burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Vlastimil Ondrejka

JUDr. Vlastimil Ondrejka (* 27. jún 1953) je slovenský právnik (advokát) a politik, ktorý bol členom predsedníctva "de facto" zaniknutej Aliancie nového občana (ANO) a bývalý primátorom Sečoviec v rokoch 19912002.
Ondrejka nastúpil 5. novembra 2002 ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Národnej rady SR Rudolfa Chmela. Po tom ako Rudolf Chmel odstúpil z funkcie ministra kultúry a začal si uplatňovať svoj poslanecký mandát, mandát Vlastimila Ondrejku 24. mája 2005 zanikol.
Mainská mývalia mačka

Mainská mývalia mačka je jedno z najstarších a najpočetnejších amerických plemien. Plemeno vzniklo pravdepodobne krížením mohutných amerických mačiek, ktoré žili na farmách Nového Anglicka a Mainu a dlhosrstých mačiek z Európy (Nórska lesná mačka), ktoré sa plavili s námorníkmi. V roku 1860 bolo toto plemeno vystavené na výstave mačiek v New Yorku, jeho registrácia prebehla v roku 1861 a vyhralo prvú cenu na výstave v Madison Square Garden roku 1895. Toto plemeno sa najviac preslávilo svojou ohromnou veľkosťou a mohutnou srsťou. Mainská mývalia mačka, je tá najvačšia domáca mačka, ktorú si môžete zabezpečiť ako maznáčika. Je taktiež veľmi priateľská a inteligentná. Možete toto plemeno nechať chvíľlku osamote, ale nie moc dlho, mainecoony (mainské mývalie mačky) nemajú samotu moc v láske, ale tak isto ako my, potrebujú niekedy svoj kľúd a priestor.
S/2003 J 12

S/2003 J 12 je označenie jedného z prirodzených satelitov planéty Jupiter, a je to najmenší známy mesiac slnečnej sústavy. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom.
S/2003 J 12 má približný priemer 1 km, a obežnú dráhu okolo planéty vo vzdialenosti 17,883 Gm raz za 489.72 dní, inklináciu 143° k ekliptike aj k rovníku Jupitera), má retrográdny smer s excentricitou 0,4920.
Je to najvnútornejší z vonkajších nepravidelných Jupiterových mesiacov, pričom nepatrí do žiadnej skupiny (rodiny).
S/2003 J 2

S/2003 J 2 je nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený 4. marca 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity pod vedením Scotta S. Shepparda a Davida C. Jewitta. Od roku 2006 je pokladaný za najvzdialenejší známy Jupiterov mesiac.
S/2003 J 2 má v priemere ~2 km. Jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 29,54 Gm (0,1975 AU). Okolo materskej planéty obieha v retrográdnom smere s periódou 980 dní. Dráha zviera s rovinou ekliptiky uhol 154° a s rovinou Jupitera 152°. Jej výstrednosť je 0,2255. Nepatrí do žiadnej rodiny satelitov Jupitera.
Hranice Jupiterovho gravitačného vplyvu sú definované Hillovou sférou, ktorej polomer je 52 Gm (0,35 AU). Retrográdne mesiace s osou nad 67 % Hillov polomer sú pokladané za stabilné. V budúcnosti je pravdepodobné, že sa objavia ďalšie mesiace Jupitera ešte vo väčších vzdialenostiach.
Santorín

Santorín (normovaný slovenský názov) alebo Santorin (novogr. Σαντορίνη – transkripcia "Sandorini" alebo alternatívne "Sadorini", transliterácia "Santorini") alebo Thira (novogr. Θήρα – Thira), resp. v staroveku Théra (starogr. Θήρα), je ostrov v Grécku, na juhu súostrovia Kyklady na rozhraní Egejského a Krétskeho mora, asi severne od Kréty a juhovýchodne od Atén. Spolu s okolitými ostrovmi a ostrovčekmi Thirassia, Nea Kameni a Palea Kameni je zvyškom veľkého sopečného ostrova, ktorého centrálna časť bola okolo roku 1590 pred Kr. (donedávna sa udával skôr rok 1630 pred Kr. a tradične sa udával rok 1500 pred Kr.) zničená mohutným výbuchom.
Geografia.
Hlavným a najväčším ostrovom, obopínajúcim oblúkovito celý sever, východ a juh súostrovia je "Thira", na severozápade. Jeho náprotivok tvorí ostrov "Thirasia" a obvod na západe uzatvára ostrovček "Aspronisi". Uprostred medzi nimi leží dvojica ostrovov "Nea Kameni" a "Palea Kameni". Z vonkajšej strany sa povrch od pobrežia dvíha postupne, smerom dovnútra kaldery spadajú do mora 200 až vysoké skalné steny. Celková rozloha je a najvyšší vrchol "Profitis Ilias" meria nad hladinou mora. Súostrovie má približne 10 000 stálych obyvateľov a je významným strediskom turistického ruchu.
Geológia.
K sopečnej erupcii, ktorá zničila pôvodný ostrov došlo okolo roku 1600 pred Kr. Bol to pravdepodobne jeden z najsilnejších sopečných výbuchov, ktoré človek pozná. Výbuch sopky pokryl viac ako päťdesiatmetrovou vrstvou jemnej pemzy prosperujúce mesto neďaleko dnešnej dedinky Akrotiri. V šesťdesiatych rokoch 20. storočia ho začal odhaľovať archeológ Spyridon Marinatatos, ktorý tu v roku 1974 tragicky zahynul.
Svojou silou mnohonásobne prevýšil slávny výbuch sopky Krakatoa v roku 1883 (podľa niektorých odhadov až stokrát). Klimatickým zmenám, ktoré vyvolal a vlnám cunami sa pripisuje pád minojskej kultúry. Katastrofa sa niekedy považuje za zdroj povesti o zničení Atlantídy.
Daphnis (mesiac)

Daphnis alebo Dafnis alebo Saturn XXXV je prirodzený satelit planéty Saturn. Bol objavený výskumným tímom projektu Cassini 6. mája 2005 a dostal dočasné označenie S/2005 S 1 až do roku 2006, kedy bol pomenovaný.
Daphnis má v priemere 6 až 8 km a obieha v Keelerovej medzere vo vnútri prstenca A. Má takmer nulovú excentricitu a inklináciu a albedo 50 %.
Inklinácia a excentricita Daphnisovej obežnej dráhy sú veľmi malé, ale rozlíšiteľné od nuly. Jeho excentricita spôsobuje zmenu vzdialenosti od Saturnu približne o 9 km a jeho excentricita stúpanie a klesanie približne o . Keelerova medzera vo vnútri obežnej dráhy Daphnisa je široká približne .
S/2004 S 6

S/2004 S 6 je dočasné označenie prachovitého objetku objehajúceho okolo planéty Saturn v tesnej blízkosti prstenca F. Nie je isté či ide iba o dočasný zhluk prachu alebo o pevné teleso.
Prvýkrát bol pozorovaný vedcami z misie Cassini-Huygens 28. októbra 2004 a predstavený 8. novembra toho istého roku. Bol pozorovaný aj z vonkajšej, aj z vnútornej strany prstenca F, z čoho vyplýva, že jeho obežná dráha sa prelína z prstencom. Podrobné výpočty ukázali, že teleso periodicky prechádza materiálom prstenca, až 1,5 km do najtenšieho jadra. Predpokladá sa, že špirálová štruktúra prstenca je dôsledom tohto prelínania sa.
Prachové halo okolo objektu je veľké približne . Pevný objekt, ak nejaký existuje, nebude väčši ako 3 –  v priemere. V roku 2008 sa zistilo, že pre správanie sa prstenca F je potrebné blízke pevné teleso.
S/2004 S 4

S/2004 S 4 je dočasné označenie nepotvrdeného objektu objehajúceho okolo planéty Saturn z vnútornej strany prstenca F, ktorý bol objavený 21. júna 2004. Objavil ho J. N. Spitale počas potvrdzovania obežnej dráhy iného objektu, S/2004 S 3. Oznámený bol 9. septembra 2004.
Aj napriek ďalším pokusom o jeho pozorovanie, už nebol znova nájdený. Je pravdepodobné, že išlo o dočasné nahromadenie materiálu, ktoré sa časom rozpadlo. Objekty S3 a S4 môžu byť v skutočnosti jediným objektom, ktorý objeha v prstenci F. Ten istý objekt môže objehať s mierne zmenenou inklináciou a tým viac nemusí prechádzať cez materiál prstenca.
S/2004 S 3

S/2004 S 3 dočasné označenie objektu objehajúceho okolo planéty Saturn za vonkajšou hranou prstenca F, ktorý bol objavený 21. júna 2004. Objavil ho tím sondy Cassini-Huygens a ohlásený bol 9. septembra 2004.
Aj napriek ďalším pokusom o jeho pozorovanie, už nebol znova nájdený. Je pravdepodobné, že išlo o dočasné nahromadenie materiálu, ktoré sa časom rozpadlo. Ďalší objekt, S/2004 S 4, bol objavený o 5 hodín neskôr, ale tentokrát vo vnútri prstenca. Z dôvodu roydielneho umiestnenia dostal nové označenie, aj keď možnosť, že ide o jediný objekt ktorý križuje prstenec je tiež pravdepodobná.
Ak ide o skutočný pevný objekt, S/2004 S 3 bude mať priemer 3 – 5 km. Môže ísť o pastiersky mesiac k prstencu F.
Bebhionn (mesiac)

S/2004 S 11 je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
S/2004 S 13

S/2004 S 13 je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
S/2004 S 17

S/2004 S 17 je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
Bergelmir (mesiac)

S/2004 S 15 je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
Aegir (mesiac)

Aegir (predbežné označenie)S/2004 S 10 je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
S/2004 S 12

S/2004 S 12 je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
Bestla (mesiac)

S/2004 S 18 je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
Farbauti (mesiac)

Farbauti (provizórne označenie "S/2004 S 9") je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
Hati (mesiac)

S/2004 S 14 je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
S/2004 S 7

S/2004 S 7 je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
Fenrir (mesiac)

Fenrir (provizórne označenie "S/2004 S 16") je jedným z prirodzených satelitov planéty Saturn.
Fornjot (mesiac)

Fornjot alebo Saturn XLII (dočasné označenie S/2004 S 8) je prirodzeným satelitom planéty Saturn. 4. mája 2005 ho objavili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden. V priemere má približne 6 km a Saturn objeha vo vzdialenosti 23 609 Mm raz za 1354 dní s inklináciou 168° k ekliptike (168° k rovníku Saturna) v retrográdnom smere s excentricitou 0,186. Jeho meno je prevzaté z nórskej mytológie.
Agostino Carracci

Agostino Carracci (alebo Caracci) (* 16. august 1557, Bologna, Taliansko – † 22. marec 1602, Parma) bol taliansky maliar a grafik.
Prispel k vyzdobeniu skoro všetkých veľkolepých palácov v Bologni. 
Bol majstrom rytiny a zaviedol takzvaný "široký štýl" s hrubými veľkorysými vrypmi.
Andor Borúth

Andor Borúth (* 17. jún 1873, Sátoraljaújhely, Maďarsko – † 22. august 1955) bol maďarský maliar pôsobiaci na Slovensku.
Život.
Jeho otec (pôvodným menom "Steiger") sa prisťahoval do Uhorska zo Švajčiarska. Borúth študoval v Mníchove u Hollossyho, v Paríži a v Madride. 
Od roku 1904 do 1911 bol činný v Budapešti. V roku 1911 sa presťahoval do Tatranskej Polianky, kde sa oženil so sestrou lekára Michala Guhra. Po roku 1918 sa utiahol do súkromia, naďalej však maľoval. Pochovaný je vo Veľkom Slavkove.
Dielo.
Bol portrétistom, figuralistom i krajinárom a za svoju tvorbu získal viacero ocenení, i mnohé zákazky. Je autorom figurálnych námetov z histórie, krajiniek a sakrálnych obrazov, maľoval portréty návštevníkov Tatier. Niektoré obrazy získali ceny v zahraničí:
Jiří Wolker

Jiří Wolker (* 29. marec 1900, Prostějov – † 3. január 1924, Prostějov) bol český básnik, predstaviteľ českej proletárskej poézie, ktorá sa postavila do opozície s neskôr vzniknutým poetizmom (ľavicovo orientovaná väčšina básnikov).
V období jún až december roku 1923 sa liečil na tuberkulózu v sanatóriu lekára Michala Guhra v Tatranskej Polianke. Ležal v izbe č. 33 v budove "Tivoli". Liečil ho aj Dr.Szontagh, popredný odborník na liečbu TBC.
Epitaf.
Na hrobe Jiřího Wolkra v Prostějove je doska s prvou časťou epitafu, ktorý si sám napísal v sanatóriu v Tatranskej Polianke 28. novembra 1923 (36 dní pred svojou smrťou).
Posmrtné hodnotenie.
Po smrti sa jeho dielo stalo niekoľkokrát terčom bojov o umelecký odkaz. Už v roku 1925 sa v časopise "Pásmo", vydávanom Devětsilom, objavil nepodpísaný článok (autormi boli Artuš Černík, Halas a Václavek) "Dosti Wolkera!", reagujúci na vytváranie kultu Wolkerovej osobnosti. K ďalším sporom došlo pri príležitosti desiateho výročia úmrtia Wolkera v roku 1934 a potom ešte v roku 1948.
Dia (mesiac)

S/2003 J 11 je jedným z prirodzených nepravidelných satelitov planéty Jupiter. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom.
S/2000 J 11 má v priemere asi 4 km a obieha okolo Jupitera vo vzdialenosti ~12.555 Gm (milión km) každých 287 dní s inklináciou 28° (k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,248. Satelit bol zaradený do rodiny Himalia, aj keď jeho obežná dráha nie je známa a obežné parametre zatiaľ neboli vyrátané.
S/2003 J 16

S/2003 J 16 je prirodzeným satelitom planéty Jupiter. Objavený bol v roku 2003 skupinou astronómov vedenou Brettom J. Gladmanom.
S/2003 J 16 má v priemere ~2 km a obežnú dráhu okolo Jupitera vo vzdialenosti 20,744 Gm raz za 610,362 dní, inklinácia je 151° k ekliptike (149° k rovníku Jupitera). Má retrográdny smer s excentricitou 0,3185. Patrí do rodiny Ananke.
S/2003 J 15

S/2003 J 15 je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit planéty Jupiter. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom.
S/2003 J 15 má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,721 Mm, ktorú obletí každých 699,676 dní, s inklináciou 142° k ekliptike (142° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,0932. S/2003 J 15 patrí do rodiny Ananke.
S/2003 J 4

S/2003 J 4 je prirodzený satelit planéty Jupiter. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity, ktorú viedol Scott S. Sheppard.
S/2003 J 4 má v priemere ~2 km a jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,571 Gm. Perióda obehu okolo materského telesa je 739,294 dní. Inklinácia dráhy má veľkosť 147° vzhľadom na rovinu ekliptiky (149° vzhľadom na Jupiterov rovník). Jej excentricita je 0,3003. S/2003 J 4 patrí do rodiny Pasiphae.
S/2003 J 19

S/2003 J 19 je retrográdny prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov vedených Brettom J. Gladmanom.
S/2003 J 19 má v priemere asi ~, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,709 Mm, ktorú obletí každých 699,125 dní, s inklináciou 165° k ekliptike (164° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,1961. S/2003 J 19 patrí do rodiny Carme.
S/2003 J 5

S/2003 J 5 je retrográdny prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom.
S/2003 J 5 má v priemere asi ~4 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,974 Mm, ktorú obletí každých 758,341 dní, s inklináciou 166° k ekliptike (167° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,307. S/2003 J 5 patrí do rodiny Carme.
Kore (mesiac)

Kore alebo Jupiter XLIX, je nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2003 J 14 až do apríla 2007, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Koré.
Kore má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,239 Mm, ktorú obletí každých 723,720 dní, s inklináciou 141° k ekliptike (139° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2462. Kore patrí do rodiny Pasiphae, skupiny nepravidelných retrográdnych satelitov objehajúcich okolo Jupitera vo vzdialenosti od 22,8 do 24,1 Gm s inklináciou medzi 144.5° a 158.3°.
S/2003 J 23

S/2003 J 23 je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2004 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom z fotografií z roku 2003.
S/2003 J 23 má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,740 Mm, ktorú obletí každých 700,538 dní, s inklináciou 149° k ekliptike (149° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,3931. S/2003 J 23 patrí do rodiny Pasiphae.
S/2003 J 9

S/2003 J 9 je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom.
S/2003 J 9 má v priemere asi ~1 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,858 Gm, ktorú obletí každých 752,839 dní, s inklináciou 165° k ekliptike (165° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,276. S/2003 J 9 patrí do rodiny Carme.
S/2003 J 10

S/2003 J 10 je retrográdny prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom.
S/2003 J 10 má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,731 Gm, ktorú obletí každých 700,129 dní, s inklináciou 164° k ekliptike (166° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,3438. S/2003 J 10 patrí do rodiny Carme.
Herse (mesiac)

Herse je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov vedených Brettom J. Gladmanom a dostal dočasné označenie S/2003 J 17 až do novembra 2009, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Hersé.
S/2003 J 17 má v priemere asi 2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,134 Mm, ktorú obletí každých 672,752 dní, s inklináciou 162° k ekliptike (161° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2379. S/2003 J 17 patrí do rodiny Carme.
S/2003 J 18

S/2003 J 18 je jedným z prirodzených satelitov planéty Jupiter. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov vedených Brettom J. Gladmanom.
S/2003 J 18 má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 19,813 Mm, ktorú obletí každých 569,728 dní, s inklináciou 147° k ekliptike (149° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,1570. S/2003 J 18 patrí do rodiny Ananke.
S/2003 J 3

S/2003 J 3 je retrográdny prirodzený satelit planéty Jupiter. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom.
S/2003 J 3 má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 19,622 Mm, ktorú obletí každých 561,518 dní, s inklináciou 146° k ekliptike (146° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2507. S/2003 J 3 patrí do rodiny Ananke.
Dvojhviezda

Dvojhviezda je 
alebo
V prvom prípade ide o tzv. fyzickú dvojhviezdu jej zložky k sebe fyzicky patria. Fyzické dvojhviezdy delíme na vizuálne a spektroskopické. Vizuálne dvojhviezdy dokážeme rozoznať ďalekohľadom, spektroskopické nie. Zložky dvojhviezdy zvyčajne obiehajú spoločné ťažisko, iba vo výnimočných prípadoch, keď je hmotnosť jednej hviezdy oveľa väčšia, ako hmotnosť druhej, môže ťažisko obehu ležať pod povrchom hmotnejšej hviezdy. Hoci sú zložky sústavy dvojhviezdy približne rovnako staré, nemusia sa nachádzať na rovnakom vývojovom stupni. Ak sa napríklad v sústave nachádza obor alebo nadobor a biely trpaslík, takáto sústava sa môže stať novou. Najjasnejšou dvojhviezdou na oblohe je sústava Sírius v súhvezdí Veľkého psa.
Pokiaľ sa hviezdy nachádzajú iba v zdanlivej blízkosti, ale v skutočnosti sú od seba ďaleko, hovoríme o optickej dvojhviezde. Uhlová vzdialenosť zložiek optickej dvojhviezdy je spravidla väčšia, ako uhlová vzdialenosť zložiek fyzickej dvojhviezdy. Najznámejšou optickou dvojhviezdou, ktorú môžeme rozoznať aj voľným okom je Mizar a Alcor v súhvezdí Veľkej medvedice (Veľkého voza).
Zložky dvojhviezdy obiehajú ťažisko, ktoré spravidla leží mimo vnútra každej z nich. Pokiaľ sa dvojhviezdy z našeho pohľadu pri svojom vzájomnom obehu pravidelne zakrývajú, hovoríme o zákrytových premenných hviezdach. Medzi najznámejšie zákrytové premenné hviezdy patrí Algol. Jeho zložky sú takmer guľatého tvaru. Poznáme však aj dvojhviezdy, ktoré sú svojimi slapovými silami výrazne deformované do tvaru elipsoidov, alebo dvojhviezdy, ktorých zložky sú k sebe natoľko blízko, že majú spoločnú atmosféru. Sú to takzvané tesné dvojhviezdy. Katalogizovaných je viac ako 78 000 dvojíc hviezd.
Biely trpaslík

Biely trpaslík (trpaslík je tu neživotné slovo, preto je v mn. čísle "biele trpaslíky", nie bieli trpaslíci) je astronomický objekt, ktorý vznikne po skončení existencie hviezdy s malou alebo strednou hmotnosťou. Tieto hviezdy nemajú dostatočnú hmotnosť na zapálenie termonukleárnej reakcie na spaľovanie uhlíka, stanú sa z nich červené obry, odhodia svoje vonkajšie vrstvy a zostane z nich inertné jadro zložené prevažne z uhlíka a kyslíka. Biely trpaslík predstavuje práve toto obnažené jadro hviezdy.
Fyzikálne charakteristiky.
Je to hviezda malých rozmerov a vysokej povrchovej teploty, spektrálneho typu B až G, s absolútnou jasnosťou o 8-12m slabšou v porovnaní s absolútnou jasnosťou normálnych hviezd hlavnej postupnosti rovnakého spektrálneho typu. Polomery bielych trpaslíkov dosahujú obyčajne iba stotinu až tisícinu polomeru Slnka; svojimi rozmermi sa blížia skôr k planétam než k hviezdam. Hmotnosť známych bielych trpaslíkov je 0,3 až 1,2 "M"☉. Medzi polomerom a hmotnosťou bielych trpaslíkov je jednoznačný vzťah: čím je hmotnosť bieleho trpaslíka väčšia, tým je jeho polomer menší. Z tohto vzťahu vyplýva teoretická odvodená horná hranica hmotnosti bielych trpaslíkov, ktorá dosahuje približne 1,4 "M"☉ (Chandrasekharova medza). Z malého rozmeru pri uvedenej hmotnosti vyplýva mimoriadne vysoká hustota, dosahujúca 106 g.cm-3; v centrálnych častiach bieleho trpaslíka musí byť hustota ešte 5 až 10-násobne vyššia. Gravitačné zrýchlenie na povrchu dosahuje 108 cm. s-2, úniková rýchlosť z povrchu je okolo 4 000 km. s-1. Atmosféra a fotosféra takej hviezdy sú veľmi husté, ich hrúbka však nepresahuje niekoľko desať metrov. 
Z nízkej svietivosti a vysokej hustoty vyplýva, že vo vnútorných oblastiach bieleho trpaslíka sa už všetky jadrá vodíka premenili termonukleárnymi reakciami na hélium, uhlík a ťažšie prvky a že vodík môže byť už len v jeho tenkej atmosfére. Vnútro bieleho trpaslíka má teplotu okolo 10 mil. K a je bez jadrových zdrojov energie. Rovnováha sa udržuje tým, že jeho ionizovaný plyn sa stal pri vysokých hustotách degenerovaným plynom s výnimkou tenkej povrchovej vrstvy (hĺbka degenerácie). Biely trpaslík tak patrí medzi degenerované hviezdy.
Biely trpaslík žiari najmä zo zásob tepelnej energie, nahromadených v predchádzajúcich štádiách svojho vývoja. Jeho teplota trvale klesá, celkový čas chladnutia trvá okolo 1 mld. rokov.
Výskyt.
Biely trpaslík je záverečným štádiom vývoja obyčajných hviezd pomerne malej hmotnosti. Známych je niekoľko tisíc pomerne blízkych bielych trpaslíkov; vo veľkých vzdialenostiach sa dá, vzhľadom na jeho nízku svietivosť, ťažko objaviť. Odhaduje sa, že v celej Galaxii je asi 10 mld. bielych trpaslíkov, t. j. počtom 3-10% hviezd Galaxie. Prvým známym bielym trpaslíkom je Sírius B (sprievodca hviezdy Sírius) s charakteristikami: polomer 5 400 km (0,85 polomeru Zeme), hmotnosť 1,2 "M"☉, absolútna vizuálna jasnosť 11,25m, stredná hustota 2,5. 106 g.cm-3, povrchová teplota 32 000 K, gravitačné zrýchlenie na povrchu 4,5.108 cm. s-2. Sirius B je tiež našim najbližším bielym trpaslíkom vo vzdialenosti 8,6 svetelného roka od Slnka.
K bielym trpaslíkom patrí pravdepodobne aj skupina DC trpaslíkov.
Roháče

Roháče sú geomorfologická časť Západných Tatier. 
Roháčom kraľujú mohutné končiare Ostrého Roháča a Plačlivého, Volovca, Rákoňa, Troch kôp, Baníkova, Skriniarok, Salatína, Brestovej, ktoré tvoria typickú vysokohorskú skupinu s dokonale vyvinutými glaciálnymi formami. Ich najvyššie štíty vytvárajú nerozlučnú dvojicu štíhlych skalnatých vrchov, ktoré sa podobajú dvom čertovým rohom a azda aj preto dostali toto výstižné pomenovanie.
Horská služba tu začala vykonávať svoju činnosť 15. mája 1954 .
Vymedzenie.
Roháče ležia v západnej časti Západných Tatier, obklopené zo severu Osobitou a z juhu Sivým vrchom a Liptovskými Tatrami. Západným smerom leží Zuberská brázda, podcelok Podtatranskej brázdy, východný okraj vymedzuje štátna hranica.
Ochrana prírody.
Územie Roháčov je súčasťou Tatranského národného parku, z maloplošných chránených území sa tu nachádza národná prírodná rezervácia Roháčske plesá a národná prírodná pamiatka Brestovská jaskyňa.
Turizmus.
Roháče patria k najatraktívnejším lokalitám turistiky na Slovensku. Roháčska dolina ponúka široké možnosti aktívneho oddychu a v jej dolnej časti situovaný Zuberec s rekreačnými osadami Brestová a Zverovka disponujú komplexným zázemím pre letné i zimné aktivity. Priamo v Tatranskom národnom parku sa nachádza lyžiarske stredisko (Roháče – Spálená) so sedačkovou lanovkou, ktoré patrí medzi najvyššie položené lyžiarske strediská na Slovensku. V okolí sú upravované bežkárske trate. Dolinou vedie asfaltová cesta a červeno-značkovaný chodník (vhodný pre ľudí so zníženou mobilitou a imobilných) zo Zuberca až ku Ťatliakovmu jazeru a Ťatliakovej chate, odkiaľ vedie turistický chodník k piatim Roháčskym plesám.
V letnom období je prístupný celý horský hrebeň, na ktorý vedie niekoľko trás. Ide však už o náročné celodenné túry. Okrem Roháčskych plies sú obľúbené trasy na Sivý vrch, Brestovú, Ostrý Roháč, Tri kopy či Baníkov.
Opava

Opava môže byť:
Štyri vznešené pravdy

Štyri vznešené pravdy (skt. "čatvári árjasatjáni", pálí "čattári arijasáččani") sú základným učením budhizmu, jadrom učenia historického Budhu. Sú predmetom jeho prvej prednášky "Roztočenie kolesa dharmy (učenia)" ("Dharmačakrapravartana"). Sú obsiahnuté v "Mahásatipatthána Sutte".
Vznešená pravda o utrpení.
Svetské bytie je neuspokojivé, strastiplné utrpenie. Strasť je podstatou všetkého:
Vznešená pravda o vznikaní utrpenia.
Príčinou utrpenia je žiadostivosť ("tanha"), spojená s rozkošou a bažením či lipnutím na zmyslových rozkošiach, bytí či zániku. Je to táto túžba, ktorá viaže bytosti v kolobehu neustáleho znovuzrodzovania (samsára).
Vznešená pravda o zániku utrpenia.
Utrpeniu je možné učiniť koniec úplným zničením a zánikom práve tejto žiadostivosti. Jej opustením a zanechaním, oslobodením sa a nelipnutím na nej (nirvána).
Vznešená pravda o ceste, vedúcej k zániku utrpenia.
Je to táto vznešená osemdielna cesta, totiž "správne": 
To je vznešená pravda o ceste, vedúcej k zániku utrpenia...”
Harry Stack Sullivan

Harry Stack Sullivan (* 21. február 1892, Norwich, štát New York – † 14. január 1949, Paríž) bol americký psychiater, predstaviteľ interpersonálnej teórie psychiatrie.
Život.
Narodil sa írskym rodičom na farme v štáte New York. Po absolvovaní strednej skoly bol prijatý na Chicagskú lekársku fakultu, ktorú ukončil v roku 1917. Počas štúdia sa oboznámil s Freudovou psychoanalýzou, absolvoval asi 75 hodín psychoanalýzy. Po promócii slúžil v armáde, neskôr pracoval na rôznych klinikách vo Washingtone a učil tiež na Marylandskej universite. Po druhej svetovej vojne pracoval pre UNESCO a pre WHO. Zomrel v roku 1949 počas pracovnej cesty do Európy.
Názory.
Sullivan vyložil osobnosť ako výsledok interpesonálnych vzťahov. Tieto vzťahy sa formujú v detstve a trvajú po celý život človeka. Interpersonálny model osobnosti je základom Sullivanovej teórie. Predpokladal, že vývoj osobnosti prebieha v štádiach. Jeho dôraz na sexuálnu dimenziu osobnosti zrejme ovplyvnila Freudova psychoanalýza.
Dynamizmy.
Pojem dynamismus sa dá chápať ako hlavná stavebná jednotka interpersonálnej dimenzie osobnosti. Je to špecifický, opakujúci sa vzorec správania charakterizujúci konkrétnu osobu. Napríklad dynamismus jedenia sa týka úst, dynamismus sexuálnej túžby hlavne genitálií.
Emisná hmlovina

Emisná hmlovina je mračno ionizovaného plynu emitujúce svetlo rôznych vlnových dĺžok. Najčastejšou príčinou ionizácie je vyžarovanie vysokoenergetických fotónov z blízkej horúcej hviezdy. Tieto fotóny budia hmlovinu k žiareniu a hmlovina svieti vlastným svetlom, najčastejšie z červených oblastí spektra.
Medzi rôzne typy emisných hmlovín patria aj oblasti H II, kde začínajú vznikať hviezdy, z ktorých zvlášť tie masívne sú zdrojom ionizujúcich fotónov, a planetárne hmloviny, v ktorých staré vyhasínajúce hviezdy odhadzujú svoje vonkajšie vrstvy a odkrývajú svoje horúce jadro, ktoré ich ionizuje. Ďalšie typy sú pozostatky supernovy s rôznym mechanizmom žiarenia a hmota vypudená ešte žijúcou hviezdou, napríklad hmlovina okolo hviezdy éta Carinae.
Oblasť H II.
Emisná hmlovina patriaca k oblasti H II žiari vďaka ultrafialovému žiareniu blízkych hviezd, horúcich mladých hviezd spektrálneho typu O a B. Pokiaľ je okolo takejto mladej hviezdy veľký oblak medzihviezdnej hmoty, jej ultrafialové žiarenie sformuje oblasť H II do guľatého tvaru. Takýmto guľatým hmlovinám sa hovorí podľa ich objaviteľa "Strömgrenove sféry". Emisné hmloviny však môžu byť rôzneho tvaru. Ich hmota je spravidla veľmi riedka a veľmi horúca a hmlovina môže slúžiť ako hviezdotvorná hmlovina. Emisné hmloviny, z ktorých vznikajú hviezdy, sa najčastejšie nachádzajú v ramenách špirálových galaxií a v nepravidelných galaxiách. Môžu obklopovať aj už vzniknuté hviezdokopy, ktorých hviezdny vietor ich postupne rozkladá. Príkladom je hmlovina Rozeta. Medzi jednu z najznámejších emisných hmlovín, viditeľných aj voľným okom, patrí Veľká hmlovina v Orióne.
Planetárna hmlovina.
Planetárne hmloviny sú konečným štádiom vývoja väčšiny hviezd. Vzniká oddelením vonkajších vrstiev hmoty z niekdajšieho červeného obra. Typická planetárna hmlovina má dĺžku zhruba jeden svetelný rok a obsahuje extrémne zriedený plyn s hustotou zvyčajne okolo 1000 častíc v cm3 – takže je asi biliarda-krát redší ako zemská atmosféra. Mladšie planetárne hmloviny majú väčšiu hustotu, niekedy aj vyššiu ako 106 častíc na cm3. Ako hmlovina starne, jej rozpínanie spôsobuje znižovanie hustoty.
Žiarenie z centrálnej hviezdy ohrieva plyny na teploty asi 10 000 K. Napriek intuícii sa teplota plynov so vzrastajúcou vzdialenosťou od centrálnej hviezdy zvyšuje.
Pozostatok supernovy.
Tretím typom emisných hmlovín sú pozostatky supernovy. Na rozdiel od planetárnych hmlovín málokedy bývajú sférického tvaru. Mechanizmus ich žiarenia závisí od ich veku. Mladé zvyšky supernov budí k žiareniu prúd častíc z centrálnej neutrónovej hviezdy. Staršie pozostatky, ako napríklad Riasová hmlovina ionizuje rázová vlna, ktorá sa tvorí pri ich rýchlom (až 100 km/s) prelete medzihviezdnym prostredím.
Reflexná hmlovina

Reflexná hmlovina je mračno medzihviezdneho prachu, ktoré svieti vďaka odrazu svetla blízkych hviezd. Blízke hviezdy nie sú dostatočne horúce alebo dostatočne blízko k hmlovine na to, aby ju ionizovali, ako to je pri emisnej hmlovine, ale sú dosť jasné na to, aby boli viditeľné. Reflexné hmloviny mávajú väčšinou modrú farbu.
Reflexné hmloviny sú jasné hmloviny svietiace odrazeným svetlom blízkej hviezdy (spektrálneho typu B 1 a neskorších typov). Svetlo hviezdy sa rozptyľuje na prachových čiastočkách (prachová hmlovina); reflexná hmlovina je modrejšia než sama hviezda, keďže modré svetlo sa rozptyľuje viac ako červené. Reflexná hmlovina má spojité spektrum s absorpčnými čiarami. Zodpovedá spektru hviezdy, ktorá hmlovinu ožaruje. Na základe štúdia reflexných hmlovín možno určiť zloženie a tvar prachových čiastočiek, ktoré rozptyľujú svetlo.
Príkladom reflexnej hmloviny sú hmloviny obklopujúce hviezdy Plejád; hmlovina okolo ich hviezdy Merope bola prvou známou reflexnou hmlovinou. Plynovo-prachová hmlovina má črty emisnej aj reflexnej hmloviny. Na pozadí absorpčného spektra tvoreného prachovou zložkou vystupujú emisné čiary plynu. Príkladom je hmlovina Severná Amerika v súhvezdí Labuť.
Európska organizácia pre jadrový výskum

Európska organizácia pre jadrový výskum alebo Európska organizácia jadrového výskumu (angl. "European Organization for Nuclear Research", fr. "Conseil Européenne pour la Recherche Nucléaire") alebo CERN je európska organizácia pre základný a aplikovaný výskum najmä v oblasti časticovej fyziky. 
Známa je najmä tým, že vlastní Európske laboratórium pre časticovú fyziku/Európske laboratórium časticovej fyziky (angl. "European Laboratory for Particle Physics", fr. "Laboratoire européen pour la physique des particules"), ktoré je najväčším laboratóriom časticovej fyziky na svete a predstavuje špičku v oblasti výskumu najjemnejšej štruktúry hmoty. 
Nachádza sa v švajčiarskom meste Meyrin na švajčiarsko-francúzskej hranici, severozápadne od mesta Ženeva. CERN vznikla 29. septembra 1954 dohodou dvanástich členských štátov. Dnes ich má CERN 20. Hlavnou funkciou CERN je prevádzka časticových urýchľovačov a ďalšej infraštruktúry potrebnej pre výskum v oblasti fyziky vysokých energií. CERN je známa aj ako miesto vzniku siete World Wide Web.
Slovensko je členským štátom od roku 1993, predtým krátko (v roku 1992) ako ČSFR. Ministerstvo školstva je odborným garantom členstva SR v CERN a vykonáva koordináciu a zabezpečovanie účasti slovenských pracovísk.
Členské štáty.
Zakladajúcimi členmi boli Belgicko, Dánsko, Francúzsko, Taliansko, Juhoslávia (do 1961), Nemecko, Holandsko, Nórsko, Grécko, Spojené kráľovstvo, Švédsko a Švajčiarsko.
Nasledovali ďalšie štáty: Rakúsko (1959), Španielsko (1961-1968 a od 1983), Portugalsko (1986), Fínsko (1991), Poľsko (1991), Maďarsko (1992), Česko (1993), Slovensko (1993), Bulharsko (1999) a Izrael (2013).
Status pozorovateľa majú: Turecko (1961), Rusko (1993), Japonsko (1995), USA (1997), India (2002) a z medzinárodných organizácií tiež EU a UNESCO.
Výhody.
Podľa fyzika Branislava Sitára môžu firmy pôsobiace na Slovensku dostať technológie vyrobené v CERNe zdarma. Slovenské firmy môžu tiež byť dodávateľmi rôznych technológií pre CERN. Podľa Sitára: "„V niektorých rokoch sa nám do slovenského priemyslu vracalo viac, ako platíme na poplatkoch za členstvo v CERN-e.“".
Hertz

Hertz je:
Vidkun Quisling

Vidkun Abraham Lauritz Jonssøn Quisling alebo aj Vidkun Quisling (* 18. júl 1887, Fyresdal, Nórsko – † 24. október 1945, Oslo, Nórsko) bol nórsky fašistický politik, predseda nórskej fašistickej politickej strany Nasjonal Samling, v rokoch 1942 – 1945 ministerský predseda Nórska a najslávnejší kolaborant s nacistickým Nemeckom. Pozval fašistické Nemecko, aby obsadilo po vypuknutí druhej svetovej vojny Nórsko.
Jeho meno sa stalo symbolom zradcu, kolaboranta spolupracujúceho s nepriateľskou okupačnou mocnosťou proti vlastnému štátu. 
Životopis.
Narodil sa v rodine protestantského pastora. V roku 1911 vstúpil do armády, kde absolvoval pomerne úspešnú kariéru. Medzi rokmi 1918 – 1921 bol vojenským atašé v sovietskom Rusku a Fínsku. Potom pracoval v diplomatických službách pre Spoločnosť národov, od roku 1927 do roku 1929 bol diplomatom v Moskve. V 20. rokoch spolupracoval s Fridtjofom Nansenom na riešení hladomoru v Sovietskom zväze. 
V 30. rokoch sa ideologicky priblížil fašistom. V rokoch 1931 – 1933 sa stal nórskym ministrom obrany, v roku 1933 založil Quisling a Johan Bernhard Hjortpo antisemitskú a antidemokratickú stranu Nasjonal Samling (Národné zjednotenie). Ako vzor im slúžila nemecká NSDAP. Vo voľbách roku 1936 dostala strana takmer 50 000 hlasov.
Druhá svetová vojna.
Po vypuknutí druhej svetovej vojny sa zasadzoval za to, aby sa Nórsko stalo nemeckým protektorátom. Počas nemeckej invázie 9. apríla 1940 uskutočnil Quisling puč a oznámil prevzatie moci, dúfal pritom v osobnú podporu Adolfa Hitlera. Napriek tomu už o päť dní bol Nemeckom v Nórsku dosadený ako ríšsky komisár Nemec Josef Terboven, zodpovedajúci sa priamo Hitlerovi. Terboven napätý vzťah medzi sebou a Quislingom urovnal tým, že 1. februára 1942 Quislinga (ktorý do tej doby zastával funkciu vedúceho nórskej správnej rady) menoval za ministerského predsedu národnej vlády (de facto nórskej kolaborantskej vlády). Quisling bol však naďalej úplne závislý od rozhodnutí ríšskeho komisára Terbovena. 
Odsúdenie a potrestanie.
Po nemeckej kapitulácii bol Quisling 9. mája 1945 zatknutý a 24. októbra toho istého roka bol popravený zastrelením. Jeho posledné slová pred popravou zneli: "Bol som odsúdený nespravodlivo a zomriem nevinný!"
Quislingova manželka Marija Vasilievna, pôvodom Ruska, žila v Oslo až do svojej smrti v roku 1980.
Žigmund Rákoci (knieža)

Žigmund Rákoci (staršie "Žigmund Rákóczi"; , ) (* 1544, Felsővadász – † 5. december 1608, Felsővadász) bol sedmohradský panovník.
Miestodržiteľ Štefana Bočkaja v Sedmohradsku, po ktorého smrti bol zvolený 11. februára 1607, proti jeho vôli, za sedmohradské knieža, 3. marca 1608 sa vzdal tohto titulu a funkcie v prospech Gabriela Bátoriho.
Závisť penisu

Závisť penisu je často kritizovaný pojem Sigmunda Freuda, ktorý znamená, že sa žena trápi tým, že jej chýba penis.
Podľa tejto teórie objav dievčaťa, že nemá penis, často vedie k neurotickému odmietaniu role „slabšej“. Karen Horneyová aj Alfred Adler patrili k prvým, ktorí s Freudom nesúhlasili a interpretovali túto myšlienku ako symbolické želanie ženy, aby mali rovnaké postavenie a moc ako muži.
Prvý vatikánsky koncil

Prvý vatikánsky koncil bol 20. ekumenický koncil katolíckej cirkvi, ktorý zvolal pápež Pius IX. bulou "Aeterni Patris Unigeniti" 29. júna 1868. Pozval aj protestantov, ktorí však pozvanie odmietli. 
Samotný koncil pápež otvoril vo svätopeterskom chráme 8. decembra 1869. Dva roky na ňom rokovalo asi 700 biskupov z celej Európy. 24. apríla 1870 jednohlasne prijali dogmatickú konštitúciu "De fide catholica", ktorá obsahovala základné náuky kresťanstva. Keď rokovali o schéme "De Ecclesia Christi", ktorá obsahovala aj stať o neomylnosti pápeža, biskupi sa rozdelili na dva tábory. Niektorí z Vatikánu odcestovali. Zvíťazila väčšina a tak 18. júla 1870 Pius IX. schválil dogmatickú konštitúciu "Pastor aeternus", v ktorej proklamoval, že pápež v oblasti viery a mravov, ak niečo vyhlási slávnostne ("ex catedra") je neomylný. V súvislosti s oznámením tejto dogmy sa odtrhli od pápeža niektorí nemeckí teologickí profesori a kňazi, a tak vznikla starokatolícka cirkev. V nej kňazi neboli viazaní povinnosťou dodržiavať celibát. Dnes pôsobia starokatolíci v Nemecku, Rakúsku, Švajčiarsku, Česku, Poľsku, USA, Holandsku, Chorvátsku, na Slovensku a inde vo svete. 
Pre francúzsko-nemeckú vojnu koncil nemohol pokračovať a pápež ho 20. októbra 1870 odložil na neurčitý čas.
Diabol

Diabol môže byť:
Obžerstvo

Obžerstvo () je jedným zo siedmich hlavných hriechov.
Podstatou tohto hriechu nie je len nezriadené jedenie a mrhanie jedlom, ale v istom zmysle aj širšie poňaté nesprávne oddávanie sa nesexuálnym (sex ako významný prvok ľudskej psychiky si „vyslúžil“ samostatný hriech smilstva) slastiam. Pod pojem obžerstva môžeme zaradiť aj drogovú závislosť (vrátane alkoholizmu, fajčenia ), a iné.
Opakom obžerstva je striedmosť ().
Pes

Pes môže byť:
PES môže byť:
Tmavá hmlovina

Tmavá hmlovina alebo temná hmlovina je plynovo-prachový medzihviezdny mrak, ktorý sa prejavuje ako oblasť chudobná na hviezdy, ale s koncentráciou medzihviezdnej hmoty.
Tmavé hmloviny sú viditeľné, ak zakrývajú časť žiarenia reflexnej hmloviny (napr. Konská hlava) alebo prekrývajú hviezdy v pozadí (napr. hmlovina Uhoľné vrece).
Tvar takýchto temných mrakov je veľmi nepravidelný: nemajú jasne definované vonkajšie hranice a niekedy sa hadia v kŕčovitých tvaroch. Najväčšie tmavé hmloviny sú viditeľné voľným okom – vyzerajú ako tmavé škvrny na svetlejšom pozadí Mliečnej cesty.
Astrofyzika tmavých hmlovín.
Vodík týchto tmavých oblakov existuje v molekulárnej forme. Najväčšie hmloviny tohoto typu, tzv. "obrovské molekulárne mraky" (GMC – giant molecular clouds) sú viac ako miliónkrát hmotnejšie ako Slnko. Obsahujú množstvo hmoty medzihviezdneho média, majú priemer okolo 150 svetelných rokov a priemernú hustotu 100 až 300 molekúl na centimeter kubický a vnútornú teplotu iba 715 K. Molekulárne mraky pozostávajú prevažne z plynu a prachu, ale obsahujú tiež mnoho hviezd. Jadrá mrakov sú úplne skryté pohľadu a boli by nedetekovateľné nebyť mikrovlnného žiarenia molekúl, z ktorých pozostávajú. Toto žiarenie neabsorbuje prach a zreteľne uniká z mraku. Materiál v mraku sa zhlukuje vo všetkých veľkostiach, niektoré mraky v mierkach hmotností jednotlivých hviezd, malé zhluky môžu mať jeden svetelný rok v priemere. Mraky majú vnútorné magnetické pole poskytujúce podporu v smer opačnom ich gravitácii.
GMC hrajú dôležitú úlohu v dynamike galaxií: keď hviezda prejde v blízkosti GMC, toto značné gravitačné pôsobenie významne naruší orbitu hviezdy. Po opakovaných blízkych stretnutiach stredne stará hviezda nadobudne významné zložky v rýchlosti v každom smere, namiesto takmer kruhovej orbity ako novo narodená hviezda (preto, lebo nová hvieda zdedí kruhovú orbitu GMC, kde sa zrodila). To dáva astronómom ďalší nástroj na odhad veku hviezd a pomáha vysvetliť hrúbku galaktického disku.
Vo vnútorných oblastiach tmavých hmlovín sa dejú dôležité udalosti ako vznik hviezd.
Oblasť H II

Oblasť H II – mračno medzihviezdneho plynu – svietiaca hmlovina, v ktorej je vodík zväčša ionizovaný (HII), s rozmermi aj niekoľkých stoviek svetelných rokov. Tieto hmloviny pozorujeme často v súvislosti so zrodom hviezd. Žiaria na základe fosforescencie po ionizácii a rekombinácii atómov (strata jedného alebo viacerých elektrónov je ionizácia atómu, ak ionizovaný atóm zachytí do svojho obalu voľný elektrón, nastáva rekombinácia atómu). Ich hmotnosti sú rôzne, často dosahujú až 3x104 M¤ (hmotnosti Slnka), teplota je cca 10 000 až 20 000 K, hustota cca 10 atómov/cm3. Viditeľná veľkosť hmloviny je daná Strömgrenovým polomerom, ktorý závisí od teploty (spektrálny typ) blízkej hviezdy, ktorá hmlovinu osvetľuje – napr. u hviezd so spektrálnou triedou O5 sú priemery hmlovín cca 150 pc (parsek), u hviezd A0 cca 0,5 pc. 
Oblasť H II vzniknutú výlučne odtrhnutím plynného obalu umierajúcej hviezdy nazývame planetárne hmloviny. Pretože oblasti H I, H II a planetárne hmloviny emitujú žiarenie, patria čo do kategorizácie do väčšieho celku s názvom emisné hmloviny.
Príkladom emisnej hmloviny – oblasti H II je Veľká hmlovina v Orióne.
Bengálska mačka

Bengálska mačka je mladé plemeno. Vznikla krížením divej bengálskej mačky s mačkou domácou, čomu zodpovedá aj jej výzor a temperament.
Oba mačacie druhy majú po 38 chromozómov. Narodené mačiatka boli dôkazom toho, že párenie oboch týchto mačacích druhov je možné. Tieto kríženia iniciovali americkí genetici, pretože sa zistilo, že divoké bengálky nemajú v štruktúre svojej DNA gén mačacej leukémie. Nezaobišlo sa to bez problémov. Takmer neriešiteľným úskalím bola skutočnosť, že mačiatka z prvej generácie sa nedali skrotiť a všetci samčí potomkovia boli stopercentne neplodní. Až v roku 1981 promovaná genetička Jean Millová z Arizony tento chovateľský experiment zopakovala s vedomím, aké úskalia takéto šľachtenie prináša. Do nových línií boli prišľachtené aj iné plemená, siamky, egyptské mau a barmy. Bengálske mačky ako prvá uznala TICA v roku 1983.
V dospelosti dosahuje hmotnosť 5,5 - 10kg. Mačka má nezávislú povahu, je konzervatívna, priateľská a na pohľad veľmi elegantná, ale tiež zvedavá a ukecaná. Miluje vodu, rada šplhá, často dáva najavo svoj divoký pôvod. Srsť pripomína kvalitný kožuch s krátkymi, hustými, plyšovými chlpmi a má lesklý nádych.
703 Noemi

703 Noemi je planétka s priemerom približne 50 km, ktorú objavil J. Palisa 3. októbra 1910.
KDE

KDE (K Desktop Environment) je slobodné a prepracované desktopové prostredie pre unixové a linuxové pracovné stanice a vývojová platforma založená na knižnici Qt od spoločnosti Trolltech. Qt je v súčasnosti vlastnené spoločnosťou The Qt Company.
Beží na väčšine unixových systémov, napríklad Linux, BSD, AIX alebo Solaris, ako aj Mac OS X a Microsoft Windows, vďaka použitej knižnici QT aktuálne vo verzií 5, ktorá je platformovo nezávislá.
História.
KDE bolo založené Matthiasom Ettrichom v roku 1996, keď bol študentom Univerzity Eberharda Karla v Tübingene. Bol nespokojný so stavom desktopových prostredí pre Linux, aj Unix. Uprostred svojich pripomienok v diskusii kritizoval, že neexistujú programy s jednotným ovládaním, podobným vzhľadom alebo správaním. Niečo, čo bude vyzerať rovnako a bude jednoduché používať. Nasledovala veľká odozva, a tak sa zrodil projekt KDE.
Matthias použil pre KDE knižnicu Qt. V roku 1997 bola vydaná prvá verzia veľkého a komplexného projektu. V tej dobe ešte Qt nepoužívalo otvorenú licenciu, kvôli čomu niektorí programátori, ktorí sa do KDE nezapojili, založili dva ďalšie projekty: Harmony pre náhradu Qt knižníc a GNOME k vytvoreniu iného obdobného projektu ako KDE, ale postavenom na úplne odlišných knižniciach.
V novembri roku 1998 sa Trolltech rozhodol zmeniť licenciu na voľnejší Q Public License (QPL). Čo síce mierne zlepšilo situáciu, ale debaty o správnosti pokračovali až do roku 2000, kedy Trolltech vydal unixovú verziu pod GNU General Public License (GPL).
V súčasnosti posledná verzia KDE Plasma 5 je založená na Qt verzii 5.
Obe najvýznamnejšie linuxové desktopové prostredia KDE a GNOME sú v súčasnosti zapojené v projekte Freedesktop.org.
Opis.
KDE je v súčasnosti najprepracovanejšie jednoduché používateľské rozhranie pre pracovné stanice. Patrí medzi najpoužívanejšie spolu s prostredím systému MS Windows a Mac OS X.
KDE pozostáva z niekoľkých súčastí, ktoré tvoria kompletné desktopové prostredie:
Súčasťou KDE sú aj niektoré programy, ktoré patria medzi najrozšírenejšie vo svete slobodného softvéru. Dobrý príklad je hudobný prehrávač Elisa.
Kancelárske balíky.
V KDE je možné používať akýkoľvek kancelársky balík pre Unixové systémy. V súčasnosti je najpoužívaniejším kancelárskym balíkom LibreOffice.
Okrem OpenOffice.org a súboru AbiWord+Gnumeric bol tiež populárny KOffice, ktorý neskôr nahradil projekt Calligra. Je to kompletný súbor nástrojov pre prácu s textom, tabuľkami, databázami, prezentáciami a obrázkami. Známa výhoda oproti OpenOffice.org je rýchlejšie spustenie.
Rajčanka

Rajčanka alebo Rajčianka je rieka prameniaca v Strážovských vrchoch juhozápadne od obce Čičmany. Preteká celým územím Rajeckej doliny. V Žiline sa vlieva do Váhu. Ohraničuje Lúčanskú Malú Fatru od západu a Strážovské vrchy z východu. 
Je ľavostranným prítokom Váhu, má dĺžku a priemerný prietok /s pri obci Stránske. Je tokom III. rádu. Pramení v podcelku Zliechovská hornatina, na juhovýchodnom svahu Strážova () v nadmorskej výške približne , v lokalite Zákľuka. 
Opis toku.
Najprv tečie na krátkom úseku na východ, v Čičmanoch priberá pravostranný prítok spod Lazového vrchu () a vytvára Čičmiansku dolinu. Preteká ňou severovýchodným smerom, priberá zľava Šiandorovú a sprava Žilinskú, ďalej významnejší prítok Ráztoka z pravej strany spod Reváňa () a tok sa stáča viac k severu. Oblúkom obteká obec Fačkov a dostáva sa do Rajeckej doliny, kde prvým prítokom je Rybná () z pravej strany, nasleduje Lesnianka pri obci Rajecká Lesná. 
Preteká cez Šuju, Rajec a Kľače, pri obci Jasenové priberá ľavostrannú Čierňanku a rieka sa stáča na severovýchod. Pokračuje cez Zbyňov,kde priberá Zbyňovský potok z ľavej strany a pokračuje do Rajeckých Teplíc, kde na krátkom úseku tečie východným smerom, priberá Porubský potok a Kuneradský potok, pričom nad ľavým brehom Rajčanky sa vypínajú Skalky (podcelok Súľovských vrchov) s rovnomenným vrchom. Pri obci Poluvsie priberá sprava Stránsky potok a rieka sa opäť obracia na severovýchod. Z pravej strany ešte priberá Medzihorský potok a za Turskou skalou (obtočník Rajčanky) oblúkom vstupuje do Žilinskej kotliny. 
Tu sprava priberá Turiansky potok a tečie už len na sever, najprv popri Porúbke, následne zľava priberá Svinianku a Lietavský potok, preteká Lietavskou Lúčkou, Bytčicou kde priberá Bytčický potok a napokon priteká na územie mesta Žilina. Tu priberá zľava ešte Bitarovský potok a Bradovú a v severozápadnej časti mesta, pri mestskej časti Strážov ústi v nadmorskej výške do Váhu.
Splavnosť.
Rieka je vodácky splavná v dĺžke . V úseku Fačkov – Rajec je stredne ťažká a z Rajca po ústie ľahká. Na hornom úseku má plytké kamenisté koryto s dosť prudkým spádom. Má niekoľko hatí, ktoré sú zväčša zjazdné. Celá plavba je pomerne náročná, lebo koryto Rajčanky je pomerne úzke a tok vody rýchly. Na hornom toku preteká pomerne úzkym údolím s veľmi peknou scenériou. Po ľavej strane sú Strážovské vrchy a po pravej strane Lúčanská Fatra. Po plavby sa údolie rozširuje.
Prístup do Rajca je železnicou, ďalej do Fačkova len po ceste. Cesta a železnica prechádzajú súbežne s riekou.
Povodie Rajčanky podľa prítokov (v smere toku).
Rajčanka (P - pravostranný prítok, Ľ - ľavostranný prítok)
Silicon Valley

Silicon Valley (doslovne Kremíkové údolie) je prezývka južnej časti oblasti Sanfranciského zálivu v severnej Kalifornii, USA. Táto prezývka pôvodne poukazovala na množstvo firiem venujúcim sa výrobe integrovaných obvodov v oblasti, ale neskôr sa stala metaforou pre celú oblasť IT priemyslu. Zahŕňa severnú časť údolia Santa Clara a priľahlé komunity v južných častiach Sanfranciského polostrova a Východného zálivu. Rozkladá sa približne od parku Menlo (na polostrove) cez oblasť Fremont/Newark vo Východnom zálive až k San Jose, pričom stred oblasti leží približne v Sunnyvale.
Výraz Silicon Valley po prvý raz použil novinár Don Hoefler v roku 1971.
Najvýznamnejšie spoločnosti sídliace v Silicon Valley.
Adobe Systems, Advanced Micro Devices, Agilent Technologies, Altera, Apple, Applied Materials, BEA Systems, Cadence Design Systems, Cisco Systems, eBay, Electronic Arts, Google, Hewlett-Packard, Intel, Intuit, Juniper Networks, Knight-Ridder, Maxtor, National Semiconductor, Network Appliance, NVIDIA Corporation, Oracle Corporation, Siebel, Sun Microsystems, Symantec, Synopsys, Varian Medical Systems, Veritas Software, Yahoo! a iné
Ďalšími spoločnosťami v Silicon Valley sú (alebo boli):
Adaptec, Atmel, Cypress Semiconductor, Foundry Networks, McAfee, Netscape (dnes súčasť AOL), NeXT Computer Inc (dnes Apple), Palm, Inc., PalmSource, Inc., PayPal (dnes súčasť eBay), Rambus, Silicon Graphics, TiVo, VA Software (Slashdot), VeriSign a iné
Mega

Mega (symbol M) je SI predpona v SI systéme jednotiek označujúca násobok 106, t. j. jeden milión; 1 000 000.
Bola potvrdená v roku 1960, pochádza z gréckeho μέγας, čo znamená "veľký".