Prechod Venuše

Prechod Venuše popred Slnko nastáva vtedy, keď planéta Venuša prechádza priamo medzi Slnkom a Zemou a prekrýva malú časť slnečného kotúča. Počas prechodu môžeme vidieť zo Zeme Venušu ako malý čierny kotúč pohybujúci sa cez disk Slnka. Trvanie takéhoto prechodu sa zvyčajne meria v hodinách (prechody v rokoch 2004 i 2012 trvali okolo šesť hodín). Prechod je podobný zatmeniu Slnka, avšak, hoci priemer Venuše je skoro 4-krát väčší ako Mesiaca, Venuša vyzerá oveľa menšia, pretože je oveľa ďalej od Zeme. V dobách pred zrodom modernej astronómie pomáhali pozorovania prechodu Venuše vedcom zmerať vzdialenosť medzi Slnkom a Zemou použitím metódy zvanej paralaxa.
Prechody Venuše sú najzriedkavejším zo všetkých predvídateľných astronomických fenoménov a súčasne sa vyskytujú vo vzoroch, ktoré sa opakujú každých 243 rokov, s dvojicou prechodov oddelených od seba osem rokov. Medzi týmito dvojicami je rozdiel 121,5 a 105,5 roka. Pred rokom 2004 bola posledná dvojica prechodov Venuše v decembri 1874 a v decembri 1882. Prvý z dvojice prechodov Venuše na začiatku 21. storočia nastal 8. júna 2004, ďalší sa odohral 6. júna 2012. Najbližší prechod Venuše bude až v decembri 2117 a nasledujúci v decembri 2125.
Vzor sa opakuje každých 243 rokov, pretože 243 hviezdnych obežných dôb Zeme (365,25636 dňa, čo sa trochu líši od tropického roku) je 88757,3 dňa, a 395 hviezdnych obežných dôb Venuše (224,701 dňa) je tiež 88756,9 dňa. Takže po tomto čase sa Venuša a Zem vracajú do takmer toho istého bodu na svojich obežných dráhach. Táto doba je totožná so 152 synodickými obežnými dobami Venuše.
Vzor 105,5; 8; 121,5 a 8 nie je jediný možný v 243-ročnom cykle. Pred rokom 1518 bol vzor prechodu 8; 113,5 a 121,5 rokov, a pred rokom 546 prechody vždy nastávali so 121,5-ročným rozdielom. Súčasný vzor potrvá až do roku 2846, kedy bude nahradený vzorom 105,5, 129,5 a 8 rokov. Takže 243-ročný cyklus je celkom stabilný, ale počet prechodov a ich načasovanie v cykle sa bude časom meniť.
Najbezpečnejší spôsob, ako pozorovať udalosť je premietnuť obraz Slnka na obrazovku, tak ako ho vidíme cez teleskop. Udalosť môžeme tiež pozorovať voľným okom použitím špeciálnych ochranných okuliarov. Na pozorovanie prechodu je vhodné zváračské sklo číslo 14 alebo tmavšie. Pozorovanie Slnka bez filtrov môže spôsobiť dočasnú alebo trvalú stratu zraku, pretože môže poškodiť alebo dokonca zničiť sietnicové bunky.
Význam.
Prechody Venuše v minulosti ukázali, že planéta má atmosféru, pretože jej disk je pri okrajoch rozostrený tým, ako sa v atmosfére láme svetlo. Ukázali tiež, že planéta nemá nijaký mesiac, ktorý by sa prejavil ako menšie teleso vstupujúce pred slnečný disk buď pred alebo za samotnou planétou. 
Minulé a budúce prechody.
Prechody sa môžu v súčasnosti konať iba v júni a v decembri (pozri tabuľku). Tieto dátumy sa pomaly oneskorujú; pred rokom 1631 boli v máji a v novembri. Prechody sa zvyčajne konali v dvojiciach takmer v rovnakom dni aj mesiaci s osemročným rozdielom. Pretože dĺžka ôsmich pozemských rokov je takmer rovnaká ako dĺžka trinástich rokov na Venuši, každých 8 rokov sú planéty približne v rovnakej relatívnej pozícii. Odhad zvyčajne stačí na určenie dvojíc prechodov, ale nestačí na určenie trojice. Posledný prechod, ktorý nebol časťou dvojice, nastal v roku 1153. Ďalší bude v roku 3089, aj keď ďalšie dva takmer nastanú v rokoch 2846 a 2854; v roku 2854 Venuša pri pohľade z rovníka tesne minie Slnko, hoci čiastočný prechod bude viditeľný z niektorých častí južnej pologule. 
Pozorovanie prechodov Venuše.
Pri pozorovaní prechodu Venuše (alebo Merkúra) by sme mali byť obozretní, rovnako ako pri čiastočných fázach zatmenia Slnka, pretože priamy pohľad na žiarivý kotúč Slnka (fotosféru) nechránenými očami môže rýchlo spôsobiť vážne a často trvalé poškodenie oka.