burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
A Great Day for Freedom

„A Great Day for Freedom“ je skladba z albumu "The Division Bell", ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1994. 
Kompozícia.
Skladba sa pôvodne nazývala „In Shades of Grey“ a rieši veľké nádeje po páde Berlínskeho múru a sklamanie, ktoré nasledovalo. David Gilmour to opísal takto:„Keď múr padol, tak tam bol nádherný okamih optimizmu, uvoľnenie Východnej Európy z nedemokratickej strany socialistického systému. Ale to, čo majú teraz sa nezdá byť oveľa lepšie, než predtým. Opäť znovu som celkom pesimista. Prajem si žiť v nádeji, ale mám tendenciu myslieť si, že história sa pohybuje oveľa pomalším tempom, než si myslíme. Mám pocit, že skutočná zmena trvá dlho, veľmi dlho.“Aj napriek Gilmourovmu tvrdeniu býva text označovaný ako vyjadrenie k odchodu jeho kolegu zo skupiny, Rogera Watersa. Tým pádom by „Great Day for Freedom“ ("slovensky: veľký deň pre slobodu") znamenal deň, kedy Waters opustil skupinu Pink Floyd, deň, kedy ostatní členovia získali slobodu pri pokračovaní smerovania skupiny. 
Koncertné verzie.
Skladba bola súčasťou setlistu "The Division Bell Tour" (jej záznam je súčasťou albumu "Pulse"). Gilmour ju zahral aj počas jeho sólo akustického turné v 2001-02 (záznam z koncertu je na albume "David Gilmour in Concert"). Skladbu „A Great Day for Freedom“ zahral aj na jednom koncerte počas "On an Island Tour" (záznam skladby je aj na DVD albume Live in Gdańsk).
Obsadenie.
The Division Bell.
spolu s:
The Division Bell Tour, 1994.
spolu s:
David Gilmour - Live in Gdańsk, 2006.
spolu s:
Cintorín Tel Regev

Cintorín Tel Regev je cintorín v Izraeli, ktorý slúži mestu Haifa a satelitným obciam Krajot.
Leží v pahorkoch na okraji Zebulunského údolia v nadmorskej výške cca 50 metrov, cca 12 kilometrov juhovýchodne od centra Haify a cca 1 kilometer severovýchodne od mesta Ibtin. Po severnom okraji areálu prechádza diaľnica číslo 70.
Bol založený roku 2004 ako nové centrálne pohrebisko aglomerácie Haify. Kvôli úspore pozemkov bol navrhnutý pre plošne úsporné pohreby do betónových viacúrovňových schránok. Nahradil zaplnený cintorín Sde Jehošua v západnej Haife. Izraelská pozemková správa v prvej fáze pre cintorín poskytla 10 hektárov.
Design cintorína vykonal architekt Arie Salme Rahamimoff pre štúdio Luis D. Labaton &amp; Partners.
Cintorín Montjuic

Cintorín Montjuic, oficiálne cintorín Sur-Oeste, je cintorín v španielskom meste Barcelona. Zaujíma takmer celý južný svah pahorku Montjuic.
Cintorín bol otvorený 17. marca 1883. Malé barcelonské cintoríny boli kapacitne vyčerpané a preto bolo rozhodnuté založiť veľký cintorín v nie príliš veľkej vzdialenosti od centra. Plány k jeho výstavbe zhotovil barcelonský architekt Leandre Albareda. Charakteristickým znakom tohto miesta je eklektizmus.
V roku 2004 vznikla "La Ruta de los Cementerios de Barcelona", ktorá vedie po turisticky zaujímavých cintorínoch Barcelony. Cintorín Montjuic je jej dôležitou zastávkou.
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1981

Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1981 boli v poradí 12. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 19.27. septembra 1981 v troch bulharských mestách: Burgas, Pazardžik a Varna, za účasti 12 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Španielska. Bulharsko organizovalo európsky šampionát mužov druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 1950, v Sofii. Šiestykrát v rade získal titul , ktorý sa vo finálovej skupine umiestnil pred a domácim .
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Svetový pohár 1981. Kvalifikovalo sa naň iba víťazné družstvo.
Výsledky.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Nadstavbové skupiny.
Skupina o 7.12. miesto.
&lt;br&gt;
Finálová skupina.
&lt;br&gt;
Woodlawn Memorial Cemetery

Woodlawn Memorial Cemetery je mestský cintorín v Santa Monica. Leží na 14. ulici číslo 1847. Miesto bolo zakúpené mestom v roku 1897. V roku 1972 bolo prikúpené mauzóleum postavené v roku 1922 v španielsko-kalifornskom štýle.
Justín

Justín môže byť:
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1983

Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1983 boli v poradí 13. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 17.25. septembra 1983 v troch východonemeckých mestách: Berlín, Erfurt a Suhl, za účasti 12 tímov. Siedmykrát v rade získal titul , ktorý sa vo finálovej skupine umiestnil pred a . 
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Letné olympijské hry 1984. Kvalifikovalo sa ne iba víťazné družstvo. V poradí ďalšie 2 družstvá postúpili na svetovú olympijskú kvalifikáciu.
Výsledky.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Nadstavbové skupiny.
Skupina o 7.12. miesto.
&lt;br&gt;
Finálová skupina.
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Asklépiades zo Sidónu

Asklépiades alebo Asklépiadés ("Asklépiades", iný prepis: "Asklépiadés") bol v roku 24 pred Kr. olympijský víťaz v behu na jedno stadion.
Asklépiada zo Sidónu korunovali na 189. olympijských hrách olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. V Olympii bol tento beh najstaršou súťažnou disciplínou, zavedenou už na počiatku hier, podľa tradície v roku 776 pred Kr. a na hrách zostal aj po zavedení ďalších súťažných disciplín hlavným pretekom, menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.
Cimetière des Gonards

Cimetière des Gonards je cintorín vo Versailles, založený v roku 1879 na ploche 130 000 m². Je tu viac ako 12 000 hrobov. Je zasadený do prírodného terénu, s promenádami a alejami stromov.
Hroby.
Časť pozemku je vyhradená 534 hrobom nemeckých vojakov z oboch svetových vojen s pomníkmi z ružového pieskovca.
Je tu aj pamätník pochovaných v severnej Afrike.
Ján Motulko

Ján Motulko (* 12. január 1920, Malá Lodina – † 7. september 2013, Bratislava) bol slovenský kresťanský intelektuál, básnik (literárnou kritikou priraďovaný ku slovenskej katolíckej moderne), prozaik, prekladateľ, redaktor, žurnalista a umelecký fotograf.
Život.
Ján Motulko sa narodil 12. januára 1920 v Malej Lodine. Vyrastal v rodine železničného robotníka, navštevoval ľudovú obecnú školu vo Veľkej Lodine. Po ukončení ľudovej školy začal študovať na Košickom gymnáziu, no neskôr prestúpil na gymnázium do Prešova, kde úspešne v roku 1939 zmaturoval. V rokoch 1939 až 1942 študoval filozofiu a slovenčinu na FF UK v Bratislave, štúdium nestihol dokončiť, pretože bol odvelený na východný, neskôr taliansky front. Po skončení vojny sa stal redaktorom Spolku sv. Vojtecha v Trnave. Následne sa presťahoval do Bratislavy, kde v rokoch 1959 až 1987 bol redaktorom Katolíckych novín, 7. septembra 2013 zomiera.
Hôtel d'Aligre

Hôtel d'Aligre je dom, ktorý sa nachádza v Paríži. Je tiež známy pod menom Hôtel de Beauharnais.
Stojí na č. 15 rue de l’Université a č. 17-19 rue de Verneuil v 7. obvode. Bol postavený po roku 1681. Niekoľkokrát zmenil majiteľa až ho kúpil Claude de Beauharnais a kompletne obnovil interiér.
Budova je historickou pamiatkou od 26. novembra 1996. La Revue des Deux Mondes tu sídlila v rokoch 1883 až 1988.
Pliesko pod Kostolíkom

Pliesko pod Kostolíkom () leží na dne ľavého západného odvetvia Batizovskej doliny vo Vysokých Tatrách. Jeho názov vyplýva z malých rozmerov plesa a jeho polohy pod Kostolíkom. Nachádza sa v nadmorskej výške približne . Nebolo dôkladne premerané. Má podlhovastý tvar. K jazierku nevedie turistický chodník.
Batizovské oká

Batizovské oká () je súbor niekoľkých maličkých plies na najvyššej severovýchodnej terase Batizovskej doliny, na tzv. "Vyšnej batizovskej rovni" vo Vysokých Tatrách. Nachádzajú sa v nadmorskej výške asi .
Batizovské oká patria medzi najvyššie položené zberače vody vo Vysokých Tatrách. Okrem nich, v takmer rovnakej výške v Malej Studenej doline, sústreďuje vody Baranie pliesko (). Najvyšším zberačom vody v Tatrách je Modré pleso v Malej Studenej doline.
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1985

Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 1985 boli v poradí 14. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konali sa od 29. septembra6. októbra 1985 v piatich holandských mestách: Amsterdam, Groningen, ’s-Hertogenbosch, Voorburg a Zwolle, za účasti 12 tímov. Po 18 rokoch sa na turnaj kvalifikovalo družstvo Švédska. Ôsmykrát v rade získal titul , ktorý sa vo finálovej skupine umiestnil pred a . Česko-Slovensko získalo medailu po 14 rokoch, Francúzsko po 34 rokoch.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Svetový pohár 1985 a tiež Majstrovstvá sveta 1986. Na obe podujatia sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo.
Výsledky.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Nadstavbové skupiny.
Skupina o 7.12. miesto.
&lt;br&gt;
Finálová skupina.
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Malé Batizovské pliesko

Malé Batizovské pliesko () je malé pliesko v Batizovskej doline vo Vysokých Tatrách na dolinnej terase, asi 150 m na juhozápad od Batizovského plesa nad Tatranskou magistrálou v nadmorskej výške okolo .
Football Writers' Association Footballer of the Year

Football Writers 'Association Footballer of the Year je ocenenie udeľované v rámci anglického futbalu najlepšiemu hráčovi sezóny. Udeľuje sa na základe hlasovania asociácie futbalových novinárov. Ocenenie sa udeľuje od roku 1948, kedy ho obdržal Stanley Matthews. Najviac víťazstiev a to tri získal Francúz Thierry Henry.
Víťazi.
Vysvetlivky:
Cluster One

„Cluster One“ je otvárajúca inštrumentálna skladba albumu "The Division Bell", ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1994. Autormi skladby sú David Gilmour a Richard Wright.
Skupina túto skladbu nikdy naživo neodohrala, aj keď niektoré jej časti boli použité v kompozícií otvárajúcej každý koncert počas "The Division Bell Tour". 
Predohra skladby.
Na začiatku skladby je zvuk, ktorý v roku 1994 spôsoboval fanúšikom veľké pochybnosti, či nemajú chybné kópie, pretože ten zvuk trvá takmer 1 minútu, než začne hudba. Podľa rozhovoru s inžinierom albumu, Andym Jacksonom je ten zvuk elektromagnetickým šumom slnečného vetra. Presnejšie povedané, tento zvuk je veľmi nízka frekvencia vtáčieho ranného spevu, a rádiového signálu.
Lost for Words

„Lost for Words“ je v poradí desiata skladba z albumu "The Division Bell", ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1994. Autormi skladby sú David Gilmour a Polly Samson. Je to predposledná skladba albumu, po nej nasleduje už len High Hopes. Väčšinu textu napísala Gilmourová manželka (toho času ešte priateľka) Polly Samson. Text je jemne sarkastická úvaha o Gilmourovom neskôr napätom vzťahu s jeho bývalým kolegom zo skupiny Pink Floyd, Rogerom Watersom. 
Skupina zahrala túto skladbu počas "The Division Bell Tour" v roku 1994.
Azrieli Center

Azrieli Center (doslova "Azrieliho centrum") je komplex mrakodrapov v Tel Avive v Izraeli, nachádzajúci sa vo východnej časti mesta pri ajalonskej diaľnici.
Pozostáva z troch stavieb, z ktorých každá má iný geometrický pôdorys – štvorcový, trojuholníkový a kruhový. Najvyššia z veží je kruhová veža so 186 metrami a 49 podlažiami, ktorá je najvyššou budovou Tel Avivu a druhou najväčšou budovou v Izraeli (po Moše Aviv Tower). Okrem toho sa v komplexe nachádzajú tri zahraničné veľvyslanectvá, osem kín a 3 500 parkovacích miest.
Developerom a majiteľom centra je David Azri'eli, po ktorom je centrum pomenované, respektíve jeho firma Azrieli Group. Celkové náklady na výstavbu dosiahli 350 miliónov dolárov.
W-Tower

W-tower je mrakodrap v izraelskom meste Tel Aviv, v novobudovanej štvrti výškových budov Park Cameret, neďaleko železničnej stanice Tel Aviv Savidor.
Výška budovy je a má 46 poschodí. Jeho stavba začala v roku 2006 a skončila roku 2009. Kvôli jeho výstavbe, ktorá stála 245 miliónov šekelov, sa spojilo niekoľko investorov. V budove sa nachádza 168 luxusných bytov. Malo ísť o najvyššiu izraelskú obytnú budovu. V podzemí sa plánovalo obchodné centrum o veľkosti 9 tisíc metrov štvorcových.
Migdal Šalom Meir

Migdal Šalom Meir, doslova "Veža mieru", je kancelárska budova v izraelskom meste Tel Aviv-Jafo, v ktorej sa nachádza malé obchodné centrum. Bola prvou výškovou budovou v Izraeli. Keď bola roku 1965 dokončená, bola protivníkom najvyšším budovám v Európe a bola najvyššou budovou Blízkeho východu. Má 34 podlaží je 142 metrov vysoká. Jej súčasťou je jediná stanica metra v Tel Avive, ktoré sa nakoniec nepostavilo.
Veža sa nachádza na mieste gymnázia Herzlija, čo bola prvá hebrejská škola v Osmanskej ríši (založená 1905 v Jaffe). Škola bola roku 1962 zbúraná a presťahovaná do inej budovy.
Migdal ha-Mifras

Migdal ha-Mifras je mrakodrap v centrálnej časti Haify v Izraeli. Nachádza sa v mestskej časti ha-Ir ha-Tachtit, respektíve v jej podsekcii Kirjat ha-Memšala Rabin, pri uliciach "Sderot ha-Paljam" a "Derech ha-Acma'ut", neďaleko pobrežia pri haifskom prístave.
Je pomenovaná podľa izraelského vojaka a politika Jicchaka Rabina. Výstavba sa započala v roku 1999 a budova bola dokončená 28. februára 2002. Má 29 poschodí a výšku 137 metrov. Bola krátko najvyšším mrakodrapom v Haife (tento titul prebrala staršej stavbe Migdal Eškol), kedy ju predbehla IEC Tower. Pri započítaní antény zostáva aj naďalej najvyššou stavbou v meste. Bez antén má výšku 113 metrov a hlavná strecha 95 metrov. Je začlenená do novozriadeného vládneho okrsku, ktorý bol navrhnutý ako kombinácia starej a modernej architektúry. Pešia cesta vedúca k Migdal ha-Mifras je poňatá v tradičnom orientálnom štýle, vrátane mozaikových dlažieb s vyobrazením dejín Haify.
Migdal ha-Chazon

Migdal ha-Chazon je mrakodrap v priemyselnej zóne Kirjat Atidim v severovýchodnej časti Tel Avivu v Izraeli.
Leží na severovýchodnom okraji Tel Avivu, cca 5,5 kilometra od pobrežia Stredozemného mora, neďaleko severného brehu rieky Jarkon, v nadmorskej výške cca 20 metrov. Je súčasťou súboru výškových budov Migdalej Atidim, ktoré tvoria tunajšiu priemyselnú zónu. V tomto prípade ide o vežu "Migdal Atidim 8".
Meria 149,8 metra, má 40 poschodí. Projekt vypracoval ateliér "Zarhy Architects", ktorý nadväzuje na prácu Moše Zarhyho. Budovu navrhli podľa požiadavky klientov tak, aby maximalizovala okennú plochu a podiel kancelárií s prístupom k dennému svetlu. Je preto vystavaná na členitom pôdoryse kombinujúcom kríž a štvorec. Má 110 000 štvorcových metrov plochy. V budove sú dve obchodné poschodia, päť poschodí podzemných garáží s 1 500 parkovacími miestami, dva hlavné vchody a jedenásť výťahov.
Migdal Eškol

Migdal Eškol je mrakodrap v južnej časti izraelského mesta Haifa. Nachádza sa v areáli Haifskej univerzity v pohorí Karmel.
Mrakodrap je pomenovaný podľa izraelského politika Leviho Eškola. Výstavbu inšpirovala práca Oscara Niemeyera, autora nového hlavného mesta Brazílie. Projekt budovy vypracoval izraelský architekt Šlomo Gil'ad. Dokončili ju v roku 1978. Stavba má 30 poschodí a meria 102 metrov. Dosahuje nadmorskú výšku 597 metrov nad morom. Vzhľadom na to, že je situovaná na chrbte pohoria Karmel, je viditeľná z rozsiahlych častí štátu Izrael a dominuje siluete mesta Haifa. Budova je pomerne úzka a pri nárazoch vetra má rozkmitanie až do úrovne 40 centimetrov. Sídli v nej administratíva Haifskej univerzity. Na streche sú inštalované antény.
Do roku 1989 išlo o najvyššiu univerzitnú budovu v Ázii a do roku 2002 o najvyššiu budovu v Haife (potom ju predstihla veža Migdal ha-Mifras). Počas vojny v Zálive v roku 1991 vežu využívali izraelské obranné sily ako pozorovateľňu pre strely Scud z Iraku.
Hotel Paříž

Hotel Paříž je dom súp. č, 1080 na Starom Meste v Prahe na križovatke ulíc "U Obecního domu" (č. 1) a "Králodvorská" (č. 8) v blízkosti obchodného domu "Kotva". Je chránený ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
Architekt Jan Vejrych vytvoril návrh v roku 1904, výstavba trvala do roku 1907. Hotel je neogotická stavba s výrazne secesnými prvkami, prípadne rane secesná stavba. Vonkajšie keramické mozaiky sú od Jana Köhlera.
Hotel vznikol na parcele, kde predtým stálo viac domov, prvá zmienka o jednom z nich je zo Zbraslavskej kroniky k roku 1310, kedy je menovaný ako dom "Mikuláše od věže". V roku 1344 v ďalšom dome žil biskup Jan Volek, nemanželský syn kráľa Václava II. 
Dnešná stavba bola upravovaná v rokoch 1926 – 1928, v roku 1993 bola generálne rekonštruovaná.
Cintorín Saint-Ouen

Cintorín Saint-Ouen je cintorín, ktorý sa nachádza v meste Saint-Ouen, ktoré leží v severnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departmente Seine-Saint-Denis. Je tvorený dvoma časťami. Prvá časť, situovaná na "Rue Adrien Lesesne", bola otvorená v roku 1860, druhá, na "2 Avenue Michelet", 1. septembra 1872.
Pratibha Dévísinh Pátilová

Pratibha Dévísinh Pátilová (maráthsky: प्रतिभा देवीसिंह पाटिल -Pratibha Dévísinh Pátil; iný prepis: Pratibhá Dévísinh Pátil; * 19. december 1934, Nadgaon, India) je indická právnička, politička a bývalá prezidentka Indie.
19. júla 2007 vyhrala prezidentské voľby, pričom svojho rivala zdolala o viac ako 300 000 hlasov. Prezidentkou sa oficiálne stala 25. júla 2007 ako vôbec prvá žena v tejto funkcii v Indii. Jej predchodcom bol Abul Bákir Zainulábidín Abdul Kalám, nástupcom od 25. júla 2012 je Pranab Mukherdží.
Cintorín Vinohrady

Cintorín Vinohrady je verejné pohrebisko, ktoré sa rozkladá v Prahe 10-Vinohradoch. Prilieha ku krematóriu Strašnice. Podľa počtu pochovaných je cintorín druhým najväčším v Prahe. Je zapísaný v štátnom zozname kultúrnych pamiatok.
Cintorín bol založený v roku 1885 a bol postupne rozširovaný. V tom čase slúžil najmä na ukladania pozostatkov rodín bohatých pražských mešťanov. Najviac hrobov a hrobiek je z prelomu 19. a 20. storočia a z obdobia prvej republiky. Odpočíva tam tiež spisovateľ Jan Karafiát, Jaroslav Foglar, Karel Václav Rais, František Kožík, priateľ T.G. Masaryka profesor Jan Gebauer, ďalej Eva Bosáková, Karel Matěj Čapek-Chod, Jiří Grossmann, Emil Hácha, Egon Erwin Kisch, Josef Laufer, Laďka Kozderková, prekladateľ a spisovateľ Rudolf Mertlík, Jan Pivec, Jiří Šlitr, Olga a Václav Havlovi či Jaroslav Štercl.
Súčasnosť.
Vinohradský cintorín má dnes rozlohu okolo 10 hektárov a je tu približne 16 000 hrobov, cez 900 hrobiek a 4 300 urnových miest. Je plne obsadený a pochováva sa iba na uvoľnené miesta, prípadne do urnových hrobov a kolumbária.
Mimo puristickej budovy Krematória Strašnice sa tu, za centrálnym krížom, nachádza novogotická kaplnka sv. Václava z roku 1897, ktorú projektoval Antonín Turek. V arkádach sa nachádza 14 hrobiek.
Glykón z Pergamu

Glykón ("Glykón") bol v roku 24 pred Kr. olympijským víťazom v zápasení alebo v pankratiu.
Glykón, syn Asklépiada z Pergamu, bol olympijský víťaz na 189. hrách v roku 24 pred Kr. Grécky básnik Antipatros z Thessaloník napísal žalospev na pamiatku smrti olympionika Glykóna, ktorého údajne zabil blesk. Jeho meno zaznie aj v oslavnej básni rímskeho básnika Horatia. 
Archeológovia počas vykopávok v Pergame našli dva podstavce sôch, na ktorých sa dochovali dostatočné fragmenty nápisov potvrdzujúce identitu atléta Glykóna s mužom uvedeným v básňach. Z týchto fragmentov sa zistilo, že bol synom Asklépiada, jeho prvé meno bolo pravdepodobne (Fili)ppos a že dosiahol v úpolových športoch mnoho víťazstiev v rôznych častiach gréckeho sveta.
Neulogy

Neulogy Ventures je slovenská venture capital firma založená Ivanom Štefunkom a Christianom Mandlom. Neulogy Ventures investuje do rastu začínajúcich technologických firiem (startupov) a stála pri vzniku StartupAwards.sk na ktorých sa doteraz podieľa. V roku 2015 riadila dva fondy rizikového kapitálu registrované v Luxembursku. Firma je spinoffom konzultačnej firmy Neulogy.
Torre Glòries

Torre Glòries je mrakodrap v Barcelone. Výstavba prebiehala v rokoch 2001 - 2004 a stála 130 miliónov eur. Bol slávnostne otvorený 16. septembra 2005. Má 33 poschodí a meria 144,4 metrov. Za dizajnom budovy stojí architekt Jean Nouvel. Budovu preslávil predovšetkým neobvyklý tvar, ale aj nočné osvetlenie. Nočné osvetlenie končí o 23:00 hod.
Braček, kde si?

Braček, kde si? je filmová dobrodružná komédia bratov Coenovcov z roku 2000. V hlavných úlohách hrajú George Clooney, Tim Blake Nelson a John Turturro.
Dej filmu, ktorý je voľne založený na Homérovom epose Odysea, sleduje trojicu utečencov a ich výpravu za pokladom v štáte Mississippi počas veľkej hospodárskej krízy.
Poles Apart

„Poles Apart“ je v poradí tretia skladba z albumu "The Division Bell", ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1994. 
Text.
Podľa textárky a Gilmourovej manželky sa v prvej strofe hovorí o niekdajšom lídrovi a gitaristovi skupiny, Sydovi Barrettovi, v druhej strofe taktiež o bývalom lídrovi a basgitaristovi, Rogerovi Watersovi. Navyše druhá strofa začína slovami „"Hey you"“, ktoré odkazujú na skladbu, ktorú zložil samotný Waters a nachádza sa na albume "The Wall" (názov skladby: Hey You).
Obsadenie.
spolu s:
Majstrovstvá sveta v ragby mužov 1987

Majstrovstvá sveta v ragby mužov 1987 boli 1. majstrovstvá sveta v ragby mužov, ktoré organizovala Medzinárodná ragbyová federácia (IRB). Konali sa od 22. mája – 20. júna 1987 v jedenástich novozélandských a austrálskych mestách: Auckland, Dunedin, Hamilton, Christchurch, Invercargill, Napier, Palmerston, Rotorua, Wellington, Brisbane a Sydney, za účasti 16 tímov. Titul získal domáci , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad .
Kvalifikácia.
Neuskutočnil sa žiadny kvalifikačný turnaj. 7 členov IRB, ktorí mali štatút plného členstva, postúpilo na turnaj priamo. Zvyšných 9 družstiev vybrala a pozvala IRB.
Medzi pozvanými bolo aj družstvo , ktoré sa z politických dôvodov odmietlo zúčastniť.
Konečné poradie.
Pozn: Družstvá na 1. až 8. mieste postúpili priamo na MS 1991.
Torres Bermejas

Torres Bermejas je pevnosť, ktorá sa nachádza na kopci Mauror naproti Alhambre v Granade. Bola súčasťou opevnenia moslimskej Granady. Dlho bola používaná ako väzenie a kasárne.
Opis.
V súčasnej dobe sa skladá z troch veží z tehál, s bránami medzi dvoma z nich, s bastiónom a nádržou. Veže sú rôznych veľkostí, s centrálnou vežou s tromi poschodiami.
Pôvodne bola súčasťou hradu "Hizn Mawror", ktorý stál na východe v blízkosti nového mesta. S mestom splynula pri expanzii mesta na východ. Bola postavená už v 9. storočí a prešla niekoľkými rekonštrukciami.
Je pod správou Patronato de la Alhambra y el Generalife.
Ján Milov

Ján Milov (* 13. február 1913, Veľké Janíkovce (dnes Janíkovce)† 9. marec 1979, Zvolen) bol slovenský básnik. Pseudonym Marián Ján Milov, M. J. Milov.
Jeho básnické dielo je v kontexte slovenskej literatúry pomerne neznámym a nepreskúmaným fenoménom, aj napriek tomu, že sa vyznačuje širokým tematickým záberom a žánrovou rôznorodosťou. Hoci sa autorovo meno v súdobých prameňoch objavovalo pri menách popredných predstaviteľov slovenskej katolíckej moderny (R. Dilong, P. G. Hlbina, J. Silan), ku ktorej sa sám prihlásil svojimi prvými dvomi básnickými zbierkami, súčasná literárna kritika ho vníma len veľmi okrajovo a jeho dielo je odsúvané na perifériu.
Frank Costello

Francesco Castiglia, známy ako Frank Costello (* 26. január 1891, Lauropoli, Taliansko – † 18. február 1973, New York) bol jeden z najvplyvnejších predstaviteľov taliansko-amerického organizovaného zločinu v 1. polovici 20. storočia. Kvôli svojim kontaktom s politikmi, sudcami a políciou bol tento mafiánsky boss nazývaný "The Prime Minister" (Premiér).
Mladosť.
V roku 1891 sa narodil v Kalábrii ako Francesco Castiglia. V štyroch rokoch sa spolu so svojou rodinou presťahoval do Spojených štátov, do New Yorku. Tam sa stal členom pouličného gangu a začal si hovoriť Frank Costello. Medzi jeho aktivity patrili krádeže a vlámania.
V New Yorku sa tiež zoznámil s Lucky Lucianom. Začali spolu prevádzkovať výherné automaty, hazardné hry a za prohibície sa venovali obchodu s alkoholom. Costello sa čoskoro stal človekom, ktorý vedel podplatiť kohokoľvek.
Po skončení prohibície v roku 1933 sa Costello sústredil najmä na prevádzku herní.
Nástupca Lucky Luciana.
Keď bol v roku 1936 poslaný Lucky Luciano do väzenia, bol Costello poverený funkciou výkonného šéfa. Vito Genovese sa stal jeho podšéfom. Za Costellovho vedenia sa organizácii darilo, a to nielen v New Yorku, ale aj v ostatných mestách, kde mal Costello svojich ľudí (napr. Meyer Lansky bol na Floride a Bugsy Siegel sa staral o záležitosti v Los Angeles). Costello riadil tiež kasína v Las Vegas a na Kube. Costellov zástupca, Vito Genovese, však medzitým musel odísť do Talianska kvôli súdnemu stíhaniu. Vrátil sa v roku 1946, keď boli svedkovia v jeho procese umlčaní.
V rovnakom roku bol naopak Lucky Luciano deportovaný do Talianska. Genovese sa teda chcel dostať na vedúcu pozíciu miesto Franka Costella. Bránil mu v tom však okrem iného Costellov priateľ, Albert Anastasia, ktorý bol známy ako človek, ktorý vraždy nezadáva, ale vykonáva.
Výsluchy.
V rokoch 1950 a 1951 dochádzalo v Amerike k rozsiahlym výsluchom osôb, ktorí boli v podozrení zo spojenia s organizovaným zločinom. Túto akciu viedol senátor Estes Kefauver. Frank Costello bol tiež vypočúvaný a jeho prejav prenášala televízia. Nebolo mu však vidieť do tváre, len na ruky. Hoci toho mnoho nepovedal, jeho hlas mal inšpirovať Marlona Branda v úlohe Vita Corleona vo filme Krstný otec.
Medzi rokmi 1952 a 1956 stál Costello niekoľkokrát pred súdom, väzeniu sa však vždy úspešne vyhol alebo tam strávil len pár mesiacov.
Atentát.
V apríli 1957 sa Franka Costella pokúsil zastreliť Vincente Gigante, stalo sa tak na príkaz Vita Genovese. Costello však prežil. V tom istom roku bol však zabitý Albert Anastasia.
Costello sa rozhodol, že odíde do ústrania a odovzdá vedenie organizácie Genovesovi. Ten sa teda stal novým bossom.
Neskôr bol Genovese za pomoci Meyera Lanskyho a Lucky Luciana vlákaný do drogového obchodu, ktorý skončil obžalobou a väzením. Genovese strávil za mrežami 10 rokov, než tam v roku 1969 zomrel.
Smrť.
Frank Costello zostával ďalej dôležitým článkom mafie, aj keď už nemal riadiacu funkciu.
Zomrel prirodzenou smrťou na srdcový infarkt 18. februára 1973 v newyorskej nemocnici.
Dračie pleso

Dračie pleso, ale aj Veľké Dračie pleso, v dávnej minulosti "Šarkanie pleso", "Šarkanec", (, , ) je pleso v Zlomiskách () v Dračej dolinke () na úpätí Kôpok vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa v nadmorskej výške . Jeho rozloha je , rozmery 210 × 125 m a hlboké je . 
Názov.
Názov plesa vyplýva z polohy plieska v Dračej dolinke. Bol ovplyvnený zlatokopmi, ktorí v bájosloví o tomto kúte Vysokých Tatier nezabudli na šarkanov strážiacich tatranské poklady. 
Okolie plesa.
Pleso na západnej strane lemuje Popradský hrebeň a na ňom Malá Kôpka () a Veľká Kôpka (), na severe je Ťažký štít (), Vysoká (), na východe Dračie sedlo, Veľká Dračia hlava () a na juhovýchode Zlomisková veža (). Blízko plesa sú Malé Dračie pleso a Dračie oká. K plesu nevedie turistický chodník.
Malé Dračie pleso

Malé Dračie pleso (, , ) je pleso v Zlomiskách () v Dračej dolinke () na úpätí Kôpok. Nachádza sa v nadmorskej výške asi 200 metrov na severovýchod od Dračieho plesa vo Vysokých Tatrách. Jeho rozloha je . Názov plesa je odvodený od blízkeho Dračieho plesa.
Okolie plesa.
Pleso na západnej strane lemuje Popradský hrebeň a na ňom Malá Kôpka () a Veľká Kôpka (), na severe je Ťažký štít (), Vysoká (), na východe Dračie sedlo, Veľká Dračia hlava () a na juhovýchode Zlomisková veža (). K plesu nevedie turistický chodník.
Majstrovstvá sveta v ragby mužov 1991

Majstrovstvá sveta v ragby mužov 1991 boli v poradí 2. majstrovstvá sveta v ragby mužov, ktoré organizovala Medzinárodná ragbyová federácia (IRB). Konali sa od 3. októbra – 2. novembra 1991 v devätnástich mestách Anglicka, Francúzska, Írska, Škótska a Walesu: Londýn, Leicester, Otley, Gloucester, Paríž, Toulouse, Villeneuve-d’Ascq, Béziers, Brive, Grenoble, Agen, Bayonne, Dublin, Belfast, Cardiff, Llanelli, Pontypool, Pontypridd a Edinburgh. Turnaja sa zúčastnilo 16 tímov; nováčikom bola iba Samoa. Titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácim .
Konečné poradie.
Pozn: Družstvá na 1. až 8. mieste postúpili priamo na MS 1995.
Dračie oká

Dračie oká () sú malé plieska v Zlomiskách () v Dračej dolinke () na úpätí Kôpok vo Vysokých Tatrách. Nachádzajú sa v nadmorskej výške asi na juh od Dračieho plesa a sú s ním spojené tenkým potôčikom. Názov jazierok je odvodený od blízkeho Dračieho plesa.
Okolie plesa.
Plieska na západnej strane lemuje Popradský hrebeň a na ňom Malá Kôpka () a Veľká Kôpka (), na severe je Ťažký štít (), Vysoká (), na východe Dračie sedlo, Veľká Dračia hlava () a na juhovýchode Zlomisková veža (). K plieskam nevedie turistický chodník.
Berežany (Kalynivský rajón)

Berežany () je dedina ("село") na Ukrajine v Kalynivskom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 1287 obyvateľov.
Pamätná minca

Pamätná minca je obežná minca vydávaná oficiálnou mincovňou, ktorá pripomína určitú osobnosť, miesto alebo udalosť. Väčšinou sa pamätné mince vydávajú na jeden rok. Na Slovensku má výhradné právo na vydávanie mincí len Národná banka Slovenska.
Pamätné mince majú vždy uvedenú nominálnu hodnotu, za ktorú sa dajú od emitenta zohnať. Je však možné, že časom hodnota týchto mincí mnohonásobne narastie. 
História pamätných mincí.
Už v antike mali mince okrem ekonomickej funkcie tiež funkciu estetickú a pamätnú. Už Rimania na svojich minciach okrem hláv panovníkov vyobrazovali vojnové scenérie pripomínajúce hrdinské víťazstvo. V stredoveku na nich boli hojne zobrazované korunovácie panovníkov. Pamätné mince z obdobia pred druhou svetovou vojnou obsahujú veľké množstvo drahých kovov. 2. svetová vojna však spôsobila, že drahé kovy boli nahradzované lacnejšími variantmi.
Neobežné pamätné mince.
Aj pamätné mince sú oficiálne platidlo, ale nie vždy sú akceptované ako prostriedok výmeny. Výnimku tvorí len emitent pamätnej mince, teda na Slovensku NBS, ktorý má povinnosť mince za nominálnu hodnotu odkúpiť. Historicky sú neobežné pamätné mince medzi numizmatikmi viac cenené než obežné, už len z toho dôvodu, že sa s nimi nemohli stretnúť v každodennom živote. 
Pamätné obežné mince.
Typickým príkladom pamätných mincí, s ktorými sa stretnete v obehu, sú dvojeurové pamätné mince, respektíve s nominálnou hodnotou 2 eurá. Zobrazujú motívy z krajiny emitenta, a sú platné vo všetkých členských štátoch Európskej menovej Únie. Každá krajina môže vydať 2 takéto mince ročne. 
Prvú pamätnú dvojeurovú mincu vydalo Grécko v roku 2004 pri príležitosti Letných olympijských hier. Objem týchto mincí, ktoré môžu jednotlivé krajiny vydať, schvaľuje Európska centrálna banka.
Rozdiel medzi pamätnou mincou a pamätnou medailou.
Pojmy pamätná medaila a pamätná minca môžu byť často zamieňané. Základným rozdielom je, že pamätná medaila nikdy nie je platidlom. Minca (aj pamätná) musí mať nominálnu hodnotu, rok emisie a názov emitenta.
Promachos z Pellény

Promachos ("Promachos") bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 404 pred Kr.
Promachos, syn Dryóna z achájskej Pellény, bol na 94. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v pankratiu. Okrem víťazstva v Olympii, dosiahol v tejto disciplíne aj tri víťazstvá na isthmiských a dve na nemejských hrách. Pankration sa v Olympii zaviedol na 33. hrách v roku 648 pred Kr. a jeho prvým víťazom bol Lygdamis zo Syrakúz. Pankration bol pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.
Keď v druhom storočí grécky cestovateľ Pausanias navštívil Olympiu, zaznamenal, že v olympijskej "Altide", medzi sochami najslávnejších atlétov starovekého Grécka, videl aj sochu olympionika Promacha. Podľa Pausania druhá Promachova socha stála pri gymnáziu v jeho rodnej Pelléne, kde sa pripravoval na jednotlivé celogrécke hry. 
Olympijskí pretekári sa do olympijskeho gymnázia museli dostaviť mesiac pred hrami a venovať sa tréningu pod vedením svojich trénerov pred očami hellanodikov. Starogrécky autor Flavios Filostratos zaznamenal krásny príklad, že pre víťazstvo pretekára na hrách nestačil len talent a sila svalov, ale aj pevnosť vôle. Filostratos uvádza, že Promachos z Pellény trénoval počas olympijskeho tréningu ako bezduchý, lebo bol zamilovaný. Keď jeho tréner spozoroval, že najradšej by zo sústredenia za svojou láskou utiekol, sľúbil mu, že ju dovedie, ak bude poriadne trénovať. O niekoľko dní sa vrátil, a hoci sa s ňou nestretol, povedal mu, že mu odkazuje: "„Neodopriem ti lásku, ak sa z Olympie vrátiš ako víťaz.“" Ako to s tou láskou dopadlo sa z tohto príbehu nedozvieme; trénerove slová však Promacha natoľko povzbudili, že sa skutočne stal olympijským víťazom.
Justin Trudeau

Justin Pierre James Trudeau (* 25. december 1971, Ottawa, Kanada) je kanadský politik, líder Liberálnej strany a predseda vlády Kanady.
Životopis.
Je najstarším synom 15. predsedu vlády Pierra Trudeau a Margaret Trudeau. Za poslanca parlamentu za okrsok "Papineau" bol zvolený v roku 2008 a znovuzvolený v rokoch 2011 a 2015. Počas svojej politickej kariéry slúžil ako opozičný kritik Liberálnej strany pre mládež a multikulturalizmus, občianstvo a imigráciu, vysoké školstvo a mládež a amatérsky šport. 14. apríla 2013 bol zvolený za lídra kanadskej Liberálnej strany. Po väčšinovej výhre strany vo federálnych voľbách konaných 19. októbra 2015 sa stal predpokladaným predsedom vlády.
Pri prevzatí funkcie 4. novembra 2015 sa stal druhou najmladšou osobou (najmladšou bol Joe Clark) a zároveň prvým potomkom predošlého predsedu vlády v tejto funkcii.
26. októbra 2021 Trudeau predstavil svoj tretí kabinet. Stalo sa tak po predčasných voľbách v septembri, ktoré sám inicioval.
NBC Tower

NBC Tower je mrakodrap v Chicagu. Výstavba prebiehala v rokoch 1985 – 1989 podľa projektu firmy Skidmore, Owings and Merrill. Má 37 poschodí a meria . V budove sa nachádzajú prevažne kancelárske priestory. Tento postmoderný mrakodrap s prvkami art deco pôsobí, ako by bol postavený v 30. rokoch minulého storočia. Je tu určitá podoba napríklad s budovou GE Building v New Yorku, ktorá bola postavená práve v 30. rokoch.
Pigs on the Wing

„Pigs on the Wing“ je 2-dielna skladba z albumu "Animals", ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1977. Skladba otvára a aj zatvára album. Autorom skladby je Roger Waters. 
Kompozícia.
Skladba je rozdelená do dvoch častí, prvá časť otvára album a druhá časť uzatvára. Obe sú v kontraste so zvyškom albumu, pretože sú to ľúbostné piesne. Venované sú jeho terajšej manželke Carolyne. Carolyne bola totiž jedna jediná osoba, ktorá si stála za svojím pri hádke s Watersom. 
Skladba má jednoduchú stavbu, obsahuje iba akustickú gitaru a spev.
Majstrovstvá sveta v ragby mužov 1995

Majstrovstvá sveta v ragby mužov 1995 boli v poradí 3. majstrovstvá sveta v ragby mužov, ktoré organizovala Medzinárodná ragbyová federácia (IRB). Konali sa od 25. mája – 24. júna 1995 v deviatich juhoafrických mestách: Bloemfontein, Durban, East London, Johannesburg, Kapské Mesto, Port Elizabeth, Pretória, Rustenburg a Stellenbosch. Turnaja sa zúčastnilo 16 tímov; nováčikmi boli Pobrežie Slonoviny a Južná Afrika. Titul získala domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad .
Pohár pre víťaza"Webb Ellis Cup"odovzdával vtedajší juhoafrický prezident, Nelson Mandela.
Konečné poradie.
Pozn: Družstvá na 1. až 3. mieste postúpili priamo na MS 1999.
Aisypos z Élidy

Aisypos ("Aisypos") bol olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch pravdepodobne v roku 400 pred Kr.
Aisypos, syn olympijského víťaza Timóna z Élidy, bol na 95. hrách v Olympii korunovaný olivovým vencom za víťaztvo v jazdeckých pretekoch. Na olympijských hrách dostihy (kelés) ako súťažnú disciplínu predstavili divákom po prvýkrát v roku 648 pred Kr. Pretekári na hrách boli väčšinou námezdní, len zriedkavo súťažili majitelia koní osobne. Olympijský veniec si ale vždy odniesol len majiteľ koňa.
Sochy Aisypa a Timóna stáli kedysi v olympijkej Altide. Ešte nezničené ich videl v druhom storočí grécky cestovateľ Pausanias, ktorý o tom uvádza: „"V Altide je umiestnený vedľa Timosthenovej sochy Timón a Timónov syn Aisypos, dieťa sediace na koni. Chlapec bol totiž tiež víťaz, a to s pretekárskym koňom a Timón bol vyhlásený za víťaza v jazde s vozom. Timónovi a jeho synovi vytvoril sochy Daidalos zo Sikyónu, ktorý taktiež zhotovil Éliďanom víťazný tropaion z lakedaimonskej bitky v Altide."“
Kostol svätého Štefana kráľa (Nitra)

Kostol svätého Štefana Kráľa stojí na mieste niekdajšej dediny Párovce. Ranorománsky jednoloďový kostol s polkruhovou apsidou a predstavanou vežou.
Dejiny.
Kostol bol postavený z kameňa už v 10. storočí. Z pôvodnej stavby sa zachovali len základy. Nový kostol sa začal budovať v 12. storočí, pričom sa snažili zachovať pôvodný pôdorys. Kostol mal podobu jednoloďovej stavby s polkruhovou apsidou, na západnej strane lode sa nachádzala empora a nad ňou bola vybudovaná vstavaná vežička. Po viacerých útokoch bol kostol takmer zničený. Obnova prišla v 18. storočí, keď sa dostavali obvodové múry lode aj apsidy. Kamennú emporu v interiéri nahradila drevená tribúna a namiesto stredovekej sakristie bola postavená nová, ktorá ma obdĺžnikový pôdorys. Celková obnova kostola začala prebiehať v 60. rokoch, keď prišlo k narušeniu statiky veže a časti muriva.
Zaujímavosti.
Počas výskumu v priestore kostola sa podarilo odhaliť nielen pohrebisko, ktoré sa datuje do 10. - 11. storočia a novoveký cintorín, ale zistili aj skutočnosť, že kostol nebol zasvätený sv. Štefanovi, ale niekomu inému. Za svätého bol vyhlásený sv. Štefan až v roku 1083. Zo zachovaných listín z roku 1301 sa dozvedáme, že sa nazýval Kostol sv. Ondreja a bol založený Matúšom Čákom.
Majstrovstvá Ázie v canoe pole 2015

Majstrovstvá Ázie v canoe pole 2015 boli v poradí 16. majstrovstvá Ázie v canoe pole, ktoré organizuje Ázijská kanoistická konfederácia (ACC). Konali sa od 24.26. októbra 2015 v Hongkongu, za účasti rekordných 11 mužských a 6 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá mužov Bruneja a Číny. Hongkong organizoval ázijský šampionát tretíkrát, predtým hostil toto podujatie v rokoch 1987 a 1995. Dejiskom turnaja bol plavecký komplex Kwun Tong Swimming Pool, ktorý sa nachádza v mestskej oblasti Kowloon. V mužskej kategórii získalo svoj druhý titul , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom titulu z . U žien zvíťazil , ktorý vo finále vyhral nad predchádzajúcim päťnásobným držiteľom titulu z .
ACC udelila právo hostiť tieto majstrovstvá Hongkongu na svojom kongrese v uzbeckom meste Samarkand v septembri 2013.
Hincove oká

Hincove oká () sú skupinou drobných plies tesne na juh od Veľkého Hincovho plesa v Mengusovskej doline. Cez niektoré preteká Hincov potok. Najsevernejšie "Hincovo oko", keď je v ňom viac vody, splýva s Veľkým Hincovým plesom a stáva sa, že vytvorí na jeho južnom okraji malú zátoku, z ktorej tečie potok.
Názov.
Názov Veľkého Hincovho plesa i okolitých Hincových ôk, pravdepodobne, vyplýva z mena Hinco, t. j. Ignác. Ten, podľa ľudových povestí, mal v okolí plesa pásť ovce. Ponúka sa aj iné vysvetlenie. Je z čias, kedy baníci – haviari ("hincovia") hľadali v tatranských dolinách zlato. Vynára sa aj predstava, že Hinco bol tajomný trpaslík, ktorý pomáhal baníkom pri dolovaní zlata. Hinco, možno, mohlo byť priezvisko muža, ktorý tu voľakedy hľadal zlatú rudu. V slovenskom menoslove je veľa rodov, ktoré dnes používajú toto meno. 
Okolie plesa.
Oká ležia v Hincovej kotline, ktorá tvorí jeden z najvyšších stupňov Mengusovskej doliny. Na západe sa nad okami zdvíhajú steny Kôprovského štítu, na severe Čubriny a Veľkého Mengusovského štítu a na východe Východného Mengusovského štítu, Hincovej veže a Mengusovského Volovca.
Turistika.
Na juh sa otvára Mengusovská dolina, ktorou sa v turistickej sezóne dostaneme k okám i samotnému Veľkému Hincovmu plesu po modrej značke od Popradského plesa za 1,5 hodiny. Vrátiť sa možno rovnakou cestou, alebo pokračovať cez Vyšné Kôprovské sedlo a Hlinskú dolinu do Kôprovej doliny.
Majstrovstvá sveta v ragby mužov 1999

Majstrovstvá sveta v ragby mužov 1999 boli v poradí 4. majstrovstvá sveta v ragby mužov, ktoré organizovala Medzinárodná ragbyová federácia (IRB). Konali sa od 1. októbra – 6. novembra 1999 v 18 mestách Walesu, Anglicka, Francúzska, Škótska a Írska, hoci hlavným organizátorom bol iba Wales. Dejiskami bolo týchto 18 miest: Cardiff, Wrexham, Llanelli, Londýn, Huddersfield, Bristol, Leicester, Paríž, Lens, Bordeaux, Toulouse, Béziers, Edinburgh, Glasgow, Galashiels, Dublin, Limerick a Belfast. Turnaja sa zúčastnilo 20 tímov; teda o 4 tímy viac ako na predchádzajúcich turnajoch. Nováčikmi boli družstvá Namíbie, Španielska a Uruguaja. Na britských ostrovoch a vo Francúzsku sa organizoval svetový šampionát druhýkrát, prvý sa konal v roku 1991. Svoj druhý titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad .
Konečné poradie.
Pozn: Družstvá na 1. až 8. mieste postúpili priamo na MS 2003.
Hľadá sa Dory

Hľadá sa Dory () je americký 3D animovaný film produkovaný spoločnosťou Pixar Animation Studios a vydaný prostredníctvom Walt Disney Pictures. Ide o pokračovanie filmu "Hľadá sa Nemo" z roku 2003. 
Dej filmu sa zameriava predovšetkým na rybku Dory, ktorá zabúda väčšinu vecí veľmi rýchlo. Snaží sa nájsť svojich rodičov, no počas cesty je zajatá a odvezená do kalifornského verejného akvária, z ktorého sa ju Marlin a Nemo snažia vyslobodiť. Dej sa odohráva v Kalifornii asi rok po predchádzajúcom filme "Hľadá sa Nemo".
Film mal premiéru 8. júna 2016 v El Capitan Theatre v Los Angeles a vydaný bol v Spojených štátoch 17. júna 2016. Obdržal pozitívne recenzie a zárobok sa vyšplhal na 246 miliónov dolárov.
Tropaion

 
Tropaion (od "tropaion") bol pomník víťazstva v starovekom Grécku postavený bezprostredne po boji z ukoristenej zbroje a zbraní nepriateľa z bojiska. Zbroj a zbrane neprateľa uložené na kmeň stromu, alebo kola stvárňovali akéhosi „"panáka"“, ktorého pokladali za sochu boha; postaviť tropaion mala právo iba víťazná strana; pri zdanlivo nerozhodnom výsledku postavili tropaion obidve strany.
Tropaion bol pôvodne náboženským spodobením alebo obeťou pre boha, ktorý obrátil nepriateľa na útek, a postaral sa tak o víťazstvo (theos tropaios). Zvyčajne bol zostavený zo súpravy nepriateľského brnenia a zbraní zaveseného na kôl alebo na vyšší kmeň stromu na bojisku, na mieste, kde došlo k prvému obratu (τροπή – tropé), t. j. na mieste, kde sa nepriateľ dal na útek. Bolo tiež zvykom postaviť tropaion z materiálov podliehajúcim skaze, lebo sa verilo, že keď ho čas zničí, obe strany na nepriateľstvo zabudnú. 
Tropaion sa zasväcoval aj vo svätyni bohu, ktorému sa prisudzovala zásluha za porážku nepriateľa. (zvyčajne v Olympii alebo Delfách) Na týchto miestach sa našlo niekoľko ukážok tejto zbroje a zbraní. Tropaion bol tiež znázorňovaný na umeleckých predmetoch od 6. stor. pred Kr. V 4. stor. pred Kr. sa už tropaion stával aj trvalým pamätníkom, zvyčajne v podobe budovy alebo veže. Bitka pri Leuktre v roku 371 pred Kr. bola oslávená tropaionom v tvare veže so zbraňami na vrchole. Jednotlivý tropaion tak pripomínal námornú alebo pozemnú bitku a stával sa tiež bežným motívom v umení. 
V helenistickom období bol obvyklým typom tropaionu nepriateľský štít s venovacím nápisom umiestnený (votívny dar) vo svätyni boha. V tomto období si tiež králi a iní vládci zdobili svoje pamätníky plastikami tropaionov doprevádzanými sochami, ktoré zobrazovali víťazov a ich zajatcov. Porazená strana mohla po bitke pozbierať svojich mŕtvych, ktorých zvyčajne spálili na mieste bitky a ich popol dopravili domov. 
Tento pôvodne grécky zvyk zanechávať na mieste víťazstva tropaion sa rozšíril aj do Ríma.
Staroveký grécky autor Pausanias, ktorý v druhej polovici 2. stor. pred Kr. precestoval takmer celé Grécko, videl a opísal niekoľko tropaionov. Najvýznamnejší z nich stál na maratónskej pláni, kde v roku 490 pred Kr. Aténčania a ich spojenci porazili Peržanov. Pausanias o tom uvádza: „"V tejto časti Atiky sa vylodili barbari, tu boli porazení a na úteku stratili niekoľko lodí. Na pláni je hrob Aténčanov, pri ňom sú stĺpy s menami padlých, a to po fýlach. Druhý rov patrí Platajčanom, Boiótčanom a otrokom. Vtedy totiž bojovali aj otroci... Stojí tu tiež tropaion zhotovený z bieleho mramoru."“ Po návšteve Olympie zaznamenal aj toto: „"Pod platanmi v Altide, približne uprostred okrsku, je kovový tropaion a na štíte tropaionu nápis, že ho Eliďania postavili za víťazstvo nad Lakedaimončanmi. V tejto bitke zahynul aj muž, ktorého našli ležiaceho aj so zbraňami pri oprave strechy chrámu bohyne Héry za mojej doby."“
Tibava (hrad, Podhoroď)

Tibava (normovaný názov ; iné názvy: Tibavský hrad, Podhoroď) je zrúcanina hradu z 13. storočia. Nachádza sa v severnej časti obce Podhoroď v okrese Sobrance, nad bývalým kameňolomom v nadmorskej výške Ide o najvýchodnejšiu zrúcaninu hradu na Slovensku, zároveň patrí medzi najmenšie slovenské hrady. V roku 1338 sa hrad už spomína ako spustnutý a v roku 1715 bol úplne rozbúraný.
Z vrchu je pekný výhľad na obec Podhoroď a okolie.
Hradný vrch zaberá prírodná pamiatka Podhorodský hradný vrch, vyhlásená v roku 1986 na výmere , ktorá chráni morfologicky výrazné bralo s vápnomilnou vegetáciou, na vrchole s hradnou zrúcaninou.
Historické názvy.
V roku 1337 bol hrad nazývaný "castrum Tybauara", neskôr v roku 1419 "castrum Tyba".
Nálezy na hrade.
Počas prieskumu boli v areáli hradu objavené keramické fragmenty z 13. – 14. storočia.
Zaujímavosťou je aj nález 25 rímskych mincí, ktoré v roku 1946 odovzdal do zbierok Slovenského národného múzea v Martine J. Dudík. Údajne boli nájdené v plátennom vrecúšku na nádvorí hradu.
Aristofón

Aristofón ("Aristofón") môže byť:
Majstrovstvá sveta v ragby mužov 2003

Majstrovstvá sveta v ragby mužov 2003 boli v poradí 5. majstrovstvá sveta v ragby mužov, ktoré organizovala Medzinárodná ragbyová federácia (IRB). Konali sa od 10. októbra – 22. novembra 2003 v 10 austrálskych mestách: Sydney, Gosford, Wollongong, Brisbane, Townsville, Melbourne, Perth, Canberra, Adelaide a Lauceston. Turnaja sa zúčastnilo 20 tímov; nováčikom bolo iba družstvo Gruzínska. Austrália organizovala svetový šampionát druhýkrát, svoj prvý turnaj hostila v roku 1987, spolu s Novým Zélandom. Titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácou . 
Pôvodne mala Austrália hostiť MS 2003 spolu s Novým Zélandom. Kvôli vzájomnej nespolupráci bol Nový Zéland ako spoluhostiteľ odvolaný a Austrália tak zvolená ako jediný organizátor. Turnaj zaznamenal niekoľko rekordov: do hľadísk prišlo rekordných 1 837 547 divákov, na finálový zápas rekordných 82 957 divákov a ekonomický zisk organizátorov činil rekordných 150 miliónov $.
Konečné poradie.
Pozn: Družstvá na 1. až 8. mieste postúpili priamo na MS 2007.
Smejko a Tanculienka

Smejko a Tanculienka je hudobná dvojica, hrajúca detské piesne, ktorú tvorí manželský pár Petra Kováčová a Marek Kováč. S novým CD a DVD "Všetko najlepšie!" majú turné po Slovensku a Česku. Väčšinu skladieb píše slovenský herec Jaroslav Mottl. Ten je autorom aj českého projektu Štístko a Poupěnka, ktoré často vystupuje spoločne so Smejkom a Tanculienkou.
História.
Začali pod záštitou Divadla Maska ako detské predstavenie, ale po debutovom albume "Smejko a Tanculienka" (2014) vznikla samostatná značka.
V roku 2015 vytvorili nové CD a DVD s názvom "Čáry Máry Fuk", ktoré obsahuje 19 piesní. Začínajú hrať pre deti po celom Slovensku.
V októbri 2016 vyšlo nové DVD a CD Smejka a Tanculienky s názvom "Kde bolo, tam bolo...".
V roku 2017 vyšlo nové DVD a CD s názvom "Kuk, ani muk!" Obsahuje 16 úplne nových pesničiek a rozprávok. Majú turné po najväčších slovenských a českých mestách.
V roku 2018 vychádza úplne nový muzikálový DVD film s tematikou svadby Smejka a Tanculienky s názvom "Hip, hip, hurá!". K DVD vychádza zároveň CD s 14 novými pesničkami.
V roku 2019 vychádza jubilejný piaty DVD film pod názvom "Všetko najlepšie!", ktorý prepája doterajšie najväčšie hity dvojice s úplne novými piesňami v originálnom príbehu z prostredia divadla. K DVD vychádza rovnomenné CD s 15 pesničkami.
Na jeseň 2020 dvojica vydala v poradí už 6. CD a DVD film s názvom Tancuj, tancuj! Obsahuje nové pesničky v tradičnom tanečnom štýle ale aj moderné hitovky, ktoré každého roztancujú. Zároveň, dvojica spúšťa internetovú videoplatformu kukino.tv, na ktorej diváci nájdu všetky ich filmy dostupné online a bez reklám.
V roku 2020 založili vlastnú videoplatformu pre deti Kukino.tv, ktorá je dostupná ako aplikácia pre smart televízie značiek LG a Samsung.