burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ján Boroš

Ján Boroš (* 17. apríl 1921, Vinné† 23. november 1989, Vinné) bol slovenský partizánsky veliteľ počas Slovenského národného povstania, komunistický funkcionár, zakladateľ a predseda JRD vo Vinnom a československý politik Komunistickej strany Slovenska, poslanec Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia za normalizácie.
Život.
Ján Boroš pochádzal z Vinného. Otcom bol Pavol Boroš, popredný funkcionár KSČ v 30. rokoch na východnom Slovensku. Ján Boroš sa stal členom KSČ v roku 1938.
Počas druhej svetovej vojny a v SNP.
Ján Boroš sa zapojil do organizácie protifašistického odboja na východnom Slovensku. V roku 1942 bol zatknutý a väznený v Ilave. Bol spoluzakladateľom partizánskeho oddielu Pugačov pôsobiaceho vo Vihorlate, od 2. augusta 1944 člen oddielu Čapajev, neskôr člen oddielu Jastrib. V septembri 1944 mala byť skupina Jána Boroša preradená z oddielu Jastrib do vojensko-partizánskej brigády Kriváň, no Ján Boroš si vymohol sformovanie nezávislého oddielu pod svojím velením, ktorý prijal názov Veža. Dôvodom boli okrem iného silné ideologické rozpory, keď pplk. Vogl resp. brigáda Kriváň bojovali za obnovenie Československa, zatiaľčo Ján Boroš bol zástancom pripojenia (aspoň východného) Slovenska k Sovietskemu zväzu. Zúčastnil sa partizánskych bojov vo Vihorlate. Po nemeckom útoku a rozbití partizánskych oddielov sa do prechodu frontu v dňoch 11.25. novembra 1944 skrýval v blízkosti obce Kaluža.
Po vojne.
Po vojne pôsobil Ján Boroš ako okresný veliteľ Zboru národnej bezpečnosti v Michalovciach. Podieľal sa na násilnej kolektivizácii poľnohospodárstva. Bol zakladateľom a neskôr sa stal predsedom JRD v obci Vinné.
Vo voľbách roku 1976 zasadol do Snemovne ľudu (volebný obvod č. 189 - Michalovce, Východoslovenský kraj). Mandát obhájil vo voľbách roku 1981 (obvod Michalovce). Vo Federálnom zhromaždení zotrval do konca funkčného obdobia, do volieb roku 1986.
Chad Michael Murray

Chad Michael Murray (* 24. august 1981, Buffalo, New York, USA) je americký herec a model, známy z televíznych seriálov ako "One Tree Hill" (20032012) a "Chosen" (20132014) a z romantických komédii ako "Medzi nami dievčatami" (2003) a "Moderná Popoluška" (2004).
Detstvo a mladosť.
Chad Michael Murray sa narodil v Buffale, v štáte New York. Vychovával ho otec po tom, ako ich matka opustila, keď mal Murray 10 rokov. Má piatich súrodencov (vrátane nevlastných) a vyrastal v Clarenci, kde navštevoval miestnu strednú školu. Okrem literatúry ho zaujímal futbal a ako tínedžer pracoval v kine.
Kariéra.
Murray najskôr začínal ako model pre značky ako Skechers, Tommy Hilfiger, či Gucci, pričom sa neskôr presťahoval do Los Angeles, kde sa začal sústrediť na herectvo. Prvé herecké skúsenosti získal v menších seriálových úlohách. Prelomovou úlohou však bolo stvárnenie Tristina DuGraya v populárnom seriáli "Ženy z rodu Gilmorovcov", vďaka ktorému si získal pozornosť širšieho publika.
Najväčší úspech dosiahol vďaka postave Lucasa Scotta v dramatickom seriáli "One Tree Hill". Za svoj herecký výkon získal niekoľko ocenení, vrátane niekoľkých Teen Choice Awards. Počas účinkovania v seriáli sa začal presadzovať aj vo filme. V roku 2003 sa pripojil k hereckému obsadeniu ako Jamie Lee Curtis, Lindsay Lohan a Mark Harmon v romantickej komédii "Medzi nami dievčatami". O rok neskôr získal hlavnú mužskú úlohu v romantickej komédii "Moderná Popoluška", kde účinkoval po boku Hilary Duff a Jennifer Coolidge. V roku 2005 si zahral vo filme "Dom voskových figurín".
Po odchode z "One Tree Hill" v roku 2012 sa zameral na rôznorodé projekty. Účinkoval v nezávislých filmoch ako "To Write Love on Her Arms", kde mal možnosť ukázať, že sa dokáže uplatniť aj v náročnejších dramatických úlohách. Na televíznych obrazovkách sa objavil v dramatickom seriáli "Chosen" a neskôr ako agent Jack Thompson v špionážnom seriáli "Agent Carter", ktorý bol súčasťou Marvel Cinematic Universe.
V roku 2021 stvárnil postavu Teda Bundyho vo filme "Ted Bundy: American Boogeyman", kde si zahral po boku Lin Shaye a Holland Roden. V rovnakom roku si zahral aj vo filme "Fortress" a objavil sa aj v jeho ďalších pokračovaniach.
V rokoch 2023 až 2024 účinkoval v televíznom seriáli "Návrat do Sullivan’s Crossing". V roku 2024 účinkoval v romantických filmoch ako "The Merry Gentlemen" či "Mother of the Bride". Pričom v rovnakom roku potvrdil svoju účasť v pripravovanej komédii "Medzi nami dievčatami 2", ktorý bude mať premiéru v roku 2025.
Súkromný život.
Murray bol v rokoch 2005 až 2006 ženatý so svojou kolegyňou zo seriálu "One Tree Hill" Sophiou Bush. Ich manželstvo sa skončilo rozvodom. Po niekoľkých vzťahoch sa v roku 2015 oženil s herečkou Sarah Roemer, s ktorou má tri deti.
Zoznam francúzskych erotických filmov

Toto je zoznam najvýznamnejších erotických filmov vyrobených vo Francúzsku (vrátane koprodukcií).
Indiana Jones (rozlišovacia stránka)

Indiana Jones môže byť:
Juan Fernández (moreplavec)

Juan Fernández (* asi 1530, Cartagena, Španielsko† okolo 1604, Santiago, Miestokráľovstvo Peru) bol španielsky moreplavec a objaviteľ viacerých ostorov v Južnej Amerike. 
Narodil sa v španielskej Cartagene, hoci pôvodne sa v historiografii uvažovalo aj o andalúzskom meste Jerez de la Frontera, kde sa narodil jeho menovec. O jeho živote v mladosti sa nevie takmer nič, no okolo roku 1550 prišiel podobne ako mnoho mladých Španielov hľadať šťastie do Čile. V Amerike absolvoval dlhú námornú prax na lodiach a po mnohých rokoch na mori získal titul lodivoda. Po tom, čo sa za 30 dní preplavil z peruánskeho mesta Callao do čilskeho Valparaísa, získal prezývku "el brujo"čarodejník a svoj úspech musel vysvetľovať aj pred inkvizičným súdom. Pravdepodobne v rokoch 1563 až 1574 objavil Ostrovy Juana Fernándeza (a tam Ostrov Robinsona Crusoa) západne od Valparaísa, ako aj tichomorské ostrovy Islas de los Desventurados: San Félix a San Ambrosio (1574). Podľa spochybňovanej hypotézy mohol Fernández spozorovať na svojej ceste v roku 1576 Veľkonočný ostrov alebo dokonca Nový Zéland či Austráliu. Od španielskej vlády získal peniaze, aby sa na ostrovoch mohol venovať chovu kôz a ošípaných. Na ostrovoch žil až do roku 1580, keď sa vrátil k moreplavbe. Napísal pojednanie o plavbe po čilskom pobreží. Ako 55-ročný usadil v Santiagu, už ženatý s Franciscou de Soria, s ktorou mal jedného syna Diega. Naďalej však prerušovane pokračoval v navigovaní.
Turistická značkovaná trasa číslo 8102

 Turistická značkovaná trasa číslo 8102 je žltá trasa spájajúca bratislavské mestské časti Krasňany a Záhorská Bystrica. Dĺžka trasy je 13,2 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Igor Klejch

Igor Klejch (* 28. marec 1964, Žiar nad Hronom) je bývalý slovenský futbalový útočník.
Futbalová kariéra.
Hral za Spartak Trnava, Duklu Banská Bystrica, FC Nitra, FC Baník Ostrava a FC Svit Zlín, grécke kluby Panachaiki FC a AE Larissa 1964 a kariéru ukončil v FK Senica. V československej a českej lige nastúpil na 208 zápasov a strelil 58 gólov, v gréckej lige pridal v 94 zápasoch ďalších 25 gólov. V sezóne 1991/92 sa stal najlepším strelcom I. SNFL s 21 gólmi.
Krezolová červeň

Krezolová červeň (celý názov: "o"-krezolsulfóneftaleín) je triarylmetánové farbivo často používané na monitorovanie pH v akváriách.
Krezolová červeň môže byť použitá v mnohých bežných molekulárnych biologických reakciách namiesto iných plniacich farbív. Kresolová červeň neinhibuje "Taq" polymerázu v rovnakej miere ako iné bežné farbivá.
Farebný marker.
Krezolová červeň sa môže použiť aj ako elektroforetický farebný marker na monitorovanie procesu elektroforézy na agarózovom géli a elektroforézy na polyakrylamidovom géli. V 1% agarózovom géli prebieha približne vo veľkosti 125 párov báz (bp) molekuly DNA (závisí to od koncentrácie tlmivého roztoku a inej zložky). Na tento účel možno použiť aj brómfenolovú modrú a xylénkyanol.
Lysinský potok

Lysinský potok je vodný tok v Kysuckej vrchovine na území okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Bystrice s dĺžkou približne 4,2 km, pretekajúci územím Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Priebeh toku.
Potok pramení v centrálnej časti Kysuckej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Vojenné, na severných svahoch vrchu Čierna Lutiša (), v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie najskôr severným smerom do osady Bolgušovia, kde priberá pravostranný prítok a stáča sa na západ. V lokalite U Tabaka priberá významnejší ľavostranný prítok spod Čiernej Lutiše a postupne sa stáča na sever. Pokračuje údolím Skríželné, kde priberá niekoľko menších prítokov a pod osadou Skríželné priberá ďalší významnejší prítok, ľavostranný Suchý potok z úbočia Grúnikov (). Úžinou medzi Nocľahmi () a Kýčerou () opúšťa podcelok Vojenné a vteká do Bystrickej brázdy, kde sa na okraji miestnej časti Lány na území Starej Bystrice v nadmorskej výške cca vlieva ľavostranne do rieky Bystrica. Potok má zväčša kratšie prítoky a dolinou v jeho blízkosti je po osadu Bolgušovia vybudovaná cyklotrasa.
Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Stará Bystrica v okrese Čadca v Žilinskom kraji.
Turistická značkovaná trasa číslo 8131

 Turistická značkovaná trasa číslo 8131 je krátka žltá trasa v Malých Karpatoch, ktorá vedie z rázcestia Zumberg do sedla Tri kamenné kopce. Dĺžka trasy je 8,1 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Formula 1 v roku 2025

Sezóna 2025 bude 76. ročníkom majstrovstiev sveta Formuly 1. Kalendár pretekov obsahuje 24 Veľkých cien. Sezóna sa začne Veľkou cenou Austrálie 16. marca 2025 a skončí sa Veľkou cenou Abú Zabí 7. decembra 2025.
Sezóna 2025 je naplánovaná ako posledný rok na využitie konfigurácie pohonnej jednotky predstavenej v roku 2014. Pre šampionát 2026 bude predstavená upravená konfigurácia bez MGU-H, ale s vyšším výkonom z MGU-K. 
Sezóna 2025 bude takisto posledný rok generácie automobilov predstavených v roku 2022 a posledný rok systému zníženia odporu vzduchu (DRS), keďže od roku 2026 sa zavádzajú autá s aktívnou aerodynamikou a pohyblivými krídlami.
Pneumatiky.
Výhradným dodávateľom pneumatík pre rok 2025 je Pirelli. Rovnako ako v roku 2024 existuje päť zmesí slick (bezdrážkových) pneumatík, s označením od C1 (najtvrdšia zmes) do C5 (najmäkšia zmes). Pre mokré podmienky zostávajú taktiež k dispozícii prechodné (intermediate) pneumatiky a pneumatiky do dažďa (wet).
Stančiansky potok

Stančiansky potok je vodný tok v Dolnom Zemplíne, v západnej časti okresu Trebišov. Je to pravostranný prítok Chlmca, má dĺžku 3,6 km a je tokom VII. rádu.
Pramení vo Východoslovenskej pahorkatine, v oblasti Močidielko severne od obce Lastovce v nadmorskej výške približne 200 m n. m. Od prameňa tečie severoseverovýchodným smerom poľnohospodársky intenzívne využívanou krajinou a postupne mení smer toku na severovýchod. Potom sa esovito stáča, napája malú zavlažovaciu nádrž a podteká cestu do Košíc. Napokon sa stáča na východ, preteká intravilánom obce Stanča, tesne pred ústím priberá ešte krátky ľavostranný prítok z obce a východne od nej sa v nadmorskej výške asi 116 m n. m. vlieva do Chlmca.
Jacques Antoine

Jacques Antoine (* 14. marec 1924, Neuilly-sur-Seine – † 14. september 2012, Paríž) bol francúzsky, scenárista, návrhár, tvorca a producent herných relácií. Počas svojej dlhoročnej kariéry, od 50. do 90. rokov, vytvoril viac ako 150 hier, ktoré zanechali stopu vo francúzskej populárnej kultúre, ako napríklad "La Tête et les Jambes", "La Chasse aux Trésors", "Po stopách Xapatanu" alebo "Pevnosť Boyard".
Životopis.
Narodil sa 14. marca 1924 v Neuilly-sur-Seine a je vnukom André Antoina, priekopníka moderného inscenovania vo francúzskom divadle a zakladateľa Théâtre Antoine v Paríži. Vo veku 24 rokov urobil prvé kroky v rádiu. S jeho kolegom Pierrom Bellemare boli pri vznikajúcej stanici Europe 1 s obsahom inovatívnych a nápaditých programoch a hrách ako "Vous êtes formidable" alebo "Cent francs par seconde". Koncom 50. rokov zásoboval televíziu svojimi novými výtvormi ako "Télé match" a "La Tête et les Jambes", ktoré vždy moderoval Pierre Bellemare. V roku 1969 uviedol na trh "Le Schmilblick", ktorú predstavil moderátor Guy Lux. V rokoch 1963 až 1977 viedol programy pre kanál Télé Monte-Carlo, ktorý vysielal vo Francúzsku a Taliansku. Je tiež spisovateľom a autorom "Une histoire vraie", z ktorého bol prevzatý scenár klasiky francúzskej kinematografie "Kráva a zajatec", ktorú v roku 1959 režíroval Henri Verneuil s Fernandelom. Antoine, milovník dobrodružnej literatúry, mora a cestovania, vymyslel aj dobrodružnú hru "La Chasse aux trésors" (Hľadanie pokladu), v ktorej Philippe de Dieuleveult hľadal poklady pomocou helikoptér. Neskôr bol tvorcom aj "L’Académie des neuf" s Jean-Pierre Foucaultom, "Tournez Manège" v podaní Evelyne Leclerc, Simone Garnier a Fabienne Egal. V roku 1989 vytvoril šou "Pevnosť Boyard", ktorej sa odvysielalo už 35 sezón. Jacques Antoine zomrel piatok 14. septembra 2012 vo veku 88 rokov na zástavu srdca.
Kántrové dni

Kántrové dni (skrátene kántry) alebo archaicky kvantembrové dni sú v katolíckej cirkvi vybrané prosebné dni počas každého ročného obdobia, počas ktorých veriaci prosia alebo ďakujú na vybrané úmysly. Mnoho z nich sa zároveň počas nich postí. Kántrové dni sa slávia v stredu, piatok a sobotu. Ich dátum je pohyblivý, pretože je viazaný na pohyblivé slávenia počas liturgického roka. Cieľom je obnova duchovného života, prosby a vzdávanie vďaky Bohu. 
Na rozdiel od pôstu počas Popolcovej stredy alebo Veľkého piatku nie sú záväzné pre bežného veriaceho. Kňaz je však viazaný odslúžiť počas nich aspoň v jeden deň omšu s príslušným predpísaným formulárom.
Pôvod a názov.
Keď sa vo štvrtom storočí začal významnejšie rozvíjať kresťanský život, mnohí noví veriaci sa pridŕžali aj pohanských zvykov. Preto sa Cirkev snažila dať im nový duchovný rozmer, pretože veriaci „vnútorne cítili, že v prírode je niečo mimoriadne silné a nadprirodzené.“ Kántrové dni teda nahrádzali v prvopočiatkoch bujaré pohanské oslavy decembrovej sejby, júnovej žatvy či septembrového vinobrania. Kresťanstvo teda v inej forme pokračovalo vo vyprosovaní si požehnania od Boha pre úrodu.
V rámci všeobecnej cirkvi ich ako dobrovoľné zaviedol pápež Lev I. Veľký v 5. storočí, ktorý stanovil trojdňový pôst (v stredu, piatok a sobotu). Z tohto pôstu sa neskôr vyvinuli kántrové dni. Postupne sa táto prax rozšírila aj do Gálie a Španielska. Jarné kántrové dni boli doplnené v rámci reformy dátumov kántrových dní v 11. storočí pápežom Gregorom VII. V Ríme sa počas toho vyvinuli tzv. štáciové pobožnosti, počas ktorých sa časť bohoslužby slávila na jednom mieste a veriaci s kňazom sa následne v procesii presúvali do kostola (tzv. štácie). Na Slovensku sa tento zvyk v minulosti uchovával pri procesii na polia, aby sa spoločenstvo modlilo za dobrú úrodu.
Názov pochádza z latinského "quattuor", čo znamená štyri, pretože sa tieto pôstne dni konali štyrikrát ročne. Niektorí autori však odvádzajú názov "kántry" zo slovesa "kántriť", v snahe potláčať a ničiť hriešne tendencie a náruživosti.
V niektorých regiónoch sa kántry nazývali aj suché dni, lebo veriaci mali byť podľa ľudovej zbožnosti len o chlebe a vode, podobne ako počas prísneho pôstu na Veľký piatok či Popolcovú stredu.
Obsah kántrov.
Veriaci sa majú počas týchto dní správať ako počas pôstneho dňa. Je odporúčané, aby sa zdržali mäsitého pokrmu a vykonali skutky nábožnosti (účasť na bohoslužbe, individuálna modlitba alebo štúdium Svätého Písma a pod.), skutky milosrdenstva (návšteva chorého, pomoc blížnym a pod.) alebo sa zapreli vo svojich nerestiach (odopieranie si napr. fajčenia, alkoholu, internetu, televízie a pod.).
Všeobecným cieľom je obnova ducha veriaceho a verejné prosby za rozličné ľudské potreby a vyjadrenie vďaky Bohu. Je však potrebné zdôrazniť, že tento pôst je pre veriaceho dobrovoľný. Kňaz je však viazaný odslúžiť počas nich aspoň v jeden deň omšu s príslušným predpísaným formulárom.
Typy kántrových dní.
Štyrikrát do roka sú tri dni (vždy streda, piatok a sobota) vybrané ako kántrové dni:
Lutiša

Lutiša je vodný tok v Kysuckej vrchovine na území okresu Čadca a Žilina. Je to pravostranný prítok Radôstky s dĺžkou približne 4 km, pretekajúci územím Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Priebeh toku.
Potok pramení v centrálnej časti Kysuckej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Vojenné, na južných svahoch vrchu Čierna Lutiša (), v nadmorskej výške približne Od prameňa v blízkosti samoty Michalcovia tečie prevažne len západným smerom a priberá niekoľko pravostranných prítokov z oblasti masívu Vrchrybník () a ľavostranných zo svahov Čiernej Lutiše. Potok sa vlní údolím, zovretým medzi Haviarku () a Vŕšky () a priberá ďalšie menšie prítoky. Na dolnom toku preteká samotou Brehy a následne juhovýchodným okrajom miestnej časti Sýkorovci. Križuje hlavnú cestu a v nadmorskej výške cca sa pravostranne vlieva do riečky Radôstka, prítoku Bystrice. Potok má len kratšie prítoky a dolinou v jeho blízkosti je vybudovaná cyklotrasa.
Potok pramení na katastrálnom území obce Nová Bystrica v okrese Čadca v Žilinskom kraji, no následne pokračuje už katastrom obce Lutiše v okrese Žilina.
Anders Antonsen

Anders Antonsen (* 27. apríl 1997, Aarhus) je dánsky hráč bedmintonu. Je trojnásobným medailistom z majstrovstiev sveta, na ktorých získal jednu striebornú medailu v roku 2019 vo švajčiarskom Bazileji a dve brondzové medaile v roku 2021 v španielskej Huelve a o dva roky neskôr 2023 na domácej pôde v dánskej Kodani. Je taktiež dvojnásobným majstrom Európy, keď sa mu podarilo získať titul v roku 2021 v ukrajinskom Kyjeve a taktiež aj v roku 2024 v nemeckom Saarbrückene. V roku 2015 získal zlatú medailu na majstrovstvách Európy juniorov vo dvojhre chlapcov a taktiež aj brondzovú medailu v zmiešaných družstvách. V tom istom roku bol ocenený Európskym mladým hráčom roka.
Spolu s národným vybojoval 3 brondzové medaile na Thomas Cupe, čo sú majstrovstvá sveta družstiev mužov v rokoch 2018, 2020 a 2022. Na majstrovstvách Európy družstiev mužov získal 4 tituly, a to v rokoch 2016, 2018, 2020 a 2024. Na majstrovstvá Európy zmiešaných družstiev získal 4 tituly, a to v rokoch 2017, 2019, 2021 a 2023.
Je bývalým svetovým hráčom číslom 2 v rebríčku BWF v disciplíne mužskej dvojhry.
Začiatky.
Antonsen začal svoju kariéru v bedmintone vo veku 6 rokov v Kastanievej, Viby. Spolu so svojim bratom Kasperom Antonsenom sa učili hrať bedminton od svojho otca, ktorý pracoval v jednom z bedmintonových klubov v Aarhuse s názvom AB. Prvý krát sa predstavil na medzinárodnom turnaji v roku 2013 Forza Denmark International tournament.
Najväčšie úspechy.
Majstrovstvá sveta.
"Muži dvojhra"
Majstrovstvá Európy.
"Muži dvojhra"
Majstrovstvá Európy juniorov.
"Chlapci dvojhra"
Európske hry.
"Muži dvojhra"
BWF World Tour (8 titulov, 7 druhých miest).
BWF World Tour je séria elitných bedmintonových turnajov schválených Svetovou bedmintonovou federáciou (BWF). BWF World Tour je rozdelená do úrovní World Tour Finals, Super 1000, super 750, super 500, super 300 (súčasť HSBC World Tour) a BWF Tour Super 100.
"Muži dvojhra (finálové zápasy)"
BWF Grand Prix (1 titul).
Bedmintonové turnaje BWF Grand Prix mali dve úrovne, Grand Prix a Grand Prix Gold. Bola to séria bedmintonových turnajov, ktoré schválila Svetová bedmintonová federácia (BWF) a hrali sa v rokoch 2007 až 2017.
"Muži dvojhra (finálové zápasy)"
BWF International Challenge/Series (6 titulov, 1 druhé miesto).
"Muži dvojhra (finálové zápasy)"
Štefan Toma

Prof. RNDr. Štefan Toma, DrSc. (* 11. september 1937, Veľké Uherce) je slovenský chemik a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
V rokoch 19521955 študoval na JSŠ v Prievidzi, kde maturoval. V roku 1955 študoval chémiu na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (PríF UK), ktorú ukončil v roku 1960.
Po absolvovaní vysokej školy nastúpil na Katedru organickej chémie PriF UK ako asistent. Na tejto katedre pôsobil až do roku 2013, keď sa stal emeritným profesorom. V roku 1966 na Prírodovedeckej fakulte UK obhájil kandidátsku dizertačnú prácu z oblasti chémie ferocénu, prípravy jeho nových derivátov a získal vedecko-pedagogický titul CSc. V roku 1966 po rigoróznej skúške získal titul RNDr. V roku 1969 sa habilitoval na docenta organickej chémie. Vnútromolekulová Michaelova adícia ako metóda prípravy [m]metalocenofánov bola témou jeho doktorskej dizertácie, ktorú obhájil v roku 1982 a stal sa doktorom chemických vied (DrSc.), vedný odbor organická chémia. Od roku 1983 je univerzitným profesorom v odbore organická chémia na PriF UK. V rokoch 19701971 absolvoval študijný pobyt na University of Strathclyde Glasgow, Spojené kráľovstvo. V rokoch 19761995 a 19992003 zastával funkciu vedúceho katedry organickej chémie na PriF UK. Dekanom Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave bol v rokoch 19861991. Od roku 1981 bol vedeckým tajomníkom Slovenskej chemickej spoločnosti (SCHS) a v rokoch 19881990 jej predsedom.
Dielo.
Profesor Štefan Toma je priekopníkom zavádzania nových metód organickej syntézy nielen na Slovensku, ale aj v bývalom Česko-Slovensku. Okrem chémie organokovových zlúčenín sa profesor Toma veľkou mierou zaslúžil o rozvoj fotochémie, sonochémie, využitia mikrovlnného žiarenia v organickej syntéze, organokatalýzy a využitia iónových kvapalín. Venoval sa aj syntéze a aplikáciám nových chirálnych ferocénových ligandov a organokatalyzátorov v stereoselektívnej syntéze. Je autorom a spoluautorom viac ako 260 pôvodných vedeckých prác. Výsledky svojej vedeckej práce prezentoval na zahraničných univerzitách v Dijone, Štrasburgu, Grenoble, Paríži, Yorku, Kolíne, Nottinghame, Aachene, Grazi, Šige, Coventry, Bologni. Bol členom redakčnej rady medzinárodného časopisu "Applied Organometallic Chemistry".
Soľný mostík

Soľný mostík je vodivé spojenie vodičov druhej triedy, ktoré je súčasťou galvanických článkov. Soľný mostík umožňuje realizáciu vratných galvanických článkov, čo je podstatné z hľadiska určovania termodymických veličín redoxných reakcií.
Soľný mostík sa konštruuje ako trubica, ktorá je naplnená nasýteným vodným roztokom soli, ktorá nereaguje s roztokmi v elektródach (s vodičmi druhej triedy, ktoré sú súčasťou elektród). Využívanými zlúčeninami na prevod elektrického prúdu cez soľný mostík sú chlorid draselný, dusičnan draselný, dusičnan amónny, ktoré sú charakteristické veľmi podobnými pohyblivosťami iónov. Trubica soľného mostíka je z oboch strán uzatvorená pórovitými zátkami. Nevratné javy, ktoré sa odohrávajú na styku soľného mostíka s roztokmi elektród, sú zanedbateľné. Soľný mostík sa v schémach galvanických článkov označuje dvojitou zvislou čiarou ||.
Daniellov článok

Daniellov článok je galvanický článok, ktorý je tvorený dvoma katiónovými elektródami prvého druhu. Jednu elektródu tvorí vodič prvej triedy, ktorým je kovová meď, a vodičom druhej triedy je roztok síranu meďnatého. Druhú elektródu tvorí vodič prvej triedy, ktorým je kovový zinok, a vodičom druhej triedy je roztok síranu zinočnatého. Vodivé spojenie vodičov druhej triedy je možné realizovať soľným mostíkom (tým vznikne vratný Daniellov článok) alebo membránou (tým vznikne nevratný Daniellov článok), resp. diafragmou.
Philippe Bouvard

Philippe Bouvard (* 6. december 1929, Coulommiers, Seine-et-Marne) je francúzsky televízny a rozhlasový moderátor. Bol dlhoročným rozhlasovým moderátorom pre RTL Group.
Životopis.
Už vo veľmi mladom veku bol Bouvard zapálený pre žurnalistiku a ako šesťročný bol pri vzniku novín "l'Epatant". Bouvard bez maturity a prepustenia z Novinárskeho vzdelávacieho centra (CFJ) pre svoje provokatívne správanie neustále vzbudzoval rozruch. Neskôr začal v tlači a rýchlo viedol niekoľko povolaní súčasne. V roku 1953 nastúpil do "Le" "Figaro" ako kuriér. Philippe Bouvard, ktorý bol zvyknutý tráviť noci v redakciách, dostal správu o požiari v Marseille. Získal fotografiu a Le Figaro bol jediným denníkom, ktorý zverejnil zábery tragédie. Okamžite odmenený, povýšený na zástupcu vedúceho fotooddelenia, postupne stúpal cez hodnosti: vedúci fotooddelenia, potom vedúci parížskej sekcie až do roku 1973, kedy odišiel do France Soir. Pracoval tam najskôr ako šéfredaktor, potom režisér a redaktorom bol až do roku 1998. Philippe Bouvard spolupracoval aj na niekoľkých ďalších publikáciách vrátane "L'Express", "Paris-Match", "le Point" a "Nice-Matin." Jeho prvé kroky v rádiu koncom 60. rokov v RTL ho privítali nepretržite a potom sa stal šéfredaktorom správ o 13:00. V televízii debutoval v 70. rokoch v rôznych šou. Uznanie a slávu sa mu však dostalo najmä vďaka dvom predstaveniam "Le petit théâtre de Bouvard" a "Les Grosses têtes". Keď bol "Le petit théâtre de Bouvard" prvýkrát odvysielaný 13. septembra 1982 na Antenne 2. V tom čase spolupracoval s duom Chevallier a Laspalès, Smaïn, Muriel Robin či Michèle Bernier. Antenne 2 ukončila spoluprácu s Philippom Bouvardom v roku 1987 pre nedostatok ratingov. Okrem viacerých povolaní sa Bouvard venoval aj písaniu okolo päťdesiatky kníh. Philippe Bouvard sa objavil aj v kine, a to najmä vo snímke "Krídelko alebo stehienko?" (1976) režiséra Clauda Zidiho, v ktorom stvárnil svoju vlastnú úlohu. Bouvard bol v roku 2004 vyhlásený za francúzskeho rytiera čestnej légie.
Medza únavy

Medza únavy je úroveň napätia, pod ktorou je možné aplikovať nekonečný počet zaťažovacích cyklov na materiál bez toho, aby došlo k únavovému poškodeniu. Niektoré kovy, ako sú železné zliatiny a zliatiny titánu, majú zreteľný limit, zatiaľ čo iné ako hliník a meď zreteľný limit nemajú a nakoniec zlyhajú aj pri malých amplitúdach napätia, hoci pri veľkom počte cyklov. Tam, kde materiály nemajú zreteľný limit, sa tiež definuje medza únavy, ale pri definovanom počte cyklov, bez únavového poškodenia.
Wöhlerova krivka.
Wöhlerova krivka zobrazuje počet cyklov do porušenia materiálu v závislosti od veľkosti skúšobného napätia. Je zrejmé, že so znižujúcim sa napätím sa zvyšuje počet cyklov do porušenia materiálu. Wöhlerova krivka sa asymptoticky približuje medzi únavy. Nakoľko vyjadruje počet cyklov N pri napätí σ, diagram sa tiež označuje aj ako S-N diagram. Wöhlerova krivka je vždy pod medzou pevnosti.
Príklady.
Medza únavy pre hliníkovú zliatinu 2219-T851 má hodnotu 110 MPa pre počet 107 cyklov a 103 MPa pre počet cyklov 5×108.
Rôzne hodnoty medze únavy, podľa spôsobu namáhania, pre oceľ 11 370 (EN ISO 1.0036), s pevnosťou v ťahu Rm= 370450 MPa:
Vrchovinný potok

Vrchovinný potok je vodný tok v Kysuckej vrchovine na území okresu Žilina. Je to pravostranný prítok Radôstky s dĺžkou približne 3,5 km, pretekajúci územím Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Priebeh toku.
Potok pramení v centrálnej časti Kysuckej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Vojenné, pod hrebeňom vedúcom z Vojenného na Čiernu Lutišu (), v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie sprvu západným smerom, onedlho priberá menší pravostranný prítok a stáča sa na juhozápad. Priberá významný pravostranný prítok z lokality Michalcovci a vedie južným smerom, aby pribral najvýznamnejší prítok, ľavostranný Matejíčkov potok. Stáča sa na juhozápad, priberá pravostranný prítok z masívu Vrchrybník () a údolím smeruje k osade Meličíkovci, kde križuje hlavnú cestu a v nadmorskej výške cca sa pravostranne vlieva do riečky Radôstka, prítoku Bystrice.
Potok pramení a preteká iba katastrálnym územím obce Lutiše v okrese Žilina v Žilinskom kraji.
Maxim (prvé meno)

Maxim je mužské meno latinského pôvodu, odvodené od slova "maximus" v zmysle najväčší, najvznešenejší. Meniny má 29. mája.
Konduktometer

Konduktometer (tiež konduktomer) je zariadenie na meranie elektrickej (elektrolytickej) špecifickej vodivosti. Konduktometer využíva buď striedavé napätie alebo prúd na zníženie vplyvu impedancie fázového rozhrania, alebo využíva prúd s dostatočne vysokou frekvenciou. Konduktometer sa používa pri konduktometrii. 
Konduktometer pozostáva z dvoch elektród so spoločným elektrolytom. Konduktometer je teda typ galvanického článku. Vodiče prvej triedy sú pliešky v tvare štvorca s rovnakou plochou, ktoré sú usporiadané planparalelne (rovnobežne). Materiály vodičov prvej triedy sú inertné kovy ako platina alebo zlato. Vplyv geometrického usporiadania konduktometra na pozorovanú hodnotu vodivosti sa odstraňuje kalibráciou konduktometra za použitia roztokov chloridu draselného so známou tabelovanou koncentráciou. Kalibráciou sa získa odporová konštanta "C" vo vzťahu špecifickej vodivosti "κ": "G "= "C" ·" κ". Získaná hodnota vodivosti sa zobrazuje na konduktometri napríklad v jednotkách mikrosiemens na centimeter (μS/cm).
Turistická značkovaná trasa číslo 8167

 Turistická značkovaná trasa číslo 8167 je žltá trasa v Malých Karpatoch, ktorá vedie z Lozorna na rázcestie Rusniaky. Dĺžka trasy je 17,9 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Salónka

Salónka (v množnom čísle salónky, , v množnom čísle "szaloncukrok", , ) je ozdobný cukrík zvyčajne pokrytý čokoládou a s náplňou na báze marcipánu alebo čerešní s koňakom alebo kokosom alebo mandľami alebo ovocím alebo iným, typický pre vianočné obdobie v Maďarsku, na Slovensku a v Rumunsku, kde – vďaka svojmu farebnému obalu – sa používa na ozdobu vianočného stromčeka.
Coulometria

Coulometria (tiež coulombmetria, /vyslovuje sa 'kulo'metria/) je analytická metóda založená na meraní elektrického náboja prejdeného skúmanou vzorkou. Coulometria sa realizuje pomocou coulometrov, ktoré sa podľa experimentálneho usporiadania rozdeľujú na coulometer na traskavý plyn, coulmeter na striebro a coulometer na meď. Coulometria je založená na Faradayových zákonoch elektrolýzy. Medzi postupy, ktoré využívajú coulometriu, sa zaraďuje elektrogravimetriu, čiže stanovenie množstva kovu v roztoku na základe zmeny hmotnosti katódy, na ktorej sa katión z roztoku vyredukuje ako kov. Coulometriou je možné určiť počet elektrónov v neznámej elektródovej reakcii (redoxnej polreakcii), resp. je možné použiť coulometriu na definíciu jednotky elektrického prúdu (ampéru). Coulometria spojená so súčasným meraním zmien látkového množstva elektrolytov v katódovom priestore a anódovom priestore umožňuje meranie prevodových čísel iónov, ktorú navrhol Hittorf.
4. ukrajinský front

4. ukrajinský front () bol názov dvoch vojenských formácií Červenej armády počas druhej svetovej vojny.
4. ukrajinský front (20. októbra 194331. mája 1944).
História.
4. ukrajinský front vznikol 20. októbra 1943 premenovaním Južného frontu.
Do začiatku novembra 1943 dokončil Melitopoľskú operáciu s výsledkom postupu o 300 km k ústiu Dnepra a Perekopskej šiji. V januári a februári 1944 sa pravé krídlo frontu zúčastnilo Nikopoľsko-Kryvorižskej operácie v ktorej spoločne s 3. ukrajinským frontom zlikvidoval Nikopoľské predmostie nepriateľa. V apríli a máji 1944 v spolupráci s Samostatnou prímorskou armádou a Čiernomorskou flotilou oslobodil Krym.
16. mája 1944 Hlavný stan rozhodol o zrušení frontu k 31. máju, Prímorská armáda zostala na Kryme, ostatné vojská boli odoslané na iné úseky frontu, väčšinou do Bieloruska.
4. ukrajinský front (5. augusta 194425. augusta 1945).
História.
Druhýkrát bol 4. ukrajinský front vytvorený 5. augusta 1944 z ľavého krídla 1. ukrajinského frontu v zostave 1. gardovej a 18. armády s 8. leteckou armádou. V septembri a októbri 1944 s 1. ukrajinským frontom vo Východokarpatskej strategickej útočnej operácii (ktorej časťou boli Karpatsko-duklianska operácia a Karpatsko-užhorodská operácia) oslobodil Podkarpatskú Rus a východné Slovensko. V januári a februári v Západokarpatskej operácii vojská front oslobodili značnú časť Československa. Na jar roku 1945 4. ukrajinský front bojoval na severnej Morave, vojnu zakončil účasťou v Pražskej operácii.
Po skončení bojov bol front 25. augusta zrušený, bývalé veliteľstvo frontu prevzalo riadenie Karpatského vojenského okruhu.
Coulometer

Coulometer je elektrochemická sústava, ktorá sa používa na meranie elektrického náboja prejdeného skúmanou vzorkou. Prakticky sa využíva pri coulometrii. V praxi sa využíva coulometer na striebro, coulometer na meď a coulometer na traskavý plyn. V priebehu coulometrie sa zaznamenáva čas, ktorý sa používa na výpočet prejdeného elektrického prúdu.
Coulometer na striebro.
Coulometer na striebro je založený na elektrogravimetrickom stanovení hmotnosti striebra vylúčeného počas elektrolýzy na predváženom platinovom kelímku, ktorý slúži ako katóda. Pred realizáciou coulometrie sa suchý a čistý platinový kelímok zváži, jeho hmotnosť sa zaznamená a naplní sa roztokom dusičnanu strieborného s koncentráciou 10 až 20 hm.%. Anódu tvorí strieborný drôt ponorený do roztoku dusičnanu strieborného. Veľkosť náboja "Q" prejdeného za určitý čas "τ" sa vypočíta z hmotnosti striebra vylúčeného na platinovom kelímku "m"Ag:
kde "F" je Faradayova konštanta a "M"Ag je molárna hmotnosť striebra.
Coulometer na meď.
Coulometer na meď je založený na elektrogravimetrickom stanovení hmotnosti medi vylúčenej počas elektrolýzy na predváženej medenej doskovej elektróde, ktorá slúži ako katóda. Pred realizáciou coulometrie sa suchá a čistá medená dosková elektróda zváži, jej hmotnosť sa zaznamená a reakčná nádoba sa naplní roztokom síranu meďnatého, ktorý sa okyslí a pridá sa etanol na zabránenie oxidácie vylúčenej medi. Anódu tvoria medené dosky ponorené do roztoku síranu meďnatého. Veľkosť náboja "Q" prejdeného za určitý čas "τ" sa vypočíta z hmotnosti medi "m"Cu vylúčenej na medenej doske, ktorá slúžila ako katóda:
kde "F" je Faradayova konštanta a "M"Cu je molárna hmotnosť medi.
Coulometer na traskavý plyn.
Coulometer na traskavý plyn je založený na volumetrickom stanovení objemu traskavého plynu vylúčeného počas elektrolýzy na katóde (tvorba plynného vodíka) a na anóde (tvorba plynného kyslíka). Traskavý plyn je teda pomer vodíka a kyslíka v molárnom pomere 2:1. Pred realizáciou coulometrie sa celý coulometer naplní vodným roztokom kyseliny. Veľkosť náboja "Q" prejdeného za určitý čas "τ" sa vypočíta z objemu traskavého plynu vylúčeného na elektródach:
kde "F" je Faradayova konštanta a "n" je látkové množstvo plynu, ktoré pri teplote "T" a tlaku "p" zaberá objem "V:"
Konštanta 0,75 vychádza z toho, že priechodom 1 molu elektrónov (s nábojom približne 96 485 C) sa rozloží 0,5 molu vody a vznikne 0,75 molu (0,5 + 0,25) plynnej zmesi vodíka a kyslíka (traskavého plynu) podľa rovnice:
Cesta okolo sveta za 80 dní (rozlišovacia stránka)

Cesta okolo sveta za 80 dní môže byť:
Elektrogravimetria

Elektrogravimetria je analytická metóda založená na elektrolýze roztoku analytu, počas ktorej sa stanovovaný katión redukuje na katóde za tvorby kovového povlaku. Katóda sa pred a po elektrolýze zváži a z rozdielu nameraných hmotností sa určí hmotnosť kovu, ktorý sa vylúčil na katóde. Pokiaľ je známy objem reakčnej cely, je možné odvážením a vypočítaním zistiť počiatočnú koncentráciu analytu "c" vo vzorke pred elektrolýzou. Koncentráciu možno spočítať podľa rovnice
kde "M" je molárna hmotnosť kovu, ktorý sa redukoval na katóde, "V" je objem roztoku analytu, "m" je hmotnosť vylúčeného kovu na katóde, čo sa vypočíta ako rozdiel hmotnosti katódy pred elektrolýzou a po elektrolýze.
Všeobecne pre hmotnosť látky "m" vzniknutej elektrochemickou reakciou je možné z Faradayových zákonov elektrolýzy odvodiť, že platí:
kde "M" je molárna hmotnosť látky, "I" je elektrický prúd, "t" je čas, "z" je počet elektrónov vymenených pri danej reakcii a "F" je Faradayova konštanta.
Cesta okolo sveta za 80 dní (miniséria)

Cesta okolo sveta za 80 dní () je americko-taliansko-nemecko-juhoslavská miniséria, ktorú režíroval Buzz Kulik. Ide o šesť 48-minútových epizód, ktoré boli vysielané od 16. apríla 1989 na NBC. Dobrodružno-akčný príbeh ide podľa rovnomenného románu Julesa Verna z roku 1873.
Miniséria sa natáčala v Anglicku, Macau, Hongkongu, Thajsku a Juhoslávii. Dielo bolo nominované na cenu BAFTA Craft za televízny grafický dizajn 1990.
Spracovania.
Pre televízne vysielanie vzniklo 6 epizód o dĺžke necelých päť hodín. Iná verzia obsahuje obsah rozdelený do troch dielov po sto minútach.
Rozdiely oproti pôvodnému románu.
Táto mini-séria pridáva do pôvodného príbehu Julesa Verna mnoho zvratov. V dôsledku toho sa stretávame s mnohými novými postavami, ktoré sa v románe neobjavujú, vrátane Sarah Bernhardt, Louis Pasteur, Lenoir, Lucette či Cornelius Vanderbilt.
Faktorizácia odmerného roztoku

Faktorizácia odmerného roztoku je stanovenie presnej koncentrácie titračného činidla (odmerného roztoku). Faktorizácia sa realizuje titráciou roztoku takzvaného primárneho štandardu, čo je látka, ktorá má veľmi vysokú čistotu, resp. je možné ju veľmi jednoducho prečistiť (napr. kryštalizáciou); v prípade hydrátov solí musí mať látka definový stály počet kryštálových molekúl vody.
Používané chemikálie.
Odmerný roztok hydroxidu sodného, ktorý sa používa na alkalimetriu, sa faktorizuje kyslými primárnymi štandardmi, ako sú napríklad hydrogenvínan draselný, hydrogenftalát draselný, tetroxalát draselný, kyselina šťaveľová.
Odmerný roztok kyseliny chlorovodíkovej, ktorý sa používa na acidimetriu, sa faktorizuje zásaditými primárnymi štandarmi, ako sú napríklad dekahydrát tetraboritanu disodného (borax), hydrogenuhličitan draselný, uhličitan sodný.
Odmerný roztok manganistanu draselného, ktorý sa používa na manganometriu, sa faktorizuje dobre definovanou látkou, ktorá je schopná oxidácie, napríklad hexahydrátom síranu amónno-železnatého.
Faktorizácia odmerného roztoku hydroxidu sodného.
Stanovenie presnej koncentrácie odmerného roztoku hydroxidu sodného (faktorizácia) sa realizuje z dôvodu, že hydroxid sodný je hygroskopický, v dôsledku čoho vlhne a v prítomnom roztoku sa následne rozpúštajú plyny zo vzduchu. Problémom je oxid uhličitý, z ktorého vzniký kyselina uhličitá, ktorý takto reaguje neutralizačnou reakciou s hydroxidom sodným a znižuje množstvo hydroxidu sodného vo vzorke.
Faktorizácia na dihydrát kyseliny šťaveľovej.
V postupe faktorizácie je potrebné čo najpresnejšie zváženie primárneho štandardu na čo najpresnejších analytických váhach (s presnosťou na desatiny miligramov). 
Postup faktorizácie:
Faktorizácia na hydrogenftalát draselný.
Príprava 0,1 M roztoku hydroxidu sodného:
Príprava primárneho štandardu: 
Postup faktorizácie:
Sobolčín

Sobolčín je vodný tok v strednej časti Kysuckej vrchoviny na území okresu Žilina a Čadca. Je to ľavostranný prítok Radôstky s dĺžkou približne 3,7 km a je tokom VI. rádu.
Priebeh toku.
Potok pramení v centrálnej časti Kysuckej vrchoviny, v geomorfologickom podcelku Vojenné, na východných svahoch Obelca (), v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie severozápadným smerom a onedlho priberá menší ľavostranný prítok z oblasti sedla Meriadov. Mení smer toku na východný a priberá ďalšie dva pravostranné prítoky. Vteká do osady Sobolčínovci a opäť priberá významnejší pravostranný a ľavostranný prítok spod Černatína (). Pokračuje údolím východným smerom a priberá ďalšie dva pravostranné prítoky. Na dolnom toku preteká osadou Kliešťovci a následne sa v nadmorskej výške cca ľavostranne vlieva do riečky Radôstka, prítoku Bystrice.
Potok pramení na katastrálnom území obce Lutiše v okrese Žilina v Žilinskom kraji, no potom už tečie územím Radôstky v okrese Čadca.
Emil Kálnay

Emil Kálnay (* 16. jún 1924, Topoľčany† 22. november 1972) uvádzaný tiež ako Emil Kalnay, bol slovenský futbalový útočník a hokejista. Je pochovaný v Topoľčanoch.
Rodina.
Rodičia: krajčír Emil Michal Kálna (neskôr Kálnay) a Alojzia rod. Bartošíková.
Súrodenci: Alexander (* 1913, Budapešť), Jozef (* 1914, Veľké Uherce), Oľga (* 1916, Topoľčany), Vilma (* 1919, Topoľčany), Róbert (* 1921, Topoľčany), Aladár (* 1928, Topoľčany).
Manželka: Margita rod. Škorňáková.
Futbalová kariéra.
V česko-slovenskej lige hral za Manet Považská Bystrica v dvoch ročníkoch, v ktorých strelil dokopy päť gólov. V nižších súťažiach hral tiež za Topoľčany.
Hokejová kariéra.
Na prelome 30. a 40. rokov 20. storočia nastupoval za AC Juventus Topoľčany.
Turistická značkovaná trasa číslo 8152

 Turistická značkovaná trasa číslo 8152 je krátka žltá trasa v Malých Karpatoch, ktorá spája Vojenskú nemocnicu v Bratislave s Cestou hrdinov SNP. Dĺžka trasy je 0,9 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Biskupin

Biskupin je významná archeologická lokalita a sčasti rekonštruovaný model starovekého osídlenia so skanzenom v Poľsku. Leží v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve, v powiate Źnińskom a gmine Gąsawa, približne 8 km južne od mestečka Żnin. 
Ide o najvýznamnejšie archeologické nálezisko v Poľsku. Najstaršie nálezy pocházdajú z 8. storočia pred Kristom, teda z neskorej doby bronzovej. Lokalita sa nachádza na bažinatom polostrove pri jazere Biskupin. Pôvodne išlo o vodnú pevnosť v strede jazera, obohnanú dubovou palisádou. Hradba bola dlhá viac ako 450 metrov a dosahovala výšku 6 a šírku 3 metre. Pred ňou boli drevené vlnolamy. Dendrochronologická analýza určila, že 50 % stromov použitých na stavbu pevnosti bolo vyrúbaných v roku 748 pred Kr.
Keď bola lokalita v roku 1933 objavená, spôsobila senzáciu a vyvolala mnoho verejných diskusií, pretože bola považovaná za raný dôkaz západoslovanského osídlenia. Tento názor zastával profesor Poznaňskej univerzity Józef Kostrzewski, ktorý realizoval prvý archeologický výskum. Tento názor začal zohrávať politickú rolu v súboji s nacistickou propagandou, hlásajúcou nárok Nemcov na poľské územie vzhľadom k starovekému osídleniu germanskými kmeňmi. V roku 1936 vedci Poznaňskej univerzity vytvorili na mieste model v pôvodnej veľkosti, prúdili sem davy turistov, politikov i vojakov. Po nemeckej okupácii Poľska sa profesor Kostrzewski musel skrývať pred gestapom a nacistickí archeológovia sa neúspešne pokúšali dokázať germánsky pôvod miesta. Na konci druhej svetovej vojny sa preto nemecká armáda pokúsila areál zničiť zatopením. Po vojne bola voda odčerpaná a skanzen obnovený. Archeologický výskum, ktorý prevzal Zdzisław Rajewski, trval do roku 1976, napriek tomu však bolo zmapovaných iba 75 percent areálu a veľká jeho časť bola kvôli ochrane zasypaná, aby sa drevo úplne nerozpadlo. Väčšina historikov názor o pôvodne slovanskom osídlení postupne opustila, toto osídlení je dnes pripisované etnicky nejasnej lužickej kultúre, ktorá nebola určite ani germánskou, ani slovanskou.
Skanzen je národnou kultúrnou pamiatkou Poľska ("pomnik historie"). Miesto spravuje Národné archeologické múzeum vo Varšave. V septembri sa tu každý rok koná vzdelávací archeologický festival.
Krotitelia duchov (rozlišovacia stránka)

Krotitelia duchov môže byť:
Primárny štandard

Primárny štandard (tiež základná látka) je zlúčenina, ktorá sa používa na faktorizáciu odmerného roztoku (titračného činidla) používaného na titráciu. Ako primárne štandardy sa volia látky, ktoré majú dobre definovanú chemickú štruktúru, nepodliehajú rozkladu počas skladovania a nie sú hygroskopické. Kyslé primárne štandardy, ako napríklad hydrogenvínan draselný, hydrogenftalát draselný, tetroxalát draselný alebo kyselina šťaveľová, sa používajú na faktorizáciu odmerného roztoku hydroxidu sodného, ktorý sa používa na alkalimetriu. Zásadité primárne štandardy, ako napríklad dekahydrát tetraboritanu disodného (borax), hydrogenuhličitan draselný alebo uhličitan sodný, sa používajú na faktorizáciu odmerného roztoku kyseliny chlorovodíkovej, ktorý sa používa na acidimetriu. Odmerný roztok manganistanu draselného, ktorý sa používa na manganometriu, sa faktorizuje dobre definovanou látkou, ktorá je schopná oxidácie, napríklad hexahydrát síranu amonno-železnatého.
Montreal Victorias

Montreal Victorias bol amatérsky kanadský klub ľadového hokeja, ktorý sídlil v Montreale v provincii Quebec. Svoje domáce zápasy pôvodne hrával v hale Victoria Skating Rink, ktorá bola v klubovom vlastníctve. Hala bola uzavretá v roku 1925, potom sa klub sťahoval rôzne po Montreale. Hlavnou klubovou farbou bola gaštanovo hnedá (anglicky: Maroons, ako sa klubu v tlači hovorilo).
Klub bol založený buď v roku 1874, čo by z neho robilo najstarší klub ľadového hokeja na svete, alebo v roku 1877, čo by naopak klub katapultovalo na pomyselné druhé miesto pod tím McGillovej univerzity. Každopádne Victorias patrili k priekopníkom ľadového hokeja v Kanade. V roku 1886 bol klub pri založení Amateur Hockey Association of Canada. V rokoch 1895 – 1899 klub získal päťkrát Stanley Cup. Pri päťdesiatom výročí v roku 1924 klub usporiadal exhibíciu v novo otvorenej hale Montreal Forum.
V roku 1927 sa ako prvý severoamerický klub vydal Victorias po európskej tour. V Štokholme po prvýkrát porazili švédsky výber pomerom 17:1. Ďalšie výsledky zo Švédska zneli nasledovne: IK Gota porazená 5:0, Djurgårdens IF porazený 6:2, Södertälje SK porazené 6:0 a IK Gota porazená znova 19:3. V Berlíne „viktoriáni“ porazili Berliner Schlittschuhclub pomerom 13:0 a československý výber pomerom 8:0. Ďalšou zastávkou bola Viedeň, kde sa Montrealu na dvakrát postavil Wiener EV (oba zápasy skončili prehrou Wieneru). V Miláne sa klub stretol s kombinovaným tímom HC Davosu a EHC St. Moritzu, ktorý porazil vysoko 18:0. Miestny milánsky klub padol pomerom 15:2. Ďalej v Davose bol miestny klub znovu porazený, tentokrát pomerom 9:0. Poslednou zastávkou na tour bol Londýn, kde sa proti Montrealu postavil anglický výber, ktorý padol 14:1.
Slávny montrealský klub zanikol v roku 1939.
Umiestnenia v jednotlivých sezónach.
Zdroj: 
Zdroj:
Byreta

Byreta je sklená podlhovastá trubica s kalibrovanou stupnicou, ktorá sa používa na presné meranie objemu kvapalín, častejšie roztokov. Byreta sa využíva pri titráciách, čiže stanovovaní koncentrácie analytu vo vzorke, a to tak, že po dosiahnutí bodu ekvivalencie sa odčíta aktuálny objem odmerného roztoku v byrete. Stupnica na byrete je číslovaná zhora, nula je vždy posledná horná značka, na ktorú sa titračné činidlo musí zarovnať pred titráciou.
Do byrety sa nalieva štandardný roztok (titračné činidlo), ktoré je nutné pred titráciou faktorizovať. Štandardný roztok je roztok o známej koncentrácii. Podľa typu štandardného roztoku v byrete sa rozlišuje alkalimetria (meria sa alkalickým hydroxidom) a acidimetria (meria sa kyselinou).
Titrácia sa realizuje pomalým odpúšťaním štandardného roztoku z byrety do titračnej banky, zvyčajne po kvapkách. Rýchlosť odpúšťania štandardného roztoku z byrety sa ovláda kohútom na spodnej strane byrety.
Veľkosť byrety (a tým maximálny objem titračného činidla) volíme tak, aby bol dosiahnutý bod ekvivalencie ešte pred úplnou spotrebou titračného činidla, t. j. aby nebolo nutné titračné činidlo dolievať do byrety druhýkrát. Najmenšia chyba sa dosiahne, ak spotreba titračného činidla je okolo polovice objemu byrety.
Poloautomatická byreta.
Poloautomatické byrety sú konštruované tak, že sú priamo napojené na zásobný roztok, ktorý sa nachádza v zásobnej sklenej fľaši pod byretou. Poloautomatická byreta je osadená gumeným balónom, ktorým sa do systému byrety vháňa vzduch, čím vznikne pretlak, ktorý vytlačí titračné činidlo zo zásobnej fľaše do byrety. Na úspešné plnenie byrety je nutné prstom prekryť dierku na byrete, ktorou sa byreta zavzdušňuje. Po doplnení byrety sa prst z dierky odtiahne a hladina titračného činidla sa automaticky zarovná na nulu.
Automatická byreta (titrátor).
Automatické byrety sa využívajú v priemysle a výskume, sú pripojené na počítač, ktorý automaticky zaznamenáva spotrebu titračného činidla. Automatické byrety sú často vybavené aj konduktometrickou sondou, resp. potenciometrickou elektródou na monitorovanie vodivosti, resp. pH roztoku analytu a na automatický výpočet bodu ekvivalencie. Automatické byrety sa nazývajú aj titrátory.
Odčítanie objemu titračného činidla.
Odčítanie objemu spotrebovaného titračného činidla komplikuje prítomnosť menisku (sg. meniskus), číre bezfarebné kvapaliny sa zarovnávajú na tzv. dolný meniskus. Farebné (hoci aj číre priehľadné kvapaliny) kvapaliny sa zarovnávajú na tzv. horný meniskus, t. j. podľa okrajov, pretože nie je cez ne možné vidieť dolný meniskus.
Château d'Aubiry

Château d'Aubiry je novobarokový zámok postavený v Cérete na konci 19. storočia. Aubiry sa nachádza na zemi z ružového mramoru s výhľadom na park a jeho objekty, vinársku usadlosť, skleníky a kaplnku.
História.
Château d'Aubiry bol určený pre syna Justina Bardoua. Výstavba prebiehala v rokoch 1893 až 1904, ale výzdoba bola dokončená až v roku 1910. K zámku patrí 4-hektárový park a plocha okolo sto hektárov vyhradená pre vinič, ku ktorému pribúdajú aj lesy a ovocné sady. Zámok zostal v rodine až do roku 1973, hoci bol daný na predaj v roku 1938. Objekt a jeho panstvo boli 19. januára 2006 zapísané do zoznamu historických pamiatok.
Využitie v kinematografii.
Stavba sa objavila v niekoľkých filmoch, medzi ktoré patria napríklad:
Bratislavské Vianoce

Bratislavské vianočné trhy, známe ako Bratislavské Vianoce, sú od roku 1993 každoročné veľké vianočné trhy v bratislavskom Starom Meste medzi koncom novembra a 23. decembrom. Po prestávke na Štedrý večer a Prvý sviatok vianočný trhy pokračovali až do 6. januára.
Delí sa na Staromestské vianočné trhy na Hviezdoslavovom námestí a Hlavné vianočné trhy na Hlavnom a Primaciálnom námestí. Na nádvorí Bratislavského hradu sa tiež konajú Stredoveké vianočné trhy.