Erekcia (človek)

Erekcia alebo stoporenie penisu/klitorisu (pri penise aj postavenie penisu) je zdurenie mužského pohlavného údu alebo klitorisu pri pohlavnom vzrušení.
Penis muža plní tri základné funkcie: cez močovú rúru sa dostáva moč z močového mechúra von, ďalej slúži ako orgán pohlavného spojenia medzi mužom a ženou pri pohlavnom akte a pri ejakulácii dochádza cez močovú rúru aj k výronu spermy a semennej tekutiny. 
Základnými anatomickými a súčasne aj funkčnými štrukturálnymi časťami penisu sú tri cylindrické telesá: dve kavernózne (erektilné) telesá a jedno spongiózne teleso, ktoré tvorí oporu močovej rúre. Corpus spongiosum urethrae sa na distálnom konci rozširuje do glans penis, ktorý má kónusovitý tvar. Obidve kavernózne telesá sú symetrické, čo sa týka ich dĺžky a priemeru. Ich tkanivo sa podobá špongii, v ktorej nepravidelné dutiny (lakúny, sínusoidy) navzájom široko komunikujú. Sínusoidy lokalizované v centre kavernózneho telesa sú väčšie (priemer asi 1 mm v ochabnutom penise), periférne sú menšie a všetky sú vystlané endotelom. Steny sínusoidov, tzv. trabekuly, tvoria snopce hladkého svalstva, kolagénové a elastické vlákna a riedke spojivové tkanivo. V trabekulách sa nachádzajú aj kapiláry a hustá sieť nervových vlákien. Kavernózne telesá sú oddelené septom, ktoré je v proximálnej časti úplné, v pendulárnej časti penisu sú početné väčšie i menšie otvory, cez ktoré obidve telesá voľne komunikujú. Kavernózne telesá obaľuje pevná a málo poddajná, pri ochabnutom penise asi 13 mm hrubá tunica albuginea, tvorená najmä vláknami tuhého kolagénu s malou prímesou elastických vlákien. Tunica albuginea pozostáva z dvoch vrstiev: longitudinálne orientované kolagénové vlákna vonkajšej vrstvy sú hrubšie, miestami kondenzované do akýchsi “ligament”, tvoria spoločné puzdro, obal pre obidve kavernózne telesá a podmieňujú najmä pevnosť tunica albiginea (k longitudinálnym vláknam patrí aj ligamentum suspensorium penis, ktoré fixuje penis o dolný okraj symfýzy); jemnejšie vlákna vnútornej vrstvy tunica albuginea sú orientované cirkulárne, zvlášť okolo každého kavernózneho telesa, v stredovej rovine navzájom splývajú a tvoria priehradku medzi obidvoma kavernóznymi telesami - septum pectiniforme. Okrem tunica albuginea obaľujú penis ďalšie dve fibrózne vrstvy: hĺbková (Buckova) a povrchová (Collesova) fascia penisu sú pokračovaním fascií brušnej steny. Medzi tunica albuginea a hĺbkovou Buckovou fasciou penisu prebiehajú dorzálne artérie a nervy penisu a nachádza sa tam aj intermediárny venózny systém penisu.2 
Zložky nevyhnutné k erekcii.
Erekciu je možné prirovnať k elektromechanicky kontrolovanému hydraulickému systému, ku ktorému je nevyhnutná funkčnosť a koordinácia: 
Porušenie akéhokoľvek z uvedených troch článkov vedie ku vzniku erektilnej dysfunkcie.
Nervové zásobenie.
Erekcia je riadená z rady oblastí CNS, vlastný genitál potom zásobujú periférne nervy autonómne i somatické.
Arteriálne zásobenie.
Genitál je zásobený z a. pudenda interna (vetva a. iliaca interna), ktorá vydáva v oblasti genitálu rad vetiev, z ktorých pre erekciu je najdôležitejšia a. penis, ktorá vydáva vetvy zásobujúce kavernózne tkanivo: a. profunda penis, a. bulbourethralis a a. dorsalis penis. Kľúčovú úlohu má a. profunda penis: prebieha stredom oboch corpora cavernosa a vychádzajú z nej arteriolae helicinae (názov dostali podľa svojho tvaru vývrtky), ktoré priamo zásobujú sínusoidy kavernózneho tkaniva.
Venookluzívny mechanizmus.
Princíp venookluzívneho mechanizmu je nasledovný: drobné venuly drénujúce sínusoidy kavernózneho tkaniva tvoria pod tunica albuginea subtunikálny venózny plexus, ktorý sa pri dostatočnom naplnení sínusoidov arteriálnou krvou komprimuje medzi sínusoidy a tunica albuginea a tým sa uzavrie. Zníženiu venózneho odtoku napomáha aj napnutie tunica albuginea, čím dôjde ku kompresii vv.emissariae (vény odvádzajúce krv zo subtunikálneho venózneho plexu do odvodného extrakavernózneho žilového systému). Venookluzívny mechanizmus je teda čisto mechanická záležitosť závislá na dostatočnom arteriálnom prítoku a dobrej funkčnosti kavernózneho tkaniva, hlavne elasticite trabekul. Pri poškodení elasticity kavernózneho tkaniva dochádza k rozvoju erektilnej dysfunkcie aj pri dostatočnom arteriálnom prítoku a intaktnom nervovom zásobení.
Neurofyziológia erekcie.
Stimulácia parasympatika erotogénnymi podnetmi. 
Uvoľnenie acetylcholínu z parasympatikových zakončení. 
Uvoľnenie NO (oxid dusnatý) z endotelu. 
Aktivácia guanylátcyklázy. 
Tvorba cyklického guanozínmonofosfátu (cGMP). 
Zníženie intracelulárnej koncentrácie Ca2+. 
Relaxácia buniek hladkého svalstva. 
Vazodilatácia – zvýšenie arteriálneho prítoku.
Mediátory.
Klasické – acetylcholín, noradrenalín 
NANC (non-adrenergné non-cholínergné) – oxid dusnatý, VIP, CDRF, neuropeptid Y 
Mediátory erekcie a detumescencie: 
Delenie neurotransmiterov podľa funkcie: 
Jednotlivé mediátory.
Ostatné prostaglandíny vedú k vazokonstrikcii, alebo sú bez efektu. Sú uvoľňované spoločne s NO, a majú s nim čiastočne protichodný efekt. Ich presný fyziologický význam nie je známy. 
Hladinu cGMP reguluje fosfodiesteráza 5 (PDE), ktorá katalyzuje reakciu premeny cGMP na GMP.3 
Mediátory v CNS.
Z ďalších mediátorov stimulačne pôsobí noradrenalín, oproti tomu adrenalín, GABA a acetylcholín pôsobia skôr inhibične.9 
Fázy erekcie.
Podľa zmien v intrakavernóznom tlaku a v arteriálnom prietoku vo vnútornej pudendálnej artérii možno hemodynamiku erekcie rozdeliť do 6 fáz.
Pokojová fáza.
Prevládajúci tonus postganglionárnej adrenergnej inervácie spôsobuje kontrakciu hladkého svalstva arteriol a stien sínusoidov kavernózneho tkaniva. Výsledkom je vysoká periférna vaskulárna rezistencia a maximálny odpor proti arteriálnemu prítoku krvi do kavernóznych telies. Do corpora cavernosa priteká krv len v množstve nevyhnutnom pre nutritívne ciele – 1.4 až 4 ml krvi/100 g tkaniva za minútu.
Latentná fáza.
Bezprostredným následkom erotickej stimulácie je relaxácia hladkého svalstva arteriol a stien sínusoidov, ktorá nastáva vplyvom neurotransmiterov uvoľnených na zakončeniach cholínergných a non-cholínergných nervových vlákien. Priemer helicínnych arteriol sa zväčší z 30 na 100 mikrometrov, prietok sa zvýši 7 až 10 krát a dôjde k ľahkej expanzii relaxovaných sínusoidov. Intrakavernózny tlak – ICp – sa zatiaľ nemení, pretože sínusoidy sa prispôsobujú krvi expanziou bez zvýšenia ICp. 
Fáza tumescencie.
Vysokým arteriálnym prítokom sa rýchlo naplní dilatovaný systém sínusoidov. Jeho ďalšie plnenie a dilatáciu obmedzuje relatívne nerozťažiteľná tunica albiginea, preto pri ďalšom prítoku stúpa ICp. To vedie k zníženiu tlakového gradientu medzi ICp a stredným arteriálnym tlakom a dôjde k zníženiu prítoku arteriálnej krvi. Expanzia sínusoid vedie k funkčnej venóznej oklúzii.
Fáza úplnej erekcie.
ICp je stabilizovaný na 85 – 90 % systolického tlaku – okolo 100 mmHg. Z pomeru systolického a pudendálneho tlaku sa vypočíta tzv. penobrachiálny index (PBI), ktorý za normálnych okolností má hodnotu 0,75 a vyššiu. Arteriálny prítok vo vnútornej pudendálnej artérii postupne klesá a ustáli sa na úrovni o niečo vyššej, ako je prietok v pokojovej fáze. Objem penisu a jeho rigidita sú v 90 % korelácii. Zmena cirkumferencie penisu o 1 cm a viac predstavuje plnú erekciu, ak je menšia ako 1 cm, ide o chabú erekciu.8 
Fáza rigidnej erekcie.
Vďaka aktívnym sťahom priečne pruhovaného svalstva perinea – hlavne mm. ischiocavernosi inervované z n. pudendus – dochádza k tonickým kontrakciám, ktoré komprimujú proximálnu časť kavernóznych telies, čo vedie k niekoľkonásobnému zvýšeniu ICp oproti systolickému tlaku – tlak stúpa až o 300 % . Súčasne sa úplne zastaví arteriálny prítok. Rigidná erekcia nastáva krátko pred ejakuláciou.
Fáza detumescencie.
Dochádza k nej po ejakulácii alebo prerušení erotickej stimulácie. Opäť prevládne tonická sympatiková aktivita, ktorá spôsobí kontrakciu hladkých svalov arteriol penisu a trabekúl kavernóznych telies. Kontrakciou stien sínusoidov sa otvoria predtým stlačené venuly a obnoví sa voľný venózny odtok z kavernóznych telies. Fáza detumescencie sa delí na 3 úseky: v prvom období v dôsledku kontrakcie hladkého svalstva arteriol poklesne arteriálny prítok na úroveň prítoku v pokojovej fáze a zároveň začiatok kontrakcie kavernózneho hladkého svalstva pri funkčnom venookluzívnom mechanizme vedie k prechodnému zvýšeniu ICp. V druhom období sa otvára drenážny venózny systém a ICp klesá pomaly. V tretom období dochádza k rýchlemu poklesu ICp pri obnovení úplnej venóznej drenáže.