Montserrat Caballéová

Montserrat Caballéová (; * 12. apríl 1933, Barcelona, Španielsko – † 6. október 2018, Barcelona) bola španielska sopranistka. Naspievala široké spektrum operných postáv, no bola významná hlavne ako interpretka bel cantového repertoáru. Sú to najmä diela Rossiniho, Belliniho, Donizettiho a Giuseppe Verdiho. 
Veľkú pozornosť na seba táto operná diva upútala v roku 1988, potom ako naspievala s rockovou hviezdou a spevákom kapely Queen, Freddiem Mercurym pieseň "Barcelona", ktorá bola poctou jej rodnému mestu. Skladba sa stala hymnou Letných olympijských hier roku 1992, ktoré sa uskutočnili v tomto meste.
Kariéra.
Začiatky.
María de Montserrat Bibiana Concepción Caballé i Folch sa narodila v Barcelone. Študovala hudbu na konzervatóriu Conservatori Superior de Música del Liceu, t.j. na strednej škole, na ktorej sa učil spev napríklad aj José Carreras. Techniku interpretácie študovala u Napoleone Annovazzi, Eugenii Kemény a Conchity Badíiy. Školu skončila v roku 1954 s vyznamenaním. 
Následne sa Caballéová presťahovala do švajčiarskeho mesta Bazilej, kde v roku 1956 debutovala v postave Mimì, v Pucciniho opere "Bohéma". Následne v rokoch 1957 až 1959 získala angažmán v opere mestského divadla v Bazileji. V jej repertoári tam boli postavy napr. z Mozartovej "Čarovnej flauty" či zo Straussovej opery "Salome". Straussovu skladbu kompletne naspievala v nemeckom jazyku, čo nebýva na španielsky hovoriaceho umelca obvyklé. Táto skutočnosť sa pre Maríu stala užitočnou, lebo aj vďaka nej dostala ponuku na účinkovanie v opere v Brémach (1959–1962).
V roku 1962 sa Caballéová vrátila do Barcelony, kde debutovala na Gran Teatre del Liceu. Naspievala tu titulnú postavu v Straussovej "Arabelle". Od jesene roku 1962 do jari roku 1963 bola Montserrat Caballéová na turné po Mexiku, kde dostala šancu spievať v Palacio de Bellas Artes titulnú úlohu opery "Manon" od Julesa Masseneta. V roku 1963 nasledovalo viacero ešte viacej úspešných vystúpení na barcelonskom Liceu.
Medzinárodný úspech.
Medzinárodný úspech pre Caballéovú nastal v roku 1965, keď v newyorskej Carnegie Hall nahradila práve indisponovanú Marilyn Horne v Donizettiho opere "Lucrezia Borgia". Za tento záskok si vtedy vyslúžila 25-minútovú „standing ovation“. Napriek tomu, že to bol jej prvý angažmán v opere bel canto a ona sa úlohu učila sotva mesiac, jej výkon ju preslávil v celom opernom svete. Neskôr v tom istom roku Caballéová debutovala na Glyndebourne spievajúc svoju prvú Marschallin v Straussovom Gavalierovi s ružou a stvárnením postavy La contessy di Almaviva v Mozartovej "Figarovej svadbe".
V decembri roku 1965 sa vrátila do Carnegie Hall, kde predviedla svoje druhé operné bel canto spevom partu kráľovnej Alžbety I. z vtedy práve znovuobjavenej Donizettiho opernej tragédie "Roberto Devereux". Dňa 22. decembra 1965 Caballéová uzavrela svoj veľmi úspešný rok debutom v Metropolitnej opere stvárnením Marguerite v Gounodovom "Faustovi". Na pódiu jej sekundovali John Alexander v úlohe Fausta a Justino Díaz ako Mefistofeles.
V roku 1966 Caballéová prvýkrát účinkovala v Philadelphia Lyric Opera Company. Naspievala postavu Maddaleny di Coigny v opere "Andrea Chénier" a jej taliansky debut v Maggio Musicale Fiorentino vo Verdiho "Trubadúrovi". Neskôr v roku 1967 účinkovala v Belliniho "Il pirate".
V roku 1967 sa Caballéová vrátila do Philadelphie, aby naspievala postavy v Pucciniho operách "Tosca" a "Madame Butterfly" a zaspievala v Metropolitnej opere tri hrdinky od Verdiho: Leonoru v "Trubadúrovi" oproti Richardovi Tuckerovi v postave Manrica, Desdemonu v "Otellovi" oproti Jamesovi McCrackenovi v titulnej úlohe a Violettu v "La traviate" s Tuckerom a Georgeom Shirleyom alterujúcimi Alfreda. Posledná z úloh najviac pridala ďalšiu pozitívnu reakciu a uznanie zo strany amerického publika a hlavne kritiky. Nasledujúci rok sa Montserrat Caballéová vrátila do Metropolitnej opery, aby stvárnila postavu vo Verdiho "Luise Miller" a v roku 1969, aby naspievala rolu Liù v Pucciniho "Turandot". V titulnej postave s ňou účinkovala Birgit Nilssonová a v postave Calàfa sa predstavil James King. Vrátila sa aj do Philadelphie, aby stvárnila Imogene v opere "Il pirata" (1968) a Lucreziu Borgiu (1969). 
V roku 1969 Caballéová spievala Alžbetu Valónsku v hviezdnom obsadení v produkcii Jeana Vilara v starorímskom amfiteátri Arena di Verona spolu s Plácidom Domingom a Pierom Cappuccillim v predstavení Verdiho opery "Don Carlos". Jej vysoké „B“ v závere opery až do finálneho orchestrálneho akordu trvalo viac než 20 taktov. Toto predstavenie absolvovala vzhľadom na úraz v New Yorku na barlách. V tomto istom čase sa objavila v recitáli vo veronskej Teatro Corallo. V roku 1970 Montserrat Caballéová mala svoj oficiálny debut v milánskej La Scale. Spievala titulnú postavu opery "Lucrezia Borgia", potom vo Philadelphii zaspievala postavu Leonory, a vrátila sa do Metropolitnej opery ako Amelia v kritikmi ospevovanej produkcii Verdiho "Maškarného bálu", v ktorej jej sekundovali Plácido Domingo ako Riccardo a Reri Grist ako Oscar.
V roku 1972 sa Caballéová prvýkrát predstavila v Kráľovskej opere na Covent Garden a v chicagskej Lyric Opera of Chicago. V obidvoch prípadoch to bolo s postavou Violetty. V tom istom roku sa znovu ako Alžbeta Valónska z Verdiho opery "Don Carlo" vrátila do Metropolitnej opery, aby si v titulnej úlohe zaspievala s Francom Corellim. Potom odcestovala do Philadelphie zaspievať postavu Normy. V roku 1973 sa vrátila do Chicaga spievať titulnú postavu Donizettiho "Márii Stuartovej", vo Philadelphii vystúpila s postavou Violetty, a v Metropolitnej opere spievala Normu v Belliniho rovnomennej opere. V roku 1974 mala Caballéová viacero vystúpení: v januári v barcelonskom Gran Teatre del Liceu s operou "Aida", v marci v Metropolitnej opere s Verdiho "I Vespri Siciliani", v marci aj v Carnegie Hall s operou "Parisina d'Este", tri vystúpenia v jednom týždni absolvovala v apríli s operou "Norma" v moskovskom Boľšom teatre, milánskej La Scale v tom istom mesiaci vystúpila v opere "Adriana Lecouvreur"...
V septembri roku 1974 absolvovala operačný zákrok, pri ktorom jej z brušnej dutiny odstránili veľký benígny útvar. Z operácie sa rýchlo zotavila a začiatkom roku 1975 bola znovu na javiskách. V roku 1976 sa Caballéová znovu predstavila v Metropolitnej opere. V roku 1977 mala svoj debut v opere v San Franciscu v titulnej postave Pucciniho "Turandot". V nasledujúcej dekáde sa tam vrátila viac ako desaťkrát v rôznych postavách, ako bola napríklad Elvira vo Verdiho opere "Ernani" a v titulných partoch Ponchielliho opery "La Gioconda", v Rossiniho "Semiramide", ako aj v Pucciniho opere "Tosca".
Potom ako Caballéová postupne strácala lesk a čistotu hlasu, začala dávať silnejší dôraz na vyjadrenie dramatična a expresivitu v speve svojich postáv. Tak to bolo v roku 1978, keď spievala "Toscu" v San Franciscu spolu s Pavarottim, "Normu" v Madride a operu "Adriana Lecouvreur" v Metropolitnej opere spolu s José Carrerasom. Aj v ďalších rokoch sa občas zúčastňovala na koncertoch v Metropolitnej opere, kde si zaspievala v "Tosce" (1980, 1985), či Alžbetu Valónsku (1985) a v špeciálnych performanciách v rokoch 1981 a 1983. Jej posledným vystúpením v Metropolitnej opere bolo dňa 10. októbra 1985 v postave Toscy v Pucciniho "Tosce", kde s ňou vystúpil Pavarotti ako Cavaradossi a Cornell MacNeil v postave Scarpia.
Po ukončení oficiálnej kariéry.
Caballéová absolvovala výnimočnú exkurziu do sveta pop music, potom ako naspievala duet s rockovým spevákom Freddie Mercurym (z kapely Queen). Ich spoločná pieseň s názvom „Barcelona“ sa stala hitovým singlom roku 1988. Nachádzala sa aj na albume s rovnakým názvom. Táto nahrávka bola neskôr počas Letných olympijských hier roku 1992 v Barcelone hymnou podujatia. Po štyroch rokoch od svojho vzniku sa takto skladba znovu dostala na vrcholy predajných rebríčkov celej Európy. Pieseň sa stala hymnou podujatia aj v roku 1999 pred finálovým stretnutím UEFA Champions League na barcelonskom štadióne Camp Nou. 
V roku 1995 pracovala Montserrat Caballéová spolu s Vangelisom na nahrávaní albumu "El Greco", ktorý je venovaný slávnemu maliarovi gréckeho pôvodu. V roku 1997 Mike Moran produkoval jej album "Friends For Life", na ktorom sú nahrávky duetov so spevákmi ako Bruce Dickinson, Johnny Hallyday, Johnny Logan, Gino Vannelli a Helmut Lotti.
Caballéová sa venovala aj rôznym charitatívnym akciám. Patrila medzi veľvyslancov dobrej vôle UNESCO a založila nadáciu pre barcelonské deti v núdzi. V roku 2003 hrala v svojom dokumentárnom filme "Caballé Beyond Music", v ktorom účinkujú aj ďalší známi operní umelci ako Plácido Domingo, Luciano Pavarotti, José Carreras a Renée Fleming. 
V roku 2003 Caballéová dostala titul "Große Bundesverdienstkreuz" (Kríž za zásluhy Spolkovej republiky Nemecko)..
Dňa 2. júla 2008 bol univerzitou Universidad Internacional Menéndez Pelayo v Santanderi Montserrat Caballéovej udelený doktorát "Honoris Causa".