burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Brodzany

Brodzany sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Poloha.
Brodzany ležia na ľavej strane údolia rieky Nitry, na okraji Nitrianskej sprašovej pahorkatiny a pohoria Tribeč, 2 km juhozápadne od Partizánskeho a 15 km od Topoľčian.
V blízkosti sa nachádza vrch Osečný s nadmorskou výškou 551 m n. m. ako aj panoramatický výhľad z lúky na štáloch Hlboké.
Dejiny.
Korene osídľovania dnešného územia obce nachádzame už v mladšej dobe kamennej. Významná lokalita lengyelskej kultúry. Na lokalite "Šiaškonce" sú stopy osady z mladšej doby železnej. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1293, patrila tunajším zemanom. Súdobý názov obce bol Brogyan. Brodzany sa svojou históriou a prírodnými krásami radia k popredným obciam povodia Nitry.
Pamiatky.
Kaštieľ.
Brodzany sú známe najmä renesančným kaštieľom zo 17. storočia, ktorý bol postavený na starších základoch kúrie pravdepodobne zo 14. storočia (spomína sa v roku 1377). Dvojposchodový štvorkrídlový kaštieľ má výrazné hranolové veže a romanticky upravené nádvorie s arkádami. V 19. storočí sa majiteľom kaštieľa stal rakúsky diplomat Gustáv Vogel barón von Friesenhof, pôsobiaci v Petrohrade. Po smrti prvej manželky sa oženil so sestrou Puškinovej manželky Alexandrou Gončarovovou a neskôr sa usadili v Brodzanoch. Sem za nimi chodievala Puškinova manželka Natália s deťmi, ako aj významní predstavitelia ruskej literatúry.
V kaštieli je po rekonštrukcii od roku 1979 "Literárne múzeum A. S. Puškina". Je okrem Moldavska jediné múzeum mimo územia Ruskej federácie venované Puškinovi. Na prízemí kaštieľa je inštalovaná expozícia o slovensko-ruských literárnych vzťahoch, je tu aj miestnosť venovaná dielam A. S. Puškina a jeho vplyvu na slovenský literárny život. Na poschodí je pôvodný interiér kaštieľa. Historické salóny zaujmú dobovým nábytkom, osobnými predmetmi príslušníkov rodiny a bohatou obrazovou výzdobou. Súčasťou pamiatkového areálu brodzianskeho kaštieľa je aj rozsiahly anglický park s vodnými kaskádami potoka Geradza. V parku sa nachádza socha A. S. Puškina od Ladislava Snopeka a Martina Kusého a busty viacerých osobností slovenskej a ruskej literatúry od slovenských výtvarníkov. Od roku 1984 má štatút chránený areál pod názvom Brodziansky park.
Kaplnka a letohrádok.
V hore nad obcou sa nachádza evanjelická kaplnka s hrobkou majiteľov brodzianskeho kaštieľa. Neďaleko od kaplnky je letohrádok "Babylon", ktorý slúžil ako letné sídlo kňažnej Natálie.
Chynorany

Chynorany sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Polohopis.
Obec sa nachádza na Stredonitrianskej nive, na pravom brehu rieky Nitra, približne v strede medzi mestami Partizánske a Topoľčany. Severozápadne sa terén vlní do Bojnianskej pahorkatiny, za ktorou vystupuje Považský Inovec, južným a východným smerom sa za korytom Nitry dvíha Tribečské podhorie a následne aj pohorie Tribeč.
Partizánske je vzdialené severovýchodným smerom, Topoľčany juhozápadne a Bánovce nad Bebravou severne.
Doprava.
Okrajom Chynorian vedie cesta I/64 z Nitry do Prievidze, stredom obce prechádza železničná trať Nové Zámky – Prievidza. V tunajšej železničnej stanici je zároveň významný dopravný uzol, kde sa s ponitrianskou železnicou spája trať do Trenčína. V obci tak zastavujú aj regionálne expresy z Prievidze do Bratislavy.
Dejiny.
Obec od svojho vzniku prešla búrlivým vývojom vrátane tatárskych a tureckých nájazdov s následným plienením ako i presúvaním sa z pôvodného osídlenia v lokalite Dubové do terajšej oblasti.
Vo včasnom stredoveku patrila takmer všetka pôda kráľovi. Časom sa začalo Kráľovské patrimónium drobiť rozdávaním kráľovských majetkov cirkevným inštitúciám a najmä šľachte. V roku 1243 boli majiteľmi obce šľachtici Dona, Vacík, Dubák a Tibo darom od kráľa Bela IV. Nevedno však, či išlo o bratov, ani či spomínaný majetok vlastnili už ich predkovia. V roku 1321 po smrti Matúša Čáka sa znovu stávajú kráľovským majetkom.
V roku 1387 daroval „na večné časy“ kráľ Žigmund dedinu magistrovi Petrovi, ktorý bol synom Tomáša zo Stráži, a ktorý už vlastnil aj blízke Nedanovce a Krásno. No už o rok vydal ten istý kráľ ďalšiu darovaciu listinu, ktorou udelil kráľovskú dedinu šľachticom Jánovi, synovi Dominika a Ladislavovi, synovi Kokoša z Pastuchova. V priebehu krátkej doby zmenila obec viac ráz majiteľov a až v roku 1395 sa na dlhý čas stala majetkom ostrihomského arcibiskupstva.
Kultúrne zaujímavosti.
V obci je rímskokatolícky kostol Nanebovzatia Panny Márie z roku 1789 a kaplnka Panny Márie Karmelskej z roku 1936. Nachádza sa tu múzeum básnika Valentína Beniaka a každoročne sa v obci koná Slovenský festival poézie "Beniakove Chynorany".
Časti obce.
Obce pozostáva z troch väčších častí:
Chránené územia.
Na severnom okraji chotára sa nachádza prírodná rezervácia "Chynoriansky luh". Táto pozoruhodná prírodná lokalita je najsevernejšie položeným pozostatkom pôvodného lužného lesa v Strednej Európe. Pozoruhodný je tu hojný výskyt byliny cesnak medvedí. Kvitne na jar (apríl – máj). V tomto čase sa v Chynorianskom luhu naskytne návštevníkovi skutočne nádherný pohľad na les zaliaty bielym kobercom z jej rozkvitnutých kvetov.
Ješkova Ves

Ješkova Ves je obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery.
Ješkova Ves leží pri severnom úpätí pohoria Tribeč v bočnom údolí na hornom toku potoka Vyčoma. Nadmorská výška v strede obce je , v chotári 201 Severozápadná časť chotára je na odlesnenej, výmoľmi rozčlenenej pahorkatine, ostatná na vrchovine a hornatine Tribeča, miestami s bralným povrchom, ktorý tvoria druhohorné a kryštalické horniny. Svahy sú porastené dubovohrabovými lesmi a bučinami.
Dejiny.
Obec sa vyvinula zo zemianskej osady z 12. storočia. V potvrdení kláštorných majetkov kráľom Ondrejom III. z roku 1293 sa spomína lokalita Petrus, ktorá bola predchodcom dnešnej obce. V roku 1430 sa obec volala Jeksfalu, 1920 Ježkova Nová Ves, 1927 Ježkova Ves, a od roku 1990 Ješkova Ves až do teraz. Obec patrila Bossányiocom a od roku 1430 panstvu v Klíži. Od roku 1964 vytvárala s obcami Klíž a Klížske Hradište obec Veľký Klíž. Od r. 1990 je samostatnou obcou Ješkova Ves.
Krásno (okres Partizánske)

Krásno je obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery.
Krásno leží vo východnej časti sprašovej Nitrianskej pahorkatiny, pri severnom úpätí pohoria Tribeča, na ľavostrannej terase rieky Nitry. 
Dejiny.
Z výskumu je známa existencia človeka v tejto oblasti asi pred 100 000 rokmi. Je tu veľké slovanské pohrebisko z 11. - 14. storočia a nálezy starej keramiky. V 13. storočí obec patrila Tomášovi Ryšavému a neskôr často menila vlastníkov.
V 19. storočí tu založil Gregor Friesenhof Hospodársky spolok údolia Nitry a meteorologickú stanicu a r. 1875 aj tlačiareň, v ktorej sa tlačili správy meteorologickej stanice, knihy a správy Hospodárskeho spolku údolia Nitry v troch rečiach. Tlačiareň zanikla r. 1914. V roku 1880 založil aj Hasičský zbor a bol zakľadateľom hasičstva na Hornej Nitre. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, ovocinárstvom a ženy tkaním.
Kultúrne zaujímavosti.
Dominantou obce je klasicistický rímskokatolícky kostol Povýšenia sv. Kríža z 18. storočia s oltárnym obrazom od Zanussiho z roku 1806. Na okraji obce sú v opevnenom areáli prezentované základy ranorománskeho kostolíka z konca 11. storočia.
Livina (obec)

Livina je obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery.
Leží v strednej časti Nitrianskej sprašovej pahorkatiny na nive a najnižšej terase Bebravy.
Dejiny.
Patrila viacerým zemianskym rodinám, v 16. storočí Damiánovi, neskôr Batthyanyiovcom, Hodossyovcom, Vietorisovi a iným. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom a ovocinárstvom. V roku 1960 bola obec zlúčená s Nadlicami a osamostatnila sa po r. 1990 a tým sa stala najmenšou obcou okresu Partizánske. 
Kultúrne zaujímavosti.
V obci stojí Kostol sv. Štefana, kráľa, pôvodne románska stavba z 12. alebo 13. storočia, prestavaná v roku 1924. Okolo kostola je cintorín. V obci sa nachádza mlyn pri rieke Bebrave, ktorý bol elektrifikovaný a ešte pred niekoľkými rokmi funkčný.
Livinské Opatovce

Livinské Opatovce sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery.
Leží v strednej časti Nitrianskej sprašovej pahorkatiny v údolí potoka Livina. 
Dejiny.
Od roku 1321 do roku 1468 patrila obec zoborskému kláštoru. Od polovice 15. storočia patrila panstvu Skačany, od roku 1777 nitrianskej kapitule. Za 1. ČSR pracovali ako sezónni robotníci v Česku, na južnom Slovensku a v Nemecku. Vznikla odčlenením od Nadlíc.
Kultúrne zaujímavosti.
V obci sa nachádza materská škola. Chotár obce obhospodaruje prosperujúce poľnohospodárske družstvo, v ktorom je zamestnaná časť obyvateľov, ostatní dochádzajú za prácou hlavne do okolitých miest. V obci je vybudovaná regionálna skládka odpadov Borina-ekos, s.r.o.. V roku 1998 – 1999 bol vybudovaný verejný vodovod a plynofikácia obce. Jedinou pamiatkou je klasicistický rímskokatolícky kostol sv. Kataríny Alexandrijskej z 19. storočia.
Malé Uherce

Malé Uherce sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery.
Územie obce Malé Uherce sa nachádza na rozhraní Geomorfologických celkov Podunajská pahorkatina (jej severovýchodna časť) a Tribeč (severovýchodná časť). Stred obce leží v nadmorskej výške cca 210 m. Najnižšie miesto obce sa nachádza v jej severnej časti na nive rieky Nitra vo výške cca 190 m n.m. Naopak najvyššie položené miesto v katastri obce leží v masíve vrchu Osečný (551 m n.m) vo výške cca 545 m n.m., v južnej časti katastrálneho územia obce.
Dejiny.
Územie obce bolo v 13. storočí „zemou kráľovských služobníkov“ patriacou k oslianskemu dištriktu. V roku 1388 patrila panstvu Sivý kameň, na kratší čas tu získali majetkové práva Hunyadyovci a Lessenyeyovci. Obyvatelia boli poľnohospodári. V roku 1971 bola obec pričlenená k mestu Partizánske. V roku 1993 bolo uskutočnené referendum, v ktorom sa občania vyjadrili, že sa chcú odčleniť od mesta. V roku 1994 sa stali samostatnou obcou.
Kultúrne zaujímavosti.
V obci sa nachádza pôvodne barokový, v 18. storočí prestavený kaštieľ a baroková kaplnka.
Nedanovce

Nedanovce sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery.
Obec leží vo východnej časti Nitrianskej sprašovej pahorkatiny na ľavostrannej nive Nitry.
Dejiny.
V roku 1344 ich kráľ Ľudovít Veľký daroval svojmu vernému stúpencovi Tomášovi Ryšavému z rodu Pécz, predkovi Apponyiovcov. V polovici 16. storočia došlo k rozdeleniu dediny na dva samostatné celky. V roku 1865 barón Gregor Friesenhof preniesol svoje sídlo na majetok v Nedanovciach, v roku 1866 vybudoval meteorologickú stanicu, kde realizoval náročné výskumy v agrometerológií. V roku 1869 jeden z prvých hasičských zborov a v roku 1872 Ponitriansky gazdovský spolok. Z obce pochádza veľa významných osobností ako jazykovedci PhDr. Štefan Peciar a PhDr. Ivan Masár, botanik Doc. RNDr. Vojtech Peciar, Csc., interný lekár MUDr. Imrich Sečanský. 
Kultúrne zaujímavosti.
V obci na cintoríne sa nachádza neorománska kaplnka z konca 19. storočia. Tradícia dychovej hudby v Nedanovciach sa datuje od roku 1926. V tomto roku z iniciatívy Teodora Turčeka začala úspešne účinkovať miestna dychovka. Úspechy dychovej hudby a jej obľúbenosť vyvolali v roku 1936 záujem o založenie ďalšej hudby. V dôsledku ťažkej situácie sa dychovky v roku 1938 spojili a vznikla Nedanovčianka.
Ostratice

Ostratice (maď. "Sándori") sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery.
Obec leží uprostred Nitrianskej sprašovej pahorkatiny na ľavostrannej nive Bebravy. Spolu s touto riekou preteká obcou aj potok Hydina.
Dejiny.
Obec vznikla zlúčením obce Malé a Veľké Ostratice v roku 1960. K obci sú pričlenené obce Trebašovce, Orlovec, Čaltice, Starý mlyn a Drnda. Obce patrili rodinám Ostratických, Poganovcov, Mačkovcov, Geczaovcov, Žambokrethkovcov. 
Kultúrne zaujímavosti.
V časti malé Ostratice sú zachované 2 kaštiele s priľahlým parkom, jeden renesančný z 2. polovice 16. storočia a druhý barokový z 18. storočia. Oba boli prestavané v empírovom štýle a zjednotené. Kaštieľ v obci Ostratice v okrese Partizánske na Slovensku bol doteraz evidovaný ako renesančný s barokovými 
úpravami. Hĺbkové stavebno-historické výskumy (1979 a 2006) a najnovšie archívne poznatky dokumentujú v jadre objektu stredoveký hrádok, ktorého vznik je možné určiť do 14. storočia. Pred rokom 1445 bol prestavaný na fortalícium bratríkmi v zmysle husitských pevností, ako to dokumentujú aj rady odkrytých strieľní a archívne pramene. Kúria s vežou slúžila až do 18. storočia ako opevnené sídlo proti tureckým nájazdom. Empírová úprava fasád úplne zmenila jeho pevnostný výraz. V roku 2007 prebehla kompletná rekonštrukcia kaštieľa, druhý kaštieľ obnovený nebol.
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Petra a Pavla z roku 1839.
Z kultúrneho života je známy hlavne každoročný Festival dychových hudieb (ktorý organizuje Regionálne kultúrne centrum v Prievidzi), kde okrem domácej Ostratičanky sa hostia nielen regionálne, ale aj zahraničné skupiny.
Priemysel.
Od roku 1991 sa v obci začalo rozvíjať ovocinárstvo so zameraním na jablone. Plochou ovocných sadov patrí obec na prvé miesta na Slovensku. 
Osobnosti.
Pôsobili tu.
V obci pôsobil v rokoch 1872 – 1917 publicista, historik a národný buditeľ Jozef Kompánek.
Pažiť (okres Partizánske)

Pažiť je obec na Slovensku v okrese Partizánske. Starostkou obce je Mgr. Slavka Súlovská 
Priemysel.
V obci sa nachádza pekáreň, kovovýroba a výroba nábytku.
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce sa v posledných rokoch mierne zvyšuje stavbou nových rodinných domov. Obyvatelia obec vyhľadávajú kvôli blízkosti mesta Partizánske.
História.
Na Hradisku bolo osídlenie v staršej dobe bronzovej a halštattskej, pod ním žiarové pohrebisko lužickej kultúry z mladšej doby bronzovej a keltsko-dácka osada. Obec sa spomína v roku 1351, keď ju kráľ daroval zemanom z Baračky, ktorí ju v roku 1395 darovali lefantovským paulínom. Názov obce je doložený z roku 1351 ako Pasyth, z roku 1396 ako Pasych, z roku 1808 ako Pažiť, maďarsky Pázsit.
V roku 1527 patrila panstvu Topoľčany, v roku 1601 Dóczyovcom, v druhej polovici 19. storočia tu získal lesný majetok rod Thonet, koncom 17. storočia časť patrila rodine Hunyadyovcov, Rudnayovcov, Kubínyiovcov, Bošányovcov. V roku 1536 mala obec 8 port, v roku 1601 mala 14 domov, v roku 1715 mala 8 daňovníkov, v roku 1828 mala 20 domov a 123 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom. Za I. ČSR obyvatelia pracovali väčšinou v poľnohospodárstve, neskôr v závode v Partizánskom. Od roku 1938 sa tu vyvíjala činnosť ilegálnej organizácie Komunistickej strany Československa.
Mohelnica je osada, ktorá sa spomína v roku 1828.
Skačany

Skačany sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
V obci je rímskokatolícky kostol Všetkých svätých z roku 1812, ktorý nahradil pôvodný románsky kostol z druhej polovice 13. storočia. Jeho základy odkryl neďaleko cintorína archeologický výskum. Na mieste nálezu bol v roku 2008 naznačený pôdorys stavby vymurovaním obvodových múrov do výšky 70 - 80 cm
Dejiny.
Počas bojov na Hornej Nitre počas Slovenského národného povstania sa obec stala v noci z 9. na 10. septembra 1944 miestom boja medzi jednotkami bojovej skupiny Schill a partizánmi oddielu „"Dolné Vestenice"“. Na obec zaútočila rota „"Tantau"“, ktorá partizánov vytlačila z dediny, no tí podnikli protiútok a okupantov z obce vyhnali. Počas tohto boja padli štyria členovia SS, ďalších piatich partizáni zajali. Poľné delostrelectvo skupiny Schill však začalo dedinu ostreľovať a súčasne na dedinu zaútočila nemecká pechota, podporovaná štyrmi útočnými delami a niekoľkými obrnenými transportérmi. Partizáni nedokázali útoku dlho odolávať a opustili údolie rieky Nitrice až k Dolným Vesteniciam.
Turčianky

Turčianky je obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery[upraviť | upraviť zdroj].
Obec Turčianky leží vo východnej časti sprašovej Nitrianskej pahorkatiny na styku s pohorím Tríbeč v bočnom údolí potoka Vyšoma. Nadmorská výška v strede obce je 224 m n. m., v chotári 208-414 m n. m. Chotár na odlesnenej pahorkatine a vrchovine tvoria mladšie treťohorné usadeniny pokryté sprašou a druhohorné horniny porastené teplomilnými dúbravami.
Zdroj: Vlastivedný slovník obcí na Slovensku 3. časť
Dejiny[upraviť | upraviť zdroj].
Na území dnešnej obce bolo prvé osídlenie už v eneolite. Nachádzalo sa tu sídlisko lužickej kultúry z mladšej doby bronzovej. Prvá zmienka o založení obce sa datuje do roku 1257. Pravdepodobne ju založili poddaní na úteku z Turca (ľudové Turčania – Turčany). Založenie obce je doložené listinou kráľa Ondreja III. z roku 1293 ako Nova Villa Turchan. Ďalšie záznamy o obci sú z roku 1327, kde sa spomína ako Turchan, z roku 1773 ako Turcsanka, z roku 1927 ako Turčianky, maďarsky Turcsánka, Turcsány.
Obec patrila Diviackovcom, neskoršie Turcsányiovcom, v rokoch 1341-1430 benediktínskemu opátstvu v Klíži, po roku 1430 Turcsányiovcom, Bossányiovcom, Klobušickovcom, Fischerovcom, Kalaiovcom, Šotaverovcom a naposledy barónke Oldenburgovej, rodenej Friesenhofovej. V roku 1715 mala 2 želiarske domácnosti, v roku 1778 sa spomína, že mala 3 zemianske, 8 gazdovských a 5 želiarskych domácností, v roku 1828 mala 35 domov a 240 obyvateľov. Väčšina obyvateľov boli roľníci, odchádzali na sezónne poľnohospodárske práce. V obci bol kameňolom. Po roku 1918 si obec zachovala poľnohospodársky charakter.
Súčasnosť[upraviť | upraviť zdroj].
Obec má v súčasnosti charakter typického vidieckeho sídla. Veľká časť obyvateľov dochádza za prácou do Partizánskeho, Topoľčian a okolia. Len malá časť obyvateľov je zamestnaná v poľnohospodárstve.
Veľké Kršteňany

Veľké Kršteňany sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Dejiny.
Obec bola osídlená už v neolite. Prvá písomná zmienka je z roku 1271.
Veľké Uherce

Veľké Uherce sú obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Poloha.
Obec sa nachádza na severozápadnom úpätí pohoria Tribeč, v doline Drahožice, ľavostranného prítoku Nitry. Potok Drahožica, napája aj priehradu, položenú v hornej časti obce.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1274, kde boli Veľké Uherce uvedené ako jedno z prvých troch miest v Rakúsko-Uhorsku, kde bol postavený pivovar. V roku 1869 tu Michael Thonet založil fabriku na ohýbaný nábytok. 
Nachádza sa tu pôvodne renesančný kaštieľ zo začiatku 17. storočia, v 18. storočí barokovo prestavaný a na konci 19. storočia úplne prestavaný v romantizujúcom neogotickom slohu, obkolopený anglickým parkom. Dnes je kaštieľ opäť v majetku potomkov rodiny Thonetovcov. 
Počas SNP bolo v obci veliteľstvo povstaleckých jednotiek obraňujúcich Baťovany. Z obce pochádzal Albín Grznár – organizátor partizánskeho odboja na Hornej Nitre.
V roku 1968 bola firmou Hydromeliorácie dokončená a daná do užívania Veľkouherecká priehrada, z ktorej je napájané úžitkovou vodou aj mesto Partizánske.
Šport.
V areáli AMK (bývalý Zväzarm) sa konajú ME a MS v motokrose a autokrose, nachádza sa tu tiež vodná nádrž rozširujúca možnosti letnej turistiky a rekreácie. Značná časť katastrálneho územia patrí do CHKO Ponitrie.
Veľký Klíž

Veľký Klíž je obec na Slovensku v okrese Partizánske.
Prírodné pomery.
Obec leží v juhovýchodnej časti kraja i okresu, v údolí Klížskeho potoka na severo-západnom okraji pohoria Tribeč. Nad obcou sa vypína veniec hôr s vrchmi Kopanica (), Michalov vrch () a Malá Ostrá (). Okolité svahy sú porastené dubovohrabovými lesmi a bučinami. 
Obec na západe susedí s Ješkovou Vsou, ktorá bola určitý čas (19641990) súčasťou obce. V súčasnosti tvoria Veľký Klíž miestne časti "Klíž" a "Klížske Hradište".
Dejiny.
Veľký Klíž je obcou s bohatou históriou; hoci prvá písomná zmienka pochádza až z roku 1244 (Klíž ako Clus), resp. 1293 (Klížske Hradište ako Haradische). Klíž spadal pod majetok benediktínskeho opátstva, založeného kráľom Ladislavom I. v rokoch 10741077. Samotný kláštor sa prvýkrát spomína v roku 1230, no zachovali sa z neho už len zvyšky múrov vo farskej záhrade. Súčasťou komplexu bol aj kostol, na mieste ktorého v súčasnosti stojí kostol Všetkých svätých, postavený v roku 1803. Z roku 1130 sa zachoval unikátny románsky kostol svätého Michala archanjela, obnovený v roku 1936. 
Na neďalekom Michalovom vrchu sa v areáli pravekého hradiska nachádzajú ruiny hradu z 11. storočia, na Vrch Hore sa zachovala baroková kaplnka svätého Jána Nepomuckého z polovice 18. storočia a o storočie staršie ruiny renesančného kostola.
Súčasnosť.
Obec má v súčasnosti charakter vidieckeho sídla a veľká časť obyvateľov dochádza za prácou do Partizánskeho a okolia. Malá časť je zamestnaná v poľnohospodárstve a drevovýrobe. Obec s vhodnými podmienkami na turistiku má silnú tradíciu v poriadaní turistických akcií.
Žabokreky nad Nitrou

Žabokreky nad Nitrou sú obec v okrese Partizánske na Slovensku. Obec mala 1 724 obyvateľov k 31. 12. 2017, 1 740 k 31. 12. 2020.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1291. Osídlenie terajšej oblasti Žabokriek je však doložené archeologickými nálezmi už z doby kamennej a postupne aj z ďalších historických etáp. Za vlády Mateja Korvína sa tu usadili exulanti z Čiech.
V rokoch 1872 až 1922 boli Žabokreky sídlom jedného z dvanástich slúžnych okresov Nitrianskej župy, do ktorého patrilo 37 obcí. Pôvodne mali poľnohospodársky charakter a neskôr boli aj dôležitým centrom obchodného a výrobného života. Výrazný stavebný ruch začal v 60. rokoch, kedy sa dobudovali bezprašné cesty, mnoho domov a postupne až do súčasnosti všetky inžinierske siete po celej obci.
Historické stavby.
Bola upravená v 16. a 17. storočí, v 20. storočí prebudovaná na obytný dom. Historický objekt je hranolová vežová stavba, okolo nej boli v dávnej minulosti valy. Považuje sa aj za hrádok. Na jej severnej strane sú zachované časti gotických konzol z pôvodnej ochodze. Pivnica je zaklenutá na stredný stĺp. Pri renesančnej úprave nárožia ju ozdobili nepravými sgrafitami. Dnes je vnútorná dispozícia úplne prestavaná. Veža sa nachádza priamo v obci, južne od kostola.
Agathidium bushi

Agathidium bushi je druh chrobáka pomenovaného podľa Georga W. Busha. Našli a identifikovali ho entomológovia "Kelly B. Miller" a "Quentin D. Wheeler". Podľa ich tvrdení, pomenovanie bolo založené na obdive k tejto politickej postave.
Štvrtok (okres Trenčín)

Štvrtok je obec na Slovensku v okrese Trenčín, leží na pravej strane rieky Váh, pod úpätím Bielych Karpát. Obec má okolo 470 obyvateľov.
Trenčianske Jastrabie

Trenčianske Jastrabie je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Poloha.
Obec leží v Bánovskej pahorkatine, blízko Jastrabského sedla na rozhraní východných svahov Považského Inovca a Podunajskej pahorkatiny.
Prírodné pomery.
V katastrálnom území obce sa nachádza časť prírodnej pamiatky Svinica. Obcou preteká Jastrabský potok.
Doprava.
Okolo obce prechádza cesta I. triedy č. 9 ako aj železničná trať medzi Trenčínom a Topoľčanmi. V obci vyúsťuje aj asfaltová cesta k chate pod Inovcom.
Trenčianska Turná

Trenčianska Turná je obec na Slovensku v okrese Trenčín. Súčasná Trenčianska Turná vznikla spojením obcí Trenčianska Turná a Hámre v roku 1976.
Poloha a prírodné pomery.
Obec sa nachádza uprostred Trenčianskeho podolia severne od masívu Považského Inovca v južnej časti Trenčianskej kotliny. V podloží obce možno nájsť druho- a treťohorné horniny, pomerne veľkú hrúbku majú štvrťohorné naviate sedimenty a alúviá potokov. Prevládajú rendziny a hnedé lesné pôdy. Súvislý lesný porast sa nachádza len na území priľahlom k pohoriu.
Obcou preteká Turniansky potok, do ktorého priamo v obci vteká Hukov potok. Na severných svahoch Považského Inovca sa nachádzajú 4 pramene minerálnych vôd. Ich prítomnosť je podmienená cirkuláciou vody v blízkosti inoveckého zlomu, ktorý zo severu obmedzuje hrasť Považského Inovca.
Cez Turnú prechádza cesta I/9 spájajúca Trenčín a Bánovce nad Bebravou.
Dejiny.
Najstarišie archeologicky doložené osídlenie je z neolitu. Patrí volútovej kultúre.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z rokov 1269, 1281 až 1331. Obec patrila trenčianskemu panstvu. Od roku 1406 bola v obci kaplnka a už pred rokom 1588 aj kostol. V roku 1598 tu bolo 59 domov.
V katastrálnom území obce sa 3. augusta 1708 odohrala bitka medzi habsburskými vojskami generála Heistera a kuruckou armádou Františka II. Rákociho.
V roku 1784 mala 73 domov, 110 rodín a 587 obyvateľov. Väčšina obyvateľstva sa zaoberala poľnohospodárstvom, najmä chovom dobytka. V roku 1910 tu žilo 968 obyvateľov. V medzivojnovom období sa tu rozvíjalo hospodárstvo trnavského cukrovaru.
Súčasná Trenčianska Turná vznikla spojením s blízkou obcou Hámry v roku 1976. K 31. decembru 2013 mala obec 3 144 obyvateľov.
Zaujímavosti.
Dňa 13. decembra roku 1971 sa bez stopy stratila mladá 17 ročná obyvateľka obce Anička Mikušová. 24. mája bola v Leviciach zadržaná slečna O.V. z Liptovského Mikuláša, ktorá sa vydávala za nezvestnú A. Mikušovú. Nezvestná, napriek obrovskému úsiliu rodičov a intenzívnemu celoštátnemu pátraniu, nebola dodnes nájdená.
Trenčianska Teplá

Trenčianska Teplá je obec na Slovensku v okrese Trenčín. Obec sa nachádza v nadmorskej výške 
Jej súčasťou sú miestne časti Dobrá a Príles.
Ľudový odev.
Trenčianska Teplá je významnou národopisnou lokalitou. Pre miestny ľudový odev sú charakteristické geometrické výšivky spolu s typickým motívom páva či kohúta. Krojovú tradíciu v meste udržuje folklórny súbor Teplanka. 
Šport.
Futbal.
"FK TJ Lokomotíva Trenčianska Teplá" je obecný futbalový klub. Momentálne (február 2013) hrá v 6. lige. Bol založený v roku 1923.
Svinná

Svinná je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Soblahov

Soblahov je obec na Slovensku v okrese Trenčín. Táto obec získala ocenenie dedina roka 2001.
Dejiny.
Osídlenie už v neolite /LNK želiezovskej skupiny ,cca 5000 az 4700 pr.Kr / Obec s farou sa spomína od roku 1332 ako "Sabula", z roku 1372 ako "Sabloho", z roku 1404 ako "Soblahow", z roku 1598 ako "Soblaho", z roku 1773 ako "Soblahow", maďarsky "Szoblahó", "Cobolyfalu". Patrila panstvu Trenčín. V roku 1598 mala 2 mlyna a 56 domov, v roku 1720 mala 28 daňovníkov, v roku 1784 mala 98 domov, 122 rodín a 640 obyvateľov, v roku 1828 mala 102 domov a 741 obyvateľov. Obchodovali s drevom, v 16. storočí sa živili rybnikárstvom, hrnčiarstvom, nožiarstvom (habáni). Za I. ČSR sa zaoberali poľnohospodárstvom. Bol tu i kameňolom. Počas SNP bojovali v chotári obce, hlavne pod Ostrým vrchom partizáni. Koncom októbra 1944 Nemci zastrelili 4 osoby v kameňolome.
Príroda.
Obec je bohatá na vodné zdroje (v blízkosti vyvierajú minerálne pramene kyselky), rastlinstvo a živočíšstvo. Zo živočíchov je to napríklad fuzáč alpský, roháč veľký, salamandra škvrnitá, bystruška potočná, jasoň chochlačkový, sova dlhochvostá, alebo jazvec lesný. V roku 1975 bol opísaný pre vedu nový druh dvojkrídlovca, nazvaný "Sycorax slovacus" (opísal prof. RNDr. Jozef Halgoš Dr.Sc.), ktorý doteraz nebol zistený na inom mieste na svete. Z rastlín je to napríklad chránený poniklec veľkokvetý a ľalia zlatohlavá, na močiarnych i na lúčnych biotopoch je potvrdený výskyt viacerých druhov vzácnych orchideí. 
V katastri obce sa nachádza prírodná rezervácia Bindárka a Ostrý vrch.
Skalka nad Váhom

Skalka nad Váhom je obec na Slovensku v okrese Trenčín. V blízkosti sa nachádza známe pútnické miesto.
Selec

Selec je obec na Slovensku v okrese Trenčín. Nadmorská výška obce je 319 m n m.
Prírodné podmienky.
Nachádza sa v závere doliny Seleckého potoka, ktorý je ľavostranným prítokom rieky Váh. V katastrálnom území obce Selec sa nachádzajú i lokality chránených území a objektov. Patria sem Selecké vyvieračky, Selecké kamenné more, Selecký potok, vrcholový sutinový javorový a bukový zmiešaný les v oblasti Považského Inovca - Žlápky a Hradisko.
Geomorfológia.
Z geomorfologického hľadiska obec leží v Fatransko-tatranskej oblasti, v severnej časti celku Považský Inovec v podcelku Inovecké predhorie v časti Selecká kotlina.
Geológia.
Obec leží v geologicky komplikovanej oblasti výstupu vrchnopaleozoických hornín kálnickej skupiny, ktorá tvorí najspodnejšiu časť obalu tatrika. Na vrchnú časť paleozoickej sekvencie označovanej ako selecké súvrstvie je viazaná uránová mineralizácia. V okolí obce, pri horárni Belice vystupujú v Západných Karpatoch ojedinelé vrchnokriedové súvrstvia zaraďované do hornobelickej skupiny. V okolí obce sa nachádzajú pramene pitnej vody, ktorými sa zásobuje mesto Trenčín.
Ochrana prírody.
V katastrálnom území obce sa nachádza prírodná rezervácia Považský Inovec, prírodné pamiatky Selecké kamenné more a Selecký potok.
Dejiny.
Počas druhej svetovej vojny, 3. decembra 1944 do obce vpadli nemecké jednotky a zatkli 56 mužov z obce za pomoc partizánom. 50 z nich neskôr odvliekli do koncentračných táborov, 45 z nich zahynulo.
Pamiatky.
V obci sa nachádza viacero kultúrnych pamiatok. Najstaršou z nich je katolícky kostol svätého Bartolomeja (r. 1504), socha sv. Jána Nepomuckého (r. 1798), murovaná zvonica z konca 18. storočia. V blízkosti kostola stoja pamätníky obetiam prvej svetovej vojny a Slovenského národného povstania. Nachádza sa tu tiež pomník obetiam odvlečeným do koncentračných táborov.
Petrova Lehota

Petrova Lehota je obec na Slovensku v okrese Trenčín. K 31. 12. 2015 tu žilo 183 obyvateľov.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1346.
Pamiatky.
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Michala Archanjela z 13. storočia.
Neporadza (okres Trenčín)

Neporadza je obec na Slovensku v okrese Trenčín. V obci je rímskokatolícka kaplnka Panny Márie z roku 1743.
Obec leží na okraji Bánovskej pahorkatiny a južných svahoch Strážovských vrchov.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1269.
Mníchova Lehota

Mníchova Lehota je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Poloha a prírodné podmienky.
Obec sa nachádza na rozmedzí Strážovských vrchov a Považského Inovca. Obe pohoria rozdeľuje Jastrabské sedlo. V sedle sa nachádza osada Jarky. Obcou preteká Turniansky potok.
Blízko obce sa v minulosti ťažil veľmi čistý dolomit, dnes je pri obci funkčný kameňolom na vápence, ktorý siaha až k Trenčianskym Miticiam. V miestnej časti Jarky je drvička.
Dejiny.
Obec bola po prvýkrát spomenutá v listinách v roku 1439. Podľa predpokladov sa v okolí dnešnej obce v minulosti nachádzal kláštor, ktorý zrejme zanikol počas Tatárskeho vpádu. Do súčasnosti sa v obci zachoval gotický Kostol najsv. Trojice zo 14. storočia. V roku 1671 bol v katastrálnom území obce v Jastrabianskom sedle vystavaný hrádok Tanistravár (hrádok Tanistra). V roku 1708 po bitke pri Trenčíne Mníchova Lehota vyhorela, bolo tu pochovaných asi 500 padlých bojovníkov. Na začiatku 20. storočia bola obec známa pod maďarským menom Barát-Lehota.
V roku 1901 bola vystavaná cez obec železnica spájajúca Trenčín s Nitrou. V roku 1912 bola obec spojená úzkokoľajnou železnicou so Soblahovom a Kubrou pri Trenčíne, kde bola vybudovaná píla. Drevo sa sem dopravovalo z Považského Inovca.
Od 3. do 8. apríla 1945 prechádzal územím obce front. Väčšina obyvateľov sa po bombardovaní obce ukrývala v horách.
Krivosúd-Bodovka

Krivosúd-Bodovka je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Chocholná-Velčice

Chocholná-Velčice je obec na Slovensku v okrese Trenčín. Vznikla zlúčením menších samostatných obcí Malá Chocholná a Veľká Chocholná (r. 1943) a následným zlúčením s obcou Velčice (r. 1960). Obec leží na pravom brehu rieky Váh asi 9 km juhozápadne od krajského mesta Trenčín. Kataster obce má rozlohu 2790 ha a tiahne sa od nivy rieky Váh až po hranice s Českom v Bielych Karpatoch. V obci je rímskokatolícka kaplnka Panny Márie Sedembolestnej z roku 1945.
Hrabovka (Púchov)

Hrabovka je jedna z mestských častí mesta Púchov, bývalá stamostatná obec.
Polohopis.
Cez dedinku preteká riečka Biela voda. Hrabovka je obkolesená krásnymi horami a lúkami. V poslednej dobe sa stáva veľmi populárnym miestom na bývanie pre Púchovčanov, nakoľko je situovaná len 15 minút chôdze od centra Púchova. Taktiež má vlastnú železničnú zastávku.
Názov.
Vývin názvu obce
Dejiny.
Hrabovka obec sa spomína v roku 1388, patrila zemianskym rodinám Slopňanských, Zamaróczyovcov, neskôr panstvu Lednica. V roku 1598 mala 7 domov, v roku 1720 mala 5 daňovníkov, v roku 1828 mala 13 domov a 129 obyvateľov. Za I. ČSR si obec zachovala poľnohospodársky ráz. V roku 1943 bola pripojená k Púchovu.
Horné Srnie

Horné Srnie je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Jána Nepomuckého z roku 1832.
V minulosti bola súčasťou obce aj osada Sidonie, ktorá je dnes súčasťou Česka. 
Časti obce : Rybníky
V obci sa nachádza cementáreň
Dubodiel

Dubodiel je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Dejiny.
Starší názov obce v maďarčine znel "Trencséntölgyes". Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1439.
Známi rodáci.
Narodili sa tu:
Pamiatky.
V obci je rímskokatolícky kostol Najsvätejšej Sviatosti Oltárnej z roku 1923 a kaplnka Panny Márie Lurdskej.
V oblasti kóty severne od obce ležia pozostatky staršieho hradiska so zachovanými obrannými valmi.
Drietoma

Drietoma je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Poloha.
Obec leží vo výške , v údolí potoka Drietomica pod výrazným masívom Žľabu () na hranici medzi Trenčianskou kotlinou a Bielymi Karpatami.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci (Drethma) pochádza z roku 1244. Spomína sa pri vstupnej ceste z Moravy pri Hrozenkovskom priesmyku. Patrila zemianskym rodinám Pečovičovcov, Zamarovskovcov, Zablatskovcov, neskoršie jej časť panstvu Trenčín a časť Nitrianskemu biskupovi. V 18. storočí tu bývala tridsiatková stanica.
Stavebné pamiatky.
V obci sa nachádza neorenesančný rímskokatolícky Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej, postavený v roku 1901 na mieste staršieho kostola, spomínaného v roku 1714 a 1789. Exteriér s vežou je postavený excentricky na os kostola. Na cintoríne je Kaplnka sv. Kríža z roku 1875.
Nachádza sa tu aj kaštieľ rodiny Chorinskovcov s rozsiahlym parkom. V súčasnosti v ňom sídli obecné zastupiteľstvo.
V roku 1922, necelé štyri roky po vzniku Československej republiky, sa na znak bratstva rozhodli vtedajší starostovia obcí Drietoma a Starý Hrozenkov zasadiť na hranici ich chotárov symbolickú slovanskú Lipu bratstva. 13. júla 2012 počas Kopaničiarskych slávností starostovia oboch obcí pri nej odhalili pamätnú tabuľu.
V chotári sa nachádza chránený prírodný výtvor Ostrá hôrka.
Kultúra.
Dychová hudba.
Dychová hudba Drietomanka bola založená v roku 1866 a je to tak jedna z najstarších dychových hudieb na Slovensku. 
V Drietome býva organizovaný Drietomský festival dychových hudieb.
Dolná Súča

Dolná Súča je obec na Slovensku v okrese Trenčín. V obci je rímskokatolícky kostol sv. Alžbety.
Polohopis.
Dolná Súča leží v Trenčianskej kotline na podhorí Bielych Karpát. Najvyšším bodom chotára je vápencové bralo Krasín s nadmorskou výškou 516 m n. m., ktoré je zapísané do zoznamu území európskeho významu NATURA 2000. K obci patria 2 osady (Polníky, Repákovci).
Symboly obce.
Opis erbu - zo zlatého vŕška vyrastá strieborná lipa so zlatými listami a kvetmi na modrom pozadí, na boku hore polmesiac a hviezda a dole radlice - lemeša a čerieslo
Dejiny.
Obec sa spomína v roku 1208. V roku 1244 patrila komesovi Bogomirovi a panstvu Súča, ktoré sa v 16. storočí pripojilo k panstvu Trenčín. Hrad Súča je doložený v 14. a 15. storočí. Patril kráľovi, od roku 1475 panstvu Trenčín. Stal sa strediskom hradného panstva Súča, ku ktorému patrili obce Dolná a Horná Súča, Horné Srnie, Kolačín, Súčanské podhradie. V roku 1582 sa hrad spomína už ako zrúcaný. V roku 1598 mala obec 68 domov, v roku 1828 203 domov a 1587 obyvateľov. V roku 1925 bola v obci veľká povodeň.
Pamiatky.
Kostol sv. Alžbety Uhorskej.
Rímskokatolícky kostol je najstaršou pamiatkou obce z roku 1753. Bol celý z dreva okrem sanktuária a preto roku 1754 vyhorel. Roku 1756 bol opätovne postavený z tvrdého materiálu. Je postavený v barokovom štýle s prvkami klasicizmu. 
Kaplnka panny Márie Lurdskej.
Kaplnka bola postavená roku 1889 na Kamienke pri prameni "Tri žriedla". 
Kultúra.
Obec reprezentuje dychová hudba ako DH Krásinka, mládežnícka dychová hudba Rudolfa Hečku. 
Každoročne sa tu konajú kultúrne podujatia ako plesy, tanečné zábavy, fašiangy, oslavy ku dňu matiek, festival dychových hudieb "Hečkova Súča"...
Súčasť obce tvoria organizácie:
Hospodárstvo.
V minulosti sa obyvatelia zaoberali poľnohospodárstvom, pestovaním chmeľu, varením piva a obchodovaním s drevom. Za I. ČSR sa obyvatelia zaoberali košikárstvom, tkáčstvom a ovocinárstvom. Dnes obyvatelia pracujú v poľnohospodárskych a priemyselných podnikoch v Trenčíne.
Dolná Poruba

Dolná Poruba je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Poloha a prírodné pomery.
Leží v Strážovských vrchoch. Z južnej strany sa nad ňou vypína mohutný masív Žihľavníka, zo severu zviera obec masív Hoľazneho. Na severovýchodnej strane sa kataster obce po lúčnatých stráňach vypína do masívu Vápeča a Homôlky. Smerom na západ vyúsťuje terén obce v smere toku Tepličky do Omšenskej kotliny.
Pomerne úzke koryto potoka Teplička vo svojom hornom úseku nevytvára dostatočne širokú nivu na vznik obrábacej pôdy. Preto sa obyvatelia v minulosti sústredili skôr na pasienkársky chov oviec a na spracúvanie dreva.
Nárečie.
Obec Dolná Poruba patrí z dialektologického hľadiska k západnej hranici výskytu stredoslovenského nárečia. Líši sa tak od susednej obce Omšenie, ktorá náleží skôr k západoslovenskému dialektu. Príčinou tohoto javu bola pomerne silná izolácia obce Dolnej Poruby od západnejšie ležiacich sídel. Izolácia fungovala aj napriek tomu, že údolie pozdĺž Tepličky núkalo vhodný koridor na prechod do oblasti Trenčína.
Pamiatky.
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Martina z roku 1790 a kaplnka Panny Márie Lurdskej z roku 1912.
Bobot

Bobot je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Pamiatky.
V obci je rímskokatolícky kostol svätého Mikuláša z 12. storočia a kaplnka Panny Márie Sedembolestnej z roku 1945.
Kostolná-Záriečie

Kostolná-Záriečie je obec na Slovensku v okrese Trenčín. V obci je rímskokatolícky kostol svätého Kozmu a Damiána z roku 1735 a kaplnka Panny Márie Sedembolestnej z roku 1924. Cez obec preteká rieka Drietomica, ktorá rozdeľuje obec na časti Kostolná a Záriečie.
Veľké Bierovce

Veľké Bierovce sú obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Zamarovce

Zamarovce sú obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Trenčianske Mitice

Trenčianske Mitice sú obec na Slovensku v okrese Trenčín. V okolí obce sa nachádza viacero prameňov minerálnych vôd, časť ktorých je zachytená a využívaná pri plnení prírodnej minerálnej vody Mitická.
Opatovce

Opatovce sú obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Motešice

Motešice sú obec na Slovensku v okrese Trenčín. Obec Motešice je zložená z troch miestnych častí, Horné a Dolné Motešice a Peťovka. Obec leží na úpätí dvoch vetiev Strážovských vrchov na najsevernejšom výbežku Nitrianskej pahorkatiny, čo je podoblasť Podunajskej nížiny. Je to na rozhraní povodia Váhu a Nitry v údolí potoka Machnáč.
V obci je rímskokatolícky kostol Narodenia Panny Márie z 12. storočia a kaplnka sv. Jána Nepomuckého z roku 1767.
Ivanovce

Ivanovce je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Poloha.
Obec Ivanovce sa nachádza v západnej časti Slovenska. Matematickogeografická poloha obce je určená súradnicami 48°49´ s. g. š. a 17°54´ v. g. d. Podľa administratívneho členenia Slovenska patrí do Trenčianskeho kraja a leží v juhozápadnej časti okresu Trenčín. Katastrálne územie obce hraničí na severozápade s obcami Chocholná-Velčice a Melčice-Lieskové. Na východe s obcou Krivosúd-Bodovka a na juhu s obcou Štvrtok. Západná hranica je zároveň hranicou kraja. V týchto miestach katastrálne územie hraničí s obcami Nová Bošáca a Bošáca.
Katastrálne územie obce má rozlohu 1 415,5 ha. Je vlastne zložené z dvoch častí, ktoré sú pretiahnuté v smere SZ - JV. Obec leží v juhovýchodnej časti katastrálneho územia.
Reliéf územia prechádza od rovinatých častí v oblasti rieky Váh (Trenčianska kotlina) cez pahorkatinu (Bielokarpatské podhorie) do vrchoviny (Bošácke bradlá) a najvyššia časť katastrálneho územia je hornatina (Lopenícka hornatina).
Referencie.
PhDr. Viera Němejcová-Pavúková, CSc. "Krásy Slovenska." 1978
Horňany

Horňany sú obec na Slovensku v okrese Trenčín. 
Polohopis.
Horňany ležia v severnej časti Bánovskej pahorkatiny, podcelku Nitrianskej pahorkatiny, ktorá je súčasťou Podunajskej nížiny. Zo západu sa nad obcou týči pohorie Považský Inovec a zo severu a východu Strážovské vrchy. Nadmorská výška obce je 222 m.n.m. Od okresného a krajského mesta Trenčín je vzdialená 22 km, od Bánoviec nad Bebravou 8 km. Susednými obcami sú Bobot na severe, Dežerice na východe a juhu a Svinná na západe.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1352 pod názvom "Hornyan" a patrila pod trenčianske panstvo. V dôsledku husitských výprav bola obec na začiatku 15. storočia opustená a znova rozvíjať sa začala až po roku 1433. V roku 1598 sa spomína mlyn a 24 domov, v roku 1784 už 33 domov a 335 obyvateľov, 1828 34 domov a 405 obyvateľov, ktorí sa zaoberali najmä poľnohospodárstvom a povozníctvom. V roku 1918 sa obec, dovtedy ležiaca v Trenčianskej župe Uhorského kráľovstva, stala súčasťou Československa a neskôr Slovenska. V období SNP v jej okolí pôsobila partizánska brigáda Jana Žižku.
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania obyvateľstva v roku 2021 mali Horňany 429 obyvateľov a 149 domov. Z hľadiska národnosti sa 413 ľudí hlásilo k slovenskej, 4 k vietnamskej, 3 k českej, 1 k maďarskej a u 8 sa národnosť nepodarilo zistiť. Z hľadiska vierovyznania sa 332 obyvateľov hlásilo k Rímskokatolíckej cirkvi, 9 k Evanjelickej cirkvi a.v., 6 k rôznym iným kresťanským cirkvám, 2 k budhizmu, 3 k ad hoc hnutiam, u 14 sa vyznanie nepodarilo zistiť a 63 ľudí bolo bez vyznania.
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádzajú potraviny, obecná knižnica, dve autobusové zastávky, pohostinstvo, futbalové ihrisko a cintorín s domom smútku. Sídli tu pobočka Poľnohospodárskeho družstva Bobot-Horňany.
Doprava.
V Horňanoch sa križuje cesta II. triedy č. 516 z Trenčianskych Teplíc do Bánoviec nad Bebravou s cestou III/1860 z Trenčianskeho Jastrabia do Hornian. Verejnú dopravu zabezpečujú autobusy SAD Prievidza, ktoré zastavujú na dvoch zastávkach Horňany, nám. a Horňany, osada. Obec má autobusové spojenie s Bánovcami nad Bebravou, Trenčínom, Dubnicou nad Váhom a ďalšími obcami v regióne. Najbližšia železničná zastávka sa nachádza v Svinnej, asi 2 km od obce.
Adamovské Kochanovce

Adamovské Kochanovce je obec na Slovensku v okrese Trenčín, v podhorí Bielych Karpát.
Dejiny.
Obec vznikla v roku 1960 zlúčením obcí "Adamovce", "Kochanovce" a "Malé Bierovce".
Miestne časti.
Malé Bierovce.
Sú najjužnejšie a zároveň najnižšie situovanou časťou obce, ležiacou prevažne v rovinatej časti Trenčianskej kotliny v nadmorskej výške Malé Bierovce sú vklinené medzi cestou III. triedy Kostolná-Záriečie – Štvrtok a železničnou traťou č. 120.
Najstaršia písomná zmienka o bývalej obci pochádza z roku 1332, vtedy pod názvom Bur alebo Bir; bola majetkom viacerých zemianskych rodín. Ďalšie historické názvy boli Byroucz, Byrowcz, Nemes Byrocz.
Stojí tu neskorobarokový kaštieľ z polovice 18. storočia ako dvojpodlažný objekt s dvoma krídlami. Kaštieľ sa nachádza uprostred anglického parku s 37 druhmi drevín, ktorý bol v roku 1985 (po neskoršej rekategorizácii) vyhlásený za chránený areál s plochou . V kaštieli dnes sídli Ústav sociálnej starostlivosti.
Kochanovce.
Pôvodne samostatná obec je situovaná najzápadnejšie a je tiež najvyššie položenou časťou obce. Leží na styku Trenčianskej kotliny s Bielokarpatským podhorím v nadmorskej výške Je najväčšou miestnou časťou lokalizovanou prevažne na pravej strane cesty III. triedy v smere Kostolná-Záriečie – Štvrtok.
Najstaršia písomná zmienka o bývalej obci pochádza z roku 1394, vtedy pod názvom Kohan. Ďalšie historické názvy boli Kochan, Kochanocz, Kochanowcz a Kochanowcze.
Tunajší kaštieľ bol postavený v klasicistickom slohu na začiatku 19. storočia, je to dvojpodlažná budova a vchodovú časť dotvára stĺporadie. Stoja tu tiež dva barokové kostoly.
V Kochanovciach sa narodil slovenský básnik Vladimír Roy, v jeho rodnom dome je umiestnená expozícia o jeho živote a tvorbe.
Adamovce.
Najsevernejšia a najvýchodnejšia miestna časť leží na oboch brehoch Adamovského potoka, pravostranného prítoku Chocholnice, ktorý steká z juhovýchodného svahu Horného Bradla (), v nadmorskej výške Priamo v Adamovciach vyviera minerálny prameň.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1402, pričom sa v nej spomína ako Adamfalva. Ďalšie historické názvy boli Adamocz, Adamowcz.
Čeláre

Čeláre sú obec na Slovensku v okrese Veľký Krtíš.
Polohopis.
Obec Čeláre leží v Ipeľskej kotline na pravom brehu Ipľa. Východná a juhovýchodná časť katastrálneho územia je na úzkej mokrej nive Ipľa a nižších terasách.
Severná a severovýchodná časť obce leží na pahorkatine z mladotreťohorných uloženín, na strmších úbočiach s agátovými lesíkmi. Z hľadiska pôdneho typu sa tu nachádzajú nivné, lužné a hnedozemné pôdy.
Nadmorská výška v strede obce je , v chotári 147 Rozloha obce je . Súčasťou obce Čeláre je neďaleká obec Kírť. Ďalšou súčasťou obce je osada Rendov Ňáriáš.
Dejiny.
Osídlenie obce už v neolite, boli objavené skýtsko – dácke nálezy. Prvá písomná zmienka o obci pochádza už z roku 1262, dôkazy o ľudskej činnosti však svedčia o jej staršom pôvode.
Za feudalizmu patrilo úzmenie rôznym zemepánom. V rokoch 1554 – 1593 ju okupovali Turci.
Na základe písomnej správy z roku 1696 umiestnenej na zvonici, ktorá stála na mieste dnešného kostola sa predpokladá, že obec vznikla začiatkom 17. storočia. Stará legenda hovorí, že medzi obcami Bušince a Čeláre stál strážny hrad, z ktorého viedli tri podzemné chodby. Prvá vyúsťovala v Bušinciach pri mlyne, druhá v Muli pri Ipli a tretia práve v pivničných priestoroch zvonice v Čelároch.
V roku 1828 mala obec 41 domov a 353 obyvateľov. Zaoberali sa takmer výlučne poľnohospodárstvom.
V rokoch 1938 – 1944 obec bola pripojená k Maďarsku. V roku 1948 tu založili Ipeľské vinohradnícke družstvo. JRD založili v roku 1952. Časť obyvateľov pracovala v priemyselných podnikoch najmä v Lučenci.
Obec Čeláre podľa historických záznamov vznikla v roku 1436 pod názvom Chalard. V roku 1773 sa nazývala Czalare, 1927 Čeláry, maďarsky Csalár. V súčasnej dobe sa spisovne nazýva Čeláre. Nachádzala sa v Novohradskej župe, kde patrila pod okres Modrý Kameň, kraj Banská Bystrica do roku 1960. Potom patrila pod okres Lučenec, kraj Stredoslovenský. Pod okres Veľký Krtíš patrí od roku 1968.
Kultúra a zaujímavosti.
Symboly obce.
Erb je vytvorený v stojatej polohe s okrúhlym podstavcom. Tretinu spodnej časti oddeľuje strieborná vlna znázorňujúca rieku Ipeľ, ktorá ho delí na dve časti. Dve tretiny erbu pokrýva modrá farba. Je to farba Jupitera znázorňujúca zásadovosť, vytrvalosť, dôveryhodnosť a odolnosť. Spodná časť erbu pod striebornou vlnou je červenej farby. Je to farba Marsu, ktorá znázorňuje lásku k vlasti, sebaobetovanie, pracovitosť a šľachetnosť. V hornej modrej časti erbu v ľavom a pravom rohu vidíme šesťcípu zlatú hviezdu, ktorá symbolizuje kresťanstvo. V strede erbu, akoby sa vznášajúc je umiestnené z pravej strany otočené hrotom nadol a ostrou hranou dovnútra strieborné čerieslo. Na ľavej strane v takej istej polohe a farbe je umiestnený lemeš, uprostred ktorých vidíme tri zlaté stojaté klasy. Tieto znaky znázorňujú prácu na poli a poľnohospodárstvo. Pod znakom erbu v oblúku je veľkým tlačeným čiernym písmom napísaný názov obce – ČELÁRE -. Tieto údaje pochádzajú zo 14. januára 1813 z pôvodnej voskovej pečate.
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádzajú dva cintoríny, z toho jeden v časti Kírť.
Zemné

Zemné je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Vlkas

Vlkas je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Polohopis.
Obec Vlkas sa nachádza na dotyku aluviálnej nivy rieky Žitavy so západnou časťou Pohronskej pahorkatiny, približne 30 km severovýchodne od okresného mesta Nové Zámky. Východnú časť 640 ha chotára tvoria náveje vo forme spraše s humóznym pokrovom, v blízkosti rieky Žitavy sú to riečne naplaveniny.
Na hranici s obcou Maňa v blízkosti bývalého majera Malý Valkáz (Kiss Valkáz) sa nachádza močaristá lokalita, ktorá je pozostatkom mokrade nazývanej Žitavský luh.
Dejiny.
Na území obce sa nachádzali sídliská neolitickej lengyelskej kultúry, kultúry s kanelovanou keramikou, maďarovskej kultúry, staršej doby bronzovej, doby laténskej, slovanské sídliská z 9. storočia a zaniknutá stredoveká osada z 11.-12. storočia. V obci bol nájdený kostrový hrob z obdobia sťahovania národov. 
Prvé písomné zmienky o obci pochádzajú z roku 1231, kde sa obec spomína pod menom Villa Wolcaz ako majetok zemepánov zo susednej obce Fyus (Trávnica). Kráľ v roku 1330 daroval obec rodine Kačíkovcov. Od roku 1534 partrila obec rodine Nyáryovcov a neskôr rodine Barlanghovcov a Balogovcov z Fyusu (Trávnice). V roku 1534 mala obec 6 port, v roku 1601 18 domov a majer rodiny Thonhauserovcov (Kiss Valkáz). Počas tureckej okupácie v roku 1608 bola poplatná Turkom i cisárovi.
Hospodárstvo.
Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom a v období ČSR bolo v obci rozvinuté tkáčstvo. V rokoch 1938 až 1945 bola obec pripojená k Maďarsku. Po druhej svetovej vojne nastal búrlivý rozvoj obce. V roku 1950 bolo založené jednotné roľnícke družstvo (JRD), ktoré sa v roku 1965 zlúčilo s JRD Hul a Radava.