Basová gitara

Basová gitara (tiež basgitara alebo slangovo basa) je strunový nástroj, na ktorý sa hrá prstami alebo brnkadlom. Podľa spôsobu zosilňovania zvuku sa rozlišuje akustická a elektrická basová gitara. Basová gitara ma v mene gitara z toho dôvodu že konštrukčne vychádza z gitary. Množstvo ľudí si tiež myslí že basová gitara je druh gitary nie je to však pravda pretože basová gitara je puživany ako ritmický a doprovodný nastroj ako kontrabas.
Basová gitara je výzorom podobná elektrickej gitare, má však väčšie telo, dlhší krk a hmatník a jej zvuk je posadený o oktávu nižšie. Zvyčajne má štyri, alebo päť strún, ladené o jednu oktávu nižšie ako elektrická gitara. Obvykle má pražce, ale existujú aj bezpražcové basgitary, ktoré umožňujú lepšie použitie techník ako vibrato či glissando, používané obdobne ako pri kontrabase.
Od 50. rokov 20. storočia elektrická basgitara postupne nahradila v populárnej hudbe kontrabas. Basgitara sa využíva v rôznych štýloch hudby: od rocku a metalu, bluesu až po jazz. Elektrická basgitara sa tiež používa ako sólový nástroj v jazze, fusion, latino, funk a v rockových štýloch.
Dejiny.
30. roky.
V 30. rokoch vynálezca Paul Tutmarc zo Seattlu (štát Washington), vyvinul gitarový elektrický basový nástroj, ktorý bol navrhnutý tak, aby sa na ňom hralo vodorovne. Zmena na „gitarovú formu“ umožnila ľahšiu prepravu a držanie, a tak i jednoduchšie spievanie basistu.
1950 – 1970.
V 50. rokoch, Leo Fender vyvinul prvú masovo vyrábanú elektrickú basgitaru. Jeho Fender Precision Bass, predstavená v roku 1951, sa stala široko kopírovaným priemyslovým štandardom. Precision Bass (alebo "P bass") bol odvodený z jednoduchej konštrukcie dosky podobnej Telecastru s vrstevnicovou konštrukciou, osadená bola jedným jednoduchým snímačom. Na rozdiel od kontrabasu je Precision bass opražcovaný, čo umožňuje hráčovi presnejšie nasadenie tónu, práve preto dostala táto basová gitara názov Precision – presný. V roku 1954 bolo telo ergonomicky upravené, dodávalo sa v povrchovej úprave sunburst a bielym krytom. V roku 1957 bola predstavená inovovaná verzia Fender Precision s deleným snímačom nazývaným Precision, pôvodné dva kryty (jeden kovový, na ktorom bolo namontované ovládanie hlasitosti a tónovej clony, druhý plastový) nahradený jedným plastovým, hlava nástroja je širšia, podobne ako na gitare Stratocaster. V roku 1960 bola predstavená basgitara Jazz Bass, často označovaná ako "J bass". Vizuálny rozdiel oproti Precision bol v jej "offset-waist" tele.
Basové struny.
Rovnako ako basová gitara, aj jej struny prešli rovnako dlhým vývojom. Dnes, po takmer 60-ročnom intenzívnom vývoji, existuje obrovské množstvo strún s rozličnými zvukovými vlastnosťami.
Hrúbka.
Basové struny sa vyrábajú v rôznych hrúbkach, hrúbka strún má vplyv nie len na pohodlie hráča (čím tenšia struna, tým ľahšie sa na ňu hrá), ale aj na zvuk (čím hrubšia struna, tým jasnejší, pevnejší tón). Hrúbka strún sa určuje podľa najtenšej struny v bežnom ladení (E2 A2 D3 G3), čiže G. Označuje sa v palcoch, najrozšíreniejšie sú hrúbky 0,04 (označované ako .040) a 0,045 (.045), vyrábajú sa však už v hrúbkach .035, dokonca aj .030, tieto struny sú určené skôr pre sólové hranie na basovej gitare. Taktiež sa vyrábajú aj struny hrubšie, najčastejšie sú to .050 a .055.
Vinutie.
Basové struny sa vyrábajú technikou ovíjania drôtu okolo jadra, existujú 3 druhy vinutia. Basové struny majú 2 vrstvy vinutia.
Jadro struny.
Kvalitné jadro struny je jej základ. V drvivej väčšine sa vyrába z ocele a poznáme dva typy jadra.
Basgitaristi.
Medzi najslávnejších svetových basgitaristov patria Ian "Lemmy" Fraser Kilmister Duff McKagan, John Paul Jones, John Deacon, Jaco Pastorius, Flea, John Myung, Paul McCartney, Steve Harris, Geezer Butler, Cliff Burton, Dave Ellefson, Tom Araya a Jason Newsted, Victor Wooten, Richard Bona, Robert Trujillo a Gene Simmons. Zo slovenských hudobníkov Pavol Horváth - Tublatanka, Peter "Kuko" Hrivňák - Horkýže Slíže, Jožo Ráž - Elán, Braňo Alex - Slobodná Európa, či basgitarista skupiny Team - Ivan Válek.