burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Chargé d’affaires

Chargé d’affaires (doslova z fr. „poverený záležitosťami/obchodmi“) je označenie vedúceho diplomatickej misie tretej triedy. 
Na rozdiel od vedúcich diplomatickej misie prvých dvoch tried (1. trieda je veľvyslanec, 2. trieda je vyslanec) ho poveruje ministerstvo zahraničných vecí, nie hlava štátu. V súčasnosti sa však výraz takmer výlučne používa v užšom zmysle (chargé d’affaires ad interim, skr. chargé d’affaires a. i.), čo je funkcionár, ktorý zastupuje vedúceho diplomatickej misie v čase jeho neprítomnosti.
Táto hodnosť bola ustanovená v "Zásadách o poradí diplomatických zástupcov", ktoré prijal Viedenský kongres 19. marca 1815. (pozri Historická Revue )
Hippolytos

Hippolytos alebo zriedkavo latinsky Hippolytus môže byť:
Hippolytos alebo Hip(p)olyt alebo zriedkavo latinsky Hippolytus môže byť:
Hippolytus môže byť:
Karol Jozef Habsbursko-lotrinský

Karol Jozef Habsbursko-lotrinský (* 1. február 1745 – † 18. január 1761) bol siedmy potomok a druhý syn rakúskej panovníčky Márie Terézie a jej manžela, rímskonemeckého cisára Františka I. Lotrinského.
Detstvo.
Druhý následník trónu bol pokrstený ako "Karol Jozef Emanuel Johann Nepomuk Anton Prokop". Jeho otec František Lotrinský ho ešte v útlom detstve pasoval za rytiera.
Karol Jozef bol inteligentný a bystrý, mal príjemnú povahu, vďaka ktorej dobre vychádzal s rodičmi aj súrodencami. Mária Terézia ho uprednostňovala pred svojím prvorodeným synom Jozefom, ktorého cynizmus a pesimizmus neznášala.
Vo veku šiestich rokov sa Karol zúčastnil spolu s matkou zasadania krajinského snemu v Prešporku. Bol vychovávaný spolu s mladším bratom Leopoldom a na ich výchovu dozerali učitelia, ktorých vyberala samotná Mária Terézia. Karol Jozef bol od detstva vedený k tomu, že sa stane panovníkom niektorej provincie.
Budúci toskánsky veľkovojvoda.
Mária Terézia ustanovila Karola Jozefa budúcim vládcom Toskánskeho veľkovojvodstva (po jeho predčasnej smrti sa však toskánskym panovníkom stal Leopold). Vzhľadom na túto jeho budúcu úlohu bolo potrebné uzavrieť aj správne manželstvo. Mária Terézia vybrala pre svojho syna španielsku infantku Máriu Ludoviku, ktorá bola z rodu španielskych Bourbonovcov. Mária Ludovika bola dcérou španielskeho kráľa Karola III. a jeho manželky saskej princeznej Márie Amálie Saskej. Z politického hľadiska bolo toto manželstvo veľmi výhodné.
Choroba a smrť.
Začiatkom januára 1761 sa u arcivojvodu Karola Jozefa začali prejavovať prvé príznaky kiahní. Choroba postupovala tak rýchlo, že mu bolo 13. januára v prítomnosti súrodencov Jozefa, Leopolda, Mária Anny, Márie Kristíny a Márie Amálie udelené posledné pomazanie. 18. januára 1761 Karol Jozef zomrel vo veku 15 rokov. O niekoľko dní sa konal pohreb.
Kvôli Karolovej smrti prešli všetky jeho povinnosti na mladšieho brata Leopolda. Okrem jeho povinností a titulu zdedil aj Karolovu snúbenicu Máriu Ludoviku.
Egypťan Sinuhe

Egypťan Sinuhe je román fínskeho spisovateľa M. Waltariho.
Podobne ako jeho menovec (pozri Sinuhetov vlastný životopis) aj tento Sinuhet opisuje svoj životný príbeh, ale vieme, že prostredníctvom neho k nám rozpráva fínsky spisovateľ Mika Waltari (1908 – 1979). Dej sa odohráva v Egypte koncom 18. dynastie, za vlády Amenhotepa III., Achnatona, Smenchkareho, Tutanchamona, Ajeho a Haremheba. Hlavnou postavou je Sinuhe, ktorého život sledujeme od detstva, počas štúdia lekárstva a na cudzokrajných cestách, až po jeho zúčastnenie sa búrlivých udalostí Achnatonovej reformy a nakoniec jeho starobu počas obnovy predreformných pomerov. Je približne rovnako starý ako Achnaton, čo nám umožňuje presnejšie datovanie obdobia, kedy sa fiktívny dej odohráva. Je to v približne v rokoch 1370 – 1300 pred Kr., t. j. 600 rokov po osudoch jeho menovca.
Príbeh je zachytený v pätnástich knihách Sinuheho, opisujúcich roky 1390 až 1335 pred Kr. Ide o formu pamätí, ktorých cieľom je ospravedlnenie vlastných skutkov pred svojim svedomím.
Film.
Na základe knihy bol v roku 1954 nakrútený americký film "The Egyptian", ktorý režíroval Michael Curtiz.
Sinuhet

Sinuhet môže byť:
Tarpan

Tarpan alebo kôň tarpan alebo kôň domáci tarpan alebo kôň obyčajný tarpan (lat. v závislosti od systému Equus ferus resp. Equus ferus ferus) môže byť:
Tarpan môže byť:
Mária Johana Habsbursko-lotrinská

Mária Johana Gabriela Habsbursko-lotrinská (* 4. február 1750, Viedeň – † 23. december 1762, Viedeň) bola jedenáste dieťa a ôsma dcéra rakúskej panovníčky Márie Terézie a jej manžela, rímskonemeckého cisára, Františka I. Lotrinského.
Detstvo.
Mária Johana Gabriela bola vychovávaná spolu so svojou mladšou sestrou Máriou Jozefou. Ich vychovávateľkou bola grófka Walpurga Lerchenfeldová. Johana Gabriela bola tvrdohlavá a nadaná. 
Podľa historických záznamov neznášala Mária Johana Gabriela ryby, po ktorých mala aj veľké žalúdočné ťažkosti. Mária Terézia sa o tomto probléme poradila so svojím dvorným lekárom Gerardom van Swietenom. Problém vyriešili tak, že Mária Terézia často brávala Máriu Johanu Gabrielu do podnikov, kde sa chovali pstruhy, aby ich mohla Mária Johana Gabriela pozorovať. Taktiež sa musela učiť o ich anatómii a sledovať prípravu jedál z rýb v kuchyni. Tento postup pomohol Márie Johane Gabriele prekonať odpor k rybám. 
Vzdelanie.
Jej matka, Mária Terézia, kládla veľký dôraz na vzdelanie. Preto Johana Gabriela vstávala každé ráno o pol ôsmej a okrem písania, čítania a francúzštiny sa musela vzdelávať aj v náboženstve, zemepise a tanci. V neskoršom veku sa venovala aj dejepisu, hudbe a študovala ďalšie cudzie jazyky. Voľný čas mohla stráviť navštevovaním súrodencov, prechádzkami, stretnutiami s ľuďmi, hrami alebo skúšaním divadelných predstavení.
Sobášna politika a smrť.
Mária Terézia mala, tak ako so všetkými svojimi deťmi, aj s Máriou Johanou Gabrielou plány, čo sa týkalo sobášnej politiky. Potrebovala upevniť spojenectvo s neapolsko-sicílskym kráľom, a tak sa jej budúcim manželom mal stať Ferdinand I., neskorší kráľ Neapolska a Sicílie.
Krátko na to však ochorela na kiahne, chorobu, ktorá pripravila niekoľko jej súrodencov a príbuzných o život. 23. decembra 1762 podľahla Mária Johana Gabriela chorobe vo veku 12 rokov.Jej smrť najviac zasiahla jej mladšiu sestru, s ktorou vyrastala, Máriu Jozefu, a Izabelu Parmskú, prvú manželku Jozefa II.
Stenografia

Stenografia (z grec. "stenos"-tesný + "grafé"-písanie; iné názvy: rýchlopis, zastaralo tesnopis, zriedkavo tachygrafia [z grec. "tachys" - rýchly]) je metóda zapisovania súvislých jazykových prejavov zjednodušeným písmom určeným na veľmi rýchly, ľahší a úspornejší zápis informácií. Jeho znaky pre hlásky sú značne zjednodušené oproti bežnému písmu, niektorými znakmi sa skrátene označujú časté skupiny hlások, skracujú sa aj časté slová a súslovia (tzv. hieroglyfický princíp). Ako rozlišovací prvok sa používa napr. poloha znakov voči riadku a zosilnenie (v niektorých sústavách, ako je česká a slovenská oficiálna sústava Herouta a Mikulíka), preto sa píše obyčajnou ceruzkou. Možno ho používať na stručný výťah informácií alebo aj na doslovný zápis textu.
Termíny.
Komorný rýchlopis nie je, ako sa niektorí domnievajú, variant používaný pri menších rokovaniach, ale označenie vyššej úrovne schopnosti rýchlopisného zápisu a jeho prevodu do bežného zápisu. Ide napríklad o vykonávanie rýchlopisného zápisu a jeho prevodu do bežného zápisu - napríklad prevod rýchlopisného záznamu pri rokovaní parlamentu. Z komorného tesnopisu, ako aj z kancelárskeho rýchlopisu, možno zložiť štátnu skúšku.
Rýchlopisné sústavy.
Rýchlopisné sústavy sa zvyknú triediť na typy:
Z povahy rýchlopisu vyplýva, že každá rýchlopisná sústava je prispôsobená jazyku, pre ktorý bola vytvorená. Na zapisovanie v tesnopise je potrebné okrem jeho dobrého osvojenia aj rozumieť zapisovaným informáciám a primeraná vyjadrovacia schopnosť. Aj napriek tomu, že existujú všeobecne platné pravidlá rýchlopisu, obsah a usporiadanie rýchlopisného záznamu bývajú značne uspôsobené potrebám jeho autora, a preto záznam nebýva pre iného človeka dobre čitateľný.
Strojový záznam spravidla využíva tzv. akordy - súčasné stlačenie viacerých klávesov. Na skorších stenografovacích strojoch sa tlačil stenogram. Záznam zadávaný teraz do počítačov prostredníctvom špeciálneho editora možno do bežného písma prevádzať priamo strojovo (softvérovo) a výsledok len skorigovať. To umožňuje takmer okamžitý prenos zaznamenávaného textu napríklad na internet. Strojový záznam umožňuje aj automatické zaznamenávanie času, a tým synchronizáciu so zvukovým záznamom.
Lineárna kombinácia

Lineárnou kombináciou prvkov (vektorov) vektorového priestoru rozumieme nový prvok (vektor), ktorý tomuto priestoru taktiež náleží. Vektorový priestor je generovaný jeho bázovými vektormi. Každý prvok tohto priestoru sa teda dá vyjadriť ako lineárna kombinácia jeho bázových vektorov.
Definícia.
Nech formula_1 je vektorový priestor nad poľom formula_2. Nech formula_3 a formula_4. Potom lineárnou kombináciou formula_5 rozumieme vektor
Vektormi nemusíme nutne chápať n-tice čísel, ale aj funkcie a iné matematické objekty. Napríklad lineárnou kombináciou na priestore polynómov je nový polynóm
Príklad.
Sú dané lineárne nezávislé polynómy formula_8. Lineárnu kombináciu formula_9 dosiahneme voľbou
Mária Jozefa Habsbursko-lotrinská

Mária Jozefa Habsbursko-lotrinská (* 19. marec 1751 – † 15. október 1767) bola dvanáste dieťa a deviata dcéra rakúskej panovníčky Márie Terézie a jej manžela, rímskonemeckého cisára, Františka I. Lotrinského.
Detstvo.
Mária Jozefa, ktorú v rodinnom kruhu oslovovali len Jozefa, bola vychovávaná spolu so svojou o rok staršou sestrou Máriou Johanou. Ich vychovávateľkou bola grófka Walpurga Lerchenfeldová. Jej matka, Mária Terézia, ju považovala za nie veľmi peknú a málo talentovanú.
Keď mala Mária Jozefa 11 rokov, psychicky ju veľmi zasiahla smrť jej milovanej sestry, Márie Johany, ktorá zomrela na kiahne. Dvorný lekár Gerard van Swieten jej musel dokonca podať ukľudňujúci liek. 
Vzdelanie.
Mária Terézia veľmi dbala na správnu výchovu a dobré vzdelanie svojich detí. Dcéry museli študovať najmä cudzí jazyk, ktorým sa hovorilo v krajine, v ktorej mala dcéra po svadbe žiť. Tak ako všetky jej sestry, aj Mária Jozefa sa učila aj francúzsky jazyk, ktorý bol v tom čase najpoužívanejší, a ktorým sa hovorilo aj na rakúskom dvore. Veľký dôraz kládla Mária Terézia aj na náboženstvo.
Sobášna politika a smrť.
Po smrti svojej sestry Márie Johany zdedila jej snúbenca, a tak ju ako dvanásťročnú zasnúbila matka Mária Terézia s neapolsko-sicílskym kráľom, Ferdinandom I. O štyri roky sa mala konať svadba.
Mária Jozefa však tesne pred svadbou ochorela na kiahne, ktorými sa nakazila od svojej švagrinej, manželky cisára Jozefa II., Izabely Parmskej. 15. októbra 1767 vo veku 16 rokov chorobe podľahla. Jej snúbenca zdedila jej mladšia sestra, Mária Karolína.
Ferdinand Karol Habsbursko-lotrinský

Ferdinand Karol Antonín Jozef Ján Stanislav Habsbursko-lotrinský (* 1. jún 1754, Viedeň, Habsburská monarchia – † 21. december 1806, Viedeň, Rakúske cisárstvo) bol štrnáste dieťa a štvrtý syn rakúskej panovníčky Márie Terézie a jej manžela, rímskonemeckého cisára, Františka I. Lotrinského. Je zakladateľom vedľajšej línie Habsbursko-lotrinskej dynastie, a to rodu d´Este.
15. októbra 1771 si vzal za manželku modenskú princeznú Máriu Beatrix d'Este.
Potomkovia.
S manželkou mali spolu 10 detí:
Linköping

Linköping je švédske univerzitné a priemyselné mesto v provincii Östergötland. Je to siedme najväčšie mesto Švédska a má 97 428 obyvateľov.
Tachygrafia

Tachygrafia môže byť:
Skorpénotvaré

Skorpénotvaré alebo skorpény (lat. "Scorpaeniformes") je rad tŕňoplutvovcov.
Charakteristika.
Vyskytujú sa vo všetkých moriach v tropickom a miernom zemepisnom pásme. Sú to morské ryby; vzácne v tečúcich vodách. 
Telo je stlačené, hlava so zvraštenými hrebeňmi a ostňami, žiabrové membrány bez prieplavu. Ak sú šupiny prítomné, tak sú obyčajne ktenoidné. Obyčajne majú 1 chrbtovú plutvu, často v tvare V. Niektorým druhom chýba plynový mechúr. Chrbtové, análne a panvové ostne môžu obsahovať jedové žľazy. Oplodnenie je väčšinou vnútorné. Niektoré druhy kladu vajíčka (ikry) v želatínových balónikoch, larvy sú planktonické. 
V tomto rade sú najjedovatejšie ryby na svete, mnohé z nich sú pestro sfarbené. 
Mnohé druhy žijú na dne alebo blízko neho a živia sa mäkkýšmi alebo rybami. Väčšine z nich sa darí v akváriách, no niektoré druhy vyžadujú živú potravu.
Systematika.
Systematika skorpénotvarých je mimoriadne sporná, a to tak pokiaľ ide o počet (a teda šírku jednotlivých) čeľadí ako aj o to, či by čeľade nemali byť preradené do iných radov. Nasleduje systém podľa Nelsona (2006) a Catalogue of Fishes (Eschmeyer 2009, skr. CoF).
Skorpénotvaré:
Imamura (2004):
Agremán

Agremán alebo agrément [vyslov: agrema(n)] (z fr. agrément = súhlas; príjemnosť) môže byť:
Krídlovec ohnivý

Krídlovec ohnivý alebo pterois ohnivý alebo (nesprávne – vplyvom češtiny) perutýn/perutín ohnivý (lat. "Pterois volitans") je druh ryby z čeľade skorpénovité.
Je to veľmi známa, obľúbená, ale taktiež obávaná morská ryba. Svoju popularitu si získala najmä kvôli atraktívnemu zovňajšku. Disponuje aj jedom, ktorý má identické zloženie ako jed kobry. V prírode táto dravá ryba obýva 50 metrové hĺbky, ale aj pobrežné lokality. 
Dospelý dorastá do dĺžky 35 cm. Jeho telo je pomerne zavalité, uspôsobené pomalému a rozvážnemu pohybu. Všetky jeho plutvy sú výrazne predĺžené a majú charakteristické usporiadanie. Dravému spôsobu života zodpovedá veľká tlama, ktorou krídlovce lapajú živé ryby a mäkkýše. Klenba hlavy vytvára v oblasti očí nadočnicové výrastky v tvare typických rožkov. Nemenej nápadné je samostatné zafarbenie, pri ktorom pretínajú biele základné sfarbenie nepravidelné červenohnedé zvislé prúžky.
Hlaváč bieloplutvý

Hlaváč bieloplutvý alebo hlaváč európsky a staršie hlaváč obyčajný ("Cottus gobio") je druh ryby z čeľade hlaváčovité.
Malá rybka s nápadne veľkou dorzoventrálne sploštenou hlavou, širokými terminálnymi ozubenými ústami s hrubými perami a veľkými prsnými plutvami vejárovitého tvaru. V porovnaní s hlavou je hladké, bezšupinaté, klinovito sa zužujúce telo nápadne malé. Má dve zreteľne oddelené dorzálne plutvy, ventrálne plutvy sú predsunuté dopredu až pod pektorálne. Kaudálna plutva je mierne zaokrúhlená. V plutvách má len mäkké nerozvetvené lúče, s výnimkou chvostovej plutvy. Malé brušné plutvy na hrdle sú jednofarebné. Brušné plutvy sú belavé, niekedy s nepravidelnými sivými škvrnami, ktoré však nikdy nesplývajú v súvislé pásiky, sú krátke a nesiahajú až k análnemu otvoru. Vnútorný okraj brušných plutiev presahuje polovicu najdlhšieho lúča. V análnej plutve je 10 – 13 lúčov. Na chrbte sú sivasté alebo svetlohnedé s tmavými škvrnami. Na bokoch tela sú často 4 tmavé priečne pásy. Bočná čiara je úplná, prebieha stredom boku tela. Vyskytuje sa aj pohlavný dimorfizmus. Samce majú väčšiu hlavu a väčšiu šírku úst. Hlaváč nemá plynový mechúr. Žije v rýchlejšie prúdiacich tokoch s čistou, na kyslík bohatou vodou. Väčšinou sú to horské potoky a riečky, malé pramenité horské potôčiky s malým spádom. Vystupuje vyššie ako pstruh. Dno vyžaduje kamenisté alebo štrkovo-piesčité, pretože sa rád ukrýva pod kamene.
Krídlovec lúčovitý

Krídlovec lúčovitý alebo pterois lúčovitý alebo (nesprávne?) perutýn/perutín lúčovitý (lat. Pterois radiata) je druh ryby z čeľade skorpénovité.
Patrí do čeľade ropušnicovitých rýb, ktoré majú jedové žľazy pri koreni lúčov plutiev a pri tŕňoch na hlave. Pterois lúčovitý patrí k pestrofarebným tropickým druhom, ktoré sa s obľubou chovajú v akváriu. Vyskytuje sa v Indickom a Tichom oceáne a v Červenom mori. Dorastá asi do 200 mm. Zdržuje sa v skupinách v tmavých dutinách. Veľké jedince sú často kanibalmi a zhltnú menších súrodencov. Nemá prirodzených nepriateľov. Pterois je síce nočná ryba, ale v akváriu sa dokáže preorientovať na dennú aktivitu. Potravu z dna berie s nechuťou a zriedka. Rád požiera živé a zdravé sladkovodné ryby.
Musée d’Orsay

Musée d'Orsay je národné múzeum v Paríži na ľavom brehu rieky Seiny v 7. obvode Paríža. Je umiestnené v budove pôvodnej železničnej stanice, sprístupnené bolo v roku 1986. Obsahuje umelecké zbierky maliarstva, sochárstva, nábytku a architektúry z rokov 18481914. Obsahuje vrcholné diela francúzskej secesie, prerafaelitov a ďalších smerov moderného francúzskeho umenia konca 19. a začiatku 20. storočia.
Zbierky.
Zbierky múzea pochádzajú zo zbierok múzea v Louvri (umelci zo začiatku 19. storočia), z múzea impresionistov a z Múzea moderného umenia. Obsahujú diela výtvarného umenia (maliarstvo, sochárstvo), modernej architektúry, ale aj vnútorného zariadenia (nábytok, úžitkové predmety), fotografie, grafiky.
Evanjelium podľa Lukáša

Evanjelium podľa Lukáša (skratka "Lk" alebo "L") je tretia kniha v poradí Nového zákona, najdlhšia zo štyroch kanonických evanjelií. Spolu s Matúšovým a Markovým evanjeliom patrí medzi tzv. synoptické evanjeliá. Všetky tieto evanjelia(3) sú odvodené od najkratšieho, čiže Markovho evanjelia. Lukášovo evanjelium aj Skutky apoštolov, ktoré naň nadväzujú, sú venované istému Teofilovi, aby si mohol urobiť presnejší obraz o veciach, o ktorých už počul veľa nejednotných správ.
Autor a pôvod.
Text je dielom vzdelaného človeka s dobrou gréčtinou a s väčšou slovnou zásobou ako ostatné tri evanjeliá dohromady, súčasne je aj najdlhšie. Evanjelium vzniklo skôr než kniha Skutkov, ktorá sa naň odvoláva. Stará tradícia pripisuje spis lekárovi Lukášovi, i keď v evanjeliu nie je menovaný. Najstarším písomným dokladom je Muratoriho fragment (Muratoriho kánon) (približne v roku 200), Lukášovi je pričítaný aj Origenes, Tertullianus a ďalšie z tej doby. Lukáš sprevádzal apoštola Pavla na jeho cestách, mohol hovoriť s očitými svedkami a nazerať do písomných záznamov. Na základe toho kresťanská tradícia usudzovala, že evanjelium vzniklo pravdepodobne v Cézarei niekedy v dobe tamojšieho Pavlovho väznenia (asi v rokoch 56 – 58).
Najstaršie zachované rukopisy (papyrus P75, Sinajský a Vatikánsky kódex) však majú len nadpis „podľa Lukáša“. Autor takmer isto používal text Markovho evanjelia a pravdepodobne písal až po zborení Jeruzalemského chrámu v roku 70. Zo zrovnaní s Matúšovým evanjeliom súdi biblická kritika, že oba používali i dnes stratenú zbierku Ježišových výrokov, ktorý sa zvyčajne nazýva Q (z nem. "Quelle", prameň). Väčšina moderných bádateľov preto usudzuje, že spis vznikol niekedy medzi rokmi 80 – 90, prípadne aj o čosi skôr.
Charakteristika knihy.
Lukáš zrejme písal pre kresťanov, ktorí ku kresťanstvu konvertovali z pohanstva, čo už vtedy vďaka Pavlovej reinterpretácii nepredstavovalo žiadny problém. Jeho gréčtina je uhladenejšia než v druhých evanjeliách, je v nej niekoľko latinských slov a takmer žiadne hebrejské. Z 1 151 veršov Lukášovho evanjelia je 544 vlastných, 565 takmer totožných s Mt, 430 s Mk (z toho 389 je spoločných všetkým trom). Lukáš uvádza 17 Ježišových podobenstiev, ktoré v ostatných evanjeliách nie sú, a 28 zreteľných citátov zo Starého zákona, všetky podľa gréckeho znenia. 
Lukášovo evanjelium sa vyznačuje veľkou pozornosťou voči chudobným, ženám a deťom, a vôbec k ľudom na okraji spoločnosti. Len v Lukášovom evanjeliu je správa o Zvestovaní Panne Márii, o pastieroch v Betleheme, o Ježišovom detstve, podobenstvo o stratenom synovi a ďalšie.
Autor nechce v texte priniesť Ježišov životopis ale skôr jeho posolstvo. Ježišov život sa chápe ako kolízia času Izraela s časom cirkvi.
Od ostatných synoptických evanjelií a od Jánovho evanjelia ho odlišuje:
Obsah.
Lukášovo evanjelium možno rozdeliť na nasledujúce časti:
Ülejõe

Ülejõe môže byť:
Ülejõe (Anija)

Ülejõe je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine žilo 1. januára 2009 250 občanov, z toho 127 mužov a 123 žien.
Poloha.
Ülejõe leží asi 3 km od mesta Kehra a 34 km od hlavného mesta Tallinn. Susedí s dedinami Looküla (2 km), Paasiku (2 km), Lehtmetsa (3 km).
Ferdinand (Parma a Piacenza)

Ferdinand Maria Filip Ľudovít Sebastián František Jakub Bourbonsko-parmský (* 20. január 1751, Parma, Toskánske veľkovojvodstvo – † 9. október 1802, Fontevivo, Etrúrske kráľovstvo) bol španielsky infant a od roku 1765 vojvoda Parmy a Piacenzy. Ako vnuk španielskeho kráľa sa stal španielskym infantom. Jeho manželkou sa v roku 1769 stala šiesta dcéra Márie Terézie, Mária Amália.
Detstvo.
Narodil sa vo vojvodskom paláci Colorno ako druhé dieťa a jediný syn parmského vojvodu Filipa a jeho manželky, princeznej Lujzy Alžbety, najstaršej dcéry Ľudovíta XV. a Márie Leszczyńskej. Jeho starými rodičmi z otcovej strane boli Filip V., španielsky kráľ a jeho druhá manželka Alžbeta Parmská.
Súrodenci.
Ferdinand vyrastal spolu so svojimi dvoma súrodencami - sestrami Izabelou Máriou (1741 – 1763), ktorá sa vydala za staršieho brata Márie Amálie, Jozefa II., a Máriou Lujzou (1751 – 1819), ktorá sa vydala za bratranca, španielskeho infanta Karola a neskôr sa stala ako jeho manželka španielskou kráľovnou.
Manželstvo.
Možné budúce manželky parmského vojvodu.
Ako dedič jedného z najväčších suverénnych vojvodstiev, bol Ferdinand veľmi vhodným manželom pre niekoľko európskych kráľovských princezien, pretože takéto manželstvo by znamenalo veľmi výhodné spojenectvo medzi dvoma krajinami. Jeho možnou budúcou manželkou bola aj Mária Betrix Modenská, ktorá bola dcéra modenského vojvodu Ercola III.. Ďalšou možnou manželkou bola Lujza Mária Tereza Orleánska, ktorá mala veľmi veľké veno a bola jedinou dcérou Ľudovíta Filipa, orleánskeho vojvodu, ktorá prežila do dospelosti.
Mária Amália.
Pri výbere, kto sa stane jeho budúcou manželkou, rozhodlo, že rakúska panovníčka Mária Terézia, ktorá si dopisovala s Ferdinandovou matkou, sľúbila jeho rodičom holandský trón, ktorý sa dostal pod rakúsku vládu vďaka jednej zmluve.
Po podpísaní manželskej zmluvy sa v roku 1769 Ferdinand oženil s Máriou Amáliou, rakúskou arcivojvodkyňou. Sobáš sa uskutočnil 27. júna v zastúpení a Mária Amália 1. júla opustila Rakúsko. Budúca arcivojvodkyňa sa so svojím manželom stretla 16. júla v Mantove. 19. júla sa konala oficiálna svadba vo vojvodskom paláci Colorno, kde sa Ferdinand narodil. 
Potomkovia.
Ferdinand a Mária Amália mali spolu deväť detí:
Napoleon Bonaparte.
Od roku 1796 bolo Parmské vojvodstvo obsadené Napoleonom Bonaparte a jeho francúzskou armádou. V roku 1801 súhlasil Ferdinand, že sa svojho vojvodstva vzdá v prospech Napoleona. Ako kompenzáciu strateného kráľovstva získal jeho syn Ľudovít Etrúrske kráľovstvo, ktoré vzniklo zo starého Toskánskeho vojvodstva.
Tafu-Maka

Tafu-Maka je názov sústavy dvoch podmorských vulkánov, nachádzajúcich sa v južnom Pacifiku v súostroví Tonga. Dvojica tvorí juhovýchodno-severozápadne orientovaný podmorský chrbát. Vyšší z dvojice je vulkán Tafu ("zdroj ohňa"), nachádzajúci sa 1 400 metrov pod morskou hladinou v severnej časti chrbta, Maka ("skala") sa nachádza v južnej časti 1 560 m pod hladinou. Novembrová expedícia NOAA objavila v oblasti Maka silnú hydrotermálnu aktivitu a niekoľko dní staré utuhnuté lávy, čo viedlo k záveru o pomerne nedávnej aktivite v oblasti.
West Mata

West Mata je aktívny podmorský vulkán, nachádzajúci sa v Tichom oceáne v severnej časti súostrovia Tonga, približne 200 km juhozápadne od Samoy. Vrchol sopky leží 1 174 m pod hladinou mora. Sopka bola objavená počas expedície NOAA v roku 2008, druhá expedícia z roku 2009 zaznamenala aktivitu z dvoch centier v okolí vrcholu sopky.
All Hope Is Gone

All Hope Is Gone je v poradí štvrtý štúdiový album americkej alternatívnej metalovej skupiny Slipknot. Bolo vydané 20. augusta 2008 vydavateľstvom Roadrunner Records. 
Album je považovaný z najviac metalový album v histórii kapely, nakoľko Slipknot v mnohých smeroch upustil od svojich prvotných nu metalových koreňov a do skladieb výraznejšie než kedykoľvek predtým zakomponoval death metal a thrash metal.
Binárny strom

Binárny strom môže byť:
Binárny strom (teória grafov)

Binárny strom je strom v zmysle používanom v teórii grafov. Je to orientovaný graf s jedným koreňovým vrcholom (koreňom), z ktorého existuje práve jedna cesta do všetkých vrcholov grafu. Každý vrchol binárneho stromu môže mať maximálne dvoch orientovaných synov (odtiaľ názov "binárny" strom) a s výnimkou koreňa práve jedného priameho predka. Koreň predka nemá.
Jedlo namiesto zbraní

Food Not Bombs (Jedlo namiesto zbraní) je dobrovoľné, voľné a neziskové zoskupenie ľudí, ktorí rozdávajú v rôznych mestách po celom svete jedlo zadarmo. Pravidelne organizuje vydávanie vegetariánskych jedál v uliciach, aktívne podporuje vegetariánstvo, bojuje proti hladu a chudobe a aktívne bojuje proti financovaniu armády a jej nesprávnym krokom.
Základné princípy činnosti.
Hnutie primárne zhromažďuje prebytočné potraviny z obchodov s potravinami, pekární či trhov, ktoré by inak skončili v odpade, rovnako ako dary od miestnych farmárov. Pripravené jedlá sú podávané zadarmo pre každého, kto má hlad.
Hlavnými zásadami sú:
FNB sa tiež snaží upozorniť na chudobu a problém bezdomovcov v spoločnosti prostredníctvom podávania jedla na verejných miestach a uľahčiť stretávanie a aktivizovať hladných ľudí.
História vo svete.
Food Not Bombs bolo založené v roku 1980 v Cambridge (Massachusetts) ako skupina ľudí zdieľajúca voľné vegetariánske jedlo s chudobnými a protestujúca proti vojne a chudobe. Dnes pozostáva z viac než 200 samostatných skupín v Amerike, Európe, Blízkom východe, Afrike, Ázii a Austrálii. Celosvetovo sa Food Not Bombs organizuje za svetový mier a proti vojnám v Iraku, Afganistane a Palestíne.
Vznik na Slovensku.
Food Not Bombs/Jedlo namiesto zbraní na Slovensku prvýkrát vzniklo v roku 1999 a zakrátko sa jedlo rozdávalo na hlavných železničných staniciach v Bratislave, Košiciach, Trnave. Jeho úspešná činnosť pravidelnými vareniami a akciami pokračovala a jednou z jeho najväčších zásluh je pričinenie sa o ukončenie povinnej vojenskej služby na Slovensku. Pôsobisko činnosti bratislavskej skupiny sa presunulo pred prevádzku rýchleho občerstvenia McDonald’s na Námestí SNP. Okrem príležitostných akcií na rôznych kultúrnych a protestných zhromaženiach tam až do roku 2007 prebiehali pravidelné rozdávania jedla spojené s informačnou kampaňou o ľudských právach, vegetariánstve a vegánstve.
Súčasnosť.
Činnosť hnutia bola znovuobnovená začiatkom roka 2009, 10 rokov po tom čo FNB na Slovensku začalo pôsobiť. Odvtedy organizuje pravidelné varenia a rozdávky vegetariánskych jedál, akcie na podporu práv zvierat, boja proti hladu a chudobe a proti armáde a zbrojeniu.
V súčasnosti funguje Food Not Bombs v Košiciach, Trnave a Piešťanoch.
Iné aktivity.
V roku 2012 aktivisti hnutia pomáhali aj tisíckam obetí hurikánu Sandy na ostrove Long Island podávaním jedla zdarma.
Keith McHenry a ďalší dlhoroční aktivisti hnutia FNB otvorili v roku 2012 v Taose v Novom Mexiku tzv. „Free Skool“ (voľnú školu). Prvý ročník sa začal v lete 2013. Kľúčovými témami je rozbor aktuálnych sociálnych otázok, komunitná prácu, nenásilie, sociálne zmeny, kultúrne podujatia a činnosti, ktoré podporujú sociálne zmeny a udržateľnú budúcnosť pre komunity.
Ľudmila Mandžárová

Ľudmila Mandžárová (* 31. december 1953) je slovenská herečka.
Po skončení VŠMU pôsobila dva roky v Prešove. Trinásť rokov bola členkou činohry Novej scény. Od roku 1992 je herečkou na voľnej nohe, venuje sa úprave dialógov a prevažne dabuje. Prepožičala hlas množstvu hercov (Meryl Streepová, Demi Moorová, a.i.)
Wolfenstein (hra)

Wolfenstein je akčná videohra žánru FPS zasadená do sci-fi prostredia vyvinutá Raven Software, id Software, Pi Studios a Endrant Studios a vydaná spoločnosťou Activision. Ide o pokračovanie titulu Return to Castle Wolfenstein vydaného v roku 2001. Titul používa značne modifikovaný herný engine id Tech 4. Vývoj titulu po prvýkrát oznámil CEO spoločnosti id Software Todd Hollenshead v rozhovore na TechTV.
Príbeh.
Dej hry je zasadený do roku 1944 do fiktívneho nemeckého mestečka Isenstadt. Druhá svetová vojna práve vrcholí. Sily nacistického Nemecka sa plánujú zmocniť paranormálnej sily známej ako Čierne Slnko. B.J. Blazkowicz, špeciálny agent, ktorý už predtým úspešne prekazil projekt Supervojak iniciovaný Wilhemom Strassem a zabránil znovuzrodeniu prastarého kráľa Heinricha I. je opäť povolaný, aby zastavil blížiacu sa hrozbu.
Spracovanie.
Režim hry viacerých hráčov.
Zložku hry pre viacerých hráčov je možné hrať v troch módoch: "Team Deathmatch", "Objective" a "Stopwatch". Podstatou módu "Team Deathmatch" je dosiahnutie víťazstva jedného z dvoch tímov prostredníctvom vyššieho počtu bodov, ktoré sú udelované za jednotlivé zabitia vojakov nepriateľským tímom. V úlohovo orientovanom móde "Objective" musia hráči rozdelení do dvoch tímov plniť prednastavenú sadu úloh, pričom spôsob hry jedného tímu je zameraný útočne a spôsob hry druhého tímu obranne. Mód "Stopwatch" je variant módu "Objective" ale s pridaním časového limitu ako ďalšej podmienky determinujúcej dosiahnutie víťazstva. Po voľbe herného módu je hráčovej postave umožnení výber jednej z troch typov (trieda) postáv: Vojak ("Soldier"), Medik ("Medic") alebo Technik ("Engineer"). Každá trieda postáv je predurčená na plnenie určitých úloh a tiež disponuje odlišnými schopnosťami v prostredí "Veil".
Vývoj.
Wolfenstein používa modifikovaný herný engine id Tech 4, rovnakú technológiu akú využívajú tituly ako "Doom 3" alebo "Quake 4". Hru vyvinul Raven Software pre platformy Microsoft Windows, PlayStation 3 a Xbox 360. Modifikácie vykonané na hernom enginom zahrňujú pridanie efektov ako "Depth of Field", implementáciu "Soft Shadowing" techník, rozličných post processing efektov ako aj fyzikálneho enginu Havok a pridanie alternatívnej dimenzie nazvanej "The Veil". Počas pobytu v tejto dimenzií môže hráčova postava nadobudnúť rozličné vlastnosti a schopnosti, ako napríklad schopnosť spomaliť čas, poškodiť inak pancierované nepriateľské jednotky alebo ignorovať prítomnosť fyzikálnych prekážok. Zložku hry Režim hry viacerých hráčov vyvinuli Endrant Studios. Hudbu zložil Bill Brown.
Wolfenstein

Wolfenstein môže byť:
Štátny znak Spojených štátov

Štátny znak Spojených štátov amerických je tvorený lícovou (lícnou) stranou veľkej štátnej pečati (anglicky: "The Great Seal of the United States"), ktorá bola po prvýkrát verejne použitá roku 1782 a jej autormi sú Charles Thompson a William Barton. 
Lícová strana.
Hlavnou postavou lícovej strany pečati je národný symbol Orol bielohlavý s krídlami za letu. Na prsiach nesie srdečný štítok s vyobrazením modrého obdĺžnikového poľa, pod ktorým je šesť zvislých červených pruhov na bielom poli. Orol má vo svojom heraldický ľavom pazúre zväzok trinástich šípov (odkazujúcich na trinásť pôvodných štátov) a v pravom pazúre olivovú ratolesť (s trinástimi listami a trinástimi olivami, opäť zastupujúcich 13 pôvodných zemí). Šípy a olivová ratolesť spolu symbolizujú, že Spojené štáty americké túžia po mieri, ale vždy budú pripravený na boj. Heraldický vpravo hľadiaca hlava orla drží v zobáku stuhu s latinským heslom E PLURIBUS UNUM („Z mnohých jeden“). Nad hlavou sa vznáša trinásť hviezd na modrom poli, ktoré sú usporiadané do radu 1-4-3-4-1. Spod modrého poľa vychádzajú dokola zlaté slnečné lúče končiace pod prstencom bielych obláčikov.
Rubová strana.
Na zadnej strane pečati je trinásť poschodová nedokončená tehlová pyramída, nad ktorou je oko v modrom trojuholníku v prstenci zlatých lúčov. V základoch pyramídy je nápis písaný rímskymi číslicami MDCCLXXVI (1776), rok založenia Spojených štátov. Na pôde pod pyramídou sú vyobrazené kry hraničiace so stuhou s latinským heslom NOVUS ORDO SECLORUM. Na modrej oblohe nad pyramídou je umiestnene latinské heslo ANNUIT COEPTIS („(On) schválil (nami) započaté“).
Symbolika.
Počet 13.
Počet trinásť symbolizuje 13 zakladajúcich zemí (kolónií) USA, na štátnej pečati je toto číslo symbolizované:
Štátna pečať

Štátna pečať je v niektorých štátoch oficiálnym štátnym symbolom.
Je to pečatidlo, na ktorom je spravidla vyobrazený štátny znak štátu (federálneho štátu a podobne) a dookola je názov štátu. Tak je to napríklad u štátnej pečati Česka a Slovenska. Napríklad u Spojených štátoch amerických je to naopak. Štátnym znakom USA je predná strana Veľkej štátnej pečate Spojených štátov amerických. Rovnako tak jednotlivé štáty USA majú svoje štátne pečate, ktorých určité prvky je možné používať ako štátny znak.
Pečatidlo

Pečatidlo je nástroj spravidla zhotovený z dreva alebo kovu, ktorý slúži na vytvorenie pečate. Pečať je tvorená prevažne úchytkami alebo držadlom a samotnej plochy slúžiacej na pečatenie.
Zoznam pečatí štátov Spojených štátov amerických

Pečate jednotlivých štátov Spojených štátov amerických ukazujú široké spektrum miestnych vplyvov, prvky z histórie týchto štátov a taktiež rôzne princípy návrhu. Všetkých 50 štátov a federálny dištrikt má vlastnú jedinečnú pečať (znak) nezávisle od federálnej Veľkej štátnej pečate Spojených štátov.
Zoznam vlajok štátov Spojených štátov

Vlajky jednotlivých štátov Spojených štátov amerických ukazujú široké spektrum miestnych vplyvov, prvky z histórie týchto štátov a taktiež rôzne princípy návrhu. Všetkých 50 štátov, federálny dištrikt a desať ostrovných oblastí má vlastnú jedinečnú vlajku nezávisle od federálnej vlajky Spojených štátov.
Vlajky Menších odľahlých ostrovov USA.
Nasledujúce ostrovné celky sú spoločne definovane ako "Menšie odľahlé ostrovy USA" (podľa ISO 3166-1). Na týchto ostrovoch, atoloch a útesoch je oficiálne používaná vlajka USA, avšak niektoré z nich máju vlastnú neoficiálnu vlajku.
Landskrona

Landskrona je mesto v provincii Skåne na juhu Švédska. Žije tu asi 29 000 obyvateľov. 
Dejiny.
Mesto Landskrona (v tom čase patrilo pod Dánsko) bolo založené ako prírodný prístav. Kráľ Eric Pomoranský ho využil ako mesto s protihanzovskou politikou, ktorej cieľom bolo konkurovať dánskym mestám pod kontrolou Hanzy. Anglickí kupci dostali privilégiá kráľovským rozhodnutím z roku 1412 a mesto dostalo kráľovské práva v roku 1413. Landskrona bola vypálená Hanzou v roku 1428. V roku 1410 tu bol založený karmelitánsky kláštor. 
Keď bola Skåne postúpená Švédsku v roku 1658, tak prístav a pevnosť boli dôvodom pre to, aby sa Landskrona stala obchodným centrom nadobudnutých území. Hrad bol posilnený baštami, oblasť vo vnútri priekopy bola rozšírená na 400 × 400 metrov. Hrad bol považovaný za najväčší a najmodernejší v Škandinávii, ale bol dočasne stratený, keď ho Dáni získali po krátkom obliehaní 8. júla2. augusta 1676. Veliteľ plukovník Lindeberg Hieronymus bol následne odsúdený na smrť ako vlastizradca. 
Akékoľvek ďalšie plány presadiť Landskronu za najdôležitejšie mesto juhu sa nenaplnili. Pokračujúce švédsko-dánske vojny uprednostňovali mesto Karlskrona, ktoré sa nachádzalo v bezpečnejšej vzdialenosti od Dánska, a nahradilo Landskronu ako vojenskú základňu. Malmö zostalo najdôležitejším obchodným mestom, aj keď opevnenia Landskrony boli medzi rokmi 1747 a 1788 značne rozšírené. Vojenská posádka tu bola zrušená v roku 1869. Múry a priekopy z opevnenia sú dnes využívané ako rekreačná oblasť, bežne známa ako Landskronská Citadela. 
Doprava.
Od januára 2001 má Landskrona novú stanicu na hlavnej trati medzi Malmö a Göteborgom pozdĺž západného pobrežia Švédska. 27. septembra 2003 bola nová železničná stanica spojená s centrom mesta trolejbusovou dopravou. Landskrona je jediným mestom vo Švédsku, ktoré trolejbusy prevádzkuje.
Stará Nitra (rozlišovacia stránka)

Stará Nitra môže byť:
Menšie odľahlé ostrovy USA

Menšie odľahlé ostrovy USA je územie definované v ISO 3166-1, skladajúce sa z nasledujúcich ostrovných celkov pod správou USA:
Všetky ostrovy ležia v Tichom oceáne s výnimkou ostrova Navassa, ktorý leží v Karibskom mori. Ich celková plocha súše je , najvyšší bod je bezmenné miesto na Navasse (). Žiadny z ostrovov okrem Midway nie je v súčasnosti trvale osídlený. Celkom 7 z 9 (skupín) ostrovov bolo anektovaných Američanmi v rokoch 1857 až 1859 kvôli guanu. Celkom 6 (skupín) ostrovov sú dnes prírodne rezervácie pod U. S. Fish and Wildlife Service (Správou rýb a divokej zveri Spojených štátov), 1 je neštátna prírodná rezervácia a 2 sú využívane armádou resp. námorníctvom. Všetky až na Palmyru majú status nezačleneného územia.
Tieto územia sú spoločne označovane dvojpísmenovou skratkou UM. Sú zoskupované zo štatistických dôvodov. Nemajú spoločnú kultúru ani politickú históriu. Jediným rysom spoločným naozaj všetkým uvedeným celkom je skutočnosť, že ide o prakticky neobývané ostrovy pod americkou zvrchovanosťou.
Dub korkový

Dub korkový (mimo taxonómie alebo staršie: korkový dub; zastarano: "korok", "korek", "korkový strom", "pantoflový strom", "svída/svíb(a)/svidna"; lat. "Quercus suber") je listnatý strom z čeľade bukovité ("Fagaceae").
Opis.
Dub korkový dosahuje výšku až okolo 20 m. Listy sú striedavé, oválne a nepravidelne vykrojené, veľké až 10 cm. Borka je hrubá až 10 cm a odlupuje sa vo veľkých plátoch z ktorých sa získava prírodný korok. Súkvetie sú jahňady. Plodom sú žalude s veľkosťou 3 cm.
Výskyt.
Domovina duba korkového je v oblasti Stredomoria, na Pyrenejskom polostrove a v severnej Afrike. 
Stanovištia.
Dub korkový sa pestuje na plantážach na otvorených svetlých plochách.
Použitie.
Dub korkový sa využíva na získavanie prírodného korku olupovaním borky v intervaloch 6 až 12 rokov. Prvá úroda sa môže vykonať asi po 25 rokoch od výsadby, ale kvalitný korok na výrobu zátok sa získava až po tretej úrode. Korok z prvých zberov sa spracováva prevažne na dekoratívne účely.
Victoria Petrosillo

Victoria Petrosillo (* 15. november 1985, Caluire-et-Cuire, Francúzsko) je francúzska speváčka.
Životopis.
Victoria hudbu objavila už vo veku 2 rokov. Stala sa známa vo veku 7 rokov, keď prespievala pieseň Edith Piaf "L'accordéoniste". Vo veku 11 rokov sa dostala do kastingu na šou "Je passe à la télé" (Zapni televíziu), ktorú dvakrát vyhrala. Potom začala robiť sama, prihlásila sa do televíznych relácií, ako "Dôverne" v roku 1999 alebo "Rýchlejšie ako hudba" na kanáli M6.
Po týchto mnohých úspechov jej Jacques Marouani a Didier Barbelivien napísali pieseň "Le désir de chanter".
Victoria získala česť reprezentovať Francúzsko na podujatí UNESCO spolu s Michelom Legrandom, Barbarou Hendricksovou a zborom malých školákov s piesňou "Bondy" 14. novembra 1999, v predvečer svojich 14 rokov. Spievala pred 10 000 ľuďmi a sprevádzalo ju 90 hudobníkov. 
Potom prichádza stretnutie s Gerardom Presgurvic, autorom Rómea a Júlie, ktorý napísal jej nový singel, "Všetko, čo chcem".
Po vydaní singla sa začala jej tvár objavovať i na obálkach časopisov, na čo dostala ponuku na spoluprácu s Universal Music Records, ktorú prijala. Ako sedemnásťročná vydala svoj prvý album "Victoria" pod umeleckým vedením Andrého Manoukiana. Tento album je oproti doterajšej tvorbe viac akustický pop rock, a to v rámci jeho francúzskej odrody. Úspešným sa stal jeho tretí singel, "Les amants sont éternels". Toto bol skutočný začiatok Victoriinej kariéry, pretože jej umožnil objaviť sa v celom Francúzsku.
Snažila sa taktiež dostať do sveta muzikálov. Najprv neprešla kastingom do muzikálu Desať prikázaní, pretože bola príliš mladá.
Potom prešla na kastingu na komédiu "Kráľ Slnko", dostala úlohu Isabelly, dcéry ľudu. Práve z dôvodu tohoto kastingu sa nezúčastnila na poslednom predstavení ľadovej revue Holiday on Ice.
Hudobná kariéra.
Stretla sa s Andrem Manoukianom, s ktorým pracovala na albume "Victoria".
Po turné s revue Holiday on Ice sprevádzala Sarah Abitbolovú a Stephana Bernadisa niekoľko mesiacov s úspešnou piesňou "Les amants sont éternels". Victoria sa rozhodla ukončiť turné kvôli už spomínanej účasti na kastingu muzikálu "Kráľ Slnko".
Victoria naspievala úvodnú pieseň k francúzskej verzii seriálu Hrdinovia "Le héros d'un autre". Táto pieseň je zároveň prvou vydanou z jej nového albumu, vyšla 27. augusta 2007.
12. mája 2008 vydala svoj druhý album, "Histoires de..." (Príbehy...). Album zahŕňa úspešnú skladbu "Imperfaits" a tiež nový singel, ktorý zložila sama speváčka, "Mi-Fleur, Mi-Démon".
Ženská dvojhra na US Open 2009

Titul získala Belgičanka Kim Clijstersová, ktorá vo finále porazila Dánku Caroline Wozniacku 7–5, 6–3. Bol to jej druhý grandslamový titul a 35. titul v dvojhre na okruhu WTA.
Nasadenie hráčok.
"Kliknutie na číslo tenistu, slúži na odkázanie priamo do príslušnej sekcie, v ktorej tento nasadený hráč hraje.
Bes

Bes môže byť:
Zoznam častí seriálu Frasier

Nasledujúci zoznam je zoznam častí seriálu "Frasier".
AWI Film

AWI Film, o.s. je prvá produkčná spoločnosť v Česku, kde filmy vytvárajú a vyrábajú nepočujúci ľudia.
Mužská štvorhra na US Open 2009

Mužská štvorhra na US Open 2009 sa hrala ako súčasť US Open 2009 od 31. augusta do 13. septembra 2009. Titul získali Čech Lukáš Dlouhý a Ind Leander Paes, ktorí vo finále porazili indicko-bahamský pár Mahéš Bhúpati, Mark Knowles 3-6 6-3 6-2. Pre L. Dlouhého to bol siedmy a pre L. Paesa 41. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Ženská štvorhra na US Open 2009

Ženská štvorhra na US Open 2009 sa hra ako súčasť US Open 2009 od 31. augusta do 13. septembra 2009.
Zmiešaná štvorhra na US Open 2009

Zmiešaná štvorhra na US Open 2009 sa hra ako súčasť US Open 2009 od 31. augusta do 13. septembra 2009.
Psybient

Psybient (iné názvy: ambient psy, ambient goa, psychedelic ambient, psy chillout, psychill, psydub, downtempo psy, psyambient, ambient psytrance a pod.) je hudobný štýl kombinujúci prvky psytrancu, world music, ambientu, new age alebo etherealu. Často v ňom môžeme nájsť vplyvy aj z dubu alebo glitchu. Psybient býva často štrukturovaný za účelom získania pocitu hudobnej alebo akustickej cesty.
História.
Medzi prvotný psybient môžeme zaradiť The Infinity Project a ich album "Mystical Experiences" (1995). Každopádne psybient si získal popularitu až s nástupom projektu Shpongle s albumom "Are You Shpongled?" (1998). Začína sa používať termín "psybient" a "psychill".
Psychedeliká.
Vďaka podobnosti so svojím materinským žánrom goa trancom aj veľká väčšina poslucháčov psybientu požíva halucinogénne drogy, dokonca vo väčšej miere než je tomu u iných foriem psytrancu. O tom, že drogy sú s týmto štýlom spojené, svedčí napríklad skladba od Shpongle „Divine Moments Of Truth“, čo je akási „pocta“ DMT. Vplyv psychedélie môžeme vysledovať nielen v hudbe, ale aj na bookletoch albumov.
Taunus

Taunus patrí medzi nemecké stredohoria. Rozprestiera sa medzi riekami Mohan (na juhu), Rýn (na západe) a Lahn (na severe). Na východe tvorí prírodnú hranicu úrodná rovina Wetterau pomenovaná po riečke "Wetter". Väčšia časť Taunusu patrí pod Hesensko, západná časť pod Porýnie-Falcko.
Vrchy.
Najvyšším vrchom Taunusu je "Großer Feldberg" (Veľký Feldberg) s výškou . Susedný "Kleiner Feldberg" (Malý Feldberg) meria , nasleduje ich "Altkönig" vysoký .
Mestá.
Okolo Taunusu a vo vnútri najdeme celý rad historických miest. Na hesenskej strane sú napr.: Bad Homburg, Idstein, Eppstein, Bad Camberg, Wiesbaden, Rüdesheim a celý Rheingau; v Porýní-Falcku Diez, Katzenelnbogen, Nassau, Bad Ems, Lahnstein, Sankt Goarshausen so slávnou skalou, kde si podľa básnika Heinricha Heineho česávala svoje zlatoplavé vlasy Lorelei.
Historické pamiatky.
Z rímskych čias.
Taunusom viedla slávna rímska hradba Limes, ktorá mala za úlohu chrániť rímsku ríšu pred germánskymi kmeňmi severne od nej. Niektoré pozostatky možno obdivovať až do dnes. Niektoré časti boli rekonštruované, napríklad slávny rímsky hrad "Saalburg" severne od Bad Homburgu alebo strážna veža na území mesta Taunusstein.
Hrady a zámky.
V Taunuse nájdeme celý rad hradov a zámkov. Medzi najkrajšie možno zaradiť zámok Braunfels. Zrúcaniny sú napr. v Eppsteine, Falkensteine a Nassau.
Ďalší výskyt mena „Taunus“.
Podľa tohto pohoria boli niekoľko desaťročí pomenované nemecké modely automobilky Ford.
Annuit coeptis

„Annuit coeptis“ (latinsky) je jedno z dvoch hesiel na rube štátnej pečate USA. Prevzaté z latinského slova annuo (schváliť) a coepta (začiatok, počiatok).
Preklad.
Doslovne preložené znamená „Schválil/požehnal začaté/podujaté“. Preklad ministerstva zahraničia USA v angličtine znie „He [God] has favored our undertakings.“
Význam.
Oným činiteľom, ktorý požehnal, môže byť "Prozreteľnosť", Fortuna alebo "boh", činiteľ bol (pravdepodobne úmyselne) ponechaný nedefinovaný, preto anglické „He“ v prekladoch nie je celkom presné a je pravdepodobne odrazom snahy prisúdiť heslu náboženský obsah. Odvážne začatým sa zrejme myslí vznik USA.
„Annuit coeptis“ má 13 písmen, čo má zrejme symbolizovať 13 zakladajúcich kolónií USA (číslo 13 sa na pečati objavuje viackrát).
Pôvod.
Heslo je odvodené z Vergiliovho eposu Aineas: „Jupiter omnipotens, audacibus annue coeptis“ („Všemocný Jupiter, požehnaj odvážne započaté“).
Umiestnenie.
Nápis je umiestnený nad nedokončenou pyramídou s vševedúcim okom.
Okrem tohoto hesla je na rube pečati (dole pod pyramídou) ešte heslo „Novus ordo seclorum“, „Nový svetový poriadok“ ("New World Order") alebo taktiež „Nový poriadok vekov“ ("New Order of the Ages").
Spoločne s rubom pečate je taktiež na jedno-dolárovej bankovke.
Pečať.
Na líci pečati je známe „E pluribus unum“, „Z mnohých jediné“, v angličtine prekladané ako „From many, one“ alebo doslovne „Out of many, one“, „Z mnohých, jeden“. Rovnako toto heslo má 13 písmen.
Tieto heslá na štátnej pečati rovnako ako pečať ako celok poskytujú celý rad výkladov (je napríklad možné čítať obidve heslá ako celok) a umožňujú množstvo špekulácií napr. i pre priaznivcov rôznych konšpiračných teórií.
Projekt Highwater

 
Projekt Highwater bol vedecký experiment zaoberajúci sa následkami vypustenie veľkého množstva tekutiny do vrchných vrstiev atmosféry. Experimenty boli súčasťou testovacieho programu novej rakety NASA, Saturn I. 
Hlavným cieľom celého projektu bolo zistiť, čo sa stane, ak niektorá z rakiet Saturn exploduje alebo bude odpálená na diaľku. Pri tomto scenári by bolo do ionosféry uvoľnené veľké množstvo kvapalného paliva a okysličovadla. Preto mali tieto experimenty zistiť vplyv na rádiovú komunikáciu, miestne počasie a priebeh difúzie kvapaliny v ionosfére. 
Pri prvých štyroch testoch rakety Saturn I bol funkčný len prvý stupeň a druhý stupeň tu simulovala maketa naplnená vodou. Voda tu bola kvôli simulácii zaťaženia počas štartu. Von Braun označil projekt Highwater ako „"bonusový projekt"“, pretože stačilo pripevniť diaľkovo odpaľované nálože k nádrži s vodou a vo vhodnej chvíli ich odpáliť. K tomu malo dôjsť po odstavení motorov prvého stupňa, tzn. vo výške viac ako sto kilometrov. Celkový náklad vody bol približne 109 000 litrov. 
Experimenty boli vykonané v apríli a novembri 1962, počas dvoch testovacích letov Saturnu I. Prvá misia bola SA-2, ktorá dosiahla výšku 105 kilometrov a druhá SA-3, ktorá dosiahla 166 kilometrov. Po odpálení nádrže sa celý objem vody rozptýlil v ionosfére a podľa hlásenia pozemného personálu, sa počas niekoľkých sekúnd sformovali ľadové oblaky s rozmermi niekoľkých kilometrov. Mraky mali na rádiovú komunikáciu podobný vplyv ako blesk. 
Zdroj.
Elektromagnetický impulz

Termín elektromagnetický impulz (EMP) má nasledujúce významy:
Vznik.
V prípade jadrového výbuchu alebo asteroidu sa elektromagnetický pulz skladá zo spojitého frekvenčného spektra. Väčšina energie je vo forme nižších frekvencií medzi 3 Hz a 30 kHz.
Lúče gama jadrového výbuchu produkujú vysokoenergetické elektróny cez Comptonov rozptyl. Tieto elektróny sú zachytené v zemskom magnetickom poli, vo výškach medzi 20 – , kde rezonujú. Kmitavý elektrický prúd produkuje súdržný elektromagnetický pulz (EMP), ktorý trvá asi 1 milisekundu až 1 mikrosekundu. Vedľajšie efekty EMP môžu trvať viac než sekundu.
Ipmulz je veľmi silný a dlhé kovové predmety (rúrky, káble) sa chovajú ako antény, na ktorých sa indukuje vysoké napätie, pokiaľ impulz nedokážu nijako uzemniť. Toto napätie a s ním spojené vysoké prúdy sú schopné zničiť nechránenú elektroniku, napríklad elektrické spotrebiče, ktoré nie sú v kovovej, magneticky vodivej, uzemnenej krabičke, predovšetkým zničujúce je to pre polovodiče a absolútne najhoršie pre FET tranzistory. U EMP neboli zaznamenané žiadne účinky na biologické organizmy.
Novozélandské národné futbalové mužstvo

Novozélandské národné futbalové mužstvo reprezentuje Nový Zéland na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Oceánsky pohár národov. Založené bolo v roku 1982. Najväčším úspechom Nového Zélandu je päťnásobne víťazstvo na Oceánskom pohári národov. Na Majstrovstvách sveta sa predstavili dvakrát a to v roku 1982 a v roku 2010 kde boli v skupine súperom Slovenska. V oboch prípadoch skončili v skupine.
Zvestovanie (rozlišovacia stránka)

Zvestovanie môže byť: