Nicejsko-carihradské vyznanie viery

Nicejsko-konštantínopolské vyznanie viery (iné názvy: nikejsko/nikajsko/nikájsko/níkajsko-carihradské vyznanie viery; nicejsko/nikejsko/nikajsko/nikájsko/níkajsko-konštantínopolské vyznanie viery, namiesto výrazu „vyznanie viery“ môže byť výraz krédo) je vyznanie viery, ktoré bolo formulované na všeobecnom ekumenickom koncile v Nicei roku 325 a v Konštantínopole roku 381. Je súčasťou učenia katolíckej, pravoslávnych, anglikánskych, luteránskych, starokatolíckych a iných cirkví.
Nicejsko-konštantínopolské vyznanie viery v súčasnom slovenskom preklade sa v jednotlivých cirkvách mierne líši. Keďže neexistuje spoločne používaný jednotný text, je kvôli závažnosti témy, vhodné uviesť najprv čo najvernejší preklad originálu, a potom znenia tradične používané jednotlivými cirkvami.
Pôvodné znenie.
Preklad "Výkladu viery 150 otcov" prvého konštantínopolského ekumenického snemu z gréčtiny, snažiaci sa o čo najväčšiu vernosť originálu:
"Veríme v jedného Boha, vševládneho Otca, Stvoriteľa neba i zeme, všetkého viditeľného aj neviditeľného."
"A v jedného Pána Ježiša Krista, jednorodeného Božieho Syna, zrodeného z Otca pred všetkými vekmi, Svetlo zo Svetla, pravého Boha z pravého Boha, zrodeného, nie stvoreného, jednej podstaty s Otcom, skrze ktorého všetko vzniklo, ktorý pre nás ľudí a pre našu spásu zostúpil z nebies, vtelil sa zo Svätého Ducha a Márie - Panny a stal sa človekom, bol za nás ukrižovaný za Poncia Piláta, trpel a bol pochovaný, a na tretí deň vstal (z mŕtvych) v súlade s Písmami, vystúpil do nebies, sedí po Otcovej pravici a znova príde, so slávou, súdiť živých i mŕtvych, jeho kráľovstvu nebude konca."
"A v Ducha Svätého, Pána a Tvorcu života, ktorý vychádza z Otca, ktorému sa spolu s Otcom a Synom vzdáva poklona i sláva, ktorý hovoril skrze prorokov."
"V jednu, svätú, všeobecnú a apoštolskú Cirkev,"
"vyznávame jeden krst na odpustenie hriechov, očakávame vzkriesenie mŕtvych a život budúceho veku. Amen."
Liturgické preklady používané v niektorých cirkvách.
Rímskokatolícky preklad.
"Verím v jedného Boha, Otca všemohúceho, Stvoriteľa neba i zeme, sveta viditeľného i neviditeľného."
"Verím v jedného Pána Ježiša Krista, jednorodeného Syna Božieho, zrodeného z Otca pred všetkými vekmi;"
"Boha z Boha, Svetlo zo Svetla, pravého Boha z Boha pravého, splodeného, nie stvoreného, jednej podstaty s Otcom:"
"skrze neho bolo všetko stvorené. On pre nás ľudí a pre našu spásu zostúpil z nebies."
"A mocou Ducha Svätého vzal si telo z Márie Panny a stal sa človekom."
"Za nás bol aj ukrižovaný za vlády Poncia Piláta, bol umučený a pochovaný,"
"ale tretieho dňa vstal z mŕtvych podľa Svätého písma. A vystúpil do neba,"
"sedí po pravici Otca. A zasa príde v sláve súdiť živých i mŕtvych a jeho kráľovstvu nebude konca."
"Verím v Ducha Svätého, Pána a Oživovateľa, ktorý vychádza z Otca i Syna."
"Jemu sa zároveň vzdáva tá istá poklona a sláva ako Otcovi a Synovi. On hovoril ústami prorokov."
"Verím v jednu, svätú, katolícku a apoštolskú Cirkev. Vyznávam jeden krst na odpustenie hriechov."
"A očakávam vzkriesenie mŕtvych a život budúceho veku. Amen." 
V roku 2001 bola vydaná slovenská reedícia Rímskeho misálu, v ktorej bol mierne upravený text vyznania viery oproti predchádzajúcemu vydaniu. Napríklad v Katechizme katolíckej cirkvi je publikované ešte staršie znenie.
Gréckokatolícke znenie.
"Verím v jedného Boha, Otca všemohúceho, Stvoriteľa neba i zeme, sveta viditeľného i neviditeľného."
"I v jedného Pána Ježiša Krista, jednorodeného Syna Božieho, zrodeného z Otca pred všetkými vekmi;"
"Svetlo zo Svetla, pravého Boha z Boha pravého, splodeného, nie stvoreného, jednej podstaty s Otcom. Skrze neho bolo všetko stvorené."
"On pre nás ľudí a pre našu spásu zostúpil z nebies. A mocou Ducha Svätého vzal si telo z Márie Panny a stal sa človekom."
"Za nás bol aj ukrižovaný za vlády Poncia Piláta, bol umučený a pochovaný, ale tretieho dňa vstal z mŕtvych podľa Svätého písma."
"A vstúpil do neba, sedí po pravici Otca. A zasa príde v sláve súdiť živých i mŕtvych a jeho kráľovstvu nebude konca."
"I v Ducha Svätého, Pána a Oživovateľa, ktorý vychádza z Otca [i Syna]. Jemu sa zároveň vzdáva tá istá poklona a sláva ako Otcovi a Synovi. On hovoril ústami prorokov."
"V jednu, svätú, všeobecnú, apoštolskú Cirkev. Vyznávam jeden krst na odpustenie hriechov"
"a očakávam vzkriesenie mŕtvych a život budúceho veku. Amen."
V oficiálnych vydaniach gréckokatolíckych liturgických kníh je výraz „i Syna“ uvádzaný vždy v zátvorkách. V modlitebných knižkách pre ľud sa však na Slovensku v súčasnosti nachádza bez zátvoriek a tak sa aj v praxi používa.
Cirkevnoslovanské znenie používané v pravoslávnej cirkvi.
"Viruju vo jedinaho Boha Otca, Vsederžiteľa, Tvorca nebu i zemli, vidimym že vsim i nevidimym."
"I vo jedinaho Hospoda Iisusa Christa, Syna Božija, jedinorodnaho, iže ot Otca roždennaho predže vsich vik:"
"Svita ot Svita, Boha istinna ot Boha istinna, roždenna, ne sotvorenna, jedinosuščna Otcu, imže vsja Byša."
"Nas radi čelovik i našeho radi spasenija, sšedšaho s nebes, i voplotivšahosja ot Ducha Svjata i Mariji Divy, i vočelovičšasja."
"Raspjataho že za ny pri Pontijstim Pilati, i stradavša, i pohrebenna, i voskresšaho v tretij deň, po pisanijem."
"I vozšedšaho na nebesa, i siďjašča odesnuju Otca. I paki hrjaduščaho so slavoju suditi živym i mertvym, Jehože Carstviju ne budet konca."
"I v Ducha Svjataho, Hospoda, Životvorjaščaho, iže ot Otca ischoďaščaho, iže so Otcem i Synom spoklaňajema i sslavima, hlaholavšaho proroki."
"Vo jedinu svjatuju, sobornuju i apostolskuju Cerkov. Ispoviduju jedino kreščenije, vo ostavlenije hrichov."
"Čaju voskresenija mertvych: I žizni buduščaho vika. Amiň."
"Viruju" – vyznanie viery (symbol viery) sa spieva alebo číta pri každej sv. liturgii. Gréckokatolícka i Pravoslávna cirkev na Slovensku používa v liturgii v súčasnosti buď slovenský, alebo cirkevnoslovanský jazyk. Znenie vyznania viery, ktoré pravoslávna cirkev používa, neobsahuje dodatok „i zo Syna“ tzv. Filioque, ktoré je v pravoslávnej cirkvi považovaný za herézu. Gréckokatolíci sa túto vetu modlia v tejto úprave: "I v Ducha Svjataho, Hospoda životvorjaščaho, iže ot Otca i Syna ischoďaščaho, iže so Otcem i Synom spoklaňajema i soslavima, hlaholavšaho proroki."
Najdôležitejšie odlišnosti medzi cirkvami v texte Nicejsko-konštantínopolského vyznania.
Na Západe sa výraz „ktorý vychádza z Otca“ doplnil o časť „i Syna“ (lat. Filioque) a teda jeho znenie je „ktorý vychádza z Otca i Syna“. Niekedy sa pri teologických diskusiách o objasňovaní tohto dodatku spomína aj výraz „skrze Syna“.
V časti „jednu, svätú, všeobecnú a apoštolskú Cirkev“, sa v rímskokatolíckej cirkvi namiesto slova „všeobecnú“ niekedy používa výraz „katolícku“, ktorý je gréckeho pôvodu, a ktorého význam je rovnaký.