burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Găgăuzia

Găgăuzia/Gagauz-Yeri (po rumunsky) alebo Gagauzia/Gagauziya/Gagauz Yeri (po gagauzsky) alebo Gagauzija/Gagauz-Jeri (po rusky; ruskou azbukou "Гагаузия/Гагауз-Ери") alebo Gagauzsko (neoficiálne po slovensky), oficiálny dlhý tvar názvu neexistuje, je autonómne územie, ktoré sa nachádza v južnej časti Moldavska. Zvláštny štatút mu udelil moldavský parlament 23. decembra 1994. Väčšinu jeho obyvateľov tvorí turkická etnická skupina Gagauzov, ktorá sa prevažne hlási k pravoslávnemu kresťanstvu. Hlavným mestom je Comrat.
Skladá sa zo štyroch navzájom neprepojených území – najväčšieho, ktoré zahŕňa hlavné mesto Comrat a druhé najväčšie mesto Ceadîr-Lunga, oblasti okolo mesta Vulcănești a dvoch samostatných obcí Copceac a Carbalia.
Má rozlohu 1 832 km² a pri sčítaní v roku 2014 bol počet obyvateľov 134 535. Väčšinu obyvateľov, t. j. 83,8 %, tvorili Gagauzi, nasledovaní Bulharmi (4,9 %) a až potom Moldavčanmi (4,7%). 91 % obyvateľov sa hlásilo k pravoslávnemu kresťanstvu.
Gregorovský potok

Gregorovský potok je potok v dolnom Šariši, v severnej časti okresu Prešov, pramenná oblasť leží na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 3,5 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Šarišské podolie, južne od obce Uzovce v lokalite Stavenec, v nadmorskej výške približne 415 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom k obci Gregorovce, kde sa stáča a pokračuje na juhozápad. Z pravej strany priberá prítok (1,8 km) prameniaci tiež v lokalite Stavenec, následne preteká rovinatým územím toryskej nivy a opäť sprava priberá prítok z oblasti Lánov. Napokon sa severoseverozápadne od mesta Veľký Šariš, priamo pod Šarišským hradom, vlieva v nadmorskej výške cca 273 m n. m. do Torysy.
Güer Aike (department)

Department Güer Aike leží na juhovýchode provincie Santa Cruz na juhu Argentíny a je jeden zo siedmich departmentov provincie.
Na severe hraničí s departmentom Lago Argentino a Corpen Aike, na východe s Atlantickým oceánom a na juhu a západe s Čile.
Hlavné mesto departmentu Güer Aike je Río Gallegos.
Obyvateľstvo.
Podľa odhadu INDEC stúpol počet obyvateľstva z 92 878 (2001) na 116 879 obyvateľov v roku 2005.
Güer Aike

Güer Aike môže byť:
Ketelský potok

Ketelský potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 3,1 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Tečie v geomorfologickom celku Spišsko-šarišské medzihorie, pramení v podcelku Šarišské podolie na juhozápadnom svahu vrchu Ketele (403,0 m n. m.), južne od obce Jakubovany v lokalite Široké v nadmorskej výške cca 375 m n. m. 
Opis toku.
Najprv tečie juhojuhozápadným smerom cez lokality Veľké zeme a Bogone, kde sa stáča a pokračuje na juhozápad. Podteká štátnu cestu I/68 a južne od sabinovskej mestskej časti Orkucany sa v nadmorskej výške približne 294,5 m n. m. vlieva do Torysy. Nepriberá žiadne stále prítoky.
AKM

AKM je modernizovaná variácia pušky AK-47.
Táto verzia vznikla v roku 1959 a do služby bola zaradená v roku 1961.
Od pôvodnej verzie je AKM o 700 gramov ľahší, pretože má odľahčené puzdro uzáveru a na jeho výrobu je použitá technológia zvárania kovových výliskov, vďaka čomu je jeho výroba lacnejšia a jednoduchšia. Aj bicí mechanizmus je vylepšený, zabraňuje dopadu kladivka na úderník pred úplným uzavretím záveru. Má spomaľovač kadencie a chránič ústia hlavne pôsobí ako kompenzátor zdvihu a spätného rázu. Dá sa rôzne modifikovať. Napríklad je možné ho vybaviť rôznymi optikami, na hlaveň je možné pripevniť granátomet alebo bajonet, ktorý pri skombinovaní s puzdrom umožňuje strihanie pletiva. Rukoväť a pažbu má vyrobenú z plastu, na rozdiel od AK-47, ktorý ich mal drevené. Variácia so sklopnou kovovou pažbou sa nazýva "AKMS".
Radžedef

Radžedef alebo Džedefre bol tretím faraónom 4. dynastie, pravdepodobne syn a nástupca známeho Chufua. Vládol približne v rokoch 25812572 pred Kristom a ako prvý v histórii egyptských panovníkov si pridal prívlastok „Syn boha Ré“ (Réov syn) vo k vlastnému menu.
Modré pleso

Modré pleso (, , ) je v Dolinke pod Sedielkom () a pod južnou stenou Malého Ľadového štítu na konci Malej Studenej doliny v nadmorskej výške Je najvyššie položeným jazerom vo Vysokých Tatrách. Rozloha , hĺbka . Zdanlivo tmavomodrú farbu má preto, lebo je zaclonené okolitými skalnými stenami.
Obrovský vodopád

Obrovský vodopád sa nachádza v ústí Malej Studenej doliny v nadmorskej výške Je vysoký približne 20 m. Bol vytvorený v rokline Malého Studeného potoka.
Malé Spišské pleso

Malé Spišské pleso () je pleso patriace do skupiny Päť Spišských plies v Malej Studenej doline vo Vysokých Tatrách v nadmorskej výške . Leží trochu bokom na severovýchod od Téryho chaty nad prahom doliny. Je najvýchodnejším jazerom skupiny plies.
Názov.
Názov Päť Spišských plies, do skupiny, ktorých patrí toto pleso, vystihuje počet plies, ktoré vytvárajú výraznú skupinu a určujú ich polohu na území historickej Spišskej župy.
Rozmery.
Plochou , zo všetkých Päť Spišských plies, je najmenšie. Podľa meraní pracovníkov TANAPu má rozmer 54 × 54 m a hĺbku približne
Nižné Spišské pleso

Nižné Spišské pleso () je najnižšie položeným plesom zo skupiny Piatich spišských plies. Nachádza sa blízko Téryho chaty v Malej Studenej doline vo Vysokých Tatrách v nadmorskej výške Plocha je a hĺbka .
Názov.
Názov Päť Spišských plies, do skupiny, ktorých patrí toto pleso, vystihuje počet plies, ktoré vytvárajú výraznú skupinu a určujú ich polohu na území historickej Spišskej župy.
Prostredné Spišské pleso

Prostredné Spišské pleso, () je pleso zo skupiny Piatich spišských plies. Nachádza sa na severozápad od Téryho chaty v Malej Studenej doline vo Vysokých Tatrách v nadmorskej výške 
Názov.
Názov Päť Spišských plies, do skupiny, ktorých patrí toto pleso, vystihuje počet plies, ktoré vytvárajú výraznú skupinu a určujú ich polohu na území historickej Spišskej župy.
Veľké Spišské pleso

Veľké Spišské pleso, () je pleso zo skupiny Piatich spišských plies. Nachádza sa na blízko Téryho chaty v Malej Studenej doline vo Vysokých Tatrách. Je to najväčšie pleso zo skupiny Piatich Spišských plies. 
Poloha a rozmery.
Nachádza sa v nadmorskej výške , má rozlohu a hĺbku .
Názov.
Názov Päť Spišských plies, do skupiny, ktorých patrí toto pleso, vystihuje počet plies, ktoré vytvárajú výraznú skupinu a určujú ich polohu na území historickej Spišskej župy.
Vyšné Spišské pleso

Vyšné Spišské pleso () je najvyššie položeným jazerom zo skupiny Piatich Spišských plies. Nachádza sa vo Vysokých Tatrách vo výške v závere Malej Studenej doliny.
Názov.
Názov Päť Spišských plies, do skupiny, ktorých patrí toto pleso, vystihuje počet plies, ktoré vytvárajú výraznú skupinu a určujú ich polohu na území historickej Spišskej župy.
Starolesnianske pleso

Starolesnianske pleso sa nachádza na "Zbojníckej pláni" vo Veľkej Studenej doline vo Vysoké Tatry v nadmorskej výške . Má plochu a maximálnu hĺbku .
Názov.
Pomenovanie tohto plesa má rôzne podoby historické i súčasné. Nachádza sa v historickom starolesnianskom chotári, v doline, ktorú podtatranci poznali ako "Starolesniansku dolinu". V poľštine sa aj teraz volá "Staroleśna Dolina". Aj preto sa v starších turistických sprievodcoch objavuje názov "Starolesné pleso" a niekedy aj chybne "Starolesňanské pleso". V súčasnosti sa v poľskom názvosloví píše o plese ako o najväčšom a najvyššie položenom zo "Sesterských plies" ("Harnaskie Stawy") a preto sa označuje ako "Wyźni Harnaski Staw". Nemecký názov plesa vyplynul z iných pohnútok. Pôvodne sa pleso volalo "Grosser-Kohlbach-See". V maďarčine "Nagy-tarpataky-tó". Pretože tieto názvy zvádzali k zámenám s inými plesami v Tatrách, bolo navrhnuté, aby sa pleso volalo a  – "Fuchsovo pleso" podľa geometra a lesníka Levočana Fridricha Fuchsa (1799 – 1874).
Sivé plesá

Sivé plesá sú skupinou troch plies nachádzajúcich sa vo Vysokých Tatrách v Ostrom kotle Veľkej Studenej doliny pod Javorovým štítom vo výške asi 
Prostredné sivé pleso je najväčšie z troch Sivých plies. Leží uprostred medzi Nižným a Vyšným sivým plesom. Jeho názov je v .
Nižné sivé pleso je najjužnejšie a najnižšie ležiace. Poliaci ho pomenovali "Niźni Siwy Staw".
Vyšné sivé pleso je najvyššie ležiace a najmenšie z plies tejto skupiny. Poľský názov je "Wyźni Siwy Staw".
Nemecký a maďarský názov jednotlivé plesá nemajú. Používa sa skupinový názov v a v . Pomenovanie plies vyplýva zo zdanlivého zafarbenia plies, ktoré vyvoláva zrkadlový obraz okolitých štítov.
Nižné strelecké plesá

Nižné strelecké plesá (, , ) je dvojica plies v nižšie položenej Streleckej kotline vo Veľkej Studenej doline medzi Priečnym sedlom a Streleckou vežou vo Vysokých Tatrách. Na vyššie položenej Streleckej kotline ležia Vyšné strelecké plesá. Pomenovanie plies vyplýva z polohy pod Streleckou vežou, ktorá zo Streleckých polí vyrastá ako samostatná vyvýšenina a bola obľúbenou pozorovateľňou lovcov kamzíkov. Sú vo výške .
Dlhé pleso (Veľká Studená dolina)

Dlhé pleso, spresnene sa označuje ako Dlhé pleso vo Veľkej Studenej doline na rozdiel od "Dlhého plesa vo Velickej doline" (, , ) leží na dne Dlhej kotliny vo Veľkej Studenej doline pod Východnou Slavkovskou vežou. Jeho nadmorská výška je Je to stále bezprítokove pleso. Vyteká z neho potok ktorý napája Vareškové oko a neskôr Vareškové pleso. 
Názov.
Jeho pomenovanie vystihuje podlhovastý tvar. Pleso postupne zavaľujú zlomiská zo "Slavkovských veží". V staršej nemeckej literatúre sa pleso volá "Generisch See", na počesť Samuela Generischa, ktorý bol lekárom v Kežmarku a patril medzi prvých bádateľov rastlinstva vo Vysokých Tatrách.
Turistika.
Veľkou Studenou dolinou vedie po modrej turistickej značke chodník okolo Vareškového plesa ponad Dlhé pleso na Zbojnícku chatu.
Sesterské plesá

Sesterské plesá je sústava dvoch väčších a jedného menšieho plesa, nachádzajúcich sa neďaleko Zbojníckej chaty vo výške 
Nižné sesterské pleso je najväčšie a jediné stále. Nachádza sa nad Zbojníckou chatou, hneď vedľa križovatky chodníka na Prielom a na Priečne sedlo. Často sa zamieňajú so Zbojníckymi plesami. Poliaci Sesterské plesá zahŕňajú pod hromadný pojem Starolesnianskych plies ().
Prostredné sesterské pleso s Malým zbojníckym okom sú "Harnaskie Oka". "Harnas" v poľskom jazyku znamená – zbojnícky vodca. Prostredné sesterské pleso, ktoré je vo výške asi je nepatrné pliesko medzi Nižným a Vyšným sesterským plesom ().
Vyšné sesterské pleso je najbližšie k Zbojníckej chate. Poliaci, ktorí za vyšné pleso skupiny považujú Starolesnianske pleso "Wyżni Harnasky Staw" volajú Vyšné sesterské pleso "Prośredni Harnasky Staw".
Vareškové pleso

Vareškové pleso (, , ) je menšie pleso vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa na dne Vareškovej kotlinky vo Veľkej Studenej doline vo výške . Nad plesom na jeho južnej strane je Slavkovská vežička. Povyše plesa sa nachádza Dlhé pleso ().
Názov.
Nazvané je podľa Vareškovej kotlinky. Starolesnianski urbárnici, ktorým tieto pozemky voľakedy patrili, vedeli, že tu hojne rastie liečivý "lyžičník lekársky" (Cochlearia officinalis L.). Preto kotlinku i pliesko volali lyžičníkovými. V spišskom nemeckom nárečí "Löffelkrautgrub" a "Löffelkrautsee". Ktosi neskôr zle pochopil význam lyžičníka a pretvoril ho na varechu. Vytvoril tak nezmyselný názov Vareškové pleso, Varechové pleso, podobne v poľštine "Warzęchowy Staw".
Turistika.
Veľkou Studenou dolinou vedie po modrej turistickej značke chodník ponad Dlhé pleso na Zbojnícku chatu.
Richnavské jazerá

Richnavské jazerá (iné názvy: Richňavské jazerá, Richnava/Richňava, Richnavské/Richňavské tajchy) je spoločný názov jazier (tajchov):
Sú to umelé jazerá pri Štiavnických Baniach. Pôvodne to bol len jeden veľký tajch, postavený v 18. stor. (názvy: Richnavské/Richňavské jazero, Richnava/Richňava, Richnavská/Richňavská nádrž, Richnavský/Richňavský tajch), ktorý slúžil ako zásobník vody pre banský priemysel. Pre prílišnú veľkosť tajchu vzniklo nebezpečenstvo presakovania vody a poškodenia či pretrhnutia hrádze. Preto tajch rozdelili na dve polovice, pričom v ohrozenej časti znížili hladinu vody a spevnili hrádzu. Vznikli tak súčasné dve jazerá, ktoré sú síce oddelené hrádzou, ale vnútri hrádze sú navzájom aj prepojené.
V letných mesiacoch ponúkajú jazerá možnosť kúpania a vodných športov. Potápači tu pravidelne organizujú školenia a kurzy potápania. Jazero slúži aj ako rybársky revír.
Jakoviansky potok

Jakoviansky potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Ľutinky, meria 3,9 km a je tokom VII. rádu.
Pramení v Čergove na západnom svahu vrchu Trepeš (911,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 710 m n. m. V pramennej oblasti tečie juhozápadným smerom, následne sa stáča severojužným smerom, pričom vytvára oblúk prehnutý na západ. Potom vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Ľubotínska pahorkatina, preteká obcou Jakovany a oblúkom sa stáča na severozápad. Napokon priberá pravostranný prítok prameniaci východne od obce Ľutina, stáča sa západným smerom a južne od Ľutiny ústi v nadmorskej výške cca 409 m n. m. do Ľutinky.
Stavikrv vtáčí

Stavikrv vtáčí ("Polygonum aviculare") ľudovo nazývaný aj truskavec je jednoročná bylina z čeľade stavikrvovité ("Polygonaceae").
Opis.
Tvorí koberce porastu. Je rozšírený na celom svete, hlavne v miernom pásme. 
Vňať obsahuje triesloviny a flavonoidy, používa sa pri zápale priedušiek alebo pľúc, proti kašľu a tiež ako močopudný prostriedok.
Truskavec

Truskavec (zastarano aj: "trusklavec") môže byť:
Voliansky potok (prítok Torysy)

Voliansky potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Torysy, meria 3,7 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v pohorí Bachureň na severovýchodnom svahu Kamennej (810,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 700 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie smerom na sever a z ľavej strany priberá prítok (1,6 km) zo severovýchodného svahu Mardune (873,8 m n. m.). Následne pokračuje severoseverovýchodným smerom, na dolnom toku tečie na krátkom úseku najprv na severovýchod, sprava priberá krátky prítok prameniaci západne od obce Jakubova Voľa a tečie k ústiu severným smerom. Napokon vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Šarišské podolie, a východne od obce Rožkovany sa v nadmorskej výške cca 355 m n. m. vlieva do Torysy.
Rožkoviansky potok

Rožkoviansky potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Torysy, meria 2,5 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v pohorí Bachureň na severnom úpätí vrchu Marduňa (873,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 495 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv na sever, potom sa stáča na severovýchod a sprava priberá krátky prítok prameniaci západne od kóty 528,5 m. Ďalej už pokračuje výhradne severoseverovýchodným smerom, na dolnom toku preteká obcou Rožkovany a zároveň vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Šarišské podolie. Na severnom okraji obce sa v nadmorskej výške cca 361 m n. m. vlieva do Torysy.
Milpošský potok

Milpošský potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 8,7 km a je tokom VI. rádu. 
Prameň.
Pramení v Čergove pod sedlom Ždiare (972 m n. m.) v nadmorskej výške približne 860 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie sprvu severojužným smerom, následne sa stáča na juhojuhozápad, zľava priberá krátky prítok (601,5 m n. m.) prameniaci juhozápadne od kóty 855,6 m a sprava prítok z juhovýchodného svahu Kostolného vrchu (841,2 m n. m.). Potom vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Ľubotínska pahorkatina a preteká obcou Milpoš. V obci postupne priberá niekoľko prítokov: zľava prítok z lokality Za zámkom, sprava prítok z východného svahu Gregorky (803,6 m n. m.), opäť zľava krátky prítok z oblasti Pastierskej a prítok zo západného svahu Vysokej hory (790,2 m n. m.) a sprava občasný prítok zo severovýchodného svahu Lazov (648,5 m n. m.). Ďalej už pokračuje severojužným smerom, prerezáva najvýchodnejší výbežok podcelku Hromovec a na dolnom toku sa dostáva do podcelku Šarišské podolie. Z pravej strany ešte priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Harčiarok (559,0 m n. m.), druhý prameniaci severovýchodne od kóty 486,0 m, podteká štátnu cestu I/68 a železničnú trať Košice – Muszyna a východne od obce Rožkovany sa v nadmorskej výške cca 357 m n. m. vlieva do Torysy.
Dhaulágirí

Dhaulágirí je siedmy najvyšší vrch Zeme, vysoký Leží v Nepálskych Himalájach, v horskej skupine Dhaulágirí Himal.
Dhaulágirí bol objavený v roku 1808 a tridsať rokov – do objavenia Káčaňdžungy – bol považovaný za najvyšší vrch Zeme.
Dominantou Dhaulágirí sú dve vysoké a strmé steny. Západná stena meria okolo a južná . Vzdialenosť od doliny rieky "Kálí-Gándaki" na vrchol cez juhovýchodnú stenu je iba pri prevýšení (väčšie prevýšenie je ešte na Nanga Parbate).
Prvýkrát vystúpili na vrchol v roku 1960 členovia švajčiarsko-rakúskej výpravy.
V roku 1984 urobili česko-slovenskí horolezci prvovýstup vysokou západnou stenou (na vrchole traja Česi, jeden z nich pri zostupe zahynul).
V roku 1988 vystúpil na vrchol slovenský horolezec Zoltán Demján spolu s dvoma Kazachmi. Ich prvovýstup juhozápadnou stenou alpským štýlom bol ohodnotený, ako najhodnotnejší výstup roka v Himalájach.
Peter Hámor sa 15. mája 2017 zdolaním tohto vrchu stal prvým Slovákom, ktorý vyliezol na všetky osemtisícovky.
Hanigovský potok

Hanigovský potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 5,5 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Ľubotínska pahorkatina, na severnom okraji obce Hanigovce v lokalite Pod Vysokou horou, na juhozápadnom svahu Vysokej hory (790,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 550 m n. m. 
Opis toku.
Najprv tečie juhojuhovýchodným smerom intravilánom obce Hanigovce, zľava priberá prítok prameniaci východne od obce, vytvára nevýrazný oblúk smerujúci na východ a pokračuje severojužným smerom. Ďalej vstupuje do podcelku Šarišské podolie, na krátkom úseku tečie juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok (423,3 m n. m.) z lokality Michalka, sprava krátky prítok prameniaci severovýchodne od kóty 471,1 m a opäť z ľavej strany prítok prameniaci južne od kóty 652,3 m. Následne tečie znovu severojužným smerom, z pravej strany ešte priberá krátky prítok prameniaci južne od kóty 471,1 m a preteká obcou Červenica pri Sabinove. Tu tečie na krátkom úseku juhozápadným smerom a medzi obcami Červenica pri Sabinove a Jakubova Voľa sa v nadmorskej výške cca 349 m n. m. vlieva do Torysy.
Zrkadlovina (ferozliatina)

Zrkadlovina je ferozliatina s obsahom mangánu vyšším ako 6 ale nižším ako 30 %. Obsah ďalších prvkov musí byť nižši ako predpísaná hodnota. Ak zrkadlovina obsahuje kremík, musí ho byť menej ako 8 % inak už ide o ferosilícium.
Používa sa pri výrobe legovaných ocelí.
Kohút

Kohút môže byť:
Bachureň

Bachureň môže byť:
Kohút (prítok Torysy)

Kohút je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Torysy, má dĺžku 2,4 km a je tokom VI. rádu.
Pramení v pohorí Bachureň na západnom svahu vrchu Kohút (711,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 595 m n. m. Najprv tečie smerom na sever, následne sa stáča a na krátkom úseku pokračuje na severovýchod. Napokon preteká obcou Jakubova Voľa najprv severným smerom, v centre obce sa stáča znovu na severovýchod a medzi touto obcou a susednou Červenicou pri Sabinove ústi už v geomorfologickom celku Spišsko-šarišské medzihorie (podcelok Šarišské podolie) v nadmorskej výške cca 349 m n. m. do Torysy.
Ferosilikomangán

Ferosilikomangán alebo aj silikomangán je ternárna ferozliatina železa s kremíkom a mangánom, obsahujúca aj uhlík. Obsah kremíka je viac ako 8 % až 35 %, obsah mangánu je viac ako 30 % až 75 % a obsah uhlíka do 3 %.
Použitie.
Ferosilikomangán sa používa na podobné účely ako ferosilícium t. j. najmä na zušľachťovanie ocelí, pričom kombinovaný efekt kremíka a mangánu minimalizuje vplyv nekovových látok a zásadne redukuje obsah kyslíka.
Výroba.
Jednou z nejdôležitejších surovín pre jeho výrobu je troska (odpad) z výroby feromangánu. Ferosilikomangán patrí medzi najviac produkované ferozliatiny s podielom nad 17 % na celkovom objeme výroby. V nasledujúcej tabuľke je uvedené odhadované množstvo celosvetovej produkcie ferosilikomangánu v miliónoch ton.
V Európe sa ferosilikomangán vyrába vo veľkých objemoch v Nórsku (210 000 ton v roku 1997). V menších objemoch v Taliansku (100 000 ton v roku 1997) Francúzsku a Španielsku.
Ferosilikochróm

Ferosilikochróm je ferozliatina železa s kremíkom a chrómom obsahujúca aj uhlík. Obvykle obsahuje 30 % kremíka a 50 % chrómu. Obsah uhlíka môže byť vysoký (do 10 %) alebo veľmi nízky (0,01 %) ako v prípade ferochrómu.
Používa sa podobne ako ferochróm, na výrobu tzv. "chrómových ocelí". Prítomnosť kremíka uľahčuje odstraňovanie kyslíka z ocele.
Hanlonova britva

Hanlonova britva je aforizmus predkladaný ako dôsledok Finaglovho zákona a Occamovej britvy. Znie:
Pôvod termínu je nejasný, podobné múdrosti sa prisudzovali Napoleonovi, Williamovi Jamesovi a ďalším. Podľa Josepha Biglera je autorom citátu akýsi Robert J. Hanlon, ktorý ho ponúkol do knihy vtipov týkajúcich sa Murphyho zákona.
Podobný citát sa nachádza v krátkej poviedke "Logic of Empire" ("Logika impéria"), ktorú v roku 1941 napísal Robert Heinlein („Prisudzujete nepravde to, čo je výsledkom prostej hlúposti.“), takže podľa niektorých je "Hanlonova britva" iba skomoleninou "Heinleinovej britvy".
Múdrosti s podobným obsahom sú aj v mnohých ďalších literárnych dielach. V diele J. W. von Goetheho "Utrpenie mladého Werthera" (1774) sa objavuje „…nedorozumenie a nedbalosť stvorili v tomto svete viac zmätkov než podvody a nevraživosť. Prinajmenšom, druhé dve sú oveľa menej časté.“
Hanlonovu britvu majú veľmi radi hackeri, často sa objavuje v e-mailových signatúrach či uvítacích správach.
Oleg Ogorodov

Oleg Ogorodov (* 16. júl 1972, Taškent, Uzbekistan) je bývalý uzbecký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP vo štvorhre.
Ejal Ran

Ejal Ran, "Eyal Ran" (* 21. november 1972, Kiriat Ono, Izrael) je bývalý izraelský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP vo štvorhre.
Vincenzo Santopadre

Vincenzo Santopadre (* 11. august 1971, Rím, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP vo štvorhre.
Massimo Ardinghi

Massimo Ardinghi (* 6. marec 1971, Janov, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny tenista.
Marcos Górriz

Marcos Aurelio Górriz (* 4. marec 1964, Barcelona, Španielsko) je bvalý španielsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP vo štvorhre.
Massimo Boscatto

Massimo Boscatto (* 21. jún 1971, Neapol, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny tenista.
Lorenzo Manta

Lorenzo Manta (* 16. september 1974, Winterthur, Švajčiarsko) je bývalý švajčiarsky profesionálny tenista.
Mark Merklein

Mark Merklein (* 28. jún 1972, Freeport, Bahamy) je bývalý bahamský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 4 turnaje ATP vo štvorhre.
Scott Humphries

Scott Humphries (* 26. máj 1976, Greeley, Colorado, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP vo štvorhre.
Thomas Šimada

Thomas Šimada (* 10. február 1975, Philadelphia, Pennsylvania, USA) je bývalý japonský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP vo štvorhre.
Olivier Delaître

Olivier Delaître (* 1. jún 1967, Metz, Francúzsko) je bývalý francúzsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 15 turnajov ATP vo štvorhre.
Stefano Pescosolido

Stefano Pescosolido (* 13. jún 1971, Sora, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP v dvojhre a 1 turnaj vo štvorhre.
Henri Leconte

Henri Leconte (* 4. júl 1963, Lillers, Francúzsko) je bývalý francúzsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 9 turnajov ATP v dvojhre a 10 turnajov vo štvorhre.
Kia cee’d

Kia cee'd je automobil nižšej strednej triedy, ktorý uviedla na trh kórejská automobilka Kia Motors v decembri 2006. Je k dispozícii ako päťdverový hatchback s piatimi typmi motora, z toho tri benzínové a dva dieselové, v troch typoch, LX, EX a TX a s manuálnou alebo automatickou prevodovkou. Celkovo sa predáva vyše 20 variánt na niektorých trhoch. Pre európsky trh sa vyrába na Slovensku pri Žiline, v obci Teplička nad Váhom, v jedinom výrobnom závode tejto značky v Európe, Kia Motors Slovakia.
Motory.
Farebné prevedenia.
Základné prevedenia sú v prevedení Unilak, metalické prevedenia sú za príplatok.
Kia Cerato

Kia Spectra alebo Kia Cerato je kompaktné malé rodinné auto, ktoré vyrábala kórejská automobilka Kia Motors do roku 2006.
Algebrická rovnica

Algebrická rovnica (staršie "algebraická rovnica") je rovnica, kde F a f sú polynomické funkcie nad nejakým poľom, spravidla poľom reálnych alebo komplexných čísiel. Delí sa na:
Špeciálnym typom algebraických rovníc sú diofantovské rovnice.
Nealgebrická rovnica

Nealgebrická rovnica (staršie "nealgebraická rovnica") alebo transcendentná rovnica je rovnica, ktoré nie je algebrická. Možné sú tieto delenia:
Alternatívne možno rozlišovať:
Kladné číslo

Kladné čísla sú každé číslo väčšie ako nula. Sú podmnožinou reálnych čísel. 
Využitie.
Využívajú sa na vyjadrenie miery.
Syseľ

Syseľ (zastarano: "sysel") môže byť:
Toolchain

Toolchain je súbor počítačových programov (nástrojov alebo utilít), ktoré sa používajú na vytvorenie produktu, napríklad iného počítačového programu alebo súbory programov. Nástroje môžu byť použité reťazovo, teda výstup každého nástroja sa môže stať vstupom iného programu.
Jednoduchý vývojový toolchain môže pozostávať z textového editora na zápis zdrojového kódu, prekladača a linkera na transformáciu zdrojového kódu na spustiteľný program, a knižníc, ktoré poskytujú rozhrania operačného systému.
Zložité programy, ako napríklad počítačové hry, potrebujú aj nástroje na tvorbu zvukových efektov, hudby, textúr, trojrozmerných modelov a animácií a ďalšie nástroje na skombinovanie týchto prostriedkov do konečného produktu.
Spustiteľný program

Spustiteľný program alebo spustiteľný súbor je súbor, ktorého obsah je určený na to, aby sa interpretoval ako počítačový program.
Najčastejšie obsahuje binárnu reprezentáciu strojových inštrukcií špecifického procesora. Či je súbor spustiteľný, je väčšinou dané konvenciou. Niektoré operačnú systémy rozlišujú spustiteľné súbory podľa prípony, iné podľa metadát, napríklad pomocou príznaku v unixových systémoch.
Hromovec

Hromovec môže byť:
Beskydský potok (prítok Lipianskeho potoka)

Beskydský potok je potok v dolnom Šariši, v severozápadnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Lipianskeho potoka, meria 3,3 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Ľubotínska pahorkatina, južne od sedla Pusté Pole (601,5 m n. m.) v nadmorskej výške cca 570 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, zľava najprv priberá prítok z juhojuhozápadného svahu Beskydka (729,8 m n. m.), ďalší z lokality Predné skálie, následne sprava prítok prameniaci severoseverovýchodne od kóty 686,3 m. Na strednom toku sa výraznejšie ohýba, z pravej strany priberá krátky prítok prameniaci juhovýchodne od kóty 686,3 m, zľava prítok prameniaci západne od obce Kamenica a pokračuje juhojuhovýchodným smerom. V blízkosti obce Kamenica sa v nadmorskej výške približne 458 m n. m. vlieva do Lipianskeho potoka.
Kalinovský potok

Kalinovský potok je potok v dolnom Šariši, v severozápadnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Lúčanky, meria 2,3 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v pohorí Čergov západne od kóty 1 078,4 m v hlavnom hrebeni pohoria, v nadmorskej výške približne 990 m n. m., južne od lokality Lazy.
Opis toku.
V pramennej oblasti tečie najprv na krátkom úseku západojuhozápadným smerom, následne sa stáča na juhojuhozápad, preteká lokalitou Kalinov a zľava priberá prítok prameniaci juhozápadne od kóty 1 078,4 m. Potom sa oblúkom stáča na juhojuhovýchod a severoseverovýchodne od osady Potoky sa v nadmorskej výške cca 630 m n. m. vlieva do Lúčanky.
Drahotín (potok)

Drahotín je potok v dolnom Šariši, v severnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Ľutinky, meria 4,4 km a je tokom VII. rádu.
Pramení v Čergove na južnom svahu Forgáčky () v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie najprv juhovýchodným smerom, potom sa stáča severojužným smerom, sprava priberá prítok spod sedla Ždiare (), ďalej prítok zo severovýchodného svahu Ostrej () a tiež prítok prameniaci východne od kóty 855,6 m. Následne sa stáča a pokračuje výhradne juhovýchodným smerom, pričom sa niekoľkokrát vlní. Postupne priberá ďalšie prítoky: zľava prítok (1,5 km) z oblasti Borsučín, sprava prítok z lokality Za zámkom (obidva toky ústia približne v jednom bode v nadmorskej výške ), zľava prítok z južného svahu vrchu Babie () a krátky pravostranný prítok z oblasti Chvoščovho lesa. Napokon sa na okraji intravilánu obce Olejníkov vlieva v nadmorskej výške cca do Ľutinky.
Jan Roháč z Dubé

Jan Roháč z Dubé (* asi 1380 - † 9. september 1437 Praha) bol český husitský hajtman, ktorý pochádzal z chudobného šľachtického rodu. Po smrti Jana Žižky z Trocnova stál na strane tábora sirotkov, radikálnej husitskej sekcie.
Po porážke Prokopa Holého v bitke pri Lipanoch a rozpade radikálnych husitských vojsk sa so zostávajúcimi vernými postavil do čela odboja proti Žigmundovi Luxemburskému. Jeho hrad Sion bol následne obliehaný a 6. septembra 1437 dobytý uhorskými vojskami. Jan Roháč z Dubé bol zajatý a spolu so svojou družinou 53 verných o tri dni neskôr v Prahe popravený.
V Prahe je po ňom dnes pomenovaná ulica na Žižkove ("Roháčova").
Jan Roháč

Jan Roháč môže byť:
Hrašov

Hrašov alebo Horošov je potok v dolnom Šariši, v severnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Ľutinky, meria 4,7 km a je tokom VII. rádu.
Pramení v Čergove na severozápadnom svahu Soliska () v nadmorskej výške cca Od prameňa tečie na krátkom úseku na západ, sprava priberá krátky prítok z oblasti Pasterčačiek, zľava prítok zo západného svahu Soliska a stáča sa na juhozápad. Následne sa prudko stáča na západ, zľava priberá prítok z lokality Panská lúka, sprava prítok z juhovýchodného svahu Hrašovíka (), z tej istej strany tiež krátky prítok z južného a ďalší z juhozápadného svahu Horošovíka a prechodne pokračuje severojužným smerom. Z pravej strany ďalej priberá prítok spod sedla Priehyby () a tiež významný pravostranný prítok (2,7 km; ) z južného svahu Dvorísk (). Potom už tečie juhovýchodným smerom, z pravej strany ešte priberá prítok prameniaci severne od kóty 806,2 m, zľava prítok spod Veľkého Horošova () a v osade Majdan ústi v nadmorskej výške približne do Ľutinky.
Aram Chačaturjan

Aram Chačaturjan () alebo ; * 6. jún 1903, Tbilisi† 1. máj 1978, Moskva), bol arménsky hudobný skladateľ, klavirista, dirigent a hudobný pedagóg. Pôsobil ako profesor na konzervatóriu v Moskve. Od roku 1963 bol akademikom Arménskej akadémie vied. Spojením prvkov arménskeho folklóru s tradíciami ruskej symfonickej hudby 19. storočia a s podnetmi impresionistickej inštrumentácie dospel k vlastnému hudobnému štýlu. 
Dielo.
Koncerty.
Vo svete ho preslávil "Šabľový tanec" z jeho baletu "Gajane", ktorý v 60. rokoch 20. storočia použil ako hlavnú hudobnú tému v známej filmovej komédii Raz, dva, tri režisér Billy Wilder.
Tokáreň

Tokáreň môže byť:
Administratívne členenie Francúzska

Francúzsko sa (k 1. marcu 2007) člení na:
Metropolitné Francúzsko (vrátane Korziky).
sa člení na:
Zámorské Francúzsko.
sa člení na:
Tokáreň (prítok Ľutinky)

Tokáreň je potok v dolnom Šariši, v severnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Ľutinky, meria 2,7 km a je tokom VII. rádu.
Pramení v Čergove pod sedlom Lysina (1 028,9 m n. m.) v nadmorskej výške cca 890 m n. m. Najprv tečie juhozápadným smerom, zľava priberá krátky prítok zo západoseverozápadného svahu Veľkej Javoriny (1 098,7 m n. m.), sprava prítok z južného svahu Soliska (1 056,6 m n. m.) a krátky prítok z východného svahu Škaredého (1 007,3 m n. m.). Následne pokračuje juhojuhozápadným smerom, zľava priberá svoj najdlhší prítok (1,6 km) zo západného svahu Veľkej Javoriny a tiež krátky prítok z lokality Jarabinček. Napokon sa oblúkom stáča, tečie severojužným smerom, tečie popri samote Tokáreň na ľavom brehu a východne od osady Majdan ústi v nadmorskej výške približne 589 m n. m. do Ľutinky.
Veľká Javorina

Veľká Javorina môže byť:
Robert Trujillo

Robert Trujillo (* 23. október 1964, Santa Monica, Kalifornia, USA) je americký basgitarista. Bol členom skupín Suicidal Tendencies, Infectious Grooves, Black Label Society, Jerry Cantrell a skupiny Ozzyho Osbourna. Od roku 2003 hrá v skupine Metallica.
Kariéra.
Robert Trujillo vyrastal v Culver City v Kalifornii. Predtým ako sa pridal v roku 1989 ku skupine Suicidal Tendencies hral v niekoľkých lokálnych kapelách. Trujillo priniesol do skupiny funkové tóny, viditeľné najmä na albumoch "Lights...Camera...Revolution! " a "Art of Rebelion".
Trujillo sa však vážnejšie zviditeľnil až spoluprácou s Metallicou, keď sa 24. februára 2003 stal jej riadnym členom – basgitaristom. Členovia kapely Metallica mu pri zmluve zabezpečili jednorazový príjem 1 milión dolárov. Záznam o tom sa objavil aj vo filme "Some Kind of Monster".
Pri hre na basgitaru Trujillo používa prevažne prsty, ako jeho dávnejší predchodca Cliff Burton, na rozdiel od Jasona Newsteda, ktorý skoro výhradne používal strunovú pomôcku na hranie.
Interfix

Interfix alebo spájacia morféma alebo interfigovaná morfa je hláska vkladaná medzi slovotvorný základ a odvodzovaciu príponu.
Nikolaj Nikolajevič Beketov

Nikolaj Nikolajevič Beketov (; * 13. január 1827, Aľfiorievka, Ruská ríša – † 13. december 1911, Petrohrad) bol významný ruský fyzikálny chemik. Bol prezidentom ruskej fyzikálno-chemickej spoločnosti. Je po ňom pomenovaný tzv. Beketovov rad.
Životopis.
Beketov sa narodil 13.1. 1827. Po absolvovaní gymnázia v Petrohrade sa stal študentom Petrohradskej univerzity s tým, že po dvoch rokoch prestúpil na Kazaňskú univerzitu. Po jej absolvovaní sa vrátil do Petrohradu. V rokoch 1849 až 1853 pracoval v laboratóriu na lekársko-chirurgickej akadémii pod vedením N. N. Zinina. Neskôr sa stal asistentom na katedre chémie na Petrohradskej univerzite. V roku 1855 bol menovaný za mimoriadneho profesora na Charkovskej univerzite. V roku 1860 tu Beketov začal prednášať fyzikálnu chémiu a v roku 1864 zriadil oddelenie na prípravu fyzikálnych chemikov. Beketov zdôrazňoval, že pre chemika je potrebné poznať aspoň základy fyziky, že chemické vlastnosti závisia na vlastnostiach fyzikálnych a naopak.
V roku 1866 bol menovaný za člena Petrohradskej akadémie vied a presťahoval sa do Petrohradu. Pracoval v laboratóriu na Petrohradskej akadémii vied a prednášal. Beketov nebol iba vedcom a pedagógom, ale aj spoločenským človekom. Zomrel v Petrohrade 13.12. 1911.
Práca.
V roku 1865 obhájil N. N. Beketov prácu na tému: „Vysvetlenie javu vytláčania kovov inými kovmi“. Nikolaj Nikolajevič ukázal, že kovy sa dajú rozdeliť na ušľachtilé a neušľachtilé (podľa ich vzájomných reakcií a reakcií s kyselinami). Podľa toho, aké poskytujú v galvanickom článku napätie, zoradil kovy do radu, ktorý bol podľa neho pomenovaný. Uprostred je uvedený vodík, kovy napravo od vodíka sú ušľachtilé (ako meď, zlato alebo striebro), kovy naľavo od vodíka neušľachtilé (napríklad železo, zinok alebo hliník).
Slovenský kruh Leva XIII.

Slovenský kruh Leva XIII. bolo konzervatívne katolícke antiliberálne a monarchistické združenie pôsobiace na Slovensku v rokoch 2005-2011 a nadväzujúce na tradície kontinentálneho konzervativizmu. Medzi zdroje ideovej inšpirácie Kruhu patrila náuka o dvoch mečoch, katolícky pohľad na spoločnosť zanechaný dlhou tradíciou (myslitelia ako svätý Ambróz, svätý Augustín, svätý Tomáš Akvinský a mnohí pápeži - Gregor VII., Bonifác VIII., Gregor XVI.), sociálna náuka katolíckej Cirkvi, antirevolučné a antiliberálne myšlienkové prúdy, ktoré povstali proti buržoáznym revolúciám - Joseph Maria de Maistre, Donoso Cortés, Louis de Bonald; ako aj v menšej miere diela neskorších politických mysliteľov ako sú Carl Schmitt, Eric Voegelin, či Joseph Shumpeter. 
Slovenský Kruh Leva XIII. sa venoval viacerým aktivitám najmä publicistického, osvetového, sociálneho, výchovného a rodinného charakteru založených na zásadách vyplývajúcich z tradičnej katolíckej vierouky a kontrarevolučného politické myslenia. Za základ spoločnosti považuje mravne usporiadanú hierarchickú katolícku rodinu ako pilier tradičnej spoločnosti. Nad inštitútom rodiny sa v dobre spravovanej spoločnosti podľa tohto učenia nachádzajú v hierarchickej štruktúre jednotlivé stavy zodpovedajúce sa za plnenie svojich povinností voči Bohu a spoločnosti. Na čele spoločenskej hierarchickej štruktúry má potom podľa názoru predstaviteľov Slovenského kruhu Leva XIII. byť panovník - kráľ podriadený v morálnych otázkach učenie katolíckej Cirkvi reprezentovanej pápežom (ultramontanizmus), resp. miestnym najvyšším predstaviteľom Cirkvi. 
Spoločenstvo si do svojho názvu pôvodne zvolilo meno pápeža Leva XIII. pre jeho sociálne encykliky, predovšetkým Libertas, Immortale Dei a Rerum Novarum a ďalšie významné encykliky ako Aeterni Patris, či Graves de communi, aj napriek tomu, že sa nehlásilo k pápežovmu postoju k francúzskej republike. 
Slovenský kruh Leva XIII. sa ako prvé myšlienkové a názorové tiež veľmi významným spôsobom angažoval v prospech slúženia tradičného latinského, tzv. tridentského rítu na Slovensku, ktorý pomáhal presadzovať v čase keď bolo jeho obnovenie v slovenských podmienkach. Členovia Slovenského Kruhu Leva XIII. publikovali vo viacerých konzervatívne zameraných periodikách a organizuje viacero prednášok a besied.
Medzi Slovenským kruhom Leva XIII. s občianskym združením Inštitút Leva XIII. neexistuje a ani neexistovalo nikdy žiadne prepojenie. Slovenský Kruh Leva XIII. sa od uvedeného inštitútu dištancoval vyhlásením uverejnením na svojej webovej stránke Sacrum Imperium dňa 25. januára 2010. 
Sacrum Imperium.
Sacrum Imperiu bol webový projekt Slovenského Kruhu Leva XIII., pôsobiaci ako viacfunkčný informačný a ideový portál a zároveň „tlačový orgán“ Kruhu. Jeho hlavným cieľom bolo sprístupnenie kontrarevolučného myslenia o spoločnosti, propagácia a presadzovanie tradičnej tridentskej liturgie a obhajoba tradičnej katolíckej náuky. Web stránka Sacrum Imperium je naďalej dostupná na internete, ale jej aktualizácia sa ukončila zároveň s ukončením činnosti Slovenského Kruhu Leva XIII.
Ondavská vrchovina

Ondavská vrchovina () je geomorfologický celok, budovaný prevažne flyšovými horninami.
Polohopis.
Rozprestiera sa v severnej časti východného Slovenska, od Východoslovenskej nížiny po hlavný hrebeň Karpát na poľsko–slovenskej hranici. Jej nadmorská výška sa smerom od severu k juhu postupne znižuje a v južnej časti Ondavskej vrchoviny sa pohybuje okolo 
Na východe ju vymedzuje Laborecká vrchovina, z juhu Beskydské predhorie a na západe pohorie Čergov. Na severozápade nadväzuje Ľubovnianska vrchovina a v severnej časti pohorie Busov.
Delenie.
Ondavská vrchovina sa nedelí na podcelky, no má 6 geomorfologických časti: 
Vrcholy.
Najvyššími vrchmi sú:
Flóra.
Na Ondavskej vrchovine sa striedajú malebné lesy s horskými lúkami, pastvinami a poľnohospodárskou pôdou. Lesy zaberajú väčšiu časť územia a sú zmiešané. Z listnatých stromov sa najviac vyskytuje buk lesný, v menšej miere breza, javor, dub a hrab, z ihličnanov je to smrek. 
Vodstvo.
Ondavskú vrchovinu odvodňujú dva hlavné vodné toky – rieky Ondava a Topľa s početnými menšími i väčšími prítokmi. Rieka Ondava zásobuje svojou vodou vodnú nádrž Veľká Domaša. 
Klimatické podmienky.
Prevažná časť Ondavskej vrchoviny patrí klimaticky medzi mierne teplé oblasti so zimnými priemernými teplotami −2 až −5 °C a letnými teplotami 16 až 18 °C. Počet dní sa snehovou pokrývkou sa pohybuje medzi 60 až 80, počet letných dní medzi 30 až 50. Výnimkou sú len miesta v najsevernejšej časti, kde je podnebie o niečo chladnejšie a naopak na juhu je zase o málo teplejšie.
Alexandr Nikolajevič Skriabin

Alexandr Nikolajevič Skriabin (* 6. január 1872, Moskva, Rusko – † 27. apríl 1915, Moskva) bol ruský hudobný skladateľ, klavírny virtuóz a hudobný pedagóg. Skriabinova tvorba sa viaže k neskorému romantizmu a tiež k impresionizmu.
Pochádzal z aristokratickej rodiny. Hudobné vlohy zdedil po svojej matke, ktorá bola koncertnou klaviristkou a ktorá zomrela na tuberkulózu, keď mal Skriabin len jeden rok. Skriabin sa hre na klavír venoval od raného detstva, učil ho aj striktný a prísny Nikolaj Zverev, ktorému za veľa vďačí aj Sergej Rachmaninov. Skriabin neskôr študoval na Moskovskom konzervatóriu. Ako klavirista bol, napriek svojím malým dlaniam a prstom, už v mladosti považovaný za „zázračné dieťa“.
V súkromí bol rozporuplnou osobou. Oženil sa s klaviristkou Vierou Izakovičovou, s ktorou mal niekoľko detí, ale deti a manželku opustil kvôli mladej študentke, ktorú učil. 
Skriabin sa zaujímal o teóriu tzv. nadľudí („übermensch”), ktorej tvorcom bol Friedrich Nietzsche a o rôzne filozofické smery, čo sa odzrkadlilo v jeho hudobnom myslení. 
Skriabin bol počas celého svojho života hypochonder. Zomrel na otravu krvi.
Exulant

Exulant (lat.) je vyhnanec do zahraničia, väčšinou z politických dôvodov. Za exulantov sa pokladajú i emigranti, ktorí sa uchýlili do exilu, z obavy o svoju bezpečnosť.
Hypochondria

Hypochondria je psychická porucha spočívajúca v prehnanom a intenzívnom zameraní sa na vlastný zdravotný stav a najmä o presvedčení o vlastnej vážnej (fakticky však neexistujúcej) chorobe. Normálne a zvyčajné pocity a nenápadný výzor osoba často pokladá za abnormálne a zapríčiňujúce utrpenie, pričom sa pozornosť zvyčajne zameriava len na jeden alebo dva orgány alebo sústavy tela. Často býva u postihnutých pacientov prítomná depresia alebo úzkosť.
Táborový potok

Táborový potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Ľutinky, meria 3,3 km a je tokom VII. rádu.
Pramení v Čergove v lokalite Pastierska pod Hanigovským hradom, v nadmorskej výške približne 695 m n. m. Od prameňa tečie severojužným smerom, vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Ľubotínska pahorkatina a sprava priberá krátky prítok z lokality Pod Vysokou horou. Následne sa stáča juhovýchodným smerom, z pravej strany priberá prítok z lokality Michalka a južne od obce Ľutina sa v nadmorskej výške cca 419 m n. m. vlieva do Ľutinky.
Espoo

Espoo (po švédsky Esbo) je mesto na južnom pobreží Fínska. Spolu s Helsinkami, Vantaa, s ktorými susedí, a Kauniainen, ktoré obklopuje, tvorí helsinské súmestie Veľké Helsinki. Mesto má rozlohu 528 km², z čoho 216 km² sú vodné plochy. V meste žije 252 000 ľudí, čím sa veľkosťou vo Fínsku radí na druhé miesto za Helsinki a pred Tampere. Espoo patrí do provincie Južné Fínsko a kraja Uusimaa.
V meste sídli Helsinská technická univerzita. Premiestnilo sa sem aj vrchné riaditeľstvo firmy Nokia. Na území mesta sa rozprestiera aj národný park Nuuksio.
25. februára 1991 tu bol dojednaný Dohovor z Espoo - medzinárodná dohoda o vyhodnocovacích vplyvoch na životné prostredie, do platnosti vstúpil 10. septembra 1997.
V meste sídli klub ľadového hokeja Espoo Blues, ďalej futbalový klub FC Honka či florbalový klub Esport Oilers.
Espoo je taktiež rodné mesto fínskeho pilota Formuly 1, majstra sveta z roku 2007 Kimiho Räikkönena
Joensuu

Joensuu je hlavné mesto provincie Severná Karélia ležiaca vo východnej časti Fínska. Mesto založil v roku 1848 ruský cár Mikuláš I. a v súčasnosti v ňom žije 58 000 obyvateľov.
Vzdialenosť od Helsínk je približne 400 km.
V meste sídli známa Univerzita v Joensuu (angl. University of Joensuu, fín. Joensuun Yliopisto), ktorá bola založená v roku 1969. Taktiež kvôli prítomnosti tejto univerzity je Joensuu populačne veľmi mladé mesto, takmer 20 000 obyvateľov sú žiaci a študenti.
Joensuu býva prezývané aj hlavné mesto Európy v lesníctve, lebo blízke univerzity a ďalšie inštitúcie sa špecializujú na lesníctvo, ktoré bolo a je významným priemyselným zdrojom tohto regiónu.
Zaujímavosti.
Športová hala v Joensuu (Joensuun Areena) je najväčšou drevenou stavbou Fínska.
Prisťahovalectvo

Imigrácia alebo prisťahovalectvo je trvalé alebo dlhodobé prisťahovanie sa osôb na územie daného, z ich pohľadu cudzieho, štátu. Osoby túto činnosť vykonávajúce sú prisťahovalci alebo imigranti. Opakom imigrácie je emigrácia (vysťahovalectvo). Počas Európskej migračnej krízy zaznamenalo Slovensko v roku 2015 celkovo 330 a v roku 2016 146 žiadateľov o azyl.
Prisťahovalectvo na Slovensko.
V rámci výmeny obyvateľstva medzi Česko-Slovenskom a Maďarskom (1946 – 1948) sa z Maďarska prisťahovalo (hlavne na Slovensko) 71 787 osôb.
Celkový počet žiadateľov o azyl na Slovensku od roku 1993 po marec 2017 podľa štatistiky MV SR:
Úrad vysokého komisára OSN pre utečencov (angl. skratka UNHCR) poskytuje medzinárodnú ochranu utečencom. Štatistiku o migrácii v Európskej únii zverejňuje Štatistický úrad Európskych spoločenstiev (Eurostat). Podľa správy Eurostat v 3. kvartáli 2016 bolo Slovensko krajinou EÚ, kde cudzinci žiadali o azyl najmenej.
Problémy s imigráciou.
Imigranti môžu pochádzať z krajín s nízkou životnou úrovňou a z odlišného kultúrneho prostredia. Po ich príchode do cieľovej krajiny tí, čo nie sú schopní sa prispôsobiť zvyčajne vytvárajú svoju vlastnú enklávu s kultúrnym prostredím svojej pôvodnej krajiny a tak vznikajú getá. Prisťahovalci sa v nich cítia odtrhnutí od majoritnej spoločnosti. Naopak u miestnych prebúdzajú reakcie ako je xenofóbia. Od roku 2015 prebieha v Európskej únii Európska migračná kríza, spôsobená veľkým počtom imigrantov. Maďarsko ju napríklad riešilo výstavbou 175 km dlhého pohraničného plotu v lete 2015 pozdĺž hranice so Srbskom. Plot medzi Mexikom a USA (Mexico–United States barrier) mal už v roku 2009 dĺžku 930 km a prezident D. Trump ho plánoval predĺžiť pozdĺž celých hraníc s Mexikom (3 145 km).
Nangá parbat

Nangá parbat (iné názvy: Nángá parbat, nepresne Nanga parbat, nesprávne "Nangáparvat"; po urdsky نانگا پربت - transliterácia "nángá parbat"/transkripcia "nangá parbat"; po hindsky नंगा परबत - "nangá parbat"; etymológia: zo sanskritského "nanga parvata" = nahý vrch, v hindčine by doslovný preklad tohto sanskritského názvu znel "nangá parvat" = nahý vrch) alebo Diámir (nepresne: Diamir) je deviaty najvyšší vrch Zeme, vysoký Leží v Pakistane, v Kašmírskych Himalájach, v horskej skupine Nanga Parbat, severne od Šrínagaru. Je to najzápadnejšia osemtisícovka.
Nangá parbat tvorí šesťvrcholový masív:
Jeho juhovýchodná ("rupálska") stena je najväčšou stenou na svete. Je vysoká 4 700 (4 500) m. Ďalšie vysoké steny sú severná ("rakiotská") - a západná ("diamirská") - . Z doliny rieky Indus na hlavný vrchol je vzdialenosť pri prevýšení , čo je najväčšie prevýšenie na Zemi.
Nangá parbat patrí v Himalájach k najnebezpečnejším vrchom. Okrem technicky náročného terénu je známy aj veľmi nepriaznivým počasím. Okolité vrchy prevyšuje o viac, ako 1 000 metrov, takže nie je nijako chránený pred vetrom, ani monzúnovými zrážkami. Sú tu časté lavíny a silné búrky.
Prvý pokus o výstup na Nangá parbat urobili v roku 1895 britskí horolezci. Traja z nich zahynuli.
V roku 1934 sa pokúsila o výstup nemecká výprava, počas niekoľkodňovej búrky zahynulo 10 ľudí. V roku 1937 zahynulo po páde lavíny 16 členov nemeckej výpravy.
Prvovýstup na vrchol sa podaril v roku 1953. Na vrchole stál rakúsky horolezec Hermann Buhl, ktorý v záverečnom úseku liezol sám a bez pomoci kyslíkového prístroja.
Slovenskí horolezci I. Fiala a M. Orolin vystúpili na Nangá parbat v roku 1971, keď urobili aj prvovýstup na predvrchol. V roku 1978 urobili slovenskí horolezci prvovýstup na severný vrchol.