burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Rezeň

Rezeň je kus mäsa, najmä tenký a naplocho odrezaný, zriedkavejšie zo slaniny alebo niečoho iného (napr. šunky), ako aj pokrm z tohto kusu mäsa. 
Ako pokrm môže byť obalený v trojobale (múka, vajce, strúhanka) alebo bez obalu, tzv. prírodný rezeň. Najznámejším reprezentantom rezňov je viedenský rezeň, ktorému je najbližšia severotalianska "cotoletta alla milanese". V trojobale "cotoletty" sa však skrýva hrubšia kotleta spolu s kosťou, ktorá sa vypráža na masle a podáva s rizotom.
V slovenskej kuchyni sa na prípravu rezňa z bravčového mäsa často používa bravčové karé alebo stehno.
Čiernohorský rezeň vymyslel Ondrej Antovszký.
Scintilátor

Scintilátor alebo scintilačný materiál je látka, ktorá absorbuje ionizujúce žiarenie a premieňa ho na ultrafialové žiarenie alebo viditeľné svetlo. Ionizujúce žiarenie v látke spôsobí ionizáciu alebo excitáciu elektrónov látky do vyšších energetických stavov, ktoré potom prechádzajú naspäť do nižších stavov alebo sú nahradzované inými elektrónmi, čo vedie k vyžiareniu meraného žiarenia s nižšou energiou. Dá sa povedať, že scintilátory premieňajú neviditeľné svetlo na viditeľné svetlo. Tento jav sa nazýva scintilácia. Scintilátor spolu s fotonásobičom tvorí scintilačný detektor, ktorý sa dá použiť ako detektor častíc (typicky jadrového alebo röntgenového žiarenia). Alternatívne sa ako scintilátor označuje priestor, v ktorom sa nachádza látka vykazujúca scintiláciu.
Delenie.
Scintilátory je možné rozdeliť:
Aktivátory.
Do kryštálov scintilátorov sa často pridávajú prímesy, takzvané aktivátory. Elektronické hladiny scintilátora, medzi ktorými prechádzajú elektróny, totiž nemusia presne vyhovovať požiadavkám na konkrétne aplikácie. Preto sa do nich pridávajú aktivátory, ktoré tieto vlastnosti mierne upravujú pre konkrétne použitie. Množstvo aktivátoru je zvyčajne malé, menej než 1 % kryštálu, čo ale stačí na úpravu vlastností. Aktivátor potom pôsobí ako takzvané luminiscenčné centrum, teda miesto, v ktorom dochádza k prechodu elektrónu z vyššej energetickej hladiny do nižšej energetickej hladiny (z vodivostného do valenčného pásu). Úlohou zvyšnej časti kryštálu, teda matrice, je zachytiť ionizujúce žiarenie a preniesť ho na aktivátor. Matrica zároveň musí byť priehľadná, aby nedochádzalo k absorpcii vydaného elektromagnetického žiarenia. Ako aktivátor sa používa napríklad tálium pridané k jodidu sodnému, ale pre rôzne materiály sa používajú rôzne aktivátory.
Dosvit.
Dôležitým parametrom jednotlivých scintilátorov je dosvit, ktorý popisuje, ako rýchlo sa intenzita záblesku zmení e-krát. Pre plyny je to asi 10-9 s, pre kvapaliny 10-9 až 10-8 s a pre tuhé látky asi od 10-8 až 10-5 s. Dosvit závisí i na druhu častice, čo možno využiť pri selektívnom meraní zvolenej častice.
Rytina

Rytina alebo zastarano gravúra môže byť:
Gravúra je aj zastarano gravírovanie ako činnosť.
Rytie

Rytie alebo rozrytie (rozrývanie) alebo zrytie (zrývanie) môže byť:
Rytie alebo vyrytie (vyrývanie) môže byť:
Vyrytie (vyrývanie) je odstránenie rytím.
Vyrývanie je znepokojovanie zlomyseľnými či ironickými rečami, podpichovanie.
Fotonásobič

Fotonásobič alebo fotoelektrický násobič alebo násobič elektrónov je veľmi citlivý detektor žiarenia využívaný vo fyzike častíc, ktorý registruje a zosilňuje žiarenie v ultrafialovej, viditeľnej a blízkej infračervenej časti spektra. Tieto detektory zosilňujú signál vytváraný dopadajúcim žiarením faktorom až 108, a tak je možné registrovať prítomnosť čo i len jedného fotónu. Výhodou fotonásobiča je okrem vysokého zisku aj nízky šum a rýchle čítanie dát.
Štruktúra a operačný princíp.
Fotonásobiče sú konštruované zo sklenenej vákuovej trubice, ktorá obsahuje fotokatódu, niekoľko dynód a anódu. Fotóny dopadajúce na materiál tenkej fotokatódy pri vstupe do prístroja z nej vyrážajú elektróny produkované v dôsledku fotoelektrického javu. Tieto elektróny sú usmerňované fokusačnými elektródami smerom k elektrónovému zosilňovaču, kde je elektrónový signál vďaka sekundárnej emisii zosilnený.
Rozvádzač

Rozvádzač môže byť:
Preťahovanie

Preťahovanie alebo pretiahnutie môže byť:
Preťahovanie môže byť:
Preťahovanie (tvárnenie)

Preťahovanie je technologický proces v tvárnení. Názov preťahovanie sa v slovenčine používa pre dve rôzne operácie tvárnenia, ktoré sú napríklad v češtine rozlíšené samostatnými názvami.
Preťahovanie ().
V tomto prípade ide o tvárnenie rovinnej plochy na priestorovú napínaním cez šablónu. Používa sa na zhotovovanie dutých výťažkov väčších rozmerov. Na pevne upnutý plech pôsobí tlakom nástroj - prieťažník. Za súčasného poklepávania po povrchu plechu sa plech tvárni, až kým nenadobudne tvar prieťažníka.
Preťahovanie ().
V tomto prípade ide o pretiahnutie okraja plochého materiálu na jeho vnútornom, alebo vonkajšom obvode tak, aby sa vytvorila kolmá valcová plocha. Pri preťahovaní na vnútornom obvode polotovaru sa cez plech s prestrihnutým otvorom sa preťahuje tvarovaný tŕň s väčším priemerom ako má priemer otvoru. Následkom toho sa vytvorí okolo otvoru valcovitá plocha bez dna. Táto môže slúžiť ako náboj, alebo základňa pre vyrezanie závitu.
Neverectvo

Neverectvo môže byť:
Bezbožnosť

Bezbožnosť môže byť:
Neverec

Neverec môže byť:
Neveriaci

Neveriaci môže byť:
Bezbožník

Bezbožník môže byť:
Národnosť

Národnosť alebo zriedkavo nacionalita môže byť:
Pretláčanie (obrábanie)

Pretláčanie je vysokoproduktívna metóda obrábania materiálov, používaná v sériovej a hromadnej výrobe. Pomocou tejto metódy možno zhotoviť presné vnútorné a vonkajšie rotačné alebo tvarové plochy. Táto metóda spolu s preťahovaním nahrádza v mnohých prípadoch obrážanie, frézovanie a vyvrtávanie.
Leštenie

Leštenie je dokončovanie povrchu rôznych materiálov, ktorého účelom je hlavne zlepšenie povrchovej čistoty, hladkosti a dosiahnutie vysokého lesku obrobenej plochy. Ako nástroje sa na leštenie používajú rôzne kotúče alebo pásy vyrobené z plsti, plastu, gumy alebo aj kože, na ktoré sa nanášajú leštiace prostriedky.
Michal Godra

Michal Godra (* 24. január 1801, Bohunice – † 1. marec 1874, Báčsky Petrovec, Srbsko) bol slovenský básnik, jazykovedec, publicista a učiteľ. Pseudonym: Chamilov, Prieplavän.
Životopis.
Narodil sa v rodine vzdelaného evanjelického farára Michala Godru, člena Učenej spoločnosti banského okolia. Ľudovú školu navštevoval v Bohuniciach. Neskôr študoval v Banskej Štavnici, Modre a Bratislave. V rokoch 18251827 študoval teológiu vo Viedni. Krátko pôsobil ako vychovávateľ v Súdovciach. Roku 1828 odišiel do Kulpína v Srbsku, kde pôsobil ako vychovávateľ u Tošu Stratimirovića až do roku 1831. Tu nadviazal kontakty s Pavlom Jozef Šafárik a spolu s ním a Jurajom Rohoňom založil v Hložanoch čitateľskú spoločnosť "Societas slavica". V rokoch 18321834 sa stal súkromným učiteľom v rodine Johanna Gottlieba Steilein-Saalensteina v Pešti a v Horných Semerovciach. Od jesene 1834 sa v Pešti podieľal na činnosti Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej ako redaktor almanachu Zora. 27. septembra 1836 sa stal profesorom a riaditeľom nižšieho evanjelického gymnázia v Novom Vrbase vo Vojvodine. Tu pôsobil až do roku 1868, kedy bol pre svoje národné povedomie zbavený miesta riaditeľa. Zvyšok života prežil v Báčskom Petrovci, u evanjelického farára Juraja Mrvu.
Dielo.
Venoval sa poézii a jazykovede. V rokoch 1818 – 1835 vydal latinské a slovenské oslavné verše v klasicizujúcich formách. V almanachu Zora uverejnil v roku 1835 historizujúcu baladu "Vešelíni Na Muráni". Neskôr občas publikoval satirické básne a epigramy. V almanachu Zora uverejnil svoj návrh na reformu spisovnej češtiny. Podieľal sa na príprave kodifikácie spisovnej slovenčiny. Zbieral a publikoval materiál k slovenskému vedeckému názvosloviu. Publicistické články, články z cirkevnej histórie a prírodných vied uverejňoval v Obzore, Pešťbudínskych vedomostiach, Slovenských novinách, Slovenských pohľadoch a ďalších periodikách. Amatérsky sa venoval aj prírodným vedám: botanike a matematike. Udržiaval rozsiahle písomné kontakty s poprednými slovanskými dejateľmi, ktoré sa zachovali v osobitnom konceptári listov.
Externé odkazy.
O veršoch Michala Godru
Polyuretán

Polyuretán (skr. PUR alebo PU) je polymérna zlúčenina, ktorá vzniká polyadíciou dvoj- a viacsýtnych arylizokyanátov alebo alkyl- s viacsýtnymi alkoholmi. Ide o výrobou pomocou nukleofilnej adície diolov na diizokyanáty. Po zmiešaní oboch komponentov dôjde k chemickej reakcii a následnému vytvrdzovaniu. Skladá sa teda z organickej jednotky, ktorá je spojená karbamátovou (uretánovou) väzbou. Ak je prítomné malé množstvo vody, vzniká rozložením kyseliny karbamovej oxid uhličitý, ktorého prítomnosť ma za následok pórovitosť výsledného materiálu.
Bývajú lineárne alebo sieťované. Majú veľmi dobré mechanické, chemické a izolačné vlastnosti. Polyuretány sa používajú napríklad ako kvapalné náterové hmoty, tvrdé elastoméry, pevné izolanty, jemná flexibilná pena, elastické vlákno alebo súvislá vrstva pripomínajúca kožu.
Prvú syntézu polyuretánov uskutočnil nemecký chemik prof. Otto Bayer v roku 1937 pomocou polyadičnej reakcie.
Obrábanie vodným prúdom

Obrábanie vodným lúčom je pôsobenie kinetickej energie vodného prúdu malého priemeru, ktorý vychádza z dýzy na obrobok, čo má za následok úber materiálu. Kvapalinový lúč pri pracovných tlakoch až 350 MPa získava rýchlosť až 4-krát väčšiu ako rýchlosť zvuku, pričom sa správa ako pevné teleso a svojím energetickým účinkom delí všetky zatiaľ známe druhy prírodných a technických materiálov.
Obrábanie abrazívnym vodným prúdom.
Pri opracovaní tvrdých a húževnatých materiálov, alebo na zvýšenie účinnosti rezania sú do prúdu kvapaliny pridávané brúsne zrná (brúsivo). Táto metóda sa nazýva "obrábanie abrazívnym vodným lúčom".
Využitie.
Obrábanie vodným lúčom sa využíva najmä na delenie, vyrezávanie, vŕtanie a vyvrtávanie. V špecifických prípadoch môže nahradiť operáciu odhrotovania, pieskovania, gravírovania a sústruženia.
Referencie.
2. KRAJNÝ, Z.: Vysokotlakový vodný lúč - WJM, STU Bratislava, Jún 2011, s. 172.
Obrábanie elektrónovým lúčom

Obrábanie elektrónovým lúčom je založené na pôsobení vysokej energie koncentrovaného žiarenia elektrónov, ktoré je sústredené na veľmi malú plochu. Elektrónové žiarenie sa šíri štvrtinovou až polovičnou rýchlosťou svetla, takže ma vysokú kinetickú energiu, ktorá sa pri dopade žiarenia na obrobok premieňa na tepelnú energiu. Následkom toho je materiál obrobku odparovaný.
Princíp.
Zdrojom zväzku elektrónov je volfrámové alebo tantalové vlákno ohriate približne na 2 500 °C. Tento katódový žiarič je napájaný z generátora vysokého napätia 30 až 150 kV. Elektróny vytvárajú zväzok, ktorý prechádza otvorom v anóde. 
Elektrónový lúč sa formuje a zaostruje pomocou magnetických šošoviek na plochu s priemerom niekoľko tisícin milimetra. Vychyľovanie zväzku elektrónov pri zhotovovaní tvarových dier sa dosahuje vychyľovacou cievkou. Pohybovať sa môže tiež obrobok.
Obrobok je uložený vo vákuovej komore s vysokým vákuom 1,33 x (10−9 až 10−11) Pa, pretože výkon žiarenia by vo vzduchu veľmi poklesol. V komore musí byť upínací a posuvový mechanizmus k nastaveniu polohy obrobku. 
Využitie.
Celkový príkon stroja býva asi 5 kVA. Priemer zväzku elektrónov v mieste pôsobenia na obrobok je v rozmedzí 0,0025 až . Koncentrácia energie dosahuje hodnoty 5 MW.mm−2. Pretože je energia dodávaná v impulzoch trvajúcich asi 10 – 5 s, nie je šírka pásma tavenia kovu väčšia než priemer zväzku elektrónov, takže sa materiál pri obrábaní v blízkosti pásma obrábania neohrieva. 
Pri obrábaní ocele zväzkom elektrónov možno dosiahnuť šírku rezu pri hĺbke rezu a pri rýchlosti posuvu .s−1. Elektrónovým lúčom sa môžu vŕtať hlboké otvory s priemerom niekoľko stotín alebo desatín milimetra s toleranciou niekoľko tisícin milimetra.
Elektrónovým lúčom sa obrábajú najmä tvrdé syntetické materiály s vysokou teplotou tavenia, kovy ako tantal, titán, molybdén, volfrám a spekané karbidy, ďalej najtvrdšie elektricky nevodivé materiály ako je keramika, kremeň, sklo a iné, bez zreteľa na ich mechanické vlastnosti.
Týmto spôsobom však možno rezať, vŕtať alebo gravírovať povrch takmer všetkých materiálov.
Používa sa na zhotovovanie dier a štrbín v kovových fóliách, k výrobe miniatúrnych vrstvových odporov, na obrábanie a vŕtanie masívnych telies, výrobe hubíc pre priemysel umelých vlákien atď.
Kartit

Kartit je druh tvrdeného papiera. Vyrába sa z bavlnenej tkaniny ako výstuže a fenolickej živice ako spojiva. Používa sa v mechanike aj elektrotechnike. Je vhodný na výrobu komôr expanzných a maloolejových spínačov a ložiskových puzdier.
Vrstvený materiál

Vrstvené materiály vznikajú spojením viacerých vrstiev polyméru a vloženej fázy. Vrstvením vznikajú konštrukčné materiály, ktoré dostali svoj pôvodný názov v angličtine a nazývajú sa "lamináty". Tento termín zahrňuje všetky druhy laminátov a tzv. plastomérlaminátové konštrukcie, ktoré vznikajú priamym laminovaním plastomérnych dosák (fólií) na "sklotextil" alebo laminovaním sklotextilového epoxidového alebo polyesterového laminátu na predmet z "plastoméru".
Spôsob, ktorým sa pripravujú, nazývame "laminovanie". Lamináty sú vlastne anizotropné materiály, pretože majú rozdielne vlastnosti v smeroch pozdĺž vrstiev a kolmo na ne. Okrem plošných plnív, tzv. nosičov, sa používajú aj plnivá z jemných častíc, ktoré sa rovnomerne rozdelia, v celej hmote plneného plastomérneho materiálu. Získajú sa tak izotropné materiály, ktoré sa nazývajú "vystužené plasty".
Pri vystužených plastoméroch sa ako vystužovacie plnivo používajú tzv. krátke alebo dlhé vlákna. Krátke vlákna majú dĺžku od 0,5 do 2 mm, dlhé od 2 – 4 mm. Ak je vlákno kratšie ako 0,5 mm nemá už armovaciu funkciu, ale iba funkciu plniva.
Vplyv bežného plniva v porovnaní s vystužovacím sa prakticky neprejaví až do určitej veľkosti deformácie, keď si materiál vystužený sklom dlhšie prechováva svoje mechanické vlastnosti ako materiál s bežným plnivom.
Kostol svätého Víta (Rusovce)

Kostol svätého Víta je najstaršou sakrálnou stavebnou pamiatkou Rusoviec, mestskej časti Bratislavy v okrese Bratislava V.
Je situovaný v južnej časti parku rusovského kaštieľa hneď vedľa hlavnej cesty.
História.
Jeho pôvod treba hľadať v neskororímskom období. Súčasný kostol bol vybudovaný v renesančnom slohu v roku 1613 na mieste staršieho románskeho kostola doloženého v roku 1208. O jeho zrode svedčí latinský kamenný nápis nad južným renesančným portálom. Podľa neho kostol založil so súhlasom kaločského arcibiskupa Demetera Napragiho rusovský farár Peter Tisliarich 15. júna 1613.
Kostol bol časom viackrát stavebne upravovaný, z ktorých niektoré sa negatívne podpísali pod jeho existenciu. Najtvrdší úder kostol dostal pri prestavbe v 50-tych rokoch 20. storočia, keď bol vyprázdnený a premenený na sklad kníh. Vzácny mobiliár, sa nenávratne stratil alebo bol zničený. Niektoré artefakty, medzi nimi napr. vzácny oltárny triptych s výjavom "Umučenie sv. Víta", sa podarilo časom objaviť.
Opis.
Stavebne je kostol sv. Víta jednoduchou jednoloďovou stavbou s presbytériom a predstavanou štvorhrannou vežou, vysokou 17 metrov, stojacou na dvoch mohutných pilieroch. Presbytérium je zaklenuté krížovou klenbou. Strecha lode je sedlová. V súčasnosti je kostol v stave rekonštrukcie, ktorú vykonávajú nadšenci z občianskeho združenia Vitus. Hotová je veža a kompletné zastrešenie objektu. Loď spolu s interiérom čakajú na rekonštrukciu.
V kostole sa vykonával archeologický prieskum, počas ktorého boli pod podlahou objavené štyri hroby (tri novoveké a jeden z rímskeho obdobia zo 4. storočia).
Kostol svätého Víta v Rusovciach patrí k najvýznamnejším pamiatkam Bratislavy a ako taký bol zaradený do zoznamu národných kultúrnych pamiatok.
Generálne stavy (Francúzsko)

Generálne stavy () bol názov hlavného stavovského (krajinského) snemu Francúzska, poradného orgánu kráľa zasadajúceho v rokoch 13021614 a v roku 1789, kedy došlo k jeho zániku 17. júna 1789. Zhromaždenie pozostávalo zo zástupcov troch stavov (šľachta, duchovenstvo a meštianstvo) a bolo zvolávané panovníkom na prerokúvanie štátnych záležitostí a schvaľovanie daní.
1789.
Generálne stavy zohrali významnú úlohu pri vypuknutí veľkej francúzskej revolúcie, kedy ich dal zvolať kráľ Ľudovít XVI. z dôvodu fiškálnej krízy a štátneho bankrotu. Minister financií Jacques Necker ohlásil zvolanie Generálnych stavov 1. januára 1789, samotné zasadnutie sa začalo 5. mája. Zástupcovia tretieho stavu zhromaždenie opustili (17. júna) a následne sa vyhlásili prísahou v loptovni za Ústavodarné národné zhromaždenie (20. júna).
Kostol svätej Márie Magdalény (Rusovce)

Kostol svätej Márie Magdalény je rímskokatolícky farský kostol v mestskej časti Bratislavy Rusovciach v okrese Bratislava V.
Kostol v štýle raného baroka postavili v roku 1662. V roku 1758 vyhorel.
Kostol tvorí jednoloďová stavba s vežou a presbytériom s polygonálnym záverom. Loď je zastrešená sedlovou strechou, veža má jednoduchú pyramídovú strechu. Nad vstupným portálom sa nachádza tympanón s erbami Zichyovcov a socha patrónky kostola. Erb Štefana Zichyho a jeho manželky Magdalény Amade súvisí s donátorstvom Zichyovcov ako i skutočnosťou, že až do začiatku 20. storočia im kostol slúžil ako rodinná hrobka. Erb Štefana a Magdalény sa nachádza aj na hlavnom oltári.
Kostol je zaujímavý i svojim interiérom. Hlavný oltár pochádza z druhej polovice 17. storočia a predstavuje stĺpový typ oltára s ústredným obrazom Ukrižovaného a kľačiacej Márie Magdalény. Dva bočné renesančno-barokové oltáre zasvätené sv. Karolovi Boromejskému a Zvestovaniu Panny Márie pochádzajú rovnako zo 17. storočia. Z toho istého obdobia pochádzajú i renesančno-baroková kazateľnica a krstiteľnica.
Organ z roku 1857 je vyzdobený erbami Félixa Zichy-Ferrarisa a jeho manželky Emílie von Reichenbach - Lessonitz, ktorí vlastnili kaštieľ od roku 1851. 
Okná presbytéria s vitrážami sú darom rusovských donorov. Sú na nich zachytené postavy svätcov - sv. Tomáša apoštola, sv. Alžbety Uhorskej a sv. Štefana.
Pred hlavným vchodom do kostola stojí morový stĺp z roku 1719 na pamiatku morovej epidémie z roku 1713 zasvätený sv. Antonovi.
Hladenie (obrábanie)

Hladenie patrí medzi finálne obrábanie povrchu materiálov. Podstatou hladenia povrchu je plastická deformácia nerovností povrchu tlakom hladkého nástroja. Jednotlivé výstupky nerovnosti sa zatláčajú a zarovnávajú, čím sa spevňuje povrchová vrstva hladenej plochy. Pri hladení povrchov nedochádza k úberu materiálu.
Najpoužívanejšie spôsoby hladenia povrchov sú guľôčkovanie, valčekovanie a pretláčanie otvorov tŕňmi, alebo guľôčkami.
Krokodíl bahenný

Krokodíl bahenný (iné názvy: krokodíl močiarny, krokodíl močiarový; ) je druh krokodíla z čeľade krokodílovité.
Rozšírenie.
Krokodíl bahenný obýva Indiu, Bangladéš, Srí Lanku, Pakistan, Nepál, južnú časť Iránu a pravdepodobne aj Indočínu. Tento krokodíl je jediným krokodílom, ktorý obýva Irán a Pakistan a najobvyklejší z troch indických krokodílov.
Vzhľad.
Krokodíl bahenný sa vzhľadom podobá krokodílovi nílskemu. Mláďatá sú tmavo sfarbené s čiernymi krížovitými pruhmi na tele aj chvoste. Telo dospelých jedincov je sfarbené šedo s rôznym stupňovaním. Krokodíl močiarový patrí medzi najväčšie druhy krokodílov, pretože jeho telo dorastá 4 až . Má najširší nos zo všetkých zástupcov svojho rodu ("Crocodylus"), čo mu umožňuje nezameniteľný vzhľad. Dôležitú ochrannú zložku tvoria aj veľmi tvrdé pláty na tele podobne účinné ako u aligátora severoamerického.
Potrava.
Mláďatá sa živia vodnými bezstavovcami, kôrovcami, hmyzom a občas aj malými rybkami. Dospelý jedinci dokážu uloviť aj cicavce veľkosti jeleňa alebo byvola, ale častejšie sa živia rybami, obojživelníkmi, plazmi (prevažne hadmi, príležitostne korytnačkami), vtákmi a stredne veľkými cicavcami.
Rozmnožovanie.
Samice po spárení, v období sucha (od decembra až do februára) budujú hniezda v podobe priehlbiny v zemi. Samice kladú obvykle 25 až 30 vajec, ale vzácne môžu naklásť aj 10 až 48 vajec, ktoré sa vyvíjajú obvykle 55 až 75 dní a mláďatá po narodení merajú obvykle okolo . Samice dosahujú pohlavnú dospelosť obvykle vo veku 6 rokov (vo veľkosti 1,7 až ) a samci vo veku 10 rokov (okolo ).
Používanie nástrojov.
Bolo zdokumentované, že krokodíl bahenný pomocou návnady lovil korisť, ako sú vtáky. To znamená, že išlo o jeden z prvých záznamov o používaní nástrojov medzi plazmi. Vyvážením paličky alebo vetvy na hlavách, boli americké aligátory schopné prilákať a uloviť vtáky, ktoré hľadali vhodnú podstielku. Táto stratégia, ktorá je zdieľaná aj s aligátorom severoamerickým, je obzvlášť účinná počas hniezdenia, keď je viac pravdepodobné, že vtáky zhromažďujú materiál na stavanie hniezda.
Ohrozenie.
Krokodíl bahenný bol ako väčšina druhov krokodílov v minulosti najviac ohrozovaný lovom pre svoju kožu, ale v súčasnosti tento druh ohrozuje skôr drastické ničenie jeho prirodzených biotopov pre značný poľnohospodársky aj priemyselný vývoj, ale tiež úmrtnosť v rybárskych sieťach (pokiaľ sa pokúšajú uloviť už chytenú rybu); určité časti jeho tela sa využívajú aj pre lekárske účely. O počte krokodílov bahenných vo voľnej prírode sa stále špekuluje. V súčasnosti je na niekoľkých miestach pravdepodobne už vyhubený , zato najväčšie populácie sú na Srí Lanke, kde je počet krokodílov bahenných v prírode odhadovaný na 2 000 zvierat . Je síce pravda, že viac zvierat je v Indii (zhruba 3 000 až 5 000 zvierat), ale tu sú rozdelené do 50 menších populácií . Krokodíl bahenný je v súčasnosti v Červenom zozname IUCN zapísaný ako zraniteľný druh .
Obrábanie

Obrábanie alebo obrobenie môže byť:
Palác Robotníckej zdravotnej poisťovne

Palác Robotníckej zdravotnej poisťovne je bytový dom v Bratislave v Starom Meste na Sienkiewiczovej ulici č. 1. Inštitúcia bola založená v roku 1892. Patrí medzi národné kultúrne pamiatky.
História.
Budova bola postavená podľa projektu významného bratislavského projektanta Eugena Schillera. V budove sa nachádzali úradovne poisťovne a zasadacia sieň predstavenstva, ambulancie posudkových lekárov, vodoliečebné zariadenia a nájomné byty. Budova bola postavená v štýle eklekticizmu a dokončená v roku 1909 (iný zdroj 1906), pozemok poskytlo mesto. Dnes tu sídli Slovenská akadémia vied, Ústav normálnej a patologickej fyziológie a Inštitút jazykov.
Inštitút milosrdných sestier Svätého kríža

Inštitút milosrdných sestier Svätého kríža alebo Kongregácia Milosrdných sestier Svätého Kríža (Krížové sestry, "Congregatio Sororum Caritatis Sanctae Crucis", SCSC) je rímskokatolícka ženská rehoľa, ktorá sa sústreďuje predovšetkým na pomoc chorým, pastoračné a sociálne služby.
Inštitút založil švajčiarsky kapucín Teodózius Florentini v roku 1856 v Ingenbohle. V čase najväčšieho rozmachu v roku 1940 mal inštitút 9638 sestier, dnes je ich počet asi 4500. Pôsobia v 17 štátoch sveta, v Európe: Slovensko, Česko, Švajčiarsko, Nemecko, Rakúsko, Taliansko, Chorvátsko, Rumunsko, Srbsko, Slovinsko, Maďarsko, v Amerike: Brazília, Spojené štáty, v Ázii: India, Taiwan a v Afrike: Uganda, generálna provincia je v Ingenbohle.
Slovenskú provinciu tvorí asi 240 sestier. Slovenská provincia Milosrdných sestier Svätého kríža, vznikla v roku 1927. Na Slovensko prišli sestry v roku 1865. Od roku 1875 patrili sestry na Slovensku pod filiálky v Maďarskej provincii v Žambeku. Od roku 1913 patrili sestry do Moravskej provincie.
História.
Kongregáciu založili švajčiarsky kapucínsky mních Theodosius Florentini (18081865) a Mária Theresia Schererová (18251888). V roku 1844 založil mních v Altdorfe "Inštitút sestier Svätého kríža" pre základné vzdelávanie detí vo vidieckych a horských oblastiach západného Švajčiarska a nasledujúci rok sa k nemu pripojila aj sestra Mária Theresia Schererová.
S podporou pápeža Pia IX. otvoril brat Florentini v roku 1850 nemocnicu Svätého kríža v Chure a v roku 1852 zveril jej vedenie skupine rehoľných sestier (pod vedením matky Márie Terézie Schererovej), pre ktoré bol v Ingenbohle otvorený noviciát (1855). V roku 1856 Kaspar de Carl, biskup z Churu, vyhlásil komunitu v Ingenbohle za autonómnu od "kongregácie sestier Svätého kríža" a rehoľníčky prijali názov "Milosrdné sestry Svätého kríža".
Inštitút, ktorý bol od roku 1905 pričlenený k Rádu menších bratov kapucínov, dostal pápežský dekrét Decretum laudis 4. decembra 1878 a definitívne schválenie Svätého stolca 18. septembra 1894; jeho konštitúcie boli definitívne schválené 29. januára 1897.
Máriu Teréziu Schererovú blahorečil pápež Ján Pavol II. v roku 1985.
Pretláčanie

Pretláčanie (pretlačovanie, pretlačenie) alebo pretískanie (pretisnutie) môže byť:
Pretláčanie (pretlačovanie, pretlačenie) môže byť:
Krokodíl filipínsky

Krokodíl filipínsky alebo krokodíl mindorský (lat. "Crocodylus mindorensis") je druh z rodu krokodíl ("Crocodylus").
Bývalé zaradenie.
Krokodíl filipínsky bol opísaný v roku 1935, a to ako samostatný druh. V 50.-70. rokoch 20. storočia bol často považovaný za poddruh krokodíla novoguinejského, a to pod názvom krokodíl novoguinejský mindorský ("Crocodylus novaeguineae mindorensis"). Od konca 70. rokov sa definitívne znova považuje za samostatný druh.
Rozšírenie.
Krokodíl filipínsky obýva len malé jazerá a rybníky, malé riečne prítoky a močiare na Filipínach.
Vzhľad.
Krokodíl filipínsky nedorastá do takých rozmerov ako krokodíly obývajúce slané vody a pochádzajúce z rovnakej oblasti, zato spoločným znakom je relatívne široký nos a vysoko obrnené telo. Je to pomerne malý krokodíl, pretože dĺžka tela samcov väčšinou nepresiahne , samice sú mierne menšie. Mláďatá sú tmavo sfarbené, dospelí jedinci sú obvykle zlatohnedí.
Spôsob života.
O spôsobe života krokodíla filipínskeho nie je príliš veľa informácií. Živí sa hlavne bezstavovcami, občas aj malými stavovcami. Samica stavia relatívne malé (1,5 na šírku × na výšku) kopcovité hniezdo, do ktorého znesie 7 až 20 vajec. Inkubačná doba trvá zhruba 85 dní a samica mláďatám poskytuje rodičovskú starostlivosť.
Ohrozenie.
V súčasnosti je na Filipínach lov krokodílov filipínskych prísne zakázaný, ale aj napriek tomu je tento druh krokodíla stále ohrozovaný ničením jeho prirodzeného biotopu, vyberaním hniezd, ale tiež lovením rýb pomocou dynamitu , vďaka čomu je na Červenom zozname IUCN zaradený do kategórie kriticky ohrozených druhov. Patrí vôbec medzi najviac ohrozované druhy na Filipínach. Odhaduje sa, že vo voľnej prírode žije už len 200 dospelých jedincov schopných rozmnožovania .
Vytesnenie

Vytesnenie alebo vytesňovanie môže byť:
Potlačenie

Potlačenie (potláčanie, potlačovanie) alebo potisnutie (potískanie) môže byť:
Potlačenie (potláčanie, potlačovanie) môže byť:
Jelena Jurievna Korikovová

Jelena Jurievna Korikovová (; * 12. apríl 1972, Toboľsk) je ruská televízna a divadelná herečka. Svoju umeleckú kariéru začala v roku 1989. Jej najvýznamnejšia postava, ktorú stvárnila je hlavná úloha v ruskej telenovele "Úbohá Nasťa".
Ďuriš (priezvisko)

Ďuriš je slovenské priezvisko odvodené od mena Juraj. Najčastejšie je v Bratislave, Považskej Bystrici, Žiline, Zvolene a Skačanoch (okres Partizánske).
Známi nositelia.
Pozri v článku Ďuriš.
Lupták (priezvisko)

Lupták je slovenské priezvisko s významom "Lipták" – obyvateľ Liptova. 
Je rozšírené predovšetkým na strednom Slovensku, najviac vo Zvolene, Banskej Bystrici, Banskej Štiavnici a obci Liptovské Sliače (okres Ružomberok). V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Ostrava a Kladno
Známi nositelia.
Pozri v článku Lupták.
Represia

Represia môže byť:
Supresia

Supresia môže byť:
Dark Passion Play

Dark Passion Play je šiesty štúdiový album fínskej symphonickej power metalovej skupiny Nightwish. Album vyšiel 26. septembra 2007 vo Fínsku, 28. septembra v Európe a 2. októbra v USA. Tento album je prvým, ktorý bol nahratý so speváčkou Anette Olzon, a prvý od odchodu speváčky Tarja Turunen, v októbri roku 2005.
Tento album trvá 75:43 minút a je teda najdlhším albumom, ktorý doteraz skupina nahrala (druhým najdlhším je album "Once").
22. februára 2008 bol z tohto albumu iba vo Fínsku dosiahnutý predaj 120 000 hudobných nosičov, čím získal štvornásobnú platinu. V januári 2008 bol tento album v šiestich krajinách sveta na prvej priečke a dva k nemu vydané single: „Amaranth“ a „Erämaan Viimeinen“ dosiahli prvú priečku fínskych hitparád.
Hladenie

Hladenie môže byť:
Krokodíl novoguinejský

Krokodíl novoguinejský (lat. "Crocodylus novaeguineae") je druh krokodíla z čeľade krokodílovité.
Rozšírenie.
Krokodíl novoguinejský obýva Novú Guineu.
Bývalé súčasti.
Krokodíl filipínsky bol v 50.-70. rokoch 20. storočia často považovaný za poddruh krokodíla novoguinejského (pod názvom "Crocodylus novaeguineae mindorensis"); predtým aj potom (t.j. v 30., 40. rokoch a od konca 70. rokov) bol (je) považovaný za samostatný druh.
V roku 2019 bol od krokodíla novoguinejského navyše odčlenený nový samostatný druh Crocodylus halli.
Výzor.
Je to je malý druh krokodíla. Dĺžka tela u samcov sa pohybuje okolo , samice sú menšie a dorastajú okolo . Výzorom sa podobá krokodílovi filipínskemu ("Crocodylus mindorensis") a krokodílovi olivovému ("Crocodylus siamensis"). 
Telo má sivohnedé s tmavo hnedými až čiernymi škvrnami na chvoste, brucho býva svetlejšie. Nos je dlhý, pomerne úzky a spolu s dospievaním sa rozširuje.
Spôsob života.
Žije nočným spôsobom života v sladkovodných močiaroch a jazerách v Novej Guinei. Napriek tomu že dokáže žiť v slanej vode, je v poloslaných pobrežných vodách videný pomerne vzácne a nikdy v prítomnosti nebezpečného krokodíla morského ("C. porosus"). U krokodíla novoguinejského rozlišujeme dva populácie, ktoré od seba oddeľuje horské pásmo; DNA analýza dokázala, že sú tieto populácie geneticky oddelené. Živí sa prevažne rybami a inými bezstavovcami, ale tiež stavovcami, zvlášť potom obojživelníkmi a plazmi. Mláďatá sa živia vodnými bezstavovcami a hmyzom. 
Rozmnožovanie.
Samice budujú kopcovité hniezda do ktorých zhruba 2 týždne po spárení kladú vajcia. Samice severnej populácie kladú v období sucha, obvykle v zarastených riečnych prítokoch a na plávajúcich rastlinách 22 až 45 vajec. Samice južnej populácie si stavajú hniezda na súši na začiatku obdobia dažďov a ich hniezda sú obyčajne menšie než u samíc severnej populácie (napriek tomu že samotné vajcia sú o niečo väčšie). Vajcia sa vyvíjajú zhruba 80 dní a matka znášku po celú dobu stráži. Keď sa mláďatá vyliahnu, privolajú pišťaním svoju matku, ktorá im pomôže von zo zakrytého hniezda. Samice dosahujú pohlavnú dospelosť po dosiahnutí rozmerov 1,6 až , samci pri .
Tóth (priezvisko)

Tóth (o význame pozri tót) je rozšírené maďarské priezvisko. Na Slovensku je časté najmä na juhu, najviac v Bratislave a okresoch Dunajská Streda, Komárno, Levice a Nové Zámky.
Známi nositelia.
Pozri v článku Tóth.
Varga (priezvisko)

Varga/Vargová je priezvisko, rozšírené na Slovensku. Najčastejšie je v Bratislave, v okresoch Dunajská Streda, Komárno, Košiciach a Prešove.
Slovo „varga“ znamená po maďarsky „obuvník“.
Známi nositelia.
Pozri v článku Varga.
Priezvisko

Priezvisko je časť osobného mena v dvoj- a viacmennej pomenúvacej sústave; je to rodové/rodinné meno, ktoré sa pridáva k (rodnému) menu na bližšie označenie osoby, a ktoré je spravidla v rodine dedičné po otcovi.
Rodné priezvisko je u vydatej ženy alebo ženatého muža priezvisko, ktoré používal/a za slobodna resp. ktoré dostal/a pri narodení.
Pôvodne priezviská vznikali podľa prezývok (telesných a duševných vlastností, návykov), zamestnania, bydliska, miesta pôvodu otca (patronymikum) alebo matky (matronymikum), prípadne podľa názvu živočíchov, rastlín či neživých predmetov a pod. Sú to slová pozbavené významu pôvodných slov, a odlišujú sa od nich aj pravopisne.
V západnej Európe začali prímenia/priezviská vznikať v 10. storočí vo Francúzsku, najmä v Normandii, potom v Anglicku a Škótsku, od 13. storočia v Nemecku (ale až do 15. storočia neboli dedičné), podobne v Česku.
Na Slovensku pôvodne (keď bolo menej obyvateľov) osobné meno pozostávalo z jedného slova, dvojmenná sústava existuje od 15. storočia (meno - prímeno), od konca 18. storočia (vláda Jozefa II.) je aj úradne záväznou informáciou (meno - priezvisko).
U väčšiny jazykov sa uvádza ako prvé meno a potom priezvisko. Opačné poradie má napríklad maďarčina (Petőfi Sándor), japončina (Koizumi Džun'ičiró (小泉 純一郎)) alebo vietnamčina (Nguyễn Công Hoan).
Nemec

Nemec môže byť:
Holub

Holub môže byť:
Napúčanie dreva

Napúčanie dreva (nesprávne "bobtnanie dreva") je vlastnosť dreva zväčšovať pri pohlcovaní vody svoje lineárne a objemové rozmery. 
Maximálne množstvo vody, ktoré môže drevo pohltiť, je 28-30% (na porovnanie: škrob asi 33%, kasein asi 100%). Keď sa pohlcuje suché drevo vodou, vylučuje sa najprv teplo (teplo napúčania) a zväčšuje sa objem dreva. Objem napučaného dreva je menší ako súčet objemu vody a dreva. Rozdiel nazývame kontrakcia a udáva veľkosť stlačenia bunkových stien. K ďalšiemu pohlcovaniu kvapaliny dochádza bez veľkého vylučovania tepla a stláčaní vnútorných stien. Drevo vo vode napúča, pretože voda vniká medzi bunkové steny a rozťahuje ich od seba.
Kmeň (stonka)

Kmeň je drevnatá, spravidla nerozvetvená stonka dreviny.
Kmeň rozvádza vodu, ukladá výživné látky a zabezpečuje reprodukciu drevnej hmoty. Úžitková dĺžka kmeňa je od spodného rezu po prvý hrubý konár.
Generálne stavy

Generálne stavy môže byť:
Mešťan (spoločenská vrstva)

Meštania alebo meštianstvo (pejoratívne meštiaci, meštiactvo; čiastočné synonymum buržoázia) sú spoločenská vrstva; pôvodne privilegovaní obyvatelia stredovekých miest, neskôr príslušníci tzv. strednej triedy vôbec (opak duchovenstva, šľachty, roľníkov a robotníkov). 
Privilegované postavenie mešťanov pôvodne vyplývalo z mestských práv udeľovaných stredovekým sídliskám spravidla od 11. storočia. V tomto zmysle sa medzi mešťanov v stredoveku spravidla rátajú aj šľachtici bývajúci v mestách. 
Hoci v skutočnosti väčšinu mešťanov tvorili remeselníci, najväčšiu moc politickú moc mali v stredoveku veľkí obchodníci, pozemkoví vlastníci a šľachtici. Vo Flámsku a severnom Francúzsku sa členovia mestskej rady nazývali konšeli, v južnom Francúzsku a Taliansku konzulovia alebo radcovia. Spolu s mestskou aristokraciou spravovali mesto. Všetci tvorili malú uzavretú spoločnosť. 
Mešťania stáli v opozícii pôvodne najmä voči duchovenstvu a vidieckemu obyvateľstvu (vrátane vidieckej šľachty), neskôr postupne stáli v opozícii aj voči šľachte vôbec a voči robotníkom. Stali sa tvorcom a osvojovateľom nových svetonázorových a kultúrnych prvkov renesancie, priniesli rozvoj trhového hospodárstva. 
V 18. a 19. storočí prišlo k premene "meštianskej spoločnosti" (či mestskej spoločnosti) na tzv. občiansku spoločnosť (buržoáznu spoločnosť). Mešťania sa stali nositeľmi liberalizmu.
Mešťan

Mešťan alebo pejoratívne meštiak (hromadne aj meštianstvo alebo pejoratívne meštiactvo) môže byť:
Busov (vrch)

Busov () je najvyšší vrch v pohorí Busov, podcelku Nízkych Beskýd.
Poloha.
Nachádza sa v západnej polovici plošne neveľkého pohoria, približne severozápadne od Bardejova. Nachádza sa v Prešovskom kraji a okrese Bardejov a zasahuje do katastra obcí Cigeľka, Gaboltov a Nižný Tvarožec. Masív leží v povodí Tople. 
Opis.
Vrch je súčasťou výrazného masívu, situovaného západne od centra pohoria. Súčasťou masívu sú tiež vrchy Pálenica (), Pivnica () a Stavenec (). Severnú a východnú časť vrchu odvodňujú prítoky Sveržovky, južné a západné svahy odvádzajú vodu do Kamenca. Prevažná časť vrchu je zalesnená a poskytuje tak len obmedzené výhľady najmä na okolité vrchy. Na vrcholku sa nachádza malá čistinka s dreveným krížom. 
Výhľady.
Vďaka nadmorskej výške a čiastočnému odlesneniu ponúka vrcholová časť obmedzené, no ďaleké výhľady. Z vhodných lokalít je mimo okolitých vrchov dobre pozorovateľných viacero prihraničných vrchov, no pri vhodných podmienkach je pozorovateľná aj časť Vysokých Tatier.
Napúčanie

Napúčanie (napučiavanie, napučanie) alebo nesprávne bobtnanie môže byť:
Lita Fordová

Lita Ford vlastným menom Lita Rossana Ford (* 19. september 1958) je britská heavymetalová gitaristka a speváčka, populárna hlavne v 80. rokoch.
Narodila sa v Londýne, v rodine anglického armádneho veterána Harryho Leonarda a jeho ženy Lisy, angličanky talianskeho pôvodu. Keď bola Lita ešte dieťa, rodina sa presťahovala do Kalifornie. Ako 16 ročná sa stala členkou dievčenskej rockovej skupiny The Runaways, a po jej rozpade v roku 1979 sa začala jej sólová kariéra. Prvé dva albumy ktoré vydala dosiahli priemerný úspech.
V roku 1988 naspievala s Ozzy Osbourneom hitový duet "Close My Eyes Forever".
V rokoch 1986-92 bol jej manželom Chris Holmes zo skupiny W.A.S.P., o dva roky neskôr spoznala Jimiho Gilletta zo skupiny Nitro za ktorého sa 13. mája 1994 vydala po dvojtýždňovej známosti.
Frederick Douglass

Frederick Douglass narodený ako Frederick Augustus Washington Bailey (* február 1817 – † 20. február 1895) bol známy americký abolicionista, politik, vydavateľ a autor.
Narodil sa ako Frederick Augustus Washington Bailey a jeho otec bol zároveň jeho majiteľom, z otroctva unikol v roku 1838. Prvý protiotrokársky prejav predniesol v Nantuckete v roku 1841, v rokoch 1847-63 vydával noviny "North Star", zaslúžil sa o formovanie černošských jednotiek v občianskej vojne, v roku 1872 neúspešne kandidoval na viceprezidenta, v rokoch 1889-1891 bol generálnym konzulom na Haiti.
Ročný kruh

Ročný kruh (iné názvy: letokruh, rok, leto) je prírastok dreva, ktorý sa u drevín mierneho pásma vytvára na priečnom reze okolo stržňa. Ročné kruhy sú teda prírastky za vegetačné obdobie (1 rok), u tropických stromov 3 mesiace.
Opis ročných kruhov.
Ročné kruhy tvoria rôzne hrubé prírastkové vrstvy. Na radiálnom reze vidíme ročné kruhy ako zvislé rovnobežné pásy, na tangenciálnom reze ako polovičné elipsy pretiahnutého tvaru ako hyperboly, ktoré bývajú rôzne zvlnené. Čím bližšie je ročný kruh k stržňu, tým je starší, ku kambium, tým je mladší. Ročné kruhy pribúdajú na obvode. Množstvo ročných kruhov sa u našich drevín nezhoduje s vekom stromu. Za určitých podmienok môže dôjsť k tvorbe 2 ročných kruhov za 1 vegetačné obdobie a niekedy sa ročné kruhy vôbec nevytvoria alebo sa vytvoria len v určitej časti. 
Šírka ročného kruhu.
Šírka ročného kruhu sa mení s vekom, u väčšiny drevín sa spočiatku vytvárajú úzke ročné kruhy, ich šírka sa postupne zväčšuje, dosahuje maximum a postupne klesá. Šírka ročného kruhu závisí aj od druhu drevín, ako aj od miesta rastu a zásahov. napr.: Tis: 1-2mm, väčšina drevín : 1-5mm, Tp,Vr: 5-15mm, kultivary topoľov: 20-35mm.
Timothy McVeigh

Timothy James McVeigh (* 23. apríl 1968, Lockport, New York, USA – † 11. jún 2001, Terre Haute, Indiana) bol bývalý americký vojak, odsúdený a popravený za účasť na bombovom útoku na budovu v Oklahoma City v roku 1995, pri ktorom zomrelo 168 ľudí. Do 11. septembra 2001 to bol počtom obetí najväčší teroristický útok na území USA.
Biografia.
Narodil sa v malom meste Lockport v štáte New York ako druhé z troch detí, rodičia sa rozviedli, keď mal 10 rokov. Po ukončení strednej školy v máji 1988 vstúpil do armády, zúčastnil sa vojny v Perzskom zálive v roku 1991, následne ako veterán pôsobil ako člen security guard.
Bombový útok v Oklahoma City.
19. apríla 1995 o 9:02 hod. na parkovisku pred federálnou budovou v Oklahoma City explodovala dodávka s výbušninami. Silu výbuchu bolo možné prirovnať k dvom tonám trhaviny. Tlaková sila budovu prelomila a strhla niekoľko poschodí. Pri výbuchu zahynulo 168 ľudí vrátane mnohých detí, nakoľko na druhom poschodí budovy bola detská škôlka. Necelé dve hodiny po výbuchu zastavila dopravná polícia za prekročenie rýchlosti automobil Mercury, ročník 1977 na diaľnici blízko mesta Perry. Vodič bol ozbrojený a bol vzatý do väzby, následne bol identifikovaný ako Timothy McVeigh a na základe svedectva muža, ktorý mu požičal dodávku, ktorá explodovala, sa stal hlavným podozrivým.
Motivácia k bombovému útoku.
McVeigh pri výsluchu uviedol, že bombový útok na federálnu budovu bol odplatou za útok na farmu sekty Davidiánov vo Waco v štáte Texas v roku 1993. Tiež hovoril o incidente v Ruby Ridge v roku 1992. Bol presvedčený, že sa jednalo o ďalšie dôkazy miešania sa federálnej vlády do života občanov. McVeigh bol stúpencom krajne pravicových združení ako Hnutie kresťanskej identity.
Odsúdenie a poprava.
Timothy McVeigh bol 20. októbra 1995 odsúdený na trest smrti, po sérií odvolaní mu bol trest potvrdený 13. júna 1997. Nakoľko pri bombovom útoku zahynuli viacerí federálni zamestnanci, bol súdený na federálnej úrovni. Popravený bol 11. júna 2001 smrtiacou injekciou.
Termoplastický polyuretán

Termoplastický polyuretán patrí do skupiny elastomérov. Ako všetky termoplastické elastoméry, termoplastický polyuretán je elastický a tepelne spracovateľný, zvyčajne použitím vstrekovacích, vákuových alebo lakovacích zariadení. Môžu sa použiť viaceré výrobné technológie. Termoplastický polyuretán sa od ostatných termoplastických elastomérov líši hlavne výrazným množstvom kombinácií fyzikálnych vlastností, čo z neho robí extrémne flexibilný materiál, ktorý možno adaptovať na nespočetné množstvo aplikácií.
Sklotextit

Sklotextit je vrstvený materiál v tvare dosiek, vyrobený z upravenej sklenej tkaniny ako výstuže a epoxirezolovej živice. Okrem dobrých mechanických a elektroizolačných vlastností má aj vysokú klimatickú odolnosť.
V stavebníctve sa používa "sklotextílna mriežka", ktorá je súčasťou kontaktného zatepľovacieho systému alebo omietok.
Malcolm X

Malcolm X (* 19. máj 1925, Omaha, Nebraska, USA – † 21. február 1965, New York, New York, USA) bol významný predstaviteľ čiernych moslimov v USA, hovorca hnutia Národ Islamu, bojovník za práva černochov.
Narodil sa ako Malcolm Little v Omahe, po konvertovaní na moslimskú vieru prijal meno Malcolm X a pripojil sa k Národu islamu. Toto hnutie bolo kombináciou africkej hrdosti a nepriateľstva voči belochom, zároveň členovia odmietali integráciu do väčšinovej "belošskej spoločnosti". V marci 1964 sa stal ortodoxným moslimom, prijal meno El-Hajj Malik El-Shabazza a z hnutia vystúpil, následne založil organizáciu Moslimská mešita a Organizáciu africko-americkej jednoty. Začal spolupracovať s bielymi liberálmi, ktorí podporovali občianske práva černochov. Traja čierni moslimovia ho pre odpadlíctvo 21. februára 1965 zastrelili počas prejavu v newyorskom Harleme.
V roku 1992 o ňom natočil režisér Spike Lee biografický film v hlavnej úlohe s Denzelom Washingtonom.
Špeciálny záznam CNN: "Witnessed: The Assassination of Malcolm X", bol odvysielaný 17. februára 2015. Obsahoval rozhovory s ľuďmi, ktorí s ním blízko spolupracovali, vrátane A. Petra Baileyho a Earla Granta, ako dcéry Malcolma X, Ilyasah Shabazz.
Malcolm X bol označený za jedného z najvplyvnejších afroameričanov v histórii. Pripisujú sa mu zásluhy za zvýšenie sebavedomia černochov v Amerike a opätovné prepojenie s ich africkými koreňmi. Je zodpovedný za rozšírenie Islamu v černošských komunitách v Spojených štátoch. Mnohí afroameričania, najmä tí, ktorí žili v mestách v severnej a západnej časti Spojených Štátov, mali pocit, že Malcom X vyjadril ich problémy o nerovnosti lepšie než Hnutie za občianske práva. Jeden biograf napísal, že vyjadrením ich frustrácie Malcolm X „objasnil cenu, ktorú by mala biela Amerika platiť, ak by nepristúpila k legitímnym požiadavkám černochov žijúcich v Amerike.“
Na konci 60. rokov černošskí aktivisti zakladali hnutia z veľkej časti na Malcolmovi X, ako napríklad Black Arts Movement.
V roku 1963 začal Malcolm X spolupracovať s Alexom Haleyim na knihe o jeho živote "The Autobiography of Malcolm X." Pri príprave mu povedal: „Ak budem nažive, keď sa táto kniha vydá, bude to zázrak.“ Haley dokončil a vydal knihu niekoľko mesiacov po útoku.
Na konci 80. a začiatkom 90. rokov nastalo vzkriesenie záujmu o jeho osobu medzi mladými ľuďmi. Hip-hopové skupiny ako Public Enemy prevzali Malcoma X ako svoju ikonu a jeho fotografia bola vystavená v tisícoch domov, kanceláriách a na školách. Táto vlna vyvrcholila v roku 1992, kedy sa začal premietať film Malcolm X, adaptácia knihy "The Autobiography of Malcolm X".
V roku 1998, "TIME" zaradil "The Autobiography of Malcolm X" medzi jednu z 10 najvplyvnejších nebeletristických kníh 20. storočia.
Krokodíl olivový

Krokodíl olivový alebo krokodíl siamský (lat. "Crocodylus siamensis") je druh krokodíla z čeľade krokodílovité. 
Rozšírenie.
Je to sladkovodný krokodíl pôvodne obývajúci Indonéziu (Borneo a možno Jávu), Brunej, východnú Malajziu, Laos, Mjanmarsko, Thajsko a Vietnam. V súčasnej dobe je však kritický ohrozený a v mnohých týchto oblastiach už vyhubený.
Vzhľad.
Krokodíl olivový je stredne veľký krokodíl. Samci obvykle neprekročia dĺžku tela , občas môžu túto hranicu presiahnuť a dosiahnuť tak max. . V zajatí však vzniklo niekoľko krížencov, ktorí môžu merať aj viac. Dospelý jedinci sú sfarbený tmavohnedo s čiernymi pruhmi a škvrnami na tele aj chvoste. Mláďatá sú dospelým jedincom pomerne podobné, sú zlatavohnedo sfarbené s čiernymi pruhmi na chvoste aj tele. Dospelé jedince sa od nedospelých kusov líšia aj širším nosom. 
Spôsob života.
O spôsobe života krokodíla olivového sa toho vie málo a väčšina poznatkov pochádza s pomerne zložitého chovu. V prírode preferuje pomaly tečúce vody zvlášť potom močiare, rieky a niektoré jazerá. Loví prevažne ryby k čomu má prispôsobený aj dlhý nos, ale aj obojživelníky, plazy a možno aj cicavce. Zvieratá dosahujú pohlavnú dospelosť zhruba v desiatich rokoch. Krokodíl olivový si stavia kopcovité hniezdo asi medzi aprílom a júnom a samica do neho kladie zhruba 20 až 50 vajec. Inkubačná doba trvá zhruba 80 dní a po úzkostlivom volaní samica mláďatá vyslobodzuje z hniezda a prenáša k vode. Ako dlho a či vôbec stráži matka svoje mláďatá po narodení nie je jasné.
Ohrozenie.
Z dôvodu prílišného lovu a masívnej strate lokalít patrí krokodíl olivový medzi kriticky ohrozené druhy. Už v roku 1992 bol považovaný za vyhynutého a od tej doby početné prieskumy a záznamy preukázali prítomnosť menšej populácie v Thajsku (zrejme dvaja jednotlivci), Vietname (zhruba menej než 100 jednotlivcov) a väčšiu populácii v Mjanmarsku a Laose. V marci roku 2005 ochranári prírody našli hniezdo s mláďatami krokodíla olivového v južnom Laose v provincii Savannakhet. Naopak niet žiadnych nedávnych záznamov o existencii krokodíla olivového v Malajzii, Bruneji a Indonézii. Počet krokodílov olivových žijúcich vo voľnej prírode sa pohybuje zhruba okolo 5 000 jednotlivcov. Veľa krokodílov chovaných v zajatí sú kríženci s krokodílom morským, ale je tu aj niekoľko „čistých“ jednotlivcov, ktorí sa chovajú v niekoľkých krokodílích rezerváciách, zvlášť v Thajsku.