burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Červený obor

Červený obor je veľká hviezda mimo hlavnej postupnosti typu K alebo M, červenej farby. Patrí sem napríklad Aldebaran a Arktúr. Je to jedno zo záverečných štádií vývoja hviezd do 1,4 hmotnosti Slnka.
Predpokladá sa, že červenými obrami sa stanú hviezdy o približne hmotnosti Slnka po vyčerpaní zásob vodíka v jadre. Spaľujú vodík bližšie k okraju hviezdy, čím sa zväčšujú a chladnú. Týmto sa veľmi zvýši jasnosť hviezdy, približne 1 000 až 10 000-krát a tiež znižuje efektívna teplota. Je to preto, lebo zväčšovanie hviezdy narastá rýchlejšie ako zväčšovanie jasnosti a tým hviezda chladne a jej farba sa posúva k červenému okraju spektra. Povrchová teplota červeného obra sa pohybuje len od 2 000 do 4 000°C. Ich polomer je 10 až 100-násobný v porovnaní so Slnkom. Absolútna hviezdna veľkosť červených obrov je väčšia než 0 a môže za ňu veľký rozmer hviezdy. 
Hviezdam s hmotnosťou Slnka trvá prechod do štádia obra približne 100 miliónov rokov. Čím je hviezda hmotnejšia, tým je tento proces kratší. Červený obor má malé husté jadro a veľmi riedku rozsiahlu atmosféru. V jadre sa spaľuje nahromandené hélium na uhlík a kyslík, okolo jadra však pokračuje spaľovanie vodíka. Niektoré červené obry sú zahalené do prachového mraku, ktorý ich jasnosť znižuje. Často sú premennými hviezdami, najmä pulzujúcimi. Pulzujú len vrchné vrstvy hviezdy. Oveľa častejšie sú zastúpení v guľových hviezdokopách ako v otvorených hviezdokopách. Po odhodení vonkajších vrstiev prechádzajú červené obry do ďalšieho štádia - planetárnej hmloviny.
Teegardenova hviezda

Teegardenova hviezda, známa tiež ako SO025300.5+165258, je hviezda v súhvezdí Baran, objavená roku 2003 s veľmi veľkým relatívnym pohybom. V súčasnosti (2005) existuje iba sedem hviezd s väčším relatívnym pohybom.
Van Maanenova hviezda

Van Maanenova hviezda je biely trpaslík, druhá objavená a štvrtá najbližšia hviezda tohto typu od Slnka po Síriovi A, Síriovi B a Prokyóne B. Nachádza sa 14,4 svetelných rokov od Slnka v súhvezdí Ryby.
VV Cephei

VV Cephei je hviezda v súhvezdí Cefeus, deviata najväčšia známa hviezda.
VV Cephei A.
VV Cephei A, hlavná zložka systému, je červený nadobor spektrálneho typu M2 a jej priemer je asi 1,050 - 1,900-krát väčší ako priemer Slnka. Keby sa nachádzala na mieste Slnka v slnečnej sústave, siahala by až k dráhe planéty Jupiter. Jej svietivosť je 315-tisíckrát väčšia ako svietivosť Slnka a jej hmotnosť 100-krát väčšia.
VV Cephei B.
VV Cephei B je modrá hviezda hlavnej postupnosti, je vzdialená od väčšej hviezdy asi 16-25 AU, je spektrálneho typu B0, asi 10-krát väčšia ako Slnko a 100-tisíckrát svietivejšia. Obežná doba systému je 7 430 dní (20,3 rokov). Zákryt trvá okolo 1 300 dní, stred posledného zatmenia bol v januári 1998.
Diskrétny

Diskrétny z lat. "discretus", čo znamená "oddelený", môže byť:
Matematický model

Matematický model je abstraktný model používajúci matematický zápis na opísanie správania sústavy (systému). Matematické modely sa používajú najmä v prírodných vedách a inžinierskych disciplínach (ako sú fyzika, biológia a elektrotechnika), ale aj v sociálnych vedách (ako sú ekonómia, sociológia a politické vedy); najčastejšie využívajú matematické modely fyzici, inžinieri, informatici a ekonómovia.
Klasifikácia matematických modelov.
Matematické modely môžeme klasifikovať niekoľkými spôsobmi, z ktorých niektoré sú:
Zoznam kostolov v Bratislave

Zoznam sakrálnych stavieb nachádzajúcich sa na území Bratislavy a jej mestských častí.
Chrám svätého Mikuláša (Staré Mesto)

Chrám svätého Mikuláša je ranobaroková sakrálna stavba postavená na mieste pôvodného gotického kostola pod hradným kopcom Bratislavského hradu. 
Už v stredoveku stál na Podhradí jednoloďový gotický kostol rovnakého zasvätenia. Približne v roku 1550 ho z obavy pred tureckým nebezpečenstvom zrúcali. Roku 1661 ho dala znova postaviť Františka Khuen, vdova po palatínovi Pavlovi Pálffym.
Stavba kostola je pomerne jednoduchá. Ide o jednoloďový priestor postavený v západno-východnej orientácii s polygonálne uzavretým presbytériom. Hlavná fasáda je ukončená štítom, z ktorého vyrastá štvorhranná drevená vežička so zvonicou. V strede južnej fasády je kamenný portál, doplnený rozoklaným tympanónom, do ktorého kamenársky majster umiestnil precízne vypracovaný reliéf erbov manželov Pálffyovcov. Nad portálom je nika so sochou patróna kostola. 
V interiéri je v presbytériu umiestnený hlavný oltár s obrazom sv. Mikuláša, ktorý sa zachoval z pôvodného vybavenia kostola. Kazateľnica je dielom Petra Brandenthala z 18. storočia.
Pôvodne slúžil veriacim rímskokatolíckej cirkvi a patril do farnosti Dómu sv. Martina. Vzhľadom ku klesajúcemu počtu veriacich v tejto lokalite ho rímskokatolícka cirkev prestala používať a dala ho do užívania gréckokatolíckej cirkvi. V roku 1945 na konci Druhej svetovej vojny chrám zhorel. V rokoch 19451950 ho gréckokatolícka farnosť zrekonštruovala. Po násilnej likvidácii gréckokatolíckej cirkvi v roku 1950 chrám prevzala pravoslávna cirkev, ktorá ho aj v súčasnosti používa.
V roku 2022 sa chráme slúžia pravidelné bohoslužby a je v príprave projekt rekonštrukcie.
Zuzana Frenglová

Zuzana Frenglová (* 12. marec 1961, Bratislava, Slovensko) je slovenská herečka a moderátorka.
V roku 1984 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. V rokoch 19842002 bola členkou činohry súboru Novej Scény v Bratislave. Svoj talent uplatnila v komediálnych postavách, ako i v dramatických úlohách. Priestor dostala aj v rozhlase, televíznych a dabingových štúdiách, ale aj vo filme. Jednou z jej najvýraznejších úloh bolo stvárnenie titulnej postavy v televíznom filme o prvej slovenskej ochotníckej divadelnej herečke s názvom "Anička Jurkovičová". V súčasnosti pracuje ako moderátorka, herečka, režisérka - organizátorka umeleckých programov.
Zita Furková

Zita Furková, vyd. Veselá (* 6. marec 1940, Hradište pod Vrátnom) je slovenská herečka a režisérka.
V roku 1962 absolvovala štúdium herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Po skončení školy pôsobila dva roky (1962-1963) ako členka činohry Divadla Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene. Ďalšie sezóny strávila v Krajskom divadle v Trnave a v Divadle Andreja Bagara v Nitre. Od roku 1968-1971 bola členkou činoherného súboru Divadelného štúdia (Divadlo na korze) v Bratislave. Do roku 1990 pôsobila v Divadle Nová scéna v Bratislave.
Zita Furková je výrazná charakterová herečka, ktorá vynikajúco stvárňuje najmä rozporuplné, netransparentné charaktery, často v tragikomických situáciách.
Je zakladateľkou Divadla Astorka Korzo '90. V rokoch 1990-1991 bola aj jeho umeleckou šéfkou. Je majiteľkou dabingových štúdií – Atiz a Artefakt a majiteľkou videoštúdia Artkrea. 
Okrem herectva sa venuje aj réžii a autorskej tvorbe. V divadle režírovala hru Frederica Garcíu Lorcu: "Dom Bernardy Alby". Je nositeľkou ceny Igric za rok 1998 za herecký výkon v kategórii televízna dramatická tvorba (hra "Priateľstvá padajúceho lístia").
Opatová (Trenčín)

Opatová (niekedy neoficiálne Opatová nad Váhom) je časť mesta Trenčín. Je súčasťou mestskej časti Sever. 
Základné údaje.
Opatová bola samostatnou obcou do 31. decembra 1984. Od 1. januára 1985 je administratívne pričlenená k mestu Trenčín ako jeho časť. Nachádza sa približne 5 kilometrov severne od centra mesta Trenčín. 
Opatová sa rozkladá na území 1422,20 ha. Nadmorská výška: min. 
V súčasnosti má Opatová približne 1 615 obyvateľov, z čoho 271 detí do 14 rokov, 1023 ľudí vo veku 15-60 rokov a 321 ľudí starších ako 60 rokov.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka je z roku 1238 (v podobe „Getze“), kedy uhorský kráľ Belo IV. pridelil polovicu obce do užívania benediktínskemu opátstvu na Skalke. Obec patrila pod opátstvo na Skalke až do roku 1773. V roku 1789 bola v Opatovej zriadená samostatná farnosť. 
Pokojnejšie 19. storočie vystriedalo búrlivé dvadsiate s dvoma svetovými vojnami a rýchlym rozvojom. Na frontoch prvej svetovej vojny bojovalo veľa mužov z Opatovej. Na pamiatku mužov, ktorí zomreli počas tejto vojny, vybudovali Opatovania pamätník pri fare. Je na ňom vyrytých 25 mien padlých obyvateľov obce.
Rodáci.
Z Opatovej pochádza Ing. Peter Baco, bývalý poslanec europarlamentu a bývalý minister pôdohospodárstva za HZDS a aj Mons. Marián Gavenda, katolícky kňaz a bývalý šéfredaktor Katolíckych novín a bývalý hovorca Konferencie biskupov Slovenska.
Languedoc-Roussillon

Languedoc-Roussillon bol francúzsky administratívny región. Od 1. januára 2016 bol spolu s regiónom Midi-Pyrénées zlúčený do jednotného regiónu Languedoc-Roussillon-Midi-Pyrénées.
Franche-Comté

Franche-Comté (), je francúzsky administratívny región.
Dejiny.
Franche-Comté je bývalá samostatná provincia vo východnom Francúzsku, ktorú Ľudovít XIV. v roku 1678 pripojil k Francúzsku.
Doubs

Doubs môže byť:
Doubs (rieka)

Doubs je rieka tečúca na území Švajčiarska (Neuchâtel, Jura) a Francúzska (Franche-Comté, Burgundsko).
Pramení v pohorí Švajčiarska Jura, na dlhšom úseku tvorí hranicu medzi Francúzskom a Švajčiarskom a nakoniec ústi do Saône. Celková dĺžka toku je . Plocha povodia meria .
Limuzínsko (región)

Limuzínsko, po francúzsky "Limousin", je francúzsky administratívny región.
Lotrinsko

Lotrinsko (z alemanského výrazu „Lotharova zem“,po francúzsky "Lorraine", po nemecky "Lothringen") môže byť:
Lotrinsko (región)

Lotrinsko (franc. Lorraine) je francúzsky administratívny región. Nachádza sa na severovýchode Francúzska, blízko hraníc s Nemeckom. Je súčasťou väčšej administratívnej jednotky Grand Est. Hlavným mestom regiónu je Metz.
Midi-Pyrénées

Midi-Pyrénées, po slovensky Stredné Pyreneje, bol francúzsky administratívny región. Od 1. januára 2016 bol spolu s regiónom Languedoc-Roussillon zlúčený do jednotného regiónu Occitánia.
Andromeda (mytológia)

Andromeda (iné názvy: Andromedé, Andoméda, zastarano Andromede; po grécky "Andromedé" - "vládkyňa nad mužmi", po lat. "Andromeda") je v starogréckej mytológii dcéra etiópskeho kráľa Kefea (Cepheus) a jeho manželky Kasiopeji (Kassiopea), ktorú pre matkinu pýchu prikuli na skalu pri mori a predhodili ju morskej oblude. Obludu však zabil Perzeus, ktorý si potom Andromedu vzal za ženu. Podľa povesti preniesli bohovia Andromedu po smrti na nebo, kde dodnes žiari spolu s rodičmi a manželom.
Nord-Pas-de-Calais

Nord-Pas-de-Calais, po slovensky Sever-Calaiská úžina, je francúzsky administratívny región. Kedysi sa nazýval len „Nord“.
Indus (rozlišovacia stránka)

Indus môže byť:
Leo

Leo alebo LEO môže byť:
Kráľ všetkých 
Léo môže byť:
Cygnus

Cygnus môže byť:
Gemini

Gemini môže byť:
Dolná Normandia

Dolná Normandia, po francúzsky "Basse-Normandie", bol francúzsky administratívny región. Zodpovedal západnej časti bývalej francúzskej provincie Normandia.
Skladal sa z troch departementov (Calvados, Manche a Orne). 
Od 1. januára 2016 bol spolu s regiónom Horná Normandia zlúčený do nového regiónu Normandia.
Horná Normandia

Horná Normandia, po francúzsky "Haute-Normandie", je bývalý francúzsky administratívny región. Zodpovedal východnej časti bývalej francúzskej provincie Normandia.
Skladal sa z dvoch departementov (Eure a Seine-Maritime). Jeho hlavným mestom bol Rouen. Od 1. januára 2016 bol spolu s regiónom Dolná Normandia zlúčený do nového regiónu Normandia.
Pays-de-la-Loire

Pays-de-la-Loire, doslova: Kraje Loiry, je francúzsky administratívny región.
Pikardia

Pikardia () je francúzsky administratívny región.
Poitou-Charentes

Poitou-Charentes je francúzsky administratívny región.
Provence-Alpes-Côte d'Azur

Provence–Alpes–Côte d'Azur (skr. PACA alebo Paca, doslova Provensalsko–Alpy–Azúrové pobrežie) je francúzsky administratívny región.
Rhône-Alpes

Rhône-Alpes je bývalý francúzsky administratívny región, pomenovaný po rieke Rhôna a pohorí Alpy, v juhovýchodnej časti Francúzska. 
Hlavným mestom bol Lyon - druhá najväčšia metropolitná oblasť Francúzska po Paríži a najstaršie mesto regionu. Od roku 2016 bol spolu s regiónom Auvergne zlúčený do nového regiónu Auvergne-Rhône-Alpes.
Región sa skladal z ôsmich departementov:
Limousin

Limousin môže byť:
Limuzínsko

Limuzínsko, po francúzsky "Limousin", môže byť:
Guadeloupe

Guadeloupe (čo úplne doslova znamená "Rieka vlka" – podľa Panny Márie Guadalupskej zo Španielska), staršie Zámorský departmán Guadeloupu a závislých území, 
je malá skupina ostrovov v Karibiku v Severných Záveterných ostrovoch asi 600 km na sever od Južnej Ameriky a 600 km na východ od Dominikánskej republiky. Kedysi sa Guadeloupe nazýval KARUKERA, čiže „ostrov krásnych vôd“. 
Ostrovy sú integrálna súčasť Francúzska – sú jeho zámorský departement (skr. DOM) a zámorský región (skr. ROM).
Geografia.
Vlastné súostrovie pozostáva z:
Do januára 2007 k departementu (regiónu) administratívne patrili aj ostrovy mimo súostrovia Guadeloupe (severnejšie), ktorú sú dnes samostatnými územiami Francúzska:
Dejiny.
Guadeloupe roku 1493 objavil Krištof Kolumbus.V roku 1635 ho dobyli francúzski piráti a dostali sa do vlastníctva západoindickej spoločnosti. Od roku 1674 bol pod priamou správou francúzskej koruny. V rokoch 1794 až 1816 oň Francúzsko bojovalo s Britániou. Od roku 1816 bola francúzska kolónia a od roku 1946 je zámorský departement Francúzska.
Obyvateľstvo.
Väščinu obyvateľstva tvoria potomkovia černochov, ktorí pracovali na plantážach francúzskych veľkostatkárov, prípadne miešanci černochov a francúzskych osadníkov. Na ostrove výrazne cítiť prítomnosť francúzskej kultúry, ale aj čiernej Afriky. Multikultúrny charakter ostrova spestrujú prisťahovalci z Indie a Číny a bývalých francúzskych kolónií na Blízkom východe - Libanonu a Sýrie. Väčšina obyvateľov vyznáva rímskokatolícke náboženstvo. Na ostrove žijú aj príslušníci rôznych protestantských cirkví, hinduizmu, islamu a iných náboženstiev.
Martinik

Martinik (po francúzsky "Martinique"), staršie Martinický zámorský departmán, je ostrov v Malých Antilách v Karibiku asi severovýchodne od Južnej Ameriky a juhovýchodne od Dominikánskej republiky. Ostrov je integrálna súčasť Francúzska – je to jeden z jeho zámorských departementov (skr. DOM) vo svojom vlastnom zámorskom regióne (skr. ROM).
Geografia.
Ostrov je dlhý približne a široký maximálne . Keďže je obklopený drobnými ostrovčekmi, čísla o jeho rozlohe sa rozchádzajú – podľa aktuálnych údajov má 1 128 km2. Pri tejto rozlohe je tretí najväčší v Malých Antilách (po Trinidade a Guadeloupe). 
Stred ostrova je vrchovitý (sopka Pelée, ). Podnebie je horúce, pasátové a vlhké. 
Demografia.
V januári 2019 mal Martinik 364,508 obyvateľov. Obyvatelia sú najmä černosi a mulati. Žijú najmä z turizmu, pestovania cukrovej trstiny a iných tropických plodín, lovu rýb a produkcie rumu. Endemitom tohto ostrova je vták trupiál martinický ("Icterus bonana"). 
História.
Ostrov v roku 1502 objavil Krištof Kolumbus. V roku 1635 sa dostal pod vplyv Francúzska. V rokoch 1794 – 1816 oň Francúzsko bojovalo s Britániou a Holandskom. Od roku 1816 bol francúzskou kolóniou a od roku 1946 zámorským departementom Francúzska.
Mása

Mása (po francúzsky "Meuse", po holandsky "Maas") môže byť:
Francúzska Guyana

Francúzska Guyana (normovaný názov) (po francúzsky "Guyane (française)"), staršie Zámorský departmán Francúzskej Guyany, je francúzske územie - zámorský departement (DOM) a zámorský región (ROM) - v Južnej Amerike.
Je to rozlohou najväčší francúzsky departement a jediné územie Francúzska a Európskej únie na juhoamerickom kontinente.
Oficiálny francúzsky názov je "Guyane". Prívlastok „francúzska“ je len hovorový, aby sa zabránilo zámene s Britskou Guyanou (dnešná Guyana) a Holandskou Guyanou (dnešný Surinam).
Geografia.
Väčšina územia je nížinatá, pokrytá tropickým dažďovým pralesom (81% územia). Len 5% územia je obývané. Významné rieky: Maroni a Oiapoque. Podnebie je rovníkové, veľmi vlhké.
Obyvatelia sú najmä černosi, mulati, mestici a Indiáni. 60% sú kreoli a vyše 10% sú pôvodom z európskeho Francúzska. Venujú sa najmä poľnohospodárstvu, chovu dobytka, ťažbe dreva, zlata, bauxitu a výrobe rumu a kože. Hospodárstvo je veľmi zaostalé. Priemysel a železnica neexistujú.
Krajina je predovšetkým známa svojou základňou pre štarty kozmických rakiet Ariane v meste Kourou v stredisku kozmických letov ESA.
Od 16. storočia je to francúzska kolónia. Od roku 1808 územie obsadzovali Briti a Portugalci. V rokoch 1854-1936 to bola trestanecká kolónia pre ťažkých zločincov.
Guyana

Guyana (nesprávne alebo staršie [do 80. rokov 20. stor.]: "Guayana") môže byť:
Uranometria

Uranometria je krátky názov hviezdneho atlasu Johanna Bayera. Bol publikovaný v Augsburgu v Nemecku v roku 1603 pod plným názvom "Uranometria: omnium asterismorum continens schemata, nova methodo delineata, aereis laminis expressa". Bol to prvý hviezdny atlas pokrývajúci celú oblohu.
Aquila

Aquila môže byť:
Challenger (raketoplán)

Challenger (podľa označenia NASA pre orbitálne dopravné prostriedky OV-099) bol druhý najstarší americký raketoplán a prvou americkou kozmickou loďou zničenou v priebehu letu. Svoj prvý let absolvoval 4. apríla 1983, a celkovo absolvoval 10 misií. Raketoplán bol pomenovaný podľa britskej lode 'Challenger', ktorá bola v rokoch 1873 – 1876 použitá pri prvej významnej oceánografickej expedícii.
Pripísal si viaceré prvenstvá. Pri lete STS-6 sa uskutočnila prvá „vychádzka“ v skafandri do vesmíru z raketoplánu. Pri misii STS-7 zase na jeho palube vzlietla do vesmíru prvá americká žena. V roku 1985 pri misii STS-61-A letela v raketopláne jedinýkrát osemčlenná posádka – pri ostatných misiách býval maximálny počet osôb na palube raketoplánu 7. Challenger dodnes drží prvenstvo ako kozmická loď, ktorá niesla najväčší počet osôb súčasne.
"Challenger" sa však smutne preslávil svojou poslednou misiou STS-51-L, ktorá sa začala aj skončila 28. januára 1986. V dôsledku silných mrazov tesniace prúžky na motore SRB netesnili dostatočne, a krátko po štarte cez tento otvor začali unikať spaliny. Tieto spaliny postupne prepálili spoj medzi SRB a hlavnou palivovou nádržou ET. Motor SRB visiaci voľne na hornom spoji narazil špicou do hlavnej palivovej nádrže a rozrazil ju. Z nádrže začal vytekať vodík a kyslík, ktorý sa okamžite vznietil. 73 sekúnd po štarte raketoplán explodoval. Zahynulo všetkých sedem astronautov na palube.
Zo štartovacej zostavy raketoplánu sa našlo 118 ton úlomkov. Trosky Challengera boli od roku 1987 až do roku 2015 uložené v 102 škatuliach vo vyslúžilých raketových silách 31B a 32B. V roku 2015 bola v návštevníckej časti Kennedyho vesmírneho strediska vystavená jediná troska Challengera, časť ľavého boku raketoplánu s vlajkou USA.
Konštrukcia.
"Challenger" bol pôvodne skonštruovaný len ako testovací stroj, čomu zodpovedá aj jeho označenie STA-099, ale NASA ho prestavala na plnohodnotný raketoplán. Pôvodný zámer bol prestavať testovací raketoplán "Enterprise", ale vyšlo najavo, že prestavba "Challengeru" bude lacnejšia. Oproti "Columbii" bola konštrukcia trupu "Challengera" odľahčená zjednodušením motorového ložiska a použitím ľahšieho materiálu na poklopy podvozkových šácht. Titánové nosníky nádrží na kyslík a vodík pre palivové články boli nahradené laminátovými rúrkami. Tepelnú ochranu ma moduloch motorov OMS tvorila namiesto kremenných dlaždíc, použitých pri "Columbii", plstená izolácia. Na pilotnej palube sa nenachádzali katapultovacie kreslá s ťažkými vodiacimi koľajnicami. Hmotnosť trupu "Challengera" bola po všetkých týchto úpravách o 1 128 kg menšia ako hmotnosť "Columbie".
Zoznam misií.
Úplný zoznam misií programu Space Shuttle absolvovaných s orbiterom "Challenger". Raketoplán "Challenger" uskutočnil celkovo 10 misií, vo vesmíre strávil 62,41 dňa, Zem obletel 995-krát.
Columba

Columba môže byť:
Orion

Orión alebo Orion (po grécky Órión, po latinsky a anglicky Orion) môže byť:
Libra

Libra alebo funt (po lat. "libra" alebo "pondus", , , po fr. "livre", po tal. "lira", po špan. a port. "libra", po rusky "funt", po hol. "pond (e)" ) môže byť: 
Libra môže byť:
Hydra

Hydra môže byť:
Virgo

Virgo môže byť:
Taurus

Taurus môže byť:
Scutum

Scutum môže byť:
Phoenix

Phoenix môže byť:
Pisces

Pisces (slovo pisces znamená po latinsky ryby [jednotné číslo je piscis]) môže byť:
PISCES je americký databázový systém ochrany hraníc, pozri PISCES (databáza)
Norma

Norma môže byť:
Lupus

Lupus (po latinsky vlk) môže byť:
Lepus

Lepus môže byť:
Eridanus

Eridanus môže byť:
Hercules

Hercules môze byť:
Delphinus

Delphinus môže byť:
Lynx (prehliadač)

Lynx je webový prehliadač v textovom režime so systémom menu. Je schopný zobraziť celé stránky, podporuje farebné a čiernobiele terminály.
Pri zobrazovaní stránok v Lynxe sa odkazy zvýrazňujú a dá sa nimi prechádzať šípkami pomocou klávesových skratiek. Ak je zapnutý mód (režim) číslovaných odkazov, možno odkaz vybrať jednoducho tak, že napíšete jeho číslo. Súčasná verzia podporuje veľa funkcií HTML a SSL. 
Tabuľky sú linearizované (tzn., že bunky sú umiestnené jedna vedľa druhej bez zachovania štruktúry tabuľky), zatiaľ čo rámy majú svoje mená a užívateľ ich môže prezerať, ako by išlo o samostatné stránky.
História.
Lynx bol vyvinutý v roku 1992 skupinou študentov Kansaskej univerzity (Lou Montulli, Michael Grobe a Charles Rezac) ako hypertextový prehliadač používaný k distribúcii univerzitných informácií ako časť Campus-Wide Information Server a na prehliadávanie Gopher space
Charakteristiky.
Prehľadávanie v Lynxe pozostáva zo zvýraznenia vybraného odkazu kurzorovými tlačidlami. Bežné verzie podporujú SSL a HTML. Tabuľky sú formátované používaním medzier, kým rámy sú identifikované menom a môžu byť preskúmané na samostatných stránkach. Lynx v podstate nedokáže zobrazovať rôzne typy netextových obsahov na webe, ako obrázkov a videí, ale môže spustiť na ich zobrazenie externé programy, ako napríklad prehliadač obrázkov alebo video prehrávač.
Lynx nepodporuje JavaScript a Adobe Flash, ktoré vyžadujú niektoré stránky pre svoje správne fungovanie, na rozdiel od mnohých webových prehliadačov, ktoré ich podporujú. 
Jeho hlavnou výhodou je hlavne rýchlosť, pretože zobrazuje iba text. Toto sa využíva hlavne pri príliš pomalom internetovom pripojení alebo na starších počítačoch.
Konfigurovateľnosť.
Lynx akceptuje príkazy z príkazového riadku (command-line) alebo z konfiguračných súborov. Je tam 142 príkazov z príkazového riadku spolu s nápoveďou k nim. V konfiguračnom súbore lynx.cfg je uvedených 233 príkazov.
Prístupnosť.
Lynx môže byť používaný zrakovo-postihnutými užívateľmi internetu hlavne vďaka text-to-speech programom. Lynx nahrádza obrázky, rámy a ďalší netextový obsah názvom a atribútom HTML a umožňuje skrytie základných prvkov užívateľského rozhrania. Prehliadač sa stal zvlášť vhodný pre použitie so softvérom čítajúcim obrazovku (screen reading software). Verzia Lynxu, ktorá špecificky vylepšila používanie softvéru na čítanie obrazovky bola vyvinutá IIT Madras.
Pyxis

Pyxis môže byť:
Sagitta (podnik)

Sagitta, spol. s r.o. je slovenský podnik zaoberajúci sa výrobou a distribúciou okuliarov a ich súčastí. Bol založený 17. júna 1991. Má sídlo v Bratislave.
Spoločnosť prešla od obdobia svojho vzniku až po súčasnosť rôznymi vývojovými etapami. V počiatočnom období bola čisto obchodnou spoločnosťou, no zriadila malú zákazkovú výrobu na povrchové opracovávanie okuliarových šošoviek (skiel). Od tohto obdobia možno konštatovať, že spoločnosť pôsobí v rámci odboru očnej optiky v dvoch samostatných líniách. Jednou líniou je distribúcia značkových okuliarových rámov a slnečných okuliarov a druhou líniou je výroba a distribúcia okuliarových šošoviek (skiel). 
Zastupuje svetoznáme značky, ktoré reprezentujú mená známych osôb, či už sú zo sveta módy, dizajnu alebo iných priemyselných odvetví. Sú nimi svetoznámi módni návrhári ako Wolfgang JOOP alebo známy vyznávač luxusného životného štýlu, tabakový magnát Zino DAVIDOFF. Ale sú medzi nimi aj iné značky ako Zeiss, Jaguar, Morgan, Chique, Charmant, Lacoste, Esprit, ELLE, Puma, Aristar, Nodoka, Menrad, HIS, Daniel Hechter. Väčšina týchto značiek je na našom trhu zastúpená v korekčných, ale aj slnečných okuliaroch prostredníctvom obchodnej spoločnosti Sagitta.
Druhou líniou portfólia spoločnosti je špeciálna výroba a distribúcia okuliarových šošoviek (skiel) z rôznych materiálov, používaných v očnej optike. Za obdobie existencie už spomínanej výroby, teda za 16 rokov, sa výrazne zmenila činnosť, vybavenie, ale aj zameranie výroby spoločnosti. Technologické a prístrojové vybavenia bolo značne zmodernizované a v súčasnej dobe je technicky plne porovnateľné s výrobami vo vyspelej Európe. Silnou stránkou spoločnosti sú tzv. zušľachťovacie procesy, teda to, čo dostane zákazník ako úpravu skla „navyše“ (rôzne škály farieb, antireflexných úprav a povrchových tvrdení). 
Spoločnosť v súčasnej dobe zamestnáva približne 40 zamestnancov.
Draco

Draco môže byť:
Dorado

Dorado (po španielsky "zlat(ist)ý") môže byť:
Cassiopeia

Cassiopeia môže byť:
Ara

Ara môže byť:
Mensa

Mensa môže byť:
Corvus (rod)

Corvus (z lat. "havran") je rod vtákov z čeľade krkavcovité ("Corvidae"). V slovenskom názvosloví má tento rod neštandardne tri, resp. štyri rodové mená (t. j. každý druh má jedno z týchto troch či štyroch rodových mien) a to vrana (napr. vrana čierna), krkavec (napr. krkavec čierny) a havran (len pre druh havran čierny). Rodové meno kavka patrí podrodu Coloeus, ale niekedy sa považuje za samostatný rod kavka.
Zlaté časy (film z roku 1978)

Zlaté časy () je slovenský film režiséra Štefana Uhera.
Dráma z obdobia posledných dní druhej svetovej vojny.
Zoznam najdlhších visutých mostov

Toto je zoznam najdlhších visutých mostov podľa dĺžky hlavného rozpätia.
Storebæltsbroen

Storebæltsbroen alebo po slovensky Most cez Veľký Belt je visutý most, prekonávajúci prieliv Veľký Belt medzi mestami Korsør a Nyborg a spájajúci dva najväčšie dánske ostrovy, Sjælland a Fyn. 
Spojenie cez Veľký Belt, dlhé , bolo vybudované v rokoch 1987 – 1998. Obsahuje štvorprúdovú diaľnicu a dvojkoľajovú železničnú trať. V západnej časti z ostrova Fyn na ostrovček Sprogø, ležiaci uprostred úžiny, vedú diaľnica a železnica paralelne po nízkom (svetlosť ) dlhom moste. Pod východnou časťou úžiny sa železnica vnára do dvojitého podmorského tunela, zatiaľ čo cesta ju prekonáva veľkolepým visutým mostom, dlhým . Hlavné rozpätie s dĺžkou je v súčasnosti tretím najdlhším rozpätím visutého mosta na svete (po mostoch Akaši-kaikjó óhaši v Japonsku a Si-chou-men ta-čchiao v Číne). Navyše piliere s výškou sú najvyššími mostnými pylónmi Dánska a 8. najvyššími na svete. Mostovka je široká a hlavné pole má svetlú výšku , takže umožňuje preplávať aj najväčším námorným lodiam. Každý deň cez Veľký Belt prejde okolo 24 000 áut.
Nicolas-Louis de Lacaille

Nicolas-Louis de Lacaille (* 15. marec 1713, Rumigny, Francúzsko – † 21. marec 1762, Paríž) bol francúzsky astronóm.
Je významný predovšetkým vďaka jeho katalógu, ktorý obsahoval okolo 10 000 južných hviezd, vrátane 42 hmlovín. Tento katalóg, nazvaný "Coelum Australe Stelliferum", bol publikovaný v roku 1763. Lacaille zaviedol 14 nových súhvezdí, ktoré sa stali štandardom.
Bol členom niekoľkých európskych akadémií, od roku 1760 aj Royal Society. Je po ňom pomenovaný červený trpaslík Lacaille 8760 a Lacaille 9352, mesačný kráter La Caille, teleskop na ostrove Réunion a ulica "Rue Lacaille" v Paríži.
Kaplnka Kristovho Tela (Bratislava)

Kaplnka Kristovho Tela je malý barokový sakrálny objekt nachádzajúci sa na Panskej ulici č. 11 v historickom jadre Bratislavy v okrese Bratislava I.
Svojím vzhľadom nepripomína cirkevnú stavbu; jej priestory sú súčasťou barokovo-klasicistického domu v radovej uličnej zástavbe. Pôvodná kaplnka, ktorá sa po úpravách tu nachádza dodnes, sa v dome (v dvorovom krídle) nachádzala už v roku 1396. Patrila Bratstvu Božieho tela, ktoré vzniklo v roku 1349. Počas bojov o Bratislavu medzi cisárskymi vojskami a vojskami Gabriela Bethlena bola poškodená.
V roku 1772 pod vedením stavebného majstra Mateja Walcha prišlo k jej radikálnej prestavbe, kedy sa zmenilo aj jej umiestnenie - presťahovali ju do uličného krídla. Z obdobia druhej polovice 18. storočia pochádza i baroková výzdoba interiéru s alegorickými maľbami. Od roku 1850 kaplnku s domom spravovali jezuiti, ktorých emblém sa zachoval na vstupných dverách do objektu.
Na uličnej fasáde je nad vstupom osadený reliéf s výjavom Vzkriesenia, obsiahlym nápisom, datovaním 1627 a rodovým erbom mecenáša stavebnej úpravy, kaločského arcibiskupa Jána Telegdyho.
Kostol Loretánskej Panny Márie (Bratislava)

Kostol Loretánskej Panny Márie, ľudovo Uršulínsky kostol je renesančná sakrálna stavba rehole uršulínok v historickej zóne Bratislavy, v okrese Bratislava I. Je zapísaný do zoznamu národných kultúrnych pamiatok.
História výstavby.
V novembri 1535 v talianskej Brescii vznikla na popud Angely Merici rehoľa sestier uršulínok. Ako hlavné poslanie si zvolili výchovu mladých dievčat a žien. Čoskoro sa rád rozšíril do viacerých oblastí Európy. V druhej polovici 17. storočia sa rehoľné sestry usadili v Prešporku (v prvom meste vo vtedajšom Uhorsku) a hneď nato začali vyvíjať svoju činnosť. V roku 1676 im bolo na základe listiny ostrihomského arcibiskupa Juraja Selepčéniho povolené rozšírenie činnosti v celej krajine.
Dnešný kostol rehole uršulínok si v rokoch 16591663 pôvodne postavili bratislavskí protestanti. Jednoloďová stavba v renesančnom slohu vyrástla na samom okraji vtedajšieho mesta, tesne pri jeho severných hradbách (okrem neho už v Bratislave mali evanjelici kostol stojaci oproti mestskej radnici) .
Prešporskí protestanti však kostol užívali iba krátko (do roku 1670), pretože po odhalení Vešeléniho sprisahania im bol odňatý a v roku 1672 ho pridelili uršulínkam. Tie ho zasvätili Loretánskej Panne Márii.
Opis.
Dnešná stavba až na malé výnimky je vzhľadovo totožná so stavbou protestantov. Hlavná fasáda je orientovaná do ulice. Zakončená je drevenou hranolovou vežičkou so zvonicou, pôvodne pokrytou šindľovou strechou. V roku 1683 strecha zhorela a novú strechu, už v barokovom štýle s cibuľovitým tvarom, pokryli medeným plechom.
Kostol je zariadený jednoducho. Dominuje mu neskorobarokový polychrómovaný hlavný oltár z poslednej štvrtiny 18. storočia so stĺpovou architektúrou. V strede retabula je nika so sochou čiernej Panny Márie. Sochu Loretánskej Panny Márie daroval uršulínkam v roku 1684 neskorší arcibiskup Leopold Kolonič. Oltár je doplnený sochami patrónov rehole - svätej Barbory, svätej Uršule, svätej Kataríny Alexandrijskej a svätej Agnesy.
Bočné oltáre svätej Anny a svätého Augustína majú stĺpovú drevenú architektúru so štítovým nadstavcom; drevo je polychrómované a pozlátené. Architektúry oltárov vznikli v poslednej štvrtine 18. storočia. V retabule oltára svätej Anny je ústredný obraz svätice s malou Máriou; v nadstavci je menší obraz svätej Barbory. Po stranách sú sochy svätého Jozefa a svätého Jána Krstiteľa. V retabule oltára svätého Augustína je ústredný obraz svätca so svätou Monikou. V nadstavci je obraz svätej Agnesy, po stranách sú umiestnené sochy svätého Zachariáša a svätého Jána Evanjelistu. Autorom obrazov je Martin Speer, pravdepodobne v roku 1739, sochy sú dielom Petra Brandenthala.
Kazateľnicu z druhej štvrtiny 18. storočia tvorí zavesené baňaté rečnisko so sochami Mojžiša a starozákonného veľkňaza Árona a baldachýn so sochou svätého Michala archanjela.
Pri príležitosti 10. výročia navštívenia Bratislavy Jánom Pavlom II. bol v roku 2006 odkrytý a posvätený bronzový reliéf dnes už zosnulého pápeža. Reliéf pochádza z dielne slovenského sochára Jána Borka.
Na stavbu kostola nadväzuje budova kláštora rehole.
Magnifikat

Magnifikat () alebo Chválospev Panny Márie je Máriin chválospevov uvedený v Evanjeliu podľa Lukáša (Lk 1,4655). Názov pochádza zo začiatočného slova chválospevu v latinskej Vulgáte: „"Magnificat (anima mea Dominum)""Velebí (moja duša Pána)“". Napísaný bol však pôvodne v gréčtine Septuaginty. 
Magnifikat patrí k najcennejším textom biblickej literatúry, v ktorom Mária, matka Ježiša Krista, vyjadruje Bohu vďačnosť za preukázané milosti. Chválospev je oslavou Božieho milosrdenstva prejavenému ľudstvu od čias Abraháma až po vtedajšie potomstvo. Odráža tak typické starozákonné zmýšľanie. Modlitba je pevnou súčasťou večernej modlitby kňazského breviáru tzv. vešpier.
Biblický kontext.
Magnifikat je chválospev, ktorý hovorí Mária pri navštívení svojej príbuznej Alžbety, matky Jána Krstiteľa. Táto návšteva sa uskutočnila po tom, čo anjel zvestoval Márii, že počne a porodí syna a zároveň sa dozvedela, že Alžbeta v svojej starobe čaká svoje prvé dieťa.
Popis tohto stretnutia podáva len evanjelista Lukáš, ostatní novozákonní autori ho nespomínajú. Chválospev obsahuje prvky starozákonných mesiášskych chválospevov, ako napr. Annin chválospev v 1 Sam 2,110, ale jeho terajšia forma pochádza zrejme od evanjelistu Lukáša. Chválospev sa člení na dve strofy (4650 a 5155).
Čching-ma ta-čchiao

Čching-ma ta-čchiao (čínskym písmom 青马大桥) je most v Hongkongu, ktorý patrí medzi najdlhšie visuté mosty. Doprava je vedená po dvoch úrovniach. Horná mostovka nesie šesťpruhovú diaľnicu, na spodnej je dvojkoľajová trať a dvojpruhová servisná komunikácia (využíva sa aj pre dopravu za silného vetra).
Rozpätie hlavného poľa je (6. najväčšie na svete), celková dĺžka mosta , šírka mosta a výška pylónov .
Most sa staval od mája 1992 do mája 1997. Je súčasťou projektu Lantau link, ktorý v rámci vybudovania nového letiska Chek Lap Kok prepojil ostrovy Lantau, na ktorom sa letisko nachádza, s ostrovom Hongkong, ktoré je obchodným centrom mesta. Samotný most spája ostrovy Tsing Yi, Lantau a Ma Wan, ktorý leží uprostred. Názov mostu je spojením prvých znakov zo slov Tsing Yi a Ma Wan, teda ostrovov, ktoré spája.
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Notre Dame)

Kostol Nanebovzatia Panny Márie nazývaný aj Kostol kanonistiek Notre Dame v Bratislave je súčasťou komplexu kláštora a školy kanonisiek Notre Dame v Bratislave v mestskej časti Staré Mesto, neďaleko historickej budovy Slovenského národného divadla.
Dejiny.
Kostol stavali ako posledný pri ukončovaní komplexu kláštora. Celú stavbu financovala grófka O´Neillová, ktorá náhle umrela a stavba sa ocitla bez investora. Kostol preto dokončili v roku 1754 iba s nevyhnutnými úpravami. Sanktuárium pôvodného kostola tvorí celú hlavnú loď súčasného kostola. Prvá svätá omša sa slávila 28. augusta 1760.
Placebo (album)

Placebo je eponymný debutový album britskej rockovej skupiny Placebo. Bol vydaný v polovici roku 1996 a zabezpečil skupine úspešný štart kariéry. V júni 1996 sa album umiestnil na 40. mieste britského rebríčka albumov. Neskôr, v januári 1997, vystúpil až na 5. miesto. Čitatelia britského hudobného časopisu "Q" zvolili tento album za 87. najlepší album všetkých čias. 
Zoznam skladieb.
Autorom textov je Brian Molko a autorom hudby je skupina Placebo .
Single.
Celkovo vyšlo v Spojenom kráľovstve ako singel až päť skladieb z tohoto albumu.
Without You I’m Nothing

Without You I'm Nothing je druhý album britskej rockovej skupiny Placebo. Bol vydaný v polovici roku 1998 a mnohými kritikmi bol označený za album roka. 
Skladby.
Autorom textov je Brian Molko, okrem skladby "Every You Every Me", ktorú napísal Brian Molko a Paul Campion. Autorom hudby je skupina Placebo .
Single.
Celkovo vyšli vo Veľkej Británii štyri skladby ako singel. Singel "Burger Queen Français" bol vydaný pre francúzsky a belgický trh.
Sleeping with Ghosts

Sleeping with Ghosts je v poradí štvrtý album skupiny Placebo, vydaný v roku 2003.
Zoznam skladieb.
Autorom textov je Brian Molko. Autorom hudby je skupina Placebo.
Netrvalo dlho a album vyšiel opäť (22. septembra 2003 - CDFLOORX17), v reedícii na dvoch diskoch. Na prvom disku bol album Sleeping with Ghosts a na druhom disku boli zozbierané všetky doterajšie cover-verzie skupiny. Pôvodný interpret sa nachádza v zátvorke. Skladby na druhom disku: 
Špeciálne pre francúzsky trh, vyšla 16. júna 2004 ďalšia reedícia. Okrem bonusového disku s cover-verziami obsahoval aj francúzsku verziu skladby "Protect Me From What I Want", pod názvom "Protège-Moi".
Kasiopeja

Kasiopeja môže byť:
Kéfeus

Kéfeus alebo Kefeus alebo Cefeus (po grécky "Kéfeus", po lat. "Cepheus") môže byť:
Juraj Slezáček

Doc. Juraj Slezáček (* 14. január 1943, Zvolen – † 5. august 2016, Piešťany) bol slovenský herec a divadelný pedagóg. Od roku 1985 nositeľ titulu zaslúžilý umelec. 
V roku 1964 absolvoval štúdium herectva na VŠMU. Členom Činohry SND je od roku 1964. Stvárnil desiatky postáv ako herec na javisku Činohry SND, v televízii a filme. Od roku 1979 zastával funkciu umeleckého šéfa činohry SND. V roku 1990 sa ako dlhoročný člen KSS vzdal funkcie umeleckého šéfa a popri hereckej profesii sa venoval najmä pedagogickej činnosti na VŠMU (docent - 1996). K tomu istému postu, len pod titulom riaditeľ činohry SND sa vrátil v roku 1997. V októbri 2005 požiadal o uvoľnenie z funkcie. Venoval sa aj pedagogickej práci spočiatku ako pedagóg (docent - 1988) a v rokoch 19962002 ako dekan Činohernej a bábkarskej fakulty VŠMU v Bratislave.
Štetín

Štetín (, ) je poľské mesto, hlavné v Západopomoranskom vojvodstve. Mesto leží nad ústím rieky Odry do Štetínskeho zálivu v severozápadnom Poľsku. Je to historická metropola Pomoranska. Počet obyvateľov: 408 tis. (2014). Rozloha: . 
V meste je dôležitý námorný aj riečny prístav, strojársky (lodenice), chemický a textilný priemysel a technická univerzita (Zachodniopomorski Uniwersytet Technologiczny), lekárska univerzita (Pomorski Uniwersytet Medyczny) a Univerzita v Štetíne (Uniwersytet Szczeciński).
Od vstupu Poľska do NATO v roku roku 1999 sídli v meste Veliteľstvo Mnohonárodného zboru Sever-Východ.
Dejiny.
V 8. – 9. storočí slovanská osada rybárov a obchodníkov. Prvá zmienka o meste je z roku 967. Od 10. storočia súčasť Poľska. Mestské práva získal v roku 1243. V roku 1278 sa stal súčasťou hanzy. Na prelome 15. – 16. storočia hlavné mesto západného Pomoranska. Roku 1630 ho obsadili Švédsko a roku 1648 na základe vestfálskeho mieru pripadol Švédsku. Počas severnej vojny (1700 – 1721) ho obsadilo Brandenbursko a roku 1720 definitívne pripadlo Prusku. Počas 2. svetovej vojny bol takmer úplne zničený. Od roku 1945 súčasť Poľska. Mesto Dąbie (na pravom brehu rieky Odry) bolo včlenené do Štetína v roku 1948. Zámok v Štetíne a Staré Mesto boli znovu postavené v renesančnom slohu po zničení v druhej svetovej vojne - zámok v rokoch 1958-1980. Okrajových oblastí boli zväčšené. Historické pamiatky sú okrem iného v múzeách a na centrálnom cintoríne.
Pound

Pound môže byť:
Funt

Funt môže byť:
Libra (mena)

Libra alebo funt (po lat. "libra" alebo "pondus", po angl. "pound", po nem. "Pfund", po fr. "livre", po tal. "lira", po špan. "libra", po rusky "funt") je/bol názov rôznych mien:
Bývalé meny.
Pozri aj:
Libra (hmotnosť)

Libra alebo funt (skr. "lb" [v USA aj "#"], po lat. "libra" alebo "pondus", po angl. "pound", po nem. "Pfund", po fr. "livre", po tal. "lira", po špan. a port. "libra", po rusky "funt", po hol. "pond(e)" ) je/bol názov rôznych hmotnostných jednotiek. V dnešných kontextoch sa, ak nie je uvedené inak, myslí obyčajne libra avoirdupois [vyslov: avuárdüpua] (453,59237 g) alebo metrická libra (1/2 kg):
Josef Lada

Josef Lada (* 17. december 1887, Hrusice – † 14. december 1957, Praha) bol český maliar, kresliar, ilustrátor a spisovateľ. Tvoril najmä pre deti a pri ilustráciách sa zameral na štylizovaný obraz českej dediny s humorne parodickým akcentom. Ilustroval Haškovho Švejka.
Adela Gáborová

Adela Gáborová (* 2. marec 1940, Brekov, Slovensko – † 12. júl 2007, Nitra, Slovensko) bola slovenská herečka. Matka divadelného režiséra Petra Gábora.
Angažmán v Divadle Andreja Bagara v Nitre dostala hneď po absolvovaní štúdia herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave v roku 1961. Patrila k najvýraznejším osobnostiam tohto súboru a stvárnila tu mnoho významných postáv. Okrem herectva sa venovala aj pedagogickej činnosti. Na Vysokej škole múzických umení učila bábkohercov techniku javiskovej reči v koordinácii s hereckou tvorbou. Čas si však našla aj na prácu s poslucháčmi kňažského seminára, ochotníkmi (napr. réžia v pôvodných slovenských muzikáloch "Láska je silnejšia", "Sen o ruži" - Divadelné spoločenstvo Rafael v Bošanoch) či prípravu recitátorov na Poděbradské dni poézie, Hviezdoslavov Kubín a pod.
Marián Gallo

Marián Gallo (* 6. jún 1928, Martin – † 19. január 2001, Bratislava) bol slovenský herec. 
V roku 1952 absolvoval štúdium herectva na ODK pri Štátnom konzervatóriu v Bratislave. V rokoch 1948 - 1950 bol členom Slovenského komorného divadla v Martine a v rokoch 1950 - 1995 členom Činohry SND, kde vytvoril rad postáv vo viac ako 120 inscenáciách. Rozsahom menšie postavy z vážneho i komediálneho repertoáru stvárňoval vždy kultivovane, s dôslednou kresbou charakteru a pôsobivou javiskovou rečou.
Chronológia

Chronológia je:
Ivan Bella

Brigádny generál vo výslužbe Ing. Ivan Bella (* 21. máj 1964, Dolná Lehota) je bývalý slovenský stíhací pilot a prvý občan Slovenskej republiky, ktorý vyletel do kozmického priestoru. Do vesmíru letel v roku 1999 ako 385. človek zo Zeme.
Život.
Pochádza z Dolnej Lehoty pri Brezne. V rokoch 19791983 študoval na Vojenskom gymnáziu v Banskej Bystrici. V štúdiu pokračoval na Vysokej vojenskej leteckej škole SNP v Košiciach (19831987). V roku 1983 sa stal pilotom, neskôr pilotom taktických stíhacích lietadiel. Od roku 1993 slúžil na 33. leteckej základni stíhacích a bombardovacích lietadiel v Kuchyni. Lietal na strojoch MiG-21 a Su-22. Dňa 23. marca 1998 odišiel do Hviezdneho mestečka pri Moskve, kde sa začal pripravovať na kozmický let. V auguste 1998 ho vybrali za člena hlavnej rusko-francúzsko-slovenskej posádky 27. expedície na kozmickej stanici Mir, ktorá odštartovala 20. februára 1999.
Od júna 2004 pôsobil ako vojenský pridelenec na veľvyslanectve SR v Moskve. Od roku 2013 pôsobil ako vojenský pridelenec na veľvyslanectve SR v Kyjeve. V roku 2021 pôsobil v leteckom a námornom vyšetrovacom útvare Ministerstva dopravy SR.
Ocenenia.
Od roku 2012 je oficiálnym patrónom Parku tmavej oblohy Poloniny. Dňa 19. októbra 2021 ho prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala do hodnosti brigádny generál.
Mikuláš Kont

Mikuláš Kont-Ujlaki (* 1340 – † 1367) syn Vavrinca Tóta nazývaného Sclavus a najstarší z bratov ( Mikuláš, Leukuš a Bartolomej), vyniesol rod na úplný vrchol, okrem iného „zdedil“ po svojom otcovi hodnosť kastelána Šintavy (pravdepodobne ako bratislavský župan spolu s ďalšími kráľovskými hradmi v tejto župe), bol županom asi desiatky ďalších žúp a od roku 1352 aj Uhorským palatínom. Stal sa zakladateľom rodu Újlakiovcov.
Vladimír Remek

Vladimír Remek (* 26. september 1948, České Budějovice) je český politik a diplomat, prvý česko-slovenský kozmonaut. Súčasne bol prvým cudzincom, ktorý sa zúčastnil medzinárodných pilotovaných vesmírnych letov programu Interkozmos v bývalom Sovietskom zväze. Remek bol 87. kozmonautom sveta, prvým z inej krajiny ako ZSSR a USA.
Životopis.
Jeho otec Jozef Remek bol Slovák (narodený v obci Mojšova Lúčka pri Žiline), vojenský pilot, neskôr v hodnosti generálporučíka dlhoročný veliteľ letectva Československej ľudovej armády. Matka bola Češka. Detstvo prežil v Českých Budejoviciach. Neskôr sa jeho rodina presťahovala do Brna.
Absolvoval Vyššie letecké učilište v Košiciach, kde lietal na cvičných lietadlách L-29 Delfín. V roku 1970 nastúpil k leteckému útvaru v Českých Budejoviciach. V roku 1972 začal štúdium na Vojenskej leteckej akadémii J. A. Gagarina v Moskve. Po jeho absolvovaní sa v roku 1976 vrátil k leteckému útvaru. Na jeseň 1976 prešiel výberom kandidátov na kozmický let. Od decembra 1976 sa v Stredisku prípravy kozmonautov v Hviezdnom mestečku pri Moskve začal pripravovať spolu s Oldřichom Pelčákom a ďalšími kandidátmi z Poľska a NDR. Výcvik absolvoval roku 1978.
V hodnosti kapitána bol členom posádky kozmickej lode Sojuz 28 vo funkcii kozmonaut-výskumník. Bola to prvá medzinárodná posádka v rámci programu Interkozmos. Veliteľom letu bol sovietsky kozmonaut plukovník Alexej Gubarev. Let sa uskutočnil od 2. do 10. marca 1978. Posádka pracovala na palube orbitálneho komplexu Saľut 6 spolu s jeho základnou posádkou. Celková dĺžka Remkovho letu bola 190 hodín a 18 minút. 
Po návrate do vlasti pôsobil ako vedúci pracovník na výskumnom vojenskom pracovisku v Prahe-Kbeloch. Do roku 1990 bol zamestnaný ako vojenský pilot. V rokoch 1990 – 1995 bol riaditeľom Vojenského múzea letectva a kozmonautiky v Prahe-Kbeloch. V júni 1995 odišiel do zálohy v hodnosti plukovníka.
Potom pôsobil v obchodnej sfére v Rusku, kde využíval svoje staré kontakty; najskôr v súkromnej sfére, potom ako obchodný radca českého veľvyslanectva. V júni 2004 bol zvolený do Európskeho parlamentu na kandidátke KSČM ako nestraník (členstvo v KSČ ukončil v roku 1990). Vo voľbách v júni 2009 svoj mandát obhájil.
V januári 2014 bol vymenovaný do funkcie veľvyslanca Česka v Rusku, jeho poverovaciu listinu prevzal v Moskve za prítomnosti televíznych kamier prezident Putin. Svoju veľvyslaneckú misiu ukončil 31. januára 2018.
Alcor

Alcor alebo Alkor (z arab. "Podriadený/Ponížený" alebo iné označenia "Saidak" z arab. "Skúšač" alebo "Sada") je voľným okom viditeľná hviezda, sprievodca svetlejšej hviezdy Mizar. Je od nás vzdialený približne 81 svetelných rokov. Pred érou ďalekohľadov sa adepti hvezdárstva vyberali podľa zrakovej ostrosti a bystrosti a u mnohých národov bolo testom rozlíšiť Alcor od Mizaru.
Roger Bruce Chaffee

Roger Bruce Chaffee (* 15. február 1935, Grand Rapids – † 27. január 1967, Cape Canaveral) bol americký astronaut.
Jeho prvým letom do vesmíru mal byť let AS-204, dnes známy pod označením Apollo 1. Mal v ňom zastávať funkciu pilota lunárneho modulu. Posádku okrem neho tvorili Virgil Grissom a Edward White. Počas simulovaného odpočítavania vypukol 27. januára 1967 v Apolle 1 požiar, pri ktorom všetci traja zahynuli.
Ľudovít (Španielsko)

Ľudovít (I.) (po španielsky "Luis (I.)") (* 25. august 1707, Madrid, † 31. august 1724, Madrid) bol v roku 1724 kráľ Španielska. 
Bol synom Filipa V. a Márie Lujzy Savojskej. Za manželku mal francúzsku princeznú Lujzu Izabelu Orleánsku
Ľudovít vládol v Španielsku menej ako rok. 14. januára 1724 nastúpil na trón, keď jeho otec abdikoval v prospech syna. No Ľudovít krátko nato v auguste ochorel na osýpky. Ľudovít zomrel 31. augusta, jeho otec sa vrátil na trón a Luiza Izabela sa vrátila do Francúzska.
Toto obdobie „bleskovej vlády“ je známe aj tým, že sa fakticky nevládlo z Madridu (Ľudovítovho dvora), ale z Kráľovskej oblasti La Granja (paralelný dvor Filipa V.)
Comics Salón

Comics Salón je medzinárodný festival zameraný predovšetkým na komiks, anime, mangu, sci-fi, fantasy a japonskú kultúru. Je priamym nasledovníkom bývalého festivalu IstroCON a je usporiadavaný pod záštitou japonského veľvyslanectva v Bratislave. Od roku 2007 sa organizuje spolu s obnoveným festivalom IstroCON. Navyše v roku 2008 prišiel na svet nový festival AnimeSHOW 2008, ktorý bude naďalej poriadaný na jar.
Od roku 2004 do roku 2007 sa Comics Salón konával v Bratislave v budove SÚZA (Správa účelových zariadení) na Drotárskej ceste. Organizuje ho predovšetkým občianske združenie Animecrew. V roku 2008 sa Comics Salón presunul do Istropolisu.
Acubens

Acubens ( "az-zubáná" – klepeto) alebo Sertan ( "saratán" – "rak, krab", α Cnc / α Cancri / Alfa Cancri) je hviezda v súhvezdí Rak. Napriek označeniu α nie je najjasnejšou hviezdou tohto súhvezdia; tou je β Al Tarf (Tarf). 
Acubens je dvojhviezda, ktorej zložky majú zdanlivú jasnosť 4,26m a 11m a sú od seba vzdialené 11,5". Jasnejšia zložka patrí do spektrálneho typu A5m. Vzdialenosť oboch zložiek od Zeme je približne 174 ly.
Jozef Hanula

Jozef Hanula (* 6. apríl 1863, Liptovské Sliače – † 22. august 1944, Spišská Nová Ves) bol slovenský maliar a pedagóg. Vrcholnou tvorbou sa hlásil k programu kritického realizmu.
Jeho otec Ján Hanula, matka Mária rod. Mrvová.
Životopis.
Študoval na Krajinskej škole pre kreslenie v Budapešti, u Š. Hollósyho a na AVU v Mníchove. Učiteľ kreslenia v Žiline a v Spišskej Novej Vsi. Predstaviteľ slovenského realistického maliarstva. Zameral sa najmä na sakrálnu tvorbu, v ktorej spájal náboženské a národné témy. Od roku 1908 účinkoval aj ako knižný ilustrátor, priekopnícky najmä v literatúre pre deti a mládež. Autor podobizní významných osobností slovenského kultúrneho a národného života. Publicisticky sa vyjadroval k problematike slovenskej kultúry úvahovými a memoárovými článkami. Autor knihy "Spomienky slovenského maliara", napísaná okolo roku 1935. Maľoval interiéry katolíckych kostolov v Banskej Bystrici (1935), Banskej Bystrici-Sásovej (1940), Banskej Bystrici-Radvani a iné. Roku 1919 spoluzakladateľ Spolku slovenských umelcov v Martine. Roku 1941 vyznamenaný štátnou cenou.