burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Veronika Paulovičová

Veronika Paulovičová (* 3. december 1979, Martin) je slovenská herečka a moderátorka, dcéra herca Ľubomíra Pauloviča.
Dva roky študovala produkciu a manažment na Filmovej a televiznej fakulte VŠMU a neskôr herectvo na Činohernej a bábkarskej fakulte VŠMU. Moderovala reláciu "Počasie" v TV Markíza. Hosťuje v Slovenskom národnom divadle a účinkuje v seriáloch TV JOJ.
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Beh na 10 000 m žien

Beh na 10000 metrov žien bola jedna z 23 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne 15. augusta.
V mene zákona

V mene zákona môže byť:
V mene zákona (formula)

V mene zákona (do roku 1965 "menom zákona") je slovné spojenie, ktoré príslušník ozbrojeného bezpečnostného orgánu verejnej správy štátu (polície, žandárstva a pod.) v prípade potreby používa pri služobnom výkone. Táto zásada platila v Česko-Slovensku a platí na Slovensku a obdobne aj v Česku a Nemecku.
Česko-Slovensko.
Podľa § 15 zákona Národného zhromaždenia Československej republiky čís. 299/1920 Zb. z. a n. zo dňa 14. apríla 1920 o četníctve platilo:
Podľa § 9 ods. 2 zákona Národného zhromaždenia Československej republiky č. 286/1948 Zb. zo dňa 21. decembra 1948 o národnej bezpečnosti platilo:
Slovensko.
Podľa § 12 ods. 1 a 2 zákona Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR) č. 171/1993 Z. z. zo 6. júla 1993 o Policajnom zbore v znení neskorších predpisov (ďalej len „zákon o Policajnom zbore“) platí:
Rovnaká zásada platí pre príslušníkov Vojenskej polície, Finančnej správy Slovenskej republiky a Zboru väzenskej a justičnej stráže:
Zoznam kostolov v Košiciach

Zaniknuté kostoly.
"Na území stredovekých a novovekých Košíc sa kedysi nachádzali tieto dnes už zaniknuté kostoly (pozri Dejiny Košíc):"
Košické kresťanské kostoly a chrámy vystavané po roku 1989.
"Po roku 1989 sa vystavali tieto kresťanské kostoly a chrámy v týchto mestských častiach (sídliskách), uvedené chronologicky":
Poznámky.
Na území mesta sa nachádza ešte jeden kostol, ktorý je však muzeálnym exponátom a na bohoslužby neslúži. Je ním drevený Kostol svätého Mikuláša z Kožuchoviec z roku 1741. V roku 1927 bol prenesený do areálu hlavnej budovy Východoslovenského múzea na Námestí Maratónu mieru.
Ak nie je uvedené inak, kostoly v tomto zozname sú rímskokatolícke. 
Zoznam uvádza kostoly od najstarších po najnovšie. 
Zoznam neobsahuje modlitebne rôzneho druhu iných cirkví alebo vierovyznaní.
Celkovo sa v Košiciach nachádza 42 kostolov.
Polícia (rozlišovacia stránka)

Polícia môže byť:
Samojčina

Samojčina je tradičný a oficiálne používaný jazyk v štáte Samoa a v začlenenom území USA - Americkej Samoe. Patrí do rodiny austronézskych jazykov. 
Počet ľudí, ktorí hovoria samojčinou je 369 957. 69 % z nich žije na súostroví Samoa. Mimo nich sa nachádza najväčšia komunita na Novom Zélande, kde tvoria piatu najväčšiu etnickú skupinu. V roku 2006 tu uviedlo v sčítaní obyvateľstva 95 428 osôb, že ovládajú samojčinu a 141 103 osôb uviedlo samojskú národnosť. Veľa Samojčanov žije v najväčšom meste Nového Zélandu Aucklande.
Judita Hansman

Judita Hansman (* 23. január 1967, Český Krumlov) je slovenská divadelná, dabingová a filmová herečka. Bola ústredným hlasom upútaviek na Dvojke a na Markíze.
Vyštudovala VŠMU a s kolegami založila Prešporské divadlo, v ktorom účinkuje. Je známa z dabingu, kde aj upravuje dialógy.
Zoznam detí Márie Terézie

Zoznam detí Márie Terézie obsahuje informácie o deťoch Márie Terézie a jej manžela, Františka I. Lotrinského, o čase ich života a o ich manželoch a manželkách.
Sonic Syndicate

Sonic Syndicate je metalocorová/melodic death metalová skupina z mesta Falkenberg, Švédsko. Skupina bola založená v roku 2002 pod menom "Fallen Angels". V roku 2005 zmenila meno na Sonic Syndicate. Ich hudba je inšpirovaná skupinami, ako In Flames a Soilwork. 
História skupiny.
Začiatky
Skupina bola založená v meste Falkenberg dvoma bratmi, spevákom Richardom Sjunnessonom gitaristom Rogerom Sjunnessonom a ich bratrancom gitaristom Robinom Sjunnessonom, hráčom na klávesy Andreasom Mårtenssonom, basgitaristom Magnusom Svenssonom a bubeníkom Kristofferom Backlundom. Pod pôvodným menom Fallen Angels nahrali tri demá "Fall From Heaven", "Black Lotus", a "Extinction" pred podpísaním zmluvy s Pivotal Rockordings v roku 2005. Neskôr nahradila Svenssonona na poste basgitaristu Karin Axelsson predtým, ako skupina zmenila svoje meno na Sonic Syndicate a nahrala svoj debutový štúdiový album Eden Fire.
Eden Fire a turné
Kapela cestovala po celom Švédsku so svojím albumom Eden Fire spolu s kapelami, ako Avatar. Vo februári 2006 odišiel z kapely bubeník Bäcklund a bol nahradený Johnom Bengtssonom. Rok 2006 tiež znamenala koniec klávesov v skupine a príchod druhého speváka Rolanda Johanssona. Keď kapela dokončila turné, tak začala pracovať na nových piesňach na začiatku marca. 
Nuclear Blast a Only Inhuman 
V lete 2006 sa zapojili Sonic Syndicate do súťaže štúdia Nuclear Blast Zo všetkých 1 500 skupín bol spolu z ďalšími dvoma skupinami tejto kapele ponúknutý kontrakt na nahranie albumu. Nový album bol vydaný 18. mája 2007 pod menom Only Inhuman. Kapela tiež nahrala klip ku pesničke "Denied", z tohto albumu. Skupina hrala po nahratí albumu na rôznych festivaloch, ako napr. Wacken Open Air a v zime 2007 začali spolu s Amon Amarth turné. Kapela tiež hrala na turné cez celú Európu s kapelami Soilwork a Dark Tranquillity.
Love and other Disasters 
V marci 2008 začali nahrávať svoj tretí album v Black Lounge Studios v meste Avesta, Švédsko. V máji 2008 sa vrátili Sonic Syndicate do severnej Ameriky, aby robili predskokana kapele Nightwish. V júni v článku magazínu Revolver bola Karin Axelsson vyhlásená jednou z najkrajších žien v metale. Tretí album bol vydaný v septembri a na pieseň Jack of Diamonds bol nahratý videoklip. Na konci roka skupina hrala na turné po Škandinávií a Nemecku. Ďalšie videoklipy z tohoto albumu vychádzali aj v roku 2009 a to "My Escape", "Power Shift" a "Contradiction".
30. marca 2009 bolo na oficiálnej stránke ohlásené, že spevák Roland Johansson odchádza z kapely, kvôli osobným dôvodom. Roland odíde definitívne z kapely 29. augusta, keď kapela odohrá koncert na Geuzenpop Festivale v Enchede, Holandsko.
Nový spevák
Miesto po odchode Rolanda Johanssona vyplnil v kapele angličan Nathan Biggs, ktorého kapela predstavila 24. augusta 2009, prvýkrát cez rádio Bandit Rock 106-3. Skupina má naplánované vydať 6. novembra 2009 EP, ktoré bude niesť názov "Rebellion" a bude obsahovať dve nahrávky s novým spevákom. Nový album je naplánovaný na apríl/máj 2010.
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Chôdza na 20 km žien

Chôdza na 20 kilometrov žien bola jednou z 23 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa v uliciach Berlína 16. augusta.
Matej Kováč

Matej Kováč môže byť:
Tomáš Horváth

Tomáš Horváth môže byť:
HMS Lion (1910)

HMS Lion bol britský bojový krížnik triedy Lion, bojujúci v prvej svetovej vojne. Bol prijatý do služby v roku 1912. Od svojich sesterských lodí sa odlišoval v detailoch (umiestenie predného komína). 
Bojové nasadenie.
Prvým bojovým nasadením "Lionu" bola 28. augusta 1914 prvá bitka pri Helgolandskej zátoke. "Lion" bol tiež vlajkovou loďou admirála Davida Beattyho v bitkách pri Dogger Banku a pri Jutsku.
Práve pri Dogger Banku sa "Lionu" podaril zásah muničných skladov nemeckého bojového krížnika Seydlitz, ktorý spôsobil výbuch časti pripravených korditových náloží. Ťažko poškodená loď bola takmer stratená a táto skúsenosť viedla Nemcov k vylepšeniu ochrany muničných skladov a záchranných postupov, čo mohlo mať vplyv na ich menšie straty utrpené pri Jutsku. Po tomto úspechu bol pri Dogger Banku "Lion" zasiahnutý salvou nemeckého bojového krížnika Derfflinger, ktorá ho poškodila a neovládateľná loď opustila líniu. Admirál Beatty prevzal velenie bitky až potom, čo sa presunul na bojový krížnik New Zealand.
Pri Jutsku bol "Lion" blízko osudu svojej sesterskej lodi Queen Mary, ktorá po zásahu do muničných skladov, rovnako ako bojové krížniky Invicible a Indefatigable, vyletela do povetria. Salva kalibru 305 mm z bojového krížnika Lützow zasiahla "Lion" v mieste delovej veže Q. Len vďaka statočnosti veliteľa veže, smrteľne zraneného majora Francisa Harveyho, ktorý vydal rozkaz k uzavretiu muničného skladu a jeho zatopeniu vodou, "Lion" nevybuchol. Zato bol Harvey posmrtne vyznamenaný Viktóriinym krížom.
Po vojne bol "Lion" na základe rozhodnutia Washingtonskej konferencie zošrotovaný.
Primavera in anticipo

Primavera in anticipo (slovensky: "Skorá jar") je desiaty štúdiový album, celkovo dvanásty album talianskej speváčky a textárky Laury Pausini. Boli vydané dve jazykové verzie albumu - talianska a španielska verzia.
Primavera in anticipo je talianska verzia albumu vydaná 14. novembra 2008.
Primavera anticipada je španielska verzia vydaná pre španielsky hovoriace krajiny 11. novembra 2008.
Svoj album Laura prezentovala takmer celý rok 2009 na celosvetovom turné pod názvom "World Tour 2009", pri ktorom navštívila množstvo miest v Taliansku, Európe, Severnej a Južnej Amerike.
Informácie o albume.
Primavera in anticipo je prvý album Laury Pausini v jej kariére, kde napísala každú pieseň. Je jej najviac osobným albumom a albumom, na ktorom sa najviac podieľala ako textárka. Album obsahuje 14 piesní.
Prvý singel "Invece no" bol vydaný 22. októbra 2008. Druhý, Primavera in anticipo (It Is My Song) - duet s Jamesom Bluntom, bol vydaný 2. januára 2009. V apríli 2009 bol vydaný tretí singel Un fatto ovvio.
V Taliansku album získal celkom 7 platinových platní a jednu diamantovú za predaných viac ako 600 tisíc albumov. Album bol vydávaný vo viac než 40 krajinách s predajom okolo 3 miliónov kópii. Album získal platinovú platňu aj vo Švajčiarsku a zlatú platňu v Mexiku. Španielska verzia získala v roku 2009 cenu Latin Grammy za najlepší ženský popový vokálny album.
Skladby.
Primavera in anticipo/Primavera anticipada.
iTunes bonus
Primavera in anticipo - Deluxe Edition (2 CD).
Primavera in anticipo - Deluxe Edition je dvoj CD, ktoré obsahuje obe verzie albumu, aj "Primavera in anticipo", aj "Primavera anticipada".
Primavera in anticipo - Platinum Edition (2 CD + DVD).
Primavera in anticipo - Platinum Edition je špeciálna edícia albumu "Primavera in anticipo" pozostávajúca z dvoch CD s talianskou a španielskou verziou albumu a z jedného DVD so špeciálnym obsahom.
Tracklist DVD
Ryodacit

Ryodacit je vulkanická hornina, zložením ekvivalentná granodioritu. Väčšinou porfýrická.
Názov horniny zaviedol v roku 1913 A. N. Winchell. 
Zloženie a vlastnosti.
Má najčastejšie porfyrickú štruktúru s mikrokryštalickou až sklovitou základnou hmotou. Zo svetlých súčastí obsahujú plagioklasy, ktoré sú v prevahe nad draselnými živcami a kremeňom. Výrastlice tvoria živce a kremeň. Základná hmota je tvorená kremeňom a sanidínom, vtrúsený je biotit, hornblend, pyroxény a granát. Ryodacity sa vzhľadom aj farbou podobajú ryolitom. Od dacitov sa líšia vyšším obsahom alkalických živcov. Ryodacit vzniká väčšinou pri explozívnych erupciách, je preto častý ako pyroklastický materiál.
Výskyt.
V Západných Karpatoch sa ryodacity vyskytujú v Cerovej vrchovine, na Poľane, ako žilné telesá v okolí Vranova nad Topľou.
Použitie.
Pre svoj zriedkavý výskyt nemajú osobitné využitie.
Šalát

Šalát môže byť:
Valach (kôň)

Valach je kastrovaný žrebec u koňovitých. Väčšinou sa využíva ako ťažný kôň.
Lamprofýr

Lamprofýry sú dajkové a žilné vyvreté horniny, ktoré sú svojim minerálnym zložením, štruktúrou a do určitej miery i chemizmom odlišné od bežných plutonických hornín alebo vulkanických hornín. Sú intermediárne až bázické, zriedkavo až ultramafické horniny s porfýrickou štruktúrou, výrastlicami mafických minerálov. Majú vysoký (2-3 %) obsah K2O. Vyskytujú sa všeobecne v malom objeme najčastejšie v žilách, dajkách, lapolitoch, lakolitoch.
Termín zaviedol Karl Wilhelm von Gümbel v roku 1874.
Petrografia.
Obvykle sú odvodené od syenitovej, dioritovej alebo gabrovej magmy - sú preto radené medzi štiepne žilné horniny. Vyznačujú sa tmavou farbou a veľkou hustotou. Od svojich plutonických ekvivalentov sa neodlišujú iba textúrou. Majú väčšinou porfyrickú štruktúru, sú však mezokrátne až melanokrátne. Obsahujú minerály bohaté na železo a horčík, hlavne biotit (prípadne Fe-flogopit), amfiboly a klinopyroxény (barkevikit, augit). Živce a foidy (ak sú prítomné) sa nachádzajú prevažne iba v základnej hmote. Olivíny, pyroxény, biotit a plagioklasy sú bežne postihnuté hydrotermálnymi premenami. Bežne obsahujú i kalcit, zeolity alebo hydrotermálne minerály. Majú relatívne vysoký obsah K2O, Na2O, H2O, CO2, P3O5 a Ba.
Klasifikácie.
Rozdeľujú sa na dva základné rady:
Ako samostatné lamprofýry melilitického zložnenia sú radené alnöit a polzeit.
Výskyt na Slovensku.
Na Slovensku sú výskyty lamprofýrov známe napr. z dajkových telies v kryštaliniku Nízkych Tatier a Malej Fatry.
Juraj Hrčka

Mgr. art. Juraj Hrčka (* 29. máj 1980, Bratislava) je slovenský herec, pôsobiaci vo filme, televízii, divadle, rozhlase i dabingu. Pôvodne hosť (2000 – 2002), neskôr stály člen činoherného súboru Divadla Andreja Bagara (2002 – 2016) v Nitre, je už umelcom na voľnej nohe. V rámci pedagogickej činnosti od roku 2012 vyučuje na štátnom Konzervatóriu, ktoré svojho času sám absolvoval. Je slobodný a žije vo svojom rodnom meste.
Rané roky a vzdelanie.
Začínal ako osemročný v tzv. Detskej dramatickej rozhlasovej družine Česko-slovenského rozhlasu. Pod vedením Dušana Kaprálika a Evy Krížikovej vyštudoval najprv hudobno-dramatický odbor na bratislavskom Konzervatóriu (1994 – 2000), následne herectvo na vtedy Činohernej a bábkarskej fakulte Vysokej školy múzických umení (1998 – 2002) v Bratislave, tohto už v ročníku Zuzany Kronerovej a Petra Mankoveckého.
Umývačka riadu

Umývačka riadu (nesprávne "myčka riadu") je stroj používaný na automatické kontinuitné umývanie riadu. Používa sa v reštauráciách aj v domácnostiach. Pripája sa na vodovod, kanalizáciu a zdroj elektrickej energie.
Princíp.
Umývačky čistia riad pomocou prúdu horúcej rozprašovanej a rozstrekovanej vody so saponátom, ktorý rozpúšťa a zmýva z riadu nečistoty. Potom sa riad niekoľkokrát opláchne, takto sa odplavia zvyšky nečistôt a umývacieho prostriedku. Nakoniec sa odčerpá voda a riad sa suší.
Výhodou je, že neexistuje žiadny kontakt s ľuďmi v priebehu procesu umývania a tak je možné použiť silnejšie koncentrácie účinných látok a vyššiu teplotu vody, čo by pri ručnom umývaní nebolo možné. Okrem toho odpadajú dermatologické problémy súvisiace s pôsobením saponátu na pokožku.
Dejiny.
Prvé správy o mechanickom umývaní riadu sú z roku 1850. Joel Houghton si patentoval umývačku, ktorá bola poháňaná ručne pomocou kľuky. Prvá motorom poháňaná umývačka riadu vznikla v americkom štáte Illinois v roku 1886. Vynašla ju Josephine Cochranová. Bola to pomerne bohatá vnučka Johna Fitcha, vynálezcu parníku a vadilo jej časté a zdĺhavé umývanie riadu po večierkoch, ktoré usporadúvala. Jej umývačka mala horizontálne uložené koleso, na ktoré sa pomocou drôteného držiaka pripevňoval riad. Koleso rozstrekovalo vodu so saponátom a tá umývala riad. V roku 1924 William Howard Livens vymyslel malú umývačku riadu, ktorá bola vhodná na domáce použitie. Tá už sa omnoho viac podobala súčasným umývačkam a mala mnoho funkcií, vrátane predných dverí na nakladanie, drôteného stojana na držanie riadu a rotačný rozstrekovač.
Oriol

Oriol () je mesto v západnom Rusku, zhruba 360 km južne od Moskvy. Mestom preteká rieka Oka. Oriol je centrom Oriolskej oblasti a delí sa na štyri mestské rajóny. Žije tu 317 747 obyvateľov (2010).
Dejiny.
Sídlo vzniklo pravdepodobne už v 12. storočí. V roku 1556 tu bola postavená pevnosť na obranu južných hraníc Moskovskej Rusi. V rokoch 1611 a 1615 bolo zničené nájazdmi poľských vojsk. V 18. storočí tu vznikli jedny z prvých manufaktúr v Rusku; k ďalšiemu hospodárskemu rozvoju prispela výstavba ciest a železníc (Oriol leží na dôležitom cestnom a železničnom ťahu Moskva - Kursk - Charkov - Sevastopoľ, ktorý sa v meste križuje s traťou Briansk - Jelec). Mesto utrpelo ťažké škody počas nacistickej okupácie (1941-1943). Po oslobodení mesta Stalin nariadil víťazné salvy v Moskve, ktoré sa neskôr opakovali pri oslobodení každého väčšieho sovietsko mesta.
Zoznam obcí departementu Haute-Marne

Kompletný zoznam 433 obcí departementu Haute-Marne.
Malá Nitra

Malá Nitra (predtým Stará Nitra) je pôvodné prietokové rameno slovenskej rieky Nitry, ktoré sa s ňou rozpája pri časti mesta Nitra – Dolné Krškany a spája na juhu časti mesta Šurany – Nitriansky Hrádok (pred obcou Bánov).
Po vybudovaní nového, skráteného koryta rieky Nitry medzi Novými Zámkami a Komočou, kde Nitra ústi do Váhu ako jeho ľavostranný prítok, sa Starou Nitrou nazvalo pôvodné koryto Nitry v úseku od Nových Zámkov po Komárno (jeho časť Lándor). Predtým sa Starou Nitrou nazývala dnešná Malá Nitra.
Dĺžka, povodie.
Malá Nitra má celkovú dĺžku . Dĺžka siete jej kanálov je . Celé povodie Malej Nitry má rozlohu .
Mestá a obce v povodí (v smere toku).
Na toku Malej Nitry leží časť mesta Nitra – Dolné Krškany, obce Ivanka pri Nitre, Branč, Veľký Kýr, Komjatice, Lipová, mesto Šurany a jeho časť Šurany-Nitriansky Hrádok.
Hate a stavidlá.
Hladinu pre odber vody do Malej Nitry udržuje hať v Nitre – Dolných Krškanoch v r. km 53,2 s výškou stupňa a priemerným rozdielom hladín dH = , kde je toto rameno napúšťané Dvorčanským hradidlom iba žiadaným, regulovaným množstvom vody.
Na toku Malej Nitry sú ďalšie hate (H) alebo stavidlá (S) v Šuranoch (H), v časti Lipovej Ondrochov (S, H), v časti Veľkého Kýru Malý Kýr (H), v Branči (H) a Ivanke pri Nitre (H). Stavidlová hať v Ondrochove uzatvára nad ňou ležiacu časť Malej Nitry za vysokých vodných stavov na rieke Nitre.
Zátvorný objekt v ústí Malej Nitry bol po zrušení starého objektu vybudovaný v r. km 0,06. Tvoria ho 2 betónové potrubia uzatvárateľné stavidlami. Po uzavretí stavidiel sa prietoky Malej Nitry medzi ústím a Ondrochovom akumulujú v starom ramene rieky Nitry pri Bánove.
Niuserreho slnečný chrám

Niuserreho slnečný chrám je jeden zo šiestich doložených staroegyptských slnečných chrámov v okolí dnešného Abú Síru, v lokalite pri dedine Abú Guráb () v Egypte. Dnes je známy okrem neho ešte Veserkafov slnečný chrám. Slnečné chrámy boli kultom a funkčne späté so zádušnými chrámami pyramídových komplexov.
Dejiny.
Chrám dal postaviť faraón 5. dynastie Niuserre (okolo 2416–2388 pred Kr.), syn faraóna Neferirkareho a mladší brat faraóna Raneferefa. Rovnako ako Veserkafov najskôr bol z nepálených tehál a v ďalšej stavebnej etape bol prebudovaný na kamenný. Niesol názov „Reovo potešenie“ ().
Chrámový komplex má veľmi podobnú skladbu objektov ako typický pyramídový komplex z rovnakého obdobia, čo dokazuje, že slnečný chrám bol podobne ako pyramídový komplex pokladaný za bránu do sveta bohov. Skladá sa z horného chrámu s ústredným objektom, vzostupnej cesty a zádušného chrámu. Horný chrám je múrom uzatvorený areál, jeho hlavná os je orientovaná približne východozápadným smerom. V ohradenom priestore sa týčil z vápencových kvádrov murovaný 36-metrový obelisk, symbol boha Rea s podstavou 20-metrového zrezaného ihlanu. Ústredný priestor tvorilo otvorené nádvorie a hneď pred obeliskom takmer v osovom strede komplexu sa nachádzal oltár z bieleho alabastru. Ten má vo svojom strede kruh s priemerom 1,8 metra, obklopený dookola štyrmi pozdĺžnymi časťami v tvare hieroglyfického znaku obety "hetep". Súčasťou vnútorného priestoru chrámu bol vápencom dláždený otvorený priestor pri severnom okraji, ktorý sa obyčajne zvykol interpretovať ako jatky pre obetované zvieratá. Medzi jatkami a múrom boli zásobné komory. Zachovalo sa aj deväť väčších alabastrových nádrží s priemerom 1,18 metra, ktoré pravdepodobne slúžili na zachytávanie tekutín pri obetovaní. V zakrytých priestoroch chrámu boli cenné reliéfy, napr. jedna z najstarších zachovaných scén "slávnosti Sed", alebo známa "Sieň ročných období", na ktorej reliéfoch sa nachádza výnimočná výzdoba obsahujúca motívy egyptskej prírody a cenné zobrazenia fauny a flóry podľa ročných období. V areáli sa zachoval aj hlinený 30-metrov dlhý model kultovej lode.
Vzostupná cesta stúpa z údolia na úroveň terasy, na ktorej je postavený horný chrám. Z údolnej strany bola terasa podporená sériou múrov, zakrytých vápencovým obkladom, ktoré spevňovali svah terasy. Údolný chrám bol skúmaný len sčasti. Má jeden hlavný a dva bočné portiky s palmovými stĺpmi, ktorých chodby sa v strede chrámu stretávajú a ústia do prechodu k vstupu na vzostupnú cestu.
V rokoch 1898–1901 chrám skúmali Schaeffer, Borchardt a von Bissing. Fragmenty z chrámovej reliéfnej výzdoby boli rozptýlené po múzeách hlavne v Nemecku. Veľa z nich bolo zničených počas druhej svetovej vojny.
Stará Nitra

Stará Nitra (predtým Nitra, resp. jej časť dolná Nitra) je pôvodné koryto slovenskej rieky Nitry v úseku od Nových Zámkov po Komárno, kde sa vedľa komárňanskej časti mesta Lándor vlieva do Váhu ako jeho ľavostranný prítok.
Opis.
Pôvodná rieka Nitra týmto korytom tiekla pred vybudovaním jej nového, skráteného koryta medzi Novými Zámkami a Komočou, kde sa v súčasnosti vlieva do Váhu ako jeho ľavostranný prítok. Rieka Nitra pritekajúca k Novým Zámkom od severu ich obteká z východu a juhu a na západe od nich sa rozdeľuje na nové koryto s názvom Nitra, ktoré tečie západným smerom k svojmu novému ústiu do Váhu (pri Komoči), a pôvodné koryto s názvom Stará Nitra, ktoré tečie smerom na juh. Stará Nitra je napájaná vodou z Dlhého kanála pomocou zhýbky vybudovanej pod spojovacím kanálom (preložkou) a prietoky má regulované podľa prietoku v samotnej rieke Nitre a v Dlhom kanáli, ktorý rieka Nitra priberá sprava.
Stará Nitra smerujúc južne obteká obce Nesvady a Imeľ, ktoré ležia na jej na ľavom brehu, následne aj Martovce, pri ktorých sa do nej vlieva najprv sprava Martovský kanál a potom zľava Stará Žitava (). Napokon v blízkosti komárňanskej časti mesta Lándor, ktorú má na pravom brehu, priberá sprava Lándorský kanál a severne od Komárna sa vlieva do Váhu. V oblasti ústia Starej Nitry sa rozkladá Národná prírodná rezervácia Apálsky ostrov.
Pred skrátením toku rieky Nitry s ústím do Váhu (pri Komoči) sa Starou Nitrou nazývala dnešná Malá Nitra, ktorá sa odpája od rieky Nitry v časti mesta Nitra-Dolné Krškany a spája s ňou za časťou mesta Šurany-Nitriansky Hrádok (pred Bánovom).
Dĺžka.
Stará Nitra má celkovú dĺžku . Dĺžka siete kanálov je .
Povodie, odvodňované územie.
Celková rozloha povodia – odvodňovaného územia, vrátane Martovského a Lándorského kanála, je a skladá sa z 3 častí:
Mestá a obce v povodí (v smere toku).
Nové Zámky, Nesvady, Imeľ, Martovce, Komárno
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Vrh guľou žien

Vrh guľou žien bola jedna z 23 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne 16. augusta.
Róbert Jakab

Róbert Jakab (* 23. júl 1976, Nitra) je slovenský herec.
Počas štúdia na strednej škole navštevoval amatérsky divadelný súbor v Nitre, vyštudoval VŠMU v Bratislave. Je členom divadla Astorka. Účinkuje aj v divadle Teatro Tatro.
Otakar Jaroš

Otakar Jaroš (* 1. august 1912, Louny† 8. marec 1943, Sokolovo, Ukrajina) bol česko-slovenský armádny dôstojník, účastník zahraničného odboja v ZSSR, ktorý hrdinsky padol v bitke pri Sokolove. Za statočnosť v boji bol vôbec ako prvý cudzinec v druhej svetovej vojne vyznamenaný najvyšším sovietskym radom hrdina Sovietskeho zväzu. 
Životopis.
Narodil sa v rodine kuriča c. k. štátnych dráh a detstvo prežil v Mělníku, kde pôsobil v organizácie Skaut a Sokol. Navštevoval tamojšie gymnázium, no nedokončil ho. Následne absolvoval Vyššiu elektrotechnickú školu v Prahe, od roku 1934 poddôstojnícku školu v Trnave, ďalej školu pre dôstojníkov v Turnove a od roku 1937 Vojenskú akadémiu v Hraniciach na Morave. Do roku 1939 bol veliteľom telegrafnej čaty v Prešove. 
Po Mníchovskej dohode bol demobilizovaný a pôsobil ako poštový úradník v Náchode. V auguste 1939 utiekol do Poľska, kde sa pripojil k vojakom pod velením Ludvíka Svobodu a odkiaľ sa mu podarilo dostať do ZSSR. Bol internovaný v tábore Suzdaľ a Oranky. Vo februári 1942 nastúpil do výcvikového tábora čs. jednotiek v Buzuluku, kde sa stal veliteľom 1. roty práve sa formujúceho 1. československého samostatného práporu v ZSSR. Vzhľadom na jeho minulosť dôstojníka prvorepublikovej československel armády ťažko znášal pôsobenie politických propagátorov v jednotke. Veľmi rád fotografoval a mnoho zo snímkov z Buzuluku sú jeho dielom.
Po odchode česko-slovenskej jednotky na front, bola jednotka súčasťou 25. gardovej streleckej divízie v rámci síl Voronežského frontu. 1. rota bola na jeho osobnú žiadosť presunutá do oblasti Sokolova, 8. marca 1943 pôsobila na najťažšom úseku v centre obrany. Ich protivníkom boli dve bojové skupiny nemeckej 6. a 11. tankovej divízie s asi 60 tankmi. Veliteľské stanovisko bolo v kostole priamo v strede dediny. Zahynul pri obrane veliteľského stanoviska v neskorých popoludňajších hodinách 8. marca. Jestvuje viacero verzií o jeho smrti.
Nadporučík Jaroš bol in memoriam povýšený na kapitána a 17. apríla 1943 mu bolo výnosom Prezídia najvyššieho sovietu ZSSR udelené najvyššie sovietske vyznamenanie Hrdina Sovietskeho zväzu ako vôbec prvému cudziemu štátnemu príslušníkovi. Neskôr mu bol udelený aj Rad Lenina a Rad bieleho leva prvého stupňa. Bola po ňom pomenovaná škola v Sokolove a ulice v Buzuluku na Urale, kde sa 1. čs. prápor formoval, ďalej v Charkove a Poltave. V Mělníku sa nachádza jeho pamätník.
Eugene (Oregon)

Eugene je mesto v americkom štáte Oregon. V roku 2010 malo 156 185 obyvateľov.
Buzuluk

Buzuluk () je mesto v západnej časti Orenburskej oblasti v Rusku. Roku 2007 malo 87 700 obyvateľov.
Mesto sa zapísalo do čs. histórie počas druhej svetovej vojny, kedy slúžilo ako základňa pre 1. československý samostatný poľný prápor, ktorý bol v Buzuluku sformovaný a vycvičený pod velením plukovníka Ludvíka Svobodu a bojoval po boku Červenej armády proti nemeckým jednotkám. Jedna z ulíc je pomenovaná po hrdinovi bitky pri Sokolove kapitánovi Otakarovi Jarošovi.
Sviaščennaja vojna

Sviaščennaja vojna (, dosl. Svätá vojna) je popri Kaťuši azda najznámejšia sovietska vojnová pieseň. Jej autorom je Vasilij Lebedev Kumač (Василий Иванович Лебедев-Кумач) a hudbu skomponoval zakladateľ súboru Alexandrovovcov, Alexandr Vasilievič Alexandrov (Александр Васильевич Александров). Slová piesne sa objavili už 24. júna 1941, len dva dni po prepadnutí Sovietskeho zväzu nemeckým Wehrmachtom, a to v novinách Izvestija, pričom Alexandrov za dva dni zložil hudbu. Už 27. júna pieseň sprevádzala na Bieloruskej stanici v Moskve odchádzajúcich vojakov. Avšak pieseň sa spočiatku veľmi nerozšírila, keďže jej text hovoril o urputnom a ťažkom boji a hudba mala skôr tragický podtón, čo nezodpovedalo oficiálnej sovietskej línii, očakávajúcej rýchle a jednoduché víťazstvo Červenej armády. Až 15. októbra 1941, keď nemecké vojská okupovali Kalugu, Ržev a Kalinin, ju rozhlas začal vysielať každý deň, a to hneď po úderoch moskovského orloja.
Pieseň sa stala symbolom nezlomného odporu a odhodlania sovietskeho ľudu v boji s fašizmom a objavila sa v mnohých filmoch, napr. aj v epopeji J. Ozorova "Boj o Moskvu", kde pieseň v zákopoch vojakom spievajú práve Alexandrovovci. Tento vojenský súbor ju má vo svojom repertoári dodnes.
Upravená ukrajinská verzia piesne, hovoriaca o svätej vojne proti „moskovskej temnej sile“, sa objavila krátko po začiatku vojenskej agresie Ruskej federácie proti Ukrajine (24. februára 2022).
Text piesne:
Preklad piesne:
Zoznam manželiek panovníkov Talianska

Zoznam manželiek panovníkov Talianska obsahuje mená manželiek panovníkov, ktorý vládli v Taliansku alebo jeho časti (v závislosti od vtedajšieho politického rozdelenia Európy).
Kráľovské manželky Talianska.
Dynastia Ottonianovcov (951 – 1002).
V roku 951 Otto I. napadol Taliansko a nechal sa korunovať za "Kráľa Lombardie". V roku 952 Berengar a Adalbert sa stali vazalmi, ale zostali kráľmi pokiaľ ich Otta nezosadil.
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Sedemboj

Sedemboj bola jedna z 23 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne v dňoch 15. a 16. augusta.
Katalánci

Katalánci sú národ žijúci najmä v autonómnom spoločenstve Katalánsku, ale aj v iných častiach sveta.
Výskyt.
V Európe žije vyše 7 mil. Kataláncov v nasledujúcich krajinách:
Okrem Európy žijú ešte v Argentíne(179 000), Mexiku(54 000), Venezuele(5 700) a v ostatných krajinách.
Náboženstvo.
Väčšina Kataláncov sú rímskokatolíci, menšia časť sú ateisti.
Jazyk.
Jazykom Kataláncov je katalánčina. V polovici 20. storočia bola postavená mimo zákon generálom Francom. Nesmela sa používať na školách a dokonca ani na verejnosti. Dnes nadobudla opäť štatút úradného jazyka a stala sa silným nástrojom katalánskej identity.
Sardana.
Sardana je národným tancom, symbolom solidarity a jednoty Kataláncov. Pri tomto tanci sa tanečníci zoskupujú do veľkého kruhu.
Široka strana moja rodnaja (pieseň)

Pieseň o vlasti ("Песня о Родине") z roku 1936, známa skôr podľa svojich prvých slov ako Široka strana moja rodnaja, je jedna z najznámejších sovietskych piesní, ktorej autormi sú Vasilij Lebedev Kumač a Isaak Dunajevskij. Pieseň bola zložená pre sovietsky zvukový film "Cirkus (Цирк)", kde zaznela ako pochod oslavujúci jednotu sovietskych národov. Pre uvedený film autori vybrali až tridsiatušiestu verziu tejto piesne, ktorá sa stala natoľko populárnou, že sa uvažovala o jej zavedení ako Hymny ZSSR. Síce sa tak nestalo, avšak niektoré témy (...od južných hôr po severné moria) boli nepochybne inšpiráciou pre súčasnú ruskú hymnu. Okrem toho jej prvé takty prevzalo všezväzové rádio ako znelku v roku 1939. 
Text.
Preklad:
Ibiho pyramída

Ibiho pyramída alebo Lepsius XL alebo Pyramída Lepsius XL leží pri Sakkáre v Egypte, tesne pri vzostupnej ceste Pyramídy Pepiho II.. V nej sa nachádzajú najmladšie zachované fragmenty Textov pyramíd.
Pyramídu postavil málo známy a krátko vládnuci panovník 8. dynastie (okolo 2150–2134 pred kr.) Ibi. Pyramída nie je presne orientovaná podľa svetových strán. Podzemnú časť tvorí vstup zo severozápadnej strany, zostupná chodba, zásobný priestor a pohrebná komora. Steny komory, obloženej jemným bielym vápencom, boli pokryté úryvkami z Textov pyramíd. Ich podanie je na nízkej úrovni, napriek tomu predstavujú významný nález, sú najmladšou nájdenou formou textov a zatiaľ poslednou, pretože v neskorších pyramídach sa už nenachádzajú. Podľa nich bolo možné určiť meno majiteľa pyramídy, ktoré bolo "Hakare-Ibi". V jadre pyramídy zničenej ťažbou kameňa, na vápencových blokoch bolo nájdených niekoľko načrtnutých nápisov "„líbyjský náčelník“", čo môže naznačovať Ibiho pôvod.
Pri severovýchodnej stene sa našli pozostatky zádušného chrámu z nepálených tehál. V priestoroch obetnej siene sa našiel bazén v podlahe, rovno pred miestom pre nepravé dvere, pár kultových nástrojov a priestory zásobných komôr s nádvorím.
Pyramídu zaznamenala už Lepsiusova expedícia a priradila jej číslo 40 (). V prvej polovici 20. storočia ju skúmal švajčiarsky egyptológ Gustave Jéquier.
Stĺp Najsvätejšej Trojice (Olomouc)

Stĺp Najsvätejšej Trojice v Olomouci je monument postavený na slávu Božiu v rokoch 1716 až 1754. Jeho hlavným účelom bola okázalá oslava katolíckej cirkvi a viery, čiastočne vyvolaná pocitom vďačnosti za skončenie moru, ktorý zasiahol Moravu v rokoch 1714 až 1716. Všetci umelci a remeselnícki majstri pracujúci na stĺpe boli olomouckí občania, preto bola stavba tiež chápaná ako výraz lokálneho patriotizmu.
32,2 metra vysoký stĺp predstavuje najvyššie súsošie Česka, jeho súčasťou je i malá kaplnka. Od roku 1995 je spoločne s Mariánskym stĺpom a barokovými fontánami národnou kultúrnou pamiatkou. 
V roku 2000 bol ako jedno z vrcholných diel stredoeurópskeho baroka zaradený medzi pamiatky svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
QNX

QNX [kjunix] je operačný systém (OS), ktorý vyvíja od roku 1980 kanadská firma QNX Software Systems (ďalej firma QNX). Je to komerčný operačný systém UNIX-ového typu pracujúci v reálnom čase (RTOS = RealTime Operating System) s architektúrou mikrojadra. Je kompatibilný s normou POSIX s podporou pre vývoj aplikácii typu "embedded". Podporuje platformy x86, PowerPC, MIPS, ARM, StrongARM, XScale.
Známejším sa tento operačný systém stal vydaním verzie QNX Neutrino RTOS, keď firma QNX vydala bezplatný variant pre nekomerčné použitie. Odvtedy vzniká množstvo nového a portovaného softvéru.
Rogers Cup 2009

Rogers Cup 2009 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 10. do 17. augusta 2009 na tenisových dvorcoch v kanadskom meste Montreal. Titul v dvojhre získal Brit Andy Murray, ktorý vo finále porazil Argentínčana J. M. del Potra. Bol to jeho 13. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Ind Mahesh Bhupathi a Bahamčan Mark Knowles, ktorí vo finále porazili bielorusko-izraelský pár Max Mirnyj, Andy Ram. 
Víťazi.
Dvojhra mužov.
 Andy Murray vs. Juan Martín del Potro 6-74 7-63 6-1
Štvorhra mužov.
 Mahesh Bhupathi / Mark Knowles vs. Max Mirnyj / Andy Ram 6-4 6-3
Mužská dvojhra na Rogers Cup 2009

Mužská dvojhra na Rogers Cup 2009 sa hrala ako súčasť Rogers Cup 2009 od 10. do 17. augusta 2009. Titul získal Brit Andy Murray, ktorý vo finále porazil Argentínčana J. M. del Potra 6-74 7-63 6-1. Bol to jeho 13. titul v dvojhre na okruhu ATP.
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Beh na 10 000 metrov mužov

Beh na 10000 metrov mužov bola jedna z 24 mužských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne 17. augusta.
OpenTK

OpenTK je pokročilý, viacplatformový Wrapper pre OpenGL, OpenAL, OpenCL pre c#. Môže byť použitý v akomkoľvek .NET jazyku.
Externé odkazy.
www.opentk.com  – oficiálna stránka OpenTK
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Hod kladivom mužov

Hod kladivom mužov bola jedna z 24 mužských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne v dňoch 15. a 17. augusta. Jediný Slovák Libor Charfreitag skončil na 11. mieste.
Mikroregión Hornád

Územie Regionálneho združenia obcí Hornád, nazývané aj mikroregión Hornád sa nachádza v oblasti východného Slovenska na juhovýchod od mesta Košice. Osou je rieka Hornád a prirodzenou hranicou na východe sú Slanské vrchy. 
Obce ponúkajú obrovské možnosti v oblasti kultúrneho dedičstva či tradícií. Veď aj z učebníc dejepisu poznáme najznámejší archeologický nález z Nižnej Myšle – detský hlinený vozík. 
Regionálne združenie obcí Hornád vzniklo v roku 1992 ako dobrovoľné záujmové združenie obcí pod pôvodným názvom "Združenie obcí Mikroregión Hornád".
V súčasnosti doňho patrí:
Cyklistické trasy a náučné chodníky.
Cyklistická trasa Hornád (2003).
Košice, mestská časť [Krásna] – Kokšov – Bakša, železničný most – Nižná Myšľa, most – Ždaňa – Trstené pri Hornáde – Skároš, 20 km (červená značka)
Skároš – Vyšná Myšľa – Koscelek – Nižná Myšľa, 16 km (modrá značka)
Cyklistická trasa Hornád – Torysa – Hornád (2008).
Košice, mestská časť Krásna – Nižná Hutka, križovatka – Vyšná Hutka – Košická Polianka – Sady nad Torysou – Košice, mestská časť Vyšné Opátske – Krásna, 30 km
Náučný chodník Horný Abov (2000).
Ždaňa – Skároš – Trstené pri Hornáde – Nižná Myšľa, 22 km
Zelené oddychové zóny.
Košická Polianka, Kokšov – Bakša, Valaliky, Čaňa, Geča, Ždaňa, Sokoľany, Trstené pri Hornáde, Skároš, Vyšná Myšľa
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Beh na 100 m žien

Beh na 100 metrov žien bola jedna z 24 mužských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na na Olympijskom štadióne v dňoch 16. a 17. augusta.
Bitka v Duklianskom priesmyku

Bitka v Duklianskom priesmyku môže byť:
Katarína Eva Čániová

Katarína Eva Čániová (* 29. december 1955, Námestovo) je slovenská novinárka, spisovateľka, zakladateľka a riaditeľka 1. mimobratislavskej PR agentúry na Slovensku, lektorka jogy pre ženy, koučka pre osobnostný, vnútorný rozvoj žien, zakladateľka "Červeného stanu" - priestoru pre kreatívnu rovnováhu nežnejších polovičiek ľudstva.
Životopis.
Vyštudovala univerzitu Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach a žurnalistiku na univerzite Komenského v Bratislave. V rokoch 1979 - 1996 pôsobila ako novinárka v Košiciach. Písala články z oblasti ekonomiky a spoločenského života. Od roku 1996 bola riaditeľkou "Baťa Junior Achievement" SR pre Východoslovenský kraj. Založila prvú public relations agentúru „Communication House“ mimo hlavného mesta na Slovensku. Získala 1. certifikát kvality ISO 9001 v PR na Slovensku.
Je absolventkou svetových komunikačných kurzov D. Carnegieho a S. Coveyho. Je držiteľkou viacerých novinárskych cien a certifikátu "Systemický manažment pre koučing lídrov". Získala medzinárodný certifikát č. 10147592 od Thames Valley University v Londýne pre tréning, rozvoj a vzdelávanie dospelých. Získala 10 novinárskych cien, je čestným občanom mesta Mobile za rozvoj partnerstva miest Košice - Mobile. Je členkou Slovenského syndikátu novinárov, jej PR agentúra je pozorovateľom v Asociácii PR agentúr Slovenska.
Zakladateľka tradície a inšpirátorka Veľkých kruhových tanečných podujatí s početnými ustanovujúcimi slovenskými rekordmi: "Tancujúce mesto - Karička na Hlavnej". Do roku 2020 účasť spolu do 6 000 amatérskych tanečníkov.
Certifikovaná lektorka jogy - SAJ SPJ, tiež Jogy pre ženy (učiteľka Uma Dinsmore Tuli - GB) a Tantry pre ženy - Goddess Essence (učiteľka Ma Ananda Sarita - GB). Moon Mother Mirandy Grey /GB/.
Zakladateľka "Červeného stanu" v Košiciach - priestoru pre osobnostný kreatívny rozvoj žien. 
Nadväzuje vlastným spôsobom na pradávnu múdrosť žien - vediem aj mužov - osvietených majstrov.
Myrmidoni

Myrmidoni () bol mýticky staroveký grécky kmeň, ktorý sa podľa Homérovej "Iliady" zúčastnil Trójskej vojny pod vedením Achilla.
Kotor (mesto v Čiernej Hore)

Kotor (sr Котор), taliansky "Cattaro", je mesto a prístav v juhozápadnej časti Čiernej Hory. Rozkladá sa v malebnej polohe na samom konci Kotorskej boky, hlbokého zálivu na pobreží Jadranského mora, na úpätí horského masívu Lovćen. Samotné mesto má 974 obyvateľov (s priľahlými osadami 22 601).
Dejiny.
Prvé zmienky o Kotore sú zo 7. storočia, kedy bol dôležitou pevnosťou Byzantskej ríše až do roku 1185. V rokoch 1186 až 1371 bol autonómnym mestom stredovekého Srbska (pod vládou Nemanjićov). Rovnaké postavenie mal i v období vlády chorvátsko-uhorských (1371 – 1384) a bosnianskych kráľov (1384 – 1391). Po krátkom období v rokoch 1391 – 1420, kedy bol samostatnou republikou, sa dostal pod vládu Benátskej republiky. Po jej páde v roku 1797 prešiel pod vládu Rakúska ako súčasť provincie Dalmácie až do roku 1918. Potom sa stal súčasťou Kráľovstva Srbov, Chorvátov a Slovincov (SHS), ktoré bolo v roku 1929 premenované na Juhosláviu. V dobe druhej svetovej vojny bol okupovaný Talianskom (1941 – 1943) a Nemeckom (1943 – 1944). Potom sa stal opäť súčasťou Juhoslávie v rámci republiky Čierna Hora. Od roku 2006 je súčasťou nezávislej Čiernej Hory.
Pamiatky.
Kotor je jedným z najlepšie zachovaných stredovekých miest v juhovýchodnej Európe s bohatstvom historických budov. Ako uznanie jeho výnimočnej historickej hodnoty bolo staré mesto Kotor v roku 1979 zapísané na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Staré mesto je obklopené stredovekými mestskými hradbami o dĺžke , výške až a šírke až , ktoré ho spájajú s pevnosťou sv. Ivana ("Tvrdjava sv. Ivan") na strmom kopci nad mestom vo výške Mesto je tvorené charakteristickou stredovekou urbanistickou sieťou úzkych uličiek a nepravidelných námestí, s nádhernými kostolmi i palácmi v románskom, gotickom, renesančnom i barokovom slohu.
Kotorská boka

Kotorská boka (po srbsky "Boka kotorska") je najväčší prírodný záliv na juhu Jadranského mora a často býva mylne považovaný za najjužnejší európsky fjord. V týchto miestach však ľadovec (súvislý ľad) nikdy nebol, ide len o zatopené ústie rieky. Pod hladinou sú dodnes riečne naplaveniny a zvyšky niekdajšieho koryta. Nachádza sa v Čiernej Hore, názov má podľa mesta Kotor a delí sa na štyri menšie zálivy – Hercegnovský, Risanský, Kotorský a Tivatský. Celková dĺžka je a šírka je v najužšom mieste, zvanom Verige (reťaze), . Je to najdaždivejšie miesto Európy na jednotku plochy. Okrem Kotoru ležia na pobreží zálivu mestá Perast, Risan, Herceg Novi a Tivat.
Dejiny.
Podľa povesti viezli námorníci v roku 809 telo svätého Tripuna, mučeníka z 3. storočia, zastihla ich búrka a oni sa schovali v pokojných vodách zálivu. Pretože nevedeli ako odtiaľ vyplávať, domáci im ponúkli, aby telo nechali u nich, že ho budú uctievať. Neskôr na na ochranu ostatkov vybudovali románsku katedrálu sv. Tripuna považovanú za jednu z najkrajších stredovekých stavieb v Stredomorí.
V úžine Verige naťahovali reťaze („verige“ znamená „reťaze“), ktoré bránili zátoku pred útokmi lodí z mora. Počas prvej svetovej vojny bol záliv v rukách Rakúsko-Uhorska a slúžil ako významná základňa jeho námorníctva. V roku 1918 sa záliv stal dejiskom vzbury v Kotorskej boke. Jedným z jej vodcov bol český námorník František Raš, ktorého po potlačení vzbury rakúsko-uhorské úrady popravili.
Za prvej republiky bola Kotorská boka prístavom pre česko-slovenské lode.
Hrobka v Dare

Hrobka v Dare alebo Pyramída v Dare je ruina objektu, ležiaca na území staroegyptského pohrebiska v Dare pri dnešnej dedine Baní Ša’arán (, ) v strednom Egypte.
Staviteľ veľkého objektu nie je známy. Predpokladalo sa, že ide o mastabu, ale jej stavebná štruktúra sa skôr podobá na pyramídu. Nie je možné kvôli súčasnému stavu zistiť, či stavba bola dokončená. Nadzemná časť má takmer štvorcový pôdorys so zaoblenými rohmi, 35 metrov hrubý plášť z nepálených tehál a vnútro je vyplnené pieskom. Zo severu smeruje dnes otvorená vodorovná, neskôr zostupujúca chodba s valenou klenbou do stredu základne objektu pod úroveň okolitého terénu, kde ústi do pohrebnej komory. Tá je obložená hrubými vápencovými blokmi, ukradnutými z blízkeho pohrebiska z obdobia 6. dynastie. Stopy po pohrebe sa nenašli, rovnako ako akékoľvek nápisy, ktoré by mohli určiť majiteľa. V jednej z priľahlých hrobiek bol na kamennom bloku nájdený písomný záznam kartuše s menom pravdepodobne miestneho vládcu 9. alebo 10. dynastie (okolo 2134–2040 pred Kr., Prvé prechodné obdobie) Chuia. Blok mohol pochádzať zo zádušného chrámu pyramídy.
V názore, že ide o pozostatok pyramídy, sa nestretávajú všetci egyptológovia. Nezanedbateľná skupina je presvedčená, že ide o veľkú mastabu s neobvyklým tvarom, ktorá nikdy nebola koncipovaná ako pyramída. Objekt nesie znaky, ktoré vychádzajú z tébskych hrobiek typu "saff".
Za tieto rozdielne interpretácie môže slabá znalosť objektu a dodnes nedostatočný vyskum. Stavbu skúmal v roku 1911 egyptský archeológ Ahmad Kamál a na prelome 40. a 50. rokoch 20. storočia francúzsky egyptológ Raymond Weill.
Orange (Francúzsko)

Orange je mesto v departemente Vaucluse v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur v južnom Francúzsku. Nachádza sa severne od Avignonu a má 29 859 (2006) obyvateľov. Začiatky mesta siahajú až do prelomu letopočtu pod menom "Arausio". Pre svoju historickú hodnotu bolo v roku 1981 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny.
Od roku 350 do roku 1801 bolo Orange sídlom biskupstva. V roku 529 sa uskutočnil v meste koncil. V roku 1713 pripadlo Orange podľa podmienok Utrechtského mieru Francúzsku.
Pamiatky.
Rímske divadlo z 1. storočia stojace v centre mesta je považované za najlepšie zachované na svete. Z ekonomických a statických dôvodov bolo divadlo postavené do svahu kopca. Z tohto dôvodu museli byť niektoré chodby vyrazené priamo do skaly. Po páde Rímskej ríše bola budova, ako väčšina antických budov, využívaná ako kameňolom. Počas francúzskej revolúcie slúžili časti divadla ako väzenie, kde boli uväznení nepriatelia revolúcie. Až v roku 1824 začali reštaurátorské práce. Od roku 1869 je divadlo využívané pre koncerty a divadelné predstavenia. V súčasnosti je kapacita divadla 7 000 divákov, v rímskej dobe bola 10 000 divákov. Z pôvodného divadla sa zachovali len prvé tri rady sedadiel. Boli zreštaurované trosky vysokej sochy Augusta, kópia originálu zdobí stenu scény, ktorá je dlhá a vysoká .
Diokleciánov palác

Diokleciánov palác je palác v chorvátskom Splite vybudovaný rímskym cisárom Diokleciánom v 4. storočí. Keď sa palác staval, nebolo okolo žiadne mesto – celý Split vyrástol časom okolo tohto paláca. Vďaka svojej historickej hodnote bol už v roku 1979 zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Stavba bola postavená v rokoch 295 až 305. V priebehu storočí sa na pôvodnej starovekej rímskej architektúre objavili zmeny, najmä benátsky, byzantský a rakúsko-uhorský vplyv. Palác dodnes stojí a je v relatívne zachovalom stave. Palác mal slúžiť ako miesto odpočinku pre cisára Diokleciána, ktorý ako jediný cisár dobrovoľne odstúpil v roku 305 z funkcie.
Mužská štvorhra na Rogers Cup 2009

Mužská štvohra na Rogers Cup 2009 sa hrala ako súčasť Rogers Cup 2009 od 10. do 17. augusta 2009. Titul získali Ind Mahesh Bhupathi a Bahamčan Mark Knowles, ktorí vo finále porazili bielorusko-izraelský pár Max Mirnyj, Andy Ram 6-4 6-3. Pre M. Bhupáthiho to bol 45. a pre M. Knowlesa 52. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Majstrovstvá sveta v atletike 2009 – Beh na 400 m cez prekážky mužov

Beh na 400 metrov cez prekážky mužov bola jedna z 24 mužských disciplín na Majstrovstvách sveta 2009 v Berlíne. Súťažilo sa na Olympijskom štadióne v dňoch 15., 16. a 18. augusta.
Karol Noskovič

Karol Noskovič (* 8. marec 1933, Viničné – † 6. september 2011, Bratislava) bol slovenský disident.
V roku 1951, vo veku 18 rokov, bol zatknutý a odsúdený na šesť rokov odňatia slobody a stratu občianskych práv na desať rokov za rozširovanie protikomunistických letákov. Neskôr pracoval ako robotník.
Od novembra 2004 do februára 2008 bol predsedom, od marca 2008 podpredsedom Konfederácie politických väzňov Slovenska.
Dňa 1. septembra 2008 mu bol udelený Rad Ľudovíta Štúra III. triedy za mimoriadne zásluhy o demokraciu a ľudské práva.
Bol tiež zakladateľom lukostreľby na Slovensku.
Mladosť Karola Noskoviča.
Karol Noskovič už ako malý prejavoval veľkú náklonnosť k Bohu. Jeho otec Karol a matka Anna] ho už odmalička viedli k náboženským tradíciám. Už ako malý začal miništrovať v miestnom kostole. V roku 1951 začal spolu so svojimi kamarátmi rozširovať letáky propagujúce náboženstvo. Kvôli tomu ho súd už v decembri toho istého roku uznal vinným za vlastizradu. Trest si odpykával v Jáchymove a neskôr v Ostrave, kde pracoval v uhoľných baniach. Práve v Ostrave sa po prvýkrát stretol s lukostreľbou.
Zakladanie lukostreľby na Slovensku.
Po návrate z väzenia sa angažoval pri zakladaní lukostreľby na Slovensku. Prvým detským záujemcom kúpil luky a šípy. V novembri 1958 napísal do Prahy list s prosbou o pomoc pri zakladaní lukostreľby. Oficiálne bola lukostreľba založená v roku 1959.
Neubergská zmluva

Neubergská zmluva bola dohoda z 25. september 1379, uzavretá v cisterciánskom kláštore v Neubergu nad Murou, medzi bratmi, rakúskymi habsburskými vojvodami Albrechtom III. a Leopoldom III. o rozdelení území na ktorom vládli. 
Po náhlej smrti bezdetného vojvodu Rudolfa IV. v roku 1365 vládu nad habsburskými dedičnými dŕžavami prevzali spoločne jeho dvaja mladší bratia Albrecht III., nazývaný podľa úpravy vlasov „S vrkočom“, a Leopold III., zvaný „Spravodlivý“. Obaja sa spočiatku svorne snažili pokračovať v bratovej politike. Po počiatočných úspechoch však začiatkom sedemdesiatych rokov 14. storočia vznikli medzi bratmi spory o vzájomné usporiadanie vlády. V roku 1374 prišlo medzi nimi k predbežnej dohode, že starší Albrecht bude vládnuť rakúskym krajinám a Štajersku a Leopold zostávajúcim habsburským územiam.
K definitívnemu potvrdeniu dohody a rozdeleniu vlády podľa predom dohodnutého princípu prišlo v hornoštajerskom kláštore v Neubergu nad Murou. Podľa nej Albrecht III. obdržal Horné a Dolné Rakúsko a Štajersko, Leopold III. dostal Korutánsko, Kransko, Tirolsko, novonadobudnuté územia na Istrii a Jadrane. Jej účelom bolo zabrániť pripadnutiu príslušných území rímskonemeckej ríši v prípade vymretia jednej z vetiev habsburského rodu. Albrecht súčasne musel bratovi vyplatiť odstupné 100 tisíc zlatých. Bratia sa tiež dohodli na vzájomnom dedičskom nároku, na poručníctve nad neplnoletými následníkmi opačnej línie a na predkupnom práve.
Dátumom uzavretia zmluvy sa Habsburgovci rozdelili na dve línie pomenované podľa mien ich zakladateľov – na Albrechtovu a Leopoldovu. Zdalo sa, že prvá z nich bude mocensky úspešnejšia. Bola jednotná, nedochádzalo v nej k deleniu dŕžav a vnuk zakladateľa, Albrecht V. dosiahol titul rímskeho kráľa a sobášom i uhorskú a českú korunu. No už v nasledujúcom pokolení jeho synom Ladislavom v roku 1457 línia vymrela. Leopoldova línia bola naopak životaschopnejšia a rozrastajúcim sa potomstvom zabezpečila habsburskej dynastii pokračovanie.