Kód Navajo

Kód Navajo je šifrovací jazyk, ktorý počas 2. svetovej vojny používali príslušníci Americkej Námornej pechoty označovaní ako "Code talkers", zväčša z radov Amerických Indiánov (Čerokíovia, Čoktovia, Meskwakiovia a Navahovia) ale napríklad aj z radov prisťahovalcov z Európy (Baskovia), ktorí slúžili ako telegrafisti a tlmočili tajné taktické správy. Nasadenie vojakov hovoriacich pre dané bojiská atypickým jazykom zvyšovalo bezpečnosť rádiovej komunikácie. 
Šifrovanú komunikáciu v jazyku Navahov vymyslelo 29 členov indiánskeho kmeňa. Bol využívaný najmä pri komunikácii v bojoch proti Japoncom.
Výber kmeňa.
V druhej svetovej vojne japonskí experti dokázali rozlúštiť so závratnou rýchlosťou ktorúkoľvek šifru, akú americkí kryptografovia boli schopní vymyslieť. Bojujúc s týmto problémom boli nútení vymýšľať čím ďalej zložitejšie kódy, až sa nakoniec velitelia sťažovali na príliš dlhú dobu, potrebnú na šifrovanie a dešifrovanie správ. 
Tento problém vyriešil muž menom Philip Johnston, ktorý žil v Los Angeles. Ako dieťa však vyrastal v rezervácii indiánskeho kmeňa Navahov v Arizone. Jazyk Navahov je jedinečný a nie je príbuzný so žiadnym iným európskym ani ázijským jazykom a je taký zložitý, že takmer nikto nie je schopný mu porozumieť. Johnston sa však jazyk Navahov kedysi naučil a prišiel na to, že ak mu nerozumejú jeho krajania, nebudú mu rozumieť ani Japonci.V roku 1942, sa Johnston stretol s Generál Majorom Claytonom B. Vogelom, veliacim generálom obojživelných síl Pacifickej flotily a jeho spolupracovníkmi. Johnston predstavil za simulovaných bojových podmienkach analýzu, ktorá preukázala, že kód Navaho mohol kódovať, prenášať a dekódovať správy v angličtine za 20 sekúnd, oproti 30 minútam za ktoré kódovali správy stroje v tej dobe. Johnston tiež navrhol, aby pri každom vojenskom prápore pracovali ako rádiotelegrafisti dvaja Navahovia, ktorí by vysielali a prijímali správy vo svojom rodnom jazyku. Nápad bol prijatý a Vogel odporučil, aby pechota nabrala 200 Navajov. Prvých 29 Navahských nováčikov sa zúčastnilo výcviku v máji 1942. Táto prvá skupina potom vytvorila kód Navajo v Camp Pendleton, Oceanside v Kalifornii. 
Princíp šifrovania.
Princíp šifrovaného jazyka spočíval v tom, že Navahovia mali množstvo slov na pomenovanie vecí, ktoré poznali a videli, napríklad vtáky a ryby, nevedeli však pomenovať veci, s ktorými sa nestretli napríklad letecké stíhačky alebo ponorky. Vypracovali teda zoznam 274 takýchto slov a vytvorili k nim navažské pendanty. Člny dostali mená rýb a lietadlá mená vtákov. Bomby boli vajcia, mínomety boli učupené pušky a vojenská čata bola čierne ovce. Onedlho na zoznam pribudlo ďalších 234 slov, medzi ktorými boli aj názvy krajín. Amerika dostala meno „naša matka“, Británia „medzi vodami“ a Nemecko „železný oblúk“.
Jazyková bariéra.
Keď sa tento systém začal používať, došlo k nedorozumeniu, lebo spojovací technici si neuvedomili, že medzi nimi pracujú aj Navahovia. Mysleli si, že na vlnách armády Spojených štátov vysielajú Japonci. Čoskoro však používanie navahského hovoreného kódu fungovalo bez problémov. Spravodajská služba nerozumela ani slovo a nerozumeli ani Japonci, ktorí by sa čudovali, že ich rádiové vlny sú plné železných rýb (ponoriek), kolibríkov (stíhačiek) a žralokov (torpédoborcov).
Ocenenie.
Činnosť Navahských šifrantov ocenili Američania najmä počas bitky o Ivodžimu. V prvých dňoch bitky vo februári a v marci 1945, ktorej cieľom bolo dobyť ostrov Ivodžima na juhu Japonska, bolo odoslaných asi 800 navahských správ a bez jedinej chyby.
Po vojne dostali Navahovia zákaz o svojej úlohe hovoriť. Ich kód zostal medzi utajovanými informáciami a na ich hrdinstvo sa v tichosti zabudlo. Postupne sa im však dostalo chvály, ktorú si zaslúžili a v roku 1982 vyhlásila vláda USA 14. august za Národný deň navahských rádiotelegrafistov. Najväčším holdom pre Navahov, že ich kód je jedným z mála v dejinách, ktorý nikdy nikto nerozlúštil.