burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Marek Hrivík

Marek Hrivík (* 28. august 1991, Čadca) je slovenský profesionálny hokejový útočník. 
Klubový hokej.
Hrivík je odchovancom žilinského hokeja. Sezónu 2007/2008 strávil hlavne v juniorskej lige v drese Žiliny, kde v 49 zápasoch nazbieral 36 bodov (17+19). V sezóne 2008/2009 hrával za HK Orange 20, kde bol najmladším hráčom tímu. Pred sezónou 2009/2010 odišiel do zámoria, kde v klube Moncton Wildcats v juniorskej QMJHL strávil tri sezóny. V sezóne 2010/2011 bol najlepším strelcom Monctonu, v 59 zápasoch nazbieral dokopy 79 bodov (38+41). Zúčastnil sa na tréningových kempoch Columbusu Blue Jackets (2010) i Phoenixu Coyotes (2011), no zmluvu nepodpísal ani s jedným z klubov.
V máji 2012 podpísal trojročný kontrakt s tímom NHL New York Rangers. Od sezóny 2013/2014 pôsobí na farme New Yoku Ranges v Hartforde Wolf Pack. V júli 2015 predĺžil zmluvu s Rangers, podpísal jednoročný dvojcestný kontrakt. Sezónu 2015/2016 odohral v Hartforde, kde v 52 dueloch základnej časti nazbieral 28 bodov (7+21). Následne bol povolaný do prvého tímu New Yorku Rangers, v ktorého drese debutoval v NHL 22. februára 2016 v zápase proti Detroitu.
1. júla 2017, po piatich celých sezónach v rámci organizácie Rangers, odišiel Hrivík ako voľný hráč a podpísal ročný dvojcestný kontrakt s Calgary Flames. Na začiatku sezóny 2017-18 bol preradený do AHL, kde hral za Stockton Heat. Po zranení zaznamenal 30 bodov v 32 zápasoch. V drese Flames v NHL odohral 3 zápasy.
Hrivík sa rozhodol v mimosezónnom období opustiť Flames a pokračoval vo svojej kariére v zahraničí a 1. júla 2018 sa dohodol na jednoročnej zmluve s ruským klubom CHK Viťaz z KHL. V sezóne 2018/2019 Hrivík v 26 zápasoch v jeho drese strelil osem gólov a získal 15 bodov, kým musel prerušiť sezónu pre zranenie. V decembri 2018 sa rozhodol ukončiť zmluvu s Viťazom.
Ako voľný hráč opustil KHL a 16. augusta 2019 sa dohodol na ročnej zmluve s nováčikom švédskej ligy - klubom Leksands IF.
Reprezentácia.
V rokoch 2008 a 2009 sa zúčastnil na MS juniorov do 18 rokov. Slovensko reprezentoval aj na MS juniorov do 20 rokov v rokoch 2009 a 2011. V roku 2014, 2021 a 2023(v roku 2023 bol kapitola národného tímu)bol účastníkom MS. Bol vlajkonosičom slovenskej výpravy na Zimných olympijských hrách v Pekingu 2022. Ako kapitán národného hokejového tímu vybojoval ZOH 2022 
pre Slovensko bronzovú medailu.
Trojkráľové ostrovy

Trojkráľové ostrovy (, maor. "Manawa-tawhi" či "Ngā Motu Karaka"), je skupina 13 ostrovov ležiacich zhruba 55 kilometrov severozápadne od mysu Reinga, najseverozápadnejšieho miesta Nového Zélandu.
Ostrovy majú rozlohu a ležia na podmorskej plošine – Three Kings Bank. Od Severného ostrova sú oddelené 8 kilometrov širokou a 200 až 300 metrov hlbokou podmorskou priehlbňou. Navzdory svojej blízkosti k novozélandskej pevnine sú ostrovy zaradené k Novozélandským odľahlým ostrovom. Ostrovy sú súčasťou Nového Zélandu, ale nie sú časťou žiadneho novozélandského správneho regiónu, namiesto toho spadajú pod "Area Outside Territorial Authority", ako všetky ostatné odľahlé ostrovy (s výnimkou Solander Islands).
Ostrovy pomenoval 6. januára 1643 holandský moreplavec Abel Tasman, ktorý sa o tri týždne skôr stal prvým Európanom, ktorý kedy uvidel Nový Zéland.
Tasman zakotvil pri ostrovoch, keď hľadal vodu. Bol sviatok zjavenia Pána, deň, kedy biblickí Traja králi navštívili Ježiša v Betleheme, podľa nich pomenoval Tasman ostrovy. Tasman rovnako pomenoval severný výbežok Severného ostrova mysom Maria van Diemen, po žene Anthony van Diemena, generálneho guvernéra Holandskej Východnej Indie (dnes Indonézia). Len tieto dva geografické názvy dané Tasmanom sa dochovali dodnes. Tasman objavil ostrovy obývané Maormi, ale od roku 1840 boli už neobývané. Populácia Maorov pravdepodobne nikdy nepresiahla 100 obyvateľov.
V roku 1945 G. T. S. Baylis objavil na Trojkráľových ostrovoch endemický druh stromu "Pennantia baylisiana", ktorý bol považovaný za jeden z najvzácnejších a najohrozenejších stromov sveta. Až neobyčajná starostlivosť venovaná rozmnoženiu stromu na Novom Zélande znamenala pre tento vzácny druh istotu prežitia, napriek tomu je rozšírenie stromu naďalej starostlivo sledované. Ďalší endemit na Trojkráľových ostrovoch je rastlina "Tecomanthe speciosa" a "Elingamita johnsonii". V roku 1995 boli ostrovy vyhlásené za prírodnú rezerváciu.
Skupina Three Kings sa delí do dvoch podskupín so štyrmi hlavnými nehostinnými ostrovmi a počtom menších skalísk na podmorskej plošine nazývanej King Bank, ktorá vystupuje zo značných hĺbok. V okolitom mori je dobrá viditeľnosť a vody prekypujú životom, čo priťahuje stovky potápačov. Ďalšou podmorskou zaujímavosťou je vrak lodi "Elingamite", ktorá tu stroskotala 9. novembra 1902.
Renault 4

Renault 4 bol malým osobným automobilom, ktorý vyrábala francúzska automobilka Renault. Nadväzoval na typ 4CV. Jeho nástupcom bol Renault 5. Vyrábal sa v rokoch 1961 až 1992. Bolo vyrobených viac ako 8 miliónov kusov.
Opis.
Oproti predchodcovi bol priestornejší. Design bol modernejší. Vozidlo malo karosériu typu hatchback. Spočiatku bol dodávaný s motorom o objemu 603 cm³. Ten neskôr vystriedali objemy 747 cm³, 845 cm³, 956 cm³ a 1 108 cm³. Z vozidla bola odvodená úžitková verzia Furgonette. Renault 4 sa stal hlavným konkurentom pre vozidlo Citroën 2CV.
Investícia (manažment)

Investícia alebo investovanie je v najbežnejšom ponímaní použitie finančných zdrojov, najmä dlhodobejšie a najmä s cieľom dosiahnuť výnos/zisk. Konkrétne definície sa však rôznia.
Definícia.
Zameranie na tvorbu majetku ("zhmotnenia" kapitálu).
Investícia je obstarávanie (alebo zmena štruktúry) majetku (teda približne aktív). Inými slovami je to viazanie kapitálu (použitie kapitálu), teda premena voľného kapitálu (kapitálu v užšom zmysle, finančných zdrojov, teda približne pasív) na viazaný kapitál (majetok, aktíva). Často sa však investíciou myslí len obstarávanie neobežného majetku (teda dlhodobé viazanie kapitálu), obstarávanie obežného majetku (krátkodobé viazanie kapitálu) sa potom označuje ako "obstarávanie" (v užšom zmysle).
Zameranie na výdavky.
Investícia sú výdavky (podniku) na zariadenie, látky a služby. 
Iná definícia znie: Investícia je séria platieb, ktorá sa začína zápornými platbami (výdavky) a na konci má prevažne kladné platby (príjmy).
Zameranie na dispozičné právo.
Investícia je stav, ktorý obmedzuje dispozičnú slobodu vedenia podniku ohľadom iného použitia finančných zdrojov, keď boli premenené na majetok.
Zameranie na budúci zisk.
Investícia je dlhodobé viazanie kapitálu (teda použitie finančných zdrojov) na dosiahnutie zisku. Táto definícia sa zdá byť najčastejšia. Podobná definícia znie, že investícia sú výdavky uskutočnené s cieľom budúcich príjmov. 
Základné delenia.
Podľa druhu investičného objektu:
Podľa účelu:
Podľa interdependencií:
Podľa funkcie:
Paolo Nespoli

Paolo Angelo Nespoli (* 6. apríl 1954, Miláno, Taliansko) bol pôvodne výsadkár talianskej armády, od augusta 1998 je astronautom oddielu ESA. V roku 2007 absolvoval krátkodobý kozmický let v raketopláne Discovery na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). V decembri 2010 absolvoval zhruba polročný kozmický let na ISS ako člen Expedícií 26 a 27, s návratom na Zem 24. mája 2011.
Život.
Mladosť.
Paolo Nespoli pochádza z Milána, po absolvovaní lýcea nastúpil na vojenskú výsadkársku školu v Pise. Získal kvalifikáciu inštruktora-výsadkára, slúžil v talianskych výsadkových jednotkách, v rokoch 19821984 v Libanone. Roku 1985 sa vrátil k štúdiu na Polytechnickej univerzite v New Yorku, pričom armádu opustil v hodnosti majora až o dva roky neskôr. Roku 1988 sa stal bakalárom, o rok neskôr magistrom v obore leteckého a kozmického strojárenstva a ďalší rok sa stal inžinierom na univerzite vo Florencii (). 
Už roku 1989 získal zamestnanie v spoločnosti Proel Tecnologie vo Florencii, kde sa podieľal na vývoji komponentov talianskeho satelitu TSS. Od roku 1991 pracoval v kolínskom Európskom astronautickom stredisku () v oddelení prípravy astronautov. Roku 1995 prešiel do Európskeho strediska kozmických výskumov a technológií () v holandskom Noordwijku. Podieľal sa na príprave experimentov programu Euromir. Nasledujúci rok bol preložený do Johnsonovho vesmírneho strediska v Houstone.
Astronaut.
Roku 1989 sa dostal medzi desať finalistov 2. náboru Talianskej kozmickej agentúry (ASI), ale astronautom sa nestal. V júli 1998 bol v 3. nábore ASI vybraný do oddielu astronautov ESA, v auguste 1998 začal s ďalšími členmi oddielu ESA výcvik na funkciu letového špecialistu v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone.
V júni 2006 bol zaradený do posádky letu STS-120. Miesto v raketopláne získal na základe dohôd medzi NASA a ASI o stavbe troch viacúčelových modulov Talianmi pre NASA. Do vesmíru raketoplán Discovery odštartoval 23. októbra 2007. Hlavným cieľom letu STS-120 bolo vynesenie modulu Harmony a jeho pripojenie k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). Pristátie prebehlo 7. novembra 2007 po 15 dňoch, 2 hodinách a 24 minútach pobytu astronautov v kozme. 
V novembri 2008 bolo oznámené Nespoliho vymenovanie za palubného inžiniera záložnej posádky Expedície 24 (štart v máji 2010) a hlavnej posádky Expedície 26 so štartom v novembri 2010. V októbri 2009 NASA jeho zaradenie do Expedície 26 potvrdila.
Štart sa kvôli poškodeniu kozmickej lode pri preprave ešte na Zemi musel odložiť a napokon sa uskutočnil 15. decembra 2010. Na tejto misii strávil Nespoli necelých 160 dní, počas ktorých mal prezývku „MagISStra“. Názov je zložený zo slov "magistra" (učiteľka) a "ISS". Jeho pobyt vo vesmíre bol definitívne ukončený bezpečným dosadnutím pristávacieho modulu Sojuzu v Kazachstane 24. mája 2011 o 2:27 UTC.
Renault 4CV

Renault 4CV bol malý osobný automobil vyrábaný francúzskou automobilkou Renault v rokoch 1947 až 1961. Bolo vyrobených viac ako milión kusov a vozidlo si získalo značnú popularitu. 
Dejiny.
Louis Renault pracoval na návrhoch malého automobilu od roku 1940. V tejto práci pokračoval aj po nemeckej okupácii a povojnovom obvinení z kolaborácie. Prototyp bol predstavený v roku 1946. Návrh karosérie pochádza od Roberta Barthauda. Pri výrobe vozidla boli prvýkrát použité automatizované výrobné postupy.
Technické dáta.
Automobil mal samonosnú karosériu a poháňal ho radový štvorvalec s objemom 750 cm³. Motor bol umiestnený vzadu.
Väinö Myllyrinne

Väinö Myllyrinne (* 27. február 1909, Helsinki – † 28. apríl 1963, Järvenpää) bol najvyšší človek v Európe a od roku 1940 druhý najvyšší na svete (po Donovi Koehlerovi).
Myllyrinneho výška.
Výška Väinöa Myllyrinneho sa líši podľa zdrojov od 246 až do 251,4 cm. Myllyrinne sám uvádzal výšku 247 cm, najčastejšie sa uvádza 248 cm. Vážil cez 170 kg. Rástol ešte vo svojich 40 rokoch.
Myllyrinne sa zrejme stal aj najvyšším vojakom všetkých čias, keď v roku 1929 narukoval do armády s výškou asi 220 cm.
Príčinou Myllyrinneho rastu bolo ochorenie gigantizmus. Zaujímavé je, že jeho matka Anna Maria Keränen pochádzala zo severofínskej obce Peltamo, z ktorej pochádzali aj dvaja ďalší fínski obri: Daniel Cajanus a Lauri Moilanen.
Životopis.
Väinö Myllyrinne sa narodil 27. februára 1909 v Helsinkách ako druhé dieťa v rodine policajta, mal osem súrodencov (z ktorých dvaja zomreli pred svojimi prvými narodeninami). Otec pochádzal z provincie Satakunta, matka z Kainuu.
V roku 1929 narukoval do armády. Slúžil u ťažkého delostrelectva vo Vyborgu. Až do nástupu na vojnu Myllyrinne býval na mnohých miestach, pretože jeho rodina sa často sťahovala. Po vojne sa usadil v Helsinkách. Stal sa členom Helsinského atletického klubu, skúšal zápasiť. V 30. rokoch cestoval po Európe a vystupoval ako zápasník v cirkusoch a varieté. Mal tiež odísť do Ameriky, ale kvôli začatej Zimnej vojne sa vrátil do Fínska. Počas vojny sa Myllyrinne oženil s Annou-Liisou Puistonenovou. Manželstvo vydržalo dva roky a bolo bezdetné. 
Po vojne Myllyrinne vystúpil ešte niekoľkokrát vo Švédsku, ale do Spojeného kráľovstva už pre zhoršujúce sa zdravie neodišiel. Trpel rozpadom kĺbov, čo mu sťažovalo pohyb. Navyše ochorel aj na cukrovku. Od roku 1946 žil v Järvenpää. Venoval sa tu asi desať rokov chovu sliepok. Na sklonku svojho života žil s rodinou jeho brata. Zomrel 28. apríla 1963 v Järvenpää, kde je aj pochovaný.
V roku 2004 sa v ankete Najväčších Fínov umiestil na 12. mieste.
Kaňúr

Kaňúr môže byť:
Pleistarchos

Pleistarchos () bol osemnásty kráľ Sparty pochádzajúci z rodu Agiovcov od roku 480 pred Kr. do roku 458 pred Kr. Jeho spolukráľmi boli Leótychidas II. (vládol od 491 do 469 pred Kr.) a Archidamos II. (vládol od 469 do 427 pred Kr.) Obaja pochádzali z rodu Eurypontovcov.
Otcom Pleistarcha bol spartský kráľ Leónidas I., ktorý sa preslávil hrdinskou smrťou v bitke pri Termopylách a matkou bola Gorgó dcéra spartského kráľa Kleomena nevlastného brata Leónida I. Pleistarchos po smrti svojho otca v roku 480 pred Kr. nastúpil na trón a keďže bol ešte mladý jeho regentom sa stal strýko Kleombrotos, ten ale zanedlho zomrel a na to sa ho ujal jeho bratranec Pausanias známy vojvodca, ktorý po niekoľkých mesiacoch ako sa stal jeho regentom velil gréckym vojskám vo vojne proti Peržanom v slávnej bitke pri Platajách.
To kedy sa Pleistarchos ujal samostatnej vlády nie je známe, ale je pravdepodobné, že to bolo po roku 478 pred Kr., keď bol Pausanias po gréckej expedícii na Cyprus proti perzskej posádke obvinený z properzských sympatii a odsúdený k pokute. V tom istom roku sa Pausanias vzdal regentstva a opustil Spartu. Počas vlády Pleistarcha bolo v Sparte v roku 464 pred Kr. veľké zemetrasenie, ktoré spôsobilo veľké straty na ľudských životoch. To využili Messénčania, ktorí povstali proti Sparte. Sparťania potrebovali celých osem rokov kým túto tretiu messénsku vojnu ukončili pod velením jeho spolukráľa Archidama. V roku 458 pred Kr. Pleistarchos ešte v mladom veku zomrel a keďže nemal následníka po meči za jeho nástupcu určili efori Pleistoanaxa syna jeho bývalého regenta Pausania.
Stredná odborná škola elektrotechnická (Liptovský Hrádok, Celiny 536)

Stredná odborná škola elektrotechnická sa nachádza v Liptovskom Hrádku.
Dejiny.
Jej vznik je spätý so spriemyselňovaním Slovenska. V roku 1955 bolo zriadené štúdium popri zamestnaní v špecializácii oznamovacia technika pri Strednej priemyselnej škole drevárskej v Liptovskom Hrádku. V roku 1961 sa na žiadosť národného podniku Tesla Liptovský Hrádok zriadilo denné štúdium pre výchovu stredne technických kádrov.
Smíchovské nádraží (stanica pražského metra)

Smíchovské nádraží je stanica metra v Prahe na linke B. Nachádza sa pod rovnomennou železničnou stanicou. Bola otvorená 2. novembra 1985.
Charakteristika stanice.
Stanica je hĺbená, založená v stavebnej jame s kotvenými podzemnými a pilotovanými stenami. Do otvorenia z južnej strany nadväzujúceho úseku III. B v roku 1988 bola dočasne koncová. Stanica je dvojpodlažná, monolitickej, železobetónovej konštrukcie. Založená je len 10 m pod povrchom Nádražnej ulice a vrátane odstavných koľají je dlhá 405 m.
Nástupište tvorí veľký, na niektorých miestach delený podzemný priestor. Ako obklad bol použitý štrukturovaný betón a béžové keramické dosky. V jeho vyššej časti sa nachádza ochodza, na ktorú vedú pevné schodištia priamo z nástupišťa, výstupy do Nádražnej ulice (kde je možné prestúpiť na električku), k samotnej železnične stanici (eskalátory ústia priamo do odbavovacej haly stanice) a k terminálu autobusov. V dobe, keď bola táto stanica koncová a súpravy na linku B vychádzali z depa Kačerov, sa na jednej obratovej koľaji vykonávali pravidelné prehliadky súprav. Bola tu vybudovaná tzv. "stanica prevádzkového ošetrenia". Z toho dôvodu je za obratovými koľajami rozsiahle zázemie, ktoré dnes využívajú iní pracovníci.
História stanice.
Výstavba stanice v rokoch 1977 – 1985 si vyžiadala uzavretie celej Nádražnej ulice. Po dokončení výkopu bola opäť doprava obnovená. Náklady na výstavbu samotnej stanice sa vyšplhali na 478 miliónov Kčs. V roku 2002 došlo k poškodeniu tejto stanice pri povodni, veľká voda však nevýstúpila viac ako niekoľko cm nad úroveň koľají. V roku 2006 bola v stanici na jedno schodisko namontovaná plošina, umožňujúca nástup aj osobám so zníženou pohyblivosťou.
Súkromná stredná odborná škola (Bardejov, Hviezdoslavova 11)

SSOŠ Bardejov je jedna zo stredných odborných škôl v Bardejove. 
Poloha.
Súkromná stredná odborná škola sa nachádza v historickej časti mesta Bardejov. Priestory pre praktické vyučovanie sa nachádzajú mimo historickej časti mesta. Budova školy vznikla pre potreby školstva a pre tieto účely slúži viac ako 100 rokov. Pôvodne tu sídlilo prvé Bardejovské gymnázium a neskôr 2. základná škola. Škola svojím vzdelávacím programom pripravuje odborných a kvalifikovaných zamestnancov pre potreby celého regiónu.
Priestorové riešenie školy.
Teoretické vyučovanie je v budove školy, ktorá patrí medzi pamiatkové objekty. Budova školy vznikla už pred 100 rokmi pre potreby školstva. V priestoroch budovy sa nachádza 14 učební (z toho 1 jazyková učebňa a 3 učebne zariadené výpočtovou technikou). Škola má telocvičňu, posilňovňu a ihrisko. Jazyková učebňa je vybavená najmodernejším zariadením. Školská knižnica je v učebni, ktorá sa využíva na vyučovanie a mimo vyučovania pre potreby žiakov.
Odbory.
Škola od svojho vzniku a so súhlasom zriaďovateľa sa zameriavala na prípravu žiakov pre tieto oblasti:
Nadstavbové štúdium.
Je určené pre absolventov učebných odborov - 2 roky (maturita)
Ďalšie štúdium.
Absolventi školy majú možnosť pokračovať ďalej v štúdiu. Po ukončení 3-ročných odborov môžu pokračovať v nadstavbovom štúdiu a urobiť si maturitnú skúšku alebo po maturitnej skúške pokračovať v štúdiu na vysokej škole. Cieľom školy je pripraviť žiakov aj pre európsky trh práce.
Renault Avantime

Renault Avantime bol odvážnym kupé francúzskej automobilky Renault. Vyrábal sa len v rokoch 2001 až 2003. Vychádzal z vozidla MPV Renault Espace. Vyrobených bolo len 8 545 kusov. Automobil sa rovnako ako model Vel Satis nikdy nestal obľúbeným medzi zákazníkmi.
Investícia

Investícia alebo investovanie môže byť:
Investícia je aj čiastka alebo objekt, ktorý je predmetom vyššie uvedených činností.
Gymnázium Svätej Rodiny

Gymnázium Svätej Rodiny (súčasť Spojenej školy svätej Rodiny) v Bratislave vzniklo v roku 1994. Poskytuje osemročné štúdium so zameraním na vyučovanie cudzích jazykov a informačných technológií. Od školského roku 2022/2023 je tu aj nemecké bilingválne gymnázium. Ide o katolícke gymnázium v Petržalke, ktorého zriaďovateľom je Bratislavská arcidiecéza. Jeho aktuálnou riaditeľkou je Ing. Helena Jánošíkova.
Magister farmácie

Magister farmácie (Mgr., predtým PhMr.) - titul (PhMr.) bol zavedený v roku 1951 pre lekárnikov, ktorí zložili skúšky na lekárskej fakulte a mohli tak riadiť lekáreň alebo vykonávať lekárenskú prax; od konca minulého storočia sa používa označenie Mgr. ako označenie absolventa farmaceutickej fakulty, ktorý úspešne ukončil 2. stupeň vysokoškolského štúdia v odbore farmácia a vykonal štátnu záverečnú skúšku.
William Shepherd

William McMichael Shepherd (* 26. júl 1949, Oak Ridge, Tennessee, USA) bol pôvodne potápač v SEAL, elitnej jednotke amerického námorníctva. Od mája 1984 sa stal členom oddielu astronautov NASA. Do vesmíru sa prvýkrát dostal v roku 1988 na palube raketoplánu Atlantis (let STS-27), kozmický let si zopakoval ešte v roku 1990 a 1992 (misie STS-41 a STS-52). Začiatkom roku 1996 bol menovaný veliteľom Expedície 1 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), na stanici pobýval s ruskými kolegami Sergejom Krikaľovom a Jurijom Gidzenkom od začiatku novembra 2000 do marca 2001. Celkom strávil pri štyroch letoch vo vesmíre 159 dní, 7 hodín a 55 minút. 
Život.
Mladosť.
Narodil sa v Oak Ridge v Tennessee, detstvo prežil v meste Babylon v štáte New York. Roku 1967 absolvoval strednú školu v Scottsdale v Arizone, potom študoval na Námornej akadémii (), roku 1971 štúdium ukončil ako bakalár. Od roku 1971 slúžil v Námorníctve USA, najprv v oddiele podvodných demolácii na základni v San Diegu, od roku 1973 v oddieli SEAL. Roku 1978 získal titul strojného inžiniera a inžiniera-oceánografa na MITe. Neskôr bol preložený na veliteľstvo námorníctva vo Washingtone, od roku 1983 velil 20. oddielu lodí zvláštneho určenia ().
Astronaut.
Úspešne sa prihlásil do 10. náboru NASA a 23. mája bol zaradený do oddielu astronautov NASA. Absolvoval ročnú všeobecnú kozmickú prípravu v ktorej získal kvalifikáciu letový špecialista. 
Zúčastnil sa troch krátkodobých letov raketoplánom Space Shuttle. Prvýkrát misie STS-27 raketoplánu Atlantis v dňoch 2. až 6. decembra 1988. Druhýkrát letu STS-41 raketoplánu Discovery v dňoch 6. až 10. októbra 1990. Tretíkrát misie STS-52 raketoplánu Columbia od 22. októbra do 1. novembra 1992.
Od novembra 1993 do januára 1996 bol zástupcom vedúceho programu ISS v NASA. 
V januári 1996 ho NASA menovala veliteľom Expedície 1, prvej stálej posádky stanice ISS. V dôsledku oneskorenia pri výstavbe stanice vzlietli členovia Expedície 1 – William Shepherd, Jurij Gidzenko a Sergej Krikaľov až 31. októbra 2000. Na stanicu ich dopravila kozmická loď Sojuz TM-31, spojenie s ISS prebehlo 2. novembra 2000. Kozmonauti sa zabývali na stanici, prijali dve zásobovacie lode Progress a dve návštevy raketoplánov – misie STS-97 a STS-98. Tretí raketoplán – Discovery pri lete STS-102 v marci 2001 priviezol novú posádku ISS (Expedíciu 2 a trojica tvoriaca prvú základnú posádku stanice sa vrátila na Zem po 140 dňoch, 23 hodinách a 40 minútach letu. 
Začiatkom januára 2002 odišiel z oddielu astronautov, v auguste toho istého roku aj z NASA. Potom pracoval v štábe Špeciálneho vojnového veliteľstva námorníctva () ako civilný odborník (činnú vojenskú službu opustil v januári 2002).
Spojená škola (Bratislava, Tilgnerova 14)

Spojená škola Tilgnerova 14 je základná škola a osemročné gymnázium so zameraním na cudzie jazyky. Nachádza sa v Bratislave, v časti Karlova Ves, na ulici Tilgnerova 14. Je pomenovaná podľa známeho sochára, rodáka z Bratislavy Viktora Tilgnera. Medzi študentmi sa traduje názov "Tilgnerka".
Základná škola vznikla 3. decembra 1970. Ako osemročné gymnázium figuruje od 1. septembra 1992.
Lu Sün (spisovateľ)

Lu Sün (, vlastným menom Čou Šu-žen; 25. september 1881 – 19. október 1936) bol čínsky spisovateľ, prekladateľ, esejista, básnik a literárny kritik, jeden z najvýznamnejších čínskych spisovateľov 20. storočia.
Život.
Pochádzal zo vzdelanej rodiny, skoro sa naučil čítať. Li Süna veľmi ovplyvnila otcova smrť na tuberkulózu, kvôli ktorej sa rozhodol študovať lekárstvo. Bol ale znechutený šarlatánstvom tradičnej čískej medicíny a preto študoval v japonskom Sendai medicínu západného smeru. Na štúdiách sa naučil po nemecky a anglicky a veľa čítal, hlavne západnú literatúru. Prvé eseje v klasickej čínštine začal písať v roku 1902. V roku 1903 sa oženil s čínskym dievčaťom. V roku 1904 opustil Sendai, v roku 1906 sa odsťahoval do Tokia, kde pracoval vo vyššom školstve. Publikoval preklady z ruštiny, v esejistike sa venoval prevažne dejinám čínskej literatúry a náboženstva.
Po návrate do Číny učil na pekingských školách. V roku 1918 publikoval pod svojim pseudonymom (odvodeným z dievčenského mena svojej matky) svoju prvú významnejšiu poviedku, "Kchuang-žen ž'ťi" ("Denník šialenca"), inšpirovanú rovnomennou Gogoľovou prózou, v ktorej pomocou zveličenia kritizoval prežitky v čínskej spoločnosti. Rýchlo sa stal jedným z najvýznamnejších čínskych spisovateľov. Jeho najslávnejšou poviedkou je "A Q čeng-čuan" ("Pravdivý príbeh o A Q, 1922), publikoval ale veľa poviedok a básní v próze. V roku 1927 sa odsťahoval do Šanghaja, kde žil až do svojej smrti. Patril k popredným ľavicovým spisovateľom, písal eseje, prekladal z ruštiny (hlavne Gogoľa, ktorého veľmi obdivoval). Bol aj jedným z prvých propagátorov esperanta v Číne. V roku 1936 začal trpieť tuberkulózou, kvôli ktorej zoslabol a cítil, že umiera. Venoval tejto téme niekoľko esejí ("Smrť", "Aj toto je život"). Je pochovaný v mauzóleu v Šanghaji.
Slovenský výber jeho diela vyšiel pod názvami "Biele svetlo" (1952) a "Oheň a kvety" (1960).
Dielo.
Bol všestranný spisovateľ, kombinoval čínske a európske literárne techniky. Jeho štýl je popisovaný ako "súcitne ironický". Bol tiež jedným z prvých čínskych spisovateľov, ktorý písal hovorovým jazykom zbaveným od klasických konvencií. K jeho obvyklým témam patrila kritika sociálnej situácie v Číne a analýza čínskeho "národného charakteru". Komunistickým režimom bol často propagovaný, aj keď na sklonku života bol perzekvovaný. Je ale pre svoj presný popis problémov dnešnej Číny a myšlienkovú zložitosť uznávaný aj v západnom svete.
Kapitál

Kapitál môže byť:
Súkromné gymnázium (Bratislava, Žitavská 1)

Súkromné slovanské gymnázium je súkromné gymnázium v Bratislave.
Charakteristika školy.
Škola bola zriadená v roku 1993 s päťročným štúdiom, ktoré po niekoľkých rokoch bolo zmenené na 4-ročné, alebo 8-ročné.
Prívlastok „slovanské“ dostala z dôvodu možnosti výberu okrem dvoch svetových cudzích jazykov (anglický, nemecký, francúzsky, španielsky) aj jeden slovanský a to z ruského, chorvátskeho, poľského.
Ďalej si žiaci v 8-ročnom štúdiu vyberajú aj jeden z umeleckých predmetov: literárno-dramatická výchova, hra na hudobný nástroj (klavír, gitara), spev, výtvarná výchova.
Okrem tradičných hodín telesnej výchovy si môžu žiaci zahrať aj golf. Priamo v areáli školy je vybudované golfové cvičisko. V prípade nepriaznivého počasia výučba golfu prebieha na trenažéri.
Pre žiakov z nižších ročníkov alebo z odľahlejších častí, je ponúknutý školský autobus.
Jelcz P-01

Jelcz P-01 je model autobusového prívesu, ktorý v 60. a 70. rokoch 20. storočia vyrábal poľský podnik Jelcz.
Konštrukcia.
Vlečné vozidlo P-01 bolo odvodené z medzimestského autobusu Jelcz 043, ktorý bol vyrábaný v Poľsku na základe licencie k produkcii vozidiel Škoda 706 RTO. Predné aj zadné čelo prívesu je zhodné. Vďaka mechanizmu riadenia spoločne so špeciálnym tiahlom bolo vozidlo za autobusom veľmi stabilné. V pravej bočnici sa nachádzajú jedne mechanické (tzv. búchacie) dvere. Sedačky v interiéri sú usporiadané priečne 2+2 so strednou uličkou.
Pre export (napr. do bývalého Česko-Slovenska) bol príves mierne upravený a označený P-01E.
V súčasnosti sa na území Česka nachádza niekoľko zrenovovaných vlekov Jelcz P-01E (napr. "Dopravný podnik Ostrava" alebo "ČSAP Nymburk"). Technické múzeum v Brne tiež vlastní dva vraky týchto vozidiel, v budúcnosti sa počíta s rekonštrukciou jedného vozidla, ktorý bude doplnený súčiastkami z vozidla druhého.
Deflácia

Deflácia môže byť:
Lu Sün

Lu Sün môže byť:
Krajské zriadenie

Krajské zriadenie je administratívne členenie štátu založené primárne na územných jednotkách nazývaných kraj. Označuje sa tak najmä:
Karboxylová skupina

Karboxylová skupina je chemicky naviazaná skupina uhlíka, dvoch atómov kyslíka a jedného atómu vodíka. Skrátene sa označuje buď ako CO2H alebo COOH. V každej karboxylovej skupine je atóm uhlíka naviazaný na atóm kyslíka dvojitou väzbou (karbonylová skupina) a jednoduchou väzbou na OH skupinu (hydroxylová skupina).
Kyslosť karboxylovej skupiny je spôsobená vodíkovým atómom, ktorý vo vodnom roztoku ľahko disociuje, čím na jednej strane vzniká H3O+ a na strane druhej COO-.
Obrázok vpravo znázorňuje väzbu COOH skupiny na atóm alebo skupinu atómov R. Ak R zastupuje napríklad vodík H, HCOOH je vzorec pre kyselinu mravčiu, ak R zastupuje skupinu CH3, CH3COOH je vzorec pre kyselinu octovú, atď. Všeobecne sú zlúčeniny s touto skupinou označované ako karboxylové kyseliny.
V prípade, ak karboxylová skupina nie je naviazaná na žiadny atóm alebo skupinu atómov, hovoríme o karboxylovom radikáli (•COOH).
Predsádková šošovka

Predsádková šošovka (inak tiež nepresne "predsádka", "predsádkový objektív" či "konvertor") je spojná šošovka, umiestnená v objímke fotografického filtra. Nasádza sa na fitrový závit objektívu fotoaparátu. 
Delí sa na telepredsádku, širokouhlú predsádku a makropredsádku:
Oscar Gustave Rejlander

Oscar Gustave Rejlander (* 1813, Švédsko – 18. január 1875, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol piktorialistický fotograf.
Životopis.
Oscar Gustave Rejlander sa narodil vo Švédsku v roku 1813. Výtvarné vzdelanie nadobudol v Ríme, kde okrem štúdia maľoval portréty a kopíroval starých majstrov. V roku 1841 odišiel do Anglicka.
Začal fotografovať najskôr preto, aby si mohol urobiť skice pre svoje obrazy. Neskôr si však otvoril fotoateliér a zarábal si portrétovaním. V polovici päťdesiatych rokov učil tiež fotografovať Lewisa Carrolla.
Roku 1854 začal Rejlander experimentovať so skladaním obrazov z viacerých negatívov. Prvú fotomontáž z 3 snímok vystavoval v decembri 1855. V nasledujúcom roku bol zvolený za člena "Royal Photographic Society of London".
V roku 1857 vystavil Rejlander v Manchestri na výstave súdobého umenia alegorickú fotomontáž "Dva spôsoby života". Snímka o rozmeroch 40×80 cm sa skladala z 30 záberov. 25 modelov znázorňuje na jednej polovici cnosti a na druhej zábavu a neresti. Fotografia vyvolala pohoršenie i nadšenie. Uznanie sa autorovi dostalo od kráľovnej Viktórie, ktorá fotografiu zakúpila pre princa Alberta. Vzhľadom k nákladnosti alegorických fotomontáží a neporozumenia zo strany verejnosti sa Rejlander časom vrátil k portrétnej fotografii, ktorá ho však rovnako nedokázala materiálne zaistiť
Rejlander spolupracoval s Charlesom Darwinom, pre ktorého publikáciu "Prejav citov u človeka a zvieraťa", ktorá vyšla v roku 1873, urobil 28 fotografií.
Nirvana (rozlišovacia stránka)

Nirvana alebo nirvána môže byť:
Zoznam najdlhších jaskýň

Toto je zoznam jaskýň sveta zoradených vzostupne podľa svojej dĺžky.
Spomienky na Sherlocka Holmesa

Spomienky na Sherlocka Holmesa () je zbierka jedenástich detektívnych poviedok o slávnom detektívovi Sherlockovi Holmesovi od Arthura Conana Doyla. Poviedky pôvodne vychádzali v "The Strand Magazine" v rokoch 1892 - 1893. Všetky ilustroval Sidney Paget. V roku 1894 vyšli knižne. Poviedka „Lepenková škatuľa“ bola z tejto zbierky preradená do zbierky "Posledné vystúpenie".
Steven Defour

Steven Defour (* 15. apríl 1988) je belgický futbalista, ktorý v súčasnosti hrá za belgického majstra Standard Liege. Od sezóny 2009/2010 je kapitán.
Tento stále ešte mladý pravý stredopoliar nastúpil za Belgicko už v 18 rokoch. 
Záujem o neho mali v lete 2009 kluby ako Real Madrid či Everton FC. Jeho trhová hodnota je približne 10 miliónov eur.
V októbri 2009 si zlomil nohu a mimo hru bude až do februára 2010.
Indri

Indri alebo lemur (lat. "Indri") je rod z čeľade indriovité, ktorého jediným druhom je indri alebo lemur indri (lat. "Indri indri"). Je v súčasnosti najväčším zástupcom poloopíc (členitonosoblížne), patrí do čeľade indriovité. 
Opis.
Je aktívny cez deň a žije na stromoch, kde mu poskytuje jeho bieločierne sfarbenie dobré zamaskovanie. Nápadné sú aj jeho dlhé končatiny, vďaka ktorým môže obratne skákať z jedného stromu na druhý. Spoľahlivou charakteristikou medzi ostatnými primátmi je aj jeho pahýľovitý chvost, prípadne potom lysá, čierna tvár. Telo dorastá až do 60 cm, chvost 5 cm a hmotnosť sa pohybuje medzi 6-7 kg. Jeho blízkymi príbuznými sú sifaky a rovnako ako ostatný lemuri žije aj indri na Madagaskare a to len v jeho východnej časti.
Spôsob života.
Vo všetkých poschodiach lesa vyhľadáva prevažne mladé listy, ale tiež ovocie, kvety a semená. Žije v rodinných skupinách, ktoré väčšinou tvorí samica s mláďatami. Samec obhajuje teritórium a samici je umožňovaný prístup k potrave ako prvej v poradí. K páreniu dochádza v januári alebo februári a samice rodia po 4,5 až 5,5 mesačnej gravidite jediné mláďa.
Ochrana.
Indri je zaradený do kategórie ohrozených druhov, za čo môže hlavne hromadné ničenie a plienenie jeho prirodzeného biotopu, ktorým sú tropické dažďové lesy. Navyše toto plienenie prebieha dokonca aj v zákonom chránených oblastiach a to aj napriek tomu, že je v určitých oblastiach považovaný za posvätného. Je lovený aj pre svoje mäso, ktoré je v niektorých oblastiach veľmi cenené a považované za delikátnosť.
Davisov prieliv

Davisov prieliv je severným ramenom Labradorského mora. Nachádza sa v západnej časti medzi Grónskom a Nunavutom v Kanade. Prieliv je pomenovaný po anglickom výskumníkovi Johnovi Davisovi (1550-1605), ktorý preskúmal túto oblasť keď hľadal severozápadnú cestu. V tejto oblasti sa nachádza veľa podmorských štruktúr ako sú hlbokomorské priekopy, podmorské chrbáty sformované pravdepodobne v období paleogénu približne pred 45 až 62 mil. rokov.
Základná škola (Stará Ľubovňa, Komenského 6)

Základná škola Komenského sa nachádza v regióne na rozhraní Spiša a Zamaguria v meste Stará Ľubovňa. Navštevuje ju 816 žiakov a je typickou sídliskovou školou. O výchovu a vzdelanie týchto žiakov sa stará 53 učiteľov a 7 vychovávateľky. Technický chod zabezpečuje 19 zamestnancov. Ako jedna z mála škôl v okrese vzdelávame aj integrovaných žiakov, ktorým pri plnení úloh pomáhajú špeciálni pomocní učitelia. Naši žiaci sú súčasťou modernej doby a veľmi radi sa podieľajú na aktivitách v rámci školy aj mimo nej. Počítače a internet sú pre nich zdrojom získavania nových vedomostí a skúseností. Zapájame sa do rôznych projektov - Infovek, Vráťme šport do škôl, Škola podporujúca zdravie, Správaj sa normálne, Prázdninové školské dvory, Sokrates, ktoré sú niečím novým pre našich žiakov a veľmi radi spolupracujú. V súťažiach, ktorých sa naši žiaci zúčastnili získavame popredné miesta. Mnohí z našich učiteľov a žiakov sú ocenení na okresnej, regionálnej, celoštátnej i medzinárodnej úrovni.
Jermaine Jenas

Jermaine Jenas (* 18. február 1983, Nottingham, Spojené kráľovstvo) je anglický futbalista. V súčasnosti hrá v Premier League za Tottenham. Jenas je univerzálny záložník, môže hrať ofenzívneho, defenzívneho, stredného, pravého i ľavého stredopoliara. Aj vďaka tomu hrá za Anglicko od 20 rokov.
Kapitánova dcéra (kniha)

Kapitánova dcéra () je román od Alexandra Sergejeviča Puškina z roku 1836.
Tento román sa odohráva počas Pugačovovho povstania v 70. rokoch 18. storočia. Nesie typické znaky historickej prózy prvej polovice 19. storočia. Obsahuje historickú rovinu a rovinu osobnú. Novela je napísaná vo forme rodinných zápiskov.
Dej.
Mladého šľachtica Petra Andrejeviča Grineva pošle jeho otec, ktorý si zakladá na tradíciách a dôstojnosti, slúžiť do vojska na juhovýchode ruskej cárskej ríše. Grinev v posádke získava prvé naozajstné skúsenosti. Stretáva sa s dobrom aj so zlom. V posádke slúži síce inteligentný, ale egoistický a sebecký Švabrin, ktorý si kráti čas súbojmi. Grinev sa s ním dostane do sporu. Grinev sa náhodou zblíži s vodcom povstania Jemeljanom Pugačovom. Vďaka malej pomoci Grineva Pugačovovi medzi nimi vzniknú vzájomné sympatie. Grinev sa zamiluje do dcéry veliteľa posádky pohraničnej pevnosti kapitána Mironova, Márie Ivanovny. Pugačov s povstalcami obsadí pevnosť, ale Grineva prepustí. Peter sa opäť pripojí k vojsku, ale keď sa dozvie, že Márii hrozí nebezpečenstvo, tak sa vydá späť na územie povstalcov. Pugačov mu dovolí vziať Máriu so sebou, ale onedlho je Grinev obvinený zo zrady a spolupráce s Pugačovom. Na prosbu Márie samotná cárovná Katarína II. Grineva omilostí, pretože ju dojme mravná čistota a nevinnosť dievčaťa. Zároveň sa cíti zaviazaná aj preto, že kapitán Mironov padol v boji proti povstalcom. Rodičia Grineva sirotu príjmu za svoju.
Kapitánova dcéra zodpovedala Puškinovmu videniu sveta, kde najcennejšie veci nevyplývajú z konvencií a formalít, ale sú výsledkom osobných vzťahov, obetovania sa a lásky aj za cenu, že je nevyhnutné porušiť pravidlá. Podľa Puškina mala spoločnosť len tvoriť rámec a dopĺňať harmonické väzby medzi ľuďmi. Najvyššiu hodnotu má láska a schopnosť obetovať sa za druhého. Ako ich protipól sú postavené sebectvo Švabrina, nesúdržnosť a vzájomná nedôvera povstalcov.
Natalya Rudakovová

Natalya Rudakovová (* 14. február 1985, Leningrad) je americká modelka a herečka ruského pôvodu, keď s ňou jej rodičia emigrovali do New Yorku mala 17 rokov. Pracovala ako kaderníčka, kým ju objavil scenárista známeho akčného trileru Kuriér 3 Luc Besson.
Kuriér 3

Kuriér 3 () je akčný film natočený v roku 2008 a je tretím pokračovaním filmovej série Kuriér (The Transporter). V hlavnej úlohe sa opäť predstavil Jason Statham a spolu s Françoisom Berléandom pokračujú vo svojich rolách ako "Frank Martin" a "inšpektor Tarconi". Tento film je prvý z troch pokračovaní natočený režisérom Olivierom Megatonom. Film je pokračovaním príbehu, profesionálneho kuriéra, ktorý sa nepýta nič a doručí všetko, Franka Martina, ktorý sa vracia do Francúzska za jeho jednoduchým zárobkom doručovania zásielok bez otázok.
Bregenzerwaldgebirge

Bregenzerwaldgebirge (doslova "Pohorie Bregenzského lesa") alebo Bregenzerwald (doslova "Bregenzský les") alebo Bregenzer Wald je pohorie na samom západe Rakúska v spolkovej krajine Vorarlbersko. Svojím charakterom oblých lesnatých, len miestami holých vrchov pripomína napr. pohorie Malá Fatra. Bregenzerwaldgebirge však nie je na rozdiel od svojho slovenského kolegu tvorený jedným hrebeňom. Geologicky ho vďaka dolomitickej a vápencovej stavbe radíme k Severným vápencovým Alpám.
Poloha.
Vymedzenie je sporné a niekedy sa navyše zamieňa s rovnomenným regiónom (Bregenzerwald (región)). Spravidla ale leží niekde medzi Bodamským jazerom a Hochtannenbergom bez alebo s nemeckým pohraničím. Niekedy sa pod pojem zahŕňajú aj Allgäuer Alpen. Nasleduje jedna možnosť vymedzenia: Západnú hranicu tvorí rieka Rýn a to od Bodamského jazera kam ústi po sútok s riekou Ill. Rýn je zároveň hranicou medzi Východnými a Západnými Alpami. Rieka Ill tvorí hranicu na juhozápad od jej ústia do Rýna po sútok s riekou Lutz v údolí Grosses Walsertal. Na juhu oddeľuje Bregenzerwaldgebirge tok Lutzu až k sútoku s potokom "Faschinabach". Na východe je orografická hranica trochu komplikovaná. Sleduje tok potoka "Faschinabach" až na sedlo na Faschinajoch, ktoré rozdeľuje masívy Bregenzerwaldgebirge a Lechquellengebirge. Hranica pohoria potom pokračuje pozdĺž potoka "Argenbach", ktorý ju ukončuje svojím ústím do väčšej riečky Bregenzer Ache pri obci Schröcken. Zo severu je ohraničenie Bregenzerwaldgebirge dané štátnou hranicou s Nemeckom.
Členenie.
Bregenzerwaldgebirge zaujíma vo Východných Alpách plochu a radí sa tak k menším horským skupinám Alpského systému.
Pohorie je rozdeľované podľa spolku Alpenverein na tieto menšie celky: 
Najvyššie vrcholy.
V skupine Bregenzerwaldgebirge sa nachádza 12 vrcholov vyšších 2 000 m: 
Turizmus.
V pohorí Bregenzerwaldgebirge len máloktoré horské chaty ponúkajú možnosť prenocovania. Tento fakt je zapríčinený tým, že väčšina horských túr je kratších ako pol dňa a ľudia väčšinou chodia len na otočku na chatu a potom sa vracajú späť do údolia. Údolia tu nie sú hlboké a teda nevzniká medzi vrcholmi a východiskovými bodmi veľké prevýšenie. Až na vrchol hory Diedamskopf (2 090 m) vychádza lanová dráha, s jednou prestupnou stanicou.
Zaistené cesty.
Geologická stavba a reliéf krajiny nie je priamo ideálny pre zaistené cesty ("klettersteigy"). Napriek tomu ich tu niekoľko zaujímavých nájdeme:
Bregenzerwald

Bregenzerwald alebo Bregenzer Wald (doslova Bregenzský les) môže byť:
Gymnázium Pavla Országa Hviezdoslava

Gymnázium Pavla Országha Hviezdoslava Dolný Kubín je stredná škola, ktorá žiakom poskytuje všeobecné vzdelanie a predovšetkým prípravu na vysokoškolské štúdium. Umožňuje štvorročné alebo osemročné štúdium. Od školského roku 2017/18 ponúka gymnázium možnosť štúdia v anglickej bilingválnej sekcii.
História.
Slávnostné otvorenie dolnokubínskeho gymnázia sa konalo v nedeľu 21. septembra 1919. Osobne sa ho zúčastnil básnik P. O. Hviezdoslav, recitoval svoju báseň "Nie povolaný". Riadne vyučovanie sa začalo 22. septembra 1919. Bolo prijatých 69 žiakov a vyučovalo sa v troch triedach. Prvým riaditeľom bol František Malota.
Od svojho vzniku zápasilo gymnázium s priestorovými a personálnymi problémami aj s nedostatkom finančných prostriedkov. Na základe rozhodnutia ministerstva školstva z augusta 1922 bolo určené, že dolnokubínske gymnázium bude len štvortriedne. Úplné osemročné gymnázium bolo obnovené v roku 1934. Obdobie druhej svetovej vojny je zaznačené vo vtedajšej výročnej správe: „v škole sa tvoril politicky jednotne zmýšľajúci profesorský zbor ako tábor odbojníkov. Negatívny postoj svojich profesorov k fašizmu vycítilo i žiactvo a dalo sa viesť ich vplyvom." Študentka Alžbeta Csillaghyová v boji za oslobodenie obetovala život.
V roku 1947 začala výstavba novej gymnaziálnej budovy na Kohútovom sade. V lete 1967 sa škola presťahovala späť do starej budovy na námestí, hneď sa začala jej rekonštrukcia. Od septembra 1970 bolo zavedené opäť štvorročné gymnázium. Štúdium bolo diferencované na humanitnú a prírodovednú vetvu. Od školského roka 1978/1979 bolo gymnázium zamerané len na prírodovednú vetvu. Začali sa vyučovať odborné predmety ako základy stavebníctva, základy elektrotechniky a hutníctvo. V roku 1983 bola dokončená prístavba učební v pravom krídle budovy.
V roku 1994 bola otvorená prvá trieda osemročného gymnaziálneho štúdia, v roku 2017 vznikla anglická bilingválna sekcia. Škola sa postupne rozrástla na 21-triedne gymnázium. Počas 100 rokov existencie gymnázia opustilo jeho lavice vyše 7 000 absolventov.
Súčasnosť.
V súčasnosti je škola modernou vzdelávacou inštitúciou, ktorej absolventi sú schopní presadiť sa v konkurenčných podmienkach na trhu práce. O kvalitnej práci pedagógov svedčí percento prijatých žiakov na vysoké školy, ktoré sa pohybuje nad 90%. Od júna 2007 sa študenti gymnázia tešia novej viacúčelovej športovej hale, v septembri 2009 mohli začať využívať osem nových, moderných a nadštandardných učební pre výučbu cudzích jazykov. V rokoch 2015 - 2021 prebehla celková rekonštrukcia budovy školy.
Gymnázium (Žilina, Varšavská cesta 1)

Gymnázium na Varšavskej ceste v Žiline je osemročné gymnázium na sídlisku Vlčince.
Dejiny.
Bolo založené 1. septembra 1995. Škola vznikla na pôvodne základnej škole a súbežne na nej študovali žiaci základnej a strednej školy až do roku 1999. Každoročne sa otvárali pre absolventov štvrtého ročníka ZŠ dve triedy s rôznym zameraním: cudzie jazyky a matematicko - fyzikálne zameranie. V roku 2003 absolvovali školu prví študenti.
Súčasnosť.
Gymnázium od roku 2009 prijíma podľa nového školského zákona žiakov z piateho ročníka ZŠ do dvoch tried bez zamerania. Vo vyššom stupni sa zamerania nahrádzajú blokmi - cudzích jazykov a prírodných vied.
VSŽ Košice v sezóne 1977/1978

Sezóna 1977/1978 bola 14. sezónou tímu TJ VSŽ Košice v I.lige a 35. sezónou I. ligy.&lt;br&gt;"východniari" začali prípravu značne omladený pd vedením trénerov Pavla Zábojníka aFrantiška Kollátha. Mužstvo malo vytvorené výbroné podmienky pre tréningový proces a veľmi dobré podmienky pre celú sezónu. Záverečnú časť absolvovalo TJ VSŽ pri mori. Prípravu naľade z počiatku v poľskom meste Nový Targ. Neskôr už pokračoval v domácom prostredí. Košičania sa počas prípavy zúčastnili Sliezskom pohári v Opave a Tatranskom pohári v Poprade.&lt;br&gt; Táto sezóna bola pre Košických "oceliarov" mimoriadne neúspešná o čom svedči a to že sa zachránili o 1 bod pred Duklou Trenčín a Plzeňou. Tieto kluby spolu museli zohrať dodatočný zápas, kvôli vyrovnaným zápasom medzi sebou keď zo štyroch zápasov oba celky vyhral zhodne po dvoch s vyrovnaným skóre 13:13. Nakoniec boli štastnejšim celkom Trenčania, keď v dramatickom zápase vyhrali 2:1 po samostatných nájazdoch.&lt;br&gt;TJ VSŽ Košice skončili na 10. mieste a s 212 inkasovanými gólmi boli najhoršim brániacim celkom I. Ligy.&lt;br&gt;Trénera Pavla Zábojníka vystriedal v priebehu sezóny Juraj Ferenc&lt;br&gt;Do ligy sa vrátil TJ Gottwaldov, keď v baráži porazil Zvolen 4:2 na zápasy. Titul získalo Kladno.
Sezóna.
Liga.
Herný systém.
Liga sa hrala systémom 12 tímov, kde každý s každým odohral 1 zápasy vonku a 1 zápasy doma.
Káder.
Tréneri: Pavol Zábojník (v priebehu sezóny Juraj Ferenc) a František Kolláth
Česko-slovenská hokejová liga 1977/1978

Sezóna 1977/1978 bola 35. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy. Hrala sa pod názvom I. liga. Majstrom sa stalo mužstvo Kladna. Zostúpilo mužstvo Plzne po dodatočnom stretnutí s Trenčínom. V nasledujúcej sezóne ho nahradil TJ Gottwaldov.
Obchodná akadémia (Dolný Kubín, Radlinského 1725/55)

Obchodná akadémia Dolný Kubín je stredná odborná škola zameraná na vyučovanie odborných ekonomických predmetov. Je nástupcom Strednej ekonomickej školy v Dolnom Kubíne.
História.
V septembri 1968 bola založená Stredná ekonomická škola v Dolnom Kubíne, nadväzujúca na dlhoročné tradície obchodného školstva v Dolnom Kubíne. Škola mala dva študijné odbory: 
Prvým riaditeľom školy bol Ing. Albert Klein, dovtedy zástupca riaditeľa Strednej priemyselnej školy elektrotechnickej v Liptovskom Hrádku. Pod jeho vedením škola postupne prekonávala materiálno-personálne ťažkosti, organizačne sa upevnila a dokázala vyriešiť nielen rôzne počiatočné problémy, ale aj dobre plniť výchovno-vzdelávacie úlohy. Škola sa rozrastala, pribúdalo absolventov, dostavili sa prvé úspechy. V roku 1977 vystriedal prvého riaditeľa školy pán Jozef Majerník. V roku 1991 sa riaditeľom školy stal PaedDr. Ľubomír Bláha.
Stredná ekonomická škola si získala dobré meno, zapísala sa do povedomia obyvateľov Dolného Kubína, Oravy, Liptova i ďalších oblastí. Každoročne opúšťali školské lavice absolventi, ktorí sa úspešne začlenili do hospodárskeho života. Mnohí si vzdelanie dopĺňali na vysokých školách rôzneho zamerania.
Stredná ekonomická škola bola v roku 1992 premenovaná na Obchodná akadémia Dolný Kubín. Rozmach školy znamenal aj zvýšenie počtu žiakov a učiteľov. Škola získala vlastnú budovu, k nej sa pristavila ďalšia budova s odbornými učebňami, výpočtovým laboratóriom a knižnicou, neskoršie telocvičňa vybavená saunou a posilňovňou. Popri pomaturitnom diaľkovom štúdiu v odbore sociálno-právna činnosť vzniklo aj denné vyššie odborné štúdium v tom istom študijnom odbore a v roku 2001 aj denné pomaturitné špecializačné štúdium daňové služby zamerané na ekonomickú problematiku.
V roku 1999 sa riaditeľkou školy stáva PhDr. Magdaléna Baričiaková a od roku 2005 do roku 2009 bol riaditeľom školy Ing. Karol Kmoško. V januári 2010 sa stal riaditeľom školy PaedDr. Ľubomír Bláha. Od roku 2012 je riaditeľkou školy Ing. Vilma Janotíková.
Súčasnosť.
V súčasnosti je škola modernou vzdelávacou inštitúciou, otvorenou v každom zmysle slova:
Filozofia školy vychádza z jej hlavného poslania, ktorým je úspešne pripravovať absolventov schopných zapojiť sa do neľahkého trhu práce, alebo ich kvalitná príprava na ďalšie pomaturitné alebo vysokoškolské štúdium.
Možnosti štúdia.
Obchodná akadémia poskytuje rôzne možnosti štúdia a rôzne stupne vzdelania:
Základná škola kpt. Jána Nálepku

Základná škola kpt. J. Nálepku v Stupave je plno organizovanou školou. Nachádza sa v samotnom centre mesta Stupava, Školská ulica 2. 
V školskom roku 2020/2021 ju navštevuje viac ako 1320 žiakov v 53. triedach, čím sa radí na 1. miesto najväčších škôl na Slovensku a pracuje tu vyše 112 pedagogických a 20 nepedagogických zamestnancov. Areál školy je tvorený dvomi samostatnými budovami - starou a novou školou. V roku 2018 bola zväčšená kapacita školskej jedálne dostavbou nových priestorov a nadstavba v novej budove školy. V roku 2019 bola pristavená nová modulová budova školy, ktorá rozšírila kapacitu školy. V roku 2023 bola pribudovaná atletická dráha pre deti. 
ZŠ kpt. Jána Nálepku však stále bojuje s nedostatkom kapacity pre žiakov z mesta a okolitých obcí. 
História školy.
Štatistika Rímskokatolíckeho úradu v Stupave už z roku 1783 vykazuje v miestnej obci i vo filiálnych obciach priaznivý stav gramotnosti obyvateľstva. V prvej polovici 19. storočia sa utvorila Rímskokatolícka cirkevná škola, v roku 1864 bola založená obecná ľudová škola, ktorá bola umiestnená v budove na Hlavnej ulici pri kostole. Tieto priestory škole už nepatria. Dnešná stará budova školy pochádza z roku 1934 a pôvodne bola stavaná ako 12-triedna škola so samostatným vykurovaním a telocvičňou. V súčasnosti je v nej umiestnený školský klub detí a niekoľko tried prvého stupňa. Nová budova školy pochádza z roku 1977 a je to typizovaný projekt panelovej výstavby 70-tych rokov. Tvorí ju samotný školský trakt s učebňami a školskou jedálňou a telocvičný trakt spolu s kotolňou. Obidva trakty sú prepojené sklenenou chodbou. Za telocvičňou sa v roku 2009 začala výstavba novej športovej haly. 
Zameranie školy.
Vo výučbe jazykov škola využíva jazykové varianty a techniku CLIL. Na škole sa vyučuje anglický a nemecký jazyk.
Výpočtová technika a jej využitie je súčasťou každého predmetu. Vyučuje sa však aj informatická výchova, informatika, práca s počítačom a na škole pracujú aj programátorské krúžky Baltík.
Škola venuje pozornosť rozvoju športu a to hlavne florbalu, hádzanej, futbalu a stolnému tenisu. Najpočetnejšie zastúpený šport na škole je florbal. Pri škole pracuje florbalový klub Bogdau Stupava v piatich vekových kategóriách, ktorý patrí k najúspešnejším na Slovensku.