Antimikrobiálna rezistencia

Antimikrobiálna rezistencia je označenie schopnosti mikroorganizmov prežiť pôsobenie antimikrobiálnych prostriedkov. Zahŕňa aj pojem antibiotická rezistencia, ktorý sa vzťahuje na baktérie a antibiotiká.
Mechanizmus vzniku a fungovania.
Vyvinutie sulfónamidov a antibiotík znamenal významný úspech lekárskej vedy, ktorá nimi dokázala zachrániť životy pred chorobami, ktoré zabíjali ľudí tisícročia. Avšak počiatočné nadšenie pomerne rýchlo vystriedalo rozčarovanie, pretože viaceré mikroorganizmy prestávali na túto liečbu reagovať. Predpokladalo sa, že ide o darwinovské - evolučné prispôsobenie baktérií, ale rýchlosť s akou táto rezistencia vznikla a šírila sa znamenala, že nejde iba o relevantný príklad pre „klasický“ evolučný scenár „cyklus mutácia-selekcia“ za vzniku úplne novátorskej schopnosti (hoci sa tak veľa rokov predkladal aj v odbornej literatúre), ale aj o "obyčajný" prípad kolísania početnosti určitej, lenže už pôvodnej, výhodnejšej variácie organizmu v populácii. V súčasnosti sú nám známe tri spôsoby objavenia sa rysu odolnosti mikroogranizmov na útočné prostriedky:
V roku 1952 štúdia dokázala, že baktérie rezistentné voči penicilínu existovali už v období pred jeho používaním v liečbe. Rezistentné baktérie boli tiež objavené už v pôde pochádzajúcej približne z roku 1689. Rezistenciu si môžu mikroorganizmy odovzdávať niekoľkými spôsobmi a tak ju môžu získať aj tie, ktoré ju nikdy nemali a ani neboli v styku s antibiotikami. Najčastejšie sú: transformácia, transdukcia, konjugácia.
Neúčinnosť napríklad antibiotík je spôsobená následným správaním baktérií:
Všetky typy mikroorganizmov vykazujú schopnosť získať rezistenciu a niektoré sú dokonca rezistentné voči veľkému počtu antimikrobiálnych látok. V súčasnosti sú preto na vzostupe rôzne zápalové ochorenia, napr. pooperačná sepsa; a aj tie, ktoré sa považovali za už „vyriešené“, napríklad tuberkulóza, kvapavka a iné.
Príčiny a taktiky riešenia.
Za hlavnú príčinu tohto javu sa považuje „nadužívanie“ antibiotík a antimikrobiálnych prostriedkov a aj ich nesprávne používanie. Bývajú napríklad predpisované aj v nepotrebných terapiách ( napríklad na vírusové ochorenia), nebýva úplne využívaná celá dávka pacientom a potom zostane časť baktérií v pacientovom organizme, ich podávanie zvyšuje rast kŕmených živočíchov a slúži ako „prevencia“ ich zdravia a pod.
Rezistentné mikroorganizmy sa šíria v prírode a túto rezistenciu potenciálne prenášajú navzájom medzi jednotlivými druhmi či kmeňmi. Tie potom nereagujú na liečbu bývalými prostriedkami.
Vývoj nových antimikrobiálnych prostriedkov je pomalý a drahý, pričom nie je tak ziskový v porovnaní s prípravkami predpisovanými na chronické choroby. Zvýšenie dávky antibiotík síce zvyšuje účinok liečby (napríklad pri kandidóze), ale za cenu často vážnych vedľajších účinkov alebo finančných nákladov. Preto sa začínajú presadzovať alternatívne spôsoby prevencie a liečby alebo aj zvýšené karanténne opatrenia v nemocniciach. Veľmi účinné a pritom jednoduché opatrenia sú: antibiotiká používať len po predpísaní lekárom, neukončiť ich užívanie skôr ako je predpísané, a to aj aj v prípade zlepšenia zdravotného stavu, predchádzať infekcii (pravidelné a kontrolované umývanie rúk v zdravotníckych zariadeniach), používanie vhodných antibiotik (podľa citlivosti) a podobne.
Spoločnosť.
Svetová výstraha v roku 2014 znela: „táto vážna hrozba už nie je predpoveď, ale odohráva sa v tomto čase, na celom svete a môže dopadnúť na hocikoho, v akomkoľvek veku a krajine.“