burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Levočské úboče

Levočské úboče sú geomorfologickou časťou Levočských planín, podcelku Levočských vrchov. Zaberajú juhozápadnú a južnú časť pohoria, juhovýchodne od Kežmarku a severne a severovýchodne od Levoče.
Polohopis.
Územie sa nachádza na juhozápade a juhu Levočských vrchov a zaberá prevažnú časť podcelku Levočské planiny. Levočské úboče zaberajú prechodnú oblasť medzi okolitými kotlinami a Levočskou vysočinou a vzhľadom na rozlohu patria do povodia rieky Poprad, Hornád a Torysa. Do Poprad vodu zo západnej časti odvádzajú prítoky Ľubice a Vrbovského potoka, južnú časť odvodňujú prítoky Hornádu - Levočský potok, Vavrincov potok a Margecianka a východnú do Torysy Slavkovský potok. 
Levočské úboče susedia v rámci pohoria na severozápade s časťou Ľubické predhorie (patrí do podcelku Levočská vrchovina), na severe s podcelkom Levočská vysočina a v strede územia s časťou Oľšavická planina. Západne susedí Popradská kotlina s podcelkom Vrbovská pahorkatina, južne leží Hornádska kotlina a jej podcelky Hornádske podolie, Medvedie chrbty a Podhradská kotlina. Na východe nadväzuje pohorie Branisko podcelkom Smrekovica, pohorie Bachureň a Spišsko-šarišské medzihorie s podcelkom Šarišské podolie. 
Oblasť sa nachádza v Prešovskom kraji a zasahuje do okresov Sabinov, Levoča a Kežmarok. Napriek hornatému terénu je tu viacero obcí, medzi nimi napr. Nižný Slavkov, Uloža, Hradisko a Tvarožná.
Doprava.
Touto časťou Levočských vrchov vedú len cesty III. triedy, ktoré napájajú tunajšie obce na dopravné tepny. Južne prechádza cesta I/18, vedúca z Popradu cez Levoču do Prešova, na ktorú sa pripája západným okrajom vedúca cesta II/536 do Kežmarku.
Chránené územia.
Na južnom okraji tejto časti Levočských vrchov sa nachádza prírodná pamiatka Jazerec a Podhorské a prírodná rezervácia Hájik.
Turizmus.
Oblasť patrí medzi pokojnejšie turistické lokality, vhodné na menej náročné túry a cyklotúry. Sídla v tejto časti Levočských vrchov slúžia najmä ako východiská na túry do centrálnej časti pohoria.
Nikdy nehovor nikdy (televízna relácia)

Nikdy nehovor nikdy je televízna relácia, ktorú vysielala TV JOJ v rokoch 2006 – 2007. Moderovali ju Jožo Pročko a Barbara Haščáková.
Relácia sa začala vysielať na jar 2006, po tom, čo sa Jožo Pročko takmer po desiatich rokoch presunul z TV Markíza do TV JOJ. Reláciu produkoval opäť vo vlastnej réžii. Relácia dostala názov "Nikdy nehovor nikdy!", čo bol podtitul predchádzajúcej relácie "Je to možné?!".
Jozef Pročko v relácii spolu so štábom privádzal rôzne známe osobnosti a celebrity do zúfalstva v absurdných situáciách, tým, že im dával rozličné úlohy, na ktorých sa diváci zabávali prostredníctvom skrytých kamier.
Program "Nikdy nehovor nikdy" voľne nadväzoval na reláciu Je to možné?!, vysielanú na TV Markíza.
Nikdy nehovor nikdy

Nikdy nehovor nikdy môže byť:
Vokálny súbor Gregoriana

Vokálny súbor Gregoriana je spevácke teleso fungujúce v Košiciach, pravidelne (každú nedeľu) účinkujúce pri bohoslužbách v Dóme sv. Alžbety. Bolo založené súčasne s občianskym združením "Gregoriana" 18. novembra 2004. Vedúcim súboru je od jeho založenia Marek Klein.
Repertoár súboru tvoria okrem gregoriánskeho chorálu najmä renesančná a stredoveká polyfónia, ale aj súčasná chrámová zborová tvorba. Okrem účinkovania pri liturgii súbor vystupuje aj koncertne, najmä v Košiciach a okolí.
Completorium Cassoviense.
Od roku 2011 Gregoriana organizuje pravidelné podujatie s názvom "Completorium Cassoviense". Pozostáva z dvoch hlavných častí: prvou je slávenie kompletória v latinčine, spievanou – gregoriánskou – formou; druhou časťou je koncertná polhodinka, ktorá sa dramaturgicky prispôsobuje danému liturgickému obdobiu, sviatkom, ktoré sú v danom období aktuálne a podobne.
Kompletórium ako súčasť liturgie hodín je prednášané spevákmi dvojzborovo (muži – ženy). Po tomto chorálnom liturgickom speve sa speváci zväčša presúvajú zo svätyne na chór, kde dopĺňajú večer tzv. „koncertnou polhodinkou“ zo svojho širokého repertoáru, pričom sa snažia program vytvoriť z tematicky orientovaných duchovných diel viažúcich sa k najbližším liturgickým obdobiam i sviatkom.
Oľšavická planina

Oľšavická planina je geomorfologická časť Levočských planín, podcelku Levočských vrchov. Zaberá juh strednej časti pohoria, severovýchodne od Levoče.
Polohopis.
Územie sa nachádza v južnej polovici Levočských vrchov a zaberá strednú časť podcelku Levočské planiny. Planina sa rozprestiera v mierne zvlnenej, no vysoko položenej oblasti pohoria, kde prevažujú horské lúky a pasienky. Patrí do povodia rieky Torysa, ktorá tu priberá viacero prítokov, medzi nimi Rovinný potok, Podrušský potok a Oľšavicu. 
Oľšavická planina má v pohorí centrálnu polohu a tak susedí iba na severe s podcelkom Levočská vysočina a na západe, juhu aj východe s časťou Levočské úboče, rovnako patriacou do Levočských planín. 
Oblasť sa nachádza v Prešovskom kraji a v okrese Levoča. Napriek hornatému terénu je na planine viacero obcí, a to: Brutovce, Oľšavica, Uloža, Vyšné Repaše a Nižné Repaše.
Doprava.
Touto časťou Levočských vrchov vedú len cesty III. triedy, ktoré napájajú tunajšie obce na dopravné tepny.
Chránené územia.
V tejto časti Levočských vrchov nie sú žiadne osobitne chránené územia ani lokality.
Turizmus.
Oblasť patrí medzi pokojnejšie turistické lokality, vhodné na stredne náročné túry a cyklotúry. Okrem ciest tu je vyznačených niekoľko turistických chodníkov, ktorými sa dá dostať do okolitých častí Levočských vrchov.
Blohm &amp; Voss BV 138

Blohm &amp; Voss Bv 138 bol trojmotorový nemecký jednoplošný hliadkový lietajúci čln s veľkým doletom. Charakteristickým znakom lietadla bolo použitie krídla s lomeným vzopätím v tvare písmena M. V miestach lomenia boli umiestnené vonkajšie motory. Tretí motor bol inštalovaný medzi krídlami na špeciálnom nosníku na chrbte trupu.
Vývoj.
Prvý prototyp BV 138 V1 (Werk-Nr.114, D-ARAK) vzlietol 15. júla 1937 z dolného Labe, za riadenie stroja zasadol Helmut W. Rodig. Následne bol prvý vyrobený exemplár odoslaný na ďalšie skúšky do Erprobungsstelle v Travemünde.
Lomené krídlo pri prvom prototype však bolo zdrojom neustálych problémov, preto bolo už od druhého prototypu BV 138 V2 (Werk-Nr.113, D-AMOR) nahradené novým rovným. S takto upraveným druhým lietadlom vykonal pilot Rodig prvý let 23. júla 1937. Ani použitie nového krídla však nedokázalo eliminovať všetky vady prvého prototypu. Aj napriek týmto problémom bol BV 138 V2 podľa výsledkov porovnávacích skúšok vyhlásených 15. októbra 1937 lepší, než konkurenčný Dornier Do 24.
Výsledkom príkazu RLM na prekonštruovanie chvostových nosníkov a zvislej chvostovej plochy bol BV 138 A-01, ktorý bol Rodigom zalietaný 11. júla 1939. Nové lietadlo bolo o 3 m dlhšie, chvostové nosníky mali zmenený prierez a zväčšila sa tiež plocha dvojice zvislých chvostových plôch.
Bojové použitie.
Prvou jednotkou Luftwaffe sa stala s desiatkou BV 138 A-1 1./Kü.FlGr. 506 dislokovaná v Hörnume. Od októbra 1940 operovala v oblasti Biskajského zálivu. Koncom tohto roku sa k nej pripojila aj 2./Kü.Fl.Gr. 906, vybavená tiež strojmi BV 138 A-1.
V marci 1941 bola zriadená Kü.Fl.Erg. Staffel 138, v ktorej sa školili budúce posádky BV 138. V lete 1941 bola 2./Kü Fl.Gr. 406 prezbrojená na BV 138 B-1 a začala hliadkové lety zo základní Stavanger a Tromsø s úlohou vyhľadávať lodné konvoje. Spoločne s 2./Kü.Fl.Gr. 906 boli obe operačné jednotky v druhej polovici roku 1941 presunuté k Baltskému moru.
Používatelia.
Nemecko
Turistická značkovaná trasa číslo 2420

 Turistická značkovaná trasa číslo 2420 je krátka modrá trasa v Bielych Karpatoch, ktorá vedie z Novej Bošáce na Veľký Lopeník. Dĺžka trasy je 5,5 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Vínan amónno-sodný

Vínan sodno-amónny je organická zlúčenina so vzorcom . Soľ sa získava z kyseliny vínnej neutralizáciou pomocou amoniaku a hydroxidu sodného. Louis Pasteur získal enantiomerne čisté kryštály tetrahydrátu vínanu sodno-amónneho prostredníctvom procesu spontánneho rozlíšenia. Jeho objav viedol k zvýšenému štúdiu optickej aktivity, o ktorej sa nakoniec ukázalo, že má široké dôsledky. Mnohé modifikácie tejto soli boli skúmané rôntgenovou kryštalografiou, vrátane racemátu, ktorý kryštalizuje ako monohydrát.
30 (album Adele)

30 je štvrtý štúdiový album anglickej speváčky a skladateľky Adele. Vydaný bol 19. novembra 2021 prostredníctvom hudobného vydavateľstva Columbia.
Ján Tribula

Ján Tribula (* 26. jún 1977, Kežmarok) je slovenský moderátor a reportér spravodajstva pôsobiaci v TV Markíza. Pripravuje reportáže z okresu Poprad, najčastejšie z Tatier a okolia a nakrúca aj pre Smotánku.
Životopis.
Ján Tribula sa narodil v Kežmarku. Žije v Poprade. Vyštudoval trénerstvo so špecializáciou na jazdecké disciplíny, bol členom redakčnej rady časopisu "Jazdectvo a dostihy" a "Životný štýl", pracoval ako dokumentačný pracovník v Ústave súdneho lekárstva. Taktiež je trénerom voltižného jazdenia, čo je akrobaticko-gymnastické cvičenie na cválajúcom koni. Ako tréner získal titul Majster Európy.
Televízna kariéra.
Neskôr pracoval ako reportér v mestskej televízii v Poprade. S televíziou Markíza spolupracoval od jej vzniku ako interný zamestnanec a od roku 1999 je reportérom spravodajstva. Ako redaktor Televíznych novín sa venuje sa témam z oblasti krimi, cirkevným témam, kuriozitám, či reportážam z hôr a šoubiznisu. V rámci Televíznych novín má svoju rubriku "S Tribulom po horách," kde pozýva známe, či menej známe osobnosti so zaujímavým príbehom, s ktorými spoločne zdoláva turistické vrcholy. 
V roku 2017 moderoval novú generáciu relácie "VILOmeniny" s upraveným názvom "Vylomeniny", kedy nahradil Vila Rozborila. Moderoval i reláciu "Piatok 13-teho". Účinkoval v mnohých programoch TV Markíza ("Uragán", "Dobre vedieť", mnoho silvestrovských programov a pod.). Ako hosť sa objavil v RTVS v relácii "Nikto nie je dokonalý".
V roku 2024 sa zúčastnil v 9. sérii šou "Let's Dance". Tancoval s Natáliou Glosíkovou. Umiestnil sa na 6. mieste.
Viackrát bol v úzkej nominácii na ocenenie TOM - televízna osobnosť Markízy a OTO - Osobnosť televíznej obrazovky ako reportér spravodajstva.
Zahral si aj v Divadle Aréna v hre "Extasy show" režiséra Juraja Bielika v role Johnnyho.
Pythón (hrnčiar)

Pythón () bol grécky hrnčiar, činný na začiatku 5. storočia pred Kr.
Pythón bol aténsky hrnčiar, od ktorého je známych niekoľko signatúr (PYTHONEPOIESENPython zhotovil) na kylikes zdobených maliarmi Epiktétom a Dourisom. Na základe štylistických porovnaní sa mu pripisuje takmer 40 ďalších čaší vyrobených hlavne pre maliara Dourisa, s ktorým zrejme úzko spolupracoval.
Pre Pythóna sú vo väčšine typické masívnejšie čaše (atický kylix typu B, so širokou a relatívne plytkou miskou ) a Chalkidský kylix (s nízkou hrubšou tanierovitou nôžkou). "Chalkidské vázy" zrejme pochádzajú z južnej Itálie (vedú sa o tom diskusie, ale prevláda názor, že ide o západný produkt, pochádzajúci zrejme z chalkidskej kolónie Rhégion v Magna Graecia, dnešné Reggio Calabria ) Chalkidské čaše sa vyrábali aj v aténskej dielni Nikosthenes-Pamfaia (Pamfaios bol nástupcom Nikosthena v jeho dielni), s ktorou spolupracoval maliar Epiktétos.
Dve atické červenofigúrové kylikes typu B s jeho signatúrou (na okraji nôžok čaší) sú uložené v Umeleckohistorickom múzeu vo Viedni (inv. č. IV 3695 a 3695). Ďalším jeho podobným dielom je kylix, datovaný do rokov cca 480470 pred Kr., vystavený v mníchovskom Múzeu antického umenia (Staatliche Antikensammlungen, inv. č. 2648). Chalkidský kylix s jeho podpisom sa nachádza v Britskom múzeu (E38) v Londýne. Jej červenofigúrová vázová maľba od Epiktéta z vonkajšej strany (na strane A) zobrazuje Herakla ako zabíja egyptského kráľa Busirida a jeho služobníkov, čo bol obľúbený námet v archaickom umení.
Banské predhorie

Banské predhorie je geomorfologická časť Makovice, podcelku Slanských vrchov. Zaberá východnú polovicu podcelku, západne od mesta Vranov nad Topľou.
Polohopis.
Predhorie sa nachádza v severnej polovici Slanských vrchov a zaberá východnú časť podcelku Makovica. Zaberá zvlnenú oblasť východne od hlavného hrebeňa, ktorá patrí do povodia rieky Topľa. Najvýznamnejšími vodnými tokmi sú Zámutovský potok v severnej, Lomnica a Medvedí potok v strednej a Oľšava v južnej časti.
Banské predhorie v rámci pohoria susedí na severe s podcelkom Šimonka, na západe pokračuje podcelok Makovica, na juhozápade jeho časť Banská kotlina a na juhu nadväzuje Mošník. Východný okraj pozvoľne klesá do Podslanskej pahorkatiny, ktorá je súčasťou Východoslovenskej pahorkatiny. 
Oblasť sa nachádza v Prešovskom kraji a zaberá západnú časť okresu Vranov nad Topľou. V tejto časti pohoria sa nachádza obec Zámutov, Juskova Voľa, Banské a Vechec.
Doprava.
Touto časťou Slanských vrchov vedie cesta II/576 z Vranova nad Topľou do Banského a Herlian, na ktorú sa pripája cesta III. triedy do Juskovej Vole.
Chránené územia.
V tejto časti Slanských vrchov nie sú žiadne osobitne chránené územia ani lokality.
Turizmus.
Oblasť patrí medzi pokojnejšie turistické lokality, vhodné na menej náročné túry a cyklotúry. Z Juskovej Vole však vedie niekoľko značených chodníkov, ktorými sa dá dostať na hlavný hrebeň.
Chalkis

Chalkis () môže byť:
Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2026

Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2026 sa uskutoční počas konania XXV. ZOH v dňoch 5. – 22. februára 2026. Miestom konania mužského aj ženského turnaja budú PalaItalia a Fiera Milano.
Na turnaji mužov sa po prvý krát od roku 2014 predstavia na turnaji hráči NHL. Hráči z NHL sa mali turnaja zúčastniť už v roku 2022 ale kvôli pandémii COVID-19 sa odhlásili.
Slávka Tkáčová

Slávka Tkáčová (* 7. august 1996, Bardejov) je slovenská speváčka, skladateľka a zakladateľka Občianskeho združenia RecyVeci Slovensko.
Životopis.
Slávka Tkáčová pochádza z Bardejova z veľkej osemčlennej rodiny. Vyštudovala "Pedagogickú a sociálnu akadémiu" v Prešove a počas strednej školy sa ako 17 ročná stala víťazkou hudobnej súťaže "Gospeltalent" (prvou víťazkou tejto hudobnej súťaže bola Sima Magušinová).
V štúdiách pokračovala v Bratislave, kde v roku 2020 vyštudovala "Predškolskú a elementárnu pedagogiku" na Univerzite Komenského. Popri štúdiu sa však venovala aj hudbe a v roku 2016 vydala svoj prvý album "Je čas".
Hudobná kariéra.
Po debutovom albume "Je čas" sa v septembri 2017 zoznámila s pražským producentom Ecsonom Waldesom a v "Biotech Studiu", tak vznikol singel "Stále viac". Hudobne ju v tomto období sprevádzali – Daniel Špiner (klavír), Michal Šelep (basgitara), Michal Fedor (bicie), Lukáš Konštiak (akustická gitara). V roku 2017 bola Slávka súčasťou hudobného workshopu, ktorý viedla spolu s uznávanými umelcami Máriom „Gapa“ Garberom a Danielom Špinerom.
V roku 2018 Slávka Tkáčová odštartovala svoje prvé turné po Slovensku "Slávka Tkáčová acoustic tour", kde si pozvala známych hostí - Sima Magušinová, Martin Harich, Martin Husovský, James Evans, Janais.
O rok na to nasledoval jej druhý album - "Odznova". Album uviedla do života spolu s moderátorom Jánom Tribulom a „krstnými otcami“ albumu – Martinom Harichom a Martinom Husovským.
Okrem albumov naspievala a skomponovala v roku 2021 aj dve piesne "Usmej sa na svet" a "Inka", ktoré sú dodnes súčasťou projektu "Vnímajkovia". Do spolupráce bola prizvaná aj s hercami a spevákmi Romanom Poláčikom, Mirkou Partlovou a ďalšími.
V roku 2022 sa stala víťazkou celoslovenskej súťaže "Košický zlatý poklad" a táto výhra odštartovala ďalšie nové spolupráce. V novembri a decembri 2022 nahrala v "Rita Studio" svoje autorské skladby "Zamilovaná" a vianočnú skladbu "Vítajme Kráľa" spolu s producentom Dominikom Štofkom.
V apríli 2023 vydala pod taktovou uznávaného speváka Igora Timku z kapely No Name svoju ďalšiu autorskú pieseň "Lásky", a od októbra 2023 spolu začali v košickom štúdiu "Musicology studios" a "Sinus records" pracovať na EP albume.
Vo februári 2024 vydala pieseň "Mapy", ktorá sa zaradila medzi jej najúspešnejšie skladby a ktorá odzrkadľuje jej najťažšie obdobie života.
Medzi jej hudobné vzory patrí Colbie Caillat, Ben Rector, Shania Twain, zo slovenských interprétov Meky Žbirka.
Charitatívne aktivity.
V roku 2020 sa spolu so svojimi sestrami Lenkou a Dankou stala zakladateľkou "Občianskeho združenia – RecyVeci Slovensko", ktoré pomáha slovenským rodinám v núdzi a zároveň dbá na životné prostredie a recykláciu oblečenia. Nosené oblečenie ktoré predávajú im umožňuje darovať celý výťažok z kúpy tým, ktorí to potrebujú. Dlhodobou a stálou súčasťou RecyVeci je aj slovenský herec Marek Fašiang. V roku 2021 získalo Občianske združenie cenu "Srdce na dlani" Prešovského kraja v kategórii Dobrovoľnícky projekt/program.
Kapela.
Slávka vystupuje so svojou kapelou, ktorú tvoria:
Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2026 – Kvalifikácia na Mužský turnaj

Kvalifikáciu na turnaj v ľadovom hokeji mužov na Zimné olympijské hry 2026 určil svetový rebríček IIHF po majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji mužov v roku 2023 . Hostiteľ spolu s ôsmimi najlepšími tímami vo svetovom rebríčku získavajú automaticky postup na olympiádu, zatiaľ čo všetky ostatné tímy majú možnosť kvalifikovať sa na zvyšné tri miesta.
Rebríček.
Aby sa krajina kvalifikovala priamo, musela sa umiestniť v prvej osmičke po majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji mužov v roku 2023. Vo svetovom rebríčku IIHF sú body do rebríčka z posledného roka vážené plnou hodnotou a body z každého predchádzajúceho roka majú o 25 % nižšiu hodnotu.
1. predkvalifikačné kolo.
Kolo bolo zrušené. Malo sa konať medzi 8. a 12. novembrom 2023 a pozostávalo z dvoch skupín po päť tímov. Tímy v skupine N boli Spojené arabské emiráty, Kirgizsko, Hong Kong, Kuvajt a Gruzínsko, zatiaľ čo tímy v skupine O boli čínsky Tchaj - pej, Thajsko, Bosna a Hercegovina, Južná Afrika a Irán.
Čínsky Tchaj-pej, Thajsko a Južná Afrika prijali pozvanie súťažiť v 2. kole. Do 2. kola vstúpilo aj Gruzínsko po odstúpení Mexika.
2. predkvalifikačné kolo.
Dvanásť krajín hralo v troch turnajoch, aby sa určili kvalifikanti do ďalšieho kola. Traja víťazi turnaja boli zoradení podľa nasadenia kvalifikácie a do ďalšieho kola vstúpili ako siedmy, ôsmy a deviaty.
! colspan="2" |Skupina L
! colspan="2" |Skupina M
3. predkvalifikačné kolo.
Dvanásť krajín hralo v troch turnajoch, aby sa určili kvalifikanti do ďalšieho kola. Každý víťaz turnaja bol zoradený podľa kvalifikačného nasadenia a do ďalšieho kola vstúpil ako kvalifikant štyri, päť alebo šesť. Turnaje sa hrali medzi 8. a 11. februárom 2024.
! colspan="2" |Skupina H
! colspan="2" |Skupina J
Záverečné kolo olympíjskej kvalifikácie.
Dvanásť krajín bude hrať na troch turnajoch, ktoré určia kvalifikačné tímy na olympijský turnaj. Turnaje sa budú hrať medzi 29. augustom a 1. septembrom 2024. 12. februára 2024 IIHF oznámila, že Bielorusko bolo diskvalifikované z olympijskej kvalifikácie, čo si vynútilo prelosovanie finálového kola a prijatie najlepšieho druhého miesta z predchádzajúceho kola, Maďarsko.
Skupina D.
Turnaj sa bude konať v Bratislave na Slovensku.
Skupina E.
Turnaj sa bude konať v lotyšskej Rige.
Skupina F.
Turnaj sa bude konať v dánskom Aalborgu.
Šmoulové

Šmoulové je soundtrackový album pre deti z úspešného belgického televízneho seriálu "Šmolkovia", ktorý vydalo v roku 1988 hudobné vydavateľstvo Supraphon. Album predstavuje české verzie seriálových melódií belgického skladateľa Henriho Seroku doplnené o melódie z dielne českých skladateľov (Karel Vágner, Ladislav Štaidl, Vítězslav Hádl). Nahrávka obsahuje 13 skladieb. Bola vydaná na gramofónovej platni a audiokazete. Tvorcom albumu sa podarilo na nahrávke sústrediť mená ako Dagmar Patrasová, Darinka Rolincová, Hana Zagorová, Iveta Bartošová, Jiří Korn, Josef Laufer, Karel Gott, Linda Finková, Michal David, Michal Penk, Petra Janů a Stanislav Hložek.
V celosvetovom merítku sa nahrávok „šmolkovej“ hudby toho času predalo viac ako 50 miliónov gramofónových planí.
Výroba albumu.
Nahrané v januári – februári 1988 v štúdiách W, Hrnčíře, Mozarteum a Jevany
Vínan draselno-sodný

Vínan sodno-draselný (, niekedy tiež vínan draselno-sodný) je biela kryštálická organická látka bez chuti a bez vône. Jedná sa o sodno-draselnú soľ kyseliny vínnej. Pravdepodobne prvýkrát bola táto látka pripravená roku 1675 francúzskym chemikom Pierrom Seignettom a je známa ako Seignettova soľ. Kryštalizuje ako tetrahydrát a tvorí kosoštvorcové kryštály.
Použitie.
Vínan sodno-draselný sa používa v potravinárstve pod označením E337. Užíva sa ako antioxidant.
Veľký význam má v analytickej chémii. Jeho vodný roztok sa označuje ako „Fehlingovo činidlo B“ a pri zmiešaní so síranom meďnatým („Fehlingovo činidlo A“) vytvorí Fehlingovo činidlo. Fehlingovo činidlo sa používa na rozlišovanie aldehydov od ketónov, pričom s aldehydmi vytvára červeno-oranžovú zrazeninu (oxid meďný, prípadne kovovú meď), ale ketóny nereagujú. Jednou z výnimiek sú sacharidy, pretože zrazenina vzniká aj u sacharidov, ktoré nemajú žiadnu aldehydovú skupinu. Takto reagujú všetky monosacharidy a iba niektoré disacharidy.
Výroba.
Vínan sodno-draselný sa vyrába reakciou uhličitanu sodného s hydrogenvinánom draselným:
Zaujímavosť.
V Seignettovej soli bol prvýkrát pozorovaný piezoelektrický jav.
Stužica (obec)

Stužica (, ) je dedina v Užhorodskom rajóne, v Zakarpatskej oblasti na západnej Ukrajine. Žije tu 1002 obyvateľov. Územie obce sa nachádza v Užanskom národnom parku.
Polohopis.
V obci sa riečky Tichý potok, Čierny potok, Sokolov, Husariv, Solosvinski vlievajú do Stužickej rieky, pravého prítoku rieky Uh.
V okolí vrchu Wielka Rawka (1 307,2 m n. m.) pri hranici s Poľskom, asi 6,7 km severne od obce je najsevernejší bod Zakarpatskej oblasti.
Dejiny.
Obec bola založená v roku 1599. V roku 1631 tu žilo 29 rodín. V roku 1715 tu bolo deväť hospodárstiev. V tom čase fungoval vodný mlyn. Od roku 1794 bola uvedená do prevádzky fréza. Legendy tvrdia, že obec pôvodne ležala pri Čiernom potoku a stál tam drevený kostol. 
Obyvateľstvo.
V roku 1910 tu žilo z 578 obyvateľov 564 Rusínov a 14 Maďarov. Z toho bolo 551 grékokatolíkov a 27 Židov. Podľa sčítania ľudu ZSSR v roku 1989 žilo v obci 1 107 obyvateľov, z toho 534 mužov a 573 žien. Podľa sčítania ľudu na Ukrajine z roku 2001 žilo v obci 981 obyvateľov.
Turistické zaujímavosti.
V obci rastú dva obrovské duby, ktoré sú jedinečnými prírodnými pamiatkami - Dub Dedo a Dub Šampión. Duby v obci Stužica sú oficiálne vyhlásené ako najstaršie duby Ukrajiny. Dub Dedo má 1 100 - 1 200 rokov, obvod kmeňa je 9,1 metra, priemer kmeňa sú 3 metre a jeho výška je viac ako 30 metrov. O tomto strome existuje niekoľko legiend. Podľa jednej z legiend, dub vyrástol zo žaluďa, ktorý sem priniesol obrovský diviak, Podľa ďalšej legendy, za starých čias zlodeji pod dubom delili svoju korisť. Hovorí sa, že v dutine dubu Dubu Dedo počas "suchého zákona (prohibície)" pálili samohonku. Či je to pravda, alebo nie, sa pravdepodobne nikdy nedozvieme. Dub Šampión je najstarší dub na Ukrajine, jeho vek sa odhaduje na 1300 rokov. Má obvod kmeňa 9,6 metra a výšku okolo 30 metrov. V roku 2010 sa Dub Šampión sa stal Národným stromom Ukrajiny, vyhral celoštátnu súťaž.
Zaujímavosťou je, že pod dubmi mohol sedieť aj Jules Verne. Vie sa, že Jules Verne v roku 1892 navštívil miesto dopadu meteoritu Kňahyňa. Napísal, že cestoval do Rakúsko-Uhorska, aby preskúmal oblasť, kde padol najväčší meteorit v Európe. Meteorit Kňahyňa dopadol do lesa nad obcou Stužica o 17. hodine 9. júna 1866.
Severozápadne od obce je vrch Kremenec (1 221,0 m n. m.), ktorého vrchol leží na trojmedzí hraníc troch štátov: Ukrajiny, Poľska a Slovenska.
Neapolis

Neapolis () môže byť:
Pozdrav z praveku

Pozdrav z praveku je pravdepodobne praveká megalitická stavba na Štrbskom plese časti obce Štrba v okrese Poprad na Slovensku. Geograficky sa nachádza v geomorfológickom podcelku Tatranského podhoria v Tatranskom národnom parku v Prešovskom kraji. Je pravdepodobné, že šlo o kultové miesto a pohrebisko.
Popis.
Neďaleko cesty na námestí MS 1970 na Štrbskom Plese sa nachádza skupina balvanov, ktorá pripomína praveké pohrebisko a kultové miesto s obetiskom. Kompozícia bludného balvanu rozštiepeného prírodnými silami do zaujímavej majestátnej podoby pôsobí výrazným dojmom pravekej megalitickej stavby. Okolo kameňov boli tiež nájdené zvyšky kamenného múru a na jednom kameni sú vydlabané obetné misky. Miesto s rozmermi cca 7×14 m objavil v roku 2021 Jozef Krajňák. Na kameňoch možno nájsť rytiny, ktoré vytvorili ľudia.
Miesto je celoročne voľne prístupné, no v zimnej sezóne sa balvany nachádzajú pod hustou snehovou nádielkou. 
Na mieste sa tiež nachádzajú 3 informačné panely a lavička, ktorá slúži k dendroterapii.
Raniero Cantalamessa

Raniero Cantalamessa O.F.M.Cap. (* 22. júl 1934, Colli del Tronto, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky rehoľník, kňaz, kardinál.
Život.
Jeho literárne činy, množstvo jeho duchovných spisov bolo preložené aj do slovenčiny. Pravidelne vyše štyridsať rokov káže pápežom: Jánovi Pavlovi II., Benediktovi XVI., aj Františkovi.
Dňa 25. októbra 2020 pápež František oznámil počas modlitby Anjel Pána, že ho 28. novembra 2020 bude kreovať kardinálom. Kardinálska kreácia prebehla dňa 28. novembra 2020 v Bazilike sv. Petra. V čase vymenovania presiahol vek osemdesiatich rokov, a preto nepatril medzi kardinálov-voličov. Je jedným z mála kardinálov, ktorým pápež dovolil, že nie sú povinní prijať biskupské svätenie. Ak by bol menovaný aj biskupom, nemal by dostatok času na pastoráciu (kázanie, spovede a pohovory s veriacimi aj neveriacimi).
Nagyrét utca (Hegyeshalom)

Nagyrét utca je ulica nachádzajúca sa v obytnej zóne Nagyrét lakópark v Hegyeshalome, v Maďarsku. Základy ulice boli založené ešte v roku 2014 na základe návrhov pôvodných investorov, keď sa novovytvorená obytná zóna prezývala „The 36 Village“. Výstavba tohto obytného komplexu sa začala v roku 2010.
Názov.
Ulica Nagyrét utca bola oficiálne prvý raz sprístupnená v roku 2014. Jej názov môže mať viaceré pôvody. Jední tvrdia, že ulica dostala názov podľa svojej polohy, zo starých satelitných snímok je vidno, že sa pôvodne nachádzala na veľkom poli (maďarsky „Nagy rét“). Avšak, medzi obyvateľmi sa spomína ešte jeden možný pôvod názvu. V prvej polovici 20. storočia v obci jestvovalo mnoho ľudovo zvaných gruntov. Grunty boli nezastavané, otvorené trávnaté priestranstvá, kde sa hral futbal. Obec mala viacero takýchto gruntov, ktoré ešte vtedy spadali za kataster obce, napríklad aj práve Nagyrét, ale i Kisrét, Juliskaliget... Terajšia ulica Nagyrét utca sa mohla nachádzať v miestach gruntu „Nagyrét“. Pravdepodobne práve takto vznikol názov, podľa miestnych obyvateľov. Avšak, je treba podotknúť, že sa poloha tehdajšieho gruntu Nagyrét na mapy nevyznačovala, preto sa nedá overiť, či to tak naozaj bolo.
Umiestnenie a štruktúra.
Nagyrét utca má približnú dĺžku 500 metrov. Ulica sa križuje s ďalšími ulicami, ako sú Bodza utca, Kőkény utca a spojnou ulicou Nagyrét lakópark. Stretáva sa tiež s cestou číslo 1501(Pozsonyi utca), ktorá vedie do obce Bezenye. Ďalšie ulice v obytnej zóne sú Kőrisfa utca a Fűzfa utca.
Demografia a využitie.
Nagyrét utca je rezidenčnou ulicou, ulica je taktiež osadená tabuľami "obytná zóna". Obyvateľmi ulice sú prevažne maďarskej národnosti, avšak pozemky vlastnia aj zahraniční občania, zväčša Slováci, Arabi a Rakúšania. K máju 2024 sa na ulici nachádzali dva dokončené rodinné domy.
Cathy Moriartyová

Cathy Moriarty (* 29. november 1960, New York, New York, USA) je americká filmová, televízna, dabingová herečka, ktorá bola v roku 1981 nominovaná na Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme "Zúriaci býk". 
Detstvo a mladosť.
Moriartyová sa narodila v New Yorku, v mestskej časti Bronx. Jej rodičia boli írsky katolícky imigranti. Vyrastala v meste Yonkers, v New Yorku.
Kariéra.
Moriartyová debutovala vo filme režiséra Martina Scorseseho, "Zúriaci býk" z roku 1980. Za svoj herecký výkon bola nominovaná na Academy Awards, pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. O rok neskôr, stvárnila zápornú postavu vo filme "Susedia" po boku hercov ako John Belushi a Dan Aykroyd.
V roku 1985 Moriarty potvrdila svoju účasť filme "Dvaja Jakeovia". Po jednom dni natáčania sa však jeho výroba zastavila a obnovila sa až v roku 1990, ale Moriartyová už nebola súčasťou obsadenia.
Po boku Arnolda Schwarzeneggera a Penelope Ann Miller si zahrala vo filme "Policajt zo škôlky" z roku 1990. V roku 1991 mal premiéru film "Mydlová opera", v ktorom účinkovala po boku hercov ako Kevin Kline, Sally Field, Teri Hatcher, Robert Downey Jr. a Whoopi Goldberg. 
V roku 1995 bola obsadená do zápornej role menom Carrigan Crittenden vo filme "Casper". V roku 1997 spoločne s hercami ako Geroge Hamilton, Teri Garr a Shelley Duwall stvárnila čarodejníkov vo filme "Casper a Wendy". 
V roku 2002 si zahrala vo filme "Analyzuj znova", po ktorom si dala hereckú prestávku, ktorá trvala až do roku 2010. 
V roku 2018 bola obsadená do dvoch epizód televízneho seriálu "American Crime Story - Versace". O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu "City on a Hill". V roku 2023 účinkovala v televíznom seriáli "Great Kills".
Venuje sa aj dabingu. 
Súkromný život.
V roku 1981 sa vydala za divadelného manažéra Carminea D'Annu. Ich manželstvo bolo rozvedené v roku 1992. 
Moriartyová vlastní sieť pizzerii Mulberry Street so spolumajiteľom Richiem Palmerom, s ktorým bola zasnúbená. Aj napriek tomu, že sa rozišli, zostali obchodnými partnermi.
V auguste 1999 sa Moriartyová zosobáčila s finančníkom Josephom Gentileom, ktorému 11. septembra 2000 porodila dvojičky. V roku 2001 sa páru narodilo tretie dieťa. 
V roku 1982 bola vážne zranená pri dopravnej nehode, čo si vyžiadalo operáciu chrbta. Moriartyová sa venuje aktivizmu pre komunitu autistov a je národnou hovorkyňou organizácie Autism United. Je tiež zástankyňou Autism Speaks a hnutia za práva autizmu.
Dikastérium pre evanjelizáciu

Dikastérium pre evanjelizáciu () je centrálna inštitúcia rímskokatolíckej cirkvi, ktorá vznikla 5. júna 2022 reformou pápeža Františka prostredníctvom apoštolskej konštitúcie "Praedicate evangelium" uverejnej v marci 2022"." Ide o spojenie predošlej Kongregácie pre evanjelizáciu národov a Pápežskej rady pre novú evanjelizáciu.
Pôvodná kongregácia na ochranu cirkvi pred kacírstvom, teda odlišným vierovyznaním, bola založená pápežom Gregorom XV. nariadením „Licet ab initio“ z 21. júla 1542 ako "Congregatio Romanae et universalis Inquisitionis" ().
Prefekti dikastéria.
Úplný zoznam prefektov na čele dikastéria pre evanjelizáciu (predtým kongregácie pre evanjelizáciu národov):
Sekretári.
Sekretár pomáha kardináloviprefektovi v každodennom priebehu zhromaždenia a je vždy arcibiskupom. Zvyčajne si udržiavajú postavenie v rímskej kúrii, ktorá im prináša členstvo v Kolégiu kardinálov.
Pomocní sekretári.
Príslušný pomocný sekretár, keď je menovaný, je súčasne prezidentom Pápežských misijných diel
Dagmar Patrasová

Dagmar Patrasová, prezývaná Dáda, vydatá Slováčková (* 27. apríl 1956, Praha) je česká herečka, speváčka a moderátorka.
Život.
Narodila sa v Prahe do umeleckej rodiny. Otec, profesor Karel Patras bol sólový harfista Českej filharmónie a docent na HAMU. Matka Věra K. J. Patrasová (rod. Weberová) bola židovského pôvodu a pôsobila ako speváčka filharmonického zboru. Obidvaja ju viedli k láske k hudbe.
Staršia sestra Věra a starší brat Vladimír sa venujú iným profesiám.
Jej manželom je od roku 1983 hudobník Felix Slováček, s ktorým má syna Felixa ml. (* 1983) a dcéru Annu (* 1995); obe deti sú umelecky činné.
Kariéra.
Už ako malá účinkovala v niekoľkých televíznych programoch. Navštevovala hodiny klavíru, chodila do výtvarného krúžku, navštevovala Kühnův dětský sbor, venovala sa športovej gymnastike a neskôr chodila do dramatického krúžku k Jiřine Steimarovej a Jiřine Stránskej. Tieto pedagogičky ju tiež pripravovali na skúšky na konzervatórium. Aj na Štátnom konzervatóriu navštevovala hodiny hry na klavíri a gitare. Po absolutóriu bola na základe konkurzu prijatá Jiřím Suchým do divadla Semafor.
Od 70. rokov hrala vo filme a televízii a bola jedným z českých sexsymbolov. Obľúbil si ju napr. Ladislav Smoljak, ktorý ju obsadil do erotickej scény v komédii "Vrchní, prchni!" a zahral si s ňou po boku v muzikáli "Trhák" (ako režisér a jeho klapka). Populárne boli jej role v seriáloch "Návštěvníci" a "Arabela". Často vystupovala v rozprávkach a v 80. rokoch sa stala obľúbenou speváčkou piesní pre deti a moderátorkou detských relácií, z čoho sa začiatkom 90. rokov stala jej hlavná náplň činnosti. V hranej tvorbe sa odvtedy objavuje len výnimočne.
Láska na inzerát

Láska na inzerát je televízny muzikál Československej televízie Praha z roku 1988. Účinkujú v ňom Karel Heřmánek, Helena Vondráčková, Darina Rolincová, Věra Martinová, Iveta Bartošová, Heidi Janků, Hana Zagorová, Petra Janů, Michal Suchánek a Zdeněk Srstka.
Dej.
Karel Harmanček v úlohe muža, ktorý si podá do novín výzvu na zoznámenie so ženou svojich snov. Foto vopred je samozrejme nutné. Muzikál rozpráva o tom, čo všetko tento nenápadný inzerát môže spôsobiť.
Štíhly, dobre vyzerajúci mladý muž na úrovni postupne zisťuje, že žiadna z atraktívnych žien, s ktorou sa zíde v najrôznejších prostrediach, mu nevyhovuje. Každá predstavuje priamočiaro svoje túžby a nesplniteľné priania, a tak sa postupne zoznamuje so sedliačkou, barovou tanečnicou, dievčaťom pracujúcim v pohostinstve, notorickou šibalkou a ďalšími. Pretože k zoznamovaniu pristupuje so stále väčšou opatrnosťou, stane sa, že mu nakoniec šarmantná knihovníčka (Petra Janů) odíde aj s pojazdnou za zvukov piesne Pavla Vaculíka „Vzácne návštevy“. Nabudúce si náročný mladík podáva inzerát iba na kúpu domácich miláčikov, teda zvierat. Vo filme je počuť i piesne „Ďalej len vojdi“, „Je to v ňom“, „My totiž potrebujeme model“, „Bol to fór“ (Darina Rolincová) a „Blízko nás“ s Ivetou Bartošovou.
Soloi

Soloi () môže byť:
Olšavské predhorie

Olšavské predhorie je geomorfologická časť Šimonky, podcelku Slanských vrchov. Zaberá juhozápadný okraj podcelku, juhovýchodne od mesta Prešov.
Polohopis.
Predhorie sa nachádza v severnej polovici Slanských vrchov a zaberá juhozápadnú časť podcelku Šimonka. Zaberá zvlnenú oblasť medzi Lúčinskou a Košickou kotlinou, ktorá patrí do povodia riek Torysa a Oľšava, obe smerujúce do Hornádu. K významným vodnými tokom v tejto časti Slanských vrchov patrí Balka, Trstianka a Oľšava.
Olšavské predhorie susedí v rámci pohoria na severovýchode s vlastným podcelkom Šimonka a na východe susedí jeho časť Lúčinská kotlina, južne a západne nadväzuje Toryská pahorkatina, patriaca do Košickej kotliny. 
Oblasť sa nachádza na pomedzí Prešovského a Košického kraja a zasahuje na územie okresov Prešov a Košice-okolie. Nachádzajú sa tu obce Tuhrina, Lesíček, Bunetice a Opiná.
Doprava.
Touto časťou Slanských vrchov vedú len cesty III. triedy, ktoré prepájajú a dopravne obsluhujú tunajšie obce.
Chránené územia.
V tejto časti Slanských vrchov nie sú žiadne osobitne chránené územia ani lokality.
Turizmus.
Oblasť patrí medzi pokojnejšie turistické lokality, vhodné na menej náročné túry a cyklotúry. Nie sú tu žiadne značené turistické chodníky, len severným okrajom vedie žlto značená trasa z Abranoviec na hrádok Bodoň.
Sydney Sweeneyová

Sydney Sweeneyová ( * 12. september 1997, Spokane, Washington, USA), je americká herečka, známa z televízneho seriálu "Eufória" (2019súčasnosť), kde stvárňuje postavu Cassie Howard. 
Detstvo a mladosť.
Sydney Sweeneyová sa narodila 12. septembra 1997 v meste Spokane v štáte Washington. Vyrastala v severozápadnom Idahu, v blízkosti hraníc s Washingtonom. Jej matka je právnička a otec pracuje v lekárskom priemysle. Má brata menom Trent. 
Kariéra.
Sweeneyová svoju hereckú kariéru začínala vedľajšími, epizódnymi rolami v televíznych seriáloch ako napríklad "Roztomilé mrchy" či "Klinika Grace".
Viac priestoru získala po boku Amy Adams a Patricie Clarkson v televíznom seriáli "Ostré predmety", z roku 2018. O rok neskôr, bola obsadená do filmu "Vtedy v Hollywoode" a v rovnakom roku, stvárnila aj postavu Cassie Howard, v dramatickom televíznom seriáli "Eufória". Za svoj herecký výkon, získala Sweeneyová širšieho uznania a bola aj nominovaná na cenu Emmy v kategórii Vynikajúca herečka vo vedľajšej úlohe v dramatickom seriáli. V roku 2021 sa objavila v prvej sérii televízneho seriálu "Biely lotos", v ktorom si za stvárnenie roly Olivie získala nomináciu na cenu Emmy, tentoraz v kategórii Vynikajúca herečka vo vedľajšej úlohe v kategórii minisérie.
V rokoch 2021 až 2022 dabovala niekoľko postáv v televíznom seriáli "Robot Chicken". 
V roku 2024 budú mať premiéru filmy "Echo Valley", kde si zahrá po boku Julianne Moore a film "Eden".
Súkromný život.
Sweeneyová tvorí pár od roku 2018 s obchodníkom Jonathanom Davinom. Od roku 2023 sú zasnúbení.
Komana

Komana () môže byť:
Komana môže byť aj:
Thumbelina (O Malence)

Thumbelina (O Malence) je soundtrackový album pre deti z animovaného filmu "Palculienka" animátora Dona Blutha podľa klasickej rozprávky Hansa Christiana Andersena, ktorý vydalo v roku 1994 hudobné vydavateľstvo Monitor-EMI. O hudbu sa postaral mnohonásobne ocenený skladateľ Barry Manilow. Album predstavuje české muzikálové verzie hudby z filmu. Nahrávka obsahuje 15 skladieb. Bola vydaná na CD nosiči a audiokazete. Tvorcom albumu sa podarilo na nahrávke sústrediť mená ako Lucie Bílá, Martin Dejdar, Ladislav Křížek, Helena Vondráčková, Jiří Korn, Jiří Korn, Darinka Rolincová, Barry Manilov a Debra Byrd.
Bombardovanie Vrútok 13. septembra 1944

Bombardovanie Vrútok 13. septembra 1944 bol nálet amerických vzdušných síl na železničný uzol vo Vrútkach počas druhej svetovej vojny. Sedem bombardérov Boeing B-17 Flying Fortress 2. bombardovacej skupiny 15. leteckej armády bombardovalo z dôvodu hmly nad primárnym cieľom (rafinéria Blechhammer-Juh) príležitostný cieľ, ktorým bola zoraďovacia stanica vo Vrútkach na Slovensku. Poškodených bolo asi 50 vagónov, trať bola prerušená a bomby zasiahli budovy na juhu a severe cieľa.
Predohra.
Po vypuknutí Slovenského národného povstania začali 31. augusta 1944 prvé vážne boje medzi nemeckými jednotkami a povstalcami v Strečnianskej tiesňave. 5. septembra sa nemecká divízia Tatra prebila do Vrútok a obsadila ich, no povstalecké sily front stabilizovali a nasledujúcich 15 dní v Turci prebiehali tvrdé boje o Vrútky a Priekopu.
Priebeh náletu.
Dňa 13. septembra 1944 sa veliteľstvo 15. leteckej armády amerických vzdušných síl rozhodlo uskutočniť nálet na ropné rafinérie v Osvienčime, Zdieszowiciach (Odertal) a Blachowni Slazkiej (Blechhammer) v dnešnom Poľsku. Druhá bombardovacia skupina vzlietla z talianskej základne Amendola. Z 28 strojov 2.BG sa dva vrátili predčasne a iba 19 odhodilo svoje bomby cez hustú oblačnosť na rafinériu Blechhammer-Juh. Sedem bombardérov Boeing B-17 Flying Fortress bombardovalo príležitostný cieľ, ktorým bola zoraďovacia stanica vo Vrútkach na Slovensku.
Priamy účastník bojov o Priekopu Emil Perko opisoval v sedemdesiatych rokoch motív tejto nečakane pomoci tak, že povstalci registrovali od 10. septembra zvýšený dopravný ruch nepriateľa na železničnej stanici vo Vrútkach. Preto pplk. Perko určil zemepisné súradnice lokality Vrútok a npor. Veličko zabezpečil ich rádiotelegrafické odoslanie na Ukrajinský štáb partizánskeho hnutia (UŠPH) do Kyjeva so žiadosťou o zásah diaľkového bombardovacieho letectva. UŠPH sa podľa Perka pravdepodobne obrátil so žiadosťou na príslušné veliteľstvo strategického letectva USA. Pravdepodobnejšie však je, že zásah bombardovacieho letectva USA bol dôsledkom rádiodepeší gen. Goliana československém MNO v Londýne, v ktorých žiadal leteckú pomoc. 
Výsledky náletu.
Na cieľ dopadlo osem minút pred obedom 55 kusov 250-kilogramových RDX bômb koncentrovaných v priestore zoraďovacej stanice Vrútky. Nálet bol podľa vyhodnocovacej správy, vypracovanej po návrate bombardérov na základňu na základe leteckých fotografií, vyhodnotený ako úspešný. 
Boje medzi Vrútkami a Martinom prebiehali až do ústupu povstaleckých síl z Turca 21. septembra 1944.
Piero Marini

Piero Marini (* 13. január 1942, Valverde, Talianske kráľovstvo) je taliansky rímskokatolícky arcibiskup, emeritný prezident Pápežského výboru pre medzinárodné eucharistické kongresy. V rokoch 1987 až 2007 bol hlavným pápežským ceremoniárom pre liturgické slávenia. Osemnásť rokov pracoval pre pápeža Jána Pavla II. a potom dva roky pre Benedikta XVI. V rokoch 2007 až 2021 bol prezidentom Pápežského výboru pre medzinárodné eucharistické kongresy.
Život.
Narodil sa vo Valverde v Lombardsku. Kňazské svätenie prijal 27. júna 1965. Je doktorom liturgie.
Valverde (Lombardsko)

Valverde je obec (taliansky "comune") v provincii Pavia v talianskom Lombardsku, ktorá sa nachádza asi 70 kilometrov južne od Milána a asi 35 kilometrov južne od Pavie. K 31. decembru 2004 mala obec 333 obyvateľov a rozlohu 14,8 km2.
Valberde susedí s obcami Ruino, Val di Nizza, Varzi a Zavattarello.
Valverde

Valverde môže byť:
Zlatobanská kotlina

Zlatobanská kotlina je geomorfologická časť Šimonky, podcelku Slanských vrchov. Zaberá centrálnu časť podcelku, juhovýchodne od mesta Prešov.
Polohopis.
Kotlina sa nachádza v severnej polovici Slanských vrchov a zaberá centrálnu časť podcelku Šimonka. Zaberá výraznú depresiu, ktorá patrí do povodia rieky Torysa, kde vodu odvádza riečka Delňa a jej prítok Zlatobanský potok.
Zlatobanská kotlina susedí v rámci pohoria len s vlastným podcelkom Šimonka. Oblasť sa nachádza v okolí obce Zlatá Baňa v okrese Prešov v Prešovskom kraji.
Doprava.
Touto časťou Slanských vrchov vedie len cesta III. triedy, vedúca z Prešova cez Kokošovce, Zlatú Baňu a Červenicu do Keceroviec.
Chránené územia.
V tejto časti Slanských vrchov nie sú žiadne osobitne chránené územia ani lokality. V okolí obce Zlatá Baňa je vybudovaný Zlatobanský náučný chodník.
Turizmus.
Oblasť patrí medzi obľúbené turistické lokality, vhodné na stredne náročné túry a cyklotúry. V ústí doliny na okraji Slanských vrchov sa nachádza rekreačná oblasť Sigord, z ktorej do oblasti vedie Slanská cyklomagistrála a turistický chodník, z ktorého odbočujú ďalšie trasy na hrebeň.
O 3 štart

O 3 štart je televízna relácia, ktorú vysielala TV Markíza v rokoch 2002 – 2003 v zoskupení Štefan Skrúcaný, Miro Noga, Rasťo Piško a Zuzana Tlučková. 
Relácia je nasledovníkom kultového "Telecvokingu". Vysielala sa štvrtok o 20:00, kedy sa striedala s inými zábavnými reláciami (napr. "Dereš").
Na "O 3 štart" voľne nadväzovala relácia "Vox papuli" z roku 2003 v rovnakom zoskupení.
Pythón (mytológia)

Pythón alebo Pytón (, ) je v gréckej mytológii drak, ktorý strážil posvätné miesto v Delfách, a božstvo zosobňujúce temné sily podsvetia.
Pythón, ohavný drak so šupinatým hadím telom, bol syn Gaie, bohyne Zeme. Žil pri prameni v Delfách (z tohto prameňa unikali omamné výpary, neskôr tu bolo orákulum, ktoré vydávalo svoje proroctvá) a zabíjal všetkých ľudí a zvieratá, čo si tam prišli uhasiť smäd. 
Keď sa najvyšší boh Zeus zamiloval do bohyne Léto a ona s ním otehotnela, jeho nahnevaná manželka Héra zakázala Léte porodiť na pevnej zemi. Léto si ale našla novovytvorený plávajúci ostrov Délos, ktorý nebol ani pevninou, ani skutočným ostrovom a tam porodila boha Apolóna a bohyňu Artemis. Tento ostrov sa neskôr stal pre Apolóna posvätným. V mýtoch sa tiež uvádza, že Héra uniesla Eileithyiu, bohyňu pôrodu, aby jej tak zabránila porodiť. Podľa jednej verzie mýtu sa Artemis narodila ako prvá a potom asistovala pri narodení svojho brata Apolóna. Artemis sa narodila deň pred Apolónom na ostrove Ortygia a na druhý deň pomohla Léte prejsť cez more na Délos, aby porodila Apolóna. Apolón sa narodil siedmeho dňa atického mesiaca Thargelión.
Héra sa s tým ale nezmierila a poslala Pythóna, aby Létu zabil. Apolón (štyri dni po svojom narodení) aby zachránil svoju matku, požiadal Héfaista o luk a tulec so šípmi, našiel Pythóna v rokline pri Delfách, zabil ho, stiahol ho z kože, spálil a jeho popol dal do urny a zakopal. Pythónov hrob sa nachádzal uprostred Delf, kde potom Apolón založil svoju veštiareň, stal sa tak známym ako Pýtijský Apolón a jeho kňažka sa volala Pýtia. Pythón bol pravdepodobne prastarým božstvom, ktorého veštiareň prešla do moci Apolóna. Ustanovenie Pýtických hier sa pokladalo za prejav najväčšej úcty, akú Apolón pociťoval k porazenému protivníkovi.
Muzeália

Muzeália (plurál muzeálie) je zbierkový predmet, uložený v múzeu. Sú to veční nositelia muzeality. Muzeálie vznikajú procesom muzealizácie, čiže procesom odborných aktivít, ktorými sa predmet múzejnej povahy mimo múzea mení na zbierkový doklad ako súčasť múzejných zbierok.
Termín zaviedol Z. Z. Stránský v 60. rokoch 20. storočia.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2029

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2029 budú v poradí 92. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji. Hostiteľská krajina momentálne nie je známa, jej výber sa uskutoční počas nadchádzajúceho hokejového šampionátu.
Výber hostiteľskej krajiny.
O právo hostiť svetový šampionát v ľadovom hokeji sa uchádza Slovensko. Po údajnom záujme tamojšej hokejovej federácie sa následne rokovania oficiálne potvrdili. Okrem Slovenska vyjadrili záujem aj Spojené kráľovstvo a Maďarsko, no pre striedavé výkony oboch reprezentácii medzi divíziami MS je pridelenie šampionátu otázne.
Slovensko.
Počas tlačovej konferencie pri príležitosti posledného dňa svetového šampionátu v 2024 sa slovenskí predstavitelia obrátili na prezidenta Medzinárodnej hokejovej federácie Luca Tardifa s myšlienkou organizácie turnaja spadajúceho na rok 2029. Ten ich osobne informoval o potrebe výstavby minimálne jednej haly, ktorý by spĺňala kapacitné podmienky dané v pravidlách IIHF. 
Do úvahy pripadá aj alternatíva v podobe spoluorganizovania turnaja Slovenskom a Českom, pričom najčastejšie sa skloňujú arény v Bratislave a Brne.
Kenchreai

Kenchreai () môže byť:
Diego Giovanni Ravelli

Diego Giovanni Ravelli (* 1. november 1965, Lazzate, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky biskup, ktorý pracuje pre pápežskú domácnosť a od roku 1998 a od októbra 2021 pôsobí ako majster pápežských liturgických slávení a vedúci zboru Pápežskej Sixtínskej kaplnky. Od roku 2023 titulárnym arcibiskupom z diecézy Recanati.
Životopis.
Diego Giovanni Ravelli sa narodil 1. novembra 1965 v Lazzate. V roku 1991 bol vysvätený za kňaza Verejného duchovného združenia Kňazi Ježiša Ukrižovaného a potom inkardinovaný v diecéze Velletri-Segni.
V roku 2000 získal diplom z pedagogickej metodológie na Fakulte pedagogických vied Saleziánskej pápežskej univerzity v Ríme. V roku 2010 získal doktorát z posvätnej liturgie na Liturgickom inštitúte Pápežského Athenaea svätého Anselma.
Do Úradu pápežských charít nastúpil v roku 1998 a 12. októbra 2003 bol vymenovaný za vedúceho tohto úradu a na tomto poste pôsobil do októbra 2021. Riadil novú ročnú lotériu, ktorá zbierala prostriedky pre pápežské charitatívne organizácie žrebovaním darčekov, ktoré dostal pápež. Bol tiež kaplánom v duchovnom centre a vypomáhal na miestnej fare v Ríme.
Zároveň pôsobil v Úrade pre liturgické slávenia Najvyššieho veľkňaza, kde bol zástupcom obradov. Pápež Benedikt XVI. ho vymenoval za pápežského ceremoniára 25. februára 2006, pričom toto vymenovanie obnovil v roku 2011. Pápež František ho 11. októbra 2021 vymenoval za majstra pápežských liturgických slávení a za vedúceho zboru Pápežskej Sixtínskej kaplnky.
V roku 2012 publikoval svoj akademický výskum, historickú štúdiu o slávení sviatku Stolice sv. Petra vo vatikánskej bazilike.
V decembri 2017 mu jeho rodné mesto Lazzate udelilo najvyššie vyznamenanie, Pila d’Oro.
Arcibiskup.
Pápež František ho 21. apríla 2023 vymenoval za titulárneho biskupa v Recanati s osobným titulom arcibiskup. Jeho biskupská konsekrácia sa konala 3. júna v Bazilike sv. Petra. Hlavným svätiteľom bol kardinál Pietro Parolin, za asistencie pápeža Františka so spolusvätiteľmi kardinálom Konradom Krajewskim a biskupom Guidom Marinim.
Borčianska brázda

Borčianska brázda je geomorfologickou časťou Horného vrchu, podcelku Slovenského krasu. Zaberá neveľké údolie východne od Rožňavy.
Polohopis.
Územie Borčianskej brázdy sa nachádza na severnom okraji strednej časti Slovenského krasu a zaberá severnú a centrálnu oblasť podcelku Horný vrch. Brázdu z veľkej časti obklopuje vlastný podcelok, len na severozápadnom okraji susedia Volovské vrchy podcelkom Pipitka a na západnom Rožňavská kotlina. Stredom územia preteká riečka Čremošná, ktorá toto územie odvodňuje do Slanej.
Lokalita leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územia obcí Kováčová, Lúčka, Bôrka a Drnava. Údolím vedie cesta III. triedy, ktorá dopravne obsluhuje tieto obce.
Chránené územia.
Južná a východná časť územia okrajovo zasahuje do Národného parku Slovenský kras, na zvyšku brázdy nie sú žiadne iné osobitne chránené lokality.
Turizmus.
Borčianska brázda patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. V Kováčovej sa nachádza vodný mlyn a v obci Lúčka ruina husitského kostola. Miestnou cestou z obce Bôrka sa dá prejsť do turisticky atraktívnej Zádielskej doliny. Značené turistické chodníky v tejto časti Slovenského krasu nie sú.