burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Prolín

Prolín (skratka Pro alebo P) je jedna zo základných dvadsiatich proteínogénnych aminokyselín, ktorá vo svojej štruktúre neobsahuje primárnu aminoskupinu (NH2), ale sekundárnu (NH). Prolín sa radí medzi nepolárne aminokyseliny a nepatrí medzi esenciálne aminokyseliny.
Prolín je nezlučiteľný s niektorými sekundárnymi štruktúrami proteínov (α-helix, β-list), zato sa veľmi často vyskytuje v β-otáčkach. Dôvodom je rigidita jeho bočného reťazca a práve jeho sekundárna aminoskupina, ktorá v peptidovej väzbe stabilizuje "cis"-konfiguráciu (na rozdiel od bežnejšej a stabilnejšej "trans"-konfigurácie). "Cis"-konfigurácia mení smer peptidového reťazca (preto narušuje štruktúru α-helixu i β-listu) a naopak stabilizuje β-otáčku. Niektoré bielkoviny vo svojej štruktúre vyžadujú prítomnosť "cis"-konfiguráciu peptidovej väzby u aminokyseliny pred prolínom na niektorých pozíciách v sekvencii. "Cis-trans" izomerizáciu tejto peptidovej väzby katalyzujú prolylizomerázy.
Deriváty.
Medzi významné deriváty prolínu patrí 4-hydroxyprolín, ktorý vzniká postranslačnou hydroxyláciou prolínu v kolagéne.
Národ kanibal

Národ kanibal je štúdiový album Roba Grigorova, ktorý na magnetofónovej kazete vydalo v roku 1990 vydavateľstvo Art Agency S.
Serín

Serín (skratka Ser alebo S) je neesenciálna, glukoplastická aminokyselina, jej -forma je aminokyselina biogénna, jedna zo základných stavebných zložiek proteínov. Je polárna, teda hydrofilná.
Počas proteosyntézy je kódovaná tripletmi UCU, UCC, UCA, UCG, AGU a AGC. Je bežnou a dôležitou súčasťou mnohých bielkovín, vo fosfoproteínoch je jeho OH skupina esterifikovaná zvyškom kyseliny fosforečnej, v O-glykoproteínoch je to serín, na ktorého bočný reťazec je naviazaný reťazec oligosacharidov. Serín je hlavnou zložkou štruktúrnej bielkoviny fibroínu, ktorá tvorí vlákna hodvábu. Z hodvábu bol tiež po prvýkrát izolovaný a pomenovaný podľa latinského mena pre hodváb, "sericum".
Serín tvorí aktívne miesto enzýmov, predovšetkým tzv. serínových proteáz, ako je trypsín či chymotrypsín, a cholínesteráz. Často sa vyskytuje v katalytických triádach.
V metabolických dráhach sa serín uplatňuje ako substrát pri biosyntéze purínov a pyrimidínov, je prekurzorom syntézy glycínu, cysteínu a folátu.
Biosyntéza.
Serín je neesenciálna aminokyselina a v živočíšnom tele je ľahko syntetizovaný z intermediátu glykolýzy, D-3-fosfoglycerátu. α-hydroxyskupina je najprv oxidovaná na oxoskupinu, ďalej je transamináciou vytvorený fosfoserín, ktorý je defosforylovaný na serín.
Degradácia.
V pečeni väčšiny stavovcov vrátane človeka je serín degradovaný na glycín a H4folát. Táto reakcia je zvratná. Glycín môže byť ďalej premenený na pyruvát, ktorý je substrátom pre glukoneogenézu. Serín je preto radený medzi glukoplastické aminokyseliny.
Treonín

Treonín (skratka Thr alebo T) je esenciálna glukoplastická aminokyselina, jej L-forma je aminokyselina biogénna, jedna zo základných stavebných zložiek proteínov. Treonín je polárna aminokyselina s dvoma chirálnymi uhlíkmi.
Počas proteosyntézy je kódovaná tripletmi ACU, ACA, ACC a ACG. Treonín je súčasťou bielkovín a často podlieha potranslačným modifikáciám, vo fosfoproteínoch je jeho hydroxylová skupina fosforylovaná zvyškom kyseliny fosforečnej, v "O-"glykoproteínoch je na jeho postranný reťazec naviazaný reťazec oligosacharidov.
Biosyntéza.
Pre živočíchy je treonín esenciálnou aminokyselinou, ktorú musia prijímať v potrave. Mikroorganizmy a rastliny syntetizujú treonín z kyseliny asparagovej, cez α-aspartyl-semialdehyd a homoserín. Fosforyláciou homoserínu vznikne fosfohomoserín, ktorý je následne hydrolyzovaný a pri tomto procese je k uhlíkovej kostre pripojená OH skupina.
Treonín v potrave.
Treonín je súčasťou rastlinných aj živočíšnych bielkovín – vyskytuje sa v mäse, vajciach, mliečnych výrobkoch aj strukovinách.
Degradácia.
Treonín je štiepený na acetaldehyd a glycín. Glycín môže byť ďalej premenený na pyruvát, ktorý je substrátom pre glukoneogenézu. Treonín je preto radený medzi glukoplastické aminokyseliny.
Holý vrch (Západné Tatry; 1723 m)

Holý vrch (; ) je vrch pyramídovitého tvaru v Západných Tatrách na Slovensku. Leží v hrebeni Barance nad Trnovskou dolinou, nad obcou Konská, približne severovýchodne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a v ich časti Liptovské Tatry. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie mesta Liptovský Mikuláš (k. ú. Svätý Štefan) a obce Konská. Najbližšími sídlami sú južným smerom situované Jakubovany a Konská, juhozápadne leží Žiar a juhovýchodne Pribylina. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Holý vrch leží v juhozápadnej vetve rázsochy Baranca () medzi Kečkou () a Malým Holým vrchom (). Niektoré mapy uvádzajú nadmorskú výšku Je porastený kosodrevinou. Blízko vrcholu sa nachádza menšia skupina skál a na sever od neho kosodrevina prechádza do hôľnatého pásma. Západné svahy klesajú do Žiarskej doliny, kde voda steká dvoma žľabmi do Smrečianky v povodí Váhu. Východne sa nachádza Trnovská dolina, ktorou voda z tejto časti hrebeňa odteká potokom Trnovec do Váhu. Z Holého vrchu spadajú do oblasti Žiarskej doliny dva významnejšie žľaby. Jeden spadá do lokality Pod Suchou a druhý do oblasti Esíčka. Do východnej Trnovskej doliny spadajú len strmé a nevýrazné žľaby.
Západne sa nachádza Stará Stávka (), Nižná Roveň () a Solisko (), severne Široká (), Ráztoka (), Jalovecká kopa (), Baníkov (), Kečka (), Baranec (), Smrek () a Štrbavý (), východne Malý Baranec (), Ostredok (), Nižná Magura (), Mládky (), Kečka () a Klinovaté () a južne Malý Holý vrch (). Vrcholom prechádza značený turistický chodník.
Výhľady.
Kosodrevinou porastený vrchol umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je výhľad na okolité vrcholy Západných Tatier, blízke doliny a Podtatranskú kotlinu, pri vhodných podmienkach vidieť aj Chočské vrchy, Malú a Veľkú Fatru a Nízke Tatry.
Turistické možnosti.
Na rázcestí pod Holým vrchom sa stretáva modrá značka z Jakubovian a žltá značka z ústia Žiarskej doliny. Obe tieto trasy prechádzajú relatívne strmým terénom. Z vrchu sa dá ďalej pokračovať na Baranec (1:45 hodiny).
Mládky

Mládky (; ) sú vrch v Západných Tatrách na Slovensku. Leží v hrebeni Baranca nad Trnovskou dolinou, nad obcou Jakubovany, približne severovýchodne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a v ich časti Liptovské Tatry. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Jamník. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Pribylina a Jakubovany, juhozápadne leží Konská a Žiar a juhovýchodne Podbanské. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Mládky ležia v juhovýchodnej rázsoche Baranca (), medzi Malým Barancom () a vrchom Klinovaté (). Juhozápadným smerom vybieha menšia rázsocha na kótu Pod Barancom (). Západné svahy klesajú do Trnovskej doliny, ktorou voda z tejto časti hrebeňa odteká potokom Trnovec do Váhu. Do Trnovca odvádza vodu i potok Kobylie z južného úbočia masívu. Východne sa hrebeň zvažuje do Jamníckej doliny, kde mohutným žľabom "Repa" voda z oblasti steká do Jamníckeho potoka a následne do Račkovej a Belej. Na opačnú stranu spadá do centrálnej časti Trnovskej doliny žľab o niečo miernejší a kratší.
Východne sa nachádza Klinovaté (), Kečka (), Ježová (), Nižný Ostredok (), Nižná Magura () a Ostredok (), severne Vyšná Magura (), Jakubina (), Hrubý vrch (), Deravá (), Volovec (), Ostrý Roháč (), Plačlivé (), Smrek (), Štrbavý (), Baranec (), sedlom oddelený Malý Baranec () a Jalovecká kopa () a západne Ráztoka (), Široká (), Solisko (), Holý vrch () a Stará Stávka (). Vrcholom prechádza značený turistický chodník.
Výhľady.
Hôľnato-skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Vzhľadom na polohu a značnú nadmorskú výšku ponúka výhľad na okolité vrcholy Západných Tatier, blízke doliny, Podtatranskú kotlinu a časť Vysokých Tatier, pri vhodných podmienkach vidieť aj Chočské vrchy, Malú a Veľkú Fatru, Nízke Tatry, Spišsko-gemerský kras, Kozie chrbty a Volovské vrchy.
Ázijsko-oceánska korfbalová federácia

Ázijsko-oceánska korfbalová federácia (skr. AOKF – "Asian-Oceanian Korfball Federation") bola ázijsko-oceánska športová konfederácia, ktorá združovala korfbalové zväzy štátov Ázie a Oceánie. Vznikla 4. apríla 1999. V roku 2011 združovala 15 národných korfbalových zväzov a na jej čele stál Wai-Ming Cheng z Hongkongu. AOKF bola členom Medzinárodnej korfbalovej federácie (IKF). V roku 2011 vzniklo 5 nových kontinentálnych korfbalových federácií, medzi nimi aj IKF Asia a IKF Oceania a AOKF bola preto zrušená.
Račkova dolina

Račkova dolina je turisticky pomerne významná dolina v liptovskej časti Západných Tatier. Je dlhá viac ako 5 kilometrov. Jej začiatok leží v nadmorskej výške , kde zároveň s ňou začína aj susedná Jamnícka dolina. Tieto dve doliny rozdeľuje hrebeň Otrhance, s najvyšším vrchom Jakubina. V strednej časti doliny ústi do nej jej bočná odnož Gáborova dolina, ktorou vedie zelená turistická značka č. 5617. Celou dolinou preteká potok Račková.
Dolná časť doliny.
Dolná časť doliny je porastená smrekovým lesom, to kvôli svojej nízkej nadmorskej výške: 960 až Z pravej strany ju ohraničuje juhozápadná rázsocha Ježovej, ktorá končí vrchom Kečka. Túto časť doliny tvoria lokality: Nižná lúka (960 až ), Pod baňou (1 060 až ) a Prostredná (1 220 až ), ktorej centrom je Prostredná poľana (). Dolná časť doliny je ukončená rázcestím pod Klinom, kde od doliny odbočuje už spomínaná Gáborova dolina.
Horná časť doliny.
Horná časť doliny sa tiež nazýva Račkov zadok. Začína rázcestím pod Klinom a končí Račkovým sedlom.
Táto časť doliny je podstatne kratšia ako dolná, ale je strmšia. V závere doliny v kotli pod sedlom sa nachádzajú Račkove plesá (), ktorých počet závisí od množstve vody v pohorí. Túto časť doliny ohraničujú masívy Klina a Jakubinej.
Vo výške sa tiež na Račkovom potoku nachádza menší vodopád. Horná Račkova dolina je porastená kosodrevinou a trávou.
Turistika.
Cez celú dolinu vedie žltá turistická značka č. 8621 od Nižnej lúky po Račkovo sedlo. Zo začiatku doliny sa dá ľahko odbočiť do Jamníckej doliny alebo na Otrhance. Na spomínanom rázcestí pod Klinom odbočuje zelená značka do tiež spomínanej Gáborovej doliny a v Račkovom sedle je tiež možné odbočiť buď na Hrubý vrch alebo na Klin.
Blyšť

Blyšť (; ) je nevýrazný skalnatý vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier na slovensko-poľskej hranici. Leží v závere Kamenistej doliny nad Podbanským, približne severovýchodne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa na západe strednej časti Tatier, v podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské Tatry. Leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Žilinského kraja a Malopoľského vojvodstva. Západná, južná aj východná časť masívu patrí do katastra obce Pribylina v okrese Liptovský Mikuláš, severná zasahuje na územie obce Kościelisko v Powiate tatrzańskom. Najbližším sídlom je juhovýchodne situované Podbanské, južne leží Pribylina a severovýchodne v Poľsku obec Kościelisko a mesto Zakopané. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku v slovenskej i poľskej časti pohoria.
Opis.
Blyšť tvorí pahorok v severnej časti mohutného masívu Bystrej (). Vedie ním hlavný hrebeň Západných Tatier, z ktorého je na juh vysunutá dominantná Bystrá. Tam sa južne smerujúca rázsocha delí na dve vetvy; juhozápadne smeruje hrebeň Grúň na Ježovú (), juhovýchodne hrebeň Kobyla na Kotlovú (). Západné svahy klesajú do Gáborovej doliny, ktorou voda z tejto časti odteká Gáborovým potokom a Račkovou do Belej v povodí Váhu, východne leží Kamenistá dolina, ktorú do Belej odvodňuje Kamenistý potok. Severne sa nachádza Pyszniańska dolina, ktorou voda odteká Pyszniańským potokom do Čierneho Dunajca.
Východne sa nachádza Poľská Tomanová (), Smrečiny (), Veľká Kamenistá (), Hlina (), Predný Holý vrch () a Krížna (), južne Holý vrch (), Kotlová (), Bystrá (), Ježová () a Nižná Bystrá (), západne Nižná Magura (), Ostredok (), Vyšná Magura (), Jakubina (), Klin () a Končistá () a severne Trzydniowiański Wierch (), Zadni Ornak (), Ornak (), Kominiarski Wierch (), Wysoka Turnia () a Temniak (). Vrcholom vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Turisticky prístupný hôľnato-skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú mnohé vrcholy Západných a Vysokých Tatier, okolité doliny a podhorie na poľskej strane, pri vhodných podmienkach aj Podtatranskú kotlinu, Kozie chrbty, Slovenský raj, Oravské Beskydy a časť Nízkych Tatier.
Turistika.
Cez Blyšť prechádza červená turistická hrebeňová značka od Sivého vrchu po Pyšné sedlo č. 0862. Tak isto vedie z neho neznačkovaný, ale turisticky využívaný chodník priamo na Bystrú, bez toho aby sa turista pri výstupe na ňu musel vracať do Bystrého sedla.
Esenciálna aminokyselina

Esenciálne aminokyseliny sú aminokyseliny, ktoré živočíšny organizmus nedokáže syntetizovať "de novo" a musia byť do organizmu dodávané s potravou. Napriek svojmu názvu sú to naopak menej dôležité aminokyseliny, preto si živočíchy mohli dovoliť stratiť schopnosť ich syntézy a stali sa závislé od ich prívodu zvonku.
Syntéza esenciálnych aminokyselín je v porovnaní s ostatnými aminokyselinami veľmi zložitá a energeticky náročná, pre organizmus je teda výhodnejšie využívať už hotové aminokyseliny, ak ich môže získať. Aminokyseliny, ktoré sú pre živočíchy esenciálne, dokážu syntetizovať rastliny a baktérie. Tieto organizmy sú potom zdrojom týchto aminokyselín pre všetky ostatné organizmy.
Pre ľudí existuje 10 esenciálnych aminokyselín – kladne nabité aminokyseliny (arginín, histidín a lyzín), aminokyseliny s rozvetveným reťazcom (leucín, izoleucín a valín), aromatické aminokyseliny (fenylalanín a tryptofán), treonín a metionín. Ostatné aminokyseliny sú syntetizované z prirodzených metabolitov alebo z esenciálnych aminokyselín (cysteín sa syntetizuje z metionínu a tyrozín z fenylalanínu).
Arginín a histidín sa označujú i ako semiesenciálne aminokyseliny – živočíchy ich syntetizujú, ale ich syntéza nie je dostatočná na podporu rastu. Sú teda esenciálne len pre deti a mláďatá.
Esenciálne aminokyseliny a kvalita bielkovín.
Kvalita bielkovín v potrave sa meria porovnaním podielu esenciálnych aminokyselín a podielom, ktorý zodpovedá správnej výžive. Čím je podiel esenciálnych aminokyselín k neesenciálnym vyšší, tým je bielkovina kvalitnejšia.
Vysoko kvalitné bielkoviny obsahuje mlieko, vajcia a mäso, bielkoviny rastlinného pôvodu majú často nedostatok určitých esenciálnych aminokyselín. Pri vegánskej životospráve teda hrozí ich nedostatok a je potrebné strážiť si príjem bielkovín z rôznych zdrojov. Napríklad kombinácia bielkovín z pšenice (málo lyzínu) a bielkovín zo strukovín (málo metionínu) zabezpečí príjem esenciálnych aminokyselín, ale celkový príjem bielkovín musí byť vyšší, ako pri strave, ktorá obsahuje kvalitnejšie bielkoviny. Najlepším zdrojom aminokyselín sú kustovnica čínska, šošovica a sója, pričom plody niektorých kultivarov kustovnice obsahujú v niektorých prípadoch všetky esenciálne aminokyseliny.
Aminokyseliny sa v organizme neskladujú. Tie aminokyseliny, ktoré nie sú hneď zabudované do vytváraných proteínov, sú deaminované a dusík v nich obsiahnutý je vylúčený ako močovina. Preto nemožno konzumovať potraviny bohaté na esenciálne aminokyseliny „do zásoby“, príjem musí byť pokiaľ možno stály.
Limity aminokyselín.
V metabolizme bielkovín (ktoré sú zložené z aminokyselín) platia dva dôležité zákony:
Limitnou aminokyselinou sa môže stať ľubovoľná esenciálna aminokyselina, ak je jej zastúpenie v strave nedostatočné. Najčastejšie to býva lyzín, ktorého je málo v obilninách, a metionín, ktorý je málo zastúpený v strukovinách. Jednostranná výživa bez živočíšnych bielkovín, spolu s vplyvom limitných aminokyselín, je príčinou proteínovej podvýživy (kwashiorkor) u ľudí z rozvojových krajín.
Pasifaé

Pasifaé alebo Pásifaé alebo zastarano Pasifae (gr. "Πασιφάη" - Pasifaé/iný prepis Pásifaé; lat. "Pasiphaë") bola grécka mytologická bytosť, dcéra boha slnka Helia a nymfy Kréty, manželka krétskeho kráľa Minoa.
O jej životnom príbehu sa v gréckych mýtoch spomína veľmi málo. So svojím manželom mala šesť detí - štyroch synov (Deukalióna, Glauka, Androgea a Katrea a dve dcéry (Ariadnu a Faidru).
Po čase sa zaľúbila do posvätného bieleho býka a porodila obludu: chlapca s býčou hlavou Minotaura. Za neveru ju jej manžel kruto potrestal - dal ju zašiť do kravskej kože a vydal ju napospas divému býkovi, ktorý ju roztrhal.
Že jej syn Minotaurus neskôr výrazne zasiahne do gréckych mýtov nemohla tušiť.
Jej podobu poznáme z niekoľkých antických vyobrazení; najznámejšie sú dve nástenné maľby: "Daidalos predvádza Pasifaé drevenú kravu" z Domu Vettiovcov v Pompejach a freska "Pasifaé" pochádzajúca z 1. - 2. stor. po Kr. (dnes vo Vatikánskych múzeách). Známe je aj literárne spracovanie tragického príbehu Pasifaé - starogrécky dramatik Euripides ho zahrnul do svojej tragédie "Kréťanky", z ktorej sa však zachovali iba malé zlomky.
Bigfoot

 
Bigfoot (doslova z angl.: „Veľká noha“; iné názvy: Sasquatch, seskveč) je mýtická bytosť podobná ľudoopovi, ktorá údajne obýva lesy na severozápade Severnej Ameriky na pobreží Tichého oceánu. Bigfoot je obvykle opisovaný ako veľký, chlpatý dvojnohý hominid.
Označenie Sasquatch (seskveč) je odvodené slovo „sésquac“, čo v jazyku amerických indiánov znamená „divoch“. 
Ako tvrdí antropológ David J. Daegling, predpokladá sa, že Bigfoot je kombináciou folklóru, nejasných pozorovaní, výmyslov a žartov. Bigfoot patrí medzi tzv. kryptozoologické záhady, podobne ako Lochnesská príšera alebo Yeti.
Talos (dinosaurus)

Talos je vyhynutý rod dravého dinosaura z čeľade Troodontidae, žijúceho v období vrchnej kriedy (stupeň kampán, asi pred 75 Ma) na území dnešného Utahu (USA). Jeho jediným druhom je Talos sampsoni.
Nález a pomenovanie.
Holotyp nesie označenie UMNH VP 19479 a pozostáva z čiastočnej postkraniálnej kostry nedospelého jedinca (kosti predných a zadných končatín, panva, časti chrbtových stavcov a výbežky chvostových stavcov). Skameneliny tohto dinosaura boli objavené v roku 2008 na území Grand Staircase-Escalante National Monument v štáte Utah. Pomenované boli skupinou amerických paleontológov v roku 2011. Rodové meno odkazuje na grécku mytologickú postavu menom Talós. Druhové meno je stanovené na počesť paleontológa Dr. Scotta D. Sampsona, ktorý sa podieľal na výskume.
Opis.
Talos dosahoval dĺžky asi 2 metrov a hmotnosti okolo 38 kilogramov. Jeden z kosákovitých pazúrov tohto dinosaura bol poškodený, čo svedčí o jeho funkcii ako zbrane, pomáhajúcej v love. Blízkymi príbuznými tohto dinosaura boli rody Byronosaurus, Saurornithoides, Zanabazar a Troodon.
Africká korfbalová federácia

Africká korfbalová federácia (skr. ACKF – "African Continental Korfball Federation") je africká športová konfederácia, ktorá združuje korfbalové zväzy afrických štátov. Vznikla v roku 2009 a sídli v Pretorii, v Južnej Afrike. Momentálne (2011) združuje 5 národných korfbalových zväzov a na jej čele stojí Juhoafričan Les Williams. ACKF je členom Medzinárodnej korfbalovej federácie (IKF).
Členské federácie.
Čakajúci na členstvo
Urbacodon

Urbacodon je vyhynutý rod malého dravého dinosaura z čeľade Troodontidae, žijúceho na území dnešného Uzbekistanu v období vrchnej kriedy (asi pred 95 Ma). Jeho jediným druhom je Urbacodon itemirensis.
Prvá časť názvu je akronym, na počesť Uzbeckých, Ruských, Britských, Amerických a Kanadských vedcov, ktorí tohto dinosaura objavili. Pomenovaný bol v roku 2007 na základe ľavého čeľustného oblúka s 32 zubami. Čeľusť bola dlhá 79,2 mm. 
Tento troodont bol objavený v súvrství Džarakuduk cenomanskej staroby. Autori opisu tiež identifikovali zuby rovnakého rodu v súvrství Bissekty turónskej staroby (Urbacodon sp.). Urbacodon sa výrazne podobal rodom Byronosaurus a Mei, v niektorých detailoch sa však od nich výrazne líši (napr. zubom chýba typické vrúbkovanie).
Jozef Karvaš

Jozef Karvaš môže byť:
Činčila vlnatá

Činčila vlnatá () je druh z čeľade činčilovité.
Charakteristika.
Je to stredne veľký hlodavec s krátkym splošteným telom a veľkou hlavou, na ktorej sú dlhé, zaokrúhlené ušnice. Má pomerne veľké oči, dlhé, svetlé a riedke fúzy a dlhší chlpatý chvost. Telo ma pokryté jemnou, asi dva centimetre dlhou, nezvyčajne mäkkou a hustou srsťou, ktorá má sivasto čierno biele zafarbenie so strieborným nádychom. Telo má dlhé do 30 cm. 
Žije v suchých stepných oblastiach vo vrchoch Južnej Ameriky. Vyskytuje sa vo väčších skupinách. 
&lt;br&gt;Ľudia ju chovajú ako domáce zviera, na farmách sa chová pre veľmi vzácnu a kvalitnú kožušinu.
Činčila vlnatá sa živí prevažne rastlinnou potravou. Potravu konzumuje postojačky na zadných nohách a drží ju v predných labkách. Keď sa cíti ohrozená, napriami sa a začne prskať.
Jozef Karvaš (pedagóg)

Jozef Karvaš (* 12. september 1905, Kalinčiakovo, dnes časť Levíc † 30. apríl 1982, Banská Bystrica) bol slovenský vlastivedný pracovník a pedagóg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Skalici, 1924-1928 na Filozofickej fakulte UK v Bratislave, 1928-1929 na KU v Prahe, 1940 PhDr. V roku 1929-1939 profesor na Obchodnej akadémii v Nitre, 1939-1945 jej riaditeľ, 1945-1959 profesor Obchodnej akadémie, 1959- 1970 pracovník Parku kultúry a oddychu v Banskej Bystrici.
Zaoberal sa najmä históriou a archeológiou, kustód múzea v Nitre, neskôr jeho správca, v roku 1947-1951 vedúci Mestskej knižnice v Banskej Bystrici, mestský archivár. 
Funkcionár športových klubov, autor článkov a štúdií v odborných časopisoch.
Andrej Kellner

Andrej Kellner (ml.) (* 30. október 1700, Banská Bystrica † júl 1747, Banská Bystrica) bol slovenský klobučník a kronikár.
Životopis.
Navštevoval školu v Banskej Bystrici. Bol prijatý za mešťana Banskej Bystrice, v roku 1722 za klobučníckeho majstra v Banskej Bystrici. Prvý literárne činný člen rodu, slovakizovanou češtinou zapisoval významné rodinné udalosti, ale aj veci kronikárskeho charakteru o udalostiach Banskej Bystrice. V písaní kroniky pokračoval jeho syn Ján (17291800), vnuk Pavol (17531803), pravnuk Samuel (17891855) a prapravnuk Daniel (18251882).
Granada CF

 Granada Club de Fútbol, S.A.D. je španielsky futbalový klub so sídlom v Granade. Bol založený v roku 1931 a v súčasnosti hrá v prvej najvyššej španielskej futbalovej súťaži, Primera División. Domovským štadiónom klubu je Los Cármenes s kapacitou 22 524 miest.
Adriana Čerňanová

Adriana Čerňanová (* 15. apríl 1991, Bratislava) je slovenská modelka.
Životopis.
Už počas štúdia na gymnáziu v Bratislave sa pokúšala presadiť v modelingu. Za prácou sa presťahovala do New Yorku. V roku 2006 sa v súťaži Elite Model Look umiestnila na druhom mieste. Pózovala pre svetové módne magazíny Elle, Marie Claire, Vogue či Harper´s Bazaar. Predvádzala modely módnych návrhárov ako sú Elie Saab alebo Vivienne Westwoodová. Fotila pre americkú značku Ann Taylor alebo značku plaviek Charlie by Matthew Zink. Práca na prehliadkovom móle však nie je dominantou jej kariéry. Presadila sa v katalógoch amerických firiem vďaka svojej klasickej kráse a súmernej tvári. Medzi jej najväčšie úspechy patrí kampaň na bielizeň značky Triumph, podprsenky Wonderbra alebo reklama pre Dior, ktorú nakrúcala s hercom Judom Lawom.
Slovenská asociácia korfbalu

Slovenská asociácia korfbalu (skr. SAK) je riadiacim orgánom korfbalu na Slovensku. Vznikla v roku 1993 po rozpade Česko-slovenského korfbalového zväzu. Je riadnym členom Medzinárodnej korfbalovej federácie (IKF).
Kluby.
Zaniknuté kluby
Hajdúchy

Hajdúchy sú národná prírodná rezervácia v pohorí Malé Karpaty v podcelku Pezinské Karpaty v časti Homoľské Karpaty približne severozápadne od hradu Červený Kameň. 
Nachádza sa v katastrálnom území obce Častá, okres Pezinok v Bratislavskom kraji. Vyhlásená bola v roku 1981 na rozlohe , bez ochranného pásma. Rezervácia je súčasťou CHKO Malé Karpaty. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: "Zachovalé lesné spoločenstvá 4. vegetačného stupňa s veľmi dobrým predpokladom autoregulácie skupín lesných typov na magmatitoch na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele."
Ján Kováč (historik)

PhDr. Ján Kováč, CSc. (* 21. december 1918, Nová Ves nad Žitavou† 3. apríl 1977, Bojnice, pochovaný v Novej Vsi nad Žitavou) bol slovenský historik a múzejník.
Jeho otec Jozef Kováč a matka Etela rod. Horváthová.
Životopis.
Rodák z Novej Vsi nad Žitavou po stredoškolskom štúdiu na gymnáziu v Zlatých Moravciach vyštudoval históriu a slovenčinu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Po štúdiu pôsobil ako stredoškolský profesor vo Zvolene (1942-1944), v Nitre (1944-1946) a v Košiciach (1946-1949). V rokoch 1949-1952 pôsobil ako stredoškolský profesor na škole dôstojníckeho dorastu v Košiciach.
V roku 1952 prišiel pracovať na úsek slovenského múzejníctva. Stal sa riaditeľom Krajského múzea v Banskej Bystrici a v roku 1961 pracovníkom historického oddelenia Vlastivedného múzea v Bojniciach.
Získal si zásluhy pri budovaní nových muzeálnych expozícií a to nielen v spomínaných múzeách, ale aj v ďalších múzeách Stredoslovenského kraja.
S úspechom sa venoval aj vedecko-výskumnej a vedecko-organizačnej práci. Zaoberal sa najmä dejinami hornej Nitry, napísal veľa štúdií a článkov o histórii Prievidze, Handlovej, Bojníc a iných obcí hornonitrianskej oblasti.
Zaoberal sa metodikou dokumentácie a evidencie muzeálnych zbierok. Zredigoval 6 ročníkov zborníka "Horná Nitra" a rad publikácií z dejín hornonitrianskeho regiónu, pre "Vlastivedný slovník obcí na Slovensku" spracoval časť Nitrianskej župy.
Bol dlhoročným členom výboru Slovenskej historickej spoločnosti, členom historicko-archeologickej komisie Slovenskej rady pre múzeá a galérie, členom redakčnej rady bulletinu Múzeum.
V roku 1971 obhájil v Historickom ústave SAV kandidátsku prácu "Kapitoly z dejín miest a obcí na hornej Nitre do r. 1848" a získal hodnosť kandidáta historických vied.
Ján Kováč (funkcionár)

Ján Kováč (* 24. október 1913, Banská Bystrica-Kráľová – † 24. apríl 1982, Opava) bol slovenský komunistický funkcionár a účastník SNP.
Životopis.
V roku 19201926 navštevoval ľudovú školu v Banskej Bystrici, 19521953 študoval na Ústrednej politickej škole KSS v v Bratislave. Obchodný pomocník v Banskej Bystrici (19271935). Pôsobil v hospodárskych organizáciách, pracovník ÚV KSS v Bratislave. Účastník ilegálneho protifašistického odboja a SNP. Nositeľ vyznamenaní.
Banque Privee Edmond De Rothschild Europe

Banque Privée Edmond de Rothschild S.A. je súkromná banka sídliaca v Ženeve vo Švajčiarsku. Banka sa zaoberá prevažne správou majetku pre privátnych klientov alebo korporácie. Je členom Edmond de Rothschild Group. Akcie banky sa obchodujú na Švajčiarskej burze (Swiss Exchange).
Dejiny.
Banku vznikla v roku 1923 ako "Banque Privée". V polovici šesťdesiatych rokov ju kúpil Edmond Adolphe de Rothschild a začlenil do skupiny "LCF Rothschild Group" (teraz Edmond de Rothschild Group). Po smrti Edmonda Adolphe de Rothschilda v roku 1997 prevzal jeho syn Benjamin de Rothschild správu oboch bánk "Banque Privée Edmond de Rothschild" aj Edmond de Rothschild Group.
Zisk.
Na konci roka 2010 banka Banque Privée Edmond de Rothschild vykázala čistý zisk 149 898 000 švajčiarskych frankov.
Fiat Bravo

Fiat Bravo je automobil nižšej strednej triedy talianskej automobilky Fiat. Prvýkrát bol predstavený v talianskom Ríme v roku 2007 a neskôr na Ženevskom autosalóne. Vo výrobnom programe nahradil model Stilo.
História.
Prototyp Fiatu Bravo bol vyrobený v talianskom meste Piedimonte San Germano. V Austrálii sa predával pod menom Fiat Ritmo, pretože austrálska Mazda vlastní práva na názov "Bravo". Od roku 2010 sa začal Fiat Bravo vyrábať aj v Brazílii odkiaľ sa postupne dodával ďalej do celej Južnej Ameriky, okrem Čile a Kolumbie, kam sa dovážal tento model priamo z Talianska. Vozidlo zostalo vo výrobe až do roku 2015, keď bolo spoločne s Lineou nahradené novým kompaktným sedanom Egea, ktorý ale na väčšine európskych trhov používa úspešný názov Tipo.
Výbava.
Systém Blue &amp; Me (v štandardnej výbave pre Bravo Dynamic a Sport) vyvinutý spoločnosťou Microsoft ponúkal Bluetooth handsfree pre mobilný telefón. Systém umožňuje zobrazenie SMS správ priamo na palubnej doske a zabudovanú hlasovú aktiváciu. 
Vo výbave je aj USB konektor, ktorý po zasunutí flash disku umožní prehrávať hudbu vo formáte MP3. 
Brazílska verzia Fiatu Bravo sa začala predávať v roku 2010. Automobil bol vybavený 5-rýchlostnou manuálnou prevodovkou a motorom s objemom 1,8 litra. Trhu bol predstavený aj druhý variant s 1,4 litrovým motorom a 6-rýchlostnou manuálnou prevodovkou. Fiat Bravo sa vyrábal v troch rôznych verziách: Essence, Absolute a T-jet.
Motory.
Verzia Fiat Bravo T-jet je vybavený novým typom benzínového motora, ktorý je doplnený o turbodúchadlo a M-Jet turbomotor spaľujúci naftu. Výkonnejšia verzia M-jet sa dostala na trh v roku 2007 s 1,6 litrovým dieselovým motorom a výkonom 88 kW. Fiat Bravo M-jet Eco bol novšou verziou typu M-jet. S typickými črtami aerodynamického tvaru zvyšoval pohon a znižoval spotrebu. Emisie oxidu uhličitého sa zmenšili až na 119 g/km. Preto motor M-jet Eco získal piate miesto v hodnotení spoločnosti EES (European Emmision Standards), ktorá sa zameriava na meranie emisií automobilov predávaných v Európskej Únii.
Fiat Cinquecento

Fiat Cinquecento z talianskeho prekladu – Fiat 500 predstavuje malé mestské auto, ktoré prišlo na trh v roku 1991. Motor Fiatu Cinquecento bol umiestnený vpredu s pohonom predných kolies. Neskoršiu verziu Fiatu Cinquecenta nahradila výroba Fiatu Seicenta, v preklade Fiatu 600. K tejto zmene došlo v roku 1998. 
Dizajn.
Fiat Cinquecento svojím novým dizajnom a tvarom nahradil predchádzajúci Fiat 126. Keďže bol jedným z prvých modelov Fiatu, vyrábal sa v juhopoľských Tychách, odkiaľ vzišiel aj Fiat 126.
Výbava.
Dizajn Fiatu Cinquecento mal oproti starším modelom niekoľko výhod zahrňujúc 3 – dverový hatchback, kotúčové brzdy, centrálne zamykanie, klimatizáciu a bočné nárazníky. 
Motor.
Motor Fiatu Cinquecento pochádzal z predchádzajúceho typu Fiatu 126, avšak s malými úpravami. Motor s objemom 704 cm3 a výkonom 23 kW bol najmenším motorom a jeho predaj sa plánoval aj Poľsku.
V roku 1944 prešiel Fiat Cinquecento úpravou dizajnu. Nový motor predstavujúci objem až 1108 cm3 a výkonom 40 kW pridal Fiatu Cinquecento ďalšie meno – Sporting. Celkový športový ráz auta dopĺňali viaceré prvky, pridané do interiéru i exteriéru. 
Od roku 1992 – 1996 začal Fiat vyrábať úspornú elektrickú verziu pod názvom Fiat Elettra so silným oloveným akumulátorom a silnými batériami, ktoré ponúkali dojazd až 100 km. Batérie boli umiestnené zväčša pod zadnými sedadlami a v okolí motora. Veľkej popularite a predaju dominoval Fiat Elettra hlavne v Taliansku, Francúzsku a vo Švajčiarsku.
Fiat Linea

 
Fiat Linea je automobil nižšej strednej triedy, ktorého výroba bola spustená dňa 26. marca v roku 2007 v tureckom meste Bursa. Nový Fiat Linea vytlačil z výroby a postupne nahradil Fiat Marea a stal sa tak najlepším sedanom spoločnosti Fiat. 
Motor.
Rozmery Fiatu Linea boli podobné rozmerom menších rodinných áut ako napríklad Ford Focus, Opel Astra alebo Mazda 3. Od objemného 1.3 naftového motora prešli výrobcovia postupne k 1.6 litrovému motoru, čo samozrejme predstavovalo lepšie riešenie. Nielen motor, ale i ostatné komponenty dodávané pre spoločnosť Fiat sa vyrábajú v závode Tatrastan v Rusku.
Novší motor Fiatu Linea priniesla brazílska spoločnosť v roku 2008. Nový motor „Torque“ s objemom 1.9 litra sa stal modernejším a flexibilným riešením pre pohon Fiatu Linea. Kvalitnejší dizajn motora „Torque“ sa dostavil až v roku 2011 ktorý bol montovaný i do známych značiek ako Mini Cooper alebo Chrysler.
Výroba.
Fiat Linea sa stal predmetom záujmu Indickej spoločnosti, ktorá toto vozidlo prepracovala a predstavila Ázijskému svetu v roku 2009 s celkovým výkonom 84 kW. V roku 2009 sa výroba Fiatu Linea zamerala aj na trh v Južnej Afrike.
Obľúbenosť Fiatu Linea narastala, čo dokazuje aj nominácia v Brazílskej súťaži, kde sa Fiat Linea postavil takým súperom ako Honda Civic, Opel Astra, Toyota Corolla alebo Chevrolet Vectra.
Výbava vozidla.
Brazílski mechanici postupne vyvinuli Fiat Linea s prídavným systémom GPS, ktorý dopomohol v orientácií pomocou hlasovej navigácie. Fiat Linea predstavoval prvý automobil so zabudovaným GPS systémom. 
Fiat Linea v Indii.
Cena Fiatu Linea závisí predovšetkým od kapacity motora a štandardného vybavenia vozidla, ktoré zahrňuje riadené ovládanie predných stieračov, moderný ovládací systém vodiča DIS či automatickú klimatizáciu. 
V roku 2010 sa na indickej automobilovej výstave v meste Dillí predstavil nový Fiat Linea – T s moderným 1.4 litrovým motorom a výkonnosťou 84 kW. Automobil dominoval predovšetkým zrýchlením na 100 km/h a to za 10,2 sekundy. Celková dosiahnuteľná rýchlosť predstavovala /h.
Interiér Fiat Linea T sa vyznačoval vylepšeniami, ako napríklad talianskymi koženými sedačkami, exteriér 16 palcovými pneumatikami z ľahkých zliatin a kotúčovými brzdami na všetkých štyroch kolesách.
Repiská

Repiská môže byť:
Fiat Seicento

Fiat Seicento vyrobený spoločnosťou Fiat v roku 1997 nahradil predchádzajúci Fiat Cinquecento. Dizajn automobilu, podvozok, ako aj rozmery ostali nezmenené. Výnimkou sa stal nový 3 dverový hatchback podobný ako na malých kórejských autách značky Daweoo Matiz alebo Suzuki Wagon R. Celkový počet vyrobených kusov Fiatu Seicento sa vyšplhal na 1,1 miliónov kusov.
Názov Fiatu Seicento je odvodený z talianskej číslovky 600. Automobil bol premenovaný na Fiat 600 až na oslave 50. výročia založenia Fiatu Seicento. 
Nárazové testy Euro NCAP
Fiat Seicento ako jediný automobil porazil pri testovaní euro NCAP svojich súperov ako Rover 600 alebo Chrysler Voyager MPV práve kvôli krátkym predným nárazníkom. Dostal celkové hodnotenie na testoch 1.5, čo znamenalo vynikajúci výsledok. 
Výbava automobilu.
Na trhu je Fiat Seicento dostupný v dvoch variantoch a to ako model S a SX. Model S so svojimi typicky čiernymi nárazníkmi disponoval objemom motora 899 ccm. Farebne označené nárazníky, elektrické okná, centrálne zamykanie i strešné okná sa vyskytovali na modeli SX, ktorý bol neskôr dostupný pod názvom Citimatic. Verzia Citimatic zaručovala pohodlnú jazdu s 13“ kolesami vyrobenými z ľahkých zliatin a športovými sedadlami. Prednosťou sa stala aj kožená opierka hlavy či kožená hlavica volantu. Podiel na prvotriednom komforte zaručoval ABS systém, klimatizácia a posilňovač riadenia.
Výrobu limitovanej edície Fiatu Seicento pod menom Michael Schumacher zahájila oslava pretekára formuly 1 Ferrari. Nový športový model Fiatu Seicento „Michael Schumacher“ znázorňuje i Schumacherov podpis na čalúnení a na batožinovom priestore. 
Motor.
Fiat Seicento bol vyrábaný s dvomi rôznymi typmi motora. Motor 0.9 s výkonom 29 kW, vložený predovšetkým do verzie S a SX a motor 1.1 s výkonom 40 kW, používaný v športovej „Schumacher“ verzii Seicenta.
Tuning.
Nemecká tuningová spoločnosť Novites dosiahla zvýšenie výkonu motora Fiatu Seicento na 74 kW s objemom 1.6 l zakomponovaným turbodúchadlom a šesťstupňovou prevodovkou.
Váránasí (mesto)

Benáres je indické mesto ležiace na brehoch rieky Gangy v štáte Uttarpradéš. Mesto sa považuje za sväté mesto hinduistov, budhistov a džinizmu. Je to jedno z najstarších nepretržite obývaných miest na svete a pravdepodobne najstaršie mesto v Indii.
Názvy.
Slovenský normovaný názov je Benáres. 
Iné názvy sú: 
Opis mesta.
Káší Nareša (kášíjský mahárádža) je hlavným kultúrnym patrónom Benáres a nevyhnutnou súčasťou všetkých náboženských slávností. Kultúra Benáres je úzko spätá s riekou Ganga a náboženstvom. Mesto je kultúrnym a náboženským centrom v severnej Indii niekoľko tisíc rokov. Banáras Gharána je forma indickej klasickej hudby vyvinutej v Benáres a mnoho indických filozofov, básnikov, spisovateľov a hudobníkov žilo či žije v Benáres. 
V Benáres sú 4 vysoké školy: Banáraská hinduistická univerzita, Mahátmá Gándhí Káší vidjápítha, Ústredný inštitút vyšších tibetských štúdii a Sampúrnánanda sanskrta višvavidjálaja. Obyvatelia prevažne hovoria hindčinou. Mesto je nazývané „mesto chrámov“, „sväté mesto Indie“, „mesto svetla“ či „mesto učenia“.
Hinduisti veria že toto mesto je šťastým miestom na smrť, lebo na tomto mieste sa môže dosiahnúť mókší (oslobodenie z kolobehu života). Rovnako hovoria že je to najstaršie do dnes žijúce mesto na svete. Aj Mark Twain hovoril že Benáres je staršie ako história, tradícia či legenda. Prvá historická udalosť, ktorá je známa je z 1400 - 1000 pred Kr. Keď sa árijske kmene usídlili v údolí Gangy. Predtým to bolo miesto uctievania slnka. V 8 stor. prežilo Benáres znovuoživenie lebo reformátor hinduizmu Šankaračárja nariadil uctievanie Šivu. Od 11. storočia toto mesto zažilo nájazdy moslimov.
Mesto síce pôsobí staro, ale budovy iba málokde nájdete staršie ako 200 rokov.
Hlinené rozprávky

Hlinené rozprávky je slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy hrudky hliny Hliňa Miňa a handry Sandry. Seriál bol vyrobený v rokoch 1977-1980. Nakreslil ho Koloman Leššo a režíroval František Jurišič.
Česko-slovenská futbalová liga

Česko-slovenská futbalová liga (dobové písanie väčšinou "Československá futbalová liga") bola najvyššia futbalová súťaž, ktorá sa hrala na území Česko-Slovenska v rokoch 1925 – 1993.
História.
Najvyššia futbalová súťaž v bývalom Československu sa hrala od roku 1925. Najskôr v nej hrali iba kluby z Prahy a Stredočeského kraja. V sezóne 1929/30 sa do súťaže pridali tímy z ostatných krajov Česka a v sezóne 1934/35 i kluby zo Slovenska. Počas druhej svetovej vojny v rokoch 19391945, kedy bola ČSR rozdelená, sa v oboch častiach krajiny hrali samostatné ligové súťaže. Celkove sa v 63 ročníkoch čs. ligy rozdelilo 61 majstrovských titulov. Sezóna 1938/39 sa po vystúpení ŠK Bratislava dohrala ako česko-moravská liga, na jeseň 1948 sa z dôvodu prechodu na systém jar-jeseň uskutočnila neoficiálna súťaž bez vyhlásenia majstra (víťaz Slavia Praha. Posledná sezóna 1992/93 sa dohrávala na jar 1993 už po zániku Česko-Slovenska. Ligová súťaž často menila svoj názov, hrací systém aj počet účastníkov. Od roku 1956 sa zaužíval názov 1. liga.
Stručná história ligy
Názov súťaže sa v histórii niekoľkokrát zmenil:
Jarné rozprávky

Jarné rozprávky je slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy o kvetine hyacint menom Cyril, ktorý si hľadá svoje miesto medzi ostatnými kvetinami. Seriál bol vyrobený v roku 1993. Nakreslila ho Marie Satrapová a režíroval Garik Seko.
Kamarát z chodníka

Kamarát z chodníka je slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy chlapca Kuba a jeho kamaráta, panáčika nakresleného kriedou na chodníku. Seriál bol vyrobený v roku 1994. Nakreslil ho Jiří Miška a režírovala Vlasta Baránková.
Bejt Lechem ha-Glilit

Bejt Lechem ha-Glilit (hebrejsky בֵּית לֶחֶם הַגְּלִילִית; doslova "Galilejský Betlehem") je mesto (mošav) v severnom Izraeli. 
Nachádza sa v Galilei, asi 10 km severozápadne od Nazaretu a 30 km východne od mesta Haifa. V roku 2009 tam žilo 782 obyvateľov. Toto mesto sa spomína aj vo Svätom písme.
Myši na scénu

Myši na scénu je slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy troch malých myšiek a jedného potkana, ktorí žijú v divadle, a ktorí si každý večer prehrávajú repertoár divadla po svojom. Seriál bol vyrobený v rokoch 1993 až 1994. Nakreslili ho Marcela Halousková a Helena Šimůnková a režíroval Josef Lamka.
Pod zelenou horičkou

Pod zelenou horičkou je slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy svojrázneho capka, ktorý s dvojicou zajkov zvláda akýkoľvek problém. Seriál bol vyrobený v roku 1995. Nakreslil ho Kazimír Kanala a režíroval Ladislav Vlk.
Pre Terezku

Pre Terezku je slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy malej Terezky, ktorá sa bojí chodiť do škôlky a jej kamaráta drozda. Seriál bol vyrobený v roku 1996. Nakreslili ho František Pálka a Alexander Lauf a režíroval Ivan Hejcman.
Lap a Hopko detektívi

Lap a Hopko detektívi je česko-slovenský a neskôr aj slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy dvoch detektívnych psov, ktorí sú neustále na stope zločinu. Seriál bol vyrobený v rokoch 1988 až 1995. Nakreslil ho Michal Zeman a režíroval Josef Zeman.
Čarovné zrno

Čarovné zrno je slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy dvoch slovenských ľudových rozprávok. Seriál bol vyrobený v rokoch 1999 a 2001. Nakreslil ho Tomáš Čepek a režírovali Tomáš Čepek a Monika Trajterová.
PESA 120Na

PESA 120Na je poľská päťčlánková nízkopodlažná električka, ktorá vychádza z typu PESA 120N. Výrobcom vozidla je spoločnosť "Pojazdy Szynowe PESA Bydgoszcz".
Konštrukcia.
Ide o jednosmerný šesťnápravový motorový nízkopodlažný električkový vozeň. Skladá sa z piatich článkov, ktoré sú spojené kĺbmi a harmonikami. Na pravej strane vozňovej skrine sa nachádza šesť dverí, z toho štyri dvojkrídlové a dvoje jednokrídlové.
Konštrukčne vychádza z typu 120N. Prvý, tretí a piaty článok je posadený na podvozkoch, druhý a štvrtý je zavesený medzi okolité články.
Camo &amp; Krooked

Camo &amp; Krooked je rakúska drum and bassová dvojica z Viedne. Jej členovia sú Reinhard Rietsch (ako "Camo", * 12. november 1983, Salzburg) a Markus Wagner (ako "Krooked", * 31. júl 1989, Lilienfeld).
História.
Reitsch a Wagner produkujú hudbu od roku 2002. V roku 2007 sa spojili do dvojice Camo &amp; Krooked. Ich prvé vydanie bolo "Play It / Hidden Edge / Drop It!" v roku 2008. Vzhľadom na ich úspech s vydaním albumu "Above &amp; Beyond" vo februári 2010, vyhrali cenu Best Newcomer DJ's počas Drum &amp; Bass: Arena Awards.
Camo &amp; Krooked podpísali dňa 4. decembra 2010 nahrávaciu zmluvu s vydavateľstvom Hospital Records.
Dňa 3. októbra vydali svoj druhý album "Cross the Line".
Váránasí

Váránasí (iný prepis: Váránasi, angl. Varanasi), staršie Banáras (iný prepis Benáras, Benáres, Banáres, angl. Banaras/Benares/Banares) alebo Káší (angl. Kashi) môže byť:
Káší alebo Banáras/Benáras/Benáres/Banáres alebo Váránasí/Váránasi bol historický štát v Indii, pozri Káší (štát)
Rochefort (Charente-Maritime)

Rochefort je francúzske mesto v departemente Charente-Maritime a regióne Nové Akvitánsko. Je strediskom arrondissementu Rochefort. Leží neďaleko ústia rieky Charente do Atlantického oceánu.
Poloha.
Mesto má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Michel Muller

Michel Muller (* 9. september 1966, Viedeň, Rakúsko) je francúzsky herec, scenárista a režisér.
Biografia.
Michel Muller sa narodil v roku 1966 vo Viedni v Rakúsku. Opustil univerzitu a začal svoju kariéru v zábavnom priemysle. Začal ako vystupujúci v one-man show, po celom Francúzsku. V roku 2001 si zahral vo filme "Wasabi" so Jeanom Renom a Ryōko Hirosue.
V roku 2007 vyhral cenu Genie Award for Best Supporting Actor za rolu vo filme "Kniha pomsty".
Dukla Praha

Dukla Praha môže byť:
Hlboča

Hlboča alebo Dolina Hlboče je národná prírodná rezervácia v pohorí Malé Karpaty v podcelku Pezinské Karpaty v časti Smolenická vrchovina západne od Smoleníc. Nachádza sa v katastrálnom území obce Smolenice, okres Trnava v Trnavskom kraji. Vyhlásená bola v roku 1981 na rozlohe , bez ochranného pásma. Nachádza sa v nej Hlbočiansky prameň pitnej vody a občasný Hlbočiansky vodopád. Rezervácia je súčasťou CHKO Malé Karpaty. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú: "Zachovalé lesné spoločenstvá na rôznych horninách s bohatstvom druhov sucho a teplomilnej flóry a fauny a krasových foriem na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele."
Meles

Meles môže byť:
Urdčina

Urdčina (urdsky اردو زبان, Urdú zabán) je indoiránsky jazyk blízko príbuzný hindčine. Oba jazyky sú vzájomne zrozumiteľné, líšia sa však kultúrnym pozadím: urdčine dávajú prednosť skôr moslimovia, hindčine skôr hinduisti. Na rozdiel od hindčiny sa urdčina píše variantom arabského písma a jej slovná zásoba obsahuje viac výpožičiek z perzštiny a arabčiny.
Vývoj jazyka.
Urdčina údajne vznikla medzi 15. a 18. storočím v časoch Dillíského sultanátu a Mughalskej ríše ako žargón indických úradníkov a vojakov, ktorí slúžili na dvoroch mughalských vládcov Indie a nenaučili sa dobre perzštinu. Výraz Urdu zabán znamená "jazyk vojenského tábora".
Dnes je urdčina úradným jazykom v Pakistane (aj keď ako materinský jazyk tu tiež funguje západná pandžábčina, sindhčina, balúčština, paštčina a rad ďalších). V Indii je jedným z ústavou uznaných jazykov, úradným jazykom štátu Džammú a Kašmír (aj keď tam vláda a úrady stále viac konajú v angličtine, urdčina zostáva jazykom základného školstva) a druhým úradným jazykom niekoľkých ďalších štátov. Významným centrom urdčiny v južnej Indii je mesto Hajdarábad, ktoré bolo až do indickej nezávislosti centrom rovnomenného moslimského štátu.
Majstrovstvá sveta vo faustbale

Majstrovstvá sveta vo faustbale je najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev vo faustbale, ktoré riadi Medzinárodná faustbalová asociácia (IFA). Jeho história siaha do roku 1968, kedy sa v Rakúsku konali prvé majstrovstvá sveta mužov, a potom v roku 1994 v Argentíne aj prvé majstrovstvá sveta žien. Prebiehajú so 4-ročnou periodicitou; ženský turnaj od roku 2014 s 2-ročnou periodicitou. Dominujú v nich nemecky hovoriace krajiny Strednej Európy a Brazília, ktoré spolu získali všetky medaily.
Východoeurópsky čas

Východoeurópsky čas (VEČ), angl. "Eastern European Time" ("EET"), je jedným z časových pásiem patriacich do pásma UTC+2, ktoré je 2 hodiny napred voči koordinovanému svetovému času. Používa sa v európskych a východoafrických krajinách. Väčšina z nich taktiež používa východoeurópsky letný čas ako letný čas.
Použitie.
Nasledujúce krajiny a územia používajú východoeurópsky čas iba počas zimy:
Rovnaký čas používajú i africké krajiny:
Disney’s Friends for Change Games

Disney's friends for change je televízna relácia na Disney Channel, Disney World, Disneyland v ktorej sa štyri tímy zložené z Disney hviezd snažia vyhrať 125 000 $ pre vopred zvolenú charitu a pomôcť tak chrániť našu planétu. Moderujú ju Tiffany Thorntonová a Jason Earles.
Tímy.
ČervenýSvetový fond na ochranu prírody (víťazy)
ModrýThe Ocean Conservancy
ŽltýUNICEF
ZelenýFlora and Fauna International
Forkorus Yoboisembut

Forkorus Yoboisembut je papuánsky aktivista bojujúci za nezávislosť Západnej Papuy.
Stojí na čele rady "Dewant Adat Papua" (DAP). Domáhal sa medzinárodného vyšetrovania smrti Yawana Wayeniho, odôvodňujúc, že vyšetrovanie vnútroštátnym súdom neprinese uspokojivé výsledky. Kritizoval, podporovaný indonézskou vládou, program uľahčujúci osídľovanie územia tradične obývaného domorodými kmeňmi (Papuáncami) obyvateľmi Jávy. Zúčastnil sa na III. Papuánskom ľudovom kongrese v Abepure (17.–19. októbra 2011), počas ktorého bol zvolený za dočasného prezidenta symbolicky proklamovanej Papuánskej demokratickej republiky. 19. októbra 2011 bol zatknutý a obvinený z vlastizrady.
Prievidzská cesta

Prievidzská cesta je ulica v Bojniciach. 
Priebeh.
Patrí medzi najdôležitejšie a najvyťaženejšie bojnické ulice a je súčasťou hlavnej spojnice mesta s blízkou Prievidzou. Má 1200 metrov a v smere z Prievidze je pokračovaním Bojnickej cesty, na ktorú nadväzuje pri premostení Nitry. Prechádza východo-západným smerom extravilánom mesta, križovatkou s Okrajovou a Nemocničnou ulicou a končí križovatkou so Sládkovičovou, Rekreačnou a Školskou ulicou.
Júlová revolúcia

Júlová revolúcia môže byť:
Majstrovstvá Európy vo faustbale

Majstrovstvá Európy vo faustbale je európske vrcholné podujatie národných družstiev vo faustbale, ktoré riadi Európska faustbalová asociácia (EFA). Do roku 2015 ich organizovala Medzinárodná faustbalová asociácia (IFA). Jeho história siaha do roku 1965, kedy sa v Rakúsku konali prvé majstrovstvá Európy mužov, a potom v 1993 rovnako v Rakúsku aj prvé majstrovstvá Európy žien. Od roku 1994 prebiehajú s 2-ročnou periodicitou v mužskej kategórii; v ženskej kategórii prebiehajú pravidelne každý rok s výnimkou roku, kedy sa organizujú majstrovstvá sveta žien. Vždy ide o otvorený turnaj, čiže turnaja sa môže zúčastniť akýkoľvek počet európskych tímov (niekedy aj neeurópskych).
Jazvec

Jazvec môže byť:
Sládkovičova ulica (Bojnice)

Sládkovičova ulica je ulica v Bojniciach. 
Priebeh.
Patrí medzi dôležité bojnické ulice, keďže spája Prievidzskú cestu s Hurbanovým námestím v centre mesta. Má približne 350 metrov a začína na križovatke s Prievidzskou, Rekreačnou a Školskou ulicou. Vedie do centra Bojníc k Hurbanovmu námestiu a končí v križovatke s Cintorínskou a Podzámockou ulicou.