burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Estónska ulica (Bratislava)

Estónska ulica je ulica v Bratislave, v mestských častiach Vrakuňa a Podunajské Biskupice.
Poloha.
Estónska ulica sa nachádza v severozápadnom cípe Podunajských Biskupíc, neďaleko Malého Dunaja, na Žitnom ostrove. Oblasť, kde sa nachádza sa volá sídlisko Medzi jarkami a je jednou z troch ulíc futuristického sídliska severnej časti Podunajských Biskupíc. Na ulici sa nachádza osem 8-podlažných panelákov a jeden 4-podlažný panelák. Za panelákmi sa nachádza kruhový parčík.
Zariadenia.
Služby
Referencie.
Björnsonova ulica (Bratislava)

Björnsonova ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa nórskeho prozaika Bjørnstjerne Bjørnsona.
Bohúňova ulica

Bohúňova ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa Petra Michala Bohúňa.
Kubániho ulica

Kubániho ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa nositeľov priezviska Kubáni.
Ulica francúzskych partizánov (Bratislava)

Ulica francúzskych partizánov v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Staré Mesto a nazvaná bola podľa francúzskych partizánov.
Mierová ulica (Kolárovo)

Mierová ulica v Kolárove sa nachádza v juhovýchodnej časti mesta a nazvaná bola na počesť mieru. Kolárovo je na sútoku riek Váh a Malý Dunaj a v minulosti bola ulica často zaplavená, naposledy tu riešili následky povodní v roku 2010.
Na čísle 28 je predajňa potravín
Don Carlos

Don Carlos známy aj ako Carlos de Austria alebo Karol Španielsky (* 8. júl 1545, Valladolid† 24. júl 1568, Madrid) bol asturijský princ, najstarší syn španielskeho kráľa Filipa II. a jeho prvej manželky Márie Portugalskej.
Rodinné vzťahy.
Incesty a manželstvá medzi členmi rodiny boli v 16. storočí úplne bežné. Jeho dve prababky – Jana Šialená a Mária Kastílska boli sestry, jeho rodičia boli dvojnásobní bratranec a sesternica. Tieto rodinné vzťahy zrejme veľkou mierou prispeli k jeho fyzickému a duševnému postihnutiu. Jeho pôrod bol veľmi ťažký, jeho matka zomrela len štyri dni po pôrode na vnútorné krvácanie.
Fyzický vzhľad a duševný stav.
Don Carlos mal jednu nohu kratšiu ako druhú, na chrbte mal veľký hrb a taktiež mal deformované ústa, preto bola i jeho reč ťažko zrozumiteľná. Rozprávať začal až ako 5 ročný a o niečo neskôr sa objavilo aj silné koktanie, čo mohlo mať na svedomí jeho beštiálne správanie.
Sadistické sklony.
Don Carlos mal záľubu v ubližovaní živým tvorom – tak zvieratám, ako ľuďom. Jeho sadistické sklony sa prejavovali v rôznych podobách. Medzi hlavné faktory tohoto správania sa považovalo jeho silné koktanie a násilné odobratie od ženskej spoločnosti, v ktorej bol vychovávaný. Napríklad – pohrýzol prsia svojich dojok tak ťažko, že tri dojky takmer zomreli, zajace lovil tak, že ich napichol na kôl a opekal zaživa. Ako deväťročný začal mučiť sluhov a malé dievčatá na dvore a ako trinásťročný začal brutálne mrzačiť kráľovské kone. Aj napriek všetkým týmto hrozivým aspektom, bol oficiálne uznaný ako dedič španielskeho trónu, čo však vyžadovalo aj splodenie potomka.
Kandidátky na manželstvo.
Medzi najznámejšie kandidátky patrila napríklad o 14 rokov staršia Alžbeta I., ktorá už predtým bola kandidátkou na sobáš s Filipom II. Ďalšou bola sesternica Anna Habsburská, ktorá bola neskôr zo zoznamu vyškrtnutá, pretože si kráľovská rodina uvedomila, čo môžu rodinné incestné vzťahy spôsobiť. Princ napokon zostal slobodný, no pravidelne sa pri dobrej hostine zdržiaval pri ženách a pil. Medzi ďalšie problémy patril odpor k učeniu, no napriek tomu bol v roku 1562 poslaný na univerzitu v Alcalá de Henares. Prednášky ho nezaujímali, no zamiloval sa do dcéry jedného zo zamestnancov. Tam aj dočasne prišiel o zrak, keď nešťastnou náhodou spadol na schodoch.
Snaha o vraždu, izolácia a smrť.
Filip II. sa snažil divné správanie syna udržať v tajnosti, ale to stále silnelo. V roku 1567 povedal, že chce zabiť kráľa, preto bol držaný v izolácii vo veži hradu pri Madride. Jeho otec sa tváril, že syna nikdy nemal a zakázal jeho meno používať. Don Carlos odmietal jesť a 24. júla 1568 vo veku 23 rokov skonal. Neoficiálnou príčinou smrti bola otrava, tou oficiálnou mala byť "vlastná nestriedmosť".
Zoznam slovenských vysokoškolských profesorov, vymenovaných v rokoch 2000 – 2009

Toto je zoznam slovenských vysokoškolských profesorov, vymenovaných v rokoch 2000 – 2009.
Zoznam slovenských vysokoškolských profesorov, vymenovaných v rokoch 2010 – 2019

Toto je zoznam slovenských vysokoškolských profesorov, vymenovaných v rokoch 2010 – 2019.
Zoznam slovenských vysokoškolských profesorov

Pre zoznamy slovenských vysokoškolských profesorov pozri:
Pozn.: pre profesorov, vymenovaných pred rokom 2000 zatiaľ chýba ucelený spoľahlivý zdroj. Pokiaľ o nejakom viete, uveďte prosím v diskusii.
Mária Terézia d’Este

Mária Terézia Felicitas d’Este (* 6. október 1726, Modena, Taliansko† 30. apríl 1754, Rambouillet, Francúzsko) bola princezná z Modeny a sobášom vojvodkyňa z Penthièvre. Bola tiež svokrou Filipa Égalité a starou matkou budúceho francúzskeho kráľa Ľudovíta Filipa.
Životopis.
Narodila sa v Modene v Emilia-Romagna ako tretie dieťa a najstaršia dcéra modenského vojvodu Františka III. d’Este a jeho manželky, francúzskej princeznej Šarloty Aglaé Orleánskej. Jej matka sa v roku 1743 spolu s dcérami vrátila naspäť do Francúzska.
V roku 1744 sa v zámockej kaplnke vo Versailles stal jej manželom Ľudovít Ján Bourbonský, vojvoda z Penthièvre, ktorý bol bratancom jej matky. Ich spoločným predkom bol francúzsky kráľ Ľudovít XIV. Krátko po svadbe odcestovali novomanželia na zámok do Rambouilletu. Podľa niektorých súčasníkov bolo ich manželstvo šťastné. Mali spolu sedem detí, avšak len dve sa dožili dospelosti.
Vo februári 1754 počas siedmeho tehotenstva ochorela na zápal pľúc. 29. apríla predčasne porodila syna Louis-Marie a zomrela len dvanásť hodín po pôrode.
Spolu so synom, ktorý zomrel na druhý deň po narodení, bola pochovaná 2. mája v kostole v Rambouillet po boku svojich detí. Jej manžel jej smrť ťažko niesol a napriek svojmu mladému veku sa už nikdy neoženil.
Nukleofil

Nukleofil je chemický druh, ktorý v chemickej reakcii poskytuje elektrónový pár elektrofilu čím vzniká chemická väzba. Všetky molekuly alebo ióny s voľnými pármi elektrónov môžu fungovať ako nukleofily. Pretože nukleofil poskytuje elektróny, je z definície Lewisovu zásadou.
Nukleofilita (tiež nukleofilicita) označuje afinitu nukleofilu k atómovému jadru. Niekedy sa mu hovorí aj nukleofilná sila, opisuje nukleofilný charakter látky a často sa používa na porovnávanie afinity atómov.
Neutrálne nukleofilné reakcie s rozpúšťadlami, napríklad s alkoholmi alebo vodou, sa označujú ako solvolýza (napr. v prípade vody konkrétne hydrolýza). Nukleofily sa zúčastňujú nukleofilnej substitúcie, kde je nukleofil priťahovaný k úplnému alebo čiastočnému kladnému náboju.
História.
Termíny „nukleofil“ a „elektrofil“ zaviedol Christopher Kelk Ingold v roku 1929, nahradil nimi pojmy „kationoid“ a „anionoid“ skôr navrhnuté A. J. Lapworthom v roku 1925. Slovo „nukleofil“ je odvodené od latinského "nucleus" („jadro“, v tomto prípade atómové), a gréckeho "filein" („mať rád“).
Vlastnosti.
V riadku (perióde) periodickej tabuľky všeobecne platí, že čím zásaditejší je ión (vyššia pKa konjugátovej kyseliny), tým reaktívnejší je ako nukleofil. V danej skupine je najdôležitejšou vlastnosťou pri určení nukleofility polarizovateľnosť: Čím ľahšie je zdeformovať elektrónový obal okolo atómu alebo molekuly, tým ľahšie reaguje; napr. jodidový ión (I-) je nukleofilnejší ako ión fluoridový (F-).
Druhy nukleofilov.
Medzi príklady nukleofilov patria anióny, napríklad Cl-, alebo zlúčeniny s voľným párom elektrónov, napríklad amoniak NH3.
V príklade uvedenom nižšie poskytuje kyslík z hydroxidového iónu elektrónový pár k väzbe s uhlíkom na konci bromopropánovej molekuly. Väzba medzi uhlíkom a brómom potom podlieha heterolýze, atóm brómu zachytí poskytnutý elektrón a stane sa bromidovým iónom (Br-). Prebieha reakcia SN2, čo znamená, že hydroxidový ión pôsobí na atóm uhlíka s opačným koncom, ako je ión brómu. Preto reakcia SN2 vedie k obráteniu konfigurácie elektrofilu. Ak je elektrofil chirálny, typicky si svoju chiralitu udrží, hoci je konfigurácia produktu oproti pôvodnému elektrofilu obrátená.
"Ambidentný nukleofil" sa hovorí takému nukleofilu, ktorý môže pôsobiť na dvoch alebo viacerých miestach za vzniku dvoch alebo viacerých produktov. Napríklad tiokyanatanový ión (SCN-) môže pôsobiť ako atómom síry, tak dusíku. Preto reakcie SN2 alkylhalogenidov s týmto iónom často dávajú zmes RSCN (alkyltiokyanátu) a RNCS (alkylizotiokyanátu). Podobne to platí aj pre Kolbeho nitrilovú syntézu.
Gutské peklo

Gutské peklo je prírodná rezervácia ev. č. 5312 neďaleko obce Třinec v okrese Frýdek-Místek. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Beskydy.
Ochrana.
Predmetom ochrany je komplex prírode blízkych bukových lesov s javorom a smrekom, s významnými geomorfologickými fenoménmi ako sú stupňovité vodopády a predovšetkým bahenno-blokové prúdy (mury, lahary) s vyvinutými odlučnými oblasťami.
Elektrofil

Elektrofil je chemický druh, ktorý v chemickej reakcii prijíma elektrónový pár poskytnutý nukleofilom a vytvára tak s nukleofilom chemickú väzbu. Pretože elektrofil prijíma elektróny, je z definície Lewisovou kyselinou. Väčšina elektrofilov je kladne nabitá, má atóm s čiastočným kladným nábojom alebo atóm bez elektrónových oktetov.
Elektrofil pôsobí na elektrónovo najbohatšiu časť nukleofilu. Elektrofil často videný v organickej syntéze je katión ako H+ a NO+, polarizované neutrálne molekuly ako chlorovodík, alkylhalogenidy, acylhalogenidy a karbonylové zlúčeniny, polarizovateľné neutrálne molekuly ako Cl2 a Br2, oxidačné činidlá ako organické peroxokyseliny, chemické druhy nespĺňajúce oktetové pravidlo (napr. karbény a radikály) a niektoré Lewisové kyseliny ako BH3 a DIBAL-H.
Vlci

Vlci je slovenský televízny seriál, ktorý vysielal TV JOJ od 2. januára 2018 do 25. apríla 2018. Seriál je voľne inšpirovaný skutočnými politickými vraždami zo slovenského prostredia z 90. rokov 20. storočia.
Algebra

Algebra môže byť:
Ústava Mongolska

Ústava Mongolska môže byť:
Zoznam slovenských vysokoškolských profesorov, vymenovaných v rokoch 1990 – 1999

Toto je neúplný zoznam slovenských vysokoškolských profesorov, vymenovaných v rokoch 1990 – 1999.
Pozn.: pre profesorov, vymenovaných pred 30. septembrom 1999 zatiaľ chýba spoľahlivý zdroj. Pokiaľ o nejakom viete, uveďte prosím v diskusii.
Agésidamos z Messénie

Agésidamos () bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 220 pred Kr.
Epigrafický nález "Sylloge² I, no 256" (Greek Inscriptions: Sylloge Inscriptionum Graecarum) editovaný nemeckým filológom W. Dittenbergerom uvádza, že Agésidamos z Messénie bol víťaz olympijských hier v pankratiu. Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho toto olympijské víťazstvo dosiahol pravdepodobne na 140. hrách v roku 220 pred Kr.
Pyrrhias z Aitólie

Pyrrhias () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí pred Kr.
Pyrrhias z Aitólie bol na 145. olympijských hrách v roku 200 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. 
Z antických autorov olympijské víťazstvo Pyrrhia uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Pravá tvár (seriál)

Pravá tvár je slovenský romanticko-dramatický televízny seriál, ktorý vysielala TV JOJ od 14. júna 2017 do 6. septembra 2017. Má celkovo 16 častí.
Dej.
Masky, pretvárka, prezliekanie sa do iných identít, aby sme unikli reál nemu svetu, keďže mu nedokážeme čeliť. Zámeny osôb, životné nedorozumenia, prekvapivé rozuzlenia. V kaderníctve meníme strih, zároveň tým meníme svoju tvár, no aj náš život je postrihaný z množstva útržkovitých vzťahov a rozličných náhod, ktoré do seba po poskladaní zapadajú ako puzzle.
Príbeh nového seriálu sa začína v oravskej dedinke Jakubovo, keď Vika nachádza svoju sestru Lenu mŕtvu. Vika opustí rodné mesto, svoju rodinu a priateľa Juraja a vydá sa do Bratislavy, kam však neprichádza hľadať nový život, ale ženie ju túžba po pomste za sestrinu smrť. Vika chce nájsť otca Leninej malej dcérky – Mareka Salanciho, o ktorom je presvedčená, že bol zodpovedný za Lenine psychické problémy.
The Troubles

The Troubles (iné názvy: the troubles, Troubles; doslova: (politické) nepokoje, (politické) zmätky, (politický) konflikt; niekedy prekladané ako: Nepokoje alebo nevhodne: "Problémy", "Obtiaže","Útrapy") môže byť:
Troubles môže byť aj:
Magnos z Kyrény

Magnos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí.
Magnos z Kyrény bol na 242. olympijských hrách v roku 189 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho je možné, že Magnos bol totožný s niektorým rovnomenným Kyrénčanom (v cisárskom období častým menom v Kyréne) uvedeným na epigrafických nálezoch z tomto obdobia. Jedným z nich bol napr. Apolónov kňaz. 
Z antických autorov olympijské víťazstvo Magna uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Pyrrhias

Pyrrhias () môže byť:
Anna Hannoverská

Anna Hannoverská (* 2. november 1709, Herrenhausen, Nemecko† 12. január 1759, Haag, Holandsko) bola rodom britská princezná, Princess Royal, a sobášom princezná Oranžsko-nasavská.
Biografia.
Anna sa narodila ako druhé dieťa a najstaršia dcéra neskoršieho kráľa Veľkej Británie Juraja II. a jeho manželky Karolíny z Ansbachu. Narodila sa v kurfirstskom paláci "Herrenhausen" pri Hannoveri. Meno dostala po svojej príbuznej, anglickej kráľovnej Anne.
Päť rokov po jej narodení, v roku 1714, sa jej starý otec (hannoverský kurfirst Juraj Ľudovít) stal kráľom Anglicka ako Juraj I. Anna sa stala princeznou brunšvicko-lüneburskou. V roku 1727 britský trón zdedil jej otec ako Juraj II.
30. augusta 1727 Juraj II. udelil Anne ako svojej najstaršej dcére titul "Princess Royal". V roku 1642 vtedajší kráľ Karol I. Stuart udelil tento titul svojej najstaršej dcére Márii Henriette (neskoršia princezná Oranžská, matka Viliama III. Oranžského). Potom sa titul prestal užívať až do panovania Juraja II.
Manželstvo.
25. marca 1734 sa vydala za Viliama IV. Oranžského, oranžského princa, prvého dedičného miestodržiteľa Republiky Spojených provincií holandských.
Anna sa zriekla všetkých anglických titulov a začala užívať tituly svojho manžela. Z manželstva vzišlo päť potomkov, štyri dievčatá a najmladší chlapec, z nich iba tretia dcéra a syn sa dožili dospelosti:
Regentka Frízska.
Anna v roku 1751 ovdovela a stala a regentkou Frízska za svojho trojročného syna Viliama. Zo začiatku bola dobrou správkyňou jeho dedičstva, dokázala robiť rýchle a dobré rozhodnutia, neskôr sa však stala despotickou a nepredvídateľnou. Regentkou zostala až do svojej smrti v roku 1759. Po nej sa regentkou stala jej svokra Mária Lujza Hessensko-kasselská a keď v roku 1765 zomrela aj ona, nahradila ju Viliamova staršia sestra Karolína.
Albrecht V. (Bavorsko)

Albrecht V. (* 29. február 1528, Mníchov, Nemecko† 24. október 1579, tamže) bol bavorský vojvoda od roku 1550 do svojej smrti. 
Jeho otcom bol Viliam IV. a matkou Jakobea z Badenu. 
Ako politik presadzoval rekatolizáciu a patril k vodcom protireformácie v Nemecku. Preslávil aj ako mecenáš a zberateľ umenia, ktorý položil základ dnešnej štátnej zbierky antického umenia v Mníchove ("Staatliche Antikensammlungen").
V roku 1546 sa oženil s arcivojvodkyňou Annou Habsburskou. Narodilo sa im sedem detí, päť synov a dve dcéry, dvaja chlapci však zomreli ako batoľatá:
Lakrates zo Sparty

Lakrates ("Lakrates", iný prepis: "Lakratés") bol olympijský víťaz v roku 416 pred Kr. 
Lakrates zo Sparty bol na 91. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v neznámej disciplíne. Olympijské víťazstvo Lakrata zaznamenal staroveký historik Xenofón, ktorý ešte uvádza, že zomrel (v roku 403 pred Kr.) v boji pri Pireu a bol pochovaný v Kerameiku pred bránami Atén.
Hippostratos zo Seleukeie

Hippostratos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí pred Kr.
Hippostratos zo Seleukeie bol na 149. olympijských hrách v roku 184 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Hippostrata uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Badware

Badware je softvér, ktorý fundamentálne ignoruje želanie používateľa týkajúce sa spôsobu použitia jeho počítača či sieťového pripojenia. Zahŕňa jednak malware (vírusy, spyware a podobne) a jednak softvér, ktorý nie je vyslovene myslený ako škodlivý, napr. nákupná nástrojová lišta prehliadača, ktorá tajne zasiela informácie o používateľovi príslušnej firme, alebo (neškodlivý) softvér, ktorý sa inštaluje bez vedomia používateľa spolu s iným softvérom.
Diokles z Hypaipy

Diokles alebo Dioklés () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí pred Kr.
Diokles z lýdskej Hypaipy bol na 178. olympijských hrách v roku 68 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Diokla uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Lujza Švédska

Lujza Švédska (celým menom "Lovisa Josefina Eugenia"; * 31. október 1851, Štokholm, Švédsko† 20. marec 1926, Kodaň, Dánsko) bola v rokoch 19061912 dánska kráľovná ako manželka Frederika VIII.
Narodila sa v kráľovskom paláci v Štokholme ako jediná preživšia dcéra švédskeho a nórskeho kráľovského páru, Karola XV. a Lujzy Oranžsko-nasavskej.
Lujza, prezývaná pre svoju dlhú šiju "Labuť", bola zbožná a vážna žena, ktorá sa nerada zúčastňovala kodanského verejného života, ktorý považovala za príliš frivolný. Najlepšie sa cítila v úlohe matky a pani domu, venovala sa literatúre a umení. Podporovala rad kresťanských charitatívnych akcií a projektov v Dánsku aj Švédsku. V tejto krajine bola patrónkou rôznych inštitúcií - jednou z nich bol napr. "Fond princeznej Luisy", venovaný chudobným deťom.
Hoci bola jediným potomkom svojho otca Karola XV., nemohla po ňom zasadnúť na spojený švédsky a nórsky trón, pretože švédske nástupnícke právo to neumožňovalo. Po Karolovej smrti teda na trón nastúpil jeho mladší brat Oskar. Po oddelení Nórska od Švédska v roku 1905 sa prvým nórskym kráľom, následníkom jej strýka na nórskom tróne, stal jej druhý syn Karol ako Haakon VII.
Rodina.
15. júna 1868 sa zasnúbila s dánskym korunným princom Frederikom, neskorším kráľom Frederikom VIII. a 28. júla 1869 sa za neho v kaplnke kráľovského paláca vo Štokholme vydala. Sobáš mal byť cestou k priateľským vzťahom Švédska a Dánska, medzi ktorými bolo napätie kvôli neúčasti Dánska vo vojne Švédska a Nemecka v roku 1863. Z manželstva vzišlo osem detíštyria synovia a štyri dcéry:
Potom čo ovdovela žila až do svojej smrti v zámku Charlottenlund v blízkosti Kodane. Zomrela 20. marca 1926 a pochovali ju po boku je manžela v katedrále v Roskilde, mieste posledného odpočinku dánskej kráľovskej rodiny.
Anaxilas

Anaxilas () môže byť:
Thymilos z Aspendu

Thymilos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí pred Kr.
Thymilos z pamfýlskeho Aspendu bol na 151. olympijských hrách v roku 176 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Thymila uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Titas

Titas môže byť:
Letisko Petrozavodsk

Letisko Petrozavodsk (; kar. "Petroskoin lendoazema"; bývalé názvy: , ; IATA: PES, ICAO: ULPB) je medzinárodné letisko so zmiešanou vojenskou a civilnou prevádzkou. Nachádza sa 12 kilometrov severozápadne od mesta Petrozavodsk v Karelskej republike v Rusku. Vzletová a pristávacia dráha je betónová, pričom jej dĺžka je .
História.
Letisko bolo vybudované v roku 1939. Počas okupácie (v rokoch 1941 – 1944) využívalo základňu fínske letectvo. Výstavba nového letiska začala 1. septembra 1950. V rokoch 1972 – 1978 tu bol dislokovaný 991. stíhací letecký pluk protivzdušnej obrany (991. IAP PVO), ktorý na letisku prevádzkoval stíhacie lietadlá MiG-17F (do roku 1975) a prepadové stíhačky Su-15TM (1975 – 1978). V roku 1978 sa tento pluk stal súčasťou 57. gardového stíhacieho leteckého pluku protivzdušnej obrany (57. GvIAP PVO) vyzbrojeného naďalej lietadlami Su-15TM, pričom na letisku pôsobil do roku 1990.
V roku 1992 sem bol z poľskej základne Kluczewo presunutý 159. gardový stíhací letecký pluk (159. GvIAP) vyzbrojený lietadlami Su-27. Pluk na letisku pôsobil až do svojho rozpustenia v roku 1998. V súčasnosti je tu dislokovaný 159. gardový stíhací letecký pluk (159. GvIAP) 105. zmiešanej leteckej divízie, ktorý patrí pod 6. armádu vojenských vzdušných síl a protivzdušnej obrany. Do začiatku roku 2016 bol pluk vybavený nemodernizovanými Su-27 a Su-27UB (dve letky – celkovo asi 20 strojov Su-27 a štyri Su-27UB). Na jar roku 2016 získal pluk modernizované Su-27SM, ktoré boli prevedené z 22. a 23. stíhacieho leteckého pluku. Dňa 6. decembra 2016 boli k 159. pluku dodané prvé štyri Su-35S s červenými trupovými číslami „54“, „55“, „56“ a „57“. Od roku 2019, po dokončení modernizácie, 159. gardový stíhací letecký pluk pozostáva z jednej letky Su-27SM a dvoch letiek nových Su-35S. Zároveň tu je dislokovaných niekoľko dvojmiestnych Su-30M2 a Su-30SM.
Pavol I. (Grécko)

Pavol I. (* 14. december 1901, Atény, Grécko† 6. marec 1964, Tatoi) bol grécky kráľ od roku 1947.
Narodil sa ako najmladší syn kráľa Konštantína I. a Žofie Pruskej, dcéry cisára Fridricha III. a Viktórie Sasko-cobursko-gothajskej.
V roku 1938 sa oženil Frederikou Hannoverskou. Narodili sa im tri deti:
Zomrel vo svojom letnom sídle Tatoi; tam bol tiež pochovaný na kráľovskom cintoríne.
Filippos z Krotónu

Filippos () bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 6. storočí pred Kr.
O olympijskom víťazstve Filippa nám zanechal správu staroveký historik Herodotos, ktorý o ňom uvádza: „"Po boku Dóriea (spartský veliteľ) padol taktiež Filippos, syn Butakidov z Krotónu. Bol zasnúbený s dcérou Télya sybaritského a pretože zo svadby vzišlo, utiekol z Krotónu a odplával do Kyrény. Odtiaľ sa vypravil na vlastnej vojenskej lodi, opatrenej posádkou na vlastný náklad, a pripojil sa k Dórieovi. Bol olympijským víťazom a vo svojej dobe najkrajším zo všetkých Grékov. Svojou krásou dosiahol u Egejčanov toľko, ako nikto iný. Nad jeho náhrobkom postavili chrám a prinášali mu obetné dary."“
Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho Filippos dosiahol toto olympijské víťazstvo pravdepodobne na 65. hrách v roku 520 pred Kr. Historik Luigi Pareti vo svojich historických štúdiach (Studi siciliani ed italioti) spochybňuje Herodotov záznam o olympijskom víťazstve uvedeného Filippa.
Nikodémos zo Sparty

Nikodémos alebo Nikodamos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí pred Kr.
Nikodémos zo Sparty bol na 169. olympijských hrách v roku 104 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Nikodéma uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Lysica (rozlišovacia stránka)

Lysica môže byť:
Dassault Mystère

Dassault Mystère bol francúzsky jednomiestny jednomotorový stíhací bombardér, ktorý bol pokračovateľom prvej francúzskej prúdovej stíhačky Dassault Ouragan.
História a konštrukcia.
Ešte skôr, ako bolo lietadlo Ouragan zaradené do francúzskeho letectva, pracoval už Marcel Dassault na vývoji nového modelu, nazvaného Mystère. Dassaultovou konštrukčnou filozofiou bolo, aby pri navrhovaní každého nového lietadla použil len jeden neodskúšaný prvok. V prípade navrhovania prototypu Mystère I teda použil trup jeho predchodcu, lietadla Ouragan a pridal k nemu nové krídla so šípovitosťou 30°. Postupným vývojom vznikajú prototypy Mystère IIA, poháňané motorom Rolls Royce Tay 250 s ťahom 28 kN. Výzbroj lietadla tvorili štyri kanóny Hispano kalibru . Mystère IIA vzlietol prvýkrát dňa 23. februára 1951. Bol pilotovaný, podobne ako v prípade Ouraganu, Konstantinom Rozanovom. Dňa 28. októbra toho istého roku sa Mystère IIA stalo prvým francúzskym lietadlom, ktoré pri strmhlavom lete prekonalo rýchlosť Mach 1.
Na ďalších prototypoch, s označením Mystère IIB, boli štyri kanóny Hispano vymenené za dva guľomety DEFA kalibru .
Nasledovala výroba 11 predsériových strojov s označením Mystère IIC. Deväť z nich bolo poháňaných motom SNECMA Atar 101C s axiálnym kompresorom, zatiaľ čo zvyšné dva boli pre experimentálne účely vybavené motormi s prídavným spaľovaním Atar 101F. 
Do sériovej výroby sa nakoniec dostali lietadlá s motorom Atar 101D s axiálnym kompresorom a ťahom 29 kN. Francúzske letectvo objednalo 150 strojov Mystère IIC, pričom prvé kusy boli dodané v októbri 1954. Výroba tohto lietadla bola ukončená v roku 1957, teda v čase, kedy už boli zavádzané vylepšené typy Mystère IV. Z toho dôvodu prevzali Mystère IIC vo francúzskom letectve úlohu cvičného lietadla pre pokračovací výcvik pilotov, ktorú plnili až do svojho vyradenia v roku 1963.
Mystère IIC sa nepodarilo predať žiadnemu zahraničnému zákazníkovi. Počas vývoja prejavil Izrael záujem o 24 lietadiel, neskôr ale zmenil názor a kúpil modernejšie Mystere IVA. Stíhačky sa preto nikdy nedostali do ostrej bojovej akcie.
Používatelia.
 Francúzsko
Špecifikácie (Mystère IIC).
Výkony.
Maximálna rýchlosť: /h
Brucho (stavovce)

Brucho (iné názvy: abdómen, abdomen; lat. "abdomen", "venter", "alvus") je pri vzpriamene chodiacich stavovcoch predná spodná resp. pri ostatných stavovcoch spodná zadná časť trupu, v ktorej sa nachádza brušná dutina. Obyčajne sa konkrétne myslí oblasť medzi hrudníkom a panvovými kosťami (pokiaľ živočích má vôbec panvu).
V detailoch sa ale definície rozchádzajú. Napr. u človeka brucho môže byť:
Časti a charakteristika brucha človeka.
Brucho (podľa definície 1 alebo 2) pozostáva z týchto častí (uvedené sú tu smerom zvnútra von):
Vertikálne možno brucho (najmä podľa definície 2) rozdeliť na tri pásy (zhora nadol):
AMC trio

AMC trio je slovenská mainstream jazzová formácia, ktorá vznikla v roku 1993 v Prešove. Jej pôvodnými, a zároveň súčasnými členmi, sú Peter Adamkovič (klavír), Martin Marinčák (kontrabas) a Stanislav Cvanciger (bicie). Založili si aj vlastné hudobné vydavateľstvo – Thor-Iza Music.
Skupina získala viaceré ocenenia, z nich najvýznamnejšou je cena Radio_Head Awards za najlepší album roku 2013 – One Way Road To My Heart.
AMC trio patrí medzi hlavných organizátorov festivalu Jazz Prešov a jeho členovia vo svojom rodnom meste pôsobia aj ako hudobní pedagógovia vo viacerých inštitúciách.
Charakteristika tvorby.
AMC trio sa vyhýba čisto jazzovej či swingovej tvorbe – vo svojej rôznožánrovej autorskej hudbe sa inšpiruje najmä popom, vážnou hudbou, folklórom, prírodou či duchovnom.
Kapela nemá jedného lídra, je zoskupením troch rovnocenných hráčov.
Spolupráca.
Skupina v štúdiu či na koncertoch spolupracovala už s mnohými hudobníkmi svetového formátu, ako sú:
Lachoudisch

Lachoudisch (výslovnosť /lachodiš/) je germánsky jazyk používajúci hebrejské písmo židov prezývaný „Tajný jazyk“. V podstate ide o dialekt nemčiny so silným vplyvom jidiš a hebrejčiny. Tento jazyk používali židia v mestečku Schopfloch v Bavorsku a v okolí. Bol blízko príbuzný a vzájomne zrozumiteľný s jazykom Jidiš. V roku 1969 jeden z miestnych učiteľov vydal malú učebnicu a slovník. Po holokauste zostalo len veľmi málo hovorcov tohto jazyka. O tomto jazyku takmer nikto nevedel až do roku 1981, kedy o ňom bola reportáž v správach v Izraeli. Potom o ňom tiež bol článok v New York Times.
Moschos z Pergamu

Moschos () bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 2. storočí
Epigrafický nález "IGR, IV. 353" (I. Pergamon, 374 A) uvádza, že Moschos, syn Moscha z Pergamu bol víťaz olympijských hier. Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho toto olympijské víťazstvo dosiahol pravdepodobne na 226. hrách v roku 125.
Trup

Trup môže byť:
1. liga hádzanárok 2016/17

1. liga hádzanárok v sezóne 2016/17 bol 24. ročník 1. ligy hádzanárok, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže žien na Slovensku, ktorú riadi Slovenský zväz hádzanej (SZH). V súťaži účinkovalo 12 tímov, rovnako ako v minulej sezóne. Jej víťazom sa stalo družstvo HK Sokol RMK Bánovce nad Bebravou, ktoré malo právo postúpiť do WHIL.
Účastníci.
Poznámka: Družstvo ŠSK Bernolákova Košice, ktoré skončilo v minulej na poslednom mieste a pôvodne malo zostúpiť do 2. ligy, sa v nej udržalo, pretože HK AS Trenčín postúpil do WHIL a nikto z nej do 1. ligy nezostúpil.
F̄

F̄ (minuskula f̄) je špeciálny, zriedka používaný znak latinky. Skladá sa z písmena F a vodorovnej čiarky. Jediné použitie tohto písmena je pri prepise thajčiny do latinky (prepis ISO 11940). Tu zodpovedá znaku ฝ.
V Unicode majú písmena F̄ a f̄:
-F̄ U+0046 a U+0304
-f̄ U+0066 a U+0304
Zadoček

Zadoček môže byť:
Moschos

Moschos () môže byť:
Chrbát

Chrbát môže byť:
Frederika Hannoverská

Frederika Hannoverská (* 18. apríl 1917, Blankenburg am Harz, Nemecko† 6. január 1981, Madrid, Španielsko) bola rodom britská, hannoverská a brunšvická princezná a ako manželka Pavla I. grécka kráľovná v rokoch 19471964.
Životopis.
Frederika bola jedinou dcérou posledného braunschweigského vojvodu a nárokovateľa hannoverského trónu Ernesta Augusta a jeho manželky Viktórie Lujzy Pruskej, jedinej dcéry nemeckého cisára Viliama II. Jej starý otec z matkinej strany Viliam II. bol bratom gréckej kráľovnej Žofie, ktorá bola matkou jej manžela Pavla.
Rodina.
9. januára 1938 sa v Aténach vydala za gréckeho korunného princa Pavla. Pár mal 3 deti:
2. liga hádzanárok 2016/17

2. liga hádzanárok v sezóne 2016/17 bol 24. ročník 2. ligy hádzanárok, tretej najvyššej hádzanárskej súťaže žien na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej. Oproti minulej sezóne sa do súťaže prihlásilo o 1 účastníka menej. Súťaž vyhralo družstvo ŠK Talent Dunajská Streda, ktoré tak malo právo štartovať v nasledujúcej sezóne v 1. lige.
Účastníci.
Poznámka: Družstvo TJ Záhoran Senica, ktoré skončilo v minulej sezóne na 3. mieste, sa do tejto sezóny neprihlásilo.
Fortuna liga 2017/2018

Fortuna liga 2017/18 bol 25. ročník najvyššej slovenskej futbalovej súťaže. Nováčikom bol druhý tím 2. ligy 2016/17 FC Nitra, ktorý nahradil v priebehu súťaže odstúpený TJ Spartak Myjava. Súťaž začala 22. júla zápasom nováčika FC Nitra s MŠK Žilina (1:0) a skončila 19. mája 2018.
Konečná tabuľka.
Titas (olympionik)

Titas () bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 6. storočí pred Kr.
Svedectvo o olympijskom víťazstve Tita nám podáva poškodený nápis ("Hespera", 25 [1956], 63 sg., editovaný americkým archeológom H. A. Thompsonom) na hrubej keramickej črepine hydrie (grécka nádoba na vodu) objavenej na aténskej agore. Nápis datujú na koniec 6. storočia pred Kr.
Taliansky historik Luigi Moretti uvádza, že Titas svoje olympijské víťazstvo dosiahol pravdepodobne na 69. hrách v roku 504 pred Kr.. Podľa Thompsona Titas pochádzal zrejme z krétskej Gortyny, lebo to naznačuje dobový krétsky názov magistratúry (τίτας) v Gortyne.
Démokritos z Megary

Démokritos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí pred Kr.
Démokritos z Megary si na 152. olympijských hrách v roku 172 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Démokrita uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Majstrovstvá sveta v hokejbale 2017

Majstrovstvá sveta v hokejbale 2017 bol v poradí 12. turnaj majstrovstiev sveta v hokejbale, ktoré organizuje Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Konal sa v dňoch od 1.10. júna 2017 v Pardubiciach, v Česku, za účasti 18 mužských a 7 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo mužov Libanonu. V mužskej kategórii obhajilo titul , keď vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . U žien získalo titul , po finálovej výhre nad .
Organizátor.
Česko bolo organizátorom svetového šampionátu tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1998 (v Litoměřiciach) a 2009 (v Plzni). Rozpočet na organizovanie majstrovstiev činil 15 000 000 CZK. Rozhodnutie o udelení dejiska padlo na kongrese ISBHF v júni 2015, pričom Pardubice nemali žiadneho protikanditáta. Dejiskom zápasov boli dve haly štadióna Tipsport arena Pardubice, ktorý je domovským štadiónom klubu ľadového hokeja HC Dynamo Pardubice.
Kordafos z Leprea

Kordafos () bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 5. storočí pred Kr.
Podľa niektorých odborníkov epigrafický nález "Minon, IED 42" (Minon, Sophie. Les Inscriptions éléennes dialectales) objavený v Olympii, zaznamenaný na malom bronzovom páse zlomenom na oboch koncoch, podáva svedectvo, že Kordafos, syn Alkanora z élidskeho Leprea bol víťaz olympijských hier. Nápis datujú približne do rokov 475-450 pred Kr. Taliansky historik Luigi Moretti uvádza, že Kordafos toto olympijské víťazstvo dosiahol pravdepodobne na 80. hrách v roku 460 pred Kr.
Alexander Ballek

Ing. Alexander Ballek (* 15. február 1969) je predsedom Štatistického úradu Slovenskej republiky od 24. novembra 2016.
Život a kariéra.
Vzdelanie.
Alexander Ballek vyštudoval v rokoch 19871991 Vysokú školu ekonomickú v Bratislave, Fakultu riadenia, Odbor / špecializácia: Ekonomická štatistika.
Priebeh zamestnaní.
Vo funkcii vystriedal Balleka Peter Peťko, ktorého do funkcie vymenovala 18. augusta 2022 prezidentka Zuzana Čaputová. Vo funkcii začal pôsobiť od septembra 2022.
Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale mužov 2017

Majstrovstvá Východnej Ázie v basketbale mužov 2017 bol v poradí 4. turnaj majstrovstiev Východnej Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Východoázijská basketbalová asociácia (EABA). Konal sa v Nagane, v Japonsku v dňoch od 3.7. júna 2017, za účasti 6 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Nagano Mashima General Sports Arena s kapacitou 7 000 divákov. Titul získal pvýkrát , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad domácou .
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá Ázie 2017, ktoré organizuje Libanon. Na kontinentálne majstrovstvá sa kvalifikovalo 5 najlepších družstiev.
Účastníci.
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k augustu 2016.
Arabské majstrovstvá v basketbale mužov 2017

Arabské majstrovstvá v basketbale mužov 2017 bol v poradí 22. turnaj arabských majstrovstiev v basketbale mužov, ktoré organizuje Arabská basketbalová federácia (ABF). Konal sa v Káhire, v Egypte v dňoch od 30. decembra 20168. januára 2017, za účasti 6 tímov. Egypt bol organizátorom arabského šampionátu ôsmykrát, predtým hostil toto podujatie v rokoch 1978, 1987, 1991, 1994, 2002, 2007 a 2015. Zápasy sa odohrali v Cairo Stadium Indoor Halls Complex s kapacitou hlavnej haly 20 000 divákov. Titul získal domáci , ktorý vo finálovom zápase zvíťazil nad .
Pôvodne sa mal turnaj organizovať v septembri 2016 v Tunisku, neskôr bol preložený na december 2016, aby sa Tunisko zrieklo organizácie celkom. V novembri 2016 sa z turnaja, ktorý bol neskôr pridelený Egyptu, odhlásilo aj tuniské družstvo. V decembri 2016 ho nasledovali družstvá Líbye a Tuniska.
Účastníci.
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k augustu 2016.
Zoznam piesní Michala Dočolomanského

Toto je zoznam piesní herca, speváka, moderátora a imitátora Michala Dočolomanského.
Zoznam.
poz. - pieseň - (autor hudby piesne / autor textu piesne)
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Aristandros z Antissy

Aristandros () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí pred Kr.
Aristandros z Antissy, prístavného mesta ostrova Lesbos, bol na 153. olympijských hrách v roku 168 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Aristandra uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Marc Elsberg

Marc Elsberg (rod. "Marcus Rafelsberger" * 3. január 1967, Viedeň, Rakúsko) je rakúsky spisovateľ.
Život a tvorba.
Prvý román „"Saubermann"“ vydal ešte pod vlastným menom Marcus Rafelsberger. Knihou „"Blackout"“ získal dvakrát ocenenie za najnapínavejšiu knihu populárno-náučnej literatúry nemeckého populárno-vedeckého mesačníka „Bild Wissenschaft“.
Diela.
pod menom Marcus Rafelsberger:
pod menom Marc Elsberg:
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2017

Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2017 bol v poradí 36. turnaj majstrovstiev Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konal sa v mestách Praha a Hradec Králové, v Česku v dňoch od 16.25. júna 2017, za účasti 16 tímov. Počet účastníkov sa oproti predchádzajúcim turnajom znížil o 4 tímy. Nováčikom turnaja bolo družstvo Slovinska. Svoj tretí titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . Bronzové získalo svoju prvú medailu.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2018, ktoré organizuje Španielsko. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.
Výber organizátora.
Zámer hostiť ME 2017 prejavili 3 krajiny: Česko, Srbsko a Švédsko. V júni 2015 sa FIBA Europe na svojom sedení v Budapešti rozhodla udeliť organizáciu šampionátu Česku, pričom tiež rozhodla o znížení počtu účastníkov. Česko je organizátorom európskeho šampionátu žien druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 1995, v Brne.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá pred žrebovaním do skupín, ktoré sa uskutočnilo 9. decembra 2016, boli nasadenie podľa umiestnenia na predchádzajúcich ME a podľa výsledkov v kvalifikácii na tieto ME do nasledovných výkonnostných košov:
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v auguste 2016.
Majstrovstvá rozvojových národov v hádzanej mužov 2017

Majstrovstvá rozvojových národov v hádzanej mužov 2017 bol v poradí 2. turnaj majstrovstiev rozvojových národov v hádzanej mužov, ktoré organizuje Medzinárodná hádzanárska federácia (IHF). Konal sa v mestách Gabrovo a Veliko Tărnovo, v Bulharsku v dňoch od 12.18. júna 2017, za účasti 16 tímov. Oproti prvému turnaju sa znížila veková hranica hráčov z 30 na 24 rokov, pričom iba traja hráči mohli túto vekovú hranicu presiahnuť. Nováčikmi turnaja bola pätica družstiev: Azerbajdžan, Cyprus, Gruzínsko, Luxembursko a Turecko. Titul obhajili , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazili nad .
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia európskych družstiev pre účasť v 2. kole kvalifikácie na Majstrovstvá Európy 2020. Postúpili na ňu tri najlepšie európske družstvá.
Arsilochos z Téb

Arsilochos () bol olympijský víťaz v tethrippe v 5. storočí pred Kr.
Svedectvo o olympijskom víťazstve Arsilocha z Téb nám podáva papyrus (P. Oxy. 222), ktorý v roku 1897 objavili britskí archeológovia B. Grenfell a A. Hunt na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Arsilochos je na tomto papyruse uvedený ako víťaz spolu so svojim krajanom, ktorý sa podľa historika Luigiho Morettiho volal zrejme Daitóndas (na poškodenom papyruse chýbajú tri prvé písmená jeho mena). Ich víťaznou disciplínou bol pravdepodobne tethrippon. 
Tethrippon zaradili programu olympijských hier v roku 680 pred Kr. Jazdecké preteky na dvojkolesových vozoch so štvorzáprahom boli privilégom bohatých občanov (majiteľov vozov), za ktorých v pretekoch väčšinou súťažil vozataj, a to v mene svojho pána. Víťazný veniec si vždy odniesol iba majiteľ voza (v tomto ojedinelom prípade majitelia voza).
Folia Geographica

Folia Geographica je recenzovaný medzinárodný vedecký časopis, ktorý je otvorenou platformou pre publikovanie príspevkov z oblasti humánnej geografie, resp. geografii príbuzných akademických disciplín. Časopis vydáva Prešovská univerzita v Prešove.
Časopis sa riadi filozofiou otvoreného prístupu a príspevky sú dostupné bezplatne pre všetkých záujemcov v elektronickej podobe na webovom sídle časopisu, pričom ich ďalšie využitie sa riadi licenčnými podmienkami CC-BY 4.0. Časopis nevyberá žiadne poplatky za uverejnenie alebo redakčné spracovanie článkov.
Hlavný cieľ vydavateľov je prezentovať nové myšlienky a prístupy v oblasti geografického výskumu a edukácie.
História.
Tradícia vydávania časopisu siaha do roku 1959, keď začala vychádzať edičná séria pod názvom "Zborník Vyššej školy pedagogickej v Prešove". V r. 1962-1963 vyšla pod názvom "Zborník Pedagogického inštitútu v Prešove a v Košiciach". V r. 1966-1991 táto edícia vychádzala pod názvom "Zborník Pedagogickej fakulty v Prešove UPJŠ v Košiciach, séria Prírodné vedy". V r. 1995 sa názov transformoval do podoby "Acta Facultatis Paedagogicae Universitatis Šafarikanae, series Prírodné vedy". Po inštitucionálnych zmenách a rozdelení Univerzity P. J. Šafárika v r. 1997 sa názov opäť menil na "Acta Facultatis Studiorum Humanitatis et Naturae Universitatis Prešoviensis", Prírodné vedy, biológia-geografia-chémia. V r. 1998 sa osamostatnila geografická subedícia pod názvom Folia Geographica, ktorá vychádzala v r. 1998-2016 ako "Acta Facultatis Studiorum Humanitatis et Naturae Universitatis Prešoviensis, Prírodné vedy, Folia Geographica", pričom do r. 2004 vychádzala ako sériová publikácia s ISBN, od r. 2005 ako časopis s prideleným ISSN 1336-6157 a polročnou periodicitou.
Súčasnosť.
Od r. 2017 vychádza ako časopis s názvom "Folia Geographica" v printovej podobe (ISSN 1336-6157) a elektronickej podobe (ISSN 2454-1001).
Folia Geographica uverejňuje najmä pôvodné vedecké práce, ktoré musia preukázať signifikantný prínos v teoretickej, metodologickej, empirickej alebo aplikačnej oblasti. Zameranie časopisu je na oblasti humánnej geografie, regionálnej geografie, politickej geografie, geoinformatiky, geografického myslenia a geografickej edukácie. Redakcia je otvorená aj vo vzťahu k príspevkom z príbuzných disciplín ako napr. priestorová sociológia, priestorová ekonómia, demografia, kartografia, urbánne a regionálne plánovanie, turizmus a teritoriálny marketing, geopolitika a medzinárodné vzťahy, environmentalistika a podobne. Z teritoriálneho hľadiska sa časopis orientuje na celý svet. Časopis je indexovaný v databázach Clarivate Analytics - Emerging Source Citation Index, SCOPUS, ERIH PLUS, ICI Journals Master List, DOAJ, Electronic Journals Library.
Bielovodská dolina (národná prírodná rezervácia)

Bielovodská dolina je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 3712,14 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany sú: "Zachovalé pôvodné a vzácne biocenózy montánneho až subniválneho vegetačného stupňa s množstvom vzácnych, ohrozených a endemických taxónov, pestrých geologických a geomorfologických útvarov. Národnú prírodnú rezerváciu tvoria veľmi labilné vysokohororské geoekosystémy. "
Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 2017

Panamerické majstrovstvá v hádzanej žien 2017 bol v poradí 14. turnaj panamerických majstrovstiev v hádzanej žien, ktoré organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PHF). Konal sa vo Villa Ballester, v provincii Buenos Aires, v Argentíne v dňoch od 18.25. júna 2017, za účasti 10 tímov. Počet družstiev sa znížil z plánovaných 12 na 10, pretože z turnaja sa odhlásili Kuba a Kanada. Argentína bola organizátorom panamerického šampionátu žien druhýkrát, keď predtým hostila toto podujatie v roku 1999, v Buenos Aires. Zápasy sa odohrali v aréne Estadio Mundialista. Desiaty titul (štvrtý v rade) získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácou . Bronzový získal svoju prvú kontinentálnu medailu.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2017, ktoré organizuje Nemecko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Pôvodne sa mal turnaj konať v Kanade, v meste Edmonton, neskôr v Toronte. Kanada sa však vzdala organizátorských práv kvôli finančným problémom, pričom sa na turnaji nepredstaví ani družstvo . V apríli 2017 rozhodla PHF o novom dejisku šampionátuArgentíne.
Nasadenia do výkonnostných košov.
Losovanie prebehlo 13. mája 2017 a družstvá boli nasadené do výkonnostných košov podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji nasledovne:
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku k novembru 2015.
Bučací potok (prírodná rezervácia)

Bučací potok je prírodná rezervácia ev. č. 2269 neďaleko obce Ostravice v okrese Frýdek-Místek. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Beskydy.
Ochrana.
Predmetom ochrany je geomorfologická lokalita a komplex starých bukových porastov s javorom horským, zriedkavo aj s jedľou a brestom.
Čerňavina

Čerňavina je prírodná rezervácia ev. č. 2063 neďaleko obce Košařiska v okrese Frýdek-Místek. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Beskydy.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú prirodzené bukové porasty karpatského typu s prímesou smreka, javora horského a jedle.
Epinikos

Epinikos () môže byť:
Epinikos z Kyziku

Epinikos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 205.
Epinikos, nazývaný aj Kynas z Kyziku, si na 246. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Epinika uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Dolina Bielej vody kežmarskej (národná prírodná rezervácia)

Dolina Bielej vody kežmarskej je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 1 661,11 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany sú: "Vzácna a mimoriadne bohatá flóra a vegetácia s množstvom endemických, chránených a ohrozených druhov v spoločenstvách na kryštaliniku, mylonite i vápencoch. Unikátne formy reliéfu, geosystémy sú tu veľmi labilné - možné ohrozenie pôdneho krytu. "
Železničná stanica Levice

Železničná stanica Levice je železničná stanica v Leviciach. Leží na trati Nové Zámky – Zvolen a odbočuje z nej trať Levice – Štúrovo. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Obsahuje 11 dopravných, 4 manipulačné a 16 ostatných koľají. Stanica má 4 vyvýšené nástupištia na 8 koľají. Zo stanice vedie niekoľko vlečiek.
V stanici je k dispozícii osobná pokladňa s Komplexným vybavením cestujúcich.
Stanica patrí pod sekciu riadenia dopravy Oblastného riaditeľstva Zvolen Železníc Slovenskej republiky..