Čínsko-vietnamská vojna

Čínsko-vietnamská vojna bolo osemnásť dní trvajúce vojenské stretnutie Číny a Vietnamu vo februári a marci roku 1979. Dejiskom bojov bol severný Vietnam.
Čínska ľudová oslobodenecká armáda (ČĽOA) zaútočila na severný Vietnam, prenikla na vietnamské územie a dobyla niekoľko pohraničných miest. Následne vyhlásila víťazstvo a stiahla sa späť na územie Číny.
Pozadie.
Počas americko-vietnamskej vojny sa začal Vietnam viac zbližovať so Sovietskym zväzom. Čínsko-vietnamské vzťahy sa začali zhoršovať a Čína, ktorá mala od päťdesiatych rokov napäté vzťahy so ZSSR, vnímala sovietsko-vietnamské zbližovanie ako súčasť dlhodobého sovietskeho plánu obkľúčiť ČĽR.
K zhoršeniu čínsko-vietnamských vzťahov prispeli aj zrážky na vzájomných hraniciach, územné spory o Paracelské ostrovy, Spratlyho ostrovy a teritoriálne vody v Tonkinskom zálive, a spory ohľadom štatútu a činnosti čínskej menšiny vo Vietname. Snaha o vietnamizáciu spoločnosti viedla k diskriminácii miestnych etnických Číňanov, z ktorých 200 tisíc utieklo do Číny a 30 tisíc do krajín juhovýchodnej Ázie.
K zhoršeniu čínsko-vietnamských vzťahov došlo aj v dôsledku Vietnamskej invázie do Kambodže. ČĽR vnímala Kambodžu ako sféru svojho vplyvu a zvrhnutie režimu Pol Pota zasadilo ranu jej politike v juhovýchodnej Ázii. Vytvorením tlaku na severnej hranici Vietnamu chcelo vedenie ČĽR na čele s Teng Siao-pchingom donútiť Vietnam k stiahnutiu svojich jednotiek z Kambodže. Krátkodobo mala táto akcia oslabiť vojenské akcie Vietnamcov v Kambodži, dlhodobo mal byť Vietnam vojensky a ekonomicky vyčerpaný.
Priebeh.
Za hlavného veliteľa armády ČĽOA, ktorá mala vykonať vojenskú akciu proti Vietnamu, bol vymenovaný doterajší veliteľ vojenskej oblasti Kanton, generál Sü Š'-jou. Generál Li Te-šeng bol poverený obranou čínsko-sovietskej hranice, pri ktorej bolo rozmiestnených viac ako 1 500 000 mužov. 31 divízií ČĽOA o sile 330 000 mužov a 1200 tankov bolo premiestnených do blízkosti čínsko-vietnamskej hranice.
Vietnamská armáda mala celkom 615 000 mužov, rozdelených do 25 peších divízií a väčšina jej jednotiek sa nachádzala v Kambodži. Na rozdiel od ČĽOA (ktorá sa v tom čase nezúčastnila väčšieho stretu viac ako dvadsať rokov) bola moderná, relatívne dobre vybavená a disciplinovaná. Vietnamci sa na čínsky vpád pripravili rozmiestnením prekážok a mín na prístupových cestách a ich pokrytím delostrelectvom a mínometmi.
17. februára 1979 prekročilo po ťažkej delostreleckej príprave na celkom 43 miestach 100 000 vojakov ČĽOA čínsko-vietnamskú hranicu. Po prieniku 10 kilometrov na vietnamské územie sa ČĽOA na dva dni zastavila pre obnovenie zásob a prísun ďalších vojakov do oblasti.
Vietnam čínsky útok zaskočil, ale nespôsobil okamžitú paniku. Sovietsky zväz reagoval kritikou ČĽR, ale sovietsky vojenský atašé na veľvyslanectve v Hanoji vydal oficiálne vyhlásenie, podľa ktorého je Vietnam schopný sa ubrániť sám. Sovietske vojenské námorníctvo napriek tomu vyslalo do vietnamských teritoriálnych vôd dvoch torpédoborcov.
Po troch dňoch ťažkých bojov dobyla 22. februára 1979 ČĽOA dôležité vietnamské pohraničné mestá Lao Cai a Cao Bang a prvýkrát sa stretla s pravidelnou vietnamskou armádou. Vietnamci zvolili stratégiu vyčkávania. Strácali ale jednu pozíciu za druhou a do oblasti bola vyslaná 308. divízia vietnamskej armády. Jej príchod však nezabránil pádu ďalšieho pohraničného mesta Lang Son. Vietnam presunul do oblasti ďalšiu divíziu pravidelnej armády z Da Nangu a potom ešte ďalšiu divíziu z Kambodže, tá sa do bojov však už nestihla zapojiť.
4. marca 1979 vyhlásili oba štáty víťazstvo vo vzájomnom strete a boje sa zastavili. Nasledujúci deň vyhlásila vláda ČĽR dosiahnutie cieľov svojej operácie a stiahnutie jednotiek ČĽOA z Vietnamu. Sťahujúce sa čínske jednotky ničili na obsadenom území infraštruktúru. 16. marca 1979 bolo sťahovanie ČĽOA z Vietnamu dokončené a 18. marca 1979 vyhlásila vláda ČĽR definitívny koniec vojny. Podľa tvrdenia Vietnamu vojská ČĽOA pokračovali na desiatich miestach pozdĺž hraníc v okupácii vietnamského územia.
Výsledok stretu.
Obe bojujúce strany si nárokovali víťazstvo. ČĽR sa však nepodarilo dosiahnuť ani jeden z cieľov operácie. ČLOA nezasadila žiadnu podstatnú ranu ani jednej divízii pravidelnej vietnamskej armády, neoslobodila žiadne zo sporných území, nedonútila Vietnam stiahnuť svoje vojská z Kambodže a nezmenila vietnamskú politiku voči čínskej menšine žijúcej vo Vietname. Na druhej strane sa ČĽR podarilo zaútočiť na spojencov Sovietskeho zväzu bez toho, aby Sovietsky zväz vojensky reagoval. Vietnam sa v dôsledku konfliktu dostal do izolácie a bol vnímaný v rámci regiónu ako rozvratná sila s hegemonistickými sklonmi.