burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jana Nagyová

Jana Nagyová (* 9. január 1959, Komárno, Česko-Slovensko) je bývalá slovenská herečka, v súčasnosti nemecká podnikateľka. Preslávila sa najmä vďaka hlavnej úlohe princeznej Arabely v televíznom seriáli "Arabela" z roku 1979 režiséra Václava Vorlíčka.
Od detstva hrala amatérske divadlo, na bratislavskom konzervatóriu študovala hru na klavír a spev. Pred seriálom "Arabela" účinkovala s Dagmar Patrasovou v českom filme "Smrt stopařek".
Od roku 1987 žije s rodinou v Nemecku a profesionálnej umeleckej činnosti sa už nevenuje. Výnimkou je úloha kráľovnej vo filmovej rozprávke Princ mamáčik (2022).
Kymé

Kymé alebo Kýmé () môže byť:
Kyma

Kyma môže byť:
Zichron Jaakov

Zichron Jaakov (iný prepis: Zichron Ja'akov) môže byť:
Jitka Němcová

Mgr. Jitka Němcová (* 5. december 1950, Praha, Česko-Slovensko) je česká televízna a filmová scenáristka, režisérka a filmová pedagogička, dlhoročná partnerka filmového režiséra Otakara Vávru.
Život.
Po ukončení štúdia na FAMU pôsobila na stáži v Ríme u známeho talianskeho režiséra Federika Felliniho.
Dlhodobo pracuje pre Českú televíziu (predtým Česko-slovenskú televíziu), kde točí relácie rôznych typov od poviedok cez rozprávky a zábavné programy ("Abeceda", "Portréty z not") po dokumentárne cykly a priame prenosy ("Noc s Andělem"). Je pre ňu charakteristický žáner hraného dokumentu akoby z priameho prenosu, s prvkami mystifikácie a tajomna, keď nepoučený divák nevie, či ide o výmysel alebo o skutočnosť (inscenácia "Taneční zábava").
Pôsobila aj ako pedagogička na pražskej FAMU.
Méstor (syn Priama)

Méstor alebo Méstór ("Méstor"/iný prepis "Méstór") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Antický autor Apollodoros z Atén uvádza, že Méstor patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. Podľa Apollodora z Atén Méstora usmrtil v trójskej vojne achájsky hrdina Achileus. U Homéra jeho meno zaznie len v dvadsiatom štvrtom speve Iliady, keď Priamos smúti za synom Hektorom. Priamos potom, ako niektorým svojim nepodareným synom vyriekne ostré slová, že by ich radšej videl na Hektorovom mieste, Méstora za svoje zásluhy pochváli. 
V antickom diele "Dictys Cretensis" ("Kréťan Diktis") je Méstor po dobytí Tróje vzatý do zajatia surovým achájskym bojovníkom Neoptolemom z ostrova Skiros.
Mikuláš Bek

Doc. PhDr. Mikuláš Bek, Ph.D., (* 22. apríl 1964, Šternberk) je český vysokoškolský pedagóg, docent muzikológie. Od roku 2011 bol dve volebné obdobia rektorom Masarykovej univerzity.
Život.
V roku 1986 vyštudoval hudobnú vedu na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity. Svoje doktorské štúdium absolvoval v roku 1995 na Karlovej univerzite v Prahe prácou "Vybrané problémy hudební sociologie" pod vedením Ivana Vojtěcha. Roku 2004 bol habilitovaný pre odbor muzikológie.
Kariéru začínal na katedre hudobnej vedy, v rokoch 19901999 v Ústave hudobnej vedy Filozofickej fakulte UK, na čiastočný úväzok v období rokov 19912002 tiež na katedre muzikológie FF UP v Olomouci. Od roku 1998 pôsobí na brnianskom Ústave hudobnej vedy na FF MU, ktorý viedol v rokoch 19992004. Zameriava sa na hudobnú sociológiu, dejiny novšej hudby 19. a 20. storočia a metódy hudobnej analýzy. Je spoluautorom projektu "Český hudební slovník osob a institucí".
Od septembra 2004 bol prorektorom MU pre vonkajšie vzťahy, od decembra 2005 pre stratégiu a vonkajšie vzťahy. Dňa 26. apríla 2011 ho akademický senát Masarykovej univerzity zvolil za nového rektora 
a 26. augusta 2011 ho prezident republiky Václav Klaus vymenoval (s účinnosťou od 1. septembra 2011).
Do funkcie rektora znova kandidoval a bol zvolený a vymenovaný aj v roku 2015.
Atas

Atas ("Atas") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, Atas patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami.
Riziko globálnej katastrofy

Riziko globálnej katastrofy je riziko, ktoré vážne ohrozuje ľudský blahobyt ("well-being") v globálnom meradle, resp. má potenciál spôsobiť vážnu škodu na tomto blahobyte v globálnom meradle. Udalosti, ktorá by mohla spôsobiť až vyhynutie ľudstva alebo permanentne a drasticky obmedziť jeho potenciál, sa hovorí existenčné riziko. 
Takéto riziko má potenciál vymazať značnú časť modernej ľudskej civilizácie alebo ju vymazať úplne. Prírodné katastrofy, ako napríklad supervulkány a asteroidy, môžu spôsobiť také riziko. Udalosti spôsobené ľuďmi, tzv. antropogenické udalosti, by tiež mohli ohroziť prežitie inteligentného života na zemi. Medzi takéto riziká patrí katastrofické globálne otepľovanie, jadrová vojna, bioterorizmus či riziká plynúce z vývoja umelej inteligencie.
Pravdepodobnosť.
Odhadnúť pravdepodobnosti jednotlivých rizík nie je jednoduché. Pri odhadovaní sa používa matematické modelovanie daných fenoménov, konzultácie expertov či skupín expertov na danú oblasť. Niektoré udalosti, ako napríklad dopad asteroidu či výbuch supervulkánu, sa už na Zemi niekedy stali a zanechali geologické stopy. Z týchto možno extrapolovať pravdepodobnosť, že sa daná udalosť zopakuje, prípadne očakávaný časový horizont. Okrem pravdepodobnosti že sa samotná udalosť vôbec udeje tiež treba brať do úvahy šancu, že spôsobí vyhynutie.
V roku 2008 sa na Global Catastrophic Risk Conference na Oxfordskej univerzite uskutočnil neformálny prieskum medzi expertmi na riziká globálnej katastrofy. Podľa tohto prieskumu vyšiel odhad pravdepodobnosti vyhynutia ľudstva do roku 2100 na 19%. Podľa samotného reportu z konferencie však výsledky tohto prieskumu treba brať s rezervou.
Vedci z americkej neziskovej organizácie "Bulletin of the Atomic Scientists" každoročne zverejňujú stav Doomsday Clock, teda symbolických hodín reprezentujúcich potenciálnu blízkosť antropogenickej globálnej katastrofy. V roku 2020 boli nastavené na 100 sekúnd pred polnocou, čo je zatiaľ najbližšie katastrofe za celú dobu existencie Doomsday Clock (teda od roku 1947). Dôvodmi sú okrem iného problematické vzťahy medzi Spojenými štátmi a Severnou Kóreou ako aj rastúce napätie medzi Spojenými štátmi a Iránom.
Elektrický rušeň 130

Elektrický rušeň 130 (predtým E 479.0, továrenské označenie Škoda 79E) je univerzálny rušeň pre jednosmernú napájaciu sústavu 3 kV prezývaný Hrbatý, alebo tiež Ťava a to podľa skrine ventilátorov na streche. Tento rušeň je vývojovým medzistupňom medzi rušňami Škoda prvej a druhej generácie. Vyrábala ho plzenská firma Škoda, vtedy nazývané Závody V. I. Lenina, v roku 1977. Po vývojovej stránke sa rušeň nachádza medzi rušňami Škoda tzv. I. a II. generácie.
História.
V roku 1971 začal v Škode vývoj nových rušňov druhej generácie. S pokračujúcou elektrifikáciou tratí však vzrastala potreba jednosmerných rušňov, dokončenie vývoja novej generácie však nebolo v dohľade. Preto v roku 1974 zadali vtedajšie ČSD Škode výrobu 40 kusov univerzálnych elektrických rušňov ešte s odporovou reguláciou, na ktorých však už mali byť využité niektoré hotové celky projektovaných rušňov druhej generácie. Neskôr bolo objednané ďalších 14 kusov pre uhoľné trate Bane Nástup Tušimice.
Technika.
Rušne majú odporovú reguláciu výkonu využívajúcu dlhodobo zaťažiteľné fechralové odporníky. Systém riadenia umožňuje mnohočlenné riadenie až štyroch spriahnutých rušňov.
Prevádzka.
Všetkých 40 rušňov ČSD bolo v roku 1977 z výroby dodaný do RD Česká Třebová, kde zabezpečovali dopravu osobných i nákladných vlakov. V roku 2006 potom bolo niekoľko strojov odovzdaných do DKV Ostrava PJ Bohumín. S rozdelením Českých dráh boli všetky rušne tejto rady odovzdané dcérskej spoločnosti ČD Cargo, u ktorej sú vyústené v SOKV Ostrava. 
V tom istom roku boli rušne dodané Severočeským hnedouhoľnými baniam, oz Bane Nástup Tušimice. Keďže sa však stavba uhoľné dráhy zdržala, boli stroje zapožičané ČSD a prevádzkované v RD Ostrava. Od roku 1978 do roku 1981 boli postupne vrátené svojmu majiteľovi. V roku 2004 bol stroj 130.042 predaný ČD, stroj 130.049 Viamontu. Dva rušne prenajaté v rokoch 2004-2009 Transodě boli v Poľsku značené ako rada ET11. V roku 2010 boli tri rušne spoločnosti ČD Cargo upravené pre prevádzku v Poľsku a prenajaté dcérskej spoločnosti Koleje Czeskie.
Prevádzkované rušne.
ČD Cargo: 130.001-002, 004-017, 020-040, 042
Koleje Czeskie: "130.003", "018", "019"
SD-KD: 130.041, 044-048, 050, 051, 053, 054
AWT: 130.049
Contiez

James Contiez, viac známy len ako Contiez, je austrálsky house/trap/dance DJ a hudobný producent z Melbourne. Je známy predovšetkým svojím singlom „Trumpsta“, na ktorom spolupracoval Treyy G, a ktorý dosiahol 3. miesto vo Švédsku.
Hana Soukupová

Hana Soukupová, vydatá Hana Aaron Soukupová (* 18. december 1985, Karlovy Vary) je česká modelka. V roku 2001 zvíťazila v súťaži "Topmodelka 3. tisícročia", vďaka čomu získala výhodnú zmluvu s agentúrou "Company models".
K roku 2008 patrila medzi desať najžiadanejších topmodeliek na svete. Dodnes pôsobila v kampaniach značiek Gucci, Dior, Max Mara a bola hlavnou tvárou značky Versace. Bola na titulnej strane časopisov Vogue a Vanity Fair a predvádzala pre módne domy Yves Saint Laurent, Dolce Gabana a Escada. Meria 181 centimetrov a jej miery sú 84-60-88.
Doryklos

Doryklos ("Doryklos") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén Doryklos patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. Doryklos umiera v trójskej vojne rukou achájskeho hrdinu Aianta (nazývaného „Veľký Aias“). Homér v jedenástom speve Iliady uvádza, že ho Aias prebodol ratišťom oštepu. 
To sa potvrdzuje aj v antickom diele "Dictys Cretensis" ("Kréťan Diktis"), kde sa Priamov syn Doryklos taktiež stáva jeho obeťou.
Trumpsta

„Trumpsta“ je prvý hit austrálskeho DJa a producenta Contieza. Na skladbe spolupracoval Treyy G. Bol vydaný v máji 2013 ako EP "I'm Trumpsta" so setom remixov.
Dryops

Dryops môže byť:
Sion (Jeruzalem)

Sion alebo (ak sa myslí pahorok, tak aj) vrch Sion či zastarano hora Sion (ďalšie varianty slova Sion pozri nižšie) je sídlo a/alebo pahorok často (konkrétne viac ako 150-krát) spomínané/-ný v Biblii. Výraz môže znamenať:
Antonín Javůrek

Antonín Javůrek (* 13. jún 1834, Vojnův Městec - † 15. október 1887, Brno) bol český právnik a hudobný skladateľ. Dlhodobo pôsobil ako advokát na Morave (Místek, Slavkov u Brna, Napajedla, Brno). Písal piesne a komické operety, pôsobil ako zbormajster Besedy brnenskej.
Životopis.
Narodil sa v mestečku Vojnův Městec ako syn učiteľov. Študoval na gymnáziu v Mikulove a absolvoval právnickú fakultu Viedenskej univerzity. Najprv pracoval ako aktuár na súdoch v Dolnom Rakúsku, potom prijal miesto ako advokátsky koncipient u dr. Lachnita v Brne. Roku 1867 si otvoril vlastnú advokátsku kanceláriu v Místku, odkiaľ sa roku 1878 presťahoval do Slavkova. Kvôli dlhodobému pľúcnemu a srdcovému ochoreniu, s ktorým sa liečil v Luhačoviciach a Gleichenbergu, sa potom odsťahoval do Brna; krátko pôsobil aj v Napajedlách. Roku 1886 sa pre chorobu vzdal advokácie. Zomrel 15. januára 1887 v Brne.
Zúčastňoval sa na kultúrnom živote. Usiloval sa o rozvoj českého jazyka a hudby. Po smrti Pavla Křížkovského pôsobil istý čas ako zbormajster brnianskeho filharmonického spolku Beseda. Sčasti spolupracoval s bratom Norbertom, ktorý bol tiež skladateľom.
Roku 1866 sa oženil s Klotildou Hlávkovou, dcérou brnianskeho vlasteneckého továrnika Jána Hlávky. Mali spolu dvoch synov a jednu dcéru.
Dielo.
Bol známy ako skladateľ najmä príležitostných a humorných piesní a operiet. K jeho dielam patria:
Česko-slovenské národné družstvo pozemného hokeja mužov

Česko-slovenské národné družstvo pozemného hokeja mužov bolo národné družstvo mužov, ktoré reprezentovalo Česko-Slovensko v medzinárodných hokejových súťažiach a priateľských zápasoch. Pôsobilo pod záštitou Československého svazu pozemního hokeje (ČSSH). Svoj prvý medzinárodný zápas odohralo v roku 1927, keď v priateľskom zápase zvíťazilo nad . Po zániku Česko-Slovenska vznikli v roku 1993 české a slovenské družstvo mužov.
Na letné olympijské hry ani na majstrovstvá sveta sa mu kvalifikovať nepodarilo. Trikrát sa mu ale podarilo kvalifikovať na majstrovstvá Európy, na ktorých obsadilo v roku 1974 9. miesto, čo je jeho najlepšie umiestnenie. Na majstrovských halových podujatiach sa nikdy nepredstavilo.
Verejný ochranca práv (Slovensko)

Verejný ochranca práv&lt;ref name="564/2001"&gt;&lt;/ref&gt; (skratka VOP) alebo neoficiálne ombudsman je verejným ochrancom práv pôsobiacim na Slovensku. Podľa vlastnej definície „je možné inštitút verejného ochrancu práv v právnom poriadku Slovenskej republiky charakterizovať ako kontrolný orgán sui generis vo vzťahu k orgánom verejnej správy. Pôsobnosť verejného ochrancu práv je konštituovaná na ochranu subjektívnych práv – základných práv a slobôd a nie ochranu zákonnosti ako takej.“ VOP nemôže meniť rozhodnutia, ale môže upozorniť orgány na nesprávnosť konania, alebo nečinnosť.
Pôsobnosť verejného ochrancu práv sa podľa § 3 zákona č. 564/2001 Z. z. vzťahuje na:
Dňa 29. marca 2022 z funkcie odišla Mária Patakyová z dôvodu uplynutia funkčného obdobia, odkedy je funkcia ombudsmana neobsadená. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky Boris Kollár rozhodol, že voľba verejného ochrancu práv sa uskutoční na schôdzi NR SR so začiatkom 14. júna 2022. Činnosť verejného ochrancu zabezpečuje Kancelária verejného ochrancu práv sídliaca v Bratislave.
9. novembra 2022 bol do funkcie 81 hlasmi zvolený právnik Róbert Dobrovodský, docent Právnickej fakulty Trnavskej univerzity a asistent poslankyne Kataríny Hatrákovej (nezaradená, pôvodne za OĽaNO, frakcia KÚ), ktorá ho do voľby v NR SR aj navrhla.
História.
Základom úradu bolo prijatie ústavného zákona č. 90/2001 Z. z. 23. februára 2001, ktorý do Ústavy zaviedol do ôsmej hlavy pojem verejný ochranca práv. Na základe tejto ústavnej úpravy bol prijatý zákon č. 564/2001 Z. z. s účinnosťou od 1. januára 2002, ktorý funkciu bližšie upravoval. Za prvého ombudsmana bol menovaný Pavel Kandráč, ktorý zložil sľub 27. marca 2002 a svoje pôsobenie začal v máji 2002. Do druhého volebného obdobia bol Národnou radou zvolený 30. januára 2007. Od 28. marca 2012 bola ombudsmankou Jana Dubovcová. 29. marca 2017 ju nahradila Mária Patakyová. 9. novembra 2022 bol zvolený Róbert Dobrovodský.
Kancelária verejného ochrancu práv.
V roku 2014 bol rozpočet kancelárie 1 165 043 eur, z toho 70 % rozpočtu je určených na prenájom budovy. V januári 2014 predseda parlamentu Pavol Paška navrhol, aby sa úrad presťahoval z Bratislavy do Košíc. Podľa Pašku by ombudsmanka mala „sídliť bližšie k problematickým oblastiam“. Jana Dubovcová presun považovala za „trest a výstrahu verejnému ochrancovi práv za aktivity, ktoré vykonáva“ a upozornila aj na veľké náklady sťahovania.
Dryops (syn Priama)

Driops ("Driops") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén Driops patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. U Homéra jeho meno zaznie len v dvadsiatom speve Iliady, keď ho usmrtí achájsky hrdina Achilleus bodnutím oštepu do krku. 
V antickom diele "Dictys Cretensis" ("Kréťan Diktis") Dryops umiera v trójskej vojne rukou itackého kráľa Odysea.
Astygonos

Astygonos ("Astygonos") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, Astygonos patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami.
Askanios (rozlišovacia stránka)

Askanios ("Askanios") môže byť:
Askanios (syn Priama)

Askanios ("Askanios") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, Askanios patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami.
IPhone 5C

 iPhone 5C je model smartfónu od firmy Apple Inc. Nie je z kovu a skla ako to bolo pri iPhone 5, ale z plastu a v rôznych farebných variáciách. Jeho parametre sú takmer zhodné s parametrami smartfónu iPhone 5, ktorý bol týmto modelom nahradený. Rovnako ako iPhone 5 a iPhone 5S, aj iPhone 5C podporuje len nanoSIM.
iPhone 5C sa predával od septembra 2013 do novembra 2015 s predinštalovaným operačným systémom iOS 7 a v dvoch verziách s 16 GB a 32 GB pamäťou. V Indii bola taktiež dostupná 8 GB verzia tohoto modelu.
Tibor Honty

Tibor Honty (* 9. máj 1907, Krompachy - † 1. december 1968, Praha) bol česko-slovenský fotograf.
Život a dielo.
Tibor Honty maturoval na klasickom gymnáziu v Bratislave v roku 1927. V rokoch 1930-1933 študoval keramiku na Škole umeleckých remesiel. Svoju keramiku potom vystavoval v Prahe a v Paríži. Presťahoval sa natrvalo do Prahy, kde desať rokov pracoval v tlačiarni ako chemigraf a retušér. 
Fotografovať začal v roku 1935. Venoval sa reportážnej a sociálnej fotografii a fotografovaniu umeleckých plastík. Po vojne vstúpil do Spolku výtvarných umelcov Mánes, kde sa v roku 1948 podieľal na vzniku fotografickej sekcie.
Masaker v Ovčare

Masaker v Ovčare (iné názvy: masakra v Ovčare, masaker/masakra vo Vukovare, po chorvátsky a po srbsky "Ovčara" alebo "pokolj/masakr u Vukovaru" alebo "pokolj/masakr na Ovčari") bol podľa Medzinárodného trestného tribunálu pre bývalú Juhosláviu vojnový zločin, ktorý spáchali príslušníci Juhoslovanskej ľudovej armády a srbskej paramilitaristickej organizácie v noci z 20. novembra na 21. novembra 1991 na farme Ovčara neďaleko chorvátskeho mesta Vukovar. Násilnou smrťou zomrelo medzi 255 a 264 ľudí, vrátane vojakov a civilných obyvateľov, väčšinou pacientov, ktorých násilne deportovali nepriateľské sily z vukovarskej nemocnice do hangáru, kde boli brutálne týraní a neskôr popravení. Medzi obeťami bola aj jedna žena, 77-ročný muž a 16-ročný chlapec. Dvadsaťtri obetí bolo starších ako 49 rokov. Takisto bol medzi obeťami aj občan Francúzka, dobrovoľník na chorvátskej strane Jean-Michel Nicollier či novinár Siniša Glavašević. Jedná sa o najväčší zločin počas Vojny v Chorvátsku.
Lokalizácia.
Ovčara sa nachádza päť kilometrov východné od mesta Vukovar.
Priebeh.
V októbri 1996 začala exhumácia tiel z masových hrobov, ktorá trvala 40 dní. Pracovníci exhumovali 200 tiel, z ktorých bolo do júla 2006 194 identifikovali, všetky boli vo veku od 16 do 77 rokov. Šesť tiel nebolo identifikovaných, zvyšné telá sa nenašli. Medzi tými, ktoré sa nenašli, prípadne neboli identifikované bol aj francúzsky dobrovoľník Jean-Michel Nicollier.
Krkonošská oblast

Krkonošská oblast (iné názvy: Krkonošská podsoustava, Západosudetská oblast, Západní Sudety, po slovensky aj Západné Sudety; , ) je geomorfologická oblasť rozkladajúca sa na pomedzí Saska, Poľského Sliezska a severných a východných Čiech. Na západe siaha takmer až k Labe, na východe ju Brama Lubawska oddeľuje od Orlickej oblasti. 
Podľa poľskej klasifikácie do tejto oblasti nepatria severné podhoria, ktoré sa vyčleňujú ako samostatná oblasť Pogórze Zachodniosudeckie.
Členenie.
Krkonošská oblasť sa delí na tieto celky:
Orlická oblast

Orlická oblast (iné názvy: Orlická podsoustava, Středosudetská oblast, Střední Sudety, po slovensky aj Stredné Sudety; , ) je geomorfologická oblasť rozkladajúca sa na pomedzí Poľského Sliezska a východných Čiech. Na západe ju Brama Lubawska oddeľuje od Krkonošskej oblasti, na východe pri Heřmaniciach za Mladkovským sedlom na ňu nadväzuje Jesenická oblast.
Podľa poľskej klasifikácie do tejto oblasti nepatria severné podhoria, ktoré sa vyčleňujú ako samostatná oblasť Przedgórze Sudeckie (Krkonošsko-jesenické podhorie).
Členenie.
Orlická oblasť sa delí na nasledujúce celky:
Krkonošsko-jesenické podhůří

Krkonošsko-jesenické podhůří (iné názvy: Sudetské podhůří, po slovensky aj Sudetské podhorie , po poľsky Przedgórze Sudeckie) je geomorfologická oblasť Krkonošsko-jesenickej subprovincie (Sudet) v Poľsku a malou časťou v Česku. Ide o severné podhorie, zatiaľ čo južná je rozdelené medzi Krkonošskú, Orlickú a Jesenickú oblasť. Na severe na ňu nadväzujú Stredopoľské nížiny. Nadmorská výška sa najčastejšie pohybuje od 200 do , ale v najvyššej časti (Ślęża) dosahujú až 
Územie je husto zaľudnené, nachádzajú sa tu priemyselné oblasti Świdnica, Bielawa a Dzierżoniów.
Členenie.
Krkonošsko-jesenické podhůří sa delí na 7 celkov:
Kebriones

Kebriones alebo Kebrionés ("Kebriones"/iný prepis "Kebrionés") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama.
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén Kebriones patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami.
V Homérovej Iliade bol počas trójskej vojny vozatajom svojho nevlastného brata Hektora. V jedenástom speve Iliady sa spolu s Hektorom zúčastnili bojov pri dobývaní achájskej hradby, ktorú v hrdinskom boji aj dobyli a následne sa dostali až k achájskym lodiam vytiahnutých na pobrežie, kde sa boj vyostril. V šestnátom speve Iliady ale do bojov zasiahol Patroklos odetý v zbroji priateľa Achillea a v radoch Trójanov nastal zmätok v domnení, že pred nimi stojí hrdina Achilleus a po chvíli sa dali na bezhlavý útek. Pred hradbami Tróje sa potom Patroklos pokúsil ostrým kameňom zasiahnuť Hektora unikajúceho na bojovom voze, ale kameň namiesto Hektora zasiahol Kebriona a rozdrvil mu lebečnú kosť.
Déiopites

Déiopites alebo Déiopités ("Déiopites"/iný prepis "Déiopités") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, Déiopites patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. U Homéra jeho meno zaznie len v jedenástom speve Iliady, keď v boji umiera rukou itackého kráľa Odysea. 
V antickom diele "Dictys Cretensis" ("Kréťan Diktis") sa Déiopites v trójskej vojne stáva obeťou veliteľa achájskych vojsk Agamemnóna.
Šumavská hornatina

Šumavská hornatina alebo je geomorfologická oblasť na juhu Šumavskej subprovicie. Rozkladá sa v juhozápadných Čechách, severovýchodnom Bavorsku a v severnom Rakúsku. Okrem najvyšších partií Šumavy zahŕňa aj Novohradské hory a rozsiahle vrchoviny a pahorkatiny v podhorí. Najvyšším bodom je vysoký Großer Arber "(Veľký Javor)" v bavorskej časti Šumavy, v Česku je to vrch Plechý ().
Na nemeckom (bavorskom) území sa čiastočne prekrýva s oblasťou Oberpfälzisch-Bayerischer Wald, ktorá je vymedzená v rámci geomorfologického členenia Nemecka.
Členenie.
Podľa českého členenia sa Šumavská hornatina delí na 4 geomorfologické celky:
Podľa nemeckého členenia sa nemecká časť Oberpfälzisch-Bayerischer Wald delí takto:
Podľa rakúskeho členenia sa rakúska časť Šumavskej hornatiny delí takto:
Music for a Big Night Out

Music for a Big Night Out je šestnásty štúdiový album nemeckej hard dance skupiny Scooter. Album bol vydaný dňa 2. novembra 2012 a predchádzalo mu vydanie singla „4 AM“ dňa 7. septembra 2012. Druhý singel „Army of Hardcore“ bol vydaný v rovnaký deň ako album.
Zostava a personál.
Zostava pochádza z poznámok albumu "Music for a Big Night Out".
Českoleská oblast

Českoleská oblast (staršie: Českoleská podsoustava resp. Českoleská podsústava) je geomorfologická oblasť rozkladajúca sa na pomedzí juhozápadných Čiech a východného Bavorska. V rámci českého geomorfologického členenia patrí pod Šumavskú subprovinciu, spolu so Šumavskou hornatinou, ktorá na ňu nadväzuje na juhovýchode. 
V Bavorsku sa čiastočne prekrýva s oblasťou Oberpfälzisch-Bayerischer Wald, ktorá je definovaná v rámci nemeckého členenia a zodpovedá nemeckej časti Šumavskej subprovincie. Na severozápade sa Českoleská oblasť dotýka Krušnohorskej hornatiny, resp. Thüringisch-Fränkisches Mittelgebirge (Smrčiny), Podkrušnohorskej oblasti (Chebská panva) a Karlovarskej vrchoviny. Na severovýchode prechádza do Plzeňskej pahorkatiny.
Členenie.
Českoleská oblast sa delí na nasledujúce celky:
Nemecká časť sa delí na nasledovné celky:
Klonios

Klonios môže byť:
Klonios (syn Priama)

Klonios ("Klonios") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, Klonios patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami.
Slanina (pokrm)

Slanina (v subštandarde, nárečovo alebo zastarano špek, z ) je pokrm pripravený (spravidla údením) z podkožnej tukovej vrstvy ošípaných. V tradičnej slovenskej ľudovej kuchyni šlo o významnú potravinu. Vyrába sa predovšetkým z bravčového bôčika, stehna alebo chrbta. Samotná slanina sa vyrába naložením do soli na niekoľko týždňov a neskôr prípadným vyúdením.
Použitie.
Slanina sa používa buď v surovom stave v studenej kuchyni, alebo sa ďalej tepelne spracúva ako hlavná súčasť jedla alebo jeho doplnok.
Výživné hodnoty.
Jeden 20 gramový plátok slaniny obsahuje 5,4 gramov tuku a 4,4 gramov proteínov. Štyri kúsky slaniny môžu obsahovať až do 800 mg sodíka, čo je rovnaké ako u 1,92 g soli. Množstvo tuku a proteínov však závisí od typu úpravy danej slaniny.
Dopad na zdravie.
Štúdia z roku 2007, ktoré vykonala Columbia University, naznačuje spojenie medzi konzumáciou údených jedál (ako je slanina) a chronickou obštrukčnou chorobou pľúc. Konzervant dusitan sodný má tiež podiel na tomto ochorení.
Středočeská pahorkatina

Středočeská pahorkatina alebo (po slovensky) Stredočeská pahorkatina je s rozlohou 6328 km² najrozsiahlejšou pahorkatinou na území Česka. Jedná sa o geomorfologickú oblasť Česko-moravskej subprovincie a nachádza sa na území stredných a v severnej časti južných Čiech, po oboch brehoch rieky Vltavy. Územie sa nachádza v nadmorskej výške od 250 do a priemerná výšková členitosť činí asi 50-150 metrov.
Členenie na celky.
Středočeská pahorkatina sa delí na štyri celky a osem podcelkov:
2THEUNIVERSE

2THEUNIVERSE je nemecko-americká hudobná skupina z Kolína nad Rýnom v Nemecku.
Názov skupiny má pôvod v bestselleri autorky Rhondy Byrne, ktorý nesie titul "Tajomstvo". Knihou sa autorka snaží pomôcť ľuďom viesť šťastný a naplnený život vďaka dôvere v samého seba. Hovorí, že ak si človek niečo veľmi praje, tak sa to aj stane. Stačí "vyslať želanie do vesmíru". ("Send a wish to the universe!")
Kariéra.
V roku 2009 prebudil spevák Ray Scott Pardue k životu svoj projekt - 2THEUNIVERSE - vtedy spievali ešte ako popové duo vlastné, ale aj známe piesne iných umelcov, v hotelových baroch. V krátkom čase sa duo stalo jedným z najžiadanejších hudobných telies v Severnom Porýnii-Vestfálsku.
Z dôvodu narastajúceho množstva objednávok v stále väčších lokalitách sa Pardue rozhodol pribrať ďalších hudobníkov. V roku 2011 vznikla skupina 2THEUINVERSE. Aktuálnu formáciu tvoria Ray Scott Pardue (spevák a textár), Steffen Holl (bicie), Taka JC (piano a keyboard) a KayKay Röttgen (gitara).
Za hranicami Kolína sa skupina stala známou vďaka propagácii 20. výročia vzniku "Nemeckého registra darcov kostnej drene" (DKMS). 2THEUNIVERSE produkovali pre túto akciu pieseň „Together in one Universe“.
Na konci kampane spomínanej organizácie (2012) bola skupina na veľkom nemeckom turné "Snapshots &amp; Greatest Hits Tour" ikony osemdesiatych rokov Kim Wilde, pre ktorú vystupovala ako predskokan po celej Spolkovej republike.
So singlom „Retrograde“ – rytmickou piesňou s elementami organického rocku a dance - 2THEUNIVERSE „dobíjajú“ celú Európu. Autorom piesne je producent a spevák Fabian Strangl (vedúci spevák skupiny "Random Hero"), ktorý je autor viacerých „rebríčkových“ hitov (Ivy Quainoo, The Sinderellas, a. i.). Okrem neho spolupracovali Claas-P. Jambor (Scooter, Tom Beck, a. i.) a samotný Ray Scott Pardue. Títo traja sa zoznámili v októbri 2013 pri príležitosti textárskeho kempu v Berlíne.
V astronómii je vysvetlené slovo „retrográdny“, resp. retrográdna dráha, ako pohyb v protismere hlavného rotačného smeru. V piesni spevák opisuje pokus dvoch ľudí zblížiť sa. Hoci sú obaja úplne odlišní a je známe, ze sa protiklady priťahujú, nepodarí sa im to. Sú dôvodom zákony vesmíru, alebo má človek svoj osud vo vlastných rukách?
Brněnská vrchovina

Brněnská vrchovina je geomorfologická oblasť na strednej a južnej Morave. Leží predovšetkým severne, čiastočne západne a juhozápadne od Brna. Je to sústava vrchovín, pahorkatín a brázd z vyvrelín devónskych, spodnokarbónskych a permokarbónskych sedimentov, v zníženinách tiež s miocennými usadeninami.
Patrí pod Českomoravskú subprovinciu a turisticky najpríťažlivejšou časťou je Drahanská vrchovina, v ktorej leží Moravský kras. Najvyšším vrchom sú Skalky 
Členenie.
Brněnská vrchovina sa delí na 3 celky:
Jihočeské pánve

Jihočeské pánve alebo (po slovensky) Juhočeské panvy sú geomorfologickou oblasťou na juhozápade Česko-moravskej subprovincie, na juhu zasahujúce na rakúske územie. Ich reliéf je tektonicky podmienený a má rovinný až plochý pahorkatinný charakter.
Členenie.
Územie je rozdelené na 2 celky:
Vznik.
Jihočeské pánve vznikli ako rozsiahla zníženina pôsobením tlaku od juhu v počiatkoch alpínskeho vrásnenia. Prvé poklesy krajinských krýh pozdĺž hlbinných zlomov sú datované do konca kriedy v období pred 100 miliónmi rokmi, ktoré neskôr pokračovali takmer do súčasnej doby. Koncom druhohôr sa Jihočeské pánve stali dnom mora, neskôr s vyzdvihnutím Českého masívu zaplavením panvovej priehlbiny sladkovodné jazero s odtokom na juh. Svoju dnešnú podobu začali panvy získavať až koncom treťohôr asi pred 4 miliónmi rokov.
Vodstvo.
Jihočeské pánve sa rozkladajú v povodí Vltavy, Otavy a Lužnice. Nachádzajú sa v nich najväčšie české rybníky Rožmberk, Horusický rybník, Bezdrev, Dvořiště, Velký Tisý, Záblatský rybník, Dehtář, Staňkovský rybník, Velká Holná, Svět, Koclířov, Kačležský rybník a Opatovický rybník.
Klimatické podmienky.
Priemerná teplota v oblasti Juhočeských panví sa pohybuje medzi 7,5 - 8,5°C. Priemerné množstvo ročných zrážok činí asi 600-650 mm.
Hypeirochos

Hypeirochos ("Hypeirochos") môže byť v gréckej mytológii:
Hypeirochos (syn Priama)

Hypeirochos ("Hypeirochos") je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Hypeirochos patril medzi ďalších jeho synov, ktorých mal s inými manželkami, alebo družkami. U Homéra jeho meno zaznie v jedenástom speve Iliady, keď umiera rukou itackého kráľa Odysea (nie je však bezpochyby isté, že sa tu jedná o syna Priama, lebo Homér ho bližšie nešpecifikuje).
Philip Seymour Hoffman

Philip Seymour Hoffman (* 23. júl 1967, Fairport, New York, USA – † 2. február 2014, New York) bol americký herec.
Marcia Gay Hardenová

Marcia Gay Hardenová (* 14. august 1959, San Diego, Kalifornia, USA) je americká herečka, držiteľka divadelnej ceny Tony i ceny Americkej filmovej akadémie Oscar.
Pochádza z rodiny vojaka, jej otec slúžil v americkom námorníctve, takže so svojou rodinou musel veľa cestovať, mnoho rokov slúžil aj v Európe. Svoje vysokoškolské štúdia herectva začala v Európe, ale dokončila ich až na Texaskej univerzite. Neskôr v týchto štúdiách ešte pokračovala v New Yorku.
Najprv sa uplatnila ako divadelná a televízna herečka. Svoju divadelnú kariéru odštartovala vo Washingtone. Až neskôr sa presadila aj v americkom filme ako výrazná predstaviteľka vedľajších filmových úloh. V roku 2000 získala Oscara za životopisnú snímku "Pollock" (o americkom avantgardnom maliarovi Jacksonovi Pollockovi).
Sean Connery

Sir Sean Connery (* 25. august 1930, Edinburgh, Spojené kráľovstvo† 31. október 2020, Bahamy) bol škótsky herec a producent. Získal Oscara, dve ceny BAFTA a tri Zlaté glóbusy.
Preslávila ho rola Jamesa Bonda, ktorého stvárnil vo filmoch ' (1962), ' (1963), "" (1964), "Thunderball" (1965) a "Žiješ len dvakrát" (1967). Potom sa objavil ešte v Bondovkách "Diamanty sú večné" (1971) a "Nikdy nehovor nikdy" (1983). Všetkých sedem filmov bolo komerčne úspešných.
V roku 1988 získal Connery oskara pre najlepšieho herca vo vedľajšej úlohe za film "Nepodplatiteľní" (1987), kde si zahral po boku Kevina Costnera, Andyho Garciu a Roberta De Nira. Medzi jeho ďalšie filmy patrí "Marnie" (1964), "Liga výnimočných" (2003), "Indiana Jones a posledná krížová výprava" (1989), "Hon na ponorku" (1990), "Highlander" (1986), "Vražda v Orient Exprese" (1974), "Dračie srdce" (1996) a "Skala" (1996).
Súkromie.
Do šľachtického stavu bol povýšený v júli 2000 a mohol používať titul Sir. V roku 1989 ho vyhlásil časopis "People" Najsexy žijúcim mužom a v roku 1999 vo veku 69 rokov Najsexy mužom storočia.
Sean Connery zomrel 31. októbra 2020 vo veku 90 rokov.
Bel canto

Bel canto alebo belkanto (dosl. krásny spev) je spevácky sloh talianskych spevákov v 17.-19. storočí, ktorí absolvovali klasickú taliansku spevácku školu.
Termín bel canto sa začal používať na konci 17. storočia v Taliansku pri používaní určitého spôsobu spevu v opernej a duchovnej hudbe. Označenie sa bežnejšie rozšírilo až od polovice nasledujúceho storočia, keď nastal rozkvet operných sérií, statických, ale technicky náročných "da capo" árií, a hlasov kastrátov.
Jeho charakteristickou črtou sú vysoké nároky na speváka, viazaný (legátový) hlasový prednes, rozsiahle a komplikované ornamenty, trilky, obraty (gruppetti), staccatové pasáže, appoggiatúry, messa di voce, rýchle škály, široké preskoky cez dve alebo viac oktáv a brilantné kadenzas. To všetko sa už dnes väčšinou stručne označuje ako koloratúra.
V užšom zmysle sa termín bel canto niekedy spája len s talianskou operou obdobia skladateľov ako Gioacchino Rossini (1792-1868), Vincenzo Bellini (1801-1835) a Gaetano Donizetti (1797-1848). Títo traja skladatelia písali bravúrne javiskové práce počas toho, čo muzikológovia nazývajú "bel canto érou", ktorá trvala približne medzi rokmi 1805-1840.
Bel canto technika bola nahradená ťažším, horúcejším, menej vyšperkovaným prístupom k spevu, ktorý bol však nevyhnutný na zvládnutie inovatívnych diel Giuseppe Verdiho (1813-1901) a na dosiahnutie maximálneho dramatického efektu.
Antifón

Antifón ("Antifón") môže byť:
Elvira de Hidalgo

Elvira de Hidalgo (* 28. december 1891, Valderrobres, Španielsko – † 21. január 1980, Miláno, Taliansko) bola španielska koloratúrna sopranistka a pedagogička. Jej najznámejšou žiačkou je Maria Callasová.
Životopis.
Debutovala ako 16-ročná v Teatro di San Carlo v Neapole ako Rosina v "Baribierovi zo Sevilly", ktorá sa stala jej najznámejšou úlohou. Následne získala trvalé angažmá v Paríži. Spievala po celom svete, napr. aj v Monte Carlu, Prahe, Káhire, Buenos Aires, Londýne, Chicagu či Kanade.
Kariéru učiteľky začala v roku 1933, a na aténskom Konzervatóriu učila medzi inými aj Mariu Callasovú. Tá o nej neskôr napísala:
Lysimaché

Lysimaché ("Lysimaché") môže byť:
Lysimaché (dcéra Priama)

Lysimaché ("Lysimaché") je v gréckej mytológii dcéra trójskeho kráľa Priama. 
Trójsky kráľ Priamos mal päťdesiat synov a dvanásť dcér. So svojou manželkou Hekabou mal devätnásť synov. Podľa antického autora Apollodora z Atén, Lysimaché patrila medzi jeho dcéry, ktoré mal s inými manželkami, alebo družkami.
Krušnohorská hornatina

Krušnohorská hornatina je geomorfologická oblasť rozkladajúca sa na pomedzí severozápadných Čech, Saska, Bavorska a Durínska. Na východe v oblasti Šluknovského výbežku nadväzuje na Krkonošskú oblasť Sudet, na juhozápade susedí s Českoleskou oblasťou Šumavskej subprovincie. Na juhovýchode a juhu prechádza do nižšej oblasti Krušnohorskej subprovincie: Podkrušnohorskú oblasť a Karlovarskú vrchovinu.
Severná, severozápadná a západná hranica leží na území Nemecka, no z dôvodu odlišného členenia je zložité jej presné vymedzenie. Na severe a severozápade leží Erzgebirgsvorland (Krušnohorské podhorie) a Vogtland (Fojtsko), ktoré geologicky zapadajú do Krušnohorskej subprovincie, aj keď ich nižšia nadmorská výška nezodpovedá Krušnohorskej hornatine. Nemecké členenie radí Erzgebirgsvorland dokonca už pod severonemeckú nížinu, Vogtland však priraďuje k "Mittelgebirge", teda k Českej vysočine. Nemecký prírodný región Östliche Mittelgebirge pokračuje k hornatine Thüringisch-Fränkisches Mittelgebirge (Durínsko-franské stredohorie) na pomedzí Saska, Durínska a Bavorska. Táto hornatina priamo nadväzuje na Smrčiny a môže byť považovaná za predĺženie Krušnohorskej hornatiny. Zahŕňa najmä Frankenwald (Franský les) a Thüringer Wald (Durínsky les). Najzápadnejšou časťou tohto regiónu je Thüringer Becken mit Randplatten (Durínska panva s okrajovými doskami), ktorú opäť nemožno považovať za súčasť hornatiny. Václav Král už ju ani neradí pod Českú vysočinu, ale pod Stredonemecké hornatiny a kotliny.
Členenie.
Krušnohorská hornatina sa delí na nasledujúce celky:
Karlovarská vrchovina

Karlovarská vrchovina je geomorfologická oblasť v západných Čechách (Karlovarský kraj). Rozkladá sa zhruba medzi mestami Kynšperk nad Ohří, Horní Slavkov a Karlove Vary na severe, Mariánské Lázně a Planá na západe, Bezdružice na juhu a Žlutice na východe. Severná časť je odvodňovaná riekou Ohře a jej prítokmi, najmä Teplou, južné a východné okraje spadajú do povodia Mže a Strely.
Členenie.
Karlovarská vrchovina sa delí na 2 celky:
Lysimaché (dcéra Abanta)

Lysimaché ("Lysimaché") je v gréckej mytológii dcéra Abanta z Argu. 
Podľa antického autora Apollodora z Atén sa Lysimaché vydala za argejského kráľa Talaa a stala sa matkou synov Adrasta, Parthenopaia, Prónaka, Mékistea, Aristomacha a dcéra Erifyly, ktorá sa vydala za Amfiaraa.
V inej verzii od Pausania sa Talaos oženil sa s Lysianassou, dcérou sikyónskeho kráľa Polyba.
Muzeografia

Termín muzeografia (lat. "museographia"), ktorý sa objavil už v 18. storočí (Nickel, 1727), je starší ako pojem muzeológia.
V súčasnosti je muzeografia definovaná v podstate ako praktická alebo aplikovaná podoba muzeológie, to znamená súbor techník vyvinutých pre naplnenie múzejných funkcií, zvlášť potom súvisiacich s plánovaním a vybavením múzejných priestorov, s uchovávaním, reštaurovaním, bezpečnosťou a vystavovaním. Na rozdiel od termínu muzeológia bol tento termín dlho používaní pre označenie praktických aktivít spojených s múzeom. Pojem je pravidelne používaní vo frankofónnom svete, zriedkavo však v krajinách, v ktorých sa hovorí po anglicky, kde je uprednostňované vyjadrenie "museum practice". Veľa muzeológov zo strednej a východnej Európy používalo termín "aplikovaná muzeológia", čo je praktická aplikácia techník, ktoré vychádzajú zo štúdia muzeológie, čo je veda vo fáze vývoja.
Zoznam trolejbusových liniek v Bratislave

Zoznam liniek trolejbusovej dopravy v Bratislave obsahuje vývoj liniek od vzniku trolejbusovej siete v roku 1909 (trolejbusová linka do Vydrickej doliny) resp. v roku 1941 (moderná sieť) až do súčasnosti. Od roku 1941 sa linky označovali písmenami (, a ). Číselné označovanie bolo zavedené 1. januára 1944.
V súčasnosti je bratislavská trolejbusová sieť tvorená dvanástimi dennými linkami označenými číslami a a tromi nočnými linkami označenými a .
Denné linky.
V minulosti boli linky viackrát prečíslované. Prvé prečíslovanie sa udialo v roku 1944, keď linky , a dostali čísla , a . Nové linky odvtedy dostávali čísla od do . Ďalšia zmena prebehla v roku 1981, keď sa pred dovtedajšie čísla liniek pridala číslica 2, čiže z liniek , , , a sa stali linky 213, 214, 215, 217 a 218. V roku 1999 sa čísla liniek opäť menili - z 215 na , z 218 na , z 219 na a z 220 na . Nové linky vznikli zlúčením predchádzajúcich liniek: z 213 a 216 na , z 216 a 217 na , z , 213 a 216 na a z a na . Linky , a zostali nezmenené. V roku 2016 boli zmenené trasy liniek , , a a bola zrušená linka . V roku 2020 bola zrušená linka a 1. septembra 2021 linka . 1. novembra 2021 boli linky opäť prečíslované - z na , z na , z na , z na , z na , z na , z na , z na , z na , z na a z na .
Špeciálne linky.
Linka H.
Linka je historická trolejbusová linka, ktorá premávala v Bratislave. Linka spájala zastávky "Rajská" a "Búdková".
Na linke premávali tieto vozidlá:
V súčasnosti nepremáva.
Zmeny číslovania trolejbusových liniek.
1. január 1944.
1. januára 1944 sa podľa vzoru iných veľkomiest zaviedlo číselné označovanie vnútromestských liniek.
17. august 1981.
17. augusta 1981 došlo k reorganizácii trolejbusovej dopravy.
1. september 1981.
1. septembra 1981 došlo k reorganizácii trolejbusovej dopravy.
23. december 1999.
23. decembra 1999 došlo k úplnej reorganizácii trolejbusovej dopravy. Linky zostali nezmenené.
1. november 2021.
1. novembra 2021 došlo k prečíslovaniu trolejbusových liniek. Namiesto doterajších trojciferných čísel sú linky číslované jednotne s autobusovými – dvojcifernými číslami, ktorých čislice rámcovo označujú zdrojovú resp. cieľovú mestskú časť, kam linka premáva.
Dennis Wideman

Dennis Wideman (* 20. marec 1983, Kitchener, Ontário, Kanada) je bývalý kanadský hokejista, ktorý hrával kanadsko-americkú profesionálnu ligu NHL. Hrával na pozícii obrancu.
Klubový hokej.
Dennis Wideman začal svoju juniorskú časť kariéry v sezóne 1999/00 v klube Sudbury Wolwes v súťaži OHL. Za tento klub odohral prvú sezónu. Počas sezóny 2000/01, ale zmenil dres v rámci OHL. Jeho novým zamestnávateľom sa stal klub London Knights. V roku 2002 bol draftovaný z tohto klubu do NHL klubom Buffalo Sabres. Za London Knights hral až do sezóny 2003/04. S Buffalom, ale zmluvu nikdy nepodpísal.
Po skončení juniorského veku podpísal, ako voľný hráč, zmluvu s klubom St. Louis Blues. Bolo to 30. júna 2004. Prvú profesionálnu sezónu odohral v ich farmárskom mužstve Worcester IceCats v AHL. V ďalšej sezóne premiestnil klub St. Louis Blues svoju farmu do mesta Peoria v štáte Illinois. V tomto meste začal sezónu 2005/06 v klube Peoria Rivermen. Po 12 zápasoch bol povolaný do prvého tímu Blues. Debut v NHL absolvoval 9. novembra na ľade klubu Columbus Blue Jackets. Sezónu 2006/07 začal v St. Louis, ale v priebehu sezóny bol vymenený do Bostonu Bruins.
V tíme Bostonu Bruins odohral ďalšie tri sezóny. Za Boston odohral 256 stretnutí v základnej časti a ďalších 30 v play-off. Pred ročníkom 2010/11 bol vymenený do Floridy Panthers. Aj v priebehu tejto sezóny zmenil tím. Po 61 odohratých stretnutiach v tíme Panthers prestúpil do Washington Capitals. Za Washington Capitals odohral v zostávajúcej sezóne ešte 14 stretnutí. Za Capitals nastúpil aj v sezóne 2011/12, keď odohral všetkých 82 zápasov v základnej časti a ďalších 14 v play-off. Od sezóny 20012/13 sa stal hráčom Calgary Flames. S klubom z Alberty podpísal päťročný kontrakt.
Podkrušnohorská oblast

Podkrušnohorská oblast alebo staršie Podkrušnohorská podsoustava je geomorfologická oblasť v severozápadných Čechách (Karlovarský a Ústecký kraj). Niekoľkými štvorcovými kilometrami Chebskej panvy presahuje aj na nemecké územie. 
Ide o pásmo tektonických zníženín a sopečných kopcov, vzniknutých pri tektonických pohyboch v treťohorách. Tiahne sa v dĺžke asi 175 km z juhozápadu na severovýchod, od Chebu až k Českej Lípe. Na severozápade je lemovaná prudko sa dvíhajúcimi Krušnými horami, na juhu nižšími vrchovinami a pahorkatinami, na východe potom Českou tabuľou. V panvách Podkrušnohorskej oblasti sa nachádzajú ložiská hnedého uhlia, ktoré sa tu ťaží. Početné výrony oxidu uhličitého pozdĺž zlomových línií v západnej časti vytvárajú minerálne pramene (Františkovy Lázně a Karlovy Vary).
Väčšou časťou oblasti preteká rieka Ohře, ľavostranný prítok Labe, ktorá preráža České středohoří pri Ústí nad Labem a jeho ďalšie prítoky (napr. Bílina, Ploučnice) odvodňujú severnú časť oblasti. Južná časť Doupovských hôr patrí do povodia Strely (a tá potom prostredníctvom Berounky a Vltavy opäť do povodia Labe).
Vďaka prírodným zdrojom (kúpele na jednej strane a ťažba uhlia s nadväzujúcim priemyslom na druhej) je Podkrušnohorská oblasť pomerne husto osídlená. Ležia tu mestá: Cheb, Sokolov, Karlovy Vary, Kadaň, Chomutov, Most, Teplice, Ústí nad Labem a ďalšie. Osídlenie sa sústreďuje najmä v panvách. Hustota zaľudnenia Českého stredohoria je o niečo nižšia a prakticky neobývané zostávajú Doupovské hory, ktorých územie je vojenským výcvikovým priestorom.
Členenie.
Podkrušnohorská oblasť sa delí na 5 celkov:
Medovica

Medovica môže byť:
Medovec

Medovec môže byť:
Kreousa

Kreousa alebo Kreúsa ("Kreousa"/iný prepis "Kreúsa") môže byť v gréckej mytológii:
Brdská oblast

Brdská oblast (staršie: Brdská podsoustava resp. Brdská podsústava) je geomorfologická oblasť, ktorá zaujíma stredozápadné vnútrozemia Čiech, približne v západnej štvrtine Stredočeského kraja. Rozloha oblasti činí 3438 km² a jej nadmorská výška sa pohybuje od 170 (údolie Vltavy) po (vrch Tok v Brdoch). 
Reliéf je veľmi rôznorodý, obsahuje ako nepatrne zvlnené plošiny v severozápadnom okolí Prahy, tak hlbokými údoliami členené Křivoklátsko. Na území oblasti sa rozkladá prevažná časť hlavného mesta Prahy, z ďalších významnejších sídiel potom napr. Kladno, Příbram, Beroun, Hořovice a Slaný. Nachádzajú sa tu dve veľkoplošné chránené územia - CHKO Křivoklátsko a CHKO Český kras.
Členenie.
Brdská oblasť sa z hľadiska českého geomorfologického členenia delí na päť celkov a jedenásť podcelkov:
Vodstvo.
Brdská oblasť zaberá územie pri dolnom toku rieky Berounky (najmä povodí Litavky a Loděnice) a nadväzujúcim úseku dolnej Vltavy (povodie Zákolanského potoka, Rokytky a iných drobných prítokov).
Nabucco

Nabucco (skratka od "Nabucodonosor") je talianska opera v štyroch dejstvách, ktorú skomponoval v roku 1841 Giuseppe Verdi na libreto od Temistocle Solera.
Libreto vychádza z biblického príbehu o zajatí Židov, napokon vypovedaných zo svojej vlasti babylonským kráľom Nabuccom. Tieto udalosti sú použité ako podklad pre romantickú zápletku a politické sprisahanie v opere.
Najznámejším číslom z opery je ária "Va, pensiero, sull'ali dorate" (Leť, myšlienka, na zlatých krídlach) „Zboru hebrejských otrokov“ z 3. dejstva opery. Dôkaz, že ária sa stala notoricky známou a slávnou už od začiatku dokladá fakt, že ju pri Verdiho pohrebe začal dav spontánne spievať.
Pod pôvodným názvom "Nabucodonosor" bola opera prvýkrát uvedená v Milánskej La Scale 9. marca 1842. Sopranistka Giuseppina Strepponi, spievajúca na premiére úlohu Abigaille, sa neskôr stala Verdiho manželkou.
Nabucco je opera, ktorú Verdi skomponoval takmer proti svojej vôli po dvoch predchádzajúcich neúspešných operách, ale ktorá mu napokon vybudovala povesť ako seriózneho skladateľa. Podľa neho "je to opera, s ktorou moja umelecká kariéra naozaj začala. A keď som pri jej tvorbe veľmi bojoval, je isté, že sa Nabucco narodil pod šťastnou hviezdou." 
Náročná sopránová úloha Abigail bola často spojená s (profesionálnym) pádom speváčky, ktorá ju spievala. Elena Souliotisová a Anita Cerquetti ju spievali nepripravené, pričom vysoká a ťažká textúra (tel. tessitura) im pravdepodobne poškodila hlasy. Maria Callasová spievala túto úlohu iba trikrát, na nahrávke sa zachovalo len jediné predstavenie z roku 1949.
Leontyne Price a Joan Sutherlandová spievať Abigail úplne odmietli.
V apríli 2013 Royal Opera House v Londýne uviedla predstavenie s Plácidom Domingom, ktoré bolo naživo prenášané a premietané v mnohých kinách po celom svete.
Magnólia (rozlišovacia stránka)

Magnólia môže byť:
Plzeňská pahorkatina

Plzeňská pahorkatina alebo (po slovensky) Plzenská pahorkatina [t.j. s tvrdým n] je geomorfologická oblasť, tvoriaca západnú časť Poberounskej subprovincie. Rozkladá sa na juhozápade Čiech, kde zaberá značnú časť Plzenského kraja a významne zasahuje do stredočeského okresu Rakovník. Najvyšší vrchol dosahuje Koráb (), na juhozápadnom okraji oblasti. 
Na území Plzeňskej pahorkatiny leží centrum západných Čiech, štatutárne mesto Plzeň, z ďalších významných miest potom napr. Rakovník, Rokycany, Klatovy alebo Stříbro.
Hydrologickou osu Plzeňskej pahorkatiny je rieka Berounka, do ktorej povodia náleží takmer celá oblasť (okrem malého okrsku Kryrská pahorkatina pri severnom okraji, ktorý odvodňuje riečka Blšanka do Ohře). Vedľa známej štvorice zdrojníc Berounky, t.j. riek Mže, Radbuza, Úhlava a Úslava, patrí k najdôležitejším prítokom z popisovaného územia Strela, Klabava, Úterský potok, Tremošná a Rakovnický potok. 
Členenie.
Plzeňská pahorkatina sa z hľadiska českého geomorfologického členenia delí na tri celky a dvanásť podcelkov:
Koktail (rozlišovacia stránka)

Koktail alebo kokteil môže byť:
Koktail môže byť aj:
Středočeská tabule

Stredočeská tabule alebo (po slovensky) Stredočeská tabuľa je mierne zvlnená geomorfologická oblasť v južnej časti Českej tabule, rozkladajúca sa pozdĺž riek Labe, Jizera a Ohře. Najvyšším vrchom je 461 m vysoký Říp.
Geomorfologické členenie.
Plzeňská pahorkatina sa z hľadiska českého geomorfologického členenia delí na tri celky a desať podcelkov: