Mul (potomok kobyly)

Mul alebo mulica (ostatné názvy pozri nižšie) je kríženec samca somára a samice koňa (čiže kobyly). Vyzerá, zjednodušene povedané, ako kôň s veľmi dlhými ušami. Hoci má tento kríženec v slovenčine viacero názvov, nižšie bude (ak nie je uvedené inak) označovaný ako mul.
Odlišný je kríženec samca koňa a samice somára (čiže somarice, oslice) - pozri mulica (potomok somarice). 
Názvy.
Slovenské názvy.
Slovenské názvy tohto kríženca sú: mul (resp. historicky: múl ), mula (resp. ľudovo muľa), mulica. Zastarano sa používali aj názvy mulec a mulo (resp. muľo).
Uvedená pestrosť názvov vyplýva okrem iného z toho, že v slovenských textoch dnes existujú dva základné spôsoby pomenúvania krížencov koňa a somára: 
Latinské názvy.
Latinské (taxonomické a iné) názvy tohto taxónu sú: 
Poznámky:
Sterilita.
Muly sú skoro vždy neplodné, pretože jednému z ich chromozómov chýba príslušný párový chromozóm. Muly majú totiž 63 chromozómov - 32 chromozómov majú od koňa (keďže kôň má 64 chromozómov), teda od matky, a 31 chromozómov majú od somára (keďže somár má 62 chromozómov), teda od otca, z čoho vyplýva, že 1 chromozóm (od matky) majú "navyše". 
Výnimočne sa objavujú spochybňované správy o plodných samiciach mulov, ale doteraz nebol potvrdený ani jediný prípad plodného samca. Aj napriek tomu sa vo väčšine krajín samce mulov kastrujú z dôvodu väčšej bezpečnosti práce s nimi. 
Charakteristika.
Veľkosťou väčšinou zodpovedajú svojej matke – kobyle, sfarbenie závisí od kombinácie génov oboch rodičov, mení sa teda od prípadu k prípadu. Po somárovi dedí väčšinou hlas, mohutnejšiu hlavu, dlhé uši, štíhlejšie končatiny, malé úzke kopytá, krátku hrivu a chvost pri koreni porastený len krátkou srsťou. V realite ale nemožno rozlíšiť mula od mulice (t.j. kríženca somarice a samca koňa) podľa výzoru; presne sa to dá povedať iba vtedy, ak poznáme oboch rodičov. Pri hybridizácii nikdy nemožno zaručiť, ktorý rodič bude u daného potomka výzorovo prevažovať. Zastúpenie samcov a samíc je u mulov totožné s ostatnými cicavcami, populácia je teda vyvážená. Zaťatosť mula je podobne ako u somára daná jeho dobrým odhadom vlastných síl a možností a odmietnutím poslušnosti pri prekročení ich medzí. Jeho inteligencia, schopnosť dedukcie a individualizmus sa, rovnako ako u somárov, často mylne zamieňa s tvrdohlavosťou či neposlušnosťou. Cení sa jeho nenáročnosť na potravu, vytrvalosť a dobráckosť, isté kráčanie v krkolomnom teréne, neľakavosť, ako aj jeho sila a odvážnosť, ktorú zdedil po matke. Vďaka lepším konštitučným vlastnostiam sa na rozdiel od mulice uplatňuje ako jazdecké zviera a keďže unesie náklad až 150 kg ťažký, je veľmi výhodný na nosenie bremien na chrbte v horách a na ťažko schodných chodníkoch.
Chov mulov prebiehal už v staroveku, v roku 580 pred Kr. sa napríklad na olympijských hrách konali preteky na muloch. Pre ich pokojnosť a vytrvalosť sa v antickom Ríme na ťah pohrebných vozov používali len muly, čo malo starú tradíciu – pohrebný voz Alexandra Macedónskeho ťahalo z Babylonu až do Alexandrie viac ako 60 mulov. Ľahšie muly sa dobre uplatňovali ako jazdecké zvieratá v rímskej pošte a rímska armáda ich využívala na ťah aj na nosenie bremien na chrbte. Využívali ich aj na bojiskách 1. svetovej vojny.
Zdroje.
 - týka sa len sekcie Charakteristika