burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ornithomimosauria

Ornithomimosauria je taxón dinosaurov (presnejšie: teropodov), ktorého príslušníci výzorom pripomínali pštrosy.
Vznikla počas spodnej kriedy a vrchol rozvoja dosiahla počas vrchnej kriedy. Členovia tejto skupiny sú známi len zo severnej pologule.
Opis.
Tieto dinosaury sú známe aj ako „pštrosie dinosaury“. Výzorom totiž pripomínali pštrosy - mávali dlhé krky, malé bezzubé hlavy s rohovinovým zobákom a behavé zadné končatiny. Je ironické, že ich primitívny zástupca – "Pelecanimimus" – mal najviac zubov zo všetkých teropodov. Ornithomimosauria boli všežravé a bylinožravé. Vyspelé Ornithomimosauria (t.j. čeľaď ornitomímovité/ornitomimy - lat. Ornithomimidae), ako napríklad galimímus ("Gallimimus"), ornitomímus ("Ornithomimus") a strutiomímus ("Struthiomimus"), sa na seba až zarážajúco podobali, pričom ich rozoznávanie je založené na niekoľkých anatomických detailoch a proporciách nôh. 
Je pravdepodobné, že tak ako iné celurosaury, aj Ornithomimosauria disponovali operením, pokiaľ ho druhotne nestratili (napr. z dôvodu narastajúcej veľkosti).
Waldorfská pedagogika

Waldorfská pedagogika je celosvetové hnutie v oblasti pedagogiky, ktoré je založené na vzdelávacej filozofii prvýkrát sformulovanej Rakúšanom Rudolfom Steinerom, a ktoré pochádza z jeho duchovnej vedy nazývanej antropozofia. Je to jedna z tzv. alternatívnych pedagogík.
Charakteristika.
Hlavným cieľom pedagogiky waldorfských škôl je celostná výchova dieťaťa, výchova „hlavy, srdca a rúk“. Učebný plán je tvorený v rovnováhe „akademických“ predmetov, umeleckých a praktických aktivít a predstavuje základný rámec pre tvorivú prácu učiteľa s triedou. 
Waldorfská pedagogika, vo svojej základnej podobe načrtnutá Rudolfom Steinerom (1861 – 1925), predstavuje jedinečný a príznačný prístup k výchovno-vzdelávaciemu procesu, ktorý je uskutočňovaný na 1915 waldorfských škôlkach v 59 krajinách a na 1251 waldorfských školách v 70 krajinách (údaje z mája 2021). Nejestvuje žiadna centrálna organizačná štruktúra, ktorá by sa týkala všetkých škôl. Každá z nich je administratívne nezávislá, školy sú však navzájom prepojené množstvom asociácií (na Slovensku Asociácia waldorfských škôl a škôlok) a priateľských organizácií, ktoré poskytujú nevyhnutné materiálne zázemie, pomôcky, publikačný materiál, organizujú konferencie a výmeny skúseností a podporujú waldorfské hnutia v jednotlivých krajinách.
Názov „waldorfská“.
Základy koncepcie waldorfskej pedagogiky boli položené v roku 1919 v škole pre deti robotníkov továrne na výrobu cigariet Waldorf Astória v Stuttgarte. Základnou myšlienkou bolo umožniť deťom bez ohľadu na majetok a sociálne postavenie rovnaké vzdelanie, ktoré by – čo sa týka obsahu bolo nezávislé od ideologických záujmov štátu a hospodárskej sféry.
Odlišnosti voči tradičnej pedagogike.
Nižšie uvedené rozdiely nie sú normatívne (nie sú nevyhnutnou podmienkou, ale sú určitým sprievodným znakom, že v inštitúcii sú realizované prvky waldorfskej pedagogiky alebo celý model): 
"metodologické a didaktické:"
"filozoficko-pedagogický rámec waldorfskej školy:"
"časopriestorové odlišnosti:"
"vizuálne odlišnosti:"
Vologaises V.

Vologaises V. (po stredoperzsky "Valgaš") bol partský veľkokráľ z rodu Arsakovcov, ktorý vládol v rokoch 191/192 – 207/208. Jeho otcom bol kráľ Vologaises IV., ktorý Partskej ríši vládol viac ako štyridsať rokov, jeho synmi neskorší králi Vologaises VI. a Artabanos IV.
Vláda.
Vologaisova vláda bola z veľkej časti vyplnená zápasom s Rímskou ríšou a priebeh aj vyústenie týchto vojen je prakticky to jediné, čo možno z vtedajšieho diania detailne zrekonštruovať. Konflikt vypukol potom, ako partský kráľ počas občianskej vojny v Ríme (193 – 194) podporoval pretendenta trónu, ktorý nakoniec neuspel (Pescennia Nigra). Napriek tomu, že táto podpora nebola príliš efektívna (Vologaises len sľúbil, že vyzve svojich vazalov, aby Nigrovi pomohli), nový cisár Septimius Severus hneď po ovládnutí impéria podnikol výpravu proti severnej Mezopotámii.
Rímske légie pod cisárovým vedením dobyli roku 195 oblasť Osroéne a Adiabene, a možno by docielili aj ďalšie úspechy, ale revolta Clodia Albina v Galii odvolala Septimia Severa späť na západ. Zatiaľ cisár prijal aspoň víťazné tituly "Parthicus Adiabenicus" a "Parthicus Arabicus", pričom titul "Parthicus Maximus" vraj odmietol, pretože vojnu s Partami ešte nepovažoval za ukončenú.
Jeho protivník, kráľ Vologaises, zápasil v tom čase s vážnymi problémami. V Iráne prepukli povstania, ktoré sa podarilo len s námahou potlačiť. Hneď potom vypukol konflikt s adiabenským kráľom Narsom, ktorý sa počas Severovej výpravy asi správal príliš prorímsky, čo ho po dobytí Adiabeny stálo život. Kráľovské vojská ho zabili. Naproti tomu Vologaisova výprava do Osroény (proti mestu Nisibis) úplne zlyhala.
Roku 197 začal Septimius Severus, čerstvo ovenčený vavrínmi z víťaznej vojny s Albinom, novú výpravu proti Partom. Jeho oddiely vtrhli pozdĺž Eufratu dovnútra Mezopotámie, dobyli Seleukiu nad Tigridom aj Babylon a potom sa pustili do obliehania partského hlavného mesta Ktésifonu. Tuhý odpor, ktorý im kráľovské jednotky kládli, spôsobil, že mesto obsadili až koncom roku 198.
Po páde Ktésifonu sa cisár aj s vojskom stiahol z partského územia (cestou ešte neúspešne obliehal mesto Hatru západne od toku Tigridu) a krátko nato došlo k rokovaniam o mieri, ktoré vyústili do dohody zaručujúcej Rimanom držbu oblasti Osroéne aj s jej metropolou Nisibis (199/200). Súčasne sa zriadila nová rímska provincia "Mesopotamia" a sformovali tri légie nesúce názov "Parthica".
Je zjavné, že Vologaises V. vyviazol z nebezpečnej situácie pomerne dobre, pretože korektúry hraníc neboli nakoniec príliš významné. Oveľa horšia však bola strata prestíže, ktorej sa voči partskému monarchovi dostávalo zo strany svojich početných vazalov – aspekt, ktorý onedlho po Vologaisovej smrti (207/208) prispel k pádu Partskej ríše.
Rwenzori

Ruwenzori alebo Rwenzori (-u- bolo odstránené v roku 1980, aby bol názov viac v súlade s menom miestneho kmeňa) je malé sopečné pohorie vo Východoafrickej priekope na hraniciach Ugandy a Konga. Je tu zriadený Národný park Rwenzori Mountains.
Pohorie sa často zvykne považovať za totožné s pohorím "Montes Lunae" (Mesačné vrchy, Vrchy Mesiaca) spomínaným Ptolemaiom, ale nie je to isté.
Najvyšší vrch je Ngaliema (predtým nazývaný Margherita) vysoký 5109 m. Jeho výška sa udáva aj ako 5110 m, 5119 m či 5120 m a vrchol leží presne na štátnej hranici. Ruwenzori tvorí 120km dlhý hrebeň, ktorý sa ťahá pozdĺž konžsko-ugandskej hranice od severovýchodu na juhozápad.
Ruwenzori je len jedno z troch afrických pohorí, ktorých vrcholy sú trvalo zasnežené. Neprístupné pohorie zahaľujú mraky, takže ich takmer 300 dní v roku nevidno. Keď sa oblaky konečne zdvihnú, objavia sa impozantné zasnežené štíty. 
Delenie (zoradené podľa výšky):
České Sliezsko

České Sliezsko, do 1918 Rakúske Sliezsko, 1938–1945 aj Sudetské Sliezsko, zavádzajúco aj Moravské Sliezsko, je historické územie na severovýchode Česka s rozlohou a zhruba 1 miliónom obyvateľov. Historickým hlavným mestom je Opava. S výnimkou moderného okresu Jeseník (ktorý je súčasťou Olomouckého kraja), je súčasťou Moravskosliezskeho kraja. Na juhu hraničí s Moravou; na juhovýchode so slovenským Žilinským krajom (región Kysuce); na východe, severe a juhozápade s Poľským Sliezskom (konkrétne s vojvodstvom Sliezskym, Opolským a Dolnosliezskym).
V rokoch 1918 až 1992 bolo označované tiež ako Československé Sliezsko, v čase po Mníchove (1938–1945), kedy kvôli tradičnej prevahe nemeckého obyvateľstva pripadlo (okrem Frýdecka) nacistickému Nemecku, tiež Sudetské Sliezsko. V rokoch 1918-1928 tvorilo České Sliezsko ako krajina Sliezska jednu z krajín v Česko-Slovenska, potom bolo spojené s Moravou do krajiny Moravskosliezskej, ale na úrovni okresov bola hranica voči Morave ešte zachovaná. Po druhej svetovej vojne bolo České Sliezsko ako zvláštna jednotka reformami štátnej správy úplne zrušené, roku 1948 bolo rozdelené medzi Ostravský a Olomoucký kraj a roku 1960 sa celé stalo súčasťou Severomoravského kraja. V roku 2000 bolo znovu rozdelené medzi Moravsko-sliezsky kraj a Olomoucký kraj (okres Jeseník).
Z väčšej časti je totožné s územím bývalého Rakúskeho Sliezska a obvykle sú do neho zahŕňané aj moravské enklávy v Sliezsku. Hlavnou odlišnosťou od Rakúskeho Sliezska je, že k Českému Sliezsku už nepatrí východné Tešínsko (patriace Poľsku) a naopak je jeho súčasťou Hlučínsko.
K historickému Sliezsku patria aj drobné územia v Krkonošiach a Jizerských horách v Královohradeckom a Libereckom kraji, ktoré získalo Československo roku 1959 od Poľska a sú jedinými časťami bývalého sliezskeho Javorského kniežatstva na území dnešného Česka. Ide o nepatrné územie severovýchodne od Lúčnej búdy v Krkonošiach (patrí k mestu Pec pod Sněžkou v okrese Trutnov), osadu Mýtiny (súčasť mesta Harrachova v okrese Jablonec nad Nisou) a tie časti územia obce Kořenov v okrese Jablonec nad Nisou, ktoré sa rozkladajú ľavom brehu Jizery.
Osan

Osan môže byť:
Pavol Rell

Pavol Rell (* 1823 – † 1891) z Ábelovej bol evanjelický farár, botanik a ovocinár.
Bralce (prírodná rezervácia)

Prírodná rezervácia Bralce je prírodná rezervácia na úpätí vrchu Bralce pri Hliníku nad Hronom v Štiavnických vrchoch.
Bola vyhlásená v roku 1965 na výmere . Územie predstavuje fytogeograficky i zoograficky významnú lokalitu s výskytom vzácnej waldstejnie trojlistej a ďalších pozoruhodných druhov rastlín i živočíchov v spoločenstvách reliktného charakteru, na kyslom vulkanickom podklade.
Nevädza poľná

Nevädza poľná (lat. "Centaurea cyanus"), je jednoročná liečivá rastlina z čeľade astrovité.
Rozšírenie.
Nevädza poľná rastie predovšetkým na okrajoch obilných polí a na suchých, kamenistých miestach spolu s rumančekom pravým a makom divým. Je indikátorom prehnojenia polí, v nedávnej minulosti sa pri silnom umelom hnojení vyskytovala zriedkavejšie.
Vzhľad.
Je to jednoročná rastlina so stonkou vysokou až 90 cm, stonka je často vetvená. Kvetné listy sú špicaté, široké asi 6 mm. Kvety sú modrofialové v strede a výrazne modré na okrajoch. Kvitne od júna do septembra.
Použitie.
Zbierame celé sýtomodré hlavičky bez stopiek, alebo len z úborov vytrhávame lupienky. Sušíme pri 35 °C.
V liečiteľstve sa používa kvet ("Flos cyani"), buď samostatný alebo s kalichom ("Flos cyani cum calyce"). Droga má účinky močopudné a žlčopudné, v súčasnosti sa však najčastejšie používa pri zápalových a hnisavých očných chorobách.
Účinné látky.
Obsahuje antokyánové glykozidy (napr. cyanín), cichorín, knicín, flavonoidy, saponíny a minerálne látky.
Ján Seberini

Ján Seberini alebo Seberíni; staršie písanie "Ján Szeberínyi" (* 1. január 1780, Veličná – † 10. február 1857, Banská Štiavnica) bol slovenský kňaz, evanjelický farár v Banskej Štiavnici (od roku 1832?), národovec, náboženský spisovateľ a pedagóg, superintendent banského dištriktu, bojovník proti maďarizácii. Teológiu študoval na Prešovskom kolégiu.
Narodil sa v rodine Štefana Seberiniho a jeho manželky Zuzany rodenej Törökovej
Štúdium.
Ján Seberini navštevoval základnú školu v Istebnom. Od roku 1792 študoval na gymnáziu v Rožňave, Prešove a Kežmarku. V Prešove študoval teológiu a od roku 1801 na evanjelickom lýceu v Bratislave. Na univerzite v Jene študoval v rokoch 1804 – 1805. Venoval sa tam aj botanike a mineralógii. V roku 1839 získal čestný doktorát taktiež na univerzite v Jene.
Pôsobenie.
V roku 1807 bol vysvätený za evanjelického kňaza. Od roku 1805 bol vychovávateľom v Bratislave. V rokoch 1807 – 1811 bol farárom v Nitrianskej Strede. Neskôr v Kochanovciach a Banskej Štiavnici. Od roku 1834 bol superintendantom banského dištriktu. Pre sympatie s maďarskou revolúciou bol zbavený titulu a odsúdený na smrť. Neskôr bol rozsudok umenený na 20-ročné väzenie a potom bol omilostený.
Dielo.
Vydal r. 1810 latinskú príručku pre domácich učiteľov a vychovávateľov. Školské otázky tvorili jeden z hlavných bodov národného programu sformulovaného Ľ. Štúrom, ktorý napísal: „Sloboda a vzdelanosť sa ruka v ruke vedú a vzájomne jedna druhú podporujú.“
Madačka (osada)

Madačka je osada, časť obce Ábelovej. Fyzicky leží medzi vlastnou Ábelovou a Horným Tisovníkom. Je zaradená do chránených prírodných zón.
Externé odkazy.
mapy.zoznam.sk o Madačke
Olaus Borrichius

Olaus Borrichius (* 1626 – † 1690) bol svojho času slávny dánsky chemik a alchymista. Ovplyvnil aj Isaaca Newtona.
Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky

Úrad geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky (skr. ÚGKK SR) je ústredný orgán štátnej správy Slovenskej republiky pre geodéziu, kartografiu a kataster nehnuteľností.
Hlavné úlohy.
Na úseku geodézie a kartografie úrad
Na úseku katastra nehnuteľností úrad
Podriadené organizácie.
Úrad je zriaďovateľom Geodetického a kartografického ústavu.
Štatutárne mesto

Štatutárne mesto (historicky a v Rakúsku aj mesto s vlastným štatútom) je typ mesta v Rakúsku, Česku a na Slovensku.
Rakúsko.
V Rakúsku (resp. do roku 1918 v Rakúskej monarchii okrem Uhorska) bolo mesto s vlastným štatútom od roku 1850 oficiálne označenie mesta majúceho vlastný štatút a majúceho postavenie okresu
Česko.
V Česku bolo štatutárne mesto v rokoch 18501948 (takmer) to isté ako štatutárne mesto v Rakúsku (pozri vyššie), v rokoch 19671990 to bolo neoficiálne označenie niektorých miest (pozri nižšie Česko a Slovensko), a od roku 1990 oficiálne označenie mesta, ktoré má vlastný štatút a môže sa deliť na menšie samosprávne jednotky.
Česko a Slovensko.
V Česku a na Slovensku bolo štatutárne mesto v rokoch 19671990 neoficiálne označenie miest, ktorých národný výbor mal postavenie rovnaké ako okresný národný výbor, boli to mestá Brno, Ostrava, Plzeň, Košice a (od r. 1986 aj) Ústí nad Labem.
Slovensko.
Na Slovensku v demografii (v rokoch 19221947 aj ako polooficiálne označenie mimo demografie) je štatutárne mesto iné označenie pre mestá v právnom zmysle slova (pričom do 60. rokov 19. stor. sa tu mestom myslí len ekvivalent uhorského latinského právneho termínu "civitas", t.j. len slobodné kráľovské mesto). V chronologickom poradí boli štatutárnymi mestami v tomto zmysle tieto typy obcí:
Niekedy sa (pre obdobie do r. 1948) uvádza, že vyššie uvedené obce sú obce, ktoré vydávali vlastné štatúty. Toto však nie je presné, pretože formálne od roku 1886 mohli vydávať štatúty všetky uhorské (neskôr slovenské) obce.
Bralce

Bralce môže byť:
Anton Rákay

Anton Rákay (* 15. máj 1925, Vrbové – † 27. júl 2013) bol slovenský spisovateľ a lekár.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Malackách, kde maturoval v roku 1944 a pokračoval vo vzdelávaní na Lekárskej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, ktorú ukončil v roku 1950. V rokoch 1950 – 1951 pôsobil ako sekundárny lekár v Štátnom liečebnom ústave v Kvetnici, v rokoch 1951 – 1955 pracoval ako lekár v Matliaroch, v rokoch 1956 – 1985 bol primárom chirurgického oddelenia v Novej Polianke, v rokoch 1985 – 1987 pracoval ako sekundárny lekár v kúpeľoch v Novom Smokovci a na dôchodku žil v Štôle.
Tvorba.
Popri svojej lekárskej činnosti sa venoval písaniu prozaických diel z lekárskeho prostredia. Knižne debutoval v roku 1991 knihou "Tabu". Vo svojich dielach sa zaoberal otázkami lekárskej etiky, ako aj morálkou celej spoločnosti, nastoľval témy ako rakovina, etika lekárskeho súkromia, problém eutanázie a mnohé ďalšie závažné témy, ktoré denne zasahujú do života mnohých lekárov. Napísal aj viac ako 50 odborných prác zo svojej lekárskej profesie.
Dielo.
Pre deti:
Paul Stastny

Paul Stastny (* 27. december 1985, Quebec, Quebec, Kanada) je kanadsko-americký hokejový útočník. Jeho otec je Peter Šťastný, starší brat Yan Stastny. Zaraďuje sa medzi konštruktívne typy s prehľadom v hre a periférnym videním.
Klubový hokej.
Pred sezónou 2006/07 podpísal zmluvu s klubom NHL Colorado Avalanche. Hneď v premiérovom ročníku sa zaradil medzi opory klubu. Bol vyhlásený nováčikom mesiaca NHL za február 2007, keď v 14 zápasoch zaznamenal 19 bodov.
Nováčikovský rekord v počte bodov za sebou.
7. marca 2007 zaznamenal ako nováčik NHL 17. zápas v rade, v ktorom bodoval, čím vyrovnal nováčikovský rekord NHL Teemu Selänneho zo sezóny 1992/93 a zároveň odsunul svojho otca Petra v tejto historickej tabuľke na tretie miesto (ten dosiahol sériu 16 bodových zápisov vo svojom premiérovom ročníku 1980/81).
 V ďalšom stretnutí 11. marca 2007 bodoval v zápase 18. raz, čím ustanovil nový rekord nováčika. Počas ďalšieho zápasu proti Calgary strelil víťazný gól, v nasledujúcom proti Phoenixu skóroval dvakrát, a vylepšil rekord na 20 stretnutí.
Reprezentácia.
Paul Stastny prvýkrát reprezentoval USA – na turnaji Viking Cup 2004. Vznikli úvahy o jeho možnosti reprezentovať Slovensko, ale pravidlá IIHF požadujú, aby hráč odohral minimálne dve sezóny v krajine, ktorú chce reprezentovať. Bol členom reprezentácie USA na MS 2007, MS 2012 a ZOH 2010. Hral aj na MS 2013, kde USA vybojovalo bronzovú medailu, bol druhým najproduktívnejším hráčom turnaja, 
Štatistika na významných podujatiach.
"(štatistické údaje sú z 11. novembra 2013)"
Jozef Alberty

Ing. Jozef Alberty (* 24. február 1929, Michalová – † 21. jún 2001, Bratislava) bol slovenský elektrotechnik.
Študoval v Bratislave na elektrotechnickej fakulte SVŠT (dnes STU) popri zamestnaní. Po skončení štúdií pôsobil dlhý čas v Pozemných stavbách ako revízny technik (dnes elektrotechnik špecialista). Počas svojho života napísal viacero publikácií predovšetkým s elektrotechnickou tematikou. Posledná jeho kniha vyšla až rok po jeho smrti. Na sklonku života sa venoval predovšetkým lektorskej činnosti pri príprave elektrotechnikov na skúšky odbornej spôsobilosti.
Graciosa

Graciosa môže byť:
Graciosa (sopka)

Graciosa je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na juhozápadnom konci rovnomenného ostrova, patriaceho Azorám. Sopka je ukončená kalderou s rozmermi 0,9 × 1,6 km, ktorá bola zdrojom zdokumentovaných erupcií.
Erupciami sa vytvorili početné lávové dómy, laháry, početné depozity pyroklastík a tefry. V kaldere sa vo vulkanickou činnosťou vytvorenej jaskyni nachádza aktívne fumarolové pole, ďalšie sa nachádza pod morskou hladinou pri severozápadnom pobreží ostrova. Posledná aktivita je zdokumentovaná tiež zo severozápadného pobrežia, z troskového kužeľa Pico Tomao, odkiaľ sa vylial lávový prúd (bez presnejšieho určenia veku), ktorý dosiahol pobrežie blízko dediny Praia.
Santa Barbara

Santa Barbara alebo Santa Bárbara (španielske alebo portugalské meno Svätej Barbory) môže byť:
Santa Barbara (sopka)

Santa Barbara je názov stratovulkánu, nachádzajúceho sa v západnej časti ostrova Terceira, patriaceho Azorským ostrovom. Sopka leží, podobne ako aj miesta ostatnej vulkanickej aktivity ostrova na zlomovom systéme, tiahnucom sa v smere severozápad-juhovýchod a križujúcom celý ostrov.
Vrchol sopky je ukončený dvoma kalderami, mladšia z nich má približne 15 000 rokov. Posledné erupcie bazaltovo - ryolitových láv vyprodukovala zlomová zóna medzi Santa Barbarou a menším stratovulkánom Pico Alto, ležiacim asi 4 km východne od Santa Barbary a podmorský vulkán Serreta, nachádzajúci sa 500 m pod hladinou mora na západ od Santa Barbary.
Ďalšie vulkanické fenomény ostrova sú vyhasnuté kaldery Guilherme Moniz, ležiaca v južnej časti ostrova a 7 km široká Cinquito Picos (najväčšia v Azorách), ležiaca v juhozápadnej časti ostrova.
Don João de Castro

Don João de Castro je názov veľkého podmorského vulkánu, ležiaceho 14 m pod hladinou mora medzi ostrovami São Miguel a Terceira. Sopka dostala názov podľa portugalskej výskumnej lode, ktorá preskúmala plytčiny v roku 1941.
8. decembra 1720 erupcia vytvorila ostrov s dĺžkou asi 1,5 km a výškou 250 m, ktorý erózne činitele po dvoch rokoch zarovnali na hladinu mora. Vulkán je stále seizmicky aktívny a má aj rozsiahle aktívne fumarolové pole.
Sete Cidades

Sete Cidades ("„Sedem miest“") je názov sopky, nachádzajúcej sa v západnej časti ostrova São Miguel, jednej z najaktívnejších v Azorskom súostroví. Sopka, ako aj jej okolie je súčasťou prírodnej rezervácie.
Vrchol sopky je ukončený 5 km širokou kalderou so stenami vysokými až 500 m. V kaldere sa nachádzajú dve jazerá: Lagoa Azul (s modrým odtieňom vody) a Lagoa Verde (so zeleným odtieňom). Kaldera sa vytvorila približne pred 22 000 rokmi, neskôr bolo zdokumentovaných ďalších 22 postkalderových erupcií, ktoré vytvorili početné trachytické lávové dómy, lávové prúdy a depozity pyroklastík, nachádzajúce sa na severných a západných svahoch kaldery.
Janette Husárová

Janette Husárová (* 4. jún 1974, Bratislava) je slovenská profesionálna tenistka. 
Významné úspechy.
V roku 2002 pomohla vybojovať pre Slovensko Pohár federácie ("Fedcup"). Najväčšie úspechy dosahuje v štvorhre, v ktorej zaznamenala 23 titulov na okruhu WTA. V júli 2006 získala dva po sebe (s Michaëllou Krajicekovou).
Alberty

Alberty môže byť:
Agua de Pau

Agua de Pau je stratovulkán v centrálnej časti ostrova São Miguel. Je tvorený vonkajšou 45 000 rokov starou kalderou s rozmermi 4 × 7 km a vnútornou, 2,5 × 4 km veľkou a 15 000 rokov starou kalderou. Vnútorná kaldera je čiastočne zaliata vodou (jazero Lagoa de Fogo).
Na západnom a severnom svahu sa nachádzajú početné lávové dómy ("Pico Altinetes", "Cerrado Novo", "Cerro Queimado", "Pico Barnabe", "Pico da Mariana", "Monte Escuro" atď.), ako aj početné horúce pramene, pochádzajúce s postkalderovej vulkanickej aktivity. Posledná väčšia erupcia sa odohrala 28. júna 1563, keď došlo k deštrukcii dómu Cerro Queimado a vyvrhnutiu 1 mld m3 tefry. Úplne posledná erupcia sa odohrala o rok neskôr 1564, keď došlo k malej freatickej erupcii priamo v kaldere Fogo.
Furnas

Furnas môže byť:
Furnas (sopka)

Furnas je neaktívny stratovulkán, ležiaci na východnom konci ostrova São Miguel. Je tvorený dvoma kalderami, mladšia 6 km široká má asi 20 000 rokov a staršia 30 000 rokov. Východné steny prekrývajú starší pleistocénny štítový vulkán Nordeste a jeho kalderu Povoaçao. Sopka je známa vďaka početným horúcim prameňom a gejzírom, vyskytujúcim sa v jej okolí.
Postkladerové štádium vulkanickej činnosti vytvorilo viacero lávových dómov ("Pico da Areia", "Pico do Buraco", "Pico do Gaspar", "Pico do Ferro", "Pica das Marcondas"), troskových kužeľov ("Pico da Azeitona", "Pico de Canario", "Pica da Senhora") a viacero vrstiev pemzy. Menšie pole troskových kužeľov a dómov sa rozprestiera aj medzi sopkami Furnas a Agua de Pau.
Historicky doložené erupcie pochádzajú z rokov 1439, 1443 a 1630. Posledná erupcia bola zároveň najkatastrofickejšia erupcia v Azorskom súostroví - vyžiadala si asi 200 obetí na životoch.
Monaco (sopka)

Monaco je názov podmorského vulkánu, ležiaceho 20 km južne od západnho okraja ostrova São Miguel. Sopka leží na severozápadno-juhovýchodnom zlome, ktorý je pokračovaním zlomového pásma od vulkánu Sete Cidades až po ostrov Santa Maria.
Sopka bola objavená, keď jej erupcia v roku 1907 prerušila podmorský kábel, neskôr eruptovala ešte v roku 1911.
Madeira (rozlišovacia stránka)

Madeira môže byť:
Monaco

Monaco môže byť:
Madeira (sopka)

Madeira je starší, pravdpodobne vyhasnutý štítový vulkán, ktorý sa dvíha z dna Atlantiku a tvorí ostrov rovnakého mena, ležiaci asi 570 km západne od pobrežia Afriky.
Sopka leží na riftovej zóne v smere východ-západ a je aktívna už od miocénu (asi 700 000 rokov), nasledovaná obdobím silnej erózie. V holocéne bola vulkanická aktivita čiastočne obnovená, bolo vytvorených niekoľko menších troskových kužeľov a lávových prúdov a depozitov tefry, ležiacich na staršom, erodovanom podklade. Najmladšia aktivita je doložená z vrchnej časti údolia São Vicente, kde tvorí sériu prúdov starých asi 6 500 rokov.
Caldera de Taburiente

Caldera de Taburiente je názov staršej, neaktívnej sopky, nachádzajúcej sa na severnej strane ostrova La Palma, ktorý patrí ku Kanárskym ostrovom. Sopka je súčasťou národného parku "Parque nacional de la Caldera de Taburiente".
Vek kaldery sa odhaduje na 2 mil. rokov, vznikla na základoch staršieho štítového vulkánu. Výsledný tvar Caldery de Taburiente nebol výsledkom vulkanizmu, ale erozívnej činnosti v kráteri sopky. V rámci kaldery sa neskôr vyvinul mladší, ale už neaktívny stratovulkán.
Pittsburgh Steelers

Pittsburgh Steelers je americký futbalový klub NFL sídliaci v Pittsburghu v americkom štáte Pensylvánia. Je víťazom Super Bowlu v rokoch 1975, 1976, 1979, 1980, 2006 a 2008.
Klub Pittsburgh Steelers začal hrať NFL v roku 1933 pod názvom Pittsburgh Pirates. Pred sezónou 1941 dalo vedenie tímu fanúšikom šancu vybrať nové meno. Inšpiráciu poskytol najrozšírenejší priemysel v oblasti a tak sa tím premenoval na Steelers (oceliari). Sú jediným tímom v celej NFL, ktorý má logo iba na jednej strane prilby (pravá strana). Je to kvôli tomu, že v sezóne, keď tím prvýkrát použil na prilbe logo, išlo o experiment a hráči ho mali iba na jednej strane. Keďže to bol dovtedy najúspešnejší rok v histórii klubu, vedenie rozhodlo, že logo zostane iba na pravej strane.
Cumbre Vieja

Cumbre Vieja je názov rozsiahleho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na ostrove La Palma. Stratovulkán zaberá celú južnú tretinu ostrova a je tvorený desiatkami kráterov, dómov a parazitických kužeľov ("La Fajana", "El Fraile", "Tacande", "Tahuya", "San António", "San Martín", "San Juan", "Llano del Blanco", "Hoyo Negro", "El Charco", "Teneguia", atď.).
Vulkán sa ťahá pozdĺž zlomovej línie v smere sever-juh a je pôvodcom všetkých erupcií na ostrove za posledných 7 000 rokov. Je to najaktívnejší vulkán na Kanárskych ostrovoch. Počas erupcie v roku 1949 sa časť západného úbočia sopky odtrhla a zosunula niekoľko desiatok metrov k Atlantiku. Tento zlom je možné celkom dobre pozorovať aj dnes. Za príčinu sa považuje stúpajúci tlak zapríčinený ohrevom a odparením podzemných vôd magmou stúpajúcou z hlbín.
Existuje dôvodné podozrenie, že neskoršie erupcie vyvolajú masívny zosun a vytvoria obrovskú záplavovú vlnu (megatsunami), ktorá by mohla dosiahnuť a zaplaviť pobrežie Afriky (3 hod.), Spojeného kráľovstva (5 hod.) a aj východné pobrežie USA (8 hod.) vlnami vysokými až .
Lost Dogs (album)

Lost Dogs je dvojalbum, kompilácia, americkej grungeovej formácie Pearl Jam, ktorý vydalo v novembri 2003 vydavateľstvo Sony/Epic. Album je zbierkou usporiadanou zo skladieb tzv. "B" strán singlov, rarít a ďalšieho vydaného, aj nepublikovaného hudobného materiálu. Väčšina skladieb sa odlišuje od predtým publikovaných verzií (napr. aj „U“, „Dirty Frank“, „Wash“ a „Alone“). 
V prvom týždni po vydaní sa z tohoto albumu predalo 89 500 nosičov a album debutoval na 15. pozícii rebríčka "Billboard 200". V USA bol tento album certifikovaný RIAA ako zlatý album.
Zoznam skladieb.
Informácie sú prevzaté z rôznych zdrojov.
Výroba albumu.
Všetky informácie sú z AllMusic.
Lost Dogs

Lost Dogs bola country hudobná skupina.
El Hierro (sopka)

El Hierro (ľudovo známa aj pod názvom Ferro) je masívna sopka na ostrove rovnakého mena. Vytvorila sa na základoch staršieho štítového vulkánu El Golfo, ktorý skolaboval približne pred 130 000 rokmi.
Sopku tvoria početné troskové bazaltové kužele ("Montana del Hombre Muerto", "El Rincon de la Cerca", "Sabinosa", "Soliman", "Malpaso", "Tinor", "Volcan de Lomo Negro", "Montana de las Rosas" atď.), lávové prúdy a depozity tufov. Sopka leží na trojnom zlomovom systéme, jednotlivé ramená zlomov vybiehajú v smeroch severozápad, severovýchod a juh.
Achelousaurus

Achelousaurus bol veľký bylinožravec, 6 m dlhý rohatý dinosaurus z podčeľade Centrosaurinae. Známy je z troch lebiek a nekompletných pozostatkov ostatku kostry. Žil pred 75 až 73 miliónmi rokov na území Montany (USA). Jediný druh je Achelousaurus horneri.
Opis.
Achelousaurus stavbou tela pripomínal iné vyspelé rohaté dinosaury. Mal silný zobák, vytŕčajúce lícne kosti, kostený golier odľahčený dvoma otvormi, masívny trup a skrátený chvost. Z kosteného goliera mu vyrastali dva dlhé rohy. Na rozdiel od väčšiny zástupcov Centrosaurinae, nemal dlhý kostený nosový roh. Podobne ako rod Pachyrhinosaurus, namiesto nosového rohu mal len kostenú hrču, v porovnaní s pachyrinosaurom trocha menšiu. Kostené hrče mal aj na mieste, kde mali iné centrosauriny malé nadočnicové rohy.
Zvyčajne sa predpokladá, že kostené hrče používali achelosaury pri vzájomných súbojoch, keď sa pretláčali hlavami. Je však možné, že podobne ako pri dnešných nosorožcoch, tvorili len kostený základ dlhého rohu tvoreného rohovinou.
Achelosaurus predstavuje akýsi medzistupienok medzi primitívnejšími formami, ktorých nosový roh bol len modifikovaný (napr. Einiosaurus, žijúci o niečo skôr než Achelousaurus), a vyspelejšími formami (Pachyrhinosaurus). Či bol Achelousaurus naozaj priamym potomkom einiosaura a priamym predkom pachyrinosaura sa nedá vedieť s úplnou istotou. Isté je, že spomenuté tri rody boli veľmi blízko príbuzné.
Gran Canaria (sopka)

Gran Canaria je názov vulkanického komplexu maarov, kráterov a trhlín, nachádzajúci sa na ostrove rovnakého mena.
Komplex, ako aj celý ostrov bol modifikovaný rôznymi procesmi: formovaním kaldera staršieho štítového vulkánu, neskorším gravitačným kolapsom a silnou eróznou činnoťou. Ostrov križuje v smere severozápad-juhovýchod zlomová zóna, okolo ktorej sa nachádzajú početné troskové kužele pleistocénneho veku. Najmladšie bazaltové horniny sa našli na polostrove La Iselta (okolo začiatku nášho letopočtu).
Suchomimus

Suchomimus (v preklade "imitátor krokodíla") bol veľmi veľký dravý dinosaurus. Známy je z nekompletných pozostatkov zahŕňajúcich lebku. Pripomínal rod Baryonyx až do takej miery, že niektorí vedci ho považujú nie za osobitný rod, ale len za nový druh spomenutého rodu. Žil pred 121 až 112 miliónmi rokov a jeho pozostatky sa našli v roku 1997 na Sahare v severnom Nigeri. Jeho jediným druhom je Suchomimus tenerensis.
Opis.
Nozdry boli umiestnené pomerne ďaleko od konca tlamy, je možné že preto, aby mohol dýchať pri love rýb s tlamou ponorenou vo vode. Suchomimus, ako už samotné meno naznačuje, pripomínal niektorými znakmi krokodíly. Odhliadnuc od typickej dvojnohej postavy teropóda, disponoval mimoriadne pretiahnutou, úzkou lebkou s veľkým počtom zubov (okolo 130 zubov). Jeho hlava tak disponovala tvarom podobným hlave špecializovaného krokodíla označovaného ako gaviál. Medzi ďalšie znaky rodu Suchomimus patria krátke, no silné predné končatiny s veľkým ohnutým pazúrom na palci a predĺžené tŕne stavcov chrbtice (hoci nie až tak predĺžené ako má rod Spinosaurus). Predpokladá sa, že mohli slúžiť ako opora koženej plachte, s termoregulačným alebo vizuálnym účelom.
Veľkosť.
Napriek tomu, že nájdený exemplár rodu Suchomimus dosahoval dĺžku okolo sa ukázalo, že ešte nešlo o plne veľkého jedinca. Suchomimus tak mohol v dospelosti dosiahnuť dĺžku okolo , teda približne toľko, ako populárny tyranosaurus. 
Spôsob života.
Podobne ako iné spinosaury, aj rod Suchomimus bol prispôsobený na lov rýb, čomu svedčia aj mnohé nadobudnuté podobnosti s krokodílmi. Dôkazy nachádzame nielen v stavbe čeľustí, ale aj v pozostatkoch jeho blízkeho príbuzného Baryonyxa, ktoré zahŕňajú skameneliny veľkej ryby na mieste, kde sa nachádzal žalúdok. Obýval teda územie stredných a väčších riek, kde nachádzal hojnosť potravy v podobe veľkých druhov rýb. Keďže sa jeho štíhle čeľuste s hustými zubami nehodili na lov veľkých dinosaurov, svoju korisť mohol tento dinosaurus obohatiť len o malé ornitopódy, prípadne zdochliny.
Fuerteventura (sopka)

Fuerteventura je názov menšieho vulkanického komplexu lávových dómov, prúdov a troskových kužeľov, pokrývajúceho väčšiu časť ostrova rovnakého mena.
Komplex nemá doložené žiadne erupcie v historických záznamoch, ani presnejšie určený vek datovaním, ale horniny sú najpravdepodobnejšie pleistocénne až holocénne. Najmladšie horniny sa vyskytujú v severnej a centrálnej časti ostrova.
Giuseppe Piazzi

Giuseppe Piazzi (* 16. júl 1746, Valtellina, Taliansko – † 22. júl 1826, Neapol) bol taliansky mních, matematik a astronóm. Založil observatórium v Palerme.
Dňa 1. januára 1801, objavil stelárny objekt, ktorý sa pohyboval na hviezdnom pozadí oblohy. Najprv predpokladal, že je to hviezda, avšak potom, ako zistil, že objekt sa pohybuje, bol presvedčený, že je to planéta, alebo ho nazval „nová hviezda“. Bola to prvá objavená planétka, neskôr pomenovaná 1 Ceres. Na jeho počesť bola 1000. planétka pomenovaná 1000 Piazzia.
Lanzarote (sopka)

Lanzarote je názov vulkanického komplexu troskových kužeľov, kráterov a trhlín, nachádzajúci sa na ostrove rovnakého mena. Je to zároveň miesto koncentrácie najmladšieho vulkanizmu na Kanárskych ostrovoch.
Ostrov križuje v smere severozápad-juhovýchod zlomová zóna, okolo ktorej je sústredený všetok vulkanický materiál. Ostrov bol aj svedkom najväčšej erupcie na Kanárskych ostrovoch, so začiatkom 1. septembra 1730 a koncom 16. apríla 1736. Počas celého obdobia bolo z krátera Montana del Fuego vyvrhnutých asi 4 mld. m3 lávy, ktorá pokryla územie asi 200 km2.
Blackacidevil

Blackacidevil (niekedy nazývaný Danzig 5: Blackacidevil alebo 5blackacidevil) je piaty radový album americkej skupiny Danzig. Vyšiel v roku 1996. 
Piaty album skupiny Danzig je výnimočný dvoma skutočnosťami. Prvou je absencia pôvodných členov skupiny, ktorí nahrali prvé štyri radové albumy (zostal len spevák Glenn Danzig), ktorí boli nahradení novou zostavou. Druhou skutočnosťou je, že Blackacidevil predstavuje najexperimentálnejší albumom Glenna Danziga. Namiesto drsného, no melodického hard-rocku posledných albumov sa stretávame s industriálnym zvukom. Mnohí kritici Danzigovi vyčítali, že najcharakteristickejší znak skupiny, jeho vlastné vokály, „pochoval“ pod nánosom industriálneho „hluku“. Album "Blackacidevil" a jeho komerčný neúspech je považovaný za dôvod, prečo Danzig stratil väčšinu svojich priaznivcov. 
Zoznam skladieb.
Všetky pesničky napísal Glenn Danzig okrem „Hand of Doom“ (pôvodný interpret bol Black Sabbath).
Trindade a Martim Vaz

Trindade a Martim Vaz (port. "Trindade e Martim Vaz") je celý názov malého súostrovia sopečného pôvodu. Nachádza sa v južnej časti Atlantiku asi 710 km východne od brazílskeho pobrežia. Ostrovy nie sú trvalo obývané a sú pod správou Brazílie.
Delí sa na ostrovy:
Semtex

Semtex 1A a Semtex H sú plastické trhaviny, ktoré sa využívajú na špeciálne trhacie práce, deštrukčné práce, ako počinové nálože a na vojenské účely.
Dejiny.
Semtex bol v 70. a 80. rokoch 20. storočia obľúbená trhavina medzinárodných teroristických skupín, pretože sa dal relatívne ľahko získať a je vysoko účinný. Veľké dodávky priemyslových trhavín v tomto období smerovali do Líbye, Vietnamu, ale vyvážali sa i do Írskej republiky a Spojeného kráľovstva a mnohých ďalších krajín. Osobitou vlastnosťou plastických trhavín Semtex bolo, že nemali žiadny pach, takže sa nedali vystopovať stopovacími psami (v 70. rokoch to ale bolo takmer neznáme odvetvie kynológie), ani zistiť detektormi výbušnín na princípe analýzy plynov a pár (v 70. rokoch zaberal taký detektor väčšiu dodávku). Je to vedľajší dôsledok použitia kvalitných surovín. Ďalšou podobnou vlastnosťou Semtexu bolo, že po ňom nezostávali žiadne stopy, žiadne zvyšky nezdetonovanej trhaviny v mikrotrhlinách, ktoré by umožnili identifikovať druh trhaviny - na použitie semtexu sa usudzovalo práve len z nedostatku stôp umožňujúcich identifikovať trhavinu, priamy dôkaz použitia neexistuje. Priemyselné plastické trhaviny Semtex sú preto od začiatku 90. rokov 20 storočia značkované pachovými (nitroestery a aromatické nitrolátky) a špeciálnymi anorganickými prísadami, aby sa dali identifikovať podľa pachu a stôp na mieste výbuchu.
Semtex pripravili koncom 50. rokov 20. storočia na vývojovom pracovisku VCHZ Syntézia Pardubice. Niekedy sa ako vynálezca uvádza Stanislav Brebera, chemik firmy VCHZ Syntézia, v roku 1966. Prvýkrát ho vyrobila česká firma VCHZ Syntezia Semtín (dnes Explozia). Výbušnina je pomenovaná podľa Semtína - predmestia Pardubíc v Čechách - SEMTín EXplosia. Trhavina pozostáva z veľkej časti z pentritu a hexogénu, zvyšok je butadiénstyrénový kaučuk, plastifikovaný minerálnym olejom (Semtex 1A a 1H) alebo nitrilový kaučuk, plastifikovaný polárnejším amidovým rozpúšťadlom (PlNp 10, Semtex 10).
Pôvodný výrobok bol označovaný Semtex B1 a bol určený pre armádu ako náplň odmínovacích zariadení (výbušných šnúrových odmínovačov), neskôr bola plastická trhavina pod označením Semtex 1A uvoľnená na civilné použitie v Československu. Semtex H bol určený predovšetkým na export. 
Pod značkou "Semtex" sa nevyrába len "Semtex A" a "Semtex H", ale celá pestrá skupina priemyslových trhavín určená na trhacie práce, tvarovanie výbuchom a špeciálne činnosti. Existujú trhaviny tuhé, dodávané vo forme plochých dosiek, listových náloží a tehličiek, trhaviny plastické i trhaviny práškové. Dnes sa z celej tejto skupiny priemyslových trhavín vyrába okrem plastických trhavín Semtex 1A, Semtex 1H, Semtex 10, Semtex C4, Semtex PW4 a Semtex 90 aj elastický Semtex 10-SE vo forme listových náloží, práškový Semtex S 30 určený na tvarovanie výbuchom a špeciálne trhacie práce. Na vojenské použitie firma vyrába plastické trhaviny Pl Np 10, Pl Hx 30 ako aj elastickú Pl SE M vo forme listových náloží.
Pico (Kapverdy)

Pico je názov rozsiahleho stratovulkánu, ktorý pokrýva celý ostrov Fogo. Vrchol stratovulkánu je ukončený 9 km širokou kalderou, ktorá predstavuje zvyšok staršieho vulkánu Monte Armarelo.
Kaldera je umiestnená na severovýchod od stredu ostrova so stenami vysokými až 1 km a otvorená smerom na východ. Nachádza sa v nej aj v súčasnosti aktívny kráter, ktorý je aktívny už od čias portugalskej kolonizácie ostrova.
Brava (sopka)

Brava je názov neaktívneho stratovulkánu ktorý pokrýva ostrov rovnakého mena. Sopku tvorí pätnásť mladých kráterov usporiadaných v dvoch líniách križujúcich ostrov.
Erupcie pochádzajú z fonolitických magiem, ktoré prichádzajú do kontaktu so spodnými vodami zadržiavanými v starších vulkanických formáciách. Taktiež je zdokumentovaný nález karbonatitových láv z ostrova. Zvýšená seizmická aktivita v posledných rokoch indikuje, že sopka nie je vyhasnutá a hrozí možná explózia.
Monte Verde

Monte Verde je názov neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na ostrove rovnakého mena.
Sopka pokrýva východnú a severnú časť ostrova mafickými lávami holocénneho veku. Severné pobrežie je formované kalderou, ktorá vytvára záliv, v ktorom sa nachádza aj prístav Mindelo.
A pobežím až na kraj sveta

A pobežím až na kraj sveta je film režiséra Petra Solana.
Dej.
Je to príbeh postihnutého dvanásťročného dievčaťa. Zraňovaná výsmechom spolužiakov a neporozumením blízkych oveľa citlivejšie pozoruje svet okolo seba a opatrne nadväzuje nové priateľstvá.
Kartír

Kartír (žil v 3. storočí po Kr.) bol veľkňaz zarathuštrovskej cirkvi v sásánovskej Perzii. Je považovaný za náboženského reformátora a zakladateľa zarathuštrovskej ortodoxie.
Kartírova kňazská dráha začala zrejme prostým mágom, za Šápúra I. bol povýšený na dvorného kňaza a sprevádzal kráľa na jeho výpravách. Nakoniec sa stal "móbadom", teda popredným predstaviteľom zarathuštrovskej cirkvi. V tejto funkcii tvrdo presadzoval svoje náboženské predstavy, odmeňoval lojálnych kňazov a trestal tých, ktorých postoje pokladal za kacírske. Neskôr vyzýval na prenasledovanie židov, budhistov, kresťanov a manichejcov.
Šápúrov syn Hormizd I. udelil Kartírovi titul „najvyšší mág Ahuramazdy“ a posilnil tak jeho vplyv. Aj králi Báhrám I. a Báhrám II. Kartíra podporovali, takže sa neskôr stal veľkňazom a sudcom ríše; zároveň bol povýšený medzi perzskú nobilitu.
Kartír po sebe zanechal celý rad nápisov, v ktorých vypočítavá oltáre ohňa, ktoré založil, a zdôrazňuje svoje zásluhy o ríšu. Manichejské spisy ho spomínajú ako popredného odporcu Máního a prenasledovateľa jeho viery; zdá sa, že jeho vplyv opadol za kráľa Narséa, ktorý perzekúciu inovercov zastavil. Dátum jeho smrti nie je známy.
Letný trojuholník

Letný trojuholník je astronomický asterizmus tvorený tromi jasnými hviezdami viditeľnými na letnej oblohe. Tvoria ho hviezdy Vega, Deneb a Altair.
Kliper

Kliper môže byť:
Zimný trojuholník

Zimný trojuholník je asterizmus troch jasných hviezd viditeľných na zimnej oblohe. Tvoria ho hviezdy Sírius, Prokyón a Betelgeuze. Sírius a Prokyón zároveň patria medzi hviezdy ďalšieho asterizmu, zimného šesťuholníka.
Trindade

Trindade (po portugalsky [Najsvätejšia] Trojica) môže byť:
Advokátka (film)

Advokátka je film režiséra Andreja Lettricha z roku 1977.
Dej filmu.
Psychologický príbeh mladej právničky, ktorá sa ocitla v ťažkej životnej situácii. Je sklamaná z neúspechu svojej obhajoby v prípade brutálnej vraždy a zároveň sa musí vyrovnať s účasťou svojho muža na rozkrádaní stavebného materiálu.
Brava

Brava môže byť:
Archimedov zákon (film)

Archimedov zákon (angl. "The Archimedean Principle") je slovenský film. 
Dej.
Satira pranierujúca kariérizmus, diktátorské spôsoby, podlizovanie sa a servilnosť. Javorník sa vďaka týmto vlastnostiam dostáva do pracovného postavenia, na ktoré nemá primerané schopnosti. Javorníkov pracovný postup sprevádza jeho morálny úpadok. 
Riaditeľ Petruška sa začne topiť, zachráni ho plavčík, ale odíde, Javorník je pri Petruškovi, keď sa preberie. Petruška si myslí, že Javorník je jeho záchrancom a tak sa začína Javorníkova závratná 
kariéra.
Hierro

Hierro môže byť:
El Hierro

El Hierro môže byť:
Biela stužka v tvojich vlasoch

Biela stužka v tvojich vlasoch (angl. "White Ribbon in Your Hair") je film režiséra Vladimíra Kavčiaka z roku 1977.
Poetický príbeh o dospievajúcej Šimonke.
El Golfo

El Golfo (po španielsky Záliv) môže byť:
Blízke diaľavy

Blízke diaľavy je film režiséra Otakara Krivánka z roku 1979.
Bludička (film)

Bludička je film režiséra Miroslava Horňáka z roku 1977. Témou je kritika emigrácie zo socialistického Česko-Slovenska. Hrajú: Božidara Turzonovová, Ctibor Filčík, Karol Machata, Viliam Záborský, Ľubo Roman, Pavol Mikulík, Viera Hladká, Magda Paveleková, Ján Greššo, František Desset, Gustáv Herényi, Jaroslav Rozsíval.
Boj sa skončí zajtra

Boj sa skončí zajtra je slovenský film režiséra Miroslava Cikána z roku 1951.
Hudbu k filmu zložil Eugen Suchoň.
Zaujímavú príhodu v súvislosti s filmom popisuje spisovateľ Ladislav Mňačko v poviedke "Úsmev" v knihe "Oneskorené reportáže".
Boxer a smrť

Boxer a smrť je tretí celovečerný film slovenského režiséra Petra Solana. Film bol inšpirovaný literárnou predlohou poľského spisovateľa Jozefa Hena. Prvá verzia scenára z roku 1958 nebola schválená z dôvodu profašistického vyznenia, podarilo sa to až o tri roky neskôr.
Obsah.
Dej filmu sa vracia do obdobia II. svetovej vojny. Odohráva sa v koncentračnom tábore, hlavnými postavami sú Slovák Komínek a nemecký veliteľ Walter Kraft. Kraft ako profesionálny boxer v civilnom živote si spomedzi väzňov vyberie jedného na aktívny tréning, aby po skončení vojny mohol pokračovať v svojej profesii. Zvolí si niekdajšieho amatérskeho boxera Komínka. Komínek nemusí pracovať s ostatnými a dostáva sa mu i viac jedla. Niektorí väzni mu tieto výhody závidia. Komínek nachádza oporu v Poliakovi Venzlakovi, ktorý ho kedy-tedy trénuje a dáva mu rady. Jeho najcennejšou radou je, aby Kraftovi iba uhýbal a nesnažil sa ho poraziť.
&lt;br&gt;Kraft sebavedomo pästiarske súboje vyhráva a jeho postava sa spočiatku zdá sympatická a čestná. Avšak jeho priazeň voči Komínkovi pominie v momente, keď ho ten v ringu porazí ako pomstu za umučenie priateľa. Keď rozhodca vyhlási za víťaza Komínka, Kraft ho obviní z nečestnej hry za podpásový kopanec, ktorý však nikto zo zúčastnených neregistroval. Pohoršený Kraft je rozhodnutý oplatiť domnelý úder smrťou, no na manželkin príhovor mu daruje život. Komínek sa však pre návrat do tábora a smrť nakoniec rozhodne sám, keď pochopí, že cenou za jeho prepustenie je poprava 40 spoluväzňov.
Úryvky z dobových recenzií.
"„Podstatný nedostatok scenára je skutočnosť, že stavia do konfliktu iba jednotlivcov: veliteľa Krafta – fašistu a oproti nemu heftlinga – boxera. Scenár na škodu hlbšie nerozpracoval zaujímavé momenty, keď sa ostatní väzni dištancujú od „obľúbenca“, ktorý má rôzne výhody, nesleduje túto zaujímavú a dôležitú myšlienku odcudzenia jednotlivca od kolektívu, sústredil sa viac na osobu veliteľa Krafta, na počestné boxerské zápasy a na otázku či možno od fašistu očakávať zmysel pre fair-play. Tým, že ide iba o stretnutie dvoch jednotlivcov, stráca film veľa na ideovej nosnosti, najmä v porovnaní s inými dielami s takýmto námetom. Tým skôr, že záverečná myšlienka sebaobetovania, keď sa boxer zo slobody nedostatočne motivovane a ťažko uveriteľne vracia do koncentráku je zbytočná a za vlasy pritiahnutá. Tvorcovia filmu sa snažili dať svojmu dielu na niekoľkých miestach i akýsi druhý plán, no tento zámer sa neveľmi vydaril... Spôsob, akým je príbeh traktovaný vo filme, pôsobí príliš romanticky a nepravdepodobne. Scenár vôbec rozpráva dej v prvej rovine: každý len trochu vzdelaný divák môže predpovedať nielen vývoj deja, nielen nasledujúci scénu, ale dokonale aj niektoré vyjadrovacie klišé, typicky koncentráčnické: po lyrickej scéne príde záber s čadiacimi komínmi krematória, po láskavosti dôstojníka streľba do obetí odzadu a pod. Takýto postup scenáristov zbavuje film zaujímavosti a napätia.“" (J. Bobok, Film o športe v koncentráku. Pravda, 12. 2. 1963)
Lanzarote

Lanzarote môže byť:
Fuerteventura

Fuerteventura môže byť:
Cena odvahy

Cena odvahy je film režiséra Ľudovíta Filana z roku 1986. Ide o príbeh, ktorý sa zaoberá témou zavádzania robotizácie do výrobných závodov. Súčasťou dejovej línie je pohľad na vzniknuté zmeny v medziľudských vzťahoch a na konflikty medzi pracovníkmi, ako aj manželské krízy presadzovateľov projektu.
Cesta večných spomienok

Cesta večných spomienok je celovečerný dokumentárny film režiséra Pavla Čalovku z roku 1957 . Film dokumentuje slovenský ľudový umelecký súbor SĽUK, ktorý je na zájazde na Strednom a Ďalekom východe, teda v krajinách India, Indonézia, Cejlón, Kambodža, Sýria, Libanon a Egypt.
Cesta ženy

Cesta ženy je film režiséra Dušana Kodaja z roku 1974.
Cézar a detektívi

Cézar a detektívi je film režiséra Dimitrija Plichtu z roku 1967.
Citová výchova jednej Dáše

Citová výchova jednej Dáše je film režiséra Jána Zemana z roku 1980.
Cnostný Metod

Cnostný Metod je film režiséra Jána Lacka z roku 1979.
Jarný trojuholník

Jarný trojuholník je asterizmus troch hviezd jarnej oblohy. Niektoré zdroje označujú ako Jarný trojuholník trojicu Arktúr, Denebola a Cor Caroli, ktorá spolu s hviezdou Spika tvorí asterizmus Diamant Panny. Iná možná a najznámejšia trojica je Regulus, Arktúr a Spika. Za jarný trojuholník možno označiť aj trojicu Denebola, Arktúr, Spika. V tomto prípade bude trojuholník presne rovnostranný. Jarný trojuholník uľahčuje orientáciu na jarnej oblohe.
Čarbanice

Čarbanice je česko-slovenský film režisérky Evy Štefankovičovej z roku 1982.
Príbeh zachytáva dobrodružstvá malého Jakuba, ktorý sa s rodičmi presťahuje z malého mesta na nové sídlisko v Bratislave. Postupne sa musí vyrovnávať s problémami nového prostredia, rodinnými udalosťami a novou školou.
Čas, ktorý žijeme

Čas, ktorý žijeme je celovečerný dokumentárny film režiséra Vladimíra Kubenka z roku 1968.
Čert nespí

Čert nespí je slovenský film z roku 1956. 
Scenár podľa troch poviedok Petra Karvaša napísali Jozef Alexander Tallo, Maximilián Nitra, Peter Solan a František Žáček. Film natočili režiséri Peter Solan a František Žáček.
Čertova stena (film)

Čertova stena je slovenský film režiséra Václava Wassermana z roku 1948. Komediálne ladený film sa natáčal v exteriéroch Vysokých Tatier.
Námet Ondrej Jariabek; scenár Ivan Bukovčan, Václav Wasserman, Ondrej Jariabek; kamera Jan Roth, hudba Tibor Frešo.
Červené víno (film)

Červené víno je dvojdielnou kinoverziou trojdielneho rovnomenného televízneho filmu režiséra Andreja Lettricha z roku 1972.
Červený mak (film)

Červený mak je film režiséra Pavla Blumenfelda z roku 1955.
Čierna minúta

Čierna minúta je film režiséra Jozefa Medveďa z roku 1969.
Čisté ruky

Čisté ruky je film režiséra Andreja Lettricha z roku 1956.
Člny proti prúdu

Člny proti prúdu je slovenský film režiséra Ľudovíta Filana z roku 1981.
Je to psychologická dráma z obdobia druhej svetovej vojny. V hlavných úlohách si zahrali Juraj Kukura ako Rudo Samek, Jozef Adamovič ako komisár Múčka a Zlata Adamovská ako Viera Donátová.
Demokrati (film)

Demokrati je film režiséra Jozefa Zachara z roku 1980. Námetom filmu bol román Demokrati od Janka Jesenského.