burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ján Chorvát

Doc. PhDr. Ján Chorvát, PhD. (* 5. jún 1948, Krásna Hôrka) je slovenský jazykovedec a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
V roku 1968-1973 študoval nemčinu a angličtinu na Filozofickej fak. UK v Bratislave, roku 1983 PhDr. a obhájil vedeckú hodnosť kandidát vied, v roku 1987 sa habilitoval docentom pre nem. jazyk (doc.), v roku 1998 obhájil vedeckú hodnosť doktor filozofie (PhD). Absolvoval zahraničné študijné a pracovné pobyty vo viacerých európskych krajinách a USA (1977-1999). Sprvu pôsobil ako ekonóm a stredoškolský profesor, od roku 1975 prednáša na Fakulte ekonomiky a služieb VŠE, resp. Ekonom. fak. UMB v Banskej Bystrici a vykonával funkciu prorektora pre medzinárodné vzťahy UMB v Banskej Bystrici (1994-2000). Bol riešiteľom a spoluriešiteľom 5 rezortných a fakultných výskumných projektov a vedúcim 2 projektov VEGA. Pôsobí ako vedecký redaktor zborníka Acta Linguistica, je členom EUROPHRAS (od roku 1999) a 2 spoločných komisií doktorandského štúdia Na Filozofickej fak. UK v Bratislave. Spoluator vysokoškolských učebníc, prekladá do nem. a jazyka aj zo slov. do angl. a nem. Autor štúdií a odborných článkov v domácich aj zahraničných periodikách.
Jana Chorvátová

Jana Chorvátová (rod. Garbiarová) (* 19. september 1954 Trstená) je poetka, spisovateľka, editorka, recitátorka. Vyrastala v obci Liesek.
Životopis.
V roku 19741978 absolvovala štúdium na PF v Banskej Bystrici, kombináciu slovenský jazyk-výtvarná výchova a v roku 19871989 špecifickú prípravu dievčat a pracovné vyučovanie. Pôsobila ako jazyková korektorka v Tlačiarňach SNP v Banskej Bystrici (19781980), ako samostatná odb. referentka Okresného osvetového strediska v Banskej Bystrici (19801983), potom učiteľka a vychovávateľka (19831993). Od roku 1993 sa venovala činnosti vo vydavateľstve Stella. Je stálou členkou literárneho klubu Litera 2 pri Literárnom a hudobnom múzeu Štátnej vedeckej knižnice v Banskej Bystrici, s ktorým spolupracuje. Svoje texty publikovala v regionálnych novinách, v slovenských a českých časopisoch. Samostatne sa predstavila v poeticko-hudobných pásmach, v Rádiu Regina, Rádiu Lumen a v Slovenskej televízii. Od roku 2002 je členkou Spolku slovenských spisovateľov.
Eva Chorvátová

Eva Chorvátová (* 1. január 1941, Kotešová - † 12. september 1975, Žilina) bola spojová inžinierka a pedagogička.
Životopis.
Do roku 1958 študovala na Strednej ekonomickej škole v Žiline, 1960-1965 ekonomiku dopravy na VŠE v Prahe, 1965 Ing, 1975 Csc. Venovala sa výskumu technológie spracovania a ekonomickej efektívnosti technických zariadení pri spracovaní zásielok. V roku 1966-1968 vyučovala telekomunikačnú prevádzku a ekonomiku spojov na Strednej ekonomickej škole v Banskej Bystrici. Prednášala ekonomiku, organizáciu a plánovanie spojov, štatistiku spojov a účtovníctvo na VŠDS v Žiline.
Pavol Chovan

Pavol Chovan (* Slovensko) bol čižmár.
Životopis.
Čižmársky majster v Banskej Bystrici.
Michal Chrástek

Michal Chrástek (* 29. máj 1825, Nové Mesto nad Váhom – † 28. jún 1900, Žiar nad Hronom) bol slovenský literárny historik, bibliograf a redaktor.
Jeho otec Peter Chrástek, jeho matka Barbora rod Hanulčíková 
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Trnave, Esztergome a 18431844 v Egri, 18441850 teológiu v Banskej Bystrici a vo Viedni. Rokuk kaplán v Handlovej, od 1851 protokolista biskupstva, prefekt seminára, prof. na gymnáziu, od 1854 prof. cir. dejín na seminári v Banskej Bystrici, 18631869 tajomník MS, od 1868 farár v Žiari nad Hronom. Zakladateľ slov. bibliogarfie. Ako študent spolupracoval s M. Rešetkom na Dejinách reči a literatúry slovenskej, kt. bola základom jeho ďalšej bibliografickej práce. Jeho knihopisy a bibliografické súpisy sú základom slov. retrospektívnej bibliografie. Na jeho Slovenský knihopis, obsahujúci súpis diel od 1600, nadviazal Ľ. V. Rizner. Autor biografických portrétov, hesiel v Riegrovom slovníku náučnom (spolu 291 hesiel). Vydal jeden z prvých spoločenských spevníčkov slov. folklórnej a umelej poézie a 1. zv. zborníka slov. ľudovej slovesnosti (s E. Černým). Prispieval do Štúrových Slov. národných novín a Orla tatranského, 18521854 a 1856 redaktor Cyrilla a Methoda. Aktívny najmä v memorandovom a matičnom období ako organizátor nár. podujatí, 18641866 redaktor Letopisu MS. Venoval sa aj pomológii, v závere života kazateľskej literatúre.
Andrej Chrenko

Andrej Chrenko (* 18. september 1939, Banská Bystrica – † 20. august 1970, na ceste medzi Hriňovou a Kriváňom) bol slovenský redaktor.
Životopis.
Pôsobil ako redaktor v Banskej Bystrici, vedúci vydania Smer-magazín, víkendovej prílohy denníka Smer v Banskej Bystrici.
Jozef Pavol Christelli

Jozef Pavol Christelli (* 1783, Bratislava) bol zvonolejár.
Životopis.
Potomok bratislavskej zvonolejárskej a delolejárskej rodiny Jána Ernesta Christelliho. Do Banskej Bystrica sa dostal ženbou s vdovou po majstrovi → Františkovi Xaverovi Littmanovi.
Mária Anna Christelliová

Mária Anna Christelliová (rod. Eichlerová) (* 16. február 1781 Banská Štiavnica - † 28. november 1841 Banská Bystrica) bola podnikateľka.
Jej manžel František Xaver Littmann , Jozef Pavol Christelli 
Životopis.
Majiteľka zvonolejárskej dielne. Vdova po banskobystrickom zvonolejárovi → Františkovi Xaverovi Littmannovi (vydala sa zaňho okolo roku 1801). Druhým jej manželom bol → Jozef Pavol Christelli (1814). Odliate zvony signovala vlastným menom, o čom svedčia zachované, alebo v arch. dokumentoch spomínané zvony v Rabči a i. je nápis FUSA PER ANNA CHRIS-TELLI.
Jozef Chromek

Jozef Chromek (* 20. február 1891, Domanín – † 28. november 1972, Banská Bystrica) bol dôstojník.
Jeho manželka Anna rod. Podhorová 
Životopis.
Pôvodne staviteľský kreslič vo firme Blecha, pracoval na rekonštrukcii cukrovarov v Šuranoch a Pohronskom Ruskove. Účastník bojov Rusku 19141918, v zajatí pracoval u mestského architekta v Tomsku. Vstúpil do,čs. légií, absolvoval polročnú technickú dôstojnícku školu na stanici Zima pri Irkutsku, bojoval na Jekaterinburskom a Permskom fronte. Vrátil sa do vlasti (1920), neskôr major čs. armády na Slovensku. Do Banskej Bystrice prišiel (1. marca 1921), tri roku tu pôsobil ako veliteľ pluku, veliteľ útvaru Zvolen-Banská Bystrica (19461948). Dlhoročný predseda OV Zväzu ovocinárov a záhradkárov v Banskej Bystrici. Venoval sa šľachtiteľstvu, vypestoval niekoľko nových druhov jabĺk (napr.Banskobystrické ).
Anna Chromeková

Anna Chromeková (rod. Podhorová) (* 28. september 1891, Hradec Králové – † 27. apríl 1978, Banská Bystrica) bola pedagogička.
Jej manžel Jozef Chromek 
Životopis.
Absolvovala štúdium dejepisu a zemepisu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Do roku 1923 pôsobila v rodisku na mestskom dievčenskom lýceu. Zakladateľka miestneho dievčenského skautingu. Stredoškolská prof. Štátneho dievčenskeho reformného gymnázia v Banskej Bystrici (1. september 19231936/1937). V Banskej Bystrici pokračovala v skautskom hnutí.
Karol Chrpa

Karol Chrpa (* 16. november 1904, Praha – † 4. júl 1974, Košice) bol slovenský banský inžinier.
Životopis.
Narodil sa 16. novembra 1904 v Prahe ako syn Otakara Chrpa a Karolíny rod. Vnukovej. Študoval na reálke a na Vysokej škole banskej v Příbrame a stal sa inžinierom. Pôsobil ako banský špecialista v roku 19491952 riaditeľ Banských stavieb v Banskej Bystrici. Prednášal na Baníckej fakulte VŠT v Košiciach, neskôr vedúci Katedry hlbinného dobývania ložísk a výstavby baní. Od roku 1964 CSc. Pričinil sa o projektovanie a výstavbu banských závodov na Slovensku, najmä v oblasti banského vetrania, klimatizácie a v geometrike. Publikoval v odborných slovenských a českých časopisoch a zborníkoch. Autor vynálezu a technických zdokonalení.
Michal Chudovský

Michal Chudovský (* 3. máj 1804, Dolný Kubín – † ?) bol slovenský publicista.
Jeho otec Michal Chudý, jeho matka Mária rod. Škrabáková 
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Lučenci, v Ožďanoch, na evanjelický lýceu v Banskej Štiavnici a v Bratislave, 18291931 na univerzite v Tübingene. Po ukončení lýcea vychovávateľ v Bratislave, 18311835 kaplán a administrátor v Krupine, 18351847 farár v Hrochoti, potom asi úradník v Banskej Bystrici. Písal poviedky a úvahy do Starého i Nového vlasteneckého kalendára a Slov. pozorníka, vydal aj politický veršovaný leták a príležitostné básne.
Martin Chudý (verejný činiteľ)

Martin Chudý (* 18. december 1907 Babiná – † 25. apríl 1965 Bratislava) bol verejný činiteľ, pedagóg.
Jeho otec Ján Chudý, jeho matka Anna rod. Beňová 
Životopis.
Do roku 1927 študoval na Učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach. Učiteľ na ľudových školách v Povrazníku, Očovej, Hriňovej a i., 19451948 predseda ONV, 1949 okr. knižničný inšpektor v Krupine, šk. inšpektor vo Zvolene, 19491954 pracovník knižničného odd. a metodik Krajskej poradne ĽUT v Banskej Bystrici, 1958 dramaturg ochotníckeho divadla Slov. domu ĽUT, 1959 učiteľ v Bratislave. V ilegálnom protifašistickom odboji spolupracoval s predstaviteľmi občianskeho i vojenského odboja. Od začiatku septembra 1944 predseda Okr. RNV v Krupine, zúčastnil sa na organizovaní politického a verejného života, na podpore armády a partizánov. Po ústupe SNP do hôr žil v ilegalite, po oslobodení funkcionár DS. Autor článkou v šk. a osvetových časopisoch. V roku 19451946 poslanec NZ, 19461948 SNR, člen výkonného výboru DS. Vyznamenaný pamätnými medailami.
Katarína Chuťková

Katarína Chuťková (* 8. október 1927, Uhrovec – † 21. marec 1945, Bánovce nad Bebravou, pochovaná v Uhrovci) bola slovenská robotníčka a protifašistická bojovníčka.
Rodina.
Jej otec sa volal Michal Chuťka, matka Katarína, rodená Šagátová.
Životopis.
Pracovala ako robotníčka-maliarka ornamentov. Účastníčka protifašistického odboja a SNP, ošetrovateľka 1. čs. armády na Slovensku. Po vypuknutí Povstania prešla ako ošetrovateľka s povstaleckou armádou do Banskej Bystrice (1944), neskôr príslušníčka partizánskeho zväzku "Ján Žižka". Pri plnení úloh začiatkom marca 1945 bola so setrou Margitou fašistami zatknutá, po mučení zavraždená.
Vavrinec Čibi

Vavrinec Čibi (Csiby) (* 6. august 1849, Ditrău, Rumunsko - † 23. marec 1903 Banská Štiavnica) bol slovenský lesný inžinier a lesnícky odborník.
Životopis.
Študoval lesníctvo na banskoštiavnickej akadémii, absolvoval 1874. Praktikant lesnej taxácie na Riaditeľstve majetkov v Banskej Bystrici, od roku 1892 vedúci taxačného oddelenia na lesnom riaditeľstve v Banskej Bystrici, od 1895 vedúci Katedry lesnej ťažby a spracovania dreva na lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Zlepšovateľ lesníckej techniky, autor odborných článkov.
Ján Cibuľa (športový funkcionár)

Ján Cibuľa (* ?, Banská Bystrica) bol slovenský športový funkcionár a poštár.
Životopis.
V máji 1945 bol Okresným národným výborom v Banskej Bystrici poverený prevzatím vedenia Juhoslovenskej futbalovej župy so sídlom vo Zvolene. Bol zakladateľom a prvým predsedom Stredoslovenskej futbalovej župy v Banskej Bystrici (1945február 1948). Zahynul pri výkone poštovej služby, keď ho zastrelil neznámy páchateľ.
Anna Cigánová

Prof. Anna Cigánová, tiež Hana Cigánová, rod. "Podobová" (* 21. august 1944, Martin) je slovenská bábkarská výtvarníčka, scénografka, kostýmová výtvarníčka, vysokoškolská profesorka.
Jej matkou bola kostýmová a bábkarská výtvarníčka Ľudmila Podobová, rod. Brozmanová.
Životopis.
V roku 1966 absolvovala štúdium bábkarskej scénografie na DAMU v Prahe. Sprvu pracovníčka Ústavu zdravotnej výchovy v Bratislave, neskôr 1976-1978 pôsobila v Krajskom bábkovom divadle v Banskej Bystrici, od 1978 v Štátnom bábkovom divadle v Bratislave. Do slovenského bábkarstva priniesla nebývalú výtvarno-dramatickú invenciu. V tvorbe bábok uplatňuje všetky klasické typy, od marionet cez javajky až po ručné bábky, pričom využíva celkom nové nápady a čerpá z tradície minulosti. Napätie medzi bábkou a živým hercom vyjadruje výtvarným vypointovaním bábok, alebo pri ich maximálnom zjednodušení zdôraznením odevu herca. Prekonala strnulý výraz bábok a tým zviditeľnila na scéne dušu postavy a poetiku inscenácie ("Udatný Idar", 1981; "Radúz a Mahuliena", 1982; "Gulliverove cesty", 1985 a i.). 
Pôsobí aj ako kostýmová výtvarníčka a výtvarníčka scény. Spolupracuje s divadlami v Košiciach, Banskej Bystrici, Žiline, Prahe, Plzni, Poznani, Belehrade a i. Spoluautorka (s T. Kovačevičovou) knihy "Urob si bábky" (1977). Zúčastňuje sa na scénografických výstavách. Je autorkou "Kuka", bábky, ktorá bola mnoho rokov symbolom nedeľného detského rozprávkového pásma na STV.
V roku 2005 bola menovaná za vysokoškolskú profesorku.
Poslanecký sľub

Poslanecký sľub je sľub, ktorý skladajú noví poslanci pri preberaní poslaneckého mandátu spravidla na prvej povolebnej schôdzi parlamentu (na Slovensku NR SR)
Poslanecký sľub na Slovensku.
Piata hlava, prvý oddiel, čl. 75, bod 1., Ústavy SR
Voľný mandát

Voľný mandát alebo zriedkavejšie slobodný mandát je mandát (splnomocnenie voleného/delegovaného predstaviteľa), ktorý je neodvolateľný voličmi (resp. osobami, ktoré naňho delegovali) počas volebného obdobia 
Volený zástupca s voľným mandátom koná samostatne "podľa svojho svedomia a presvedčenia". To znamená, že nie je viazaný akýmikoľvek príkazmi, či už od voličov alebo straníckej centrály.
Ústie nad Priehradou

Ústie nad Priehradou je popri vlastnej Trstenej druhá časť mesta Trstená. 
Pôvodne to bola samostatná obec, ktorá vznikla roku 1953 zlúčením obcí Oravské Hámre, Osada a Ústie (nazývanej 1927-1946 Ústie nad Oravou). Roku 1975 bola táto obec pričlenená k Trstenej.
Tarbagataj

Tarbagataj je pohorie v juhovýchodnom Kazachstane, ktorého východná časť zasahuje na hranice s Čínou.
Pohorie má rovnobežkový smer. Je dlhe 300 km a široké 60 - 120 km. Najvyšší vrch je Tastau 2992 m.
Južné svahy pohoria sú strmšie, ako severné, sú tu výrazné stopy po štvrtohornom zaľadnení.
Najnižšie časti pohoria pokrýva polopúštne rastlinstvo, dreviny sa tu vyskytujú iba zriedka. Vo výškach okolo 2000 m sú horské lúky, najvyššie vrcholy sú trvalo pod snehom.
Tamarama

Tamarama je úzka pláž a rovnomenná priľahlá štvrť v Sydney, 7 kilometrov od centra mesta, zo severu susediaca so známejšou a rozľahlejšou plážou Bondi a z juhu s plážou Bronte. Na pláži sídli jeden z najstarších klubov surferských záchranárov na svete, Tamarama Surf Life Saving Club, ktorý vznikol v roku 1906. Vzhľadom na hlbokú vodu, úzku pláž a východnú orientáciu je pláž považovaná za jednu z najnebezpečnejších na kúpanie v Austrálii. I slabé zdvihnutie vĺn na Tamarame môže zapríčiniť vznik prúdov s rýchlosťou 2 metre za sekundu.
Džungársky Alatau

Džungársky Alatau (Alatau: po slovensky "Pestré vrchy") je pohorie v juhovýchodnom Kazachstane, ktoré hraničí s Čínou. Pohorie je dlhé , široké 50. Najvyšším vrchom je Besbakan .
Geografia.
Rozkladá sa severne od Ťanšanu, od ktorého ho oddeľuje Džungárska brána a dolina rieky Ili. Na severe zasahuje k jazeru Alakoľ. 
Rastlinstvo je prevažne polopúštne a stepné, v dolinách, na severných svahoch sa však vyskytujú aj lesy. Vo vyšších polohách sa nachádzajú horské lúky. Snežná čiara je vo výške 3 200. Zaľadnenie je pomerne veľké, rozloha ľadovcov je vyše . V Džungárskom Alatau sú ložiská olova, zinku a antimónu.
Smer (denník)

Smer bol denník vychádzajúci v Banskej Bystrici, orgán Stredoslovenského Krajského výboru Komunistickej strany Slovenska. Zanikol r. 1997.
Mangostána

Magostána môže byť:
Hrana (teória grafov)

Hrana v teórii grafov je spojnica dvoch (v niektorých špeciálnych prípadoch aj viacerých) vrcholov grafu "G = (V, E)". Množinu hrán budeme v článkoch označovať formula_1 a jednotlivú hranu formula_2, z anglického edge. V slovenskej literatúre sa zvyknú tiež označovať formula_3 a formula_4. Hrany sa delia na neorientované a orientované. Neorientované hrany sú charakterizované neusporiadanou dvojicou vrcholov "{u, v}", orientované hrany sú popisované usporiadanou dvojicou vrcholov "(u, v)", kde "u" je začiatočný a "v" koncový vrchol. V oboch prípadoch patria "u" a "v" množine "V". Ak sa v množine "E" nachádza hrana "{u, v}" alebo "(u, v)", vrcholy "u" a "v" sa nazývajú susednými alebo priľahlými. Podobne dve hrany, ktoré majú spoločný vrchol sa nazývajú susedné. Ak je "u" jeden z vrcholov hrany "e", potom je vrchol "u" incidentný s hranou "e". V prípade, že platí "u = v", takáto hrana sa nazýva slučka.
Neorientovaná hrana sa zvyčajne kreslí ako úsečka medzi vrcholmi, zatiaľ čo orientovaná ako šípka smerujúca od začiatočného vrcholu po koncový. Keďže hrany v grafoch spájajú vrcholy, reprezentujú tak napríklad cesty v cestnej sieti, kabeláž v telefónnej sieti či možnosť prechodu z jedného stavu do iného, ak vrcholy predstavujú tieto stavy.
Dislokácia

Dislokácia môže byť:
Mac OS 9

Mac OS 9 je operačný systém pre počítače Macintosh vydaný spoločnosťou Apple Computer (dnes Apple Inc.) 23. októbra 1999. Je to posledná verzia "klasického" Mac OS, ktorý bol nahradený dnes používaným Mac OS X. Apple pri vydaní systému tvrdilo, že má "viac ako 50 nových vlastností", ako napr. 128-bitové šifrovanie a vyhľadávací nástroj Sherlock 2.
Mac OS 9 mal kódové označenie Sonata a pôvodne Apple zamýšľalo vydať ho ako Mac OS 8.7. Hoci Mac OS 9 nemal mnohé vlastnosti dnešných operačných systémov ako preemptívny multitasking alebo ochranu pamäte, disponoval vlastnosťami ako automatická aktualizácia a mnohoužívateľskou podporou.
Posledné aktualizácie systému vydala spoločnosť Apple v roku 2001. Hoci sa Mac OS 9 ďalej nevyvíja a neaktualizuje, stále beží na mnohých počítačoch Apple Macintosh, na ktorých nie je možné, alebo je nepraktické, nainštalovať Mac OS X.
Mac OS 9 a Classic.
PowerPC verzia Mac OS X má zabudovanú vrstvu kompatibilnú s Mac OS 9 nazvanú Classic. Je to v podstate kompletná inštalácia systému Mac OS 9 pre aplikácie a hardvér, ktoré si vyžadujú tento operačný systém. Nové počítače Apple Macintosh na platforme procesorov Intel už Classic neobsahujú, je však možné aplikácie pre Mac OS 8 a Mac OS 9 spúšťať prostredníctvom softvérových riešení tretích strán.
Mandát (politika)

Mandát je (fiktívne) zmocnenie/príkaz daný osobe/orgánu voličmi, delegujúcimi osobami a podobne ohľadom obsahu jej/jeho funkcie, v prenesenom zmysle samotná táto funkcia. 
Poznáme viacero druhov mandátov, napríklad imperatívny mandát, voľný mandát , voľne-viazaný mandát a i.
Vrchol (teória grafov)

Vrchol alebo staršie uzol ako pojem teórie grafov znamená akýsi bod v grafe, ktorý obvykle znázorňuje uzol či sídlo. Všetky vrcholy grafu "G = (V, H)" sú zoskupené v množine "V".
Okolím vrcholu "u" nazývame graf (resp. digraf) "O(u)", ktorého množina vrcholov pozostáva z druhých koncov hrán incidentných s vrcholom "u" a samotného vrchola "u". Hranová množina okolia vrcholu pozostáva zo všetkých hrán incidentných s týmto vrcholom.
Ak je "G = (V, H)" digraf, potom doprednou hviezdou vrcholu "u je graf "F(u)", ktorý je podgrafom okolia "O(u)" obsahujúcim iba hrany, v ktorých je "u" začiatočným vrcholom a ich konečné vrcholy. Analogicky definícia spätnej hviezdy vrcholu "u znie, že je to graf "B(u)", ktorý je podgrafom okolia "O(u)", obsahujúcim iba hrany, v ktorých je "u" koncovým vrcholom a ich začiatočné vrcholy.
Stupeň vrchola "deg(u)" v grafe "G = (V, H)" je rovný počtu hrán incidentných s vrcholom "u". Vstupným (resp. výstupným) stupňom sa potom rozumie počet hrán, ktoré do vrchola v vstupujú (resp. z neho vychádzajú).
Vlastnosti.
formula_1
Dôkaz vety.
Budeme postupovať indukciou vzhľadom na číslo formula_2 (počet hrán). Ak formula_3, tak v formula_4 neexistuje hrana, preto všetky vrcholy sú izolované. V tomto prípade tvrdenie vety je zrejme pravdivé. Teraz predpokladajme, že tvrdenie je pravdivé pre všetky grafy, v ktorých formula_5. Zoberme ľubovolný graf formula_4 o formula_7 hranách. Vynechajme z formula_4 jednu hranu formula_9; dostaneme graf formula_10 o formula_11 hranách, ktorého súčet stupňov vrcholov je (podľa indukčného predpokladu) rovný formula_12. Ak však pridáme naspäť hranu formula_9, zväčší sa o jednotku stupeň vrchola formula_14 aj formula_15, teda celkový súčet vrcholov sa zväčší o 2 a bude sa rovnať formula_16. Tým je dôkaz ukončený.
Dôsledok vety.
Z uvedenej vety a jej dôkazu bezprostredne vyplýva, že v konečnom neorientovanom grafe je počet vrcholov nepárneho stupňa párne číslo. Špeciálny prípad tohto dôsledku je fakt, že neexistuje graf, ktorý by obsahoval jediný vrchol nepárneho stupňa). Dôkaz je založený na fakte, že súčet nepárneho počtu nepárnych čísel je nepárne číslo.
Vrchol

Vrchol môže byť:
Patilla Pata

Patilla Pata je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na západe Bolívie, blízko hraníc s Čile. Sopka sa dlho považovala za činnú v nedávnej dobe (približne pred 2 000 rokmi), no novšie výskumy preukázali , že je neaktívna už dlhší čas (v pleistocéne). Sopka je tvorená prevažne andezitmi, príp. bazaltovými lávovými prúdmi. Vrchol je zaľadnený.
Klauzula

Klauzula môže byť:
Nevado del Sajama

Nevado del Sajama alebo Nevado Sajama je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Bolívii, len 20 km východne od hraníc s Čile. S výškou 6 542 m je to zároveň najvyšší vrch Bolívie. Vulkán je tvorený prevažne andezitovými horninami a posiaty je početnými lávovými dómami andezitového, dacitového, až ryolitového zloženia. Od výšky 5 600 m je pokrytý trvalým ľadom.
Henge

Henge je typ pravekého rituálneho kruhového monumentu (kruhovej plochy) vyskytujúcej sa len v Británii. Bol obklopený priekopou a valom, mal jeden, dva, ojedinele štyri protiľahlé vchody, vo vnútri boli megalitické stavby alebo hroby alebo kultové jamy a podobne. Niekedy ide o megalitické stavby podobné kromlechu. 
Obzvlášť pozoruhodná je pamiatka pri malej lokalite Stonehenge v južnom Anglicku. Uprostred bol oltár obklopený dookola kolmými kameňmi, ktoré prikrývali hrubé kamenné preklady. Tieto vytvárali plot chrániaci posvätný obvod, ale zároveň akoby sa zúčastňovali na obradoch, zdá sa, akoby tancovali kolo, ako ľudia držiaci sa za ruky, a vykonávali posvätný obrad, ktorý zrejme súvisel s uctievaním slnka. Slnko, ktoré za dni rovnodennosti preniklo kamenným plotom a ožiarilo oltár, bolo symbolom plodnosti a zrodu nového roka. Architektonické chápanie hengu určuje jeho symbolický význam, ktorý je vyjadrený jedinečne jednoduchou stavebnou formou.
Jan Nowak-Jeziorański

Zdzisław Antoni "Jan Nowak" Jeziorański (* 2. október 1914, Berlín – † 20. január 2005, Varšava), bol poľský novinár.
V roku 1939 ho ako poľského dôstojníka zajali Nemci. Zo zajatia utiekol do Armii Krajowej, kde pôsobil ako spojka medzi poľskou exilovou vládou v Londýne a poľským odbojom. V roku 1944 sa zúčastnil Varšavského povstania, počas ktorého pracoval v rádiu "Blesk".
Po roku 1945 odišiel do emigrácie (Londýn), po založení rádia Slobodná Európa sa stal riaditeľom poľskej sekcie. 
Od roku 1976 žil Jeziorański v USA, kde pôsobil ako poradca J. Cartera a Ronalda Reagana.
Popol

Popol sú sypké, nezhorené zvyšky horľavých tuhých látok (paliva), hlavne dreva, uhlia, rašeliny, prípadne produktov z nich vyrobených (napr. brikety, drť, piliny, mletý uhoľný prach), alebo sypké pozostatky po požiari. Popolček je jemný popol rozptyľujúci sa ako spaľovací odpad do ovzdušia.
Chemické zloženie popola závisí jednak na pôvodnom horľavom materiáli, jednak na teplote, ktorá bola v priebehu horenia dosiahnutá, ďalej na množstve kyslíka, ktorý horenie podporoval. Pri nízkých teplotách alebo pri nedostatku kyslíka obsahuje popol značné množstvo pôvodného nespáleného materiálu, ktorý môže byť teplotou horenia viac či menej premenený, napr. pri horení dreva sa môže jeho časť premeniť až na amorfný uhlík (karbonizovať), ktorý zostane v popole a ďalej nezhorí.
Tuhé palivá obsahujú hlavne uhlík a jeho zlúčeniny s vodíkom, kyslíkom a dusíkom, v menšej miere tiež sírne zlúčeniny. Väčšina týchto prchavých prvkov sa v procese horenia mení na plyn a nie sú preto (s výnimkou kyslíka) v popole príliš zastúpené. Voda, ktorá je obvyklou súčásťou palív, spolu s prchavými organickými látkami, sa vyparí. Iné prímesi, označované obvykle za minerálne, zostávajú nezmenené pokiaľ sú tepelne stabilné alebo sa menia na málo prchavé či úplne neprchavé oxidy, ktoré tvoria chemický základ popola. Oxidy alkalických kovov (predovšetkým sodíka a draslíka, teda oxid sodný a oxid draselný) a kovov alkalických zemín (hlavne vápnika, oxid vápenatý) vďaka svojej vysokej bázicite viažu predovšetkým oxid uhličitý, vznikajúci spaľovaním uhlíka, vo forme uhličitanov; v menšej miere sa môžu zlučovať i s oxidom siričitým na síričitany. Preto hlavne drevný popol vzhľadom na relatívne vysoký obsah draslíka v drevnej hmote obsahuje značné množstvo uhličitanu draselného (potaše), ktorý sa v minulosti z drevného popola vyrábal. Dodnes je popol z dreva považovaný za dobré draselné hnojivo. Naproti tomu popol z uhlia obsahuje značný podiel sedimentárnych hornín a v dôsledku toho i pomerne vysoké množstvo tažkých kovov (včítane rádioaktívnych, ako je tórium a urán); preto nie je vhodný ako hnojivo hlavne pre zeleninu a ovocie, pretože by tažkými kovmi mohli byť zamorené vypestované produkty.
Hlavný podiel popola minerálnych palív tvorí predovšetkým oxid kremičitý a kremičitany, ďalej potom zlúčeniny hliníka, vápnika, horčíka a železa.
Pri veľmi intenzívnom horení, kedy teplota presiahne bod topenia značnej časti chemických zložiek popola, dochádza k spekaniu pôvodne sypkého pozostatku horenia a ten sa tak mení na škváru.
Working Title Films

Working Title Films je britská filmová firma, so sídlom v Londýne, v Anglicku.
Klastava

Klastava (staršie "Klasitawa"; po maďarsky od roku 1892 "Kalászi") je časť obce Baďan, do roku 1971 samostatná obec.
Leží 20 km južne od mesta Banská Štiavnica v Štiavnických vrchoch.
Dejiny.
Prvá zmienka o obci je z roku 1285, kedy bola obec známa pod názvom "Chasyta". Patrila k majetkom Hontianskej rodiny Pazmáňovcov, neskôr bola pričleňovaná k majetkom rodín Gerhardovcov, Semberiovcov (Sembery), Barošovcov (Boross) a Luka.
Usadlosti v okolí obce.
Počuvadliansky mlyn je zničená usadlost asi 6km od obce kde sa nachádzala budova mlyna na Klastavskom potoku. Usadlosť bola zničená pri akcii protipartiznánskej skupiny Edelweiss. Dnes je to registrované pamätné miesto obetí Druhej svetovej vojny.
Korgalžyn (jazero)

Korgalžyn (kaz. Қорғалжын - Korgalžyn, rus. Кургальджин - Kurgaľdžin) je jazero v Akmolskej oblasti v centrálnej časti Kazachstanu. 
Má rozlohu , priemernú hĺbku (max. ). Leží v nadmorskej výške . Dĺžka pobrežia je . Severné a východné pobrežie je strmé. Na severnej strane dosahuje výšku 4 až . Západné a južné je mierne zarastené rákosím. Na jazere sa nachádza približne 40 ostrovov. Vyskytujú sa aj plavajúce ostrovy.
Zdroj vody je snehový. Do jazera ústi (jazerom preteká) rieka Nura a na jar, keď je množstvo vody najväčšie, rieka Nura z Korgalžynu odteká do jazera Tengiz. Slanosť vody nie je rovnaká v rôznych častiach. Blízko ústia Nury je voda sladká, v ostatných častiach mierne slaná.
Jazero je bohaté na ryby. Na plávajúcich ostrovoch sa usadzujú hlučné kolónie vtákov. Hniezdia tu potápky a kačice. Jazero je súčasťou Korgalžynskej rezervácie, ktorá má rozlohu . Tá bola vytvorená na ochranu hniezdísk Plameniakov ružových.
Batšeba

Batšeba (iné názvy: Betsabe, Bat-Šeba, zriedkavo: Bat-šúa, Batšua, Betsabé; hebr. "בת שבע" "Bat-ševac") je biblická postava, dcéra Eliáma, manželka Hetejca (Chetitu) Uriáša, neskôr jedna z manželiek kráľa Dávida. Podľa Druhej knihy Samuelovej ju Dávid zviedol, aby s ním spala. Keď otehotnela, Dávid nechal rafinovaným spôsobom zomrieť jej manžela Uriáša, aby zahladil stopy svojho činu. Po zásahu proroka Nátana ho však usvedčili. Dieťa narodené zo smilstva nakoniec zomrelo, avšak Šalamún, jeden zo synov, ktorého Batšeba Dávidovi porodila, sa stal kráľom. O jeho nástupníctvo sa Batšeba spoločne s prorokom Nátanom osobne pričinila. 
Batšeba sa ako Dávidova manželka a matka jeho syna Nátana dostala aj do rodokmeňa Ježiša Krista, kde je jednou zo štyroch žien, ktoré sa tam spomínajú (Batšeba sa tam však neuvádza podľa mena, len ako „Uriášova žena“). Ďalšími ženami sú Tamar, Rachab a Rút. Sú charakteristické tým, že buď nepochádzali z izraelského ľudu (Rachab, Rút) alebo boli poškvrnené smilstvom (Rachab, Tamar, Batšeba). 
Batšeba porodila Dávidovi ešte ďalších synov: Samua (Simaa, Šima), Sobab (Šobáb), Nátan.
Uriáš

 Uriáš alebo Urijá (hebr. אוריה "ʾÚrijjá"; po česky "Urijáš/Úrijáš") sa v Starom zákone vyskytuje niekoľkokrát. Ide o tieto postavy:
Eliam

Eliam alebo Elíam alebo Ellíám alebo Amiel bol otec biblickej postavy Betsabe manželky kráľa Dávida a starý otec kráľa Šalamúna (podľa Druhej knihy Samuelovej).
InterAsterisk eXchange

InterAsterisk eXchange (IAX alebo IAX2) je komunikačný protokol systému Asterisk v open source PBX serveroch spoločnosti Digium.
Bol navrhnutý k vytvoreniu VoIP spojení medzi Asterisk servermi, medzi servermi a klientmi sa používa IAX protocol.
IAX je nahrádzaný novou verziou IAX2. Je to druhá verzia protokolu IAX. 
Základné vlastnosti.
IAX2 je veľmi robustný a plne škálovateľný jednoduchý protokol. Môže byť použitý s rôznymi kodekmi a v rôznom počte streamov. Tento protokol môže byť používaný na prenos akéhokoľvek typu dát. Tieto vlastnosti môžu byť užitočné v budúcich videotelefónoch.
Protokol IAX2 používa iba jeden UDP dátový tok, zvyčajne cez port 4569, ku komunikácii medzi koncovými bodmi, na signalizáciu a dáta. Hlasová služba je prenášaná v tom istom dátovom toku. Táto vlastnosť umožnuje protokolu IAX2 ľahšie vytvoriť spojenie cez firewall a pracovať aj za NATom (Network address translation). Toto je rozdiel medzi protokolom IAX2 a protokolom SIP, ktorý používa rôzne toky dát (signalizácia a dáta idú rozdielnym "streamom") RTP "stream" k doručeniu informácie.
Protokol IAX2 podporuje "trunking", multiplexovanie kanálov cez jednu linku. Trunking znamená, že dáta z viacerých volaní užívateľov sú zlúčené do jedného súboru paketov, t. j. že jeden IP datagram môže doručiť informáciu viacerým volajúcim uživateľom. Takto sa efektívne redukuje IP prenos bez zvyšovania latencie. Je to veľká výhoda pre tých užívateľov VoIP, ktorí majú IP hlavičky väčšie ako sa používa pri prenose.
Štruktúra IAX.
IAX2 protokol alebo Inter-Asterisk Exchange protokol bol navrhnutý Markom Spencerom pre Asterisk VoIP signalizáciu. Protokol nastavuje vnútorné relácie ("sessions"), a tieto relácie môžu používať akýkoľvek kodek na prenos hlasovej prevádzky. Pomocou Inter-Asterisk Exchange protokolu môžeme podstatne viac kontrolovať a prenášať toky medií cez IP siete. IAX je extrémne flexibilný a môže sa používať s ktorýmkoľvek typom streamovaného média vrátane videa, avšak tento protokol je hlavne navrhnutý na riadenie IP hlasových volaní. Návrh protokolu IAX je založený na terajších viacerých riadiacich a prenosových štandardoch vrátane Session Initiation Protocol-u (SIP, s ktorým je veľmi podobný), Media Gateway Control Protocol-u (MGCP) a Real-time Transfer Protocol-u (RTP).
Využitie IAX.
Hlavným cieľom vytvorenia IAX bolo minimalizovať potrebnú šírku prenosového pásma použitú na prenos médií s kontrolou riadenia prenosu, individuálnych hlasových volaní a poskytnúť veľmi dobrú podporu NAT (Network Address Translation). Ďalším cieľom je ľahšie používanie cez firewally. 
Základná štruktúra protokolu IAX je multiplexovanie signalizácie a viacnásobných tokov médií cez jeden UDP (User Datagram Protocol) tok medzi dvoma počítačmi. IAX je binárny protokol, navrhnutý k redukcii využívaného prenosového pásma, obzvlášť k hlasovým tokom. 
Je omnoho výhodnejšie spravovať jeden UDP tok ak sú užívatelia za firewallom.
Hudobník

Hudobník je človek venujúci svoj život hudbe, či už ako inštrumentalista, skladateľ alebo textár. Ďalšími profesiami patriacimi k tomuto "odvetviu" sú napríklad choreografi, dirigenti alebo tanečníci. Aj keď väčšinou sa tak hovorí profesionálnym hudobníkom, môžeme tak nazvať aj človeka, ktorý sa hudbe venuje len vo svojom voľnom čase. Spolu s touto profesiou prichádza aj sláva, no tá väčšinou nie je meradlom kvality hudobníka.
Meganium

Meganium je rastlinný pokémon, postavička so známej série počítačových hier. 
Charakteristika.
Pochádza z 2. generácie. Vyvíja sa z Bayleefa na úrovni 32. Jeho číslo je 154. Objavuje sa v hrách Gold, Silver a Crystal na Game Boy Color, ale aj v hre Emerald, keď hráč získa informácie o viac ako 200 pokémonoch. 
Je rastlinný pokémon ("herb)". Má telo zelenej farby, na krku červené lupene. 
Jeho typické útoky sú Slnečný lúč () a Listová britva (), no má aj viacero iných útokov. 
Schopnosť : Overgrow, (slovensky Rozbujnenie) - keď bude mať pokémon životy pod štvrtinu, zvýši silu rastlinných útokov o polovicu.
Mária Cikkerová

Mária Cikkerová, rod. Psotková (* 20. marec 1892, Banská Bystrica - † 28. máj 1963, Banská Bystrica) bola slovenská hudobná pedagogička.
Životopis.
Bola žiačkou súkromnej učiteľky Márie Lengerovej v Banskej Bystrici (8 rokov). V Banskej Bystrici uzavrela manželstvo s pedagógom Františkom Cikkerom (16. júla 1910). Matka významného slovenského hudobného skladateľa Jána Cikkera. Súkromná učiteľka hry na klavíri a hudobnej teórie v Banskej Bystrici.
Róbert Cilchert

Róbert Cilchert (Czilchert) (* 14. marec 1809, Dunajská Lužná – † 4. február 1884, Hamuliakovo) bol poľnohospodársky odborník, lekár a publicista.
Životopis.
Narodil sa v Mischdorfe, dnes Dunajská Lužná (časť Nové Košariská), dňa 14. marca 1809 rodičom Andreasovi Czilchertovi a Susane rod. Lübeck. Otec pochádzal z Uhrovca a matka z Pezinka. Stredoškolské štúdia absolvoval v Banskej Bystrici a v Miskolci, filozofiu študoval v Banskej Štiavnici a v Bratislave. Medicínu absolvoval v rokoch 18261832 na Lekárskej fakulte vo Viedni.
Pôsobil ako praktický lekár v Budapešti. V roku 1839 založil hospodársku školu v Rechnitzi (Rakúsko), kde vyučoval liečenie zvierat. Špecializoval sa na chov jemnovlných oviec, najmä kmeňový. Poľnohospodárske články uverejňoval v maďarských a v nemeckých poľnohospodárskych časopisoch; lekárske články v periodikách a v publikáciách uhorských lekárov a prírodovedcov. Bol členom Francúzskej akadémie a zahraničných vedeckých spoločností, od roku 1847 člen výboru a od 1861 podpredseda Hospodárskeho spolku Bratislavskej stolice. Od päťdesiatych rokov 19. storočia žil na kúpenom veľkostatku v Hamuliakove, ktoré volali aj Mekkou chovu oviec. V Hamuliakove postavil poschodový košiar pre ovce a v šesťdesiatych rokoch aj kaštieľ (dnes už nestojaci). Evanjelické matriky narodených a zomrelých v Šamoríne nás uvádzajú do nových skutočností, ktoré potvrdzujú celkom iné miesto narodenia i úmrtia ako uvádzali doterajšie zdroje. Ako 74 ročný sa na svojom majetku v Hamuliakove 4. februára 1884 rozhodol ukončiť svoj život. Pochovaný bol 9. februára 1884 v Bratislave na evanjelickom cintoríne pri Kozej bráne. Hrobové miesto mal v sektore č.VI. hrob č.56, žiaľ v 70. rokoch 20. storočia bol hrob zrušený.
Koloman Čillík

Koloman Čillík (* 9. marec 1925, Zvolen – † 30. december 1990, Banská Bystrica) bol režisér a dramaturg.
Životopis.
Pôsobil ako režisér a dramaturg. V roku 19651987 režisér Opery DJGT v Banskej Bystrici, umelecký šéf (od roku1979). Režisér Divadelného súboru A. Sládkoviča v Banskej Bystrici (ako dôchodca). Režíroval opery, operety, spevohry, hudobné komédie, činohry.
Matej Cimerman

Matej Cimerman (* 3. marec 1909, Banská Bystrica-Podlavice – † 7. december 1983, Banská Bystrica-Podlavice) bol slovenský športovec – lyžiar.
Životopis.
Pôvodne tesár, neskôr chatár na Suchom Vrchu pri Banskej Bystrici (25 rokov). V 2. polovici 30. rokov 20. storočia bol priekopníkom lyžovania v Banskej Bystrici. Venoval sa najmä bežeckému lyžovaniu, pretekár za SKI-klub, KSTL, KČST Banská Bystrica a KSTL Harmanec. Ůčastník 10. majstrovstiev ČSR v lyžovaní (1934) a 13. majstrovstiev ČSR v behu na lyžiach (1937) v Banskej Bystrici, účastník 2. lyžiarskych Majstrovstiev SR (1941) vo Vysokých Tatrách za KČST Banská Bystrica a iných súťaží.
Július Činčár

Július Činčár (* 14. november 1919, Michalovce – † 10. september 1979, Prešov, pochovaný v Michalovciach) bol slovenský geológ a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Študoval prírodné vedy na univerzite v Bratislave, roku 1960 doc., 1970 RNDr. a Csc., 1971 mimoriadny prof. Profesor mineralógie a petrografie. Externý pracovník Geologického ústavu Dionýza Štúra v Bratislave. Spracoval banské geologické mapovanie Slovenského rudohoria. Autor povrchovej geologickej mapy listu Banská Bystrica. Spracovával tiež výskumy akcesorických minerálov východoslovenských neovulkanitov. Autor a spoluautor celoštátnej učebnice o mineralógie a petrografie, odborných článkov v domácich a zahraničných časopisoch.
Ján Čipka

Ján Čipka (* 8. december 1823, Brezno – † 29. január 1902, Brezno) bol slovenský advokát, verejný činiteľ a podnikateľ.
Životopis.
Študoval v Miskolci, na evanjelický lýceu v Kežmarku a v Levoči, právo na Kolégiu v Prešove, do 1846 techniku vo Viedni. Advokát, podnikateľ a statkár v Brezne, 1849 podslúžny. Založil Nástrojársky hámor v Brezne a v Topoľčanoch a na Gemeri vlastnil oceľové kovospracujúce dielne, obhospodaroval množstvo pôdy. Člen slov. študentských spolkov, Tatrína, potom Stáleho NV zvoleného 1861 na Memorandovom zhromaždení v Martine, kde venoval 1000 zl. na pripravovanú MS. Zakladajúci člen a člen prvého výboru MS, 1863 člen deputácie MS u cisára vednej → Š. Moyzesom. Podporovateľ slov. národných podujatí, neskôr člen Slov. národnej strany, 1900 v tzv. banskobystrickom procese so slov. národovcami odsúdený na 2 mesiace väzenia. Jeho pričinením pôsobila v Brezne ustanovizeň Vzájomná pomocnica, ktorá pomahala pospolitému ľudu Horehronia. Publikoval v Slov. národných novinách a v Priateľovi ľudu.
Rudolf Cisarík

Rudolf Cisarík (* 6. jún 1912, Turzovka - † 25. september 1944, Čremošné) protifašistický bojovník, úradník.
Životopis.
Absolvoval jednoročný náukobeh v Čadci, pracovník okr. súdu v Užhorode, v Sobranciach, vo Vranove nad Topľou. Roku 1944 vstúpil do ilegálneho protifaštického odboja, po vypuknutí SNP príslušnik žandárskeho odd. v Nižnej Šebastovej, potom bojovej skupiny Veliteľstva čs. četníctva na Slovensku. Padol v boji pri Čremošnom. Pochovaný v Banskej Bystrici.
Polemic

Polemic je slovenská ska/reggae skupina, ktorá vznikla v roku 1988.
Vojtech Cmarko

Vojtech Cmarko (* 12. august 1914, Bojnice – † 19. máj 1990, Banská Bystrica) bol slovenský lekár, riaditeľ nemocnice, hygienik. Jeden zo zakladateľov hygienickej služby na Slovensku, venoval sa najmä problematike životného prostredia.
Životopis.
V rokoch 1927 až 1935 absolvoval štúdium na reálnom gymnáziu v Prievidzi. Po ukončení štúdia na Lekárskej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave v roku 1941 pracoval ako asistent na Ústave farmakológie LF SU v Bratislave. V rokoch 1942 až 1944 bol počas základnej prezenčnej služby na východnom fronte. Po vypuknutí SNP sa stal jeho účastníkom, pôsobil v bojovej skupine Muráň 4 a posádke Zvolen.
Po skončení vojny pracoval krátky čas ako sekundárny lekár v nemocnici v Banskej Bystrici a v rokoch 1945 až 1952 ako obvodný lekár v Lednických Rovniach. Od roku 1953 do roku 1959 bol závodným lekárom v Gumárňach Púchov, kde zároveň od roku 1955 zastával
funkciu okresného hygienika. V roku 1959 bol menovaný do funkcie krajského hygienika v Žiline. Po zlúčení krajov bol najskôr poverený, neskôr menovaný do funkcie krajského hygienika v Banskej Bystrici, ktorú vykonával od roku 1961 až do roku 1979, kedy odišiel do dôchodku.
Z pozície krajského hygienika venoval svoju pozornosť predovšetkým ochrane a tvorbe životného prostredia. Začal skúmať stav znečistenia životného prostredia aktuálnymi chemickými škodlivinami, ako fluór, arzén, antimón, pesticídy a ďalšie. Medzi prvými sa pokúsil v rozsiahlej štúdii prehodnotiť dopad znečisteného ovzdušia na zdravotný stav a chorobnosť detskej a dospelej populácie v okolí veľkej elektrárne. Výsledky publikoval v odbornej tlači. Rovnako aj svojich spolupracovníkov viedol k aktívnej činnosti vo výskume a v Slovenskej hygienickej spoločnosti.
Gregor Čmel

Gregor Čmel (* Slovensko) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Kazateľ slov. evanjelickej a. v. obce v Banskej Bystrici (1559-1560).
Alojz Čobej

Mgr. Alojz Čobej (* 7. október 1935, Stropkov† 27. február 2020, Bratislava) bol slovenský pedagóg, redaktor, dramatik, skladateľ, textár a organista.
Životopis.
Študoval na Filozofickej fakulte UK v Bratislave, v roku 1957 absolvoval štúdium na Vysokej škole pedagogickej v Prešove.
Pôvodne pôsobil ako stredoškolský pedagóg v Banskej Bystrici, od roku 1972 bol vedúcim literárno-dramatickej redakcie štúdia Československého rozhlasu v Banskej Bystrici, v rokoch 1990 – 2000 pôsobil ako odborný lektor latinského jazyka na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici. Pôsobil ako dramaturg a režisér v Rádiu Lumen. Žil v Tomášove .
V registračných protokoloch a operatívnych zväzkoch ŠtB je evidovaný ako agent a dôverník pod krycími menami Mistrík a Lojzo. Údajnú spoluprácu s komunistickou Štátnou bezpečnosťou začal podľa spisu v roku 1978 . 
V roku 2011 mu Rada KBS udelila "Cenu Andreja Radlinského".
Tvorba.
Debutoval hrou "Ja musím byť zbojník" na motívy ľudových jánošíkovských rozprávok, ďalšie jeho hry čerpajú námety zo súčasnosti, venoval sa aj historickej tematike. Je autorom rozhlasových dramatizácií prozaických a básnických predlôh domácich i zahraničných autorov. Napísal detské hry a libretá muzikálov ("Na zelenej lúke", 1974; "Vláčik do rozprávky", 1975; "Princezná je smutná", 1977; "Tajomstvo starej šperkovnice", 1981 a "Ako išlo vajce na vandrovku" i.). Je tiež textárom a skladateľom piesní pre deti, populárnych skladieb a zábavnej hudby. Je spoluautorom "Hymny Univerzity Mateja Bela". Hudbu skomponoval Igor Bázlik a text napísal Alojz Čobej. "Hymna Univerzity Mateja Bela" prvýkrát bola uvedená 10. júna 2003 počas inaugurácie rektora Univerzity Mateja Bela .
Ján Cyril Čobrda

Ján Cyril Čobrda (* 1. september 1895, Smrečany – † 2. máj 1955, Bratislava) bol protifašistický bojovník a dôstojník.
Životopis.
Od roku 1920 dôstojník čs. četníctva, 1939 žandárstva Slovenského štátu, po roku 1945 na dôchodku plk. ZNB. Po vypuknutí SNP zastával v Banskej Bystrici rozličné funkcie, od 12. októbra 1944 veliteľ poľného žandárstva 1. čs. armády na Slovensku Po ústupe SNP do hôr partizán.
Samuel Coryli

Samuel Coryli, tiež Lieskovský, Nitschmann (* Turčianske Jaseno-Horné Jaseno) bol slovenský spisovateľ, pedagóg.
Životopis.
Stredoškolské vzdelanie nadobudol v Banskej Bystrici, po roku 1692 študoval filozofiu a teológiu v Jene, magister filozofie, poeta laureatus. Od roku 1692 vychovávateľ v rodine Heinzelovej v Banskej Bystrici. Autor veršov, statí a rozpráv.
Adolf Cserey

Adolf Cserey, tiež Čerej, pôvodne Lóh (* 28. október 1851, Banská Bystrica – † 28. júl 1928, Budapešť) bol slovenský pedagóg, prírodovedec, botanik a entomológ. 
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a Egeri, prírodné vedy na univerzite v Budapešti, 1875 stredoškolský profesor, 1881 PhDr. Bol všestranne vzdelaný. Venoval sa botanike, ale i antropológii, paleontológii a pedagogike. Vyučoval zemepis aj chémiu. Jeho najvýznamnejšou prácou bol "Kľúč na určovanie rastlín", ktorý vyšiel vo viacerých vydaniach. Autor monografických prác a štúdií, stredoškoských učebníc, botanického slovníka, práce o výchove mládeže, populárnovedeckých článkov. Prispieval aj do odborných časopisov, novín a ročeniek škôl, na ktorých pôsobil. Zomrel roku 1928 v Budapešti.
Entomologické aktivity.
V entomológii sa venoval najmä chrobákom a motýľom. Počas pobytu v Banskej Štiavnici skúmal jej okolie, rastlinstvo, chrobáky aj motýle. Bol člen Banskoštiavnickej lekárskej prírodovedeckej spoločnosti a Zoologickej a botanickej spoločnosti vo Viedni.
Ľudovít Viliam Čulík

Ľudovít Viliam Čulík (* 5. apríl 1848, Skalica – † 7. jún 1913, Stará Turá) bol slovenský evanjelický kňaz, kultúrny pracovník a pedagóg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Bratislave, v Banskej Bystrici, Revúcej, kde 1869 maturoval, teológiu (18691871) vo Viedni, po 1874 v Rostocku. Evanjelický kaplán a farár v Starej Turej, nitriansky konsenior a senior. Kultúrny pracovník, ako stredoškolský profesor sa zaslúžil o rozvoj gymnázia v Revúcej, účastník slovenských národných kultúrnych podujatí, prispieval do slovenských novín a časopisov.
Júlia Čunderlíková

Júlia Čunderlíková (* 10. august 1926, Staré Hory) je herečka.
Životopis.
V roku 1946-1949 členka ŠD v Prešove, 1949-1962 činohry ŠD v Košiciach, 1962-1971 Rozhl. hereckého súboru v Bratislave. Do Prešovského divadla nastúpila bez predchádzajúcej teoretickej či praktickej predprípravy v ochotníctve hneď po maturite na Obchodnej akadémii v Košiciach. Doménou jej charakterotvorného herectva boli postavy citovo bohatých, ušľachtilých hrdiniek.
Juraj Čunderlík

Juraj Čunderlík (* 18. máj 1907, Banská Bystrica-Kostiviarska - † 31. august 1967, Banská Bystrica-Kostiviarska) bol verejný činiteľ, úradník.
Životopis.
Po skončení základnej školy v rodisku a meštianskej školy v Banskej Bystrici sa vyučil za obchodného pomocníka. Od 1924 súdny, neskôr notársky úradník, potom v Nár. banke, po oslobodení vo viacerých podnikoch v Banskej Bystrici. Od roku 1936 člen a fukcionár agrárnej strany. Roku 1946-1948 člen SNR.
Ladislav Čunderlík

Ladislav Čunderlík (* 26. marec 1906, Sihla – † 12. september 1979, Slovensko) bol slovenský pedagóg. Pseudonym: Detvan
Životopis.
Absolvent učiteľského ústavu v Banskej Bystrici. Od 1927 učiteľ, neskôr správca školy v Podkriváni, od 1934 v Lučenci. Zaoberal sa literárnou históriou, pedagogikou, folklórom, jazykovedou a pod. na regionálnej základni. 
Organizátor Speváckeho zboru slovenských učiteľov, účastník mnohých koncertov o ktorých písal v odbornej tlači. Redaktor Meštianskej školy, prílohy "Slovenského učiteľa". Autor zbierky básní obsahujúcej príležitostnú vlasteneckú lyriku ovplyvnenú tvorbou Martina Rázusa, ako aj intímnu a prírodnú lyriku, tvorca biografie A.E. Timku a scénickej zbierky na pomoc školským kultúrnym podujatiam. Prispieval odbornými článkami do viacerých slovenských periodík.
František Čuřík

František Čuřík (* 23. jún 1876, Praha – † 7. jún 1944, Příbram) bol český matematik a pedagóg.
Vysokoškolský profesor matematiky a deskriptívnej geometrie, riaditeľ Strednej priemyselnej školy spojovej techniky v Banskej Bystrici (august - november 1919).
Utka

Utka (* Slovensko) bol slovenský maliar a kresliar.
Životopis.
Pochádza z Liptova. Maliar, amatér, 1811-1812 spolužiak Jána Kollára na gymnáziu v Banskej Bystrici, s ním namaľoval diplom venovaný A. Kubínimu v Lučenci-Vidinej, podporovateľovi gumnázia. Neskôr pôsobil ako notár a učiteľ v Mýtnej.
Přísečnice

Přísečnice (, v niektorých prameňoch taktiež "Presnitz", "Pressniz", "Pressents", "Přessnitz") bolo starobylé banícke mesto v severozápadných Čechách v Krušných horách. Prvá písomná zmienka pochádzala z roku 1335. Jeho rozvoj bol podmienený ťažbou železnej a striebornej rudy. Počas tridsaťročnej vojny bola Přísečnice ťažko postihnutá prechodmi vojsk a rekatolizáciou, ktorá viedla k vlne emigrácie. Po zániku baníctva sa v meste rozšírilo paličkovanie čipiek.
V roku 1930 mala Přísečnice 2 606 obyvateľov. Po odsunu nemeckej väčšiny obyvateľstva sa mesto nepodarilo úplne dosídliť (v roku 1950 tu bývalo 731 obyvateľov). Na začiatku 70. rokov 20. storočia bolo rozhodnuté o stavbe priehrady, ktorá viedla k demolácii mesta a zatopeniu jeho územia. Úradne bola obec zrušená k 30. júnu 1974 a jej územie bolo pripojené k obci Kryštofovy Hamry.
V meste stál okrem iného barokový zámok, dva kostoly neskoro gotického pôvodu a empírová radnica.
Tunkinskaja kotlovina

Tunkinskaja kotlovina (, doslova "Tunkská kotlina") je neaktívne vulkanické pole, nachádzajúce sa v centrálnej časti Sibíri, západne od juhozápadného okraja jazera Bajkal. Pole pozostáva z piatich skupín troskových kužeľov bazaltového zloženia, s nimi asociovanými lávovými prúdmi a uloženinami tufov. Vek hornín sa odhaduje na koniec pleistocénu a začiatok holocénu.