Slováci v Maďarsku

Slováci sú v Maďarsku tretia najväčšia národnostná menšina. Väčšina z nich sú súčasťou dolnozemských Slovákov.
Počas oficiálneho sčítania ľudu v roku 2011 sa k slovenskej národnosti prihlásilo 29 647 obyvateľov. V roku 2001 slovenský materinský jazyk uviedlo 11 816 osôb a 18 056 používalo slovenčinu v domácnosti. Podľa odhadov slovenských organizácií v Maďarsku má okolo 110 000 obyvateľov slovenský pôvod - väčšina svoj jazyk zabudla a nachádzajú sa v poslednom štádiu asimilácie. 
U evanjelikov ("Novohradská, Békešská a Peštianska župa") sa národné povedomie zachovalo lepšie ako u katolíkov ("Pilišské vrchy, Hevešská a Bodrocská župa"). Pri sčítaní v roku 2001 sa 46,6 % Slovákov hlásilo k rímskokatolíckej cirkvi, 29,9 % boli evanjelici (luteráni), 4,8 % kalvíni, 2,5 % sa hlásilo k iným kresťanským cirkvám, 10,7 % boli bez vyznania a 4,6 % nezistení. 
Osídlenie.
Podľa sčítania v roku 2011 sa slovenské obyvateľstvo (zastúpenie nad 5%) nachádzalo v obciach týchto žúp:
Vértesszőlős (4,29 %), Tardos (20 %), Sárisáp (10,9 %), Dág (1,39 %), Mogyorósbánya (13,46 %), Piliscsév (25,72 %), Kesztölc (25,82 %)
Bakonycsernye (1,77 %)
Szápár (11,25 %). Jásd (5,82 %), Németbánya (1,18 %)
Belsősárd (1,05 %)
Orfalu (3,28 %)
Miske (4,21 %), Kiskőrös (7,71 %), Dunaegyháza (34,77 %)
Dabas (3,47 %), Pilis (1,2 %), Ecser (5,88 %), Tárnok (1,4 %), Péteri (2,22 %), Sóskút (2,62%), Isaszeg (2,02 %), Nagytarcsa (4,21 %), Kistarcsa (1,2 %), Csömör (1,8 %), Perbál (1,08 %), Piliscsaba (1,29 %), Csobánka (1,11 %), Pilisszántó (23,55 %), Pilisszentkereszt (20,45%), Pilisszentlászló (18,07%), Csomád (14,63 %), Vácegres (10,63 %), Sződ (1%), Galgagyörk (11,08 %), Püspökhatvan (9,2 %), Acsa (6,49 %), Csővár (50,56 %), Kóspallag (7,08 %) 
Nógrád (5,11 %), Pusztaberki (14,17 %), Bánk (30,79 %), Felsőpetény (25,55 %), Ősagárd (38,17 %), Alsópetény (16,97 %), Legénd (21,82 %), Nézsa (26,49 %), Nógrádsáp (12,85 %), Galgaguta (13,02 %), Erdőkürt (28,54 %), Egyházasdengeleg (29,46 %), Vanyarc (13,82 %), Bér (24,12 %), Terény (14,96 %), Bokor (20,39 %), Alsótold (1,3 %), Szügy (7,14 %), Sámsonháza (25,1 %), Nagybárkány (1,02 %), Lucfalva (21,17 %), Nagykeresztúr (3,47 %), Szuha (5,81 %), Nógrádszakál (1,28 %)
Školstvo.
Slováci v Maďarsku majú 7 dvojjazyčných škôl, dve gymnáziá (Békešská Čaba, Budapešť), na 75 základných školách sa vyučuje slovenský jazyk. Učitelia stredných škôl študujú na univerzite v Szegede, a učitelia základných škôl na univerzitách v Budapešti, Ostrihome a Sarvaši.
Dejiny.
Slováci žili v dnešnom, najmä severnom Maďarsku, v mnohých obciach prinajmenšom do neskorého stredoveku ako pozostatok slovanského osídlenia spred príchodu Maďarov (pozri napríklad ). Vývoj v nasledujúcom období zostáva zatiaľ neprebádaný. Najviac Slovákov sa dostalo sa na územie dnešného Maďarska v rámci osídľovania Dolnej zeme po porážke Osmanskej ríše, presnejšie od konca 17. do 19. storočia.
Okrem klasických slovenských jazykových ostrovov stojí za zmienku, že vtedajšia Peštianska župa mala v roku 1790 52 % obyvateľov Slovákov, v Pešti ešte v roku 1829 žilo toľko Slovákov, koľko Maďarov a v roku 1900 žilo v Budapešti okolo 100 000 Slovákov. Na území medzi Budapešťou a dnešnými slovenskými hranicami žili ešte v roku 1880/1890 asi v polovici obcí Slováci, vo viacerých oblastiach tvorili vyše 50 % alebo 100 % [3, vzadu]. V Nyíregyháze v 80. rokoch 19. storočia žilo ešte 8 600 Slovákov popri vyše 13 000 Maďaroch a títo Slováci sa nazývali tirpáci. Aj Segedín mal začiatkom 19. storočia ešte početné slovenské obyvateľstvo.
V roku 1920 žili podľa oficiálneho maďarského sčítania ešte Slováci ako menšina v Maďarsku v 78 obciach, pričom väčšinu mali v 41 obciach (50-75 % 21 obcí, 75-100 % 20 obcí). Vyše 500 Slovákov vtedy žilo v župách Stoličnobelehradskej, Komárňanskej, Vesprémskej, Ostrihomskej, Hontianskej, Novohradskej, Čongrádskej, Hevešskej, Jasovsko-Veľkokumánskej, v Pešťpilišskej, v Budapešti, v Abovsko-Turnianskej, Boršodskej, Zemplínskej, Békešskej, Aradskej, Čanádskej. V roku 1920 bolo 59 464 z oficiálne vedených Slovákov rímskokatolíckych, 75 229 evanjelikov, 7723 bolo kalvínov, 734 boli židia, zvyšok (cca. 850) ostatné vierovyznania. Výmena obyvateľstva medzi Česko-Slovenskom a Maďarskom koncom 40-tych rokov 20. storočia znížila ich počet asi o 70 000. 
Dnes ešte bývajú Slováci v Békéšskej, Boršodsko-abovsko-zemplínskej, Komárňansko-ostrihomskej, Novohradskej a Peštianskej župe a v hlavnom meste Budapešti. Ich strediskom je Békešská Čaba. Od 90. rokov 20. storočia majú celoštátnu slovenskú samosprávu a samosprávu na regionálnej úrovni. Týždenník Ľudové noviny má aj internetové vydanie. 
Novodobé osídľovanie Slovákov v Maďarsku sa viaže najmä na zázemie Bratislavy, pričom percentuálny podiel približne 50 % dosiahli Slováci v obci Rajka.
Celkový počet Slovákov na území dnešného Maďarska od roku 1880.
Počet Slovákov v Maďarsku podľa oficiálnej uhorskej/maďarskej štatistiky:
Údaje do roku 1920 sú z , neskoršie údaje sú všeobecne dostupné vo viacerých zdrojoch.
Podľa súdobých česko-slovenských zdrojov žilo v čase rozpadu Uhorska na území dnešného Maďarska 630 000 , 350 000 – 450 000 , 450 000 / 500 000 – 550 000 Slovákov. V prospech čísla medzi 400 000 – 500 000 v roku 1918 hovoria aj vyššie uvedené súčty Slovákov a "Maďarov" hovoriacich po slovensky (toto číslo v posledných uhorských sčítaniach neustále rástlo, hoci výučba slovenčiny klesala - nakoniec prakticky nebola - a Maďari nemali dôvod učiť sa vtedy zaznávaný jazyk) podľa maďarských sčítaní, ako aj skutočnosť, že ešte v roku 1946 česko-slovenská komisia pripravujúca výmenu obyvateľstva priamo v Maďarsku (aj to nie celom) napočítala 473 556 Slovákov hlásiacich sa na výmenu. K roku 1990 a 2001 sa uvádza, že skutočný počet Slovákov v Maďarsku je 70 000 resp. 110 000 .
Zhrňujúc možno povedať, že podľa štatistík počet Slovákov v Maďarsku klesol v závislosti od zdroja z 400 000 – 500 000/ vyše 300 000/ 145 000 začiatkom 20. storočia na dnešných oficiálnych 18 000 osôb, čo je pokles počtu národnosti o 95,5 % / 94,2 % / 87,5 % za iba 80 rokov [bez odpočítania výmeny obyv. vo výške ca. 70 000 osôb]. Počet Slovákov je dnes paradoxne vyšší vo vzdialenom Srbsku či Rumunsku, hoci v týchto krajinách bolo v čase rozpadu Uhorska Slovákov podstatne menej ako v Maďarsku.
Poznámky: