burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ostravský kraj (1948 – 1960)

Ostravský kraj bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom bolo mesto Ostrava a kraj mal rozlohu 4 520 km².
Geografia a historický vývoj.
Ostravský kraj vznikol 24. decembra 1948 na základe zákona o krajskom zriadení, podľa ktorého bolo k 31. decembru 1948 zrušené dovtedajšie krajinské zriadenie. Krajský národný výbor bol zriadený k 1. januáru 1949.
Kraj bol vytvorený prevažne na území bývalej Sliezskej expozitúry zeme Moravskosliezskej, ale patrili k nemu i niektoré okrajové časti Moravy, ktoré k nemu nikdy nepatrili. Z moravskej časti expozitúry k nemu patrili územia celých bývalých politických okresov Místek (už za druhej svetovej vojny zrušeného politického okresu Moravská Ostrava, potom až do 31. decembra 1948 rozdeleného medzi politický okres Nový Jičín a štatutárne mesto Ostrava) a Nový Jičín; zo sliezskej časti potom Bílovec, Český Těšín, Frýdek (už za druhej svetovej vojny začlenený do politického okresu Místek), Fryštát, Hlučín, Krnov, Opava-vidiek, Ostrava a štatutárne mesto Opava. Ďalej k nemu patrila obec Heřmanovice (pôvodne súčasť sliezskeho politického okresu Jeseník) a severovýchodná časť bývalého sliezskeho politického okresu Bruntál. Z územia mimo expozitúry k nemu patrila východná časť bývalého moravského politického okresu Moravský Beroun (mesto Budišov nad Budišovkou s okolím) a severná časť bývalého moravského politického okresu Hranice (obce Spálov a Luboměř).
Na západe a juhozápade susedil s krajom Olomouckým, na juhu s krajom Gottwaldovským, na juhovýchode so slovenským Žilinským krajom a na severovýchode a severe s Poľskom.
Dňa 1. júla 1960 bol na základe zákona o územnom členení štátu Ostravský kraj zrušený a celé jeho územie bolo začlenené do kraja Severomoravského, v rámci ktorého bolo rozdelené medzi moderné okresy Bruntál, Frýdek-Místek, Karviná, Nový Jičín, Opava a Ostrava-město. V súčasnej dobe je celé územie niekdajšieho Ostravského kraja súčasťou kraja Moravsko-sliezskeho (ktorý sa do 30. mája 2001 nazýval "Ostravský kraj"), ktorý je výrazne väčší než niekdajší Ostravský kraj (zasahuje i do územia niekdajšieho Olomouckého kraja).
Administratívne členenie.
Kraj sa členil na mestá Opava a Ostrava a 11 okresov: Bílovec, Český Těšín, Frenštát pod Radhoštěm, Fryštát (Karviná), Hlučín, Krnov, Místek, Nový Jičín, Opava, Ostrava a Vítkov.
Muž so železnou maskou

Muž so železnou maskou, pochovaný pod menom Marchioly (* prvá polovica 17. storočia† 19. novembra 1703) je označenie neznámeho väzňa, ktorý bol od roku 1669 alebo 1670 držaný až do svojej smrti v niekoľkých francúzskych väzeniach, vrátane Bastily, a nútený nosiť na tvári masku. Tá bola zrejme z tmavej látky a až neskoršia legenda z nej urobila železnú masku. Jeho stálym väzniteľom bol Bénigne Dauvergne de Saint-Mars a jediné spoľahlivé informácie o tajomnom väzni pochádzajú z dokumentov tohto muža.
Hypotézy o identite.
Postupne vzniklo viac ako päťdesiat hypotéz o identite „muža so železnou maskou“. Jedna z nich usudzuje, že väzňom bol vojvoda de Beaufort, bratranec Ľudovíta XIV., ktorý sa zúčastnil niekoľkých sprisahaní proti Richelieuoviovi a Mazarinovi a bol jedným z vodcov Frondy. Ďalšie hypotézy pokladajú za predmetnú osobu ministra financií Fouqueta, grófa Ercole Mattiolliho (ministra zahraničia vojvodu z Mantovy) či domnelého tajného kráľovho brata. Poslednú hypotézu, ktorá je najslávnejšia, sformuloval Voltaire. Žiadna z týchto hypotéz nie je podložená historickými dôkazmi.
Americký historik z univerzity v Santa Barbare "Paul Sonnino" tvrdí, že väzňovo skutočné meno bolo "Eustache Dauger" a išlo o človeka zapleteného do finančných machinácií na dvore kardinála Mazarina.
Muž so železnou maskou v kultúre.
Téma muža so železnou maskou je kľúčovou zápletkou Dumasovho románu Traja mušketieri ešte po desiatich rokoch.
V rokoch 19291998 vzniklo niekoľko filmov a televízny seriál na danú tému s názvom Muž so železnou maskou alebo Železná maska. Muž so železnou maskou je aj český muzikál z roku 2017. Pieseň Billyho Bragga nesie názov "Man in the Iron mask".
Jean Parisot de Valette

Jean Parisot de Valette (pôvodne "Jean de Valette", prezývaný "Parisot", * cca. 4. február 1494, Parisot, Francúzsko† 21. august 1568, Malta) bol francúzsky šľachtic a 49. veľmajster Maltézskeho rádu.
Bojoval proti Turkom na Rodose a ako veľmajster sa stal najslávnejším vodcom, keď velil úspešnej obrane pri Veľkom obliehaní Malty pred Turkami v roku 1565. V roku 1566 položil základný kameň mesta Valletta. Dokončenia mesta sa nedožil, zomrel v roku 1568 a jeho nástupcom sa stal veľmajster Pierre de Monte.
Glen Powell

Glen Thomas Powell Jr. (* 21. október 1988, Austine, Texas) je americký herec, filmový producent a scenárista.
Život a kariéra.
Powell bol celoštátnym hráčom lakrosu vo svojom rodnom štáte Texas.
Powellova prvá menšia rola bola vo filme "Mission 3D" (2003), kde hrali Antonio Banderas a Sylvester Stallone. Ešte pred nástupom na vysokú školu hral ďalšie malé úlohy vo filme a televízii.
Po presťahovaní do Los Angeles si zahral v televíznych seriáloch ako "Scream Queens", "Into the West", "Jack &amp; Bobby", ', ', "Rizzoli &amp; Isles" a "The Lying Game", aj v celovečerných filmoch ako "Návrat Temného rytiera", "Love Stories" (oba 2012), "The Expendables 2", "Sex Ed" (oba 2014) a "" (2016). Najviac ho preslávila úloha Chada Radwella v seriáli "Scream Queens" (2015 – 2016) a historická úloha astronauta Johna Glenna vo filme "Hidden Figures" (2016). V roku 2016 si zahral študenta Finnegana v komédii "Everybody Wants Some!!!", pokračovaní filmu Richarda Linklatera "Zmätok – Bláznivé leto" (1993), ktorý sa nakrúcal v Powellovom rodnom meste Austin.
V roku 2018 sa Powell objavil so Zoey Deutch vo filme "Set It Up" – romantickej komédii spoločnosti Netflix. Vo filme "Top Gun" (2022) s Tomom Cruisom si zahral pilota stíhačky Jakea „Kata“ Seresina. Táto úloha bola jeho prelomovou, po ktorej rýchlo nasledovali hlavné mužské úlohy vo filmoch "A killer romance", "Miluje ma, nemiluje ma" (oba 2023) a "Twisters" (2024), ktoré mu pomohli získať status filmovej hviezdy.
Ocenenia.
Zlatý glóbus
Screen Actors Guild Award
Rory Culkin

Rory Hugh Culkin (* 21. júl 1989, New York, New York) je americký filmový a detský herec.
Život a kariéra.
Rory sa narodil ako syn Christophera „Kita“ Culkina a Patricie Brentrupovej a je najmladším zo siedmich súrodencov, z ktorých sú dnes najznámejší jeho starší bratia Macaulay a Kieran. Vo filme debutoval v roku 1993 (vo veku štyroch rokov) po boku svojho brata „Maca“ v horore "Druhá tvár", v ktorom si zahral aj Elijah Wood.
V rokoch 1994 až 2000 mal hereckú prestávku, pravdepodobne preto, aby Culkin mohol nerušene začať chodiť na základnú školu.
Culkin sa vrátil v roku 2000 s celovečerným filmom "Na mňa sa môžeš spoľahnúť" po boku Laury Linney a Marka Ruffala v réžii Kennetha Lonergana, za ktorý v roku 2001 získal cenu Young Artist Award.
Aziatix

Aziatix bolo kórejsko-americké hiphopové a R&amp;B trio, ktoré tvorili členovia Flowsik, Eddie Shin a Nicky Lee. Skupina, ktorá sídlila v Soule v Južnej Kórei, debutovala v roku 2011 a neskôr v tom istom roku získala ocenenie Najlepší nový ázijský umelec na Mnet Asian Music Awards. V roku 2013 skupina podpísala lukratívnu zmluvu so spoločnosťou Cash Money Records, čo bola doteraz najväčšia nahrávacia zmluva medzi americkou nahrávacou spoločnosťou a hudobnou skupinou z Ázie. Názov skupiny je variáciou slova „asiatic“. Aziatix sa rozpadol v roku 2015.
Kariéra.
Členov Aziatix dal dohromady hudobný producent a bývalý R&amp;B spevák Jae Chong. V čase vzniku skupiny bol Flowsik uznávaným undergroundovým raperom v New Yorku, Eddie Shin študoval na NYU a Nicky Lee bol úspešným mandopopovým spevákom.
Aziatix vydali svoj prvý singel „Go“ v marci 2011 a svoje vlastné EP Aziatix v máji 2011. V júli vydali svoj prvý plnohodnotný album Nocturnal, ktorý sa umiestnil na 14. mieste v taiwanskom a 35. mieste v juhokórejskom rebríčku. Koncom roka Aziatix získali cenu pre najlepšieho nového ázijského interpreta na Mnet Asian Music Awards 2011.
V marci 2012 skupina vystúpila na americkom hudobnom festivale South by Southwest. V máji vydala svoje druhé EP Awakening, ktoré sa opäť dostalo na 11. miesto v rebríčku na Taiwane a na 32. miesto v Južnej Kórei.
V roku 2013 Aziatix podpísal zmluvu s vydavateľstvom Cash Money Records v hodnote 11,3 milióna USD. Bola to doposiaľ najväčšia nahrávacia zmluva medzi americkou nahrávacou spoločnosťou a hudobnou skupinou z Ázie. V decembri 2014 však Aziatix na svojej stránke na Facebooku oznámili, že sa rozhodli odísť od tejto nahrávacej spoločnosti.
Skupina Aziatix vydala svoj posledný album "Top Of The World" v auguste 2015. Skupina vtedy oznámila svoju neurčitú prestávku prostredníctvom vyhlásenia zverejneného na konci videoklipu k titulnej skladbe, v ktorom sa píše: "Aziatix sa rozhodli pre pokračovanie vo svojej činnosti: „Naša cesta, ktorá sa začala v roku 2011, bude nateraz pozastavená. Vďaka láske a podpore našich fanúšikov po celom svete máme veľký význam vo všetkom, čo sme urobili, a napriek našim výsledkom budeme pokračovať v tom najlepšom, čo dokážeme v každom smere. Všetkým Aziaddicts na celom svete z celého srdca ďakujeme.“
Vianoce (rozlišovacia stránka)

Vianoce môžu byť:
Matthew Festing

Fra' Robert Matthew Festing (* 30. november 1949, Northumberland, Anglicko† 12. november 2021, Valletta, Malta) bol 79. veľmajstrom Zvrchovaného vojenského Maltézskeho rádu – od roku 2008 až do svojej rezignácie 28. januára 2017 po spore s Vatikánom.
Fráter

Fráter (latinsky "frater", anglicky "friar", španielsky "fray", v preklade "brat") je rehoľník (rehoľný brat), ktorý nie je kňazom ani diakonom. Fráter je spravidla členom žobravého rádu v rímskokatolíckej cirkvi. Existujú aj bratia mimo rímskokatolíckej cirkvi, napríklad v rámci anglikánskeho spoločenstva.
Tento termín, ktorý sa prvýkrát použil v 12. alebo 13. storočí, odlišuje putovný apoštolský charakter žobrákov ​od vernosti starších mníšskych rádov k jedinému kláštoru formalizovanému ich sľubom stability. Rehoľník môže byť vo svätých rádoch alebo môže byť aj nevysväteným bratom. Najvýznamnejšie rehole bratov sú karmelitáni, františkáni, dominikáni a augustiáni.
V Zvrchovanom vojenskom Maltézskom ráde sa skratka Fra' (pre "frater") používa pri oslovovaní rytierov spravodlivosti, ktorí zložili profesné sľuby.
John Timothy Dunlap

Fra' John Timothy Dunlap (* 16. apríl 1957, Ottawa, Ontário, Kanada) je kanadský právnik a 81. veľmajster Zvrchovaného vojenského Maltézskeho rádu.
V roku 1996 bol prijatý do Maltézskeho rádu a v roku 2008 zložil slávnostný sľub rytiera. Viac ako desaťročie slúži Maltézskemu rádu ako predseda Výboru na ochranu mien a emblémov a zástupca v Aliancii Rádov sv. Jána z Jeruzalema. Od 13. júna 2022 ako poručík veľmajstra a 3. mája 2023 sa stal prvým princom a veľmajstrom Maltézskeho rádu bez šľachtického pôvodu, čo umožnila zmena ústavy rádu pápežom Františkom v roku 2022.
Jean Verdier

Jean kardinál Verdier, PSS (* 19. február 1864, Lacroix-Barrez, Francúzske cisárstvo† 9. apríl 1940, Paríž, Francúzska republika) bol francúzsky katolícky biskup, parížsky arcibiskup v rokoch 1929 až 1940 a kardinál Svätej rímskej cirkvi. 
Mal veľmi blízke vzťahy s Československom, ktoré opakovane navštívil. Je nositeľom Radu Bieleho leva 1. triedy (1933) a držiteľ titulu "doctor honoris causa" (1936) Karlovej univerzity v Prahe.
Napísal tiež niekoľko teologických prác.
Život.
Jean Verdier sa narodil v roku 1864 vo Francúzsku. Vyštudoval seminár v Rodez. V roku 1886 vstúpil v Paríži do Spoločnosti svätého Sulpícia. V apríli 1887 bol vysvätený za kňaza. V Ríme získal doktorát z teológie a kánonického práva a následne učil na seminári v Périgueux, kde bol aj rektorom a v rokoch 1892 až 1896 v Lyone. Od roku 1905 učil morálnu teológiu na seminári svätého Sulpícia v Paríži a v roku 1912 začal vyučovať na fakulte Séminaire des Carmes v Paríži. V rokoch 1914 až 1929 bol redaktorom periodika "Revue pratique d’apologétique".
V roku 1922 sa stal čestným kanonikom metropolitnej katedrály v Paríži. V roku 1926 sa stal generálnym vice-superiorom Spoločnosti svätého Sulpícia a v júli 1929 generálnym superiorom spoločnosti. Už v novembri 1929 bol však pápežom Piom IX. menovaný kardinálom a ustanovený parížskym arcibiskupom. Počas svojho úradu sa významne zasadzoval o výstavbu nových kostolov v Paríži (projekt Œuvre des Chantiers du Cardinal). Jeho zásluhou bolo v 30. rokoch 20. storočia v Paríži a okolí postavených 185 nových kostolov.
V roku 1935 sa ako pápežský legát zúčastnil Prvého celoštátneho zjazdu katolíkov Československej republiky a v rámci programu navštívil aj Slovensko, konkrétne Bratislavu (a Devín), Piešťany a Nitru. Československo urobilo na kardinála veľký dojem, keďže po svojej návšteve ho mal dokonca nazvať svojim druhým domovom. V Československu sa stavil aj v roku 1938 po ceste z Budapešti.
Už za čias druhej česko-slovenskej republiky významne podporoval česko-slovenských utečencov z odstúpeného pohraničia, v prospech ktorých vyčlenil sumu stotisíc frankov. Vyzýval tiež veriacich svojej diecézy, aby sa zúčastnili pomocnej akcie, ktorá mala pomôcť Čechom a Slovákom vysťahovaným z ich krajiny. Po vypuknutí druhej svetovej vojny podporoval Spojencov proti Nemecku. Po zavraždení českých študentov a Mareka Frauwirtha za nich 2. decembra 1939 v diecéznom kostole v Paríži na Rue de Sévres odslúžil bohoslužbu. Panychídy sa zúčastnil celý Československý národný výbor a množstvo hostí a francúzskych študentov.
V roku 1939 sa zúčastnil konkláve, ktoré zvolilo za pápeža Eugenia Pacelliho (Pia XII.). Zomrel v apríli 1940.
Malý Brunov

Malý Brunov je krátky vodný tok v Nízkych Tatrách na území okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Čierneho Váhu s dĺžkou približne 2,2 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím Národného parku Nízke Tatry.
Priebeh toku.
Potok pramení vo východnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a ich časti Kráľova hoľa, na severozápadných svahoch Kráľovej hole (), v nadmorskej výške približne 
Pramení v oblasti hornej hranice lesa, na okraji horskej lúky nazývanej Lapinová. Od prameňa tečie severným až severovýchodným smerom, dolinkou popod východne ležiaci vrch Prašivok (). Z jeho juhozápadných svahov priberá menší pravostranný prítok a pokračuje severným smerom popod sedlo Záturňa. Tu sa opäť stáča na severovýchod, obtekajúc úpätie Prašivka a vteká do hornej časti Čiernovážskej doliny, kde sa v nadmorskej výške cca vlieva ľavostranne do Čierneho Váhu.
Potok pramení a preteká iba územím obce Liptovská Teplička v okrese Poprad v Prešovskom kraji.
Pevnosť St. Elmo

Pevnosť St. Elmo (maltsky "Il-Forti Sant Iermu") je bastionová pevnosť vo Vallette na ostrove Malta, ktorá bola prvýkrát vybudovaná v roku 1551, aby chránila vjazd do prístavu na ostrove. Pomenovaná je po sv. Erazmovi z Formie (tiež "Ermo, Erlo, Elmo"), biskupa mučeníka, ktorý je okrem iného patrónom námorníkov. Známa je predovšetkým z Veľkého obliehania Malty v roku 1565.
Kamzičník podlhovastolistý

 
Kamzičník podlhovastolistý (iný názov: kamzičník uhorský, ) je druh trvácej byliny rodu kamzičník, z čeľade astrovité ("Asteraceae"). Prirodzeným areálom jeho výskytu je stredná a juhovýchodná Európa až Ukrajina.
Opis.
Kamzičník podlhovastolistý je trváca bylina s hľuzovito zhrubnutým podzemkom, so šticou jemných chlpov. Byľ je priama, jednoduchá, riedko listnatá, vysoká 50 až 100 cm, žliazkato páperistá až žliazkato chlpatá.
Všetky listy sú páperisté až krátko chlpaté. Prízemné listy sú podlhovasté až úzko elipsovité, dlhé 20 až 50 mm, zúžené do listovej stopky, celistvookrajové. Dolné byľové listy sú krátko stopkaté, horné sú podlhovasto vajcovité, zo zaokrúhlenou až srdcovitou bázou sediace, najvyššie sú kopijovité.
Úbory sú jednotlivé, stopkaté, s priemerom 40 až 50 mm. Zriedkavo v pazuchách listov v hornej polovici byle môžu vyrastať aj ďalší jeden až dva úbory. Jazykovité kvety sú žlté, trocha dlhšie ako zákrov, rúrkovité kvety sú oranžovožlté. Zákrovné listene sú čiarkovité, brvito chlpaté, dlhé 15 až 20 mm.
Plodmi sú nažky, ktoré sú u jazykovitých kvetov bez chocholca.
Rozšírenie.
Areál rozšírenia kamzičníka podlhovastolistého zahŕňa mierne oblasti strednej a juhovýchodnej Európy až po Ukrajinu. Na Slovensku sa v súčasnosti vyskytuje v pohorí Burda pri Kamenici nad Hronom, v okolí Plášťoviec a Poltára a na Belianskych kopcoch pri Kamennom Moste.
Ekológia.
Kamzičník podlhovastolistý sa vyskytuje zväčša na andezitoch, menej na sprašiach a mimo Slovenska aj na vápencoch a dolomitoch. Je to čiastočne tieňomilný druh pahorkatín, rastúci vo vnútri svetlých lesov, na okrajoch lesostepí a na trávnatých miestach. Rozmnožuje sa generatívne nažkami, alebo vegetatívne podzemkovými hľuzami. Vytvára polykormóny (trsy), ktoré majú v čase kvitnutia zvyčajne viac kvitnúcich bylí. Kvitne od mája do júna.
Kamzičník podlhovastolistý je u nás považovaný za ohrozený druh a je chránený zákonom.
Pevnosť St. Angelo

Pevnosť St. Angelo (maltsky "Forti Sant'Anġlu" alebo "Fortizza Sant'Anġlu") je bastiónová pevnosť na kopci mesta Birgu na ostrove Malta. Kľúčovú úlohu spoločne s pevnosťou St. Elmo a pevnosťou St. Michael zohrala počas Veľkého obliehania Malty v roku 1565.
Prvá písomná zmienka o pevnosti "Castrum Maris" (v preklade "Hrad pri mori") sa objavuje v 40. rokoch 13. storočia. Ďalšia zmienka o hrade je z druhej polovice 13. storočia, keď posádku pevnosti tvorilo 150 mužov s niekoľkými zbraňami. V roku 1274 mala už dve kaplnky, ktoré sú tam dodnes.
Po príchode na Maltu v roku 1530 ju Johaniti premenovali na Pevnosť St. Angelo a urobili z nej svoje sídlo. Rytieri budovu značne zmenili a postavili sériu delostreleckých platforiem, ktoré znamenali zavedenie bastiónového obranného systému na ostrove.
V roku 1689 vojenský inžinier Carlos Grunenbergh premenil pevnosť na impozantné pobrežné dielo, ktoré zahŕňalo štyri delové plošiny, v ktorých bolo možné umiestniť približne päťdesiat kanónov. Pevnosť ako celý ostrov patrili Maltézskemu rádu od roku 1530 až do obsadenia ostrova Napoleonom Bonaparte v roku 1798. V roku 1906 tu Stredomorská flotila kráľovského námorníctva umiestnila veliteľské centrum, pevnosť ako pobrežná základňa bola v roku 1912 premenovaná na "HMS Egmont" a v roku 1933 na "HMS St. Angelo".
Parlament Maltskej republiky 13. marca 2001 ratifikoval dohodu z roku 1998 medzi maltskou vládou a Zvrchovaným vojenským Maltézskym rádom, podľa ktorej bude Rád využívať časť Pevnosti St. Angelo na obdobie 99 rokov ako svoje exteritoriálne územie.
Pevnosť St. Michael

Pevnosť St. Michael (maltsky "Forti San Mikiel") bola malá pevnosť v západnej časti mesta Senglea na Malte. Bola postavená v roku 1552 a zohrala významnú úlohu pri Veľkom obliehaní Malty v roku 1565. Po obliehaní bola prestavaná na St. Michael Cavalier (maltsky "Kavallier ta' San Mikiel"), dokončená bola v roku 1581.
Pevnosť bola z veľkej časti zbúraná pri prístavbe areálu lodenice koncom 19. storočia a výstavbe novej základnej školy v 20. rokoch 20. storočia. Zvyšok bol ťažko poškodený leteckým bombardovaním počas obliehania Malty počas Druhej svetovej vojny. Po vojne boli ruiny rozobraté a miesto premenené na verejnú záhradu. Impozantné bašty pevnosti smerujúce k moru však zostali.
V apríli 2020 maltská spoločnosť "Grand Harbour Regeneration Corporation" iniciovala práce v meste Senglea na regeneráciu západnej časti mesta, kde sa nachádzajú zvyšky pevnosti. Tieto práce spočívali najmä v obnove a skrášlení existujúcich múrov objektu, ktoré boli v niektorých častiach v havarijnom a nebezpečnom stave.
Projekt bol rozdelený do dvoch fáz; prvá fáza zahŕňala obnovu a skrášlenie brán do mesta, obnovu veže s hodinami a strážnej veže. Tieto práce zahŕňali obnovu 4 500 m² opevnenia, pričom poškodené kamenné prvky sa opravili alebo vymenili v závislosti od ich stavu. Druhou fázou bola regenerácia námestia Piazza Giorgio Mitrovich, ktoré sa zregenerovalo na otvorený priestor.
Gottwaldovský kraj

Gottwaldovský kraj bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom bolo mesto Gottwaldov a kraj mal rozlohu 5 106 km². Od súčasného Zlínskeho kraja, zriadeného v roku 2000, sa líšil najmä tím, že jeho súčasťou bol aj okres Hodonín.
Historický vývoj.
Gottwaldovský kraj vznikol na východe Moravy 24. decembra 1948 na základe zákona o krajskom zriadení, podľa ktorého bolo k 31. decembru 1948 zrušené dovtedajšie krajinské zriadenie. Krajský národný výbor bol zriadený k 1. januáru 1949.
Dňa 1. júla 1960 bol na základe zákona o územnom členení štátu kraj zrušený a jeho územie rozdelené medzi Juhomoravský a Severomoravský kraj. V súčasnej dobe je územie niekdajšieho Gottwaldovského kraja rozdelené medzi Juhomoravský (okolie Hodonína, Kyjov a Veselí nad Moravou), Zlínsky (väčšina územia) a Olomoucký kraj (niekoľko obcí v okrese Přerov).
Geografia.
Na severe susedil s krajom Ostravským, na severozápade s krajom Olomouckým, na juhozápade a juhu s krajom Brnianskym, na juhovýchode so slovenským Bratislavským krajom a na severovýchode so Žilinským krajom.
Administratívne členenie.
Kraj sa členil na 11 okresov: Gottwaldov (Zlín), Hodonín, Holešov, Kroměříž, Kyjov, Uherské Hradiště, Uherský Brod, Valašské Klobouky, Valašské Meziříčí, Veselí nad Moravou a Vsetín.
Veľká cena Španielska 2024

Veľká cena Španielska 2024 (angl. Formula 1 Aramco Gran Premio de España 2024), ktorá sa uskutočnila 23. júna 2024 na pretekárskom okruhu Circuit de Catalunya pri obci Montmeló v Španielsku. Preteky boli desiatimi pretekmi v poradí v sezóne 2024 šampionátu Formuly 1.
Kvalifikácia.
Kvalifikácia sa uskutočnila 22. júna 2024 v 16:00 miestneho času ().
Poznámky:
Preteky.
Preteky sa uskutočnili 23. júna 2024 v 15:00 miestneho času ().
Poznámky:
Priebežné poradie šampionátu.
Poradie šampionátu jazdcov (Top 5)
Poradie šampionátu konštruktérov (Top 5)
Kleimachos

Kleimachos () bol atický hrnčiar, činný v 6. storočí pred Kr.
Svedectvom tvorby tohto aténskeho hrnčiara je jeho signatúra na fragmente (Eleusis, Archaeological Museum 280) pochádzajúcom z hornej časti čiernofigúrovej vázy (možno lutroforos – amfora, na okraji má výstupok na veko) so zobrazením dvoch mužských a dvoch ženských postáv, ktorá bola votívnym darom vo svätyni bohyne Demeter v Eleusine.
Ukazovacie zámeno "keinos" sa vzťahuje na práve neprítomného človeka. Kleimachos tu nie je, je inde, „ďaleko“ ("ekei"), vo chvíli, keď sa číta jeho nápis, on už tam nie je.
Hrnčiarovi Kleimachovi sa pripisuje aj čiernofigúrová hydria vystavená v parížskom Louvre (Louvre E 735), datovaná do polovice 6. stor. pred Kr., na ktorej je zobrazená vojnová loď s veslami (na ramene vázy) a bojová scéna.
Angelo de Mojana di Cologna

Fra' Angelo de Mojana di Cologna (* 13. augusta 1905 – † 18. januára 1988) bol taliansky šľachtic a 77. veľmajster Zvrchovaného vojenského maltézskeho rádu (19621988). Narodil sa v Miláne a zomrel v Ríme.
De Mojana bol 7. decembra 1940 prijatý do Maltézskeho rádu ako rytier cti a oddanosti. Prvé sľuby rytiera spravodlivosti zložil 28. marca 1950 a profesnú sľuby 1. apríla 1957. V 50. rokoch 20. storočia bol De Mojana hlavným právnym poradcom Maltézskeho rádu pri jeho rokovaniach s Posvätnou Kongregáciou pre rehoľníkov. Do hodnosti Commander of Justice bol povýšený 1. januára 1960, za veľmajstra bol zvolený 8. mája 1962.
Raymond du Puy

Blahoslavený Raymond du Puy (známy tiež ako "Raymond Dupuis", * okolo 1083† okolo 1160) bol francúzskym rytierom z Dauphiné a druhým veľmajstrom Rádu sv. Jána Jeruzalemského (dnes Maltézsky rád) – od roku 1121 do roku 1160. Bol nástupcom zakladateľa rádu blahoslaveného Gérarda.
Raymond du Puy bol autorom "Pravidiel Rádu Sv. Jána z Jeruzalema", ktoré sú považované za prvú ústavu Rádu. Rozdelil členstvo rádu na duchovných, vojenských a slúžiacich bratov a založil prvú významnú nemocničnú ošetrovňu pri bazilike Božieho hrobu v Jeruzaleme. Bol prítomný pri dobytí Ascalonu v roku 1153.
Presný dátum jeho smrti nie je známy. Naposledy sa spomína, že 25. októbra 1158 vo Verone rokoval s cisárom Fridrichom Barbarossom o rádových výsadách v jeho krajinách. Preukázateľne bol mŕtvy 29. novembra 1160, keď bol ako nový veľmajster spomenutý jeho nástupca Auger de Balben.
Ľubomír Kolár

Ľubomír Kolár (* 1959, Trnava† 14. júl 2023) bol slovenský insitný maliarsklomaliar prevažne ľudovej tematiky. Nadväzoval na tvorbu Ferdinanda a Alexandra Salzmannovcov.
Život.
Narodil sa v roku 1959 v Trnave, no vyrastal v Pate, kde v minulosti existovala silná tradícia sklomaľby reprezentovaná Ferdinandom Salzmannom a jeho synom Alexandrom Salzmannom. Práve na ich tvorbu Kolár nadviazal. K technike sklomaľby sa dostal ako samouk. Od roku 1995 spolupracoval s Ústredím ľudovej umeleckej výroby. Býval v Seredi a v Bratislave. Bol ženatý a mal dcéru. Zomrel 14. júla 2023. Pochovaný bol v Pate. 
18. augusta 2024 mu bolo posmrtne udelené čestné občianstvo obce Pata.
Dielo.
Kolár často zobrazoval ľudové motívy: osobitne slovenské tradície, život na vidieku či striedanie ročných období. Maľoval aj sakrálne a bosorácke motívy. "„V jeho podmaľbách silno rezonuje zobrazenie sveta plného pokoja a každodennej radosti zo života.“" Významným rozpoznávacím prvkom Kolárových diel je plnosť obrazu a pestrosť farieb. Svoju tvorbu prezentoval na viacerých výstavách: "Maľovaný svet Ľubomíra Kolára" (Sereď, 2015), "Maľovaný svet Ľubomíra Kolára v Balneologickom múzeu v Piešťanoch" (2016) a "Vianoce na skle maľované" (Trnava, 2017). Jeho diela sa nachádzajú v zbierkach domácich i zahraničných zberateľov, vrátane múzeí.
Antonín Václavík

Antonín Václavík môže byť:
Karel Chotek

Karel Chotek môže byť:
Maar Jelšovec

&lt;mapframe latitude="48.571155" longitude="19.676514" zoom="6" width="273" height="154" text="poloha maaru v SR"&gt;{
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [ 19.588346, 48.280432 ]
}&lt;/mapframe&gt;Maar pri Jelšovci (7 km JZ od Lučenca) je nevýraznou morfologickou eleváciou s plochým vrcholom freatomagmatického pôvodu. Pre lepšiu definíciu navštívte maar. 
Maarová štruktúra pri Jelšovci má eliptický tvar s dlhšou osou 1700 m a s kratšou 1500 m. Jeho vulkanický pôvod prezrádza lapilový tuf obnažený na SV okraji, ktoré sú zvyšky maarového ringu - valu. Maar je vyplnený diatomitom a diatomitickým ílom, čo slúži ako dôkaz existencie maarového jazera. 
Sopečné horniny boli v minulosti ťažené, v blízkosti maaru sa nachádza niekoľko lomov. &lt;mapframe latitude="48.308089" longitude="19.623985" zoom="11" width="280" height="178" text="poloha v Juhoslovenskej kotline"&gt;
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [ 19.581624, 48.282584 ]
&lt;/mapframe&gt;
Antonín Václavík (etnograf)

Prof. PhDr. Antonín Václavík (* 12. júl 1891, Luhačovice-Pozlovice, Rakúsko-Uhorsko† 4. december 1959, Brno, ČSR) bol český (moravský) etnograf, múzejník a univerzitný profesor českého a slovenského národopisu.
Člen Slovanského ústavu, Matice slovenskej, Šafárikovej učenej spoločnosti a čestný člen Maďarskej etnografickej spoločnosti.
Život.
Narodil sa v roku 1891 v moravských Pozloviciach do rodiny roľníka Josefa Václavíka a matky Anny, rodenej Martincovej. Bol najmladším zo siedmich detí. Vyštudoval na reálnom gymnáziu v Uherskom Brode a jednoročný kurz na obchodnej akadémii v Prahe. Pred vznikom ČSR pracoval v sázavských sklárňach Kavalier ako úradník. V roku 1922 absolvoval doplňovacie maturitné skúšky na gymnáziu v Skalici a následne študoval národopis na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (doktorát, 1926), kde bol jeho pedagógom Karel Chotek. Študijné pobyty absolvoval v Poľsku (Krakov) a v Nemecku (Berlín).
Od roku 1919 pracoval ako úradník na Ministerstve školstva a národnej osvety a ako kustód Slovenského vlastivedného múzea v Bratislave.
V roku 1934 sa stal docentom a začal externe prednášať na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne. V roku 1938 bol menovaný mimoriadnym profesorom. Riadnym univerzitným profesorom sa stal v roku 1945, keď sa tiež stal predsedom národopisnej sekcie Zemskej osvetovej rady v Brne. Do roku 1953 pôsobil ako podpredseda Štátny ústav pre ľudovú pieseň. V rokoch 1956 až 1959 prednášal externe na filozofickej fakulte v Bratislave. Zomrel v roku 1959 v Brne.
Dielo.
Václavík bol zakladateľom mnohých múzeí v Česko-Slovensku: v Luhačoviacich, Piešťanoch, Bratislave, Uherskom Hradišti a spolutvorca prvej národopisnej expozície Slovenského národného múzea v Martine. Spracoval tiež zbierky ľudového umenia na Pražskom hrade. Spoluorganizoval národopisné a múzejné kurzy pre pracovníkov regionálnych múzeí a pričinil sa o vznik a rozvoj národopisných slávností v Strážnici. Bol členom redakčných rád periodík "Naše Valašsko", "Valašsko", "Vlastiveda moravská" a "Vlastivedný vestník moravský", "Zprávy anthropologické společnosti" a "Národopisný vestník československý".
Vedecky sa zaoberal národopisnou slavistikou, zbieraním ľudovej slovesnosti. Výrazne prispel k štúdiu ľudovej kultúry na Slovensku. Medzi jeho najvýznamnejšie práce patria:
Joseph Herscher

Joseph Herscher (* 14. január 1985, New York) je americký youtuber známy pre svoj kanál Joseph's Machines. Herscher je kinetický umelec, ktorý sa špecializuje na výrobu komických strojov na reťazové reakcie.
Životopis.
Herscher sa narodil v New Yorku, vyrastal v Aucklande na Novom Zélande a potom sa presťahoval späť do New Yorku, kde pokračoval vo vytváraní svojich excentrických strojov. Joseph vytvoril a v roku 2015 hral v komediálnom webovom seriáli "Jiwi's Machines". V júli 2019 spustil nový webový seriál "What's Your Problem?", vytvorený spolu s Gemmou Gracewood a vyrobený spoločnosťou Augusto Entertainment. Od júna 2021 žije Herscher v Londýne.
CTM

CTM môže byť skratka pre:
Sľub (seriál)

Sľub bude slovenský denný rodinný dobový televízny seriál odohrávajúci sa v 80. rokoch 20. storočia v ČSSR, ktorý sa bude vysielať od 13. januára 2025 každý pracovný deň o 17:55 na TV Markíza a nahradí ukončený seriál "Mama na prenájom". Hlavne postavy stvárnia Vladimír Kobielsky a Adam Bardy
Dej.
Píše sa 3. september 1984, prvý deň nového školského roku 1984/1985. Prváčikovia plní očakávaní, rebelantskí tínedžeri aj učitelia prichádzajú do základnej školy so svojimi radosťami, snami, ale aj menšími či väčšími tajomstvami. Príbeh prepletá nielen osudy žiakov, učiteľov, ale celých rodín, ktoré sú poznačené dianím v ČSSR aj v okolitom svete. V seriálovej novinke tak budeme sledovať príbeh učiteľky a jej manžela, ktorých o pokoj pripraví sestrina emigrácia na západ. Spoznáme rodinu riaditeľa školy, ktorú spája aj rozdeľuje jedno veľké tajomstvo, alebo rodinu malého prváčika, ktorá prejde príchodom nového školského roka viacerými životnými skúškami. V niekedy úsmevných, inokedy vážnejších príbehoch sa sľubuje vernosť aj nenávisť, no najmä – hľadá sa životná láska. Tak je to aj v prípade obľúbenej učiteľky ôsmakov Zuzany (Adriána Brnčalová), ktorej život sa v jeden moment obráti naruby. Musí sa postarať o ročné dieťa svojich najlepších priateľov. Nie je na to však sama. Okrem starostlivosti o malého Kubka tak rieši aj boj medzi rozumom a srdcom. Vyhrá ho seriózny a úspešný detský chirurg Igor (Jakub Švec), ktorého jej chce dohodiť jej mama Mária (Zuzana Tlučková), alebo divoký a trochu nezodpovedný učiteľ Michal (Kristián Baran), s ktorým sa stále smeje?
Princezná Lilibet zo Sussexu

Princezná Lilibet zo Sussexu (Lilibet Diana, * 4. jún 2021, Santa Barbara, Kalifornia, USA) je druhé dieťa princa Harryho, vojvodu zo Sussexu, a Meghan Markle, vojvodkyne zo Sussexu. Je vnučkou kráľa Karola III. a princeznej Diany, a je v poradí siedmou v línii nástupníctva na britského trónu. 
Život.
Narodenie a prvé roky života.
Princezná Lilibet sa narodila v Cottage Hospital v Santa Barbare v Kalifornii. 4. júna 2021 v 11:40 PST ( Jej narodenie bolo oznámené spolu s menom o dva dni neskôr. Jej krstné meno Lilibet je poctou jej prastarej matke, kráľovnej Alžbete II., ktorú blízki familiárne nazývali Lilibet. Druhé meno Diana nesie na počesť svojej starej matke, princeznej Diany. Jej prezývka je „Lili“. Je druhým dieťaťom vojvodu a vojvodkyne zo Sussexu a má staršieho brata Archieho. Lilibet je členkou britskej kráľovskej rodiny a z matkinej strany má afroamerických a euroamerických predkov. Má dvojité občianstvo Spojených štátov a Spojeného kráľovstva.
V decembri 2021 sa na verejnosť dostala prvá fotografia Lilibet na vianočnej pohľadnici svojich rodičov. 
Lilibet sa prvýkrát osobne stretla so svojou prababičkou Alžbetou II. a starým otcom Karolom III., vtedy princom z Walesu, keď rodina cestovala do Londýna na platinové jubileum Alžbety II. v júni 2022. 
Lilibet bola pokrstená v episkopálnej cirkvi, ktorá je súčasťou Anglikánskeho zväzu cirkví na súkromnej bohoslužbe v dome jej rodičov 3. marca 2023 Johnom H. Taylorom, biskupom z Los Angeles. Jej krstným otcom je americký herec a komik Tyler Perry. 
Lilibet a jej rodina predovšetkým žije v Montecite v Kalifornii.
Tituly, oslovenie a následníctvo.
Po smrti kráľovnej Alžbety II. a nástupe kráľa Karola III. na trón získala v súlade s protokolom titul princezná a oslovenie „kráľovská výsosť“ ako dieťa syna panovníka podľa patentu vydaného kráľom Jurajom V. v roku 1917. Zdroje uviedli, že nie je jasné, či bude tento titul používať, pričom poznamenali, že nie všetci členovia kráľovskej rodiny, ktorí majú nárok na titul, sa ho rozhodnú používať. Vyhlásenie hovorcu Lilibetiných rodičov z 8. marca 2023, v ktorom sa potvrdilo, že pred niekoľkými dňami bola pokrstená, znamenalo, že jej rodičia prvý krát verejne jej titul princezne, pričom sa o nej hovorilo ako o „princeznej Lilibet Diane“. Oficiálna webová stránka kráľovskej rodiny bola 9. marca aktualizovaná tak, aby sa o nej hovorilo ako o „princeznej Lilibet zo Sussexu.“ Lilibet bude používať tituly vo formálnom prostredí, ale nie v každodennom živote.
Kamzičník východný

 
Kamzičník východný () je druh trvácej byliny rodu kamzičník, z čeľade astrovité ("Asteraceae"). Pôvodný je v juhovýchodnej Európe.
Opis.
Kamzičník východný je trváca bylina so šupinatým podzemkom na konci zhrubnutým. Byľ je v dolnej časti husto listnatá, celá rastlina je krátko chlpatá a žliazkatá, vysoká je 15 až 60 cm.
Prízemné listy sú stopkaté, stopka je krídlatá, dlhá do 15 cm. Čepeľ je široko vajcovitá, na báze hlboko srdcovitá, na okraji plytko vrúbkovaná, na vrchole končistá, po oboch stranách holá alebo riedko chlpatá. Dolné byľové listy sú stopkaté, stopka je uškatá, čepeľ často väčšia ako čepeľ stredných listov. Horné listy sú objímavé.
Úbory sú jednotlivé alebo po dva (najviac štyri), s priemerom 40 až 60 mm. Lúče žltých jazykovitých kvetov sú dlhé 25 až 30 mm, približne dvakrát dlhšie ako zákrovné listene. Zákrovné listene sú úzko kopijovité, na okraji žliazkaté a brvité, dlhé 15 až 20 mm.
Plodmi sú valcovité nažky, ktoré sú väčšinou husto chlpaté. Nažky z jazykovitých kvetov sú hnedé a bez chocholca.
Rozšírenie.
Kamzičník východný je pôvodný v juhovýchodnej Európe od juhu Apeninského polostrova cez Balkán, Krym po západný Kaukaz. Rastie v lesoch, na lúkach, skalnatých miestach a v tienistých roklinách od pobrežia až do výšky nad 2 000 m n. m. Na Slovensku je to málo pestovaný druh a jeho splanievanie zatiaľ nebolo zaznamenané.
Konské (prítok Šuňavského potoka)

Konské je krátky vodný tok v Kozích chrbtoch na území okresu Poprad. Je to pravostranný prítok Šuňavského potoka s dĺžkou približne 2,9 km a je tokom V. rádu. 
Priebeh toku.
Potok pramení v strednej časti Kozích chrbtov, v geomorfologickom podcelku Važecký chrbát, v lokalite Brezové, v nadmorskej výške približne 
Pramení v nesúvislom lesnom poraste a od prameňa tečie južným smerom. Preteká Vôňovou dolinou, západným úpätím vrchu Konská hlava, priberajúc menšie prítoky. Na strednom toku sa stáča na juhovýchod, priberá významnejší pravostranný prítok z lokality Pod Kimberkom a následne aj ľavostranný z úbočia Konskej hlavy (). Tu sa opäť stáča južným smerom a dolným tokom preteká údolím, vedúcim východným úpätím Brady (). Priberá menší pravostranný prítok z Hoškovej a juhovýchodným smerom pokračuje k údoliu Šuňavského potoka, do ktorého ústí v nadmorskej výške cca Je súčasťou povodia Čierneho Váhu.
Potok pramení a preteká iba územím obce Štrba v okrese Poprad v Prešovskom kraji.
Giovanni Battista Tommasi

Fra' Giovanni Battista Tommasi (* 6. október 1731, Cortona, Taliansko† 13. jún 1805, Catania, Taliansko) bol taliansky šľachtic a 73. veľmajster Maltézskeho rádu.
Narodil sa v Neapolskom kráľovstve a do Maltézskeho rádu vstúpil ako 12-ročný, keď ho poslali na Maltu ako páža veľmajstra Manuela Pinto de Fonseca. Po skončení tejto služby bol odvelený k rádovému námorníctvu, kde sa neskôr stal jeho vrchným veliteľom.
V roku 1798, keď Napoleon Bonaparte dobyl Maltu a veľmajster Ferdinand von Hompesch zu Bolheim abdikoval, Tommasi a ostatní rytieri boli nútení opustiť ostrov a rozptýlili sa po Európe. Dôležitá časť rádu sa presunula do Ruska a zvolila cára Pavla I. za veľmajstra, ale pápež túto voľbu neuznal, pretože bol presvedčený, že rád nemôže viesť ženatý ruský pravoslávny muž, ktorý nikdy nepatril do rádu. Po Pavlovej smrti sa jeho syn Alexander I. rozhodol ukončiť túto zvláštnu situáciu a odmietol sa stať veľmajstrom.
Medzitým Briti dobyli Maltu, spojenci súhlasili s obnovením rádu, ale ten bol stále rozptýlený po Európe a Rusku, a preto sa nemohlo uskutočniť valné zhromaždenie. Voľba nového veľmajstra bola teda pre tento prípad presunutá na pápeža Piusa VII., pričom každé priorstvo mu predložilo návrh kandidáta. Jedným z nich bol Giovanni Battista Tommasi, ktorý bol vtedy v exile v Messine.
Po svojom vymenovaní za veľmajstra Tommasi požadoval od Britov evakuáciu ostrova v súlade s článkom 10 zmluvy z Amiens a odovzdanie vládneho paláca v pevnosti vo Vallette. Britský guvernér Alexander Ball odpovedal 2. marca 1803, že niektoré mocnosti stále neuznávajú nezávislosť Malty, a preto je Británia oprávnená naďalej rozmiestňovať jednotky na ostrove a že vládny palác (obsadený britskými štátnymi úradníkmi) nemožno opustiť. Tommasi zvolal 27. júna 1803 valné zhromaždenie rádu v kostole v Messine, kde sa rozhodlo, že veľmajster sa usadí v Catanii na Sicílii, kde bude v kláštore augustiánov aj kancelária rádu a archívy.
Veľmajster Tommasi zomrel 13. júna 1805 vo veku 74 rokov, ešte predtým vymenoval za poručíka rádu Innica Maria Guevara-Suarda. Jeho nomináciu potvrdil aj pápež a svätá rada rádu a zastával ju odvtedy až do svojej smrti 15. apríla 1814. Rád potom riadili ďalší poručíci, až kým pápež v roku 1879 neschválil riadne voľby.
Veľká cena Kanady 2024

Veľká cena Kanady 2024 (angl. Formula 1 AWS Grand Prix du Canada 2024), ktorá sa uskutočnila 9. júna 2024 na mestskom okruhu Circuit Gilles Villeneuve v meste Montreal v Kanady. Preteky boli deviatimi pretekmi v poradí v sezóne 2024 šampionátu Formuly 1.
Kvalifikácia.
Kvalifikácia sa uskutočnila 8. júna 2024 16:00 miestneho času 
Poznámky:
Preteky.
Preteky sa uskutočnili 9. júna 2024 v 14:00 miestneho času ().
Priebežné poradie šampionátu.
Poradie šampionátu jazdcov (Top 5)
Poradie šampionátu konštruktérov (Top 5)
Antoine de Lamothe-Cadillac

Antoine de Lamothe-Cadillac, tiež aj Antoine de la Mothe Cadillac, narodený ako Antoine Laumet (* 5. marec 1658, Saint-Nicolas-de-la-Grave, Francúzsko† 16. október 1730, Castelsarrasin, Francúzsko) bol francúzsky objaviteľ a dobrodruh v Novom Francúzsku.
Začínal ako lovec a obchodník s alkoholom a kožušinami v Akádii, neskôr sa stal veliteľom pevnosti Fort de Buade v Michigane. V roku 1701 založil pevnosť Fort Detroit (dnešný Detroit), kde bol veliteľom až do roku 1710. Potom bol do roku 1716 guvernérom Louisiany, ktorá bola súčasťou francúzskej kolónie Nové Francúzsko.
Život.
Narodil sa ako Antoine Laumet v mestečku Saint-Nicolas-de-la-Grave v Gaskonsku v juhozápadnom Francúzsku (dnes departement Tarn-et-Garonne). V 17 rokoch vstúpil v belgickom Charleroi do armády. Keď mu bolo 25 rokov, odišiel z Francúzska do Ameriky. Pristal v Port Royal v Novom Škótsku. V Novom svete si vytvoril novú identitu, ktorú odvodil od francúzskej obce Cadillac.
V roku 1687 sa v Québecu oženil. Do rodiny sa narodilo šesť dcér a sedem synov, niektorí však zomreli v ranom detstve.
Dňa 24. júla 1701 založil Fort Pontchartrain du Détroit, skrátene Fort Detroit. V roku 1710 sa stal guvernérom Nového Škótska. Až potom v roku 1713 však dorazil do Fort Louis (dnes Mobile County, Alabama).
V roku 1717 sa Cadillac s rodinou vrátil do Francúzska a usadil sa v La Rochelle.
Ola Aina

Temitayo Olufisayo Olaoluwa "Ola" Aina (* 8. október 1996, Londýn, Anglicko) je profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii obrancu v anglickom klube Nottingham Forest a reprezentuje Nigériu na medzinárodnej úrovni.
Klubová kariéra.
Chelsea.
Aina prišiel do akadémie Chelsea vo veku 11 rokov. Postupne prechádzal mládežníckymi tímami v Chelsea.
Dňa 23. augusta 2016 debutoval v tíme pri výhre 3:2 nad Bristol Rovers v EFL Cupe. V Premier League debutoval 15. októbra pri výhre 3:0 nad Leicesterom.
Hosťovanie v Hull City.
Dňa 11. júla 2017 bol Aina poslaný na hosťovanie do Hull City v Championship. V klube debutoval 5. augusta pri remíze 1:1 s Aston Villou. Dňa 6. januára 2018 strelil svoj prvý kariérny gól, keď rozhodol o výhre 1:0 nad Blackburnom. Počas sezóny odohral 46 zápasov v ktorých strelil jeden gól.
Turín FC.
Dňa 14. augusta 2018 bol Aina poslaný na hosťovanie do talianskeho klubu Turín FC v Serie A. O päť dní neskôr debutoval v klube pri prehre 0:1 s AS Rím. Dňa 10. februára 2019 strelil svoj prvý gól v klube pri výhre 1:0 nad Udinese.
Da 11. júna 2019 Turín FC aktivoval výkupnú klauzulu a natrvalo prestúpil do talianskeho klubu.
Hosťovanie vo Fulhame.
Dňa 11. septembra 2020 bol Aina poslaný na hosťovanie do Fulhamu v anglickej Premier League. V klube debutoval 1. októbra pri prehre 0:3 s Brentfordom v EFL Cupe. Počas sezóny vo Fulhame odohral 33 zápasov v ktorých strelil dva góly.
Nottingham Forest.
Dňa 22. júla 2023 prestúpil Aina do anglického klubu Nottingham Forest kde podpísal kontrakt na jeden rok. Aina debutoval v klube 12. augusta pri prehre 1:2 s Arsenalom. Dňa 5. novembra strelil svoj prvý gól v klube pri výhre 2:0 nad Aston Villou. Vo svojej prvej sezóne odohral 22 zápasov.
Medzinárodná kariéra.
Aina reprezentoval Anglicko v mládežníckych kategóriách do 16, 17, 18, 19 a 20 rokov.
V máji 2017 Aina prisľúbil reprezentovať na medzinárodnej úrovni Nigériu. Získal nigérijsky pas v rámci príparavy na prechod z Anglicka do Nigérie. V tom istom mesiac bol prvýkrát povolaný reprezentovať Nigériu. 
Aina debutoval v reprezentácii Nigérii dňa 7. októbra 2017 pri výhre 1:0 nad Zambiou v kvalifikácii na Majstrovstvá sveta vo futbale 2018.
Aina bol povolaný do záverečnej nominácie na Africký pohár národov 2019. Na turnaji odohral päť zápasov. Nigéria na turnaji skončila na treťom mieste.
Aina bol povolaný do záverečnej nominácie na Africký pohár národov 2021. Na turnaji zasiahol do troch zápasoch. Nigéria skončila na turnaji v osemfinále.
Aina bol povolaný do záverečnej nominácie na Africký pohár národov 2023. Na turnaji zasiahol do všetkých siedmich zápasoch. Nigéria na turnaji postúpila do finále kde však prehral s Pobrežím Slonoviny.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 26. decembru 2024"
Medzinárodne.
"K 26. decembru 2024"
Úspechy hráča.
Chelsea Youth
Nigéria
Sľub

Sľub môže byť:
Mckenna Grace

Mckenna Grace (* 25. jún 2006, Grapevine, Texas, USA) je americká herečka a speváčka, známa z filmov ako "Pan Church" (2016), "Ja, Tonya" (2017)", " (2019), "Krotitelia duchov: Dedičstvo" (2021), "Krotitelia duchov: Mrazivá hrozba" (2024) a z televíznych seriálov ako "The Haunting" (2018), "Malý Sheldon" (2018–2024) a "Príbeh služobníčky" (2021–2022). 
Detstvo.
Graceová sa narodila ako jedináčik ortopedickému chirurgovi a obchodnej zástupkyni. Vyrastala v oblasti Dallas-Fort Worth, kde sa venovala roztlieskavaniu, gymnastike, stepu a baletu. Bola vzdelávaná doma. 
Herectvo ju začalo lákať už ako štvorročnú, keď od prababičky dostala kolekciu filmov so Shirley Temple. Prvú úlohu získala v reklame ako päťročná. Na odporúčanie učiteľky herectva a agenta sa s rodinou presťahovala do Los Angeles. 
Kariéra.
Svoju hereckú kariéru začala v roku 2012 v televíznom seriáli "Crash &amp; Bernstein", kde hrala do roku 2014. Objavila sa aj v seriáloch "The Goodwin Games" a "The Young and the Restless", a svoj filmový debut mala v dráme "Goodbye World" z roku 2013. 
V septembri 2015 získala Graceová hlavnú úlohu v dráme "Veľký dar" (2017), kde hrala spoločne s hercom Chrisom Evansom. Táto rola sa stala jej prelomom v kariére a vyslúžila si uznanie kritikov. Za svoj výkon bola nominovaná na Critics' Choice Movie Award za najlepší výkon mladého herca. V roku 2017 si zahrala v niekoľkých úspešných filmoch, vrátane "Ja, Tonya", kde stvárnila mladšiu verziu Tonyi Harding a "Amityville: Prebudenie". 
V roku 2018 ju obsadil Steven Spielberg do filmu "Ready Player One: Hra sa začína", účinkovala po boku hercov ako Olivia Cooke, Tye Sheridan a Ben Mendelsohn. V rovnakom roku sa pripojila k hereckému obsadeniu minisérie "The Haunting". O rok neskôr, si po boku Very Farmigy, Patricka Wilsona a Madison Iseman zahrala v horore ". 
Graceová získala uznanie za rolu Esther Keyes v televíznom seriáli "Príbeh služobníčky" z roku 2021, kde za svoj herecký výkon bola nominovaná na cenu Emmy, čo ju spravilo jednou z najmladších nominovaných herečiek. V tom istom roku si zahrala vo filme "Krotitelia duchov: Dedičstvo", pričom si zahrala aj v ďalšom pokračovaní "Krotitelia duchov: Mrazivá hrozba" (2024).
The Haunting (seriál)

The Haunting je americký mysteriózny televízny seriál, s prvkami drámy a hororu, ktorý režíroval Mike Flanagan. Seriál má dve série a natočených bolo spolu devätnásť epizód. Televízny seriál bol odvysielaný na Netflixe. 
Série.
"Hill House" (2018).
V lete 1992 sa Hugh a Olivia Crainovci spolu s piatimi deťmi – Stevenom, Shirley, Theodorou (Theo), Lukom a Eleanor (Nell) – nasťahujú do Hill House s plánom zrekonštruovať ho, predať a postaviť si svoj vysnívaný dom, ktorý navrhla Olivia. Nečakané opravy však predĺžia ich pobyt, počas ktorého začnú zažívať stále desivejšie paranormálne javy. Tie nakoniec vyústia do tragédie, ktorá prinúti rodinu v panike opustiť dom. O 26 rokov neskôr sa súrodenci Crainovci spolu so svojím odcudzeným otcom znovu stretávajú po ďalšej tragédii, pričom sú konfrontovaní s temnými dôsledkami, ktoré na nich pobyt v Hill House zanechal.
"Bly Manor" (2020).
Príbeh sleduje mladú au pair, ktorú si najme muž, aby sa postarala o jeho neter a synovca v ich rodinnom vidieckom sídle po tom, čo mu boli zverení do starostlivosti. Po príchode na panstvo Bly však začne vídať záhadné zjavenia, ktoré ju čoraz viac desia a odhaľujú temné tajomstvá ukryté v priestoroch sídla.
Giovanni Battista Ceschi a Santa Croce

Fra' Giovanni Battista Ceschi a Santa Croce (* 21. február 1827, Benátky – † 24. január 1905, Rím) bol taliansky šľachtic a v rokoch 1879 – 1905 bol 74. veľmajster Maltézskeho rádu. Je s ním spojené obnovenie úradu veľmajstra po 74 rokoch.
Od smrti veľmajstra Giovanni Battista Tommasiho v roku 1805 úrad veľmajstra z rozhodnutia pápeža nebol obsadzovaný a boli iba menovaní dočasní poručíci. V roku 1871 sa stal Ceschi poručíkom a v roku 1879 pápež Lev XIII. rozhodol o obnovení úradu veľmajstra.
Galeazzo von Thun und Hohenstein

Fra' Galeazzo Maria von Thun und Hohenstein (* 24. september 1850, Trento† 26. marec 1931, Rím) bol taliansky šľachtic z južného Tirolska a 75. veľmajster Zvrchovaného vojenského maltézskeho rádu.
Po skončení strednej školy študoval právo na univerzitách v Innsbrucku a v Prahe, potom pôsobil 13 rokov v administratíve (vrátane miestodržiteľstva v Terste). V roku 1875 vstúpil do Maltézskeho rádu ako justičný rytier a v roku 1885 bol vymenovaný za splnomocnenca a zástupcu českého a rakúskeho veľkopriorstva. V roku 1886 zložil profesné sľuby a úzko spolupracoval s veľmajstrom, ktorý ho poveroval rôznymi misiami.
V roku 1905 bol zvolený za veľmajstra Maltézskeho rádu. Podporoval historické práce o ráde a otvoril jeho knižnicu a archívy v Ríme. V období jeho vlády došlo k založeniu nových združení v Belgicku, Holandsku, Poľsku, Maďarsku a v USA). Počas Prvej svetovej vojny Maltézsky rád významne prispel k organizácii nemocníc vo viacerých krajinách.