burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kramářova vila

Kramářova vila je budova, ktorú si nechal v rokoch 1911-1914 ako svoje sídlo postaviť vtedajší známy politik, rusofil a neskorší prvý česko-slovenský predseda vlády Karel Kramář. Od 18. decembra 1998 slúži ako oficiálna rezidencia českých premiérov.
História.
Vila sa nachádza v najvýchodnejšom cípe Hradčian, v mieste kde stávali pražské Mariánské hradby, medzi prírodnou pamiatkou Letenský profil a Hanavským pavilónom. V roku 1911 kúpil na mieste bašty sv. Tomáša (Bašta XIX) stavebný pozemok politik Karel Kramář, neskorší prvý predseda vlády Česko-slovenskej republiky. Na mieste nechal postaviť dom pre svoju manželku, rusku Nadeždu Nikolajevnu.
Pri kúpe pozemku sa musel Kramář zaviazať, že na mieste vyrastie len jednoposchodová budova, s priečelím obráteným k Vltave, ktorá bude navrhnutá tak, aby nenarušovala vzhľad panorámy Pražského hradu.
Projekt spracoval viedenský architekt Friedrich Ohmann a prizval k secesnej výzdobe svojich kolegov pedagógov z Umeleckopriemyselnej školy v Prahe. Vo vile s rozlohou 700 m² bolo celkovo 56 miestností. Väčšina z nich slúžila na reprezentačné účely. Vybavenie interiéru si objednala pani Kramářová, ktorá tiež razantne ovplyvňovala spoluprácu s poprednými českými výtvarníkmi. Súčasťou areálu sú dva menšie domčeky pre personál. Záhrada je upravená v štýle francúzskeho parku. Stavba trvala 4 roky, bolo na ňu navezených 433 400 tehál, 16 600 dlaždíc, 968 povozov piesku, 73 povozov opuky, 60 povozov štrku, 251 kameňa, 13 dreva a ďalší materiál. Stavebné práce riadil stavebný radca Jan Rosenberg, cez leto tu pracovalo 50 až 70 ľudí a v prácach sa pokračovalo aj cez zimu. Účet za stavebné práce (bez vnútorného vybavenia) sa zdvojnásobil na 800tisíc korún. Celkovo výstavba stála niečo cez milión korún.
Vedľa reprezentačných miestností boli vo vile aj dve súkromné spálne, dve pracovne, byzantinizujúca jedáleň, salón v staroruskom štýle s biliardom, dve hosťovské izby, ale aj osem pivníc, garáž so skladom benzínu, žehliareň a kúpeľ. Medzi technické vybavenie patril napríklad domáci výťah alebo odsávač prachu. Vila bola veľmi luxusne zariadená. Napr. pracovňa Karla Kramářa mala 7,5 m vysoký strop, kozub zo zeleného mramoru a pracovný stôl potiahnutý byvoliou kožou.
Dňa 13. mája 1915 sa Kramářovci nasťahovali do vily. Už o týždeň neskôr, 21. mája, však Karla Kramářa zatkla polícia a bol uväznený vo Viedni. Vila zostala neobývaná až do Kramářovho prepustenia po cisárskej amnestii v roku 1917.
Po smrti Kramářových vilu od roku 1938 spravovala "Spoločnosť dr. Karla Kramáře", ktorá ju prenajala Národnej galérii. V roku 1948 bola spoločnosť rozpustená a vila pripadla štátu. 
Od roku 1952 bola vila pod správou komunistického Úradu predsedníctva vlády a postupne chátrala. V rokoch 1994 až 1998 prebehla rozsiahla rekonštrukcia. Po rekonštrukcii slúži vila ako rezidencia predsedu vlády Českej republiky.
Slovenské ľudové noviny

Slovenské ľudové noviny bol týždenník, ktorý vychádzal v Bratislave na začiatku 20. storočia.
Noviny vychádzali týždenne, každý piatok v Bratislave, od roku 1910 do 1918. Od 2. decembra 1912 ako orgán Slovenskej ľudovej strany. Ich vydavateľom bol Nakladateľský, kníhkupecký spolok, úč. spol. v Bratislave. Noviny tlačila Kníhtlačiareň Kat. lit. spolku v Bratislave, od r. 1915 Páznamyova lit. úč. spol. v Bratislave.
Periodicita.
Noviny začali vychádzať 15. apríla 1910 ako pokračovanie s výhradou Ľudových novín v Skalici.
Brendon Urie

Brendon Boyd Urie (* 12. apríl 1987, St. George, Utah, USA) je americký spevák a multiinštrumentalista. Je najviac známy ako hlavný spevák skupiny Panic! at the Disco, v ktorej je momentálne jediným členom.
Skorší život.
Urie sa narodil v St. George v Utahu. Je piatym a najmladším dieťaťom narodeným Grace a Boydovi Urie. Vyrástol v mormónskej rodine, avšak v svojich 17tich rokoch odstúpil od viery. Brendon chodil na Palo Verde High School, kde stretol dnes už bývalého basgitaristu jeho skupiny Brenta Wilsona.
Pracoval v tropickom Smoothie Cafe bare, aby mohol zaplatiť nájomné jeho kapele za priestory, kde nacvičovali. V kaviarni Urie často spieval pre zákazníkov. Vysvetlil: „"Spieval by som hocičo, čo som v tej dobe počúval, ale tiež som v pokoji prijímal požiadavky. Spomínam si, že som spieval niektoré piesne Scorpions, niektoré W.A.S.P. hymny osemdesiatych rokov sú zvyčajne dobré pre sprepitné. Niektorým ľuďom sa to páčilo, a niektorým ľudom nie. Musel som rešpektovať želania iných ľudí, ale pár ľudí za mnou chodilo a chcelo, aby som im zaspieval za nejaké peniaze navyše. To je vždy zábava."“
Kariéra.
Panic! at the Disco.
Urie sa stretol a Brentom Wilsonom, pričom chodil na gitarové kurzy ponúkané na svojej strednej škole. Wilson žiadal od Brendona vyskúšať rolu gitaristu už v spomínanej skupine Panic! at the Disco, pretože práve v tom čase hľadali náhradu. Ryan Ross bol pôvodne ich spevákom. Keď Urie zaspieval Rossovi počas skúšky, všetci boli ohromení hlasovými schopnosťami Brendona a nakoniec bol vybraný ako ich spevák.
Od tej doby, skupina Panic! at the Disco vydala 5 štúdiových albumov s Brendonom ako spevákom. Album "A Fever You Can't Sweat Out" bol vydaný v roku 2005. Pre svoj druhý album "Pretty. Odd." (2008), Urie tiež vzal na seba zodpovednosť pri písaní textov a napísal dve zo skladieb na albume sám; tieto skladby sú „I Have Friends in Holy Spaces“ a tiež obľúbené „Folkin' Around“. Tiež napísal „New Perspective“ pre soundtrack k filmu Pozor, hryzie! (Jennifer's Body).
Dňa 22. marca 2011 kapela vydala svoj tretí album "Vices and Virtues", už bez Ryana Rossa a Jona Walkera. Dňa 8. októbra 2013 vydali štvrtý album, "Too Weird to Live, Too Rare to Die!" Tento album debutoval na druhom mieste v prestížnom rebríčku Billboard 200. Dňa 21. júla 2014 Urie vyhral cenu za „najlepšieho speváka“ na Alternative Press Music Awards. V roku 2015 bubeník Spencer Smith opustil kapelu a basgitarista Dallon Weekes bol degradovaný na člena turné, takže Brendon Urie zostal ako jediný oficiálny člen skupiny.
Osobný život.
V septembri 2011 bolo potvrdené, že Brendon Urie sa zasnúbil so Sarah Orzechowski (narodenou v roku 1987). Pár sa vzal 27. apríla 2013.
Urie vraví, že „experimentoval“ s mužmi, ale tiež hovorí: „"Myslím, že keby som mal zaradiť sám seba, povedal by som, že som heterosexuál."“
No len nedávno sa verejne priznal k tomu, že je pansexuál.
Sokol (slovenský časopis, 1860 – 1861)

Sokol : Časopis pre krásno umenie a literatúru bol slovenský časopis, ktorý vychádzal v Banskej Štiavnici v 19. storočí.
Vychádzal trikrát mesačne v rokoch 1860 a 1861. Jeho redaktor a vydavateľ bol Pavol Dobšinský, tlačil sa u Fraňa Lorbera v Banskej Štiavnici.
Periodicita.
Prvé číslo vyšlo 5. mája 1860, posledné 15. októbra 1861
Sokol (slovenský časopis, 1862 – 1869)

Sokol : Obrázkový časopis pre zábavu, krásno, umenie, vedy a literatúru neskôr Obrázkový časopis pre zábavu a poučenie bol slovenský časopis, vychádzajúci v 19. storočí.
Časopis vychádzal v rokoch 18621869 raz mesačne v Budíne, od ročníka II. dvakrát mesačne a od roku 1863 v Skalici.
Zodpovedný redaktor a vydavateľ bol Viliam Pauliny-Tóth.
Alan Taylor

Alan Taylor (* 1959, USA) je americký režisér, producent a scenárista.
Kariéra.
Taylor pracoval na mnohých televíznych seriáloch, najčastejšie pre stanicu HBO. V seriáli "Sopranovci" pôsobil ako režisér počas jeho prvej, štvrtej, piatej a šiestej série. Dohromady zrežíroval deväť častí. V roku 2005 zrežíroval štvrtú časť druhej série seriálu "Nezvestní". V roku 2007 zrežíroval pilotnú epizódu seriálu "Mad Men" a niekoľko ďalších. Pre seriál "Game of Thrones" zrežíroval dve časti prvej série, štyri časti druhej série a bude režisérom aj v nadchádzajúcej siedmej sérii.
Taylor zrežíroval aj päť filmov: "Palookaville", "The Emperor's New Clothes", "Kill the Poor", "Thor: Temný svet" a "Terminator Genisys".
U Závisti

U Závisti (niekedy tiež K Závisti) je prírodná pamiatka ev. č. 1108 na území hlavného mesta Prahy blízkosti oppida Závist v k. ú. Zbraslav, mestská časť Praha 5. Ide o skalnú stenu pozdĺž južnej časti Komořanskej ulice pri moste Závodu mieru, priamo nad autobusovou zastávkou "Nádraží Zbraslav". Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je odkryv letenského súvrstvia ordoviku, ktorý sa radí medzi veľmi zachovalé s rozsiahlym mikropaleontologickým náleziskom.
Porterova analýza piatich síl

Porterov model piatich síl patrí k základným a zároveň najvýznamnejším nástrojom pre analýzu konkurenčného prostredia firmy a jej strategického riadenia. Tvorcom modelu je profesor Michael Eugene Porter z Harvard Business School, Institute for Strategy and Competitiveness.
Hlavnou úlohou Porterovho modelu je nájsť pozíciu pre spoločnosť, v ktorej sa môže najlepšie brániť proti konkurenčným silám. Porterova analýza je vhodná pre vyhodnotenie strategických príležitostí a hrozieb konkurencie. Analýza skúma oblasti ktoré určujú chovanie konkurentov a to: riziko vstupu potenciálnych konkurentov, rivalitu stávajúcich konkurentov, vyjednávaciu silu dodávateľov a odberateľov a hrozbu substitučných produktov.
Model piatich síl.
Riziko vstupu potenciálnych konkurentov.
Ako ľahké alebo ťažké je pre nového konkurenta vstúpiť na trh? Aké existujú bariéry vstupu?
Hrozba vstupu novej konkurencie na trh je veľmi dôležitá obzvlášť na nových, rýchle sa rozvíjajúcich oboroch, kde nie je známy celkový objem trhu alebo kde objem veľmi rýchlo rastie.
Rivalita medzi existujúcimi konkurentmi.
Je medzi existujúcimi konkurentmi silný konkurenčný boj? Je na trhu jeden dominantný konkurent?
Pri analýze konkurenčnej rivality je dôležité preskúmať konkurenčné tlaky na danom trhu, koľko nás bude vstup na trh stáť, aby sa niekto o našich produktoch alebo službách dozvedel, ako budeme schopný v praxi rozvinúť naše konkurenčné výhody a či vôbec budeme schopný udržať krok s konkurenciou.
Vyjednávacia sila odberateľov.
Ako silná je pozícia odberateľov? Môžu spolupracovať a objednávať väčšie objemy?
Vyjednávacou silou odberateľov, alebo inak nakupujúcich, sa myslí hlavne vyjednávacia sila o cene. Môže prebiehať formou priamou, kedy skutočne nastane konfrontácia so zákazníkom alebo nepriamo kedy zákazník začne odoberať buď menšie množstvo produktov alebo služieb alebo odíde so svojím dopytom niekam inam.
Vyjednávacia sila dodávateľov.
Ako silná je pozícia dodávateľov? Jedná sa o monopolných dodávateľov, je ich málo alebo naopak veľa?
Sila dodávateľov je prirodzene tým väčšia, čím viac sme na nej závislý. Preto je potrebné si zodpovedať otázky technologickej závislosti na dodávateľoch, prítomnosť alternatívnych dodávateľov u nás aj v zahraničí, mieru konkurencie medzi dodávateľmi v danej oblasti, a podobne.
Hrozba substitučných výrobkov.
Ako ľahko môžu byť naše produkty a služby nahradené inými?
Substitútmi máme na mysli čokoľvek, čo môže určitým spôsobom nahradiť zákazníkovi produkt alebo službu, ktorá je poskytovaná práve našou firmou.
Wojtech

Wojtech : Cirkevný poučno-zábavný List pre Dom a Wýchovu bol mesačník, ktorý vychádzal na Slovensku v druhej polovici 19. storočia.
Vychádzal raz mesačne v Trnave. Jeho redaktorom bol Štefan Rúčka, vydavateľom Ondrej Radlinský. Mesačník sa tlačil u Žigmunda Wintera v Trnave.
Oldřich Čepelka

Oldřich Čepelka (* 27. júl 1948, Náchod) je český sociológ a autor odborných a beletristických textov.
Životopis.
Pochádza z náchodskej intelektuálnej rodiny hudobníka a učiteľky. Otec Oldřich Čepelka (18971968) bol náchodským hudobným pedagógom, výborným huslistom, skladateľom, dirigentom dychových hudieb, majiteľom súkromnej hudobnej školy, od roku 1950 riaditeľom štátnej Hudobnej školy.
Oldřich Čepelka mladší študoval v rokoch 196671 odbor sociológia na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe (1977 titul PhDr.). Zamestnaný postupne v n.p. Tepna Náchod, v pobočke Ústavu pre filozofiu a sociológiu ČSAV v Ústí nad Labem, v Uranových dílech Hamr a v s. p. Diamo Stráž p. R. Od 1992 samostatne podniká, od roku 2001 je jediným spoločníkom a konateľom s.r.o. Tima Liberec.
Predmetom podnikania boli postupne výroba a predaj manažérskych diárov, vyhľadávanie kandidátov pre manažérske a odborné pozície vo firmách, sociologické a marketingové prieskumy a poradenstvo pre mestá a obce, malé a stredné podniky, neziskové organizácie a miestne akčné skupiny pracujúce metódou Leader (teraz v rámci komunitne vedeného miestneho rozvoja).
Hlavné kompetencie.
Propagátor hnutia miestnych akčných skupín (MAS) a metódy Leader (od r. 2001), spoluzakladateľ Asociácie MVO v Libereckom kraji (2002), miestnych akčných skupín (od 2003) a celoštátnej Asociácie neštátnych neziskových organizácií ČR (2003). Angažoval sa v návrhoch opatrení na zníženie administratívy a zvyšovanie transparentnosti v projektoch z pozície žiadateľov a prijímateľov (vlastná iniciatíva pre MMR, MŠMT a Výbor Senátu ČR 2011-12). V roku 2014 humoristická kniha z vlastného života "Maléry a já" (nakl. Petrklíč, 376 strán).
Most cez údolie Hosťovského potoka

Most cez údolie Hosťovského potoka je diaľničný most, ktorý prevádza Rýchlostnú cestu R1 ponad tiahle údolie potoka Hosťová medzi Nitrou a Zlatými Moravcami. Z konštrukčného a aj architektonického hľadiska je unikátny tým, že oba dopravné pásy rýchlostnej cesty sú vedené po jednom mostnom telese, čo je pomerne nezvyklé. Dôvodom na uplatnenie takéhoto architektonického riešenia bola značná výška prevádzanej komunikácie nad terénom. Tá spoločne s požiadavkami na založenie pilierov v pomerne problematickom geologickom podloží umožnila finančne aj technicky vykompenzovať staticky mimoriadne náročnú konštrukciu. Navyše, kombináciou rôznych metód výstavby a pomerne veľkého rozpätia bolo umožnené vybudovať relatívne efektívne takmer jeden kilometer dlhé premostenie za necelé dva roky. Ide o prvý zo série celkovo piatich mostov, ktorý bol pomocou ťažkej výsuvnej skruže triedy OPS vybudovaný na území Slovenska. Ďalšie štyri sa pritom nachádzajú na Diaľnici D1 medzi Levočou a Prešovom. Most je vybudovaný na stavebnom úseku R1 Selenec - Beladice, ktorý bol súčasťou PPP projektu.
Architektonické a konštrukčné riešenie.
Z odborného hľadiska možno nosnú konštrukciu mosta popísať ako 17-poľový komorový nosník s rozpätiami polí od 33 do 69 m s veľmi vyloženými konzolami. Samotný nosník je široký iba 6,5 m, čo z celkovej šírky nosnej konštrukcie 25,66 m predstavuje iba niečo vyše štvrtiny. Pritom celá tiaž tak nosnej konštrukcie, ako aj vozidiel premávajúcich po moste je prenášaná cez piliere do podložia iba cez tento nosník. Väčšina tiaže spôsobenej premávkou však nepôsobí priamo na nosník, ale len sprostredkovane, cez 10,25 široké konzoly. Tieto konzoly boli vopred vyrobené ako prefabrikáty. Takéto konštrukčné riešenie je značne náročné na kvalitu zhotovenia projektu a aj samotnú realizáciu, pôsobí však štíhlo a je esteticky omnoho prijateľnejšia.
Spomínaný nosník, vysoký od 2,6 do 4 m je dutý, dutina (odborne nazývaná komora) je sprístupnená cez oporu mostu jeho údržbe. V komore sú tiež vedené predpínacie laná, ktoré napínajú nosník, čím zvyšujú možnosť jeho zaťaženia.
Celá nosná konštrukcia je uložená na 16 pilieroch a dvoch oporách. Piliere majú v priereze tvar písmena X z tohto dôvodu, aby mohli byť na nich bez ďalšieho debnenia vybudované zárodky nosníka, na ktoré sa následne nasunula výsuvná skruž. Najvyšší pilier má výšku 30 m.
Postup výstavby.
Mostovka mostu bola budovaná postupne, a to tak v priečnom ako aj pozdĺžnom smere. Najprv sa zhotovoval hlavný nosník. Na jeho vybudovanie sa v desiatich centrálnych poliach využila ťažká horná výsuvná skruž BERD, krajné polia sa budovali na pevnej skruži. S postupným budovaním nosníka sa začali na už vybudované polia vešať vopred zhotovené vzpery, ktoré sa napokon doskou v hornej časti mosta zmonolitnili s nosníkom.
Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2016

Majstrovstvá Európy v hádzanej žien 2016 bol v poradí 12. turnaj majstrovstiev Európy v hádzanej žien, ktoré organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konal sa v piatich švédskych mestách: Göteborg, Helsingborg, Kristianstad, Malmö a Štokholm, v dňoch od 4.18. decembra 2016, za účasti 16 tímov. Kandidatúra Švédska dostala právo organizovať ME 2016 na kongrese EHF 23. júna 2012. Švédsko bolo organizátorom európskeho šampionátu žien druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 2006. Titul obhájilo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .
Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2017, ktoré sa uskutočnia v Nemecku. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Voľba organizátora.
Počiatočný záujem v roku 2009 o usporiadanie turnaja prejavili 2 krajiny: Švédsko a Turecko. Svoju oficiálnu žiadosť v septembri 2011 predložili obe kandidatúry. V roku 2012 však došlo k odvolaniu tureckej kandidatúry a jediným uchádzačom sa tak stalo iba Švédsko. To bolo aj odsúhlasené za organizátora na kongrese v Monaku v júni 2012. 
Arény.
Pôvodne bolo navrhnutých 7 dejísk v šiestich švédskych mestách, neskôr sa ich počet upravil na päť:
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá boli pred žrebovaním, ktoré sa uskutočnilo 10. júna 2016, nasadené do nasledovných výkonnostných košov:
Attalos (Pergamon)

Attalos () bol olympijský víťaz v tethrippe v 3. stor. pred Kr., jeho syn Attalos sa stal vládcom pergamského kráľovstva.
Epigrafické nálezy "IvP I 10" a "IvP I 11" (Fränkel, Max. Die Inschriften von Pergamon, Berlin 1890-1895) objavené v archeologickej lokalite starovekého Pergamu (datované do roku 263 pred Kr.) uvádzajú, že Attalos, brat Filetaira z Pergamu (podľa historika L. Morettiho bol adoptívnym synom Filetaira) bol víťaz na olympijských hrách v tethrippe žrebcov (alebo mladých koní) a i to, že jeho štvorzáprah bol najrýchlejší aj na maloázijských hrách (koine Asias).
Attalos a jeho manželka Antiochis boli rodičmi pergamského kráľa Attala I. Ich vnuci (vrátane kráľa Eumena II.) boli víťazi v jazdeckých pretekoch na panatenajských hrách o storočie neskôr. Slávu jeho rodiny oslavuje aj epigram pripisovaný filozofovi Arkesilaovi: "„Pergamos slávny je nielen zbraňami, ale aj koňmi; často je chválený v Pise za svoje víťazstvá v hrách. Akže však smrteľník môže vyrieknuť Diovu vôľu, Pergamos ešte raz príde ku väčšej sláve a cti.“"
Attalos si olympijské víťazstvo vybojoval pravdepodobne na 126. hrách v roku 276 pred Kr.
Ctirad (prírodná pamiatka)

Prírodná pamiatka Ctirad sa nachádza na severnom okraji návršia Děvín nad Zlíchovom vrátane zárezu cesty pri Dívčích Hradoch a opusteného lomu Bíla skála východne pod železnicou. 
Dôvod ochrany.
Dôvodom vyhlásenia PP bola ochrana významných odkryvov geologických vrstiev silúru a devónu Barrandienu. V týchto odkryvoch sa nachádzajú početné oporné geologické profily a nálezisko skamenelín známe už od dôb Joachima Barranda. Územie PP pokrýva skalná a stepná vegetácia.
Flóra.
Vegetácia je tvorená prevažne rastlinnými spoločenstvami skál a strmých strání. Územie bez potrebnej starostlivosti je ohrozené zarastaním krovinami. Cenný je najmä severný svah obrátený k usadlosti Konvářka, kde sa zachoval kvetnatý porast mrvice peristej "(Brachypodium pinnatum)" s výskytom ohrozeného pahorca brvitého "(Gentianopsis ciliata)".
Fauna.
Územie PP predstavuje najmä útočisko drobných bezstavovcov. Z plazov sa tu doteraz vyskytuje jašterica krátkohlavá "(Lacerta agilis)".
Krňák

Krňák (iné názvy: Krňov, mŕtve rameno Berounky) je tôňa, ktorú tvorí bývalé rameno Berounky (bývalý sútok s Vltavou) pod zbraslavským zámkom v Prahe. Spoločne s lužným lesom, mokraďami, a pobrežím Vltavy od Lahovíc až ku Strnadom je chránená ako prírodná pamiatka Krňák, ev. č. 1120. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR. Tôňou dnes preteká Lipanský potok.
História.
Koryto cez dnešné Lipence a tesne pod Zbraslavou je pôvodným tokom Berounky, rieka však v tejto nive prechádzala mnohými premenami najmä pri väčších povodniach a nahromadenia sa topiacich ľadov. Niekedy pred 12. storočím si rieka našla cestu okolo Radotína (doložené 1115, roku 1158 doložený prievoz pri Radotíne, za Radotínom však meandrovala smerom ku Zbraslavi (tzv. Šárovo kolo). Niekedy medzi 12. - 14. storočím vzniklo rameno, ktoré rozdelilo dnešné Horné a Dolné Černošice, spočiatku fungovalo len ako občasný tok pri povodniach. V roku 1523 je doložený mlyn pri Bluku (dnešné Dolní Černošice), tvrdza Bluk je doložená od roku 1404. Bočné rameno ústiace do Vltavy pri Lahoviciach a vytvárajúce Lahovický ostrov je zaznamenané už v Müllerovej mape z roku 1720, toto koryto bolo ďalej prehĺbené zimnou povodňou v roku 1797 (tzv. lahovická elevácia, nakopenina sedimentov vzniknutá z vtedajších ľadových zátarasov). Pri povodni v roku 1829 sa k Lahoviciam premiestnil hlavný tok, ten bol roku 1830 umelo stavebne upravený. Za pôvodcu zmeny hlavného toku v roku 1829 je tak niekedy označovaný knieža Friedrich Kraft von Oettingen, ktorý úpravy a spevnenie vykonal s príspevkom štátu. Pravdepodobne po povodni roku 1845 Berounka rameno pri Zbraslavi viacmenej opustila, pri povodni roku 1872 sa staré koryto zanieslo a vzniklo z neho slepé rameno Krňák. Roku 1873 bola Vltava v priľahlom úseku zregulovaná, tým zanikol aj Lahovický a Modřanský ostrov.
Nepomenovaný železobetónový Most cez Krňov patriaci k ulici "U Národní galerie", ktorá je hlavnou príjazdovou komunikáciou na "Zbraslavské námestie" smerom od Prahy, bol vybudovaný v rokoch 1911-1913, kedy ramenom už rieka netiekla ani občasne. Od roku 1810 bol v tomto mieste drevený most, od roku 1680 loďkovitý most a predtým tu slúžil prievoz. V 60. rokoch 20. storočia prehradil Krňák o niečo bližšie Vltave násyp cesty II / 102 (dnes ulica "K přehradám"), ktorá slúži ako obchvat centra Zbraslavi pre smer do Štěchovíc. Prietok Lipanského potoka umožňuje priepust tvorený skupinou rúr zabudovaných do násypu. Ďalšia tranzitná doprava bola od Krňáka odvedená výstavbou veľkokapacitnej preložky cesty I / 4 (Strakonická, otvorená v decembri 1966), ktorá staré koryto križuje pri západnom konci Krňáka. 
Krňák je tiež názov základnej sídelnej jednotky, ktorú tvorí neobývaný a prakticky nezastavaný klin medzi ulicami Strakonicku (cesty I / 4) a "Ke Krňovu" (bez zámockého areálu) a pás územia pri ľavom brehu Vltavy od zbraslavského prístaviska pri ulici "K přístavišti" až k mimoúrovňovej križovatke pri Lahoviciach. Jedinými registrovanými budovami tu sú č. p. 1339, patriace k areálu čističky odpadových vôd, a č. p. 1156 pri športovom areáli pri Vltave.
Most cez Krňov

Most cez Krňák nadväzuje na ulicu "U Národní galerie", ktorá vedie zo "Zbraslavského námestia" v Prahe-Zbraslavi smerom k Lahoviciam a centru Prahy. Prekonáva tôňu Krňák, ktorá do 19. storočia bola súčasťou toku rieky Berounky, zatiaľ čo dnes ňou preteká Lipanský potok a výpust z miestnej čističky odpadových vôd.
História.
Do roku 1680 tu prekonával Berounku prievoz, od roku 1680 drevený loďkovitý most, ktorý býval v čase topenia ľadov odstránený. V roku 1810 bol postavený drevený most s búdkou mýtneho na Zbraslavskej strane. V roku 1841 bol drevený most prestavaný, potom mal šírku a dĺžku a 6 priepustných otvorov. V roku 1857 bol vystužený pre prepravu kamenných kvádrov pre Radeckého pomník. 
Dnešný železobetónový most pochádza z rokov 1911 – 1913, kedy už ramenom Berounka netiekla (v tom istom období bol budovaný aj Lahovický most, prekonávajúci terajší tok Berounky). Po moste mala viesť aj trolejbusová trať na Zbraslav, jej výstavba však skončila od Prahy vo Veľkej Chuchli a v roku 1960 na nej bola zastavená prevádzka. Výstavbou kapacitných výpadových komunikácií Strakonická (cesta I / 4) a K přehradám (cesty II / 102, v tomto úseku je po nej vedený tiež III. Pražský okruh II / 101) bol most cez Krňák zbavený väčšiny prejazdnej dopravy a slúži predovšetkým pre miestnu obsluhu Zbraslavi a pre linky Pražskej integrovanej dopravy ktoré vedú cez Zbraslav.
Cihelna v Bažantnici

Cihelna v Bažantnici je česká prírodná pamiatka, nachádzajúca sa v Prahe-Hloubětíne, vo svahu pod Kbelami, severovýchodne od križovatky Kbelská - Poděbradská, severne od železničnej trate Praha -Turnov / Lysá nad Labem a južne od Vysočanskej radiály, medzi záhradkárskymi osadami. Je spravovaná pražskou Agentúrou ochrany prírody a krajiny.
Prírodné pomery.
Flóra.
Na území PP sa vyskytujú prevažne rumoviskové rastliny: komonica biela "(Melilotus albus)", komonica lekárska "(Melilotus officinalis)", palina obyčajná "(Artemisia vulgaris)". Stromy rastú len po okrajoch PP s dominanciou brezy previsnutej ako pionierskeho druhu stromov.
Fauna.
Územie PP je útočiskom teplomilných druhov chrobákov, z vtákov tu hniezdia žltochvost domový a ďalšie bežné kroviskové druhy. Drobné cicavce sú zastúpené bielozúbkou krpatou "(Crocidura suaveolens)".
Dôvod ochrany.
PP bola vyhlásená pre ochranu jedného z najvýznamnejších odkryvov peruckého a korycanského súvrstvia českého kriedového útvaru so skamenelými odtlačkami rastlín.
Filetairos

Filetairos () môže byť:
Nový svet (týždenník)

Nový svet je ilustrovaný spoločenský týždenník, ktorý vychádzal na Slovensku v rokoch 1926 až 1945.
Časopis vychádzal v Bratislave každú sobotu. Hlavný zodpovedný redaktor bol Jozef Rudinský, zodp. redaktor Anton Granatier. Majiteľ vydavateľ a zodpovedný redaktor bol počas 2. svetovej vojny Jožo Nižnánsky. Časopis vydával Knihospol v Bratislave, tlačil sa v Bratislave a v Žiline.
Bol to ilustrovaný spoločenský týždenník, rozšírený najmä medzi inteligenciou. Vychádzal v náklade 24 000 exemplárov. Nový svet obsahoval rozprávky, novely, neskôr romány, príspevky o filme, divadle, články z národopisu, cykly príspevkov o mestách, obrázkové reportáže.
Nový svet a jeho prílohy.
Niektoré čísla Nového sveta boli venované vlastivedným témam, iné témam z hospodárskeho života. Napr. č. 45 (1940) malo mimoriadnu prílohu Okienko do Trenčianskej župy, ktorú zredigoval Belo Škarnicel. Tatranskej župe bolo venované č. 8 (1941), ktoré malo hodnotnú a rozsiahlu obrazovú časť. č. 22 (1941) sa venovalo mestu Martin, s textami a ilustráciami pri príležitosti výročia Memoranda. Mimoriadnu prílohu Nového sveta Slovenské drevárstvo a lesníctvo zredigoval B. Škarnicel, ktorý zredigoval aj prílohu Okienko do slovenského priemyslu. Ďalšou prílohou bolo Slovenské peňažníctvo v č. 47 (1940). Od č. 30 (1940) bola uverejňovaná samostatná príloha Viliam Schwanzer: Veselá škola nemčiny.
Mimoriadne zväčšených čísiel mal Nový svet viac. Pozornosť si zasluhujú čísla, ktoré doniesli antológie cudzích literatúr:
Nový svet uviedol mnoho románov, tak pôvodín ako aj prekladov, čo by sa nemalo obchádzať pri dejinách slovenskej literatúry. Nový svet uverejnil:
Preßburger Tagblatt (1896 - 1923)

Preßburger Tagblatt bol denník, ktorý vychádzal v Bratislave v rokoch 1896-1923. Presadzoval kresťansko-sociálnu politiku a ideológiu najskôr Katolíckej ľudovej strany, neskôr Krajinskej kresťansko-socialistickej strany.
Od 18. júna 1923 pokračoval ako týždenník pod názvom Preßburger Montagblatt.
Vychádzal v Bratislave denne okrem pondelka. Zodpovedný redaktor bol Johann Tobler, Julius Grónay, Jozeph Köhegyi, Hugo Stampfel, Anton Bresina. Denník vydával a tlačil Pázmány Literarische und Druckerei Aktien-Gesellschaft.
Prílohy boli: Christlich-soziale Zeitung (1908) a Illustrierte Sonntagszeitung (1901-1909)
Volksrecht

Volksrecht bol denník, ktorý vychádzal na Slovensku v 20. rokoch 20. storočia.
Bol to orgán nemeckej sociálne-demokratickej robotníckej strany v Česko-Slovensku. Vychádzal denne od 12. októbra 1920 do 15. júla 1923. Zodpovedný redaktor bol Paul Wittich.
Zadný Ľadový štít

Zadný Ľadový štít (, , ) je štít v masíve Ľadového štítu, medzi ním a Snehovým štítom, oddelený Ľadovou priehybou a Vyšným Ľadovým sedlom. Radí sa medzi 25 najvyšších vrcholov Vysokých Tatier.
História.
Zadný Ľadový štít bol, pravdepodobne, navštívený dávno pred prvými horolezcami a turistami. Príležitosť vystúpiť na jeho vrchol, mali možno najskôr zememerači, ktorí mapovali tatranské reálie. Názov štítu je odvodený z mena susedného Ľadového štítu a pochádza od Františka Kroutila.
Turistika.
Štít je prístupný len v sprievode horského vodcu.
Nad závodištěm

Nad závodištěm je prírodná pamiatka ev. č. 1116 na území hlavného mesta Prahy. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú odkryvy vrchného ordoviku a spodného silúru (kosovské, královodvorské a bohdalecké súvrstvie) dokumentujúce vývoj pražskej prvohornej panvy a taktiež zaznamenávajúce vývoj vtedajšieho života na tomto území. Na území sa prejavuje pomerne zložitá tektonická stavba, ktorá je prejavom niekoľkých zlomov a presunov. Tieto pochody zapríčinili, že sa tu opakujú jednotlivé geologické vrstvy niekoľkokrát po sebe, v prípade hranice silúr-devón až štyri krát. Toho si všimol už Joachim Barrande, aj keď vtedajšiu geológiu interpretoval mylne ako sled "kolónií" mladších zástupcov fauny v starších horninách. Až neskôr sa zistilo, že sa nejedná o "kolónie", ale o dôsledok tektonických pochodov vedúcich k presunom horninových blokov.
História.
Oblasť prírodnej pamiatky, kde sa predtým nachádzali pastviny a skalné odkryvy, boli zalesnené agátovým porastom, čo viedlo k totálnej decimácii prirodzeného bylinného aj krovinového poschodia. Je to dané tým, že sa na jeho koreňoch vyskytujú baktérie produkujúce vo veľkej miere dusík, ktorý nesvedčí ostatným rastlinám. Prežívajú tak iba ruderálne rastliny.
Starostlivosť.
V súčasnosti prebiehajú snahy o odstránenie agáta bieleho z lokality a nahradenie tohto stromu inými, ktoré sú pre územie charakteristickejšie. Jedná sa najmä o dub, hrab, lipu, javor a miestami aj borovicu.
Lavínový štít

Lavínový štít (; , , ) je piaty najvyšší vrch Vysokých Tatier na Slovensku. Leží nad Vyšnými Hágmi, približne severozápadne od Popradu. Juhovýchodne stojí Sliezsky dom.
Názov.
Pomenovali ho horolezci na začiatku 20. storočia. Svahy okolitých hrebeňov, ktoré sú obrátené do Velickej doliny sú známe častými lavínami.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej polovici Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina. Najbližšími sídlami sú južne situované Vyšné Hágy, Nová Polianka a Tatranská Polianka, juhovýchodne leží Starý a Nový Smokovec, východne Tatranská Lomnica a Tatranská Lesná, severne Tatranská Javorina a juhozápadne Štrbské Pleso. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku a hrebeňom vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Bielovodská dolina a Velická dolina.
Opis.
Lavínový štít sa nachádza v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier, medzi Popradským Ľadovým štítom () a Východnou Vysokou (). Je to výrazná elevácia na severnom hrebeni Zadného Gerlachovského štítu, medzi jeho masívom a Veľkou Litvorovou vežou. Je tak súčasťou Gerlachovského hrebeňa od Gerlachovského štítu po Poľský hrebeň. Lavínový štít tvorí dvojvrchol s Lavínovou vežou. Vedie cezeň populárna Martinova cesta - Martinka na Gerlach z Poľského hrebeňa. 
Severným smerom sa nachádza Kačacia veža (), Mlynár (), Litvorový štít (), Hrubá veža () a Velický štít (), východným Východná Vysoká (), Bradavica () a Veľká Granátová veža (), južným Kvetnicová veža (), Gerlachovský štít (), Kotlový štít () a Kostolík () a západným Končistá (), Batizovský štít (), Popradský Ľadový štít (), Rysy () a Gánok (). Severozápadne leží Kačacia dolina, ktorú odvodňuje Biela voda do Dunajca, východne sa nachádza Velická dolina, z ktorej voda odteká Velickým potokom do rieky Poprad. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Turisticky voľne neprístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Vďaka značnej nadmorskej výške umožňuje pozorovať mnohé vrcholy Vysokých Tatier, severnú časť hrebeňa Belianskych Tatier, no tiež Oravské Beskydy, Nízke Tatry, Volovské vrchy, Branisko a mnohé vrchy v južnom Poľsku.
Prístup.
Štít sa nachádza na území národných prírodných rezervácií a Tatranského národného parku, preto pohyb turistov je možný len značenými chodníkmi. Neďalekým sedlom Poľský hrebeň prechádza zeleno značený turistický chodník z Tatranskej Polianky okolo chaty Sliezsky dom, ktorý sa pod hrebeňom pripája na modro značenú trasu z Lysej Poľany cez Litvorovú dolinu a sedlo Prielom ku Zbojníckej chate a do Tatranskej Lomnice.
Výstupy.
Štít je dostupný len s horským vodcom. Prví horolezci na piatom najvyššom štíte Vysokých Tatier boli Janusz Chmielowski, Klemens Bachleda a Stanisław Stopka, 26. júla 1904 (letný výstup) a Pavel Krupinský a Matthias Nitsch, 22. marca 1936 (zimný výstup).
Návštěvníci

Návštěvníci je československý sci-fi televízny seriál z roku 1983. Prvý diel mal premiéru v sobotu 5. novembra 1983.
Dej.
V 25. storočí, v roku 2484, žijú ľudia v modernom svete mieru a lásky. Pokoj však preruší náhly poplach. CML, Centrální Mozek Lidstva – hlavný superpočítač, kontrolujúci dianie na Zemi – hlási, že k Zemi sa blíži kométa, ktorá môže ohroziť ľudstvo.
Ako najnádejnejší projekt na záchranu ľudstva pred katastrofou je vybraný projekt akademika Richarda, vášnivého obdivovateľa a životopisca Adama Bernaua: cestu v čase späť na koniec 20. storočia.
Adam Bernau, génius prelomu 20. a 21. storočia, ktorý v 30. rokoch 21. storočia získal Nobelovu cenu, sa totiž vo svojich spomienkach zmienil, že v detstve si zapísal do zošita niekoľko výpočtov, vďaka ktorým bude možné presúvať v priestore "„celé kontinenty, ba aj svety“". Tento zošit však pri požiari ich domu zhorel – pretože v 25. storočí nie je pre ľudstvo problém cestovať v čase, je akademik Richard s tromi ďalšími expertmi vybranými CML vyslaný do roku 1984, aby tento zošit zachránil.
Cestovanie v čase je síce zakázané, vzhľadom na situáciu je však povolená výnimka. Prestrojení za skupinu geometrov, pracujúcich na meraní diaľnice, majú tesne pred požiarom zošit s výpočtami zachrániť a priniesť späť do budúcnosti. Akcia dostane názov Expedícia Adam 84. Blesková akcia sa však nepodarí, a tak sú členovia Expedície Adam 84 nútení stráviť v rodnom mestečku Adama Bernaua, Kamenici, v roku 1984 oveľa viac času, než pôvodne plánovali. Zmätkovanie členov expedície dodalo seriálu komediálny nádych.
Výsledkom expedície je privezenie množstva exponátov, ako aj Alojza Drchlíka, „veľkého učiteľa Adama Bernaua“. Alojz Drchlík zistil, že CML bol inštalovaný nakrivo a poskytoval nesprávne predpovede a údaje, takže zrážka s kométou v skutočnosti nehrozí.
Epizódy.
Seriál má pätnásťdielnu formu a tiež sedemdielny zostrih. V Česku bol v 7-dielnej verzii vysielaný v polovici 90. rokov. Neobsahuje žiadne scény navyše, je to len zlúčenie dvoch (v prípade prvého dielu troch) epizód pätnásťdielného variantu dohromady.
Perigenes z Alexandrie

Perigenes alebo Perigenés ("Perigenes", iný prepis: "Perigenés") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. stor. pred Kr.
Perigenes z Alexandrie si v Olympii na 127. hrách v roku 272 pred Kr. vydobyl víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol najstarším a hlavným olympijským pretekom, menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku zostavili zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní. 
Zoznam olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), a to i meno olympionika Perigena, uvádza historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
SaferPass

SaferPass je bezpečný manažér hesiel používaných online. Spoločnosť založil v roku 2014 Douglas Crowley. Tento startup získal podporu od investorov z USA, Spojeného kráľovstva, Izraela, Česka a Slovenska. V máji 2016 získali investíciu v hodnote milión eur na počiatočné financovanie.
Radotínské skály

Radotínské skály sú prírodná pamiatka ev. č. 1105 na území hlavného mesta Prahy. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je odkrytý profil s prvohornými usadeninami od najvyššieho ordoviku (kosovské súvrstvie), cez spodný silúr, hranicu silúr-devón, hranicu stupňov lochkov a prag a celým pražským súvrstvím, na odkryvoch spoločenstvá skalnej stepi.
Eumenes

Eumenes alebo Eumenés ("Eumenes", iný prepis: "Eumenés") môže byť:
Eumenes môže byť aj:
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2007

Kvalifikácie na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2007, ktorú organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF), sa zúčastnili 4 štáty, ktoré bojovali o 1 miesto na záverečný turnaj. Prebiehala od 27.29. apríla 2007.
FC 3skáč

FC 3skáč bola slovenská reality show, vysielaná televíziou Markíza v roku 2005. 
FC 3skáč bola inšpirovaná dánskym formátom FC Zulu a cieľom reality show bolo naučiť hrať futbal 14 mužov, ktorí ho nikdy predtým aktívne nehrali. Väčšinou išlo o študentov a administratívnych pracovníkov. Diváci sledovali pokroky a prvé zápasy mužstva, ktoré trénoval bývalý slovenský reprezentant Dušan Tittel. FC 3skáči si naspievali aj vlastnú hymnu - "Futbal vie hrať každý".
Veľká Litvorová veža

Veľká Litvorová veža (, , ) je štít v prostrednej časti severného hrebeňa Zadného Gerlachovského štítu, medzi Lavínovým sedlom (Lavínovou vežou) a Gerlachovskou lávkou (Malou Litvorovou vežou).
Názov.
Názov vyplýva z polohy nad Litvorovou dolinou. Litvor je ľudový názov vzácneho glaciálneho reliktu - archangeliky lekárskej ("Archangelica officinalis" Hoffm.). Rastie v kosodrevinovom pásme Vysokých Tatier. Kedysi bohaté tatranské náleziská archangeliky poškodili korienkári, ktorí z nich pripravovali liečivé výťažky proti "deviatim chorobám". Poľské pomenovanie "Wyżnia Wysoka Gerlachowska" je odvodené od starého názvu Bradavice: Vysoká.
Turistika.
Veža je prístupná len v sprievode horského vodcu.
Supia veža

Supia veža (, , ) je ostro zahrotená veža v hlavnej osi rázsochy, medzi Supou štrbinou (Veterným štítom) a Štrbinou pod Strapatou vežou (Strapatou vežou) vo Vysokých Tatrách.
Názov.
Meno veže nemá nič spoločné zo supmi. Sup sa nikdy vo Vysokých Tatrách neusadil. Keď sa veľmi dávno masívne vypásali tatranské stráne, pastieri vídavali supa tmavohnedého, ktorý sem prilietal z podunajských nížin nakŕmiť sa uhynutým dobytkom. Vtedy ešte Supia veža nemala pomenovanie. Pastieri si supa zamieňali s orlom a nemali pre neho ani meno. Supiu vežu prví pomenovali poľskí horolezci, rovnako aj Supiu štrbinu. "Sępia Turnia" v poľskom jazyku znamená "zachmúrená". Na Slovensku sa vžil nesprávny preklad. Nemecké a maďarské mená sú na pamiatku Janusza Chmielowského (18781968), od roku 1901 popredného poľského horolezca, ktorý bol autorom rôznych technických horolezeckých pomôcok a bol aj literátom.
Turistika.
Veža je prístupná len v sprievode horského vodcu.
Kalliades

Kalliades alebo Kalliadés ("Kalliades", iný prepis: "Kalliadés") môže byť:
Majstrovstvá Európy v curlingu 2016

Majstrovstvá Európy v curlingu 2016 bol v poradí 42. turnaj majstrovstiev Európy v curlingu, ktoré organizuje Európska curlingová federácia (ECF). Konal sa v Braeheade, v oblasti Renfrewshire, v Škótsku v dňoch od 19.26. novembra 2016, za účasti 26 mužských a 20 ženských tímov. Škótsko bolo organizátorom európskeho šampionátu šiestykrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1978, 1982, 1988, 1992 a 2009. Zápasy sa odohrali v aréne Braehead Arena s kapacitou 5 200 divákov. Mužská reprezentácia obhájila víťazstvo a získala tak už svoj deviaty titul, v kategórii žien obhájilo titul . 
Majstrovstvá Európy boli zároveň kvalifikáciou na MS 2017 mužov a žien. Postúpilo na ne 8 družstiev z oboch kategórií.
Kvalifikácia.
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku WCF k novembru 2016.
Výsledky.
Muži.
B kategória.
Základne skupiny.
Európska bolidová sieť

Európska bolidová sieť je medzinárodná organizácia pôsobiaca v strednej Európe (v Nemecku a Česku). Jej cieľom je systematické koordinované nočné pozorovanie jasných meteorov (bolidov).
Program systematického pozorovania meteorov na území pokrytom dnešnou Európskou bolidovou sieťou začal na hvezdárni v Ondřejove v Česko-Slovensku roku 1951. Zárodok neskoršej siete vtedy pozostával z dvoch staníc. Prvé významné pozorovanie sa odohralo 7. apríla 1959, kedy kamery zaznamenali pád meteoritu Příbram. Bol to prvý nájdený meteorit, ktorého let bol súčasne pozorovaný z niekoľkých staníc. Roku 1963 založil český astronóm Zdeněk Ceplecha prvú profesionálnu bolidovú sieť, pozostávajúcu z piatich staníc. Neskôr (okolo roku 1968) bola rozšírená o asi 15 nových staníc v Nemecku a pomenovaná Európska bolidová sieť.
Roku 1997 už sieť tvorilo 34 staníc, z toho 16 bolo umiestnených v Nemecku, 10 v Česku, 3 v Rakúsku, 2 na Slovensku, 2 v Belgicku a 1 vo Švajčiarsku, a to v nadmorských výškach dosahujúcich až Kamery sú od seba vzdialené asi 100 km, pokrývajú rozlohu asi 1 milión km² a fotografujú celú viditeľnú oblohu. Kamery českých staníc sú vybavené objektívmi typu rybie oko a sú nasmerované k zenitu. Záznamy oblohy s dlhou expozíciou sa robia každú noc. Rýchlo sa pohybujúce meteory sú na fotografiách zachytené ako prerušované čiary. Kamery sú totiž vybavené rotujúcou uzávierkou, ktorá prerušuje expozíciu snímky, a tak rozdeľuje zachytenú trasu bolidu na malé úseky, čo umožňuje určiť rýchlosť prelietajúceho telesa. Dôležitým prvkom siete je súčasné pozorovanie objektov z viacerých staníc, ktoré umožňuje presnú trojrozmernú rekonštrukciu ich trajektórie geometrickými metódami. Sieť spravuje spoločne Nemecké stredisko pre letectvo a kozmonautiku (DLR) a Astronomický ústav Akadémie vied Českej republiky (hvezdáreň Ondřejov). Produkuje asi 10 000 snímok za rok, dokumentujúcich asi 1200 hodín pozorovaní za jasnej oblohy. Jej kamery detekujú približne 50 veľkých meteorov za rok.
Jedným z najvýznamnejších pozorovaní siete je pád meteoritu Neuschwanstein 6. apríla 2002 v Nemecku. Podrobné údaje získané z viacerých staníc umožnili presnú rekonštrukciu nielen cesty meteoroidu v zemskej atmosfére, ale aj jeho pôvodnej obežnej dráhy okolo Slnka. Rekonštruovaná dráha sa ukázala veľmi podobná dráhe telesa, ktoré dopadlo 7. apríla 1959 pri Příbrame v Česku, čo viedlo k špekuláciám, že oba tieto nájdené meteority pochádzajú z rovnakého materského telesa.
Kalliades (olympijský víťaz)

Kalliades alebo Kalliadés ("Kalliades", iný prepis: "Kalliadés") bol olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch v 4. stor. pred Kr.
Značne poškodený epigrafický nález (z dvoch fragmentov) "FD III 1:510" a "FD III 1:510[2]" (Regions: Central Greece (IG VII-IX) Delphi) objavený v archeologickej lokalite starovekých Delf (datovaný do 4. stor. pred Kr.) uvádza, že Kalliades (jeho domovskú krajinu nápis neuvádza) dosiahol v jazdeckých pretekoch víťazstvá na panhelénskych hrách v Delfách, Isthmii a aj v Olympii (jeho olympijské víťazstvo je uvedené na fragmente "FD III 1:510[2]"). 
Kalliades si olympijské víťazstvo vybojoval pravdepodobne na 110. hrách v roku 340 pred Kr.
Veterný štít

Veterný štít (, , ) je široký, štvorhranný štít (veža) vo Vysokých Tatrách, prostredný z troch elevácií medzi Spišským štítom a Strapatou vežou, od Ovčiarskej veže oddelený Veternou štrbinou a od Supej veže Supou štrbinou.
Názov.
Meno štítu dali horolezci, ktorých sužoval neustávajúci vietor. Inojazyčné názvy vychádzajú z polohy štítu nad Piatimi spišskými plesami.
Turistika.
Štít je prístupný len v sprievode horského vodcu.
Monte Cristo (firma)

Monte Cristo bol francúzsky vývojár a vydavateľ počítačových hier, so sídlom v Paríži. Firma bola založená v roku 1995 bývalým viceprezidentom Credit Suisse First Boston Jean-Marcom de Fetym a Jean-Cristopheom Marquisom, bývalým zamestnancom Mars &amp; Co. Spoločnosť vyhlásila bankrot v máji 2010 kvôli zlým predajom hry Cities XL.
Strapatá veža

Strapatá veža (, , ) je ozubená trojvrcholová veža vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa v hlavnej osi rázsochy, medzi Štrbinou pod Strapatou vežou (Supou vežou) a Malou Lastovičou štrbinou (Malým Pyšným štítom).
Názov.
Strapatá veža sa stala známa v roku 1910. Vtedy na ňu z Mačacieho kotla vystúpil Alfred Grosz a z Baranej kotliny Oskar Mahler. Vtedy ju pomenovali "Egenhoffercsúcs", "Egenhofferspitze" - štít Engelhofferovej. Terézia Engelhofferová (18551940) bola z Budapešti a bola priekopníčkou ženského horolezectva a lyžovania vo Vysokých Tatrách. Z jej podnetu bola na Gerlachovskom štíte umiestnená pamätná tabuľa s miléniom a štít bol premenovaný na štít Františka Jozefa I. Slovenskí vlastenci neskôr tabuľu rozbili. Názov štítu sa neujal, neprijali ho ani maďarskí turisti.
Turistika.
Štít je prístupný len v sprievode horského vodcu.
Letiště Letňany (národná prírodná pamiatka)

Národná prírodná pamiatka Letiště Letňany bola zriadená k 1. júnu 2005 vyhláškou Ministerstva životného prostredia ČR č. 184/2005 Zb. o vyhlásení NPP Letiska Letňany a stanovení jeho bližších ochranných podmienok.
Ochrana.
Predmetom ochrany je biotop a populácia kriticky ohrozeného druhu sysľa pasienkového "(Spermophilus citellus)" na trávnatej ploche letiska Praha Letňany a v jeho okolí. Rozloha NPP činí 50,98 ha, ochranné pásmo 18,32 ha. Nadmorská výška je v rozmedzí 270 NPP je súčasťou európsky významnej lokality (EVL) Praha - Letňany. Územie NPP je pod dohľadom AOPK ČR, regionálneho pracoviska Správa CHKO Český kras. Od roku 2007 sú pozemky EVL Praha - Letňany vo vlastníctve súkromnej spoločnosti. Začiatkom roku 2010 bolo celé územie oplotené a nie je naďalej prístupné verejnosti.
Početnosť kolónie sysľa pasienkového.
V rokoch 20052010 bol stav populácie sysľa v Letňanoch odhadovaný na 500 až 600 jedincov. Lokalita tak patrila k jedným z najpočetnejších v Česku. Zo správy "Vyhodnotenie realizačného projektu záchranného programu sysľa obyčajného ("Spermophilus citellus") v ČR pre rok 2015." však vyplýva, že po roku 2012 došlo k výraznému poklesu početnosti kolónie.
Rušivé vplyvy.
Juhozápadná časť územia NPP, ktorá je blízko stanice metra Letňany, je stále častejšie využívaná pre konanie kultúrnych a športových podujatí, alebo pre parkovanie vozidiel pri výstavách v priľahlom areáli PVA EXPO PRAHA. Pre tieto účely je potrebné vydávať výnimky zo zákona č.114 / 1992 Zz. o ochrane prírody a krajiny.
Letiště Letňany

Letiště Letňany môže byť:
Ctirad

Ctirad môže byť:
Líška korzak

Líška korzak (iné názvy: líška korsak, korzak, korsak; lat. "Vulpes corsac", "Alopex corsac") je malá líška z čeľade psovité (Canidae) z rodu "Vulpes".
Výskyt.
Vyskytuje sa v stepiach a polopúšťach strednej Ázie od juhovýchodnej Európy cez Kazachstan až po východnú časť Mongolska, Číny až po Bajkal.
Opis.
Líška korzak je malá líška, veľkosť jeho tela sa pohybuje okolo 60 cm. Majú huňatý chvost ktorý meria okolo 35 cm. Váži okolo 3-6 kg. 
Od známej líšky hrdzavej je síce menšia ale má dlhšie nohy a uši. Jej sfarbenie je najčastejšie sivo-žlté alebo bielo-žlté ale môže sa objaviť aj s kombináciou sivej alebo ryšavej. Jej srsť je v lete krátka a tmavšia, v zime naopak dlhá a bledšia. 
Biológia.
Cez deň žije prevažne v norách, ktoré postavilo iné zviera. Pre líšky korzak je typický nočný spôsob života, ale v zajatí sú aktívne aj cez deň. Obraňuje sa tak, že sa postaví na zadné a začne prskať. Žije v rodinných skupinách, ktoré zahrňujúceho niekoľko jednotlivcov a tým sa odlišuje od takmer všetkých druhov líšok. Jej hustý kožuch jej prispôsobuje do chladnej klímy, ale rovnako dobre dokáže žiť tiež v teplých krajinách.
Líška korzak dáva predovšetkým prednosť mäsovej strave, hlavne drobným cicavcom a vtákom, ale neodolá ani hmyzu, rôznym bobuliam alebo ovocí. Dokáže pomerne dlho prežiť bez vody.
Líšky korzak sa pária so začiatkom roka, najčastejšie v januári až vo februári, neskôr už len veľmi zriedka. Gravidita trvá 49-60 dní a samica rodí od 2 do 11 mláďat, ale najčastejšie sa počet mladých pohybuje okolo päť; tá najprv žijú úplne odkázaná až do jesene rodičom v norách, potom sa začínajú pomaly osamostatňovať. Jej stav populácií nie je poriadne ani preskúmaný, ale aj napriek tomu je známe, že tejto líške rodu Vulpes hrozba vyhubením zatiaľ pomerne dlho nehrozí.
Nový svet

Nový svet môže byť:
Majstrovstvá Strednej Ameriky v hádzanej žien 2016

Majstrovstvá Strednej Ameriky v hádzanej žien 2016 bol v poradí 2. turnaj majstrovstiev Strednej Ameriky v hádzanej žien, ktoré organizuje Stredoamerická hádzanárska konfederácia (CCAB) v spolupráci s Panamerickou hádzanárskou federáciou (PATHF). Konal sa v Manague, v Nikarague v dňoch od 22.26. novembra 2016, za účasti 5 tímov. Turnaj sa skladal iba z jednej päťčlennej skupiny bez nasledujúcich vyraďovacích zápasov. Zápasy sa hrali v aréne "Gimnasio de Balonmano" umiestnenej v športovom komplexe "Instituto Nicaragüense de Deportes". Stredoamerický titul obhájila , ktorá zvíťazila vo všetkých stretnutiach.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Panamerické majstrovstvá 2017, ktoré sa uskutočnia v Kanade. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.