burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Bitka v Caudijskom priesmyku

Bitka v Caudijskom priesmyku bola ťažkou a potupnou porážkou Rimanov v druhej samnitskej vojne. Odohrala sa v roku 321 pred Kr.
Predohra.
Hoci v roku 322 pred Kr. Samniti požiadali o mier, boje pokračovali naďalej. Rimania prenikli na územie Samnitov, Samniti obliehali rímske spojenecké mesto Luceriu. Konzuli Titus Valerius Calvinus a Spurius Postumius sa ponáhľali Lucerčanom na pomoc. Jedna cesta viedla popri pobreží, ale bola príliš dlhá, druhá viedla cez hory. Bola kratšia, ale náročnejšia a hrozili tu rôzne nebezpečenstvá.
V čele samnitského vojska vtedy stál Gaius Pontius, Herenniov syn. Keď sa dozvedel, že Rimania sa vydali horskou cestou na pomoc Lucerii, pripravil im dômyselnú pascu. Rozostavil svojich vojakov na hrebeňoch hôr, kade museli Rimania prechádzať. 
Pasca.
Cesta viedla horskými dolinami, na jednom mieste sa rozširovala. Druhý koniec údolia Samniti zavalili balvanmi a stromami. Rimania vošli neopatrne do údolia a keď zistili, že východ z neho je zavalený, Samniti obsadili jediný voľný východ. Rimania sa ocitli v bezvýchodiskovej situácii.
Obaja konzuli sa síce radili, čo majú robiť, ale museli prijať podmienky Samnitov. Rímske vojsko sa muselo bezpodmienečne vzdať, odovzdať všetky zbrane a mohli si ponechať len jediný kus odevu. Potom ich hnali popod jarmo: do zeme zarazili dva oštepy, tretí uviazali na ne. Vytvorili tak akúsi „bránku“, ktorou museli všetci vojaci v čele so svojimi konzulmi prejsť. Rimania museli odovzdať 600 rukojemníkov a potom ich Samniti prepustili.
Rimania sa bez zbraní, odevov a potravín usadili v blízkosti spojeneckého mesta Capuy. Hanbili sa a obávali, čo s nimi Capujčania urobia. Tí im však poskytli potraviny, odev i zbrane a pomohli im v návrate do Ríma.
Dôsledky.
V nasledujúcom roku v Ríme vyšetrovali, ako sa mohlo stať, že sa rímske vojsko dostalo do pasce a že bezpodmienčne kapitulovalo. Jeden z konzulov - Spurius Postumus navrhol, aby ho spolu s kolegom vydali Samnitom, aby sa tak zrušil náboženský záväzok, ktorý museli uzavrieť a aby Rimania mohli pokračovať vo vojne. Samniti nesúhlasili s takýmto úskokom, ale Rimania obnovili vojnu a pokračovali v nej až do víťazného konca v roku 304 pred Kr.
Hodruša

Hodruša môže byť:
Gliese 667

Gliese 667 je hviezdny systém v súhvezdí Škorpión.
Koreň (botanika)

Koreň (po lat.: "radix") je podzemný nečlánkovitý orgán rastlín bez chlorofylu. Má neobmedzený rast, ktorý zaisťuje vrcholový meristém. Nikdy nenesie listy.
Metamorfózy koreňov.
Ak korene vykonávajú aj inú funkciu, ktorej sa prispôsobili tvarom a stavbou, nazývame ich metamorfované korene (metamorfózy koreňov).
Koreňové sústavy.
Alorízia (primárna koreňová sústava).
Hlavný koreň po celý život rastliny pretrváva, mohutne sa vyvíja a rozkonáruje, bočné korene neprerastajú hlavný koreň. Takouto koreňovou sústavou sa vyznačujú nahosemenné rastliny a väčšina dvojklíčnolistových rastlín.
Homorízia (vedľajšia koreňová sústava).
Ak hlavný koreň zakrpatie a je nahradený vedľajšími koreňmi, tvoria sa tzv. zväzkovité korene. Sú to napr. papraďorasty, jednoklíčnolistové rastliny.
Anatómia koreňa.
Stavba vegetačného koreňa.
Tvoria ho meristematické bunky a rozlišujeme na ňom 3 oblasti (zóny):
Koreňová čiapočka ("kalyptra").
Chráni koreňový vrchol. Umožňuje prenikanie koreňa medzi častice vylučovaním polysacharidového slizu. Koreňová čiapočka sa podiela aj na regulácii pozitívne geotropického rastu koreňa tj. v smere zemskej tiaže. Nachádza sa tu zvláštny útvar – stĺpik (columella), v ktorom je umiestnený statolitový aparát (presýpací škrob), ktorý podmieňuje rast koreňa v smere zemskej tiaže.
Prvotná stavba koreňa.
Koreňová pokožka (rizoderma).
Tvoria ju tenkostenné bunky usporiadané v jednej vrstve bez kutikuly a prieduchov. Vychádzajú z nej koreňové vlásky ("rhiziny"), ktoré zväčšujú sací povrch koreňa.
Prvotná koreňová kôra (cortex).
Tvorená je živými parenchymatickými bunkami a môže obsahovať sklerenchým, aj kolenchým. Má tri vrstvy:
Stredný valec (stele).
Tvorený jednou alebo niekoľkými vrstvami parenchymatických pletív – pericyklom. V priebehu vývoja sa z neho vytvárajú bočné korene. Nachádzajú sa tu cievne radiálne zväzky a vo vnútri môže byť stržeň a stržňové lúče.
Druhotná stavba koreňa.
Nachádza sa len u tých rastlín, u ktorých kambium produkuje druhotné drevo a lyko.
Hospodársky význam koreňa.
Korene rastlín nachádzajú praktické uplatnenie napr. ako potrava človeka (koreňová zelenina – mrkva, petržlen, zeler, chren), krmivo pre zvieratá (repa kŕmna), surovina potravinárskeho priemyslu (repa cukrová). Korene niektorých kultúrnych rastlín obsahujú látky dôležité pre farmaceutický priemysel, pri výrobe liečiv a kozmetických prípravkov (púpava lekárska, puškvorec obyčajný, archangelika lekárska, horec žltý, rebarbora atď.).
10 Tauri

10 Tauri je hviezda spektrálneho typu F9 v súhvezdí Býk.
36 Ursae Majoris

36 Ursae Majoris je dvojhviezda spektrálneho typu F8V, vzdialená 41,7 svetelného roku. Ide o žltobieleho trpaslíka. Nachádza sa v súhvezdí Veľká medvedica.
Gliese 673

Gliese 673 je chladný oranžový trpaslík nachádzajúci sa v súhvezdí Hadonos. Odhady jeho spektrálneho typu sa pohybujú v rozmedzí od K5 po K7. Hviezdy hlavnej postupnosti s takýmto spektrom majú hmotnosť 60 – 70 % hmotnosti Slnka (porovnateľne so zložkami dvojhviezdneho systému 61 Cygni).
Táto hviezda je k nášmu Slnku relatívne blízko – približne 25 svetelných rokov. Napriek tejto vzdialenosti ju voľným okom nie je možné vidieť. Rotuje pravdepodobne pomaly, má však relatívne rýchly vlastný pohyb.
François de La Rochefoucauld (spisovateľ)

François de La Rochefoucauld, "knieža de Marcillac", "vojvoda de" (* 15. september 1613, Paríž – † 17. marec 1680, Paríž) bol francúzsky prozaik a moralista, ktorý odhaľuje v pozadí ľudských činov ako motív sebalásku a ctižiadostivosť. Jeho hlavným dielom je zbierka aforizmov, morálnych sentencií, tzv. maxím, Réflexions ou sentences et maximes morales (1665).
Veľká skala

Veľká skala () je krajinársky hodnotné dolomitové bralo, ktoré sa nachádza v pohorí Veľká Fatra, južne od Ružomberka. Spolu s južne situovaným Sidorovom vytvára hrebeň, tiahnúci sa západným okrajom Revúckej doliny.
Turistika.
Vrch je vďaka blízkosti mesta ľahko dostupný:
Rast a vývin rastlín

Vývin rastlín je zložitý proces v ktorom sa z jednej bunky vytvára celé telo rastliny. Rozoznávame dve fázy vývinu. Vegetatívna fáza znamená vytvorenie koreňov, stonky a listov. Generatívna fáza zahrňuje kvitnutie a tvorbu plodov, čiže pohlavné rozmnožovanie rastlín. Rast a vývin rastlín je regulovaný rastlinnými hormónmi, alebo inými regulačnými látkami.
Vývin je charakterizovaný dvoma základnými procesmi:
Rastliny, ako aj ostatné mnohobunkové organizmy vznikajú z jednej oplodnenej vajcovej bunky, ktorú nazývame „zygota“ (samčie pohlavné bunky nazývame peľ). Po rozdelení zygoty sa niektoré bunky špecializujú, iné ostávajú naďalej deliacimi sa bunkami. Zhluk takýchto buniek nazývame meristémom. Meristém ostáva stále zachovaný na vrchole koreňov a stoniek, preto môžu rastliny rásť počas celého svojho života. Listy a kvety majú na rozdiel od koreňov a stoniek rast determinovaný – teda po dosiahnutí určitej veľkosti prestávajú rásť. Tieto orgány potom postupne vstupujú do "senescencie", odmumierajú a opadajú (napr. opad listov, alebo kvetných lupienkov).
Bunky, ktoré vznikajú delením meristému postupujú do fázy objemového rastu. Bunky naberajú vodu, čím sa zvyšuje ich osmotický tlak. Keďže rastlinné bunky sú obklopené pevnými bunkovými stenami, musí dôjsť počas objemového rastu k ich rozvoľňovaniu. To prebieha tak, že vplyvom zvýšenej kyslosti prostredia sa väzby medzi jednotlivými vrstvami celulózy uvoľnia a posunú sa v horizontálnom smere. Takto dochádza k predlžovaniu buniek.
Bezprostredne po predlžovaní dochádza k diferenciácii, k ktorom bunky nadobúdajú svoju budúcu funkciu. Väčšina buniek napriek svojim odlišným funkciám má trvalo zachovanú celú genetickú informáciu. V umelých podmienkach možno teda z každej rastlinnej bunky regenerovať celú rastlinu. Túto vlastnosť buniek nazývame "totipotencia". Výnimkou sú len vodivé bunky floému – sitkovice, ktoré zabezpečujú transport organických látok a v zrelom štádiu nemajú bunkové jadro.
Rast rastlín je regulovaný hormónmi rastlín, napr. auxínmi, giberelínmi a cytokinínmi. Preto sú tieto hormóny niekedy nazývané aj rastovými látkami. Sú bežne používané v pestovateľskej praxi najmä na uľahčenie zakoreňovania odrezkov.
Marián Chudovský

Marián Chudovský (* 5. február 1959, Banská Bystrica) je slovenský operný režisér. Od júla 2012 do 1.8.2018 bol generálnym riaditeľom Slovenského národného divadla.
Životopis.
V roku 1978 ukončil štúdium na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1979-1984 študoval odbor hudobné umenie (podľa OSUDu odbor réžia na Hudobnej fakulte) VŠMU v Bratislave. V roku 1984-1988 pôsobil ako režisér a dramaturg opery ŠD v Košiciach, 1986-1988 ako umelecký šéf a režisér ŠD v Košiciach, 1988-1989 umelecký šéf Opery SND Bratislava, 1989-1991 režisér Opery SND, 1991-1993 umelecký šéf a režisér DJGT v Banskej Bystrici, 1993 riaditeľ letného divadelného festivalu Zámocké hry zvolenské, 1993-1996 režisér spevohry NS v Bratislave, 1996-2002 režisér TV Markíza.
Od 1. septembra 2002 do roku 2006 vykonával funkciu riaditeľa Opery Slovenského národného divadla v Bratislave. Medzitým bol dočasne menovaný generálnym riaditeľom SND. Túto funkciu vykonával od 1. januára 2006 do 1. júna 2006. V rokoch 2006 - 2008 bol režisérom Opery SND (do 31. 8. 2008), potom v slobodnom povolaní. 
Od júla 2012 je generálnym riaditeľom SND.
V Opere SND ako režisér inscenoval Verdiho Rigoletta (1987), Traviatu (1992) a Macbeth (2003) I Due Foscari (2010), Cilèaovu Adrianu Lecouvreur (1989), Čajkovského Pannu Orleánsku (2001), Bizetovu Carmen (2002), operetu Franza Lehára Veselá vdova (2005), dvojtitul: Mascagni Sedliacka česť – Leoncavallo Komedianti (2006), Musorgského Borisa Godunova (2008)
Medzi jeho ďalšie profilové inscenácie možno zaradiť:
A. Dvořák: Čert a Káča (ŠD Košice 1984, ND Praha 1990), G. Donizetti: Nápoj lásky (ŠD Košice 1986), G. Verdi: Il Due Foscari (ŠD Košice 1987), L. Janáček: Příhody lišky Bystroušky (ŠD Košice 1988), B. Britten: Zneuctenie Lukrézie - The Rape of Lucretia (KO Bratislava 1988), G. Donizetti: La Favorita (DJGT Banská Bystrica 1992), J. Offenbach: Hoffmannove poviedky (ŠD Ostrava 1992), L. Janáček: Její pastorkyňa (ŠO Banská Bystrica 1999), P. Mascagni: Sedliacka česť - Cavalleria rusticana, R. Leoncavallo: Komedianti - Pagliacci (ŠO Banská Bystrica 2000), G. Puccini: La Bohème (Vest Norges Opera Bergen – Nórsko 2004), B. Smetana: Braniboři v Čechách (JO ND Brno 2004), C. Saint-Saëns: Samson a Dalila (ND Praha 2006), B. Smetana: Hubička (ND Praha 2007), G. Donizetti: Lucia di Lammermoor (ŠD Košice 2009), G. Bizet: Carmen (NDM Ostrava 2010)
Jefferson (sopka)

Jefferson je vyhasnutá sopka, nachádzajúca sa v štáte Oregon v USA v pohorí Kaskádové vrchy. Je to druhá najvyššia hora Oregonu. Pomenovaný je podľa Thomasa Jeffersona, v poradí tretieho prezidenta USA, ktorý bol jedným zo sponzorov expedície Lewisa a Clarka do Kaskádových vrchov.
Sopka sa vytvorila v dvoch vulkanických cykloch, prerušených zaľadnením a následnou eróziou. Prvý nastal približne pred 290 000 rokmi a vytvorila andezitovo - dacitový vulkán, pravdepodobne vyšší ako súčasný vrchol. V druhom cykle sopka produkovala hlavne lávové prúdy, sprevádzané početnými lahármi. Posledná malá erupcia nastala približne pred 1 000 rokmi, odvtedy sopka nejaví žiadne známky aktivity a je považovaná za vyhasnutú.
Kormorán modrooký

Kormorán modrooký (, predtým "Phalacrocorax atriceps") je výrazne sfarbený, čierno-biely kormorán s modrým očným krúžkom. Žije výlučne na južnej pologuli. Najčastejšie sa vyskytuje na skalnatom pobreží ostrovov. Je veľmi spoločenský a v zime vytvára početné kŕdle, ktoré lovia na otvorenom mori. V lete spravidla loví samotársky. Kormorán modrooký vytvára niekoľko poddruhov, ktoré sa od seba mierne líšia sfarbením.
Sula modronohá

Sula modronohá () je druh vtáka z čeľade sulovité.
Je to charakteristický morský vták s nápadne modrými nohami. Je jedným s desiatich druhov veslonožcov, ktoré tvoria čeľaď sulovitých. Podobne ako príbuzné druhy, aj sula modronohá má štíhle telo, adaptované na lov ponáraním zo strmhlavého letu, ako i úzke krídla, ktoré pred nárazom na hladinu natiahne dozadu. Samec je trochu menší a ľahší ako samica, výborne loví v plytkých príbrežných vodách. Niekedy sa za potravou ponárajú malé skupiny. Ich najčastejšou korisťou sú ryby, predovšetkým lietajúce, rôzne druhy sardiniek a tichomorských makrel, ale aj hlavonožce. Sula modronohá je jedným zo vzácnejších druhov s pomerne malým areálom rozšírenia. Dosť malé sú aj jej presuny, napríklad populácia z Galapág prelieta nanajvýš k Ekvádoru.
Rastlinný hormón

Rastlinné hormóny (tiež nazývané fytohormóny, alebo rastové látky) sú chemické zlúčeniny, ktoré sa tvoria v rastlinách v malej koncentrácii, vylučujú do okolia buniek, transportujú do inej časti rastliny a tam vyvolávajú určitý efekt. Sú to signály komunikácie medzi bunkami.
Rastlinné hormóny sa vo veľkej miere syntetizujú len v určitej, konkrétnej časti rastliny (napr. rastový vrchol rastliny, koreň ...), hoci v menšej miere ich môžu tvoriť takmer všetky rastlinné bunky. Transport hormónov je väčšinou pasívny v cievnych zväzkoch rastlín (môžu sa trasportovať floémom alebo xylémom). Jedinou známou výnimkou je auxín, ktorý sa transportuje aj aktívne, smerom od vrcholu nadol z jednej bunky do druhej (existujú špecifické prenášače na auxín).
V cieľových bunkách vstupujú hormóny do špecifickej väzby s určitými bielkovinami, ktoré nazývame receptory. Následne sa spúšťa reťazec reakcií, ktoré vedú ku charakteristickej odpovedi cieľovej bunky. Mechanizmus fungovania hormónov v rastlinách je veľmi podobný mechanizmu hormonálneho účinku u živočíchov (vrátane človeka).
Zalabský chrbát

Zalabský chrbát je geomorfologickou časťou Podunajskej pahorkatiny a jej podcelku Ipeľská pahorkatina. Zaberá zvlnené územie severne od Štúrova.
Polohopis.
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Podunajskej pahorkatiny a v južnej časti jej podcelku Ipeľská pahorkatina. Zaberá pás zvlneného územia medzi Ipeľskou nivou na východe a Hronskou nivou na západe. Južne pokračuje Ipeľská pahorkatina časťou Bajtavská brána a severne nadväzuje Santovská pahorkatina. Západným okrajom preteká potok Perec, južným Bajtavský potok, ktoré odvádzajú vodu z tejto časti pahorkatiny do Hrona, východnú časť odvodňujú menšie prítoky Ipľa. 
Zalabský chrbát zasahuje do okresov Nové Zámky a Levice v Nitrianskom kraji. Z obcí sa tu nachádza Zalaba, Sikenička, Pavlová, Salka a Malá nad Hronom. Južný a východný okraj lemuje cesta II/564 zo Štúrova do Levíc, západnou časťou prechádza cesta III. triedy, spájajúca tunajšie obce. Severným okrajom vedie popri ceste aj železničná trať Zvolen – Čata.
Chránené územie.
V juhovýchodnej časti sa nachádza prírodná rezervácia Sovie vinohrady, vyhlásená v roku 1993 na ploche . Predstavuje enklávu teplomilnej vegetácie s najbohatším výskytom katranu tatárskeho na Slovensku. Rastie tu tiež chránený mechúrnik stromový a ďalšie chránené druhy rastlín. Svahy na okraji Zalabského chrbta sú porastené vinicami.
Turizmus.
Oblasť patrí medzi turisticky pokojnejšie a ponúka možnosti na nenáročné prechádzky a cyklotúry. Pahorkatinou vedie Pohronská cyklomagistrála, využívajúca vhodné podmienky zvlnenej krajiny. Nie sú tu žiadne značené turistické chodníky, no z Bíne cez Pavlovú do Salky vedie Mariánska cesta.
Deklinačná kružnica

Deklinačná kružnica, nazývaná niekedy ako "hodinová kružnica", je kružnica na nebeskej sfére, ktorá prechádza jej stredom a oboma svetovými pólmi a je kolmá na svetový rovník. Na Zemi zodpovedá poludníku. Pretože nebeská sféra sa zdanlivo otáča, stotožňuje sa s miestnym poludníkom každý okamih iná deklinačná kružnica.
Vzdialenosť deklinačnej kružnice od miestneho poludníka sa nazýva hodinový uhol, vzdialenosť od jarného bodu je rektascenzia. Pozdĺž deklinačnej kružnice sa meria deklinácia bodu, napríklad hviezdy.
Sula hnedá

Sula hnedá () je druh vtáka z čeľade sulovité.
Podobne ako ostatné suly, je výborne uspôsobená na život a lov na mori. Má štíhle vretenovité telo, pod kožou vzdušné vaky (tlmia náraz na hladinu pri ponáraní zo strmhlavého letu) a dlhý končistý zobák, ktorý jej umožňuje bezpečne uchopiť rybu. Vrhá sa z výšky až 30 metrov, takže prenikne aj do väčšej hĺbky, kde „torpéduje“ húfy kalmarov či rýb. Vďaka svojim dlhým silným krídlam je aj dobrým letcom. Samce tohto druhu suly ako jediné z čeľade sulovitých tokajú počas letu.
Izidor Kotulič

PhDr. Izidor Kotulič CSc. (* 5. január 1927, Sedlice – † 15. január 2012, Pezinok ) bol slovenský jazykovedec.
Životopis.
Narodil sa 5. januára 1927 v Sedliciach v okrese Prešov. Hneď po skončení vysokoškolských štúdií (slovenský jazyk–história) v roku 1952 prišiel do Jazykovedného ústavu Slovenskej akadémie vied, v ktorom pracoval 40 rokov, až do odchodu do dôchodku v roku 1992.
V rokoch 1952 – 1953 pracovník Ústavu slovenského jazyka Slovenskej akadémie vied a umení v Bratislave,1953 – 1964 pracovník Ústavu slovenského jazyka Slovenskej akadémie vied v Bratislave, v r. 1967 – 1990 pracovník Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra SAV v Bratislave na funkciách odborný pracovník, vedecký pracovník, samostatný vedecký pracovník, vedúci vedecký pracovník.V období rokov 1959 – 1965 zástupca riaditeľa ústavu, 1962 – 1969 a 1981 – 1983 vedúci oddelenia dejín slovenského jazyka. V r. 1978-1980 lektor slovenského jazyka na Filozofickej fakulte univerzity v Novom Sade, Juhoslávia. V r. 1962 – 1968 tajomník vedeckého kolégia jazykovedy SAV. V r. 1980 – 1984 člen komisie pre obhajoby kandidátskych dizertačných prác vo vednom odbore slovenský jazyk.Od roku 1992 bol na dôchodku. Zomrel 15. januára 2012 v nemocnici v Pezinku.
Štúdium.
Študoval v r. 1948 – 1952 na Filozofickej fakulte Slovenskej Univerzity v Bratislave (slovenský jazyk - dejepis). V roku 1956 ašpirant - CSc., 1967 doktorát - PhDr. 
Odborná vedecká činnosť.
Je autorom mnohých odborných a vedeckých prác. Má osobné zásluhy o vybudovanie základov a o ďalší rozvoj výskumu dejín slovenského jazyka v SAV; osobitne významný je jeho zakladateľský vklad do budovania pramennej základne výskumu dejín slovenčiny, do organizovania široko založených archívnych výskumov, do budovania zbierok pramenného materiálu z transliterovaných rukopisov a ich kópií, kartotéky pre "Historický slovník slovenského jazyka" a fototéky. Viaceré výsledky výskumov Izidora Kotuliča z oblasti historického hláskoslovia, historickej morfológie a lexikológie, z historickej dialektológie, onomastiky, vývinu jazykovednej terminológie a pravopisu i tzv. vonkajších dejín slovenčiny znamenajú bádateľský prínos do daných oblastí skúmania. Osobitne obľúbenou témou Izidora Kotuliča bola problematika tzv. kultúrneho jazyka slovenskej národnosti. 
Ocenenia.
V roku 1984 Čestná medaila Mateja Bela za zásluhy v historických vedách, 1987 Strieborná čestná plaketa Ľudovíta Štúra za zásluhy v spoločenských vedách.
Akademický titul

Akademický titul je čestná hodnosť udeľovaná vysokou školou alebo univerzitou absolventom vysokoškolského štúdia. V širšom zmysle je to čestná hodnosť udeľovaná vysokoškolsky vzdelanému človeku po splnení istých, najmä vedomostných požiadaviek.
Akademické tituly z pohľadu Slovenskej republiky.
Akademické tituly sa na Slovensku udeľujú na základe zákona č. 131/2002 o vysokých školách a zákona č. 133/2002 o Slovenskej akadémii vied a podľa osobitného predpisu – zákona č. 53/1964 Zb. o udeľovaní vedeckých hodností a o Štátnej komisii pre vedecké hodnosti v znení zákona č. 324/1996.
Akademické tituly v užšom zmysle.
"Ak nie je uvedené inak, titul sa píše pred menom."
Akademické tituly v širšom zmysle.
Okrem vyššie uvedených titulov sem patria:
V najširšom zmysle aj tituly udeľované SAV (predtým aj ČSAV): akademik SAV, člen korešpondent SAV, riadny člen akademik SAV.
Doktor pedagogiky

PaedDr. znamená paedagogicae doctor, akademický titul doktor pedagogiky. Po absolvovaní dodatočného rigorózneho štúdia, obhájení rigoróznej práce a úspešného absolvovania rigoróznej štátnej skúšky získava tento titul absolvent magisterského študijného programu pedagogickej, filozofickej, prírodovedeckej, alebo inej fakulty v príslušnom študijnom odbore učiteľstva konkrétneho predmetu. Titul PaedDr. nahradzuje magisterský titul.
Bitka pri Megide (609 pred Kr.)

Bitka pri Megide alebo bitka pri Megidde bola vojenská konfrontácia medzi silami starovekého Egypta a Judského kráľovstva, ktorá sa odohrala v roku 609 pred Kr.. Egypt pod vedením Necha II. spolu s Asýriou bojoval proti Babylončanom.
Egypťania, ktorí sa ponáhľali na pomoc svojim asýrskym spojencom boli zastavení na "Via Maris" pri Megide armádou Judskeho kráľovstva, vedenou jeho kráľom Joziášom. Egypťania zvíťazili a Joziáš v boji zahynul. Napriek tomu však Egypt nakoniec nebol schopný zabrániť víťazstvu Novobabylonskej ríše nad Asýrčanmi o 4 roky neskôr, v tzv. bitke pri meste Karchemiš.
Sula biela

Sula biela ("Morus bassanus" alebo "Sula bassana") je druh vtáka z čeľade sulovité.
Je to morský vták s ladným aerodynamickým tvarom tela, dlhými, úzkymi končistými krídlami a dýkovitým zobákom. Je perfektne uspôsobená na torpédovité ponáranie za rybami. Hniezdi v hustých kolóniách na strmých neprípustných strmých skalných útesoch nad morom. Vzájomné správanie partnerov má veľa rozmanitých prejavov, ktoré sa uplatňujú počas celého obdobia hniezdenia. Pár, ktorý sa raz utvorí, hniezdi spolu roky, pričom sa každoročne vracia hniezdiť na to isté miesto. Pohlavnú dospelosť dovŕšia suly vo veku troch až piatich rokoch. Samica znáša jedno belasobiele vajce. Inkubáciu zabezpečujú obaja partneri. Mladé suly opúšťajú hniezdo vo veku troch mesiacov a spolu s rodičmi odlietajú z hniezdiska. Spočiatku sú hnedé, biele sfarbenie dospelcov dosiahnu až ako päťročné. Sula biela je typický morský vták. Jej sfarbenie je oslnivo biele, okrem čiernych špičiek krídel a žltohnedej zadnej časti hlavy a krku, ktoré kontrastujú s belasými očami a zobákom. Hniezda sú v kolónii rozmiestnené tak, že vtáky hniezdiace na susediacich hniezdach na seba nedosiahnu. Kolónie súl bielych sú osídlené veľmi husto, takže útesy z diaľky vyzerajú, akoby ich pokrýval sneh. Sula biela je pri obrane svojho hniezda veľmi bojovná. Silným zobákom rozdáva údery a štípance. Len málo morských vtákov má také zložité prejavy správania ako sula biela. Lov potravy torpédovaním z výšky a ceremoniál toku sú vyslovene dramatické; veľmi vyvinuté sú aj prejavy rodičovskej starostlivosti o potomstvo. Počas úchvatného ceremoniálu toku partneri šermujú zobákmi, kým sa samici nepodarí utíšiť samca. Sula z výšky 45 metrov vďaka vynikajúcemu stereoskopickému zraku odhadne polohu a vzdialenosť vyhliadnutej ryby. Potom strmhlav pretne hladinu rýchlosťou až 100 km/h. Mláďa sa načahuje do pažeráka rodiča, ktorý mu vyvrhne rybu.
Michaëlla Krajiceková

Michaëlla Krajiceková (* 9. január 1989, Delft, Holandsko) je holandská tenistka, po otcovi českého pôvodu. Je mladšou sestrou niekdajšieho wimbledonského víťaza Richarda Krajiceka (majú spoločného spomínaného otca). Jej prezývka je "Kleine Kraai - Malá Kraai". V súčasnosti žije v meste Almere.
Tenisová kariéra.
V roku 2004 sa stala juniorskou svetovou jednotkou. V máji 2005 dosiahla finále vo štvorhre na turnaji WTA (Estoril) spolu so Slovenkou Henrietou Nagyovou. O mesiac neskôr obdržala ako mimoriadny talent až tri divoké karty na Wimbledon. Rozhodla sa hrať v ženskej dvojhre a zmiešanej štvorhre so svojím bratom. Žiaľ, týždeň pred začiatkom sa zranila a odhlásila sa.
2005.
9. októbra 2005 vyhrala v uzbeckom Taškente svoj prvý titul na okruhu WTA, keď vo finále zdolala domácu Akgul Amanduradovovú.
2006.
V úvode roku 2006 sa úspešne predstavila na Hopmanovom pohári v austrálskom Perthe, keď sa spolu s Petrom Wesselsom z kvalifikácie prebojovali až do finále, v ktorom po veľmi tuhom boji podľahli favorizovanému americkému páru, ktoré tvorili Taylor Dent a Lindsay Davenportová. Michaella si svojím tenisovým prejavom získala v Austrálii mnoho fanúšikov.
Na tomto turnaji vyhrala 3 z jej 5 zápasov v dvojhre, porazila Lisu Raymondovú, Giselu Dulkovú a Annu-Lenu Groenefeldovú, prehrala so Samathou Stosurovou a Šuaj Pengovou. V zmiešanej štvorhre zaznamenala bilanciu 3-2 (pomohla poraziť páry Reid/Stosurová, Peng/Sunová, Groenefeldová/Kiefer prehrala s Raymondová/Dent, Dulková/Gaudio). 
Skvelú formu potvrdila na turnaji v tasmánskom Hobarte, kde získala svoj druhý titul, vo finále zmietla Ivetu Benešovú 6:2 6:1
Na Australian Open 2006 dosiahla tretie kolo (jej najväčší úspech na grandslame) V prvom kole zdolala Portoričanku Kristinu Brandiovú, v druhom mladú Indku Saniu Mirzovú. Žiaľ, v treťom kole vzdala s Amélie Mauresmovou za stavu 2:6 kvôli úpalu.
Tretí titul získala 24. júna 2006 na domácej tráve (Hertogenbosch), keď vo finále zdolala mierne favorizovanú Rusku Dinaru Safinovú s prehľadom 6:3 6:4.
Vo Wimbledone 2006 vypadla s Austrálčankou Samanthou Stosurovou po prehre 5:7 3:6 už v prvom kole.
Petrovec (mesto)

Petrovec alebo v Srbsku aj Báčsky Petrovec ( –  "Bački Petrovac") je mesto v srbskej Vojvodine so silným zastúpením Slovákov, ktoré prináleží do rovnomennej obce. Nachádza sa od Nového Sadu. V roku 2002 tu žilo cca 6 700 obyvateľov, z čoho bolo 88 % Slovákov. Prví Slováci prišli do Petrovca z Málinca v roku 1745 a priviedol ich Matej Čáni.
Významné objekty.
Je v ňom situované slovenské gymnázium "Jána Kollára", (založené roku 1919 ako prvé gymnázium s vyučovacím jazykom slovenským mimo územia Slovenska a najväčšie gymnázium mimo Slovenska kde sa vyučuje po slovensky) a vysunuté oddelenie somborskej Učiteľskej fakulty. Ale nachádza sa tu aj budova Matice slovenskej v Srbsku a Galéria Zuzky Medvedovej, prvej slovenskej akademickej maliarky vo Vojvodine.
Populácia mesta.
Etnické zloženie z roku 1910:
Populácia mesta:
Burda

Burda môže byť:
João Pereira

João Pereira, známy pod prezývkou Jamba (* 10. júl 1977, Benguela), je angolský futbalista hrajúci na poste obrancu. Meria 182 cm, váži 78 kg. Pravidelne hrá za Angolu, za ktorú hral aj na Majstrovstvách sveta 2006 v Nemecku.
Prezývka "Jamba" v jazyku umbundu, ktorým sa hovorí v južnej Angole, znamená slon.
Salmonelová meningitída

Salmonelová meningitída alebo salmonelový zápal mozgových blán je veľmi vzácnym typom meningitídy, ktorá je vyvolaná baktériou rodu Salmonella. Salmonelová meningitída spôsobuje menej ako 1 % bakteriálnych meningitíd u novorodencov a menej ako 0,3 % u starších detí a dospelých. Ohrození sú najmä predčasne narodení a jedinci s poruchami imunity.
Zvláštnosťou tohto typu meningitídy je, že zdrojom infekcie bol v niekoľkých prípadoch plaz chovaný v domácnosti. Preto by sa kontaktu s takýmito zvieratami mali vyhýbať deti do 5 rokov, tehotné ženy, starší ľudia a ľudia s poruchami imunity. Pri prípadnom kontakte sa odporúča zvýšená osobná hygiena a vybavenie terária by sa nemalo nachádzať ani čistiť v kuchyni.
Mediamatika

Dôraz sa kladie najmä na:
Mediamatika je študijný program, ktorý:
Kde študovať mediamatiku :
Visoko

Visoko je mesto a centrum rovnomennej obce v centrálnej časti Bosny a Hercegoviny, na sútoku riek Bosna a Fojnička, asi 25 km severozápadne od Sarajeva. Má asi 17 000 obyvateľov. Administratívne prináleží do kantónu Zenica-Doboj Federácie Bosny a Hercegoviny.
Mesto je významným strediskom kožiarskeho priemyslu.
Údajné pyramídy nad mestom.
Mesto sa v poslednej dobe dostalo do pozornosti vďaka vrchom v okolí mesta, ktoré pre svoj tvar niektorí ľudia považovali za starobylé pyramídy. Výskumu sa chopil amatérsky archeológ Semir Osmanagič, ktorý tvrdí, že vrchy okolo mesta sú pyramídy postavené minimálne 30 000 rokov pred Kristom, čím by sa stali najstaršími zo všetkých známych pyramíd. Najvyššia z týchto pyramíd by tak svojou úctyhodnou výškou 220 metrov o tretinu predbehla Cheopsovu pyramídu v Egypte. Okrem údajných pyramíd sa v okolí našli aj podzemné priestory. Tieto zistenia však popiera väčšina vedcov, ktorí tvrdia, že ide o prekrucovanie faktov a v skutočnosti ide o prírodný výtvor.
Domáci obyvatelia verziu o pyramíde podporujú, pretože sa vrch stal najväčšou turistickou atrakciou mesta a pritiahol množstvo zvedavcov.
Tiraspol

Tiraspol (, , ) je mesto v juhovýchodnom Moldavsku na rieke Dnester. Tiraspol je hlavným mestom Podnesterskej moldavskej republiky, ktorá však doteraz nebola žiadnym štátom uznaná. Sídlo tu má aj prezident tejto samozvanej republiky Igor Smirnov, rovnako ako aj vláda tohto poloprezidentského nikým neuznaného štátu. V roku 2005 žilo v Tiraspole 158 000 obyvateľov.
História.
Tiraspol bol založený roku 1792 Alexandrom Suvorovom. Názov pochádza z gréckych slov "Tyras" (staroveký názov pre rieku Dnester) a "polis"mesto. V rokoch 19291940 bolo do Tiraspolu prenesené hlavné mesto Moldavskej ASSR, autonómneho celku v rámci Ukrajinskej SSR, sídliaceho od svojho vzniku roku 1924 v Balte. V roku 1940 obsadil Besarábiu Sovietsky zväz, ale od augusta 1941 do apríla 1944 bola opäť okupovaná fašistickým Rumunskom. Potom sa mesto stalo natrvalo súčasťou Moldavskej SSR až do roku 1990, kedy tu bola vyhlásená neuznaná nezávislosť Podnesterska. 
Tvár mesta, ktoré je tvorené predovšetkým blokmi panelových sídlisk a reprezentatívnymi budovami v sovietskom štýle, sa od dôb ZSSR takmer nezmenila. Mesto leží na dôležitej cestnej a železničnej spojnici Odesa-Kišiňov. Kvôli problémom s príslušníkmi tamojšej colnej správy a neústretovosťou podnesterských úradov bola však v marci 2007 osobná železničná doprava zastavená a niektoré autobusové spoje boli presmerované cez mesto Căușeni, aby sa vyhli podnesterskému územiu.
Po rusko-gruzínskom konflikte roku 2008 uzavrel Tiraspol, hlavné mesto neuznaného štátu, partnerstvo s mestami Suchumi a Cchinvali, sídlami ďalších medzinárodne neuznávaných štátov podporovaných Ruskom.
Židia a antisemitizmus.
Tiraspol mal význačnú židovskú komunitu (29 % v roku 1926), ktorá sa mnohokrát stala predmetom antisemitských útokov. Tie sa znovu objavili v roku 2001 a 2004, kedy bolo zničených 70 náhrobkov na židovskom cintoríne (miestne úrady sa odmietli podieľať na náprave škôd) a tiež pokus o podpálenie miestnej synagógy.
Bendery

Bendery (Бендеры po rusky) alebo Tighina (Тигина v moldavskej cyrilike) je mesto v Podnestersku, v jednom z regiónov Moldavska. V roku 2005 tu žilo 142 000 obyvateľov. Patrí medzi podnesterské mestá s veľmi významnou rumunskou populáciou.
Bălți

Bălți je tretie najväčšie mesto Moldavska a významné mesto severu krajiny. Nachádza sa na malej rieke Răut, v hornatej oblasti, ktorá bola kedysi pokrytá lesmi, dnes je však už skultivovaná. Má okolo 127 000 obyvateľov.
Balti

Balti môže byť:
Robert De Niro

Robert Anthony De Niro Jr. (* 17. august 1943, New York, New York, USA) je významný americký herec, režisér a producent americko-talianskeho občianstva. Bol ocenený dvoma Oscarmi.
Je považovaný za jedného z najlepších hercov svojej generácie. Preslávil sa najmä stvárňovaním gangstrov a konfliktných postáv, a častou kolaboráciou s režisérom Martinom Scorsesem.
Začiatky kariéry.
Narodil sa v štvrti Greenwich Village v časti Lower Manhattan v New Yorku do rodiny Roberta De Nira, expresionistického maliara, sochára a básnika. Po otcovi je írskeho a talianskeho pôvodu, po matke holandského, francúzskeho a nemeckého.
Moldavčina

Moldavčina () je označenie pre rumunčinu používané v Moldavsku. Do roku 2023 sa z politických dôvodov termín „moldavčina“ nachádzal aj v samotnej ústave Moldavska, no v marci daného roka moldavský parlament rozhodol tento termín nahradiť pojmom „rumunčina“.
Bývalé odštiepenie moldavčiny od rumunčiny býva považované za ukážkový príklad tzv. jazykového separatizmu.
Pojem „moldavčina“ sa vzťahuje na niektoré štátne okruhy, zatiaľ čo na všetkých ostatných úrovniach sa používa označenie „rumunčina“. Pred druhou svetovou vojnou patrila vtedajšia Besarábia Rumunsku a reč, ktorá sa na danom území používala, bola považovaná za moldavský dialekt rumunčiny. V roku 1940 v súlade s Ribbentrop-Molotovovým paktom územie anektoval Sovietsky zväz. Úradný jazyk bol premenovaný na moldavčinu, aby sa tak pretrhli všetky zväzky s Rumunskom, bývalým „kapitalistickým utláčateľom“, a aby sa ospravedlnila anexia. Latinka bola podľa ruského vzoru nahradená cyrilikou. Obyvateľstvo bolo zároveň počas sovietskej nadvlády nútené učiť sa ruštinu, znalosť ktorej bola nevyhnutnou podmienkou kariérneho a spoločenského postupu.
V roku 1989 bola moldavčina vyhlásená za oficiálny jazyk Moldavska a bol opätovne zavedený rumunský variant latinky. Cyrilika sa však aj napriek tomu ďalej často používa, v Podnestersku sa moldavčina písaná cyrilikou naďalej úradným jazykom. Ústava z roku 1991 vyhlásila moldavčinu za úradný jazyk.
V roku 2003 bol vydaný rumunsko-moldavský slovník, čo malo vytvoriť dojem, že sa v týchto krajinách rozpráva rozličnými jazykmi. Krok bol kritizovaný v oboch štátoch. V roku 2006 sa užívatelia rumunskej Wikipédie rozhodli naďalej rozvíjať už len verziu v latinke.
Napriek snahám od odštiepemie sa lingvisti sa zhodujú v tom, že spisovná moldavčina je v podstate totožná so spisovnou rumunčinou. Hovorová reč z veľkej časti zodpovedá moldavskému dialektu, ktorý sa používa na východe Rumunska v oblasti, ktorá pôvodne patrila pod historické územie Moldávie.
V marci 2023 moldavský parlament definitívne uznal moldavčinu za totožnú s rumunčinou.
Alfabeta

Alfabeta môže byť:
Eurodance

Eurodance (iné názvy: eurohouse, eurotechno, Euro-NRG a v Európe hands up) je žáner tanečnej hudby obľúbený najmä v Európe, Oceánii a Južnej Amerike, predovšetkým v rokoch 1992 – 1996. Spája v sebe množstvo prvkov z House, Hi-NRG a predovšetkým Italo disco.
Sú preň charakteristické výrazné ženské vokály a jednoduchý refrén, čiastočne s mužským rapom, výrazné basy v rozsahu od 110 do 150 úderov za minútu so syntetizovanými rytmickými figúrami.
Eurodance získal svoje meno vďaka faktu, že bol populárny predovšetkým v Európe a produkovaný hlavne v Taliansku, Nemecku a Holandsku. V tomto štýle produkovali hudbu stovky rozmanitých zoskupení.
Ide o výrazne komerčnú hudbu. Môžeme ju považovať za dôsledok komercionalizácie v hudobnom biznise. Niektorí producenti, ako napríklad Švéd Max Martin alebo Talian Larry Pignagnoli, stáli za tuctom rôznych zoskupení. Ak členovia týchto formácii začali mať príliš veľké finančné požiadavky, mohli dostať výpoveď a byť nahradení inými ľuďmi. Len niekoľko skupín sa udržalo na scéne tak dlho, že stihli vydať viac ako jeden či dva albumy. V tomto ohľade patria medzi najúspešnejších holandskí 2 Unlimited a nemecká formácia Scooter (hoci ten má vo svojej hudbe silné buričské elementy a blíži sa k hardcore štýlu).
Treba tiež podotknúť, že množstvo vokalistiek bolo vyberaných skôr na základe svojho zovňajšku ako talentu. Na koncertoch bol často využívaný plejbek, občas sa dokonca pri nahrávaní využívali iné speváčky ako na koncertoch. Niektoré skupiny, ako Captain Jack či Dr. Bombay si vytvárali humorný imidž. E-rotic upútala pozornosť svojimi erotickými textami a videoklipmi.
Niektorí interpreti, ako Aqua, Daze alebo Hit'n'Hide sa často za predstaviteľov tohto štýlu nepovažujú, ale bývajú zaraďovaní do tzv. bubblegum popu. Takéto skupiny pochádzajú predovšetkým z Dánska.
Eurodance si získal značnú nepriazeň podobnú tej, akú zažívala disko hudba v 70. rokoch. A podobne ako v tomto období, i kritici eurodance považujú tento žáner za podradný a príliš komerčný.
Stály dvor medzinárodnej spravodlivosti

 
Stály dvor medzinárodnej spravodlivosti, skrátene SDMS (, skrátene "PCIJ", , skrátene "CPJI") bol prvý celosvetový medzinárodný súd. Bol vytvorený na základe článku XIV Paktu Spoločnosti národov. Štatút Stáleho súdu medzinárodnej spravodlivosti bol prijatý Spoločnosťou národou 13. decembra 1920 nadobudol platnosť 8. októbra 1921. Prvé formálne zasadnutie SDMS sa uskutočnilo 15. februára 1922.
V rozmedzí rokov 1920 - 1940 SDMS riešil 29 sporových konaní medzi štátmi a vydal 27 poradných posudkov. SDMS zanikol v roku 1946. Jeho nástupcom je Medzinárodný súdny dvor, ktorý bol vytvorený ako jeden z hlavných orgánov Organizácie Spojených národov.
Gilby Clarke

Gilby Clarke (* 17. august 1962, Cleveland, Ohio, USA) je americký hudobník, gitarista a skladateľ, známy predovšetkým ako gitarista americkej hard rockovej skupiny Guns N’ Roses, v ktorej pôsobil v rokoch 1991-1994, a v ktorej nahradil gitaristu Izzyho Stradlina, po jeho odchode v roku 1991.
Biografia.
V detstve hrával na hudobné nástroje a zanedbával školu. Na začiatku 80. rokov bol členom popovej skupiny Candy, ktorá vydala svoj jediný album "Whatever Happened To Fun", potom sa dostal do metalovej skupiny Kill For Thrills.
V roku 1994 vydal album Pawnshop Guitars, ktorý obsahoval príspevky od priateľov a všetkých členov Guns N’ Roses. V tom istom roku ho frontman Axl Rose vyhodil. 
Odvtedy vydal tri ďalšie albumy The Hangover, Rubber and 2002's Swag a 99 Live. Gilby tiež vystupoval v Slashovej kapele Slash's Snakepit na albume It's Five O'Clock Somewhere, prispel niektorými gitarovými pasážami, piesňou „Monkey Chow“ a objavil sa na turné. Okrem toho vystúpil ako hosť skupiny L.A. Guns na albume Shrinking Violet, ktorý aj produkoval.
Clarke je v súčasnej dobe členom The Starfuckers a hral tiež so skupinou MC5 na ich európskom turné v roku 2005. 
V roku 2006 sa Clarke vydal na sólo turné naprieč Amerikou a Európou. Teraz je členom skupiny Supernova, ktorú založili bývalý basgitarista skupiny Metallica Jason Newsted a bubeník Motley Crue Tommy Lee. Chcú využiť budúci ročník televízneho programu Rock Star, aby našli speváka. 
Guns N’ Roses.
Clarke sa pridal k Guns N’ Roses v roku 1991 po odchode pôvodného gitaristu Stradlina. Vystupoval s kapelou na ich obrovskom turné Use Your Illusion Tour v rokoch 1991 až 1993 a tiež sa objavil na albume The Spaghetti Incident?.
Krátko predtým skupina nahrala cover verziu piesne skupiny Rolling Stones "Sympathy for the Devil" pre film Rozhovor s upírom. Paul Tobias, dlhoročný Rosov priateľ, nahradil Clarka, ktorý bol vyhodený kvôli údajnému nedostatku kreativity. 
Clarke sa objavil spolu s Tracii Gunsom na albume "The Roots of Guns N’ Roses" vydaného v roku 2004. Album obsahoval demo nahrávky budúcich piesní Guns N’ Roses ako „Reckless Life“ a „Anything Goes“ nahraté Axlovou predchádzajúcou kapelou Hollywood Rose v strede 80. rokov.
Hodinový uhol

Hodinový uhol v astronómii je definovaný ako rozdiel medzi aktuálnym hviezdnym časom a rektascenziou objektu.
Hodinový uhol teda vyjadruje, aký interval hviezdneho času uplynul odvtedy, čo bol objekt na lokálnom meridiáne. Je to aj uhlová vzdialenosť medzi objektom a meridiánom vyjadrená v hodinách, pričom 1 hodina = 15 stupňov.
Napríklad, ak hodinový uhol objektu je rovný 2,5 hodiny, prešiel lokálnym meridiánom pred 2 a pol hodinami a v súčasnosti je 37,5 stupňa západne od meridiánu. Negatívny hodinový uhol vyjadruje čas, ktorý uplynie, kým objekt prejde lokálnym meridiánom. Ak je hodinový uhol nulový, znamená to, že objekt sa nachádza na meridiáne.
Hviezdny čas

Hviezdny čas alebo siderický čas je čas meraný podľa denného pohybu jarného bodu, čo je veľmi blízke, ale nie identické s pohybom hviezd. Líši sa o precesiu jarného bodu relatívne vzhľadom na hviezdy.
Vinea

Vinea je značka sýteného nealkoholického nápoja vyrábaného z hroznového muštu. Je svetložltej alebo červenej farby a má muškátovú arómu. Vineu miešali kolektív slovenských vinárskych odborníkov na čele s doc. Ing. Jánom Farkašom v roku 1973. Vychádzali, podobne ako aj producenti maďarskej Márky tiež z roku 1973, zo základného hroznového nápoja už rozšíreného v tejto oblasti, z Traubisody, vytvorenej rakúskym enológom Lenzom Moserom. Výroba nealkoholických hroznových muštov a sód existovala už v 19. stor. Vinea sa vyrába od roku 1974. V minulosti Vineu vyrábali dva závody - Malokarpatský vinársky podnik, a.s., Pezinok (ďalej len MVP) a Víno Nitra, a.s. 
Po spore o ochrannú známku sa jediným výrobcom stal MVP, neskôr Vitis Pezinok, s.r.o. Počnúc 31. januárom 2008 sa vlastníkom ochrannej známky Vinea stala firma Kofola, a.s. Rajecká Lesná. 
Vinea získala celý rad domácich aj medzinárodných ocenení a v osemdesiatych rokoch 20. storočia sa vďaka nadmernému exportu do USA stala na Slovensku nedostatkovým tovarom. V súčasnosti sa vyrába vo viacerých variantoch, okrem sýtenej aj v nesýtenej verzii, v balení PET 1,5 l a 0,5 l, alebo v sklenenej fľaši 0,25 l.
Od 29. júna 2011 je Vinea k dispozícii aj v ružovom variante Vinea rosé.
Medzinárodný trestný tribunál pre bývalú Juhosláviu

 
Medzinárodný trestný tribunál pre stíhanie osôb zodpovedných za závažné porušenia medzinárodného humanitárneho práva spáchané na území bývalej Juhoslávie od roku 1991, bežne označovaný len ako Medzinárodný trestný tribunál pre bývalú Juhosláviu (MTTJ) (po anglicky "International Criminal Tribunal for Former Yugoslavia", ICTY; po francúzsky " Tribunal Pénal International pour l'ex-Yougoslavie", TPIY) bol zriadený na základe rezolúcie Bezpečnostnej rady OSN č.827 z roku 1993, ako reakcia na závažné porušenia medzinárodného humanitárneho práva na území bývalej Juhoslávie od roku 1991 a s tým súvisiace ohrozenie medzinárodného mieru a bezpečnosti. Sídlo MTTJ sa nachádza v holandskom Haagu. 
Zloženie.
MTTJ sa skladá zo senátov pozostávajúcich zo 16 stálych sudcov a 13 ad litem sudcov, ktorí sú volení Valným zhromaždením OSN na obdobie 4 rokov (stáli sudcovia s možnosťou opätovného znovuzvolenia).
Pôsobnosť.
Medzinárodný trestný tribunál pre bývalú Juhosláviu mal právomoc trestne stíhať osoby, ktoré sa dopustili vážneho porušenia medzinárodného humanitárneho práva na území bývalej Juhoslávie od roku 1991. Týmito trestnými činmi sú:
MTTJ vykonáva jurisdikciu len nad fyzickými osobami (nie organizáciami, politickými stranami, právnickými osobami a pod.).
Jurisdikcia MTTJ vo vzťahu k národným súdom je konkurujúca. MTTJ je však národným súdom nadradený a v ktoromkoľvek štádiu konania ich môže požiadať, aby bola vec podrobená jeho právomoci.
Konanie.
Vyšetrovanie sa začína na podnet prokurátora "ex officio" alebo na jeho podnet na základe informácií od jednotlivcov, vlád, medzinárodných organizácií alebo mimovládnych organizácií. V konaní sa uplatňujú základné zásady súdneho konania ako "ne bis in idem", prezumpcia neviny, zásada spravodlivého a rýchleho konania, plne sa rešpektujú práva obvineného, chránia svedkovia a obete, poskytuje sa možnosť využitia advokátov "ex officio". Počas konania sa obvinený nachádza vo väzbe. Najprísnejší trest, ktorý môže byť uložený obvinenému je trest odňatia slobody na doživotie. Tresty sa vykonávajú v niektorom zo štátov, ktorý s OSN podpísal dohodu o prijatí osôb odsúdených MTTJ.
Svoju činnosť MTTJ ukončil v roku 2017.
Dlhosrstý vipet

Dlhosrstý vipet je psie plemeno neuznané v FCI. Bolo vyšľachtené v USA.
Vzhľad a povaha.
Dlhosrstý vipet je štíhly a elegantný pes s dlhou hlavou, tmavými očami a nosom. Má malé uši, dlhé nohy, štíhle telo a dlhý chvost. Vďaka jemnej srsti lepšie znáša vyššie aj nižšie teploty ako krátkosrstý vipet. Srsť môže byť sfarbená rôzne (biela, čierna, hnedá, červená, plavá, krémová, modrá apod.). Dlhosrstý vipet má pôsobiť atleticky a elegantne. 
je priateľský, inteligentný a temperamentný pes. Jeho zaradenie medzi chrty naznačuje, že je to pes loviaci zrakom, v dnešnej dobe vhodný najmä na psie športy (coursing). 
História.
Písomne je existencia dlhosrstého vipeta doložená už v renesancii. Časom sa však viac uplatnil krátkosrstý variant a dlhosrstý vipet upadol takmer do zabudnutia. 
V 50. rokoch 20. storočia sa americký chovateľ Walter Wheeler rozhodol oživiť toto takmer vyhynuté plemeno. Vo svojej chovateľskej stanici Windsprite Whippet Kennels odchovával dlhosrsté šteňatá na krátkosrstých rodičoch s recesívnym génom pre dlhú srsť. V roku 1981 založili chovatelia dlhosrstých vipetov prvú asociáciu plemena - The Long Haired Whippet Association, ktorá mala za úlohu propagovať toto plemeno a tak podnietiť jeho väčšie rozšírenie. 
Dnes je dlhosrstý vipet uznaný v Continental Kennel Club (CKC) a niektorých menších kynologických kluboch v Spojených štátoch. Plemeno sa vyskytuje najmä v Spojených štátoch a Kanade, zopár jedincov sa však nájde aj v Európe (Spojené kráľovstvo, Švajčiarsko, Francúzsko a Nemecko).
Nebeský rovník

Nebeský rovník alebo svetový rovník je kružnica na nebeskej sfére, ktorá je priemetom zemského rovníka. Jeho sklon voči rovine ekliptiky je teda tiež okolo 23,5°. Nebeské objekty v blízkosti nebeského rovníka sú viditeľné takmer na celom svete, ale kulminujú v zenite iba v tropických oblastiach.
Nebeský rovník je tiež základná rovina pre rovníkové súradnice prvého aj druhého druhu. Pri súradniciach 2. druhu je začiatkom súradnicovej sústavy jarný bod – priesečník svetového rovníka a ekliptiky. Druhý priesečník svetového rovníka a ekliptiky sa nazýva jesenný bod a nachádza sa v súhvezdí Panna.
Nebeský rovník prechádza všetkými nasledovnými súhvezdiami:
Adams (sopka)

Adams je v súčasnosti neaktívna sopka v pohorí Kaskádové vrchy, nachádzajúcich sa v štáte Washington v USA. Je to tretia najvyššia sopka v Kaskádových vrchoch (po Rainieri a Shaste). Hora nesie meno po Johnovi Adamsovi - druhom americkom prezidentovi. Pôvodní obyvatelia Ameriky ju nazývali Pahto.
Sopka vznikla v pleistocéne. Odvtedy mala niekoľko eruptívnych cyklov, prerušených dlhými obdobiami nečinnosti, vtedy bola erodovaná ľadovcami pokrývajúcimi vrchol. Adams je typický stratovulkán, jej stavba je tvorená andezitovými, dacitovými a bazaltovými lávovými prúdmi, striedanými s depozitmi pyroklastických prúdov.
Adams nie je úplne vyhasnutý, dôkazmi jej neukončenej aktivity sú emisie plynov a termálne pramene. Možné erupcie v budúcnosti sú potencionálne nebezpečné - hrozí deštrukcia stien vulkánu, nakoľko tieto sú silne poškodené hydrotermálnymi premenami.
Skrutka

Skrutka (hovorovo "šrauba" alebo "šraub", nespisovne "šróbka" alebo "šrób") je strojová súčiastka, ktorá je súčasťou rozoberateľných spojov, na princípe spoluzaberajúceho vonkajšieho (skrutka) a vnútorného závitu (matica). Otáčaním závitu dochádza k posúvaniu skrutky, príp. k posúvaniu telesa v závite.
História.
Skrutku vynašli pred vyše 2000 rokmi, ale iba necelých 500 rokov sa využíva na upevňovanie.
Ako prvý opísal skrutku grécky učenec Archimedes zo Syrakúz (cca 287 – 212 pred Kr.). Archimedova skrutka bola obrovská špirála uzatvorená v drevenom valci. Používali ju pri zavlažovaní polí a na premiestňovanie vody z nižšej hladiny na vyššiu.
Archimedes pravdepodobne skrutku nevynašiel, ale iba opísal predmet, ktorý už existoval. Azda ju vynašli staroegyptskí technici na zavlažovanie polí pri brehoch Nílu. Archimedovu skrutku používali v staroveku na prečerpávanie vody do väčšej výšky. Nikomu však nenapadlo využiť skrutku na upevňovanie. Stredovekí stolári a tesári využívali na zmontovanie nábytku a drevených konštrukcií budov drevené kolíky alebo kovové kliny.
V 16. storočí sa začali vyrábať klince so závitom, ktoré lepšie držali. To už bol iba krôčik k vzniku skrutky. Skrutky sa začali všeobecne používať na upevňovanie až na konci 18. storočia, keď prišli na metódu, ako ich lacno vyrábať.
Princíp.
Sila otáčajúca skrutkou je "menšia" ako sila, ktorá posúva skrutku. Závit je vlastne zatočená naklonená rovina, sila posuvu po naklonenej rovine (pri skrutkách je posuv po závite pri otáčaní) je menšia ako sila potrebná na zdvihnutie telesa bez naklonenej roviny (pri skrutke posuv celej skrutky).
Sila "F1" potrebná k otáčaniu skrutky:
formula_1
kde "F2" je sila, ktorá posúva skrutku, "d" je výška 1 závitu, "r" je polomer skrutky.
V technickej praxi patrí skrutka medzi základný spojovací materiál, či už samostatne, spolu s maticou alebo ako závrtná skrutka.
Delenie skrutiek.
Podľa typu hlavy skrutky.
a iné.
Podľa typu pohonu (drážky).
a iné.
Glacier Peak

Glacier Peak je v súčasnosti neaktívna sopka, nachádzajúca sa na území štátu Washington v USA, v pohorí Kaskádové vrchy. Nakoľko na ňu nie je priamy výhľad z väčších miest, je často prehliadaná, aj keď je spolu so sopkou Saint Helens jediná vo Washingtone, ktorá spôsobila veľkú explozívnu erupciu za posledných 15 000 rokov.
Približne pred 13 000 rokmi sopka vyvrhla v deviatich erupciách enormné množstvá dacitovej tefry a popola (viac ako erupcia Saint Helens v roku 1980), čo bola najväčšia erupcia v Kaskádach od konca poslednej ľadovej doby.
Ďalším vulkanickým fenoménom sopky boli početné laháry a pyroklastické prúdy zbiehajúce po svahoch. Dôkazom toho sú 2 m hrubé usadeniny lahárov v údolí rieky Stillaguamish, vzidalené viac ako 90 km od sopky.
Bachelor

Bachelor je v súčasnosti neaktívna sopka, nachádzajúca sa v štáte Oregon v USA. Erupcie stratovulkánu, tvoreného bazaltovými a andezitovými lávami nemali dlhé trvanie - sopka začala svoju činnosť približne pred 15 000 rokmi a posledná erupcia sa odohrala pred približne 8 000 rokmi. V súčasnosti nejaví žiadne známky aktivity, vulkanológovia ju považujú za úplne vyhasnutú.