Rakúsko-Uhorsko

Rakúsko-Uhorsko (), plným názvom Rakúsko-uhorská monarchia (, ), bol štátny útvar, reálna únia Kráľovstva a krajín v Ríšskej rade zastúpených alebo Predlitavska (, nepresne Rakúska) a Krajín svätej Štefánskej koruny uhorskej alebo Zalitavska (, nepresne Uhorska), existujúci od 8. júna 1867 do 31. októbra 1918. Toto súštátie vzniklo premenou Rakúskeho cisárstva na základe rakúsko-uhorského vyrovnania vo februári 1867. Monarchia sa rozpadla krátko po porážke v prvej svetovej vojne.
Rakúsko-Uhorsku vládli Habsburgovci a predstavovalo poslednú fázu ústavného vývoja habsburskej monarchie. Išlo o viacnárodnostný štát a jednu z hlavných európskych mocností tých čias. Rakúsko-Uhorsko bolo geograficky druhá najväčšia krajina v Európe po Ruskej ríši s rozlohou 621 538 km2 a tretia najľudnatejšia krajina (po Rusku a Nemeckej ríši). Impérium vybudovalo štvrtý najväčší strojársky priemysel na svete, po Spojených štátoch, Nemecku a Spojenom kráľovstve. Rakúsko-Uhorsko sa tiež stalo po Spojených štátoch a Nemeckom cisárstve tretím najväčším svetovým výrobcom a vývozcom elektrických domácich spotrebičov, elektrických priemyselných spotrebičov a zariadení na výrobu energie pre elektrárne.
Jeho jadro bola duálna monarchia, ktorá bola reálnou úniou medzi Predlitavskom, severnou a západnou časťou bývalého rakúskeho cisárstva a Uhorským kráľovstvom. Po reformách v roku 1867 bol rakúsky a uhorský štát mocensky rovnocenný. Obidva štáty vykonávali spoločnú zahraničnú, obrannú a finančnú politiku, ale všetky ostatné vládne schopnosti sa rozdeľovali medzi patričné štáty. Tretia zložka únie bolo Chorvátsko-slavónske kráľovstvo, autonómna oblasť pod uhorskou korunou, ktorá si v roku 1868 vyrokovala chorvátsko-uhorské vyrovnanie. Po roku 1878 sa Bosna a Hercegovina dostala pod rakúsko-uhorskú spoločnú vojenskú a civilnú správu až do úplného anektovania v roku 1908, čo vyvolalo medzi ostatnými mocnosťami bosenskú krízu.
Rakúsko-Uhorsko bolo jedna z ústredných mocností počas prvej svetovej vojny, ktorá sa začala vyhlásením vojnyRakúsko-Uhorska Srbskému kráľovstvu dňa 28. júla 1914. V čase, keď vojenské úrady dňa 3. novembra 1918 podpísali prímerie vo Villa Gusti, bolo už fakticky rozpustené. Uhorské kráľovstvo a Prvá Rakúska republika sa považovali za nástupcu de iure, kým nezávislosť západoslovanských a juhoslovanských štátov ako prvá Československá republika, Druhá poľská republika a Juhoslovanské kráľovstvo, a ďalej väčšina územných požiadaviek Rumunského a Talianského kráľovstva, uznali v roku 1920 víťazné mocnosti.
Názvy.
Oficiálnych dobových názvov bolo viacero, konkrétne: 
Bežné dobové (a dnešné) názvy boli (a sú): Rakúsko-Uhorsko (nem "Österreich-Ungarn"; toto bol aj polooficiálny názov), c. a k. monarchia (nem. "k. u k. Monarchie"), Cisárska a kráľovská monarchia (nem. "Kaiserliche und königliche Monarchie"), duálna monarchia (nem. "Doppelmonarchie", zriedkavo "Dualmonarchie"), dvojitá monarchia či dvojmonarchia (nem. "Doppelmonarchie"), dvojitá ríša (nem. "Doppelreich") a názvy uvedené v článku habsburská monarchia (napr. habsburská monarchia, Rakúsko, (po)dunajská monarchia, c. k. monarchia atď.).
Novodobý (skôr ironický) názov je Kakánia (podľa nemeckej skratky k. u. k. resp. k. k. - skratky pozri nižšie).. O Kakánii pozri aj článok Muž bez vlastností.
Dejiny a usporiadanie.
Rakúsko-Uhorsko bolo vytvorené po prehranej rakúsko-pruskej vojne v roku 1866. Rakúske cisárstvo trvalo až do 8. júna 1867, keď sa habsburská monarchia po rakúsko-uhorskom vyrovnaní zmenila na reálnu úniu Rakúsko-Uhorsko. Týmto aktom bola tiež obnovená suverenita Uhorského kráľovstva, ktorú Habsburgovci potlačili po porážke Uhorskej revolúcie z roku 1848. 
Štátoprávne usporiadanie.
V roku 1867 bolo tzv. rakúsko-uhorským vyrovnaním rakúske cisárstvo premenené v "reálnu úniu" dvoch štátnych celkov (tzv. dualizmus).
Na jednom úseku tvorila hranicu riečka Litava (nem. "Leitha") pravostranný prítok Dunaja, preto dostali oba celky polooficiálne názvy: 
Tieto celky boli spojené osobou panovníka z dedičnej habsbursko-lotrinskej dynastie, so spoločným ministerstvom zahraničia, vojny a ríšskych financií. Každý z oboch celkov mal svoj parlament (ríšska rada v Rakúsku, uhorský snem v Uhorsku). "Bosnu a Hercegovinu", ktorá do roku 1908 patrila Osmanskej ríši, spravovali spoločne obe časti ríše cez ministerstvo financií.
Skratky.
Skratkové označenia úradov:
Spomínaná skratka "c. k." (t.j. bez spojky a) sa však používala už od 18. storočia a vtedy sa vzťahovala na celú habsburskú monarchiu; v spojení "c. k. monarchia" (= "c. a k. monarchia") sa na celú habsburskú monarchiu vzťahovala aj za čias Rakúsko-Uhorska.
Územia Rakúska-Uhorska.
1. Kráľovstvá a krajiny v ríšskej rade zastúpené (Predlitavsko, korunné krajiny)
2. Krajiny svätoštefanskej koruny (Zalitavsko, Uhorské kráľovstvo)
3. Bosna a Hercegovina 
Bosna a Hercegovina.
Rakúsko-Uhorsko malo podľa článku 25 Berlínskeho mieru z 13. júla 1878 spravovať oblasť Bosny a Hercegoviny, ktorá dovtedy pripadala osmanskému Turecku. Toto poverenie si Rakúsko-Uhorsko vysvetlilo po svojom a 29. júla Bosnu a Hercegovinu (a časť Sandžaku) obsadilo vojensky. 
Keď sa v júli 1908 odohrala v Turecku revolúcia Mladoturkov a krajina riešila vnútroštátne konflikty, Rakúsko-Uhorsko využilo situáciu a 5. októbra 1908 došlo aj k formálnej anexii Bosny a Hercegoviny.
Zánik.
V roku 1914 v Sarajeve srbský nacionalista Gavrilo Princip zavraždil dediča trónu Františka Ferdinanda d'Este a jeho manželku. Výsledkom následnej eskalácie politických tlakov a existujúcich spojenectiev bola Prvá svetová vojna, v ktorej Rakúsko-Uhorsko bojovalo na strane Centrálnych mocností spolu s Nemeckou ríšou, Osmanskou ríšou a Bulharskom. So všeobecne rastúcim nacionalizmom a zhoršujúcou sa vojenskou a ekonomickou situácie Centrálnych mocností (najmä od polovice 1918) rástol aj odpor k vojne, predovšetkým medzi národnostnými menšinami, ktoré boli voči Habsburgskej monarchii nepriateľsky naladené už pred vojnou. V októbri 1918 najprv Maďari vyhlásili ukončenie dualistickej únie a svoju nezávislosť. Následne sa odtrhlo Československo (28. októbra 1918) a budúca Juhoslávia (29. októbra 1918). Po tom, ako Rakúsko-Uhorsko podpísalo s Dohodou prímerie 3. novembra 1918, vyhlásili nezávislosť aj Západná Ukrajina a Poľsko. 
Ríša "de facto" prestala existovať 11. novembra 1918, v deň keď sa skončila prvá svetová vojna, abdikáciou cisára Karola. Formálne existenciu ríše uzavrelo podpísanie mierových zmlúv Dohody s Rakúskom (1919 - Saintgermainska zmluva) a Maďarskom (1920 - Trianonská zmluva).
Charakteristika.
Treba dôsledne rozlišovať medzi Predlitavskom a Zalitavskom: Kým na západe (t. j. v Predlitavsku) predsa len národy dostali značné slobody a pokračovala liberalizácia spoločnosti, na východe (t. j. v Uhorsku) sa národnostný a iný útlak zosilnil (maďarizácia) a spoločnosť zachovávala v mnohých smeroch stredoveké zriadenie (vplyv šľachty a pod.). Kým napríklad dnešnému Česku k úplnej slobode chýbala už len politická samostatnosť, dnešné Slovensko nemalo v Uhorsku vyčlenené ani len administratívne hranice a slovenčina bola na všetkých základných školách a škôlkach (vyššie slovenské školy neboli) zakázaná, ba v niektorých prípadoch aj trestaná.
Cieľom dualizmu bolo predísť rozpadu Rakúsko-uhorskej monarchie udelením kvázi-rovnocenného postavenia Maďarom v monarchii. Rakúsko-Uhorsko sa tak však stalo nástrojom nadvlády rakúskych Nemcov a Maďarov nad ostatnými národmi monarchie a preto ostatné národy monarchiu označujú ako „žalár národov“. 
Rakúsko-Uhorsko sa nedokázalo zbaviť tradícií, nebolo schopné riešiť národnostné otázky (hoci pred prvou svetovou vojnou už existoval konkrétny plán na federalizáciu monarchie) a urýchliť priemyselný rozvoj. 
Niektorí autori veria, že federatívna Rakúsko-uhorská monarchia, alebo aspoň stredoeurópska federácia národných štátov utvorených v ich etnických hraniciach, mohla účinne zabrániť vypuknutiu 2. svetovej vojny. Návrhom pripomínajúcim vytvorenie federatívneho Rakúsko-Uhorska bola idea rumunského národovca Aurela Popoviciho na vytvorenie Spojených štátov Veľkého Rakúska. Po atentáte na Františka Ferdinanda v roku 1914 a následnom vypuknutí 1.svetovej vojny, na konci ktorej sa Rakúsko-Uhorsko rozpadlo, bola táto myšlienka zatratená.
Národnostné zloženie.
Národy podľa abecedy (čísla sú pravdepodobne podľa sčítania z roku 1910, ktoré je považované za sporné):