Škaredé káčatko

Škaredé káčatko (dánsky: "Den grimme ælling") je dánska literárna rozprávka od dánskeho básnika a spisovateľa Hansa Christiana Andersena (1805 - 1875). Prvýkrát bola uverejnená 11. novembra 1843 v knihe "Nové rozprávky. Prvý zväzok. Prvý diel", spolu s ďalšími tromi Andersenovými rozprávkami v dánskej Kodani, ktoré sa stretli s veľkým ohlasom kritiky. Rozprávka bola adaptovaná do rôznych médií vrátane opery, muzikálu a animovaného filmu. Rozprávka je pôvodným Andersenovým príbehom.
Príbeh.
Po vyliahnutí vajíčok kačacej matky jedno z káčatiek vnímajú ostatné zvieratá ako škaredé malé stvorenie, ktoré je slovne aj fyzicky urážané. Zatúla sa z dvorca a žije s divokými kačicami a husami, až kým poľovníci nevybijú kŕdle. Nájde si domov u starej ženy, ale jej mačka a sliepka ho nemilosrdne dráždia a vysmievajú sa mu, a tak sa opäť vydáva na cestu.
Káčatko uvidí kŕdeľ migrujúcich divých labutí. Je nadšené a vzrušené, ale nemôže sa k nim pridať, pretože je príliš mladé, škaredé a nevie lietať. Keď príde zima, farmár nájde a odnesie zmrznuté káčatko domov, ale to sa zľakne farmárových hlučných detí a utečie z domu. Kačiatko strávi strastiplnú zimu osamote vonku, väčšinou sa ukrýva v jaskyni na jazere, ktoré čiastočne zamrzne.
Káčatko, ktoré už medzičasom úplne vyrástlo a dospelo, už nedokáže vydržať život v samote a strádaní. Rozhodne sa vthnúť do kŕdľa labutí, pretože cíti, že je lepšie, keď ho zabijú také krásne vtáky, než aby žilo škaredý život. Je šokované, keď ho labute privítajú a prijmú, až pri pohľade na svoj odraz vo vode si uvedomí, že celý ten čas nebolo káčatkom, ale labuťou. Húf sa vznesie do vzduchu a on roztiahne krídla, aby vzlietlo so zvyškom svojej novej rodiny. 
Napísanie a história vydania.
Andersen príbeh po prvýkrát vymyslel v roku 1842, keď sa počas pobytu na vidieckom sídle Bregentved kochal krásami prírody a venoval mu celý rok pozornosti. Pôvodne uvažoval o názve rozprávky ""Mladé labute", ale keďže nechcel pokaziť prvok prekvapenia v premene hlavného hrdinu, zavrhol ho v prospech "Škaredého káčatka"". Neskôr sa priznal, že príbeh je "odrazom môjho vlastného života", a keď sa kritik Georg Brandes Andersena pýtal, či napíše svoju autobiografiu, básnik tvrdil, že už bola napísaná - „Škaredé káčatko“.
"Škaredé káčatko" bolo prvýkrát publikované v Kodani v Dánsku 11. novembra 1843 v knihe "Nové rozprávky. Prvý zväzok. Prvý diel" ("Nye Eventyr. Første Bind. Første Samling"). Prvýkrát nebolo súčasťou názvu slovné spojenie "rozprávané pre deti" - toto vynechanie podľa Andersenovej vedkyne Jackie Wullschlagerovej svedčilo o Andersenovej novej sebaistote: ""Tieto [rozprávky] boli najvyzretejšie a najdokonalejšie skonštruované rozprávky, aké kedy napísal, a hoci sa niektoré z nich hneď stali a zostali obľúbenými u detí, Andersen tu s výnimočným umením spája to detské a hlboké"." Prvý náklad 850 kusov bol vypredaný do 18. decembra a Reitzel plánoval ďalších 850 kusov.
Rozprávka bola štvrtá a posledná v zväzku, ktorý obsahoval príbehy (v poradí podľa obsahu): ""Anjel" ("Englen"), "Slávik" ("Nattergalen") a "Miláčikovia; alebo, Vrchár a ples" ("Kjærestefolkene [Toppen og bolden]"). Zväzok sa vypredal takmer okamžite a Andersen si 18. decembra 1843 zapísal: "Kniha sa predáva ako horúce koláče. Všetky noviny ju chvália, každý ju číta! Žiadna moja kniha nie je tak cenená ako tieto rozprávky!"". Andersen propagoval rozprávku tým, že ju nahlas čítal na spoločenských stretnutiach. 
Rozprávka "Škaredé káčatko" bola preložená do mnohých jazykov a vydaná po celom svete. Stala sa jednou z najznámejších Andersenových rozprávok.