burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Halloween II

Halloween II je voľným pokračovaním rovnomenného filmového hororu Johna Carpentera. Film bol natočený o tri roky neskôr, v roku 1981. Carpenter sa síce na jeho tvorbe podieľal, úlohu režiséra prevzal Rick Rosenthal.
Dej.
Väčšina filmu sa odohráva v prostredí Haddonfieldskej nemocnice, kam bola po udalostiach z prvého dielu presunutá Laurie Strode (Jamie Lee Curtisová). Jej prenasledovateľ a brat – vrah Michael Myers prenikne do budovy a za pomoci kuchynských nožov, injekčných ihiel a skalpelov likviduje každého, kto mu príde do cesty: nemocničný personál, vrátane troch sestričiek, večne opitého doktora, nočného strážnika a šoféra sanitky.
Záver je opätovne venovaný dvojici Michael a Laurie, ktorá sa pred vrahom dáva na nervy drásajúci útek. Na scénu v poslednej chvíli prichádza doktor Loomis, odhodlaný raz a navždy skoncovať s maniakom.
Pokračovania.
V priebehu nasledujúcich rokov boli natočené ďalšie štyri pokračovania, ktoré sa úplne odklonili od pôvodnej zápletky, a zakladajúc si najmä na krvavých vraždách, ich možno prirovnať skôr k hororovej sérii "Piatok trinásteho" (Friday the 13th). Nádych prvého a druhého dielu dostalo až siedme pokračovanie "" z roku 1998.
Čítač

Čítač (správnejšie počítadlo) je zariadenie pre počítanie impulzov, zachovanie údaja o ich počte vo vnútornom stave obvodu a zobrazenie tohto údaja v určitom kóde. Prakticky sa rozlišujú dva druhy čítačov:
Väčšinou sa realizuje pomocou elektronických logických obvodov.
Najjednoduchšou realizáciou čítača je kaskádové riadenie preklápacieho obvodu T. Tým získame modul – delič frekvencie, ktorý vytvára na výstupe každého preklápacieho obvodu signál polovičnej frekvencie.
Počítadlá môžu byť doplnené ďalšími obvodmi, ktoré zabezpečujú napríklad:
Kysucké Beskydy

Kysucké Beskydy je geomorfologický celok Stredných Beskýd. Ležia v slovensko-poľskom pohraničí a ich veľká časť patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce. Najvyšším vrchom je Veľká Rača () a väčšinu územia pokrývajú lesy s množstvom chránených druhov rastlín, niektorých kriticky ohrozených.
Vymedzenie.
Pohorie nadväzuje na Oravské Beskydy, ktoré sa tiahnu pohraničím východným smerom. Severne pokračuje Beskid Żywiecki a Jablunkovské medzihorie, západne susedí Turzovská vrchovina a Kysucká vrchovina, ktorá pokračuje južným smerom Bystrickou dolinou až po sedlo Demänová.
Hlavný hrebeň tvorí štátnu hranicu s Poľskom. Pohorie sa skladá z dvoch geomorfologických podcelkov Javorský Beskyd a Rača, ktoré oddeľuje dolina Oščadnice. Toto flyšové a bradlové pásmo charakterizujú najmä zosuvy pôdy.
Ochrana prírody.
Pohorie je súčasťou CHKO Kysuce a nachádza sa tu niekoľko maloplošných chránených území:
Kysucká brána

Kysucká brána je prírodný útvar a prírodná pamiatka, zúžený úsek Kysuckej doliny a prirodzený vstup do oblasti Kysúc v smere od Žiliny. Nachádza sa na katastrálnom území obce Rudinka a Brodna a Vrania, mestských častí Žiliny. Tvorcom tohto útvaru je rieka Kysuca, ktorá si časom vyrezala cestu do vápencovej skaly. Od roku 1973 je tento útvar vyhlásený za prírodnú pamiatku vo výmere . 
Pravú stranu brány tvorí vrchol Rochovica () a ľavú kopec Brodnianka (). Tieto boli tiež vyhlásené za prírodné rezervácie. Prechádza ňou Európska cesta 75 a železničná trať Žilina – Čadca.
Jamnícke sedlo

Jamnícke sedlo () je pomerne výrazné sedlo v hlavnom hrebeni Západných Tatier medzi Ostrým Roháčom () a Volovcom (). Je hôľnatého charakteru.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Tatier, v podcelku Západné Tatry a ich geomorfologickej časti Roháče. Leží na území Žilinského kraja a zasahuje do katastra obcí Jamník v okrese Liptovský Mikuláš a Zuberec v okrese Tvrdošín. Najbližšími sídlami sú južne situované obce Pribylina, Konská a Žiar, severozápadne leží Zuberec a osada Zverovka. Sedlo sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Turistika.
Vedie doň modro-značkovaný chodník z ústia Úzkej doliny, odkiaľ sa do sedla možno dostať za 4:30 hodiny. Ďalej cez neho prechádza červená turistická značka od Sivého vrchu po Pyšné sedlo.
Fauna.
Pod Jamníckym sedlom je ďalšia lokalita častého výskytu endemita Svišťa tatranského vrchovského.
Výhľady.
Zo sedla je pekný výhľad na skupinu Baníkova, Roháčske plesá, Roháčsku dolinu a Oravské Beskydy.
Klin (Západné Tatry)

Klin (; ) je výrazný hôľnato-skalnatý vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier na slovensko-poľskej hranici. Leží v závere Račkovej doliny nad Pribylinou, približne severne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa na západe strednej časti Tatier, v podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské Tatry. Leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Žilinského kraja a Malopoľského vojvodstva. Juhozápadná, južná aj juhovýchodná časť masívu patrí do katastra obce Pribylina v okrese Liptovský Mikuláš, severné svahy zasahujú na územie obce Witów v Powiate tatrzańskom. Najbližším sídlom je juhovýchodne situované Podbanské, južne leží Liptovská Kokava a Pribylina a severovýchodne v Poľsku sa nachádza obec Kościelisko. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku v slovenskej i poľskej časti pohoria.
Opis.
Klin leží v hlavnom hrebeni Západných Tatier, medzi Gáborovým sedlom oddeleným Blyšťom () na juhovýchode a Račkovým sedlom oddelenou Končistou () na severozápade. Juhovýchodným smerom sa nachádza Gáborova dolina, ktorou voda z tejto časti odteká Gáborovým potokom, juhozápadné svahy klesajú do Račkovej doliny, odvodňovanej Račkovou do Belej v povodí Váhu. Severná časť klesá do kotla Wielkie Jamy v závere Starorobocńianskej doliny, ktorá je vetvou Doliny Chochołowskej a ktorými voda odteká do Čierneho Dunajca.
Západne sa nachádza Končistá (), Deravá (), Hrubý vrch (), Jakubina () a Baranec (), južne Vyšná Magura (), Ostredok (), Nižná Magura (), Kečka (), Nižná Bystrá (), Ježová () a Kotlová (), východne Bystrá (), Blyšť (), Veľká Kamenistá (), Smrečiny (), Poľská Tomanová () a Temniak () a severne Zadni Ornak (), Ornak (), Kominiarski Wierch (), Trzydniowiański Wierch () a Czubik (). Vrcholom vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Turisticky prístupný hôľnato-skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú mnohé vrcholy Západných a Vysokých Tatier, okolité doliny a podhorie na poľskej strane, pri vhodných podmienkach aj Podtatranskú kotlinu, Oravskú Maguru, Oravské Beskydy a Nízkych Tatier.
Turistika.
Vrcholom vedie červeno značená turistická trasa číslo 0862b, vedúca od Horárne pod Bielou skalou hlavným hrebeňom až do Pyšného sedla.
Publius Terentius Varro Atacinus

Publius Terentius Varro Atacinus (* 82 – † 35 pred Kr. bol rímsky básnik, prívrženec neóterickej poézie v starovekom Ríme. Cognomen Atacinus dostal podľa rodného mesta Atax v Narbonskej Galii ("Gallia Narboniensis"), aby bol odlíšený od iného Varrona, učenca Marca Terentia Varrona s cognomenom Reatinus.
Z Varronovho diela sa zachovali iba zlomky. Podobne ako v prípade Marca Furia Bibacula, aj u Varrone sa miešajú dva básnické štýly – starší epický a novší neóterický. Viaceré jeho diela možno identifikovať ako epické skladby písané hexametrom. K týmto patrí jeho prvotina, historický epos "Bellum Sequanicum" (Vojna so Sekvánmi) o Caesarovom ťažení proti Ariovistovi roku 58 pred Kr. aj latinský preklad eposu "Argonautika" od Apollónia z Rodosu. Podobného razenia boli asi aj nedochované diela "Chorographia" (Zemepis) a "Ephemeris" (Denník, titul ale nie je istý). 
Už v epických skladbách poskytuje Varro veľký priestor psychologizácii a citu, čím sa približuje k moderne. K tej sa definitívne priklonil skladbou "Leucadia" nazvanou podľa milovanej ženy. Išlo o prevratnú zmenu v rímskej poézii, ktorú neskorší elegici, obdobne oslavujúci svoje milenky vo veršoch, právom pokladali za počiatočný bod rímskej milostnej poézie. Varro údajne písal aj satiru.
Gaius Helvius Cinna

Gaius Helvius Cinna bol rímsky básnik patriaci k neóterickej básnickej škole, jeden z blízkych priateľov básnika Catulla. Narodil sa v Brescii v Predalpskej Galii ("Gallia Cisalpina").
Život.
O Cinnovom živote sa vie veľmi málo. Roku 57 pred Kr. sprevádzal Catulla na ceste do Bythinie. Spolu s Liciniom Calvom tvorili v rámci neóterickej školy traja básnici menší krúžok, ktorý sa venoval výlučne avantgardnej poézii a pokúšal sa ju doviesť do dokonalosti. Je možné, že Cinnovym učiteľom bol grécky básnik Parthenios z Níkaie, ktorý priniesol do Ríma neóterické básnictvo.
Špekuluje sa o tom, že Helvius Cinna bol zabitý na Caesarovom pohrebe roku 44 pred Kr., keď si ho pomýlili s jedným z jeho vrahov, Corneliom Cinnom. Zmieňujú sa o tom Suetonius, Valerius Maximus, Appianos aj Dio Cassius. Podľa niektorých ale Cinna musel žiť aj po tomto dátume, keďže sa o ňom zmieňuje roku 41 alebo 40 pred Kr. Vergílius.
Dielo.
Najvýznamnejšie Cinnovo dielo bol epillion "Zmyrna" o krvismilnej láske mytologickej Myrrhy k vlastnému otcovi Kinyrovi. Cinnovi trvalo deväť rokov, kým vybrúsil krátku skladbu do dokonalosti. Tým sa pripodobnil gréckej neóterickej škole, obzvlášť básnikovi Euforiónovi, ktorého básnické skladby boli natoľko zložité, že potrebovali komentár. Rovnako aj Cinna musel k svojej básni pripojiť komentár.
Roku 56 pred Kr. Cinna vydal "Propemptikon" (Prianie ne cestu) venované Asiniovi Pollionovi, dielko, ktoré tiež potreboval komentár.
Gaius Licinius Calvus

&lt;br&gt;
Gaius Licinius Calvus (* 82 pred Kr.† asi 47 pred Kr.) bol rímsky rečník a básnik patriaci k neóterickej básnickej škole.
Calvus pochádzal zo starého rímskeho rodu Liciniovcov ("gens Licinia") a jeho otec bol historik Gaius Licinius Macer. V rečníctve uprednosťnoval atický sloh. Spomína sa ako autor 21 rečí, z ktorých niektoré boli namierené proti Caesarovmu priaznivcovi Publiovi Vitiniovi. Je tiež zmieňovaný ako blízky priateľ básnika Catulla.
Podobne ako Catullus a Gaius Helvius Cinna, aj Calvus sa pridržiaval prísne neóterických zásad básnictva. Písal útočné epigramy, epithalamia, čiže svadobné piesne, a epillia. Jeden z nich sa volal "Io" podľa Diovej milenky Io.
Catullus v jednej svojej básni nazýva Calva "saluputius disertus" (výrečný trpaslík), takže Calvus bol zjavne malej postavy.
Turandot

Turandot je opera od Giacoma Pucciniho. Libreto napísali Giusepe Adami a Renato Simoni podľa rozprávkovej hry talianskeho autora Carla Gozziho.
Puccini túto operu nikdy nedokončil a namiesto neho ju dokončil jeho žiak Franco Alfrano.
História vzniku.
Puccini sa dohadoval s libretistami Adamim a Simonim na novej opere. Počas diskusie o nej padla mienka o Gozzim, v zmysle že by nejaká jeho hra mohla byť inšpiráciou ku vzniku novej opery. Puccini si zohnal Gozziho "Fiabe" (Rozprávky). Po preštudovaní tejto zbierky sa usúdilo, že by to mohla byť "Turandot". 
Najvážnejším problémom pri vzniku opery bola nespokojnosť Pucciniho s jej finále. Dal ho libretistom prepracovať, čo ho rok zdržalo v práci. Keby nedal finále prepracovať, je možné že by operu stihol dokončiť.
Csongrád

Csongrád (historické slovenské názvy: Čongrád, Čongrad) je mesto v Maďarsku v Čongrádskej župe v Csongrádskom okrese.
Má rozlohu 17 389 ha a žije tu obyvateľov "()".
Makov (Maďarsko)

Makov () je mesto v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese. Nachádza sa na rieke Mureš blízko hraníc s Rumunskom
Má rozlohu 22 923 ha a žije tu obyvateľov "()".
Mórahalom

Mórahalom je mesto v Maďarsku v Čongrádskej župe v Mórahalomskom okrese.
Má rozlohu 8 315 ha a žije tu obyvateľov "()".
Szentes

Szentes je mesto v Maďarsku v Čongrádskej župe v Szentesskom okrese.
Má rozlohu a žije tu obyvateľov "()".
Csanádpalota

Csanádpalota je mesto v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.
Má rozlohu 7 776 ha a žije tu obyvateľov "()".
Szegvár

Szegvár je veľká obec v Maďarsku v Čongrádsko-čanádskej župe v okrese Szentes.
Má rozlohu a žije tu obyvateľov ().
Apátfalva

Apátfalva je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.
Má rozlohu 5377 ha a žije tu 3162 obyvateľov (2007).
Ásotthalom

Ásotthalom je veľká obec v Maďarsku v Čongrádsko-čanádskej župe v okrese Mórahalom.
Má rozlohu a žije tu obyvateľov ().
Balástya

Balástya je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Kisteleckom okrese.
Má rozlohu 11000 ha a žije tu 3529 obyvateľov (2007).
Alberti

Alberti (maď. "Csanádalberti") je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.
Má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Csengele

Csengele je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Kisteleckom okrese.
Má rozlohu 6066 ha a žije tu 1982 obyvateľov (2007).
Deszk

Deszk je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Segedínskom okrese.
Má rozlohu 5205 ha a žije tu 3478 obyvateľov (2007).
Domaszék

Domaszék je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Segedínskom okrese.
Má rozlohu 5215 ha a žije tu 4717 obyvateľov (2007).
Fábiánsebestyén

Fábiánsebestyén je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Szentesskom okrese.
Má rozlohu 7 173 ha a žije tu 2 197 obyvateľov (2007).
Ferencszállás

Ferencszállás je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Segedínskom okrese.
Má rozlohu 579 ha a žije tu 629 obyvateľov (2007).
Földeák

Földeák je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.
Má rozlohu 3637 ha a žije tu 3283 obyvateľov (2007).
Kiszombor

Kiszombor je veľká obec v Maďarsku v Čongrádsko-čanádskej župe v okrese Makov.
Má rozlohu a žije tu obyvateľov ().
Kövegy

Kövegy je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.
Má rozlohu 971 ha a žije tu 444 obyvateľov (2007).
Magyarcsanád

Magyarcsanád (, ) je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.
Má rozlohu 4819 ha a žije tu 1572 obyvateľov (2007).
Mártély

Mártély je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Hódmezővásárhelyskom okrese.
Má rozlohu 3645 ha a žije tu 1318 obyvateľov (2007).
Nagylak

Nagylak je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.
Má rozlohu 470 ha a žije tu 551 obyvateľov (2007).
Óföldeák

Óföldeák je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Makovskom okrese.
Má rozlohu 3509 ha a žije tu 483 obyvateľov (2007).
Öttömös

Öttömös je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Mórahalomskom okrese.
Má rozlohu 3091 ha a žije tu 811 obyvateľov (2007).
Pusztamérges

Pusztamérges je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Mórahalomskom okrese.
Má rozlohu 2439 ha a žije tu 1259 obyvateľov (2007).
Röszke

Röszke je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Segedínskom okrese.
Má rozlohu 3663 ha a žije tu 3308 obyvateľov (2007).
Szatymaz

Szatymaz je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Segedínskom okrese.
Má rozlohu 5 372 ha a žije tu 4 533 obyvateľov (2007).
Tiszasziget

Tiszasziget je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Segedínskom okrese.
Má rozlohu 2 689 ha a žije tu 1 738 obyvateľov (2007).
Újszentiván

Újszentiván je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Segedínskom okrese.
Má rozlohu 1 549 ha a žije tu 1 649 obyvateľov (2007).
Zákányszék

Zákányszék je obec v Maďarsku v Čongrádskej župe v Mórahalomskom okrese.
Má rozlohu 6607 ha a žije tu 2849 obyvateľov (2007).
Bábolna

Bábolna je mesto v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Komárom.
Má rozlohu 3 359 ha a žije tu obyvateľov "()".
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Nyergesújfalu

Nyergesújfalu je mesto v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Esztergom.
Má rozlohu 3 951 ha a žije tu obyvateľov (ku dňu ).
Nagyigmánd

Nagyigmánd je veľká obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v okrese Komárom.
Má rozlohu a žije tu obyvateľov ().
Tokod

Tokod je veľká obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v okrese Ostrihom.
Má rozlohu a žije tu obyvateľov ().
Aka (Maďarsko)

Aka je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Kisbér.
Má rozlohu 1810 ha a žije tu 293 obyvateľov (2007).
Annavölgy

Annavölgy je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v Dorogskom obvode.
Má rozlohu 460 ha a žije tu 990 obyvateľov (2007).
Baj

Baj je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tata.
Má rozlohu 2 113 ha a žije tu obyvateľov ().
Bajót

Bajót () je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Esztergom.
Má rozlohu 1644 ha a žije tu 1594 obyvateľov (2007).
Bakonysárkány

Bakonysárkány je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Kisbér.
Má rozlohu 1413 ha a žije tu 974 obyvateľov (2007).
Bana

Bana je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Komárom.
Má rozlohu 2514 ha a žije tu 1772 obyvateľov (2007).
Bokod

Bokod je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Oroszlány.
Má rozlohu 2992 ha a žije tu 2271 obyvateľov (2007).
Csatka

Csatka (slov. "Čatky") je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Kisbér.
Má rozlohu 1777 ha a žije tu 274 obyvateľov (2007).
Csép

Csép je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Kisbér.
Má rozlohu 2006 ha a žije tu 364 obyvateľov (2007).
Dad

Dad je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Oroszlány.
Má rozlohu 2372 ha a žije tu 1051 obyvateľov (2007).
Dömös

Dömös () je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Esztergom.
Má rozlohu 2398 ha a žije tu 1192 obyvateľov (2007).
Dunaszentmiklós

Dunaszentmiklós je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tata.
Má rozlohu 777 ha a žije tu obyvateľov ().
Ete

Ete je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Kisbér.
Má rozlohu 2062 ha a žije tu 595 obyvateľov (2007).
Héreg

Héreg je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tatabánya.
Má rozlohu 2713 ha a žije tu 1025 obyvateľov (2007).
Kerékteleki

Kerékteleki je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Kisbér.
Má rozlohu 2946 ha a žije tu 689 obyvateľov (2015).
Kisigmánd

Kisigmánd je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Komárom.
Má rozlohu 1314 ha a žije tu 523 obyvateľov (2007).
Kömlőd

Kömlőd je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Oroszlány.
Má rozlohu 2284 ha a žije tu 1232 obyvateľov (2007).
Leányvár

Leányvár je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v Ostrihomskom okrese.
Má rozlohu 725 ha a žije tu 1744 obyvateľov (2007).
Mocsa

Mocsa je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Komárom.
Má rozlohu 6722 ha a žije tu 2300 obyvateľov (2007).
Nagysáp

Nagysáp je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v Dorogskom obvode.
Má rozlohu 2477 ha a žije tu 1564 obyvateľov (2007).
Neszmély

Neszmély (, ) je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tata.
je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tata.
Má rozlohu 2 776 ha a žije tu obyvateľov ().
Pilismarót

Pilismarót () je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Esztergom.
Má rozlohu 4461 ha a žije tu 2078 obyvateľov (2007).
Šáp

Šáp () je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v Dorogskom obvode.
Má rozlohu a žije tu 2 893 obyvateľov (2007).
Süttő

Süttő je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Esztergom.
Má rozlohu 3452 ha a žije tu 1976 obyvateľov (2007).
Szárliget

Szárliget je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tatabánya.
Má rozlohu 1456 ha a žije tu 2295 obyvateľov (2007).
Szomor

Szomor je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tatabánya.
Má rozlohu 1319 ha a žije tu 1131 obyvateľov (2007).
Tarján

Tarján je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tatabánya.
Má rozlohu 4307 ha a žije tu 2775 obyvateľov (2007).
Tokodaltáró

Tokodaltáró je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v Dorogskom obvode.
Má rozlohu a žije tu 3 175 obyvateľov (2007).
Várgesztes

Várgesztes je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tatabánya.
Má rozlohu 1204 ha a žije tu 573 obyvateľov (2007).
Vértessomló

Vértessomló je obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tatabánya.
Má rozlohu 2230 ha a žije tu 1355 obyvateľov (2007).
Vértestolna

Vértestolna jje obec v Maďarsku v Komárňansko-ostrihomskej župe v obvode Tata.
Má rozlohu 1 695 ha a žije tu obyvateľov ().
Bratislava pre všetkých

Bratislava pre všetkých je názov kultúrnej akcie dní otvorených dverí, ktorá sa koná každoročne v Bratislave od roku 2004.
Je to niekoľkodňová akcia, ktorú organizuje samospráva hlavného mesta. Koná sa obyčajne cez posledný aprílový víkend. V tomto čase sú pre verejnosť bezplatne otvorené rôzne atrakcie, napríklad zoologická záhrada, botanická záhrada, prehliadky mestom, vstup do múzeí, galérií, prehliadka starej radnice, na koncerty, športové akcie a pod. V uliciach premávajú historické električky a trolejbusy.
Piaty ročník dní otvorených dverí v roku 2008 bol významný sprístupnením Aponiho paláca verejnosti po dva roky trvajúcej rekonštrukcii.
Bratislava pre všetkých je tiež jediné obdobie v roku, kedy je možný vstup verejnosti do bratislavského podzemia na Námestí SNP pri Kaplnke sv. Jakuba.
Bratislavské korunovačné slávnosti

Bratislavské korunovačné slávnosti sú kultúrna akcia, ktorá sa každoročne koná v Bratislave prvý septembrový víkend od roku 2003 podľa historických udalostí, kedy sa v bratislavskom Dóme sv. Martina korunovali uhorskí králi. Je to jedna z najvýznamnejších kultúrnych akcií konaných v strednej Európe 
a tiež patrí k vrcholným podujatiam Bratislavského kultúrneho leta. 
Ku korunovačným slávnostiam patria aj ďalšie sprievodné podujatia, napríklad Bratislavský jarmok, hľadanie kráľovského pokladu a pasovanie rytierov Rádu zlatej ostrohy.
Slávnosti trvali do roku 2009 jeden alebo dva dni, v roku 2010 organizátori predĺžili túto akciu na štyri dni, pričom v tomto roku sa ich súčasťou stali aj konferencia "Šanca pre Európu bez chudoby" a návšteva kráľovského páru Chorvátskeho Grobu, ktorá prebehla v pondelok, 
a ktorá má pripomenúť historické osídľovanie okolia Bratislavy Chorvátmi. 
Každý rok je venovaný inému panovníkovi, ktorého stvárňuje vždy iný herec, pričom reprodukcie jednotlivých korunovácií sa konajú chronologicky v takom poradí, ako historicky nasledovali. Do roku 2006 samotná inscenácia korunovácie prebiehala v Dóme sv. Martina, no od roku 2007 sa presunula do ulíc Bratislavy, čím sa sprístupnila širšiemu publiku; v roku 2007 prebiehala na Hlavnom námestí 
, v roku 2008 na Hlavnom a Hviezdoslavovom námestí a v roku 2010 tiež na Hviezdoslavovom námestí pred historickou budovou Slovenského národného divadla. Korunovačný sprievod začína svoju cestu na Bratislavskom hrade a pokračuje bratislavskými staromestskými ulicami a námestiami. Jednotliví herci absolvujú cestu peši, výnimku tvoria členovia kráľovskej rodiny, ktorí idú na koňoch. 
Reprodukcia samotného korunovačného obradu kráľa prebieha presne podľa historických záznamov. Ostrihomský arcibiskup odovzdáva budúcemu kráľovi svätoštefanskú korunu a tiež ďalšie uhorské korunovačné klenoty (korunovačné insígnie), ktorými sú meč, plášť, jablko a žezlo. Následne novokorunovaný kráľ pasuje rytierov Rádu zlatej ostrohy, potom zloží korunovačnú prísahu a na záver sa odoberie na svojom koni na korunovačný pahorok, kde švihne mečom na všetky štyri svetové strany, čo má symbolizovať panovníkovu prísahu, že bude krajinu ochraňovať pred nepriateľmi prichádzajúcimi zo všetkých strán.
Prostriedok (pomôcka)

Prostriedok je vec, pomôcka, úkon alebo jav, pomocou ktorých sa niečo vykonáva, deje, napr. pracovný prostriedok, masovokomunikačný prostriedok,
dopravný prostriedok, prací prostriedok, čistiaci prostriedok atď.
Prostriedky sú javy alebo procesy, ktoré subjekt využíva na
príčinné pôsobenie, t. j. vo svojej činnosti. Prostriedky sú skutočnosti dané, existujúce už v dobe, keď sú použité na príčinné pôsobenie. Najčastejšie majú povahu podmienok. Prostriedkom môže byť aj človek (ak bol napr. násilím donútený konať pre druhého človeka).
Prostriedok je predmetom skúmania praxeológie.
Poverovacie listiny

Poverovacie listiny sú dokument, ktorý vystavuje hlava vysielajúceho štátu (prezident, kráľ, ...) hlave prijímajúceho štátu. Ich úlohou je oficiálne požiadať hlavu prijímajúceho štátu o prijatie veľvyslanca hlavy vysielajúceho štátu.
Veľvyslanec bezprostredne po príchode do prijímajúcej krajiny požiada jej hlavu o odovzdanie poverovacích listín (zvyčajne vysoko ceremoniálna udalosť), nakoľko až po ich odovzdaní oficiálne preberá funkciu veľvyslanca v danej krajine.
Konzulský patent

Konzulský patent je konzulárnou obdobou poverovacích listín. Ide o dokument vydaný ministrom zahraničných vecí vysielajúcej krajiny, ktorý poveruje konzula zastupovať jej záujmy v prijímajúcej krajine.
Consequatur

Consequatur je konzulárnou obdobou agrémentu. Ide o súhlas prijímajúcej krajiny s vyslaním konzula z vysielajúcej krajiny.
Jean-Loup Chrétien

Jean-Loup Chrétien (* 20. august 1938, La Rochelle, Francúzsko) je prvý francúzsky kozmonaut, ktorý letel na ruskej kozmickej lodi Sojuz aj na americkom raketopláne Atlantis.
Život.
Mladosť a výcvik.
Narodil sa v Bretánii. V roku 1959 sa dostal na tri roky do vojenskej leteckej školy "École de l'Air". Potom slúžil v armáde ako stíhač a testovací pilot. V roku 1977 bol vymenovaný za zástupcu veliteľa protivzdušnej obrany južného Francúzska. Od roku 1978 prechádzal sitom výberu z 430 adeptov z Francúzska na post kozmonauta, koncom roka 1980 nastúpil na výcvik v Hviezdnom mestečku s nohou v sadre. Je ženatý, má synov.
Lety do vesmíru.
Po prvýkrát letel koncom jari 1982 na palube Sojuzu T-6 na sovietsku orbitálnu stanicu Saľut 7. Spolu s ním z Bajkonuru vzlietol Vladimir Džanibekov, na stanici sa stretli s ďalšími tromi kozmonautmi Berezovojom, Lebedevom a Ivančenkovom, po týždni sa odpojili a vrátili na Zem po 189 hodinách letu. Svojim letom sa zaradil ako prvý občan Francúzska na 108 miesto medzi kozmonautmi Zeme.
Po druhýkrát bol v posádke lodi Sojuz TM-7 na jeseň 1988. Na štarte z Bajkonuru bol prítomný aj francúzsky prezident Francois Mitterrand. Trojčlenná posádka Volkov, Krikaľov a Chrétien sa so svojou loďou pripojila k orbitálnej stanici Mir, kde už pracovali Titov a Manarov. Celá pätica potom na stanici plnila pripravené úlohy, Chrétien mal na starosť 14 experimentov z pre neho vytvoreného programu Aragaz vrátane výstupu do otvoreného vesmíru (EVA). Po troch týždňoch sa Chrétien spoločne s Manarovom a Titovom v lodi Sojuz TM-6 vrátili späť na Zem.
Tretí let absolvoval vo svojich 59 rokoch na palube amerického raketoplánu Atlantis na jeseň roku 1997. Posádka bola medzinárodná, sedemčlenná: James Wetherbee, Michael Bloomfield, Vladimir Titov z Ruska, Scott Parazynski, Chrétien z Francúzska, Wendy Lawrenceová, David Wolf. Posledne menovaný na Mire zostal, namiesto neho sa na Zem vrátil Michael Foale z pôvodnej posádky Miru. So sebou mali vedecký modul Spacehab. Po 11 dňoch vo vesmíre Atlantis pristál na Floride, na pristávacej dráhe Kennedyho vesmírneho strediska.
Po letoch.
Po troch letoch, počas ktorých vo vesmíre strávil 43 dní, zostal v americkom Houstone v NASA, roku 2001 odtiaľ odišiel. V rokoch 2007-2008 sa stal členom vedenia firmy Tietronix Sotfware v Houstone.
Mošovské aleje

Mošovské aleje je chránený areál nachádzajúcou sa neďaleko obce Mošovce, na okraji révayovského mošovského parku. Aleje sú osadené javormi, jaseňmi, gaštanmi a lipami a sú dokladom citlivého vzťahu našich predkov k prírodnému prostrediu a schopnosti vhodne zakomponovať prírodné prvky do horskej panorámy.
Zoznam kozmonautických článkov/DŽ

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
džu.
Džugderdemidin Gurragčá
Svetlana Jevgenievna Savická

Svetlana Jevgenievna Savická, (* 8. august 1948, Moskva) je bývalá sovietska kozmonautka, mnohonásobná letecká svetová rekordmanka. 
Mladosť a výcvik.
Otec bol maršal letectva, dvojnásobný hrdina Sovietskeho zväzu a účastník vojny. V šestnástich rokoch sa prihlásila do klubu výsadkárov a skôr ako skončila strednú školu, mala za sebou stovky zoskokov. Bola majstrom tohto športu. Po maturite sa dostala na Moskovský letecký inštitút, fakultu stavby lietadiel. Súbežne s učením sa naučila lietať. Na letisku v Tušine zvládla vyššiu pilotáž a stala sa členom športového majstrovského tímu ZSSR. V roku 1965 trikrát skočila na padáku zo stratosféry, každý zoskok bol svetovým rekordom. Stala sa tiež absolútnou majsterkou sveta na vrtuľových lietadlách. Potom sa dostala do školy testovacích pilotov. V roku 1977 dosiahla na sériovom nadzvukovom J-133 rekordnú výšku 21140 metrov, podobných rekordov dosiahla niekoľko. V roku 1980 sa stala členkou tímu pripravujúcich sa kozmonautov MMZ Skorost. Po 19 rokoch od letu Tereškovovej sa stala druhou ženou sveta, ktorá letela do vesmíru. Mala 34 rokov, je zaregistrovaná ako 111. kozmonaut Zeme.
Lety do vesmíru.
Prvý svoj let absolvovala na lodi Sojuz T-7 koncom leta 1982. Štart bol z kozmodrómu Bajkonur, na palube s ňou leteli Leonid Popov a Alexandr Serebrov. Po 25 hodinách sa pripojili k orbitálnej stanici Saľut 7, kde ich uvítala stála posádka v zložení Anatolij Berezovoj a Valentin Lebedev. Keď sa po niekoľkých dňoch práce so Sojuzom T-5 vrátila na Zem, mala za sebou prvých 189 hodín vo vesmíre.
Po návrate pracovala rok v leteckej konštrukčnej kancelárii, potom na konštrukcii kozmických prístrojov a súbežne sa podrobila výcviku pre ďalší let.
Po druhýkrát letela ako palubná inžinierka na stanicu Saľut 7 o dva roky neskôr v lodi Sojuz T-12. Jej kolegami boli Vladimir Džanibekov a Igor Volk. Na Saľute bola v tom čase stála posádka Leonid Kizim, Oleg Aťkov, Vladimir Soloviov, ktorá tam zostala aj naďalej. Svetlana vystúpila ako prvá žena sveta na tri hodiny do voľného priestoru (EVA) a uskutočnila experimenty so zváraním. Pristáli po 11 dňoch na Zemi, v Kazašskej SSR.
Vo vesmíre celkovo strávila 19 dní, čím utvorila ďalší svetový rekord medzi ženami.
Po letoch.
V rokoch 1983 – 1993 bola členkou tímu NPO Energija v Rusku. V roku 2007 bola na volebnej kandidátke komunistov KSRF.
Aleja

Aleja, alej alebo stromoradie je botanický krajinný architektonický prvok. Vyznačuje sa radovou výsadbou drevín, spravidla jedného druhu, a to zvyčajne v dvoch najčastejšie priamych líniách obyčajne lemujúcich cestu, resp. chodník.
Zoznam psích článkov/W

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
we.
Weimarský stavačWelsh springer spaniel
Zoznam politických článkov/Q

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 3 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
qu.
Quadruplealliance (1813)Quido BausnernQuintus Lutatius Catulus
Zoznam slovenských článkov/Y

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 5 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ya.
YaelYanko Daučík
yu.
Yuri Dojč
yv.
Yvette GregušováYvonne Vavrová
České vysoké učení technické v Praze

České vysoké učení technické v Praze (skr. ČVUT) je najstaršia česká technická univerzita, ktorá bola založená v roku 1707.
Organizácia.
Škola má 8 fakúlt, ktoré sa delia na katedry a ústavy.
Mayer &amp; Co Beschläge

Firma Mayer &amp; Co Beschläge GmbH s medzinárodným zastúpením (vo svete známa pod názvom MACO) je výrobcom kovania pre okná a dvere. Sídlo firmy sa nachádza v rakúskom meste Salzburg. Firma zamestnáva cca 2 300 zamestnancov (stav: júl 2013) na celkovej prevádzkovej ploche 140 000 m².
História.
Firma bola založená komerčným poradcom Lorenzom Mayerom v Altenmarkt (1947). V roku 1952 presunula firma svoje sídlo do Salzburgu. Lorenz Mayer v roku 1971 zomiera, vedenie firmy preberá Dipl. Ing. Ernst Mayer. Od roku 1972 až do roku 1992 sa podnik po etapách rozrastá až na 25 400 m² a 590 zamestnancov. Výrobný podnik Trieben je otvorený od roku 1995, konečná výstavba prebehla v roku 2007.
Zastúpenia.
Výrobné podniky.
Kovanie MACO sa vyrába v Rakúsku v 3 rôznych výrobných prevádzkach:
Pre potreby ruského trhu MACO vyrába v ruskom meste Kaluga.
Približne 25 mil. okien ročne je vyrobených s použitím kovania MACO.
Pobočky.
Pobočky nájdete:
Volcán Rota

Volcán Rota je masívne erodovaný neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v juhozápadnej časti Nikaraguy v pohorí Cordillera de los Maribos medzi sopkami Telica (na západ od vulkánu Rota) a Cerro Negro na východ. Vrchol sopky je ukončený približne 1 km širokým kráterom. O poslednej erupcii vulkánu nie sú žiadne záznamy, najmladšie produkty vulkanickej činnosti sú lávové prúdy andezitového zloženia, nachádzajúce sa severozápadne od vrcholu sopky.
Hrubý vrch (Západné Tatry)

Hrubý vrch (; ) je vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier, v tesnej blízkosti slovensko-poľskej hranice. Leží v závere Jamníckej doliny nad Pribylinou, približne severne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Tatier, v podcelku Západné Tatry a v ich časti Liptovské Tatry. Leží len niekoľko desiatok metrov južne od slovensko-poľskej hranice, na území Žilinského kraja, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Jamník a Pribylina. Severné svahy patria obci Witów v Powiate tatrzańskom v Malopoľskom vojvodstve. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situované Podbanské, južne leží Liptovská Kokava a Pribylina, juhozápadne Konská a Žiar a severozápadne ležiaca Zverovka, severným smerom sa nachádza Witów a severovýchodne Kościelisko. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku v slovenskej i poľskej časti.
Opis.
Hrubý vrch leží v hlavnom hrebeni Západných Tatier, medzi Končistou () a Deravou (). Je uzlovým vrchom, keďže južným smerom z neho vybieha mohutná rázsocha Otrhance na Jakubinu (). Západným smerom svahy klesajú do Jamníckej doliny, ktorou vodu z oblasti odvádza Jamnícky potok, východne leží Račkova dolina a skupina Račkových plies, z ktorých vyteká potok Račková, smerujúca do Belej v povodí Váhu. Severným smerom hrebeň klesá do kotla Jarabcza Rowień v hornej časti mohutnej Doliny Chochołowskej. Nimi voda z tejto časti hrebeňa odteká potokom Siwa Woda do Čierneho Dunajca.
Východným smerom sa nachádza Končistá (), Ornak (), Zadni Ornak (), Klin (), Blyšť () a Bystrá (), južným Nižná Bystrá (), Ježová (), Jakubina (), Vyšná Magura (), Ostredok (), Nižná Magura () a Mládky (), západným Malý Baranec (), Baranec (), Smrek (), Plačlivé (), Ostrý Roháč (), Volovec () a Deravá () a severným Rákoň (), Czerwony Wierch (), Lúčna (), Bobrovec (), Trzydniowiański Wierch () a Czubik (). Vrcholom prechádza značený turistický chodník. 
Výhľady.
Hôľnato-skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú tak okolité vrcholy Západných Tatier, no tiež Oravské Beskydy, Oravská Magura, Nízke Tatry a podhorie v južnom Poľsku.
Externé odkazy.
Poloha na turistickej mape
Závory (sedlo)

Závory (; , , ) je názov sedla medzi Hladkým štítom a Tichým vrchom v centrálnej časti Tatier. 
Poloha.
Sedlo i hrebeň patrí do katastra mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Leží západne od Hladkého štítu, situovaného v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier medzi Čubrinou () a Svinicou (), z ktorého vybieha juhozápadným smerom hrebeň na Veľkú kopu (). Sedlo od hlavného hrebeňa oddeľuje Tichý vrch () a vedie ním hranica Východných a Západných Tatier a ich častí Vysoké Tatry a Liptovské kopy. Západne sa terén zvažuje do Tichej doliny, ktorou voda odteká Tichým potokom, zdrojnicou Belej v povodí Váhu. Juhovýchodne od sedla leží Kobylia dolina, ktorá je vetvou Kôprovej doliny a ktorou vodu z tejto časti odvádza rovnako do Belej Kôprovský potok. Obe mohutné doliny sú súčasťou rovnomenných národných prírodných rezervácií.
Turistika.
Závory sú turistickým prechodom medzi Kôprovou dolinou a Tichou dolinou. Turisti si môžu vybrať cestu Tichou alebo Kôprovou dolinou. Výstup po oboch trasách je menej náročný, ale veľmi dlhý.
Názov.
Nemá jasný zmysel. Pravdepodobne sa vťahoval na záver doliny. Sedlo pôvodne Slováci volali Priehyba.
Súkromné gymnázium MERCURY

Súkromné gymnázium Mercury sídli na Zadunajskej ulici v Petržalke v budove bývalej základnej školy, vybudovanej v roku 1928. Je to jedna z mála budov Starej Petržalky, ktorá prežila asanáciu pôvodnej zástavby obytných domov a následnú hromadnú výstavbu panelových domov v dnešnej miestnej časti Dvory. V rokoch 1993-1996 sídlilo na Dolnozemskej ulici.
Henrich VI. (Luxembursko)

Henrich VI. (* 1240 – † 5. jún 1288, Worringen, Svätá rímska ríša) bol luxemburský gróf v rokoch 12811288.
Rodina.
Bol synom luxemburského grófa Henricha V. (12471281) a Margaréty z Baru (* 1220 – † 1275), dcéry grófa Henricha II. z Baru. Jeho manželkou bola Beatrix z Avesnes, dcéra grófa Balduina z Avesnes, s ktorou sa oženil v máji 1265 a s ktorou mal päť detí:
Život.
Už počas neprítomnosti svojho otca, z dôvodu účasti na križiackej výprave Ľudovíta IX. (12701271), dokázal Henrich prevziať vládu v grófstve do svojich rúk. Počas svojej vlády si vydobyl povesť udatného bojovníka. Viedol spory s pánmi z Viandenu, arcibiskupom z Trevíru či biskupom z Liège. Osudným sa mu stal spor o limburské vojvodstvo. Henrichovi sa podarilo získať právne nároky na Limbursko od Reinalda z Geldernu. Henrich tu videl možnosť rozšírenia svojho teritória do holandského priestoru. Podarilo sa mu získať na svoju stranu aj kolínskeho biskupa. Proti nemu však stál brabantský vojvoda Ján I., ktorý mal záujem o ovládnutie obchodnej cesty, ktorá tadiaľ viedla. V rozhodujúcej bitke o limburské vojvodstvo, ktorá sa odohrala 5. júna 1288 pri Worringene, však Henrich VI. padol, rovnako ako jeho traja bratia.
Skalnatá dolina

Skalnatá dolina (, , ) sa nachádza v priestore na juh od Lomnického štítu, Kežmarského štítu a Veľkej Svišťovky vo Vysokých Tatrách. Je hlavnou dolinou, sprístupnená lanovkou.
Polohopis.
Nemá bočné doliny. Má však vo svojom severovýchodnom cípe dva dolinné stupne, nižšie položený Lievikový kotol a vyšší Cmiter. Na východ od hlavnej doliny sa paralelne s ňou tiahne Huncovská kotlina. Od juhovýchodu ju oddeľuje morénový val, ktorý sa strmo zvažuje do lesného stupňa. Od morénového valu vo výške po úpätie Vidiel (asi ) meria v priamej línii asi .
Preteká ňou Skalnatý potok. V jej strede pri Skalnatom plese sa nachádza hotel Encián, Skalnatá chata, observatórium a stanica visutej lanovky na Lomnický štít ().
Názov.
Vystihuje charakter doliny. Dolina je prevažne pustá, vyplnená skaliskami, má skúpu vegetáciu. Pôvodne sa volala "Lomnická dolina". Názov bol odvodený od polohy nad veľkolomnickým chotárom, pod Lomnickým štítom. "Lomnickým plesom" sa tiež volalo dnešné Skalnaté pleso. V dávnych vekoch bola dolina celkom iná ako dnes. Neďaleko dnešnej Tatranskej Lomnice v stredoveku stál feudálny majer, ktorý vlastnilo panstvo z Veľkej Lomnice. Do doliny pastieri vyháňali stáda oviec, ktoré spásavali bujnú vegetáciu. Ratice oviec narúšali tenkú pôdnu prikrývku, ktorú prívalové vody splavovali do dolných častí doliny. A tak sa názov doliny časom zmenil na Skalnatú dolinu. Majer zanikol v 14. storočí, ale príroda sa už nespamätala. Vyschlo Lievikové pleso a pred zánikom je Skalnaté pleso. Devastáciu doliny dokončila výstavba objektov lanovky, observatória a stále viac sa rozvíjajúca turistika a športové odvetvia.
Názov doliny sa menil aj v dávnejších dobách. V literatúre sa spomína „kamzíčie pleso“. Napríklad Juraj Buchholtz ml. v roku 1717 použil pre neho dvojjazyčné označenie "Stagnum rupicaprarum" a "Steinbock". To je v alpských krajinách názov kozorožca. Jedna z mnohých tlačiarní zmenila názov Skalnatého plesa zo "Steinbock" (Bucholtzom použitý názov kozorožca) na Steinbach a vznikli tak mená s významom skalnatého potoka (Stenbach), doliny skalnatého potoka (Steibachtal) a plesa skalnatého potoka (Steibachsee). Chybný názov prevzali iní, potom sa všeobecne zaužíval a prešiel do slovenského názvoslovia a do maďarskej literatúry.
Ďalšia verzia názvu má iný základ. Prvý názov doliny zapísaný v podobe "Steynbachtal" (stojí za povšimnutie, že sa líši od predchádzajúceho slova "Steibachtal") tvoril výraz "steyn", v stredoveku často znamenajúci rudu, slovo "bak – bach", ktoré označovalo baňu a výraz "tal" dolinu. V dnešnej doline sa voľakedy dávno baníčilo. 
Turizmus.
Skalnatá dolina patrí k najnavštevovanejším tatranským lokalitám a centrom letnej aj zimnej turistiky a športu. Je ľahko prístupná lanovkou z Tatranskej Lomnice, ktorá tu má prestupnú stanicu. Nachádza sa tu chata i hotel, poskytujúce celoročné ubytovanie. V blízkosti plesa sa nachádza observatórium.
Turistika.
Skalnatá dolina je dostupná:
Las Pilas (sopka)

Las Pilas je v súčasnosti neaktívny stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa v Nikarague v departmente León, neďaleko sopky Cerro Negro. Masív vulkánu pozostáva z viacerých menších stratovulkánov, troskových kužeľov a maarov, pretína ho zlomový systém v smere sever-juh. Jediná erupcia komplexu Las Pilas bola zaznamenaná v roku 1954.
Henrich VI.

Henrich VI. môže byť:
Hladké sedlo

Hladké sedlo (poľsky Gladka Przelecz, ) sa nachádza v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier na štátnej hranici s Poľskom medzi Valentkovou () a Hladkým štítom (). Je prístupné červeno-značkovaným chodníkom zo sedla Závory.
Váha (sedlo)

Váha () je sedlo v centrálnej časti Tatier, medzi Rysmi () a Vysokou (). Cez sedlo vedie červeno-značkovaný chodník z rázcestia nad Žabím potokom okolo Chaty pod Rysmi na Rysy.
Poloha.
Sedlo sa nachádza vo Vysokých Tatrách, v hlavnom hrebeni, vedúcom z Rysov () východným smerom. Sedlo leží v hrebeni, oddeľujúcom juhozápadne ležiacu Dolinku pod Váhou, čoby úval Žabej doliny v hornej časti Mengusovskej doliny a východne ležiacu Ťažkú dolinu v hornej časti Bielovodskej doliny. Z juhozápadnej časti voda odteká Žabím potokom do Hincovho potoka v povodí rieky Poprad, severovýchodné svahy odvodňuje Zmrzlým plesom pretekajúci Ťažký potok, smerujúci do Bielej vody v povodí Dunajca. Sedlo patrí do Tatranského národného parku a vedie ním hranica národnej prírodnej rezervácie Mengusovská dolina a Bielovodská dolina.
Sedlo i hrebeň patrí do katastra mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Hranica katastra Tatranskej Javoriny prechádza popod sedlo jeho severovýchodným úbočím.
Prístup.
Lokalita sa nachádza na území národných prírodných rezervácií a Tatranského národného parku, no vedie ním značený chodník od Popradského plesa cez rázcestie Nad Žabím potokom, okolo Chaty pod Rysmi na Rysy.
Apoyeque

Apoyeque je vulkanické pole, nachádzajúce sa na polostrove "Chiltepe" na južnom okraji jazera Managua v Nikarague. Pole leží na základoch staršej vulkanickej stavby - štítovej sopky "Chiltepe". Alpoyeque pozostáva z viacerých lávových dómov a kaldery s rozmermi 2,5 × 3 km, ktorá je v súčasnosti zaliata vodou (jazero Jiloa). Kaldera je pôvodcom hrubej pemzovej vrstvy, v ktorej sa nachádzajú odtlačky stôp pôvodných obyvateľov Ameriky, staré 6 000 rokov.
Pentekostálne hnutie

Pentekostálne hnutie alebo pentekostalizmus môže byť:
Petr Spálený

Petr Spálený (* 22. marec 1944, Praha) je český spevák, hudobný skladateľ, hudobník, gitarista, flautista a bubeník.
Jeho brat Jan Spálený je český hudobník, hudobný redaktor, dramaturg a moderátor Českého rozhlasu. S prvou manželkou speváčkou Pavlínou Filipovskou má dve dcéry, Johanu a Pavlínu , Pavlína je novinárka. Jeho druhou manželkou je česká speváčka Miluše Voborníková, s ktorou majú dcéru Barboru.
Lapacho

Lapacho je čaj z vnútornej kôry stromu Lapacho ("Tecome Lapacho"), ktorého domovinou sú lesy v Južnej Amerike.
Účinky.
Lapacho obsahuje veľa účinných látok, z ktorých je potrebné spomenúť predovšetkým flavonoidy, saponíny, katechíny alebo chinóny. Práve vďaka nim pôsobí blahodarne na ľudské zdravie. Predovšetkým ide o prostriedok celkovej detoxikácie organizmu a stimulácia jeho imunitného systému. Navyše dokáže pomôcť so zápalmi. Ďalšími pozitívnymi účinkami sú znižovanie zrážanlivosti krvi a povzbudzovanie látkovej výmeny. Okrem toho pôsobí kladne na výmenu cukru, nervový systém, ale zmierňuje aj bolesť a pôsobí močopudne.
Sociálny štát

Sociálny štát (z nem. Sozialstaat) je:
Miluše Voborníková

Miluše „Miluška“ Voborníková (* 25. december 1949, Mladá Boleslav) je česká speváčka. Pôsobila v divadle Semafor. Je manželkou speváka Petra Spáleného.
Pavlína Filipovská

Pavlína Filipovská (* 28. máj 1941, Praha) je česká herečka, speváčka, konferenciérka a televízna aj rozhlasová moderátorka, dcéra herca Františka Filipovského a matka novinárky Pavlíny Wolfovej.
Narodila sa na pražskom Žižkove. V roku 1958 začala pôsobiť ako hlásateľka televíznych programov pre deti, v roku 1959 začala vystupovať v divadle Semafor, kde pôsobila ako herečka a speváčka, v tej dobe bola veľmi populárna. Vystupovala aj v Divadle Rokoko a Apollo, zahrala si niekoľko drobnejších roličiek aj vo filme. 
Od roku 1972 pracuje „na voľnej nohe“, vystupuje v televízii, divadle a najmä v rozhlase.
Piesne Pavlíny Filipovskej.
Viac v článku – Zoznam piesní Pavlíny Filipovskej
František Filipovský

František Filipovský (* 23. september 1907, Přelouč – † 26. október 1993, Praha) bol český filmový a divadelný herec. 
Mal dve deti, syna Jana a dcéru Pavlínu. Tá sa stala speváčkou a herečkou. Jeho dcéra Pavlína je redaktorka a moderátorka.
Sú po ňom pomenované Ceny Františka Filipovského.
Zoznam piesní (výber).
poz. – pieseň – duet – (autor hudby/autor textu)
(h:/t:) – doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Sake

Sake alebo saké je japonský alkoholický nápoj, ktorý sa získava kvasením ryže.
Mikuláš I. Gorjanský

Mikuláš I. Gorjanský (staršie Mikuláš I. Garay/Garai) alebo Mikuláš Gorjanský starší († 25. júl 1386) bol uhorský palatín (1375-1385) a bratislavský župan.
Meno.
Meno je odvodené od rodinného sídla "Gorjani/Gorjany", po maďarsky "Gara". V rôznych prameňoch sa uvádza pod rôznym znením, napríklad, pôvodne lat./maď. de Gara alebo len Gara, poslovenčené na z Gorjan, alebo pôvodne maď. Garay, Garai poslovenčené na Garaj.
Život.
Ako uhorský palatín sa po smrti Ľudovíta I. z Anjou stal radcom a milencom jeho vdovy Alžbety, ktorá nechala za uhorskú kráľovnu korunovať svoju desaťročnú dcéru Máriu a vládla v jej mene. Ľudovít prisľúbil Máriu za manželku Žigmundovi Luxemburskému, avšak Alžbeta ju pod vplyvom Mikuláša Gorjanského chcela vydať za Ľudovíta Orleánskeho. Tým spôsobili rozštiepenie uhorskej šľachty na prívržencov Žigmunda a prívržencov Alžbety a na tretí tábor, ktorý podporoval v nároku na trón Karla Malého z neapolskej vetvy Anjouovcov.
Alžbeta sa spoliehala na Karolov sľub, ktorý dal ešte Ľudovítovi I., že neohrozí práva jeho dcér na uhorský trón. Napriek tomu sa však dal Karol v roku 1385 korunovať za uhorského kráľa. Alžbeta sa mu pomstila tak, že na neho pripravila atentát, ktorý vykonal Blažej Forgáč.
Stúpenci Karla Malého 25. júla 1386 zajali Alžbetu, Máriu, Mikuláša I. Gorjanského a Blažeja Forgáča cestou na hrad Gorjany patriaci Mikulášovi I. Gorjanskému. Zatknutie sa uskutočnilo pravdepodobne na žiadosť Máriinho sedemnásťročného manžela Žigmunda Luxemburského. Mikuláša I. Gorjanského spolu s Blažejom sťali v Gorjanoch a ich hlavy poslali vdove po Karolovi Malom do mesta Neapol.