Mitsubishi Galant VR-4

Mitsubishi Galant VR-4 je vrcholná verzia modelu Galant, ktorú v rokoch 1988 až 2002 vyrábala automobilka Mitsubishi Motors. Dostupná bola v šiestej (1988-1992), siedmej (1992-1996) a ôsmej (1996-2002) generácii automobilu. Pôvodne bola zavedená do výroby v súlade s predpismi skupiny A Majstrovstiev sveta v rely, ale čoskoro bola nahradená súťažným automobilom Lancer Evolution.
Základné informácie a súťažná história.
V priebehu 70-tych a 80-tych rokov sa Mitsubishi Motors Corporation (MMC) snažilo zlepšiť svoj obraz účasťou v motoršporte. Lancer 1600 GSR a Pajero/Montero/Shogun dosiahli veľký úspech v podujatiach rely a Rely Dakar, a tak spoločnosť plánovala uspieť v skupine B Majstrovstiev sveta v rely s 4x4 verziou svojho kupé Starion. Avšak skupina bola zrušená kvôli niekoľkým smrteľným nehodám v rokoch 1986 a 1987 a tak bol Mitsubishi nútené prehodnotiť svoj prístup. Tak automobilka kupé Starion nahradila homologovanou a v tej dobe nedávno predstavenou šiestou generáciou sedanu Galant pre skupinu A s použitím mechanických častí z kupé Starion. V rokoch 1988 až 1992 súťažil Galant s vybavením Mitsubishi Ralliart Europe a vyhral 3 podujatia v rukách Mikaela Ericssona (1989 Rely Fínska), Penttiho Airikkalu (1989 RAC Rely) a Kennetha Ericssona (1991 Rely Švédska). Takisto bol Galant vedený k absolútnemu víťazstvu Kenjirom Shinozukom (1988) a Rossom Dunkertonom (1991-92) v Ázijsko-Pacifických majstrovstvách v rely a Timom O'Neilom (1992) v American National GT Championship.
Avšak Mitsubishi - a jeho konkurencia - si uvedomili, že automobily WRC z 80-tych rokov sú príliš veľké a nemotorné pre úzke a kľukaté cesty rely etáp. Ford vymenil model Sierra/Sapphire Cosworth za menší model Escort; Subaru vyvinulo model Impreza, ktorý nahradil úspešný model Legacy a Toyota nakoniec nahradila model Celica modelom Corolla. Mitsubishi medzitým použilo VR-4 motor a prevodovku pre nový Lancer Evolution, ktorý sa tiež ešte používal do konca účinkovania modelu Galant VR-4 v motoršportovom úsilí automobilky Mitsubishi Motors.
Šiesta generácia (E38A/E39A).
Pravidlá skupiny A predpisujú použitie prepĺňaného motora zdvihového objemu 2,0 l a pohon všetkých kolies. V civilnej verzii mal 4-dverový sedan výkon 177 kW/241 koní v závislosti na trhu, s ktorým Galant VR-4 dosiahol maximálnu rýchlosť viac ako 210 km/h, zrýchlenie z 0 na 100 km/h za 7,3 sekundy a štvrť míle prekonal za 15,3 sekundy. Automobil tiež mal riadenie všetkých štyroch kolies závislé od rýchlosti: zadné kolesá boli riadené v rovnakej fáze ako predné nad 48 km/h až o 1,5 stupňa.
Verzia liftback bola tiež vyrábaná a bola známa ako Eterna ZR-4. Mala menšie kozmetické zmeny, ale mechanicky bola zhodná so sedanom VR-4.
Siedma generácia (E84A/E74A).
V roku 1992 vznikol homologovaný Lancer a vrcholná verzia Galantu nebola viazaná športovými predpismi. Existujúci a osvedčený pohon 4WD bol použitý, ale starý radový 4-valec bol nahradený twin-turbo 2,0-litrovým V6 motorom s buď konvenčnou 5-rýchlostnou manuálnou alebo 4-rýchlostnou "INVECS" automatickou prevodovkou kompletne s „fuzzy logikou“, ktorá umožnila pohon prispôsobiť štýlu jazdy vodiča a stavu vozovky. S ňou bolo možné dosiahnuť zrýchlenie z 0 na 100 km/h za 6,5 sekundy, a ak bol automobil bez obmedzovača dosiahol maximálnu rýchlosť 230 km/h.
Varianty automobilu používali rovnaký motor a pohonné ústrojenstvo a v Japonsku sa predávali sa pod názvom Eterna XX-4 liftback (1992) a Galant Sports GT liftback (1994-1996).
Ôsma generácia (EC5A/EC5W).
Posledná verzia VR-4 bola uvedená v roku 1996. Zdvihový objem motora bol zväčšený na 2,5 L, čim sa zvýšil výkon o 15% pre nezávislý japonský limit 206 kW/280 koní. Galant VR-4 bol tak schopný dosiahnuť maximálnu rýchlosť nad 240 km/h. Pri priemernom stave vozovky a použitom benzíne 98RON dokázal zrýchliť z 0 na 100 kmh za asi 6 sekúnd, ale súkromné zdroje tvrdia, že benzín s oktánovým číslom nad 100, model Type-V s manuálnou prevodovkou (najľahší model s 1520 kg) by mohol dosiahnuť zrýchlenie z 0 na 100 km/h pod 6 sekúnd.
Type-V model môže byť vybavený buď s 5-rýchlostnou manuálnou prevodovkou alebo voliteľnou "INVECS-II" poloautomatickou prevodovkou založenou na prevodovke Tiptronic od Porsche, kým Type-S model bol v ponuke s voliteľnou Active Yaw Control (AYC). Tento komplex zadného diferenciálu bol prvýkrát v ponuke pre automobil Lancer Evolution IV a používa celý rad senzorov na detekciu a potlačenie pretáčavosti, čo ponúkalo nakoniec Galantu VR-4 veľkú jazdnú agilitu aj napriek jeho veľkosti a hmotnosti. Od roku 1998 už ale nebol k dispozícii systém Active Yaw Control v spojení s manuálnou prevodovkou. Super VR-4 variant bol predávaný v oboch karosárskych verziách Galant sedan a Legnum kombi s kozmetickými zmenami ako sú sedadlá Recaro a volant Momo.
S ôsmou generáciou Galantu predstavilo Mitsubishi kombi variant (na mnohých trhoch známy ako Legnum), ktorý nahradil 5-dverový liftback. V roku 2000 partner MMC Ralliart skrátil Typové osvedčenie Galantov a Lancerov pre predaj v Spojenom kráľovstve. 200 kusov modelu VR-4 bolo importovaných do ukončenia výroby, kvôli úprave emisných štandardov v Japonsku.