskej kadetnej škole v Hraniciach na Morave. V roku 1933-1937 pracovník Krajského súdu v Košiciach, do 1939 poštového úradu v Krompachoch a v Poprade, od 1939 dôstojník z povolania, po odchode z armády pracovník dopravného podniku v Prahe a Pamätníka SNP v Nemeckej. Organizátor príprav SNP v Banskej Bystrici, člen dôstojníckej odbojovej organizácie Victoire a náčelník zbrojnej služby Hlavného štábu protivzdušnej obrany v Banskej Bystrici (pred SNP). Počas Povstania náčelník HŠPO, po ústupe SNP do hôr zajatý nacistami a väznený v koncentračných táboroch v Nemecku. Po oslobodení dôstojník ČSĽA.
Ján Hanzel

Ján Hanzel (* 7. november 1935, Čierna Lehota† 4. november 2013, Banská Bystrica) bol slovenský architekt.
Životopis.
V roku 19541960 absolvoval štúdium na SVŠT v Bratislave, odbor architektúra a pozemné stavby. Pracoval v Stavoprojekte Košice ako projektant (19601961) a v Stavoprojekte Banská Bystrica ako vedúci projektant (19611999). Je autorom architektonických stavieb v Banskej Bystrici (Stredná zdravotnícka škola, Krajská arbitráž (Fortnička), komplexu administratívnych budov (Slovenská pošta, budova AURIS (spoluautor). Je autorom urbanistického riešenia sídliska Rudlová-Sásová v Banskej Bystrici, sídliska Prievidza-Dlhá ul. a sídliska Zvolen-Sekier II. Medzi jeho ďalšie dila patrí Dom smútku (Prievidza, Handlová) a Kostol Sedembolestnej Panny Márie v Žiari nad Hronom.
Pavol Hanzel

Pavol Hanzel (* 2. október 1949, Banská Bystrica) je vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
V roku 1967 ukončil štúdium na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Banskej Bystrici, 1967-1972 odbor učiteľstvo pre školy 2. cyklu, aprobácia matematika-deskriptívna geometria na PF UK v Bratislave, 1979 RNDr., 1983 CSc., 1986 doc., 2006 prof. Na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici od roku 1972. V súčasnosti je interným profesorom na katedre matematiky FPV UMB. Je garantom pre teóriu vyučovania matematiky, členom vedeckej rady FPV UMB, PF UMB, PF PU a FPV ŽU. V roku 1972-1984 pôsobil na Katedre matematiky Pedagogickej fak. v Banskej Bystrici, 1984-1992 vedúci Katedry matematiky, 1993-1999 dekan Pedagogickej fak. UMB v Banskej Bystrici, od 1999 prodekan Fakulty pre rozvoj Pedagogickej fak. UMB v Banskej Bystrici. 
V rokoch 1994 až 1999 bol prezidentom Únie učiteľských fakúlt SR. Je členom a predsedom komisií pre štátne a rigorózne skúšky. Úspešne viedol ôsmych doktorandov, je členom dizertačných komisií, oponentom dizertačných prác, členom resp. oponentom pri habilitačnom konaní pre Teóriu vyučovania matematiky. 
Významnou mierou sa pričinil o vedecké poňatie nového smeru vo vzdelávaní e-learningu na Slovensku. Je autorom platformy elektronického vzdelávania na UMB a autorom viacerých elektronických kurzov z matematiky. Právom ho možno pokladať za zakladateľa nových foriem vzdelávania v príprave učiteľov matematiky pre 1. a 2. stupeň ZŠ. Pod jeho vedením sa vytvorila uznávaná skupina matematikov zaoberajúcich sa problematikou inovácií vo vyučovaní matematiky.
Andrej Hanzlík

Andrej Hanzlík (* 19. október 1850, podľa rodnej matriky 29. október, Banská Bystrica-Radvaň – † 4. január 1931, Banská Bystrica) bol slovenský právnik a verejný činiteľ.
Životopis.
Narodil sa v rodine hrebenára Andreja Hanzlíka a jeho manželky Zuzana rodenej Záhonovej. V rokoch 18701872 študoval právo v Prešove. Bol advokátsky koncipient vo Zvolene, advokát v Banskej Bystrici (1876), starosta Banskej Bystrice (1. novembra 1923 – 1. októbra 1927). Pričinil sa o výstavbu mnohých reprezentačných budov v meste. Bol prívrženec čechoslovakizmu a centralizmu.
Robert Hardónyi

Robert Hardónyi (* 17. september 1930, Banská Bystrica) je slovenský filmový inžinier.
Životopis.
Roku 1954 absolvoval štúdium kamery na FAME v Prahe. Roku 1954 – 1958 technický riaditeľ Filmových laboratórií v Bratislave, potom zastával viaceré funkcie pri technike a výstavbe filmových ateliérov. V 60. rokoch pôsobil ako inštruktor filmovej techniky v Havane. Podľa poviedky Karla Čapka napísal scenár a režíroval krátky hraný film Muž, ktorý vedel lietať (1966). Autor odborných prác.
Jozef Hardonyi

Jozef Hardonyi (pôvodné priezvisko - Hardoník) (* cca 1863, Spiš - † 1948, Banská Štiavnica, Slovensko) bol organár.
Životopis.
Pochádzal zo Spiša, pôsobil ako organár, prestaval organ v rokokovom kostole v Brezne, Švedlári a v evanjelický kostole v Rožňave, ku koncu 19. storočia obnovil organársku tradíciu v Banskej Štiavnici. Na prelome 19. a 20. storočia pôsobil v Banskej Bystrici-Radvani (asi 1894). Neskôr pôsobil aj so synom v Banskej Bystrici, jeho dielňa zanikla (1944). Presťahoval sa k svojmu synovi do Banskej Štiavnice kde aj zomrel.
Helena Harhajová

Helena Harhajová (* Slovensko) bola knihovníčka.
Životopis.
Prvá profesionálna knihovníčka v Lekárskej knižnici pri NsP KÚNZ v Banskej Bystrici.
Gašpar Hartman

Gašpar Hartman (* Slovensko) je puškár.
Životopis.
Puškársky majster, známy nielen doma, ale aj v cudzine. V Banskej Bystrici pôsobil (30.-40. roky 16.stor.)
Ján Harvát

Ján Harvát (* 19. október 1924, Jasenie – † 24. september 1980, Banská Bystrica) bol robotník, funkcionár KSČ, politický pracovník.
Životopis.
V roku 19311936 vychodil ľud. školu, 19361939 meštiansku školu, 19391941 banícku školu v Zwartbergu (Belgicko), 19591962 študoval va Vysokej škole politickej pri ÚV KSČ v Prahe. V roku 19411944 robotník, resp. chemický laborant v rafinérii v Dubovej, skladník v Aši, pracovník odd. priemyslu ÚV KSS v Bratislave, KV KSS v Prešove, od 1964 tajomník Stredoslov. KV KSS v Banskej Bystrici, 19641971 poslanec SNR. V roku 19301941 žil s rodičmi v Limburskej uhoľnej oblasti v Belgicku, kde sa zúčastňoval na práci krajanských organizácií. Roku 1944 účastník protifašistického odboja, príslušník partizánskej brigády Jánošík, zajatý, do 1945 väznený v Neumünsteri v Nemecku. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Gabriel Haško

Gabriel Haško (* 24. september 1903, Slovensko† neznáme) je slovenský športový funkcionár, športovec.
Životopis.
Člen predsedníctva Zväzu ľadového hokeja v Prahe, Bratislave, rozhodca 1. hokejovej ligy ČSR, aktívny hráč (19221944). Funkcionár futbalového športu. Zakladateľ kanadského hokeja v Banskej Bystrici. Aktívny hokejový hráč v 20.30. rokoch 20. storočia najlepší hráč Banskej Bystrice a Slovenska. Predseda Pohronskej hokejovej župy v Banskej Bystrici. Člen výboru Stredoslovenskej futbalovej župy v Banskej Bystrici (19451950). Po odchode na dôchodku žil v Podbrezovej.
František Haspra

František Haspra (* 26. jún 1900, Topoľčianky - † 22. júl 1989, Bojnice) bol rímskokatolícky kňaz, kapitulný vikár.
Životopis.
Študoval a maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1911-1919). Teológiu študoval v Olomouci a Prahe. Za kňaza bol vysvätený 8. júla 1923. Pôsobil vo viacerých mestách ako kaplán (Vrútky, Prievidza, Banská Bystrica). V Kremnici okrem kaplánskeho postu pôsobil aj ako profesor náboženstva na reálnom gymnáziu. Po smrti Jána Decheta ho nitriansky biskup E. Nécsey vymenoval za ordinára Banskobystrického biskupstva s právomocami kapitulného vikára. Diecézu viedol až do nástupu nového biskupa, Jozefa Feranca, v roku 1973
Zomrel 22. júla 1989 v Bojniciach, pochovaný je v Topoľčiankach.
Jozef Hašto (podnikateľ)

Jozef Hašto (* 11. marec 1911, New York, USA - † 27. apríl 1970, Banská Bystrica, Slovensko) bol podnikateľ, obchodník, továrnik.
Životopis.
Narodil sa v USA, kde sa jeho rodičia vysťahovali za prácou. V roku 1922 spolu s vracajúcimi sa rodičmi prišiel na Slovensko. Rodičia kúpili gazdovstvo v Búči pri Štúrove. V roku 1938 rodinu brutálne napadli horthyovskí vojaci a vyhnali z gazdovstva. 
Po skončení meštianskej školy absolvoval Hašto baťovskú školu v Zlíne a zamestnal sa Erdöšovej obuvníckej továrni v Banskej Štiavnici. Majiteľ, ktorý počas druhej svetovej vojny emigroval do USA, ho požiadal o spravovanie svojej továrne a predajne s obuvou a textilom. Továreň prosperovala a zamestnávala okolo 50 pracovníkov. Hašto súčasne otvoril i predajne v Bratislave a Myjave.
V 50. rokoch sa rodina dostala do nemilosti vtedajšieho režimu. V roku 1958 bol Jozef Hašto odsúdený na 6 rokov väzenia a prepadnutie majetku v prospech československého štátu. Po návrate z väzenia bol plne rehabilitovaný. V Banskej Štiavnici bol Jozef Hašto známy ako úspešný podnikateľ, ktorý sa orientoval na kvalitu vo výrobe a čestnosť v obchode.
Anton Hatiar

Anton Hatiar (* 30. január 1901, Ružomberok – † 3. júl 1984, Kováčová) bol lesný inžinier.
Jeho otec Jozef Hatiar, matka Anna rod. Kralovenská.
Životopis.
V roku 19121921 študoval na gymnáziu v Ružomberku, 19211926 na lesníckom odbore Vysokej školy zemědělskej v Brne, 1926 Ing. Asistent Správy mestských lesov v Košiciach, Třeboni, v roku 1930 taxátor, 19391945 a 19461951 vedúci taxačného oddelenia Riaditeľstva štátnych lesov v Banskej Bystrici (od roku 1946 pre celé územie Slovenska). Zakladateľ a organizátor hospodárskej úpravy lesov na Slovensku. Venoval sa vypracúvaniu lesných hospodárskych plánov. Vypracoval spôsob použitia leteckej snímky a fotogrametrie v lesnej taxácii. Spoluautor technickej príručky hospodárskej úpravy lesov. Autor smerníc a článkov v odborných časopisoch.
Alexander Havas

Alexander Havas z Gemera (* 5. máj 1822, Horná Mičiná – † 2. november 1894, Budapešť) bol archeológ, právnik.
Životopis.
Pochádzal zo zemianskej rodiny (gemerská vetva). Študoval na gymnáziu, právo v Egri a na univerzite v Budapešti, 1842 zložil advokátske skúšky. Úradník magistrátu v Pešti, tajomník námestníka miestodržiteľskej rady, radca Ministerstva kultúry a vzdelávania, vedúci župného úradu a v iných štátnych a verejných funkciách. Roku 18481849 účastník maďarskej buržoáznej revolúcie, dobrovoľník. Funkcionár lesníckych a poľovníckych spolkov, prispieval do ich odborných časopisov. Venoval sa aj archeológii. Združil archeológov a historikov, ktorých orientoval na prieskum rímskych pamiatok na území Budapešti, staral sa o finančné zabezpečenie výskumov. Priekopník bádania na rímskej lokalite Aquincum, výsledky publikoval v časopisoch a v ročenke, ktorú redigoval. Zaoberal sa i maďarským pravekom a avarsko-slovanskou problematikou.
Ignác Havas

Ignác Havas (* 7. júl 1803, Valaská - † 2. november 1887, Budapešť) bol lekár.
Životopis.
Medicínu študoval na lekárskej fak. v Pešti, 1828 MUDr. Praktický lekár, úradný lekár Tolnianskej stolice a riaditeľ nemocnice v Szekszárde, od zač. 40. rokov 19. stor. súkromný lekár, začas prof. na univerzite v Pešti. Ako dobrý odborník si v Pešti vybudoval rozsiahlu klientelu. Zaslúžil sa o rozvoj zdravotníctva v Pešti, mest. radca, zúčastňoval sa na spoločenskom živote, 1873 vládny komisár pre zjednotenie Budína a Pešti, spoluzakladateľ a popredný člen Nár. kasína. Okrem dizertácie napísal odborné práce z veterinárnej (boj proti dobytčiemu moru) i humánnej medicíny, niekoľkými článkami, najmä z veterinárnej medicíny, prispel do časopisov. V roku 1845-1846 dekan Lekárskej fak., kráľovský radca.
Jozef Havas

Jozef Havas (* 20. január 1796, Valaská - † 10. február 1878, Budapešť) bol slovenský právnik, podnikateľ.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, filozofiu v Pešti, krátko teológiu na viedenskom Pázmaneu, právo na univerzite v Pešti, 1819 JUDr., 1820 získal advokátsky diplom. Od 1821 prednášal prirodzené právo, 1823 trestné právo, 1825-1831 rímske a trestné právo na peštianskej univerzite, od 1824 funkcionár peštianskej mestskej správy, ktorú zastupoval i na uhorskom sneme, 1848 vedúci odd. na ministerstve, po porážke revolúcie krátko správca budínskeho dištriktu, potom pôsobil v hospodárstve. Na svojich statkoch sa špecializoval na záhradníctvo a vinohradníctvo, pričom uplatňoval moderné postupy, ktoré si osvojil na študijných cestách po Francúzsku, Nemecku a Taliansku. Od 1852 predseda správnej rady Uhorskej obchodnej banky, akcionár viacerých podnikov (uhoľné bane, železničné spoločnosti, zbrojovka, cukrovar a i.). Funkcionár Zväzu priemyselníkov, Uhorského krajinského hospodárskeho spolku, 1858 predseda jeho vinohradníckeho, 1868 záhradníckeho odboru. Roku 1827-1831 dekan Právnickej fakulty univerzity v Pešti. Rodák zo Spišskej Teplice.
Jozef Havelka

Jozef Havelka (* Slovensko) bol kníhtlačiar.
Životopis.
Majiteľ tlačiarne v Banskej Bystrici (od 1906), neskôr pracovala pod názvom J. Havelka a syn (1936-1949). Faktorom tlačiarne bol → Ondrej Žabka (1910-1916), neskôr ju mal v prenájme (1919-1924).
Tlačil periodikum Naše noviny.
Rudolf Hažlinský

Rudolf Hažlinský (Hazslinszky de Hazslin) (* 4. december 1869, Prešov – † 19. september 1914, Rožňava) bol slovenský pedagóg a historik.
Jeho otec bol Tomáš Hažlinský a matka Frederika rod. Jermyová.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Prešove, históriu a archívnictvo na univerzite v Budapešti, 1894 PhDr. Prof. gymnázia v Prešove, v Békescsabe, Banskej Bystrici, Rimavskej Sobote, Rožňave. Venoval sa najmä starším uhorským dejinám, prispieval do odborných časopisov a miestnej tlače.