burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Historické tabuľky ligových strelcov

Historické tabuľky ligových strelcov sú prehľadom najlepších ligových strelcov v oficiálnych futbalových súťažiach, hraných na území Slovenska od roku 1925 až po súčasnosť. V prípade česko-slovenskej ligy a slovenskej ligy 1939 – 1944 ide o konečné tabuľky.
Historická tabuľka strelcov od sezóny 1993/1994.
Samostatná slovenská liga sa hrá od sezóny 1993/1994. V doterajšej histórii súťaže len dvaja hráči dosiahli hranicu 100 gólov. Prvým a dlhé roky jediným „stovkárom“ bol Róbert Semeník so 120 gólmi. V jesennej časti sezóny 2014/2015 ho prekonal Juraj Halenár.
Stav k 1. 10. 2023
Najviac gólov – cudzinci v slovenskej lige.
Stav k 31. 12. 2023
Historická tabuľka strelcov slovenskej ligy 1939 – 1944.
Počas druhej svetovej vojny sa hrala na Slovensku oficiálna futbalová liga, riadená Slovenským futbalovým zväzom (vtedy pod názvom "Slovenský futbalový sväz"), ktorý bol členom FIFA. Odohralo sa päť ročníkov ligy, sezóna 1944/1945 bola po dvoch kolách prerušená po vypuknutí Slovenského národného povstania. Liga bola bohatá na góly, napr. v sezóne 1943/1944 nastrieľal majstrovský tím ŠK Bratislava v 22 zápasoch až 121 gólov! Najlepším strelcom krátkej histórie bol Ján Arpáš, ktorému stačilo na dosiahnutie 100 – gólovej méty necelých päť sezón.
Najviac gólov Slovákov v česko-slovenskej lige (1925 – 1993).
Česko-slovenská futbalová liga sa hrala od roku 1925, posledná sezóna 1992/1993 sa dohrávala na jar 1993 už po rozdelení Česko-Slovenska. V česko-slovenskej lige patrili slovenskí kanonieri k najlepším strelcom, v historickej tabuľke strelcov česko-slovenskej ligy obsadili v prvej desiatke tri miesta – Jozef Adamec (170 gólov) tretie za legendárnym Bicanom a Wiecekom, Ladislav Pavlovič (164) piate a Adolf Scherer (128) desiate. Trinásť Slovákov pokorilo hranicu 100 gólov, stali sa tak členmi "Klubu ligových kanonýrů", po vzniku samostatnej Slovenskej republiky boli zaradení do Klubu ligových kanonierov.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2011

Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2011 boli v poradí 12. Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale mužov, ktoré organizuje Juhoamerická bejzbalová konfederácia (CONSUBE). Konali sa od 12.19. novembra 2011 v Buenos Aires, v Argentíne, za účasti 6 tímov. Argentína bola organizátorom juhoamerického šampionátu tretíkrát, keď predtým hostila turnaj v rokoch 1963 a 2004, oba v Buenos Aires. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne Estadio Nacional de Ezeiza. Svoj tretí titul získala domáca po finálovom víťazstve nad .
Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2012

Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale 2012 boli v poradí 13. Majstrovstvá Južnej Ameriky v bejzbale mužov, ktoré organizuje Juhoamerická bejzbalová konfederácia (CONSUBE). Konali sa od 12.20. októbra 2012 v meste Guayaquil, v Ekvádore, za účasti 5 tímov. Na poslednú chvíľu sa odhlásil tradičný účastník tohoto podujatia. Pôvodne malo turnaj organizovať Čile, ale jeho vláda nakoniec neuvoľnila dostatok zdrojov a turnaj bol presunutý. Ekvádor bol organizátorom juhoamerického šampionátu druhýkrát, predtým hostil turnaj v roku 1966, tiež v Guayaquile. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne Estadio Yeyo Uraga s kapacitou 8 000 divákov. Svoj štvrtý titul získala domáca po finálovom víťazstve nad domácim .
Bejzbal na Panamerických hrách 1999

Bejzbal na Panamerických hrách 1999 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1999. Konal sa v meste Winnipeg, v Kanade od 25. júla2. augusta 1999, za účasti 9 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 13. vydanie. Zápasy sa hrali na štadiónoch CanWest Global Park a Stonewall Quarry Park. Prvýkrát sa turnaja zúčastnili aj profesionálni hráči, prevažne v tímoch USA a Kuby. Svoj desiaty titul (ôsmy v rade) získala po finálovom víťazstve nad . Bronzová získala svoju historickú medailu na Panamerických hrách.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia panamerických družstiev na Letné olympijské hry 2000, ktoré hostilo Sydney. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá.
Konečné poradie.
Pozn: Mexiko bolo neskôr diskvalifikované a skončilo posledné.
Malá Litva

Malá Litva (lit. "Mažoji Lietuva"; nem. "Kleinlitauen"; poľ.: "Litwa Mniejsza"; rus.: "Máлая Литвá") alebo Pruská Litva (lit. "Prūsų Lietuva"; nem. "Preußisch-Litauen"; poľ.: "Litwa Pruska") je historický región Pruska, neskôr nemeckého Východného Pruska, v ktorom žili Pruskí Litovci (Lietuvininkai).
Pred usadením Rádu nemeckých rytierov v Prusku, ktoré prebehlo v 13. storočí, bola väčšina územia Malej Litvy osídlená baltskými kmeňmi Nadruvov a Skalvov. V dôsledku vojen medzi rádovým štátom a Litvou došlo k vyľudneniu územia. Vojna sa skončila uzavretím melnského mieru v roku 1422 a územie bolo následne znovuosídlené litovskými kolonistami a navrátilcami, ktorí ušli pred vojnou. Samotný pojem Malá Litva sa prvýkrát objavuje medzi rokmi 1517 a 1526. S výnimkou pruhu územia na východ od rieky Nemen s centrom v Klaipėde (nem. "Memel"), ktoré sa stalo mandátnym územím Spoločnosti národov v roku 1920 a v rokoch 1923 – 1939 bolo súčasťou Litvy, bola celá Malá Litva až do roku 1945 súčasťou Pruska.
V Prusku bolo v priebehu storočí pôvodné obyvateľstvo postupne takmer celkom germanizované – najväčšia litovská komunita pretrvala práve v Klaipėde a jej okolí, preto si na toto územie medzivojnová Litva uplatnila nárok. V súčasnosti je Klaipėda a územie Malej Litvy, ležiace na východ od rieky Nemen súčasťou Litvy, malá časť územia na krajnom juhu je súčasťou Poľska, kým väčšina územia je súčasťou ruskej Kaliningradskej oblasti.
Jodid fosforečný

Jodid fosforečný je anorganická zlúčenina sa vzorcom PI5. Ide síce o homológ iných fosforečných halogenidov (fluoridu, chloridu a bromidu), avšak líši sa od nich tým, že nemá päťstennú bipyramidálnu štruktúru. V roztoku sa chová ako adukt jodidu fosforitého (PI3) a jódu (I2). V tuhej fáze ide o kokrystalizát týchto dvoch látok.
Jodid fosforečný sa pripravuje reakciou jodidu sodného s chloridom fosforečným za prítomnosti jódmetánu.
Bejzbal na Panamerických hrách 2003

Bejzbal na Panamerických hrách 2003 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2003. Konal sa v mestách Santo Domingo a San Pedro de Macorís, v Dominikánskej republike od 2.12. augusta 2003, za účasti 9 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 14. vydanie. Zápasy sa hrali na štadiónoch Estadio Tetelo Vargas a Estadio Quisqueya. Svoj jedenásty titul (deviaty v rade) získala po finálovom víťazstve nad . Bronzové získalo medailu po 40-tich rokoch.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2003, ktoré hostila Kuba. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.
Kvalifikácia.
Pozn: Venezuela a Aruba sa na turnaj nakoniec neprihlásili, nahradili ich Guatemala a Bahamy. Po odstúpení Aruby, bolo oslovené , ktoré však neprejavilo záujem zúčastniť sa turnaja.
Let Germanwings 9525

Let Germanwings 9525 (4U9525) bol let zo španielskeho mesta Barcelona do nemeckého mesta Düsseldorf lietadla Airbus A320-200 spoločnosti Germanwings. 
Lietadlo v dopoludňajších hodinách dňa 24. marca 2015 narazilo do horského masívu v Alpách v južnom Francúzsku, neďaleko obce Barcelonnette, približne 90 km serverozápadne od Nice. V lietadle sa nachádzalo 144 cestujúcich a 6 členov posádky. Trosky lietadla sa našli na južnej strane hory v nadmorskej výške viac ako , nehodu nikto neprežil.
Nehoda bola podľa vyjadrení Francúzskeho prokurátora bezprostredne po prvotnej analýze dát z letových zapisovačov spôsobená úmyselným konaním druhého pilota menom Andreas Lubitz. Úmyselné konanie bolo v máji 2015 potvrdené aj v predbežnej vyšetrovacej správe o nehode.
Franz Xaver Süßmayr

Franz Xaver Süßmayr (* 1766, Schwanenstadt, Rakúsko – † 17. september 1803, Viedeň) bol rakúsky hudobný skladateľ.
Životopis.
Prvé hudobné vzdelanie sa mu dostalo od jeho otca, neskôr od roku 1779, keď vstúpil na gymnázium kremsmünsterského kláštora, bol spočiatku vedený ako Organista et Altista (organista a altista), neskôr taktiež ako Tenor et Violinista (tenorista a huslista). Čo sa týka vzdelania v ostatných oboroch, v ktorých sa učil, dosiahol vzdelanie, aké bolo dopriate len máloktorému hudobníkovi jeho doby.
V neskorších rokoch jeho pobytu v Kremsmünsteri bol stále častejšie pozývaný ku komponovaniu cirkevnej hudby a od roku 1785 taktiež ku kompozícii hudby k divadelným hrám, ktoré boli uvádzané v Kremsmünsteri.
Roku 1787 skončili jeho školské roky, ale až v roku 1788 nachádzame záznamy o tom, že žil vo Viedni. V tom istom roku sa pravdepodobne po prvýkrát stretol s Mozartom, nakoľko sa v jednom zo stratených dopisov zmieňuje, že jeho opereta "Der rauschige Hans", ktorá sa datuje k 6. marcu 1788, vznikla „pod vedením oduševneného, nesmrteľného Mozarta“.
Bol žiakom Antonia Salieriho a podľa Konstance Mozartovej bol v rokoch 17901791 zároveň žiakom W. A. Mozarta. Mozart s ním údajne počas svojich posledných dní diskutoval svoje Rekviem, takže sa podľa rôznych ústnych zdrojov a niekoľkých poznámok („Zettelchen“) zanechaných v partoch usudzuje, že po Mozartovej smrti Rekviem dokončil. Hoci sú jeho dokončenia často kritizované (skomponoval/inštrumentoval posledných päť častí), sú štandardne uvádzané pri súčasných uvedeniach. Od roku 1792 bol dirigentom vo viedenskom Nationaltheatri a od roku 1794 Kapellmeisteradjunkt Josepha Weigla v Kärntnertortheateri. Je považovaný za úspešného skladateľa viedenského singspielu a skomponoval približne 30 scénických diel. K jeho hlavným prácam patria opery "Mojžiš alebo vyvedenie z Egypta" (Moses oder Der Auszug aus Aegypten, 1792), "Zrkadlo Arkádií" (Der Spiegel von Arkadien, 1794), "Idris a Zanida" (Idris und Zenaide, 1795) či "Soliman II." (1799). Okrem toho komponoval taktiež inštrumentálnu hudbu, kantáty a omše.
Je pochovaný na cintoríne Sankt Marxer.
Nemejské hry

Nemejské hry (od "Nemea") boli starogrécke súťaže usporadúvané na počesť boha Dia v Nemei.
Nemejské hry sa konali na počesť boha Dia v argolidskej Nemei, na posvätnom okrsku Dia. Podľa tradície hry založil Herakles potom ako zabil nemejského leva, alebo Adrastos, aby pripomínali smrť Ofelta. Samotná Nemea bola podľa mýtov nazvaná po "Nemey", dcéry riečneho boha Asópa.
V druhom storočí navštívil Nemeu a jej okolie grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias a pútavo to opísal: „"Z Kleón do Argu vedú dve cesty: jedna je kratšia a vhodná pre dobrých chodcov, druhá smerom na takzvaný Trétos je úzka, zovretá horami, ale aj tak vhodnejšia pre vozy. V týchto horách ešte i dnes ukazujú jaskyňu leva (nemejského leva) a mesto Nemea je odtiaľ vzdialené pätnásť stádii (). V nej je pozoruhodný chrám Dia Nemejského, aj napriek tomu, že už dnes je jeho strecha zrútená a nenachádza sa v ňom ani jeho socha. Okolo chrámu je cyprusový háj a v ňom bol vraj do trávy odložený malý Ofeltes svojou pestúnkou a usmrtený hadom. Argejčania v Nemei obetujú Diovi a volia kňazov Nemejského Dia a ešte pripájajú k zimnej nemejskej slávnosti aj preteky ťažkoodencov..."" 
Nemejské hry sa ako celogrécke po prvý raz konali v roku 573 pred Kr. a od tých čias potom každý nepárny rok olympijského štvorročia vždy začiatkom leta. Je neznáme kto bol ich reorganizátorom. Hry riadil zbor hodnostárov, ktorí sa volali podľa olympijských hellanodikovia (helénski sudcovia). Hry sa pôvodne obmedzovali na atletické a jazdecké disciplíny, pričom ich rozsah bol o niečo nižší ako v Olympii, ale počet disciplín pre dorastencov mali vyšší. V helénskom období sa ich program rozšíril o dramatické a hudobné súťaže. Štadión, na ktorom súťažili, ležal v údolí pod lesnatým vrchom. Dnes je z neho odkrytý vstupný tunel, časť svahov pre divákov a bežecká trať. Víťaz nemejských hier bol v starších časoch ovenčený zelerovým vencom, v neskorších dubovou ratolesťou z Diovho stromu. Hoci boli nemejské hry čo do významu za olympijskými, návštevnosť divákov a popredných pretekárov bola vysoká. Na čas ich trvania sa tiež vyhlasovala "ekecheira" (posvätný mier), ktorá sa vsťahovala na celé jej okolie i na cestu učastníkov.
Jana Farmanová

Jana Farmanová (* 13. september 1970, Nitra) je slovenská maliarka pôsobiaca na výtvarnej scéne od konca 90. rokov 20. storočia, Absolventka Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave (Atelliér maľby prof. Jána Bergera).
Tvorba.
Jana Farmanová je figuralistkou, pracuje s maliarskym gestom ako s kultivovanou, koncentrovanou maliarskou výstavbovou jednotkou. Jej diela sú v rešpektovaných inštitúciách: Galéria mesta Bratislavy (GMB), Nitrianska galéria, Wannieck Gallery Brno (Česko), Muzeum umění Olomouc (Česko), Sammlung Würth (Nemecko) a v súkromných zbierkach. V roku 2012 jej vyšla plnofarebná monografia s prispením textov českého historika umenia Petra Vaňousa, spisovateľky Evy Borušovičovej, poetky Mily Haugovej. V roku 2015 jej vyšla tematická publikácia k výstave v Galérii mesta Bratislavy s názvom J"ana Farmanová: V znamení panny". Je jednou z najvýznamnejších maliarok súčasnej slovenskej a českej výtvarnej scény, rešpektovaná divákmi aj zberateľmi umenia. Svoj obraz "Premena" z roku 2012, ktorý je v stálej zbierke Galérie mesta Bratislavy, opísala v podcaste Denníka N Oči dokorán.
Jej dielo Červená zem bolo v roku 2015 použité na propagáciu divadelnej hry "Nevesta hôľ" (adaptácia prózy Františka Švantnera) inscenovanej v Slovenskom národnom divadle v Bratislave.
Jana Farmanová "maľuje to, čo žije, ale žije aj to, čo existuje i mimo obrazového rámu. Zaujímajú ju témy ženy a jej sveta, jej telesnosti a premeny, proces dozrievania z dievčaťa na mladú ženu, ale i jej zrelosť, cyklickosť a materstvo. Reflektuje otázky lásky a medziľudských vzťahov, partnerských i rodinných, vrátane vzťahu matky a dcéry. Špecifické miesto patrí jej vzťahu k prírode, koreňom, domovu, identite, osobnej i kolektívnej. Zaujímajú ju pojmy, ako existencia, premeny života, krehkosť bytia, pominuteľnosť, smrť, pamäť. Tlmočí vlastné pozorovanie a vnímanie sveta, ktoré komentuje cez subjektívny pohľad, cez osobnú prežitú skúsenosť či zmyslový zážitok, ktoré sa jej hlboko dotýkajú. Prostredníctvom sebapoznávania, sebauvedomenia, v kontakte so sebou, pomocou introspekcie, poznáva a reflektuje i okolitý svet. Prináša autentickosť, ktorá v sebe nesie silu a odvahu, ale aj zraniteľnosť a krehkosť zároveň. Vyjadruje sa k takým spoločenským témam, s ktorými sa dokáže identifikovať a stotožniť, a tak prispieť k scitliveniu spoločnosti."
Koloman Kocúr

Koloman Kocúr (vlastným menom Ľuboš Dojčan, * 22. február 1964, Košice) je slovenský spisovateľ, satirik a mystifikátor.
Životopis.
Vyštudoval právo na PF UK Bratislava (spolužiak JUDr. Roberta Fica), začínal ako redaktor v denníku Smena. Neskôr robil vrcholového manažéra v rôznych medzinárodných firmách. Už ako redaktor používal rôzne pseudonymy. V roku 1999 vyvolal rozruch v literárnej obci, keď bol ocenený na Poviedke 99 s poviedkou Fatálna blamáge pod menom Gerard Kolomage. Keďže prišiel na prevzatie ocenenia v maske, dlho svoju identitu skrýval. 
Žije v Bratislave, je ženatý a má dve dcéry.
Tvorba.
Satirickou formou a vytváraním vlastného jazyka priblížil divoké deväťdesiate roky v podnikaní na Slovensku v románe Muž dlhým. Apáka a mamáka je naopak vtipným nostalgickým príbehom zo života ľudí, ktorí spolu žijú 77 rokov. Sracia zbraň je scifi groteska s vizionárskym nazeraním do budúcnosti našich dejín.
Leland Sklar

Leland Bruce "Lee" Sklar (* 28. máj 1947, Milwaukee, Wisconsin, USA) je americký hudobník a skladateľ filmovej hudby. Je známy ako basgitarista ktorý sa podieľal na viac ako 2000 albumoch ako štúdiový hudobník. Počas svojej kariéry spolupracoval s množstvom hudobníkov a tiež nahral soundtracky pre filmy a televízne relácie. Sklarov obľúbený hudobný nástroj je ručne vyrezávaná basová gitara Fender Jazz Bass z roku 1962.
Jodid hlinitý

Jodid hlinitý (AlI3) je hlinitá soľ kyseliny jodovodíkovej. Podobne ako väčšina jodidov je dobre rozpustný vo vode. Spoločne s chloridom a bromidom hlinitým sú silnými Lewisovým kyselinami a nemali by byť vystavené atmosfére.
Výroba.
Jodid hlinitý možno pripraviť reakciou kyseliny jodovodíkové (HI) s hliníkom (Al) alebo oxidom hlinitým (Al2O3), ale možno ho pripraviť aj reakciou jódu a hliníka.
Reakcia je exotermická, preto sa zvyšuje rýchlosť reakcie, pretože dochádza k zvyšovaniu teploty a následné sublimácie jódu. Pri tejto reakcii vzniká fialový dym, čo vytvára pekný efekt. Ale práve kvôli fialovému dymu nie je tento postup vhodný do laboratórneho prostredia, pretože ľahko priľne a tým všetko zašpiní. Tieto škvrny možno ale odstrániť pomocou etanolu alebo dietyléteru.
Jodid hlinitý vzniká spoločne s kyslíkom pri rozpade jódnanu, jódečnanu alebo jódistanu hlinitého, či rozpadom jodidu hliného.
Použitie.
Jodid hlinitý sa používa ako katalyzátor, a veľmi zriedka na výrobu organických zlúčenín, napríklad reakciou s butyllítiom vzniká jodid lítny a tributylhliník, ale za týmto účelom sa skôr používa chlorid hlinitý.
Bejzbal na Panamerických hrách 2007

Bejzbal na Panamerických hrách 2007 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2007. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii od 14.20. júla 2007, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 15. vydanie. Zápasy sa hrali na 2 štadiónoch v športovom kompplexe Complexo Esportivo Cidade do Rock s kapacitou 650 divákov. Svoj dvanásty titul (desiaty v rade) získala po finálovom víťazstve nad .
Kvalifikácia.
Pozn: Kanada sa na turnaj nakoniec neprihlásila, nahradila ju Dominikánska republika.
Výsledky.
Play-off.
Stretnutie o 3. miesto.
Pozn: Stretnutie o bronz sa neuskutočnilo kvôli daždivému počasiu. Obe družstvá tak získali bronzovú medailu.
Jodid hlinný

Jodid hlinný (AlI) je zlúčenina hliníka a jódu, nestabilná pri izbovej teplote v dôsledku vznikajúceho jodidu hlinitého:
Tvorí cyklický adukt Al4I4(NEt3)4 s trietylamínom.
Bejzbal na Panamerických hrách 2011

Bejzbal na Panamerických hrách 2011 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2011, ktoré hostila Guadalajara. Konal sa v Lagos de Moreno, v štáte Jalisco, v Mexiku od 19.25. októbra 2011, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 16. vydanie. Všetky zápasy sa hrali na štadióne Estadio Panamericano de Beisbol s kapacitou 3 780 divákov. Historický titul získala , ktorá vo finálovom zápase zvíťazila nad . 12-násobný víťaz a obhajca titul z skončil na bronzovej priečke.
LM-93

LM-93 (, podľa unifikovaného označenia 71-132) je model ruskej trojdverovej električky klasickej koncepcie vyrábanej spoločnosťou PTMZ. Spolu 80 vozidiel bolo vyrobených v rokoch 1993 – 1999.
Dodávky.
Električky LM-93 boli dodávané do nasledujúcich miest:
LVS-86

LVS-86 (, podľa unifikovaného označenia 71-86) je model ruskej dvojčlánkovej električky vyrábanej spoločnosťou PTMZ. Spolu 473 vozidiel bolo vyrobených v rokoch 1986 – 1997.
Jodid kademnatý

Jodid kademnatý (CdI2) je anorganická zlúčenina kadmia a jódu. Za bežných podmienok má podobu bielych až žltkastých kryštálov; štruktúra týchto kryštálov je typická pre zlúčeniny MX2 sa silnými polarizačnými účinkami.
Použitie.
Jodid kademnatý sa používa v litografii, vo fotografii, v galvanickom pokovovaní a pri výrobe fosforu.
Príprava.
Jodid kademnatý sa pripravuje pridaním kovového kadmia, či jeho oxidu, hydroxidu alebo uhličitanu do kyseliny jodovodíkovej. Možno ho získať tiež zahrievaním kadmia s jódom.
Michael Spence

Andrew Michael Spence (* 7. november 1943, Montclair, New Jersey, USA) je americký ekonóm, ktorý v roku 2001 spolu s Georgeom Akerlofom a Josephom E. Stiglitzom získal Cenu Švédskej ríšskej banky za ekonomické vedy na pamiatku Alfreda Nobela za „analýzu trhov pri existencii asymetrických informácií“. Vyštudoval filozofiu na Princetonskej univerzite, matematiku na Oxfordskej univerzite a nakoniec ekonómiu na Harvardovej univerzite.
Panhelénske hry

Panhelénske hry alebo panhelénske slávnosti alebo celogrécke hry () boli starogrécke slávnosti celogréckeho charakteru, jednotlivo usporadúvané v pravidelných intervaloch.
K panhelénskym hrám patrili štyri najväčšie grécke hry: olympijské, pýtické, isthmické a nemejské. Tieto hry sa konali v rôznych intervaloch, aby sa časovo neprekrývali. Čas konania jednotlivých hier tvoril cyklus, grécky zvaný "periodos" (kolobeh), ktorý poskytol Grékom príležitosť pravidelne sa stretávať na spoločných slávnostiach. Každé toto štvorročné obdobie sa nazývalo olympiádou. Počas olympiády sa hry konali v nasledujúcom poradí: olympijské, nemejské, isthmické, pýtické, nemejské a isthmické. 
Najvýznamejšie a aj najstaršie z týchto hier boli olympijské, slávené na počesť boha Dia, ktoré sa podľa tradície konali prvý raz roku 776 pred Kr. na posvätnej pôde élidskej Olympie a ich dátum sa stal začiatkom gréckeho kalendára. Pýtické hry v Delfách, slávené na Apolónovu počesť, boli medzi panhelénske hry zaradené v roku 582 pred Kr., isthmické hry pri Korinte, oslavované na počesť boha Poseidóna, sa na celogrécke zreorganizovali v rokoch 582 až 570 pred Kr. a nemejské v Nemei, založené na Diovu počesť, roku 573 pred Kr.
Bejzbal na Panamerických hrách 1991

Bejzbal na Panamerických hrách 1991 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1991. Konal sa v Havane, na Kube v dňoch od 4.17. augusta 1991, za účasti 9 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 11. vydanie. Zápasy sa hrali na štadióne Estadio Latinoamericano. Svoj ôsmy titul (šiesty v rade) získala domáca po finálovom víťazstve nad . Na bronzovom mieste skončilo družstvo .
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia panamerických družstiev na Letné olympijské hry 1992, ktoré hostila Barcelona. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Years &amp; Years

Years &amp; Years je anglická elektronická hudobná trojica, ktorá vznikla v Londýne. Jej členmi sú frontman a klávesista Olly Alexander, basgitarista Mike Goldsworthy a hráč na syntetizátor Emre Turkmen. Hudba trojice je označovaná ako electropop miešaný s prvkami R&amp;B a housu 90. rokov. Medzi interpretov, ktorý tvorbu trojice Years &amp; Years ovplyvnili, patria Flying Lotus, Diplo, Radiohead a Jai Paul.
Cyril Klement

Prof. MUDr. Cyril Klement CSc. (* 18. marec 1948, Rimavská Sobota) prodekan pre praktickú výučbu na Fakulte verejného zdravotníctva Slovenskej zdravotníckej univerzity v Bratislave so sídlom v Banskej Bystrici. Má rozsiahlu prax a skúsenosti v oblasti mikrobiológie a biologických zbraní.
Život a vzdelanie.
Cyril Klement sa narodil v Rimavskej Sobote 18. marca 1948, rodičom Vojtechovi a Eme, rodenej Podolskej. Po ukončení základnej školy na Lazovnej ulici v Banskej Bystrici absolvoval v rokoch 1963 – 1966 v rovnakom meste aj Strednú všeobecnovzdelávaciu školu. Potom pokračoval v štúdiu na Lekárskej fakulte hygienickej na Karlovej univerzite v Prahe, ktorú ukončil v roku 1973. V rámci postgraduálneho vzdelávania získal v roku 1976 atestáciu I. a v roku 1979 II. stupňa z lekárskej mikrobiológie (Inštitút pre ďalšie vzdelávanie lekárov a farmaceutov IFL, Bratislava). Titul kandidát vied získal v roku 1989 v odbore epidemiológia na Lekárskej fakulte hygienickej, Karlova univerzita Praha. V roku 1992 si urobil nadstavbovú špecializáciu z lekárskej virológie (ILF, Bratislava).
V roku 2000 absolvoval medzinárodný kurz inšpektorov Monitorovacej, verifikačnej a inšpekčnej komisie (United Nations Monitoring Verification Inspection Commission - UNMOVIC) OSN v Paríži, v roku 2002 a 2003 školenie pre Inšpektorov biologických zbraní v rámci organizácie UNMOVIC (Swindon, UK; Sao Paolo, Brazília).
V roku 2009 získal vedecko-akademický titul docent v odbore 7.4.2 verejné zdravotníctvo a 12. marca 2015 bol prezidentom SR vymenovaný za profesora v rovnakom odbore.
Práca a dielo.
Pracovný život Cyrila Klementa je spojený s Regionálnym úradom verejného zdravotníctva so sídlom v Banskej Bystrici (RÚVZ BB).
V roku 1974 nastúpil ako lekár na odbor mikrobiológie a počas nasledujúcich rokov vykonával viaceré vedúce funkcie: vedúci úseku imunológie (1976-1979), vedúci oddelenia lekárskej virológie (1979-1988), vedúci odboru mikrobiológie (1980-1990), vedúci oddelenia imunológie (1990-1993), vedúci odboru lekárskej mikrobiológie (1993-2009). 
V období 12.8.2009-13.1.2011 a 11.5.2012-31.5.2020 bol Regionálnym hygienikom a vedúcim služobného úradu RÚVZ Banská Bystrica. 
Okrem toho sa venuje aj vzdelávaniu a v rokoch roku 2013-2016 bol prodekanom pre vedu a výskum Fakulty zdravotníctva Slovenskej zdravotníckej univerzity v Banskej Bystrici.
Bol a je členom rôznych komisií, vedeckých rád a odborných spoločností. Medzi najvýznamnejšie patria:
Prof. MUDr. Cyril Klement CSc. je autorom takmer 200 vedeckých prác publikovaných v domácich a zahraničných časopisoch a zborníkoch. Medzi najvýznamnejšie monografie patria:
Bejzbal na Letných olympijských hrách 2000

Bejzbal na Letných olympijských hrách 2000 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2000. Konal sa v Sydney, v Austrálii v dňoch od 17.27. septembra 2000, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje oficiálne od roku 1992 a toto bolo jeho 3. vydanie. Nováčikom olympijského turnaja bolo iba družstvo Južnej Afriky. Zápasy sa hrali na štadiónoch Sydney Showground Stadium a Blacktown Baseball Stadium.
Družstvo mužov získalo prvýkrát olympijský titul po finálovom víťazstve nad . Bronzová získala svoju prvú medailu na LOH.
Jodid lítny

Jodid lítny (LiI) je anorganická zlúčenina lítia a jódu. Táto zlúčenina je veľmi hygroskopická a na vzduchu dochádza k oxidácii jódu, výsledkom čoho je, že sa látka farbí do žlta až do hneda.
Využitie.
Jodid lítny sa používa ako elektrolyt do lítiových batérií a do batérií stavaných na vysoké teploty.
Výskyt a výroba.
Jodid lítny sa síce vyskytuje v moriach, ale v príliš malom množstve, preto sa vyrába umelo. Výroba je veľmi jednoduchá:
Hydroxid lítny reaguje s jodovodíkom za vzniku vody a jodidu lítneho.
Alternatívne je možné použiť aj reakcie so slabou soľou, napríklad kyseliny jodovodíkové s uhličitanom lítnym.
Alebo ho možno vyrábať reakciou hydridu lítneho s jódom.
Z ekonomických dôvodov sa však priemyselne vyrába prvým spomínaným spôsobom.
Volgogradskij metallurgičeskij zavod „Krasnyj Okťabr“

Zakrytoje akcionernoje obščestvo Volgogradskij metallurgičeskij zavod „Krasnyj Okťabr“ ( – v preklade: Uzavretá akciová spoločnosť Volgogradský metalurgický závod „Červený Október“) je metalurgický podnik vo Volgograde, jeden z najvýznamnejších výrobcov špeciálnych značiek valcovanej ocele v Rusku, ktorý pokrýva približne 30 % ruského trhu s nehrdzavejúcou oceľou.
Dejiny.
Podnik bol založený 20. apríla 1897 ako "Uralsko-Volžskoje metallurgičeskoje obščestvo" ( – v preklade: Uralsko-Volžská metalurgická spoločnosť).
Počas bitky o Stalingrad, cez druhú svetovú vojnu prebiehali o areál fabriky ťažké boje. Celý závod bol prakticky zrovnaný so zemou. Výroba bola postupne obnovovaná od leta 1943.
16. októbra 2003 spoločnosť Midland Resources (najväčší akcionár kombinátu Zaporožstaľ spolu s podnikateľom Igorom Šamisom získala 100% akcií podniku. V roku 2004 závod vyrobil 55 558 ton oceli. Výroba bola silne narušená počas hospodárskej krízy v roku 2008. V roku 2010 bola výroba v podniku znovu obnovená. Súčasnou právnou formou je uzavretá akciová spoločnosť (podobne ako na Slovensku súkromná akciová spoločnosť).
Emil Adolf von Behring

Emil Adolf von Behring (* 15. marec 1854, Hansdorf, Nemecko – † 31. marec 1917, Marburg) bol nemecký lekár, bakteriológ a fyziológ, jeden zo zakladateľov imunológie a sérológie, objaviteľ séra proti záškrtu. V roku 1901 sa stal prvým nositeľom Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu.
Životopis.
Z finančných dôvodov vyštudoval medicínu na "Vojenskej lekárskej škole" ("Kaiser-Wilhelm-Akademie für das militärärztliche Wesen") v Berlíne (1874 – 1878). Pôvodne bol teda vojenský lekár, 5 rokov povinnej služby pre armádu si odpracoval na hygienickom ústave v Berlíne, ktorý viedol Robert Koch. Zaoberal sa tu najmä bakteriológiou, toxikológiou baktérií. Neskôr sa spolu s Dr. Kitasatom zaoberal štúdiom imunologických tém súvisiacich so záškrtom a tetanom. V roku 1890 vyšiel v "Deutsche Medizinische Wochenschrift" ich spoločný článok pojednávajúci o vzniku imunity proti záškrtu a o protitetanovej imunite u zvierat. V ďalšom čísle vyšiel ďalší článok, v ktorom Behring popísal metódu získavania séra proti záškrtu imunizáciou koní. V roku 1892 bola v Nemecku začatá masová výroba tohto séra.
V roku 1893 získal Behring miesto profesora hygieny na lekárskej fakulte univerzity v Marburgu a túto pozíciu zastával do konca života. O dva roky neskôr sa stal tiež riaditeľom Ústavu hygieny v Marburgu. V roku 1914 založil Behring-Werke, firmu zaoberajúcu sa vývojom sér a vakcín.
If I Go

„If I Go“ je skladba anglickej speváčky Elly Eyre, z jej nadchádzajúceho debutového albumu "Feline". Je to jej debutový sólový singel, po singloch „Waiting All Night“ od anglickej skupiny Rudimental a „Think About It“ od Naughty Boya.
Cornelio Bentivoglio

Cornelio Bentivoglio (* 27. marec 1668, Ferrara, Taliansko – † 30. december 1732, Rím) bol titulárny arcibiskup v Kartágu a kardinál rímskokatolíckej cirkvi.
Bol potomkom vplyvného šľachtického rodu Bentivoglio. Získal doktorát v kanonickom aj civilnom práve na univerzite vo Ferrare. Ako mladý odišiel do Ríma. Roku 1712 bol menovaný nunciom v Paríži. Kardinálom sa stal v roku 1719 (titulus San Girolamo degli Schaivoni), a španielskym ministerským zmocnencom v Ríme roku 1726. Je pochovaný v Santa Cecilia in Trastevere.
Mal záujem o umenie, písal sonety a preložil epos "Thébané" od rímskeho básnika Statia.
Jodid meďný

Jodid meďný (CuI), je biela anorganická zlúčenina jódu a medi. Je veľmi málo rozpustný vo vode. Jodid meďný sa vyskytuje v troch modifikáciách, najčastejšie je však tá, kde je v kubickej sústave.
Výroba.
Priemyselne sa vyrába reakciou elementárneho jódu s meďou, podľa rovnice:
Jodid meďný je možné vyrobiť aj priamou reakciou oxidu meďného s kyselinou jodovodíkovou:
V laboratóriu, je možné vytvoriť jodid meďný, aj pôsobením síranu meďnatého na jodid draselný, pričom vedľajšími produktmi sú jód a síran draselný. Reakcia sa vykonáva zmiešaním horúcich vodných roztokov, medziproduktom je jodid meďnatý. Reakcia prebieha podľa rovnice:
Reakcia.
Pri reakcii jodidu meďného s ortuťou vzniká hnedo-čierny komplex, tetrajodomeďnan ortutnatý.
So silnými kyselinami tvorí jodovodík a meďnaté soli danej kyseliny. Takto reaguje napr. S kyselinou chlorovodíkovou:
Využitie.
Jodid meďný sa používa na detekciu elementárnej ortuti, ďalej sa používa pri organických syntézách. Podobne ako jodid strieborný je možné použiť jodid meďný na vyvolávanie dažďa. Táto látka totiž zvyšuje schopnosť vzdušnej vlhkosti tvoriť kvapky, poprípade kryštáliky. Jodid meďný sa používa ako katalyzátor pri priemyselnej výrobe nylonu.
Jodid olovnatý

Jodid olovnatý (PbI2) je žltkastá anorganická zlúčenina jódu a olova, za normálnych podmienok jedovatá pevná látka. Pri zmene teploty sa však môže jej farba líšiť. V kryštalickej forme sa využíva ako detektor vysokoenergetických žiarení, ako sú röntgenové lúče a gama žiarenie. Jodid olovnatý sa pripravuje rušenou reakciou dusičnanu olovnatého a jodidu draselného, tzv. podvojnou zámenou.
Jodid olovnatý je rozpustný v roztoku jodidu draselného a roztokoch zásad. Za normálnych podmienok je prakticky nerozpustný vo vode, ale s rastúcou teplotou jeho rozpustnosť rýchlo stúpa. Je tiež nerozpustný v etanole.
Heinrich Mann

Luiz Heinrich Mann (* 27. marec 1871, Lübeck, Nemecko – † 12. marec 1950, Santa Monica, Kalifornia, USA) bol nemecký spisovateľ, brat Thomasa Manna, menej významného Carla Viktora Manna a strýko niekoľkých významných osobností. Leonia, jediná dcéra Heinricha Manna, bola vydatá za českého spisovateľa Ludvíka Aškenazyho.
Životopis.
Študoval v Berlíne a Mníchove. V roku 1915 napísal pre časopis "Die weißen Blätter" esej, v ktorej odsúdil vojnu a postavil sa za demokraciu (toto viedlo k roztržke medzi ním a jeho bratom). V roku 1933 bol vylúčený z Pruskej akadémie umení a jeho knihy nacisti zakázali a ničili. V tom istom roku emigroval do Francúzska.
V roku 1935 získal česko-slovenské štátne občianstvo. Od roku 1940 žil v USA, kde i zomrel. Pretože bol česko-slovenský občan, boli jeho pozostatky prevezené z USA do Prahy, a odtiaľ po 10 rokoch do NDR. Bol veľmi aktívny v antinacistickom hnutí – zúčastnil sa na mnohých protinacistických akciách (kongresoch, konferenciách, a pod.). V roku 1950 bol zvolený za prezidenta Akadémie umenia NDR, ale do Európy sa z USA už nikdy nevrátil.
Dielo.
Začiatky jeho tvorby boli ovplyvnené naturalizmom, jeho neskoršia tvorba bola ovplyvnená expresionizmom, ku koncu života sa priklonil ku kritickému realizmu.
Bejzbal na Letných olympijských hrách 2004

Bejzbal na Letných olympijských hrách 2004 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2004. Konal sa v Aténach, v Grécku v dňoch od 15.25. augusta 2004, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje oficiálne od roku 1992 a toto bolo jeho 4. vydanie. 
Nováčikmi olympijského turnaja boli družstvá Kanady a domáceho Grécka. Zápasy sa hrali na 2 ihriskách štadióna Hellinikon Stadium (vtedy "Olympic Baseball Centre") s kapacitou 6 700 a 3 300 divákov.
Družstvo získalo svoj tretí olympijský titul po finálovom víťazstve nad .
Záchranná zdravotná služba

Záchranná zdravotná služba (ZZS) zabezpečuje poskytovanie neodkladnej prednemocničnej zdravotnej starostlivosti resp. prednemocničnej urgentnej zdravotnej starostlivosti osobe v stave, kedy je ohrozený jej život alebo zdravie.
Záchranná zdravotná služba je jednou zo zložiek Integrovaného záchranného systému SR (IZS SR).
Prevádzka ZZS na Slovensku.
Na Slovensku je ZZS rozdelená na 2 samostatné zložky:
Krajské operačné strediská ZZS preberajú hovory na tiesňovej linke 155, získané informácie vyhodnocujú a v prípade potreby odosielajú dátovou vetou v systéme AVL priamo geograficky najbližšej posádke ZZS tak, aby sa čo najrýchlejšie dostala k pacientovi. 
Sieť poskytovateľov ZZS tvorí 328 staníc na Slovensku. Aktuálne je to 188 ambulancií rýchlej zdravotnej pomoci (RZP), 86 staníc rýchlej lekárskej pomoci (RLP), 47 ambulancií rýchlej zdravotnej pomoci RZP-S, určených najmä na tzv. sekundárne prevozy (medzi nemocnicami) a 7 staníc vrtuľníkovej záchrannej zdravotnej služby. Pokrytie celého územia Slovenska touto záchrannou sieťou tak, aby bola pomoc pri pacientovi v ohrození života do 15 minút, vychádza z tzv. reformných zákonov jedného z bývalých ministrov zdravotníctva Rudolfa Zajaca. 
Personálne zloženie ambulancií ZZS
Legislatívna úprava na Slovensku.
Základnou právnou normou upravujúcou fungovanie ZZS na Slovensku je zákon č. 579/2004 Z.z. o záchrannej zdravotnej službe.
Petra Vajdová

Petra Vajdová (* 29. apríl 1985 Martin) je slovenská divadelná, televízna a dabingová herečka, neter slovenského herca Jozefa Vajdu.
Jurij Brězan

Jurij Brězan (* 9. jún 1916† 12. marec 2006) bol jeden z najvýznamnejších lužickosrbských spisovateľov 20. storočia. Často býva tiež radený medzi nemeckých spisovateľov, pretože písal tiež po nemecky a de facto sa narodil v Nemecku, hoc národnosťou nebol Nemec.
V Nemeckej demokratickej republike bol trikrát vyznamenaný Národnou cenou (1951, 1964 a 1976), v roku 1973 Literárnou a umeleckou cenou Domowiny (lužickosrbskej kultúrnej inštitúcie), v roku 1974 Cenou Karla Marxa a roku 1981 Vlasteneckým ocenením za zásluhy.
Dielo.
V množstve jeho poviedok a románov nájdeme autobiografické rysy, napríklad i v románovej trilógii "Der Gymnasiast" (1959), "Semester der verlorenen Zeit" (1959) a "Mannesjahre" (1964). V mnohých jeho dielach vidno prvky hornolužického folklóru. Jeho knihy boli preložené do 25 jazykov, vrátane slovenčiny.
Domowina

Domowina (, ) je lužickosrbská národná a kultúrna organizácia, ktorá zastrešuje viacero lužickosrbských spolkov. V roku 2004 mala približne 7 300 členov. Od roku 2011 je predsedom organizácie Dawid Statnik. 
História.
Organizácia bola založená 13. októbra 1912 v meste Wojerecy z iniciatívy Arnošta Barta, ktorý sa stal v roku 1913 i jej prvým predsedom. V roku 1937 bola organizácia nacistami, ktorí považovali lužickú srbčinu za „Hundensprache“ nasilu rozpustená, obnovená bola 10. mája 1945 v Chrósćicy. Dnes pôsobí Domowina vo viacerých mestách a dedinách Lužice a delí sa na niekoľko žúp. Jej sídlom je „Srbský dom“ („Serbski dom“) v Budyšíne, kde sa nachádza aj rovnomenné nakladateľstvo. To organizuje pravidelne prezentáciu svojich diel na pražskom knižnom veľtrhu „Svět knihy“.
Jodid ortutnatý

Jodid ortutnatý (HgI2) je červenooranžová kryštalická látka, anorganická zlúčenina jódu a ortute. Na rozdiel od chloridu ortutnatého sa zle rozpúšťa v vode. V prírode sa vyskytuje ako veľmi vzácny minerál kokcinit.
Jodid ortutnatý vykazuje termochromizmus; pri zahriatí nad 127 °C podlieha fázovej premene z kryštalickej formy "alfa" na svetle žltú formu "beta". Po ochladení nadobúda späť pôvodnú farbu. Často sa používa na demonštrácii uvedeného javu.
Jodid ortutnatý je polovodičom používaným pre detekciu röntgenového a gama žiarenia a pre zobrazovacie zariadenia pracujúce pri izbovej teplote. Používa sa tiež pre prípravu nesslerovej reagencii užívanej pre detekciu prítomnosti amoniaku. Môže sa vyskytovať ako zrazenina v mnohých reakciách.
V medicíne sa jodid ortutnatý predtým používal pre liečbu syfilisu. Vo veterinárnej medicíne sa stále používa do mastí na pľuzgiere pri exostóze, pri zväčšení kĺbových puzdier a pod.
Bejzbal na Letných olympijských hrách 2008

Bejzbal na Letných olympijských hrách 2008 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2008. Konal sa v Pekingu, v Číne v dňoch od 13.23. augusta 2008, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizoval oficiálne od roku 1992 a toto bolo jeho 5. vydanie. Nováčikom olympijského turnaja bolo iba družstvo domácej Číny. Zápasy sa hrali na 2 ihriskách štadióna Wukesong Baseball Field, ktorý bol súčasťou komplexu MasterCard Center. Patril medzi 9 dočasných športových dejísk v rámci hier, ktoré boli po olympiáde zbúrané.
Družstvo získalo olympijský titul, keď zvíťazilo vo finále nad .
Eisaku Sató

Eisaku Sató ( ;* 27. marec 1901 Tabuse, Jamaguči, Japonsko – † 3. jún 1975, Tokio) bol japonský politik a 39. premiér Japonska, úlohu zastával po dobu takmer ôsmich rokov. V roku 1974 ako prvý Japonec získal Nobelovu cenu za mier. V roku 1967 navrhol tri nenukleárne zásady, ktoré boli japonským parlamentom formálne schválené v roku 1971. Počas jeho vlády Japonsko taktiež podpísalo zmluvu o nešírení jadrových zbraní.
Bejzbal na Letných olympijských hrách 1996

Bejzbal na Letných olympijských hrách 1996 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1996. Konal sa v Atlante, v Spojených štátoch v dňoch od 20. júla2. augusta 1996, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizoval oficiálne od roku 1992 a toto bolo jeho 2. vydanie. Nováčikmi olympijského turnaja boli 4 družstvá: Austrália, Holandsko, Kórejská republika a Nikaragua. Zápasy sa hrali na štadióne Atlanta-Fulton County Stadium, ktorý bol o rok neskôr zbúraný.
Družstvo obhájilo olympijský titul, keď vo finále zvíťazilo nad . Bronzové skončilo domáce družstvo , pre ktoré to bola prvá medaila na LOH.
Krasnyj Okťabr

Krasnyj Okťabr () môže byť:
Peter Kerecman

JUDr. Peter Kerecman, PhD. (* 16. september 1972, Košice) je slovenský advokát, autor viacerých odborných právnických publikácií. Publikuje tiež odborné a popularizačné články z oblasti dejín advokácie a biografie významných advokátov slovenských dejín.
Štúdium a kariéra.
V súčasnosti pôsobí ako podpredseda redakčnej rady "Bulletinu slovenskej advokácie" a predsedom "Komisie pre dejiny advokácie" Slovenskej advokátskej komory. Je členom "Amnesty International" a "Společnosti pro histórii advokácii" v Prahe.
Publikačná činnosť.
Monografie:
Komentáre k zákonom, judikatúram a pod.:
Odborné články: Najmä v Justičnej revue, Bulletine slovenskej advokácie a Právnom obzore 90 článkov z oblasti občianskeho práva hmotného i procesného, ústavného práva, trestného práva, obchodného práva.
Popularizačné články: V "Historickej revue" dva články (1997, 1998), viacero správ z konferencií a výstav v Bulletine Slovenskej advokácie, články v časopise Fórum: Mesačník Slovenského syndikátu novinárov a ďalšie články týkajúce sa histórie advokácie najmä v Bulletine slovenskej advokácie. Celkom 23 článkov.
Správca počítača

Správca počítača je v informatike názov pre systémového administrátora, t. j. systémového používateľského účtu (tiež ako "správca systému", "superuser", "admin"), ktorý má v operačnom systéme najvyššie oprávnenia, ktoré sú prakticky absolútne. Jednoduchý princíp absolútnych oprávnení (tzv. „boha“) je základom mnohých operačných systémov, medzi nich patrí rada Windows NT (Windows XP, Windows 7 atď.), všetky unixové systémy a ďalšie.
Charakteristika.
Za bežných okolností nie je možné činnosť správcu obmedziť, čo sa dá považovať za chybu bezpečnostného návrhu systému, pretože správca môže v systéme previesť akúkoľvek činnosť a neskôr o nej zničiť všetky stopy a dôkazy. Odlišným modelom sú systémy, kde môže byť vytvorených niekoľko oddelených administrátorov s obmedzenými oprávneniami (napríklad systém OpenVMS), takže prípadná nečestná činnosť môže byť ostatnými správcami odhalená (tzv. "princíp troch kľúčov od trezora").
Pre správcu systému nie sú vo väčšine prípadov jadrom systému vyhodnocované oprávnenia a iné obmedzenia, ktoré sú inak pre bežných používateľov obmedzujúce. V niektorých prípadoch však môže byť správca systému obmedzený, ale toto obmedzenie môže sám ľahko zrušiť. V unixových systémoch napríklad nemôže používateľ "root" manipulovať so súborom, ktorý má nastavenú atribútu "immutable bit" (pomocou príkazu chattr). V systémoch Windows NT napríklad nemôže "Administrátor" pristupovať do adresára, do ktorého nemá nastavené oprávnenia, ale môže prevziať vlastníctvo a oprávnenia si ľahko prideliť.
Unixové systémy.
V Unixe a v ostatných unixových systémoch je účet správca systému nazvaný ako "root", niekedy tiež "toor" (odzadu). Jeho UID aj GID je rovné číslu 0.
V moderných distribúciách Linuxu býva znemožnené sa prihlásiť pod účtom root. Miesto toho má účet ľubovoľne určené osoby pridelené právo získať dočasne root oprávnenia na príkazy sudo &lt;príkaz&gt; alebo su.
Microsoft Windows.
V operačných systémoch rady Windows NT (taktiež Windows XP, Windows 7 atď.) je ekvivalentným správcom systému účet "Administrátor". Pod kapotou operačného systému ale existuje ešte skrytý užívateľ nazvaný ako SYSTEM, ktorý môže vykonávať veľa operácií navyše priamo bez varovných hlášok alebo preberania oprávnenia. Klasický správca môže získať tieto maximálne oprávnenia utilitou tretej strany zvanou psexec. Výsledok sa blíži *nixovému rootu.
Novell Netware.
V systéme Novell NetWare bol účet správca systému nazývaný ako "supervisor", neskôr "admin".
Jodid samarnatý

Jodid samarnatý () je tmavozelená kryštalická látka, anorganická zlúčenina jódu a samária. Býva tiež nazývaný Kaganovo činidlo. Je komerčne dostupný ako tmavomodrý roztok v tetrahydrofuráne.
Príprava.
Jodid samarnatý sa môže pripraviť vysokoteplotným rozkladom jodidu samaritého, ktorý je stabilnejší, avšak vhodnejší spôsob laboratórnej prípravy je reakcia práškového samária s 1,2-dijódetánom alebo dijódmetánom v tetrahydrofuráne:
Reakcia.
Jodid samarnatý je silné redukčné činidlo – napríklad prudko redukuje vodu na vodík.
Bejzbal na Letných olympijských hrách 1992

Bejzbal na Letných olympijských hrách 1992 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1992. Konal sa v Barcelone, v Španielsku v dňoch od 26. júla5. augusta 1992, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizoval oficiálne prvýkrát, hoci ako demonštračný šport sa už v programe hier predstavil. Zápasy sa hrali na štadiónoch Campo Municipal Feixa Llarga (Estadi de Beisbol de L'Hospitalet, kapacita 7 000 divákov) a Campo Municipal de Béisbol de Viladecans (kapacita 4 000 divákov) v mestách L'Hospitalet de Llobregat a Viladecans, ktoré spadajú do aglomerácie Barcelony.
Družstvo získalo olympijský titul, keď vo finálovom zápase zvíťazilo nad .
Bejzbal na Letných olympijských hrách 1988

Bejzbal na Letných olympijských hrách 1988 bol demonštračný bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1988. Konal sa v Soule, v Kórejskej republike v dňoch od 20.27. septembra 1988, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbal sa na hrách druhýkrát predstavil ako demonštračný šport, kde družstvá nesúťažili o olympijské medaily. Zápasy sa hrali na štadióne Jamsil Baseball Stadium. Na turnaji zvíťazilo družstvo , keď vo finálovej repríze predchádzajúceho olympijského turnaja vyhralo nad .
Kvalifikácia.
Pozn: Kuba sa nezúčastnila, nahradila ju Austrália.
Mislav Rosandić

Mislav Rosandić (* 26. január 1995, Záhreb, Chorvátsko) je slovenský hokejista chorvátskeho pôvodu. Hráva na pozícii obrancu. S hokejom začínal v Záhrebe, po presťahovaní na Slovensko hrával v Dubnici nad Váhom v klube MHK Dubnica nad Váhom.
Klubový hokej.
Mislav Rosandić začínal s hokejom v Chorvátsku v klube KHL Mladosť Záhreb, rovnako ako jeho mladší brat Vilim, kde ich priviedol k hokeju ich otec bývalý hokejista. V desiatich rokoch prišiel do Dubnice nad Váhom na letný kemp. Po ňom nasledovali v Dubnici nad Váhom ešte ďalšie dva kempy, kde mu ponúkli aby ostal u nich hrávať. A tak sa začala v 13 rokoch jeho úspešná slovenská cesta. Za klub MHK Dubnica nad Váhom hrával do dorastu. Keďže v klube pre rôzne problémy nie je juniorské mužstvo, tak sa Mislav Rosandić po prechode do juniorského veku musel poohliadnúť po novom klube. Dostal sa do klubu HC' 05 Banská Bystrica, kde ho dotiahol úspešný dubnický tréner Miroslav Nemček. Hneď počas prvej sezóny v Banskej Bystrici, ktorou bola sezóna 2012/13 si zahral aj v seniorských súťažiach. V 1. hokejovej lige nastúpil na dvanásť stretnutí v drese HK Orange 20 a v extralige na šesť stretnutí v drese Banskej Bystrice za ktorú nastúpil aj v 4 stretnutiach play-off. Počas tejto sezóny odohral za reprezentáciu Slovenska do 18 rokov 13 prípravných zápasov a bol nominovaný aj na Majstrovstvá sveta v tejto kategórii, kde nastúpil v troch zápasoch. V novej sezóne bol už stabilným členom obrany A mužstva HC' 05 Banská Bystrica za ktorú odohral 49 zápasov v základnej časti a 11 v play-off. V tejto sezóne odohral za reprezentáciu Slovenska do 20 rokov tri prípravné stretnutia. Na Majstrovstvách sveta juniorov sa predstavil v sezóne 2014/15, kde získal so slovenskou reprezentáciou bronzovú medailu. V mužstve bol asistent kapitána. V tejto sezóne si zahral prvýkrát aj za seniorskú reprezentáciu Slovenska na turnaji Euro Ice Hockey Challenge vo Viedni. Na turnaji vystupovala slovenská reprezentácia pod názvom Olympijský tím SR. Na turnaji nastúpil vo všetkých troch stretnutiach, ktoré slovenská reprezentácia odohrala proti Slovinsku, Taliansku a domácemu Rakúsku. Na turnaji si pripísal dva body za dve asistencie.
V sezóne 2016/17 bol hráčom klubu HC Slovan Bratislava V KHL. Mal striedavý štart medzi Slovanom Bratislava a extraligovým klubom HC 05' iCLinic Banská Bystrica. Po tom čo sa Slovan Bratislava neprebojoval do play-off, tak posilnil v extralige klub z Banskej Bystrice. S klubom získal majstrovský titul. Po dvoch sezónach na Slovensku prestúpil do českého klubu HK Hradec Králové.
Bejzbal na Letných olympijských hrách 1984

Bejzbal na Letných olympijských hrách 1984 bol demonštračný bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 1984. Konal sa v Los Angeles, v Spojených štátoch v dňoch od 31. júla7. augusta 1984, za účasti 8 mužských tímov. Bejzbal sa na hrách predstavil prvýkrát ako demonštračný šport, kde družstvá nesúťažili o olympijské medaily; na niekoľkých predchádzajúcich hrách sa však už exhibične ukázal. Zápasy sa hrali na štadióne Dodger Stadium. Na turnaji zvíťazilo , keď vo finálovom zápase vyhralo nad domácim družstvom .
Kvalifikácia.
Pozn: Kuba sa nezúčastnila turnaja kvôli bojkotovaniu hier krajinami Východného bloku, nahradila ju Dominikánska republika.