burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Carl Reiner

Carl Reiner (* 20. marec 1922, Bronx, New York, USA† 29. jún 2020, Beverly Hills, Kalifornia) bol americký herec, filmový režisér, producent, scenárista, a komik.
Účinkoval v niekoľkých muzikáloch na Brodwayi ako napríklad "Inside U.S.A.", "Alive and Kicking", a hlavnú úlohu získal v muzikáli "Call Me Mister". Počas prvých rokov televíznej komédie od roku 1950 do roku 1957 spolupracoval na reláciách "Caesar's Hour" a "Your Show of Shows" zo Sidom Caesarom. V šesťdesiatych rokoch bol Reiner známy ako tvorca, producent, spisovateľ a herec v šou "The Dick Van Dyke Show".
V diele "Father of the Pride" vyjadril Reiner Sarmoti, ktorý sa stal jednou z jeho najvýznamnejších hlasových rolí.
Životopis.
Detstvo.
Narodil sa v Bronxe, v New Yorku, rodičom Bessie (rodená Mathias) a Irvingovi Reinerovi – výrobcovi hodiniek. Jeho rodičia boli židovskí imigranti. Jeho matka pochádzala z Rumunska a otec z Rakúska.
Jeho starší brat Charlie vo svojich 16 rokoch čítal v denníku New York Daily News o bezplatnom dramatickom workshope, ktorý realizovala spoločnosť Works Progress Administration a povedal o tom Carlovi. Charlie prisudzuje práve tuto udalosť k zmene životných plánov svojho brata.
Vojenská služba.
V roku 1943 bol Reiner navrhnutý do vojenských vzdušných síl a slúžil počas druhej svetovej vojny. Spočiatku sa cvičil ako rádio operátor, ale po tom, čo strávil tri mesiace v nemocnici zotavujúci sa z pneumónie, bol poslaný na Georgetown University na desať mesiacov na výcvik ako francúzsky tlmočník. Počas jazykového vzdelávania získal svoju prvú skúsenosť ako režisér a hru Molière spracoval vo francúzštine. V roku 1944, po absolvovaní jazykového výcviku, bol poslaný na Havaj, aby pracoval ako teleprinter operátor. V noci predtým, než mal vyviezť na neznáme úlohu, navštevoval produkciu Hamletu v zábavnej jednotke pre špeciálne služby. Po konkurze pre herca a majora Maurice Evansa bol preložený na špeciálne služby. Reiner vystúpil v tichomorskom divadle a zabavil vojenské jednotky na Havaji, Guam, Saipan, Tinian a Iwo Jima na ďalšie dva roky. Bol prepustený v roku 1946.
Kariéra.
Účinkoval v niekoľkých muzikáloch na Broadwayi (vrátane "Inside U.S.A." a "Alive and Kicking") a mal vedúcu úlohu v "Call Me Mister".
Súkromný život.
24. decembra 1943 sa oženil so speváčkou Estelle Lebostovou. V čase sobáša mal 21 rokov a Estelle 29 rokov. Boli spolu 64 rokov až do jej smrti. Estelle skonala 25. októbra 2008 vo veku 94 rokov. Mali spolu tri deti, básnika a dramatika Roba (* 1947), Sylviu Anne (* 1949) a maliara, herca a režiséra Lucasa (* 1960).
Diopeithes z Argosu

Diopeithes () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Diopeithes, sochár (bronziar) z Argosu, bol činný zrejme v 2. polovici 3. stor. pred Kr. Z tvorby tohto umelca sa nezachovalo nič, známa je ale jeho signatúra na okrúhlom mramorovom podstavci zo sochy, objavená počas archeologických vykopávok v meste Lindos na ostrove Rodos. Nápis na tomto podstavci, datovaný do roku 210 pred Kr., uvádza, že bol základňou bronzovej sochy kňaza, vyhotovenej za spolupráce s bronziarom Iatroklom:
V nápise je záznam "καθ’ ὑοθεσίαν""osvojený", ktorý je charakteristický pre zápis adaptovaných osôb z tohto obdobia hlavne na ostrove Rodos.
Iatrokles

Iatrokles alebo Iatroklés ("Iatrokles", iný prepis: "Iatroklés") môže byť:
Dolina Dudowa

Dolina Dudowa je orograficky pravé oddelenie Doliny Chochołowskej na poľskej strane Západných Tatier. Pomenovaná je podľa poľského priezviska Duda. Začiatok doliny je vo výške , neďaleko Polany pod Jaworki. Dolina je orientovaná juhovýchodným smerom ku Przełączkę pod Kufą (). Od juhu sa nad dolinou vypína Kominiarski Wierch () a na západe Dudowe Spady. Na východe Kufą. Severnú hranicu tvorí lesnatý chrbát kopca Wielki Opalony Wierch (), Mały Opalony Wierch (), Spaloną Czubą () a Jamską Czubą ().
Dolná časť doliny má charakter skalnatej rokliny nazvanej Między Ściany. V jej stenách sú početné jaskyne. Vyššie, na jej pravej strane, sa rozprestiera Wyżnia Dudowa Rówień. Vysoko nad dnom doliny, blízko jej ústia nachádza sa Polana Jamy. Dolinou preteká Międzyścienny Potok, ktorý pramení vo výške okolo v hornej časti Wyżniej Dudowej Równi. Na mnohých miestach sa stráca pod zemou a na vysokých prahoch rokliny Między Ściany vytvára vodopády.
V doline sa nachádza niekoľko jaskýň. Okrem iných: Nyża w Wąwozie Między Ściany, Schronisko w Międzyścianach I, Schronisko w Międzyścianach II, Schronisko w Międzyścianach „nad II“, Szczelina Zawaliskowa nad Kufą, Schronisko przy Ścianach, Dudowa Studnia, Schronisko Dudowe, Schronisko Dudowe Górne, Schron w Piecach, Jaskinia pod Baranami, Jaskinia Lodowa nad Kufą, Szczelina przy Lodowej nad Kufą a Schron pod Kufą Zachodni.
Príroda ponúka zaujímavú a vzácnu flóru. Okrem iných tu rastie: vratičník mnohozárezový, krivec najmenší a hmyzovník muchovitý.
Turistika.
Roklina Między Ściany a horná časť Doliny Dudowej pre turistov nie sú prístupné.
SPOLU (Česko)

SPOLU je koalícia troch českých politických strán. Vznikla v roku 2020 a skladá sa Občianskej demokratickej strany, KDU-ČSL a TOP 09. Lídrom koalície je Petr Fiala. Vo Voľbách do Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky v roku 2021 získala 27,8 % hlasov, čím voľby vyhrala a získala 71 mandátov.
Ivan Žabota

Ivan Žabota (* 15. december 1877† 27. december 1939) bol maliar slovinského pôvodu, pôsobiaci prevažne na Slovensku.
Životopis.
Študoval na reálke v Gradci a na pražskej Akadémii výtvarných umení. Neskôr sa presťahoval do Viedne, kde študoval za finančnej podpory svojich rodákov. Od roku 1915 sa zdržiaval v Budapešti, kde maľoval portréty v tamojších slovenských rodinách. Bol jedným z prvých výtvarníkov, ktorý prišli po vzniku ČSR do Bratislavy. Tu sa aktívne zúčastňoval diskusií o smerovaní slovenského výtvarného umenia. V roku 1919 bol jedným zo spoluzakladateľov Spolku slovenských umelcov. V Bratislave sa stal neodmysliteľnou súčasťou vtedajšej bohémy. Po svojom príchode si založil ateliér v budove Slovenskej banky na rohu Hurbanovho námestia a Suchého mýta. Venoval sa maľovaniu portrétov no žil v materiálnom nedostatku. V 30. rokoch sa oženil s dobre situovanou manželkou Pavlou Smolkovou, čím sa výrazne zmenilo jeho materiálne postavenie. Vzťah však nevydržal dlho a Žabota sa vrátil k svojmu bohémskemu spôsobu života pričom upadal do dlhov. Jeho smrť prišla náhle a nečakane.
Tvorba.
Žabota sa venoval prevažne maľbe portrétov. Známe sú jeho obrazy tanečníc a detí. Bol zástancom realizmu a odporcom moderny. Tvoril v štýle salónno-meštiackehého portrétu z konca 19. storočia. Maľoval aj významné osobnosti politického a kultúrneho života. Spolu s Martinom Benkom, Jankom Alexym sa predstavili v roku 1920 na výstave Slovenského Mája. Známou sa stala jeho maľba P. O. Hviezdoslava (1921). Pre jeho portréty je charakteristická priamosť a realita videnia, no postupne v nich začal prevládať romantizujúci a idealizujúci prvok.
Zoznam obcí Bratislavskej župy

Toto je zoznam obcí ležiacich na území bývalej Bratislavskej župy. Názvy obcí sú uvedené pod súčasným menom a podľa súčasných okresov.
Okres Bratislava I..
Mestské časti:
Staré Mesto
Okres Bratislava II..
Mestské časti:
Ružinov, Vrakuňa, Podunajské Biskupice
Okres Bratislava III..
Mestské časti:
Rača, Nové Mesto, Vajnory
Okres Bratislava IV..
Mestské časti:
Devín, Devínska Nová Ves, Dúbravka, Karlova Ves, Lamač, Záhorská Bystrica
Okres Bratislava V..
Mestské časti:
Petržalka
Okres Pezinok.
Mestá:
Pezinok, Modra, Svätý Jur
Obce:
Báhoň, Budmerice, Častá, Doľany, Dubová, Jablonec, Limbach, Píla, Slovenský Grob, Šenkvice, Štefanová, Viničné, Vinosady, Vištuk
Okres Senec.
Mestá:
Senec
Obce:
Bernolákovo, Blatné, Boldog, Most pri Bratislave, Malinovo, Tomášov, Hamuliakovo, Kráľová pri Senci, Rovinka, Dunajská Lužná, Kaplna ,Ivanka pri Dunaji, Igram, Chorvátsky Grob, Čataj, Hrubá Borša, Hrubý Šúr, Hurbanova Ves, Miloslavov, Kalinkovo, Zálesie, Tureň, Veľký Biel, Vlky, Reca, Nový Svet, Kostolná pri Dunaji, Nová Dedinka
Okres Dunajská Streda.
Mestá:
Gabčíkovo, Šamorín, Dunajská Streda
Obce:
Báč, Baka, Bellova Ves, Blahová, Blatná na Ostrove, Bodíky, Boheľov, Čakany, Čenkovce, Dobrohošť, Dolný Bar, Dolný Štál, Dunajský Klátov, Holice, Horná Potôň, Horné Mýto, Horný Bar, Hubice, Hviezdoslavov, Jahodná, Janíky, Jurová, Kostolné Kračany, Kráľovičove Kračany, Kútniky, Kvetoslavov, Kyselica, Lehnice, Lúč na Ostrove, Macov, Mad, Malé Dvorníky, Mierovo, Michal na Ostrove, Nový Život, Ohrady, Oľdza, Orechová Potôň, Padáň, Potônske Lúky, Povoda, Rohovce, Štvrtok na Ostrove, Topoľníky, Trhová Hradská, Trnávka, Trstená na Ostrove, Veľká Paka, Veľké Blahovo, Veľké Dvorníky, Vieska, Vojka nad dunajom, Vrakúň, Vydrany, Zlaté Klasy
Okres Šaľa.
Obce:
Diakovce, Tešedíkovo, Žihárec
Okres Galanta.
Mestá:
Galanta, Sládkovičovo, Sereď
Obce:
Abrahám, Čierna Voda, Čierny Brod, Dolná Streda, Dolné Saliby, Dolný Chotár, Gáň, Horné Saliby, Hoste, Jánovce, Jelka, Kajal, Košúty, Kráľov Brod, Malá Mača, Veľká Mača, Vozokany, Matúškovo, Pusté Úľany, Mostová, Tomášikovo, Topoľnica, Trstice, Váhovce, Veľký Grob, Veľké Úľany
Okres Senica.
Obce:
Plavecký Peter, Kuklov, Borský Svätý Jur, Sekule, Borský Mikuláš, Bílkove Humence, Moravský Svätý Ján, Šajdíkove Humence, Lakšárska Nová Ves,
Okres Trnava.
Mestá:
Trnava
Obce:
Dolné Orešany, Horné Orešany, Smolenice, Trstín, Hrnčiarovce nad Parnou, Naháč, Dechtice, Suchá nad Parnou, Lošonec, Borová, Dlhá, Biely Kostol, Ružindol, Cífer, Vlčkovce, Zeleneč, Bíňovce, 
Bohdanovce nad Trnavou, Boleráz, Buková, Dobrá Voda, Dolná Krupá, Dolné Dubové, Dolné Lovčice, Horná Krupá, Horné Dubové, Jaslovské Bohunice, Kátlovce, Košolná, Križovany nad Dudváhom, Majcichov, Malženice, Pavlice, Opoj, Radošovce, Slovenská Nová Ves, Šelpice, Špačince, Šúrovce, Voderady, Zavar, Zvončín
Okres Malacky.
Mestá:
Malacky, Stupava
Obce:
Borinka, Gajary, Jablonové, Jakubov, Kostolište, Malé Leváre, Veľké Leváre, Pernek, Kuchyňa, Plavecký Mikuláš, Plavecký Štvrtok, Plavecké Podhradie, Závod, Suchohrad, Vysoká pri Morave, Záhorská Ves, Sološnica, Rohožník, Studienka, Láb, Zohor, Marianka, Lozorno
Okres Mosonmagyaróvár.
Obce:
Dunasziget
Vlamertinge

Vlamertinge je dedina v belgickej provincii Západné Flámsko a štvrť mesta Ieper. Centrum obce sa nachádza hneď vedľa centra mesta Ieper, pozdĺž hlavnej cesty N38 do neďalekého mesta Poperinge.
Okrem samotného centra mesta Ieper je Vlamertinge najväčšou časťou mesta Ieper. Na západ od Vlamertinge, pozdĺž cesty do Poperinge, je osada Brandhoek.
Dejiny.
Najstaršie údaje o Vlamertinge sa datujú od stredoveku. V roku 857 bola postavená kaplnka. V roku 970 bol Ypres zničený a kaplnka Vlamertingeho zhorela. Najstarší dokument, známy do dnešného dňa, ktorý obsahuje názov Flambertenges, je listinou z roku 1066. Baudouin van Lille, jeho manželka Adela a ich syn Baudouin v tomto dokumente darovali majetok cirkvi a kapitule Sint-Pieters v Lille. 
V prvej svetovej vojne bola celá dedina zničená bombardovaním. V roku 1944 počas druhej svetovej vojny bol Vlamertinge oslobodený poľskou obrnenou divíziou.
Zemepis.
Vlamertinge je 17 metrov nad morom. Obec hraničí s Ypresom na východe, Voormezele na juhovýchode, Kemmel a Dikkebus na juhu, Reningelst na juhozápade, Poperinge na západe, Elverdinge na severe a Brielen na severovýchode.
Demografický vývoj.
Od roku 1487 do roku 1697 došlo k veľkému poklesu populácie Vlamertinge. Najpravdepodobnejším vysvetlením bola osemdesiatročná vojna v Holandsku. Počas prvej svetovej vojny počet obyvateľov opäť klesol. Je to preto, lebo blízky Ypres, ktorý bol vtedajším mestom, bol ťažko bombardovaný a Vlamertinge tiež veľmi trpel týmto bombardovaním.
Platan východný v Jelke

Platan východný v Jelke je dvestopäťdesiatročný platan východný ("Platanus orientalis"), ktorý sa nachádza v susedstve pozemkov hospodárskeho dvora na okraji obce Jelka. Je chránený podľa "Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Trnave, 1/1996, 12.12.1996" z hľadiska ekologického a krajinárskeho .
Peplos

Peplos () bol grécky ženský odev, nosený hlavne pred rokom 500 pred Kr.
Peplos (mn. č. "peploi") bol bežný grécky ženský odev nosený zrejme už v staršom archaickom období. Bol zhotovený z jednofarebnej alebo z pestrofarebnej vlnenej alebo ľanovej tkaniny (často zdobenej farebnými okrajmi a pestrými výšivkami) obdĺžnikového strihu, vyššieho ako bola žena, ktorá ho nosila, a viac než dvakrát tak širokého ako ona.
Ženy si svoj peplos zhotovovali tak, že látku si na hornom okraji bohato nariasili, vo výške jednej tretiny tkaninu raz preložili, takže tvorila akoby golier, vpredu ju dvakrát zvisle preložili (zadná, prehnutá časť peplosu sa dala natiahnuť na hlavu ako kapucňa.). Látku si ovinuli okolo tela a jej časť ("epómis") omotali okolo dvoch ramien a vpredu upevnili sponami (alebo ihlicami). Svoj peplos si ženy zvyčajne stiahli v drieku pásom, ktorým upevnili záhyby tak, aby sa pri chôdzi neodhaľovala pravá noha (ako sa to stávalo obyčajne mužom, čo nosili chitón). Keď tkanina nebola na prsiach nariasená, opasok zatiahli tak, aby nad ním vznikol akýsi vak zvaný "kolpos".
Niektoré druhy peplosu boli na otvorenej strane zošité (do tvaru rúry s dvoma otvormi pre ruky), ale väčšinou sa len prekrývali a držali sa na svojom mieste pomocou opasku. Aj uzavretý peplos však mohol byť veľmi dôstojný a symetrický a nosieval sa i s opaskom, ktorý pridržiaval riasenie, často obohatené špeciálnymi záhybmi. Ženy nižšieho pôvodu a otrokyne nosili odev z vlnenej priadze, kým ľanové tkaniny nosili hlavne ženy zo zámožných tried a elegantné ženy (ktoré sa zdobili klenotmi a nosili i slnečníky alebo vejáre). Cez peplos sa mohol nosiť ľanový plášť, neskôr nazvaný himatión. V klasickom období grécke ženy pomaly prestali nosiť peplos (nosili ho už len vidiecke ženy a otrokyne) a nahradili ho tunikou zvanou chitón.
Minipivovar TATRAS

TATRAS je minipivovar umiestnený v rekonštruovanom a dostavanom nemeckom meštianskom dome postavenom v roku 1731 Jacobom Emericim. Dom mal právo varenia piva a pálenia alkoholu.
Pivné kúpele.
Sauna, ľadová kaďa, pivné vane, posteľ s ovsenou slamou. Hostia si čapujú pivo priamo vo vani. Masáž.
Reštaurácia.
Otvorená 8. septembra 2016, kapacita 171 hostí.
Samostatné salóniky - Každá miestnosť sa vyznačuje osobitou témou a zaujímavým dizajnom.
Penzión.
Disponuje štyrmi izbami v nadštandardnom zariadení.
Predajnička.
Ponúka široký výber vlastných produktov Minipivovaru, pivnú kozmetiku a suveníry.
Zaujímavosti.
Pred vstupom do Tatrasu sa na ulici nachádza obrovský sud s pohárom a levitujúcim pivným kohútom, ktorý je nielen lákadlom pre fotografie turistov a reklamou pre minipivovar, ale je zároveň aj barovým pultom pre vonkajšiu terasu.
Škoda Kodiaq

Škoda Kodiaq je stredne veľké SUV, ktoré od roku 2016 vyrába česká automobilka Škoda Auto. Automobil je postavený na základe platformy Volkswagen Group MQB, ktorú zdieľa s automobilmi Volkswagen Tiguan a Seat Ateca, hoci je Kodiaq dlhší ako Tiguan a dostupný je v 7-miestnom usporiadaní interiéru.
História.
Pôvodne bolo predpokladané, že nové SUV od Škody bude niesť názov "Snowman" alebo "Polar", čo však bolo neskôr vyvrátené vedením Škody ako špekulácie médií. Dňa 23. decembra 2015 si Škoda oficiálne zaregistrovala názov "Kodiaq", ktorý odkazuje na Medveďa hnedého kodiaka, najväčšieho hnedého medveďa.
Vo februári 2016 boli predstavené obrázky konceptu "Vision C" a model konceptu bol vystavený v marci 2016 na Ženevskom autosalóne. SUV vo svojej konečnej podobe bolo dňa 29. septembra 2016 uvedené na Parížskom autosalóne. Prvé automobily Škoda Kodiaq boli dodané zákazníkom vo februári 2017.
Bezpečnosť a ocenenia.
V novembri 2016 bola Škoda Kodiaq nazvaná ako "Best Family Car in the World" časopisom "Top Gear". Škoda Kodiaq vyhrala cenu Car of the Year 2017 v Česku, Poľsku a Bulharsku.
Motory.
Automobil Škoda Kodiaq je dostupný s radom prepĺňaných benzínových a naftových motorov, od 1,4 do 2 litrov, s možnosťou výberu pohonu predej nápravy alebo všetkých štyroch kolies.
Benzínové motory
Naftové motory
Jewish Holocaust Museum and Research Centre

Jewish Holocaust Centre (predtým "Jewish Holocaust Museum and Research Centre") v Elsternwicku, predmestí Melbourne v štáte Viktória v Austrálii bolo založené v roku 1984 preživšími holokaustu.
Múzeum sa zaoberá spomienkou na šesť miliónov židov, ktorí zomreli počas nacizmu v rokoch 1933 až 1945.
Cieľom je boj proti rasizmu a propagácia tolerancie v ľudskej spoločnosti. Tieto základy chcú dať ďalej hlavne mladým návštevníkom. Každoročne navštevuje múzeum okolo 16 000 žiakov. Okrem prehliadok pre školské skupiny, múzeum ponúka program vzdelávania pre dospelých, školenia pre učiteľov a verejné prednášky. Múzeum zohráva dôležitú úlohu aj v starostlivosti a podpore tých, ktorí prežili holokaust.
Od roku 2008 majú rakúskí dobrovoľníci v rámci rakúskej zahraničnej služby možnosť pracovať 10-12 mesiacov v Jewish Holocaust Centre, alternatívne k povinnej vojenskej alebo náhradnej civilnej službe v Rakúsku. K ich úloham patria okrem ineho prekladanie dokumentov a príprava výstav.
Krymská republika (rozlišovacia stránka)

Krymská republika môže byť:
Baranská župa (Uhorsko)

Baranská župa resp. Baranská stolica resp. Baranský komitát (namiesto slova Baranská/-ý môže byť Baraňská/-ý alebo staršie "Baraňanská/-ý"; iný názov: Baraňa; , , ) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku. Hlavným mestom bolo Päťkostolie (Pécs). V súčasnosti väčšinu jej územia tvorí Baranská župa v Maďarsku, južná časť patrí k Chorvátsku.
Slúžnovské okresy.
V roku 1910 sa Baranská župa delila na sedem slúžnovských okresov
Koenigsegg Agera

Koenigsegg Agera je superšportový automobil s motorom v strede, ktorý v rokoch 2011 až 2017 vyrábala švédska automobilka Koenigsegg. Agera bol nástupcom modelov Koenigsegg CCX/CCXR. Názov "Agera" znamená v švédčine "konať".
V roku 2010 bol časopisom "Top Gear" menovaný ako "Hypercar of the Year". Od novembra 2017 je model Agera RS najrýchlejším produkčným automobilom na svete s GPS overenou priemernou maximálnou rýchlosťou 447 km/h a 458 km/h na rovnom úseku.
Pohonné ústrojenstvo.
Agera je poháňaná Koenigseggom vyvinutým 5,0-litrovým vidlicovým osemvalcovým motorom s prepĺňaním dvomi turbodúchadlami, ktorý produkuje 691 kW/927 koní pri 6900 otáčkach za minútu a krútiaci moment 1100 newtonmetrov pri 4000 otáčkach za minútu. Celková hmotnosť motora je iba 197 kilogramov, čo je dosiahnuté vďaka použitiu sacieho potrubia z uhlíkových vlákien a hliníkovej konštrukcii. Prenos výkonu na kolesá obstaráva špeciálne vyvinutá 7-rýchlostná dvojspojková prevodovka s radením pádlami pod volantom. Hmotnosť prevodovky je 81 kilogramov.
Výkony.
Maximálna rýchlosť produkčného modelu je 400 km/h. 
Automobil Koenigsegg Agera pomer výkonu k hmotnosti 1,51 kg na jednu konskú silu.
Verzie.
Agera R je výkonnejšia verzia modelu Agera, ktor používa upravený motor 5,0 l V8 s výkonom 850 kW/1140 koní na palivo E85. Na štandardný benzín dosahuje výkon 760 kW/960 koní.
Agera S je upravená verzia Agery R, ktorej výkon dosahuje 768 kW/1030 koní a krútiaci moment 1100 Nm.
One:1 bol predstavený v marci 2014 na Ženevskom autosalóne. Vyrobených bolo ďalších šesť kusov, ktoré sa už predali. Koenigsegg One:1 je vybavený motorom 5,0 l V8 twin turbo, ktorý však v tomto prípade poskytuje výkon 1000 kW/1341 koní pri 7500 otáčkach za minútu a krútiaci moment 1371 Nm pri 6000 otáčkach za minútu. Hmotnosť motora je 197 kilogrmov, čo je dosiahnuté vďaka použitiu sacieho potrubia z uhlíkových vlákien a hliníkovej konštrukcii. Výkon na kolesá prenáša 7-rýchlostná dvojspojková prevodovka s radením pádlami pod volantom.
Agera RS bola predstavená v roku 2015 na Ženevskom autosalóne, spoločne s prototypom Koenigsegg Regera. Agera RS v sebe spája prvky Agery R a Agery S, spoločne s niektorými funkciami modelu One:1. 5-litrový osemvalec v tomto prípade poskytuje výkon 865 kW/1160 koní, avšak s voliteľným 1 MW balíkom dosahuje 1000 kW/1341 koní. Počet kusov Agery RS je limitovaný na 25.
Ďalšie špeciálne verzie.
Existuje viacero špeciálnych edícií, ktoré vznikli na základe požiadaviek zákazníkov. Medzi nich patria:
Čongrádska župa (Uhorsko)

Čongrádska župa resp. Čongrádska stolica resp. Čongrádsky komitát (namiesto slova Čongrádska/-y môže byť (staršie) slovo Čongradská/-ý; iné názvy: Čongrád, staršie Čongrad; maďarsky "Csongrád vármegye" nemecky "Komitat Tschongrad") bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku. Jej sídlom bol mesto Szentes. V župe mali absolútnu väčšinu obyvatelia maďarskej národnosti. Súčasná Čongrádska župa v Maďarsku je tvorená z časti bývalej uhorskej Čanádskej, Čongrádskej a Torontálskej župy.
Okresy.
V roku 1910 sa župa delila na tri slúžnovské okresy:
Dolina Strążyska

Dolina Strążyska (správne Dolina Strążysk) je dolina v poľských Západných Tatrách. Leží medzi Dolinou ku Dziurze a Dolinou za Bramką. Samotný názov doliny pochádza od poľského slova „strąga“, ( je ohrada, v ktorej valasi doja ovce)
Topografia.
Dolina za začína vo výške pri Drodze pod Reglami, na konci ul. Strążyskiej V Zakopanom a vedie až k stenám Giewontu, ktorý ju ohraničuje na južnej strane. Západnú stranu doliny tvorí Grzybowiec a Łysanki so Samkowou Czubou, na východe zas Juhaska Kopa v Długim Giewoncie skalný pilier, potom chrbát Wyżniej Suchej Przełęczy, Niżnia Sucha Przełęcz, Suchy Wierch, Sarnia Skała a jej chrbát Grześkówki. Nad vodopádom Siklawica chrbát Styrżnika rozdeľuje hornú časť Doliny Strążyskiej na dve menšie dolinky, ktoré formujú jej horné poschodie: východné Dolinu Wielkiej Równi a západné Mału Dolinku. Hlavná časť doliny má ešte niekoľko menších bočných oddelení: Samkowy Żleb, Dolina Grzybowiecka, Koński Żleb a Sarni Żleb.
Opis doliny.
Dolina vznikla dôsledkom tektonického zlomu na mieste, kde sa začína Żleb Kirkora. Má plochu , a dĺžku . Celú dolinu vytvárajú sedimentárne horniny. Dolina je zarastená lesmi a na jej oboch stranách sú početné skalné veže. Medzi najvýznamnejšie patria: Kominy Strążyskie, Skała Jelinka, Kapelusze, Kiernia, Czarna Turnia. Cez dolinu preteká bystrý Strążyski Potok. Táto tichá dolina je obľúbeným miestom návštev mnohých turistov.
Takmer na začiatku doliny je poľana Młyniska, na ktorej stojí lesovňa TANAPu. V hornej časti doliny je neveľká Polana Strążyska, na ktorej sa nachádzajú dva salaše, bufet a veľká skala, ktorú pomenovali Sfinks. Na poľane sa stretávajú turistické chodníky.
V minulosti bola dolina vypásaná, najmä na Hali Strążyskiej. Najstaršie zachované dokumenty, ktoré sa o doline zmieňujú sú z roku 1605. Názov doliny pochádza z roku 1669. V roku 1961 bolo vypásanie dobytka a oviec zakázané.
Dolina je populárnym cieľom mnohých turistov. Je obľúbená aj preto, lebo cez ňu prechádza turistický chodník na Giewont. V ústí doliny stojí vila „Roma“, je tu parkovisko a konečnú tu majú autobusy.
Napriek blízkosti Zakopaného a vysokej návštevnosti sú lesy v dobrom stave. Na Samkowej Czubie a na Grześkówkach stále rastie pôvodný bukovo–jedľový les a zriedkavo sa vyskytuje tis. Severné steny Giewontu sú porastené bohatou flórou. Rastú tu mnohé vzácne rastliny ako napríklad: jarabina mišpuľková, papradie alpínske, prilbica chlpatoplodá, skalník plstnatý, krivec najmenší.
Comanchero

„Comanchero“ je skladba americkej italo disco speváčky Raggio Di Luna (Moon Ray). Skladbu zložil taliansky producent Aldo Martinelli a Simona Zanini. Vydaná ako singel bola v roku 1984 cez Discotto S.A.S. V mnohých európskych krajinách sa stal hitom, pričom obsadil 2. miesto v Rakúsku, 3. miesto v Západnom Nemecku, 4. miesto vo Švajčiarsku, 5. miesto vo Francúzsku a 17. miesto v Taliansku. V roku 1997 ju vydal ako singel švédsky spevák Robin Cook.
Heortios

Heortios () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Sochár Heortios bol činný v 3. stor. pred Kr. Nezachovala sa od neho žiadna socha, známa je ale jeho signatúra na mramorovom podstavci, základne zo sochy, ktorú zhotovil so sochárom Persaiom.
Tento podstavec bol objavený v archeologickej lokalite Dionýzovho divadla v Aténach. Jeho fragmentárny nápis, datovaný do 3. stor. pred Kr., uvádza, že bol podstavcom sochy venovanej pre agónothéta Theofana, známeho aj z iných nápisov, ktoré uvádzajú aj aténskeho archonta Sósistrata z roku 270 pred Kr., čo upresnilo ich datovanie do rokov 280 až 270 pred Kr. Agónothéti udržiavali poriadok pri súťažiach (agón), rozdeľovali ceny a pod. Počas dionýzii (hlavne počas tzv. „Veľkých Dionýzii“, ktoré sa konali zrejme 10. až 17. dňa mesiaca Elafébolión) sa usporadúvali súťaže i divadelné predstavenia. Autori týchto divadelných hier tiež súťažili o ceny.
Sochár možno totožného mena je uvedený ako autor sochy v nápise (IG I² 772, objavenom na aténskej Akropole.) na podstavci zo sochy z 5. stor. pred Kr. Keďže je táto signatúra fragmentárna, nie je možné jednoznačne dokázať či tu ide o umelca tohto mena.
Agáta Klimeková

PhDr. Agáta Klimeková PhD. (* 1955, Rožňava) je slovenská bibliografka a spisovateľka.
Život a dielo.
Po maturite na Gymnáziu P.J.Šafárika v Rožňave študovala do 1979 v Prešove na Univerzite Pavla Jozefa Šafárika (dnes Prešovská univerzita v Prešove). Tamtiež získala akademický titul Ph.D.
Po ukončení štúdia sa stala zamestnancom Slovenskej národnej knižnice (SNK) v Martine. Neskôr ukončila doktorandské štúdium PhDr. Je odborne činná v oblasti kult. histórie, bibliografie, knihovedy, starých tlačí a dejín knítlačiarstva a exlibrisov.
Agáta Klimeková je dlhoročným predsedom Spolku slovenských knihovníkov Žilinského kraja.
Vláda Slovenskej republiky od 22. marca 2018 do 21. marca 2020

Vláda Slovenskej republiky od 22. marca 2018 do 21. marca 2020 alebo vláda Petra Pellegriniho bola v poradí trinásta vláda Slovenskej republiky (SR), ktorej predsedom bol Peter Pellegrini zo strany SMER – sociálna demokracia (SMER-SD). Vznikla po demisii tretej vlády Roberta Fica počas politickej krízy po vražde investigatívneho novinára Jána Kuciaka a jeho snúbenice Martiny Kušnírovej. Vládu tvorilo 15 členov, z toho šesť zo strany SMER-SD, traja nestranícki nominanti za SMER-SD, dvaja zo Slovenskej národnej strany (SNS), jeden nestranícky nominant za SNS a traja zo strany MOST – HÍD.
Prezident SR Andrej Kiska vládu vymenoval 22. marca 2018, Národná rada SR (NR SR) schválila programové vyhlásenie (ktoré bolo fakticky kópiou programového vyhlásenia predchádzajúcej vlády) a 81 zo 150 poslancov vyslovilo vláde dôveru o štyri dni neskôr, 26. marca 2018. V septembri 2019 vládna koalícia odchodom Martina Fedora z poslaneckého klubu strany MOST – HÍD formálne stratila parlamentnú väčšinu.
Činnosť vlády.
Kultúra.
Rok 2019 vláda, na návrh ministerstva kultúry, vyhlásila za Rok M. R. Štefánika.
Zloženie vlády.
Zmeny v obsadení postov vo vláde.
Prvá zmena sa udiala len necelý mesiac po vymenovaní vlády, keď na svoje miesto rezignoval minister vnútra Tomáš Drucker. Jeho nástupkyňou sa stala dovtedajšia štátna tajomníčka rezortu Denisa Saková. Tento krok vyvolal v časti verejnosti aj opozície pobúrenie, keďže ju považujú za pravú ruku niekdajšieho ministra Roberta Kaliňáka, keďže pôsobila 10 rokov pod jeho vedením. Ďalšia zmena sa udiala až takmer po roku, keď z kresla ministra financií odišiel Peter Kažimír, ktorý sa stal novým guvernérom Národnej banky Slovenska. Novým ministrom sa následne stal dovtedajší predseda parlamentného výboru pre financie a rozpočet Ladislav Kamenický. 9. decembra 2019 ohlásila demisiu ministerka zdravotníctva Andrea Kalavská na znak prostestu s tým, že Vláda SR stiahla z rokovania jej ťažiskovú reformu stratifikácie nemocníc. Rezort až do konania volieb prevzal premiér Pellegrini. Poslednou zmenou sa stalo odstúpenie z postu ministra životného prostredia Lászla Sólymosa v januári 2020 po incidente, kedy bol pod vplyvom alkoholu v bratislavskom podniku. Solymosov úrad do volieb prevzal minister dopravy Érsek.
Sivý vrch (národná prírodná rezervácia)

Sivý vrch je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Zuberec v okrese Tvrdošín v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1974 na rozlohe 112,67 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Rezervácia sa rozkladá na severnom svahu rovnomenného vrchu a je súčasťou Tatranského národného parku. Po južnom okraji chráneného územia prechádza červená turistická značka, ktorá je zároveň hranicou s južnejšie položenou Národnou prírodnou rezerváciou Suchá dolina.
Predmetom ochrany je: "Ochrana biocenóz supramontánneho a subalpínskeho vegetačného stupňa s bralnatým hrebeňom s krasovými formami na dolomitoch a vápencoch. Výskyt endemitov a vzácnych a chránených druhov rastlín s osobitnou polohou medzi tatranským a fatranským fytogeografickým regiónom."
John Parr

John Parr (* 18. november 1952, Worksop, Nottinghamshire, Anglicko) je anglický hudobník nominovaný na cenu Grammy, ktorý je známy predovšetkým vďaka hitom „St. Elmo’s Fire (Man in Motion)“ (1985) a „Naughty Naughty“. Parr získal nomináciu na cenu Grammy za skladbu „St Elmo’s Fire“ v roku 1985.
Stanislav Mikolaj

Mgr. Ing. Stanislav Mikolaj ml. (* 13. august 1980, Žilina) je významný slovenský antikvár. Po štúdiu histórie sa aktívne venuje histórii súvisiacej s Britskými ostrovmi. Žije a pôsobí v Žiline.
Životopis.
Pôvodne vyštudovaný chemik na Fakulte priemyselných technológií v Púchove Trenčianskej univerzity Alexandra Dubčeka v Trenčíne založil v Žiline v roku 2008 štýlový antikvariát. V rokoch 2010 – 2016 ukončil magisterské štúdium na Filozofickej fakulte Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre v odbore História. Je spoluzakladateľom občianskeho združenia Servare et Manere, v ktorom pôsobil do roku 2021.
Antikvariát Scriptorium.
Mikolaj prevádzkuje žilinsky Antikvariát Scriptorium, ktorý je kombináciou klasického knižného antikvariátu a vybraných starožitností v historickom prostredí s viktoriánskymi prvkami. Antikvariát je situovaný v známej žilinskej štvrti Hliny. Projekt prvého sídelného útvaru Hliny I. – IV. spracoval architekt Ferdinand Čapka spolu s L. Bauerom a projekt antikvariátu plne zapadá do pôvodnej autorskej koncepcie využitia obchodných priestorov pod bytmi v tejto mestskej štvrti, ako nového obchodného centra mesta Žilina.
Renault Magnum

Renault Magnum je ťažký nákladný automobil, ktorý v rokoch 1990 až 2013 vyrábala francúzska automobilka Renault Véhicules Industriels (1990-2002) a Renault Trucks (2002-2013). Magnum sa vyrábal buď ako ťahač návesov alebo ako podvozok pre nadstavby. Obe tieto verzie mohli byť v konfigurácii 4×2 alebo 6×2, pričom konfigurácia pohonu 6×4 bola určená pre najťažšie prepravy.
Renault uviedol model Magnum v roku 1990 a v roku 1991 vyhral cenu International Truck of the Year.
Boli vyrobené štyri generácie (Magnum AE, Magnum Integral, Magnum Millenium a Magnum New Dimensions) a jedna špeciálna edícia (ROAD 66). Dizajnérom Magnumu bol taliansky dizajnér Marcello Gandini, pričom najväčšou novinkou bol interiér kabíny s rovnou podlahou bez motorového tunela.
V rokoch 1999 až 2003 bol Magnum distribuovaný do Austrálie pod názvom Mack s motormi Cummins Signature s objemom 15 litrov a výkonom 421 kW/565 koní.
V roku 2013 model Magnum nahradil úplne novo vyvinutý model Renault Trucks T.
Technické údaje.
Motor.
Naftový motor je odvodený z 12-litrového radového šesťvalcového motora automobilky Volvo Lastvagnar. Zmenou je nový manažment motora a systém vstrekovania paliva vyvinutý v spolupráci s firmou Delphi.
Motor bol dostupný v nasledovných výkonových konfiguráciách:
Prevodovka.
Prevodovka, ktorá je v štandardnej výbave je 16-rýchlostná manuálna ZF servoshift s pneumatickým posilňovačom. Voliteľne bola dostupná 12-rýchlostná automatizovaná prevodovka "Optidrive II" so štyrmi spätnými rýchlosťami. Táto prevodovka má tiež manuálny režim.
OnePlus

OnePlus je čínsky výrobca mobilných telefónov a k nim pridruženého operačného softvéru založeného na operačnom systéme Android Oxygen OS a Hydrogen OS. Spoločnosť založili v roku 2013 Carl Pei a Pete Lau. Firma sídli v Šen-čene v Číne. OnePlus svoje telefóny pomenúva názvom firmy a pridáva k nemu číslicu, písmeno alebo ich kombináciu. OnePlus je dcérskou firmou spoločnosti Oppo, ktorú vlastní BBK Electronics. BBK vlastní i firmu Vivo, tá by sa dala zaradiť ako sesterská k OnePlus.
Iatrokles (syn Pasikrita)

Iatrokles () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Iatrokles, syn Pasikrita pochádzajúceho zrejme z Rodosu, bol grécky sochár (bronziar), ktorý tvoril 3. stor. pred Kr. Z tvorby tohto umelca sa nezachovalo nič, známa je ale jeho signatúra na okrúhlom mramorovom podstavci zo sochy, objavená počas archeologických vykopávok v rodoskom meste Lindos. Nápis na tomto podstavci, datovaný do roku 210 pred Kr., uvádza, že bol základňou bronzovej sochy kňaza, vyhotovenej za spolupráce so sochárom Diopeithom z Argosu:
V nápise je záznam "καθ’ ὑοθεσίαν""osvojený", ktorý je charakteristický pre zápis adaptovaných osôb z tohto obdobia hlavne na ostrove Rodos.
Jägermeister

Jägermeister (, štylizované ako Jägermeiſter) je digestív vyrábaný z 56 bylín a korenín, ktorý obsahuje 35% alkoholu. Je to hlavný produkt spoločnosti Mast-Jägermeister, ktorá sídli v meste Wolfenbüttel v spolkovej krajine Dolné Sasko v Nemecku.
Jägermeister okrem iných, obsahuje citrusovú kôru, sladké drievko, aníz, mak, šafran, zázvor, plody borievky a ženšen.
Obal fľaše je známy použitím kresťanského kríža, ktorý je umiestnený medzi parohami jeleňa.
Jägermeister je typ likéru, ktorý sa nazýva Kräuterlikör (bylinný likér). Je podobný ďalším európskym likérom ako Gammel Dansk z Dánska, Beerenburg z Holandska, Unicum z Maďarska, Becherovka z Česka, Demänovka zo Slovenska, Pelinkovac z Chorvátska Rīgas Melnais balzams z Lotyšska, Gorki list zo Srbska a likérom Chartreuse/Bénédictine z Francúzska.
Village Resort Hanuliak

Village resort Hanuliak sa nachádza uprostred Národného parku Malá Fatra v obci Belá, ktorá sa nachádza iba 20 kilometrov od mesta Žilina.
Popis.
Village resort Hanuliak je štvorhviezdičkový hotelový komplex otvorený od 22. apríla 2016. Stredisko je projektom stavebnej firmy Hastra, s.r.o. Hotel poskytuje komfortné ubytovanie v 33 hotolových izbách a 14 bytových apartmánoch s celkovou kapacitou 91 lôžok. Najväčšou atrakciou vo Village resort Hanuliak je lezecká stena. S výškou 13,5 m patrí medzi najvyššie lezecké steny na Slovensku.
Hotelový komplex disponuje 4 konferenčnými priestormi s užitkovou plochou a celkovou kapacitou 220 osôb.
Kvetoslav

Kvetoslav je mužské krstné meno.
LMMS

LMMS (predtým Linux MultiMedia Studio) je aplikácia digital audio workstation. Keď je LMMS spustené na počítači s potrebným hardvérovým vybavením, umožňuje tvoriť hudbu aranžovaním samplov, syntetických zvukov a hraním na MIDI klávesnici a kombinuje vlastnosti trackerov a sekvencerov. Podporuje rozšírenia LADSPA (Linux Audio Developer's Simple Plugin API) a VST (Virtual Studio Technology) Je to slobodný softvér uvoľnený pod licenciou GNU General Public License, verzia 2 (GPLv2).
Prehľad.
Systémové požiadavky.
LMMS je dostupné pre viacero operačných systémov, vrátane GNU/Linux, OpenBSD, OS X a Windows. Vyžaduje procesor (CPU) s taktom 1 GHz, 512 MB RAM a dvojkanálovú zvukovú kartu.
Vlastnosti programu.
LMMS akceptuje soundfonty a GUS patche. Môžeme importovať súbory Musical Instrument Digital Interface (MIDI) a súbory z programu Hydrogen. Tiež bol podporovaný import z programu FL Studio project (FLP), ale bol odstránený. Môže zapisovať a čítať kustomizované presety a témy. Audio môže byť exportované do formátu OGG a WAV, a projekty je možné uložiť ako čisté XML codice_1 alebo ako v komprimovanom súborovom formáte codice_2.
Nasledujúce aktualizácie.
Verzia LMMS 1.2.0 rc5 bola publikovaná 19. decembera 2017 ako testovacia beta verzia je považovaná ako hotová na 96% v porovnaní s produkčnou verziou.
Libor

Libor je mužské krstné meno.
Hydrogen (softvér)

Hydrogen je open source aplikácia elektronického softvérového bubeníka vytvorená Alessandrom Cominom, talianskym programátorom, ktorý vystupuje pod pseudonymom „Comix“. Jeho hlavným cieľom je poskytnúť profesionálneho a tiež jednoduchého a intuitívneho na vzoroch založeného programovateľného bubeníka.
Hydrogen bol originálne vyvíjaný pre Linux, a neskôr portovaný na Mac OS X. V súčasnosti existuje experimentálna verzia pre Microsoft Windows. Aplikácia používa grafické užívateľské rozhranie knižnicu Qt, a celý zdrojový kód je uvoľnený pod licenciou GNU General Public License.
Vlastnosti.
Toto sú vlastnosti programu Hydrogen:
Tatranské podhorie

Tatranské podhorie je geomorfologický podcelok Podtatranskej kotliny. Predstavuje prechodné územie medzi Tatrami a málo zvlnenými kotlinami na južnom úpätí. Rozkladá sa od Pribyliny po Tatranské Matliare.
Vymedzenie.
Územie lemuje južné úpätie Tatier a oddeľuje kotliny od tatranských končiarov. Nachádzajú sa tu prakticky všetky osady mesta Vysoké Tatry. Tatranské podhorie susedí na severe s Východnými a Západnými Tatrami, južne nadväzuje Liptovská a Popradská kotlina.
Chránené územie.
Tatranské podhorie patrí do Tatranského národného parku a na území sa nachádza množstvo chránených území.
Turizmus.
Na území Tatranského podhoria ležia takmer všetky rekreačné tatranské osady. Prepája ich Cesta Slobody, ktorú z veľkej časti kopíruje tatranská elektrická železnica. Z osád vedú turistické chodníky do dolín pohoria, väčšina športovísk a atrakcií sa však nachádza v Tatranskom podhorí. Najvýznamnejšími centrami turizmu sú Tatranská Lomnica, Starý Smokovec a Štrbské Pleso.
Chavkoš nočný

Chavkoš nočný alebo bučiak nočný ("Nycticorax nycticorax") je vták z čeľade volavkovité. Obýva Európu, Áziu, Ameriku a Afriku. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov chavkoš nočný patrí medzi najmenej ohrozené druhy s veľkou populáciou (až 3 730 000 jedincov), trend celkovej a Európskej populácie je klesajúci, v Severnej Amerike bol zistený za posledných 40 rokov štatisticky významný nárast o 294%. Prieskum sa zakladal na polovici územia rozšírenia v Severnej Amerike.
Opis.
Obýva porasty okolo vody, aktivitu prejavuje v neskorších hodinách. Ozýva sa zvukom „kua”. Tento vták meria 5865 cm, výrazný sexuálny dimorfizmus sa nevyvinul.
Výskyt a stav na Slovensku.
Chavkoš nočný je sťahovavý. Odhadovaný počet hniezdiacich párov na Slovensku je 100 - (300)400. Druh je "fluktuujúci", územie na ktorom sa vyskytuje je "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 "E" - ohrozený druh. V roku 1998 "EN:B3c" - ohrozený. V roku 2001 "VU" - zraniteľný. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" - zraniteľný druh.
Hniezdenie.
V období rozmnožovania tvorí kolónie s 2030 pármi. Hniezda si stavia z konárov a vegetácie, samica nakladie zvyčajne 34 vajcia.
Milenky (seriál)

Milenky je slovenský dramatický televízny seriál z produkcie TV Markíza, ktorý mal premiéru 2. marca 2018. Seriál je slovenskou adaptáciou úspešného britského formátu "Mistresses" z knižnice BBC.
Dej.
Seriál ukazuje životy štyroch priateliek - právnička, lekárka, realitná maklérka a žena v domácnosti, ktoré sú plné protikladov. Každá z nich hľadá svoju vlastnú cestu životom, ktorým prechádzajú spoločne a sú si navzájom veľkou oporou. Seriál plný dramatických zvratov hovorí na témy akými sú nevera, mužsko-ženské vzťahy, tehotenstvo či smrť milovaného človeka.
Film.
Tvorcovia seriálu pripravujú film podľa námetu seriálu Milenky, ktorý by sa mal dostať do slovenských kín v 1. polovici roka 2019.
Ardres

Ardres 
môže byť:
Los

Los môže byť:
Miloš Klimek

Miloš Klimek (* 20. máj 1924† 5. november 1982) bol slovenský futbalový hráč a útočník v národnom tíme Česko-Slovenska.
Športová kariéra.
Hral 81 zápasov v lige a strelil 31 gólov. Hral na ľavom krídle za Jednotu Košice v období rokov 1945–1948 a v roku 1948 za ATK Praha. V období rokov 1949–1950 hral v tíme Dynamo Košice. Bol rýchly hráč a strelec.
Za československú reprezentáciu odohral v rokoch 1946–1949 päť zápasov a zaznamenal 2 góly. Trikrát štartoval v reprezentačnom B-mužstve.
Arcibiskupský palác (Košice)

Arcibiskupský palác je rokokovo-klasicistická budova na Hlavnej ulici 28 v Košiciach.
História.
Košice v minulosti patrili do jágerskej diecézy, ktorá vznikla v roku 1001. Po viac ako ôsmich storočiach v roku 1804 sa usúdilo, že je ťažké spravovať také rozsiahle územie so stále narastajúcim počtom veriacich. Na základe tohto vznikla nová košická diecéza, ktorej patrónom sa stal svätý Andrej. Prvým biskupom novovzniknutej diecézy sa stal Andrej Szabó. Miesto jeho rezidencie malo byť rovnako blízko k Dómu svätej Alžbety aj na samotnú faru. Rozhodlo sa teda o odkúpení štyroch domov na Hlavnej ulici, ktoré postupne prebudovali na jednu samostatnú budovu. Takýmto spôsobom vznikol biskupský palác, ktorý susedí s farou a bankou, ktorá bola jednou z najstarších sporiteľní v Košiciach.
Samotná rezidencia bola postavená v roku 1809 a vyhorela 28. mája 1841, keď ju zachvátili plamene z Vitézovho domu. Opraviť ju dal biskup Anton Ocskay. Po následnej rekonštrukcii tu býval rakúsko-uhorský cisár František Jozef I. (v rokoch 1851, 1857). V tejto dobe bola v budove k dispozícii aj biskupská knižnica a vzácna galéria biskupov diecézy, ktorá vznikla v roku 1893. V rezidencii sa v ľavom krídle budovy, nachádzala kaplnka. Košickú diezézu najdlhšie zveľaďoval monsignor dr. Jozef Čársky. Po jeho smrti v roku 1962 ostal košický biskupský úrad až do skončenia socializmu neobsadený. Neskôr v ňom sídlil cirkevný súd a bývali tu kapláni a rehoľné sestry.
V roku 1995 navštívil pápež Ján Pavol II. Košice. Počas jeho návštevy, povýšil košického biskupa Alojza Tkáča na arcibiskupa. Následne rozdelil Slovensko z jedného arcibiskupstva na dve: bratislavsko-trnavské a košické. Týmto krokom sa z biskupského paláca sa stal terajší arcibiskupský palác, kde arcibiskupstvo sídli do dnes.
Vzhľad.
Budova má jednotnú rokokovo-klasicistickú fasádu členenú pilastrami a končiacu sa podstrešnou rímsou. Portálový rizalit je zvýraznený balkónom nachádzajúci sa na stĺpoch s tepaným zábradlím a vyvýšeným štítom, zdobený plastikami. Reprezentačné miestnosti na poschodí majú bohatú štukovú klenbu s rokokovou ornamentikou.
Pamätné tabule.
V roku 1849 sa tu stretli známi vedúci predstavitelia slovenského národa Ľudovít Štúr a Jonáš Záborský čo značí pamätná tabuľa na priečelí budovy, nad ktorou je reliéfny dvojportrét Ľudovíta Štúra a Jonáša Záborského.
Text na tabuli: Autorom pamätníka je akademický sochár Juraj Bartusz. Pamätník bol odhalený v roku 1972.
V roku 1996 tu bola odhalená pamätná tabuľa z bieleho mramoru rímskokatolíckemu biskupovi Jozefovi Čárskemu, ktorý tu v minulosti pôsobil. Autorom tohto pamätníka je akademický sochár Arpád Račko.
Text na tabuli:
Važecký chrbát

Važecký chrbát je geomorfologický podcelok Kozích chrbtov a zaberá západnú časť pohoria.
Vymedzenie.
Važecký chrbát tvorí západnú časť pohoria a z veľkej časti ho ohraničuje údolie Čierneho Váhu z juhu a Bieleho Váhu zo severozápadu. Na západe a severe susedí s Liptovskou kotlinou, na severovýchode s Popradskou kotlinou (tieto dve sú podcelkami Podtatranskej kotliny), na východe pokračujú Kozie chrbty podcelkom Dúbrava. Na juhovýchode susedí Vikartovská priekopa, patriaca pod Hornádsku kotlinu, a južne sú údolím Čierneho Váhu oddelené Kráľovohoľské Tatry, podcelok Nízkych Tatier.
Chránené územie.
Veľká časť tejto časti pohoria patrí do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry a na území sa nachádza národná prírodná pamiatka Zápoľná a národná prírodná rezervácia Turková.
Dúbrava (geomorfologický podcelok)

Dúbrava je geomorfologický podcelok Kozích chrbtov a zaberá východnú časť pohoria.
Vymedzenie.
Podcelok pohoria vytvára hradbu medzi Podtatranskou kotlinou na severe a Hornádskou kotlinou na juhu. Vedie ním rozvodie medzi Baltským a Čiernym morom. Dúbrava susedí na severe s Popradskou kotlinou, na juhovýchode s Hornádskym podolím, na juhu s Vikartovskou priekopou a západným smerom pokračujú Kozie chrbty podcelkom Važecký chrbát.
Chránené územie.
Severný okraj pohoria patrí do ochranného pásma Tatranského národného parku a na území sa nachádza niekoľko chránených území.
Čierny orol (Košice)

Čierny orol je barokovo-klasicistická budova na Hlavnej ulici 25 v Košiciach.
História.
Bývalý hotel Čierny orol sa nachádza v blízkosti Dómu sv. Alžbety. Čierny orol bol postavený v roku 1782, v období, keď sa veľa budovalo, lebo po konfliktoch medzi katolíkmi a protestantmi nastal konečne pokoj. Projekt bol vybudovaný na základe projektu Jána Langera. V tejto dobe už boli do praxe zavedené aj nové osvietenské reformy Márie Terézie a Jozefa II. (prenocoval v hoteli 4. júla 1783 počas návštevy Košíc). Dlhší čas tu strávil aj reformátor maďarského jazyka František Kazinczy. Pamätnú tabuľu pripomínajúcu jeho pôsobenie mu na budove odhalili v roku 1994. V roku 1789 Košice navštívil aj anglický prírodovedec Robert Townson, ktorý na ubytovanie taktiež využil práve tento hotel. V roku 1845 tu ubytovanie našiel aj jeden z najväčších maďarských básnikov Sándor Petőfi.
Táto klasicisticko-baroková budova obsahovala viaceré prepychové apartmány, ktoré boli orientované na Hlavnú ulicu. Menej honosné izby boli situované opačným smerom do dvora. Čierny orol bol hotelom necelých 70 rokov. V roku 1849 tam bola zriadená väznica. Od roku 1860 už hotel stratil svoju strategickú polohu, pretože sa v Košiciach zaviedla železničná doprava. Odvtedy bola Mlynská ulica ešte dôležitejšou než predtým, lebo sa stala spojnicou železničnej stanice a centra mesta. Z tohto dôvodu na nej vyrástlo niekoľko nových konkurenčných hotelov.
Od roku 1873 objekt slúžil ako obytný dom. Neskôr do roku 1896, ako obecná meštianska škola. Na prízemí zo strany Hlavnej ulice boli zriadené rôzne predajne. Po vojne sa tu nachádzalo papiernictvo a od 60. rokov na dlhú dobu predajňa drogérie. Severne od vchodu do budovy, bola od začiatku 20. storočia taktiež predajňa konfekcie s názvom "„Kassai Louvre“". Po roku 1918 tu bola otvorená prvá košická predajňa obuvi Tomáša Baťu.
Neskôr, za prvej Československej republiky, sa tam nachádzala ľudová kuchyňa pre chudobných. Zmena mohla nastať až za socializmu, keď sa komunisti rozhodli, že susednú budovu, bývalý Župný dom, premenujú na "Dom Košického vládneho programu". To im však na potreby propagandy nestačilo, preto v Čiernom orlovi zriadili expozíciu revolučných tradícií mesta Košice. Z vtedajšieho antikvariátu na prízemí sa mala stať predajňa politickej literatúry. Zádhranu budovy pred blížiacou sa nezmyselnou rekonštrukciou, mala na svedomí nežná revolúcia Po nej tam vznikla prvá vynovená pasáž. Od roku 1992 tu sídlil "Krajský pamiatkový úrad".
Volbeat (demo)

Volbeat je prvý demo album dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Bol vydaný v roku 2002 a bol nahraný/mixovaný Mortenom Nilsenom a 
Kåreom v Take One Studio medzi marcom a aprílom 2002. Niektoré zo skladieb z tohto albumu boli prenahraté pre ich prvý štúdiový album "The Strength / The Sound / The Songs". Zmenili sa len názvom:
Primár

Primár môže byť:
Vodnárovité

Vodnárovité môže byť:
Primár (medicína)

Primár (z , skratka prim.) je vedúci lekár oddelenia v nemocnici alebo inom zdravotníckom zariadení. Postavenie, resp. miesto primára sa označuje ako primariát, a teda monoprimariátny znamená majúci jeden primariát (napr. monoprimariátna nemocnica).
Eukadmos z Atén

Eukadmos () bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr. 
Sochár Eukadmos, rodák z Atén, bol učiteľom Androsthena, ktorý sa podľa starovekého autora Pausania podieľal na sochárskej výzdobe Apolónovho chrámu v Delfách. Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku o tom uvádza: „"Na chrámovom štíte sa nachádzajú Artemis, Léto, Apolón a Múzy, ďalej zapadajúci Hélios, Dionýzos a Thyijské ženy. Prvé sochy zhotovil Aténčan Praxias, Kalamidov žiak, a keď si potom Praxia odviedla smrť práve v dobe, keď sa chrám ešte budoval, postaral sa o ostatnú výzdobu na štítoch Androsthenes, takisto rodom aténsky občan, žiak Eukadmov."“
Na základe dátumu novej výstavby Apolónovho chrámu činnosť Androsthena datujú do 2. polovice 4. storočia pred Kr., jeho učiteľ Eukadmos mohol preto tvoriť asi v polovici tohto storočia.
Homalopsidae

Homalopsidae (po slovensky pravdepododobne vodnárkovité ) je čeľaď hadov z taxónu Caenophidia. 
Staršie sa často zaraďovala ako podčeľaď užovkovitých, a to pod názvom vodnárkorodé alebo vodnárky ("Homalopsinae") - porov. staršie systémy uvedené v článku užovkovité.
Charakteristika.
Čeľaď sa vyskytuje v južnej a juhovýchdnej Ázii a Australázii. Väčšinou ide o opistoglyfné a vodné hady (iba rod Brachyorrhos nie je vodný, ani opistoglyfný). Žijú vo všetkých druhoch sladkých aj morských vôd. Živia sa obojživelníkmi, rybami a kôrovcami. Sú živorodé.
Systematika.
Homalopsidae:
Niekedy sa sem zaraďuje aj rod Anoplohydrus.
Zdroje systému: . Zdroje slovenských názvov:
Vodnárky

Vodnárky môže byť:
Vodnárkovité

Vodnárkovité môže byť: