burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kyselina peroxosírová

Kyselina peroxosírová je jedna z dvoch peroxokyselín síry. V pevnom stave je to nestála bezfarebná kryštalická látka, ktorá sa teplom alebo pôsobením vzdušnej vlhkosti ľahko rozkladá. Jej nestály vodný roztok sa nazýva kyselina Caroova.
Príprava.
Čistú kyselinu peroxosírovú pripravíme rozpúšťaním oxidu sírového v peroxide vodíka
alebo reakciou kyseliny chlórsulfónovej s koncentrovaným peroxidom vodíka
alebo z kyseliny peroxodisírovej pôsobením vody
Vodný roztok kyseliny peroxosírovej (kyselina Caroova) sa pripravuje v laboratóriu bezprostredne pred použitím zmiešaním kyseliny sírovej s peroxidom vodíka
reakcia je silne exotermická, preto je nevyhnutná vysoká opatrnosť.
Vlastnosti.
Kyselina peroxosírová vo svojej molekule obsahuje jednu peroxoskupinu -O-O-. Usporiadanie väzieb atómu síry ku kyslíkovým atómom si zachováva rovnakú tetraedrickú symetriu, ako má anión kyseliny sírovej SO42-, tzn. uhol medzi väzbami O-S-O je približne 109,5°.
S kyselinou chlórsulfónovou reaguje za vzniku kyseliny peroxodisírovej
Kyselina peroxosírová patrí medzi veľmi silné kyseliny a súčasne je veľmi silným oxidačným činidlom, rovnako ako jej soli. V laboratóriu sa používa najmä jej kyslá draselná soľ, hydrogenperoxosíran draselný, KHSO5, ktorý je priemyselne vyrábaný a dodávaný ako trojný komplex s hydrogensíranom draselným (kyslý síran draselný) a normálnym síranom draselným 2KHSO5·KHSO4·K2SO4 pod obchodným názvom „Oxon“.
Kyselina peroxosírová sa s vodou neobmedzene mieša, ale ako kyselina samotná, tak jej soli, sa postupne vo vodnom roztoku rozkladajú za vzniku peroxidu vodíka, napr.
čo je podstatou jej oxidačného účinku.
Organické tioétery oxiduje dvojstupňovo najprv na sulfoxidy
(R1 a R2 označuje dva rovnaké alebo rôzne alkylové radikály) a pri nadbytku oxidačného činidla až na sulfóny
Podobne možno oxidovať pôsobením tohto činidla terciárne amíny na aminoxidy
kde R3 značí tri rovnaké alebo rôzne alkylové radikály.
Použitie.
Kyselina peroxosírová sa v laboratóriu aj v priemysle používa ako oxidačné činidlo. Pri príprave plastických hmôt polymerizáciou sa jej soli (amónne, sodné, draselné) používajú ako iniciačné činidlá. Ďalej sa kyselina používa ako dezinfekčné (napr. pri údržbe plaveckých bazénov, ale aj na čistenie zubných protéz) či bieliace činidlo (napr. v papierenskom priemysle na odstránenie lignínu z celulózy) a na odstraňovanie zápachov. Používa sa tiež pri likvidácii kyanidov, najmä v kaloch odpadajúcich pri extrakcii zlata z rúd.
Bezpečnosť.
Kyselina peroxosírová má silne leptajúce účinky, preto pri práci s ňou je nutné používať ochranné prostriedky a zabrániť jej kontaktu s ľudským telom. Pri kontakte s horľavými látkami môže spôsobiť aj ich samovznietenie.
Historická poznámka.
Kyselinu peroxosírovú objavil nemecký chemik Heinrich Caro na konci 19. storočia.
Táto kyselina sa tiež objavila v divadelnej hre Lijavec, kde fiktívny spoluautor hry Jára Cimrman považoval vzorec H2SO5 za dobrý vtip, ktorý musí pobaviť každého chemika.
Abril y Castelló

Santos Abril y Castelló (* 21. september 1935, Alhambra, Španielsko) je španielsky rímskokatolícky kňaz, bývalý vatikánsky diplomat, vysoký úradník rímskej kúrie a kardinál.
Životopis.
Abril y Castelló sa narodil v španielskej Alhambre. Za kňaza bol vysvätený za diecézu Teruel a Albarracín 19. marca 1960. V roku 1961 odišiel študovať do Ríma a získal doktorát zo spoločenských vied na Pápežskej univerzite svätého Tomáša Akvinského (Angelicum) a doktorát z kanonického práva na Pápežskej gregoriánskej univerzite. Navštevoval Pápežskú cirkevnú akadémiu v Ríme.
Diplomatická kariéra.
Po nástupe do diplomatickej služby pri Svätej stolici pracoval v Pakistane, Turecku a na druhej sekcii štátneho sekretariátu v Ríme. 29. apríla 1985 ho pápež Ján Pavol II. vyhlásil za apoštolského nuncia v Bolívii a titulárneho arcibiskupa v Tamade. Biskupské svätenie prijal 16. júna 1985 od kardinála, štátneho sekretára Agostina Casaroliho. Pápež Ján Pavol II. ho 2. októbra 1989 vymenoval za apoštolského proununcia v Kamerune, Gabone a Rovníkovej Guinei, 24. februára 1996 za nuncia v Juhoslávii, 4. marca 2000 za nuncia v Argentíne, 9. apríla 2003 za nuncia v Slovinsku a Bosne a Hercegovine, ku ktorému 12. apríla pridal titul nuncia v Macedónsku.
Kariéra v Rímskej kúrii.
Dňa 22. januára 2011 ho pápež Benedikt XVI vymenoval za vice-camerlenga úradu apoštolskej komory, úradníka zodpovedného za kontrolu prístupu k pápežskému konkláve a dohľad nad jeho činnosťou.
2. apríla 2011 bol vymenovaný za člena Kongregácie pre biskupov, 21. novembra 2011 za veľkňaza v Bazilike Panny Márie Major (kde nahradil vo funkcii kardinála Bernarda Lawa) a 18. februára 2012 ho pápež Benedikt povýšil na kardinála, čím sa stal kardinálom - diakonom v San Ponziane.
21. apríla 2012 bol vymenovaný za člena Kongregácie pre kauzy svätých, Kongregácie pre biskupov a Kongregácie pre evanjelizáciu národov.
Dňa 23. júla 2012 pápež Benedikt XVI. vymenoval arcibiskupa Piera Luigiho Celatu ako jeho nástupcu vo funkcii vice-camerlenga.
Bol jedným z kardinálskych voličov, ktorí sa zúčastnili na pápežskom konkláve v roku 2013, ktoré zvolilo pápeža Františka. Deň pred voľbami denník La Stampa označil Abrila y Costella za možného kandidáta na pápežský stolec, pretože spájal skúsenosti z Latinskej Ameriky i Rímskej kúrie. Noviny tiež informovali, že Abril pred konkláve slúžil ako sprostredkovateľ v diskusiách medzi frakciami kardinálov zastupujúcich Latinskú Ameriku a ďalšími, ktorí hľadali pápeža mimo územia kúrie. 
15. januára 2014 bol menovaný na päťročné funkčné obdobie ako člen Komisie kardinálov dohliadajúcich na Inštitút náboženských diel (IOR), všeobecne známej ako Vatikánska banka, a 4. marca 2014 ho členovia Komisia zvolili za predsedu.
Jeho menovania v rámci kúrie sa skončili dosiahnutím veku 80 rokov, rovnako ako jeho volebné právo v pápežskom konkláve.
28. decembra 2016 prijal pápež František jeho rezignáciu na post veľkňaza a na jeho miesto vymenoval kardinála Stanislawa Rylka.
Európska liga vo volejbale mužov 2005

Európska liga vo volejbale mužov 2005 bol 2. ročník prestížnej Európskej ligy mužov, európskej súťaže národných tímov vo volejbale, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konala sa v 8 dejiskách všetkých zúčastnených tímov od 3. júna – 24. júla 2005, za účasti 8 tímov rozdelených do 2 skupín. Najlepšie dva tímy z každej skupiny postúpili do Final four spolu s usporiadateľom Final four, ktoré sa hralo v Rusku v Kazaňi.
Final four v Kazaňi.
 Kazaň
André Armand Vingt-Trois

André Armand Vingt-Trois (* 7. november 1942, Paríž) je francúzsky rímskokatolícky kňaz, emeritný parížsky arcibiskup (2005-2017) a od roku 2007 kardinál.
Životopis.
André Vingt-Trois sa narodil v roku 1942 v 5. parížskom obvode. Po ukončení štúdia na lýceu Henricha IV. študoval od roku 1962 katolícku teológiu a filozofiu v kňazskom seminári svätého Sulpicia v Issy-les-Moulineaux. Štúdium prerušil v rokoch 1964-1965 kvôli základnej vojenskej službe, ktorú strávil v západnom Nemecku. Štúdiá ukončil licenciátom na Katolíckom inštitúte v Paríži.
28. júna 1969 mu udelil kardinál François Marty sviatosť kňazského svätenia a následne sa stal kaplánom vo farnosti Sainte-Jeanne de Chantal v 16. obvode. V roku 1974 bol menovaný riaditeľom seminára sv. Sulpicia a vyučoval tu morálnu teológiu a teológiu sviatosti. V roku 1981 sa parížskym arcibiskupom stal Jean-Marie Lustiger, ktorý Vingt-Troisa menoval generálnym vikárom arcidiecézy. Pápež Ján Pavol II. ho vymenoval 25. júna 1988 titulárnym biskupom a ustanovil ho pomocným biskupom v Paríži.
21. apríla 1999 bol menovaný arcibiskupom v Tours a 11. februára 2005 sa stal nástupcom kardinála Jeana Marie Lustigera v Parížskej arcidiecéze. Intronizácia prebehla 5. marca v katedrále Notre-Dame. Okrem toho bol 14. marca toho istého roku menovaný do čela ordinariátu pre veriacich byzantského rítu vo Francúzsku. 7. decembra 2017 pápež František prijal jeho rezignáciu z dôvodu dosiahnutého limitu veku a menoval novým parížskym arcibiskupom Michela Aupetita. Až do jeho intronizácie zostal Ving-Trois apoštolským administrátorom arcidiecézy.
Vingt-Trois bol 5. novembra 2007 v Lurdoch zvolený za prezidenta Francúzskej biskupskej konferencie, ktorým bol až do 30. júna 2013. 24. novembra 2007 ho prijal Benedikt XVI. ako kardinála-kňaza do kolégia kardinálov. V roku 2017 bol emeritováný z dôvodu dosiahnutia kánonického veku.
SV Wiler-Ersigen

SV Wiler-Ersigen je švajčiarsky florbalový klub z Zuchwil. Vznikol v roku 1984. Svoj prvý titul získal v roku 2004. Okrem družstva seniorov má klub aj tímy juniorov, dorastencov, žiakov a prípravku. Klubové farby sú zelená a biela.
História.
Wiler vznikol v roku 1984, v roku 1988 sa dostal do švajčiarskej najvyššej súťaže (NLA), v roku 1996 zostúpil do druhej ligy, o rok neskôr sa dostal späť do najvyššej súťaže. V roku 2004 vyhral prvý titul, o rok neskôr potom vyhral švajčiarsku ligu, pohár a Pohár majstrov európskych krajín (dnešný Pohár majstrov). S 12 titulmi z ligy je spoločne s UHC Rot-Weiss Chur (dnešná Chur unihockey) najúspešnejším tímom najvyššej švajčiarskej súťaže. Zúčastnil sa Pohára majstrov európskych krajín 2011, ktorý sa konal v Mladej Boleslavi, aj prípravného turnaja Czech Open, kam Wiler jazdí pravidelne každý rok.
Bad Guy

„Bad Guy“ (štylizované malými písmenami) je pieseň americkej speváčky Billie Eilish. Vyšla prostredníctvom hudobných vydavateľstiev Darkroom a Interscope Records ako piaty singel z jej debutového štúdiového albumu "When We All Fall Asleep, Where Do We Go?" Autormi sú Eilish a jej brat Finneas O'Connell, ktorý pieseň tiež produkoval. Je zaradená do žánrov ako elektropop, dance-pop, pop-trap a nu-goth pop. Z inštrumentálnej stránky sa v nej vyskytujú minimalistické zvuky elektrickej basy, bicích, lúskania prstami či 808 bass. Čo sa týka textu piesne, Eilish sa posmieva svojmu milencovi, že je zlý, hoci naznačuje, že je húževnatejšia než on. Tiež sa dotýka tém týkajúcich sa mizérie a sarkazmu.
Pieseň obdržala hlavne pozitívne recenzie. Prirovnávala sa tiež k hudbe od The White Stripes, Lorde a Fiona Apple. Singel „Bad Guy“ bol komerčne úspešný a dosiahol prvé miesto v americkom rebríčku "Billboard" Hot 100, ako aj na popredných priečkach v Austrálii, Kanade, Estónsku, Fínsku, Grécku, Maďarsku, Islande, Novom Zélande, Nórsku a Rusku. V Spojených štátoch ukončil 19-týždňové kraľovanie piesne „Old Town Road“ od Lil Nas X a Billyho Raya Cyrusa. „Bad Guy“, okrem iných, vyvrcholil tiež na druhom mieste v britskom rebríčku jednotlivcov. Získal niekoľko certifikátov, najmä desaťnásobné platinové ocenenie Austrálskej asociácie nahrávacieho priemyslu (ARIA) a šesťnásobné ocenenie Americkej asociácie nahrávacieho priemyslu (RIAA). Pieseň získala niekoľko ocenení, vrátane Nahrávky a Piesne roka na 62. ročníku udeľovania cien Grammy v roku 2020.
Videoklip, ktorý režíroval Dave Meyers bol nahraný na speváčkin YouTube kanál v rovnakom čase ako vyšiel digitálny singel. Video zobrazuje Eilish, ktorá je zapojená do niekoľkých aktivít, vrátane divokého tanca, krvácania z nosa a sedenia na chrbte muža, ktorý robí kliky. Eilish vystupovala s piesňou pri viacerých príležitostiach a zaradila ju aj na zoznam piesní svojich turné When When All Fall Asleep Tour (2019) a Where Do We Go? World Tour (2020). 11. júla 2019 bol vydaný remix skladby „Bad Guy“ v spolupráci s kanadským spevákom Justinom Bieberom.
Európska liga vo volejbale mužov 2004

Európska liga vo volejbale mužov 2004 bol premiérový ročník volejbalovej Európskej ligy mužov, európskej súťaže národných tímov vo volejbale, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konala sa v 8 dejiskách všetkých zúčastnených tímov od 21. mája – 11. júl 2004, za účasti 8 tímov rozdelených do 2 skupín. Najlepšie dva tímy z každej skupiny postúpili do Final four spolu s usporiadateľom Final four, ktoré sa hralo v Česku v Opave.
Final four v Opave.
 Opava
Kyselina peroxodisírová

Kyselina peroxodisírová H2S2O8, tiež sa nazýva Marshallová kyselina po profesorovi Hughovi Marshallovi, ktorý ju ako prvý vytvoril, je jednou z peroxokyselín síry. Anión vznikajúci nahradením dvoch atómov vodíka sa nazýva "peroxodisíranový" (zastarano "persíranový anión"). Soli odvodené od kyseliny peroxodisírovej sa nazývajú peroxodisírany a hydrogenperoxodisírany.
Vlastnosti.
Kyselina peroxodisírová je nestabilná bezfarebná kryštalická látka so silnými oxidačnými účinkami. Reaguje až výbušne s organickými látkami.
Syntéza.
Kyselina peroxodisírová sa pripravuje reakciou kyseliny chlórsírovej s peroxidom vodíka:
Ďalšou metódou je elektrolýza mierne koncentrovanej kyseliny sírovej (60 – 70 %) s platinovými elektródami pri vysokej prúdovej hustote a napätí:
Použitie.
Kyselina peroxodisírová sa používa na výrobu farbív a peroxidu vodíka. Využíva sa aj v analytickej chémii.
Zuzana Martináková

Zuzana Martináková môže byť:
FIVB Vyzývací pohár vo volejbale mužov 2018

FIVB Vyzývací pohár vo volejbale 2018 bol premiérový ročník Vyzývacieho pohára vo volejbale mužov, medzinárodnej súťaže národných tímov, ktorú organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa od 20. júna – 24. júna 2018. Po veľkej reorganizácií Svetovej ligy (a zmene názvu na Ligu národov) sa vytvoril Vyzývací pohár, ktorého víťaz sa kvalifikuje do budúceho ročníka Ligy národov. Premiérový ročník Vyzývacieho pohára a postup do budúcoročnej Ligy národov si zaistil tím Portugalska.
Jozef Habánik

Doc. Ing. Jozef Habánik, PhD., je rektor Trenčianskej univerzity a od roku 2020 poslanec Národnej rady Slovenskej Republiky za stranu SMER – sociálna demokracia.
Životopis.
V roku 1999 ukončil inžinierske vysokoškolské štúdium na Fakulte prevádzky ekonomiky dopravy a spojov Žilinskej univerzity v Žiline, kde v roku 2004 získal aj titul PhD. V roku 1999 nastúpil ako odborný asistent na Trenčiansku univerzitu Alexandra Dubčeka v Trenčíne (TnUAD).
V júli 2006 bol vymenovaný do funkcie štátneho tajomníka Ministerstva školstva Slovenskej republiky ako kandidát ĽS-HZDS v čase pôsobenia ministra Jána Mikolaja (SNS). V roku 2008 sa stal jeho podpredsedom ĽS-HZDS. Štátnym tajomníkom bol v rokoch 2006 až 2010. Práve v tomto období ministerstvo riešilo podozrivé udeľovanie diplomov na Trenčianskej univerzite. Za niekoľko mesiacov štúdia získala inžiniersky diplom dcéra dekana Fakulty sociálnych a ekonomických vied TnUAD Daniela Bánociová. Dekan Daniel Bánoci tvrdil, že do štúdia dcéry nezasahoval, aj keď bol členom štátnicovej komisie, ktorá ju skúšala. Pochybnosti vyvoláva aj inžinierske štúdium dekanovho syna a štúdium členky Akademického senátu Drahomíry Janíkovej. Rektor TnUAD Miroslav Mečár obvinenia odmietal. Niekoľko desiatok študentov nastúpilo rovno do tretieho ročníka bez toho, aby predtým študovali na vysokej škole. Podmienky tohto sporného prestupu študentov predložil Jozef Habánik, keď bol ešte prodekanom fakulty sociálno-ekonomických vzťahov a postup schválil vtedajší dekan, potom rektor Miroslav Mečár. Daniela Bánociová musela vrátiť diplom z Trenčína. Otázne sú tiež diplomy asi stovky ďalších študentov Trenčianskej univerzity.
Pavol Jozeffy

Pavol Jozeffy (pôv. Jozefák; * 31. január 1775, Vrbovce† 29. marec 1848, Tisovec) bol slovenský národno-kultúrny pracovník a cirkevný hodnostár.
Štúdium.
Pochádzal z roľníckej rodiny. Základnú školu navštevoval vo Vrbovciach, následne študoval na evanjelickom lýceu v Bratislave. V rokoch 1796 – 1798 študoval teológiu na univerzite v nemeckej Jene. V roku 1827 získal titul ThDr. Navštevoval taktiež univerzitu vo Wittenbergu a Salzmanov pedagogický ústav v Schnepfenthale.
Pôsobenie.
V rokoch 1794 – 95 pôsobil ako domáci učiteľ v rodine kráľovského úradníka F. Dawesa, v rokoch 1798 – 99 v rodine K. Felváryho v Péterke. Ako evanjelický kaplán a učiteľ hospodárskych náuk pôsobil v rokoch 1799 – 1801 na Tešedíkovom hospodárskom inštitúte v Szarvasi. V rokoch 1801 – 1808 bol farár v Aszóde, 1808 – 1820 v Cinkote, 1820 – 1848 v Tisovci. V roku 1823 bol superintendantom potiského dištriktu.
V rámci svojej činnosti rozvíjal ľudovýchovnú činnosť, rozširoval poznatky racionálneho hospodárenia a pestovania nových druhov ovocia. Taktiež bol iniciátorom peňažného podporného spolku v Tisovci, kde dal postaviť nový kostol a školu. Pod jeho vedením bol pripravený nový evanjelický Zpěvník v roku 1842. Na dištriktuálnych a generálnych konventoch ev. cirkvi bojoval proti maďarizačným snaženiam na ktorých čele boli Karol Zai a Ľudovít Košút.
Slovenský prestolný prosbopis.
Pavol Jozeffy bol vedúcim slovenskej deputácie, ktorá 5. júna 1842 predložila panovníckemu dvoru vo Viedni dokument známy pod názvom Slovenský prestolný prosbopis. Dokument bol predovšetkým reakciou na výroky generálneho dozorcu evanjelickej cirkvi v Uhorsku Karola Zaia, ktorý bol zástancom maďarizácie a usiloval sa o maďarizáciu evanjelickej cirkvi napríklad zavedením maďarčiny namiesto biblickej češtiny. Prosbopis podpísalo asi 200 evanjelických osobností a obsahoval šesť národných a jazykových požiadaviek. Členovia deputácie sa stretli s kancelárom Metternichom a arcivojvodom Ľudovítom. V Uhorsku sa proti organizátorom prosbopisu zorganizovala kampaň mierená najmä proti Jozeffymu. Výsledkom prosbopisu bolo niekoľko ústupkov v oblasti cirkevného života a možnosť publikovať národné obrany. Pokusy o vytvorenie jednotnej protestantskej cirkvi, ktorá by zahŕňala evanjelikov aj kalvínov sa nepresadila.
Vzťah k Štúrovcom.
K hnutiu tzv. štúrovcov sa Pavol Jozeffy nepripojil a ani nesúhlasil so Štúrovou kodifikáciou stredoslovenčiny ako spisovného jazyka. Štúrovcov však hmotne podporoval a angažoval sa v obrane Ľudovíta Štúra a za udržanie Katedry reči a literatúry českoslovanskej v Bratislave.
Bol autorom kázní a pastierskych listov.
Pericyt

Pericyty, občas nazývané "Rougetove bunky", sú bunkovým typom obklopujúcim povrchovú vrstu endotelu žiliek a kapilár. Pericyty sú zapustené do bazálnej membrány, odkiaľ komunikujú s krvnými cestami vďaka obojstrannému fyzickému kontaktu a parakrinnej signalizácii. Podieľajú sa na udržiavaní homeostázy, homeostatických funkciách mozgu a taktiež na zachovaní hematoencefalickej bariéry. Sú kľúčovým elementom neurovaskulárneho zväzku zahrňujúceho aj endoteliálne bunky, astrocyty a neuróny. Tento typ celuly reguluje tok krvi v kapilárach, fagocytózu bunkového odpadu a priepustnosť hematoencefalickej bariéry. Nedostatok pericytov v centrálnej nervovej sústave môže spôsobiť porušnie hematoencefalickej bariéry.
Lokalizácia a štruktúra.
Pericyty sa rozprestierajú pozdĺž externej časti kapilár, okolo ktorej tvoria výbežky umožňujúce zmenu ich priemeru a zároveň tak lokálnu reguláciu krvného tlaku. Medzi pericytmi a endoteliálnymi bunkami existujú komunikačné vodivé spoje, priamo prepájajúce dve cytoplazmy, umožňujúce rôznym typom buniek výmenu iontov a malých molekúl za pomoci N-kadherínu, fibronetínu a konexínu. Prostredníctvom bazálnej laminy tiež interferujú pomocou integrínov a môžu vytvárať štruktúry pripomínajúce kĺbové spojenie (tzv. "peg and socket") spájajúce dve časti buniek.
Funkcia.
Krvný prietok.
Pericyty majú niektoré charakteristiky spoločné s aktivitou svalových buniek, pričom poloha na kapilárach im dáva možnosť kontrahovať endotel. Prítomnosť aktínu a myozínu umožňuje pericytom zmeniť usporiadanie a vyvolať tak zmraštenie kapiláry.
Hematoencefalická bariéra.
Podľa jednej zo Švédskych štúdií, pericyty zohrávajú kľúčovú úlohu v regulácii hematoencefalickej bariéry zabezpečujúcej ochranu centrálneho nervového systému a mozgu. Pericyty ju otvoria a nechajú prejsť molekuly rôznych veľkostí nepostihujúcich mozog, alebo naopak zabránia vstupu molekulám ohrozujúcim funkčnosť centrálneho nervového systému.
Angiogenéza.
S embryonárnym vývojom ciev súvisia mnohé funkcie pericytov zabezpečujúce správnu diferenciáciu endoteliálnych buniek, ich delenie, uzatváranie cievnej siete a prežitie apoptotických signálov. Mikrovaskulárne pericyty, vyvíjajúce sa okolo kapilárnych stien a napomáhajúce správnej funkcii endotelu, nepatria medzi kontraktilné bunky. Tento bunkový typ však komunikuje s endoteliálnymi bunkami vodivými spojmi, vďaka ktorým im dáva signál k proliferácii alebo spôsobuje ich selektívnu inhibíciu. Zabraňujú tak hyperplázii a abnormálnej cievnej morfogenézii. Mikrovaskulárne pericyty sú tiež schopné fagocytózy exogénnych proteínov, z čoho vyplýva predpoklad, že sú vyvinuté práve z mikroglií.
Všestrannosť pericytov schopných diferencovať do niekoľkých ďalších bunkových typov, ako buniek hladkej svaloviny, fibroblastov a iných mezenchymálnych buniek, je využívaná k aktívnej remodelácii cievnej siete v rámci celého tela.
Patológie.
V prípade, že pericyty nesprávne regulujú hematoencefalickú bariéru, môže dôjsť k narušeniu nervových buniek vyvolávajúcemu viaceré patológie, ako Amyotrofickú laterálnu sklerózu, Parkinsonovu a Alzheimerovu chorobu.
FIVB Vyzývací pohár vo volejbale mužov 2019

FIVB Vyzývací pohár vo volejbale 2019 bol 2. ročník Vyzývacieho pohára vo volejbale mužov, medzinárodnej súťaže národných tímov, ktorú organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa od 3. júla – 7. júla 2019 v slovinskej Ľubľane. Druhý ročník Vyzývacieho pohára a postup do budúcoročnej Ligy národov si zaistil tím Slovinska.
Hangar 13

Hangar 13 je americká firma zaoberajúca sa vývojom hier. Bola založená 4. decembra 2014 ako dcérska spoločnosť 2K Games. Nachádza sa v meste Novato v Kalifornii v oblasti bývalého letiska Hamilton Army Airfield. V Česku má dve štúdiá. Jedno je v Prahe a druhé v Brne. V čele spoločnosti je komik a spisovateľ videohier Haden Blackman. Štúdio debutovalo titulom Mafia III, ktorý bol vydaný 7. októbra 2016. V roku 2017 sa česká spoločnosť 2K Czech spojila s Hangar 13.
História.
4. decembra 2014 2K Games oznámilo, že založili nové štúdio Hangar 13 na čele s Hadenom Blackmanom, ktorý predtým pracoval ako grafický editor pre LucasArts. Blackman povedal GamesBeat, že štúdio pracuje na hre pre platformy PlayStation 3, Xbox 360 a PC.
Mafia III, ktorá sa stala debutom štúdia, bola oznámená 2K Games 28. júla 2015 a oficiálne odhalená 5. augusta 2015 na Gamescom 2015 s kinematografickým trailerom. Hru pomáhalo vytvárať tiež štúdio 2K Czech, ktoré stojí za zrodom celej hernej série Mafia. Hra bola vydaná 7. októbra 2016 pre Microsoft Windows, PlayStation 4 a Xbox One spoločnosťou 2K Games.
V marci 2019 bolo oznámené, že štúdio spolupracovalo so spoločnosťou Gearbox Software na vytvorení bezplatnej aktualizácie Borderlands: The Handsome Collection, ktorá do remasterovaných titulov Borderlands 2 a pridáva 4K grafiku.
Dňa 13. mája 2020 bol vydaný oficiálny teaser na titul Mafia: Trilogy. Oficiálne oznámenie titulu sa uskutočnilo 19. mája 2020.
Telefe

Telefe () je argentínska televízna stanica, ktorá sídli v Argentíne v Buenos Aires od roku 1961.
Stanicu vlastní a riadi spoločnosť Viacom prostredníctvom Televisión Federal S.A. Stanica Telefe vysiela nie len v Argentíne, kde je jednou z piatich národných televíznych kanálov, ale jej medzinárodné vysielanie sa dá prijímať aj v celej Južnej a Severnej Amerike, v Európe, Ázii, Oceánii a v Izraeli.
Sieť v novembri 2016 získala Viacom (teraz Paramount Global) za 345 miliónov dolárov.
Mokgweetsi Masisi

Mokgweetsi Eric Keabetswe Masisi (* 21. júl 1961, Moshupa, Botswana) je botswanský politik a od roku 2018 piatym prezidentom Botswany.
Životopis.
Jeho otec Edison Setlhomo Masisi bol dlhoročným poslancom a ministrom. Vyrastal so siedmymi súrodencami. Navštevoval základnú školu Thornhill a školu Maru a Pula. Potom študoval do roku 1984 angličtinu a históriu na University of Botswana. V roke 1989 začal študovať na Florida State University, kde absolvoval magisterské štúdium. Hral v divadle a tiež v niekoľkých juhoafrických amatérskych filmových produkciách. Od roku 1995 v Botswane pracoval pre UNICEF.
Vo voľbách v roku 2004 sa pokúsil kandidovať vo volebnom okrsku Moshupa/Mangana, ale pri hlasovaní jeho strany dostal prednosť jeho stranícky kolega. Vo voľbách v roku 2009 bol úspešný, keď bol zvolený do Národného zhromaždenia. Od roku 2011 do roku 2014 bol ministrom prezidentských záležitostí a verejnej správy. Vo voľbách v roku 2014 bol znovu zvolený za poslanca do Národného zhromaždenia. Bol menovaný ministrom pre vzdelávanie a rozvoj schopností. Prezident Ian Khama ho 12. novembra 2014 navyše menoval viceprezidentom, pričom zostal vo funkcii ministra školstva.
Dňa 1. apríla 2018 bol menovaný ako nástupca Iana Khama, čím sa stal piatym prezidentom Botswany. Potom, čo jeho strana BDP zvíťazila v októbri 2019 v parlamentných voľbách, bol Masisi 1. novembra 2019 znovuzvolený do funkcie prezidenta.
Translokáza

Translokáza je typ bielkoviny, ktorá umožňuje prechod iónov alebo väčších molekúl cez membránu. Jedná sa o enzýmy a prislúcha im číslo EC 7. Niektoré translokázy sú označované ako permeázy.
Niektoré látky nemôžu voľne prechádzať cez fosfolipidovú dvojvrstvu cytoplazmatickej membrány, pretože sú nabité alebo príliš veľké. Translokázy sú špeciálne prenášače, ktoré týmto látkam umožňujú (prípadne urýchľujú ich) presun z jednej strany membrány na druhú. Vďaka nim je možné udržiavať rôzne koncentrácie látok na rôznych stranách membrány. V niektorých prípadoch, napríklad u mitochondrií, je takto prísne regulované, ktoré molekuly môžu či nemôžu vstúpiť do mitochondrie. ADP/ATP translokáza zároveň umožňuje výmenu ADP z cytosólu za ATP z mitochondrie.
Klasifikácia.
Translokázy sú klasifikované podľa toho, aký typ molekuly prenášajú cez membránu a odkiaľ berú energiu:
Dôležitou translokázou, ktorá spotrebováva ATP, je napríklad Na+/K+ pumpa.
Karolina Pelendritosová

Karolina Pelendritosová (, ; * 25. august 1986) je cyperská plavkyňa. Zúčastnila sa Letných paralympijských hier 2004 v Aténach, Letných paralympijských hier 2004 v Aténach, Letných paralympijských hier 2008 v Pekingu, Letných paralympijských hier 2012 v Londýne a Letných paralympijských hier 2016 v Riu. Získala na nich dve zlaté, striebornú a bronzovú medailu.
Športová činnosť.
Svoj medzinárodný debut uskutočnila na svetovom šampionáte v plávaní v argentínskom meste Mar del Plata v roku 2002. Získala striebornú medialu v prsiach na 100 metrov (SB13).
Paraolympijské hry.
Na Letných paralympijských hrách 2004 v Aténach získala zlatú medailu v súťaži 100 metrov prsia (SB13). Finále sa zúčastnila aj 50 a 100 metrov voľným štýlom (S13). Na Letných paralympijských hrách 2008 v Pekingu opäť získala zlatú medailu v 100 m prsia (SB12). Získala tiež bronz v 200 m individuálnych polohových pretekoch (SM12). Získala tiež 5. miesto vo voľnom štýle na 50 m. Na Letných paralympijských hier 2012 v Londýne získala striebro v prsiach žien na 100 metrov (SB12). Na Letných paralympijských hrách 2016 v Riu získala štvrté miesto v prsiach na 100 m v kategórii SB13.
Habemus papam

Habemus papam () je oznámenie, ktoré sa vyhlasuje v latinčine a oznamuje, že konkláve zvolilo nového pápeža. Keď camerlengo oznámi meno zvoleného kandidáta, spýta sa ho: "„Acceptasne electionem de te canonice factam in Summum Pontificem?“" („Súhlasíš so svojím kánonickým zvolením do úradu Najvyššieho Pontifika?“) Po súhlase zvoleného sa ho spýta: "„Quo nomine vis vocari?“" („Ako sa chceš volať?“).
Zmeniť si meno po zvolení sa stalo zvykom v ranom stredoveku. Dovtedy sa stalo, že pápež používal svoje vlastné meno. Prvým známym pápežom, ktorý si zmenil svoje meno z civilného na iné, bol pápež Ján II., ktorý bol pápežom v rokoch 533 – 535. Predtým mal totiž meno Merkúr, čo je meno pohanského boha. Nepovažoval to za dôstojné pre úrad, za ktorý bol vybratý, a preto si toto meno zmenil. No aj napriek tomu si nejaký čas po ňom niektorí pápeži ponechávali svoje pôvodné mená. Definitívne môžeme povedať, že sa tradícia meniť si meno po prvýkrát vyskytuje pri Benediktovi VIII., ktorý bol pápežom rokoch 1012 – 1024. Táto tradícia sa udržala až dodnes. Bolo však niekoľko pápežov, napr. Marcel II. v roku 1555, ktorý si nechal svoje civilné meno.
Pápež si môže vybrať akékoľvek meno, ale v posledných storočiach si spravidla berie meno niektorého predošlého pápeža, a to meno symbolizujúce určitý kurz, podľa ktorého chce nový pontifikát postupovať. Len jedno meno, Peter, meno apoštola a prvého pápeža, sa v pápežskom zozname neopakuje. Panuje mienka, že ten, kto by sa odvážil dať si toto meno, bude posledným pápežom.
Ďalej nasleduje ceremoniál obliekania zvoleného pápeža do rúcha a akt úcty – poklona, keď kardináli jeden po druhom pristupujú k novému pápežovi, poklonia sa a bozkajú prsteň s vyobrazenou rybou – symbolom prvých kresťanov. Podávanie správy veriacim vykonáva kardinál-protodiakon na centrálnom balkóne Baziliky sv. Petra vo Vatikáne (na tzv. Lodžii požehnaní). Po tomto ohlásení novozvolený pápež príde pred veriacich, ktorí sú zhromaždení na Námestí sv. Petra a očakávajú jeho prvé požehnanie Urbi et orbi.
Forma oznámenia.
Po latinsky:
Krstné meno nového pápeža sa uvádza v latinskej podobe a v akuzatíve, priezviská sa neskloňujú (teda napr. Georgium Marium Sanctae romanae Ecclesiae Cardinal Bergoglio), pápežské meno môže byť uvedené v genitíve (častejšie) alebo v akuzatíve. Poradové číslo u pápežského mená môže a nemusí byť uvedené.
Slovenský preklad:
Alexis Pinturault

Alexis Pinturault (* 20. marec 1991) je francúzsky alpský lyžiar. S 34 víťazstvami na svetovom pohári je najúspešnejším francúzskym lyžiarom v jeho histórii. Francúzsko reprezentoval na piatich majstrovstvách sveta a dvoch zimných olympijských hrách, na ktorých vyhral štyri bronzové medaily v obrovskom slalome.
Pinturault bol majstrom sveta v alpskej kombinácii v roku 2019, majstrom sveta v tímovej súťaži v roku 2017 a dvojnásobným juniorským majstrom sveta v obrovskom slalome v rokoch 2009 a 2011.
V roku 2021 sa stal celkovým víťazom Svetového pohára. Okrem celkového víťazstva vyhral aj obrovský slalom.
Peaches (pieseň Justina Biebera)

„Peaches“ je pieseň od kanadského speváka a skladateľa Justina Biebera v spolupráci s kanadským spevákov a skladateľom Danielom Caesarom a spevákom a skladateľom Giveonom. Pieseň vyšla vydavateľstvom Def Jam Recordings 19. marca 2021, ako piaty singel z Bieberovho šiesteho štúdiového albumu "Justice." Pieseň napísali Bieber, Caesar a Gevieon spolu s Andrewom Wattom, Louisom Bellom, Louisom Martinezom Jr a Bernardom "Harv" Harveyom, a bola produkovaná produkovaná posledným menovaným a Shndom. 
Kompozícia.
„Peaches“ je pieseň zo žánru pop a R&amp;B. Hudobne je pieseň zasadená do tóniny C dur a má tempo 90 úderov za minútu. Vokály sú v rozmedzí od C4 do G5. 
Živé vystúpenia.
Bieber predviedol sólovú verziu skladby „Peaches“ na koncerte "Tiny Desk Concert" od NPR 17. marca 2021, dva dni pred oficiálnym vydaním piesne. Vystúpil aj s predtým vydanými singlami „Holy“, „Anyone“ a „Hold On“.
Hudobné video.
Spolu s piesňou bolo 19. marca 2021 vydané hudobné video v réžii Colina Tilleya.
Kokošník (architektúra)

Kokošník () je architektonický prvok ruskej architektúry, ktorý neskôr prebrala pravoslávna sakrálna architektúra východných Slovanov. Ide o polkruhový oblúk so stupňovitými bohato profilovanými, nad sebou radenými, ustupujúcimi, poprípade sa zmenšujúcimi štítmi v tvare polkruhového oblúka alebo oslieho chrbta. Bývajú umiestňované nad okenné rámy alebo na pyramidálne, kužeľovité či stanové hmoty centrálnej štruktúry chrámu okolo stredovej vežičky s nasadenou cibuľovitou prilbicou, kde plnia funkciu podpery tambura vežičky. Výraznejšie sa používal v ruskej architektúre od 16. storočia, obzvlášť populárny bol v 17. storočí, keď sa rozšíril na územia dnešnej Ukrajiny a Bieloruska.
Opis.
Kokošník vychádza zo zakomary, oblúkovitého zakončenia čelnej strany chrámu typického pre moskovskú architektúru. Pôvodne išlo o konštrukčný prvok zložený zo mnohých bohato stupňovito profilovaných, nad sebou radených, dozadu ustupujúcich, poprípade zmenšujúcich sa štítov v tvare polkruhovitých alebo špicatých oblúkov. Prvýkrát sa objavuje na starom Chráme Zosnutia presvätej Bohorodičky v Kolomne, ktorý bol vystavaný medzi rokmi 13791382. Ďalej tento prvok využíval Uspenský chrám v Zvenigorode postavený okolo roku 1400, Chrám Zvestovania v Moskve (14841489) a katolikon Ferapontského kláštora z roku 1490.
Kokošník neskôr zmenil charakter a nadobudol čisto dekoratívnu funkciu. Forma bohato farbeného a profilovaného polkruhového oblúka si získala veľkú obľubu už v 16. storočí v ruskej drevenej architektúre a v dekoratívnom umení. Menej často bol využívaný aj vo svetskej architektúre. V tradičnej drevenej ruskej architektúre sa kokošník objavuje na tzv. bočkovej streche ("bočka"), ktorá má tvar polvalca so zvýšenou alebo špicatou hornou časťou, ako napríklad kamenné brány v Kolomenskoje, Využívajú ho napríklad Chrám premenenia Pána (Spassko-preobraženskij sobor, nazývaný aj Letný chrám, okolo rokov 17131714) a Chrám ochrany presvätej Bohorodičky (Pokrovskij sobor, nazývaný aj Zimný chrám, okolo roku 1649) vystavaný na ostrove Kiži. Tento typ sa vo veľkej miere využíva v 17. až 18. storočí.
Mieru jeho popularity možno posúdiť podľa rozsiahleho použitia formy pri profilovaní hornej časti rámov ikon, diptychov a triptychov, baldachýnov, dámskych ozdôb do vlasov a pokrývok hláv (kokošník). Kokošník bol obzvlášť populárny v 17. storočí, keď sa umiestňoval nad okenné rámy alebo na pyramidálne, kužeľovité či stanovité centrálne štruktúry chrámu okolo stredovej vežičky s nasadenou cibuľovitou prilbicou. V tomto usporiadaní plnili funkciu podpier tambura vežičky, ako napríklad v Chráme Nanebovstúpenia Pána v Kolomenskoje či v Chrám Vasilija Blaženého a Chráme narodenia Matky Božej v Moskve. Neskôr sa kokošník rozšíril do ostatných východoslovanských krajín. V druhej polovici 17. storočia sa začína objavovať na zvoniciach s bohato profilovanými a ornamentálnymi reliéfmi či majolikou.
Na začiatku 18. storočia sa nastal útlm vo využívaní kokošníkov ako architektonických prvkov. Znovu sa začal využívať v architektonickom historizme od druhej polovice 19. storočia. Predstaviteľom z tohto obdobia je napríklad Chrám Krista Spasiteľa v Moskve.
Zoznam hudobných článkov/É

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
éd.
Édes élet
ég.
Ég és Föld
Dobšináit

Dobšináit je minerál, ktorý bol objavený na území Slovenska. Ide o člena roselitovej skupiny s hlavným zastúpením vápnika.
Pomenovaný bol podľa miesta prvého výskytu v meste Dobšiná. Schválený bol vo februári 2021 ako v poradí 23. nový minerál objavený na území Slovenska. Holotyp má biele sfarbenie, ale prímes kobaltu spôsobuje svetloružové sfarbenie.
Tour Michelet

Tour Michelet je mrakodrap nachádzajúci sa na predmestí Paríža Puteaux v štvrti La Défense.
Jej najväčším prenajímateľom je predovšetkým spoločnosť "Total".
Budova bola postavená v roku 1985, je vysoká 127 metrov a je deviata najvyššia budova v obchodnej štvrti La Défense. Budova má 34 poschodí a plochu asi 77 750 metrov štvorcových.
Elizabeth McGovernová

Elizabeth McGovern (; * 18. júl 1961, Evanston, Illinois, Spojené štáty) je americká herečka. V roku 1981 získala nomináciu na Academy Awards za jej herecký výkon vo filme "Ragtime".
Detstvo a mladosť.
McGovernová sa narodila ako dcéra stredoškolskej učiteľky a univerzitného profesora. Jej mladšou sestrou, je prozaička Cammie McGovern. Študovala na Juilliard School v New Yorku v rokoch 1979 až 1981. 
Kariéra.
V roku 1980 debutovala v úspešnom filme "Obyčajný ľudia". O rok neskôr bola obsadená do role Evelyn Nesbit vo filme "Ragtime". Za svoj herecký výkon získala nomináciu na Academy Awards. V roku 1984 hrala vo filme "Preteky s mesiacom" po boku Seana Penna. 
V roku 1988 po boku Kevina Bacona hrala v komédii "Vyrieši to dieťa?". O dva roky neskôr stvárnila lesbičku vo filme "Príbeh služobníčky", po boku Faye Dunaway či Natashy Richardson. 
V roku 1994 hrala vo filme Priateľská služba, kde stvárnila ženu, ktorá podvedie jej filmového priateľa, ktorého stvárnil Brad Pitt. V roku 1999 účinkovala v televíznom seriály "Červený Bedrník". 
Hrála také ve filmu Tenktát v Americe režiséra S. Leoneho. 
V rokoch 2010 až 2015 stvárnila jednu z hlavných úloh v televíznom seriáli "Panstvo Downton". V roku 2012 získala nomináciu na Zlatý glóbus v účinkovaní v seriáli. 
V roku 2015 účinkovala po boku Helen Mirren vo filme "Dáma v zlate". V roku 2019 hrala vo filmovej adaptácii "Panstvo Downtown". V rovnakom roku prijala úlohu v televíznom seriály "War of the Worlds", ktorý mal osem epizód.
Súkromný život.
V roku 1984 bola zasnúbená so Seanom Pennom. V roku 1992 sa vydala za britského režiséra a producenta Simona Curtisa. Spolu majú dve dcéry.
Hachšara

Hachšara (; transliterácia tiež "hakhshara", "hakhsharah", "hachshara", "hakhsharah", množné číslo: "hachšarot") bolo označenie sionistických výcvikových programov slúžiacich na prípravu Židov na život v Zemi izraelskej ("Erec Jisrael"), teda v Palestíne, ako aj označenie zariadení (fariem) poskytujúcich takúto prípravu. Organizovalo ich sionistické hnutie v diaspóre s účelom poskytnúť účastníkom, označovaným "chaverim" (hebr. "chaver" – „druh“), znalosti a zručnosti potrebné na prácu v poľnohospodárstve a v remeselníctve, resp. v priemysle, keďže väčšina mladých Židov postrádala skúsenosti s manuálnou prácou. Popri pracovnom výcviku sa v rámci programu vyučovali dejiny a geografia Zeme izraelskej, princípy sionistickej ideológie a hebrejčina, ktorú mali účastníci začať používať ako obcovací jazyk, keďže dovtedy ju používali len v liturgickom prostredí. Zastrešujúcim cieľom týchto programov bolo vytvoriť z mladého Žida alebo Židovky „priekopníka“ (hebr. חָלוּץ "chaluc", množné číslo "chalucim") pripraveného na život v kibuci.
Prvá farma-hachšara bola založená v roku 1920 pod vedením Abrahama Werbera v Kráľovstve Srbov, Chorvátov a Slovincov.
7,62 × 39 mm

7,62 × 39mm (tiež 7.62 Soviet alebo .30 Russian Short) je skrátený puškový náboj s bezokrajovou nábojnicou fľašového tvaru vyvinutý v ZSSR počas druhej svetovej vojny. Kvôli celosvetovému rozšíreniu sovietskych pušiek SKS a AK-47, ako aj ľahkých guľometov RPD a RPK je strelivo používané ako vojenskými, tak civilnými zbraňami.
Krátko po druhej svetovej vojne vznikla útočná puška AK-47, ktorá sa neskôr stala najrozšírenejšou vojenskú puškou na svete a 7,62 × 39mm zostal sovietskym štandardným nábojom až do 70. rokov, kedy bol v sovietskych službách z veľkej časti nahradený nábojom 5,45 × 39 mm, ktorý bol predstavený spolu s novou puškou AK-74. V 21. storočí ostáva 7,62 × 39 mm bežne využívaný, a to aj pre novo vyvinuté pušky ako je AK-15.
Varianty.
M43.
Pôvodne sa v tomto náboji používala strela M43. Problém ale bol v tom, že pri prelete tkanivami boli veľmi stabilné. Túto stabilitu začala strácať až po približne 30 cm. Takže ak strela nezasiahla nejaký životne dôležitý orgán, tak rana bola relatívne malá a rýchlo sa liečila.
M67.
V 60. rokoch 20. storočia sa v Juhoslávii experimentovalo s novou konštrukciou strely. Výsledkom bola strela typu M67. Tá bola o niečo dlhšia a mala menej plochou základňu ako M43, čo sa dosiahlo najmä odstránením jadra z mäkkej ocele. Vďaka tomu došlo k posunutiu ťažiska viac dozadu v porovnaní s M43. Takže pri prelete tkanivami sa strela destabilizovala o takmer 17 cm skôr. Destabilizácie znamená, že strela prestane byť natočená špičkou dopredu, ale začne rotovať okolo osi kolmej k najdlhšiemu rozmeru. Teda v niektorých chvíľach letí skrz tkaniva natočená bokom. To má za následok veľmi širokú ranu, ktorá sa dlho lieči.
Vzhľadom k tomu, že nedochádza ku fragmentácii strely (ako napr. pri 5,56 × 45 mm NATO), spôsobená zranenie nemusí byť stále príliš závažná.
Hrdina socialistickej práce

Hrdina socialistickej práce je označenie vyznamenania udeľovaného v rôznych socialisticých krajinách:
9 × 19 mm Parabellum

Pištoľový náboj 9 × 19 mm Parabellum bol predstavený v roku 1902 nemeckým výrobcom zbraní "Deutsche Waffen und Munitionsfabriken" (DWM) ako náboj pre ich pištoľ Luger. Išlo o vysoko výkonnú verziu staršieho náboja 7,65 mm Luger, ktorý bol vyvinutý z náboja 7,65 mm Borchardt.
Ide o najrozšírenejší pištoľový služobný náboj na svete. Používa sa tiež často v puškách skonštruovaných na pištoľové náboje a od druhej svetovej vojny ide o dominantné náboj do samopalov.
Názov Parabellum je odvodený z latinského príslovia "Si vis pacem, para bellum" („Ak hľadáš mier, priprav sa na vojnu“), čo bolo moto DWM.
Obcovací jazyk

Obcovací jazyk alebo obcovacia reč je jazyk, ktorým osoba hovorí vo svojej bezprostrednej komunite. 
Medzinárodný štatistický kongres v Bruseli v roku 1853 túto kategóriu označil za rozhodujúce kritérium pre empirické zisťovanie národnosti, čo sa zmenilo na kongrese v Petrohrade v roku 1872, kedy bol obcovací jazyk nahradený materinským jazykom.
Na území dnešného Slovenska sa obcovací jazyk používal ako kritérium určovania národnosti od rakúsko-uhorského sčítania ľudu v roku 1890 (cez sčítania v rokoch 1900 a 1910) až do prvého československého sčítania ľudu v roku 1921, kedy bola národnosť definovaná materinským jazykom. Týmto prístupom zrejme došlo k značnému nadhodnoteniu počtu príslušníkov väčšinových národností (napr. osoba s češtinou ako materinským jazykom identifikujúca sa s českou národnosťou žijúca v prevažne nemeckom prostredí nemala na výber, než používať nemčinu ako obcovací jazyk).
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 – Južná Amerika

Juhoamerická časť kvalifikácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 bola jednou zo šiestich kontinentálnych častí kvalifikácie o postup na MS vo futbale 2022 v Katare. O 4 miesta na svetovom šampionáte a o jedno miesto v medzikontinentálnej baráži sa uchádzali reprezentačné mužstvá 10 členských krajín Juhoamerickej futbalovej konfederácie (CONMEBOL).
Konečné poradie.
Poznámka:&lt;br&gt;Zápas Brazília–Argentína sa nedohral, potom bol preložený a neskôr zrušený.
Medzikonfederačné play-off.
Žreb medzikonfederačného play-off sa konal 26. novembra 2021. Piaty tím juhoamerickej kvalifikácie nastúpil proti víťazovi štvrtého kola ázijskej kvalifikácie. Hralo sa na neutrálnom ihrisku v Katare 13. júna 2022.
Austrália postúpila na Majstrovstvá sveta.
Far Cry 5

Far Cry 5 je akčná strieľačka z pohľadu prvej osoby z roku 2018 vyvinutá spoločnosťami Ubisoft Montreal a Ubisoft Toronto a vydaná Ubisoft. Ide o nástupcu titulu Far Cry 4 z roku 2014 a piaty hlavný diel v hernej sérii Far Cry. Videohra bola vydaná 27. marca 2018 na Microsoft Windows , PlayStation 4 a Xbox One s podporou PlayStation 4 Pro a Xbox One X. Far Cry 5 je dostupné na všetkých troch platformách s českými titulkami. 
Videoherný spin-off a pokračovanie s názvom Far Cry New Dawn bol vydaný vo februári 2019.
Hrateľnosť.
Far Cry 5 je podobný svojim predchodcom. Jedná sa o akčnú a dobrodružnú strieľačku z pohľadu prvej osoby, ktorá je zasadená v otvorenom svete . Hráč ho môže slobodne preskúmavať, a to chôdzou alebo pomocou rôznych vozidiel. Na rozdiel od predchádzajúcich dielov, kde hráč hrá za vopred stanovenú postavu, si v tejto hre môže ľubovoľne upraviť jej vzhľad. Hoci môže hráč použiť pri súbojoch s nepriateľmi rad strelných a výbušných zbraní, je v hre kladený dôraz aj na boj zblízka. Možno si tak vybrať zo širšej škály zbraní na blízko než u predchádzajúcich titulov Far Cry. Okrem toho obsahuje Far Cry 5 u zbraní nový balistický systém. Napríklad vystrelená a letiaca guľka s narastajúcou vzdialenosťou klesá, aby hra a zbrane pôsobili viac realisticky.
Príbeh.
Hra sa odohráva v odľahlom kraji Hope County v americkom štáte Montana, kde sa sektársky kňaz Joseph Seed považuje za hlavu miestneho okresu. V skutočnosti sa jedná o radikálneho kazateľa, ktorý spoločne so svojou nevlastnou sestrou (Faith) a dvoma jej brat (Jacob a John Seed) stoja na čele militaristickej sekty Eden 's Gate (v preklade Rajská Brána ), ktorá drancuje a trýzni miestnych obyvateľov. Cieľom hry je zabíjať členov tejto sekty. Hra začína pokusom o zatknutie Josepha Seeda, ktorý hovorí: "Boh nedovolí aby ma odviedli". Prebehne však vzbura členov sekty, vrtuľník sa zrúti a vy musíte rýchlo utekať preč. Členovia sekty však na postavu hráča zhodia bombu. Tá je potom zachránená. Existujú tri rôzne konce hry.
Mexická drogová vojna

Mexická drogová vojna je označenie pre ozbrojený konflikt, ktorý sa odohráva od roku 2006 medzi mexickou vládou a zároveň niekoľkými tamojšími drogovými kartelmi, ktoré sa snažia ovládnuť čo najviac územia a získať tak kontrolu nad vývozom drog do susedných Spojených štátov.
Vyhlásenie vojny.
Vojnu proti drogovým kartelom v Mexiku vyhlásil prezident Felipe Calderón krátko po svojom nástupe do úradu v roku 2006. Do boja nasadil až 50 000 mexických vojakov. 
Drogové kartely.
V Mexiku pôsobí súčasne minimálne 7 drogových kartelov, z ktorých najväčší je kartel Sinaloa, ktorý pôsobí v 47 štátoch a zároveň je najväčším drogovým kartelom v Južnej Amerike. Ešte pred rokom 2002 bol však najsilnejší kartel Golfo, ktorého význam sa od smrti jeho zakladateľa Ramona Arellano Felixa zmenšuje. O územie súčasne bojujú aj kartely Los Zetas, ktoré predtým spolu spolupracovali. Okrem iného spolu bojujú aj Sinaloa s kartelom Juaréz, ktorý sa špecializuje na prepravu drog medzi Ciudad Juárez, najväčším mestom v štáte Chihuahua a El Pasom v susednom Texase. Existuje však aj niekoľko menších zoskupení. Niektoré kartely občas tvoria koalíciu a stoja tak v boji proti ostatným.
Korupcia vo vláde.
Jedným z problémov v boji proti drogovým kartelom je korupcia vo vláde od najvyšších pozícií až po najnižšie. Často je vnímaná aj korupcia policajtov, vojakov či sudcov, z ktorých väčšina ponuku peňazí príjme.
Obete.
V roku 2010 stúpol počet obetí drogovej vojny k viac ako 15 000, z ktorých väčšina prišla o život počas popravy či krvavých prestreliek. Boli medzi nimi členovia kartelov, policajti, sudcovia, politici vrátane ich žien a detí či novinári . Okrem toho je mnoho ľudí stále nezvestných.
5,45 × 39 mm

Sovietsky náboj 5,45 × 39 mm sa začal používať v roku 1974 pre AKS-74U a útočnú pušku AK-74. Nahradil tak staršie náboj 7,62 × 39 mm.
Jadro strely pozostáva najmä z mäkkej oceľi. V prednej časti strely pod tenkým medeným plášťom je dutina naplnená vzduchom. Zadná časť má kužeľovitý tvar, aby pri lete za strelou nevznikalo vákuum. Naviac je na konci strely akási zátka z olova. Tieto všetky okolnosti majú za následok veľmi výrazné posunutie ťažiska do zadnej časti strely. Vďaka tomu sa pri náraze do pevnej prekážky strela veľmi ľahko destabilizuje a pri prelete tkanivami neletí rovno, ale otáča sa. Tým sa výrazne zväčšuje veľkosť strelného kanála.
Kedysi sa malo chybne za to, že hlavný vplyv na poškodenie tkanív má otáčanie sa strely okolo svojej osi a tým zväčšovanie vytvorených dutín v tkanive, ktoré strela vytvoria. Ale Dr. Martin Fackler preukázal, že kľúčový vplyv na ranivý efekt tohto náboja má jeho fragmentácie.
Tento náboj ale vzhľadom k svojej pevnej konštrukcii väčšinou nefragmentuje. Ak niekedy došlo k tomu, že ním bola spôsobená nejaká závažné zranenia, tak sa často ukázalo, že použitý projektil bol chybný. Jedinou výnimkou bol zásah pečene. Tam zásah spôsobí veľké poškodenie z dôvodu tuhosti pečeňového tkaniva. Iné tkanivá sú oveľa flexibilnejšie a teda vytvorené dočasné dutiny nespôsobí veľká poškodenie.
Tým, že sa strela otáča okolo svojej osi, vytvoria dve dočasné dutiny. Jednu v hĺbke 10 cm a druhou v hĺbke 40 cm (priemerná šírka ľudského trupu je 40 cm). To je porovnateľné s modernou muníciou 7,62 × 39 mm.