Národná kultúrna pamiatka Slovenskej republiky

Národná kultúrna pamiatka Slovenskej republiky je hnuteľná, alebo nehnuteľná vec pamiatkovej hodnoty vyhlásená Pamiatkovým úradom Slovenskej republiky, ktorá je významným dokladom historického vývoja, životného spôsobu a prostredia spoločnosti od najstarších dôb po súčasnosť, ako prejavy tvorivých schopností a práce človeka z najrôznejších odborov ľudskej činnosti pre ich historické, umelecké, vedecké a technické hodnoty, alebo ktoré majú priamy vzťah k významným osobnostiam a historickým udalostiam.
História vzniku pamiatkovej starostlivosti.
História pamiatkovej starostlivosti na Slovensku siaha až do čias Uhorska, konkrétne do roku 1853, kedy začala aj na území Slovenska vykonávať svoju činnosť C. k. centrálna komisia, zriadená cisárskym nariadením v rakúskej časti habsburskej monarchie v roku 1850.. 
V roku 2001 NR SR schválila zákon č. 49/2002 "O ochrane pamiatkového fondu". Týmto zákonom, ktorý nadobudol platnosť 1. 4. 2002, bol Pamiatkový ústav transformovaný na Pamiatkový úrad Slovenskej republiky, ktorý vykonáva štátnu správu s celoslovenskou pôsobnosťou na úseku ochrany pamiatkového fondu. 
Základné pojmy.
Zákon č. 49/2002 Z.z. o ochrane pamiatkového fondu definuje národnú kultúrnu pamiatku ako hnuteľnú alebo nehnuteľnú vec pamiatkovej hodnoty, ktorá je z dôvodu ochrany vyhlásená za národnú kultúrnu pamiatku a je tak súčasťou pamiatkového fondu.
Ochranu pamiatkového fondu zabezpečujú orgány štátnej správy:
Vyhlasovanie národnej kultúrnej pamiatky.
Pamiatkový úrad Slovenskej republiky vyhlasuje za národnú kultúrnu pamiatku hnuteľnú alebo nehnuteľnú vec, ktorá má pamiatkovú hodnotu, a to na základe podkladu na vyhlásenie veci za národnú kultúrnu pamiatku, ktorú vypracúva Pamiatkový úrad Slovenskej republiky alebo Krajský pamiatkový úrad z vlastného podnetu alebo na podnet právnickej či fyzickej osoby. 
Evidencia národných kultúrnych pamiatok.
Centrálnu evidenciu zabezpečuje Pamiatkový úrad Slovenskej republiky, ktorý plní funkciu správcu príslušnej časti štátneho informačného systému a vedie Ústredný zoznam pamiatkového fondu, ktorý sa člení na 4 registre: 
K 31. 12. 2017 eviduje Ústredný zoznam pamiatkového fondu Slovenskej republiky:
Niektoré národné kultúrne pamiatky sú zároveň aj súčasťou 8 slovenských lokalít patriacich do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO.
Pôvodná kategória Národných kultúrnych pamiatok, ktoré zákon č. 27/1987 Zb. definoval v § 4 ako "najvýznamnejšiu súčasť kultúrneho bohatstva národa" a vyhlasovala ich vláda Slovenskej socialistickej republiky svojím nariadením, sa zachováva iba ako údaj v príslušnom registri ústredného zoznamu. Ide o 69 nehnuteľných pamiatok, alebo ich súborov a 3 súbory hnuteľných diel.
Ochrana národnej kultúrnej pamiatky.
Základná ochrana kultúrnej pamiatky je súhrn činností a opatrení vykonávaných na predchádzanie ohrozeniu, poškodeniu, zničeniu alebo odcudzeniu kultúrnej pamiatky, na trvalé udržiavanie dobrého stavu vrátane prostredia kultúrnej pamiatky a na taký spôsob využívania a prezentácie, ktorý zodpovedá jej pamiatkovej hodnote a technickému stavu.
Každý je povinný správať sa tak, aby svojím konaním neohrozil základnú ochranu národných kultúrnych pamiatok a základnú ochranu pamiatkových území a nespôsobil nepriaznivé zmeny stavu pamiatkového fondu a stavu archeologických nálezísk.
Základnú ochranu národných kultúrnych pamiatok vykonáva na svoje náklady vlastník pamiatky a využíva ju v súlade s jej pamiatkovou hodnotou. Okrem ďalších povinností priznáva súčasná legislatíva vlastníkom národných kultúrnych pamiatok aj práva a určité výhody.
Vlastník pamiatky má právo požiadať krajský pamiatkový úrad o bezplatné poskytnutie odbornej a metodickej pomoci, požiadať obec a ministerstvo o finančný príspevok alebo o poskytnutie štátnej pomoci na zachovanie pamiatkovej hodnoty kultúrnej pamiatky, ktorá sa realizuje napríklad prostredníctvom dotačného programu Ministerstva kultúry Slovenskej republiky Obnovme si svoj dom.