burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Spavá choroba

Spavá choroba alebo africká trypanosomiáza je ochorenie človeka zapríčinené prvokom "Trypanosoma brucei" a prenášané muchou tse-tse.
Choroba je endemická v rozsiahlej oblasti Subsaharskej Afriky (zasahujúca 30 štátov, čo je približne 60 miliónov ľudí). Každý rok je nakazených zhruba 300 000 – 500 000 ľudí a z toho 40 000 zomrie. Tri veľké epidémie zasiahli Afriku v predošlých 100 rokoch, a to v rokoch 1896–1906, v roku 1920 a v roku 1970.
Vpich muchou tse-tse spôsobuje boľavé opuchnutie, ktoré normálne po 24 hodinách zmizne. V prípade, že zostane niekoľko dní alebo týždňov zapálené, lymfatické uzliny u postihnutého sa zväčšia a vyskytnú sa príznaky pripomínajúce chrípku (horúčka, zdurenie uzlín a ďalšie), človek sa stáva nakazeným. Neskôr sa prejavuje anémia a rôzne ďalšie problémy s krvným obehom a vylučovacou sústavou. V záverečnom štádiu dochádza k halucináciám a výbuchom zúrivosti a úplnému rozhodeniu spánkového cyklu. V závislosti na forme ochorenia ústi tento jav buď do relatívne rýchlej smrti, alebo v postupnú, prehlbujúcu sa letargiu. 
Ochorenie prenášajú dva rôzne prvoky: "Trypanosoma brucei gambiase" a "Trypanosoma brucei rhodesiense". Rodézsky poddruh je omnoho agresívnejší a pôsobí rýchlejšie. Gambijský poddruh vyvoláva chronické ochorenia, pre ktorú sú v poslednej fáze typické letargické fázy, ktoré dali tejto chorobe aj meno. Smrť nastáva po dvoch až šiestich týždňoch.
Liečba.
Poskytuje sa intravenózne suramin alebo pentamidin.
Hadar (hviezda)

Hadar (iné názvy: Agena, β Cen, β Centauri) je druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Centaurus a 11. najjasnejšia hviezda na nočnej oblohe. Beta Centauri je modrobiely obor vzdialený približne 530 svetelných rokov od Slnka. Vo vzdialenosti 1,3" od seba má na oblohe sprievodcu, spektroskopickú dvojhviezdu zdanlivej jasnosti 4,1m. V našich zemepisných šírkach nie je viditeľná.
Meno "hadar" pochádza z arabského slova „zem“, zatiaľ čo meno "agena" je latinské slovo znamenajúce „koleno“.
Acrux

Acrux (z lat. α Crucis) je trojhviezda α1,2 Cru so zdanlivou jasnosťou 0,77m. Je najjasnejším objektom súhvezdia Južný kríž a 13. najjasnejšou hviezdou na nočnej oblohe. V Číne je známa ako "druhá hviezda kríža" (十字架二).
Hlavnou zložkou sústavy je spektroskopická dvojhviezda zdanlivej jasnosti 1,40m. Patrí do spektrálneho typu B2 a do triedy svietivosti IV. Okolo tejto dvojhviezdy obieha vo vzdialenosti 4,4" ďalšia hviezda so zdanlivou jasnosťou 2,09m. Patrí do spektrálneho typu B1 a triedy svietivosti V. Vzdialenosť Acrux od Zeme približne 321 ly. V našich zemepisných šírkach nie je viditeľný.
Agena

Agena bol raketový stupeň široko používaný v 60. a 70. rokoch 20. storočia, ako horný stupeň rakiet Thor, Atlas a Titan. Bol vyvinutý americkou spoločnosťou Lockheed v 50. rokoch, v rámci programu amerických špionážnych satelitov. Agena bol v podstate prvý viacúčelový satelit a poslúžil ako základ mnohých vojenských i civilných satelitov. Ďalšie využitie našiel aj v pilotovanom programe Gemini, kde Agena slúžil ako cieľové teleso pre nácvik spájania lodí na orbite. Spolu bolo do vesmíru vynesených približne 365 stupňov Agena, posledný z nich v roku 1987.
História.
V roku 1955 USAF začal program WS-117L, ktorý mal za úlohu vývoj strategického špionážneho satelitného systému. Hlavnou úlohou programu bolo vyvinúť univerzálnu platformu, ktorá by mohla byť vybavená rôznymi typmi kamerových a fotografických prístrojov, zároveň by bola vybavená vlastným pohonom a manévrovacími dýzami a mohla byť vypustená ako horný stupeň v tom čase vyvíjaných rakiet. Hlavným dodávateľom bol v októbri 1956 zvolený Lockheed. Stupeň Agena bol v podstate postavený okolo motora Bell XLR81, ktorý bol pôvodne vyvinutý pre raketový zbraňový systém bombardéra B-58 Hustler (preto ho USAF označuje ako vojenskú strelu: RM-81 Agena). Prvý štart v kombinácii s raketou Thor sa uskutočnil v januári 1959 a bol neúspešný, ale 28. februára toho istého roku sa uskutočnil ďalší štart, tentoraz už úspešný a na obežnú dráhu bol umiestnený satelit Discoverer 1. Stupeň bol používaný na raketách Thor až do konca 60. rokov a na raketách Atlas ho roku 1966 nahradil stupeň Centaur. Niekoľko stupňov Agena bolo využitých v programe Gemini medzi rokmi 1965 a 1966, kde slúžili na nácvik približovacích a spojovacích manévrov na orbite.
Opis.
Motor Bell XLR81 (pozri Bell 8000) používal ako palivo hydrazín a ako oxidačné činidlo kyselinu dusičnú. Dýza bola výkyvne zavesená a umožňovala smerovať vektor výstupných plynov. Dýza bola chladená regeneratívnym systémom, ale sústava kanálikov nebola klasickej „špagetovej“ konštrukcie, kde sú chladiace trubičky pripájané na vonkajšiu stranu steny dýzy, ale dýzu tvoril len hliníkový kužeľ, v ktorom boli vyvŕtané delovým vrtákom blízko seba diery, ktoré tvorili chladiaci okruh. Motor mohol byť niekoľkokrát reštartovaný, pretože palivo bolo hypergolické, nebol potrebný žiadny zážihový systém.
Parametre Agena A.
Motor XLR81, firemné označenie Bell 8048.
Varianty.
Väčšina parametrov je stále neuverejnená, pretože podliehajú utajeniu ako všetky programy špionážnych satelitov. Každý zo 365 stupňov Agena bol vypustený NASA alebo USAF. Posledný štart sa konal 2. februára 1987, ako druhý stupeň rakety Titan 34B.
Augsburský mier

Augsburský mier je názov mierovej dohody prijatej cisárom Karlom V. a ríšskymi kniežatami na sneme v Augsburgu dňa 25. septembra 1555, ktorou bolo ukončené prvé obdobie náboženských vojen v Nemecku. V dohode bola uznaná náboženská sloboda vo forme zásady "cuius regio, eius religio (koho panstvo, toho náboženstvo)". Poddaní mali možnosť z náboženských dôvodov emigrovať. Zároveň bola potvrdená sekularizácia cirkevného majetku (prevod cirkevného majetku do svetských rúk) protestantskými kniežatami do roku 1552.
Tento akt sa považuje za ukončenie epochy nemeckej reformácie a podľa tohto mieru bolo stanovené, že ríšske kniežatá sa budú môcť slobodne rozhodnúť pre svoju vieru a zároveň s nimi túto ich vieru budú prijímať aj ich poddaní, v latinskej vete „cuius regio eius religio“ - „koho vláda, toho náboženstvo“. Bolo stanovené, že tí, ktorí nechceli prijať vieru svojho pána, sa mohli vysťahovať na panstvo iného pána s prijateľnou vierou. 
Ríšski cirkevní predstavitelia sa museli vzdať svojej funkcie, aby sa zabránilo sekularizácii majetkov. Sekularizácia – prechod do svetských rúk. Duchovné kniežatá, biskupi arcibiskupi, opáti, ak prešli na protestantizmus, sa ich majetok, územie, sa premenilo na ich vlastne územie – sekularizácia. 
Do mieru alebo do tejto tolerancie nového náboženstva však nespadali také okrajové skupiny, ako bolo kalvínstvo a zwingliniazmus. Tento mier prispel k náboženskej tolerancii v Svätej ríši rímskej do vypuknutia tridsaťročnej vojny, bol pokoj 70 rokov, prispel ale k väčšiemu partikularizmu nemeckých kniežat (zvýšenie ich moci) na územiach – posilnenie moci jednotlivých častí na úkor celku. Najvýznamnejším dôsledkom bolo definitívne zrušenie jednoty latinského kresťanstva. Táto cirkev bola rozdelená na dve skupiny: katolícku a luteránsku cirkev.
Ján Francisci

Ján Francisci (* 14. jún 1691, Banská Bystrica – † 27. apríl 1758, Banská Bystrica) bol slovenský hudobný skladateľ a organista.
Životopis.
Študoval na gymnáziu (u Jána Pilárika a Mateja Bela), hudbu u otca a u J. Karchuta a M. Tomašiho v Banskej Bystrici. V roku 17091721 kantor a regenschori evanjelickej a.v. cirkvi v Banskej Bystrici. Od 1733 cestoval po Európe, 17331735 organista a správca chóru v Bratislave, od 1737 organista v Banskej Bystrici. V hudobnej teórii a kompozícii samouk. Roku 1725 sa stretol v Lipsku s J.S. Bachom. Autor árie pri príležitosti rozlúčky Mateja Bela s Banskou Bystricou (1714), 1735 venoval skladbu banskobystrickej evanjelickej cirkvi. Napísal aj rukopisnú príručku Úvod do generálneho basu (Introductio in Generalem Bassum).
Pollux (hviezda)

Pollux (β Gem/β Geminorum/beta Geminorum) je jednou z najjasnejších hviezd súhvezdia Blíženci a jednou z najjasnejších hviezd na oblohe. Hoci je označená ako beta, v súčasnosti je jasnejšia ako Kastor, alfa Geminorum.
Táto hviezda je vzdialená asi 33,7 svetelných rokov od Slnka a jej priemer je asi 8,3-násobkom priemeru Slnka. Je to oranžový obor a jeho nápadná oranžová farba sa dá pozorovať už voľným okom. Je to náš najbližší obor vôbec. V jeho blízkosti je možné vidieť niekoľkých optických sprievodcov, ktorí k nemu fyzicky nepatria. 
V roku 2006 bola v okolí hviezdy potvrdená prítomnosť planéty nazvanej "Pollux b" s hmotnosťou 2,3 krát vyššou než hmotnosť Jupitera. Planéta obehne materskú hviezdu za 590 dní v priemernej vzdialenosti 1,64 astronomických jednotiek. 
Pôvod názvu.
Pomenovanie dostal podľa mytologického hrdinu Polluxa (v Grécku Polydeukes), ktorý bol syn najvyššieho boha Jupitera (v Grécku Dia) a kráľovnej Lédy. Mal brata dvojča, Kastora, ktorý však bol na rozdiel od neho smrteľný. Obaja patrili medzi najslávnejších dórskych hrdinov. Keď Kastor prišiel o život pri bitke s bratrancom Idasom, Pollux pomstil smrť svojho brata tým, že zabil Idasovho brata Linkea. Potom musel s Idasom bojovať o svoj život. Pollux s pomocou Dia tento boj vyhral, no preklial svoju nesmrteľnosť, lebo chcel zomrieť spolu s bratom. Zeus, dojatý Polluxovou láskou, mu ponúkol dve možnosti: buď ostane večne mladým uprostred bohov Olympu, alebo bude žiť jeden deň s bratom v podzemnom kráľovstve Hádesa a jeden deň na Olympe uprostred bohov. Pollux si vybral druhú možnosť. Zeus premenil bratov na hviezdy a umiestnil ich na nebo do súhvezdia Blíženci.
Fomalhaut

Fomalhaut (α PsA / α Piscis Austrini / alfa Piscis Austrini) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Južná ryba a jedna z najjasnejších hviezd na oblohe. 
Fomalhaut je skutočne výraznou dominantou súhvezdia Južná ryba, lebo všetky ostatné hviezdy súhvezdia sú od nej slabšie minimálne o tri magnitúdy. Je to osemnásta najjasnejšia hviezda oblohy a deviata najjasnejšia hviezda severnej oblohy. Jasnosť je však skreslená tým, že u nás vychádza len približne 10° nad obzor. V roku 1983 sa pri snímaní družicou IRAS potvrdilo, že Fomalhaut má okolo seba chladný prstenec materiálu. V tomto prstenci sa môžu tvoriť planéty. 
Jej názov pochádza z arabského Fum-al-Hút, čo sa prekladá ako „tlama ryby“ alebo „ústa veľkej ryby“. Jej spektrálny typ je A5V (podľa iných zdrojov A3), svietivosť 14-krát väčšia ako svietivosť Slnka a povrchová teplota približne 10 000 K. Nájdeme ju po predĺžení spojníc hviezd Scheat a Markab (alfa a beta Pegasi). Keďže je výrazná, často slúži pozorovateľom v hľadaní okolitých nevýrazných súhvezdí. Fomalhaut bola tiež jednou zo štyroch kráľovských hviezd. Spolu s Regulom (z Leva), Aldebaranom (z Býka), a Antarom (zo Škorpióna) slúžila ako nebeský medzník pri rozdeľovaní roka na 4 ročné obdobia. 
V novembri roku 2008 Hubbleov vesmírny ďalekohľad detegoval po prvýkrát v histórii astronómie extrasolárnu planétu vo viditeľnom spektre. Planéta Dagon, približne 3-krát hmotnejšia ako Jupiter, obieha materskú hviezdu Fomalhaut vo vzdialenosti 10,7 miliardy kilometrov. Planéta pravdepodobne udržiava vonkajší okraj prstenca materiálu okolo hviezdy, ktorý je v planetárnej sústave Fomalhautu analógiou Kuiperovho pásu.
Mimosa (hviezda)

Mimosa alebo Becrux (β Cru/β Crucis/beta Crucis) je druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Južný kríž a jedna z najjasnejších hviezd na oblohe. Tvorí východné rameno kríža.
Kastor (hviezda)

Kastor alebo Castor (α Gem/α Geminorum/alfa Geminorum) je druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Blíženci a jedna z najjasnejších hviezd na oblohe. Spolu s Polluxom predstavuje dvojicu najjasnejších hviezd Blížencov. Patrí k najzaujímavejším viacnásobným hviezdam na oblohe. 
Je to vizuálna trojhviezda. Ďalekohľadom uvidíme dve hlavné modré zložky, Castor A a Castor B s jasnosťami 1,96 a 2,89 magnitúd. Neďaleko tejto dvojice je červený trpaslík Castor C alebo YY Geminorum typu M1. Uhlová vzdialenosť hlavných zložiek je 2,2“ a navzájom sa obehnú raz za 340 až 400 rokov. Najmenšiu uhlovú vzdialenosť, 1,9“ dosiahli v roku 1970 a odvtedy sa ich odstup stále zväčšuje. V roku 1985 bola 2,6“ a v roku 2000 približne 3,8“. Hmotnejšia z hviezd je 22-krát svietivejšia ako Slnko. Červený trpaslík je tejto dvojice vzdialený 73“, má jasnosť vyše 9 magnitúd a dvojicu obehne za niekoľko tisíc rokov. Trpaslík je eruptívna, podľa iných zdrojov zákrytová premenná hviezda typu Algol. Jej jasnosť kolíše medzi 9,1 a 9,6 (8,6 až 9,1) magnitúd v perióde 19,5 hodiny. 
Všetky zložky tejto trojhviezdy sú navyše spektroskopickými dvojhviezdami. V prípade dvojhviezd A a B je vzdialenosť zložiek iba 10 miliónov km (menej než pätina vzdialenosti Merkúru od Slnka). Obeh zložiek systému A okolo spoločného ťažiska trvá 9,2 dňa, obeh zložiek B iba 2,9 dňa. Červený trpaslík C je v skutočnosti zložený z dvoch chladných trpaslíkov vzdialených od seba 3 milióny kilometrov a obiehajúcich sa raz za 19 (20) hodín, pričom spôsobujú periodické zmeny jasnosti. Castor je teda až šesťnásobný hviezdny systém zložený z troch veľmi tesných dvojhviezd.
Adara

Adara alebo Adhara (arab. ̀adārā – panny) (ε CMa/ε Canis Majoris), je druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Veľký pes a jedna z najjasnejších hviezd na oblohe. Ide o vizuálnu dvojhviezdu so zdanlivou jasnosťou +1,51m (podľa EB 1,6m), ktorá je vzdialená od Zeme asi 430 svetelných rokov (podľa EB 200 pc). Okolo hlavnej zložky triedy svietivosti II, spektrálneho typu B2 a absolútnej jasnosti -5,0m obieha na oblohe vo vzdialenosti 7,4" hviezda zdanlivej jasnosti +9,0m (podľa EB).
Adara je v skutočnosti oveľa žiarivejšia ako Sírius, ale na oblohe sa javí slabšia, pretože je oveľa ďalej. Keby sa Adara nachádzala v rovnakej vzdialenosti od Slnka ako Sírius, dosahovala by absolútnu jasnosť -7m a bola by tým pádom 7-krát jasnejšia ako Venuša v čase svojej najväčšej jasnosti.
Divadlo verejnej služby

Divadlo verejnej služby (nazývané aj štatutárne) je považované za základný typ divadla. Bolo zriadené z nadosobných pohnútok poskytovať kultúrnu službu verejnosti. Jeho zriaďovateľom je štát, kraj alebo obec. Jeho zriaďovateľ tiež zabezpečuje jeho kontinuálne finacovanie vo forme dotácií a subvencií.
Takéto divadlá sú repertoárové (majú na repertoári viacero titulov), ensamblové (majú stály súbor alebo viac súborov) a majú stále pôsobisko.
Divadlo ako súkromný podnik

Divadlo ako súkromný podnik - takéto divadlá sú zakladané osobami alebo spoločnosťami z individuálneho podnikateľského záujmu. Sú viazané na určité pôsobisko - buď si postavia vlastnú sálu, alebo majú v prenájme stagionu. Na rozdiel od repertoárových divadiel uvádzajú zväčša iba jedno predstavenie a nemajú stály umelecký súbor. 
Tieto divadlá fungujú ako akciové spoločnosti alebo spoločnosti s ručením obmedzeným.
Gacrux

Gacrux (γ Cru/γ Crucis/gama Crucis) je tretia najjasnejšia hviezda v súhvezdí Južný kríž a jedna z najjasnejších hviezd na oblohe.
Shaula

Shaula (λ Sco/λ Scorpii) je druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Škorpión a jedna z najjasnejších hviezd na oblohe. Je to trojhviezda. Hlavná zložka má vysokú povrchovú teplotu – 25 000 K. Má hmotnosť 11 Sĺnk. Zmeny v jej spektre ukazujú, že okolo nej obieha neviditeľný sprievodca s periódou necelých 6 dní. Hmotnosť tohto sprievodcu sa odhaduje sa 1,8 Sĺnk. Ešte ďalej obieha druhý sprievodca, tiež typu B, ktorý má hmotnosť 8 Sĺnk.
Bellatrix

Bellatrix (lat., bojovníčka) alebo Gama Orionis (γ Ori) je tretia najjasnejšia hviezda v súhvezdí Orión a 27. najjasnejšia hviezda na oblohe. Je to obor zdanlivej jasnosti 1,64m. Patrí do spektrálneho typu B2, do triedy svietivosti III. Vzdialenosť od Zeme je približne 240 ly.
Kochab

Kochab (β UMi/β Ursae Minoris) je druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Malá medvedica. Názov Kochab pochádza z arabčiny a pravdepodobne znamená „cap“. Je to žltý obor alebo oranžový obor. V asterizme Malý voz zobrazuje jedno zadné koleso. Spolu s druhým kolesom (Pherkad) tvoria dvojicu nazývanú Strážcovia pólu.
Aj keď nie je tak horúci ako Slnko, Kochab je približne 40-krát väčší v priemere a 500-krát viac energický. Ak by sa Kochab umiestnil, kde je naše Slnko teraz, by siahal do polovičnej vzdialenosti k planéte Merkúr. David Darling hovorí, že Kochab vyčerpal svoju hlavnú zásobu vodíka a je vyvíjajúcou oranžovou obriou hviezdou pravdepodobne v štádiu horenia hélia.
Algenib

Algenib (iné názvy: Gamma Pegasi, γ Peg, γ Pegasi; arab. al-džánib = bok alebo al-džanb = strana) je hviezda v súhvezdí Pegas. Je to premenná hviezda typu β Cep, spektrálneho typu B2, triedy svietivosti IV. Zdanlivá hviezdna veľkosť sa mení od 2,87m do 2,89m v perióde 0,15 d. Vzdialenosť od Zeme dosahuje 330 ly. Má jedného spektroskopického a dvoch vizuálnych sprievodcov.
Alioth

Alioth (pravdepodobne z arab. 'alja, 'ilja – tučný ovčí chvost al. al-hawar – kontrast medzi bielou farbou očnej rohovky a tmavou farbou dúhovky) alebo Epsilon Ursae Majoris (ε Uma/ε Ursae Majoris) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Veľká medvedica. V asterizme Veľkého voza je to tretia hviezda v oji.
Alioth je krátkoperiodická premenná hviezda a zároveň aj spektroskopická dvojhviezda. Jej zložky sa vzájomne obehnú raz za 4,15 roka. 
Alioth patrí medzi premenné hviezdy, ktorých magnetické pole sa voči Zemi mení s periódou rovnou rotačnej perióde hviezdy. Tento typ hviezd sa nazýva premenné hviezdy typu Alfa2 Canum Venaticorum.
Alhena

Alhena (arab. al-han`a – vypálený znak na krku ťavy), Almeisan (arab. al-maisān – vznešene kráčajúci) alebo Gamma Geminorum (γ Gem/γ Geminorum) je hviezda v súhvezdí Blíženci. Je to podobor zdanlivej jasnosti 1,93m. Patrí do spektrálneho typu A0, do triedy svietivosti IV. Vzdialenosť od Zeme je približne 105 ly.
Delta Centauri

Delta Centauri je hviezda typu B v súhvezdí Centaurus. Severne od seba má sprievodcu 4. magnitúdy, južne zase sprievodcu šiestej magnitúdy.
LBV 1806-20

LBV 1806-20 je hviezda vzdialená 49 000 svetelných rokov od Slnka, na opačnej strane Galaxie. Jej hmotnosť je 130-krát väčšia ako hmotnosť Slnka a jej premenná jasnosť kolíše v rozmedzí 5 – 40 miliónov jasností Slnka, čím je viac ako 6-krát jasnejšia ako Eta Carinae alebo Pištoľová hviezda.
Pištoľová hviezda

Pištoľová hviezda (Revolverová hviezda), bola považovaná za najjasnejšiu hviezdu v Galaxii, pričom je približne 1,7 miliónovkrát jasnejšia ako Slnko a približne 100-krát hmotnejšia. Hviezda uvoľní za 20 sekúnd toľko energie ako Slnko za celý rok. Je vzdialená približne 30 000 svetelných rokov od Slnka.
Táto veľmi masívna a žiarivá hviezda je typickým príkladom toho, ako vzdialenosť hviezd a hustota medzihviezdneho prostredia veľmi skresľuje ich jasnosť. Jej svietivosť je asi tretinová v porovnaní s Eta Carinae, ale aj tak patrí medzi najžiarivejšie hviezdy v našej Galaxii. Je taká jasná, že keby nebolo prachových mračien v rovine Galaxie, videli by sme ju voľným okom ako hviezdu 4. magnitúdy. Pritom je od nás taká vzdialená, že bežné hviezdy by sme voľným okom v takej vzdialenosti už nerozoznávali. Nachádza sa len o niečo menej ako 100 svetelných rokov od jadra Galaxie.
Jej povrchová teplota je odhadovaná na 14 až 21 tisíc °C. Hviezdy s takou veľkou hmotnosťou však už nie sú stabilné, lebo v ich vnútre je obrovský tlak žiarenia. Hubblov vesmírny ďalekohľad ju pozoroval v infračervenom žiarení. Hviezda je obklopená emisnou hmlovinou v tvare pištole, podľa ktorej dostala hmlovina aj hviezda názov. Hmlovina vznikla pred asi 5 000 rokmi pri explózii hviezdy. Bola to najväčšia známa hviezdna explózia. Hmota, ktorá bola pri explózii vyvrhnutá, dosahuje niekoľko slnečných hmotností. Hmlovina sa doteraz rozpína a v súčasnosti má priemer asi 4 ly. 
Pištoľová hviezda aj jej hmlovina sú súčasťou veľmi mladej hviezdokopy nazývanej Pätica (Quintuplet). Hviezdokopa nemá viac ako 4 milióny rokov. Infračervená snímka z Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu zaznamenala v hviezdokope asi 10 000 hviezd, pričom najmasívnejšie z nich sa blížia k svojmu zániku. Pôsobením gravitácie galaktického jadra sa táto hviezdokopa rýchlo rozpadá.
Eta Carinae

Eta Carinae (η Car/η Carinae) je veľmi veľká a jasná hviezda v súhvezdí Kýl, pričom jej hmotnosť je asi 100-150-krát väčšia ako hmotnosť Slnka a jej jasnosť predstavuje asi 4-miliónnásobok jasnosti Slnka. Je to premenná hviezda podobná novám, spektrálneho typu F5 a triedy svietivosti I. Od nov sa líši tým, že jej jasnosť sa mení vo veľmi dlhej časovej škále. Maximum jasnosti dosiahla roku 1843, keď bola druhou najjasnejšou hviezdou južnej oblohy (zdanlivá jasnosť -1m). V súčasnosti má zdanlivú jasnosť 7m. Je silným zdrojom infračerveného žiarenia. Obklopuje ju hustá obálka ionizovaného vodíka, ktorá expanduje rýchlosťou 480 km/s a je súčasťou veľkého komplexu plynovo-prachovej hmoty, prejavujúceho sa ako premenná difúzna hmlovina.
Rakovice (okres Písek)

Rakovice sú obec v Česku v okrese Písek.
Levia hriva

Levia hriva (iné názvy: Algieba, Al Gieba, Gamma Leonis, γ Leo, γ Leonis; arab. Al-džabha = čelo alebo predok, alebo Džabha(t) al-asad = čelo leva, predok leva) je dvojhviezdny systém v súhvezdí Lev zdanlivej jasnosti 1,98m. Jej zložky, žltý obor zdanlivej jasnosti 2,28m a oranžový obor 3,51m, patria do spektrálneho typu K0 a G7, do triedy svietivosti III. Povrchová teplota jasnejšej hviezdy je 4 470 K, menej jasnej 4 980 K. Obidve obiehajú okolo spoločného ťažiska raz za 618,6 r. Vzdialenosť od Zeme je približne 126 ly. Je preto ľahko rozlíšiteľnou dvojhviezdou už s ďalekohľadom s priemerom objektívu 4 až 5 cm. Keď v roku 1782 William Herschel túto dvojhviezdu objavil, bola oblúková vzdialenosť jej zložiek menšia ako 2“.
FK Inter Bratislava

FK Inter Bratislava je futbalový klub z Bratislavy, ktorý v súčasnosti hráva v 3. slovenskej futbalovej lige. Bol založený v roku 1940 ako ŠK Apollo Bratislava. Je to významný slovenský futbalový klub s bohatou tradíciou, ktorý na prelome milénií získal dva tituly majstra Slovenska spolu s double v slovenskom pohári.
História klubu.
Za futbalovým klubom stála firma Apollo, neskôr Slovnaft. Inter patril medzi silné futbalové oddiely už v bývalom Česko-Slovensku a patril k špičke aj v slovenskej lige. V bývalej federálnej lige bol účastníkom od roku 1962 (predtým ČH)s prerušením v ročníkoch 1972/1973 a 1986/1987; t. j. 36 ročníkov. Bilancia: 1058 zápasov (429 - 259 - 370), skóre 1543:1323, 1117 bodov. 
Na Majstrovstvách Európy 1976 v Juhoslávii hral vo víťaznom mužstve Česko-Slovenska aj hráč Interu Ladislav Jurkemik.
Na Majstrovstvách Európy 1980 v Taliansku hrali v bronzovom mužstve Česko-Slovenska aj hráči Interu Ladislav Jurkemik a Jozef Barmoš.
Na Majstrovstvách sveta 1982 v Španielsku hrali v mužstve Česko-Slovenska aj hráči Interu Ladislav Jurkemik a Jozef Barmoš.
V rokoch 2000 a 2001 sa Interu podarilo získať titul majstra Slovenskej republiky a zároveň aj Slovenský pohár.
V roku 2009 vyhral 2. najvyššiu súťaž a postúpil do 1. ligy. Licenciu však odpredal klubu FK Senica. Nový majiteľ zo Senice si ponechal licenciu na najvyššiu súťaž v seniorskej a dorasteneckej kategórii a delegoval riadenie zvyšku klubu - mládežnícke kategórie - na bývalý INTER FAN-CLUB, ktorý sa pretransformoval na plnohodnotné občianske združenie INTER BRATISLAVA, o.z. Občianske združenie autonómne zastrešovalo chod futbalového a futsalového klubu do roku 2014, kedy delegovalo práva na riadenie na FK Inter Bratislava, a.s. 
Seniorské družstvo Interu bolo po odpredaní licencie v roku 2009 do FK Senica obnovené roku 2010 pod názvom FK Inter Bratislava, o.z. a začalo hrať v 5. lige. 
V sezóne 2013/2014 vyhral Inter Majstrovstvá regiónu Bratislava s náskokom 5 bodov pred druhým FC Rohožník a postúpil do 3. ligy. 
V sezóne 2016/2017 vyhral Inter III. ligu Bratislava o bod pred druhým FC Rohožník a postúpil do II. ligy.
V sezóne 2023/2024 klub vyhral 4. ligu Bratislava a postúpil do 3. ligy. Zároveň sa vrátil na svoj domovský štadión Pasienky.
Technopol (budova)

Technopol je druhá najvyššia výšková budova v Petržalke a jedna z najvyšších výškových budov v Bratislave.
Tvorí ju dvojica budov o výške 90 m. Nachádza sa na Kutlíkovej ulici č. 17 v Bratislave pri Chorvátskom ramene oproti Námestiu Jána Pavla II a Kostolu Svätej rodiny.
Výstavba.
Budova bola postavená v roku 1984 a nachádzajú sa tu predovšetkým kancelárske priestory. Autorom projektu je Rudolf Masný.
Využitie.
Technopol je sídlom viacerých spoločností, napr. Technopol, a.s., ako aj miestneho úradu Petržalka.
Na streche budovy sa nachádzajú rôzne antény, napr. vysielače rôznych rádií.
Okolie.
V roku 1999 sa vybudoval pred budovou na južnej strane malý parčík a centrálne námestie, v strede ktorého je umiestnená tzv. spievajúca fontána, ktorá je v prevádzke v určité dni a okrem vodometu má aj zvláštne svetelné efekty a hudobný sprievod.
Avior

Avior alebo Epsilon Carinae (ε Car / ε Carinae) je spektroskopická dvojhviezda v súhvezdí Kýl, ktorej hlavná zložka je obor zdanlivej jasnosti 2,4m, spektrálneho typu K0, triedy svietivosti II. Vzdialenosť od Zeme je približne 630 ly. V našich zemepisných šírkach nie je viditeľný.
Saiph

Saiph (κ Ori/κ Orionis) je šiesta najjasnejšia hviezda v súhvezdí Orión.
Externé odkazy (v angličtine).
Saiph (Kappa Orionis)
Mintaka

Mintaka (δ Ori / δ Orionis) je jedna z troch hviezd (spolu s Alnitakom a Alnilamom) tvoriacich Oriónov pás v súhvezdí Orión. Je to modrobiela hviezda typu B. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť (magnitúda) je približne +2.
Umiestnenie hviezdy naznačuje aj jej meno, ktoré pochádza z arabského myntykat, čo znamená „pás“. Mintaka je známa tým, že je to jedna z mála jasných hviezd, ktoré sa nachádzajú v tesnej blízkosti svetového rovníka. Leží len 17,5 oblúkových minút pod ním, takže možno povedať, že ňou svetový rovník prakticky prechádza. 
Mintaka je viacnásobná hviezda. Už ďalekohľadom s 5 cm objektívom rozlíšime hlavnú zložku s jasnosťou 2,4 magnitúdy a sprievodcu 6,8 magnitúdy. Delí ich uhlová vzdialenosť 53“, čím patrí medzi najľahšie rozlíšiteľné dvojhviezdy oblohy. Pravdepodobne ide o skutočný hviezdny pár, hoci hviezdy sú od seba vzdialené takmer pol svetelného roka, takže ich vzájomná obežná doba môže byť aj viac ako 1 milión rokov. Vo vzdialenosti 8,6“ sa nachádza ďalší sprievodca 12. magnitúdy. Zmeny v spektre Mintaky naznačujú, že môže mať ešte ďalšie zložky. Hlavná hviezda je zákrytová premenná. Jej jasnosť sa mení o 0,1 magnitúdy v priebehu 5,7 dňa.
Alnitak

Alnitak (arab. al-nitáq – opasok, pás) alebo Zeta Orionis (ζ Ori) je astrometrická trojhviezda zdanlivej jasnosti 1,70m. v súhvezdí Orión, jedna z hviezd tvoriacich Oriónov pás. Jej zložky, dvojhviezda zdanlivej jasnosti 1,70m a hviedza 4,21m, sú na oblohe vzdialené od seba 2,5". Jasnejšia z nich patrí do spektrálneho typu 09, do triedy svietivosti Iab, slabšia do typu B0III. Alnitak je vzdialený od Zeme približne 800 ly.
V blízkosti Alnitaku sa nachádzajú známe hmloviny: Plamenná hmlovina (NGC 2024) a hmlovina Konská hlava.
Alnilam

Alnilam (z arab. النظام - an-nidám – poriadok, systém) alebo Epsilon Orionis (ε Ori/ε Orionis) je veľká modrá hviezda v súhvezdí Orión, jedna z hviezd tvoriacich Oriónov pás. Jej Flamsteedov názov je 46 Orionis.
Sadr

Sadr (γ Cyg/γ Cygni) je hviezda v súhvezdí Labuť. Jej názov znamená znamená „prsia“, alebo „hruď“. Je to trojhviezda. Žiarivosť hlavnej zložky, nadobra, je obrovská. Jeho sprievodca je vo vzdialenosti 41,2“ a má magnitúdu 9,9. Samotný sprievodca je tesnou dvojhviezdou. 
Súradnice (epocha 2000.0):
Opera Slovenského národného divadla

 
Opera Slovenského národného divadla je jedna zo zložiek Slovenského národného divadla. Sídli v novej budove SND na Pribinovej ulici v blízkosti historického centra Bratislavy.
Opera SND pracuje na platforme semiblokového hracieho systému - ponuku v sezóne tvorí vyše pätnásť rôznych operných titulov, komorné a väčšie koncertné podujatia. 
História.
Svoju činnosť začala v budove niekdajšej mestskej opery v Bratislave postavenej v druhej polovici 19. storočia podľa projektu známych viedenských architektov .
V jej vedení sa vystriedali viaceré významné osobnosti, jednou z prvých bol Oskar Nedbal, skladateľ a dirigent európskeho formátu. Dôležité miesto v jej prvej historickej etape mali českí umelci, ktorí pomáhali budovať súbor na vysokej profesionálnej úrovni.
Hosťami operného domu v medzivojnovom období boli viaceré významné umelecké osobnosti, ako Richard Strauss, Pietro Mascagni, ktorí tu dirigovali svoje diela, či speváci Fiodor Šaljapin, , Ema Destinová, .
Po druhej svetovej vojne dostáva divadlo do vienka prvé veľké národné dielo, hudobnú drámu Eugena Suchoňa Krútňava. Na javisku Opery SND majú svoju premiéru i veľké diela jedného z popredných európskych operných tvorcov, slovenského skladateľa Jána Cikkera.
Umelecký súbor má vo svojich radoch vynikajúcich interpretov, najmä v sedemdesiatych a osemdesiatych rokoch viacerí prenikajú na významné európske scény. Sú to predovšetkým vokálni umelci Peter Dvorský, Sergej Kopčák, Gabriela Beňačková, dirigent Ondrej Lenárd, neskôr tenoristi Miroslav Dvorský, Sergej Larin, barytonista Dalibor Jenis, sopranistka Ľubica Vargicová, basista Peter Mikuláš a ďalší. 
Opera SND postupne upozorňuje na seba v širšom európskom kontexte, so svojimi inscenáciami podniká viacero dôležitých zájazdov. Úspechy slávila v parížskej Komickej opere, na svetoznámom festivale v Edinburgu i na turné v Japonsku. Veľmi blízke, partnerské vzťahy tradične viažu operný dom s Operou ND Praha, s ktorou pravidelne realizuje vzájomné pohostinské vystúpenia.
Prelomovým rokom v histórii Opery SND je rok 2007, keď sa otvorila na dunajskom nábreží nová budova SND.
Veľký medzinárodný ohlas vyvolala v roku 2017 novodobá svetová premiéra zabudnutého Vivaldiho diela Arsilda v réžii s hosťujúcim ansámblom pod taktovkou ; na javisku SND pravidelne inscenuje jeden z veľkých európskych tvorcov partnermi súčasných i pripravovaných projektov sú významné európske divadlá a festivaly, ako , , , a i.
Galaxia v Trojuholníku

Galaxia v Trojuholníku (iné názvy: Messier 33, M33, NGC 598, Veľká hmlovina v Trojuholníku, Veľká galaxia v Trojuholníku, galaxia Veterník) je špirálová galaxia nachádzajúca sa v súhvezdí Trojuholník. Je to tretia najväčšia galaxia v Miestnej skupine galaxií a od našej Galaxie ju delí vzdialenosť približne 2,5 miliónov svetelných rokov.
Nachádza sa v západnej časti súhvezdia Trojuholník. Leží symetricky v predĺženej spojnici hviezdy Mirach a Veľkej hmloviny v Andromede. Je to tretia najväčšia galaxia v tejto skupine – hneď po Veľkej hmlovine v Andromede a našej Galaxii. Podľa všetkého začína M33 s Veľkou hmlovinou v Andromede gravitačne integrovať. Je dokonca možné, že M 33 je na dlhej, pomalej obežnej dráhe okolo M 31. Zároveň predstavuje najmenšiu galaxiu z trojice dominantných galaxií kopy. Má priemer 60 000 svetelných rokov a typ Sc. 
Je od nás vzdialenejšia ako Veľká hmlovina v Andromede, jej vzdialenosť sa odhaduje na 2,3 až 3 milióny svetelných rokov. Nakoľko je ešte aj menšia ako M 31, javí sa nám na oblohe slabšia. Jej vizuálna jasnosť je 5,7 magnitúd. Za výnimočne dobrých podmienok ju možno vidieť aj voľným okom, inak iba za pomoci triédra alebo ďalekohľadu. Má veľmi malú plošnú jasnosť a uhlovú veľkosť o niečo väčšiu ako Mesiac v splne (73´ × 45´). Oproti M 31 však máme pri jej pozorovaní jednu výhodu – dívame sa na ňu takmer presne zhora („en face“). Vďaka tomu veľmi dobre vynikne jej špirálová štruktúra. Jej otvorené špirálové ramená sú výraznejšie ako u M31. Dostatočne dobre ju zobrazí až 37-centimetrový reflektor.
V porovnaní s M 31 má M 33 menej jasné jadro, čo môže byť spôsobené neprítomnosťou čiernej diery v jeho strede. Zvláštnosťou Veľkej hmloviny v Trojuholníku je, že jej jadro je tvorené podobnými objektami ako jej špirálové ramená. Aj jej jadro obiehajú guľové hviezdokopy, najjasnejšia z nich (C39) má však jasnosť len 15,9 mag a neuvidíme ju menším ako 40-cm ďalekohľadom. Poloha hviezdokopy je rektascenzia = 1 h 34´ 50“, deklinácia = +30° 21´ 56“. 
Predpokladá sa, že galaxia obsahuje objekty všetkých druhov: napríklad hviezdokopy, premenné hviezdy a hmloviny. V severovýchodnej časti M33 sa nachádza veľká oblasť rýchleho zrodu hviezd NGC 604. Je to najväčšia oblasť ionizovaného vodíka tejto galaxie, má priemer 1 500 ly a prevyšuje dokonca aj všetky hviezdotvorné oblasti v Galaxii. Plyn tejto emisnej hmloviny svieti preto, pretože je k tomu vybudený ultrafialovým žiarením z centrálnej hviezdokopy. Hviezdy tejto hviezdokopy sú natoľko hmotné a svietivé, že väčšinu svojho žiarenia už vyžarujú v ultrafialovej oblasti spektra a vo viditeľnom spektre sú menej výrazné. 
Ako väčšina veľkých špirálových galaxií, aj M33 má svojho súputnika. Má jasnosť 15 magnitúd.
Balet Slovenského národného divadla

Balet Slovenského národného divadla je jednou z troch umeleckých zložiek Slovenského národného divadla. Balet SND je najstarším a najväčším profesionálnym tanečným telesom na Slovensku. Jeho aktuálnym sídlom je nová budova Slovenského národného divadla na Pribinovej ulici. Vo vedení súboru stojí od roku 2021 bývalá primabalerína Baletu SND a dlhoročná vedúca sólistka Viedenskej štátnej opery Nina Poláková. 
História.
Prvým umeleckým šéfom Baletu Slovenského národného divadla bol český tanečník Václav Kalina, ktorý 19. mája 1920 uviedol balet "Coppélia" od Léa Delibesa. 
Vedenie Baletu SND.
1920 – 1921/22            Václav KALINA, baletný majster (1. 3. 1920 – 15. 8. 1922)
1922/23                        Marta AUBRECHTOVÁ, baletná majsterka a choreografka
1923/24 – 1930/31       Achille VISCUSI, baletný majster a choreograf (1. 8. 1923 – 15. 8. 1931)
1931/32 – 1931/33       Ella FUCHSOVÁ-LEHOTSKÁ, baletná majsterka a choreografka
1933/34 – 1934/35       Vladimír PIRNIKOV, baletný majster a choreograf
1935/36 – 1936/37       Ella FUCHSOVÁ-LEHOTSKÁ, baletná majsterka a choreografka
1937/38 – 1939/40       Bohumil RELSKÝ, baletný majster a choreograf
1940/41 – 1944/45       Maximilán FROMAN, baletný majster a choreograf
1945/46                        Tamar CORPONA (Marta POKORNÁ), dočasná vedúca baletu (1. 8. 1945 – 30. 11. 1945)
Bedrich FÜSSEGGER, dočasný vedúci baletu (1. 12. 1945 – 31. 1. 1946)
                                     Jaroslav HÄUSLER, šéf baletu (1. 2. 1946 – 7. 5. 1946)
1946/47 – 1947/48       Rudolf MACHAROVSKÝ, šéf baletu (15. 8. 1946 – 23. 8. 1948)
1948/49 – 1955/56       Stanislav REMAR, šéf baletu (16. 8. 1948 – 30. 9. 1955)
1955/56 – 1956/57       Jozef ZAJKO, dočasný umelecký vedúci baletu (1. 10. 1955 – 30. 6. 1957)
1957/58 – 1960/61       Milan HERÉNYI, dočasný umelecký vedúci baletu (1. 7. 1957 – 28. 2. 1961)
1960/61 – 1971/72       Karol TÓTH, umelecký šéf baletu (1. 3. 1961 – 14. 6. 1972)
1971/72 – 1972/73       Ján KÁKOŠ, umelecký šéf baletu (14. 6. 1972 – 15. 5. 1973)
1972/73 – 1979/80       Boris SLOVÁK,  umelecký šéf baletu (16. 5. 1973 – 31. 3. 1980)
1980/81 – 1988/89       Karol TÓTH, umelecký šéf baletu  (1. 9. 1980 – 19. 1. 1989)
1988/89 -1996/97         Emil BARTKO, umelecký šéf baletu (19. 5. 1989 – 31. 12. 1995)
                                     riaditeľ baletu (1.1.1996 – 25.11.1996)
1996/97 – 1997/98       Gabriela ZAHRADNÍKOVÁ, riaditeľka baletu (26. 11. 1996 – 21. 9. 1997)
1997/98 – 1998/99       Jozef SABOVČÍK, riaditeľ baletu (20. 9. 1997 – 31. 12. 1998)
1998/99 – 2006/07       Emil BARTKO, poverený vedením baletu (1. 1. 1999),
                                     riaditeľ baletu (9. 3. 1999 – 16. 10. 2006)
2006/07 – 2009/10       Mário RADAČOVSKÝ, riaditeľ baletu (17. 10. 2006 – 21. 5. 2010)
2009/10 – 2010/11       Vlastimil HARAPES, riaditeľ baletu (22. 5. 2010 – 21. 5. 2011)
2010/11 – 2011/12       Andrej SUCHANOV, riaditeľ baletu (23. 5. 2011 – 20. 8. 2012)
2012/13 – 2020/21       Jozef DOLINSKÝ ml., riaditeľ baletu (21. 8. 2012 – 19. 2. 2021)
2020/21 -                      Nina POLÁKOVÁ, riaditeľka baletu (Február.2021-)
Miaplacidus

Miaplacidus (β Car/β Carinae) je druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Kýl a jedna z najjasnejších hviezd na oblohe s hviezdnou veľkosťou 1,68.
El Nath

El Nath (β Tau/β Tauri) je druhá najjasnejšia hviezda v súhvezdí Býk so zdanlivou hviezdnou veľkosťou 1,7 spektrálneho typu B7. Od Slnka je vzdialená 130 ly. Kedysi patrila do súhvezdia Povozník ako "gama Aurigae". 
Súradnice:
Al Nair

Al Nair (arab. "al-najjir" – jasná, žiarivá) alebo Alpha Gruis (α Gru/α Gruis) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Žeriav. Má zdanlivú jasnosť 1,73m, patrí do spektrálneho typu B5, do triedy svietivosti V. Teplota na jej povrchu dosahuje 13 500 K. Jej sprievodca, hviezda zdanlivej jasnosti 11,5m, je od nej vzdialený na oblohe 29". Vzdialenosť od Zeme je približne 101 ly. V našich zemepisných šírkach nie je viditeľný.
Wezen

Wezen (δ CMa / δ Canis Majoris) je hviezda v súhvezdí Veľký pes.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 1,84. Jej spektrálny typ je F8 a teplota na povrchu 6200 K. Vyžaruje 50 000-krát viac energie ako Slnko a jej polomer je približne 200-krát väčší ako polomer Slnka. Hviezda je vzdialená 1800 ly.
Divadlo Pavla Országha Hviezdoslava

Divadlo Pavla Országha Hviezdoslava (DPOH) je samostatná nezisková organizácia v Bratislave. Zatiaľ čo do marca 2007 bolo jedným z troch sídiel Činohry Slovenského národného divadla, od 17. októbra 2009 do júna 2022 bolo umeleckou scénou BKIS, vtedy známou ako Mestské divadlo Pavla Országha Hviezdoslava (MDPOH). Po svojej reštrukturalizácii, funguje od júna 2022 už nezávisle a pod svojou historickou skratkou.
História budovy.
Nachádza sa v bývalej budove Slovenskej národnej banky (neskôr tu sídlila Všeobecná úverová banka) na rohu Laurinskej a Štúrovej ulice, postavenej v rokoch 1943 – 1947. Projekt vzišiel z verejnej súťaže na budovu banky a komorného divadla. Víťazmi súťaže sa stali architekti Ing. arch. Eugen Kramár a Ing. arch. Štefan Lukačovič. V roku 1944 dokončili hrubú stavbu a ďalej sa pokračovalo len v stavbe bankovej časti. V roku 1948 sa rozhodlo o pridelení budovy Slovenskému národnému divadlu a začalo sa s vybavovaním budovy divadelnou technikou.
Stavbu realizovali domáce stavebné spoločnosti a technologické zariadenie divadelnej scény dodali zahraničné firmy Wiener Brückenbau a Siemens. Výtvarník František Gajdoš je zodpovedný za pôvodnú výzdobu hľadiska, foyerov a opony. Mozaikové okná vo foyeri vytvoril významný slovenský maliar Janko Alexy. Výstavba bola dokončená roku 1955 a ešte v tom istom roku sa činohra SND presťahovala z nevyhovujúcej historickej budovy do úplne nového, vlastného divadla.
Divadlo prešlo prvou rekonštrukciou v roku 1968, keď sa zmenilo usporiadanie hľadiska a znížil sa počet diváckych miest. Zatiaľ posledná modernizácia prebehla v prvej polovici 80. rokov a týkala sa predovšetkým javiskovej techniky a zázemia.
V roku 2007 ministerstvo kultúry odpredalo budovu Bratislave. Mesto Bratislava sa zaviazalo, že budova bude naďalej slúžiť na kultúrne účely.
BKIS.
Od roku 2010 bola budova na základe uznesenia Mestského zastupiteľstva Bratislavy v prenájme Bratislavského kultúrneho a informačného strediska a divadlo sa stalo i súčasťou zriaďovacej listiny tejto organizácie. Na júnovom zasadnutí v roku 2020, zastupitelia mesta schválili predĺženie nájmu BKIS na ďalšie dva „tranzitné“ roky, kedy sa Vedúcou oddelenia divadelného manažmentu v januári 2021 stala scenáristka a režisérka Valéria Schulczová. Od júna 2022 už divadlo nie je v správe BKIS.
Malá scéna Slovenského národného divadla

Malá scéna SND bola do konca marca 2007 druhou domovskou scénou Činohry Slovenského národného divadla. Neskôr bolo divadlo známe už ako Malá scéna STU či Malá scéna VŠMU.
História budovy.
Malá scéna sa nachádza vo viacúčelovej budove na Dostojevského rade. V budove sa okrem divadelných priestorov nachádza aj študentský domov STU s vchodom z Dobrovičovej ulice. Budova bola postavená v polovici 50. rokov podľa projektov architektov J. Štefanca a J. Lacku. 
Po úprave priestorov na divadlo sa v roku 1962 Malá scéna stala druhým domov Činohry SND. Jej účelom bolo dopĺňať repertoár hlavnej činohernej scény sídliacej v Divadle P. O. Hviezdoslava s dôrazom na netradičnú dramaturgiu a scénické a inscenačné experimentovanie. 
Na Malej scéne sa nikdy nepodarilo vytvoriť samostatný herecký súbor. Hrali tu buď herci hlavnej činohernej scény alebo študenti Vysokej školy múzických umení. Okrem iného tu v rokoch 1962 - 1967 vystupoval známy mím Milan Sládek.
V 80. a v polovici 90. rokov prebehla modernizácia zariadenia a výzoru vstupných priestorov, v ktorých sa nachádza v súčasnosti kaviareň. Budova je vo vlastníctve Slovenskej technickej univerzity. Od októbra 2007 prezentujú na Malej scéne svoju tvorbu študenti Divadelnej fakulty VŠMU.
Maska

Maska je napodobeninou ľudskej alebo zvieracej tváre, ktorá sa používala pri rôznych náboženských obradoch, vyrábala sa z plátna, neskôr z kože a z dreva. Počas éry divadla v antickom Grécku sa masky vyrábali zo sadry.
V gréckom divadle bola rozpoznávacím znamením určitých fixných postáv. Keď mal herec na tvári masku, mohol vystupovať v niekoľkých rôznych úlohách, čo bolo nevyhnutné najmä preto, lebo Gréci obmedzovali počet hercov na určitý počet.
O niekoľko storočí neskôr sa v talianskej commedii dell'Arte znázorňovala maska nemenné typy postáv, napr. "Arlecchino", "Pantalone" alebo "Pierrot".
Použitie našla tiež v čase karnevalov. 
V súčasnosti sa výraz „maska“ používa pre nalíčenú tvár herca.
Masky a zamedzenie spoznania.
V prípade správania sa, ktoré je v rozpore so zákonom, sa niekedy využívajú masky na zabezpečenie anonymity. V mnohých jurisdikciách sa však nosenie masiek pri páchaní trestnej činnosti považuje za priťažujúcu okolnosť. Rovnako sa môže považovať za priestupok nosenie masiek na verejných zhromaždeniach, mítingoch a demonštráciách (kde sa zúčastnení chránia maskou pred spoznaním agentami silových štruktúr štátu).
Príkladom je právna úprava v štáte Virginia v USA, kde zodpovednosť za nosenie masiek vzniká po dovŕšení 16-steho roku. V niektorých iných štátoch USA sa za nezákonné považuje len nosenie masky s úmyslom spáchať trestný čin. 
Podobná právna úprava sa pripravuje i na Slovensku.
Iným prípadom je krycia funkcia masky pri svedeckých výpovediach, kde maska v prípade ohrozenia môže zabezpečovať anonymitu svedka.
Záchranné masky.
Patria sem i také masky, ktoré spĺňajú ochrannú funkciu, a chránia hlavu pred poraneniami, napr. v športe, v bojových umeniach a pod., ale tiež masky, ktoré zabezpečujú dostatočný prívod vzduchu (alebo kyslíka), prípadne filtrujú vdychované plyny a odstraňujú z nich jedovaté látky. 
Niektoré tieto masky môžu chrániť aj dýchacie ústrojenstvo a zároveň i zrak a pokožku, sú však aj také, ktoré chránia výlučne dýchacie ústrojenstvo (polomasky).
Martin Benka

Martin Benka (* 21. september 1888, Kostolište – † 28. jún 1971, Malacky) bol slovenský maliar, grafik, ilustrátor, výtvarný pedagóg a esperantista. Pseudonym: Marko Betýn; Janko Synevin.
Životopis.
Zakladateľ moderného slovenského prejavu v maľbe a v kresbe. Venoval sa gobelínovej tvorbe, scénickému výtvarníctvu, hudbe a husliarstvu. V roku 1939 sa presťahoval z Prahy do Martina kde okrem iného zoskupil kruh hudobníkov-amatérov - priateľov komornej hudby: bratia Hirnerovci, Ferenc, Kleinhans, Lukáš Molnár, Pantlík, Dr. Novák, prof. Filip, Dr. Muntág a iní. Na začiatku roka 1950 vzniklo kvarteto hudobníkov: 1. husle V. Belorid, 2. husle E. Muntág, viola M. Benka, violončelo M. Filip. Stretávali sa raz týždenne vo štvrtok až do rozpadu v roku 1951 odchodom M. Filipa na vysokú školu a E. Muntága na základnú vojenskú službu. Vytvoril si sám 13 huslí, sú odložené v Martine - Múzeum Martin Benku. Autor memoárových, spomienkových úvah a cestopisných článkov. Maľoval aj v Banskej Bystrici (1944), najmä jej predmestia. V Martine roku 1945 založil spolu s maliarmi Karolom Ondreičkom, Emilom Makovickým a sochárom Fraňom Štefunkom výtvarné združenie "Trojštít". Malo konzervatívny charakter, jeho cieľom bolo skĺbiť spoluprácu rôznych druhov umení, napr. realizáciami v architektúre.
V oblasti knižného dizajnu a typografie vytvoril Benka množstvo zaujímavých experimentálnych fontov a dizajnérskych úprav kníh, ktoré sú ovplyvnené kubistickou ideou. Benkom vymyslené fonty však často neboli použité. Azda najznámejším použitím Benkovho kubistického písma je oficiálny font názvu Slovenská akadémia vied. Martin Benka vytvoril množstvo obálok kníh pre nakladateľa Leopolda Mazáča v Prahe (edície EMSA - Edícia mladých slovenských autorov a MSK - Mazáčova slovenská knižnica). Takisto je autorom niekoľkých súkromných, nepredajných bibliofílií. Spolu s Fullom a Galandom patrí Benka k zakladateľom slovenskej knižnej ilustrácie.
Martin Benka sa venoval aj tvorbe huslí, v kontexte kubizmu, ktorý sa v našom sochárstve a maliarstve prejavil minimálne, vytvoril aj niekoľko jedinečných kubistických huslí, od roku 1945 - 1963.
Individuálne výstavy v Banskej Bystrici (1964, 1965, 1969, 1983).
Jeho motto: "„Nenadrapovať sa, neliezť privysoko, nehľadať krásu v prázdnote, ale zveľaďovať ju a tešiť sa z nej tam, kde je: medzi ľuďmi, v živote.“"
Zároveň bol aj esperantista. Namaľoval série pohľadníc s textami v esperante alebo na motívy esperanta. Bol tiež autorom štúdie "PRI SLOVAKA ARTO" a poviedok "LA AKVOGUTETO, RUĜAJ DIANTOJ" a "STRANGA KONCERTO".
Je pochovaný na Národnom cintoríne v Martine.
Externé odkazy.
[[Kategória:Slovenskí maliari]]
[[Kategória:Slovenskí ilustrátori]]
[[Kategória:Česko-slovenskí národní umelci]]
[[Kategória:Slovenskí esperantisti]]
[[Kategória:Osobnosti z Kostolišťa]]
[[Kategória:Osobnosti na česko-slovenských poštových známkach]]
[[Kategória:Osobnosti na slovenských poštových známkach]]
[[Kategória:Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine]]
Mikuláš Galanda

Mikuláš Galanda (* 4. máj 1895, Turčianske Teplice – † 5. jún 1938, Bratislava) bol významný slovenský maliar, grafik a ilustrátor. Patrí k výrazným priekopníkom a propagátorom moderného umenia na Slovensku. Pochovaný je na Národnom cintoríne v Martine.
V ankete RTVS Najväčší Slovák v roku 2019 bol vyhodnotený na 77. mieste.
Štúdium.
Po absolvovaní gymnázia v Lučenci, začal v roku 1914 študovať maľbu na Akadémii výtvarných umení v Budapešti. Štúdium však musel po dvoch rokoch pre vojnové udalosti zanechať. 
V roku 1922 odišiel do Prahy, kde začal študovať na Umeleckopriemyselnej škole u prof. H. V. Brunnera. Po roku prestúpil na pražskú Akadémiu výtvarných umení a študoval u prof. A. Thieleho a prof. F. Bromseho. Počas štúdia v Prahe sa spriatelil s Ľudovítom Fullom. Spoločne vydávali časopis Súkromné Listy Fullu a Galandu, ktoré sa stali manifestom slovenského umenia.
Pôsobenie.
Po ukončení štúdia vyučoval Mikuláš Galanda od roku 1929 maľbu a kreslenie na strednej škole v Bratislave. V roku 1933 sa stal riadnym profesorom na tamojšej Škole umeleckých remesiel.
Na začiatku tridsiatych rokov vystúpil Mikuláš Galanda spolu s Ľudovítom Fullom pred verejnosť s manifestom "Súkromné listy Fullu a Galandu", v ktorých: "„vyslovili potrebu skoncovať so starými, nič nehovoriacimi umeleckými metódami a zabehanými manierami a žiadali preraziť a uvoľniť cestu novým výrazovým prostriedkom a postupom, ktoré by zodpovedali dynamickým premenám, ktoré boli charakteristické pre život človeka a spoločnosti 20. storočia.“" 
Po náhlej smrti v 1938 bol Mikuláš Galanda pochovaný v Turčianskych Tepliciach a v roku 1978 boli jeho telesné pozostatky prevezené na Národný cintorín v Martine. V jeho rodnom dome v Turčianskych Tepliciach je od roku 1991 sprístupnená galéria so stálou expozíciou jeho diel.
Výstavy a jeho diela.
Okrem množstva výstav po celom Československu vystavoval Mikuláš Galanda svoje diela v New Yorku, v Moskve a v roku 1937 na Svetovej výstave v Paríži, kde získal striebornú medailu za knižnú grafiku a ilustráciu. Jeho bibliofílie boli nesmierne populárne v Moravskom spolku bibliofilov - spolupracoval napríklad s B.B.Buchlovanom či J. Dvořákom a pod. Výtvarne sa spolupodieľal na tvorbe publikácii ľavicovo orientovaných autorov (F. Kráľ - Balt, L. Novomeský - Nedeľa, DAVisti a pod.).
Medzi jeho najznámejšie obrazy patria: