burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ignacy Jan Paderewski

Ignacy Jan Paderewski (* 18. november 1860, Kurylovka, cárske Rusko, dnes Ukrajina – † 29. jún 1941, New York, USA) bol známy poľský klavirista, hudobný skladateľ a politik.
Životopis.
Medzi rokmi 1872 – 1878 študoval na konzervatóriu vo Varšave. Prvý väčší úspech ako klavirista dosiahol v roku 1887. Veľkým úspechom sa skončilo jeho prvé turné po Spojených štátoch v rokoch 1891 – 1892. Hneď po tom sa usadil v USA.
Počas prvej svetovej vojny podporil, vďaka jeho dobrým politickým kontaktom, snahy po obnove suverenity Poľska, a zastupoval poľský národný výbor (Polski Komitet Narodowy) medzi rokmi 1917 – 1919 v USA. 1919 bol premiérom a ministrom zahraničných vecí Poľska. Spoločne s Romanom Dmowskim viedol poľskú delegáciu na mierovej konferencii v Paríži a podpísali v mene Poľska Versaillskú zmluvu.
V decembri 1919 však rezignoval a stal sa poľským vyslancom pri Společnosti národov v Ženeve. Roku 1922 odišiel z politiky a venoval sa opäť koncertovaniu v USA, čoskoro sa však presťaoval do Švajčiarska, do obce Morges pri Lausanne. Patril medzi aktívnych odporcov Pilsudského prevratu v roku 1926.
Po obsadení Poľska v roku 1939 sa stal predsedom Poľskej národnej rady v Londýne. Ešte vo svojich 80 rokoch opäť koncertoval v USA, aby pre poľský zahraničný odboj získaval prostriedky. Po jednom z koncertov sa mu urobilo nevoľno a onedlho zomrel. Bol pochovaný na Arlington National Cemetery vo Washingtone a v roku 1992 boli jeho ostatky prevezené do Varšavy, kde je pochovaný v katedrále sv. Jána.
Pocty.
Po Paderewskom je pomenovaná hudobná akadémia v Poznani, niekoľko nadácií v USA, rad ulíc v rôznych poľských mestách letisko v Bydgoszczi. Už v roku 1925 bol vyznamenaný Radom britského impéria, ďalej francúzskym Radom čestnej légie, poľskými radmi Bielej orlice a Virtuti militari, radom čestných doktorátov v Poľsku i v USA a stal sa čestným občanom Varšavy.
Biela Orava (rieka)

Biela Orava je rieka na severnom Slovensku, na hornej Orave, na území okresu Námestovo. Je to jedna z dvoch zdrojníc rieky Oravy (druhou je Čierna Orava v Poľsku). Konvenčne je považovaná za horný tok Oravy, má dĺžku a prietok /s v Lokci. 
Opis toku.
Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Paráč, pod vrchom Paráč () v nadmorskej výške približne 
Najprv tečie na severozápad, zľava priberá Brveník, pri horárni Flajšová sa stáča na sever, tečie okrajom Kysuckej vrchoviny a sprava priberá Novú rieku. Ďalej vteká do intravilánu obce Oravská Lesná (a zároveň aj do Podbeskydskej vrchoviny) a smeruje na severovýchod. Tu zľava najprv priberá Katrenčíkovský potok (), za Oravskou Lesnou tečie veľkým oblúkom, priberá najprv z pravej strany Zimnú vodu a potom z ľavej strany Juríkov potok. Nasleduje zľava Požehovka a vteká na územie obce Zákamenné.
Na území obce Zákamenné priberá ľavostrannú Zásihlianku. Ďalej preteká obcou Lomná, priberá Lomnicu sprava, cez Krušetnicu, kde z ľavej strany priberá Klinianku, neskôr Mútňanku () a pri obci Breza Kýčeru. Následne vytvára meander, veľkým oblúkom tečie popri Lokci a priberá významný prítok Hruštínka. 
Potom už tečie viac-menej severovýchodným smerom, okrajom Oravskej kotliny, kde priberá prítoky: Nevolajku pri Ťapešove sprava, Veselianku pri Oravskej Jasenici zľava a Adamku z pravej strany. Ústi do vodnej nádrže Orava južne od Námestova v nadmorskej výške
Dudváh

Dudváh je typická nížinná rieka na juhozápadnom Slovensku. Má dĺžku , plochu povodia a priemerný prietok /s v Siladiciach. Priemerná lesnatosť povodia je cca 20 %, na dolnom toku je takmer nulová. 
Charakteristika.
Vysoký agradačný val Váhu bráni Dudváhu (a ďalším prítokom), aby sa ich vody spojili už skôr, a núti ho tiecť dlho rovnobežne. Dudváh je preto jednostranne rozvinutou riekou s (prirodzenými) prítokmi iba z pravej strany (odvodňuje tak východné svahy Malých Karpát). Rieka má veľký vodohospodársky význam z hľadiska zavlažovania a hlavné koryto križujú viaceré vodné kanály.
Tok rieky sa rozdeľuje na tri časti: 
Opis toku.
Horný Dudváh.
Dudváh vzniká oddelením z koryta Dubovej v intraviláne obce Čachtice v nadmorskej výške cca , JJV od centra obce. Odtiaľ tečie na juh obcou Častkovce viac-menej rovnobežne s korytami Dubovej a Váhu na východe. V blízkosti obce Trebatice priberá jeden z významných prítokov, Holešku, pri Veľkých Kostoľanoch Chtelničku a pri Bučanoch svoj najdlhší prítok – Hornú Blavu. Západne od Dolných Zeleníc bola vybudovaná približne dlhá preložka, ktorou Horný Dudváh tečie na juhovýchod a vlieva sa do Váhu pri obci Siladice.
Dolný Dudváh.
Dolný Dudváh je pokračovaním toku Horného Dudváhu od rozdvojenia sa pri obci Bučany. Tečie prevažne na juh a pri obci Čierna Voda sa vlieva do Čiernej vody. Severne od obce Šúrovce sa prechodne stáča a k sútoku s Dolnou Blavou tečie smerom na juhozápad. Pri obci Križovany nad Dudváhom priberá Dolnú Blavu a ďalej už tečie výhradne severojužným smerom. Pri Majcichove priberá Trnávku a pri Malej Mači Gidru. Pri obci Kráľov Brod na Podunajskej rovine sa od pôvodného koryta Dudváhu sprava oddeľuje umelo vybudovaná preložka s dĺžkou cca , ktorou zaúsťuje do koryta Čiernej vody južne od obce Čierna Voda. 
Salibský Dudváh.
Dolný tok Dudváhu je ľudskými úpravami najmenej zasiahnutým úsekom s početnými meandrami. Od obce Čierna Voda tečie k obci Mostová na juhovýchod, odtiaľ k Horným Salibám na východ a ďalej opäť na juhovýchod. Pod obcou Horné Saliby priberá zľava Šárd a juhozápadne od obce Tešedíkovo tiež zľava Derňu. Do Starej Čiernej vody sa vlieva v blízkosti obce Kráľov Brod.
Geomorfologické celky.
Dudváh preteká cez dva geomorfologické celky:
Obce.
Dudváh postupne preteká cez nasledujúce obce, intravilánom (I) alebo extravilánom (E):
Gidra

Gidra, známa aj ako Pleva alebo Pajdla, je pravostranný prítok Dolného Dudváhu. Má dĺžku 
Prameň.
Pramení v Malých Karpatoch pod Baďurkou () v nadmorskej výške cca 
Opis toku.
Tečie prevažne juhovýchodným smerom, najprv okolo rekreačnej osady Biela skala, kde napája malú rovnomennú vodnú nádrž a ďalej preteká Kobylskou dolinou. Za osadou priberá zľava Pajdlu a na konci doliny pri hájovni Horná Píla pravostranný Kamenný potok. Preteká oblasťou s viacerými rekreačnými chatami, ďalej cez obec Píla a vstupuje do Podunajskej pahorkatiny. Na pravom brehu obteká PR Lindava (pôvodné lesné spoločenstvo Podunajskej pahorkatiny a na ľavom brehu PR Alúvium Gidry (močiarne spoločenstvá). Napája vodné nádrže, väčšiu nádrž Budmerice a menšiu nádrž Hájiček. Potom preteká okrajom intravilánu obce Budmerice, kde zľava priberá Štefanovský potok a pokračuje okolo obce Jablonec. Následne začína meandrovať a rozdeľovať koryto (158, ), míňa osadu Jarná a vteká na územie obce Cífer. Tečie cez malý lužný les s malým rybníkom, utvára ostrú kľučku ohnutú k severu a oblúkom preteká okolo archeologickej lokality Pác. Pokračuje okolo Slovenskej Novej Vsi, kde vytvára ďalšiu výraznú kľučku, preteká okrajom lužného lesa a južným okrajom obce Voderady a následne popri obci Pavlice, neďaleko ktorej priberá zľava svoj najvýznamnejší prítok – Ronavu (122, ). Koryto rieky sa viac rozširuje, tečie neďaleko obce Abrahám, južne od nej sa stáča na juh.
Zaujímavosť.
Na pravom brehu boli utvorené tzv. Mačianske presypy (ojedinelé pieskové presypy Podunajskej roviny) a pri obci Malá Mača sa spája s vodami (Dolného) Dudváhu.
Gortva (rieka)

Gortva je rieka v dolnom Gemeri a je pravostranným prítokom Rimavy na juhu stredného Slovenska. Preteká územím okresu Rimavská Sobota v dĺžke , je tokom V. rádu. 
Pramení v Cerovej vrchovine v nadmorskej výške okolo , priamo na hraniciach s Maďarskom, v blízkosti maďarskej obce Rónabánya. 
Najprv tečie na sever a vytvára štátnu hranicu v dĺžke asi , potom sa stáča na východ, napája vodnú nádrž Tachty a vteká pomedzi obce Tachty a Večelkov do Baštianskej kotliny. Sprava priberá Večelkovský potok a popri obci Studená sa stáča na severovýchod, zľava priberá Čomovský potok a hlavné koryto sa rozdeľuje na dve ramená, ktoré na krátkom úseku tečú súbežne. 
Ďalej Gortva priberá ľavostranný Veľký potok a rieka tečie krátko na sever, sprava sa oddeľuje rameno, ktoré tečie výrazným oblúkom vypnutým na východ a boli na ňom vybudované dve vodné nádrže – Petrovce a Dubno. Ďalej preteká cez obec Gemerský Jablonec, stáča sa najprv na západ, priberá druhé rameno sprava a pri osade Šťavica sa opäť stáča na sever a vteká do Hajnáčskej vrchoviny. 
Pokračuje cez obec Hajnáčka a stáča sa na severovýchod, vzápätí opäť na sever, zľava priberá Močaristý potok, preteká okrajom obce Blhovce, následne priberá zľava Pásový potok a Čierny potok a mení smer toku na východ. Z ľavej strany priberá Ostrý potok a preteká cez Hodejov a vstupuje do Rimavskej kotliny. 
Tu tečie cez obec Gortva, sprava priberá Potôčik a v priestore medzi obcami Jesenské a Širkovce sa vlieva v nadmorskej výške okolo do Rimavy.
Hučava (prítok Zolnej)

Hučava je rieka na strednom Slovensku, na Hornom Pohroní. Je to ľavostranný prítok Zolnej, má dĺžku a je tokom V. rádu.
Pramení v sopečnom pohorí Poľana, v podcelku Vysoká Poľana, priamo pod hlavným hrebeňom, na severnom úpätí vrchu Poľana (), v nadmorskej výške cca 
Zo svojej pramennej oblasti tečie najprv na severozápad, neskôr sa stáča na západ. Pri horárni Sihla priberá významnejší pravostranný prítok spod sedla Jasenová () a vytvára Hrochoťskú dolinu. Sprava potom priberá vejár prítokov z oblasti Majerovej a zľava spod Prednej Poľany (). Na krátkom úseku mení smer toku na juh, preteká osadou Kyslinky a ďalej opäť tečie západným smerom. Následne tečie strednou časťou Hrochoťskej doliny s niekoľkými pozoruhodnými prírodnými útvarmi v okolí osady Bátová (Jánošíkova skala, Bátovský balvan) a podstatnejšie rozširuje svoje koryto. Neskôr priberá prítok z Beňovej doliny sprava a Hučava zároveň vstupuje do podcelku Detvianske predhorie. 
V blízkosti obce Hrochoť sa rieka začína postupne stáčať veľkým oblúkom na juh a vstupuje do Zvolenskej kotliny, podcelku Slatinská kotlina. Mení smer toku na juhozápad a vteká na územie obce Očová, kde najprv priberá pravostranný prítok z oblasti Hlbokej a vzápätí sa rieka rozvetvuje. Vedľajšie rameno sa na pravom brehu hlavného koryta následne rozvetvuje na ďalšie dve ramená (severné sa nazýva Očovka). Zľava sa tiež oddeľuje rameno, nazvané Slatinský potok, ktorý odteká na juh a tiež ústi do Slatiny a tak dochádza k javu bifurkácie. Vzápätí sa k hlavnému korytu opätovne pripája jedna vetva rozvetveného vedľajšieho ramena (všetky tri ramená pretekajú Očovou rovnobežne) a Hučava začína výrazne meandrovať. Po pripojení druhej vetvy vedľajšieho ramena (už mimo územia obce) sa meandrovanie zintenzívňuje. 
Juhozápadne od zvolenskej mestskej časti Zolná ústi v nadmorskej výške cca do Zolnej.
Na ramene Hučavy v Očovej bola v roku 2012 postavená podľa slovenského patentu turbína, ktorá má demonštrovať tradičné využitie vody. Turbína má výkon 9 kW pri účinnosti 86%. Na jej mieste stál predtým mlyn.
Rozpoznávanie reči

Rozpoznávanie reči (príslušné zariadenie sa volá rozpoznávač reči) je rozpoznávanie viet, slov, foném, slabík či znakov v akustickom signále, ktorý obsahuje artikulovanú reč, prostredníctvom nejakého zariadenia.
Týmto zariadením je spravidla počítač, vybavený zdrojom zvukového vstupu, ako je mikrofón. Účelom rozpoznávania reči môže byť napríklad zaznamenávanie alebo ide o alternatívnu metódu interakcie s počítačom.
Chvojnica (prítok Moravy)

Chvojnica je rieka na západnom Slovensku, na Záhorí, preteká územím okresov Myjava, Senica a Skalica. Je to ľavostranný prítok Moravy s dĺžkou , je tokom III. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 20 %. 
Pramení v Bielych Karpatoch, v podcelku Žalostinská vrchovina, v masíve Žalostinej () v nadmorskej výške cca , neďaleko slovensko-českej hranice. 
Tečie sprvu na západ, obteká oblúkom masív Žalostinej a tečie chvíľu na juh cez obec Chvojnica, neskôr sa stáča na západ, priberá sprava Rakovú a opäť tečie na juh. Opúšťa Biele Karpaty a vteká do Chvojnickej pahorkatiny, kde sa pri obci Lopašov veľkým oblúkom stáča na severozápad. Následne preteká cez Oreské, Radošovce (tu priberá sprava Chropovský potok, zľava Pavlovský potok a následne opäť sprava Koválovecký potok), Dubovce, Popudinské Močidľany a Trnovec. 
Za Trnovcom z pravej strany priberá Rúbaniskový potok, ďalej tečie popri Holíči, križuje Kopčiansky kanál pri Kátove a vstupuje na Dolnomoravský úval. Preteká oblasťou lužných lesov a do Moravy ústi na 101. riečnom kilometri na katastrálnom území mesta Holíč v nadmorskej výške približne .
Chvojnica je najzachovalejším vodným tokom severného Záhoria, koryto s priľahlými brehovými porastmi je od prameňa až po obec Trnovec chráneným územím (PP Chvojnica).
Klenovská Rimava

Klenovská Rimava je riečka v Malohonte, v severozápadnej časti okresu Rimavská Sobota. Je významným pravostranným prítokom Rimavy a má dĺžku . 
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Balocké vrchy, pod vrchom Báňova () v nadmorskej výške približne 
V pramennej oblasti priberá viaceré kratšie prítoky a tečie južným smerom, priberá najprv zľava Tepličné, neskôr sprava Mazúrku a Temničný potok a vstupuje do Stolických vrchov, do podcelku Klenovské vrchy. Tu priberá ľavostranné prítoky, Borový potok a Pavlov potok, a následne najvodnatejší prítok – Veporský potok sprava pri osade Ráztočné. Stáča sa na juhovýchod a vteká do vodnej nádrže Klenovec, do ktorej zľava ústi Čerešňový potok. Pod priehradným múrom preteká obcou Klenovec, neskôr osadou Maša a severným okrajom mesta Hnúšťa. Na katastrálnom území mesta, v Rimavskom podolí, sa v nadmorskej výške cca vlieva do Rimavy.
Peter Frühauf

Peter Frühauf (* 15. august 1982, Prešov) je bývalý slovenský hokejový obranca. V rokoch 2019 až 2023 bol asistentom trénera HK Dukla Trenčín, v roku 2013 sa stal asistentom trénera .
Klubový hokej.
S hokejom začínal v HC Prešov. Odohral štyri sezóny v HC Košice, pred ročníkom 2006/07 prestúpil do MsHK Žilina. 
V januári 2007 sa klub zúčastnil v Petrohrade turnaja Super Six EPM, pričom prekvapivo zvíťazil nad Spartou Praha 4:2, Frühauf v zápase strelil gól. Išlo o prvý úspech slovenského klubu v trojročnej histórii súťaže. O niekoľko dní sa stal hráčom českého klubu HC Oceláři Třinec, kde pôsobil do konca sezóny.
Pred ročníkom 2007/08 prestúpil do HKm Zvolen, ďalšie dva roky pôsobil v HC Banská Bystrica. Od sezóny 2010/11 hral v HC Slovan Bratislava, v druhom roku klub vybojoval majstrovský titul po finálovom víťazstve nad HC Košice 4:3 na zápasy.
Následne prestúpil do HC České Budějovice, jeho spoluhráčmi boli ďalší slovenskí hokejisti Rastislav Dej, René Vydarený a Tomáš Mikuš. Mužstvo sa pred ročníkom 2013/14 presťahovalo do Hradca Králové a má názov Mountfield HK.
Reprezentácia.
Tréner Glen Hanlon ho nominoval na MS 2010, kde Slovensko obsadilo 12. miesto. V reprezentácii celkovo odohral 20 zápasov, neskóroval.
Štatistika na významných podujatiach.
"(štatistické údaje v článku sú z 1. júna 2014)"
Rodina.
5. júna 2010 sa oženil s priateľkou Ivetou. Jeho otec Jozef Frühauf je hokejový tréner, o dva roky starší brat sa tiež volá Jozef.
Florence Nightingalová

Florence Nightingalová (; * 12. máj 1820, Florencia, Taliansko – † 13. august 1910, Londýn, Spojené kráľovstvo) bola anglická ošetrovateľka šľachtického pôvodu, autorka odbornej literatúry a priekopníčka lekárskej štatistiky. Založila prvú školu pre ošetrovateľky na svete.
Trpela chronickým únavovým syndrómom.
Letné olympijské hry

Letné olympijské hry sú súťaže v športových odvetviach, ktoré nevyžadujú sneh alebo ľad. Kým neboli zriadené zimné olympijské hry, na niektorých olympijských hrách sa súťažilo i v zimných športoch. 
Prehľad.
Letné olympijské hry sa konajú v rokoch deliteľných štyrmi.
Zoznam letných olympijský hier s rokmi, miestami a štátmi v ktorých sa konali:
Krtíš

Krtíš je potok na juhu stredného Slovenska, na území okresov Zvolen a Veľký Krtíš. Je to pravostranný prítok Ipľa, má dĺžku a odvodňuje územie veľké .
Pramení v Krupinskej planine pod Vrsáčom () v nadmorskej výške okolo Tečie na juh územím VVP Lešť, napája malú vodnú nádrž a opúšťa VVP Lešť. Po výtoku z nádrže sa koryto rieky rozširuje a vteká do úzkeho údolia, kde sa esovito stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Neskôr sa dolina značne rozširuje, pred osadou Dolina sa opäť prudko stáča a tečie juhozápadným smerom, okrajom Modrého Kameňa, kde priberá svoj prvý významnejší prítok, ľavostrannú Riečku a koryto sa stáča viac k juhu. Ďalej preteká cez Veľký Krtíš a na krátkom úseku tečie opäť na juhovýchod, pri obci Malý Krtíš priberá zľava Medokýšny potok a tečie na juh popri Novej Vsi a Sklabinej. Tu priberá svoj najvodnatejší prítok, pravostranný Plachtinský potok (). Preteká rovinatým územím Ipeľskej kotliny s početnými vývermi minerálnych vôd, sprava priberá Zajský potok neďaleko osady Peserany. Veľkým oblúkom obteká z východu obce Želovce a Záhorce a v ich katastroch priberá zľava najprv Želovský potok a potom Záhorský potok. Stáča sa na juhozápad a neďaleko obce Slovenské Ďarmoty ústi do Ipľa.
Krupinica

Krupinica je rieka na juhu stredného Slovenska, preteká územím okresov Zvolen, Krupina a Levice. Je to významný pravostranný prítok Ipľa, má dĺžku , priemerný prietok /s (pri obci Plášťovce) a plochu povodia . Je tokom III. rádu a priemerná lesnatosť povodia je 30%.
Prameň.
Pramení v pohorí Javorie na západnom úpätí vrchu Veľký Lysec (), pri osade Podlysec na katastrálnom území Zaježová (v súčasnosti časť obce Pliešovce), v nadmorskej výške cca 
Opis toku.
Najprv tečie juhozápadným smerom cez osady Dolinky a Zaježová, zľava priberá Rimánsky jarok a po vstupuje do Pliešovskej kotliny. Tu vytvára oblúk, z ľavej strany priberá Klinkovicu, tečie územím medzi obcami Pliešovce a Bzovská Lehôtka ďalej na západ. Prudko sa stáča na juh, sprava priberá Babinský potok, prerezáva výbežok Štiavnických vrchov, pričom vytvára kaňonovitú dolinu, priberá zľava Mäsiarsky potok a ďalej tečie v Krupinskej planine. Tu najprv priberá Vajsov z pravej strany, preteká Krupinou a južne od mesta priberá najprv sprava Bebravu a následne zľava Briač. Pri osade Devičiansky mlyn začína meandrovať, zľava priberá Jalšovík (), postupne sa stáča na juhozápad a ďalej meandruje. Posledný veľký meander vytvorila rieka pri obci Medovarce. Dolina sa postupne rozširuje, Krupinica preteká obcou Rykynčice, z ľavej strany priberá Vlčinský potok a neskôr najväčší prítok Litavu pri Plášťovciach. Napokon vstupuje do Ipeľskej pahorkatiny, preteká okrajom obcí Horné Turovce a Veľké Turovce () a západne od mesta Šahy ústi v nadmorskej výške do Ipľa.
Povodie Krupinice podľa prítokov (v smere toku).
Krupinica (P – pravostranný prítok, Ľ – ľavostranný prítok)
Pobrežné rastlinstvo.
V Zaježovej (časť Dolinky) na priľahlých lúkach je bohatý výskyt žltohlavu európskeho (Trollius europaeus).
Pavel Traubner

Prof. MUDr. Pavel Traubner, DrSc. (* 2. máj 1941, Ilava – † 14. november 2024, Bratislava) bol slovenský neurológ.
Bol prednostom I. neurologickej kliniky Fakultnej nemocnice s poliklinikou v Bratislave, dekanom Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave a predsedom štátneho fondu Pro Slovakia.
Bol čestným predsedom Ústredného zväzu židovských náboženských obcí v SR. V roku 2015 je podpreseda Výboru pre národnostné menšiny a etnické skupiny Rady vlády Slovenskej republiky pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť.
V roku 2020 ho obvinilo niekoľko pacientok zo sexuálneho obťažovania ktorého sa mal dopustiť v ordinácii počas vyšetrenia.
S manželkou Katarínou majú dcéry Roni a Wandu.
Čierna voda

Čierna voda môže byť:
Peter Gallo (hokejista)

Peter Gallo (* 12. január 1978) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v HKm Zvolen, v ročníku 1996/97 debutoval v extralige. V sezóne 2000/01 bol hráčom HC Košice. Ďalší rok hral v českom prvoligovom klube Ytong Brno, odohral päť stretnutí aj za Nitru. Nasledujúcu sezónu začal v Poprade, pokračoval opäť vo Zvolene, pričom viac odohral za rezervný tím v 1. SHL a interlige.
V sezóne 2003/04 pôsobil v chorvátskom Medveščaku Záhreb a slovinskom HK Slavija. Od nasledujúceho ročníka bol hráčom maďarského klubu Újpesti TE, ktorý hrával okrem domácej najvyššej súťaže aj interligu. V sezóne 2006/07 bol vyhlásený za najlepšieho obrancu maďarskej ligy. 
Ročník 2007/08 odohral v poľskej hokejovej lige v mužstve Naprzód Janow, pred ďalším uzavrel zmluvu s HKm Zvolen. Podľa vlastných slov chcel opäť hrať hokej na vyššej úrovni a byť s rodinou. Za Zvolen však neodohral žiaden súťažný zápas a nasledujúci ročník znovu pôsobil v klube Naprzód Janow. Pred sezónou 2011/12 prestúpil do ďalšieho poľského mužstva TH Unia Oświęcim.
V mužstve bol jedným z najlepších obrancov, v decembri 2010 sa však s vedením dohodol na ukončení spolupráce z osobných dôvodov.
V sezóne 2012/13 hral za HKM Rimavská Sobota v rámci 2. SHL, v nasledujúcej odohral päť zápasov za MšHK Prievidza v 1. SHL.
Reprezentácia.
Reprezentoval na MS 20 1998, kde Slovensko obsadilo 9. miesto a udržalo si príslušnosť v najvyššej kategórii. V seniorskej slovenskej reprezentácii odohral 2 zápasy, neskóroval.
Rodina.
Peter Gallo je ženatý, má syna Petra.
Roman Gavalier

Roman Gavalier (* 30. máj 1971, Poprad) je bývalý slovenský hokejový obranca. Jeho bratia Branislav a Michal boli tiež profesionálny hokejisti. 
Klubový hokej.
Je známy predovšetkým z pôsobenia v Poprade, kde odohral deväť rokov v slovenskej extralige. Od ročníka 2004/05 pôsobil v zahraničí, v severoírskom klube Belfast Giants v rámci britskej súťaže a v poľskom mužstve Unia Oświęcim. Svoje posledné dva roky aktívnej kariéry odohral za MHK Kežmarok – prvý v extralige, druhý v 1. SHL.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 22 zápasov, strelil 1 gól.
Biela voda

Biela voda môže byť:
Stanislav Gron

Stanislav Gron (* 28. október 1978, Bratislava) je slovenský profesionálny hokejový útočník. V slovenskej extralige odohral 11 sezón, v ktorých získal štyrikrát titul.
Klubový hokej.
Gron bol draftovaný v roku 1997 klubom New Jersey Devils. V jeho drese odohral len jediný zápas v NHL, bolo to 23. februára 2001 proti Caroline. Po tom, ako sa nepresadil v prvom tíme, sa rozhodol pôsobiť v Európe. Hral v Česku za Vítkovice a Sláviu Praha. Neskôr hral na Slovensku za Žilinu, s ktorou získal v sezóne 2005/2006 majstrovský titul. Od roku 2006 hrával za HC Košice. Počas šiestich sezón v Košiciach odohral 345 zápasov. S extraligou sa rozlúčil prehrou v siedmom finálovom zápase série Košíc proti bratislavskému Slovanu v roku 2012. 
Po skončení sezóny sa dohodol na ročnom kontrakte s talianskym klubom SG Cortina. V Talianskej Serii A nastúpil na 51 zápasov, v ktorých získal 75 bodov, za 37 gólov a 38 asistencií. Po strelecky najúspešnejšom ročníku kariéry predĺžil kontrakt s Cortinou o ďalší rok. Po troch rokov v Taliansku podpísal ročnú zmluvu s anglickým klubom Manchester Phoenix. Následne hrával v nižších súťažiach za klub HC Bratislava.
Reprezentácia.
V slovenskom drese odohral 15 zápasov, strelil 2 góly.
Juraj Halaj

Juraj Halaj (* 7. júl 1969, Liptovský Mikuláš) je bývalý slovenský hokejový útočník. Po skončení aktívnej kariéry bol trénerom mládeže a asistentom hlavného trénera v MHk 32 Liptovský Mikuláš.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v MHk 32 Liptovský Mikuláš. V tomto klube pôsobil až do sezóny 2001/02, keď prestúpil do Slovana Bratislava, kde získal dva majstrovské tituly v rade. Od ročníka 2004/05 hral v HK Aquacity ŠKP Poprad, kde patril k najproduktívnejším hráčom.
 Od sezóny 2008/09 hral v rodnom Liptovskom Mikuláši, kde po dvoch rokoch ukončil aktívnu kariéru.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 5 zápasov, neskóroval.
Eduard Hartmann (1965)

Eduard Hartmann (* 5. jún 1965, Skalica) je bývalý slovenský hokejový reprezentačný brankár. Je starším bratom útočníka Richarda Hartmanna.
Klubový hokej.
Eduard Hartmann je známy predovšetkým z pôsobenia v Dukle Trenčín, s ktorou získal v sezóne 1993/94 majstrovský titul.
Reprezentácia.
Zúčastnil sa Zimných olympijských hier 1994 v Lillehammeri (6. miesto). V tom istom roku na Majstrovstvách sveta kategórie C výbornými výkonmi proti Kazachstanu, Ukrajine a Bielorusku (spolu v týchto zápasoch inkasoval len 3 góly) dopomohol k postupu Slovenska do kategórie B. Celkovo v reprezentácii odchytal 41 zápasov.
Účastník:
MS ,18" 1983, 3. miesto, ČSSR;
MS ,20" 1985, 2. miesto, ČSSR;
MS ,A" 1990, 3. miesto, ČSFR;
MS ,C" 1994, 1. miesto, Slovensko;
MS ,A" 1997, 10.miesto, Slovensko;
Hry dobrej vôle 1990, Seattle;
Turnaj o cenu Izvestia 1990, Moskva;
Švédske hokejové hry 1991, Štokholm;
Súčasné pôsobenie.
Po ukončení aktívnej kariéry pôsobil v rôznych funkciách v Dukle Trenčín (tréner juniorského tímu, manažér mládeže). V súčasnosti (sezóna 2008/09) je predsedom predstavenstva a generálnym manažérom klubu. Pravidelne sa objavuje v STV ako televízny spolukomentátor hokejových zápasov.
Richard Hartmann

Richard Hartmann (* 7. november 1975, Bratislava) je slovenský hokejový útočník, mladší brat niekdajšieho reprezentačného brankára Eduarda Hartmanna.
Klubový hokej.
Je známy predovšetkým z pôsobenia v HK 36 Skalica, kde patrí medzi opory v útoku. V sezóne 2006/07 hrával v poľskom klube KS Cracovia Krakov, pred ďalšou sa vrátil do Skalice. Nosí dres s číslom 17.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 4 zápasy, strelil 1 gól.
Henryk Sienkiewicz

Henryk Sienkiewicz [Šjenkjevič] celým menom Henryk Adam Alexander Pius Sienkiewicz; pseudonym Litwos (*5. máj 1846, Wola Okrzejska, Lubelské vojvodstvo, Poľsko, vtedajšia Ruská ríša – † 15. november 1916, Vevey, Švajčiarsko), bol poľský prozaik, nositeľ Nobelovej ceny za literatúru. Stal sa klasikom poľskej prózy a najpopulárnejším tvorcom historických románov. Vytvoril rozsiahle množstvo živých postáv, ktoré sa stali symbolmi.
Životopis.
Narodil sa ako najstaršie z piatich detí schudobnených šľachticov Józefa Sienkiewicza (*1813–†1896) a Stefanie Cieciszowskej (†1873). Začal študovať medicínu, neskôr filozofiu, v roku 1870 ukončil štúdium na ruskej univerzite vo Varšave. Počas štúdia sa dostal do skupiny pozitivistov, spolupracoval s radikálnym časopisom "Przegląd Tygodniowy" a neskôr s konzervatívnymi novinami "Gazeta Polska". Svoj obzor si rozširoval zahraničnými cestami. V roku 1876 navštívil Nemecko, v roku 1877 Belgicko, Francúzsko a Anglicko a odtiaľ sa vydal na do Spojených štátov, kde sa zúčastnil pokusu o založenie poľskej komunity v kalifornskom meste Anaheim. V priebehu svojho života neskoršie navštívil Taliansko, Grécko, Turecko a Španielsko a v roku 1891 odišiel na výpravu do Afriky. Navštívil Zanzibar a oblasti dnešnej Tanzánie, ochorel na tropickú horúčku. O pobytoch v USA a na území Východnej Afriky napísal cestopisy; americké reálie sa vyskytujú vo viacerých jeho kratších prózach (Strážca majáka, Sachem, Za chlebom, Stepou, Spomienky z Mariposy); africké (nie však z oblasti, ktorú precestoval) v dobrodružne ladenej próze pre mládež Púšťou a pralesom. 
V roku 1884 sa už ako populárny spisovateľ stal hlavným redaktorom varšavského "Słowa". V svojej dobe bol autorom mnohých čŕt, poviedok a noviel, realistických obrazov zo života, v ktorých na jednej strane vykreslil obraz biedy a zaostalosti nižších spoločenských vrstiev a na druhej strane problematické, vnútornými rozpormi zmietané postavy inteligentov, snažiacich sa o nápravu. Po vypuknutí 1. svetovej vojny odcestoval do Švajčiarska, kde pracoval vo "Výbore pre pomoc obetiam vojny v Poľsku" a v roku 1916 umrel. Jeho pozostatky boli prenesené v roku 1924 do Varšavy.
Dielo.
Diela uvedené len po poľsky dodnes v slovenčine nevyšli.
Teplomer

Teplomer je zariadenie slúžiace na meranie teploty. Tradične je princíp teplomeru založený na tepelnej rozťažnosti jednotlivých látok, kedy je objem mernej látky závislý od jej teploty. Tieto teplomery sa preto volajú "dilatačné". V súčasnosti však existujú aj ďalšie metódy zisťovania teploty.
V súčasnosti sa stretávame s týmito druhmi teplomerov:
Špeciálne teplomery:
Dejiny.
Dnes sú teplomery asi najznámejšie fyzikálne prístroje. Ale ešte pred niekoľkými storočiami boli úplne neznáme. Teplota sa určovala podľa telesných pocitov, pri výrobe kovov a keramiky sa ľudia riadili farbou rozpálených predmetov alebo roztavených kovov.
Na začiatku 17. storočia Galileo Galilei využil tepelné roztiahnutie vzduchu na meranie teploty. Tento primitívny teplomer bol vyrobený z tenkej sklenenej trubičky dlhej asi 30 cm a bol zakončený bankou. Banku zahrial rukou a „teplomer“ (hovorilo sa mu vzduchový "termoskop") vložil otvoreným koncom trubičky do nádoby s farebnou vodou. Chladnúci vzduch sa zoskupoval a pod vplyvom tlaku okolitého vzduchu na hladinu voda vnikala do trubičky. Po vychladnutí banka prijímala teplotu okolitého vzduchu a výška vodného stĺpca v trubičke sa menila podľa zmien objemu vzduchu v banke, ktorý sa zase menil podľa teploty vzduchu. Na rozdiel od dnešných teplomerov pri oteplení hladina klesala a pri ochladení stúpala. Prístroj ešte nemal stupnicu.
Po Galileovi experimentovali s podobnými teplomermi Otto von Guericke a Gaspar Schott. Zdokonalili termoskop tým, že použili uzavretý systém s dvomi bankami na koncoch spojovacej trubičky v tvare U, v ktorej bola tekutina.
Ešte v tom istom storočí sa objavujú teplomery, v ktorých teplotnou látkou je kvapalina. Asi prvý teplomer zostrojil v roku 1631 francúzsky lekár Jean Rey, ktorý použil ako tepelnú látku vodu. Nevýhodou tohto teplomeru bola malá rozťažnosť vody. Preto sa hľadali iné vhodné tekutiny. Ako najvhodnejšie sa ukázali lieh a ortuť. Prvý liehový teplomer zostrojil v roku 1641 toskánsky veľkovojvoda Ferdinand II. Medici. V tom čase síce teplomery už mali stupnice, tie však neboli jednotné, takže údaje zmerané jednotlivými teplomermi sa nemohli porovnávať. Prvé teplomery s „normalizovanou“ stupnicou boli zostrojené až okolo roku 1650.
Ďalšou kapitolou vývoja teplomerov bolo stanovenie teplotnej stupnice, na ktorej meranie prebiehalo. Vyvinulo sa niekoľko stupníc a ich stanovení, vývoj diletačných teplomerov bol prakticky ukončený a v ďalších rokoch boli modifikované a vylepšované iba ich modifikácie. Napríklad teplota nad bodom varu ortute (356 °C) až do 1100 °C sa meria ortuťovým teplomerom, u ktorého sa kapilára plní napríklad dusíkom a teplomer je zhotovený z kremíkového skla. U lekárskych ortuťových teplomerov (35 až 42 °C) je kapilára na nádobke s ortuťou zúžená, takže sa v tomto mieste pri poklese teploty ortuťový stĺpec pretrhne a teplomer tak stále ukazuje maximálnu nameranú teplotu (pred ďalším použitím sa musí „preklepať“).
Ivan Harvánek

Ivan Harvánek (* 1. jún 1968, Skalica – † 27. september 2005) bol slovenský hokejový brankár.
Klubový hokej.
Pôsobil v Košiciach, Nitre a Skalici.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odchytal 1 zápas.
Úmrtie.
27. septembra 2005 ho postihol náhly srdcový infarkt, ktorému podľahol. Mal 37 rokov.
Šírenie tepla

Šírenie tepla (iné názvy: prenos tepla, zdieľanie tepla, transport tepla, výmena tepla, tepelná výmena, prestup tepla) je jeden zo spôsobov prenosu energie. Teplo sa vždy prenáša z telesa/látky/časti látky s vyššou teplotou na teleso/látku/časť látky s nižšou teplotou, v súlade s druhou termodynamickou vetou.
Druhy šírenia tepla (tepelnej výmeny) sú:
Šírenie tepla (tepelná výmena) vždy prebieha tak, že teplejšie teleso odovzdáva časť svojej vnútornej energie chladnejšiemu telesu. Pokusne sa tepelná výmena vykonáva pomocou kalorimetra.
Pri tepelnej výmene platí tzv. zákon výmeny tepla: teplo prijaté chladnejším telesom sa rovná teplu, ktoré odovzdalo teplejšie teleso. Tento zákon je špeciálny prípad Zákona zachovania energie.
Biela (rieka)

Biela je tatranská rieka, ľavostranný prítok Popradu. Má dĺžku , je tokom IV. rádu a je to typický vysokohorský typ rieky s priemernou lesnatosťou povodia približne 50 %.
Pramení v masíve Havrana () v Belianskych Tatrách v nadmorskej výške cca a od prameňa tečie Tristárskou dolinou v smere JJZ – SSV. Následne preteká Podtatranskou brázdou, najprv cez obec Ždiar západovýchodným smerom, potom sa stáča na juh a pri Tatranskej Kotline vstupuje do Popradskej kotliny, pokračuje na východ a viacnásobne meandruje. Do Popradu sa vlieva pri obci Bušovce v nadmorskej výške Priberá len kratšie prítoky, najmä z tatranskej strany.
Boca

Boca (niekedy aj Bocianka) je riečka na Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou a tokom III. rádu. Má snehovo-dažďový režim odtoku. 
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry, pod Bocianskym sedlom (), v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Najprv tečie na východ cez Starobociansku dolinu až k obci Vyšná Boca, kde priberá dva pravostranné prítoky spod Čertovice, Kliesňovú a Čertovicu. Ďalej preteká intravilánom obce, sprava priberá prítok z doliny Podvrch, Grúňový potok a stáča sa na sever. Vytvára dlhú Bociansku dolinu, tečie cez intravilán Nižnej Boce v strednej časti doliny, z ľavej strany priberá Chopcovicu a pokračuje priamo na sever. 
V ústí susednej Malužinskej doliny priberá Malužinú sprava, oblúkom sa stáča na severozápad a tečie cez intravilán obce Malužiná. Pod obcou zľava priberá Svidovský potok a ďalej sa postupne stáča smerom na severoseverovýchod. Pri horárni Michalovo priberá ľavostranný Michalovský potok a vstupuje do Liptovskej kotliny. Tu preteká popri osade Šmýkanec a na katastrálnom území obce Kráľova Lehota, pri osade Červený Kút, sa vlieva do Váhu.
Ústie.
Do Váhu sa vlieva v Liptovskej kotline na katastrálnom území obce Kráľova Lehota, severozápadne od jej centra, oproti osade Červený Kút v nadmorskej výške cca 
Obce.
Boca preteká katastrálnym územím 4 obcí, pričom tečie aj ich intravilánom:
Brezovský potok (prítok Myjavy)

Brezovský potok je vodný tok na západnom Slovensku, na myjavských kopaniciach, preteká územím okresov Myjava a Senica. Je to významný ľavostranný prítok Myjavy s dĺžkou 20 km, je tokom IV. rádu. Niekedy sa označuje ako Brezovka.
Prameň.
Pramení v Myjavskej pahorkatine, na území obce Polianka, severne od kóty 427,0 m v nadmorskej výške približne 420 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie spočiatku na krátkom úseku na juhozápad, potom na západ cez kopanice obce Polianka, vytvára oblúk prehnutý na sever a na krátkom úseku tečie na juhozápad. Po sútoku s prítokom spod kóty 444,8 m sa stáča severojužným, potom juhojuhozápadným smerom a preteká Hurbanovou dolinou. Preteká kopaničiarskou oblasťou mesta Brezová pod Bradlom, zľava priberá Priepasniansky potok a pred mestom Brezová pod Bradlom aj Žriedlovský potok z pravej strany. Severojužným smerom ďalej tečie cez mesto, zľava priberá Bystrinu, oblúkom sa stáča na západ, pričom obteká masív Ostrieža (370,0 m n. m.) na pravom brehu. Po pribratí pravostranného Štverníka pokračuje juhojuhozápadným smerom až do obce Hradište pod Vrátnom. Ďalej tečie západojuhozápadným smerom a pred obcou Osuské sa definitívne stáča na západ a pokračuje k ústiu.
Ústie.
Do Myjavy ústi medzi obcami Osuské a Jablonica v nadmorskej výške približne 206,5 m n. m.
Bystrianka

Bystrianka je nízkotatranskou riečkou na južných svahoch pohoria, preteká územím okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, má dĺžku a je tokom III. rádu. Bystrianka je vysokohorským typom vodného toku so zvýšenými prietokmi koncom jari a začiatkom leta. Hydrologické poradie toku: 4-23-02-011, číslo recipienta: 4-23-02-3049.
Pramení v podcelku Ďumbierske Tatry na južných stráňach Ďumbiera () v nadmorskej výške približne V pramennej oblasti zľava priberá dva prítoky (). Tečie najprv na západ okolo Trangošky, preteká úzkym bralnatým územím hornej časti Bystrej doliny a tečie ňou na juh. Priberá Krupovú sprava, neskôr Veľké zľava a následne Volovec sprava. 
Ďalej preteká cez Tále, vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Bystrianske podhorie, sprava priberá Čierny potok a tečie obcou Bystrá. Tu priberá z ľavej strany svoj najvýznamnejší prítok, Štiavničku (), a pokračuje oblúkom na juhozápad popri Bystrianskej jaskyni na ľavom brehu. 
Vteká do katastrálneho územia Podbrezovej, stáča sa viac na juh a medzi Štiavničkou a Podbrezovou sa vlieva v nadmorskej výške cca do Hrona.
Bystrica (prítok Hrona)

Bystrica je riečka na strednom Slovensku, v okrese Banská Bystrica. Je pravostranným prítokom Hrona, má dĺžku a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení vo Veľkej Fatre, v podcelku Hôľna Fatra, pod Kráľovou studňou () v nadmorskej výške okolo 
Priebeh toku.
V úžľabine pod horským hotelom priberá prvý prítok () a tečie dlhou Bystrickou dolinou na juh. Priberá z oboch strán iba kratšie prítoky a tok sa esovite stáča. V závere doliny vytvára tiesňavu a prerezáva sa do Harmaneckej doliny, sprava priberá Harmanec a preteká územím obce Dolný Harmanec ďalej na juhovýchod. Z pravej strany potom priberá Cenovo a tečie obcou Harmanec. Na konci Harmaneckej doliny priberá sprava Košiarsky potok, vzápätí zľava vodnatý Starohorský potok a vstupuje do Starohorských vrchov. Preteká Uľankou, zľava priberá Banský potok a cez Jakub vteká na územie Banskej Bystrice (a zároveň Zvolenskej kotliny), tu sprava priberá ešte Laskomer a v nadmorskej výške okolo ústi do Hrona.
Čierny Hron

Čierny Hron je významný ľavostranný prítok Hrona v regióne horné Pohronie, na území okresu Brezno. Má dĺžku , priemerný prietok v ústí /s, je tokom III. rádu a priemerná lesnatosť povodia je približne 80 %. Hydrologické poradie toku: 4-23-01-111, číslo recipienta: 4-23-01-3177.
Pramení vo Veporských vrchoch pod Sedmákom () v nadmorskej výške cca . Najprv priberá ľavostranný prítok spod Dlhého grúňa () a tečie severovýchodným smerom dolinou Za dlhým grúňom, na konci ktorej priberá sprava Rakytovo a stáča sa na sever. Neskôr priberá Čierny potok z pravej strany a údolie Čierneho Hrona sa nápadnejšie rozširuje. 
Ďalej priberá opäť sprava Kýčerný potok a vteká do intravilánu obce Čierny Balog (postupne preteká jej časťami: Dobroč, Pusté, Jánošovka, Jergov, Krám a Nový Krám) a mení smer toku na severozápad. Následne priberá najprv sprava Šaling a potom zľava Brôtovo, ďalším významným prítokom na území obce je ľavostranné Vydrovo a pri Kráme opäť ľavostranný prítok Veľká dolina. Opúšťa obec Čierny Balog a zarezáva sa do severného okraja Balockých vrchov, kde vytvára niekoľko zaklesnutých meandrov. Zľava priberá svoj najväčší prítok, Kamenistý potok, a oblúkom sa stáča k severu. 
Preteká obcou Hronec, zľava priberá vody Osrblianky a vstupuje do Horehronského podolia. Tečie ešte okrajom Valaskej, stáča sa na západ a pri Chvatimechu ústi v nadmorskej výške do Hrona. 
Údolím Čierneho Hrona a niektorých bočných dolín vedie Čiernohronská lesná železnica, ktorá je zrekonštruovaná v úseku Vydrovo-Čierny Balog-Chvatimech.
Čierňanka (prítok Kysuce)

Čierňanka je rieka na severe Slovenska, na horných Kysuciach, na území okresu Čadca. Má dĺžku . Je to ľavostranný prítok Kysuce a je tokom IV. rádu. Zaberá povodie , priemerný sklon toku je 14 ‰, na dolnom toku 4,6 ‰, priemerný prietok dosahuje v ústí /s a špecifický odtok je 17,91 l/km²/s. Horný tok, po sútok s Čadečkou, sa často označuje ako "Skaliťanka". Severná hranica povodia Čierňanky je zároveň súčasťou Hlavného európskeho rozvodia.
Prameň.
Pramení v Jablunkovskom medzihorí pod sedlom Príslop v nadmorskej výške približne , neďaleko slovensko-poľskej štátnej hranice.
Opis toku.
Najprv tečie na západ územím obce Skalité, cez jej miestne časti Serafínov a Kudlov, následne priberá ľavostrannú Vreščovku, esovito sa stáča a sprava priberá Rieku. Ďalej výraznejšie rozširuje svoje koryto, na krátkom úseku pokračuje na severozápad a z pravej strany priberá Čadečku. Potom sa oblúkom stáča na juhozápad, preteká obcou Čierne, kde sprava priberá Čierny potok a Markov potok. Následne preteká cez obec Svrčinovec, kde priberá pravostranný Šľahorov potok, koryto mení smer toku na juh a vstupuje na územie mesta Čadca. Tu preteká cez mestskú časť Podzávoz, kde vstupuje do Hornokysuckého podolia (podcelku Turzovskej vrchoviny) a priberá zľava Čadečanku a sprava Milošovský potok. Napokon sa stáča, na krátkom úseku tečie na juhovýchod a na okraji Čadce sa vlieva do Kysuce.
Ústie.
Do Kysuce ústi na území mesta Čadca, severne od centra mesta a v blízkosti železničnej stanice, v nadmorskej výške cca 
Obce.
Čierňanka preteká územím troch obcí a jedného mesta:
Ukazovateľ (informatika)

Ukazovateľ (), voľne nazývaný aj smerník, je taký údajový typ, do ktorého je uložená adresa nejakej dátovej štruktúry (napr. "integer", "real", "char", "record" atď.). Skladá sa z adresy segmentu a adresy offsetu. 
V programovaní má zvláštne postavenie tzv. nulový pointer. Je to konštanta (napr. NIL v Pascale, NULL v C), ktorá „ukazuje nikam“. Napr. v programovacom jazyku C má hodnotu 0000:0000.
Pomocou ukazovateľov je možné premenné ukladať do heapu (haldy) pričom v dátovom segmente je uložená len adresa premennej.
Demänovka (riečka)

Demänovka je riečka na severe Slovenska, na strednom Liptove, v okrese Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Váhu, má dĺžku a je tokom III. rádu. Je to vysokohorský typ rieky s priemerným prietokom pri Liptovskom Mikuláši /s. Najnižšie prietoky dosahuje vo februári až marci, najvyššie v období topenia snehu vo vysokých horských polohách a jarných dažďov v máji. Na hornom toku preteká územím NAPANT-u a vytvára Demänovskú dolinu. 
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách, v závere Širokej doliny pod Krúpovou hoľou (1 921, ) v masíve Ďumbiera () v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Od prameňa tečie na sever cez Širokú dolinu, vytvára vodopád a zľava priberá Lukovú. Sprava následne priberá prítoky z dolín Podroh a Krčahovo a ďalej tečie na severozápad. Vstupuje do Demänovskej doliny, v krasovom území Lúčok sa časť vôd stráca v ponoroch. Ponárajúca sa voda preteká neznámym územím a objavuje sa v Pustej jaskyni. Zľava priberá významnejší prítok spod Chopka a pod Ostredkom sa do riečky vlieva druhý významný prítok Zadná voda. Ponorné vody Demänovky vytvorili vo vápencových komplexoch jaskynný systém Demänovských jaskýň. Z pravej strany ešte priberá potok z doliny Vyvieranie, na krátkom úseku opäť tečie na severozápad a za osadou Tri studničky vstupuje do Liptovskej kotliny. Tu preteká popri obci Pavčina Lehota na ľavom brehu, ďalej oddeľuje Demänovú na pravom brehu a Bodice na ľavom brehu a stáča sa viac na severovýchod. Utvára početné zákruty a vteká na územie mikulášskej mestskej časti Palúdzka, ktorou preteká a na jej severnom okraji sa vlieva do Váhu. 
Ústie.
Demänovka sa vlieva do Váhu na území mesta Liptovský Mikuláš (katastrálne územie Palúdzka) v nadmorskej výške približne Jej ústie sa nachádza cca proti prúdu od vtoku Váhu do vodnej nádrže Liptovská Mara.
Zygmunt Krasiński

Zygmunt Krasiński ("pseudonym Spiridion Prawdzicki") (* 19. február 1812, Paríž – † 23. február 1859, Paríž) bol poľský básnik a dramatik. Bol potomkom magnátskej rodiny Krasińských. Považovaný za jedného z troch tzv. veštcov poľskej literatúry, vedľa Adama Mickiewicza a Juliusza Słowackého.
Život.
Narodil sa v roku 1812 v Paríži. Študoval právo vo Varšave, a neskôr v Ženeve, kde poznal Adama Mickiewicza. Zaujímal sa hlavne o literatúru a európsku filozofiu. Najväčší vplyv na jeho zmýšľanie a celý život mal jeho otec, Wincenty Krasiński - generál slúžiaci v armáda Napoleona Bonaparta, a neskôr lojálny poddaný ruského cára. Okrem vzbury ešte mladého básnika nikdy sa mu nepodarilo vymaniť spod vplyvu otca, ktorý ovplyvňoval jeho politické názory, ako aj osobný život (vynútil si jeho manželstvo z Elizou Branickou, napriek láske básnika k Delfíne Potockej). Krasiński nikdy neukončil štúdiá - rezignoval na ne po tom, ako mu otec zabránil zúčastniť sa na vlasteneckej demonštrácii. Utiekol z domova, aby sa aspoň čiastočne uvoľnil spod vplyvu otca. 
Žil hlavne vo Francúzska a v Taliansku.
Dielo.
Prvé literárne pokusy začal ešte vo Varšave, avšak meno si získal až po napísaní "Nebožskej Komédie" v roku 1835. Do jeho najväčších prác okrem Nebožskej komédie patria: "Irydión" (1836), "Agaj-Han" (1834) a tiež "Žalmy budúcnosti" (1844-1848). V Krasińského tvorbe jasne cítiť vplyv jeho otca v najmä v dilemách a rozkolísanosti osoby hlavného hrdinu na tému zmyslu ozbrojených povstaní a ozbrojeného boja o samostatnosť (Krasiński sa domnieval, že problém samostatnosti Poľska leží v rukách prozreteľnosti). Často sa objavujú tiež motívy späté z mesianistickým prúdom. Krasińského diela získali uznanie hlavne vďaka mylnej interpretácii. Súdobí básnici sa domnievali, že vyzýva do ozbrojeného zápasu, zatiaľ čo sám básnik bol jeho odporcom.
Sústredená pozornosť na otázky reflexívnej básnickej výpovede vtlačila jeho dielu črty orginality a umeleckej sugestívnosti. Dodnes v nich možno obdivovať silu básnického výrazu, malebnosť poetickej dikcie a svojráznosť myšlienok, zaodetých do precíznej formy básnickej výpovede, ktorými obohatil nielen poľskú, ale aj svetovú literárnu tvorbu.
Zygmunt Krasiński zomrel v roku 1859 v Paríži. Po smrti boli jeho telesné pozostatky prevezené do Opinogóry neďaleko Ciechanowa, kde sa teraz nachádza múzeum romantizmu.
Xming

Xming je plnohodnotný X Window System server pre Microsoft Windows, ktorý sa dá veľmi jednoducho nainštalovať a používať. Je založený na tých istých zdrojových kódoch ako Cygwin/X, ale nie je závislý od prostredia Cygwin, alebo knižnici cygwin1.dll z tohto prostredia. 
Xming X Server pre Windows, je vytvorený z Xorg (X11R6.9) krížovým prekladom pomocou MinGW a Pthreads-Win32.
Xming je slobodný softvér s licenciou GPL.
Demänovka

Demänovka môže byť:
Dátový typ

Údajový typ je spojenie oblastí hodnôt a operácií v jeden celok. Podľa Niklausa Wirtha je to určovateľ množiny hodnôt, napr. typ premennej.
Rozdelenie údajových typov.
Konkrétne údajové typy.
Konkrétne údajové typy sa v programovacích jazykoch používajú na deklaráciu premenných. Vo väčšine programovacích jazykoch sa dajú použiť tieto údajové typy:
Boolean (alebo bool) 
je implementáciou pravdivostného typu. Môže obsahovať dve možné hodnoty True (Pravda) a False (Nepravda), ktorým tiež prislúcha určitý (v každom programovacom jazyku môže byť iný) rozsah číselných hodnôt, väčšinou "False" = 0 a "True" &gt;= 1. Pre tento typ sú zadefinované tieto operácie:
Byte 
je to 8-bitové celé číslo v rozsahu -128 až +127.
Char 
je to 16-bitové neznamienkové celé číslo v rozsahu 0 až 65 535.
Short 
je 16-bitové celé číslo v rozsahu -32 768 až +32 767. Operácie sú rovnaké ako pri type "Byte".
Int 
je 32-bitové celé číslo v dvojkovom doplnkovom kóde. Rozsah je od -2 147 483 648 po +2 147 483 647.
Long 
je 64-bitové celé číslo veľkosti od -9 223 372 036 854 775 808 až do +9 223 372 036 854 775 807.
Single (alebo Float či Real) 
je typ určený pre uchovávanie desatinných čísel v rozsahu −3,402823×1038 až −1,401298×10−45 pre záporné čísla a 1,401298×10−45 až 3,402823×1038 pre kladné čísla. Zjednodušene povedané, môže sa počítať aj s veľmi veľkými alebo veľmi malými číslami, ale pointa je v tom, že presnosť čísla je vždy 6 až 7 cifier. Pre tento typ sú definované operácie: sčítanie, odčítanie, násobenie, delenie, celočíselné delenie a ďalšie v závislosti od programovacieho jazyka.
Double 
je typ s dvojnásobnou presnosťou. Údaj takéhoto typu bude zaberať dvakrát viac pamäte ako údaj typu Single, ale číslo bude s presnosťou asi na 20 desatinných miest (P. Herout: Učebnice jazyka C, kap. 3). Presný rozsah je od −1,79769313486231×10308 do −4,94065645841247×10−324 pre záporné čísla a od 4,94065645841247×10−324 do 1,79769313486232×10308 pre kladné čísla.
String 
je typ, ktorý je určený na uchovanie „reťazcov“, čiže textových hodnôt. V našom prípade by sa použilo napríklad pre „meno“ a „priezvisko“. Niektoré programovacie jazyky rozlišujú dva typy "stringov":
Oba tieto typy majú rozdielnu sadu operácií, i keď sú použité v rovnakom programovacom jazyku.
Object (alebo Trieda) 
je typ, ktorý umožňuje vytvoriť odkaz na objekt, ktorý môže mať svoje vlastnosti, metódy a udalosti.
Zdroje.
Základy programovania
Tomáš Harant

Tomáš Harant (* 28. apríl 1980, Žilina) je slovenský hokejový obranca. Meria 191 cm, váži 91 kg (2006). V súčasnosti hrá za klub MsHK Žilina, s ktorým podpísal zmluvu do konca sezóny 2011/12.
Klubový hokej.
Draftoval ho klub Nashville Predators v roku 2000 v 6. kole ako 173. v poradí. Pred sezónou 2006/07 mal namierené do švédskej Mory IK, ale napokon prekvapivo podpísal ročnú zmluvu s klubom NHL New Jersey Devils. Odohral 54 zápasov v AHL za Lowell Devils, v ktorých strelil 1 gól a na 23 prihral. Od sezóny 2007/08 je hráčom Mory IK.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii spolu odohral 59 zápasov, strelil 1 gól.
MS 2006.
Tréner František Hossa ho nominoval na Majstrovstvá sveta v lotyšskej Rige. Po neistom začiatku predviedol niekoľko pekných obranných zákrokov.
MS 2007.
Tréner Július Šupler ho nominoval na Majstrovstvá sveta 2007 v Rusku. Do štatistík sa zapísal len dvoma mínusovými bodmi. Jeho mužstvo vypadlo so Švédskom vo štvrťfinále a obsadilo 6. miesto.