Vojenská letecká inžinierska akadémia profesora N. J. Žukovského

Vojenská letecká inžinierska akadémia prof. N. J. Žukovského (), od roku 2008 Vojenská letecká akadémia prof. N. J. Žukovského a J. A. Gagarina (), od konca roku 2009 Vojenské učebno-vedecké stredisko vojenského letectva (), je ruská vojenská vysoká škola. Je najväčšou a najstaršou vojenskou vysokou leteckou školou na svete. Na škole študovali všetci sovietski aj ruskí kozmonauti.
Akadémia bola založená 23. novembra 1920. Zaisťuje prípravu odborníkov na technické využitie lietadiel a kozmických lodí a ich motorov, všetky druhy vybavenia lietadiel, prostriedky rádioelektronického boja, výskum prírodných zdrojov zeme leteckými a kozmickými prostriedkami.
Akadémia sídli v Moskve s pobočkami v Monine, Noginsku a Kašire. Skladá sa z fakúlt lietajúcich strojov, leteckej výzbroje, leteckého vybavenia, leteckého rádioelektronického vybavenia, prípravy zahraničných špecialistov a základnej prípravy.
Dejiny.
Z iniciatívy profesora Nikolaja Žukovského bola roku 1919 založená Moskovská letecká technická škola. Výuka najprv prebiehala v budove na ulici Voznesenského (ulica Rádio), v máji 1920 dostala budovu bývalej remeselníckej školy v Malej kozlovskej uličke v centre Moskvy, neďaleko od letiska.
Dňa 26. septembra 1920 Revolučná vojenská rada Republiky v rozkaze č. 1946 rozhodla o reorganizácii Moskovskej leteckej technickej školy na Inštitút inžinierov Červeného letectva N. J. Žukovského (). Stanovy inštitútu Revolučná vojenská rada potvrdila 23. novembra 1920.
Ku dňu 9. septembra 1922 bol inštitút rozšírený v Leteckú akadémiu N. J. Žukovského (). V lete 1923 akadémia presídlila do Petrovského paláca.
Dňa 17. apríla 1925 bola akadémia znova premenovaná na vojenskú leteckú akadémiu DRRA prof. N. J. Žukovského (). Najprv v akadémii existovali dve fakulty – inžinierska a služby letectva (veliteľská, ktorá existovala do roku 1927 a znovu od roku 1930). V 30. rokoch počet fakúlt vzrástol na šesť.
Do roku 1940 bola akadémia jedinou vojenskou leteckou vysokou školou v Sovietskom zväze. Pripravovali sa v nej ako leteckí velitelia, tak špecialisti schopní slúžiť v armáde aj pracovať v priemysle alebo vedeckých ústavoch. V marci 1940 sa vydelili veliteľská, navigačná a operatívna fakulta s kurzami zdokonaľovania veliteľského zboru v samostatnú Vojenskú akadémiu veliteľského a navigačného personálu letectva Červenej armády (, neskôr Gagarinova vojenská letecká akadémia). Potom na Žukovského akadémii študovali len inžinieri a technici.
So začiatkom vojny do akadémie prichádzali študenti technických vysokých škôl, čo umožnilo skrátiť výuku. Vzniklo učebné centrum pre výuku prechodu na nové typy lietadiel, ktorým prešlo v prvých mesiacoch vojny cez päť tisíc ľudí. Od júla 1941 do júna 1943 bola akadémia evakuovaná do Sverdlovsku.
Od 6. augusta 1946 nosila akadémia nový názov – Vojenská letecká inžinierska akadémia prof. N. J. Žukovského (). Akadémia sa rozširovala, vznikli rádiotechnická fakulta, letecký experimentálny oddiel, katedry reaktívne riadenej výzbroje, riadených leteckých rakiet a ďalšie. 
Roku 1998 pri rozsiahlej reorganizácii vojenského vzdelania bola akadémia premenovaná na Vojenskú leteckú technickú univerzitu (). Petrovský palác, dlhoročné sídlo a symbol akadémie prevzalo mesto Moskva. Roku 2002 sa univerzita vrátila k tradičnému názvu (Žukovského vojenská letecká inžinierska akadémia). Od 1. septembra 2008 bola zlúčená s Gagarinovou vojenskou leteckou akadémiou vo Vojenskú leteckú akadémiu prof. N. J. Žukovského a J. A. Gagarina (). V roku 2009 pokračovali reformy, predovšetkým znižovanie stavov učiteľov, toho roku akadémia neprijímala nových poslucháčov.
Koncom roku 2009 bola znovu premenovaná, na Vojenské učebno-vedecké stredisko vojenského letectva ().