burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Para

Para je prechodný stav medzi kvapalinou (resp. pevnou látkou) a typickým plynom. Je to teda stav nekvapalnej a nepevnej látky, ktorej teplota a/alebo tlak je relatívne blízko jej bodu premeny na kvapalnú alebo pevnú fázu. Detaily definície sa rôznia - pozri nižšie. 
V niektorých textoch sa para (bez ohľadu na detaily jej definície) terminologicky chápe ako podtyp plynu, v iných ako opak plynu. Ak sa chápe ako opak plynu, tak sa para a plyn niekedy spolu označujú ako vzdušniny.
Chápanie pary v bežnom jazyku je odlišné od fyzikálnej definície (teda od definícií preberaných v tomto článku) - pozri para (rozlišovacia stránka).
Diagram teplota-entropia.
V diagrame teplota-entropia (pozri obrázok) sa oblasť pary nachádza vpravo od krivky sýtych pár (pravá časť modrej zvonovitej krivky) a pod kritickou teplotou (dotyčnica k vrcholu zvonovej krivky). Stav nad kritickou teplotou sa v termodynamike považuje za plyn. 
Vodná para.
V technických aplikáciách je vodná para najčastejším zástupcom pary. Napríklad parný stroj alebo parná turbína pracujú s vodnou parou, aj keď to nie je v ich názve uvedené. V energetike sa takáto para nazýva aj "prehriata para". Kritický bod vodnej pary má parametre:
Podmieňovanie

Podmieňovanie je procesuálna stránka vzťahu medzi podmieňujúcim a podmieneným pri podmienke.
Paradigma (filozofia a veda)

Paradigma je pojem, ktorý zaznamenal nasledujúci postupný vývoj: 
Paradigma podľa Kuhna.
Podľa T. S. Kuhna je paradigma celková konštelácia názorov, hodnôt a postupov, ktoré zdieľajú príslušníci istého spoločenstva. Sú to fundamentálne idey, štruktúrovaný znalostný fond, všeobecne uznávané princípy (najzakladanejšie zákony), súbor metód, modelov a presvedčení, ktoré spolu tvoria základ ďalšieho poznávania. Paradigma vymedzuje predmet vedeckého skúmania, veda tým obmedzuje samu seba. Určuje, čo je hodné pozornosti, i to, čo si z rôznych dôvodov všímať netreba. V rámci paradigmy sa využíva analógia (ako jedna zo základných metód riešenia podobných prípadov). Stabilizačným faktorom paradigmy sú aj hodnotiace stereotypy a postoje nositeľov vednej disciplíny. Vzniká tým sklon k preferovaniu výskumných cieľov a riešení korešpondujúcich s vymedzenou bázou poznávania – paradigmou. Keď sa potenciál paradigmy vyčerpá, vedná disciplína sa ocitá v krízovom stave. Prejavuje sa to v tom, že sa výrazne zmenšuje objem poznatkov, ktoré znamenajú reálny pokrok v poznávaní, že sa pociťuje deficit nových výskumných tém a pociťuje sa tlak potreby nového ideového a metodického fundamentu, ktorý vytvorí úplne nový vytvárací rámec. Kríza sa rieši nastolením novej paradigmy. So zreteľom na kontinuitu starej a novej paradigmy je dôležitá otázka integrovateľnosti poznatkového fondu predchádzajúcej paradigmy.
Podmietka

Podmietka je plytká orba strniska, ktorá znižuje výpar, kyprí pôdu a ničí burinu. V suchšom podnebí a na piesočnatých pôdach má byť hlbšia, vo vlhkejšom podnebí a
na ílovitých pôdach plytšia.
Ohrozenie

Ohrozenie je ocitanie sa v nebezpečnej, nepriaznivej, ťažkej situácii, vystavenosť
nebezpečenstvu.
Podmnožina

Podmnožina množiny formula_1 je taká množina formula_2, že všetky prvky množiny formula_2 sú zároveň prvkami množiny formula_1. To, že formula_2 je podmnožinou formula_1 sa symbolicky zapisuje
Podmnožina formula_1 množiny formula_2 je vlastná podmnožina, ak existuje aspoň jedno formula_10 v množine formula_2 také, že formula_12. To, že formula_1 je vlastná podmnožina množiny formula_2, sa zapisuje
Ak sa pracuje s podmnožinami nejakej pevne zvolenej základnej množiny formula_16, je vzťah "byť podmnožinou" binárna relácia na systéme všetkých podmnožín formula_16. Táto relácia sa nazýva relácia inklúzie alebo jednoducho inklúzia. Vzťahu "byť vlastnou podmnožinou" sa hovorí relácia ostrej inklúzie alebo jednoducho ostrá inklúzia.
Okamih

Okamih alebo moment je krátky časový úsek (trvajúci napríklad taký čas, aký treba na žmurknutie).
Podmurovka

Podmurovka je murovaný základ stavby.
Paradox analýzy

Paradox analýzy je problém týkajúci sa výsledku sémantickej analýzy, ktorý sa dá sformulovať takto:
"Ak je význam analyzovaného výrazu totožný s významom výrazu, ktorým sa analyzuje, tak analýza iba konštatuje identitu a je triviálna, zatiaľ čo ak oba výrazy nemajú ten istý význam, tak je analýza nesprávna.
Riešenie paradoxu analýzy podal G. E. Moore, a to tak, že podal podmienky analýzy:
Prostredníctvom výrazov analyzujeme pojmy, výraz východiskový musí byť odlišný od výsledného, pričom výsledný výraz odkazuje na kombináciu pojmov, na ktoré neodkazuje východiskový výraz. V takomto prípade je správna napríklad analýza vyjadrená vetou "brat je mužský súrodenec", zatiaľ čo veta "brat je
brat" nevyjadruje analýzu.
Okazionalizmus (filozofia)

Okazionalizmus (z ) je filozofické učenie o príležitostnom charaktere príčin
založené Arnoldom Geulincxom. Významný predstaviteľ bol Johannes Clauberg. Okazionalizmus sa zaraďuje do karteziánstva.
Podnet

Podnet alebo pohnútka je činiteľ vyvolávajúci aktivitu.
Podnet je aj bezprostredný pôvodca podráždenia, pozri podnet (psychológia).
Okcitánčina

Okcitánčina alebo okcitánske jazyky alebo lenga d'òc alebo langue d'oc [vyslov: la(n)gdok] (po okcitánsky: , ) je románsky jazyk resp. skupina románskych jazykov na juhu Francúzska, v Monaku, v Taliansku a v Katalánsku (Španielsko). Hovorí ním asi 1/4 obyvateľov Francúzska, ktorí však ako úradný a kultúrny jazyk používajú francúzštinu. Menšina členov literárneho hnutia v provensalskej oblasti nazývajú okcitánčinu provensalčina, provensalčina je však v skutočnosti len časťou okcitánčiny.
Okcitánčina resp. arančina je od roku 2006 úradný jazyk v Katalánsku (1990-2006 len v údolí Val d'Aran). 
Okcitánčina pozostáva z nasledujúcich nárečí, ktoré sa niekedy považujú za samostatné jazyky:
Podnet systému

Podnet systému je stav veličín vstupných premenných v danom časovom okamihu, t. j. stav vstupu systému charakterizujúci určité pôsobenie podstatného okolia na systém.
Jednotlivé podnety pôsobia na systém s rôznou intenzitou a môžu mať rozličný charakter (napr. prikazovací, oznamovací, regulačný). Ich časová postupnosť sa nazýva trajektóriou vstupu. Niektoré podnety, hoci pôsobia na systém, vzhľadom na nízku intenzitu nevyvolávajú zmenu stavu systému, sú pre systém nepodstatné. Možnosť identifikovania existencie podnetov a príčin ich vzniku závisí od objektívnej úrovne vedeckého poznania v danej problémovej oblasti.
Logický paradox

Logický paradox je neočakávaný, neobyčajný výrok, ktorý sa ostro rozchádza, zdanlivo alebo skutočne, so všeobecne prijímanou mienkou či dokonca so zdravým rozumom, hoci formálnologicky je tento výrok správny.
Ókeanos

Ókeanos alebo Okeanos (gr. Ókeanos, lat. Oceanus) je božstvo starogréckej mytológie, ktoré už nepredstavuje len personifikáciu prírodného živlu, ale predstavuje tento živel sám - je to nekonečná sladkovodná rieka, ktorá obteká celú Zem, napája nielen riečky, pramene, studne, ale aj slané moria. Okeanos bol Titán, syn Urana a Gaie. Tento Titán bol zobrazovaný na mozaikách s hornou polovicou tela ako svalnatý muž, s dlhou bradou a krabími klepetami na hlave. Dolná časť jeho tela bola zväčša zobrazovaná ako had. 
Práve z Okeana a jeho ženy Tethydy pochádza všetko jestvujúce na Zemi.
Mytológia.
Keď Kronos, najmladší z Titanov, zvrhol svojho otca Urána, a stal sa tak vládcom vesmíru, podľa Hésioda sa na útoku na Urána nezúčastnil žiadny z ostatných Titánov, podľa mýtografa Apollodora však na Urána zaútočili všetci Titáni okrem Ókeana. Proklos vo svojom komentári k Platónovmu "Timaiovi" cituje niekoľko riadkov básne (pravdepodobne orfickej), v ktorej nahnevaný Ókeanus nahlas uvažuje, či sa má pripojiť ku Kronovi a ostatným Titanom pri útoku na Urana. A podľa Prokla sa v skutočnosti útoku nezúčastnil.
Ókeanos sa zrejme nepridal k Titanom ani v Titanomachii, veľkej vojne medzi Kronom a jeho druhmi Titanmi a Zeusom a jeho druhmi z Olympu o vládu nad kozmom. Po vojne, hoci Krona a ostatných Titanov uväznili, Ókeanos určite zostal na slobode. U Hésióda posiela Ókeanos svoju dcéru Styx s deťmi Zelus (Závisť), Nike (Víťazstvo), Kratos (Moc) a Bia (Sila) bojovať na Diovej strane proti Titánom a v "Iliade" Héra hovorí, že počas vojny bola poslaná k Ókeanovi a Téthys do bezpečia.
Niekedy po vojne v Aischylovom diele "Spútaný Prometheus" navštívil Ókeanos svojho synovca, spútaného Promethea, ktorého Zeus potrestal za krádež ohňa.Ókeanos prichádza na okrídlenom žrebcovi a hovorí, že súcití s Prometheovým osudom a chce mu pomôcť, ak je to v jeho silách. Prometheus sa však Ókeanovi vysmieva a pýta sa ho: „Ako si nazbieral odvahu opustiť potok, ktorý nesie tvoje meno, a jaskyne so skalnými strechami, ktoré si sám vytvoril..." Ókeanos radí Prométheovi, aby sa pokoril pred novým vládcom Zeusom, a tak sa vyhol zhoršeniu svojej situácie. Prométheus však odpovedá: „Závidím ti, lebo si unikol vine za to, že si sa odvážil podieľať sa so mnou na mojich problémoch."
Podľa Ferezika z Atén, keď Herakles cestoval v Héliovom zlatom pohári na ceste do Erytheie, aby priviedol Geryonov dobytok, Ókeanos poslal vysoké vlny, ktoré rozkolísali pohár, ale Herakles pohrozil, že ho strelí lukom, a tak v strachu prestal.
Parafráza (jazykoveda)

Parafráza je lingvistická operácia, ktorá spočíva vo vyjadrení toho istého obsahu, ako má východiskový výraz, konštrukcia alebo výpoveď, inými výrazovými prostriedkami. Parafrázovanie súvisí so synonymickým vyjadrovaním. 
Parafrázou však môže dôjsť aj drobnému až podstatnému sémantickému posunu.
Okľuka

Okľuka môže byť:
Psychofyzický paralelizmus

Psychofyzický paralelizmus je psychologická koncepcia, podľa ktorej psychické a fyziologické sú samostatné, jeden od druhého nezávislé, paralelne prebiehajúce príčinno-následkové rady.
Inovačné podnikanie

Inovačné podnikanie je podnikanie založené na inovácii technológií - podnikanie, pri ktorom
vyrobky alebo služby závisia do veľkej miery od aplikácie vedeckých alebo technologických postupov a zručnosti. Môže ísť o aplikáciu najmodernejšej technológie, ktorej výsledkom je úplne nový výrobok resp. nové služby, alebo o aplikáciu už existujúcej technológie inovovaným spôsobom.
Podstatou inovačného podnikania je aplikácia výsledkov výskumu a technologických poznatkov na trhové výrobky a služby. Inovácie je nevyhnutná, ale rozhodujúcimi faktormi pre podnikateľský úspech sú existencia trhu a kvalita manažmentu.
Okno (Windows)

Okno je základný prvok Windows. Okno je obdĺžnikový výrez na obrazovke, v ktorom beží aplikácia alebo v ktorom je dokument. Okno možno presúvať po pracovnej ploche a meniť jeho rozmery.
Paralipofóbia

Paralipofóbia je chorobný strach z následkov nevykonania rituálu alebo obsedantného príkazu či predstavy.
Podoba

Podoba môže byť:
Paralogizmus

Paralogizmus (gr. "paralogismos") je neúmyselné porušenie logických zákonov a pravidiel, ktoré zbavuje úsudok dôkazovej sily a vedie spravidla k nesprávnym záverom. Paralogizmus treba odlišovať od vedomého porušenia logických pravidiel (Sofizmus).
Paramátman

Paramátman (sanskr.) je univerzálny duchovný základ.
Okolie

Okolie je prostredie, ktoré niekoho alebo niečo obklopuje, súhrn okolností. Dôležitým príkladom okolia je okolie systému.
Tomáš Pardel

Prof. PhDr. Tomáš Pardel, DrSc. (* 1918† 1998) bol slovenský psychológ. Autor vysokoškolských učebníc a vysokoškolský pedagóg, dlhoročný riaditeľ Psychologického ústavu FFUK a vedúci katedry psychológie na FFUK v Bratislave. Bol jedným z prvých členov Slovenskej komory psychológov Psychologického ústavu FFUK.
Podobnosť (filozofia)

Podobnosť je vzťah medzi dvoma entitami, ktorého podstatou je transformácia, pomocou ktorej možno jednu entitu premeniť na inú, pričom určité podstatné veličiny zostanú invariantné.
Pojem podobnosti sa v exaktnej podobe objavil najprv v geometrii, menovite v euklidovskej geometrii.Pojem podobnosti možno považovať za špeciálny prípad pojmu analógie. Niekedy sa termíny "analógia" a "podobnosť" považujú za ekvivalentné. Existencia podobnosti je základom zvláštnej formy reduktivneho úsudku, v ktorom sa z podobnosti usudzuje na úplnú zhodu.
Parenéza

Parenéza (z = napomenutie) je nabádajúca, napomínajúca alebo útešná výpoveď (). Parenézy a parenetické spisy spadajú do filozofickej literatúry a teologickej literatúry, spravidla v podbe výzvy a návodu na eticky správny život.
Okolie systému

Okolie systému je množina prvkov alebo systémov, ktoré sú mimo hraníc systému. Okolie a systém sú vo vzťahu vzájomného ovplyvňovania. Okolie je jednak bezprostredné (podstatné, relevantné) a vzdialené (nepodstatné, irelevantné). Bezprostredné okolie je so systémom spojené vstupmi do systému (podnety, impulzy) a výstupmi zo systému do okolia.
Rôzne vstupy z okolia do systému môžu byť rovnosmerné, rôznosmerné alebo protichodné. Niektoré vstupy podporujú fungovanie systému, iné jeho fungovanie narušujú, vyvolávajú v ňom chaos, majú deštruktivny charakter. Systém je spravidla schopný reagovať na obmedzenú množinu vstupov. Najzložitejšie väzby na okolie majú spoločenské systémy.
Pododdelenie

Pododdelenie môže byť:
Vilfredo Pareto

Vilfredo Frederico Damaso Pareto (* 15. júl 1848 – † 19. august 1923) bol taliansky ekonóm, sociológ, filozof a politológ, profesor na univerzite v Lausanne. Býva často považovaný za Karla Marxa fašizmu. 
Prepracoval a rozviedol matematickú teóriu rovnováhy Leona Walrasa a formuloval teóriu volebných aktov (analýza indiferenčných kriviek), novšiu obmenu teórie medzného zisku. Jeho teória elity, ktorá sa stala súčasťou ideológie talianskeho fašizmu, mala objasniť stálosť rozdelenia dôchodkov. 
Zaujímal sa o distribúciu príjmov, sformuloval princíp, ktorý dostal meno "Paretov princíp" známy aj ako zákon 80-20. Tento zákon hovorí o tom, že 80 % majetku štátu je v rukách 20-tich percent populácie. Na základe tohto princípu sa snažil dokázať, že rozdelenie príjmov nie je náhodné. 
Hlásal teóriu ,cirkulácie elít" podľa ktorej je politický proces, ktorý je súčasťou dejín, neustálym vymieňaním elít pri moci. K moci sa dostávajú tí, ktorí sú práve najspôsobilejší tj. vládnuca menšina sa stále obmieňa novou vládnucou menšinou, skladajúcou sa z odvrhnutých členov vládnucej elity a novej elity z radov ovládaných. Elita musí mať výsadné postavenie aj ohodnotenie. 
Rozlišuje viac druhov elít, za najdôležitejšiu elitu považuje politickú elitu, ktorú ďalej rozdeľuje na elitu typu líšky (prefíkané, presvedčivé, rozumné typy) a elitu typu leva, ktorá vládne silou a útlakom. Elita typu líšky má schopnosti potrebné na úspešné ovládanie más, elita typu leva zase dáva pocit stability a súnáležitosti s vodcami – systémom. 
Spoločnosť je podľa Pareta v ekvilibriu, a všetky procesy, ktoré v spoločnosti prebiehajú sa snažia toto ekvilibrium udržať. Preto sa elity vymieňajú napríklad vtedy, keď sú pri moci elity typu líšky a už priveľmi špekulovali, tak sa na ich miesto dostanú elity typu leva, ktoré svojím konzervativizmom stabilizujú situáciu. Keď je však situácia stabilná a nemenná už dlhý čas, ľud začne byť nespokojný a k moci sa dostanú elity typu líšky, aby priniesli zmeny.
Hierarchizácia spoločnosti je podľa Pareta prirodzená, každý jedinec má nejaké dané vlastnosti, vďaka ktorým sa ľudia od seba odlišujú a sú schopní dosahovať iné postavenie v spoločnosti. Na tomto základe došiel k indexácii postavení v rôznych oblastiach na základe meradla úspechu, a tí, ktorí dosiahnu najvyšší index, sa stávajú elitou.
Učil, že vládnuca trieda si má udržiavať existenciu tvrdým donucovacím systémom. Ak to neurobí, bude vytlačená silnými členmi nižších tried, ktorí sa vyšplhajú do jej pozícií. Všetky ideológie (vedu, umenie, filozofiu) považoval za bezvýznamné odvodeniny stálych vnútorných síl človeka (citov, povier, vášní, nevedomých sklonov), teda akýchsi komplexov, ktorým vravel „rezíduá“.
Jeho sociológia je svojráznou symbiózou mechanistických a psychologistických prvkov. Spoločnosť je pluralistický systém vytvorený z ľudských molekúl, ktoré sú spojené zložitými vzájomnými vzťahmi. Položil základy ekonómie blahobytu.
Okolnosť

Okolnosť môže byť:
Pododroda

Pododroda ("subvarietas") je taxón, ktorý je nižší než odroda a vyšší než
tvar.
Parikalpita

Parikalpita (sans. परिकल्पित) je klamnosť myšlienok.
Okraj

Okraj môže byť:
Pôdorysňa

Pôdorysňa je priemetňa pri premietaní na dve priemetne, ktorá sa spravidla znázorňuje vo
vodrovnej polohe.
Parinirvána

Parinirvána (-sanskritský kmeň; sanskritský nominatív: parinirvánam, pálijský kmeň: parinibbána) je úplné nebytie po vyčerpaní karmy zakladajúcej kolobeh reinkarnácií. Parinirvána je stav, ktorý vzniká v dôsledku dokonalého vyhasnutia životného smädu eventuálne ešte pred fyzickou smrťou, pokiaľ človek zachová duševnú nevšímavosť aj po dobu umierania.
Okrasa

Okrasa je ozdoba vytvorená imagináciou. Je to súbor detailov, dopĺňajúci základnú štruktúru s cieľom jej skrášlenia. Je to vhodné rozpracovanie toho, čo okrášluje, a to len pre radosť.
Kultúrny okruh

Kultúrny okruh je geografická oblasť, ktorá sa vyznačuje výskytom určitých spoločných kultúrnych prvkov a kultúrnych komplexov. Kultúra každého kultúrneho okruhu vykazuje zvláštne črty, ktorými sa líši od ostatných kultúrnych okruhov. Vzájomne späté alebo spoločne sa vyskytujúce kultúrne prvky, typické pre určitý kultúrny okruh možno identifikovať na úrovni artefaktov, sociokultúrnych regulatívov a ideí.
Podrad

Podrad () je taxón, ktorý je nižší ako rad a vyšší ako čeľaď.
Sorbonna

Sorbonna (; do 17. storočia nazývaná Parížska univerzita) je univerzita, ktorá bola založená v Paríži v rokoch 12531257. Sorbonne je na Rue des Écoles 47. Dodnes je najväčším centrom vysokoškolského štúdia vo Francúzsku.
Dejiny v dátumoch:
Podríša

Podríša (lat. subregnum) je v biológii v niektorých systémoch taxón nižší ako ríša a vyšší ako (nad)kmeň. Pozri aj Systém živých organizmov.
Cyril Northcote Parkinson

Cyril Northcote Parkinson (* 30. júl 1909, Barnard Castle, Spojené kráľovstvo – † 9. marec 1993, Canterbury) bol britský historik a spisovateľ, autor Parkinsonových zákonov, ktoré sú výsledkom analýzy byrokratických mechanizmov modernej spoločnosti.
Podrod

Podrod () je v biológii taxonomická kategória nižšia ako rod a vyššia ako časť alebo druh.
V zoológii sa v názve alebo nazapisuje, alebo sa zapisuje, a to spravidla v zátvorke (veľkým písmenom!). Napríklad názov typu "Equus (Asinus) africanus" znamená, že Asinus je podrod a názov sa číta "Equus Asinus africanus" alebo "Equus africanus". 
Treba však upozorniť, že zápis typu "Equus (Asinus)" bez poznania kontextu v zoológii by mohol znamenať aj "rod Equus príp. (inak definovaný) rod Asinus".
Parlamentarizmus

Parlamentarizmus alebo parlamentná demokracia či parlamentný systém je kreačná a politická závislosť vlády od parlamentu, teda výkonnej moci od zákonodarnej moci.
Ide o systém demokratického riadenia štátu, v ktorom výkonná moc čerpá svoju legitimitu od vyslovenia dôvery mocou zákondarnou, typicky parlamentom. Výkonná moc sa teda aj zodpovedá parlamentu. V parlamentnom systéme je hlavou štátu zväčša odlišná osoba, ako tá, ktorá je na čele vlády. Tu sa parlamentná demokracia odlišuje od demokracie prezidentskej, kde býva zvykom, že hlava štátu je zároveň aj hlava vlády.
Krajiny používajúce parlamentnú demokraciu môžu byť konštitučné monarchie, v ktorých je síce panovník hlavou štátu, no na čele vlády stojí iný človek, ktorý zvykne byť zároveň aj poslanec parlamentu (napr. Spojené kráľovstvo, Japonsko, Dánsko, Švédsko a i.), alebo parlamentné republiky, kde je hlavou štátu prezident, s obmedzenými, najmä ceremoniálnymi právomocami a na čele vlády stojí človek pochádzajúci obyvkle zo zákonodarnej moci. (napr. Nemecko, Írsko, India a i.). Slovensko sa od klasického parlamentarizmu mierne odlišuje práve priamou voľbou prezidenta. V niekoľkých parlamentných republikách ako Botswana, Južná Afrika či Surinam je hlava štátu zároveň aj predsedom vlády, no je volený parlamentom, ktorému sa zodpovedá. Pri dvojkomorových parlamentoch (napr. Parlament Českej republiky) sa obvykle vláda zodpovedá dolnej komore parlamentu, z ktorej zväčša no nie vždy pochádza aj premiér.
Parlamentný systém je dominantou formou vlády v Európe, nakoľko 32 z 50 suverénnych európskych štátov sú parlamentnými demokraciami. Tiež je častý v Karibiku, kde sa používa až na 10 z 13 ostrovných štátov a v Oceánii. V ostatných častiach sveta nie je parlamentná demokracia až tak zvyčajná, ale je rozmiestnená naprieč všetkými kontinentmi, najčastejšie v bývalých kolóniách Bristkého impéria, ktoré používajú špecifickú vetvu parlamentnej demokracie známu ako Westminsterský systém.
Parlamentarizmus je každá forma vlády v ktorej existuje parlament. V užšom význame slova je parlamentarizmus osobitné, významné postavenie parlamentu oproti ostatným najvyšším štátnym orgánom. Takúto formu vlády nazývame parlamentnou. Základná zložka parlamentarizmu je suverenita ľudu a zastupiteľskej demokracie.
Okultizmus

Okultizmus je sústava náuk a praktík, založených na viere v skryté sily pôsobiace v prírode a vo svete vôbec; s touto sústavou súvisia aj snahy o ovládnutie skrytých síl v prospech človeka. Hlavným zdrojom okultizmu boli tzv. tajné náuky a praktiky východných náboženstiev, avšak okultizmus sa sústavnejšie dotvoril v novšej dejinnej dobe a rozvinul sa pritom do rôznych smerov, prípadne siekt.
Do sféry okultizmu spadajú jednak tzv. náuky vonkajšie (exoterické), ktoré sú aj s príslušnými praktikami určené širšej verejnosti; jadrom okultizmu sú však náuky vnútorné (ezoterické) aj s ich praktikami, ktoré pestujú len zvláštni zasvätenci - a to jednotlivci i príslušníci okultných siekt. 
S okultizmom sa sprvu spájali niektoré zvláštne duševné javy, ktoré sa neskôr stali predmetom skúmania v parapsychológii, v súčasnej dobe v psychotronike (ide napr. o javy autohypnotické a hypnotické, o prejavy sugescie a autosugescie atď.).
Podstata

Podstata (iné názvy: esencia, bytnosť, čosť, čoosť, čo-bytie, kvidita; lat. "essentia", "quidditas", "ens", nem. "Wesen", "Wesenheit", "Wesensmäßiges", "Essenz", "Was-Sein", "Quiddität", gr. "úsiá", angl. "essence", "what-being", "quiddity") je stránka vnútorného; súhrn vnútorných trvalých vlastností; jedna zo základných filozofických tém. 
Výsledok filozofického skúmania tejto témy závisí od kategórií, ktoré v ňom intervenujú. Keď napr. Rudolf Eisler hovorí, že podstata je "to, čo konštituuje 'povahu' druhu vecí alebo jednotlivej veci", používa explicitne kategóriu konštitúcie, povahy, týkania sa druhu, týkania sa jednotlivosti a implicitne kategóriu procesuality. Výskum širšieho kontextu Eislerovho textu týkajúceho sa podstaty by ukázal, že v Eislerovej filozofickej reflexii podstaty intervenujú aj ďalšie kategórie: kategória rozlíšenosti, určenosti, relatívnosti, jednoznačnosti atď.
Podstata je podstatou len ako základ bezprostredného bytia predmetu, len ako základ jeho existencie. Podstata je vnútorný základ.
Názory.
Platón: Podstata má čisto myšlienkovú povahu a spočíva v ideách, ktoré sú mimo materiálneho sveta.
Iónska filozofia: Podstata spočíva v súvislosti všetkých javov, ktoré majú svoj pôvod v nejakej materiálnej pralátke, ktorá môže prechádzať rozmanitými premenami.
Aristoteles: Podstata (bytnosť) je to, čo vec v svojej podstate je, čím sa stáva, čo sa o nej nevypovedá, ale o čom podľa ďalších kategórií možno vypovedať všetko ostatné (kvantitu, kvalitu, vzťah, miesto, čas, polohu, vlastníctvo, činnosť a trpnosť). Podstata je trojaká, a to 1. látka (hylé), 2. tvar (eidos), 3. jednota látky a tvaru, vec, celok, celková podstata (to synholon, hé synholos úsiá). Prvá ani druhá podstata samo osebe neexistujú, existuje iba jednota látky a tvaru, tretia podstata, až ona vytvára skutočné bytie. Tvar je tým, čo robí vec práve tou ktorou vecou, takže ak poznávame vec, poznávame jej tvary. Samu látku poznať nemožno. Sama osebe je nepoznateľná (hýlé agnóstos kath' hautén).
Bacon: Podstata je vnútorný zákon javov, ktorý je ľudskému poznaniu prístupný na základe myšlienkovej analýzy vonkajších, vnímateľných vlastností.
Parlando

Parlando (z tal. „hovoriac“) je spôsob spevu napodobňujúci rýchly hovor.
Olduvai (roklina)

Olduvai (iné názvy: Olduvaiská roklina, Olduvajská roklina, Olduwai (Gorge), staršie Oldoway (Gorge), v lokálnom jazyku Oldupai (Gorge)), prezývaná kolíska ľudstva, je asi 40 km dlhá a 150 m hlboká roklina (s rovnomennou periodickou riekou) na planine Serengeti v severnej Tanzánii. Podľa nej je pomenovaná kultúra olduvan.
Prvá nemecká expedícia (H. Reck) tu objavila 1913 množstvo pleistocénnych zvieracích kostí a časti ľudskej kostry. V 20. a 30. rokoch 20. stor. pokračovali v prieskume anglické
expedície a získali materiál z viacerých horizontov, od zač. 50. rokov dlho robila výskum expedícia, ktorú viedol L. S. B. Leakey a jeho manželka M. D. Leakeyová, neskôr ich syn Jonathan.
V rokline sa zistilo vyše 100 nálezísk. Našli sa najmä nálezy Paranthropus boisei, Homo habilis (ten je tradične spájaný s touto roklinou) a Homo erectus, z nástrojov najmä olduvan (v širšom zmysle) a acheuléen.
Partenogenéza

Partenogenéza (iné názvy: partenogenetické rozmnožovanie , samobrezivosť, zastarano [alebo po latinsky]: "parthenogenesis" ) je druh rozmnožovania a najčastejšie sa definuje ako vznik živočíšneho či rastlinného embrya (príp. v širšom zmysle sporofytu/dospelého jedinca) z vajcovej bunky (u rastlín podľa niektorých definícií aj z inej bunky zárodočného mieška alebo naopak len z diploidnej vajcovej bunky) bez oplodnenia. Podrobnejšie o definíciách pozri nižšie.
Partenogenéza je akýsi prechodný typ rozmnožovania medzi nepohlavným rozmnožovaním a pohlavným rozmnožovaním.
Definícia.
Existuje viacero definícií partenogenézy. Nasleduje ich prehľad.
Partenogenéza môže byť:
Nasledujúci text sa zaoberá len definíciami označenými vyššie ako “najčastejšie”. O ostatných definíciách pozri iné články. 
Zaradenie.
Partenogenéza sa zvykne zaraďovať:
Prirodzený výskyt.
“Klasická” partenogenéza je u živočíchov známa pri ploskuliciach, hlístach, vírnikoch, niektorých kôrovcoch, niektorých druhoch hmyzu, u niektorých drsnokožcov a šupinavcocha a z vtákov len u moriek. Zaujímavosťou je, že partenogenéza nebolo pozorovaná u morských živočíchov (okrem 2 výnimiek: medúza Margelopsis haeckeli a perloočka Penialia avirostris). Gynogenéza sa vyskytuje pri obrúčkavcoch a niektorých druhoch kostnatých rýb a obojživelníkov. Hybridogenéza je známa pri viacerých druhoch rýb a obojživelníkov. 
U rastlín sa diploidná partenogenéza vyskytuje napríklad pri púpave, tekvici, tabaku či chmeli a haploidná partenogenéza sa vyskytuje napríklad pri durmane, tabaku, ryži a pšenici .
Delenie.
Delenie 1 :
Delenie 2 : 
Delenia 3 :
Oligarchia

Oligarchia (po gr. "Ὀλιγαρχία") je vláda úzkej skupiny (najbohatších) osôb v štáte.
Pôvodný význam pojmu pochádza zo starovekého Grécka, kde predstavoval formu vlády, pri ktorej bola pri moci najbohatšia skupina občanov v mestskom štáte.
V súčasnosti je oligarchia chápaná ako skupiny najbohatších a preto najvplyvnejších osôb v štáte. Moc oligarchov nemusí byť vždy zjavná, môžu konať aj z pozadia.
Mystická participácia

Mystická participácia (fr. participation mystique) je pojem, ktorý zaviedol Lucien Lévy-Bruhl v diele "Myslenie prírodných národov" pre mystické spojenie, mystickú účasť, v ktorej žijú primitívne národy a ktorá spočíva v ich živote "pohromade" s predmetmi, ktoré ich obklopujú. Podľa Lévy-Bruhla primitívovia nerozlišujú medzi sebou a predmetmi, ktoré ich obklopujú, a na rozdiel od tzv. „západnej mysle“ používajú predlogický spôsob uvažovania nepoznajúci príčinnosť a logický rozpor. Nedokážu rozlíšiť ani nadprirodzené od prirodzeného.
Lévy-Bruhlovu teóriu o primitívnej mysli a mystickej participácii kritizoval E. E. Evans-Pritchard. Primitívovia podľa neho sú schopní vysporiadať sa s logickými rozpormi, ale robia to odlišným spôsobom.
Oligocén

Oligocén (z gr. oligos – málo, kainos – nový) je vrchné oddelenie paleogénu. V roku 1854 ho vymedzil E. von Beyrich. Začalo sa pred 33,9 mil. rokmi a skončilo pred 23,03 mil. rokov. 
Delenie.
Oligocén sa dnes delí na:
V minulosti sa delil na:
alebo sa delil len na:
Charakteristika.
Oligocén je typicky vyvinutý v Parížskej panve, v Nemecku a Maďarsku. Sladkovodné súvrstvia oligocénu sa nachádzajú v severných Čechách, brakické a morské na južnom Slovensku. Koncom oligocénu došlo k vývoju bajkalskej riftovej zóny.
Noetický participacionizmus

Noetický participacionizmus je filozofická koncepcia, podľa ktorej poznanie je účastníctvo (participácia) na poznaní vyššej skutočnosti alebo priamo na vyššom poznaní (napríklad Božom poznaní). Líniu noetického participacionizmu založil Platón.
Oligofrénia

Oligofrénia alebo (vrodená) slabomyselnosť je vrodené alebo v ranom veku získané zníženie rozumových schopností s následnými poruchami psychického vývinu jedinca.
Partikularizmus

Partikularizmus (lat.) môže byť
Olmékovia

Olmékovia alebo Jaguárí Indiáni bola predkolumbovská indiánska národnosť žijúca v oblasti Mexického zálivu; jedno z najväčších a najstarších indiánskych etník, tvorcovia
tzv. olméckej civilizácie a olméckej kultúry (=laventská kultúra) cca 1150 pred Kr. – 300 pred Kr..
Olmécka kultúra sa považuje za akúsi "materskú" kultúru ostatných mezoamerických kultúr, predovšetkým vyspelého obdobia mayskej civilizácie. Ich centrom bola La Venta (1150 – 400 pred Kr.). Ďalšími kultovými centrami boli San Lorenzo (1150 – 900 pred Kr.) a Tres Zapotes (do 300 pred Kr.). V týchto centrách sídlili asi len kňazi a ich pomocníci a remeselníci, sústreďovala sa tu monumentálna architektúra, vzdelanosť a umenie (často monumentálne sochy, napr. známe hlavy v La Vente). Najvýraznejšími prvkami týchto stredísk boli pyramídy alebo mohyly. Ďalšími posvätnými monumentmi boli v obradných centrách oltáre zdobené reliéfmi a vodné nádrže. Plastiky Olmékov nám dokazujú, že tento národ daroval bohom veľa dospelých obetí. Pravdepodobne bol rozšírený aj rituálny kanibalizmus.Ústrednou témou olméckeho umenie je zobrazovanie tzv. jaguárodlakov. Olmécky štýl je prvý stredoamerický úplne vyvinutý umelecký štýl.
Dôležitou súčasťou olméckych kultových centier boli kurty, na ktorých sa hrala olmécka loptová hra. Stala sa známou najmä neskôr v období Aztékov. Hrala sa s gumenou loptou na ploche oválneho tvaru, niektoré ihriská mali zdvihnuté okraje. Hráči nemali dopustiť, aby im lopta spadla na zem, a ani nesmeli loptu v hre udržať pomocou rúk a nôh, smeli na to používať iba ramená alebo boky. Táto hra bola významnou rituálnou udalosťou.
Právny partikularizmus

Právny partikularizmus je množstvo čiastkových úprav, ktoré zoslabujú efektivitu právneho poriadku ako celku.
Prvá podstata

Prvá podstata je podľa Aristotela konkrétne indivíduum.
Michail Stepanovič Oľminskij

Michail Stepanovič Oľminskij (Alexandrov) (* 15. október 1863, Voronež, Rusko – † 8. máj 1933, Moskva) bol ruský historik a publicista, činiteľ ruského revolučného hnutia, zástanca marxizmu.
Partikulárnosť

Partikulárnosť (lat.) je čiastkovosť.
Olovo

Olovo (lat. "Plumbum") je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Pb a protónové číslo 82. Olovo patrí medzi ťažké kovy s nízkym bodom tavenia, je to kujný kov odolný voči korózii (na povrchu sa vytvorí vrstvička oxidov, ktoré zabraňujú ďalšej korózii).
V prírode sa vyskytuje ako minerál galenit (sulfid olovnatý - PbS) - hlavná ruda olova, prípadne v niektorých ďalších sulfidoch a viacerých sekundárnych mineráloch (ceruzit, anglesit, atď...). Používa sa na ochranu pred rádioaktívnym žiarením, do olovených akumulátorov (napr. v automobiloch) a ako ochranný plášť podmorských a podzemných káblov.
Toxicita.
Olovo sa po resorpcii dostáva krvou do tkanív. V krvi sa viaže na bielkoviny. Najväčšie zásoby olova v tele sú v kostiach a mozgu. Olovo sa z tela vylučuje dlhodobo, zlúčeniny olova majú mutagénne účinky. Olovo má negatívne účinky na srdcovo-cievny systém, reprodukciu, imunitný systém a tráviaci trakt. Karcinogénne účinky zatiaľ nie sú potvrdené ale ani vyvrátené. Vysoké koncentrácie spôsobujú slabosť v prstoch, zápästí alebo členkoch, stratu pamäti, chudokrvnosť a poruchy v krvnom obehu. Nezvratné poškodenie sa prejavuje symptómami akými sú: poruchy krvi, u detí dochádza k vzniku mentálnej retardácie, až k úmrtiu.
Od 40. rokov 19. storočia bolo veľké množstvo obyvateľov USA vystavených veľkým množstvám olova z automobilových výfukových plynov. Táto expozícia znížila IQ body viac ako 170 miliónom súčasných obyvateľov.
Regulácia.
Od roku 2006 je v Európskej únii regulované smernicou RoHS v niektorých elektronických a elektrických zariadeniach, rovnako ako ortuť, kadmium, šesťmocný chróm, polybrómované bifenyly (PBB) alebo polybrómované difenylétery (PBDE).
Partita

Partita môže byť:
Sociálne partnerstvo

Sociálne partnerstvo je rovnoprávne postavenie zamestnancov a zamestnávateľov, ktorí sa rovnakou mierou zúčastňujú na výrobnom procese a riadení podnikov; realizuje sa predajom ľudových akcií zamestnancom, rozširovaním účasti zamestnancov na zisku monopolov, priťahovaním odborárskych vodcov a funkcionárov do správnych orgánov podnikov a pod..
Parusia

Parusia (gr.) je prítomnosť pri veci. 
Podľa Platóna ide o súvislosť idey a veci zo strany idey. Je to neúplná prítomnosť ideí vo veciach zmyslového sveta.
Omne verum omni vero consonat.

Omne verum omni vero consonat (lat.) znamená "Všetky pravdy sú vo vzájomnom súlade".
Pás

Pás môže byť:
Omyl

Omyl môže byť:
On

On môže byť:
ON môže byť:
Dušan Ondrejovič

Prof. ThDr. Dušan Ondrejovič (* 30. máj 1930, Turíčky – † 3. júl 2022, Senec) bol slovenský filozof a teológ, zaoberal sa výskumom protestantského myslenia.
Zaujal ho Paul Tillich a jeho metóda korelácie filozofických otázok a teologických odpovedí. Jeho myšlienky aktualizoval v systematickej teológii a v religionistike ako kontrast k stanoviskám Karla Bartha. V psychológii náboženstva sa venoval prínosu C. G. Junga a E. Drewermanna pre protestantskú teológiu, v religionistike si všímal hlavne indické náboženské smery a budhizmus a osobitnú pozornosť venoval islamu. Zaoberal sa tiež dejinami a vplyvom J. Kollára, K. Kuzmányho a M. M. Hodžu, všímal si hlavne ich teologické východiská, ako vysvetlenie zápasov v cirkvi a v národe. Zaoberal sa vplyvom nemeckej idealistickej filozofie menovite Herderom, Schellingom a Heglom na slovenský luteranizmus. Nadviazal aj na odkaz profesora teológie a filozofie Dr. Samuela Štefana Osuského, ktorý stál v r. 1919 pri zrode filozofickej katedry na Slovenskej evanjelickej akadémii, predchodkyni teologickej fakulty. Spolupráca s prof. Karlom Schwarzom z Viedne, prehĺbila vzájomné kontakty medzi oboma teol. fakultami, rovnako ako spolupráca s prof. Hansom Schwarzom z Regensburgu, viedla v univerzitnom programe Tempus k hľadaniu odpovedí na tému: Prírodné vedy a teológia.
Ako delegát zastupoval Evanjelickú cirkev a.v. na podujatiach organizovaných Svetovým luteránskym zväzom a od roku 1978 bol zvolený za člena Komunikačného výboru SLZ menšinových luteránskych cirkví v Európe a zároveň aj podpredsedu exekutívneho výboru. Zúčastnil sa stretnutí v Helsinkách /1963/, Nairobi /1974/, Dar es Salaame /1977/, Budapešti /1984/, Curitibe /1990/. V rámci Konferencie európskych cirkví sa zúčastňoval rozhovorov o kresťanstve a islame. Bol členom medzinárodnej redakčnej rady bulletinu SLZ so sídlom v Budapešti. Členom Kresťanskej mierovej konferencie, komisie pre odzbrojenie. V r.1992 absolvoval študijné pobyty na univerzitách v Chicagu a Philadelphii. Prednášal na teologických fakultách v Prahe, Viedni, Budapešti, Berlíne, Upsale a Talline. Pracoval v redakciách časopisov Filozofia, Slovenské pohľady, Efeta, Historická revue.
Podsystém

Podsystém alebo subsystém alebo podsústava je relatívne oddelená a rozlíšiteľná časť (zložka, prvok) systému. Môže ním byť napr. atóm, bunka, pri automobile motor, podvozok, karoséria a pod. V spoločenských systémoch je základným podsystémom človek.
Online

Online je stav, keď je zariadenie aktivované a pripravené na činnosť, schopné
kontroly alebo komunikácie s počítačom (napr. tlačiareň je v stave "online", keď ju možno použiť na tlačenie). Databáza je online, keď ju môže použiť osoba ovládajuca počítač, v ktorom sa nachádza.
"Online" v slangu označuje aj to, že počítač je zapojený do siete.
Podtrieda

Podtrieda je taxonomická kategória, nižšia ako trieda a vyššia ako rad (ordo).
Onomastika

Onomastika je náuka o vlastných menách, ich tvorení a historickom vývoji. Slovo pochádza z gréckeho slova "ὀνομαστικός" (onomastikos).
Onomastika sa člení na:
Podtvar

Podtvar alebo subforma je v biológii taxón nižší ako tvar (forma) a vyšší ako lusus.
Onomaziológia

Onomaziológia je odvetvie jazykovedy, náuka o pomenúvaní. Skúma, ako sa predmetom a udalostiam, resp. ich pojmovému stvárneniu priraďujú jazykové znaky, dávajú mená. Onomaziológia postupuje pri skúmaní vzťahu jazykových výrazov k
označovaným javom od javov k označujúcim prvkom.
Podunajská nížina

Podunajská nížina (zastarano: "Juhoslovenská nížina", "Bratislavská nížina", "Komárňanská nížina") je geomorfologická oblasť Malej dunajskej kotliny na juhozápadnom Slovensku, neogénna panva s pokrovmi spraše a riečnych sedimentov. Je to najúrodnejšie územie Slovenska. Patrí do nej aj Žitný ostrov.
Geomorfológia.
Geomorfologická oblasť Podunajská nížina v zmysle členenia Mazúra a Lukniša (1986) je súčasťou subprovincie Malá dunajská kotlina (ktorá zaberá aj oblasti Maďarska a Rakúska). Podunajská nížina sa člení na 2 celky:
Ontogenéza psychiky

Ontogenéza psychiky je vývoj psychiky od narodenia do konca života. Podľa niektorých psychológov prebieha už od 7. mesiaca vnútromaternicového života.
Podvedomie

Podvedomie sú všetky duševné obsahy, ktoré sú v danom okamihu mimo vedomia jedinca. Niektoré sa môžu stať vedomými, iné ako primitivne predstavy, fantázie a priania pociťované ako morálne neprijateľné, sa vedomými nemôžu stať. Tieto sa môžu stať zdrojom patogénnych neurotických mechanizmov.
V psychoanalýze je podvedomie najväčší objem psychiky. Podvedomie stojí v protiklade k vedomému duševnému životu a je zdrojom libida.
V psychológii je podvedomie to, čo je len nedostatočne vedomé alebo čo uniká reflektovanému vedomiu.
Empiristická ontológia

Empiristická ontológia je ontológia, ktorú zastáva empirizmus a ktorá tenduje k materializmu.
Zmyslová skúsenosť sa podla empirikov týka hmotnej skutočnosti a len táto je podľa empiristického názoru poznateľná a skutočná.
Poeticko-noematický

Poeticko-noematický je spočívajúci v nerozlučnom spojení myšlienky a poetickej formy predsokratovských textov tak, že forma neozdobuje myšlienku, ale ju utvára. Výraz 'poeticko-noematický' sa v tomto zmysle používa v heideggerovskej línii.
Eventistická ontológia

Eventistická ontológia je ontologické učenie, podľa ktorého má skutočnosť charakter náhodných udalostí. Toto učenie zastáva napr. Willard Van Orman Quine.
Poetika

Poetika je
Evolučná ontológia

Evolučná ontológia je evolucionistický prístup k výskumu bytia.
Poetika mýtu

Poetika mýtu je výskum mýtu z hľadiska predhistórie literatúry. Poetika mýtu skúma pretváranie všeobecných predstáv do zmyslovo konkrétnych foriem v mýte, čiže obraznosť, ktorá je špecifická pre mýtus a ktorú neskôr od mýtu prevzalo aj umenie.
Fundamentálna ontológia

Fundamentálna ontológia je základné učenie o bytí.
Termínom "fundamentálna ontológia" sa mienia výsledky, ktoré Heidegger získal pri skúmaní ľudského bytia s cieľom odhaliť bytie a zmysel bytia a ktoré zachytil vo svojom diele "Bytie a čas".
Ide o výskum bytia (súcna), a tým prenikanie k princípu, ktorý osvetľuje najvnútornejšiu výstavbu existenciálií a ľudskej existencie na svete vôbec. Heidegger pri tvorbe fundamentálnej ontológie kritizuje západnú metafyziku ako dejiny zabudnutosti bytia. Táto metafyzika sa nesprávne uspokojovala s tým, že nastoľovala otázku o súcne bez toho, aby prenikla k základnejšej otázke o bytí.
Difúzia (fyzika)

Difúzia je jav kedy častice jednej látky samovoľne prenikajú medzi častice druhej látky. Je to proces, ktorým vnútri viaczložkovej sústavy dosahuje rovnomerné rozdelenie koncentrácií.
Všetky látky majú tendenciu prechádzať z prostredia s jej vyššou koncentráciou do prostredia s jej nižšou koncentráciou. Prirodzenou vlastnosťou látok je, že pokiaľ sa jej častice môžu pohybovať (molekuly v nehybnom roztoku sa pohybujú na základe Brownovho pohybu) tak sa rozptyľujú do celého priestoru, ktorý môžu dosiahnuť, a postupne vo všetkých jeho častiach vyrovnajú svoju koncentráciu. Vravíme, že látky difundujú.
Prejavom difúzie je napríklad, ak na jednom konci miestnosti otvoríme fľašu voňavky a čoskoro sa jej vôňa rozšíri po celej miestnosti.
Dej, ktorým sa vyrovnáva čiastočný tlak vodnej pary vzájomným pôsobením molekúl, sa nazýva difúzia vodnej pary. Difundujúce vodné pary sa pohybujú z miest vyššieho tlaku smerom k nižšiemu tlaku. Príčinou difúzie vodných pár je gradient čiastočného tlaku vodných pár.
Difúzia prebieha vo všetkých skupenstvách. Najrýchlejšie prebieha v plynoch, pretože sa v plynoch molekuly najrýchlejšie pohybujú. Pomalšie prebieha v kvapalinách a najpomalšia je v tuhých látkach. V tuhých látkach je veľmi obmedzená, lebo molekuly v tuhých látkach sú viazané na rovnovážne polohy a iba niekedy zmenia svoje polohy.
Difúzia v tuhých látkach je spojená s postupným premiestňovaním atómov v kryštáli. Veľkosť difúzie vyjadrujeme veľkosťou difúzneho toku. Rozumieme ním množstvo látky v moloch, ktoré prejde za časový interval cez jednotkovú plochu.
Difúzia má veľký biologický význam a patrí medzi základné mechanizmy pasívneho transportu látok. Uplatňuje sa aj vtedy, keď sú obe prostredia oddelené membránou priepustnou pre molekuly rozpúšťadla aj molekuly rozpustnej látky. Príkladom je difúzia cez bielkovinový kanál k membráne bunky.
Negatívna ontológia

Negatívna ontológia je ontológia, ktorá chápe bytie ako niečo, čo prekračuje človeka a nemôže byť určené pozitívne.
Poézia

Poézia je básnická tvorba, umelecký slovesný prejav písaný veršom (na rozdiel od prózy).
Verš je jeden riadok v básni-poézii.
Poézia je vedľa prózy a drámy základným druhom literatúry. Autor tohto druhu je označovaný za básnika.
Podľa Maše Haľamovej je poézia "... spôsobom môjho bytia. Myslenia. Je to koncentrát, a to mi vyhovuje. Čo nie je dôležité, to vypúšťam. Najmä v súčasnosti je to nutné: čo bolo včera dôležité, to dnes už neplatí…" (Nové slovo 11. 10. 1993, s.12)
Ide o jazykové dielo, ktoré sa od bežnej mluvy odlišuje používaním umeleckých prostriedkov (rým, rytmus, metrum, obraznosť alebo symbolika).
V staroveku toto slovo zahrňovalo všetku literárnu tvorbu, no v priebehu klasicizmu získal tento termín nový význam, ktorý označoval dobré dielo – bez ohľadu na to, či bolo napísané veršom alebo nie. Až neskôr nadobudol pojem súčasný význam..
Dnes nepovažujeme za poéziu všetky diela, ktoré splňujú popísané znaky (napr. rituálne texty, stredoveké vedecké texty, niektoré staroázijské diela, reklamné slogany atď.). Zároveň však existujú diela, ktoré nesplňujú popísané niektoré, alebo dokonca žiadne popísané znaky, ale napriek tomu sú označované ako poézia – ide najmä o báseň v próze.
Prívlastok „poetický“ nie je len synonymum pre básnický, ale označuje napríklad tiež nadvznesenú náladu.
Reistická ontológia

Reistická ontológia je ontologické učenie, podľa ktorého svet je súhrnom hotových vecí.
Jozef Pogády

Prof. MUDr. Jozef Pogády DrSc. (* 1924 – † 28. jún 2004) bol slovenský psychiater a vysokoškolský pedagóg. Zameriaval sa na psychológiu kreativity a supervíziu. Bol dlhoročným riaditeľom Psychiatrickej nemocnice v Pezinku a tvorca jej modernej podoby.
Bol autorom viac ako 300 vedeckých a odborných publikácií, najmä z oblasti psychopatológie a etiopatogenézy duševných porúch, viacerých monografií a nespočetného množstva prednášok doma i v zahraničí. V množstve vedeckých prác venoval významnú pozornosť biologickým základom duševných porúch s prihliadnutím na psychosociálne činitele. Bol tiež zakladateľom časopisu "Psychiatri"a.
Z pôsobenia na zahraničných fórach treba vyzdvihnúť činnosť vo WHO a vo WPA, kde sa aktívne podieľal na riešení zložitých otázok rozvoja psychiatrie v medzinárodných rozmeroch.
Významná je aj jeho zásluha pri vybudovaní Psychiatrickej kliniky Fakulty zdravotníctva a sociálnej práce Trnavskej univerzity, ktorú rozvinul v Psychiatrickej nemocnici Ph. Pinela v Pezinku. Bol dlhoročným členom Vedeckej rady Trnavskej univerzity a zásadným spôsobom sa pričinil o jej rozvoj. 
In memoriam mu Trnavská univerzita 15. decembra 2004 udelila "Zlatú medailu za zásluhy o rozvoj".
Pogrom

Pogrom () je násilná akcia proti skupine obyvateľov vymedzenej nábožensky, rasovo alebo národnostne, obyčajne spojená s vraždením a rabovaním. V širšom zmysle hromadná násilná akcia proti akejkoľvek skupine obyvateľstva. Termínom sa pôvodne označovali protižidovské akcie v cárskom Rusku. 
Pogromy sa stali bežným javom počas masovej vlny protižidovských akcií, ktoré sa prehnali južným Ruskom v roku 1881 po tom, čo boli Židia nespravodlivo obvinení zo zavraždenia cára Alexandra II. Bezprostredne po prepuknutí pogromov boli v 166 ruských mestách zničené tisíce židovských domov, celé rodiny boli uvrhnuté do krajnej biedy, dochádzalo k znásilňovániu žien, mnoho mužov, žien i detí bolo zabitých alebo zranených.
Nový cár Alexander III. z nepokojov obvinil Židov a vydal k ich obmedzeniu súbor tvrdých nariadení. Pogromy pokračovali za mlčanlivej nečinnosti úradov až do roku 1884. Ďalšia, ešte krvavejšia vlna pogromov, ktorá za sebou nechala približne 2 000 mŕtvych a mnoho zranených Židov, prepukla v rokoch 1903 – 1906. Počas ruskej občianskej vojny (1917 – 1922) došlo na rôznych miestach Ruska a Ukrajiny k 887 pogromom. Prišlo pri nich o život 70 – 250 000 Židov. Približne 40% z nich mali na svedomí ozbrojenci bojovníka za Ukrajinskú národnú republiku Simona Petľuru, 25% Zelená armáda a rôzne nacionalistické a anarchistické bandy, 17% Bielogvardejci, najmä oddiely Antona Denikina a 8,5% Červená armáda.
Od začiatku do polovice 20. storočia dochádzalo k pogromom tiež v Poľsku, Argentíne a v celom Arabskom svete. Po zavedení norimberských zákonov došlo k viacerým veľkým pogromom známym ako krištáľová noc. Ničivé pogromy sa udiali počas druhej svetovej vojny, keď došlo i k Rumunskému pogromu v Jasy, kde bolo zabitých 14 000 Židov a k pogromu v Jedwabnom v Poľsku s 380 - 1 600 obeťami. K brutálnym pogromom došlo aj v nacistami okupovaných Pobaltských krajinách, napr. v Kaunase koncom júna 1941, kde bolo zavraždených asi 3800 Židov, vrátane žien a detí. Posledný zaznamenaný veľký pogrom v Európe bol pogrom v meste Kielce v Poľsku, ku ktorému došlo v roku 1946.
Pogromy na Slovensku.
Protirómsky pogrom sa odohral v roku 1928 v Pobedime.
Po druhej svetovej vojne vypukol 24. septembra 1945 v Topoľčanoch pogrom, pri ktorom bolo zranených 48 Židov, ktorí sa vrátili z koncentračných táborov.
Pohľad (pozretie)

Pohľad je je prvotný biologický komunikačný prostriedok, ktorý funguje aj u zvierat relatívne nižšieho druhu. Aj u nich možno pozorovať, že pohľadu, ktorý sa na ne upiera, pripisujú význam a že sa pokúšajú sledovať smer pohľadu iného zvieraťa. 
Pohľad je komunikačný signál prenikajúci aj hranicami druhu. Na správanie zvierat môže mať vplyv aj pohľad iného človeka. Pre iné živé bytosti sú oči významnými nositeľmi informácií, preto ich pohľad automaticky vyhľadáva. Citlivosť človeka na pohľad sa objavuje veľmi skoro. Očiam pripisujú veľký význam aj dorastajúce deti. Automaticky pozorujú oči druhého človeka, dlho sa pokúšajú schovávať takým spôsobom, že sa nepozerajú do očí toho druhého a myslia si, že ich nevidieť. Oči môžu byť aj zdrojom rozličných
fantázií, očí sa možno zľaknúť, oči môžu aj upokojiť. Problém pohľadového správania (looking behaviour) sa stal samostatnou výskumnou oblasťou.
Ontologickosť

Ontologickosť môže byť:
Pohlavie (biológia)

Pohlavie (iné názvy: biologické pohlavie, zriedkavo: sex, sexus, lat. "sexus") je súhrn morfologických a fyziologických znakov organizmu, ktoré majú priamy alebo nepriamy vzťah k pohlavnému rozmnožovaniu, alebo súbor jedincov vykazujúcich tento súhrn znakov.
Pohlavie sa určuje pri oplodnení jednotlivca (genetické pohlavie) a vyvíja sa až do dospelosti (determinácia pohlavia).
Ontós on

Ontós on (gr.) je to, čo naozaj je.
V novoveku je ontós on systém. V postmoderne je ontós on je štruktúra. V staroveku a stredoveku je ontós on substancia (usiá).
Mužské pohlavie

Mužské pohlavie je súhrn morfologických a fyziologických znakov organizmu, ktoré majú priamy alebo nepriamy vzťah k rozmnožovaniu a ktoré sú geneticky určené splynutím spermie s chromozómom Y a vajíčka (ktoré má vždy len pohlavný chromozóm X). Jedinec mužského pohlavia sa nazýva muž.
Ženské pohlavie

Ženské pohlavie je súhrn morfologických a fyziologických znakov organizmu, ktoré majú priamy alebo nepriamy vzťah k rozmnožovaniu a ktoré sú geneticky určené splynutím spermie s "chromozómom X" a vajíčka (ktoré má vždy len pohlavný "chromozóm X"). Jedinec ženského pohlavia sa nazýva žena. U vtákov je však ženské pohlavie determinované "chromozómami XY".