burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
IPhone 12

 iPhone 12 a 12 Mini sú smartfóny, ktoré boli navrhnuté, vyvinuté a sú predávané spoločnosťou Apple. V súčasnosti sú jednými z modelov štrnástej generácie telefónov iPhone. Ide o nástupcu iPhone 11. Model bol oznámený spolu s drahším modelom iPhone 12 Pro a Pro Max 13. októbra 2020 v Divadle Steva Jobsa v Apple Parku výkonným riaditeľom spoločnosti Apple, Timom Cookom. Predobjednávky na iPhone 12 sa začali 16. októbra 2020 a telefón bol vo väčšine krajín k dispozícii 23. októbra 2020. Predobjednávky na iPhone 12 Mini sa začali 6. novembra 2020 a telefón bol k dispozícii od 13. novembra 2020.
Charakteristika.
Medzi hlavné vylepšenia oproti iPhone 11 patrí pridanie Super Retina XDR OLED displeja, na rozdiel od Liquid Retina LED-podsvieteného LCD IPS panelu na iPhone 11 a XR, podpora 5G, zavedenie systému MagSafe, Apple A14 Bionic čip, video s vysokým dynamickým rozsahom Dolby Vision 4K až 30 snímok za sekundu a nový model telefónu s názvom Mini. iPhone 12 a iPhone 12 Mini, rovnako ako iPhone 12 Pro a iPhone 12 Pro Max, sú prvými modelmi iPhone od spoločnosti Apple, ktoré už neobsahujú napájací adaptér ani slúchadlá EarPods v balení. Kábel USB-C do Lightning je však stále zahrnutý.
iPhone 12 a iPhone 12 Mini používajú šesťjadrový procesor A14 Bionic od spoločnosti Apple, ktorý obsahuje neurálny procesor novej generácie. Oba majú tri možnosti interného úložiska: 64 GB, 128 GB a 256 GB. Oba tiež obsahujú odolnosť proti vode a prachu s klasifikáciou IP68. Sú vodeodolné do hĺbky šesť metrov po dobu 30 minút. Záruka výrobcu sa však nevzťahuje na poškodenie telefónu tekutinami.
iPhone 12 a 12 Mini sú k dispozícii v 5 farbách: čierna, biela, červená, zelená, modrá a fialová.
Zoznam biologických článkov/8

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
8-.
8-hydroxychinolín
Vlajka Juhoslávie

Vlajka Juhoslávie mala tri vodorovné pruhy: modrý, biely a červený. Uprostred bieleho pruhu bola umiestnená červená, žlto lemovaná päťcípa hviezda, zasahujúca svojimi lúčmi do polovice horného a dolného pruhu. Vlajka nadväzuje na vlajku, ktorá bola prijatá na Slovanskom zjazde v roku 1848 v Prahe. Trikolóra vznikla z farieb Srbska, Chorvátska, Slovinska a Čiernej Hory a jej slovanské farby tak vlastne nadväzujú na starú ruskú vlajku. Po skončení prvej svetovej vojny v roku 1918 sa južní Slovania zjednotili do jedného unitárneho štátu Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov, neskôr známeho ako Juhoslávia. Monarchia zvolila všeslovanský dizajn, ktorý symbolizuje novo nájdenú jednotu medzi južnými Slovanmi. Vlajka bola oficiálne prijatá v roku 1921. Päťcípa hviezda bola doplnená podľa ústavy v roku 1946, ale takto upravenú vlajku používali juhoslovanskí partizáni už od roku 1941.
Od roku 1992 sa vlajka používala bez päťcípej hviezdy. Po rozpade federácie Srbska a Čiernej Hory v roku 2006 vlajka zanikla 
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Amaro Averna

Amaro Averna () je taliansky alkoholický likér. Vyrába sa v Caltanissette na Sicílii, Nápoj patrí medzi korenené bittery Amaro. Vyrába ho už štvrtá generácia sicílskej rodiny Averneových. Je pomenovaná po Salvatoreovi Avernovi, obchodníkovy, ktorému recept dali v roku 1859 bendiktínski mnísi, ako poďakovanie za jeho snahy v kláštore a regióne. V roku 1868 začal Salvatore Averne vyrábať likér pre svojich hostí. Neskôr odovzdal recept svojmu synovi Francescovi a ten začal s výrobou a predajom. Spoločnosť Averna získala v roku 2014 spoločnosť Gruppo Campari.
Receptúra je prísne tajná a obsahuje výťažky z bylín a sladkého drievka. Obsahuje 32 % alkoholu . V kláštore sa pestovalo tradičné bylinné liečivo, takže podľa výrobcu je pre recept typické použitie stredomorských bylín. Bylinky, korene a korenie, granátové jablká a éterické oleje z horkých pomarančov a citrónov sa zmiešajú a nasekajú. V následnej macerácii sú ingrediencie zaliate čistým alkoholom a vydávajú svoje arómy. Ak je chuť a vôňa správna, do zmesi sa pridá pitná voda a plní sa do fliaš. Podľa výrobcu zostáva receptúra ​​od roku 1868 nezmenená.
Saúdovci

Saúdovci (iné názvy pozri nižšie) je panovnícka dynastia v Saudskej Arábii. Panovník z tejto dynastie je zároveň vodcom wahhábovcov.
Názov.
Slovenské mená tohto rodu sú: Saúdovci, Sa’údovci, Saudovci, saudská dynastia. Nevhodné slovenské mená tohto rodu sú: "Saudi", "Saudovia", "Saúdovia" (nevhodné sú z dôvodu absencie koncovky -ovci a preto, lebo primárne znamenajú obyvateľstvo Saudskej Arábie)..
Arabské meno znie بيت) آل سعود) - prepis:
Občas uvádzaný prepis ál-Saúd (či dokonca as-Saúd) nie je správny - ide tu o zámenu určitého člena „al“, nasledovaného v prepisoch spojovníkom, so slovom „ál“, znamenajúcim príbuzenstvo, klan, rodina a písaným bez spojovníka.
Staršie sa Saúdovci označovali aj ako (rod či dynastia) Ibn Saúd (prepisové varianty slova Saúd pozri hore).
Vetva Saúdovcov, ktorá dnes vládne v Saudskej Arábii, sa presnejšie označuje aj ako Ál Fajsal Ál Saúd (t.j. sú potomkami Saúda a v rámci jeho potomkov sú potomkami Fajsala).
Prehľad.
Za zakladateľa rodu Saúdovcov sa považuje Saúd (iné mená: Saúd I., Saúd ibn Muhammad ibn Mukrin), ktorý bol v rokoch 17201725 emirom emirátu Dir′íja, t.j. mesta Dir′íja (dnes predmestie Rijádu) a jeho bezprostredného okolia, čiže bol emirom malého územia uprostred regiónu Nadžd (=Nedžd). Jeho syn Muhammad ibn Saúd (vládol 17351765) v roku 1744 urobil z Emirátu Dirʿíja wahhábovský štát (tzv. prvý saudský štát). Do začiatku 19. storočia sa emirát Dirʿíja pod vládou Saúdovcov postupne rozšíril zhruba na územie dnešnej Saudskej Arábie. V roku 1818 územie emirátu obsadil Egypt. V roku 1822/1824 bol saudský emirát obnovený, tentokrát s hlavným mestom v Rijáde; tento emirát dnes voláme druhý saudský štát či [prvý] Emirát Nadžd či [prvý] Emirát Rijád a rozkladal sa na území dnešnej strednej a severovýchodnej Saudskej Arábie. V roku 1891 bol tento emirát dobytý susedným arabským štátom. V roku 1902 vznikol súčasný saudský štát (tzv. tretí saudský štát). Vznikol tak, že Saúdovec Ibn Saúd (vládol 19021953) znovu dobyl Rijád s okolím a obnovil tam emirát (neskôr sultanát, neskôr kráľovstvo), ktorého územie resp. územie vplyvu postupne rástlo, takže okolo roku 1925 už dosiahol zhruba svoju dnešnú rozlohu. Tento tretí saudský štát sa najprv volal [druhý] Emirát Nadžd (neoficiálne: [druhý] Emirát Rijád), od roku 1921 Sultanát Nadžd, od roku 1927 Kráľovstvo Nadžd a od roku 1932 má svoje dnešné meno, teda Saudskoarabské kráľovstvo. Po Ibnovi Saúdovi v Saudskej Arábii vládli postupne Saúdovci Saúd (IV.), Fajsal (II.), Chalíd (II.), Fahd, Abd Alláh a súčasný kráľ sa volá Salmán. Všetci králi Saudskej Arábie od Saúda IV. dodnes sú synmi Ibn Saúda.
The Midnight Sky

The Midnight Sky je americký sci-fi film z roku 2020 od režiséra Georga Clooneyho podľa románu "Dobré ráno, polnoc" (Good Morning, Midnight) od Lily Brooks-Daltonovej z roku 2016.
V hlavnej úlohe je Clooney ako vedec, ktorý sa musí vydať na polárny kruh s mladým dievčaťom, aby varoval vracajúcu sa vesmírnu loď pred globálnou katastrofou. Ďalej hrajú Felicity Jones, David Oyelowo, Tiffany Boone, Demián Bichir, Kyle Chandler, Caoilinn Springall či Sophie Rundle.
Film "The Midnight Sky" začal s obmedzeným uvedením v kinách 11. decembra 2020, predtým ako sa začal streamovať na Netflixe 23. decembra. Film dostal od kritikov zmiešané recenzie, pričom niektorí chválili „ambície a emocionálne vyznenie“, ako aj jeho vizuál, iní ho nepriaznivo porovnávali s predchádzajúcimi sci-fi filmami.
Gornja Lomnica (Chorvátsko)

Gornja Lomnica je osídlené miesto v mikroregióne Turopolje v Záhrebskej župe. Administratívne patrí do mesta Velika Gorica. Gornja Lomnica je jednou z menších turopolských osád. Podľa posledného sčítania z roku 2011 má osada 580 obyvateľov a rozprestiera sa na 2,49 kilometroch štvorcových. Hustota obyvateľstva je 232 obyvateľov na kilometer štvorcový. Gornja Lomnica má 146 domácností (rok 2011).
IPhone 12 Pro

 iPhone 12 Pro a 12 Pro Max sú smartphoney, ktoré boli navrhnuté, vyvinuté a sú predávané spoločnosťou Apple. V súčasnosti sú vlajkovými loďami modelov štrnástej generácie telefónov iPhone. Ide o nástupcov iPhone 11 Pro a Pro Max. Modely boli oznámené spolu s lacnejšími modelmi iPhone 12 a 12 Mini 13. októbra 2020 v Divadle Steva Jobsa v Apple Parku výkonným riaditeľom spoločnosti Apple, Timom Cookom. iPhone 12 Pro bol vo väčšine krajín k dispozícii 23. októbra 2020. Predobjednávky na iPhone 12 Pro Max sa začali 6. novembra 2020 a telefón bol k dispozícii od 13. novembra 2020.
Charakteristika.
Medzi hlavné vylepšenia oproti iPhone 11 Pro a iPhone 11 Pro Max patrí pridanie podpory 5G, senzor LiDAR, zavedenie bezdrôtového nabíjacieho systému s názvom MagSafe, systém Apple A14 Bionic, väčšie 6,1-palcové a 6,7-palcové displeje na zariadeniach iPhone 12 Pro a iPhone 12 Pro Max. iPhone 12 Pro a iPhone 12 Pro Max, rovnako ako iPhone 12 a iPhone 12 Mini, sú prvými modelmi iPhone od spoločnosti Apple, ktoré už neobsahujú napájací adaptér alebo slúchadlá EarPods, ktoré sa nachádzali v predchádzajúcich modeloch iPhone v balení. Kábel USB-C do Lightning je však stále súčasťou balenia.
iPhone 12 Pro a iPhone 12 Pro Max používajú šesťjadrový procesor A14 Bionic od spoločnosti Apple, ktorý obsahuje neurálny procesor novej generácie. Oba majú tri možnosti interného úložiska: 128 GB, 256 GB a 512 GB. Oba tiež obsahujú odolnosť proti vode a prachu s klasifikáciou IP68. Sú vodeodolné do hĺbky šesť metrov po dobu 30 minút. Záruka výrobcu sa však nevzťahuje na poškodenie telefónu tekutinami.
iPhone 12 Pro a 12 Pro Max sú k dispozícii v 4 farbách: grafit, strieborná, zlatá, a pacifická modrá.
Tozinameran

Tozinameran (-medzinárodný nechránený názov; kódové označenie BNT162b2, obchodná značka: Comirnaty) je vakcína proti ochoreniu COVID-19. Vakcínu vyvinula spoločnosť BioNTech v spolupráci so spoločnosťou Pfizer. 
Podáva sa intramuskulárnou injekciou v hornej časti ramena u osôb starších ako 12 rokov. Očkovanie vyžaduje dve dávky podané s odstupom 21 až 42 dní. Vakcína Comirnaty neobsahuje na tvorbu imunity živý vírus, takže nemôže u očkovaného spôsobiť ochorenie COVID-19. Vakcína mRNA proti COVID-19 obsahuje „stavebné pokyny“ pre jednu zložku vírusu, takzvaný spike proteín, ktorý sa nachádza na povrchu vírusu. Tento spike (hrotový) proteín je sám o sebe neškodný, vakcína preto nie je infekčná. mRNA obsiahnutá vo vakcíne nie je inkorporovateľná do ľudského genómu, ale v tele sa rozloží po niekoľkých dňoch. Spike proteíny, ktoré si telo po vakcinácii vytvorí vo svalových bunkách v mieste vakcinácie a v určitých obranných bunkách, imunitný systém rozpozná ako cudzie proteíny, ktoré aktivujú obrannú reakciu. Touto reakciou sa vytvoria protilátky a obranné bunky, tzv. T-lymfocyty, proti vírusu. Tak sa vytvorí ochranná imunitná odpoveď. Ak sa následne ľudský organizmus stretne s vírusom SARS-CoV-2, jeho imunitný systém ho rozpozná a dokáže proti nemu bojovať pomocou vytvorených protilátok a T-buniek, ktoré vírus zabijú, zabránia jeho vstupu do ľudských buniek a zničia infikované bunky. 
Štúdie preukázali účinnosť a bezpečnosť a jej použitie bolo podmienene schválené Európskou liekovou agentúrou (EMA) a Štátnym ústavom pre kontrolu liečiv (ŠUKL).
Výsledky tretieho kola klinického skúšania vakcíny publikované vo vedeckom časopise New England Journal ukázali účinnosť 95 % po podaní druhej dávky vakcíny u ľudí starších ako 16 rokov. Medzi najčastejšie vedľajšie účinky patrí mierna až stredne silná bolesť a začervenanie v mieste vpichu, únava, bolesť hlavy, svalov a kĺbov, zimnica a horúčka. Od decembra 2020 sú správy o závažných vedľajších účinkoch, ako sú alergické reakcie, veľmi zriedkavé a nie sú hlásené žiadne dlhodobé komplikácie.
Každý zaočkovaný človek bude mať vydanú Informačnú kartičku sledovateľnosti a očkovania s dátumom, kedy sa má vrátiť pre druhú dávku, tzv. očkovací certifikát.
Düwag L

Düwag L je typ električky vyrobenej v rokoch 1955 – 1957 v západonemeckom závodu Duewag v Düsseldorfe. Celkom bolo vyrobených 84 vozňov (42 motorové a 42 vlečné). Tento typ bol dodaný výhradne prevádzkovateľovi električkovej siete vo Frankfurte nad Mohanom. Vo výrobe bol typ L nahradený modernejším typom Düwag M, v pravidelnej prevádzke bol do roku 2012.
Konštrukcia.
L je jednosmerný štvornápravový motorový električkový vozeň s dvoma dvojnápravovými podvozkami a podlahou v jednej úrovni, určený pre prevádzku sólo alebo v súprave s vlečným vozňom l. Všetky dvojkolesia sú poháňané jednosmernými elektromotormi. Na pravej strane vozovej skrine má typ L troje skladacie elektricky poháňané dvere. Miesta na sedenie tvorili polstrované koženkové sedačky v priečnom usporiadaní 1+2. Napájacie napätie pre výzbroj je 600 V jednosmerného prúdu. Vozidlá L boli štandardne dodávané s pantografom. Vozne sú vybavené jedným predným reflektorom. Vlečný vozeň l konštrukčne vychádza z električky L. Je možné ho spájať s vozmi L do tzv. malých vlakov (MV+VV).
Prevádzka električiek.
Do Frankfurtu nad Mohanom boli v rokoch 1955 – 1957 dodané 42 súpravy vozňov L+l. Prototypy električky L a l boli dokončené v roku 1955. Označené boli evidenčnými číslami 201 a 202. Posledné električky L a l jazdili v pravidelnej prevádzke do roku 1996. Už v roku 1994 bolo bezplatne odovzdaných osem motorových vozňov a desať vlečných do Bukurešti a v roku 1997 päť motorových a štyri vlečné do Galaţi v Rumunsku. V roku 1997 zakúpil dopravný podnik MZK Szczecin z poľského Štetína 3 vyradené vlečné vozy l a zlúčil ich do súprav s motorovými kĺbovými vozňami GT6 pôvodom z Düsseldorfu. V roku 2002 bola ukončená prevádzka týchto električiek v Štetíne. Jeden vozeň l je zachovaný ako historický (ev. č. 551).
Rallye Dakar 2021

Rallye Dakar 2021 bol 43. ročník prestížneho podujatia, ktoré sa konalo v Saudskej Arábii.
Vytrvalostné preteky začali prológom 2. januára v Džidde, kde sa po 12. etapách a 7646 kilometroch 15. januára aj skončili. Trať viedla opäť len územím Saudskej Arábie, pričom zastúpené boli etapy tak horské s kamenistým povrchom, ako aj so sypkým povrchom púšte Rub al Chálí. Na štart sa postavilo 312 jazdcov motocyklov, štvorkoliek, automobilov, špeciálov, prototypov a kamiónov. 
Slovensko zastupovala dakarská legenda Štefan Svitko, debutanti Martin Benko a Erik Vlčák na motocykloch a Marek Sýkora v posádke Fordu F150 EVO Miroslava Zapletala z Česka ako navigátor. Ivan Jakeš, ktorý mal absolvovať už svoj 13. Dakar, bol nútený kvôli pozitívnemu testu na Covid-19 svoju účasť tesne pred štartom zrušiť. Podobne dopadol aj Jaroslav Miškolci, ktorý mal byť v posádke kamiónu Iveco Jaroslava Valtra a Radima Kaplánka a aj jeho z účasti vyradil pozitívny covid test.
Dĺžka trate.
Pre účastníkov bol pripravený prológ a dvanásť etáp s celkovou dĺžkou 7 646 kilometrov. Rýchlostné skúšky z toho tvorili 4767 km, pričom najdlhšia v 11. etape presiahla .
Slovenskí účastníci.
Slovensko v tomto ročníku reprezentoval Štefan Svitko ml. (KTM 450 Rally Replica, Slovnaft Rally Team), Martin Benko (KTM, Norwit Racing) a Erik Vlčák (Husqvarna, Slovnaft Rally Team) v kategórii motocyklov. Marek Sýkora išiel v kategórii automobilov v posádke Fordu F150 EVO (Offroadsport Team) Miroslava Zapletala z Česka. Ivan Jakeš a Jaroslav Miškolci boli kvôli pozitívnemu testu na covid-19 nútení svoju účasť tesne pred štartom zrušiť.
Olivia Colmanová

Sarah Caroline Sinclair CBE, rodená Sarah Caroline Colman, profesionálne známa ako Olivia Colman (* 30. január 1974, Norwich, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická filmová a televízna herečka, ktorá v roku 2018 získala ocenenie Academy Awards za stvárnenie Anny, kráľovnej Veľkej Británie. 
Detstvo a mladosť.
Narodila sa ako dcéra zdravotnej sestry a geodeta. Navštevovala súkromnú dievčenskú školu v Norwichi. Neskôr študovala drámu na divadelnej škole v Bristole, ktorú ukončila v roku 1999. 
Kariéra.
V roku 2000 Colman debutovala v komediálnom televíznom seriály "Bruiser". Od tej doby sa objavila vo viacerých úlohách v rôznych televíznych seriáloch. V roku 2003 sa začala zaujímať o dabing a prepožičala svoj hlas do animovaného filmu "Terkel in Trouble". 
V roku 2011 sa objavila v hlavnej úlohe vo filme "Tyrannosaur". Za jej herecký výkon získala široké uznanie a niekoľko filmových ocenení, napríklad BAFTA či ocenenie festivalu Sundance, spolu s jej hereckým kolegom z filmu Petrom Mullanom. 
V roku 2013 stvárnila policajtku v televíznom seriáli "Broadchurch". Za svoj herecký výkon získala nomináciu na Emmy Award. 
V roku 2017 jej ponúkol Kenneth Branagh rolu slúžky Hildegarde Schmidt princeznej Dragomiroff v remaku diela od Agathy Christie "Murder on the Orient Express". O rok neskôr stvárnila kráľovnú Veľkej Británie vo filme "The Favorite". V rámci prípravy na túto rolu pribrala 16 kíl. Jej herecký výkon bol pozitívne prijatý filmovými kritikmi a získala tiež niekoľko ocenení, ako napríklad Academy Awards, Zlatý glóbus či Coppa Volpi. 
Od októbra 2017 bola obsadená do úlohy Alžbety II. v tretej a štvrtej sérii televízneho seriálu "The Crown". 
V roku 2020 stvárnila jednu z postáv vo filme "Otec" po boku Anthonyho Hopkinsa a Imogen Poots. 
Súkromný život.
Od roku 2001 je vydatá za Eda Sinclaira, s ktorým má tri deti a žijú spolu v Južnom Londýne. 
Od roku 2013 bola v porote Norwichského filmového festivalu. O rok neskôr (2014) bola jednou z 200 ľudí, ktorí podpísali referendum proti nezávislosti Škótska.
Saudi

Saudi (iné názvy: Saudovia, Saúdovia) môžu byť:
Kim Carnesová

Kim Carnesová (* 20. júl, 1945, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká speváčka a skladateľka. Narodila sa a vyrastala v kalifornskom meste Los Angeles. Svoju kariéru začala v 60. rokoch, kedy písala piesne pre iných hudobníkov, vystupovala v lokálnych hudobných kluboch a naspievala niekoľko sprievodných vokálov pre iných umelcov. V roku 1972, potom ako podpísala zmluvu s nezávislou hudobnou značkou Jimmyho Bowena vydala svoj debutový album "Rest on Me". V roku 1975 na jej druhom albume, ktorý vyšiel pod jej menom boli primárne jej vlastné skladby, vrátane jej prvého singla, ktorý sa dostal na 35. miesto hudobného rebríčka "Billboardu". Bola to pieseň „You're a Part of Me“. V nasledujúcom roku vydala album "Sailin"', na ktorom je nahrávka „Love Comes from Unexpected Places“. Táto pieseň vyhrala v roku 1976 v súťaži American Song Festival a dostala cenu za najlepšiu skladbu aj v roku 1976 v Tokiu na hudobnej súťaži Tokyo Song Festival.
Jej prelomovým rokom bol 1980, kedy ju Kenny Rogers prizval k spolupráci na jeho konceptuálnom albume, "Gideon" (1980), kde spolu naspievali duet v piesni „Don't Fall in Love with a Dreamer“ (v ČSSR bol známy v coververzii: Marie Rottrová &amp; Pavel Bobek – „S tím bláznem si nic nezačínej“), ktorý bol na štvrtom mieste rebríčka "Billboard" Hot 100, získal cenu Grammy. Neskôr v tom istom roku bola jej coververzia piesne Smokeya Robinsona, „More Love“, z jej albumu "Romance Dance" (1980) v rebríčku desiata. V nasledujúcom roku Carnes vydala album "Mistaken Identity", na ktorom mala svoj celosvetový hit „Bette Davis Eyes“. V USA bol singel v rebríčku Billboard Hot 100 deväť týždňov na prvej priečke a stal sa najpredávanejším singlom roka 1981. RIAA ho certifikovala na Zlato a vyhral dve ceny Grammy: ako nahrávka roka a aj ako pieseň roka. Album "Mistaken Identity" bol prvým v rebríčku "Billboard" 200, dostal od RIAA Platinovú certifikáciu a bol nominovaný na cenu Cenu Grammy za album roka. 
Carnes mala aj ďalšie úspešné single: „Draw of the Cards“ (#28), „Does It Make You Remember“ (#36), „Crazy in the Night“ (#15), s Barbrou Streisandovou „Make No Mistake, He's Mine“ (#51), s Kenny Rogersom a Jamesom Ingramom „What About Me?“, na soundtracku k filmu "Flashdance" boli jej na cenu Grammy nominované single, „Voyeur“ (#29) a „Invisible Hands“ (#40). Mala úspech aj ako spoluautorka (#1) duetu „The Heart Won't Lie“, ktorý naspievali Vince Gill a Reba McEntire.
Osobitý, chrapľavý hlasový štýl Kim Carnes je porovnávaný so spevom Roda Stewarta. Výrazne sa to prejavilo aj v jej najväčšom hite, „Bette Davis Eyes“. Najnovším štúdiovým projektom Kim Carnes je album "Chasin' Wild Trains" (2004). Momentálne speváčka žije v Nashville, Tennessee, kde naďalej pokračuje v svojej piesňovej tvorbe.
Ocenenia.
Ceny Grammy
Priehybok

Priehybok (, ) je vrch v Kysuckých Beskydách. Leží nad Vychylovkou, približne východne od Čadce a prechádza ním štátna hranica s Poľskom. 
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici, na rozhraní Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Vedie ním taktiež hranica okresu Čadca a Powiatu żywieckeho a zasahuje na územie obcí Nová Bystrica a Rajcza. Masív sa nachádza v hlavnom hrebeni Kysuckých Beskýd, ktorým vedie rozvodnica povodí Dunaja a Visly. Slovenská, južná časť je odvodňovaná prítokmi Bystrice, poľská, severná časť odvádza vodu prítokmi rieky Sola. Susednými vrchmi sú na juhozápade Kykula (), na východe Májov () a na severe Bendoszka Wielka (). Vrch leží v CHKO Kysuce.
Opis.
Husto zalesnený vrch je súčasťou horského chrbta, ktorý sa tiahne od juhozápadu od vrchu Javorina východným smerom na Rycierovu horu. Vedie ním štátna hranica i rozvodie Čierneho a Baltského mora. Severným smerom vybieha z vrchu mohutná rázsocha Bendoszky Wielkej, oddelenej sedlom s horskou chatou. Vrchol leží zhruba severovýchodne od centra Novej Bystrice. Južnú časť masívu odvodňujú prítoky riečky Vychylovka, smerujúcej do Bystrice, severné svahy na poľskom území odvodňujú prítoky rieky Rycerky.
Výhľady.
Hustý porast vrcholu neumožňuje súvislejší výhľad a preto rozhľad je obmedzený len na menšie odlesnené lokality. Vyššie okolité vrchy však viditeľnosť vzdialenejších lokalít obmedzujú, napriek tomu aj tento vrch vie ponúknuť zaujímavé výhľady. Okrem vrchov Kysuckých Beskýd je pozorovateľná časť Oravských Beskýd, Oravská Magura, Krivánska Fatra, Kysucká vrchovina i Sliezske Beskydy. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať tiež Moravsko-sliezske Beskydy, Vysoké a Nízke Tatry.
Turizmus.
Priehybok leží v menej dostupnej východnej časti pohoria a hlavné turistické trasy vedú do sedla na severnom úpätí. Vystúpiť na vrchol sa tak dá neznačenými chodníkmi, rovnako lesom z Vychylovky.
Robin Wrightová

Robin Gayle Wright (* 8. apríl 1966, Dallas, Texas, Spojené štáty) je americká herečka a režisérka.
Životopis.
Narodila sa ako dcéra kozmetičky a predavača pre farmaceutické firmy. Vyrastala v San Diegu v Kalifornii. 
Kariéra.
Wrightová odštartovala svoju kariéru ako štrnásťročná ako modelka. Ako osemnásťročná si zahrala v telenovele "Santa Barbara". Jednou z jej najviac známych rolí je Jenny Curanová z filmu "Forrest Gump" z roku 1994. V roku 1996 si zahrala vo filme "Moll Flanders". Za svoj herecký výkon vo filme si vyslúžila nomináciu na cenu Satellite. 
Od roku 2013 účinkuje v politickej dráme "House of Cards", kde hrá hlavnú úlohu. V roku 2017 si zahrala vo filme "Wonder Woman", po boku Chrisa Pinea a Gal Gadot. V apríli 2019 režírovala film "Land", kde stvárnila tiež hlavnú úlohu. 
Osobný život.
V roku 1984 sa Wrightová vydala za Dana Witherspoona, ktorého spoznala počas natáčania telenovely "Santa Barbara". V roku 1988 sa rozviedli. O necelý rok priznala románik s hercom Seanom Pennom, ktorý bol práve krátko rozvedený s Madonnou. V apríli 1991 sa im narodila dcéra Dylan Frances a v auguste 1993 syn Hopper Jack. V roku 1996 sa zosobášila so Seanom Pennom. Ich manželstvo trvalo do roku 2009 kedy Wrightová požiadala o rozvod. Oficiálne sú rozvedený od 22. júla 2010. Bola zasnúbená v roku 2012 s hercom Benom Fosterom ale zásnuby neskôr zrušili. Od roku 2018 je vydatá za francúza Clémenta Giraudeta, ktorý je od nej mladší o 22 rokov.
Svätožizňa

Svätožizňa (iné mená:Svätožízna, Svätožízňa; 9. storočie) bola veľkomoravská kňažná, pravdepodobne manželka Svätopluka I.
Primárne pramene, ktoré o Svätožizni informujú sú Cividalský evanjeliár (vo forme „Szuentezizna“) a Kniha salzburskej fraternity (staršia), lat. Liber confraternitatum Salisburgensis vetustior (vo forme „uuengizigna“/„wengizigna“). Fuldské anály (píšu k roku 871): „V tom čase moravskí Slovieni konali svadbu, privedúc dcéru akéhosi vojvodu z Čiech…“:, „O neveste panuje domnienka, že sa nazývala Svętožiznь“, podobne.
Jej synovia boli (pravdepodobne) Mojmír II., Svätopluk II. a Predslav. Existuje domienka o vzťahu Svätožizne k českým Přemyslovcom.
Evanjelický kostol (Spišská Sobota)

Evanjelický kostol v Poprade - Spišskej Sobote je kostol Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania. 
História a interiér.
Kostol bol postavený v roku 1777. V interiéri sa nachádza klasicistický oltár z polovice 19. storočia a na ňom je obraz Kristus na Olivovej hore z roku 1852. Kazateľnica, krstiteľnica, empora a klasicistický organ pochádzajú z 19. storočia.
Evanjelický kostol Svätej Trojice (Veľká)

Kostol Svätej Trojice je evanjelický kostol v Poprade - Veľkej.
História a interiér.
Kostol bol postavený začiatkom 19. storočia. V interiéri dominujú obrazy – Posledná večera na predele pochádzajúca z Norimberskej školy a obraz Samota ukrižovaného Krista Pána na oltárnom obraze, dielo Jozefa Lercha z roku 1817. Myseľ veriacich upierajú na dianie Veľkého piatka. Kazateľnica má bohatú rokokovú a klasicistickú ornamentiku a jej vrchol zdobí plastika Michala archanjela. Unikátny klasicistický organ postavený viedenským majstrom Jozefom Seyberthom mal ako prvý na Slovensku pedálovú kužeľovú vzdušnicu.
Economic Cooperation Administration

Economic Cooperation Administration (akronym ECA; dosl. „Administratíva pre hospodársku spoluprácu“) bola vládna agentúra Spojených štátov založená na základe zákona Kongresu Spojených štátov o zahraničnej pomoci z 3. apríla 1948 za účelom koadministrácie Marshallovho plánu, ktorá pôsobila od 3. apríla 1948 do 31. októbra 1951. Vznikla ako partnerská organizácia k Organizácii pre európsku hospodársku spoluprácu ("Organization for European Economic Cooperation"), roku 1961 transformovanú na Organizáciu pre hospodársku spoluprácu a rozvoj (OECD).
Agentúru riadil administrátor pre hospodársku spoluprácu menovaný prezidentom Spojených štátov so súhlasom Senátu Spojených štátov, a to:
ECA mala zastúpenie v hlavnom meste každého štátu, ktorý bol prijímateľom hospodárskej pomoci, vedené takou osobu, aby bolo možné skrze ňu viesť rokovania na najvyššej úrovni s vládou príslušného štátu.
1. novembra 1951 agentúru nahradila Mutual Security Agency (MSA, dosl. „Agentúra pre vzájomnú bezpečnosť“).
Juraj Suja

Bc. Juraj Suja (* 17. november 1980, Lučenec) je slovenský bývalý aktívny basketbalista a basketbalový tréner. Od roku 2013 je hlavným trénerom klubu MBK Ružomberok, od roku 2019 je zároveň trénerom slovenskej ženskej basketbalovej reprezentácie. Ako hráč je víťazom mužskej extraligy s Lučencom, ako tréner dvojnásobný majster Slovenska v ženskej extralige s Ružomberkom.
Životopis.
Suja získal v roku 2010 bakalársky titul na Fakulte športu Prešovskej univerzity v Prešove.
Hráčska kariéra.
Suja v slovenskej mužskej extralige postupne pôsobil v kluboch BK E.S.O. Lučenec, BK Chemosvit Svit a MBK Rieker Komárno. S Lučencom získal v sezóne 2003/2004 majstrovský titul.
Trénerská kariéra.
V roku 2010 sa Suja stal hlavným trénerom tímu MBK Komárno. Od roku 2012 viedol klub ŠBK Šamorín, v máji 2013 nahradil Štefana Sviteka na poste trénera tímu MBK Ružomberok.
Suja bol tiež trénerom ženskej reprezentácie Slovenska do 20 rokov. Vo februári 2019 sa stal trinástym trénerom slovenskej ženskej basketbalovej reprezentácie.
Osobný život.
Od roku 2008 je ženatý so slovenskou reprezentačnou basketbalistkou Timeou Sujovou, s ktorou sa spoznal počas svojho pôsobenia vo Svite, keď Szijjártová hrávala za ŽBK Whirlpool Poprad.
Sanok SN1

Sanok SN1 je typ dvojnápravovej obojsmernej električky, vyrobenej pre poľské mesto Krakov podnikmi Grazer Waggon- &amp; Maschinen-Fabriks-Aktiengesellschaft vorm. Joh. Weitzer v Grazi a Galicyjskie Towarzystwo budowy Wagonów i Maszyn v Sanoku. Tieto vozne, vyrábané v rokoch 1912–1936, zahajovali prevádzku električkových trati s normálnym rozchodom v Krakove. Spoločne s nimi boli vyrobené vlečné vozne typu PN1.
Konštrukcia.
Skriňa vozňa bola drevená, oplechovaná. Vstup na uzavreté plošiny bol zaistený posuvnými dvojdielnymi dverami. Priestor pre cestujúcich bol od plošín oddelený prepážkami s posuvnými dverami. Odber prúdu bol zaistený pomocou lyrového zberača. Skriňa spočívala na dvojnápravovom podvozku. Pohon zabezpečoval jeden jednosmerný elektromotor. Čelné osvetlenie bolo realizované elektrickou lampou.
Dodávky električiek.
V rokoch 1912 – 1936 bolo vyrobených celkom 40 vozňov tohto typu.
IC 4191

IC 4191 je planetárna hmlovina v súhvezdí Mucha. Objavila ju Williamina Flemingová v roku 1907. Hmlovina je od nás vzdialená približne 2,7 kpc. Centrálna hviezda má priemer zhruba jednej desatiny priemeru Slnka a jej svietivosť je 760 - 980 krát väčšia než svietivosť Slnka.
Saoirse Ronanová

Saoirse Una Ronanová (* 12. apríl 1994, Bronx, New York, USA) je írsko-americká herečka. Je držiteľkou viacerých filmových ocenení a v roku 2020 ju časopis The New York Times zaradil na desiate miesto "najväčších" hercov 21. storočia.
Detstvo a mladosť.
Ronanová je jedinou dcérou írskych rodičov Moniky a Paula Ronanových. Jej rodičia sa v 80. rokoch 20. storočia nelegálne presťahovali do Spojených štátov. Keď mala Ronanová tri roky, spolu s rodičmi sa presťahovali späť do Dublinu. Mala katolícku výchovu. Nastúpila do národnej školy v meste Ardattine, neskôr získavala vzdelanie doma.
Kariéra.
V roku 2003 debutovala v írskom televíznom seriáli "The Clinic". V roku 2007 sa usilovala o rolu Luny Lovegood vo filme Harry Potter a Fénixov rád, piatej časti série. Jej prvým filmom bol "Could Never Be Your Woman", ktorý režírovala Amy Heckerling. Vo filme stvárnila dcéru Michelle Pfeiffer. 
V roku 2007 sa zúčastnila konkurzu na rolu Briony Tallis vo filme "Pokánie". Rolu získala a účinkovala boku Keiry Knightley a Jamesa McAvoya. Ronanová získala uznanie filmových kritikov a nominácie na filmové ceny ako napríklad Academy Awards, Zlatý glóbus, BAFTA a i. 
V roku 2009 prijala úlohu štrnásťročnej Susie vo filme "The Lovely Bones", ktorú zavraždí bezcitný sused, ktorého stvárnil Stanley Tucci. Ronanová spočiatku rolu nechcela prijať, ale neskôr ju prijala s podmienkou, že film nebude obsahovať drastické scény znásilnenia a vraždy.
Vo filme "Violet &amp; Daisy" z roku 2011 stvárnila vrahyňu Daisy, vytvorila duo s Alexis Bledel. Jej herecký výkon bol filmovými kritikmi pozitívne prijatý. O rok neskôr (2012) sa objavila v gotickom horore "Byzantium".
V roku 2014 sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu "Grand Hotel Budapest". V psychologickej dráme "Stockholm, Pennsylvania" z roku 2015 účinkovala s Cynthie Nixon. V rovnakom roku jej úspech priniesol aj írsky film "Brooklyn". Film získal tri nominácie na Academy Awards, z toho jedna patrila Ronanovej. 
V roku 2017 stvárnila hlavnú postavu vo filme "Lady Bird". Film patrí medzi najlepšie recenzované filmy všetkých čias. Jej herecký výkon bol pozitívne prijatý kritikmi a tiež získala aj niekoľko nominácii na filmové ocenenia, z ktorých získala Zlatý glóbus či cenu New Yorských kritikov. Stvárnila kráľovnú Mary vo filme "Mary Queen of Scots", kde hrala spolu s Margot Robbie. Film mal premiéru 7. decembra 2018. Kvôli autentickosti filmu sa Robbiová a Ronanová nemohli stretnúť. 
V roku 2019 získala svoju štvrtú nomináciu na Academy Awards, za svoj herecký výkon vo filme "Little Women". O rok neskôr (2020) stvárnila po boku Kate Winslet britskú geologičku Charlotte Murchison vo filme "Ammonite". Film hovorí príbeh o romantickom vzťahu medzi dvoma ženami. V rovnakom roku pracovala na filme "The French Dispatch of the Liberty, Kansas Evening Sun", ktorý by mal mať premiéru v roku 2021.
Súkromný život.
Ronanová má dvojité občianstvo - írske a americké. Má blízky vzťah so svojimi rodičmi. Jej matka s ňou často chodila na natáčanie. Ronanová podporuje manželstvá rovnakých pohlaví a tiež je veľvyslankyňou Írskej spoločnosti pre prevenciu týrania detí a veľvyslankyňou Írskeho filmového inštitútu.
Janovský záliv

Janovský záliv () sa nachádza v najsevernejšej časti Ligúrskeho mora. Jeho šírka je približne 125 km (od mesta Imperia - západ, po mesto La Spezia - východ). Maximálna hĺbka činí okolo 1 500 m. Najväčším mestom na pobreží je Janov, kde sa nachádza aj prístav.
Adulské Alpy

Adulské Alpy (taliansky "Adula") je pohorie ležiace vo Švajčiarsku v kantóne Ticino. Pohorie je medzi turistami pomerne málo známe a v odbornej literatúre je udávané ako najvýchodnejší masív Západných Álp. Najvyšším vrcholom je monumentálny, zaľadnený vrchol Rheinwaldhorn (3 402 m). V Taliansku sa názov Adula používa iba pre samotný vrchol Rheinwaldhorn a pohorie sa pripisuje k Lepontským Alpám.
Poloha.
Pohorie má plochu 2 100 km². Na severe a východe je pohorie ohraničené prítokmi Rýnu (Zadný Rýn, Predný Rýn). Pozdĺž toku rieky Moesa sa tiahne na juh cez sedlo Splügenpass (2 113 m) až do hlavného mesta kantónu Ticino - Bellinzony. Západnú hranicu masívu tvorí údolie rieky Brenno a sedlo Lukmanierpass (1 914 m), ktoré ho oddeluje od pohoria Gotthard.
Členenie.
Pohorie sa rozdeľuje do deviatich samostatných skupín, ktoré sú dané väčšinou len samostatnými vrcholmi alebo ich blízkym okolím.
ShopBox

ShopBox je nákupné centrum v Košiciach. Nachádza sa v mestskej časti Košická Nová Ves a bolo postavené v rozmedzí februára až októbra 2019, jeho otvorenie sa konalo v novembri 2019.
Poloha.
Nákupné centrum má 7 000 m² a je postavené na ulici Herlianska, v tesnej blízkosti novších obytných projektov Panoráma a Zelená stráň na ploche zhruba 39-tisíc m². Celkové náklady investor odhadol na 3 milióny €. Obchodné centrum je dostupné mestskou hromadnou dopravou - autobusom a to linkou . V areáli nákupného centra sa nachádza supermarket Lidl s plochou 1400 m² (otvorený 11. júla 2019), aj čerpacia stanica Slovnaft.
Obchody.
Prvotným zámerom investora bolo vybudovanie 3 samostatných objektov: "ShopBox" ako obchodné centrum, "FoodBox" ako reštauráciu typu fast-food a "FitBox" so športovými a rekreačnými funkciami. No z tohto návrhu sa upustilo a postavilo sa len obchodné centrum so supermarketom.
V nákupnom centre sa celkovo nachádza 14 nájomných jednotiek, týchto predajcov: 1. day, PressCafé, Flor Plus, dm, KiK, Pepco, Váš dom farieb &amp; hobby, Sportisimo, TEDi, Planeo Elektro, Vaša lekáreň, Super ZOO, Jysk, Merkur Spielo. Ďalej sa na parkovisku centra nachádza AlzaBox spoločnosti Alza.sk aj nabíjacia stanica pre elektromobily spoločnosti ZSE.
Májov

Májov (, ) je vrch v Kysuckých Beskydách. Leží nad Vychylovkou, približne východne od Čadce a severne od vrcholu prechádza štátna hranica s Poľskom. 
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici, na rozhraní Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Severne od vrcholu vedie taktiež hranica okresu Čadca a Powiatu żywieckeho a zasahuje na územie obcí Nová Bystrica a Rajcza. Masív sa nachádza v hlavnom hrebeni Kysuckých Beskýd, ktorým vedie rozvodnica povodí Dunaja a Visly. Slovenská, južná časť je odvodňovaná prítokmi Bystrice, poľská, severná časť odvádza vodu prítokmi rieky Sola. Susednými vrchmi sú na západe Priehybok (), na severovýchode Majcherová () a na východe Rycierova hora (). Vrch leží v CHKO Kysuce. 
Opis.
Vrch je súčasťou horského chrbta, ktorý sa tiahne zo západu od Veľkej Rače cez Priehybok a severný okraj vrcholu Májova na Rycierovu horu a do sedla Príslop. Vrchol tvorí rozsiahlejší hrebeň, situovaný v severo-južnom smere. Po jeho severnom okraji vedie štátna hranica i rozvodie Čierneho a Baltského mora. Vrchol leží na slovenskom území, zhruba severovýchodne od centra Novej Bystrice. Južnú časť masívu odvodňujú prítoky riečky Vychylovka, smerujúce do Bystrice, severné svahy na poľskom území odvodňuje riečka Majów, ktorá smeruje do rieky Rycerka a následne Sola.
Výhľady.
Zalesnený vrchol poskytuje len málo miest s výhľadom, ktorý, ak sa naskytne, ponúka zaujímavú panorámu. Z vhodných lokalít je veľmi dobre vidieť celý hlavný hrebeň Kysuckých Beskýd, rovnako tak vyniká panoráma Oravskej Magury, Malej Fatry, Kysuckej vrchoviny i Sliezskych Beskýd. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať mnohé vzdialenejšie pohoria, napríklad Moravsko-sliezske Beskydy, Vysoké Tatry i časť hrebeňa Nízkych Tatier.
Turizmus.
Májov leží v menej dostupnej východnej časti pohoria a hlavná hrebeňovka vedie popod jej vrchol z poľskej strany. Vystúpiť na vrchol sa však dá aj neznačenými chodníkmi z Vychylovky.
Lepontské Alpy

Lepontské Alpy (, , ) je súbor pohorí v centrálnej časti Álp, na území Talianska a Švajčiarska. Ležia v regiónoch Piemont a Lombardia (Taliansko) a v kantónoch Valais, Ticino, Uri a Graubünden (Švajčiarsko). Rozkladajú sa približne medzi priesmykom "Simplon" (2 005 m) na západe a priesmykom "Splügen" (2 115 m) na východe. Najvyšším vrchom je "Monte Leone" (3 553 m).
Monte Leone (horstvo)

Skupina Monte Leone (, ) je pohorie v Lepontských Alpách v Taliansku a vo Švajčiarsku. Leží v talianskom regióne Piemont v provincii Verbano-Cusio-Ossola a vo švajčiarskom kantóne Valais. Pohorie sa rozkladá na ploche 748 km2, najvyšším vrchom je Monte Leone (3 553 m). Na západe a juhu hraničí s Penniskými Alpami, na východe s Luganskými Alpami a Ticinskými Alpami a na severe s Urnskými Alpami.
Gotthardský masív

Gotthardský masív je horská skupina ležiaca na území troch kantónov: Uri, Valais a Ticino vo Švajčiarsku. Jedná sa o plošne malé (1 100 km²) a turistami menej vyhľadávané pohorie. Názov skupiny je spätý s menom sedla Gotthardpass (2 108 m), ktoré prechádza naprieč pohorím a spojuje tak sever Švajčiarska s južnými oblasťami krajiny a Talianskom. Najvyšším vrcholom pohoria je ostrý dvojvrchol Pizzo Rotondo (3 192 m).
Poloha.
Pohorie zaberá priestor medzi Glarnskými Alpami, ktoré ležia severne, kde ich oddeľuje významné sedlo Furkapass, Ticinskými Alpami ležiacimi na juhu, kde tvoria hranicu tok rieky Ticino a masívom Adula Alpen na východe územia.
Členenie.
Horstvo sa delí na niekoľko menších častí, ktoré sú určené väčšinou samotnými vrcholmi, alebo ich blízkym okolím. Sú to Rotondo, Lucendro, Pizzo Centrale, Maighels, Curnera, Sole Gruppe.
Geológia.
Hlavným stavebným kameňom pohoria je rula. Geologickým vrásnením je rula v masíve Gotthard nasunutá cez mladšie vrstvy, podobne ako pri pohorí Vysoké a Nízke Taury. Hĺbkový geologický prieskum horského masívu urobil Karl von Fritsch v roku 1870, ešte než ukončil docentúru v Zurichu. Jeho prvá geologická mapa pohoria Gotthard (vydaná v r. 1873) a jeho dielo "Gotthardgebiet" tvorili základy pre neskoršiu stavbu Gotthardského tunelu.
Vodný režim.
Súčasne prebieha cez Gotthardský masív rozvodie medzi Stredozemným a Severným morom. V blízkosti tu pramenia dva významné európske prítoky Rýnu s prítokmi Predný Rýn a Zadný Rýn, rieky Rhôna, Reuss a Ticino.
Wanda Landowska

Wanda Alexandra Landowska (* 5. júl 1879, Varšava, Poľsko – † 16. august 1959, Lakeville, Connecticut, USA) bola poľská čembalistka a klaviristka.
Bola odborníčkou na hudbu 17. a 18. storočia, ktorá významne prispela k návratu tohto nástroja na koncertné pódiá v prvej polovici 20. storočia.
Položila základy modernej čembalovej techniky. Jej hra sa vyznačovala ohromnou živosťou a farebnosťou, pritom ale zároveň presadzovala analytický prístup a historicky poučenú interpretáciu barokovej hudby.
Dávid IV.

Dávid IV. môže byť:
Ticinské Alpy

Ticinské Alpy (, ) je pohorie ležiace takpovediac rovnomerne na území Talianska (oblasť Piemont) a Švajčiarska v kantóne Ticino. Tvorí časť Lepontských Álp. Táto horská skupina patrí medzi menej vyhľadávané pohoria. Vzhľadom k polohe na juhu Švajčiarska tu prevláda pekné, slnečné počasie, sprevádzané zrejmým vplyvom stredozemného teplejšieho podnebia. Geologicky sa radí do Vnútorných kryštalických Álp. Najvyšším vrcholom je Basòdino (3 274 m).
Poloha.
Južnú hranicu vymedzuje jazero Lago Maggiore. Západný okraj pohoria je vymedzený štátnou hranicou Švajčiarska a Talianska, východ oddeľuje od susedných skupín Tambo a Gotthard rieka Ticino. Na severe tvoria okraj pohoria doliny Valle Leventina a Val Bedretto až po sedlo Neufenpass (2 478 m).
Geografia.
Aj cez pomerne teplé podnebie je pohorie zaľadnené. Delí sa na niekoľko skupín. Na severe je to masív najvyššieho vechu Basodino na ktorý na východe nadväzuje nižšia skupina Cristallina. Na severovýchode sa nachádza trojtisícova skupina Campo Tencia. Na juhu švajčiarskej časti sú to potom masívy Maggia a Verzascas, pomenované po údoliach zasahujúcich do pohoria na juhu krajiny. Úplne na západe pohoria na talianskej strane leží skupina Pioda di Crana, ktorej už chýba severný, veľhorský charakter. Skupinu Laurasca (tiež "Lonrasca") nájdeme južne od deliaceho údolia Val Vigezzo, pretínajúce pohorie v smere západ–východ. Leží na území národného parku Valgrande.
Vodstvo.
Ticinské Alpy sú veľmi bohaté na vodu, a preto tu nájdeme mnoho jazier, riek, prameňov atď. Medzi najvýznamnejšie vodné plochy patria: Lago Maggiore (212 km²), Lago di Vogorno (1,68 km²), Lago del Sambuco (1,11 km²), Lago del Narét, Lago del Cavagnöö, Lago Tremórgio a Lago di Robei. Medzi významné rieky pohoria sa radia: Ticino, Maggia, Melezza, Verzasca a Cannobino.
Členenie.
Ticinské Alpy tvoria jednu zo 4 častí Lepontských Álp. Ďalšími horskými skupinami Lepontských Álp sú Monte Leone, Gotthardský masív a Adula.
Električková doprava v Rige

Električková doprava v Rige bola zahájená v roku 1882 ešte ako konská, do roku 1901 došlo k elektrifikácii siete. Zaisťuje ju mestský dopravný podnik Rīgas satiksme. Rozchod koľaje je 1524 mm, napájacie napätie je 600 V jednosmerných.
V roku 2020 mála Riga dve električkové vozovne označené číslami 3 a 5 (v lotyštine používanými ako radové číslovky), obe na pravom brehu Dviny. 4. vozovňa na ľavom brehu Dviny bola uzatvorená 1. novembra 2010.
Na bežné linky sú vypravované vozne Tatra T3SU (v modernizovanej verzii, lokálne označované ako T3A), Tatra T6B5SU (v bývalom ZSSR označované ako T3M a tu po modernizácii ako T3MR; sústredené do 3. vozovne) a Škoda 15 T v trojčlánkovom a štvorčlánkovom prevedení (sústredené do 5. vozovne).
Vozne Tatra sú vybavené tyčovými zberačmi trolejbusového prevedenia a medzi spriahnutými vozňami je silové prepojenie, takže druhý vozeň jazdí so stiahnutým zberačom. Vozne Škoda boli dodávané s polopantografmi a sú nasadzované len na linky, kde trolejové vedenie prešlo potrebnú úpravou.
Linky.
Stav k 28. aprílu 2020.
Vozňový park.
Stav k 2020 roku.
First Fleet

First Fleet (doslova v preklade "Prvá flotila") je označenie pre zoskupenie 11 lodí, ktoré v roku 1788 priviezli do Austrálie prvých trestancov, ktorí stáli na počiatku európskeho osídlenia tohto kontinentu. Flotila vyplávala 13. mája 1787 z anglického Portsmouthu, plavila sa juhozápadnym smerom k Rio de Janeiru, následne východne ku Kapskému Mestu a vodami Južného oceána až do Botanického zálivu, kam lode postupne dorazili 18. až 20. januára 1788 po 250, resp. 252 dňoch plavby. V dňoch 25. až 26. januára 1788 sa lode presunuli z Botanického zálivu do oblasti dnešného Sydney. 26. január je v Austrálii najvýznamnejším štátnym sviatkom - Deň Austrálie (angl. "Australia Day").
Flotila pozostávala z dvoch lodí Kráľovského námorníctva, troch zásobovacích lodí a šiestich väzenských lodí. Na palubách lodí sa nachádzalo 1 000 až 1 500 ľudí, poväčšine trestancov, ďalej námorníkov, vojakov, úradníkov a slobodných občanov. Podľa historičky Mollie Gillenovej z Portsmouthu vyplávalo 1 420 ľudí a v priestore dnešného Sydney sa vylodilo 1 373 ľudí. Lekár flotily, John White, zaznamenal, že počas plavby zahynulo 48 ľudí a narodilo sa 28 detí.
Budova Magistrátu mesta Košice

Magistrát mesta Košice (prezývaný Biely dom) je administratívna budova v Košiciach, v mestskej časti Západ. Nachádza sa na ulici Trieda SNP oproti obchodnému centru Galéria. Magistrát slúži ako sídlo mestského zastupiteľstva a primátora mesta Košice.
História a použité materiály.
Magistrát vznikol dňa 25. januára 1985. Pôvodne to bola budova orgánov Komunistickej strany Slovenska. Spoluautorom a hlavným projektantom „"bieleho domu"“ bol architekt Milan Motýľ. Na výstavbu boli použité kamenné dlažby a schodištia v exteriéri zo žuly z Příbrami pri Prahe. Na fasáde je použitý slovenský travertín z Dreveníka. Obklad budovy je tvorený z panelov z glazovaného hliníkového plechu. Pod plechom je vzduchová medzera a prefabrikovaný keramický panel. Pred budovou sa ďalej nachádza polemické výtvarné dielo, fontána a symbolický stred mesta Košice. Priamo v objekte sa nachádza aj pobočka Slovenskej pošty aj pobočka Verejnej knižnice Jána Bocatia.
Evanjelický kostol (Matejovce)

Evanjelický kostol v Poprade - Matejovciach je kostol Evanjelickej cirkvi augburského vyznania. 
História a interiér.
Kostol sa začal budovať 29. mája 1786 a bol vysvätený 4. októbra 1787. V interiéri kostola sa nachádza neskorobarokový oltár z rokov 1780 – 1790 s obrazom Krista a samaritánky z roku 1887 a polychrómovaná drevená kazateľnica z druhej polovice 18. storočia. Dvojmanuálový organ z roku 1823 sa dodnes používa na služby Božie aj na organové koncerty. Kostol bol v roku 1987 pri príležitosti svojej 200-ročnej existencie rekonštruovaný.
Javorina (vrch v Kysuckých Beskydách, Nová Bystrica)

Javorina () je vrch v Kysuckých Beskydách, situovaný v bočnom hrebeni, približne východne od Čadce. V hlavnom hrebeni, len asi 2 km severovýchodne sa nachádza rovnomenný vrch ().
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží južne od slovensko-poľskej hranice, v Žilinskom kraji a okrese Čadca a patrí do chotára Novej Bystrice. Masív sa nachádza približne severne od Novej Bystrice v bočnom hrebeni Kysuckých Beskýd, ktorý z hlavného vybieha južným smerom v oblasti Bugaja (). Ten je severovýchodným susedom, kúsok západnejšie leží Veľká Červenková (), juhozápadne susedia "Brýzgalky" () a východne leží Kýčerka (). Územie leží v CHKO Kysuce. 
Opis.
Vrch je súčasťou horského chrbta, ktorý sa tiahne od hraničného, hlavného hrebeňa južným smerom. Svahy sú čiastočne odlesnené, rovnako tak vrchol. Masív odvodňujú na východe prítoky riečky Vychylovka, na západe smerujú Veľkým potokom priamo do Bystrice. 
Výhľady.
Vďaka nadmorskej výške a polohe je z odlesnených miest vrchu ďaleký výhľad, hoci západný a severný horizont zakrýva hrebeň Kysuckých Beskýd. Veľmi dobre viditeľná je Oravská Magura, Krivánska Fatra i Kysucká vrchovina, pri vhodných podmienkach možno pozorovať tiež Moravsko-sliezske Beskydy, Vysoké a Nízke Tatry, Lúčanskú Fatru i Javorníky.
Turizmus.
Javorina leží v menej dostupnej východnej časti pohoria a na jej vrchol nevedie značený chodník. Prístup na vrchol je tak možný neznačenými chodníkmi z Vychylovky a Novej Bystrice.
Trieda SNP (Košice)

Trieda SNP je ulica Košíc, nachádzajúca sa v mestskej časti Západ. Jej severný koniec začína na Festivalovom námestí a južný končí na Moldavskej ceste. Do Triedy SNP sa napája množstvo ulíc ako: Račí potok, Popradská, Ipeľská, Ondavská, Kysucká, Hronská, Ružínska, Laborecká, Toryská, Šafárikova trieda, Bernolákova a Bardejovská. V súčasnosti je ulica dlhá 2,8 kilometra a je súčasťou Mestského okruhu č. II.
Významné objekty.
Ulica je v celom profile dostupná autom aj električkovou dopravou. Na križovatke s Moldavskou cestou sa nachádza Stredná športová škola. Na križovatke s Bardejovskou ulicou je vybudovaný Spoločenský pavilón slúžiaci na rôzne kultúrne podujatia. Takmer v polovici ulice, na križovatke z Toryskou sa nachádza budova Magistrátu mesta Košice a obchodné centrum Galéria. Na križovatke z Hronskou ulicou sa nachádza bývalé kino Družba. V časti kde sa na triedu napája Ondavská ulica je Univerzitná nemocnica Louisa Pasteura aj Lekárska fakulta Univerzity Pavla Jozefa Šafárika. Na severnom konci ulice pri Festivalovom námestí je areál košického Amfiteátra.
Názov ulice.
Trieda SNP dostala svoje meno podľa Slovenského národného povstania.