burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
SĽUK

Slovenský ľudový umelecký kolektív alebo SĽUK je profesionálne umelecké teleso na Slovensku. 
SĽUK bol zapojený do digitalizácie kultúrneho dedičstva Slovenska, vzniknutý digitálny obsah je sprístupnený na portáli Slovakiana.
Charakteristika.
SĽUK nadväzuje na ľudové tradície, umelecky ich spracováva, rozvíja do štylizovaného umeleckého prejavu, ktorý prezentuje prostredníctvom programových predstavení. Celá tvorba SĽUK-u predstavuje kolektívne umelecké výtvory, na ktorých participuje široký okruh spolupracovníkov – skladateľov, choreografov, výtvarníkov, odborných pracovníkov z oblasti folkloristiky, pedagógov a pod. Počas jednotlivých umeleckých období, ktorými SĽUK vo svojom vývoji prešiel, sa na umeleckom profilovaní a smerovaní zúčastňovali významné tvorivé osobnosti.
Zo skladateľov národní umelci Alexander Moyzes (tvorca prvého programu a prvej dramaturgickej línie umeleckej činnosti súboru), Eugen Suchoň, Ján Cikker, ďalej P. Tonkovič, Dezider Kardoš, Július Móži, J. Štelzer, zaslúžilí umelci Tibor Andrašovan, Bartolomej Urbanec a iní. Neskôr sa autorský okruh rozšíril o skladateľov, ktorí boli nositeľmi nových kompozičných pohľadov a prístupov k folklórnemu materiálu. Boli to napríklad zaslúžilý umelec Iľja Zeljenka, Tadeáš Salva, J. Malovec, Igor Bázlik, Hanuš Domanský, Svetozár Stračina a ďalší.
Z umeleckých pracovníkov – choreografov SĽUK-u to boli Š. Tóth, Jaroslav Moravčík, Martin Ťapák alebo zaslúžilý umelec Štefan Nosáľ. Úspechy telesa od začiatkov dodnes sú spojené predovšetkým s choreografickou a režijnou prácou Juraja Kubánku.
Dramaturgia sa pôvodne orientovala na mozaikové programy. V poslednom období na tzv. uzavretú programovú koncepciu. Programy dosiahli široký repertoárový rozsah čo do typov a interpretačného obsadenia. V súčasnosti má SĽUK v repertoári celosúborové, ako aj komorné programy monotematické i tanečne mozaikové aj samostatné programy speváckeho zboru.
SĽUK okrem bohatej domácej produkcie úspešne reprezentoval slovenské ľudové umenie takmer vo všetkých krajinách Ázie, Afriky, Ameriky. Jeho pracovným sídlom bol v minulosti neogotický kaštieľ v bratislavských Rusovciach.
Do SĽUK-u patria tri organizačné zložky: 
K SĽUK-u patrí aj reštaurácia a kaviareň, ktorá sídli na rovnakej adrese .
Mladosť (folklórny súbor, Banská Bystrica)

Univerzitný folklórny súbor Mladosť pôsobí pri Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici a v roku 2011 oslávil svoje 50. výročie. Členmi súboru sú prevažne študenti, mladí ľudia, ktorí majú radi folklór, ľudové umenie a dobrú zábavu. Mladosť tvoria: tanečná zložka, ľudová hudba a ženská spevácka zložka.
Súbor má vo svojom repertoári tance a piesne z rôznych regiónov Slovenska: Šumiac, Telgárt, Poniky, Detva, tance zo Zemplína, Myjavy, Liptova, Tekova...
Každoročne môžete vidieť súbor na folklórnych festivaloch na Slovensku a v zahraničí. Z domácich festivalov sa UFS Mladosť pravidelne zúčastňuje na Akademickej Nitre a Akademickom Zvolene, v zahraničí už súbor prezentoval krásu slovenského folklóru v Kanade, Južnej Kórei, Švajčiarsku, Jordánsku, Česku, Maďarsku, Brazílii, Bulharsku, Taliansku, Francúzsku, Turecku, Portugalsku, ...
Choreografi súboru: Marian Čupka, Miroslav Sitár, Martin Urban
Syntagma

Sklad alebo syntagma je štruktúrne alebo lineárne organizované spojenie aspoň dvoch plnovýznamových slov, ktoré odráža nejaký vzťah z reálnej skutočnosti. 
Podľa niektorých definícií je to každé spojenie určujúceho a určovaného jazykového prvku. Česko-slovenská teória syntaxe však túto definíciu zamieta a chápe sklad ako osobitnú jednotku syntaxe (spojenie morfém napríklad nie je považované za sklad).
Významová stránka skladu.
Poznáme:
Formálna stránka.
Formálnu stránku skladu tvoria jazykové prostriedky a formy, ktorými sa slová spájajú do skladu, tzv. vzťahov.
Vzťah (sklad)

Vzťah alebo syntaktický vzťah je skôr laické označenie pre konkrétnu realizáciu formálnej stránky skladu, teda pre jednotlivé spôsoby spájania vetných členov do skladu. Poznáme tieto vzťahy:
Sklad

Sklad môže byť:
Veta

Veta môže byť:
Veta (jazykoveda)

Veta je základná syntaktická jednotka s uceleným významom, gramaticky usporiadaná a intonačne uzavretá. Presnejšie je to komplexná gramaticko-sémantická systémová jednotka, ktorá má povahu základnej komunikatívnej jednotky. 
Veta sa skladá z vetných členov, ktoré v nej vytvárajú sklady.
Delenia.
Delenie 1.
Na Slovensku sa namiesto toho tradične rozlišuje:
Delenie 2.
Podľa zloženia delíme vety na:
Delenie 3.
Vyjadrením postoja hovoriaceho ku skutočnosti, teda podľa obsahu (modálnosti), delíme vety na:
Delenie 4.
Podľa členitosti delíme vety na:
Slovosled.
Slová vo vete sú usporiadané podľa istých pravidiel slovosledných princípov. Základný slovosledový princíp je aktuálne členenie vety (významová výstavba jej výpovede):
Súvetie

Súvetie alebo zložená veta je spojenie dvoch a viacerých jednoduchých viet tvoriace uzavretý celok (významovo, gramaticky aj intonačne). Má dva/viac prísudkov a vyjadruje dve/viac myšlienok.
Textová syntax

Textová syntax (alebo hypersyntax, nadvetná syntax, textová lingvistika) 
je:
Základnými jednotkami textovej syntaxe sú text (súvislý jazykový prejav) a elementárna textová jednotka (v závislosti od definície segment vety, veta, odsek, prehovor, nadfrázová jednotka a pod.). Druhotnými jednotkami sú odsek a kapitola.
Text sa tvorí spájaním viet, medzi ktorými je nadväznosť. Prostriedky, ktoré nadväzujú na slová za hranicami vety, voláme konektory. Nadväznosť medzi textami utvárajú obsahové prostriedky (téma prejavu), jazykové prostriedky a mimojazykové prostriedky (napr. mimika a gestá)
Text členíme, aby bol prehľadný, alebo aby sme zdôraznili niektoré jeho časti. Vyššia textová jednotka ako je veta je graficky vyznačený odsek – významovo ucelená jednotka, vo vedeckých textoch označovaná aj číselne. V odsekoch sú dôležité začiatky prvých viet. Ak sa začína slovom, ktoré nadväzuje na predchádzajúci odsek, je to tzv. mäkký začiatok. Ak používa nové meno, tvrdý začiatok. Odseky sa ďalej spájajú do vyšších celkov – kapitol, tematicky uzavretých (napr. nadpisom) a formálne rozsiahlejších.
Skladba

Skladba môže byť:
Václav Jelínek

Václav Jelínek (* 1737 – † 1823) bol slovenský kníhtlačiar.
V jeho tlačiarni v Trnave, v rokoch 1788-1841 vytlačili viac ako 800 titulov kníh, z toho viac ako 200 v slovenčine.
Jiří Frejka

Jiří Frejka (* 6. apríl 1904, Útěchovice – † 27. október 1952, Praha) bol český divadelný režisér a divadelný teoretik.
Po maturite študoval filozofiu, v tom čase sa začal zaujímať o divadlo, roku 1925 sa podieľal spolu s E. F. Burianom na založení Osvobozeného divadla, odkiaľ po sporoch s J. Honzlom odišli a v roku 1927 spoluzaložili divadlo Da-Da.
V rokoch 1930–1945 bol členom činohry Národního divadla v Prahe, potom sa stal (1945–1950) šéfom divadla na Vinhradech. Tu bol často kritizovaný, pretože jeho umenie nebolo dosť socialistické, snažil sa totiž robiť divadlo, ktoré nemalo s politikou takmer nič spoločné, čo v tom čase nebolo dosť možné.
Po jeho preradení do operetného divadla v Karlíne sa predovšetkým jeho zásluhou stalo toto divadlo jedným z najkvalitnejších divadiel tých čias v Česko-Slovensku.
Frejka bol profesorom na konzervatóriu, v roku 1945 sa výrazne podieľal na založení DAMU. Na akadémii sa stal prvým rektorom a pôsobil na nej až do roku 1952, kedy bol prepustený, dôvodom bolo znovu malé nadšenie pre socializmus. 
Dielo.
Vo svojich literárnych dielach opísal svoje názory na divadlo a na herectvo, tieto knihy boli často v rozpore s tým čo si žiadalo socialistické divadlo a keďže J. Frejka nebol príliš ochotný tieto názory meniť dochádzalo ku konfliktom, ktoré nakoniec viedli k jeho prepusteniu z DAMU.
Lineárny regulátor

Lineárny regulátor je transformers, ktorý sa navrhuje a používa na lineárne systémy.
Sem patrí väčšina regulátorov, od PID až po číslicové regulátory.
Kategórie.
Spojité.
Prvé a najstaršie regulátory, vstupné hodnoty idú priamo do nejakého analógového obvodu a vystupujú odtiaľ tiež analógové.
Diskrétne.
Hodnoty sa "vzorkujú", t. j. odoberajú v určitých časových bodoch, medzi ktorými sú rovnaké časové prestávky. Dĺžka tohto intervalu sa nazýva "perióda vzorkovania" a označuje sa veľkým T.
Z nej sa dá vypočítať "vzorkovacia frekvencia" (angl. "sampling frequency"), ktorá sa používa častejšie.
formula_1
Edward Higgins White

Edward Higgins „Ed“ White II (* 14. november 1930, San Antonio – † 27. január 1967, Cape Canaveral) bol americký astronaut.
Bol členom posádky letu Gemini 4, pri ktorom dňa 3. júna 1965 uskutočnil ako prvý Američan výstup do otvoreného vesmíru.
Jeho druhým letom do vesmíru mal byť let AS-204, dnes známy pod označením Apollo 1. Mal v ňom zastávať funkciu pilota veliteľského modulu. Posádku tvorili Virgil Ivan Grissom a Roger Chaffee. Počas simulovaného odpočítavania vypukol 27. januára 1967 v Apolle 1 požiar, pri ktorom všetci traja zahynuli.
PID regulátor

PID regulátor čiže proporcionálny a integračný a derivačný regulátor je najjednoduchší lineárny regulátor.
Opis.
Regulačná odchýlka "e(t)" predstavujúca rozdiel požadovanej hodnoty na výstupe od aktuálnej (vypočítaná zo spätnej väzby) je vstupom do troch samostatných blokov (obvodov):
a po spracovaní sa potom tieto zložky znovu sčítajú do riadiaceho zásahu "u(t)".
Potom je vzorec pre "u(t)":
kde P je koeficient P-zložky, I je koeficient I-zložky a D je koeficient D-zložky
- veľmi zriedka sa používali tieto typy regulátorov-časté prehrievanie sa
Prenosová funkcia (laplaceová transformácia) PID regulátoru je
Použitie.
Síce pomerne zastaraný, ale používa sa dodnes, lebo sa ľahko nastavuje a je dosť robustný. Dobrý pre riadenie na regulačnú odchýlku, menej pre riadenie na nastavenú hodnotu.
Obyčajne každé PLC-čko má v sebe jeden PID regulátor. Pomerne veľmi používaný PID regulátor bol Sipart od firmy Siemens.
Historický materializmus

Historický materializmus alebo v prácach Karla Marxa materialistická koncepcia dejín () je teória a prístup k štúdiu dejín a sociológie, ktorý je považovaný za základ marxizmu. 
Historický materializmus hľadá príčiny rozvoja a zmien v ľudských dejinách v ekonomike, technológii alebo širšie v materiálnych podmienkach, stretoch záujmov o materiál medzi kmeňmi, sociálnymi skupinami a národmi. 
V marxizme-leninizme je súčasť marxisticko-leninskej filozofie, filozofická veda o spoločnosti, ktorá materialisticky rieši základnú otázku filozofie v aplikácii na dejiny a
na tomto základe skúma všeobecné zákony historického vývoja a formy ich realizácie v ľudskej činnosti.
Koruna slovenská

Koruna slovenská (skratka: Ks) bola mena vojnovej Slovenskej republiky v rokoch 19391945. Koruna slovenská nahradila predtým používanú česko-slovenskú korunu na základe vládneho nariadenia o slovenskej mene zo 4. apríla 1939 č. 45/1939 Sl.z.
Výmenný kurz voči Ríšskej marke.
Spočiatku sa koruna slovenská vymieňala rovnako ako koruny Protektorátu Čechy a Morava v kurze 10 korún za 1 ríšsku marku. To sa však zmenilo po Salzburských rokovaniach v lete 1940 a od 1. októbra 1940 bol voči ríšskej marke stanovený kurz na 11,62 Ks za 1 RM, pričom výmenný kurz protektorátnej meny voči ríšskej marke zostal nezmenený. Množstvo obeživa sa od apríla 1939 do marca 1945 zvýšilo 9,5 násobne.
Mince.
V roku 1939 boli zavedené mince o hodnote 10 halierov, 5 a 20 korún, neskôr aj 20 a 50 halierov a 1 koruna v roku 1940. 10 a 20 halierové mince boli z bronzu, 50 halierová a 1 korunová medeno-niklová. 5 korunová minca bola z niklu a 20 korunová minca bola zo striebra. V roku 1942 boli zavedené zinkové 5 halierniky a hliník nahradil bronz v 20 haliernikoch. Hliníkové 50 halierniky nasledovali v roku 1943. Strieborné 10 a 50 korunové mince boli zavedené v roku 1944. Ich zavedením sa Peter Zaťko a Imrich Karvaš pokúšali zmenšiť vývoz drahých kovov zo Slovenska do Tretej ríše.
Oproti predvojnovým česko-slovenským korunám, mala koruna slovenská aj mincu s hodnotou 50 Ks, obsah striebra v 10 a 20 Ks minciach bol postupne znížený zo 700 ‰ na 500 ‰ a 5 Ks navyše zmenšilo svoju fyzickú veľkosť. Mince navrhovali Anton Hám, Andrej Peter, Gejza Angyal, Ladislav Majerský a František Štefunko. Mince boli vyrábané v Kremnickej mincovni.
Bankovky.
V roku 1939 sa spočiatku používali česko-slovenské bankovky hodnoty 100, 500 a 1000 korún, avšak s dočasnou potlačou prvej Slovenskej republiky. Do konca roku krajina zaviedla vlastné 10 a 20 korunové bankovky. Nasledujúceho roku Slovenská národná banka uviedla 50, 100 aj 1000 korunovú bankovku, ktorú v roku 1941 doplnila aj 500 korunáčka a 5000 korunáčka v roku 1944. V roku 1945 boli zavedené aj 5 korunové bankovky.
Futbal na Slovensku

Futbal na Slovensku sa vzťahuje na futbalový život na Slovensku v rokoch 1939-1945 a po roku 1993.
Futbalový zväz.
Slovenský futbalový zväz bol členom FIFA od apríla 1939 do roku 1945 a je členom od roku 1993.
Reprezentácia.
Súčasným trénerom A-mužstva slovenskej reprezentácie je Francesco Calzona.
Majstrovstvo Slovenska.
Slovenské futbalové majstrovstvá oddielov sa hrajú (stav: august 2024) v Niké lige, ktorá je sponzorovaná stávkovou spoločnosťou Niké.
Majstri Slovenska vo futbale v 1. slovenskom štáte:
Majstri Slovenska vo futbale od roku 1993:
Konečné umiestnenie v najvyšších dvoch ligách (v súčasnosti 1. a 2. liga).
Následujúce kluby hrali v 1. a 2. lige a získali umiestnenie v koncosezónnej tabuľke:
Účasť Slovenska na Majstrovstvách sveta vo futbale.
Slovensko sa zúčastnilo MS v Juhoafrickej Republike v roku 2010, na ktoré sa kvalifiovalo víťazstvom v 3. skupine európskej kvalifikácie. Na MS odohralo tri zápasy v skupine F, z ktorej postúpilo do osemfinále, kde bolo vyradené družstvom Holandska.
Regulátor (technika)

Regulátor je zariadenie, ktoré sa stará, aby daný systém automaticky pracoval a fungoval v požadovanom rozsahu hodnôt. Riadeným systémom môže byť napríklad motor, elektromotor, vykurovanie, klimatizácia, chemický proces atď.
Napríklad pri elektromotore potrebujeme udržiavať konštantné otáčky. Problém nastáva, keď elektromotor odrazu zaťažíme, jeho otáčky mierne klesnú. Preto sa používa regulátor, ktorý kompenzuje následky zmeny záťaže prejavujúce sa na otáčkach.
Funkcia.
Sledovaný parameter sa odčíta senzorom a regulátor vypočíta riadiaci zásah tak, aby tento parameter upravil na nami žiadanú hodnotu.
Na obrázku vidieť, že želaná hodnota S(s) vchádza do systému, kde sa od nej odpočíta výstup systému Y(s) (spätná väzba). Z toho vznikne regulačná odchýlka E(s). Tá vchádza do regulátora H(s), ktorý vypočíta riadiaci zásah, ktorý ide do riadeného systému F(s) z ktorého vychádza jeho výstup Y(s).
Regulátor je navrhovaný tak, aby po určitom čase bola regulačná odchýlka nulová (alebo veľmi malá).
Napríklad pri elektromotore:
Ak sú aktuálne otáčky vyššie ako požadované, tak je regulačná odchýlka &lt; 0 a regulátor znižuje napätie, naopak ak sú nižšie, regulačná odchýlka je &gt; 0 a regulátor napätie zvyšuje.
Pri lineárnych systémoch ako tepelné procesy alebo elektromotory je riešenie takéhoto problému jednoduché. Náročnejšie je keď riadenie kmitavých systémov alebo systémov s dopravným oneskorením, vtedy sa ručne nastavujú ťažko. Návrhom regulátorov sa zaoberá teória (automatického) riadenia, ktorá má rozvinuté metódy na riešenie rôznych druhov systémov.
Typy regulátorov.
Podľa algoritmu:
Podľa techniky:
Pojmy.
Porucha.
Porucha znamená zmenu takej hodnoty, ktorú nemôžeme ovplyvniť, ale sa jej môžeme len prispôsobiť (alebo ju predvídať) ako napríklad zväčšenie záťaže motora, zvýšený odber tepla z kotla domácnosťami, pri elektrárňach zvýšený odber elektriny domácnosťami, atď.
Podroháčske folklórne slávnosti

Podroháčske folklórne slávnosti je názov medzinárodného folklórneho festivalu, ktorý sa každoročne uskutočnuje v mesiaci august v Zuberci v amfiteátri, ktorý je umiestnený v Múzeu oravskej dediny. XLIII. ročník sa uskutočnil 5. augusta - 8. augusta 2018 . Pravidelným programom slávností je aj tradičný jarmok.
História.
Prvý ročník sa uskutočnil v roku 1975 a tým sa zaraduje medzi najstaršie folklórne festivaly na Slovensku.
Folklór (kultúra)

Folklór („folklore“ – vedomosti ľudu) je súbor kultúrnych javov, ktoré sa realizujú formami ústnej, hernej, tanečnej, dramatickej a hudobnospevnej komunikácie, realizovaný v mnohých variantoch. Jeho nositeľom a rozširovateľom je kolektív, aj keď prvotným tvorcom bol jeden človek. 
Folklór podlieha kolektívnym normám jednotlivých skupín. Viaže sa na realizáciu v konkrétnej situácii (folklórna situácia), ktorá predstavuje jednotu času, miesta a interpretácie (zvykne sa uvádzať aj kritika). V súčasnosti sa stretávame s pojmami folklorizmus (2. existencia folklóru) a folklorizácia.
Folklór je možné rozdeliť do:
Štúdiom folklóru sa zaoberá samostatná spoločenská veda – folkloristika. 
Ako folklorista sa označuje nielen odborník vo folkloristike, ale hovorovo aj ten, kto sa venuje pestovaniu folklóru, jeho zachovávaniu a umeleckému interpretovaniu (formou záujmovej činnosti). 
Folklór na Slovensku.
Folklór patrí na Slovensku medzi najväčšiu pýchu krajiny. Každá oblasť, mesto, dedina, obec má svoj vlastný charakter a svoj vlastný folklór – kroje, hudbu, piesne, architektúru, zvyky, tradície, tance a nárečie. Na prezentáciu folklórnych zvykov jednotlivých regiónov sú na viacerých miestach Slovenska usporadúvané folklórne festivaly. 
Najväčšie festivaly na Slovensku sú vo Východnej, Myjave a Detve a všetky tri festivaly sú organizované pod záštitou "C.I.O.F.F." (najväčšia folkloristická celosvetová organizácia). Ostatné festivaly majú skôr regionálny charakter, ale často svojou kvalitou nezaostávajú za týmito tromi festivalmi. Vo všeobecnosti možno povedať, že medzi festivalmi sú dosť výrazné rozdiely a každý má svoju vlastnú, typickú atmosféru a čaro. Na najlepších festivaloch žije festivalom celá obec, mesto – dokonca celá oblasť a folklór cítite na každom kroku.
Folklór v Srbsku.
Slováci, ktorí prišli do Srbska (presnejšie do Vojvodiny) zo Severného Maďarska a Slovenska, si so sebou priniesli aj folklór. Každá dedina a mesto má svoj vlastný kroj, hudbu, zvyky, tradície, tance, nárečie, ktoré je odlišné (nie je všade rovnaké). Vo Vojvodine sa organizujú rôzne slovenské ako folklórne tak i rôzne iné podujatia.
Najväčšie festivaly v Srbsku sú v Kysáči, Zlatá brána, Báčskom Petrovci, Slovenské národné slávnosti. Taktiež tam sú aj festivaly Tancuj, tancuj, Budárske dni… a v takmer každej obci bývajú rôzne podujatia a festivaly.
Regulátor

 Regulátor (z lat. regulare) je osoba alebo vec, ktorá reguluje (usmerňuje, nastavuje). Konkrétne je to predovšetkým:
Astrik

Sv. Astrik (niekedy stotožňovaný s osobou menom Anastázius, niekedy stotožňovaný aj s Radlom) (* ? – † 1034) bol žiakom sv. Vojtecha, v roku 993 sa stal prvým opátom Břevnovského kláštora a po roku 1001 bol ostrihomským arcibiskupom.
Na prelome rokov 1000/1001 priniesol uhorskému kráľovi Štefanovi I. od pápeža Silvestra II. kráľovskú korunu, ktorou ho korunoval za prvého uhorského kráľa.
Václav Kaplický

Václav Kaplický (* 28. august 1895, Sezimovo Ústí – † 4. október 1982, Praha) bol český prozaik, publicista a epický básnik. Predovšetkým je známy ako autor historickej beletrie.
Študoval na gymnáziu a reálke v Tábore, kde v roku 1914 maturoval. Hneď v nasledujúcom roku bol odvedený do prvej svetovej vojny a dostal sa na haličský front. Tu bol v roku 1916 zajatý, potom vstúpil do česko-slovenských légií. Roku 1918 bol delegátom zakázaného vojenského zjazdu, po tomto zistení bol zatknutý a väznený vo Vladivostoku. 
Po návrate do Česko-Slovenska (1919), sa stal zamestnancom sekretariátu socialistického Zväzu československých legionárov a onedlho úradníkom ministerstva národnej obrany.
V rokoch 1922–1950 pracoval v niekoľkých nakladateľstvách (napr. "Čin", "Pokrok", "Družstevní práce", "Melantrich"), najprv ako úradník a neskôr ako pomocný redaktor. Od roku 1950 sa venoval iba literatúre. Za jeho dielo mu bol v roku 1978 udelený titul Národný umelec.
Kozmonautika

Kozmonautika alebo astronautika je oblasť vedy a techniky, ktorá sa zaoberá vynášaním umelých telies a cestovaním mimo zemskú atmosféru. Zahŕňa lety kozmických rakiet a kozmických raketoplánov, ktoré štartujú s pomocou raketových motorov a pristávajú ako lietadlo, ale aj kozmických sond a orbitálnych staníc. Kozmonautika obsahuje aj teóriu kozmických letov s výpočtami dráh, technické riešenie kozmických rakiet, palív, systémov navádzania na dráhu, riadenia, spojenia, komunikácie, spracúvania údajov, konštrukcie družíc a iných kozmických zariadení. Medzi jej oblasti patrí aj problematika spojená s pobytom človeka v kozmickom priestore, vedecké a výskumné programy v spojitosti s prieskumom kozmického priestoru okolo Zeme a okolo iných vesmírnych telies, ako aj prieskum povrchu samotných vesmírnych telies. Nie je totožná s výskumom kozmického priestoru a kozmických telies, keďže tento výskum je možné uskutočňovať aj zo zemského povrchu pomocou teleskopov a iných zariadení. Pri každom experimente kozmonautiky ide o kozmický let. Termín astronautika zodpovedá medzihviezdnym letom, kým kozmonautika letom do kozmického priestoru, napr. na obežnú dráhu okolo Zeme alebo na Mesiac.
Teória kozmických letov zahŕňa výpočty letových parametrov, dosahovanie kozmických rýchlostí, určenie elementov dráh, ich zmeny vyvolané prirodzeným pôsobením napr. atmosféry alebo umelým pôsobením raketových motorov. Ďalej sem patrí výpočet životnosti umelých kozmických telies, výpočet optimálnych dráh k planétam a iným telesám a zmeny dráh gravitačným pôsobením týchto telies.
Technika kozmických letov sa zaoberá najmä konštrukciou raketových motorov, ich jednotlivých stupňov, zložením palív, spôsobom navedenia na obežnú dráhu, voľbou maximálneho preťaženia, spôsobmi komunikácie, navigácie a riadenia letov. Ďalej sem patrí zabezpečenie orientácie v kozmickom priestore, spojenia dvoch a viacerých kozmických lodí a orbitálnych staníc, technika návratu z obežnej dráhy a spôsoby pristátia. Osobitnou kapitolou je zabezpečenie pobytu človeka v kozmickej lodi. Od maximálneho preťaženia cez zvýšené nároky na stabilitu, hermetizácia, zásoby vzduchu, jedla a vody až po etapu návratu (znesiteľná teplota, spôsoby brzdenia). Zložitou procedúrou je aj navedenie kozmických sond na obežnú dráhu okolo iných kozmických telies, či prípadne pristátie na ich povrchu a riadenie činnosti robotických povrchových častí týchto sond. 
Názov.
Termín kozmonautika pochádza z ruštiny, zatiaľ čo vo svete, ktorý nebol pod politickým a kultúrnym vplyvom Sovietskeho zväzu sa používa názov astronautika. Vo frankofónnych krajinách sa presadzuje názov spacionautika.
História.
História kozmonautiky je úzko spätá s históriou raketovej techniky. K priekopníkom raketovej a kozmickej techniky patria W. von Braun, F. A. Cander, K. A. Ciolkovskij, R. Esnault-Peltiere, H. Ganswindt, V. P. Gluško, R. H. Goddard, N. I. Kibalčič, J. V. Kondraťuk, S. P. Koroľov, H. J. Oberth, J. A. Pobedonoscev, N. A. Rynin a M. K. Tichonravov.
Skype

Skype je komunikačný peer-to-peer program od spoločnosti Skype Limited (dnes ho už ďalej vyvíja Microsoft Skype Division), umožňujúci prevádzkovať internetovú telefóniu (VoIP). Jeho autormi sú Niklas Zennström a Janus Friis, tvorcovia populárneho softvéru Kazaa. Umožňuje hlasovú komunikáciu medzi jeho užívateľmi podobne ako cez klasický telefón, ako aj iné služby, napríklad komunikáciu prostredníctvom posielania krátkych správ, t. j. chat. Sídlo spoločnosti Skype Limited, ktorú vlastní Microsoft, je v Luxemburgu. 
Vlastnosti.
Základné služby ako telefonovanie, instant messaging a zasielanie súborov v rámci siete Skype sú poskytované zdarma. 
SkypeOut.
SkypeOut je platená služba umožňujúca telefonovať do tradičných telefónnych sietí.
SkypeIn.
SkypeIn umožňuje prijímať prostredníctvom Skype hovory z tradičných telefónnych sietí. Momentálne sú prideľované iba čísla zo štátov USA, UK, Dánsko, Estónsko, Fínsko, Francúzsko, Nemecko, Hongkong, Poľsko, Švédsko a Švajčiarsko (a teraz už aj Dominikánska republika,Čile,Nový Zéland a Rumunsko). Každý používateľ môže mať
Skype Voicemail.
Skype Voicemail je platená služba, ktorá poskytuje hlasovú odkazovú schránku.
Kritika.
Skype je kritizovaný za používanie proprietárneho protokolu namiesto otvorených noriem ako H.323, IAX, alebo SIP, čím znemožňuje ostatným poskytovateľom interagovať so sieťou Skype. Samozrejme sú na to jasné obchodné dôvody, keďže to chráni zisky zo služby SkypeOut pred konkurenciou. Obmedzenie v návrhu Skype je také, že Skypeové klienty, ak majú neobmedzený prístup do sieťového pripojenia, sa stanú supernódmi. Tieto supernódy držia spolu sieť peer-peer a poskytujú dátový routing pre tých, čo sú za reštriktívnymi firewallmi. Nanešťastie, tieto supernódy môžu zahlcovať značné množstvo pásma. Aj z tohto dôvodu niektorí sieťoví poskytovatelia, ako napríklad univerzity, zakázali Skype. Na konferencii Black Hat Európe 2006 bola prezentovaná správa tretej strany, analyzujúca bezpečnosť a metodológiu Skype.Tá analyzovala Skype a dospela k nasledujúcim postrehom:
Ďalšou kritikou Skype-u je filtrovanie obsahu. Aj keď je dostupný pre väčšinu operačných systémov, neexistuje žiadna verzia pre Palm OS ktorý sa dosť používa v mobilných zariadeniach ako Treo 700p. Skype je silne kritizovaný v Linuxovej komunite kvôli chybám a meškaniam v Linuxovej verzii .
Právne a politické aspekty.
Skype čelí výzvam z dvoch hlavných právnych a politickým smerov - výzvy na jeho duševné vlastníctvo, a politické obavy vlád, ktoré chcú uplatňovať viac formálnej kontroly nad aspektmi svojich telekomunikačných systémov. Technológia Skype-u je proprietárna a uzavretá vonkajšiemu preskúmaniu. Nevie sa, do akej miery môže potencionálne narúšať patenty a vlastnícke práva iných strán. Nie je preto nerozumné očakávať právne výzvy od tretích strán ohľadom otázok duševného vlastníctva.
Extensible Messaging and Presence Protocol

Extensible Messaging and Presence Protocol (XMPP) (predtým známy ako Jabber) je protokol používaný na sieťovú komunikáciu, podobne ako AIM, ICQ, MSN alebo Skype.
XMPP je súbor protokolov a technológií založených na XML, ktorá umožňuje akýmkoľvek dvom entitám na internete vzájomne si vymieňať textové správy, informácie o prítomnosti, a ďalšie štruktúrované informácie v (takmer) reálnom čase.
Základné charakteristiky.
Technológie XMPP sú:
Protokoly XMPP.
Rozšírenia základných protokolov (XEP).
Od roku 2001 spravuje XMPP Standards Foundation protokoly cez proces otvorených noriem, zameraný na diskusiu a schválenie Návrhov vylepšení XMPP (XMPP Extension Protocols) - XEP. Jeden z protokolov XEP, „Standards Track XEP“, môže byť považovaný za rozšírenie XMPP (aj keď nie je priamo súčasťou XMMP).
Tritón

Tritón alebo Triton (starogr. "Τρίτων" – "Tritón", ) môže byť:
Triton môže byť aj:
Personal Digital Assistant

Personal Digital Assistant (skr. PDA), na Slovensku často nazývaný vreckový počítač, je to prístroj, ktorý zväčša nemá klávesnicu a ovláda sa pomocou dotykového displeja a pera nazývaného "stylus". Operačné systémy v PDA podporujú formáty ako bežné PC napr. MS Word a MS Excel dokumenty.
Pre PDA sa používa viacero operačných systémov. Medzi najpoužívanejšie patrí PalmOS (takéto PDA sa nazývajú Palmy) a Windows Mobile (PDA sa označujú ako Pocket PC). Vzhľadom na odlišné operačné systémy nie sú aplikácie pre tieto platformy vzájomne kompatibilné. Ako pamäťové média sa používa Pamäťová karta.
PDA sa tiež používajú ako GPS (satelitná navigácia). PDA sú často vybavené aj bezdrôtovou komunikáciou napr. Bluetooth, IrDA a WiFi, na prenos dát a na pripojenie do Internetu. Ďalšou často integrovanou súčasťou je aj GSM telefón.
Bradavica

Bradavica môže byť:
Zoznam okresov v Česku

Tento článok obsahuje zoznam okresov v Česku.
Okres Opava

Okres Opava sa nachádza v Moravskosliezskom kraji (samosprávnom) a v Severomoravskom kraji (súdnom). Okres Opava je jedným zo šiestich okresov Moravskosliezského kraju. V okrese sa nachádza 69 obcí, 7 miest a 1 Mestečko.
Geronimo

Geronimo (* asi jún 1829, No-Doyohn Canyon, Mexiko (dnes Arizona, USA) – † 17. február 1909, Fort Sill, Oklahoma, USA), vlastným menom Goyaałé (v preklade „Ten, ktorý zíva“. Meno mu dal otec, Goyaałé bol stále unavený a často zíval), bol náčelníkom Apačov, posledný vodca indiánskeho odporu proti vláde USA.
Narodil sa v júni roku 1829 pri prameni rieky Gila v Mexiku. Bol z indiánskeho kmeňa Chiricahua, ktorý patril do skupiny Mescalero.
Na rozdiel od iných kmeňov, ktoré sa dali presídliť, Apači z Arizony sa dlhé roky zdráhali opustiť svoje územia. Rezervácia San Carlos, ktorú im ponúkli bola púšťou, kde Indiánom chýbali predpoklady na prežitie. Presídlením by navyše stratili svoje posvätné miesta. Verili, že ich spájajú s predkami.
Geronimovým zajatím sa skončila posledná indiánska vojna.
17. februára 1909 zomrel Geronimo na zápal pľúc. Je pochovaný na cintoríne vo Fort Sill.
Súčasnosť.
Približne 12 až 15 tisíc potomkov apačských bojovníkov dnes žije na území Nového Mexika a Arizony v štyroch rezerváciách - San Carlos, Mescalero, White Mountain a Jicarilla, časť z nich žije aj v Oklahome.
Sojuz

Sojuz (po rusky doslova: zväz) môže byť:
Eduard Bass

Eduard Bass, vlastným menom Eduard Schmidt (* 1. január 1888, Praha – † 2. október 1946, Praha) bol český spisovateľ, novinár, spevák, fejtonista, herec, recitátor, konferencier a textár.
Životopis.
V roku 1910 vystúpil ako recitátor a spevák v kabarete "Bílá labuť". Bass bol spolutvorcom kabaretu Červená sedma. Spolupracoval so satirickými časopismi a spolu s niekoľkými karikaturistami vydával "Letáky". V rokoch 1921 – 1942 pôsobil ako fejtonista, reportér, súdničkár a divadelný kritik. Vydával kabaretné texty v edícii "Syrinx" a satirický časopis "Šibeničky". Neskôr bol riaditeľom v pražských kabaretoch Červená sedma a Rokoko. V rokoch 1921 – 1933 pôsobil ako redaktor "Lidových novin". Od roku 1933 bol ich šéfredaktorom až do roku 1942. S obdobím po roku 1939 je spojený nútený odchod židov z "Lidových novin". Bass s tým pravdepodobne nesúhlasil, ale nepostavil sa proti tomu ani nerezignoval na svoju funkciu. Niektorí kritici "Lidových novin" tohto obdobia naznačujú, že aktivita prepúšťania bola väčšia, ako bolo potrebné – čo Bass ako šéfredaktor mohol ovplyvniť, iní sa domnievajú, že Bass robil čo bolo v jeho silách.
Dielo.
Posmrtne.
Celý rad jeho poviedok vyšiel posmrtne, ako väčšinou ešte nepublikovaná tvorba: 
Bass je autorom celého radu šansónov, skečov a kupletov – niektoré z nich zľudoveli (napr. "Nešťastný šafářův dvoreček")
Skupina 42

Skupina 42 bola česká umelecká skupina, založená v roku 1942, hoci jej korene možno hľadať už v rokoch 19381939, formovať sa začala v roku 1940.
Činnosť skupiny bola ukončená v roku 1948, jej vplyv na českú literatúru a české umenie vôbec sa dá nájsť aj oveľa neskôr.
Skupina 42 bola veľmi ovplyvnená predovšetkým kubizmom, futurizmom a konštruktivizmom, dajú sa tu nájsť aj určité prvky surrealizmu.
Výrazným prvkom ich tvorby bolo okúzlenie technikou a celkový záujem o ňu, z toho samozrejme plynie jej zameranie na mesto, prípadne mestskú perifériu, na továrne a podobne. Základom ich tvorby bol život obyčajného mestského človeka. 
Hlavným teoretickým podkladom skupiny bola stať J. Chalupeckého - "Svět, v němž žijeme".
George Dawson

George Mercer Dawson (* 1. august 1849, Pictou, Nové Škótsko Kanada – † 2. marec 1901, Ottawa, Ontário, Kanada) bol kanadský geológ a prieskumník.
Život.
Narodil sa v Pictou v Novom Škótsku ako najstarší syn Sira Johna Williama Dawsona, neskoršieho riaditeľa McGill University. V detstve bol Dawson postihnutý tuberkulózou chrbtice (tzv. Pottova choroba), ktorá spôsobila deformáciu jeho chrbta a zastavila jeho rast. Ani táto jeho fyzická indispozícia však nezabránila tomu, aby sa stal jedným z najväčších kanadských vedcov.
Počas jeho dlhej rekonvalescencie ho vzdelával jeho otec a súkromní učitelia. Neskôr navštevoval strednú školu v Montreale a McGill University v tom istom meste. Od roku 1869 študoval geológiu a paleontológiu na Royal School of Mines v Londýne (dnes súčasť Imperial College London). Úspešne absolvoval školu po troch rokoch s najlepšími výsledkami v triede.
V roku 1875 začal pracovať v Kanadskej geologickej službe. Ako pracovník tejto inštitúcie Dawson uskutočnil koncom 19. storočia rozsiahle mapovanie západnej Kanady. Jeho práca "Geológia a zdroje v okolí 49. rovnobežky od Lake of Woods po Skalnaté vrchy, so zoznamom rastlín, zvierat a skamenelín" z neho urobila rešpektovaného vedca. V rokoch 1883 a 1884 Dawson viedol prieskumnú expedíciu cez kanadské Skalnaté vrchy aby splnil požiadavku kanadskej vlády zmapovať najdôležitejšie vrchy, horské priesmyky a rieky v tejto oblasti. Objavil okrem iných vrcholy Mount Assiniboine (3 618 m) a Mount Temple (3 543 m). Výsledkom jeho prieskumu bola mapa kanadských Skalnatých hôr od hraníc s USA až po priesmyk Kicking Horse Pass.
V roku 1887 viedol expedíciu na Yukon a vypracoval niekoľko prvých máp tohto územia, ktoré sa neskôr stalo samostatným teritóriom. O 10 rokov neskôr po ňom bolo pomenované centrum zlatej horúčky na Klondike, mesto Dawson. Na jeho počesť je pomenovaný aj minerál dawsonit.
V roku 1890 získal doktorát čestný doktorát LL.D. na Queen's University v Kingstone. Zomrel v roku 1901 neočakávane po záchvate akútnej bronchitídy v Ottave. Je pochovaný na cintoríne Mount Royal v Montreale.
Psychológia osobnosti

Psychológia osobnosti je termín, ktorý sa zaoberá psychologickými, sociálnymi a biologickými vplyvmi na osobnosť človeka. Osobnosť je potom často vyjadrovaná variabilitou a integritou duševného diania. Neexistuje jednotná definícia psychológie osobnosti, existuje množstvo odlišných prístupov a pohľadov na chápanie psychológie osobnosti.
Osobnosť by sa dala presne definovať cez situáciu, keď ktosi zaklope na dvere a my sa opýtame: „Kto je?“ a odpoveď znie: „Ja!“ – a to Ja je osobnosť
Osobnosť je súbor jedinečných psychických vlastností, ktoré sa tvoria pod vplyvom dedičnosti a prostredia a prejavujú sa najmä vo vzťahoch k svojmu okoliu.
Osobnosť - to je predovšetkým organizovaný celok, jednota, syntéza. To znamená, že zložky, ktoré utvárajú organickú osobnosť, neexistujú v nej izolované, ale vo vzájomnej súvislosti a podmienenosti a správanie človeka je výsledkom ich súčinnosti. Osobnosť teda predstavuje štrukturálnu i funkčnú jednotu.
Percepčná psychológia

Percepčná psychológia je oblasť psychológie zaoberajúca sa vnímaním okolného sveta. Skúma fyziologické i psychologické aspekty vnímania a ich vzájomné súvislosti.
Psychológia self

Psychológia self je oblasť psychológie zaoberajúca sa vývojom a poruchami sebavedomia.
Zakladateľom bol Heinz Kohut.
Sociálna psychológia

Sociálna psychológia je oblasť psychológie zaoberajúca sa vplyvom sociálnych faktorov na psychiku jedinca. V dnešnej dobe veľmi rozšírená vedná disciplína , v popredí záujmu je skúmanie postojov, rolí a správanie sa jedinca v skupine, význam sociálnych noriem a dynamika sociálnych skupín.
Juraj Pavlín Bajan

Juraj Pavlín Bajan (* 12. apríl 1721, Vrádište – † 15. júl 1792, Skalica) bol slovenský františkánsky kňaz, kazateľ, organista, hudobný skladateľ, autor omšových zborníkov a kancionálov a jedna z významných postáv slovenského baroka.
Životopis.
Narodil sa ako Jósef Ambrus Bacherik a pochádzal z meštianskej rodiny, jeho otec bol mäsiarom. Detstvo prežil v Skalici, kde získal u skalických jezuitov aj vzdelanie. Tam študoval spev a hudbu. Bol tiež výtvarne nadaný, no pred štúdiom výtvarných umení dal prednosť cirkevnej dráhe. V roku 1740 vstúpil do kláštora v Pruskom, kde dostal rehoľné meno Pavlín. Študoval filozofiu a teológiu v kláštoroch v Jágri, Vacove a Leviciach. V roku 1746 bol v Trnave vysvätený za kňaza. Medzi jeho najvýznamnejšie pôsobiská patrí Hlohovec, Beckov a Skalica. Na starobu oslepol a trpel chorobou nôh.
Tvorba.
Je autorom trinástich väčších hudobných diel. V rukopise sa zachovalo deväť zväzkov drobných skladieb — zbierok duchovných kompozícií na slovenské i latinské texty, zväčša pre jeden či dva sólové hlasy a zbor s organovým sprievodom. Jeho tvorbu silno ovplyvňoval slovenský folklór, najmä západoslovenské, ale i moravské ľudové piesne. Pri komponovaní vianočných omší vkladal do latinských liturgických textov slovenské interpelácie, často so silným rustikálnym dôrazom. Bol významným predchodcom zakladateľov slovenskej národnej hudby. 
Z jeho tvorby sú najznámejšie zväzky tridsiatich latinských omší "Harmonia seraphica — Serafínska harmónia" (1755), slovenských chrámových piesní, tzv. "Pruštiansky kancionál" (1758), prepracovaných skorších skladieb "Harmonia seraphica missarum — Serafínska harmónia omší" (1761) a ďalšie. Zostavil aj dva slovenské spevníky – tzv. Beckovský (1758) a Skalický (1783).
Ešte počas pobytu vo Vacove (17451746) napísal latinský spis z morálnej teológie, obsahuje 12 traktátov o jednotlivých sviatostiach a problémoch ľudského svedomia i desatora (vyše 700 stranový latinský rukopis).
Výsledky Bajanovej kazateľskej činnosti sú zhrnuté v štyroch rukopisných zväzkoch: "Devoti sermones in Dominicis omnes ab Adventu usque ad Pascha inclusive (Zbožné kázne na všetky nedele od Adventu do Veľkej noci)"; "Devoti sermones in Dominicis omnes a Dominica Albis usque ad finem anni (Zbožné kázne na všetky nedele od Bielej nedele až do konca roka)" ; "Devoti sermones in festa Beattissimae Virginis Mariae et Sanctorum totius anni (Zbožné kázne na sviatky Blahoslavenej Panny Márie a svätých celého roka); Devoti sermones quadragesimales de Passione Domini (Zbožné kázne pôstne o Pánovom utrpení)". Obsahujú vyše 600 slovenských kázni. Vydané knižne neboli.
Konrád Švestka

Fr. Konrád Švestka, OFM (* 7. december 1833, Kroměříž, Morava † 27. november 1907, Kremnica) bol maliar, sochár, tesár a reštaurátor. Do Rehole menších bratov – františkánov vstúpil 12. septembra 1857. Hoci bol rodák z Moravy vstúpil do Salvatoriánskej provincie na Slovensku.
Pôsobil vo viacerých konventoch provincie (Hlohovec, Kremnica, Skalica, Nižná Šebastová) zväčša ako maliar, zlatník, sochár a reštaurátor. Všetky umelecké práce, ktoré vyhotovil, sa nateraz nedajú pozisťovať. Isté je, že maľoval kostol v Nižnej Šebastovej, v Kremnici a v Hlohovci. V roku 1857 v Hlohovci vyhotovil „Boží hrob“. V tom istom kláštore roku 1875 renovoval hlavný oltár a vymaľoval sanktuárium kostola. V Skalici v období 186062 opravoval oltáre a v roku 1864 rezbársky vyzdobil nový organ a chór. Neskoršie v roku 1865 maľoval tri veľké plátna, ktorými sa voľakedy v pôstnom čase zahaľovali oltáre. Obrazy predstavovali: Ježiša pred Pilátom, Ježiša bičovaného a Ježiša ukrižovaného. V roku 1886 vyhotovil v Nižnej Šebastovej oltár sv. Andreja a vymaľoval veľký obraz tohto svätca (veľkosť 200 × 126 cm) ale kostol, pre ktorý sa toto všetko robilo, už neexistuje. Mnohé jeho diela sú zatiaľ neidentifikované, ale je isté, že počas svojho 50-ročného účinkovania v slovenských kláštoroch veľa prispel na skrášlenie františkánskych kostolov, chodieb a refektárov.
Polydeuces (mesiac)

Polydeuces je prirodzený satelit planéty Saturn.
Sviatosť pomazania chorých

Pomazanie chorých (po latinsky: "unctio infirmorum") je jedna zo siedmich sviatostí katolíckej cirkvi, pravoslávnej cirkvi, anglikánskej cirkvi a starokatolíckej cirkvi, ktorá sa udeľuje tým veriacim, ktorí vážne ochoreli. Túto sviatosť udeľuje kňaz pomazaním na čele a na rukách olivovým alebo podľa okolností iným rastlinným posväteným olejom. 
V priebehu storočí sa pomazanie chorých udeľovalo najčastejšie len v posledných chvíľach života, preto sa zaužíval názov „posledné pomazanie“. Protestantské cirkvi (okrem anglikánov) toto pomazanie nepovažujú za sviatosť. 
Apoštolská konštitúcia „Sacram unctionem infirmorum“ z 30. novembra 1972, na základe uznesení Druhého vatikánskeho koncilu zaviedla, že vhodný čas na prijatie pomazania chorých je pre veriaceho katolíka už vtedy, keď začína byť pre chorobu alebo starobu v nebezpečenstve smrti. Preto vo farnostiach každoročne pred Veľkou nocou vyzývajú chodiacich chorých a starých farníkov, aby sa zúčastnili v kostole spoločného udeľovania pomazania chorých.
Ťažká myasténia

Ťažká myasténia (doslova "ťažká slabosť svalov", z gréckeho "μύς" "sval", ἀσθένεια "slabosť", a latinského "gravis" "vážny, ťažký"; lat. "myasthenia gravis") je autoimunitná choroba, ktorá sa prejavuje nadmernou svalovou unaviteľnosťou a slabosťou.
Postihnutí majú zvyčajne problémy s prehĺtaním, sú postihnuté okohybné svaly (očná myasténia), dýchanie a podobne.
Joseph Ladue

Joseph Francis Ladue (* 28. júl 1855, Schuyler Falls, New York – † 27. jún 1901, Schuyler Falls) bol americký zlatokop, obchodník a zakladateľ mesta Dawson na Klondike.
Životopis.
Joseph Ladue osirel ešte v mladosti. Matka mu zomrela, keď mal 7 rokov a otec, keď mal 19. Po otcovej smrti sa vybral za šťastím na západ. Najskôr sa usadil v meste Deadwood, kde pôsobil ako robotník a neskôr ako strojník v bani. V zamestnaní rýchlo postupoval a postupne sa dostával sa na vedúce pozície. Napriek tomu však zamestnanie opustil a vybral sa hľadať zlato do Arizony a Nového Mexika. Nemal tam však šťastie a v roku 1882 sa rozhodol vybrať na sever. Bol medzi 50 mužmi, ktorí v tom roku prešli cez priesmyk Chilkoot na Yukon. 
Po počiatočnom období venovanom hľadaniu zlata si v roku 1893 spolu so spoločníkmi otvorili obchodnú stanicu v ústí rieky Sixtymile River do rieky Yukon. Neskôr ku stanici postavil aj pílu, kde vyrábal rezivo pre zlatokopov. Po objavení zlata na potoku Bonanza Creek, ktorý rozpútal Zlatú horúčku na Klondike, Joseph Ladue pochopil svoju šancu. 28. augusta 1896, iba niekoľko dní po tomto veľkom objave, zabral pre seba veľký 64 hektárový pozemok pri ústí rieky Klondike do Yukonu a dal si ho zaregistrovať na banskom úrade pri ústí rieky Fortymile River. Do začiatku októbra sem presunul svoju pílu a osídlenie začalo postupne rásť. Vtedy tam boli ešte iba dva zruby, sklad, píla a niekoľko stanov - spolu asi 25 ľudí. Bol to základ budúceho mesta, ktoré v januári 1897 pomenoval Dawson po kanadskom geológovi Georgeovi Mercerovi Dawsonovi. V zime sa podarilo Ladueovi predať niekoľko pozemkov za cenu od 5$ do 25$.
Chýry o objave zlata sa však rýchlo rozšírili a začalo prichádzať stále viac a viac ľudí. V júli 1897 už bolo v oblasti asi 5 000 ľudí a Ladue mohol zdvihnúť ceny za pozemky v Dawsone od 800$ do 8 000$. Joe Ladue bol človek vízie, vždy bol o krok vpredu pred udalosťami. Obchodoval so všetkým, čo zlatokopi potrebovali. Okrem obchodu si otvoril hostinec, postupne rozširoval pílu a založil banskú spoločnosť. 
Yukon opustil na vrchole slávy a úspechu a v roku 1897 sa vrátil do rodného mesta, kde sa 15. decembra oženil s Annou „Kitty“ Mason. Kúpili si tam 100 hektárovú farmu a adoptovali Francisa Lamaya, syna Willisa Lamaya, Josephovho spoločníka na Yukone. Roky strávené na Yukone sa však prejavili na jeho zdraví. Joseph Ladue trpel tuberkulózou a zomrel 27. júna 1901, iba niekoľko rokov po tom, ako zbohatol na Yukone.
Farnosť (cirkev)

Farnosť (z lat. paroecia, slovo je odvodené od gr. παροικία – paroikía čo v preklade znamená susedstvo) je určité spoločenstvo veriacich, o ktoré sa stará farár, pod dohľadom diecézneho biskupa. Farnosť je miesto, kde sa veriaci zhromažďujú na slávenie nedeľnej bohoslužby vo farskom kostole, alebo vo filiálnych kostoloch.
Farár vedie evidenciu o príslušníkoch svojej farnosti (farníkoch) – vedie matriku pokrstených, matriku sobášených i matriku zomrelých. Cirkevnoprávnu jurisdikciu má farár nad celým územím farnosti, ktorú spravuje. Túto jurisdikciu môže delegovať (napr. na úkon sobáša) na iného kňaza.
Viacej farností je združených v dekanáte, ktorý spravuje dekan.
Diecéza (biskupstvo)

Diecéza (vo východných cirkvách je obdobou "eparchia", v evanjelickej cirkvi a.v. je obdobnou štuktúrou "dištrikt") je spoločenstvo farností rímskokatolíckej cirkvi na určitom území, stanovenom vedením cirkvi - biskupstvo. Na čele diecézy stojí diecézny biskup, ktorý môže mať pomocných biskupov. Jeho cirkevnoprávna jurisdikcia sa vzťahuje na celé územie ním spravovanej diecézy. Biskupa za správcu diecézy menuje pápež. Podobnú štruktúru má aj anglikánska cirkev a starokatolícka cirkev. 
Územný celok. V niektorých kresťanských cirkvách je to správny obvod (správne územie) biskupa. Považuje sa aj za základnú jednotku cirkevnej správy rímskokatolíckej cirkvi. Ďalej sa delí na dekanáty a farnosti.
Dejiny.
Na konci 3. storočia po Kr. cisár Dioklecián usporiadal Rímsku ríšu do 12 (13) správnych oblastí – diecéz. Každá diecéza združovala niekoľko provincií, riadená bola cisárskym prefektom, nazývaným vicarius.
Frontálny útok

Frontálny útok predstavuje mohutný priamy úder na hlavné pozície nepriateľa, vedený spravidla otvoreným dobre priestupným terénom. Je jedným zo základných princípov bojovej činnosti, aj tie najkomplikovanejšie manévre sa dajú rozložiť na malé frontálne útoky.
Základná idea taktiky.
Zmyslom taktiky je prudkým priamym útokom rozbiť a zničiť hlavné síly protivníka alebo jednoducho preraziť cez jeho kľúčové pozície. Keďže susedné jednotky sa vzájomne kryjú a podporujú, môžu úplne využiť svoje silné stránky a neodkrývajú pritom svoje slabiny. Tiež sa dajú nasadiť prakticky všetky bojové sily dopredu.
Výhody.
Dokonca i pri boji v takom ťažkom teréne ako v meste môže mať svoje výhody, aj keď je nepriateľ dobre pripravený ale roztrúsený, t. j. bez frontálnej obrany.
Dejiny použitia.
Pred 19. storočím táto taktika s drobnými modifikáciami dominovala bojovým poliam (hoc aj vtedy mohla viesť ku katastrofe – pozri bitka pri Kannách či bitka pri Kreščaku), no s rozvojom palných zbraní jej význam stále klesal. Na začiatku 19. storočia bola rýchlo potlačovaná v prospech nápaditejších manévrovacích a obchvatných spôsobov boja a na konci Napoleonských vojen už bola až na výnimky považovaná vyslovene za akt neschopnosti a bezradnosti veliteľa a stále častejšie bola označovaná ako samovražedná.
Ak pred 19. storočím bol považovaný frontálny útok, ktorý skončil katastrofou akosi zo svojej vlastnej prirodzenosti, za výnimku, od 19. storočia je to naopak a úspešné použitie frontálneho útoku je teraz považované za malý zázrak, ktorý sa nezaobíde bez špecifických podmienok. Popri výnimočných úspešných akciách (bitka pri Isandlwane) sa tu objavujú prvé debakle (bitka pri Gettysburgu) signalizujúce koniec frontálneho útoku ako jednoduchej všeobecne použiteľnej metódy. Definitívny koniec tejto taktiky ohlásila Prvá svetová vojna a masové rozšírenie guľometov. Napriek tomu sa objavila aj na bojiskách druhej svetovej vojny, kde ju Červená armáda používala ako hlavnú taktiku v zimnej vojne a relatívne často sa objavovala aj vo bojoch na východnom fronte. Ani Sovietsky zväz si však nemohol dovoliť obrovské straty, ktoré prinášala, a prestala sa (až na niektoré výnimočné operácie) používať.
Frontálny útok z vojenskej taktiky ale sotva vymizne. Aj v súčasnosti sa používa na účely spomenuté vyššie, oproti minulosti sa však charakter bojových operácii zmenil natoľko, že k strategickému frontálnemu útoku na úrovní frontov sa už armády nepúšťajú.
Väinö Linna

Väinö Valtteri Linna (* 20. december 1920, Urjala, Fínsko – † 21. apríl 1992, Kangasala) bol fínsky esejista a jeden z najväčších povojnových spisovateľov Fínska.
Životopis.
Narodil sa ako siedme z desiatich detí robotníka na jatkách Vihtori Linnu. Keď mal sedem rokov, otec zomrel. Matka musela sama živiť veľkú rodinu.
Vychodil iba šesť tried základnej školy, potom musel začať pracovať. Najprv pracoval ako poľnohospodársky robotník, drevorubač a pltník. V roku 1938 sa presťahoval do Tampere, kde pracoval ako robotník vo veľkej pradiarni bavlny, a neskôr ako montér. V roku 1940 nastúpil na vojenskú službu. Ako poddôstojník bojoval v guľometnej rote, vo vojsku, ktoré obsadzovalo Východnú Karéliu počas Pokračovacej vojny.
Dielo.
V roku 1942 napísal prvú knihu o vojne, ktorá však nebola vydaná tlačou. V roku 1947 vychádza jeho prvá kniha "Cieľ". Je to čiastočne autobiografický román o mladom robotníkovi, ktorý sa chce stať spisovateľom. Jeho druhá kniha "Čierna láska" (1948) mu získala tri literárne ceny, ale skutočnú slávu mu priniesol až román "Neznámy vojak" (1954). Tento román sfilmoval režisér Edvin Laine. Druhýkrát bol uvedný do filmovej podoby (1985) režisérom Rauli Mollbergom.
Od roku 1959 začala vychádzať jeho trilógia "Tu, pod Polárkou" - "Here Beneath the North Star". Jeho dielo prerušila mozgová mŕtvica v roku 1984, ktorá mu znemožnila hovoriť.