burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pierre Bourdieu

Pierre Bourdieu [pjerr féliks burďjö] (* 1. august 1930, Denguin, Francúzsko – † 23. január 2002, Paríž) bol francúzsky sociológ a antropológ. Venoval sa okrem iného sociológii vzdelávania a kultúry. 
Ovplyvnil sociálne a humanitné vedy. Vo svojom diele sa zameral na analýzu mechanizmov, ktorými sa snažia dominantné spoločenské vrstvy presadzovať a reprodukovať. Snažil sa spojiť zdanlivo protichodné pohľady v sociológii ako objektivizmus a subjektivizmus. Zavedením, resp. modifikovaním sociologických pojmov ako habitus, symbolické násilie, sociálne pole, kultúrny, ekonomický, sociálny a symbolický kapitál, vytvoril novú sociologickú teóriu - "teória jednania", alebo "teória praxe". Aj pod vplyvom Marxa sa značne angažoval vo veciach verejných.
Western

Western alebo Kovbojka je umelecký žáner, ktorý je prezentovaný v rôznych formátoch, ako je film, televízia, rozhlas, literatúra, či v maľbách a iných vizuálnych umeleckých štýloch. Prezentuje príbehy z prostredia amerického divokého západu, západnej Kanady, Mexika, Aljašky, niekedy aj z Austrálie situované hlavne do obdobia 19. storočia. Niektoré rané westerny sú z obdobia Bitky pri Alame v roku 1836, väčšina rozpráva príbehy, odohrávajúce sa v čase pred koncom Americkej občianskej vojny a masakru pri Wounded Knee v roku 1890. Niektoré westerny čerpajú námety z neskorších období, napríklad z čias Mexickej revolúcie v roku 1913. V roku 1930 boli deje viacerých westernových filmov situované do súčasnosti a aj v neskorších rokoch boli nakrútené niektoré súčasné filmy s westernovou tématikou (napríklad "Junior Bonner", z roku 1972, "Cudzinec" - "Down in the Valley" z roku 2005).
Westerny zobrazujú konfrontáciu medzi primitívnym a zastaraným spôsobom života voči modernizáciou ovplyvnených technologických a spoločenských zmenám. Hlavnými postavami bývajú často kovboji, indiáni a zlatokopovia. Môžu byť inšpirované prezentáciou konfliktov medzi pôvodným obyvateľstvom a prisťahovanými osadníkmi, či vojakmi americkej kavalérie a farmármi, alebo rančermi pod nátlakom priemyselnej revolúcie. Americké westerny zo 40. a 50. rokov alegorizujú hodnoty cti a obetavosti, víťazstva dobra nad zlom. Westerny, nakrútené v 60. a 70. rokoch sú viac pesimisticky ladené, vyzdvihujú rebelujúcich anti-hrdinov, zvýrazňujú cynizmus, brutalitu a neprávosť amerického západu. Napriek tomu, že westernový žáner čerpá z amerického prostredia, westernové témy a príbehy sú nakrúcané na celom svete.
Western prenikol aj do športu. Známe westernové disciplíny sú westernová streľba (western shooting), westernová jazda na koni (western riding), spojená so záujmom o chov amerických westernových plemien koní. Medzi športy, ktoré sú spopularizované aj vďaka tomuto žánru patrí jazda so psími záprahmi.
Literatúra.
Knižné vydania westernov sú zaraďované medzi tzv. brakovú literatúru. Literárny westernový žáner má korene v prvej štvrtine 19. storočia (James Fenimore Cooper, neskôr Karl May), no najväčší rozkvet dosiahol na začiatku 20. storočia. K najznámejším autorom westernov patria:
Filmy.
Za prvú filmovú westernovú snímku je považovaný americký nemý film z roku 1903 od režiséra Edwina Stantona Portera s názvom "The Great Train Robbery" ("Veľká vlaková lúpež"). Populárnym subžánrom westernu sú filmy, ktoré sa nakrúcali v taliansku v 
60. rokoch 20. storočia, pre ktoré sa v kinematografii vžil špecifický názov "spaghetti western".
Zoznam niektorých známejších westernových filmov (vynechané sú filmy nakrútené podľa románov Karla Maya):
Hudba.
Western prenikol v roku 1910 aj do vážnej hudby. V tomto roku taliansky skladateľ Giacomo Puccini skomponoval operu "Dievča zo Západu" ("La Fanciulla del West"), ktorej dej sa odohráva medzi zlatokopmi v Kalifornii.
Elmhurst

Elmhurst môže byť:
Elmhurst (Illinois)

Elmhurst je mesto a bohatá štvrť Chicaga, ktorá sa nachádza v Cook a DuPage Counties v americkom štáte Illinois. Podľa špeciálneho sčítania z roku 2006 mala 43 298 obyvateľov. 
Dejiny.
Príslušníci indiánskeho kmeňa Potawatomi, ktorí obývali oblasti pozdĺž Salt Creek južne od súčasnej polohy mesta, sú prví známi osadníci tohto územia. Okolo roku 1836 sa pri tom istom potoku usadili aj európski imigranti. Na mieste súčasného centra mesta Gerry Bates z Ohia založil v roku 1842 komunitu.
Evolved Laser Interferometer Space Antenna

Laser Interferometer Space Antenna (LISA) je spoločným projektom Európskej vesmírnej agentúry ESA a NASA na detegovanie a pozorovanie gravitačných vĺn vo vesmíre. LISA bude prvým detektorom gravitačných vĺn svojho druhu. Schválená bola v roku 2017.
V roku 2008 ESA oznámila, že LISA je v štádiu príprav s možným štartom v rokoch 2018 - 2020.. Úspech projektu dlho nebol istý, pretože súperil o finančnú podporu s dvomi ďalšími projektmi, Europa Jupiter System Mission (EJSM) a Medzinárodným röntgenovým observatóriom (IXO). 
3. decembra 2015 odštartovala z kozmodrómu Kourou prvá kozmická sonda tohto projektu - LISA Pathfinder. Jej úlohou je preveriť technológie na výskum gravitačných vĺn. Vyniesla ju nosná raketa Vega. Z parkovacej dráhy sa teleso prostredníctvom oddeliteľnej pohonnej jednotky postupne dostalo na čoraz výstrednejšiu orbitu, až o šesť týždňov neskôr dosiahlo libračný bod L1, v ktorom začalo pracovať. Jej úlohou bolo udržiavať testovacie objekty v konštantnom stave takmer ideálneho voľného pádu. To sa jej podarilo s päťkrát väčšou presnosťou než bolo potrebné. Podľa Alvara Gimenéza, riaditeľa vedeckej sekcie ESA, tieto merania prekonali aj najoptimistickejšie očakávania. ESA tiež vyhlásila, že LISA Pathfinder je 10 000-krát stabilnejšia než ktorýkoľvek iný satelit, ktorý kedy odštartoval na vedeckú misiu.
Štart skutočného detektoru je naplánovaný na rok 2037. Začať pracovať by mal už po 16 mesiacoch po štarte a zostane na orbite dva roky. 
Úlohou sond LISA bude merať gravitačné vlny v astronomických vzdialenostiach použitím laserového interferometra. LISA bude využívať tri sondy rozmiestené do trojuholníka s ramenami dlhými 5 miliónov kilometrov. Keď gravitačná vlna naruší časopriestorové pole medzi dvoma sondami, namerajú sa malé rozdiely v relatívnej dĺžke ramien.
Alica v krajine zázrakov (film, 2010)

Alica v krajine zázrakov je fantasy film z roku 2010, ktorý režíroval Tim Burton, scenár napísala Linda Woolvertonová a v ktorom hrajú Mia Wasikowska, Johnny Depp, Helena Bonham Carterová, Anne Hathawayová, Crispin Glover, Michael Sheen a Stephen Fry. Je to rozšírenie románov Lewisa Carrolla "Alica v krajine zázrakov" a "Za zrkadlom". Film využíva techniku, ktorá spája hercov a animáciu.
Vo filme má Alica 19 rokov a vracia sa do Podzeme, na miesto, ktoré predtým navštívila pred trinástimi rokmi. Dozvie sa, že je jediná, ktorá môže zabiť Jabberwocka, draka, ktorého ovláda Červená kráľovná a terorizuje ním obyvateľov Podzeme. Burton povedal, že pôvodný príbeh o Krajine zázrakov bol stále o dievčati, ktorá prechádza od jednej divnej postavy k druhej a nikdy necítil citové prepojenie, tak to chcel spraviť viac ako príbeh než ako sled príbehov. Tento film nepredstavuje pokračovanie predchádzajúcich filmov alebo ich prerobenie. Film mal premiéru na Odeon Leicester Square v Londýne 25. februára 2010 a na Slovensku 11. marca 2010 v klasickej 2D kvalite a vo vybraných kinách v 3D.
Dej.
Alicu Kingsleyovú (Mia Wasikowska) požiada o ruku Hamish Ascot, arogantný a nie príliš zvodný muž. Vtedy spozoruje zvláštneho bieleho zajaca s vreckovými hodinkami a ktorý jej ukazuje, aby ho nasledovala. Alica utečie, predstierajúc že „to prišlo príliš rýchlo“ a nasleduje zajaca ku stromu, pod ktorým sa medzi koreňmi nachádza nora. Nasleduje ho aj do nory, kde po dlhom páde sa dostane do sveta, ktorý už predtým niekedy navštívila: Krajina zázrakov.
Alica si nepamätá nič z poslednej návštevy a spoznáva všetkých z tejto zaujímavej krajiny, ako slávneho Bieleho zajaca, ako aj kocúra Cheshira, Plcha, Marcového zajaca, Tweedledeeho a Tweedleduma a Šialeného klobučníka (Johnny Depp). Alice nevie nič o tom, čo zarmútilo Krajinu zázrakov, ale zistí, že po jej odchode Červená kráľovná (Helena Bonham Carterová) sa uchopila moci v Krajine zázrakov tým, že vypustila Jabberwocka, hroznú príšeru podobnú drakovi. Aby znova zvládol mier a pokoj v Krajine zázrakov, Alica musí ísť za Šialeným Klobučníkom a k Bielej kráľovnej (Anne Hathawayová) a zistiť, ako môže pomôcť Krajine zázrakov.
Jednašeska ftvojom klube

Jednašeska ftvojom klube je EP bratislavskej skupiny H16 vydané pod vydavateľstvom Hip-Hop.sk. EP je k dispozícii aj vo vinylovej verzii, kde sa nachádzajú na jednej strane tri skladby a na druhej ich hudobné podklady bez rapu. O hudobné produkcie sa postarali Grimaso, Jazzy, Opak, Otecko a Vec. Majk Spirit vtedy pôsobil pod umeleckým menom Dylema a Otecko pod menom Kardinál Korec.
Keller

Keller môže byť:
Báčka

Báčka (po srbsky: Бачка/Bačka, po chorvátsky: Bačka, po rusínsky: Бачка, po maďarsky: Bácska) je územie medzi Dunajom a Tisou v súčasných štátoch Srbsko (Vojvodina) a Maďarsko (Báčsko-malokumánska župa), pričom drobná časť je v Chorvátsku. Hlavné mesto Vojvodiny, Nový Sad, je na hranici Báčky a Sriemu. V Báčke žije aj početná menšina Slovákov.
Lombard

Lombard môže byť:
Excimerový laser

Excimerový laser alebo exciplexový laser je druh plynového lasera zvyčajne používaného v očnej chirurgii a vo výrobe polovodičov. Termín excimer je skratka z anglického "excited dimer" - excitovaný dimér, a teda ide o molekulu zloženú z dvoch monomérov. Excimerový laser využíva vzácne plyny, resp. kombináciu inertných plynov (argón, kryptón, xenón) a reakčných plynov (fluór, chlór), kedy pri vhodných elektrických podmienkach (vysokonapäťovými impulzmi) sa atómy plynov vo vybudenom stave zlúčia na krátky čas (vznik exciméru, v prípade halogenidov vzácnych plynov sa používa výraz exciplex). Pri následnom rozpade sa uvoľní žiarenie v ultrafialovej spektrálnej oblasti.
Ultrafialové žiarenie z excimerovho lasera je veľmi dobre absorbované organickými zlúčeninami a biologickými látkami. Tento laser produkuje dostatok energie na narušenie molekulárnej väzby na povrchu tkaniva, ktoré sa pevne daným spôsobom účinne rozloží so vzduchom prostredníctvom ablácie namiesto oddelenia materiálu za pomoci horenia alebo rezania. Vďaka tomu môže laser odstrániť neobyčajne jemné vrstvy povrchového materiálu bez skoro žiadnej zmeny vo zvyšku materiálu, ktorý má zostať neporušený. Výkonné ultrafialové žiarenie robí preto excimerové lasery užitočné pre chirurgiu (najmä očnú chirurgiu), výrobu polovodičov a kožné ošetrenia.
Nitrianska župa

Nitrianska župa môže byť:
Gemersko-malohontská župa

Gemersko-malohontská župa môže byť:
Abovsko-turnianska župa

Abovsko-turnianska župa môže byť:
Lombard (Illinois)

Lombard je predmestie Chicaga a dedina v DuPage County v americkom štáte Illinois. Podľa sčítania z roku 2000 mala 42 322 obyvateľov. 
Dejiny.
Pôvodne územie patrilo indiánskemu kmeňu Potawatomi. Prví Američania s európskymi koreňmi ho osídlili na sklonku tridsiatych rokov 19. storočia. Lombard zdieľa svoje včasné dejiny s obcou Glen Ellyn. Bratia Ralph a Morgan Babcockovci sa usídlili v lesoch pozdĺž rieky DuPage River. Z toho, čo kedysi bolo známe ako Babcock's Grove Lombard zaberá východnú a Glen Ellyn západnú časť. V roku 1837 bol Babcock's Grove pripojený k Chicagu dostavníkovou linkou so zastávkou Stacy's Tavern na uliciach Geneva a St. Charles. Úrodná pôda okolo rieky DuPage a dostatok stromov prilákali do tejto oblasti množstvo farmárov.
Banská Bystrica (rozlišovacia stránka)

Banská Bystrica môže byť:
Prešov (rozlišovacia stránka)

Prešov môže byť:
Košice (rozlišovacia stránka)

Košice môže byť:
Komárňanská župa (Česko-Slovensko)

Komárňanská župa bola župa v Česko-Slovensku, vytvorená najmä z uhorskej Komárňanskej župy. Existovala v rokoch 1918 – 1922, mala rozlohu 1 993 km² a jej správnym centrom bolo Komárno, ktoré však malo štatút municipálneho mesta na úrovni župy.
Historický vývoj.
V roku 1918 (potvrdené Trianonskou zmluvou v roku 1920) sa časť uhorskej Komárňanskej župy na sever od Dunaja stala súčasťou Česko-Slovenska, územie na juh od Dunaja zostalo v Maďarsku. Po vyhlásení Martinskej deklarácie dňa 30. októbra 1918 sa Slovensko vyčlenilo z Uhorska a následne pričlenilo k novo vzniknutému Česko-Slovensku. Slovensko zostalo dočasne rozdelené na administratívne celky vytvorené ešte Uhorskom. Jedným z týchto celkov bola Komárňanská župa, ktorá vznikla z pôvodnej uhorskej Komárňanskej župy. Keďže na slovenskom území zostali aj fragmenty bývalej Rábskej a Ostrihomskej župy, tie boli pričlenené ku Komárňanskej župe. V čele župy stál vládou menovaný župan, ktorý disponoval všetkými právomocami, zatiaľ čo samosprávna funkcia župy bola potlačená.
Sídlo župy sa nachádzalo v Komárne, ktoré ako municipálne mesto malo postavenie na úrovni župy, a teda nebolo jej súčasťou. Župa existovala do 31. decembra 1922, pretože od 1. januára 1923 bolo na Slovensku vytvorené nové župné zriadenie, ktoré bolo pôvodne plánované pre celé Česko-Slovensko, no realizované bolo iba na Slovensku. Jej územie bolo rozdelené medzi Bratislavskú a Nitriansku župu.
Geografia.
Komárňanská župa sa nachádzala na juhozápadnom Slovensku, na sever od Dunaja, ktorý tvoril hranicu s Maďarskom. Na severozápade hraničila s Bratislavskou župou, na severe s Nitrianskou a Tekovskou župou a na východe s Hontianskou župou.
Administratívne členenie.
V roku 1919 sa Komárňanská župa členila na tri slúžnovské okresy – Parkanský, Udvarský a Žitnoostrovský, pričom mesto Komárno nebolo súčasťou tejto župy.
Užská župa

Užská župa môže byť:
Mošonská župa

Mošonská župa alebo staršie Mošoňská župa môže byť:
Šariš

Šariš môže byť:
Šariš (región)

Šariš (; ; ; ) je slovenský región a región cestovného ruchu (celým menom Šarišský región cestovného ruchu). Región sa delí na Horný Šariš s centrom v Bardejove a Dolný Šariš s centrom v Prešove. Do územia regiónu patria viaceré okresy. V súčasnosti žije v tomto regióne okolo 388 000 obyvateľov.
Polohopis.
Šariš bol v minulosti komitát, stolica a župa Uhorského kráľovstva a nakrátko aj Česko-Slovenska. V súčasnosti patrí z väčšej časti do Prešovského, z menšej aj do Košického kraja. Na západe susedí so Spišom, na juhu s Abovom, na východe so Zemplínom a severný okraj regiónu tvorí štátnu hranicu s Poľskom. Medzi významné rieky patrí Torysa, Topľa, Sekčov a v južnej časti Hornád. Najvyšším vrchom regiónu je Čierna Hora (Levočské vrchy, 1289 m.n.m.) 
Doprava.
Regiónom vedú komunikácie nadnárodného významu. Najvýznamnejšie cestné dopravné tepny sa križujú v Prešove; od Popradu do Košíc vedie v trase čiastočne vybudovanej diaľnice D1 európska cesta 50, z Prešova do poľského Rzeszówa vedie v trase cesty I/18 a I/21 európska cesta 371. Medzi hlavné cestné ťahy tak patrí v smere západvýchod cesta I/18, južným smerom okrem D1 smerujúca cesta I/20 a severným smerom vedúce cesty I/68 (na Starú Ľubovňu), I/21 (na Svidník) a II/545 (na Bardejov). Severným okrajom regiónu vedie od Popradu po Svidník I/77.
Železničná doprava v regióne vedie v niekoľkých koridoroch; južným okrajom vedie strategická trať Žilina – Košice, na ktorú sa v Kysaku pripája trať do Prešova a Muszyny v Poľsku. V Plavči sa na túto železnicu pripája trať z Popradu. Z Prešova vedie trať Prešov – Humenné, z ktorej sa v Kapušanoch odpája trať do Bardejova.
Dejiny.
Sídlom správy bol do roku 1647 Šarišský hrad, následne sa centrom regiónu stal Prešov. Mesto sa stalo hospodárskym aj kultúrnym strediskom a popri Košiciach patril k významným sídlam severovýchodného Uhorska. Prešov sa stal centrom rusínskej kultúry.
Ekonomika.
Región Šariš je priemerne vyspelým slovenským regiónom, ktorý čerpá peniaze prevažne z cestovného ruchu. Po dlhšom čase prichádzajú do regiónu veľmi potrebné investície, aby zdokonalili cestovný ruch, ale aj iné zdroje príjmov tohto regiónu.
Turistický ruch.
Mestá.
Medzi najkrajšie slovenské mestá patrí Bardejov, zapísaný aj v zozname svetového kultúrneho dedičstva (UNESCO). Centrom Šariša je mesto Prešov.
Hrady.
Región Šariš patrí k tým slovenským regiónom, ktoré majú na svojom území veľký počet zachovalých hradov, hradných zrúcanín a kaštieľov. To viedlo v roku 2019 k vytvoreniu projektu Šarišskej hradnej cesty, ktorej cieľom je všetky tieto pamiatky prepájať pomyselnou turistickou čiarou a podporovať tak rozvoj turizmu v celom regióne Šariš. Do projektu Šarišská hradná cesta je z okolia Prešova zaradených 17 hradov, 4 hradiská, 65 kaštieľov a kúrií, 3 mestské opevnenia.
Drevené kostolíky.
K charakteristickým pamätihodnostiam Šariša patria drevené gréckokatolícke kostolíky. Výnimkou je kostolík v Hervartove, ktorý je rímskokatolícky.
Šport.
Jaskyne
Turčianska župa (Uhorsko)

Turčianska župa resp. Turčianska stolica (iný názov: Turiec, staršie "Turčanská stolica"; po latinsky: "Comitatus Thuroc(z)iensis" alebo "Thurocium", po nemecky: "Komitat Turz"/"Turzer Gespanschaft" alebo "Turz", po maďarsky: "Túrótz / Túrócz / Túróc / Turóc (vármegye)") bola župa resp. stolice v Uhorsku. 
Geografia.
Turčianska stolica susedila s Oravskou, Trenčianskou, Liptovskou, Nitrianskou a Zvolenskou stolicou. Zaberá územie Turčianskej kotliny, ktorá je vklinená medzi pohoria Malá Fatra, Veľká Fatra, Kremnické vrchy a Žiar. Krajom preteká rieka Turiec, ktorá sa vlieva pri Vrútkach do Váhu. Rozloha Turčianskej župy v r. 1910 bola 1 123 km².
Centrum.
Centrom stolice bol pôvodne hrad Sklabiňa, stoličné zasadnutia však prebiehali v Turčianskom sv. Martine (dnes: Martin), ktorý sa neskôr (1772) stal aj správnym centrom stolice.
Rody vládnucich županov.
Od roku 1535 zastávali úrad hlavného turčianskeho župana dedične šľachtici z rodu Révaiovcov (Révay), najbohatšieho a najvplyvnejšieho rodu.
Dejiny.
Najstaršie doklady osídlenia Turca sú nálezy z jaskýň Mažarná a Na Vyhni z obdobia 27502250 pred Kr. V mladšej a neskorej dobe bronzovej (1350700 pred Kr.) obýval skoro celý Turiec ľud lužickej kultúry. V období 3. storočia pred Kr. až po 2. storočie po Kr. obýva Turiec ľud púchovskej kultúry. 
Slovania prišli do Turca asi až v 7. storočí. Koncom 8. a začiatkom 9. storočia už bolo toto územie relatívne husto obývané, čo dokazujú archeologické vykopávky v Blatnici, Malom Čepčíne, Žabokrekoch. V 9. storočí bolo centrálnym hradiskom Vyšehrad na hranici medzi Turcom a hornou Nitrou. Odtiaľto bol ovládaný nielen Turiec, ale aj veľká časť horného Ponitria. Z tohoto obdobia asi pochádzajú aj dvojité názvy obcí v oboch regiónoch ako Diviaky, Pravno, Sučany, Necpaly a ďalšie.
Prvá písomná spomienka o Turci je z roku 1113, no vtedy sa spomínal len ako súčasť Zvolenského domínia. Turiec, ako riedko osídlené územie, bol spravovaný kastelánom (neskôr podžupanom) z hradu Sklabiňa ako panstvo Zvolenského komitátu. Vlastného župana mala stolica od roku 1339, čím sa oddelila od Zvolenského komitátu (podobne ako Liptov a Orava).
Turecké výboje sa Turcu (rovnako ako celému severnému Slovensku) vyhli. 
Počas jozefínskych reforiem sa Turiec mal spojiť s Oravou, keďže však mali len malú spoločnú hranicu (v zime väčšinou nepriechodnú), napokon sa spojil so Zvolenom do Turčiansko-zvolenskej stolice (17861790) so sídlom v Banskej Bystrici. Po smrti Jozefa II. sa Turčianska stolica obnovila.
V roku 1918 sa Turiec stal súčasťou Česko-Slovenska. Turčianska župa zanikla 31. decembra 1922, v rokoch 19231928 bola súčasťou Považskej župy. V súčasnosti je územie súčasťou Žilinského kraja.
Národnosti.
Obyvatelia Turca boli prevažne Slováci, čo pretrvalo do súčasnosti. Nemci žili len na hornom (južnom) Turci, no po 2. svetovej vojne boli evakuovaní a čiastočne vyhnaní do Nemecka.
Okresy.
V roku 1910 sa Turiec delil na dva slúžnovské okresy:
V súčasnosti je územie Turca rozdelené na dva rovnomenné okresy, i keď s inými hranicami:
Seeteufel

Seeteufel, známy tiež ako Le Diable de Marin, slovensky Morský diabol bola druhá ponorka, ktorú navrhol a skonštruoval Nemec Wilhelm Bauer v roku 1855.
Po porážke Šlezvicka-Holštajnska v prvej šlezvickej vojne prestal byť o Bauerov vynález záujem. Svoju ponorku sa neúspešne pokúšal ponúknuť Francúzom i Rakúšanom, Briti ho údajne o jeho nápady okradli. Nakoniec uspel v cárskom Rusku, kde postavil nástupcu Brandtauchera, známeho ako Seeteufel.
Konštrukcia.
Seeteufel sa Bauerovej prvej ponorke Brandtaucher podobal. Plavidlo malo typickú vežovú nadstavbu v prednej časti a rovnako bolo poháňané ľudskou silou. Ponorka mala navyše dve manévrovacie lodné skrutky, zariadenie na regeneráciu vzduchu a bola dvakrát väčšia ako pôvodný Brandtaucher. Údajne mala dokonca i prechodovú komoru, ktorá umožňovala mužovi s potápačským výstrojom plavidlo opustiť a vrátiť sa späť. 
Ponorka bola dokončená koncom októbra 1855, no prvú oficiálnu skúšobnú plavbu absolvovala až koncom mája 1856. Príčinou bolo okrem technických a organizačných problémov i neochota pravoslávnej cirkvi ponorku vysvätiť; v tom čase jej prischol i názov Morský diabol.
Služba.
Počas testov v Petrohradskom prístave podnikol Bauer s ponorkou viac ako 130 úspešných ponorov. Zisťoval pri nich plavebné vlastnosti lode, spotrebu kyslíka, dokonca skúšal pod hladinou fotografovať. Počas korunovácie ruského cára Alexandra II. v roku 1856 vzal na palubu lode hudobné kvarteto; ich hru bolo údajne dobre počuť aj na hladine.
Tento koncert bol však začiatkom konca Bauerovej ponorky. Medzi dôstojníkmi ruského námorníctva mal odporcov, ktorí na neho podali udanie, že pod vodou sa hral Košútov revolučný pochod. Jeden z nich, Bauerov zástupca poručík Fedorovič (ktorého sa Bauer opakovane neúspešne pokúšal odvolať), nakoniec s ponorkou stroskotal. Pri 134. plavbe 2. októbra 1856, kedy mal Seeteufel pred očami vojenskej komisie potopiť plachetnicu, Fedorovič s ponorkou narazil na dno a uviazol s ňou vo vodných riasách. Po vypusteni záťaže sa predná časť ponorky zdvihla nad hladinu a posádka mohla plavidlo opustiť. Otvoreným vstupom sa však do ponorky nahrnula voda a tá definitívne klesla na dno.
Dozvuky.
Bauer po stroskotaní Seeteufel-a ešte navrhol ďalšiu ponorku, tentokrát už s motorom, no k jej realizácii už nezískal podporu a krátko potom Rusko definitívne opustil.
Úhor (poľnohospodárstvo)

Úhor alebo prieloh je tretia časť pôdy (poľa), ktorá zostávala časť roka neobrobená. Tento princíp sa využíval v stredoveku v tzv. trojpoľnom hospodárstve. Používal sa aj v dvojpoľnom hospodárstve, kedy sa na tejto neobrábanej časti pôdy pásol dobytok. Po jednom roku bol vymenený s jednou zo zostávajúcich častí poľa. Časť pôdy zostávala každý rok nevyužitá. Tento systém sa využíval už od 12. storočia.
Bertrand Halperin

Bertrand Israel Halperin (* 6. december 1941, Brooklyn, New York, USA), známy aj ako Bert Halperin, je americký fyzik a profesor na Harvardovej univerzite. 
Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v oblasti teórie kvantového Hallovho javu. V roku 2003 dostal Wolfovu cenu za fyziku.
Alexandre-Théophile Vandermonde

Alexandre-Théophile Vandermonde (* 28. február 1735, Paríž, Francúzsko – † 1. január 1796, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky matematik, chemik a hudobník. V chémii spolupracoval s Bézoutom a Lavoisierom, najvýznamnejšia je však jeho práca v matematike.
K Vandermondovým najvýznamnejším vedeckým počinom patria jeho výsledky v oblasti matíc a determinantov, ako aj dôležitá kombinatorická identita, tzv. Vandermondova konvolúcia. Zaoberal sa aj viacerými inými oblasťami matematiky, ale vo väčšine prípadov o niečo predbehol dobu – vo svojich článkoch sa približuje neskoršie hojne študovaným teóriám, ako topológia alebo Galoisova teória.
Vandermondova konvolúcia

Vandermondova konvolúcia alebo Vandermondova identita je kombinatorická identita pomenovaná po francúzskom matematikovi Alexandre-Théophile Vandermonde, ktorý s ňou prišiel v roku 1772. Znenie identity je
kde formula_2 je binomický koeficient. Napriek tomu, že je konvolúcia pomenovaná po Vandermondovi, v skutočnosti pochádza už z roku 1303, kedy ju objavil čínsky matematik Ši-ťie Ču.
Algebrický dôkaz.
Vo všeobecnosti platí nasledujúci vzťah pre súčin dvoch polynómov stupňov "m" a "r":
pričom používame konvencu, že "ai" = 0 pre "i" &gt; "m" a "bj" = 0 pre všetky "j" &gt; "n". Z binomickej vety,
Ak použijeme binomickú vetu aj pre exponenty "m" a "n" a potom použijeme hore uvedený vzťah na násobenie polynómov, dostaneme
Vidno, že hore uvedená konvencia ohľadom koeficientov polynómov súhlasí s definíciou binomického koeficientu, keďže pre "i" &gt; "m", v resp. "j" &gt; "n" sú oba binomické koeficienty nulové.
Dôkaz Vandermondovej konvolúcie pre 0 ≤ "r" ≤ "m" + "n" teraz možno dostať jednoduchým porovnaním koeficientov pri rovnakých mocninách "xr" v prvej a poslednej sume. Z definície binomických koeficientov vyplýva, že pre ostatné hodnoty "r" sú obe strany rovnosti nulové, a preto identita platí pre všetky hodnoty "r".
Kombinatorický dôkaz.
Vandermondova konvolúcia sa okrem "klasického" algebraického dôkazu dá dokázať aj pomocou jej kombinatorického významu. Takýto dôkaz je, samozrejme, podstatne jednoduchší, aj keď o niečo menej exaktný ako prvý uvedený. To však nemení nič na jeho korektnosti.
Predstavme si nasledujúcu situáciu: v triede je "m" chlapcov a "n" dievčat. Koľkými spôsobmi môže učiteľ vyvolať k tabuli "r" žiakov (na poradí vyvolávania nezáleží)? Prvá možnosť je vybrať spomedzi všetkých "m"+"n" žiakov triedy "r" žiakov, čo vedie k riešeniu
Na druhej strane môžeme postupovať tak, že sčítame počet všetkých možností, pre ktorých bolo vyvolaných "r" chlapcov a 0 dievčat, "r-1" chlapcov a 1 dievča, atď. až 0 chlapcov a "r" dievčat. A tento postup vedie k výsledku
Keďže sú však oba výsledky správne, nutne sa musia rovnať. Tým je Vandermondova konvolúcia dokázaná.
Vandermondova matica

Vandermondova matica, pomenovaná po Alexandrovi-Théophilovi Vandermondovi, je matematický pojem označujúci maticu, ktorá v každom svojom riadku obsahuje po sebe idúce členy geometrickej postupnosti začínajúcej číslom 1, teda maticu
Inými slovami, prvok na pozícii "i","j" Vandermondovej matice možno vyjadriť pomocou predpisu
V prípade štvorcovej Vandermondovej matice je možné vypočítať jej determinant, ktorý sa rovná 
Tento determinant sa často označuje ako Vandermondov determinant.
Veľká lúka (Malá Fatra)

Veľká lúka () je najvyšší vrchol Lúčanskej časti Malej Fatry. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha.
Vrch leží v centrálnej časti Lúčanskej Fatry, nazývanej Martinské hole. Z geomorfologického hľadiska patrí do podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Patrí do katastrálneho územia mesta Martin a obce Stránske. Na severovýchode susedí s vrchom Krížava (), na juhu nadväzuje Vidlica () a Veterné ().
Popis.
Veľká lúka je tiahly lúčnatý vrchol v centrálnej časti hlavného hrebeňa Lúčanskej Malej Fatry. V okolí vrcholu sú zachované väčšie plochy kosodreviny ako aj porasty čučoriedky obyčajnej ("Vaccinium myrtillus"). Okrem toho sa na hrebeni nachádzajú zamokrené rašeliniská, ktoré sú v čase dažďov ťažko prechodné. Je to dobrý vyhliadkový bod s kruhovým výhľadom na Malú a Veľkú Fatru, na Žilinskú a Turčiansku kotlinu, no i vzdialenejšie pohoria. Pri vhodných podmienkach je viditeľná Babia hora i Pilsko v Oravských Beskydách, Veľký Choč a vrchy Západných Tatier, Strážov, Lysá hora, Kněhyně a Smrk v Moravsko-sliezskych Beskydách i Veľká Rača a mnohé ďalšie vrcholy Kysuckých Beskýd.
Pál Závada

Pál Závada (* 14. december 1954, Slovenský Komlóš, Maďarsko) je maďarský spisovateľ, novinár a sociológ slovenského pôvodu.
Jeho starší syn, Péter Závada (Újonc), je básnik a raper v známej maďarskej underground hip-hop skupine Akkezdet Phiai.
Životopis.
Pál Závada sa narodil v Slovenskom Komlóši. Jeho slovenský pôvod sa odráža v jeho diele. V rokoch 19691973 študoval ekonómiu na univerzite v Pécsi, potom v roku 1982 vyštudoval sociológiu na Univerzite Loránda Eötvösa v Budapešti. V rokoch 19781982 bol asistent na univerzite. V rokoch 19821993 pracoval ako sociológ na Maďarskej akadémii v Budapešti. Od roku 1990 je redaktor časopisu "Holmi".
Dielo.
Z jeho románu "Jadvigin vankúšik" vznikol v roku 2000 film pod rovnomenným názvom.
Villa rustica

Villa rustica je moderné označenie pre vidiecky dom v Rímskej ríši, ktorý bol strediskom gazdovstva a spravidla pozostával z múrom obklopeného dvora pozostávajúceho z hlavnej budovy a viacerých vedľajších a hospodárskych budov.
V lokalite Veľká lúka v Bratislave-Dúbravke sa nachádza nálezisko pozostatkov rímskeho súkromného kúpeľa, ktorý zvyčajne býval súčasťou villy rusticy. Nálezisko je preto známe pod týmto názvom, hoci nemuselo ísť o stavbu villy rusticy.
Jiří Helekal

Jiří Helekal (* 13. február 1947, Praha, Česko) je český spevák, skladateľ a hudobník.
Prieloh

Prieloh môže byť:
Petr Muk

Petr Muk (* 4. február, 1965, Český Krumlov – † 24. máj 2010, Praha) bol český spevák a hudobník. Vyštudoval stavebnú priemyslovku v Českých Budějoviciach. Od svojich pätnástich rokov hral a spieval s rôznymi punkovými a undergroundovými skupinami. V rokoch 1985 až 1993 bol vedúcou osobnosťou skupiny Oceán, neskôr v rokoch 1992 až 1996 v skupine Shalom.
Od roku 1997 kedy vydal prvý sólový album vystupoval ako samostatný interpret, často aj v muzikáloch (Rusalka, Johanka z Arku, Galileo). V roku 2004 vydal a koncertným turné podporil mini-album "Oh L'Amour" obsahujúce české verzie piesní skupiny Erasure, s ktorou ako ich predkapela prešiel Anglicko.
Okrem vlastných sólových hitov („Loď ke hvězdám“, „Neusínej“, „Tančíš sama“) sa preslávil aj viacerými coververziami. Už so Shalomom nahral baladu „Bon soir, mademoiselle Paris“ z repertoáru skupiny Olympic, prespieval aj „Stín katedrál“ Václava Neckářa a neskôr aj „Zrcadlo“ Karla Černocha.
Ilona Csáková

Ilona Csáková (* 1. október 1970, Cheb) je česká speváčka.
Dan Bárta

Dan Bárta (* 14. december 1969, Karlove Vary) je český spevák a textár, odonatológ a fotograf prírody.
Downers Grove

Downers Grove môže byť:
Downers Grove (dedina)

Downers Grove je dedina () v townshipoch Downers Grove a Lisle, DuPage County, Illinois, vzdialená asi 31 km západne od Chicaga. Podľa sčítania v roku 2000 mala 48 724 obyvateľov. United States Census Bureau odhadol počet obyvateľov na rok 2008 na 49 250.
County

County môže byť:
Sukcesia (ekológia)

Sukcesia je ekologický termín označujúci vývoj a zmeny v zložení spoločenstiev v ekosystéme a predstáv o ňom. Rozlišuje sa tzv. "primárna sukcesia", odohrávajúca sa na novom území (teda popisujúca vznik spoločenstiev; napr. na práve vzniknutom sopečnom ostrove, atole), a "sekundárna sukcesia", ktorá sa zaoberá vývojom v už existujúcich spoločenstvách, napríklad zarastanie umelo vzniknutých a neudržiavaných lúk.
Princíp sukcesie.
Keď rastliny rastú, tak sa mení prostredie, napríklad vytváraním väčšieho tieňa alebo ovplyvňovaním úrodnosti poľnohospodárskej pôdy. Nakoniec sa miesto stane menej vhodné pre rastliny, ktoré tam práve rastú a stane sa vhodnejšie pre rastliny s odlišnými požiadavkami. Pretože semená a výtrusy sa ľahko prenášajú vzduchom, začne sa tu dariť mladým rastlinám iných druhov a celé spoločenstvo sa mení. Nakoniec prevládne úplne nová skupina rastlín, ktoré zvíťazili v boji o svetlo, vodu a živiny. S postupom zmien vegetácie dochádza aj k zmenám živočíšnych populácií, pretože tým, ako sa striedajú rastliny, sa mení taktiež dostupná potrava a možný úkryt pre živočíchy.
Prírodná sukcesia je riadny a predvídateľný sled zmien v rastlinstve osídľujúcom určité územie. Tieto zmeny pokračujú tak dlho, pokiaľ sa rastlinné spoločenstvo v určitom bode neustáli a nie je dosiahnuté takzvané klimaxové spoločenstvo. Závisí na množstve činiteľov, najmä na podnebí a pôdnych podmienkach, ktoré rastliny patria do klimaxového spoločenstva. Trávy predstavujú klimaxové spoločenstvo v euroázijskej stepi a v srdci Severnej Ameriky; smreky, jedle a iné severské vždyzelené stromy dominujú v rozsiahlej oblasti južne od polárneho kruhu.
Začiatok sukcesie.
Oheň, sopečné výbuchy, prachové búrky, víchrice, ľadovce, záplavy, teda akékoľvek narušenie vegetácie môže zvyčajne prerušiť sukcesiu a čiastočne alebo úplne obnažiť pôdu a nastaviť znovu prvé štádiá sukcesie (zvyčajne zostane na mieste zvyšok pôdy a rastlín). Prudký výbuch sopky Krakatoa neďaleko ostrova Jáva v roku 1883 zabil celý život v okolí tým, že povrch sopky pokryl popolom a pyroklastickým materiálom. Počas prvého roku sa v popole začali objavovať trávy a iné pionierske rastliny; počas 50 rokov sa ostrovy úplne pokryli vegetáciou a zloženie rastlín bolo takmer nerozoznateľné od zloženia na ostatných ostrovoch v tejto oblasti. Prípad z nedávnej doby: obnova porastu v oblasti hory Svätej Heleny na pacifickom pobreží na severozápade USA začala už v dobe, kedy výbuch sopky ešte doznieval. K prírodným procesom, ktoré utvárajú krajinu patrí taktiež lesný požiar, ktorý je často spôsobený bleskom.
Malajský polostrov

Malajský polostrov je polostrov v juhovýchodnej Ázii. Je to najjužnejší pevninský bod Ázie. Na východe ho ohraničuje Thajský záliv a Juhočínske more, na západe Andamanské more a od ostrova Sumatra je oddelený Malakkským prielivom.
Na polostrove sa nachádzajú štáty Mjanmarsko, Malajzia, Thajsko a Singapur.
Asociácia umelcov revolučného Ruska

Asociácia umelcov revolučného Ruska (, známa aj pod označením achrovci vychádzajúcim zo skratky АХРР) bolo umelecké združenie ruských sovietskych výtvarníkov pôsobiace v rokoch 1922 - 1932. V roku 1928 združenie zmenilo názov na "Asociácia umelcov revolúcie" ("Ассоциация художников революции ", АХР)
Združenie, umelecky a ideovo nadväzujúce na Združenie peredvižnikov ("Товарищество передвижных художественных выставок") vzniklo v roku 1922 a vo svojej činnosti si dalo za cieľ „umelecko-dokumentárne zachytenie najväčších okamihov histórie v jej revolučnom duchu“.
Príslušníci asociácie svojou tvorbou vniesli významný vklad k vytváraniu sovietskeho realistického maliarstva. Hlavné témy ich diel - industrializácia krajiny, výstavba nových miest, budovateľské úspechy mladej sovietskej republiky, hrdinstvo pri obrane vlasti, nový život - presne odrážali spoločenské a historické pohyby krajiny po Októbrovej revolúcii.
Impulzom k vzniku združenia bola záverečná reč umelca P. A. Radimova, posledného čelného predstaviteľa peredvižnikov na umeleckej výstave konanej v roku 1922 v Moskve. V prejave nazvanom "„Reflexie života v umení“" poukázal na meniace sa spoločenské podmienky a s tým súvisiacu povinnosť umelcov reagovať na ne. Odozvou tejto výzvy bol vznik združenia, ktorého čelným predstaviteľom ktorého sa stal sám Radimov.
Združenie sa vo svojej činnosti zameriavalo okrem samotnej umeleckej tvorby aj na prezentácii diel širokej verejnosti, kvôli čomu zorganizovalo viacero umeleckých výstav. 
Asociácia umelcov revolučného Ruska, ktorá svoju činnosť ukončila v roku 1932, sa stala predvojom neskoršieho centrálneho "Zväzu výtvarných umelcov ZSSR" ("Союз художников СССР").
Berežská župa

Berežská župa alebo Berehovská župa môže byť:
Ugočská župa

Ugočská župa alebo Ugoča môže byť:
Háromsecká župa

Háromsecká župa môže byť:
Čická župa

Čická župa môže byť:
Udvarheľská župa

Udvarheľská župa môže byť:
Marušsko-turdská župa

Marušsko-turdská župa môže byť:
Báčsko-bodrocká župa

Báčsko-bodrocká župa môže byť:
Bystricko-nasodská župa

Bystricko-nasodská župa môže byť:
Solnocko-dobocká župa

Solnocko-dobocká župa môže byť:
Shetlandský pony

Shetlandský pony alebo shetlandský poník je typ koňa domáceho pochádzajúci zo Shetlandských ostrovov. Jeho výška väčšinou nepresahuje . V minulosti bol žiadaný do baní pre svoju silu a malý vzrast. Môže mať rôzne farby, ale najčastejšia je čierny. Vyška minishetlanda nepresahuje 86cm
Standart shetland je od 87cm. Jazdenie na nich nieje odporúčané kvôli chrbtovým problémom ktoré z toho môžu získať.
Zoznam letísk na Slovensku

Toto je zoznam letísk na Slovensku, zoskupených podľa typu a zoradených podľa polohy.
Letiská.
Tučne zobrazené názvy letísk označujú letiská s pravidelnými leteckými linkami.
Czernowitz

Czernowitz môže byť:
Tschernowitz

Tschernowitz môže byť nemecký názov:
Filosofem

Filosofem je 4. štúdiový album od nórskej black metalovej kapely Burzum. Nahratý bol v roku 1993 Vargom Vikernesom. Je to posledný album nahratý pred uväznením Vikernesa.
Album mal v tej dobe pomerne veľký úspech. Umiestnil sa v nezávislých rebríčkoch v Spojenom Kráľovstve a tiež získal pozitívne reakcie v nórskych časopisoch.
Letisko Alghero-Fertilia

Letisko Alghero-Fertilia (taliansky: "Aeroporto di Alghero-Fertilia"; IATA: AHO, ICAO: LIEA) je medzinárodné letisko v Taliansku na ostrove Sardínia 12 km severne od Alghera. Je to tretie najväčšie letisko na Sardínii. V roku 2015 bolo prepravených 1 677 967 pasažierov.
Nahuel Huapi

Nahuel Huapi () je jazero na hraniciach provincií Río Negro a Neuquén v Argentíne. Nachádza sa na východných svahoch patagónskych Ánd. Má rozlohu . Je dlhé a 1,5 až široké. Maximálna hĺbka je . Leží v nadmorskej výške .
Pobrežie a vodný režim.
Pobrežie je veľmi malebné so zálivmi, ktoré majú podobu fjordov. Brehy sú zarastené hustým lesom. Z jazera odteká rieka Limay.
Využitie.
Na jazere je rozvinutá miestna vodná doprava. Na brehu sa nachádzajú klimatické kúpele. V okolí je rozvinutá turistika. Jazero je súčasťou rovnomenného národného parku.
Kap Bambino

Kap Bambino je francúzska elektronická hudobná dvojica z Bordeaux . Skupinu tvoria speváčka Caroline Martial a hudobník Orion Bouvier. Vystupujú aj sólovo pod menami "Khima France" (Caroline Martial) a "GroupGris" (Orion Bouvier). 
V roku 2001 skupina založila vlastné hudobné vydavateľstvo "wwilko".
Priecestné zabezpečovacie zariadenie

Priecestné zabezpečovacie zariadenie je zariadenie na železničnom priecestí, ktoré informuje užívateľa pozemnej komunikácie o stave železničnej prevádzky na priecestí, najmä varuje účastníkov cestnej prevádzky jednoznačne, zreteľne a včas, že sa k železničnému priecestiu blíži .
Priecestia so zabezpečovacím zariadením ("zabezpečené priecestia") môžu byť zabezpečené:
Mechanické zariadenia.
Mechanické priecestné zabezpečovacie zariadenie (PZM) dáva základnú výstrahu sklopenou polohou brvien závor (mechanická výstraha). Delíme ich:
Svetelné zariadenia.
Svetelné priecestné zabezpečovacie zariadenie (PZS) dáva základnú výstrahu svetlým signálom (svetelná výstraha). Delíme ich:
Základné pojmy.
"Predzváňacia doba – tz" – doba od začiatku dávania výstrahy po začiatok sklápania závor.
"Najkratšia približovacia doba – tp" – doba, za ktorú najdlhšie a najpomalšie vozidlo opustí priecestie. (Najdlhšie – , Najpomalšie – /h)
"Približovacia doba – tpu" – doba, za ktorú železničné vozidlo prejde približovací úsek.
"Anulácia" – doba, počas ktorej sa vlak nachádza vo vzďalovacom úseku.
Punkáči deťom

Punkáči deťom je slovenský hudobný benefičný festival, ktorý sa koná každoročne od roku 2008. Cieľom festivalu je priblíženie punkovej subkultúry ľudom, ktorí ju doposiaľ vnímali ako "„odpad spoločnosti“" a snaha o pomoc deťom, ktoré ju potrebujú. Skupiny, aj medzinárodného charakteru, vystupujú bez nároku na honorár, pričom výťažok je venovaný nadácii Pomoc deťom v ohrození, ktorá zastupuje choré, týrané, zneužívané deti, či deti ktoré sa ocitli v ohrození zdravia a života. V roku 2012 sa uskutočnil posledný ročník, dôvodom ukončenia festivalu bola nízka návštevnosť.
História.
Festival, za ktorého nápadom stoja dvaja mladí ľudia, začal svoj prvý ročník v Brezovej pod Bradlom, r. 2008. Bol komornejšieho charakteru, zúčastnilo sa na ňom však 18 kapiel. Medzi inými: Punkreas, Street Spirit, Konflikt, Nekultúra, Zdanie klame, Sakumprásk... O rok neskôr sa uskutočnil v Podbranči kde sa z kapacitných dôvodov premiestnil na futbalový štadión, čím sa podľa údajov organizátorov stal najväčším punkovým festivalom na Slovensku. V priebehu dvoch dní si na ňom zahralo vyše 30 skupín zo Slovenska i Čiech. Okrem mnohých mien z prvého ročníka sa na ňom objavili aj Hasiaci prístroj, Zakázaný ovoce, Karavana, Načo názov, Devil Street 13 či The Fialky. Tretí ročník festivalu sa presúva do areálu Lodenica v Piešťanoch, čo umožňuje väčšiu prístupnosť k festivalu. Tu sa konal aj štvrtý ročník festivalu, na ktorý prišlo niečo okolo 50 kapiel, medzi ktorými bola aj známa kapela The Creepshow.
Hudobný žáner.
Cieľová skupina návštevníkov sú predovšetkým priaznivci punkovej hudby, ale aj príbuzných žánrov. 
Externé odkazy.
Oficiálna stránka festivalu
Geofyzikálne meranie vo vrtoch

Geofyzikálne meranie vo vrtoch alebo karotáž (z fr.) predstavujú súbor geofyzikálnych metód, ktorých cieľom je získať informácie o geologických a fyzikálnych vlastnostiach hornín a kvapalín, ktoré sú preťaté vrtom. Tieto merania zahŕňajú rôzne spôsoby prieskumu vrtu od bežnej vizuálnej analýzy vrtných jadier, ktoré boli vytiahnuté na povrch až po geofyzikálne merania analytickými prístrojmi, ktoré sú spúšťané do vrtu. Najčastejšie sú tieto merania realizované pri prieskumných vrtoch hľadajúcich ropu, plyn, podzemnú vodu, rudy či iné nerastné suroviny alebo pri environmentálnom a geotechnickom prieskume.
História.
Prvé komplikovanejšie geofyzikálne výskumy vo vrtoch realizovali bratia Conrad a Marcel Schlumbergerovci vo Francúzsku, keď skúmali elektrický odpor rôznych vrstiev vo vrte. Už pred nimi sa venovali výskumu vrtov iní napr. v roku 1908 D. V. Golubiatikov vo vrtoch pri Baku, kde sledoval zmeny teplôt v hĺbkach. Vysoká efektivita a nízka cena takýchto výskumov spôsobila, že tieto metódy boli čoskoro aplikované v praxi ropného priemyslu a veľmi rýchlo začali vznikať aj nové metódy.
Princíp.
Profil vrtu sa zostavuje podľa odobratých vrtných jadier. V praxi je však nemožné mať jadro z celého profilu vrtu. Dôvodov môže byť viac, napr. mechanické vlastnosti hornín (málo spevnené horniny, ktoré sa rozpadávajú, alebo sú vymleté výplachom vrtu), ale aj ekonomické a/alebo časové dôvody (získavanie jadra z veľkých hĺbok alebo profilov hlbokých vrtov je ekonomicky veľmi nákladné a časovo náročné). Navyše, nie všetky vrty sú vŕtané na jadro a informácie o horninách, ktoré presekávajú sú preto veľmi nepresné. Karotážne merania fyzikálnych vlasností hornín preto umožňujú získať informácie o vnútornej stavbe vrtu a jeho technického stavu. Pomocou rôznych karotážnych metód sa zhotovuje geologický profil vrtu - poradie vrstiev a hĺbky ich hraníc tak ako nimi prenikol vrt. Pri týchto meraniach sa zisťuje aj prípadná plynonosnosť a roponosnosť. Ďalšie často používané sú merania odporu hornín, pomocou prirodzeného elektrického poľa.
Rozdelenie metód merania vo vrtoch.
Metódy merania vo vrtoch nezahŕňajú výhradne iba geofyzikálne ale aj ďalšie metodiky, ktoré sú potrebné na zistenie technického stavu alebo odber vzoriek kvapalných a pevných látok z vrtu.
Nový svetový poriadok (konšpiračná teória)

Teória Nového svetového poriadku (angl. "New World Order") je konšpiračná teória, ktorá sa stala populárnou po roku 1990.
Táto teória tvrdí, že malá skupina medzinárodných elít kontroluje a manipuluje vlády, priemysel a mediálne organizácie po celom svete. Teória tvrdí, že táto skupina financovala a v niektorých prípadoch aj spôsobila väčšinu veľkých vojen za posledných 200 rokov, a to hlavne uskutočnením útokov pod falošnou vlajkou (aby získala na svoju stranu verejnú mienku); taktiež má rozhodujúci vplyv na svetovú ekonomiku, úmyselne spôsobuje infláciu a krízu. Podľa teórie sú tajní agenti pracujúci pre Nový svetový poriadok vo vysokých pozíciách vo vládach a priemysle. Za agentov Nového svetového poriadku sú považovaní medzinárodní bankári, hlavne vlastníci súkromných bánk zapojených do Federálneho rezervného systému, Bank of England a iných centrálnych bánk, a členovia Rady pre zahraničné vzťahy, Trilaterálnej komisie a skupiny Bilderberg. Nový svetový poriadok má mať pod kontrolou aj nadnárodné a globálne organizácie, ako sú Európska únia, OSN, Svetová banka, Medzinárodný menový fond a navrhovaná Severoamerická únia.
Nový svetový poriadok (politika)

Nový svetový poriadok je označenie obdobia nových dejín, v ktorom dochádza k dramatickým zmenám v štruktúre svetového politického myslenia a rovnováhy síl. Pojem často zahŕňa myšlienku nejakého druhu jednotnej svetovej vlády.
Prvé použitie termínu na Západe súvisí s Wilsonovými Štrnástimi bodmi a s výzvou na založenie Spoločnosti národov po prvej svetovej vojne. Termín sa použil aj na konci druhej svetovej vojny na opísanie plánov na založenie Organizácie spojených národov a brettonwoodskeho systému, ale opatrnejšie v úsilí vyhnúť sa negatívnym asociáciám na neúspešnú Spoločnosť národov. No pri spätnom pohľade veľa komentátorov označovalo politický poriadok nastolený víťazmi 2. svetovej vojny ako „nový svetový poriadok“.
Najširšie použitie pojmu v poslednom čase sa objavilo na konci studenej vojny. Prezidenti Michail Sergejevič Gorbačov a George H. W. Bush použili termín, aby sa pokúsili definovať éru po studenej vojne a ovzdušie spolupráce veľmocí, na realizáciu čoho dúfali.
Zdravotná dokumentácia

Zdravotná dokumentácia je dokumentácia vedená pri poskytovaní zdravotnej starostlivosti. Svojou povahou predstavuje súbor údajov, ktoré popisujú zdravotný stav pacienta, jeho zmeny i postupy použité pri liečení pacienta. Obsahuje taktiež výsledky rôznych laboratórnych vyšetrení, informácie o predpisovaných liekoch a pod. Záznam z každého vyšetrenie je vykonávaný buď klasicky, papierovou formou, alebo elektronicky.
Nové Údolí

Nové Údolí () je zaniknutá osada na území obce Stožec v okrese Prachatice, 3,5 km južne od Stožca v údolí Studenej Vltavy na severnom úpätí Třístoličníka pri česko-bavorských hraniciach, v nadmorskej výške 815 - 855 m.
Názov.
Na začiatku svojej existencie dostala osada názov "Spitzberg", ktorý bol čoskoro nahradený menom "Neuthal". V češtine sa na začiatku 20. storočia obci hovorilo Nová Ves. Neskôr však prevládol názov Nové Údolí.
Dejiny.
Nové Údolí vzniklo ako drevárska osada v roku 1795. Na jeseň v roku 1910 sem bola od Černého Kříža postavená železničná trať, ktorá cez colnicu v Haidmühle pokračovala do Passau. V tom istom roku tu bolo 34 domov a 271 obyvateľov – z toho 259 nemeckej národnosti. V období prvej republiky bola v obci stanica četníctva a finančnej stráže, dva ubytovacie hostince, schwarzenberská lesná správa, škola, obchod, hasičská zbrojnica, tanečný parket a železničná stanica. 
Po druhej svetovej vojne a vysídlení nemeckých obyvateľov prišli do Nového Údolia noví osadníci, v roku 1948 však boli vysťahovaní a bola vytvorená železná opona. Trať do Bavorska bola fyzicky prerušená, keď bolo niekoľko desiatok metrov koľajníc na českej strane vytrhaných. Železničná trať z Černého Kříža zostala síce zachovaná, ale osobné vlaky od 70. rokov končili jazdu nútene v Stožci, za ktorým bola trať prehradená vrátami a zatarasená slepou výhybkou, a do Nového Údolia jazdili iba kontrolované manipulačné vlaky s drevom. Preto bol na nemeckej strane 18 km dlhý úsek železnice z Haidmühle do Jandelsbrunnu v roku 1974 rozobraný. V 80. rokoch bola po presťahovaní roty Pohraničnej stráže do nových kasární v Stožci zbúraná kamenná kasárenská budova, ktorá bola v Novom Údolí pôvodne postavená pre četnícku stanicu.
Súčasnosť.
Z pôvodných budov sa v Novom Údolí dochovala jediná stodola. Prevádzka osobných vlakov do Nového Údolia bola na českej strane obnovená 30. júna 1990. V roku 1994 bol založený spolok Pošumavská jížní dráha, ktorý symbolicky obnovil koľaje až priamo na štátnu hranicu (v dĺžke 105 m) a v máji 1997 tu otvoril minimúzeum šumavských lokáliek umiestnené v historickom železničnom voze. V roku 1999 tu bola postavená "Chata Nové Údolí".
Ophiacodon

Ophiacodon bol rod veľkých pelycosaurov. Vysyktoval sa v období spodného permu a jeho fosílie sa našli v Kanade.
Opis.
Dospelí príslušníci rodu Ophiacodon boli viac než dva metre dlhí, pričom najväčšie druhy mohli dosahovať dĺžku aj 3,6 m. Odhaduje sa, že vážili 30 - 50 kg. Mali podlhovastú lebku s dlhými čeľusťami, ktoré im umožnili väčšie roztvorenie papule. Oči mali relatívne veľké a boli umiestnené po bokoch hlavy. Živili sa malými plazmi a predovšetkým rybami, ktoré nelovil v plytkých vodách, ale pri brehu. Za jeho blízkeho príbuzného možno považovať Dimetrodona, Varanosaura a Edaphosaura.
Araeoscelis

Araeoscelis je vyhynutý rod primitívnych plazov z podtreidy diapsida. Žil v období permu na území dnešnej Severnej Ameriky. 
Araeoscelis bol približne 60 cm dlhý a mal veľmi malú hlavu. Vyznačuje sa dlhými a tenkými nohami, dlhým krkom a chvostom pripomínajúcim jaštericu. Jeho zuby boli široké a tupé, smerom nahor sa zužovali. Živil sa pravdepodobne článkonožcami (hmyz).
Ružín (obec)

Ružín je zaniknutá obec v severozápadnej časti okresu Košice - okolie, západne od obce Malá Lodina. 
Jej vznik je datovaný ku koncu 14. storočia (1386) a v minulosti to bola bansko-roľnícka obec, podobne ako aj ďalšie zaniknuté obce, resp. častí obcí severozápadne Rolová Huta a južne od nej Košické Hámre. Obec zanikla z dôvodu výstavby priehrady Ružín na rieke Hornád, konkrétne jeho spodnej časti Ružín II. V súčasnosti je jej okolie využívané na rekreačné účely, nachádza sa tu väčšia chatová osada.