Vláda Rakúskej republiky od 7. januára 2020 do 11. októbra 2021

Vláda Rakúskej republiky od 7. januára 2020 do 11. októbra 2021, resp. Druhá vláda Sebastiana Kurza ( alebo skrátene "Kurz II") bola 33. vláda Rakúska. So Sebastianom Kurzom ako kancelárom a Wernerom Koglerom ako vicekancelárom bola vymenovaná prezidentom Alexanderom Van der Bellenom 7. januára 2020. Oficiálne bola rozpustená 11. októbra 2021 a jej nástupcom sa stala vláda Alexandra Schallenberga.
Táto vláda predstavuje mnohé prvenstvá. Na čele s bývalým kancelárom, ktorý bol zosadený v parlamentnom vyslovení nedôvery a vrátil sa víťazstvom v parlamentných voľbách v roku 2019, predstavuje spojenectvo stredopravej Rakúskej ľudovej strany (ÖVP) so stredoľavými Zelenými ako koaličným partnerom vo vláde; do júna 2020 to bola jediná takáto koalícia v Európe. Väčsina členov vlády boli ženy. Sám kancelár Kurz bol už po druhýkrát najmladším členom vlastnej vlády a najmladším šéfom exekutívy ktoréhokoľvek z členských štátov Európskej únie.
Druhá Kurzova vláda nahradila Bierleinovu vládu, nestranícky úradnícky kabinet, vymenovaný 3. júna 2019, aby spravoval Rakúsko po páde prvej Kurzovej vlády v dôsledku aféry na Ibize zahŕňajúcej jej koaličného partnera, krajne pravicovú Slobodnú stranu Rakúska (FPÖ). Po ukončení koalície Kurzovej strany ÖVP s FPÖ nasledovalo vyslovenie nedôvery parlamentu a predčasné voľby, v ktorých voličská podpora FPÖ prudko klesla a podpora Zelených vyskočila na takmer 14 %, čo je historicky najvyššia úroveň. Ako víťazná strana vzišla ÖVP s 37% hlasov. Voľby síce vyhrala ÖVP, no nezískala parlamentnú väčšinu v Národnej rade, a preto musela hľadať koaličného partnera.
História.
Demografia.
Druhá Kurzova vláda bola prvou vládou v rakúskej histórii, v ktorej ženy tvorili väčšinu; bola aj v priemere najmladšia. Sebastian Kurz vo veku 33 rokov opäť získal titul najmladšieho šéfa vlády v Európe. Mladosť vlády odzrkadľuje aj mladšia voličská základňa, Rakúsko znížilo volebný vek na 16 rokov, čo je najnižší vek v Európe.
Druhá vláda Sebastiana Kurza zahŕňala jednu členku kabinetu, ktorá nie je rodená Rakúšanka, ale v detstve prišla do krajiny ako utečenkyňa, čo je prvok osobného životopisu, ktorý zdieľa s prezidentom Alexandrom Van der Bellenom.
Neočakávaná koalícia.
Sebastian Kurz, predseda Ľudovej strany, dosiahol koncom roka 2019 dohodu o koalícii so stredoľavými Zelenými, čím sa po druhýkrát stal rakúskym kancelárom, s Wernerom Koglerom, lídrom Zelených, ako vicekancelárom. Pre Zelených to znamenalo prielom, pretože po prvýkrát boli zastúpení vo výkonnej zložke vlády na národnej úrovni. Zelení sa predtým neúspešne zúčastňovali koaličných rokovaní na celoštátnej úrovni a pôsobili ako koaliční partneri vo viacerých vládach štátov.
Nevídaná forma politického partnerstva umožnila ÖVP, aby si zachovala svoj konzervatívny názor v oblasti imigrácie, ale zároveň postavila Rakúsko do čela boja proti klimatickým zmenám, pričom toto portfólio má na starosti minister od Zelených. Zeleným tiež umožnila spustiť akčný plán dosiahnuť uhlíkovú neutralitu rýchlejšie, ako zvyšok EÚ. Kurz a Kogler sa líšia nielen vekom, ale aj štýlom a spôsobom prejavu. Napriek zvláštnej povahe tejto kombinácie si vytvorili dobrý pracovný vzťah. Na rozdiel od Kurza musel Kogler na vstup do koaličnej vlády získať súhlas rady svojej strany za podmienok uvedených vo formálnej koaličnej dohode, ktorú obaja lídri strán uzavreli a oznámili na Nový rok. Požadovala to charta Zelených, ktorá odráža oddanosť jej zakladateľov demokracii zdola, zatiaľ čo ÖVP je hierarchickejšia a dominujú jej zakladajúce organizácie v korporativistickej tradícii.
4. januára 2020 viac ako 93 percent delegátov zhromaždených na mimoriadnom kongrese Zelených zvolanom v Salzburgu podporilo dohodu uzavretú vyjednávacími tímami oboch strán a ich lídrami počas viac ako dvojmesačného vyjednávania, ktoré pokrývalo celé spektrum verejej politiky, a nie len environmentálne otázky. V diskusii na pôde parlamentu boli vyjadrené obavy z príliš veľkého počtu ústupkov pri dosiahnutí dohody o spoločnom vládnom programe, na ktorom sa zhodnú obe strany a ich príslušní voliči. Niektorí delegáti vyjadrili nesúhlas v oblasti občianskych slobôd a zaobchádzania so žiadateľmi o azyl a migrantmi. Vyjadrili poľutovanie nad tým, že sa Zelení podriaďujú základným humanitárnym princípom.
Ako uznanie vnútrostraníckych rozporov Kogler pri mnohých príležitostiach zdôraznil potrebu praktizovať politický realizmus. Prevzatie zodpovednosti za riadenie krajiny s ÖVP ponúklo Zeleným po prvý raz možnosť priamo sa podieľať na formovaní budúceho smerovania verejnej politiky. "Kedy ak nie teraz?" vyhlásil Kogler pod transparentom zdôrazňujúcim ducha a motto kongresu: „S odvahou čeliť budúcnosti“. Vyjadril nádej, že Rakúsko bude príkladom pre zvyšok Európy so zelenými a konzervatívnymi stranami spolupracujúcimi v národnom záujme, namiesto toho, aby zelené strany zostali len na okraji záujmu ako opozičná strana v parlamente. V samostatnom radovom hlasovaní Zelení schválili zoznam ministrov Zelených, ktorých už jednomyseľne určil rozšírený výkonný výbor strany, pričom iba jeden hlas bol proti a jeden sa zdržal hlasovania.
Zloženie vlády.
Vláda je zložená nasledovne:
Činy.
Podľa koaličných plánov Ľudovej strany a Zelených sa Rakúsko zameria na to, aby sa do roku 2040 stalo uhlíkovo neutrálnym, čo je o desaťročie skôr ako cieľ celej EÚ. Zároveň prisľúbili, že všetka elektrina bude do roku 2030 pochádzať z obnoviteľných zdrojov, ako aj vyššie výdavky na verejnú dopravu. Koaličná dohoda zahŕňa aj zákaz nosenia šatiek v školách pre dievčatá do 14 rokov, čo je predĺženie obmedzenia obliekania, ktoré platí do veku 10 rokov, ktoré zákonodarcovia schválili začiatkom roku 2020. Koaličná dohoda tiež oživuje plán „preventívneho zadržiavania“ potenciálne nebezpečných žiadateľov o azyl.