burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Thutmose IV.

Thutmose IV. (trónne meno: "Nencheprure") bol faraón v starovekom Egypte. Patrí do 18. dynastie a bol v poradí ôsmym faraónom tejto dynastie. Vládol v rozmedzí približne 1397 pred Kr.-1388 pred Kr. 
Život.
Nastúpil na trón po Amenhotepovi II., synovi Thutmoseho III. hoci nebol legitímnym kráľovým potomkom. O jeho matke vieme len toľko, že bola jednou zo žien kráľovského háremu. Kráľom sa stal vraj, podobne ako Thutmose III., vďaka božskému zásahu. Keď bol ešte mladík ("krásny ako vychádzajúce slnko", ako sa sám charakterizoval), bavil sa poľovačkou na levy niekde v okolí dnešnej Gízy, a aby doprial svojim sprievodcom odpočinok. Vtedy sa k nemu ozvala veľká sfinga a sľúbila mu, že ak ju dá odkopať z piesku stane sa kráľom horného a dolného Egypta. Tento príbeh je napísaný na žulovej doske medzi labami sfingy. Ako panovník ostal však Thutmose IV. v tieni svojho predchádzajúceho menovca. Mal sa čo oháňať, aby udržal pohromade zdedenú ríšu, a svoju politiku orientoval skôr defenzívne. Na severných hraniciach mal nepochybne veľa problémov, ale aj v samom Egypte. Vyvinul značné úsilie aby dosiahol spojenectvo so štátom Mitanni, ponúkol mitannskému kráľovi Artatámovi, že sa ožení s niektorou s jeho dcér. Zomrel po necelých ôsmich rokoch vlády. Zdá sa, že nedokončil ani väčšinu zo svojich stavieb ktorými chcel zvýšiť lesk svojho sídelného mesta Wéset (Téby). Pochovať sa dal v Údolí kráľov. Má dovedna deväť miestností, bohato vyzdobených polychrómovanými reliéfmi; na stenách hlavnej siene, podopretej šiestimi piliermi, je vyše 700 postáv rozličných bohov. Vstup do nej je veľmi ťažký. Vo výklenku za pilierovou sieňou stojí dodnes Thutmoseho obrovský červenohnedý vápencový sarkofág s pozlátenými reliéfmi. Je takmer nepoškodený a leží na ňom opatrne nadvihnuté veko. 
Stavby.
V Karnaku, na východnom nádvorí chrámu dal vztýčiť obelisk Thutmoseho III., ktorý tam ležal na zemi od čias, čo ho doviezli z asuánskych lomov. Z jeho stavieb sa zachovali len nepatrné zvyšky zádušného chrámu na západnom brehu Nílu neďaleko neskoršieho Ramessea.
Archeológia.
Jeho múmiu aj s rakvou dali odniesť „kňažskí králi“ 21. dynastie z obavy pred lupičmi do tajného úkrytu v hrobke Amenhotepa II., kde ju objavil roku 1898 francúzsky egyptológ V. Loret. Múmia Thutmoseho IV. je dnes v Egyptskom múzeu v Káhire; tam je aj jeho rakva (vedľa rakvy jeho manželky Merejetamon) a zachovaná časť hrobovej výbavy, medzi ktorou vyniká najmä umelecky vyzdobený vojnový voz. Bezpečne identifikovaných sôch Thutmoseho IV. sa zachovalo málo. Medzi najznámejšie patrí neveľká žulová socha v Egyptskom múzeu v Káhire, ktorá ho zobrazuje s Merejetamon, a bronzová socha v Britskom múzeu v Londýne.
Smenchkare

Smenchkare alebo Smenchkare-džesercheperu, trónnym menom Anchcheperure, bol faraón v starovekom Egypte. Patrí do 18. dynastie a bol v poradí jedenástym faraónom tejto dynastie. Vládol v rozmedzí približne 13371333 pred Kr.
Život.
Nastúpil na trón po svojom bratovi Achnatonovi, za ktorého vlády zastával v posledných rokoch hodnosť vicekráľa. Ako vicekráľ si počínal podľa všetkého veľmi obratne a súčasne udržiaval korektné styky s Amonovými kňazmi. Keď Achnaton zomrel, bol Schmenkare pre nich prijateľnou osobou na trón a tak ho uznali za kráľa. Pri korunovácií prijal meno Anchecheperure. Hypotéza o Smenchkareho násilnej smrti sa zakladá najmä na pozostatkoch jeho hrobovej výbavy. 
Stavby.
Jeho hrobku objavil Th. M. Davis v Údolí kráľov. Podľa prvých nálezov, najmä nápisoch a vyobrazení, hrobka patrila kráľovnej Teje, no neskôr sa našla múmia muža. Egyptológovia následne na základe nájdených faktov predpokladali, že múmia by mohla patriť Achnatonovi. Podľa veku však patrila mladšiemu mužovi, pravdepodobne Smenchkaremu. Mätúce na celom náleze bolo, že hrobová výbava pozostávala z niekoľkých častí, patriacich rôznym príslušníkom kráľovskej rodiny. Schmenkareho múmia a rakva aj s hrobovou výzdobou je dnes v Egyptskom múzeu v Káhire. Zachovalo sa pomerne málo jeho vyobrazení a nedá sa vždy s určitosťou povedať, či patria práve jemu. Najznámejšia je socha, ktorá ho zobrazuje ako boha Usira. Dnes sa nachádza v parížskom Louvri. Ostatné zobrazenia tvorí len niekoľko reliéfov z Achetatonu, z ktorých najznámejšie sú dva, umiestnené dnes v Berlíne.
Aje II.

Aje II. alebo Aj II. alebo Eje II. (trónne meno: "Chepercheprure") bol faraón v starovekom Egypte. Patrí do 18. dynastie a bol v poradí trinástym faraónom tejto dynastie. Vládol v rozmedzí približne 1323 pred Kr. – 1319 pred Kr.
Život.
Na trón sa dostal cez mŕtvoly troch kráľov. Bol bratom kráľovnej Teje, manželky Amenhotepa III., a nad ľudí z dvora sa povzniesol vďaka Tiji, ktorá bola dojkou princeznej Nefertiti. Keďže sa o Nefertiti staral ako vlastný otec, dostal titul „božský otec“ i ďalšie tituly „nosič vejára po kráľovej pravici“, „dozorcom nad kráľovými dozorcami“, „skutočným pisárom kráľovým a jeho miláčikom“ a iné. Ajeho kariéra sa začala za Achnatona. Ajeho dlhoročné skúsenosti na dvore u Achnatona (ktorý medzi tým zomrel) prišli vhod novému kráľovi Smenchkaremu. Obidvaja si rozumeli, ešte keď bol Smenchkare miestokráľom, ale keď sa Smenchkare odvrátil od Atona, nepovažovali ho kňazi za dosť úprimného a tak sa ho zbavili. Na trón sa dostal Tutanchamón, a keďže bol neplnoletý, Aje II. sa teda stal poručníkom, regentom ba aj spolukráľom, a tak prevŕšil svojho súpera Haremheba. Aje II. dal Tutanchamónovi hárem, detské zábavy a iné. Presídlil ho do Malkaty. Keď zrazu ako osemnásťročný zomrel, nemal kto nastúpiť na trón, a tak nastúpil Aje II. Ako poistku si navyše zobral vdovu po Tutanchamónovi, Anchesanamon (Anchesenpaaton). Potom vládol necelé štyri roky. Trónne meno Ajeho je Chepercheprure. A keď zomrel, Horemheb (Haremheb) sa zachoval horšie ako hocikto iný. Dal zničiť všetky jeho sochy a reliéfy. Dokonca mu zničil aj hrobku.
Posledný faraón 18. dynastie bol Haremheb, ale Jozef Flavius tvrdil, že pred ním bola kráľovná Akencheres a po nej brat Ratotis a jeho dvaja potomkovia Akencheres I. a II.
Archeológia.
Pochovať sa dal v Údolí opíc neďaleko Amenhotepa III. Jeho hrobka dostala pomenovanie podľa reliéfu (zachovaného), kde sú opice (11), preto sa volá „opičia“. Aj keď Horemheb dal zničiť jeho sochy, niektoré sa zachovali. Ako napríklad jeho busta bez koruny. Aj reliéfy patria medzi ne, kde je zobrazený ako boh Nílu a nástenná maľba v hrobovej komore Tutanchamóna. Omnoho lepšie sa zachovala jeho hrobka (nedokončená) v Achetatone, kde sú najlepšie amarnské výtvory.
Haremheb

Haremheb (trónne meno: "Džeserechaprure") bol faraón v starovekom Egypte. Patrí do 18. dynastie a bol v poradí štrnástym a posledným faraónom tejto dynastie. Vládol v rozmedzí približne 1319 pred Kr. - 1292 pred Kr. 
Život.
Podľa pravidiel egyptského meradla bol prvý panovník 19. dynastie, ale archeológovia a Menehto ho zaradili do 18. dynastie. Na trón sa dostal po dlhšej službe u Achnatona, Smenchkareho, Tutanchamóna a Ajeho. Kariéru začal ako vojak. Za Achnatona dostal hodnosť „pisára vojska“, a iné ako napríklad „obidve oči kráľa v obidvoch krajinách“, „zástupca kráľa obidvoch krajín vo všetkých krajinách“. Keď zomrel Tutanchamón, čakal ešte štyri roky, kým sa dostal na trón. Uzurpáciu trónu odôvodnil vyhlásením, že „do hodnosti kráľa bol uvedený, lebo si to želalo Amonovo srdce“. A tak dostal podporu kňazov. A keď padol Aton, dovŕšil likvidáciu Achnatonovej náboženskej reformy. Ničil Achnatonove sochy, chrámy, paláce a rozširoval Amonove chrámy, a kňazom dal vrátiť všetky majetky. Trónne meno Horemheba bolo Džeserechaprure a vládol asi 1520 rokov. Podľa ediktu, ktorý sa zachoval na Karnackom chráme, trestal vinných odrezaním nosa a deportovaním na pohraničné pevnosti, pričom sa opieral o dávneho kamaráta Paramerseho neskoršieho Ramesseho I.
Stavby.
Veľká bola však Haremhebova stavebná činnosť. Dal postaviť pylón v Amonovom chráme v Karnaku, najdlhší a najväčší vôbec (potom bol ešte väčší) široký 105 metrov, neskôr dal aj ďalšie (9 a 10 pylón). Dal vybudovať aj chýrnu „aleju sfíng“ medzi Amonovým a Mutiním chrámom. Najlepšie sa zachoval jeho skalný chrám v Sílsíle. Hrobku si dal vybudovať v Údolí kráľov asi sto krokov od Tutanchamonovej a stojí v nej aj sarkofág. Väčšina jeho sôch je v „amarnskom slohu“. Patrí medzi ne jeho hlava s dolnoegyptskou korunou v Káhire, ďalej jeho socha ako „pisára vojska“ v Metropolitnom múzeu v New Yorku a jeho súsošie s Amonom v Egyptskom múzeu.
Oberon (mesiac)

Oberon (alebo Oberón) je prirodzený satelit Urána. Objavil ho anglický astronóm nemeckého pôvodu William Herschel v roku 1787. Meno dostal po kráľovi elfov zo Shakespearovej hry "Sen noci svätojánskej".
Mesiac Oberon je zložený z jednej polovice z vodného ľadu, 30 % objemu tvoria kremičité horniny a 20 % organické zlúčeniny na báze metánu. Povrch Oberonu je starý a posiaty krátermi. Je to druhý najväčší Uránov mesiac a zároveň má zo všetkých Uránových mesiacov najväčšiu hmotnosť. Geologická aktivita mesiaca je veľmi slabá, pretože okolo planéty obieha vo vzdialenosti až 583 400 km.
Umbriel (mesiac)

Umbriel je prirodzený satelit Urána. Objavil ho anglický astronóm-amatér William Lassell v roku 1851. Svoje meno dostal podľa škriatka zo satiry Alexandra Popa "The Rape of the lock".
Umbriel je najtmavšie a zároveň najmenej geologicky aktívne teleso z piatich veľkých mesiacov Urána. Zložený je prevažne z vodného ľadu, zvyšok tvoria kremičitany a metánový ľad.
Ariel (mesiac)

Ariel je prirodzený satelit Urána. Objavil ho anglický astronóm-amatér William Lassell v roku 1851. Mesiac dostal meno podľa postavy ducha zo Shakespearovej hry "Búrka".
Ariel sa skladá z 50 % z vodného ľadu, z 30 % z hornín a 20 % pripadá na metánový ľad. Na povrchu dominujú pruhy, ktoré vyzerajú ako čerstvá námraza. Tento mesiac má najsvetlejší povrch zo všetkých doteraz zblízka odfotografovaných mesiacov planéty Urán. Nevyskytujú sa tu krátery s priemerom väčším ako 50 km. Zdá sa, že v minulosti prebiehala na mesiaci búrlivá geologická aktivita, ktorá zanechala stopy v podobe zlomových kaňonov zaplavených v mnohých prípadoch vodou zvnútra telesa. V miestach, kde sa kaňony pretínajú, možno pozorovať hladký povrch pravdepodobne vyplnený ľadom.
Miranda (mesiac)

Miranda je prirodzený satelit Urána. Objavil ju Gerard Kuiper v roku 1948. Pomenovanie dostala podľa Prosperovej dcéry zo Shakespearovej hry "Búrka".
Miranda je zložená z vodného ľadu, ktorý tvorí asi 50 % jej objemu. Zvyšok pripadá na kremičité horniny a organické zlúčeniny príbuzné metánu.
Je výnimočná tým, že na svojom povrchu obsahuje prakticky všetky štruktúry, ktoré sa nachádzajú v slnečnej sústave. Na povrchu sa dajú pozorovať obrovské kaňony. Najväčší je Verona Rupes s hĺbkou od 5 do 10 km a tým je najväčší v solárnej sústave. Mesiac vykazuje aj miernu geologickú aktivitu, spôsobenú slapovými silami materskej planéty. Priemerná povrchová teplota je približne −205 °C.
Sycorax (mesiac)

Sycorax je prirodzený satelit Uránu.
2005

Rok 2005 (MMV) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v sobotu 1. januára a skončil v sobotu 31. decembra.
Puck (mesiac)

Puck alebo Puk je prirodzený satelit Urána. Objavila ho sonda Voyager 2 30. decembra 1985. So svojím priemerom 162 kilometrov je najväčším vnútorným mesiacom Urána. Má približne guľovitý tvar a sivý povrch posiaty krátermi, z ktorých tri sú pomenované. Meno Puck dostal podľa škriatka v diele William Shakespearea Sen noci svätojánskej, ktorý v noci cestuje okolo sveta s vílami.
Portia (mesiac)

Portia je prirodzený satelit Urána.
Cupid (mesiac)

Cupid alebo Kupid je vnútorný mesiac Urána. Svoje meno nesie podľa jednej z postáv z literárneho diela Williama Shakespeara.
Cupid je najmenší z vnútorných Uránových mesiacov, od planéty je vzdialený 74 392 kilometrů. Jeho priemer je okolo 18 kilometrov a hmotnosť cca ~3.8×1015 kg. Jeho obežná dráha je vzdialená iba 863 km od väčšieho mesiaca Belinda.
Mesiac objavili Mark R. Showalter a Jack J. Lissauer v roku 2003 pomocou Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu.
Kaliban (mesiac)

Kaliban alebo Caliban je v poradí 16. prirodzený satelit planéty Urán. Planétu obieha vo vzdialenosti 7 100 000 kilometrov. Jeho veľkosť je 72 kilometrov. Prvýkrát ho spozoroval kolektív vedcov 16. septembra 1997, a to Brett J. Gladman, Philip D. Nicholson, Joseph A. Burns a John J. Kavelaars.
Pôvodne dostal pomenovanie S/1997 U 1, neskôr získal meno podľa jednej postavy z diela Williama Shakespeara "Búrka".
Mab (mesiac)

Mab je jedným z malých vnútorných mesiacov planéty Urán. Od planéty je vzdialený 97 736 kilometrov. Jeho priemer je ťažké určiť, ale odhaduje sa na približne 24 km a hmotnosť je približne ~ 1.0 × 1015 kg, obežná doba je 0,923 dňa.
Mesiac objavili Mark R. Showalter a Jack J. Lissauer v roku 2003 na základe snímok z Hubblovho vesmírneho teleskopu.
Podobne ako ostatné Mesiace Urána bol pomenovaný podľa jednej z postáv diela Williama Shakespeara, konkrétne podľa kráľovnej víl Mab spomínané v hre "Rómeo a Júlia".
Trinkulo (mesiac)

Trinkulo alebo Trinculo je prirodzený satelit Urána.
Margaret (mesiac)

Margaret je jeden z malých vonkajších mesiacov planéty Urán a ako jediný má prográdnu obežnú dráhu. Od planéty je vzdialený 14 345 000 kilometrov. Jeho priemer nie je presne známy, ale odhaduje sa na približne 20 km a hmotnosť je približne 5.5 × 1015kg, obežná doba je 1687,01 dňa.
Bol objavený 29. augusta 2003 astronómami Scottom Sheppardom a Davidom Jewitt. Pôvodné označenie mesiaca bolo S/2003 U 3.
Podobne ako ostatné mesiace Uránu je Margaret pomenovaný podľa jednej z postáv diela Williama Shakespeara, konkrétne z hry "Mnoho kriku pre nič".
Francisco (mesiac)

Francisco (alebo tiež Francisko) je prirodzený satelit planéty Urán.
Objavili ho 13. augusta 2001, jeho dočasné označenie bolo S/2001 U 3. Pomenovanie "Francisco" dostal podľa postavy lorda v shakespearovskej hre "Búrka".
Ferdinand (mesiac)

Ferdinand je jeden z malých vnútorných mesiacov planéty Urán. Od planéty je vzdialený 20 901 000 kilometrov. Jeho priemer nie je presne známy, ale odhaduje sa na približne 20 kilometrov; hmotnosť je približne 5.4×1015 kg. Obežná doba je 2887,21 dňa.
Mesiac bol objavený 13. septembra 2001 Matthewom Holmanom, Johnom J. Kavelaarsom a ďalšími vedcami. Pôvodné označenie bolo S/2001 U 2.
Perdita (mesiac)

Perdita je prirodzený satelit Urána.
Stephano (mesiac)

Stephano alebo Stefano je prirodzený satelit Urána. Je v poradí 20. objaveným mesiacom Urána. Svoju materskú planétu obieha po eliptickej dráhe s excentricitou 0,23 so sklonom k rovine rovníka Urána 143 stupňov. Od planéty je vzdialený 7 948 000 km. Z Uránových mesiacov má najmenšiu jasnosť.
Prospero (mesiac)

Prospero je prirodzený satelit Urána.
Setebos (mesiac)

Setebos je prirodzený satelit Urána. Obieha planétu retrográdne po eliptickej dráhe, ktorá má excentricitu 0,58. Jeden obeh okolo nej vykoná za 6,13 roka.
Kordélia (mesiac)

Kordélia alebo Cordelia je mesiac planéty Urán. Obieha planétu v najmenšej vzdialenosti zo všetkých doteraz objavených mesiacov – priemerná hodnota je 49 750 kilometrov. Cordeliu objavila 20. januára 1986 americká sonda Voyager 2. Hmotnosť je ~4,4 × 1016 kg. Doba rotácie okolo vlastnej osi nie je známa.
Svoje meno dostal mesiačik po najmladšej dcére kráľa Leara zo Shakespearovej hry. Jeho ďalšie označenie je Urán VI. Po potvrdení elementov dráhy dostal dočasné meno S/1986 U 7. Od svojho objavu do roku 1997 nebol objekt pozorovaný, až kým ho na snímke nezachytil Hubblov vesmírny ďalekohľad. Cordelia je vnútorným pastierskym satelitom Uránovho prstenca Epsilon. Dráha mesiaca podlieha zmenám kvôli slapovým silám materskej planéty.
Medzinárodná organizácia práce

Medzinárodná organizácia práce (ILO, International Labour Organization) je špecializovaná agentúra OSN zaoberajúca sa prácou. Vznikla 28. júna 1919 na parížskej mierovej konferencii ako autonómna organizácia, neskôr pričlenená k Spoločnosti národov. Jej stanovy nazvané ústava, tvorili XIII. časť Versaillskej zmluvy a boli zahrnuté aj do ostatných mierových zmlúv uzavretých po prvej svetovej vojne. Sídlo má Ženeve vo Švajčiarsku. 
Ústava bola v roku 1944 doplnená Filadelfskou deklaráciou, ktorá formulovala všeobecné ciele a zásady činnosti. Menila sa na konferenciách v rokoch 1945, 1946, 1953, 1962 a 1973.
Najvyšším orgánom je generálna konferencia, ktorá sa schádza raz za rok v Ženeve.
Každý člen má na nej 4 delegátov: dvaja zastupujú vládu, jeden zamestnancov a jeden zamestnávateľov. Konferencia volí dvojtretinovou väčšinou správnu radu, potvrdzuje rozpočet, schvaľuje dohovory a odporúčania. Správna rada je výkonným orgánom, zložená z 56 členov, z ktorých 14 zastupuje zamestnancov, 14 zamestnávateľov a 28 vlády (z toho 1O miest je rezervovaných pre osoby zastupujúce vlády štátov, ktoré majú hlavnú úlohu v priemysle - tieto štáty určuje správna rada; ostatných 18 miest zaujímajú delegáti, ktorí sú volení každé tri roky na generálnej konferencii).
V roku 1969 organizácia dostala Nobelovu cenu za mier.
17. október

- Medzinárodný deň boja proti chudobe.
Ofélia (mesiac)

Ofélia alebo Ophelia je prirodzený satelit Urána.
Bianka (mesiac)

Bianka alebo Bianca je prirodzený satelit Urána. Je to v poradí tretí mesiac tejto planéty a nachádza sa vo vzdialenosti . Jeho veľkosť je približne 22 kilometrov a hmotnosť je 9,2 × 1016 kg. Obežná doba okolo planéta je 0.434578986 dní.
Mesiac objavila 23. januára 1986 americká sonda Voyager 2.
Desdemona (mesiac)

Desdemona je prirodzený satelit Urána, v poradí od planéty je to piaty mesiac.
Mesiac obieha vo vzdialenosti 62 600 kilometrov a jeho rozmery sú 29 kilometrov. Hmotnosť mesiaca je približne 1,8×1017 kg. Jeden obeh okolo planéty Urán mu trvá 0,473651 dňa, doba rotácie okolo vlastnej osi nie je známa.
Mesiac bol objavený 13. januára 1986 americkou sondou Voyager 2 (Stephen P. Synnott).
Rozalinda (mesiac)

Rozalinda alebo Rosalind je mesiac planéty Urán, ktorý obieha materské teleso vo vzdialenosti 69 927 km. Objavila ho americká sonda Voyager 2 13. januára 1986. Jeden obeh okolo planéty trvá 0,558549 dňa. Doba rotácie okolo vlastnej osi nie je známa.
Kressida (mesiac)

Kressida alebo Cressida je v poradí štvrtý prirodzený satelit planéty Urán. Satelit objavili 9. januára 1986 prostredníctvom americkej sondy Voyager 2. Dočasné označenie bolo S/1986 U 3.
Rozmery mesiaca sú 92 × 74 × a jeho hmotnosť je 3,4 × 1017 kg. Jeden obeh okolo planéty mu zaberie 0,46357 dňa.
Belinda (mesiac)

Belinda je prirodzený satelit planéty Urán, planétu obieha vo vzdialenosti 75 260 kilometrov. Satelit objavila v roku 1986 americká sonda Voyager 2.
Rotácia okolo vlastnej osi je viazaná, teda zodpovedá dobe obehu okolo planéty. Povrchová teplota sa pohybuje okolo 64 Kelvinov.
Júlia (mesiac)

Júlia alebo Juliet je šiesty mesiac v poradí od planéty Urán a je od neho vzdialený 64 360 kilometrov. Hmotnosť je 5,6 × 1017 kg. Jeden obeh okolo planéty mu zaberie 0,493066 dňa. Doba rotácie okolo osi nie je známa.
Objavený bol 3. januára 1986 americkou sondou Voyager 2 (Stephen P. Synnott).
Terry Gilliam

Terence Vance Gilliam (* 22. november 1940, Minneapolis, Minnesota, USA) je anglo-americký filmový režisér.
Preslávil sa ako člen skupiny Monty Python. Je autorom animovaných pasáží v jednotlivých dieloch.
Gilliam sa narodil v Minnesote, na strednú a vysokú školu chodil v Los Angeles. Svoju kariéru začal ako animátor a karikaturista. K skupine Monty Python sa pripojil ako animátor ich diel, ale nakoniec sa stal jej plnohodnotným členom a dostal herecké úlohy. V 70. rokoch sa stal režisérom hraných filmov. Vo väčšine svojich filmov sa venuje téme predstavivosti a jej významu pre život, vyjadruje svoj odpor k byrokracii a autoritárstvu a jeho postavy čelia temným alebo paranoidným situáciám. Jeho vlastné scenáre obsahujú prvky čiernej komédie a tragikomédie, ako aj prekvapivé konce.
V roku 1988 získal Gilliam spolu s ostatnými členmi skupiny Monty Python cenu BAFTA Awards za výnimočný prínos britskej kinematografii. V roku 2009 získal Gilliam BAFTA Fellowship za celoživotné dielo.
2006

Rok 2006 (MMVI) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v nedeľu 1. januára a skončil v nedeľu 31. decembra.
2007

Rok 2007 (MMVII) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v pondelok 1. januára a skončil v pondelok 31. decembra.
2008

Rok 2008 (MMVIII) bol priestupný kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v utorok 1. januára a skončil v stredu 31. decembra.
Rok 2008 bol označený za:
V čínskej astrológii, väčšina roku 2008, začínajúc 7. februárom, je "Rok potkana". Ďalší Rok potkana bude v roku 2020.
2009

Rok 2009 (MMIX) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal vo štvrtok 1. januára a skončil vo štvrtok 31. decembra.
Rok 2009 bol označený za:
2010

Rok 2010 (MMX) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v piatok 1. januára a skončil v piatok 31. decembra.
Rok 2010 bol označený za:
1714

1714 (MDCCXIV) bol kalendárny rok 10. rokov 18. storočia po Kr. Rozdiel medzi gregoriánskym a juliánskym kalendárom bol 11 dní.
1715

Udalosti.
Vynález prvých parných lokomotív.
V Uhorsku bol vykonaný celokrajinský súpis obyvateľstva z dôvodu výberu daní.
1720

Udalosti.
V Uhorsku bol vykonaný celokrajinský súpis obyvateľstva z dôvodu výberu daní.
1737

Udalosti.
Bolo založené americké mesto Richmond, Virgínia
Inverzia teploty vzduchu

Inverzia teploty vzduchu alebo teplotná inverzia je meteorologický jav, keď teplota vzduchu v niektorej vrstve dolnej atmosféry s výškou neklesá, ale stúpa. Teplotné inverzie sú sledované predovšetkým v súvislosti s ich vplyvom na mieru znečistenia ovzdušia.
Teplotná inverzia znamená stav, kedy teplý vzduch sa nachádza vyššie od zemského povrchu ako studený. Aj keď táto situácia je v istom ohľade „nelogická“, stav je to veľmi stabilný, pretože teplý vzduch má nižšiu hustotu, teda sa mu „nechce“ klesať dole. Atmosféra sa následkom toho nepremiešava. Splodiny pochádzajúce napr. z komínov sa potom nerozptyľujú a zostávajú v priestore nad mestom (tzv. zadymovanie).
Príčin vzniku inverzií môže byť niekoľko. V zime sa napr. môže vzduch pri povrchu nadmerne ochladiť v dôsledku radiačného vyžarovania. Žiarenie zo slnka nemôže túto stratu kompenzovať, okrem iného aj preto, že slnko sa v zime zdržuje nízko nad obzorom (ešte extrémnejšia môže byť situácia v horských dolinách, ktoré sú v zime takmer sústavne v tieni).
Inverzie vyvoláva aj snehová pokrývka, ktorá bráni výmene tepla medzi vzduchom a zemským povrchom (povrch „ohrieva“, vzduch nad ním ochladzuje) a navyše, vďaka bielej farbe odráža i značné množstvo dopadajúceho tepla.
Ďalšie možné príčiny vzniku inverzií súvisia so vzdušnou vlhkosťou (para alebo oblačnosť značne radiačne vyžaruje a okolitý vzduch sa ich následkom ochladzuje), eventuálne s dynamikou atmosféry (dotyk teplých a studených atmosférických frontov, vplyv prúdenia, a podobne).
Delenie inverzií podľa ich vzniku.
Pod vplyvom slnečného žiarenia sa zemský povrch ohrieva a zároveň aj toto teplo spotrebúva, čo sa prejavuje jeho ochladzovaním najmä v nočných hodinách, keď nie je zabezpečený príkon slnečnej energie. Týmto sa ochladzuje aj priliehajúca vrstva objemu vzduchu nad týmto ochladeným zemským povrchom a nad touto vrstvou vzduchu sa nachádza teplejšia vrstva vzduchu. V zime sa inverzie vyskytujú i cez deň, keďže sneh dobre odráža slnečné žiarenie a tak zabraňuje zohrievaniu zemského povrchu.
Vzniká nadsunutím teplejšieho vzduchu nad chladnejšiu vzduchovú hmotu napr. ak sa zohriaty objem vzduchu nad pevninou nasunie nad chladnú morskú hladinu.
Vzniká pri atmosférických frontoch, keď sa stretávajú na jednom mieste dva fronty s odlišnou teplotou vzduchových hmôt.
Vznikajú zosúvaním tzv. subsidenciou stabilného objemu vzduchu najmä v tlakových výšach, pre ktorú je subsidencia typická.
Cyrilika

Cyrilika alebo cyrilské písmo môže byť:
Tento článok sa zaoberá prvým významom slova. Abeceda cyrilského písma sa nazýva cyrilská abeceda (alebo azbuka). O významoch slova azbuka pozri azbuka.
Dejiny cyriliky.
Cyrilské písmo vzniklo z hlaholiky a gréckej abecedy. Pôvodne bolo vytvorené pre zápis staroslovienskeho jazyka.
V starom Bulharsku (pokrývajúcom vtedy väčšie územie ako dnes), kam po vyhnaní z Veľkej Moravy (885/886) utiekli niektorí z vyhnaných Metodových žiakov, sa popri hlaholike rozšírila praktickejšia cyrilika. Cyrilika sa konštituovala vo východobulharskom prostredí (pravdepodobne v Preslavi) na konci 9. alebo začiatkom 10. storočia, vznikla z veľkých písmen gréckej abecedy, pričom ale minimálne 10 písmen charakteristických pre slovanské jazyky je odvodených z hlaholiky. Svoj názov cyrilika dostala na počesť svätého Cyrila. Cyrilika vznikla v Bulharsku ako súčasť snáh o jeho osamostatnenie od Byzantskej ríše; duchovní mali namiesto byzantského úradného jazyka gréčtiny prejsť na jazyk slovanský, k čomu potrebovali vhodné písmo. Cyrilika je jednoduchšia a praktickejšia ako hlaholika. Zavedenie cyriliky oficiálne potvrdil až cár Simeon (893 – 927). Z Bulharska sa cyrilika šírila do okolitých slovanských krajín a Rumunska, a to najmä do tých krajín, ktoré sa pridržiavali byzantského obradu.
Moderná typografická podoba cyrilskej abecedy, tzv. azbuka (resp. graždanka), pochádza zo začiatku 18. storočia a je výsledkom úprav v Rusku za cára Petra Veľkého. Používa sa dodnes na Ukrajine, v Rusku ako aj v mnohých ďalších krajinách na území bývalého Sovietskeho zväzu a jeho vazalských štátov (mongolčina), ako aj v Bulharsku, Srbsku, Čiernej Hore a Macedónsku. Azbuku / cyriliku používali do 18. stor. aj valašskí a sedmohradskí Rumuni.
Cyrilika na Slovensku.
V cirkevnom prostredí sa cyrilika používa podnes aj na Slovensku v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi v bohoslužobnej oblasti pri zápise cirkevnoslovanských textov. V minulosti sa používala aj pri zápise literárnych a úradných textov, a to aj mimo cirkevného prostredia. Na začiatku 20. storočia začala gréckokatolícka cirkev vydávať knihy s bohoslužobnými textami pre ľud (tzv. zborníky), ktoré už neboli písané cyrilikou, ale latinkou. Oficiálne bohoslužobné knihy pre duchovenstvo sú však dodnes tlačené výhradne cyrilikou.
Za najstarší cyrilský nápis na slovenskom území sa považuje náhrobný kameň kniežaťa Presiana z konca 10. storočia, ktorý bol nájdený pri rotunde v Michalovciach (v súčasnosti uložený v Zemplínskom múzeu v Michalovciach).
Modernú cyriliku okrem toho používajú aj Rusíni pri zápise textov v rusínskom jazyku, existuje však tendencia zapisovať rusínske texty paralelne aj latinkou.
Zápis čísiel v cyrilike.
V staroslovienčine a cirkevnej slovančine sa na zapisovanie čísel používali rôzne cyrilské písmená. Systém presne kopíroval zápis čísiel pomocou gréckej alfabety. (Tabuľka s rozpisom číselných hodnôt.)
Hlaholika

Hlaholika alebo hlaholské písmo je dnes už nepoužívané písmo Slovanov. Neskôr sa z nej vyvinula cyrilika a azbuka. Tvorilo základ kultúry a vzdelanosti Veľkej Moravy a veľkomoravského učilišťa. Historicky sa potom najdlhšie udržalo v Chorvátsku.
Vytvoril ho Cyril zo Solúna (sám pápež pri schvaľovaní slovanského písma neskôr explicitne hovorí, že „schvaľujeme písmo vytvorené Konštantínom“) okolo roku 862 na účely svojej misie na Veľkej Morave, ako písmo na zápis staroslovienčiny. Hlaholika je prvý grafický systém slovanských jazykov, ktorý presne odzrkadľuje všetky ich fonetické zvláštnosti. Obsahuje znaky hlások (napr.: Ž, Č , Š, nosovky), ktoré v latinskej a gréckej abecede chýbajú, a preto sú tieto cudzie grafické systémy nevhodné na zapisovanie slovanskej reči. Písmo malo v závislosti od verzie okolo 40 znakov (pôvodná veľkomoravská mala 38 znakov). Vzniklo z 24 grafém minuskulnej gréckej abecedy a 14 znakov neznámeho písma (pravdepodobne orientálneho pôvodu t. j. hebrejskej a samaritánskej abecedy). Neskôr mala hlaholika dve verzie: okrúhlu (pôvodnú) a hranatú (neskoršiu). Zaujímavosťou je, že ku každému písmenu bolo priradené číslo, čiže išlo o aj o prvú slovanskú číselnú sústavu. Písmeno pre zvuk „dz“ (= číslo 8) je príkladom písmena utvoreného špeciálne pre nárečia staroslovienčiny používanej na Veľkej Morave, pretože v tom čase vo vlastnej staroslovienčine (macedónsky dialekt Solúna) takýto zvuk neexistoval.
Po vyhnaní Metodových žiakov z Veľkej Moravy v roku 885/886 ju na území dnešného Slovenska nahradilo latinské písmo a hlaholika sa dostala do Chorvátska a Bulharska, odtiaľ potom dočasne a čiastočne do Čiech a Vislanska a na dlhšiu dobu (popri cyrilike) do Srbska, Ruska a inde. Od 10. storočia ju začala nahradzovať cyrilika. Na Západe ju nahradila latinka, na Východe cyrilika.
Asus

AsusTek Computer Inc. (štylizované ako ASUSTeK alebo "Λ"SUS) je taiwanský výrobca počítačových súčiastok. Zameriava sa na základné dosky, grafické karty, optické mechaniky, PDA, notebooky, servery a sieťové prvky. V roku 2007 každý tretí predaný počítač mal základnú dosku od Asusu a firma v roku 2007 dosiahla tržbu 6,9 miliardy USD. Asus bol v rokoch 2011 až 2017 na piatom alebo šiestom mieste medzi výrobcami počítačov, čo do počtu kusov. K januáru 2021 bol opäť 5. najväčším predajcom PC na svete podľa počtu kusov.
História firmy.
Asus bol založený v roku 1989 v meste Taipei na Taiwane TH Tungom, Ted Hsuom, Wayne Hsiehom a MT Liaom - všetci boli inžiniermi z Aceru. Meno Asus vzniklo z Pegasa (Pegasus), mýtického okrídleného koňa z gréckej mytológie. Prvé písmená (Pe) odstránili preto, aby názov začínal na A a bol tak na začiatku abecedy.
V roku 2005 viedol Asus svetovú produkciu - 52 miliónov vyrobených základných dosiek, pre porovnanie druhý ECS vyrobil 20 miliónov základných dosiek.
Asus produkuje tiež komponenty pre iné rozličné značky ako Sony, Apple, Alienware, Palm a HP.
Micro-Star International

Micro-Star International (MSI) sa radí k pomerne známym výrobcom počítačových komponentov a notebookov. Firma bola založená v auguste roku 1986 na Taiwane, kde sa aj v súčasnosti nachádza hlavné sídlo spoločnosti. Medzi koncovými užívateľmi je firma MSI známa svojimi notebookami, základnými doskami, grafickými kartami, a CD, či DVD mechanikami. V súčasnosti zamestnáva zhruba 6900 zamestnancov a jej výrobné závody sa nachádzajú najmä v Číne a na Taiwan-e.
QDI

QDI (Quality/Design/Innovation) je čínsky výrobca počítačových súčiastok. Prevažne sa zameriava na matičné dosky. Svoje predsavzatia uvedené v názve (Kvalite, Vzhľad, Inovácie) zo začiatku brali vážne a ich prvá doska P51430VX-250 Explorer bola plná inovácií ako napríklad minatúrny bios PLCC32 zatiaľ čo drvivá väčšina ostatných výrobcov používala klasický veľký DIL32 Eprom. Trvalo ešte 8 rokov než všetci výrobcovia prešli na PLCC32 s ktorým QDI kedysi začínal. 
Ako prvý na svete vymysleli technológiu Speed Easy nastavenie parametrov procesora a pamäti priamo v Biose. 
Už nebol potrebný manuál a Jumpery, prehľadné a pohodlné nastavenie v Biose zvládla väčšina amatérskych užívateľov. Prvá doska kde túto technológiu použily bola P51430VX-250DM Explorer 2. Bolo to ešte za čias prvého pentia na socket 7. 
Firma QDI už v súčasnosti neexistuje, kúpil ju Foxconn u ktorého si niekedy QDI nechávala vyrábať svoje dosky. Dnes jej činnosť a obchodné meno existuje už len na čínskom trhu.
MediaWiki

MediaWiki je wiki softvér, ktorý je licencovaný pod GNU General Public License. Je napísaný v PHP a na ukladanie dát používa MySQL relačnú databázu. Najvýznamnejším projektom využívajúcim MediaWiki je Wikipédia.
433 Eros

Planétka 433 Eros bola pomenovaná po gréckom bohovi lásky Erosovi. Je to planétka typu S približne 13 × 13 × 33 km veľká, druhá najväčšia blízkozemská planétka. Je to takisto planétka, ktorá pretína dráhu Marsu.
Bola navštívená sondou NEAR Shoemaker, ktorá najprv zakotvila na jej orbite a fotografovala povrch a následne 12. februára 2001 na konci svojej misie, pristála na povrchu planétky použijúc iba svoje manévrovacie motory.
Povrchová gravitácia závisí od vzdialenosti bodu na povrchu od ťažiska planétky. Je veľmi premenlivá pretože planétka nie je guľatá, ale má predĺžený orechovitý (alebo zemiakovitý) tvar. Teplota na dennej strane dosahuje okolo 100 °C a na nočnej −150 °C. Jej hustota je 2,400 kg/m3, rovnaká ako hustota zemskej kôry. Otočí sa za 5,27 hodín.
Vedci predpokladajú, že väčšina väčších kameňov roztrúsených po Erose pochádza z jedného krátera, ktorý vznikol kolíziou s meteoritom pred približne 1 Ga (1 miliarda rokov).
Na Eros si robí nárok Gregory W. Nemitz z OrbDev. V súlade s princípom vlastníctva usadlosti požaduje od NASA poplatok za parkovanie a úschovu a to vo výške 20 centov za rok pobytu sondy NEAR Shoemaker na planétke. V súčasnosti je predmetná požiadavka na súde.
Studená vojna (druh konfliktu)

Studená vojna označuje druh vojny, v ktorom znepriatelené strany nebojujú proti sebe otvorene. Opakom studenej vojny je tzv. horúca vojna. 
V studenej vojne okrem menších konfliktov nie sú nasadené zbrane. Zväčša znepriatelené strany podporujú iné štáty, ktoré medzi sebou bojujú v horúcej vojne. Termín bol prvýkrát použitý v roku 1947. Termín prvýkrát použil George Orwell v článku "You and the Atomic Bomb" (Ty a atómová bomba) uverejnenom v britskom časopise "Tribune" 19. októbra 1945.
Najznámejšou studenou vojnou je Studená vojna medzi USA a spojencami, hlavne krajinami NATO, na jednej strane a Sovietskym zväzom a jeho satelitmi, hlavne krajinami Varšavskej zmluvy, na strane druhej.
Psamathe (mesiac)

Psamathe alebo Psamate je prirodzený satelit Neptúna.
Strečno

Strečno môže byť:
Laomedeia (mesiac)

Laomedeia je prirodzený satelit Neptúna.
Sao (mesiac)

Sao je prirodzený satelit Neptúna.
Halimede (mesiac)

Halimede je prirodzený satelit Neptúna.
Neso (mesiac)

Neso je prirodzený satelit Neptúna.
Najáda (mesiac)

Najáda alebo Naiad alebo Neptún III je prirodzený satelit Neptúna. Bol objavený v septembri 1989, z obrázkov od Voyageru 2. 
Naiad má priemer iba 58 km. Jeho hmotnosť ani strednú hustotu nepoznáme. Okolo Neptúna obieha po kruhovej dráhe v rovine rovníka planéty vo vzdialenosti 48 200 km raz za 0.29 dňa. Je to Neptúnov najmenej jasný mesiac so zdanlivou jasnosťou 25.
Bol pomenovaný po Najádach z gréckej mytológie. Pôvodne niesol označenie S/1989 N 6.
Talassa (mesiac)

Talassa alebo Thalassa je v poradí druhý prirodzený satelit Neptúna. Bol objevený a zatiaľ preskúmaný len raz sondou Voyager 2 v roku 1989. Bol pomenovaný po dcáre boha Aithéra a bohyne Hemery z gréckej mytológie. Pôvodné označenie mesiaca bolo S/1989 N 5. Obieha vo vzdialenosti 50 000 kilometrov a veľkosť je stanovená na 80 kilometrov.
Despína (mesiac)

Despína alebo Despina je prirodzený satelit Neptúna. Je tretí najbližší mesiac planéty Neptún. Bol objavený a zatiaľ preskúmaný len jednou sondou Voyager 2 v júli 1989 a objavil ho Stephen Synnott. Je pomenovaný po Despoine, dcáre Poseidóna a Démétér z gréckej mytológie. Jeho pôvodné označenie bolo S/1989 N 3.
Galatea (mesiac)

Galatea je prirodzený satelit Neptúna. Bol objavený a zatiaľ preskúmaný len raz sondou Voyager 2 v roku 1989. Je pomenovaný po dcére morského boha Nérea Galateii z gréckej mytológie. Jeho pôvodné označenie bolo S/1989 N 4.
Larisa (mesiac)

Larisa alebo Larissa je prirodzený satelit Neptúna. Bol objevený 24. mája 1981 a preskúmaný sondou Voyager 2 v roku 1989. Je pomenovaný po Larisse, milenke boha Poseidóna z gréckej mytológie. Pôvodné označenie mesiaca bolo S/1981 N 1.
Nereida (mesiac)

Nereida alebo Nereid je prirodzený satelit planéty Neptún. Je to mesiac s najvýstrednejšou známou obežnou dráhou spomedzi všetkých mesiacov a súčasne aj jeden z najvzdialenejších mesiacov Neptúna.
Proteus (mesiac)

Proteus je prirodzený satelit planéty Neptún a súčasne najväčší z novoobjavených Neptúnových satelitov, teda satelitov objavených po Tritone a Nereide. S jeho priemerom 428 km je to druhý najväčší mesiac Neptúna. Proteus je jedným z najtemnejších objektov v slnečnej sústave. Naspäť do priestoru odráža iba 6% dopadajúceho slnečného svetla. Jeho povrch je pokrytý veľkým množstvom kráterov.
Abelova cena

Abelova cena je ocenenie udeľované každoročne nórskym kráľom vynikajúcim matematikom. Cena bola založená v roku 2002 pri príležitosti dvojstého výročia narodenia nórskeho matematika Nielsa Henrika Abela a je pomenovaná jeho menom. Cieľom ceny je propagácia a zvyšovanie prestíže matematiky, najmä medzi mládežou.
O nositeľovi ceny každoročne rozhoduje komisia piatich matematikov na nórskej akadémii vied. Cena je navrhnutá podľa vzoru Nobelovej ceny, ktorá sa neudeľuje za matematiku. Nórsky štát založil v roku 2001 pre cenu fond v hodnote 200 000 000 NOK (cca. 23,93 miliónov €). Laureát ceny dostane z tohto fondu odmenu vo výške 6 miliónov nórskych korún (cca. 718 tisíc €).
Brhlíkovité

Brhlíkovité ("Sittidae") sú čeľaď radu vrabcotvaré.
Sú to malé vtáky (11 – ), s veľkou hlavou, silným šidlovitým zobákom, krátkymi silnými nohami s ostrými drápmi a krátkym chvostom. Bývajú veľmi pestrí, obe pohlavia rovnako alebo veľmi podobne sfarbené. Všetko sú to stromové vtáky, šplhajúce po kmeni, niekoľko druhov sa však prispôsobilo aj životu na skalách. Sú to hmyzožravci, ale môžu sa živiť aj semenami (najmä v zime).
Obývajú Severnú Ameriku, Euroáziu aj Austráliu. V Európe žije jeden rod s troma druhmi. Na Slovensku žije iba jediný druh brhlík lesný ("Sitta europaea").
Druhy.
V širšom zmysle sa do tejto čeľade zaraďujú aj murárikovité ("Tichodromidae") a v minulosti aj dnes samostatná čeľaď Neosittidae.
Nadmorská výška

Nadmorská výška je zvislá vzdialenosť (výškový rozdiel) určitého miesta na zemi k hladine niektorého mora (obvykle najbližšieho). Udáva sa v metroch nad morom (m n.m.). Rozdiel nadmorských výšok dvoch bodov sa nazýva prevýšenie.
Hladina mora.
Výška strednej hladiny mora sa ustanovujú dlhodobým pravidelným pozorovaním prílivu a odlivu v určitom mieste na pobreží. Od takto získaného bodu sa meria nadmorská výška ďalších bodov zemského povrchu presnou niveláciou. 
Nadmorská výška na Slovensku je udávaná k hladine Baltského mora. V odbornej literatúre a dokumentoch sa používa skratka Bpv (Balt po vyrovnaní). Až do roku 1955 vo vtedajšom Československu, a pred tým v Rakúsko-Uhorsku, bol používaný tzv. jadranský výškový systém, ktorého základ tvorila stredná hladina Jadranského mora v Terste, ktorá je oproti Baltskému systému o 0,46 m vyššie.
V súčasnosti všeobecne používaný geografický polohový systém (GPS) pre určovanie polohy na zemi používa ako základnú hladinu povrch matematicky vypočítaného elipsoidu WGS 84, ktorý sa môže od strednej hladiny mora (resp. od geoidu) líšiť aj o 100 metrov. Geodetická výška je potom vzdialenosť bodu od elipsoidu meraná na kolmici k elipsoidu. V letectve sa vo vzdušnom priestore určuje nadmorská výška tlakomerom.
Značenie na mape.
Na mapách sa nadmorská výška značí pomocou vrstevníc a kót význačných bodov. Obdobne sa pomocou vrstevníc značí aj nadmorská výška nezatopených miest pod úrovňou morskej hladiny (preliačin) a jej hodnota sa uvádza ako záporné číslo.
Druhým systémom značenia nadmorskej výšky je farebná hypsometria, t.j. vyjadrovania výškopisu pomocou farebných odtieňov. Najčastejšie vyjadrenie býva: zelená - nížiny, žltá - vysočiny, hnedá - hory, môže byť ale aj iné. V topografických mapách sa oba systémy často kombinujú.
Kármanová hranica.
Existuje tzv. Kármánova hranica, ktorá (v zjednodušenom slova zmysle) oddeľuje atmosféru od vesmírneho priestoru - je stanovená na 100 km. Do tejto hranice sa ešte hovorí o nadmorskej výške, nad túto hranicu o vzdialenosti (od planéty Zem).
Hustota zaľudnenia

Hustota zaľudnenia alebo hustota obyvateľstva je demografická charakteristika intenzity zaľudnenia daná pomerom počtu obyvateľov a rozlohy územia, ktoré obyvateľstvo obýva. Dá sa vyjadriť vzorcom:
formula_1
kde H udáva hustotu zaľudnenia, P je počet obyvateľov a A je rozloha územia, ktoré obyvateľstvo obýva. Hustota zaľudnenia sa spravidla udáva v počte obyvateľov na jeden štvorcový kilometer (obyv./km2), príp. na jeden hektár (ha), resp. v krajinách, ktoré používajú imperiálne jednotky sa udáva v počte obyvateľov na jednu štvorcovú míľu (angl. "square mile", skratka "sq mi", príp. "mi2"; 1 mi2 = 2,589988110336 km2), príp. na jeden aker (ac; 1 ac = 0,404685 ha).
Takto vypočítaná hustota zaľudnenia sa nazýva aj všeobecná hustota zaľudnenia. Oproti nej sa špecifická hustota zaľudnenia vzťahuje len na:
Soľ

Soľ môže byť:
Perestrojka

Perestrojka (rus. ) je pôvodom ruské slovo označujúce ekonomické reformy z júna 1987 v Sovietskom zväze. V preklade znamená "prestavba", čo malo znázorňovať prestavbu sovietskeho hospodárstva. Perestrojka sa skončila odchodom Michaila Gorbačova a vystriedal ju korporatívny kapitalizmus. Základy perestrojky schválilo v apríli 1985 Plénum ÚV KSSZ. Teóriu, politiku, program činnosti boli rozvinuté a upresnené na XXVII. a XXVIII. zjazde KPSS.
Politiku perestrojky, ktorú začala realizovať časť vedenia Komunistickej strany ZSSR na čele s Michailom Gorbačovom, viedla k veľkým zmenám v celom ZSSR. Podstatná súčasť perestrojky bola glasnosť - otvorené informovanie o stave a perspektívach sovietskej spoločnosti, ktoré viedlo k prekonaniu mnohých zaužívaných ideologických stereotypov a noriem. Priniesla tiež pomalý koniec politického monopolu Komunistickej strany, pripravila pôdu pre vytvorenie politickej a názorovej plurality a viedla k ukončeniu studenej vojny.
Počas perestrojky však vznikli mnohé nové ekonomické a národnostné problémy. Jedným z hlavných ekonomických problémov bola neefektivita sovietskeho hospodárstva. Sovietsky zväz mal vnútorný problém s formou vnútorného obehu tovarov, ktorý bol do značnej miery založený na výmene tovarov a služieb (napr. medzi podnikmi navzájom, alebo medzi vidiekom - kolchozmi a podnikmi v mestách), kde peniaze prestávali hrať úlohu a často sa vymieňal jednoducho tovar za tovar. Ďalším problémom bola čoraz väčšia odkázanosť sovietskeho hospodárstva na ťažbu nerastných surovín (predovšetkým export ropy a zemného plynu). Na začiatku perestrojky došlo k istému pozitívnemu trendu ekonomických výsledkov, ale vzhľadom na komplexnosť procesov transformácie a neskôr množstvo problémov postupne začalo ekonomiku rozvracať. Faktorov bolo viacero. Investície do modernizácie nebolo čím kryť. Stúpal štátny dlh. Štátom riadený boj proti alkoholizmu mal napríklad aj negatívny dopad na výrazný pokles príjmov z predaja alkoholu, ktorý tvoril v krajine nezanedbateľnú časť štátnych príjmov. Štátni plánovači nedokázali riadiť prechod na trhovú ekonomiku. V dôsledku demokratizácie mohli riaditelia podnikov zvyšovať platy zamestnancov. Neraz však tieto platy prevyšovali možnosti závodov. Klesala produktivita práce. Dochádzalo k rozkrádaniu kapitálu podnikov v dôsledku straty kontroly nad ich vedením, korupcii medzi úradníkmi, ako aj k úpadku pre neschopnosť vedenia podnikov zorientovať sa v novom prostredí. Ekonomický úpadok ešte zvýšila neochota sovietskych kolchozov predávať tovar štátu za regulované ceny ako aj neochotu niektorých zväzových republík vyvážať tovary alebo potraviny do zvyšku krajiny. V niektorých republikách sa šírili myšlienky, že živia lenivý zvyšok krajiny, čo prehlbovalo národnostné rozpory.
V dôsledku boja viacerých názorových prúdov, ktoré mienili riešiť vznikajúcu krízu rôznymi spôsobmi, sa rozhodla časť konzervatívneho vedenia komunistickej strany riešiť problém odstránením Gorbačova z vedenia strany. Pri pokuse o uchopenie moci však 18. augusta 1991, neboli úspešní. Gorbačov však rýchlo strácal politickú moc a nebol už ďalej schopný zabrániť rozpadu ZSSR koncom roku 1991.
Ríša zla

Ríša zla () je termín, ktorým americký prezident Ronald Reagan označil Sovietsky zväz. Prvýkrát použil termín 8. júna 1982 v britskej Dolnej snemovni a zopakoval ho v roku 1983 vo svojom prejave v Orlande na Floride.
List

List môže byť:
Novozélandské kráľovstvo

Novozélandské kráľovstvo () je územie, na ktorom je hlavou štátu kráľovná Nového Zélandu. Kráľovstvo zahŕňa Cookove ostrovy, Nový Zéland, Niue, Tokelau a sporné územie v Antarktíde označované ako Rossova dependencia.
Delfín skákavý

Delfín skákavý (lat. "Tursiops truncatus") je morský cicavec z čeľade delfínovité "(Delphinidae)."
Výskyt.
Delfín skákavý je rozšírený podobne ako jeho príbuzný delfín obyčajný vo všetkých moriach teplého a mierneho pásu západnej a východnej pologule. Možno sa s ním stretnúť v Stredozemnom aj Čiernom mori. Na severe tiahne až k brehom Škandinávie a Grónska, na juhu zasahuje až k juhoamerickému, austrálskemu a novozélandskému pobrežiu.
V skutočnosti pravdepodobne jestvujú 2 druhy: "Tursiops truncatus", rozšírený celosvetovo, a menší "Tursiops aduncus", ktorého výskyt sa obmedzuje na pobrežné vody Indie a západného Pacifiku. Je možné, že existujú aj ďalšie druhy, vzhľadom na veľkú variabilitu oblastí a habitatov.
Opis a spôsob života.
Jedince vyskytujúce sa v pobrežných vodách tropických oblastí merajú v priemere 2 metre a majú relatívne veľké prsné plutvy, chrbtovú aj chvostovú plutvu. V otvorených a chladnejších oceánoch a moriach má proporciálne menšie telové výbežky a je takmer dvakrát dlhší. Hmotnosť dospelých jedincov je 200 – , len vzácne sa môžu vyskytnúť exempláre vážiace cez . V závislosti od oblasti výskytu sa líši aj ich psychológia. To zahŕňa aj sociálne skupiny, lovecké metódy, skoky, premety a zvukové prejavy. Svoje druhové meno dostal podľa typického vyskakovania nad hladinu. Dokáže elegantným spôsobom vyskočiť do výšky 3 – 4 metrov, pričom dĺžka skoku býva až 10 metrov. Vo vode môže vyvinúť rýchlosť 35 – /h. Všeobecné sfarbenie druhu je tmavosivý alebo čierny chrbát a svetlejšie brucho. Indivíduá sa líšia odtieňom a vzorovaním. Delfín skákavý vďačí za svoj celosvetový výskyt (okrem polárnych oblastí) svojej všestrannej prispôsobivosti. Živí sa rozličnými rybami, mäkkýšmi, hlavonožcami a kôrovcami, ktoré chytá pomocou zubov v krátkom a robustnom zobci. Má 18 – 27 párov malých kolíkovitých zubov v oboch čeľustiach.
Ambrose Bierce

Ambrose Gwinnett Bierce (* 24. jún 1845, Ohio, USA – † cca 1914 pravdepodobne v Mexiku) bol americký satirik, kritik, básnik, aforista, spisovateľ a novinár.
Životopis.
Narodil sa v rodine farmára a vďaka otcovej surovej „výchove“ si z domova odniesol zatrpknutosť, ktorá ho sprevádzala po celý život. Študoval na vojenskom ústave v Kentucky, no po roku vstúpil do armády Únie a v priebehu občianskej vojny sa vypracoval až na dôstojníka. Po vojne sa usadil v San Franciscu, kde pracoval ako redaktor a kritik, kde sa stretol a spriatelil s ďalšími americkými spisovateľmi, ako boli Mark Twain alebo Bret Harte. V rokoch 1872 – 1876 žil v Anglicku, kde k svojmu pochmúrnemu humoru pridal eleganciu a jedovato nabrúsený jazyk. V rokoch 1877 – 1896 vydával vlastný novinový stĺpik, ktorý bol sa stal rýchlo veľmi uznávaným a vyhľadávaným. V roku 1896 sa presťahoval do Washingtonu, kde i napriek rodinným tragédiám (zomreli mu dvaja synovia a jeho žena od neho odišla) pokračoval vo svojej práci naďalej ako skvelý publicista. V roku 1913 odišiel do Mexika, aby sledoval občiansku vojnu, a tu sa aj bez stopy stratil.
Tvorba.
Prvé literárne diela začal uverejňovať v roku 1871. Písal najmä hororové príbehy plné desivej fantázie, ktoré v mnohom pripomínali diela Edgara Allana Poea, a jeho poviedky sa radia medzi najlepšie z 19. storočia. Realisticky písal o strašných veciach, ktoré videl vo vojne (v poviedkach ako "An Occurrence at Owl Creek Bridge (dosl. Zjavenie na moste Owl Creek) ", "Killed at Resaca (Zabitý v Resaca) ", a "Chickamauga"). Súčasníci Biercea považovali za majstra „čistej“ angličtiny a prakticky všetko, čo vzišlo spod jeho pera, bolo významné vďaka uvážlivej voľbe slov a ekonomickému štýlu. Zručne písal v množstve žánrov a okrem svojich oslavovaných strašidelných a vojnových poviedok publikoval niekoľko zväzkov poézie. Jeho "Fantastic Fables (dosl. Fantastické bájky)" predstihli iróniou groteskného štýlu, ktorý sa v 20. storočí stal žánrom.
Jednou z najznámejších prác je "The Devil's Dictionary" (dosl. Diablov slovník), pôvodne novinový seriál na pokračovanie, prvýkrát vydaný ako kniha v roku 1906 ako "The Cynic's Word Book" (dosl. Slovník cynika). Ponúka zaujímavú reinterpretáciu slov anglického jazyka v ktorej šikovne satirizuje okrem iného pokryteckým a politicky prázdnym spôsobom. Bierceove dvanásťzväzkové "Collected Works (súhrnné dielo)" bolo vydané v roku 1909, pričom celý siedmy zväzok tvorí "The Devil's Dictionary", pričom tento názov Bierce sám uprednostnil pred "The Cynic's Word Book".
Populárna literatúra

Populárna literatúra je masová literatúra, ktorá je určená nenáročnému čitateľovi. Charakteristika hlavného hrdinu nie je podstatná, pretože jeho konanie a charakter sa podriaďuje deju.
Spĺňa estetickú funkciu. Dej je ústrednou zložkou celého diela: všetko sa podriaďuje deju.
Je pre ňu typická dejovosť, emociálnosť, senzačnosť a zameranie na neobyčajné osudy a hrdinstvá.
FIP

FIP je skratka: