burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Sérotonín

Sérotonín alebo serotonín, chemicky 5-hydroxytryptamín, skrátene 5-HT je derivát aminokyseliny tryptofánu. Primárne sa nachádza v tráviacej sústave, krvných doštičkách a centrálnej nervovej sústave zvierat, vrátane človeka. Pôsobí ako neurotransmiter, teda pomáha pri prenose nervových signálov a ako vazokonstriktor, teda je látkou, ktorá pôsobí zužovanie ciev. Ovplyvňuje proces spánku a termoregulácie. Často je zjednodušene považovaný za hormón, ktorý prispieva k pocitu pohody a šťastia. Nedostatok sérotonínu sa prejavuje sklesnutou náladou, depresiou a poruchami spánku.
Metabolizmus.
Serotonín vzniká z aminokyseliny tryptofánu. Ďalej sa potom premieňa na melatonín a mnohé metabolity rastlín, napríklad psilocybín, auxín, gramín alebo kyselinu lysergovú.
Sérotonínergický systém.
Neuróny, obsahujúce sérotonín (5-hydroxytryptamín, 5-HT), majú svoje telá v rafeálnych jadrách (nc. raphe) v mozgovom kmeni. Sérotonín je tvorený hydroxyláciou esenciálnej aminokyseliny tryptofánu a po uvoľnení zo sérotonínergných neurónov sa väčšina uvoľneného sérotonínu opäť aktívne vychytáva a intaktivuje monoamínoxidázou. Kaudálna skupina jadier v mozgovom kmeni projikuje nervové vlákna do miechy a mozočka. Rostrálna skupina vysiela vlákna do regulačných oblastí neuroendokrinných funkcií (hypotalamus a hipokampus), správania (limbický systém, mozgová kôra) a súvisí so stresovou odpoveďou.
V súčasnosti poznáme minimálne sedem receptorov a niekoľko podtypov receptorov pre sérotonín. Okrem 5-HT3, ktorý je tvorený Na+/K+ iónovým kanálom, sú ostatné spriahnuté s G-proteínom. Sérotonínové dráhy vplývajú na spánok, cirkadiánny rytmus, náladu, termoreguláciu a príjem potravy. Väzba dietylamidu kyseliny lysergovej (LSD) a niektoré deriváty tryptamínu spôsobujú pri väzbe na 5-HT2 receptor halucinácie. Predpokladá sa, že sérotonín zohráva úlohu v patofyziológii depresie, úzkosti, migrény a schizofrénie. Pacienti s depresiou majú v mozgovomiechovom moku zníženú hladinu 5-hydroxyindoloctovej kyseliny, hlavného metabolitu sérotonínu. Látky, ovplyvňujúce spätné vychytávanie serotonínu sú účinné antidepresíva, hoci ich plný účinok sa zvyčajne prejaví o 4-6 týždňov a tieto antidepresíva vyvolávajú aj relatívne výrazný anxiolytický účinok.
Václav Krška

Václav Krška (* 4. október 1900, Písek – † 17. november 1969, Praha) bol český scenárista, režisér a spisovateľ.
Život.
Išlo o jedného z klasických českých filmových tvorcov, ktorý sa, okrem iného, ​​programovo zameriaval na filmové adaptácie kvalitných literárnych diel. Okrem jeho vlastných diel to boli najmä filmy inšpirované dielom českého básnika Fráňu Šrámka, ďalej životopisné filmy (Bedřich Smetana, Josef Slavík a Mikoláš Aleš). Bol označovaný lichotivým prídomkom "básnik českého filmu". Známe sú aj dva orientálno ladené rozprávkové koprodukčný snímky "Labakan" a "Legenda o lásce"
Pochádzal z Písku a žil v neďalekej Heřmani, bol veľmi vzdelaný, sčítaný a kultivovaný, okrem svojej literárnej činnosti už od mladosti rád hrával a režíroval ochotnícke divadlo. V roku 1939 bola v okolí Písku sfilmovaná jeho kniha "Odcházeti s podzimem" pod názvom "Ohnivé léto", na tomto filme pracoval prvýkrát ako pomocný režisér spoločne s Františkom Čápom. Tiež snímku "Kluci na řece" z roku 1944 natáčal v Písku. V rovnakom meste sa odohrávajú aj jeho umelecky najcennejšie filmy "Stříbrný vítr" a "Měsíc nad řekou" natočené na motívy diel Fráni Šrámka.
Bol homosexuál (možno to bol dôvod prečo dal aj napriek námietke kárnej komisie v roku 1952 šancu uplatniť sa vo filme Eduardovi Cupákovi, ktorý bol kvôli svojej homosexuálnej orientácii takisto popoťahovaní). V knihe Martina C. Putnu a kolektívu ďalších autorov "Homosexualita v dějinách české kultury" (2011) je celá jedna stať zaoberajúce sa práve Václavom Krškom a jeho obhajobou pred súdom po tom, čo bol obvinený z orálneho sexu s iným mužom. K činu sa priznal a obhajoval sa v duchu, že nerobil nič zlé, čo by mu jeho prirodzenosť nedovolila.
Václav Krška je pochovaný na Heřmanskom cintoríne, na jeho hrobke sa nachádza busta, ktorej autorom je slovenský sochár Jan Kodet.
Jitka Sluková

Jitka Sluková (* 22. november 1964 Tábor) je česká televízna moderátorka.
Život.
Vyrastala v Českej Lípe a od 13 rokov v Chebe. V mladosti sa venovala okrem iného aj gymnastike. 16 rokov žila s manželom Vilémom a má s ním syna Tomáša. Po roku 2000 sa rozviedla a v súčasnosti (júl 2011) žije s partnerkou, kondičné trénerkou Radkou.
Študovala špeciálnu pedagogiku, ale v tomto odbore nikdy nepracovala. Necelý rok pred Nežnou revolúciou začala pracovať ako regionálna reportérka Československej televízie. Potom pracovala v krajskom štúdiu televízie Nova v Chebe a neskôr uvádzala spravodajský program "Právě dnes". Ako moderátorka pôsobila aj v Metropolitnom exprese na TV Galaxie a od mája 2000 v hlavnej spravodajskej relácii na TV 3. Následne pôsobila ako moderátorka spravodajstva na ČT24, striedala sa tiež s Janom Hrubešom na pozícii moderátorky relácie "Události v regionech". V polovici októbra 2012 z Českej televízie na vlastnú žiadosť odišla, podľa svojho vyjadrenia nebola spokojná s podmienkami v televízii.
Bruce Vilanch

Bruce Vilanch (* 23. november 1948) je americký scenárista, skladateľ a herec. V zákulisí Hollywoodu je známy, ako "ten čo píše celebritám vtipy"; jeho kariéra zahŕňa štvorročnú scenáristickú prácu v game show "Hollywood Squares". V roku 2000 účinkoval v svojej stand-up show s názvom "Bruce Vilanch: Almost Famous".
V 80. rokoch 20. storočia Vilanch kolaboroval s Fredom Zarra (Madonna, Paul Simpson Connection) a Jacques Morali-m (Break Machine) na piesňach Village People a Earthy Kitt ("Where Is My Man"). Tieto piesne zaznamenali úspech predovšetkým v klubových scénach a rebríčkoch časopisu "Billboard".
Ocenenia.
Vilanch získal 2 ocenenia Emmy za svoju tvorbu (písaním vtipov a textu na obrazovku pre celebrity) a 4 ocenenia Emmy v kategórii "Outstanding Variety Show". Jeho aktívne pôsobenie v boji proti AIDS vynieslo pochvaly u neziskových LGBTQ organizácií ako
Podarké

Podarké alebo Podarka ("Podarké") je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Pierie.
Podarké bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Podarke potom za manžela vybrali Oinea, syna Aigypta a jeho manželky Gorgo. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Alhazen

Alhazen () (* 965 Basra - † 1040?, Káhira) bol arabský vedec, ktorý sa zaoberal astronómiou, optikou a matematikou.
Život.
Narodil sa v Basre v dnešnom Iraku. Študoval tu a v Bagdade. Káhirský panovník al-Hakim ho pozval do Egypta. Alhazen mal vymyslieť spôsob, vďaka ktorému by sa dalo predvídať a následne obmedziť záplavy spôsobené rozvodneným Nílom. To sa mu ale nepodarilo, preto predstieral, že sa zbláznil, aby tak ušiel istému trestu smrti. To mu však nezabránilo venovať sa prírodovedným štúdiám. Podarilo sa mu opraviť Aristotelove omyly. Napísal viac než 200 rozpráv o optike, astronómii a matematike.
V diele "Veľká optika" sa snažil vysvetliť problémy vnímania okolitého sveta, opísal tu fyzikálnu podstatu a vlastnosti svetla a tiež princíp, na základe ktorého sme schopní vidieť. V roku 1020 sa zaoberal lomom a odrazom svetla a šošovkami. Používal pri tom dosku s dierkou, pred ktorou vyrovnal sviečky. Ich obraz sa premietal na druhej strane dosky a zakrývaním sviečok zistil, že obraz ľavej sviečky sa premietne vpravo, z čoho odvodil, že svetlo sa šíri priamočiaro. Arabi používali v astronómii pri určovaní polohy Slnka alebo slnečných zatmení prístroj nazvaný neskôr camera obscura.
Vyvrátil niektoré chybné antické predstavy o videní a ukázal, že sa svetlo odráža od povrchu predmetov a vstupuje do nášho oka. Vykonával rad experimentov so šošovkami a tmavými komorami. Položil základy optiky.
V matematike prepojil algebru s geometriou.
Mal veľký vplyv na vývoj latinskej stredovekej a novovekej optiky a epistemológie (Roger Bacon, Witelo) až do Keplerovej doby.
Carl Ludwig Engel

Johann Carl Ludwig Engel (* 3. júl 1778, Berlín – † 14. máj 1840, Helsinki) bol nemecko-fínsky architekt a maliar.
Životopis.
Carl Ludwig Engel bol synom berlínskeho staviteľa a v rokoch 18001804 študoval architektúru na miestnej stavebnej akadémii. Vstúpil do ruských služieb a v roku 1809 sa stal mestským staviteľom v Reval a potom šéfom stavebnej komisie vo vtedy ruských Helsinkách. V roku 1824 sa stal hlavným intendantom výstavby vo fínskom veľkovojvodstve.
Engel bol vedľa Aalta najvýznamnejším architektom vo Fínsku. Veľa jeho návrhov bolo dokončených alebo realizovaných až po jeho smrti.
Jaroslav Čejka

Jaroslav Čejka môže byť:
Jaroslav Čejka (herec)

Jaroslav Čejka (* 22. júl 1936, Ostrava – † 11. október 2022, Praha) bol český tanečník a herec – mím.
Počas svojho života vystupoval v približne 20 českých filmoch. Medzi jeho najznámejšie herecké kúsky patria imitovanie správania sliepky, ktoré predvádzal aj na Silvestra v Československej televízii pod názvom "Pan Slepice". Dobre imitoval aj americkú speváčku Tinu Turnerovú.
V roku 2007 dostal Cenu Thálie za celoživotné majstrovstvo v odbore tanec a balet.
Jaroslav Čejka bol gej a dlhoročne žil so svojou matkou, o ktorú sa až do jej úmrtia v roku 2008 vo veku 104 rokov staral.
Patrick Chan

Patrick Chan, plným menom Patrick Lewis Wai-Kuan Chan, (* 31. december 1990, Ottawa, Kanada) je kanadský krasokorčuliar súťažiaci v mužskej sólovej kategórii. 
Je trojnásobným majstrom sveta (2011, 2012, 2013), dvojnásobným majstrom štyroch kontinentov (2009, 2012) a šesťnásobným majstrom Kanady (2008 - 2013). V decembri 2013 bol podľa oficiálneho rebríčka ISU druhým najlepším krasokorčuliarom sveta v mužskej sólovej kategórii.
Osobný život.
Chan sa narodil v Ottawe, v kanadskom hlavnom meste ako jediné dieťa v rodine hongkonských imigrantov - právnika Lewisa Chana a Karen Chanovej. Hlási sa k čínskym Chanom, najpočetnejšej čínskej etnickej skupine a jeho úplné čínske meno je Čchen Wej-čchün (v anglickom prepise Chan Wai-Kuan Chan; , tradičná čínština: 陳偉群, pchin-jin: Chén Wěiqún). Jeho otec sa prišiel do kanadského mesta Montreal ako štvorročný, zatiaľ čo jeho matka sa prisťahovala až ako 21-ročná, aby tu pokračovala v štúdiu. 
Chan zdedil športové nadanie po rodičoch. Jeho matka bola šampiónka v súťaži jednotlivcov aj v dvojhrách na tenisových majstrovstvách v jej rodnom meste, otec sa venoval stolnému tenisu, golfu a vzpieraniu. Už ako päťročný prejavoval Chan nadanie na zjazdové lyžovanie, ale po presťahovaní rodiny do Toronta sa preorientoval na iné športy. Okrem krasokorčuľovania sa venuje aj taekwondu, tenisu, golfu, či horolezectvu.
Chan plynule hovorí anglicky, francúzsky a kantónskou čínštinou, a učí sa madarínsku čínštinu. Jeho rodičia chceli, aby ovládal viacero jazykov, preto s ním doma otec hovoril po francúzsky, matka kantónčinou a anglicky sa naučil prirodzene v každodennom živote v Kanade. Chan vyštudoval na škole s francúzskym vyučovacím jazykom v Toronte, štúdium ukončil v roku 2009, pričom si svoje štúdium predĺžil o 1 rok z dôvodu zaneprázdnenosti kvôli krasokorčuľovaniu. Po tom, čo sa Chan stal víťazom národného šampionátu, jeho škola dokonca založila tradíciu výročnej športovej ceny na jeho počesť. Chan pôvodne plánoval pokračovať v štúdiu na vysokej škole v septembri 2011, chcel študovať medzinárodnú ekonomiku na Coloradskej univerzite. Podľa informácií na jeho oficiálnej webstránke bolo jeho prijatie na univerzitu v roku 2012 odložené, momentálne sa venuje samoštúdiu a v budúcnosti plánuje študovať ekonomiku, obchod a jazyky.
Chan je tiež držiteľom viacerých nesúťažných ocenení jeho krasokorčuliarskych výsledkov. V januári 2008 udelilo Chanovi Čínske kultúrne centrum v Toronte cenu „Chinese Canadian Youth of the Year 2007“. V máji 2008 bol Chan vyhlásený za „Ázjičana roka v umení a športe“ časopisom „Asia Network“. V januári 2009 bol zaradený do zoznamu 30 najvplyvnejších športových osobností v Kanade jedného z najvplyvnejších kanadských denníkov „Globe and Mail“. V roku 2011 získal ocenenie „Kanadský športovec roka“ a v roku 2012 cenu „French for the Future“ za zásluhy v propagácii francúzskeho jazyka v Kanade.
Jaroslav Čejka (básnik)

Jaroslav Čejka (* 26. október 1943 Praha) je český básnik, prozaik, dramatik a žurnalista.
Biografia.
Väčšinu svojho života býval v Prahe na Letnej (teraz na predmestí Prahy v Nupakách), žil a tvoril však tiež na svojej bývalej chate v Posázaví (Poříčko) a súčasnej chate v Českom Dube - Kněžičkách na Liberecku. Vyštudoval Stavebnú fakultu ČVUT. Pôsobil v nespočetnej rade povolaní - od robotníka (po tom, čo nebol z ideologických dôvodov prijatý na štúdiá) cez dramaturga a šéfredaktora (týždenník "Tvorba" a literárna príloha "Kmen") až po vysoko postaveného kultúrno-politického činiteľa (pracovník ÚV KSČ na samom sklonku komunizmu). Ako šéfredaktor a neskôr kultúrnopolitický funkcionár presadzoval otvorenosť polemike s oficiálnou ideológiou, publikoval autorov predtým vytesnených a zaslúžil sa o.i. o uvoľnenie zakázaných filmov z cenzorského "trezoru". 
Veľkú časť svojho života venoval svojmu hlavnému koníčku - športovému rybárčeniu. Je druhýkrát ženatý, má 5 detí a 9 vnúčat.
Bibliografia.
Nižšie sú uvedené len diela vydané / hrané pod autorovým pravým menom. Chýba tu bibliografia nespočetných novinových statí a úplný súpis knižnej tvorby vydanej pod pseudonymami (prevažne detektívne novely). V tomto ohľade je (takmer) kompletná bibliografia, ktorú uvádza "Slovník české literatury" (pozri odkazy)
Próza.
Ďalej podľa Slovníka českej literatúry je Čejka autorom mnohých prozaických diel vydaných pod pseudonymom, napríklad:
Ivo Niederle

Ivo Niederle (* 26. december 1929, Praha – † 8. január 2021, Praha) bol český herec, konferenciér, moderátor a komentátor.
V roku 1953 absolvoval štúdium herectva na pražskej DAMU, do roku 1957 hral v oblastnom divadle v Tepliciach, od roku 1957 pôsobil vo Werichovom Divadle ABC, ktoré bolo v roku 1962 presunuté pod Městská divadla pražská, kde hral až do roku 1991, kedy odišiel do dôchodku.
Počas svojho života stvárnil mnoho desiatok filmových a televíznych úloh, išlo ale vždy o menšie úlohy (vedľajšie aj epizódne). Vďaka dobrej znalosti cudzích jazykov (angličtina) sa uplatnil aj v zahraničných filmoch, pracoval aj ako televízny komentátor, konferenciér a moderátor.
Ernst Niekisch

Ernst Niekisch (* 23. máj 1889, Trzebnica, Prusko - † 27. máj 1967, Západný Berlín, Západné Nemecko) bol nemecký ľavicový politik a žurnalista, teoretik nacionálneho boľševizmu.
Životopis.
Narodil sa v Trzebnici. V roku 1917 sa pripojil k nezávislej Sociálno demokratickej strane Nemecka. Aktívne sa podieľal na bavorskej revolúcii. Bol uväznený v Niederschönenfeld, počas všeobecnej amnestie však bol prepustený. V roku 1926 sa stal hlavným editorom novín "Widerstand" (Odpor). V roku 1937 bol uväznený Gestapom. O dva roky neskôr bol za vlastizradu odsúdený na doživotie. Po vojne vstúpil do SED, ale po východonemeckom povstaní začal byť voči nej kritický, vystúpil z nej a v roku 1963 presídlil do Západného Nemecka.
Albert Lebrun

Albert Lebrun (* 29. august 1871, Mercy-le-Haut, Francúzsko – † 6. marec 1950, Paríž) bol francúzsky politik a 15. prezident Francúzska v rokoch 1932 až 1940 a posledný prezident Tretej republiky. Bol členom stredopravej Demokraticko-republikánskej aliancie (ARD).
10. júla 1940 po porážke francúzskych vojsk nacistickým Nemeckom, Lebrun prijal ústavný zákon z 10. júla 1940 umožňujúci premiérovi Pétainovi vyhlásiť novú ústavu. 11. júla Lebruna nahradil Pétain, hoci Lebrun nikdy oficiálne ako hlava štátu neodstúpil. Následne 15. júla utiekol pred nacistami do Vizille (Isère). Tu ho 27. augusta 1943 zatkli a držali v zajatí na zámku Itter v Tirolsku. 10. októbra 1943 mu bolo umožnené vrátiť sa do Vizille kvôli zlému zdravotnému stavu. Naďalej však bol držaný pod neustálym dohľadom.
Po tom čo Spojenci oslobodili väčšinu Francúzska sa Lebrun 9. augusta 1944 stretol s de Gaulleom. Uznal jeho vedúcu pozíciu a povedal, že ako prezident nemohol formálne odstúpiť, pretože rozpustenie Národného zhromaždenia spôsobilo, že nezostal nikto, kto by mohol formálne prijať jeho rezignáciu.
Po vojne, Lebrun žil na dôchodku. Zomrel na zápal pľúc v Paríži 6. marca 1950 po dlhotrvajúcej chorobe.
Jiří Berkovec

PhDr. Jiří Berkovec (* 22. júl 1922, Plzeň - † 11. november 2008, Praha) bol český hudobný skladateľ a publicista, spisovateľ, učiteľ.
Životopis.
Po základnej a strednej škole absolvoval štúdium Filozofickej fakulty Karlovej univerzity, odbor hudobnej vedy, filozofie a psychológie. V roku 1948 ukončil v Prahe úspešne ďalšie štúdium hudby na konzervatóriu. V rokoch 1949 až 1965 bol zamestnaný v Československom rozhlase. V rokoch 1952 - 1957 prednášal na Katedre hudobných vied UK, sčasti súbežne so svojím zamestnaním v rozhlase. V rokoch 1965 až 1976 bol zamestnaný v hudobnom vydavateľstve Supraphon. Od roku 1976 do roku 1982 bol zamestnanec Divadelného ústavu v Prahe. Bol tiež čestným členom "Spoločnosti Jana Jakuba Ryby" v Rožmitále. Pohreb mal v Prahe na Olšanoch.
Dielo.
Počas svojej práce sa venoval skladateľskej práci a písaniu odborných prác, najmä z českej hudobnej histórie. Je autorom prác o hudobných osobnostiach českých dejín, napr. o Antonínovi Dvořákovi. Mimo to napísal aj niekoľko sci-fi poviedok v zbierke "Akcia Lyra", z ktorých jedna ("Autosonido") bola sfilmovaná Československou televíziou.. "Akcia Lyra" bola vydaná aj na Ukrajine. Sám autor tieto poviedky považuje ako okrajovú záležitosť svojej tvorby, ktorej ťažisko je v oblasti hudby.
Insolence

Insolence je americká nu metalová skupina, ktorá vznika v roku 1995 v San José v Kalifornii. Do svojej tvorby začleňuje prvky rapu, reggae a hardcoru.
Polydamas (syn Panthoa)

Polydamas ("Polydamas") je v gréckej mytológii syn Panthoa a jeho manželky Frontidy, priateľ Hektora počas trójskej vojny.
Polydamas bol v trójskej vojne priateľ a spolubojovník Hektora, syna trójskeho kráľa Priama. Podľa Homéra sa obaja narodili v ten istý deň, ale vzhľadom na to, že sa Homér bližšie nevzmieňuje o jeho pôvode, určite nebol členom kráľovskej rodiny.
Polydamas v trójskej vojne bojoval statočne, lebo jeho rukou padli až traja achájski bojovníci. Jeho oštep pretrhol niť života Prothoénora, takisto prebodol Mékistea a jeho obeťou sa stal aj Ótos z Kyllény, ktorému následne zvlekol z tela zbroj. V boji tiež zranil oštepom Eurymacha a Kleóna.
Pred bojom väčšinou múdro navrhoval opatrnú bojovú stratégiu, ktorú Trójania aj občas prijali, ale častejšie ju odmietol Hektor, preferujúci priamy útok. V desiatom roku trójskej vojny, keď sa už pomaly blížil koniec slávnej Tróje, achájsky hrdina Achilleus sa zmieril s hlavným veliteľom achájskych vojsk Agamemnónom, aby pomstil smrť svojho priateľa Patrokla, ktorého zabil Hektor a postavil sa do čela achájskeho vojska. Trójski bojovníci pred hnevom mocného Achillea utiekli za mestské hradby a iba Hektor stál nevzrušene nad Skajskou bránou. Zbytočná bola rada Polydamanta, ktorý varoval Hektora, aby sa nepustil do boja s Achilleom a ostal radšej v bezpečí za hradbami. Hektor Achillea do boja vyzval a stálo ho to život.
Homér vo svojom epickom diele Iliada neuvádza informácie týkajúce sa osudu Polydamanta v závere trójskej vojny. Avšak neskorší antický autor Quintus zo Smyrny píše, že Polydamanta usmrtil achájsky hrdina Aias, syn Oilea, ktorý mu vbodol oštep do hrude.
Mékisteus

Mékisteus ("Mékisteus") môže byť v gréckej mytológii:
Eurymachos

Eurymachos ("Eurymachos") môže byť:
Ulica františkánov

Ulica františkánov je ulica:
Idmón (rozlišovacia stránka)

Idmón ("Idmón") môže byť v gréckej mytológii:
Idmón (syn Aigypta)

Idmón ("Idmón") je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho manželky Gorgo.
Idmón bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta, ktorý sa rozhodol svojich synov oženiť s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, kráľa susednej Líbye. Keďže Danaos s tým nesúhlasil, vypovedal mu kráľ Aigyptos vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Idmónovi potom za manželku vybrali Pylargu, dcéru Danaa a jeho manželky Pierie. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Patrice de Mac Mahon

Marie Edme Patrice Maurice, gróf de Mac Mahon, vojvoda z Magenty (* 13. júl 1808, Sully, Francúzsko – † 8. október 1893, Montcresson, Francúzsko) bol francúzsky šľachtic, maršal a 3. prezident Francúzska, pričom tento úrad zastával od 24. mája 1873 do 30. januára 1879.
Jules Grévy

Jules Grévy (* 15. august 1807, Mont-sous-Vaudrey, Francúzsko – † 9. september 1891, Mont-sous-Vaudrey) bol francúzsky politik a 4. prezident Francúzska. Úrad zastával od 30. januára 1879 do 2. decembra 1887.
Zasadzoval sa za demokratizáciu, laicizmus a zmiernenie vnútropolitického napätia. Pred jeho zvolením za prezidenta patril k odporcom Ľudovíta III. a prusko-francúzskej vojny. 
Je po ňom pomenovaný druh zebry – zebra Grévyho.
Basketbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie

Basketbal na Hrách Juhovýchodnej Ázie je basketbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Hier Juhovýchodnej Ázie. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený na prvých Hrách Juhovýchodnej Ázie v roku 1959 v thajskom Bangkoku, v mužskej i ženskej kategórii súčasne. Basketbalový turnaj sa odvtedy, s výnimkou hier v rokoch 2005 a 2009, koná pravidelne. Turnaju v mužskej kategórii dominuje družstvo , v ženskej kategórii je to .
Jean Casimir-Perier

Jean Casimir-Perier (* 8. november 1847, Paríž, Francúzsko – † 11. marec 1907, Paríž) bol francúzsky politik a 6. prezident Francúzska, pričom tento úrad zastával od 27. júna 1894 do 16. januára 1895.
Za prezidenta ho zvolili po atentáte na Sadi Carnota. Stalo sa tak podľa ústavy tri dni po atentáte, 27. júna 1894 na zasadnutí kongresu zloženého zo senátu a poslaneckej snemovne. Jeho víťazstvo bolo jasné hneď pri prvom hlasovaní, na zvolenie bolo treba 423 hlasov, Casimir-Perier ich dostal 451. Jeho jediným vážnejším súperom bol Dupuy. 
Rodina nového prezidenta patrila k takzvaným republikánskym dynastiám. Jeho otec a starý otec boli tiež politici.
Félix Faure

Félix Faure (* 30. január 1841, Paríž, Francúzsko – † 16. február 1899, Paríž) bol francúzsky politik a 7. prezident Francúzska od 17. januára 1895 do 16. februára 1899. 
Zomrel počas svojho funkčného obdobia v náručí svojej milenky Marguerite Steinheil na mozgovú porážku, pravdepodobne po predávkovaní afrodiziakom.
Je po ňom pomenované lýceum v Beauvais.
Émile Loubet

Émile Loubet (* 30. december 1838, Marsanne, Francúzsko – † 20. december 1929, Montélimar, Francúzsko) bol francúzsky politik a 8. prezident Francúzska od 18. februára 1899 do 18. februára 1906.
Armand Fallières

Armand Fallières (* 6. november 1841, Mézin, Francúzsko – † 22. jún 1931, Villeneuve-de-Mézin) bol francúzsky politik a 9. prezident Francúzska od 18. februára 1906 do 18. februára 1913.
Na zdravie (seriál)

 &lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
 &lt;revision&gt;
 &lt;parentid&gt;7248705&lt;/parentid&gt;
 &lt;timestamp&gt;2024-04-07T10:24:38Z&lt;/timestamp&gt;
 &lt;contributor&gt;
 &lt;username&gt;Gateshebe&lt;/username&gt;
 &lt;/contributor&gt;
 &lt;comment&gt;Wl&lt;/comment&gt;
 &lt;origin&gt;7831515&lt;/origin&gt;
 &lt;model&gt;wikitext&lt;/model&gt;
 &lt;format&gt;text/x-wiki&lt;/format&gt;
Na zdravie () je americký televízny sitkom, ktorý vysielala americká televízia NBC počas jedenástich sezón od roku 1982 do roku 1993. Seriál má 11 sérií a 270, resp. 275 epizód. 
Námet sitkomu vytvorili James Burrows a bratia Glen a Les Charles. Sitkom sa odohráva v bostonskom bare "Cheers", kde sa schádza skupina miestnych, aby tu relaxovala, napila sa, resp. socializovala. Okrem nich v sitkome vystupujú zamestnanci baru a jeho majiteľ Sam Malone, bývalý basebalový hráč a vyliečený alkoholik. Známa je aj titulná pieseň sitkomu „Where Everybody Knows Your Name“, ktorú napísal a naspieval Gary Portnoy. Jej názov sa stal sloganom sitkomu. 
Sitkom získal 28 cien Emmy z vtedy rekordných 117 nominácií. Postava Frasiera Crana, ktorého preslávil vlastný spin-off sitkom (vysielaný v rokoch 19932004, odohrávajúci sa vo Frasierovom rodisku - Seattli), sa po prvý raz objavila v sitkome v tretej sérii (na jeseň 1984) a postupne sa stala pravidelnou postavou sitkomu. V sitkome "Frasier" sa objavili ako hostia takmer všetky hlavné postavy z Cheersu.
Postavy.
Pred dokončením a odvysielaním pilotnej epizódy (Give Me a Ring Sometime) v roku 1982, pozostávalo obsadenie zo štyroch zamestnancov Cheersu. Postavy Norma Petersona (pričastého návštevníka baru) ani Cliffa Clavina (poštára a znalca trivialít) ešte nejestvovali. Tieto postavy boli doplnené v revíziách pilotnej epizódy a stali sa jednými z hlavných postáv. 
Vo štvrtej sérii nahradí zosnulého Ernieho „Coacha“ Pantussa (herec Nicholas Colasanto zomrel po tretej sérii) postava Woodyho Boyda, svojského mladíka z Indiany. Frasier Crane sa od tretej série postupne prepracuje na jednu z hlavných postáv. Od šiestej série nahradila Rebecca Howová Diane Chambersovú, ktorej predstaviteľka (Shelley Long) sa rozhodla venovať viac času rodine a filmu. Lilith Sterninová (neskôr Lilith Sterninová-Cranová) sa objaví pôvodne ako postava v jednej epizóde štvrtej série (ako Frasierovo neúspešné rande), od piatej série sa v dôsledku manželstva s Frasierom stane pravidelne sa objavujúcou vedľajšou postavou.
Fučíkova ulica

Fučíkova ulica je ulica:
Ulica Janka Matúšku

Ulica Janka Matúšku je ulica:
Výpočtová inteligencia

Výpočtová inteligencia ("Computational intelligence" - CI) je disciplína, ktorá sa vyvíja veľkou rýchlosťou, preto nemá presnú definíciu. V súčasnosti sa dá opísať ako disciplína, ktorá skúma pomocou umelej inteligencie riešenie takých úloh, ktoré v podstate vedia efektívne riešiť iba ľudia alebo zvieratá, úloh, ktoré predpokladajú určitú formu inteligencie. Práve preto je pre mnoho odborníkov, ktorí sa ňou zaoberajú, veľmi hodnotnou inšpiráciou živočíšny svet a biologické systémy. 
V súčasnej dobe nemá všeobecné základy a zahrňuje také metódy, ktoré sú potrebné k riešeniu ťažko algoritmizovateľných problémov, alebo problémov, na ktoré neexistuje vhodný algoritmus, existujúci algoritmus nie je efektívny alebo riešenie je výpočtovo veľmi obťažné. Z tohto pohľadu je výpočtová inteligencia súčasťou umelej inteligencie a sústreďuje sa na metódy, ktoré skúmajú kognitívne funkcie, percepciu a kontrolu.
Zahrnuje tieto hlavné technológie: 
História.
Inteligencia je súbor rozumových schopností, schopnosť riešiť problémy za okolností sprevádzaných neurčitosťou. S pojmom inteligencie sa stretávame takmer každodenne, najčastejšie v kontexte ľudskej inteligencie, často aj v súvislosti s inými živými tvormi; v odbornej či sci-fi literatúre čím ďalej tým častejšie v kontexte vznikajúcich umelých systémov, ktoré sa považujú za inteligentné. Fuzzy logika bola predstavená v roku 1965 ako dobre použiteľný nástroj v oblastiach kybernetiky, teórie riadenia a umelej inteligencie. Zaoberá sa veľmi efektívne neurčitosťou, ktorá je bežná v ľudskom uvažovaní. Má prísne a formálne matematické základy. Neurónové siete napodobňujú ľudský mozog a predstavujú výpočtový mechanizmus založený na zjednodušenom matematickom modele perceptrónov (neurónov) a signáloch, ktoré spracovávajú. Evolučné algoritmy boli predstavené v 70-tych rokoch, upútali však väčšiu pozornosť v 90-tych rokoch, napodobňujú vývoj populácie pomocou reprodukcie generácií. Sú špeciálnym prípadom prehľadávacích algoritmov.
Luboš Bělka

Doc. PhDr. Luboš Bělka, CSc. (* 31. marec 1958, Vimperk) je český buddhológ a religionista. Roku 1983 vyštudoval filozofiu a biológiu na Masarykovej univerzite v Brne. Pokračoval v štúdiu a v roku 1990 získal vedecký titul CSc. vďaka práci na tému vedeckého kreacionismu.
Najskôr pracoval ako biológ v ústave Akadémie vied Českej republiky, avšak po otvorení študijného odboru religionistika na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity prešiel na Ústav religionistiky. Jeho odborný záujem je smerovaný na budhizmus, najmä v Rusku, Burjatsku a Tibete.
Na Ústave religionistiky pracuje v pozícii docenta v roku 2016.
Nakladatelství Paseka

Nakladatelství Paseka s.r.o. je české nakladateľstvo a kníhkupectvo, ktoré založil Ladislav Horáček 9. decembra 1989 a nazval ho podľa jednej z autobiografických postáv "Krvavého románu" Josefa Váchala. 
Zameranie.
Paseka sa sústreďuje najmä na historiografickú literatúru, pričom vrcholom snaženia v tejto oblasti je projekt dvadsaťdielneho súboru "Velké dějiny zemí Koruny české", na ktorom nakladateľstvo spolupracuje s poprednými českými historikmi. Za piaty diel získal v roku 2000 Petr Čornej Cenu Josefa Hlávky za prácu v oblasti vedeckej a odbornej literatúry. Paseka vydáva aj kvalitnú českú beletriu aj prekladovú literatúru.
Ocenenia.
Knihy vydavateľstva získavajú množstvo ocenení, napríklad trinásť cien Magnesia Litera:
Portmoneum.
Paseka sa zaslúžila o záchranu nástenných malieb Josefa Váchala v Portmanovom dome v Litomyšli. V júne 1993 bolo v dome otvorené Museum Josefa Váchala. Záchranné práce v Portmoneu inšpirovali vznik Školy reštaurovania a konzervačných techník, ktorá sa stala súčasťou Univerzity Pardubice.
Cheers

Cheers (angl., dosl. „na zdravie“; v britskej, austrálskej a novozélandskej angličtine aj „ďakujem“ a neformálny pozdrav na rozlúčku) môže byť:
CHEERS môže byť:
Raymond Poincaré

Raymond Poincaré (* 20. august 1860, Bar-le-Duc, Francúzsko – † 15. október 1934, Paríž) bol francúzsky konzervatívny politik, akademik, päťnásobný premiér a 10. prezident Francúzska od 18. februára 1913 do 18. februára 1920.
Jeho bratancom bol matematik, astronóm, filozof a akademik Henri Poincaré.
Svetový turnaj vo futsale žien

Svetový turnaj vo futsale žien je medzinárodné podujatie vo futsale (FIFA) žien, ktoré však neorganizuje Medzinárodná futbalová federácia (FIFA). Jeho história siaha do roku 2010, kedy sa v Španielsku konal prvý svetový turnaj. Odvtedy sa koná každoročne. Jednoznačne na ňom dominuje družstvo , ktoré vyhralo všetky turnaje.
Paul Deschanel

Paul Deschanel (* 13. február 1855, Schaerbeek, Belgicko – † 28. apríl 1922, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky politik, akademik a 11. prezident Francúzska od 18. februára 1920 do 21. septembra 1920.
Krátko po zvolení do úradu prepukla u neho závažná duševná porucha kvôli ktorej bol nútený ešte v tom roku rezignovať.
Gaston Doumergue

Gaston Doumergue (* 1. august 1863, Aigues-Vives, Francúzsko – † 18. jún 1937, Aigues-Vives) bol francúzsky politik a 13. prezident Francúzska od 13. júna 1924 do 13. júna 1931.
Paul Doumer

Paul Doumer (* 22. marec 1857, Aurillac, Francúzsko – † 7. máj 1932, Paríž) bol francúzsky politik a 14. prezident Francúzska od 13. júna 1931 do 7. mája 1932.
Bol členom "Republikánskej, radikálnej a radikálne socialistickej strany" (liberálna ľavicová republikánska strana založená v roku 1901), avšak postupne prešiel k pravicovej politike. V roku 1932 deň pred parlamentnými voľbami zomrel pri atentáte.
Ókypeté (dcéra Danaa)

Ókypeté alebo Ókypeta ("Ókypeté") je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Pierie.
Ókypeté bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Ókypete potom za manžela vybrali Lampa, syna Aigypta a jeho manželky Gorgo. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Navždy

Navždy je tretí štúdiový album hip-hopovej skupiny Kontrafakt. Album bol vydaný dňa 16. decembra 2013. Ako prvý bol z albumu predstavený singel „Stokujeme Vonku“ v júli 2013. 
O albume.
Prvé detailné informácie o albume začali prenikať na verejnosť v priebehu decembra 2012. Na albume sa objavili viaceré zvučné mená, či už DJ Premier, ktorý sa už predtým objavil na Rytmusovom albume "Kral", alebo DJ Wich, ktorý produkoval skladbu „Odviati Vetrom“.
Na hudobnej produkcii albumu sa podieľali aj Maiky Beatz, Robert Burian, Dalyb, Aceman a Ján Lednický.
Ku skladbám „Stokujeme Vonku“ a „Odviati Vetrom“ bol v priebehu roka 2013 nakrútený aj videoklip. „Stokujeme Vonku“ dosiahlo na portáli YouTube v čase vydania albumu takmer 5 miliónov videní a skladba „Odviati Vetrom“, ktorá bola vypustená v novembri 2013, približne 1,5 milióna zhliadnutí. Začiatkom roka 2014 bol vydaný videoklip k skladbe „JBMNT“, ktorému sa za 2 týždne podarilo dosiahnuť takmer milión videní.
Na albume sa objavili aj hostia, menovite Separ a Ektor, Alex, či Laris Diam.
Album obsahuje aj dva avizované skryté tracky, ktoré sa nachádzajú v skladbách „V Mojom Svete“ („Chladný ako ľad“) a „Stokujeme Vonku“ („Keď jazdíme my“).
René Coty

René Coty (* 20. marec 1882, Le Havre, Francúzsko – † 22. november 1962, Le Havre) bol francúzsky politik a 17. prezident Francúzska od 16. januára 1954 do 8. januára 1959.
Leonberger

Leonberger je plemeno psa uznané v FCI v skupine 2.2 pod číslom 145. Je to rodinný pes s vyrovnanou povahou, ktorý má mimoriadne priateľský vzťah k deťom, nie je agresívny a ani plachý.
Povaha.
V dnešnej dobe je leonberger vnímaný ako rodinný pes. Vyznačuje sa priateľským vzťahom k deťom a k iným zvieratám. Nemá agresívne správanie, je hravý a priateľský ku všetkým členom svojej rodiny. Je taktiež vynikajúci strážca a ochranca. V rôznych situáciách vďaka inteligencii a intuícii vie zareagovať až prekvapivo správne. Je oddaný a chráni členov svojej rodiny, hlavne deti. Je pre neho dôležité mať pocit, že je súčasťou rodiny, potrebuje veľa lásky a zábavy.
Uprednostňované vlastnosti.
Sebavedomie a miernosť, spolu so stredným temperamentom a chuťou do hry sú najcennejšie vlastnosti. Ďalej učenlivosť, pozornosť a nedominantnosť.
Výcvik.
Vďaka svojej prirodzenej inteligencii sa veľmi ľahko cvičí a učí nové veci. Ďalšou vlastnosťou, ktorá uľahčuje výcvik a následne poslušnosť, je nevšímavosť k okolitému hluku. Vďaka schopnosti samostatne vyhodnocovať rôzne situácie a fyzickej zdatnosti je vo viacerých krajinách využívaný aj ako lavínový a záchranársky pes.
História.
V prvej polovici devätnásteho storočia Henrich Essig, mestský radca z Leonbergu pri Stuttgarte, skrížil čiernobielu sučku novofundlandského psa s tzv. psom Barry z kláštornej nocľahárne Veľkého Sv. Bernarda - bernardínom. Časom, ďalším krížením počas štyroch generácií, bol pridaný pyrenejský horský pes, ktorý dotvoril toto spojenie a z ktorého vznikli veľmi veľké psy s prevažne dlhou, bielou srsťou. Essig chcel vyšľachtiť psa podobného levovi, nakoľko lev je symbolom mesta Leonberg.
Prvý leonberger sa narodil v roku 1846. Leonbergre boli predávané do celého sveta ako symbol mesta Leonberg. Časom sa jeho strážne a ťažné vlastnosti stali známymi a začal byť využívaný na sedliackych usadlostiach.
Ťažké časy tomuto plemenu nastali počas prvej a druhej svetovej vojny, následne v povojnových časoch, keď počty leonbergerov klesli; našťastie plemeno nezaniklo.
Vincent Auriol

Vincent Auriol (* 27. august 1884, Revel, Francúzsko – † 1. január 1966, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky politik a 16. prezident Francúzska od 16. januára 1947 do 16. januára 1954.
Životopis.
Narodil sa v rodine pekára v Reveli. V roku 1905 získal magisterský diplom práv (neskôr i doktorát) a pracoval ako advokát v Toulouse. Bol sympatizantom strany "SFIO" (predchodca dnešnej "Parti socialiste") už od jej vzniku v roku 1908 a založil denník "Le Midi socialiste" (voľný preklad "Socialistický Juh").
V rokoch 1914 až 1940 pôsobil ako poslanec za Muret v ktorom bol od roku 1925 starostom. Ako tajomník socialistického klubu v Poslaneckej snemovni (od roku 1928) sa stal postupne finančným expertom "SFIO" a postupne i jedným z jej hlavných vodcov.
V rokoch 1924 až 1926 predsedal finančnej komisii Poslaneckej snemovne, bol i ministrom financií. Nesúhlasil s mníchovskou dohodou. Je jedným z osemdesiatich poslancov, ktorí 10. júla 1940 hlasovali proti udeleniu plnej moci maršalovi Pétainovi.
V septembri toho roku bol zatknutý a väznený. V liste Léonovi Blumovi však vyslovil nádej a osobnú istotu, že demokratické mocnosti porazia nacistické i fašistické režimy. V auguste 1941 bol zo zdravotných dôvodov prepustený do domáceho väzenia, kde písal revolučný spis "Hier et demain" ("Včera a zajtra", parafráza Verneovej zbierky). Vyjadril tu nemožnosť zotrvania v pravidlách tretej republiky a načrtol tým základ pre vývoj inštitúcii republiky štvrtej.
Postupne sa mu zo svojho domáceho väzenia podarilo nadviazať kontakt so socialistickými rezistentmi; sám vstúpil do francúzskeho odboja a v roku 1943 sa mu podarilo preletieť do Londýna. V roku 1944 sa stal prezidentom finančnej komisie Alžírska a poradcom generála de Gaulla.
V roku 1946 bol menovaný predsedom prvého, potom i druhého "Ústavodarného zhromaždenia", v roku 1947 sa stal prvým prezidentom "Štvrtej francúzskej republiky".
Kvôli sporu s Guyom Molletom, opustil "SFIO" a v roku 1958 využil svoju pozíciu prezidenta a historického vodcu socializmu, aby založil zjednotenú stranu "PSA" ("Parti socialiste autonome", založenú na základe súhlasu strán Socialistickej internacionály).
V roku 1959 sa stal členom Ústavnej rady, ale od roku 1960 sa nezúčastnil schôdzi na protest proti niekoľkým zákonom vtedajšieho prezidenta Charlese de Gaulla, ktorých presadenie bez konzultácie Ústavnou radou považoval za výkon osobnej moci a za protirečiace princípom demokracie. V roku 1962 sa však zúčastnil schôdze, aby pomohol presadeniu zákona o priamej voľbe prezidenta.
Jeho posledným činom bola verejná výzva k voľbe Françoise Mitterranda v prezidentských voľbách v roku 1965.
Zuzana Licko

Zuzana Licko (* 1961, Bratislava) je americká grafická dizajnérka žijúca v Kalifornii. Do Spojených štátov prišla so svojou rodinou ešte ako dieťa. Študovala architektúru, fotografiu a programovanie, získala titul z grafickej komunikácie na University of California v Berkeley..
Svoj pôvodný študijný smer architektúru vymenila za vizuálne štúdiá, predovšetkým kvôli tomu, že štúdium architektúry sa v jej očiach príliš podobalo obchodnej škole. 
Na Berkeley, Zuzana navštevovala kurz kaligrafie, ktorý paradoxne patril medzi jej najmenej obľúbené, pretože musela písať pravou rukou napriek tomu že bola ľaváčka. Táto skúsenosť ju neskôr ovplyvnila v praxi - vo svojej tvorbe hojne využívala počítače. 
Zuzana Licko je známa predovšetkým ako autorka množstva písmových rodín. Spolu so svojim manželom Rudy VanderLansom založila štúdio Emigre Fonts a vydávala vplyvný magazín o grafickom dizajne "Emigre".
Časopis Emigre.
Časopis vychádzal v období rokov 1984 až 2005. Prvých osem čísel sa zaoberalo témami spojenými z vysťahovalectvom ako sú hranice, kultúrne rozdiely či odcudzenie. Dynamicky pojatá vizuálna stránka časopisu upútala pozornosť mnohých dizajnérov, čo viedlo k ďalšiemu stupňu vývoja magazínu. Od čísla 9 sa časopis začal mapovať autorov a trendy v grafickom dizajne a postupne sa pretransformoval na platformu pre kritickú diskusiu a eseje o dizajne. Počas rokov prešiel niekoľkými zmenami formátu a grafickej úpravy, posledné číslo s podtitulom "The End" vyšlo v roku 2005.
Ocenenia.
Licko a VanderLans získali nasledovné ocenenia:
Eseje Zuzany Licko.
V anglickom jazyku:
Tomáš Baldýnský

Tomáš Baldýnský aka Baldachýn (* 4. august 1972) je český filmový publicista, novinár, herec, producent a scenárista. Bol filmovým recenzentom časopisu "Reflex", občasným prispievateľom magazínu Novinky.cz a fejtonista Lidových novín. Tiež je jedným z troch autorov komiksu Zelený Raoul, ktorý vychádza v Reflexe a jeden zo zakladateľov humoristického servera Kompost.cz. Od decembra 2006 do marca 2008 bol predsedom Rady Fondu ČR pre podporu a rozvoj českej kinematografie. V rokoch 2006-2010 bol šéfom scenáristického tímu seriálu "Comeback" na TV Nova. Od 1. júla 2012 pôsobí ako kreatívny producent Filmového centra Českej televízie. 
So spisovateľkou Petrou Soukupovou má dcéru Marlu (* 2013).
Alain Poher

Alain Poher (* 17. apríl 1909, Ablon-sur-Seine, Francúzsko – † 9. december 1996, Paríž) bol francúzsky politik, dvakrát dočasný prezident Francúzska a predseda Senátu v rokoch 1968 až 1992. V rokoch 1966 až 1969 bol predsedom Európskeho parlamentu.
Životopis.
Podľa francúzskej ústavy z roku 1958 predseda senátu preberá prezidentské právomoci i povinnosti v prípade prezidentovej 
rezignácie alebo smrti a stáva sa dočasnou hlavou štátu do usporiadanie volieb a uvedenia nového prezidenta do úradu.
Poher sa prvý raz stal dočasným prezidentom 29. apríla 1969, po rezignácii Charlesa de Gaulla. V nasledujúcich prezidentských voľbách kandidoval. Čiastočne z dôvodu absencie dlhodobej straníckej príslušnosti ho v druhom kole porazil Georges Pompidou a on sa znovu ujal výlučne senátneho predsedníctva po Pompidouovej prísahe 20. júna 1969. Pompidou však zomrel vo funkcii 2. apríla 1974, necelých šesť rokov po voľbách (do roku 2000 prezidentský mandát sedem rokov) a Poher sa opäť stal dočasným prezidentom až do prísahy víťaza nasledujúcich volieb, Valéry Giscarda d’Estainga 27. mája 1974.
Červený kostol

Červený kostol alebo červený chrám môže byť:
v Česku:
v Bulharsku:
Carcassonne (obvod)

Carcassonne je obvod v departemente Aude a regióne Occitánia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 18 kantónov a 207 obcí.
Ulica Laca Novomeského

Ulica Laca Novomeského je ulica:
Ulica Ladislava Novomeského

Ulica Ladislava Novomeského je ulica:
Ulica Ľudovíta Štúra

Ulica Ľudovíta Štúra je ulica:
Makovická ulica

Makovická ulica je ulica:
Ulica Martina Benku

Ulica Martina Benku je ulica:
Astyoché (dcéra Aktora)

Astyoché alebo Astyocha ("Astyoché") je v gréckej mytológii dcéra Aktora z minyjského Orchomena.
Homér v druhom speve epického diela Iliada uvádza, že Astyochu, cnostnú pannu, pripravil o panenstvo boh vojny Ares, keď vošiel jednej noci potajomky do jej spálne. Astyoché mu potom porodila dvoch synov Askalafa a Ialmena. Pod velením jej synov vypravili Minyjci proti Tróji tridsať vyhĺbených korábov. 
Podľa antického autora Hygina, bratia Askalafos a Ialmenos pochádzali z Argu a ich rodičia boli Lykos a jeho manželka Pernis.
Podprefektúra (všeobecne)

Podprefektúra je v niektorých štátoch územná správna jednotka, alebo úrad v rámci vyššieho celku (prefektúra, provincia, alebo obce). Názov môže byť prenesene použitý i na mesto, alebo samotnú budovu v ktorej daný správny orgán sídli.
Francúzsko.
Vo Francúzsku znamená podprefektúra (fr. "sous-préfecture") podriadený správny orgán v rámci departementu a regiónu a jeho územný rozsah zodpovedá obvodu (arrondissementu). V jeho čele stojí podprefekt (fr. "sous-préfet"). Chef-lieu departementu nemá podprefektúru, tu územie spravuje priamo prefekt.
Brazília.
V Brazílii je podprefektúra (portugalsky "subprefeitura") podriadená správna jednotka vo väčších mestách, napr. São Paulo, alebo Rio de Janeiro. Podprefekt ("subprefeito") je spravidla menovaný prefektom, t. j. starostom.
Japonsko.
V Japonsku je podprefektúra (japonsky 支庁, "šičó", t. j. pobočný úrad) podriadená správna jednotka prefektúry.
Vim

Vim (výslovnosť ; skratka z Vi IMproved) je open source textový editor, ktorý je možné spustiť v prostredí väčšiny operačných systémov. Je obľúbený hlavne medzi skúsenými užívateľmi operačných systémov unixového typu. Okrem klasického Vimu existuje celá rada editorov, ktoré sú založené na princípe Vimu, ale majú nejaké špecifické vlastnosti napr. Yzis pre prostredie KDE.
História.
V roku 1988 napísal Bram Moolenaar obdobu editoru Vi pre Amigu, tento program bol založený na kóde editoru Vi (SteVIe), preto bol pomenovaný Vi IMitation.
Roku 1991 bola zverejnená prvá verejná verzia tohoto editoru – Vim 1.14. Táto verzia bola stále dostupná len pre Amigy, na UNIX bola prenesená až verzia 1.22, kedy došlo k celej rade vylepšení. S príchodom verzie 2.0 (december 1993) sa editor premenoval na Vi IMproved.
Ďalšou prelomovou verziou bola verzia 3 (1994), kedy se objavila podpora viacerých okien a verzia 4 z roku 1996: do editoru bola zapracovaná možnosť grafického rozhrania. Ďalšou v poradí bola verzia 5 (1998), kde najväčšou zmenou bolo zvýrazňovanie syntaxe. Verzia 6 (z roku 2001) priniesla skladanie (folding), podporu UTF-8 a vylepšenie pre viacero jazykov, zvislé okná či viacriadkové regulárne výrazy. Sedmá verzia (2006), ktorej hlavnou novinkou je priebežná kontrola textu (spell checking). Okrem nej zaviedla aj inteligentné doplňovanie textu, panely pre dokumenty, lepšiu prácu s históriou zmien a ďalšie vylepšenia. Osmá verzia (2016) priniesla asynchronné I/O operácie, podporu JSONu, podporu písania užívateľských úloh (jobs), spouštěnie úloh v určitý čas jednorázově i opakovaně (timers), správu pluginov metodou balíčků a opravenie chýb. Posledná verzia 8.1 má ako hlavnú novinku integrovaný terminál.
Roku 2002 bola zmenená licencia smerom k licenciám typu GPL,čo umožnilo využiť Vim ako základný editor v niektorých linuxových distribúciách. Táto zmena licencie bola umožnená faktom, že z pôvodného kódu, ktorý Bram Moolenaar využil, už vo Vime nezostalo nič.
Režimy editoru Vim.
Editor Vim má podobne ako jeho predchodca vi tri režimy práce:
Adité

Adité alebo Adita ("Adité") je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Pierie.
Adité bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa, o ktoré sa uchádzalo päťdesiat synov jej strýka Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Danaos však so svadbou nesúhlasil a preto mu Aigyptos vypovedal vojnu a v boji ho porazil. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Adite potom za manžela vybrali Menalka, syna Aigypta a jeho manželky Gorgo. Nezmieriteľný Danaos však následne svojim dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Pernis

Pernis môže byť:
Pálenica (ulica)

Pálenica je ulica:
Pánska ulica

Pánska ulica je ulica:
Jiří Hájíček

Jiří Hájíček (* 11. september 1967, České Budějovice) je český spisovateľ. 
Životopis.
Začínal s poéziou, okrem iného v reláciách Mirka Kovaříka koncom osemdesiatych rokov, knižne publikuje od roku 1998 ako prozaik. Vo svojich poviedkach a románoch reflektuje predovšetkým prostredie juhočeského vidieka. V roku 2006 získal cenu Magnesia Litera za prózu so svojím románom "Selský baroko". Jaroslav Rudiš vybral Hájíčkov román "Rybí krev" do Finnegan's List pre rok 2013, zoznamu diel, ktoré by mali byť viac prekladané do európskych jazykov Spoločnosti európskych autorov. "Rybí krev" bola následne vyhlásená knihou roka v súťaži Magnesia Litera 2013.
Tauros

Tauros ("Tauros") môže byť:
Palijove

Palijove () je sídlisko na Ukrajine v Piščanskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 125 obyvateľov.
Piatychatka (Piščanský rajón)

Piatychatka () je dedina na Ukrajine v Piščanskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 54 obyvateľov.
Viktor II.

Viktor II. (rodným menom "Gebhard, gróf Dollnstein-Hirschberg", * asi 1018, Nemecko - † 28. júl 1057, Arezzo, Taliansko) bol 153. pápež.
Pápežský úrad zastával od 13. apríla 1055 do svojej smrti.
Od svojich 24 rokov bol biskupom v Eichstätte, na tento stolec ho, rovnako ako na stolec pápežský, presadil nemecký cisár Henrich III.