burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Operácia Deliberate Force

Operácia Deliberate Force (Rozvážna sila) je názov bombardovania Republiky srbskej leteckými silami Organizácie Severoatlantickej zmluvy v auguste až septembri 1995. Tejto operácie sa zúčastnilo osem krajín NATO: Taliansko, Nemecko, Turecko, Francúzsko, Španielsko, Holandsko, Spojené kráľovstvo a Spojené štáty. Anglo-francúzsko-holandské sily rýchlej reakcie OSN na hore Igman južne od hlavného mesta Sarajevo takisto bombardovali pozícií bosnianskych Srbov. Intervencia NATO a OSN bola vykonaná kvôli obvineniu, že v júli roku 1995 Vojsko Republiky Srbskej zorganizovalo etnické čistky Srebrenici a Žepi, ktoré boli vyhlásene za bezpečné zóny OSN pod ochranou mierových jednotiek UNPROFOR. Bezprostrednou príčinou tejto akcie bola explózia na sarajevskom trhovisku Markale (28. august 1995). NATO oficiálne oznámilo, že bosnianski Srbi sú zodpovední za smrť 43 ľudí na Markalách a 30. augusta začalo letecké útoky proti pozíciám Srbov.
Dohra.
Na začiatku vojny (1992) mala Republika Srbská okolo 68% bývalej Socialistickej republiky Bosny a Hercegoviny. Avšak lietadlá NATO paktu tri týždne bombardovali Republiku Srbskú s cieľom rozbiť srbské sily a podporiť Chorvátov a Bosniakov. Letecká podpora NATO pomohla spoločným chorvátsko-moslimským silám organizovať etnické čistky a dobyť mestá Jajce, Drvar, Šipovo, Vozuća, Bosanska Krupa, Bosanski Petrovac, Ključ, Donji Vakuf, Otoka, Sanski Most a Mrkonjić Grad.
V dôsledku etnických čistiek zahynulo 1.000 civilistov a vojnových zajatcov a z domovov bolo vyhnaných 150.000 Srbov. 
Cieľom rozsiahlej chorvátsko-moslimskej ofenzívy bola tiež snaha dobyť Banja Luku. Táto hrozba prinútila Srbov ustúpiť a zasadnúť k rokovaciemu stolu. Krátko po tom, 21. novembra 1995, bola v americkom Daytone uzatvorená mierová dohoda, ktorá vojnu v bývalej Juhoslávi ukončila. Ako dôsledok Daytonskej zmluvy územie Republiky Srbskej zredukovaná na 49% teritória bývalej Socialistickej republiky Bosny a Hercegoviny, a to podľa vôle americkej vlády moslimom bol daný koridor zo Sarajeva do Goražde.
Bezpečnostná rada OSN následne prijala rezolúciu o rozmiestnení mierových síl v BaH pod vedením NATO pod názvom Implementačné sily.
Severoamerický a karibský turnaj v hádzanej žien 2015

Severoamerický a karibský turnaj v hádzanej žien 2015 bol hádzanársky turnaj, v ktorom súťažili hádzanárske družstvá žien Severnej Ameriky a Karibiku a ktorý organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PATHF). Konal sa v mestách San Juan a Salinas, v Portoriku od 30. marca5. apríla 2014, za účasti 6 tímov. Zápasy sa hrali v Centro de Convenciones de Puerto Rico a Albergue Olimpico Policancha. Pôvodne sa mali turnaja zúčastniť aj družstvá Barbadosu a Haiti. Zvíťazila , ktorá vyhrala všetky zápasy.
Turnaj slúžil výhradne ako kvalifikácia severoamerických a karibských družstiev na Panamerické majstrovstvá 2015, ktoré sa uskutočnia na Kube. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá. Družstvo Dominikánskej republiky sa turnaja nezúčastnilo, nakoľko bolo priamo nasadené na panamerický šampionát. 
Účastníci.
 Číslo udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku k novembru 2013.
Škoda 27 T

Škoda 27 T je trojčlánková obojsmerná električka, vytvorená spoločnosťami Škoda Transportation a CSR Qingdao Sifang. Vozidlo určené pre čínske električkové siete koncepčne vychádza z električiek Škoda 15 T. Základný variant má klasický trolejový pohon, varianty sú s bateriovým alebo s vodíkovým pohonom.
Agésarchos z Triteie

Agésarchos ("Agésarchos") bol v roku 120 pred Kr. víťaz olympijských hier v boxe.
Agésarchos, syn Haimostrata z achájskej Triteie, zvíťazil v boxe (pygmé) na 165. olympijských hrách. Svoje majstrovstvo v tejto disciplíne predviedol aj na ostatných celogéckych hrách, keď si víťazné vence odniesol z pýtických, isthmických i z nemejských hier. Tieto hry usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu. Každé toto štvorročné obdobie nazývali olympiádou. Spolu tvorili "„obeh“" (periodos) a víťaz všetkých štyroch hier sa nazýval víťaz obehu (periodonikés).
Staroveký autor Pausanias uvádza, že pri návšteve Olympie videl sochu Agésarcha. Bola dielom synov Polykla (Timarchida a Timokla) a na podstavci mala nápis vytesaný vo veršoch, ktorý okrem iného hlásal, že Agésarchova rodná Triteia bola arkádskym mestom. Pausanias o tom vyslovil pochybnosť, ale pripustil, že v tom čase Triteia mohla patriť Arkádii.
Zásnubný prsteň

Zásnubný prsteň je znamenie toho, že sa žena, ktorá ho nosí, bude skoro vydávať. Obvykle ho muž venuje žene vo chvíli, keď ju požiada o ruku. Prsteň býva väčšinou jednoduchý krúžok zo zlata alebo striebra a je osadený jedným kameňom – väčšinou diamantom, alebo zirkónom. 
V západných kultúrach nosia zásnubný prsteň spravidla ženy a taký prsteň je ozdobený diamantom alebo iným kameňom. V niektorých kultúrach nosia muž a žena rovnaký zásnubný prsteň, v ďalších kultúrach sú zásnubné prstene používané aj ako svadobné prstene. Zásnubný prsteň zvyčajne odovzdáva muž ako darček vo chvíli, keď žiada ženu o ruku. Tým dáva najavo svoj záujem o budúci sobáš. Zásnubný prsteň sa zvyčajne nosí na prstenníku ľavej ruky.
Materiál.
Klasický zásnubný prsteň býva vyrobený zo zlata. Nie je ale výnimkou ani iný materiál, medzi obľúbené patria tiež striebro, oceľ, titán alebo platina.
História.
História nosenia zásnubných prsteňov siaha až do starovekého Egypta. V tej dobe mal prsteň oveľa jednoduchšiu podobu a išlo predovšetkým o jeho symbolický význam. Prsteň má tvar kruhu, čo značí nekonečnosť – v prípade zásnubného prsteňa teda nekonečnú lásku budúcich manželov.
Kde sa nosí.
Podľa tradície by sa zásnubný prsteň mal nosiť na prstenníčku ľavej ruky, pretože je tak bližšie k srdci. Po svadbe jeho miesto obsadí prsteň snubný a zásnubný prsteň sa presunie buď na prostredníček ľavej ruky, prstenníček pravej ruky, alebo zostanú oba prstene na rovnakom prste.
Výber prsteňa.
Predtým, ako muž vyberie a kúpi zásnubný prsteň, mal by zohľadniť niekoľko dôležitých faktorov. Ide o najdôležitejší šperk, ktorý môže žena mať a určite ho bude chcieť neustále nosiť. Je pre to vhodné, aby sa hodil nielen k oblečeniu, ale aj k ostatným šperkom, ktoré nosí. Pokiaľ si muž nie je istý vkusom svojej partnerky, mal by si nenápadne prehliadnuť ostatné prstene, ktoré nosí, poprípade sa radšej poradiť s niekým blízkym (napr. sestrou alebo najlepšou kamarátkou).
Druhy prsteňov.
Na trhu existuje veľa variaci zásnubných prsteňov. Medzi 4 základné typy patria:
Solitér.
Klasický zásnubný prsteň, ktorý je osadený jedným kameňom.
Side stone.
Zásnubný prsteň s jedným hlavným kameňom a niekoľkými ďalšími, ktoré ho lemujú.
Three stone.
Zásnubný prsteň s tromi kameňmi, z ktorých prostredný je najväčší. Každý kameň symbolizuje určité časové obdobie – minulosť, prítomnosť, budúcnosť.
Pavé.
Atypický zásnubný prsteň, ktorý je osadený väčším množstvom menších kameňov.
Povery.
Existuje mnoho pover týkajúcich sa zásnubného prsteňa. Pokiaľ ich snúbenci dodržia, bude ich manželstvo šťastné.
Rukopis MS I.33

Rukopis MS I.33 (tiež známy ako: Rukopis Kráľovskej zbrojnice I.33; Rukopis z Toweru, pretože v rokoch 1950 – 1996 bol uložený v londýnskom Toweri; tiež ako exponát Britského múzea č.14 E. iii, č. 20, D. vi) je najstarší zachovalý európsky fechtbuch (súbojová príručka), a jedena z najstarších príručiek bojových umení pre ozbrojený boj celosvetovo. Rukopis bol vytvorený okolo r. 1300 vo Frankónii a nachádzal sa vo Franskom kláštore (pravdepodobne vo východnej Frankónii) až do polovice 16. storočia. Po prvýkrát ho spomína Henricus a Gunterrodt vo svojej "De veriis principiis artis dimicatoriae" z r. 1579, kde oznamuje, že ho získal (ulúpil) jeho známy Johannes Herbart z Wurzburgu keď slúžil pod Albertom Alkibiadom, markgrófom Brandenburg-Kulmbachu počas ťažení v r. 1552/3. Od 17. storočia bol rukopis uložený vo vojvodcovskej knižnici v Gote (Cod. Membr.I. no 115) až do zmiznutia počas 2. svetovej vojny. Znovu sa objavil v r. 1950 na aukcii v Sotheby's, kde ho zakúpila Kráľovská zbrojnica. Autorom pojednania by mohol byť klerik známy ako "Lutegerus".
Rukopis tvorí 32 pergamenových listov (64 strán), pojednávajúcich o systematickom útoku a obrane medzi majstrom a učňom, uvedených ako "sacredos" (kňaz) a "scholaris" (študent), oboma vyzbrojenými mečom a baklerom. Dielo je písané tušom a kolorované vodovými farbami, písané po latinsky a doplnené o nemeckú šermiarsku terminológiu. Na posledných dvoch stranách je namiesto učňa vyobrazená žena nazývaná Walpurgis (Walpurga). Všeobecne sa predpokladá, že dielo bolo vytvorené na prelome 13. a 14. storočia, presnejšie medzi rokmi 1290 – 1320. Latinský text rukopisu je písaný kláštorným štýlom, využívajúc rôzne siglá ktoré boli v danom období štandardom (ale v neskoršom stredoveku sa od ich používania upustilo; napríklad ilustrácia z rukopisu (druhá na liste 26r) bola použitá v "Codex Guelef 125.16.Extrav." v 17. storočí pisárom, ktorý pod kresbu dopísal, že sa mu nepodarilo rozlúštiť latinský text).
Obsah.
Systém šermu je založený na niekoľkých krytoch ("ang. guard, lat. custodie") ktorým zodpovedajú obranné postoje (obsessiones). Kryty sú na prvých dvoch stranách očíslované od 1 po 7 a ďalej v texte ich nahrádzajú rôzne 'špeciálne' kryty. Základných sedem krytov: 
Nemecké pojmy objavujúce sa v latinskom texte: 
Sporadické použitie dialektu v týchto pojmoch (najmä "nucken" a "halpschilt") naznačuje, že pôvod zbierky skutočne treba hľadať vo franskom kláštore v širšom okolí Wurzburgu.
Externé odkazy.
"V anglickom jazyku:"
Dvojstredový štvoruholník

Dvojstredový štvoruholník je štvoruholník, ktorému môžeme opísať aj vpísať kružnicu. Je to teda zároveň tetivový aj dotyčnicový štvoruholník. Najjednoduchší príklad na dvojstredový štvoruholník je štvorec. Zložitejšími súmernými typmi sú dvojstredový rovnoramenný lichobežník a pravouhlý deltoid.
Vlastnosti.
Dvojstredový štvoruholník má rovnaké súčty veľkostí protiľahlých uhlov,
Aj rovnaké súčty dĺžok protiľahlých strán,
Pre jeho obsah platí (z Brahmaguptovho vzorca)
Dotyčnicový štvoruholník

Dotyčnicový štvoruholník je štvoruholník, ktorému môžeme vpísať kružnicu. Jeho strany sú dotyčnicami vpísanej kružnice.
Vlastnosti.
Štvoruholník je dotyčnicový, práve vtedy, keď má rovnaké súčty dĺžok protiľahlých strán,
Ak zavedieme polovičný obvod;
potom pre obsah dotyčnicového štvoruholníka platí
Kde formula_4 je polomer vpísanej kružnice.
Príklady.
Z definície je dotyčnicovým štvoruholníkom každý dvojstredový štvoruholník. Každý štvorec, kosoštvorec alebo deltoid je súmerným dotyčnicovým štvoruholníkom.
Larry Smith (hudobník)

„Legs“ Larry Smith (* 18. január 1944, Oxford, Anglicko) je britský bubeník. Je dlhoročným členom skupiny "Bonzo Dog Doo-Dah Band". Spolupracoval s Ericom Claptonom, Eltonom Johnom ("Honky Chateau"), Georgeom Harrisonom ("Extra Texture", "Gone Troppo") alebo s Johnom Caleom ("The Academy in Peril").
Chochlačka dutá

Chochlačka dutá ("Corydalis cava") je trváca a medonosná rastlina z čeľade makovitých. Má veľkú podzemnú hľuzu, z ktorej vyrastá priama, dvojlistá stonka. Listy sú trojpočetné, nepárno perovito zložené a lístky sú sekundárne členené. Fialové, málokedy biele kvety sú zoskupené do koncových strapcov a majú podlhovastú ostrohu. Plodom je tobolka. Celá rastlina je jedovatá.
Výskyt a obdobie kvitnutia.
Ide o európsky druh, rozšírený aj v susedných oblastiach Ázie. Rastie najmä vo vlhších lesoch a hájoch, kde je zjari i dosť hojný a nápadný. Kvitne od marca do mája.
Liečebné využitie.
Na liečebné účely sa zberá hľuza, po usušení tvoriaca drogu "Bulbus corydalis". Zbiera sa ručne najmä na jeseň alebo na jar, hneď po rozmrznutí pôdy. Droga omamne vonia a chutí horko. Obsahuje alkaloidy s halucinogénnym účinkom, najdôležitejšie sú korydalín a bulbokapnín. Má utlmujúci účinok na centrálnu nervovú sústavu, znižuje krvný tlak a brzdí pohyby tenkého čreva. Predpisuje sa pri ťažkých nervových poškodeniach, závratiach a duševných poruchách. Silnejšie dávky, alebo laické požívanie môže spôsobiť bolesti podobné zápalu mozgových blán, preto drogu predpisuje len lekár.
Majstrovstvá sveta v póle mužov 1989

Majstrovstvá sveta v póle mužov 1989 boli v poradí 2. majstrovstvá sveta v jazdeckom póle mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia póla (FIP). Konali sa od 11.20. augusta 1989 v Berlíne, v Západnom Nemecku, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja bola šestica družstiev: Anglicko, Čile, Francúzsko, Nemecko, Švajčiarsko a USA. Oproti minulému šampionátu sa počet účastníkov zvýšil o 3 tímy. Titul získali Spojené štáty, keď vo finále zvíťazili nad družstvom Anglicka.
Bakler

Bakler ( 'štít', zo starej francúzštiny "bocle, boucle" 'puklica'; , vyslov: [bakler], IPA: [ˈbʌklə]) je malý štít o priemere od 15 do 45 cm, držaný v ruke. Všeobecne sa používal ako doplnková súbojová zbraň v období stredoveku a renesancie. Vďaka svojej veľkosti poskytoval slabú ochranu voči strelám, ale bol užitočný na odrazenie protivníkovho meča či palcátu. Zo stredovekých spisov poznáme jeho dve hlavné formy. Prvou je jednoduchý okrúhly štít s päsťou priamo za puklicou a rôznymi profilmi a hĺbkou okraja. Taktiež mohli mať rôzne výčnelky alebo zúbkované okraje. Druhou formou je preliačený obdĺžnik, ktorý predstavuje Achille Marozzo vo svojej Opera Nova.
Rukopis MS I.33, považovaný za prvú príručku pre ozbrojený boj (okolo r. 1300), obsahuje opis systému boja s mečom a baklerom. 
Využitie.
Bakler sa využíval viac ako by sa zdalo. Bola to jednoduchá no efektívna zbraň, často kombinovaná s krátkym mečom, falchionom alebo rapírom, populárna najmä v období od 12. do 17. storočia. Pokiaľ ide o šerm, plnil bakler rôzne úlohy, ale MS I.33 zmieňuje päť hlavných využití, z ktorých každé pracuje s jeho malými rozmermi a dobrou ovládateľnosťou.
Korydalín

Korydalín je alkaloid izolovaný z chochlačky dutej. Má halucinogénne účinky.
Bulbokapnín

Bulbokapnín je alkaloid izolovateľný z rastlín rodov "Corydalis" (napr. chochlačka dutá) a "Dicentra". Má halucinogénne účinky, a používa sa v medicíne napríklad pri stupore (chorobnej duševnej a telesnej strnulosti).
Vika vtáčia

Vika vtáčia ("Vicia cracca") je rastlina z čeľade bôbovitých. Je to popínavá, trváca bylina. Listy sú párne perovito zložené, na ich koncoch sa nachádzajú úponky. Kvety vyrastajú v strapcoch z pazúch listov. Plodom je struk.
Výskyt a doba kvitnutia.
Ide o európsky druh vlhkých lúk, priekop a svetlých lesov. Rastie často i ako často vyničiteľná burina v záhradách. Kvitne od júna do septembra.
Einsatzkommando 13

Einsatzkommando 13 bola spolu s Einsatzkommandom 14 jadrom Einsatzgruppe H SiPo a Sicherheitsdienst nemeckých policajných a bezpečnostných síl pôsobiacich na Slovenskom území v priebehu a po skončení Slovenského národného povstania. Obe komandá boli založené v dňoch 30. až 31. augusta 1944 v Brne. Ich veliteľom bol SS-obersturmbannfürerom Joseph Witiska, jemu podriadeným hlavným veliteľom Einsatzkommanda 13 bol SS-sturmbannführer Hans Jaskulski. Operačným územím Einsatzkommanda 13 bolo stredné a západné Slovensko. Základňa sa nachádzala v Trenčíne.
Činnosť.
Jednotky Pohotovostnej skupiny H operovali na území Slovenska od septembra 1944. Sídlom štábu Einsatzkommanda 13 bol Trenčín. Tzv. oporné body existovali v Žiline, Nitra, Piešťany, Martine, Kremnici, Čadci a Bánovce nad Bebravou. Kommando však operovalo po západnom a strednom Slovensku. Podľa Stanislava a Mičeva "„Ťažisko represívnych zásahov proti účastníkom odboja, občanom podozrievaných z účasti v Povstaní (resp. pomoci povstalcom), s cieľom zlikvidovať partizánske hnutie, vyriešiť židovskú otázku formou deportácii cez zberné tábory v Ilave a Seredi do vyhladzovacích táborov v Ríši, zlomiť odpor protifašistického odboja v plnej šírke vo vyčlenenom priestore.“"
Jednotka zatýkala a vraždila partizánov a ich sympatizantov v rôznych častiach západného a stredného Slovenska. Na západnom Slovensku bolo v 20 masových hroboch nájdených 153 tiel obetí, ktorých povraždili príslušníci Einsatzkommanda 13. Na strednom Slovensku to bolo v 9 masových hroboch 251 obetí.
Burina

Burina je laické pomenovanie rastliny hlavne ruderálnych a synantropných stanovísk. Je to väčšinou rastlina produkujúca obrovské množstvo semien, ktoré ľahko klíčia. Častokrát má i hlboký koreňový systém. Niektoré buriny škodia kultúrnym rastlinám a mnohé sú i inváznymi druhmi. V skratke je buriny veľmi ťažko vykynožiť, čím sa pre človeka stávajú nežiaducimi, a tak sa ich zbavuje, či už mechanickou cestou, alebo pomocou herbicídov. Veda o burinách sa nazýva herbológia.
Kúkoľ poľný

Kúkoľ poľný ("Agrostemma githago") je jednoročná rastlina z čeľade silenkovitých. Listy sú čiarkovokopijovité a celá rastlina je mäkko plstnatá. Kališné lístky sú zrastené do mechúrika, v ktorom po opelení a odpadnutí sýto červenofialovej koruny dozrievajú semená. Jedna rastlina vyprodukuje i stovky semien. Celá rastlina je jedovatá. Z látok obsiahnutých v kúkoli bol v Srbsku vyvinutý prostriedok na urýchlenie rastu plodín "Agrostemin".
Výskyt a doba kvitnutia.
Rastie len v prítomnosti jednoročných rastlín, hlavne obilia, ktoré keď sa od jeho semien dostatočne nevyčistí, tak je nepožívateľne horké. Je to pôvodne kozmopolitná burina, ktorá sa rozšírila všade, kde sa pestovalo obilie, no s nástupom moderných agrotechnológií a používania herbicídov začína postupne miznúť, niekde, napríklad na Slovensku sa stáva kriticky ohrozenou. Plánuje sa jej zachovanie v kultúrach napríklad v skanzenoch a pod. Kvitne od júna do októbra.
Puklica

Puklica (časť štítu), či umbo je zväčša okrúhly (môže mať obdĺžnikový základ), konvexný alebo kónický kus kovu v centre štítu. Puklice boli zväčša vyrábané z hrubého plechu, kovu ale mohli byť vyrobené i z dreva (nálezy v rašeliniskách). Jej účelom je odraziť údery na stred štítu a ochrániť ruku jeho nositeľa. Časom, keď sa do popredia dostávali trojrohé štíty rôzneho zakrivenia a klasický tyčový úchop ustúpil populárnejšiemu spôsobu zapínania remeňmi na pažu, sa z puklice stáva viac ornamentálny doplnok.
Prvé puklice pochádzajú z doby laténskej (začiatok doby železnej). Využívali ich najmä Germáni, Kelti a Rimania. Neskôr sa s nimi stretávame v dobe vikingských nájazdov. Od 12. storočia tvorí puklica jadro baklera (malého okrúhleho súbojového štítu).
Derna

Derna (maď. "Felsőderna") je obec v Bihárskej župe v Rumunsku. Skladá sa zo 6 dedín: Derna (sídlo obce), Dernișoara, Sacalasău, Sacalasău Nou () a Tria. Obec sa nachádza v masíve Sedmohradského rudohoria a je sídlom rumunských Slovákov.
Demografia.
Slováci sa sem dostali v rámci vnútornej kolonizácie, čiže sem neprišli z územia dnešného Slovenska, ale z iných rumunských obcí, ktoré osídľovali. Tie sa často nachádzali vyššie v kopcoch, a keďže tam bol nedostatok pracovných príležitostí a slabá infraštruktúra, odchádzali sa tamojší obyvatelia, medzi nimi aj Slováci, do nižšie položených oblastí. Do Derny prišli pravdepodobne Slováci z Novej Huty (Șinteu) a Gemelčičky.
Adrian Merka

Adrian Miroslav Merka (* 6. jún 1976, Aleșd, Rumunsko) je zástupca slovenskej a českej menšiny v Rumunsku v dolnej komore rumunského parlamentu. Vo funkcii je od roku 2008, vďaka príkladnej menšinovej politike Rumunska, kde menšiny majúce zastupiteľskú organizáciu môžu delegovať svojho zástupcu do dolnej komory parlamentu. Takouto organizáciou je "Demokratický zväz Čechov a Slovákov v Rumunsku", ktorej predsedom Adrian Merka je.
Majstrovstvá sveta v póle mužov 1987

Majstrovstvá sveta v póle mužov 1987 boli 1. majstrovstvá sveta v jazdeckom póle mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia póla (FIP). Konali sa v apríli 1987 v Buenos Aires, v Argentíne, za účasti 5 tímov. Zápasy sa hrali na štadióne Campo Argentino de Polo s kapacitou 30 000 divákov. Titul získalo domáce družstvo Argentíny, ktoré vo finále zvíťazilo nad Mexikom.
Demokratický zväz Čechov a Slovákov v Rumunsku

Demokratický zväz Čechov a Slovákov v Rumunsku () je jediná organizácia v Rumunsku, ktorá zastupuje slovenskú a českú menšinu v tejto krajine. Vznikla 4. januára 1990 v meste Nadlak, ktoré je kultúrne centrum tunajšej slovenskej menšiny. Cieľom Demokratického zväzu Čechov a Slovákov v Rumunsku je reprezentácia oboch národov v Rumunsku, po kultúrnej a politickej stránke, zachovanie ich svojbytnosti a organizovanie kultúrnospoločenských a vydavateľských aktivít. Predsedom je Adrian Merka, obyvateľ obce Suplacu de Barcău v Bihárskej župe v Rumunsku. Členstvo v organizácii je viazané na národnosť. Členom môže byť ktorýkoľvek občan starší 14 rokov, ktorý sa hlási k slovenskej alebo českej národnosti.
Johann Dick

Johann Dick (* 23. marec 1927† 18. september 1986, československo-západonemecká hranica, neďaleko obce Mähring, Bavorsko) bol západonemecký občan zastrelený československými pohraničníkmi.
Priebeh incidentu.
Johann Dick, žijúci v Bavorsku, bol bývalý nemecký vojak, ktorý sa na dôchodku zaoberal tým, že obchádzal bavorské hranice. Táto záľuba sa mu stala osudnou. 18. septembra 1986 na neho 200 metrov hlboko na území Bavorska začalii paľbu československí pohraničníci. Podľa všeobecne prijímanej verzie sa pohraničníci domnievali, že je jedným z dvoch Poliakov, ktorí sa v ten deň pokúsili prekročiť československo-bavorskú hranicu. Pohraničníci ho smrteľne zraneného odvliekli na československé územie, kde zomrel.
Udalosť prerástla do medzinárodného incidentu. Československá strana najskôr tvrdila, že prešiel hranice, československé úrady navyše v snahe sťažiť vyšetrovanie nevydali späť celé telo. Chýbal okrem iného žalúdok, ktorého priestrel bol pravdepodobne hlavnou príčinou smrti. V súvislosti s tým bolo vyslovené podozrenie, že sa tak československá strana snažila zahladiť dôkazy o tom, že nebol riadne ošetrený a že teda československí pohraničníci nielenže strieľali, ale neskôr, keď už vedeli o svojom omyle, neposkytli zranenému adekvátnu pomoc (zvyšné pozostatky boli vydané na nátlak bavorských úradov s niekoľkodňovým oneskorením). Ukázalo sa tiež, že Dickova mŕtvola bola okradnutá o peniaze a nejaké ďalšie drobnosti.
Časom sa ukázalo, že zapieranie viny bolo márne. Pohraničníci po sebe zanechali v Bavorsku veľa stôp, bavorská polícia objavila na mieste vraždy niektoré drobné časti ich vybavenia, zásobník pištole a tiež nábojnice a strely zo samopalov v okolitých stromoch. Československo nakoniec svoju vinu priznalo, vyplatilo vdove odškodné vo výške 100 000 mariek (dvojnásobok toho, čo žiadala) a nemeckej strane sa ospravedlnilo. Vinníci však boli potrestaní miernymi trestami: najvyšším bolo 14 dní väzenia (za neopatrné prekročenie štátnej hranice). V roku 2001 stáli pohraničníci pred súdom znova. Boli ale nakoniec oslobodení, pretože žiadnemu z nich nebolo preukázané, že smrtiaci výstrely vypálil práve on.
Zhemgang (okres Zhemgang)

Zhemgang je bhutánske mesto ležiace v okrese Zhemgang. Nachádza sa na severe okresu, pri hraniciach s okresom okrese Trongsa. V roku 2005 tam žilo 2 332 obyvateľov a v roku 2012 už 2 579 obyvateľov.
Priemerné ročné zrážky činia . Priemerná teplota sa pohybuhje od 6,4 °C do 20,1 °C.
Pray to God

„Pray to God“ je skladba škótskeho DJa a producenta Calvin Harrisa, z jeho štvrtého štúdiového albumu "Motion" (2014). Skladba obsahuje vokály americkej rockovej trojice Haim. Bola vydaná dňa 6. marca 2015 ako piaty singel z albumu. skladba sa stala komerčne úspešnou, pričom sa dostala do prvej desiatky v Austrálii a Belgicku.
Zostava.
Zostava adaptovaná z poznámok albumu "Motion".
Tatralift

Tatralift (predtým aj TPMP Kežmarok alebo Tatrapoma) je slovenský výrobca lanových dráh a lyžiarskych vlekov. Spoločnosť má sídlo v Kežmarku.
História.
Spoločnosť bola založená ako TPMP Kežmarok 27. novembra 1975, kedy bola so spoločnosťou Pomagalski podpísaná licenčná zmluva o výrobe horských dopravných zariadení. V roku 1980 uviedla spoločnosť do prevádzy prvú lanovú dráhu a to na Novú hoľu v stredisku Donovaly. Výroba pod licenciou Pomagalski sa skončila v roku 1991 a spoločnosť sa odvtedy začala venovať vývoju vlastných lanových dráh. V roku 1995 bola spoločnosť premenovaná na Tatrapoma a v roku 2010 na súčasný názov Tatralift.
Výroba.
Spoločnosť sa v súčasnosti venuje výrobe lyžiarskych vlekov, fixných sedačkových lanoviek, odpojiteľných sedačkových lanoviek, kabínkových lanoviek a bobových dráh.
Doposiaľ spoločnosť vyrobila vyše 60 lanových dráh a vyše 1000 lyžiarskych vlekov, ktoré sú v prevádzke v Európe a Ázii.
Pomaly ďalej zájdeš

Pomaly ďalej zájdeš bola zábavná športovo-súťažná relácia Rozhlasu a televízie Slovenska odvysielaná 1. apríla 2015 (v priamom prenose od 00:00 do 04:00) na kanáli Jednotka. Relácia parodovala skutočné športové televízne prenosy. Účinkovali v nej aj športoví komentátori Marcel Merčiak a Pavol Gašpar a ako technici „elektronickej ceruzky“ Ján Žgravčák a Juraj „Šoko“ Tabaček. Počas živého prenosu štúdio navštívili niekoľkí „tréneri“, napr. Katarína Brychtová, Peter Marcin, Martin Nikodým alebo Adela Banášová.
Formát.
Princíp súťaže spočíval v pretekoch slimákov, ku ktorým bola priradená tabuľka s „trénerom“. Slimáky odštartovali zo stredu stola pripomínajúceho terč a ich cieľom bolo doraziť k okraju stola. Súťaž mala 4 kolá a bodované boli prvé tri a posledné miesto.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1991

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1991 boli v poradí 17. Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa od 17.24. marca 1991 v mestách Helsinki a Porvoo, vo Fínsku, za účasti 8 tímov rozdelených do 2 výkonnostných skupín. Fínsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov piatykrát, predtým hostilo turnaj v rokoch 1957, 1967, 1975 a 1983. Nováčikmi turnaja boli družstvá Holandska, Kanady a Maďarska. Rekordný počet družstiev zmenil aj systém súťaže, keď sa prvýkrát vytvorili 2 výkonnostne rozdelené skupiny. získal už svoj štvrnásty titul, keď v tradičnom finále zvíťazil nad .
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1993

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1993 boli v poradí 18. Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa od 2.7. februára 1993 v Hamare, v Nórsku, za účasti 8 tímov rozdelených do 2 výkonnostných skupín. Nórsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov štvrtýkrát, predtým hostilo turnaj v rokoch 1961, 1977 a 1985. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Ruska, ktoré sa stalo nástupcom . 
Po ročnej prestávke získalo svoj štvrtý titul, keď vo finále zvíťazilo nad . Bronzové domáce družstvo získalo iba svoju druhú medailu, 28 rokov od tej poslednej. V súboji o tretie miesto zvíťazilo nad favorizovaným , ktoré tak skončilo bez zisku medaily prvýkrát od roku 1965.
Štadión.
Prvýkrát sa všetky zápasy hrali v halovom štadióne.
Preteky na vozoch ťahaných párom mulov

Preteky na vozoch ťahaných párom mulov alebo apéné (od "apéné") boli súťažnou jazdeckou disciplínou v starovekom Grécku.
Na 70. olympijských hrách v roku 500 pred Kr. boli do programu jazdeckých súťažných disciplín zaradené "preteky na vozoch ťahaných párom mulov". Pausanias uvádza, že preteky štvorkolesových vozov ťahaných mulmi neboli starou jazdeckou disciplínou a u divákov boli neobľúbené, lebo muly boli v očiach Éliďanov nepekné, opovrhnutiahodné zvieratá, nad ktorými spočívala pradávna kliatba. Pre tento divácky nezáujem boli už na 84. hrách v roku 444 pred Kr. zrušené. 
Preteky na vozoch ťahaných párom mulov prebiehali na hipodróme (hippodromos), ktorý sa nachádzal pravdepodobne južne od štadióna, v rovine rieky Alfeios. Podľa Pausania ležal neďaleko od budovy hellanodikov. Tvoril ho veľký obdĺžnik zakončený na užších stranách oblúkmi. Trať bola po dĺžke rozdelená nízkym múrom. Na jeho začiatku stála bronzová socha Hippodameie a na konci vysoký stĺp. Štartovalo sa na západnej strane a cieľ bol pred tribúnou hellanodikov. Pri obrátke na východnej strane stál okrúhly oltár Taraxippa, obávaného „"Strašiaka koní"". Veľkosť olympijského hipodrómu je neznáma, lebo rieka Alfeios jeho pôdu pri záplavách a zmenách svojho koryta, buď pohltila bahnom alebo odniesla do mora.
O veľkosti hipodrómov z pred rímskeho obdobia je známe len málo. Jeden okruh meral približne 823914 m. Pri výpočtoch sa vychádzalo pritom z Pindarových výrazov "dodekandromos" (12 tratí, alebo okruhov) a "dodekagnamptos" (dvanásť obrátok), ktoré zazneli v jeho básňach pri opise pretekov a do úvahy sa vzali hlavne rozmery "Konského námestia" v Istanbule, bývalého Hippodromu, miesta, kde byzantskí cisári organizovali jazdecké preteky. Dĺžka trate merala tak pri pretekoch na vozoch (so záprahom koní) približne 13,5 km.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1995

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1995 boli v poradí 19. Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa od 29. januára5. februára 1995 v Roseville, v štáte Minnesota, v Spojených štátoch, za účasti 8 tímov rozdelených do 2 výkonnostných skupín. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Kazachstanu, ktoré postúpilo až do semifinále. obhájilo titul, keď vo finále dvoch tradičných finálových súperov zvíťazilo nad . 
V USA sa uskutočnil turnaj MS prvýkrát a USA bola v histórii svetových šampionátov iba piata hostiteľská krajina. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne John Rose Minnesota Oval, ktorý je najväčší umelo chladený vonkajší ovál na západnej pologuli a ktorý slúži väčšinou na súťaže v rýchlokorčuľovaní a ľadovom hokeji.
Syracuse (New York)

Syracuse je mesto v okrese Onondaga County v americkom štáte New York. K roku 2010 tu žilo 145 170 obyvateľov. Ide o piate najväčšie mesto v štáte New York.
Sídli tu Syracuse University. 
Bolo pomenované po sicílskom meste Syrakúzy.
Jozef Karolík

Jozef Karolík (* 25. september 1930, Kečkovce – † 11. november 1952, Praha) príslušník Zboru národnej bezpečnosti zaradený do služby ako dozorca v komunistických pracovných táboroch na Jáchymovsku a popravený za vyzvedačstvo a velezradu.
Život.
Jozef Karolík sa narodil v Kečkovciach, okres Svidník. Ako 2-ročného ho jeho matka vzala so sebou do Francúzska za svojím manželom. V Paríži navštevoval obecnú školu, z čoho asi potom neskôr v mladosti vyplynulo jeho nadanie na jazyky. V roku 1942 sa rodina vrátila na Slovensko. Pravdepodobne v rámci osídľovania pohraničia sa v roku 1946 presťahovali do Malé Sitboře u Mariánských Lázní. Do základnej školy SNB v Jeseníku na Morave nastúpil 1. októbra 1949 a od 1. apríla 1950 ho pridelili k útvaru Jeřáb v Jáchymove. Karolík bol síce jazykovo nadaný a chcel urobiť kariéru ako prekladateľ v štátnej službe, ale nakoniec skončil ako dozorca v jednom z najťažších nápravných zariadení pre politických väzňov.
Pretože mal záporný vzťah k nastolenému komunistickému režimu, vo väzení pomohol politickým väzňom k úteku. Jeden z nich po zatknutí vypovedal, že s útekom im pomáhal strážmajster Karolík. 19. septembra 1951 ho zatkli. Senát Státního soudu v Prahe odsúdil Jozefa Karolíka 21. marca 1952 na trest smrti za vyzvedačstvo a velezradu.
Poprava Jozefa Karolíka bola vykonaná v Prahe vo väznici na Pankráci dňa 11. novembra 1952.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1997

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1997 boli v poradí 20. Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa od 1.9. februára 1997 v dvanástich švédskych mestách: Fagersta, Grängesberg, Katrineholm, Köping, Otterbäcken, Sandviken, Skövde, Slottsbron, Štokholm, Trollhättan, Vänersborg a Västerås, za účasti 9 tímov rozdelených do 2 výkonnostných skupín. Švédsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov šiestykrát, predtým hostilo turnaj v rokoch 1963, 1969, 1971, 1979 a 1987.
 obhájilo titul, keď vo finále dvoch tradičných finálových súperov zvíťazilo nad .
Mount Vernon (New York)

Mount Vernon je mesto v okrese Westchester County v štáte New York v USA. 
K roku 2010 tu žilo 67 292 obyvateľov. S celkovou rozlohou 15,8 km² bola hustota zaľudnenia 5 955,04 obyvateľov na km².
Michael Kiske

Michael Kiske (* 24. január 1968, Hamburg, Nemecko) je nemecký spevák, ktorý sa najviac preslávil ako hlavný spevák nemeckej speed/powermetalovej skupiny Helloween, ktorej členom bol medzi rokmi 1987 a 1993.
Predtým, než sa stal členom skupiny Helloween, Kiske spieval s nemeckou skupinou Ill Prophecy. Tá síce nahrala demo, ale nikdy neprerazila.
V devätnástich rokoch Kiske vstúpil do v tej dobe neznámej powermetalovej skupiny Helloween. Podieľal sa na albumoch "Keeper of the Seven Keys Part 1", "Keeper of the Seven Keys Part 2", "Pink Bubbles Go Ape" a "Chameleon". V roku 1993 bol kvôli osobným nezhodám zo skupiny vyhodený a bol nahradený Andi Derisom, ktorý v Helloweene pôsobí dodnes. Kiske sa následne pustil na sólovú dráhu a vydal sólové albumy "Instant Clarity", "RTS" a "Kiske".
V súčasnosti (2012) sa venuje koncertovaniu so skupinou Unisonic, v ktorej sa opäť stretol s gitaristom Kaiom Hansenom (Helloween, Gamma Ray, Unisonic).
Mukl

Mukl (skratka z čes. "muž určen k likvidaci") je výraz pre komunistami a nacistami uväznených politických väzňov, u ktorých sa predpokladalo, že nikdy nebudú prepustení a že majú vo väzení alebo koncentračnom tábore zomrieť. Neskôr sa toto označenie rozšírilo na všetkých politických väzňov.
V nemeckých koncentračných táboroch sa na záznam týchto väzňov v kartotéke pridávala skratka RU (z nem. Rückkehr unerwünscht, návrat nežiaduci). Mali prísnejší režim ako ostatní, nesmeli napríklad dostávať žiadne balíky z domova a dostávali stravu, ktorá sama o sebe nemohla stačiť na prežitie. Ak boli "zastrelení pri úteku" alebo pri "odopretí poslušnosti" (rozumej napríklad, že padli vysilením a nemohli už vstať), nikto sa spravidla na nič nepýtal. 
V komunistickom Československu (najmä v 50. rokoch) boli desaťtisíce muklov. Tí najprísnejšie postihnutí boli umiestňovaní na najhoršie miesta, napr. v koncentračných táboroch pri uránových baniach, a tolerovala sa u nich vysoká úmrtnosť prakticky z akýchkoľvek príčin. 
Sú evidované stovky muklov, ktorí boli priamo pred očami ostatných väzňov zavraždení, zomreli v dôsledku mučenia, bez stopy zmizli, alebo boli zastrelení na úteku (či už skutočnom alebo fingovanom), prípadne "spáchali samovraždu". Mnohí tiež zomreli vo väzení z toho dôvodu, že im bol odmietnutý prísun liekov či poskytnutie potrebnej lekárskej starostlivosti. 
Tí, čo sa dožili uvoľnenia pomerov a boli prepustení, si spravidla odniesli zo svojho väznenia doživotné zdravotné následky či už kvôli mučeniu a krutému zaobchádzaniu alebo napr. ako dôsledok práce v prostredí zvýšenej radiácie bez akýchkoľvek ochranných pomôcok alebo v dôsledku dlhodobého odopieranie potrebnej liečby. Niektorých neľudské zaobchádzanie poznamenalo tak, že zomreli krátko po prepustení.
Názov "mukl" sa používal v československom väzenstva po celú dobu socializmu, teda až do roku 1990. Bol určený kriminálnym aj politickým väzňom, ktoré boli väznení do krutých pracovných táborov aj v 70. a 80. rokoch Husákovej normalizácie, napr. do väznice Minkovice pri Liberci. Odtiaľto boli poslední politickí väzni (muklovia) prepustení až v roku 1990.
Ladas

Ladas ("Ladas") môže byť:
Ladas môže byť aj:
Palatul Parlamentului

Palatul Parlamentului (doslova "Palác parlamentu", nazývaný aj "Palác ľudu") je budova v Bukurešti v Rumunsku. Je sídlom oboch komôr Rumunského parlamentu a je druhou najväčšou budovou sveta, po americkom Pentagóne a najväčšou budovou euroázijského kontinentu.
Bol navrhnutý vtedy len 28-ročnou architektkou Ancou Petrescovou a takmer úplne dokončený ešte počas Ceaușescovho režimu. Budova stála kvôli istým komplikáciám počas stavby takmer dnešných 3 miliardy €, ktoré prezident Nicolae Ceaușescu získaval z úverov zo západu (na západe ho po roku 1968 považovali za protirusky orientovaného a tak sa ho snažili získať na svoju stranu). Pre výstavbu paláca ľahlo niekoľko obytných blokov a časť historického centra Bukurešti, len kvôli ulici Boulevardul Unirii, bulváru zabezpečujúcemu ničím nerušený pohľad na palác. Nicolae Ceaușescu ho pôvodne pomenoval „"Casa poporului"“, preto je známy i ako „Palác ľudu“. Od roku 1996 je sídlom parlamentu. Od roku 2004 sa tu nachádza "Múzeum totality a socialistického realizmu". Existovali návrhy na vytvorenie nákupného centra, zaberajúceho asi 30% budovy (čo by bola úctyhodná veľkosť). Pre Rumunsko je táto budova symbolom totalitného režimu v krajine.
Ladas z Aigionu

Ladas ("Ladas") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. stor. pred Kr.
Ladas z Aigionu zvíťazil v Olympii na 125. hrách v roku 280 pred Kr. v behu na jedno stadion, v disciplíne, v ktorej sa súťažilo už od založenia hier, t. j. v roku 776 pred Kr.. Beh na jedno stadion sa v Olympii vždy považoval za hlavné preteky, menom víťaza týchto pretekov sa označovala celá olympiáda.
Staroveký autor Pausanias uvádza, že v druhom roku sto dvadsiatej piatej olympiády, keď bol Ladas z Aigionu olympijským víťazom, do Grécka vpadli Kelti. Keltské vpády do Grécka viedli v roku 279 pred Kr. keltskí vodcovia Bolgios a Brennos.
Hraničné pásmo

Hraničné pásmo sa nachádza v niektorých krajinách pri ich štátnych hraniciach. Ide o zakázanú oblasť (či oblasť s obmedzeným prístupom), ktorá slúži bezpečnostným účelom (tzn. vojenská, policajná či iná bezpečnostná kontrola).
Hraničné pásmo je viditeľne označené a môže sa ťahať len stovky metrov, ale aj desiatky kilometrov ďaleko od hraníc samotných v závislosti od politickej situácie.
Medzi známe hraničné pásma patrí napríklad demilitarizovaná zóna medzi oboma kórejskými štátmi, hraničné pásmo ČSSR pozdĺž hraníc so Západným Nemeckom a Rakúskom, či ostro strážená hranica medzi NSR a NDR. Hraničné pásmo na území "krajín socialistického tábora" bolo považované za symbol neslobody a obmedzenie pohybu osôb, mnohokrát prirovnávané i k väzeniu.
V súčasnej dobe je tiež známe hraničné pásmo pozdĺž hranice medzi severným a južným Cyprom, ktoré nie je pre obyvateľov oboch štátov priepustné a je spravované jednotkami OSN.
Provincia (Švédsko)

Švédska štátna správa je v súčasnosti rozdelená na 21 provincií (län).
Švédsko má dva stupne miestnych úradov (vlád): lokálne/municipálne (kommun) a regionálne/krajské (län) riadené regionálnymi radami (landsting).
Územie Švédska je rozdelené na 290 obcí (kommun) a 21 provincií (län) (na spôsob našich krajov), z ktorých dva majú formu vlastných samospráv: Skåne a Västra Götaland. 1. januára 2005 bola vytvorená jednotná organizácia, ktorá monitoruje záujmy nižších správnych celkov, poskytuje im služby, radí a koordinuje ich aktivity. Vláda diskutuje možnosť zníženia počtu provincií ich zlučovaním do väčších celkov.
Niekedy sú provincie (län) zamieňané za kraje (landskap), čo sú historické, geografické a kultúrne regióny. Švédsko má 25 krajov. Kraje nemajú žiadnu administratívnu funkciu, ale sú historickým dedičstvom a kultúrnou identifikáciou. Niektoré z nich boli súčasťou Švédska do roku 1634, kedy boli nahradené provinciami (län). Niektoré iné boli pôvodne dánske alebo nórske, ďalšie potom boli stratené (na dnešnom území Fínska). Laponsko je jediným krajom, ktorý bol získaný kolonizáciou.
Mapy.
Porovnanie hraníc provincií a krajov:
Fultonský prejav

Fultonská reč (Fulton Address) je bežné označenie prejavu s názvom "Opory mieru" ("Sinews of Peace"), ktorý predniesol bývalý britský premiér Winston Churchill 5. marca 1946 na univerzite vo Fultone, v štáte Missouri, USA pri príležitosti udelenia čestného doktorátu. 
Vyzval v ňom na úzku spoluprácu USA a Spojeného kráľovstva (použil neskôr zľudovelý termín "špeciálne vzťahy") a kritizoval Sovietsky zväz za politiku voči krajinám východnej Európy, ktoré pripadli do jeho sféry vplyvu. Churchill poukázal na to, že Stalin neumožnil v týchto štátoch demokratický vývoj, ako to sľúbil v Jaltskej dohode, a premieňa ich na základňu proti Západu. Doslova povedal: ""Od Štetína na Balte po Terst na Jadrane spustila sa cez celý kontinent železná opona."“ Tieto slová mali veľký ohlas, preto sa fultonský prejav niekedy označuje ako "Prejav o železnej opone" ("Iron Curtain Speech"). Churchill býva tiež označovaný za autora tohto pojmu, hoci o železnej opone sa píše už v Talmude a termín bol používaný tiež nacistickou propagandou už predtým.
Vo svetovej verejnosti, ktorá dovtedy prevažne verila v možnosť mierovej spolupráce víťazných mocností, vzbudili Churchillove slová znepokojenie. V komunistických krajinách Východného bloku bol prejav označovaný za počiatok studenej vojny, hoci vzťahy medzi bývalými spojencami sa priebežne zhoršovali už od konca vojny v roku 1945. Churchill nemal moc, vyhlásiť ani studenú vojnu, pretože v tej dobe už nezastával politickú funkciu ale je pravda, že inšpiroval amerického prezidenta Harry Truman, ktorý bol na vystúpení prítomný, aby v 1947 vyhlásil doktrínu "zadržiavania komunizmu" a o rok neskôr inicioval Marshallov plán.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1999

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1999 boli v poradí 21. Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa od 30. januára7. februára 1999 v Archangeľsku, v Rusku, za účasti 6 tímov. Zápasy sa hrali na 2 štadiónoch. Trud stadion a Dinamo Stadion. Samostatné Rusko organizovalo svetový šampionát mužov prvýkrát, ale Sovietsky zväz hostil turnaj v rokoch 1965, 1973, 1981 a naposledy v 1989. Domáce získalo titul, keď vo finálovom zápase, ktorý sa hral pri teplote −27°C, zvíťazilo nad . Bronzové sa nedostalo do finále prvýkrát od roku 1989.
Ladas z Argosu

Ladas ("Ladas") bol olympijský víťaz v behu na dlhú trať v 5. stor. pred Kr.
Ladas z Argu zvíťazil v Olympii na 80. hrách v roku 460 pred Kr. v behu na dlhú trať (dolichos), v disciplíne, ktorú zaviedli na 15. hrách roku 720 pred Kr.. Dĺžka behu bola v rôznych časoch rôzna, ale nikdy nemala menej ako sedem stadií (stadion mal v Olympii dĺžku 192,27 metra, 600 stôp) a viac ako dvadsaťštyri stadií. (1356 a 4615 metrov).
Staroveký autor Pausanias uvádza, že Ladas po prebehnutí cieľovej roviny od vyčerpania stratil vedomie a počas prevozu naposledy vydýchol. Telo Lada pochovali na mieste jeho úmrtia pri spartskej vojenskej ceste (arkádska cesta) neďaleko rieky Eurotas a neskôr mu tam postavili pamätník. Jeho rodáci mu dali zhotoviť sochu, ktorú umiestnili do najveľkolepejšieho chrámu v Argu, do svätyne boha Apolóna Lykia.
Clive Granger

Sir Clive William John Granger (* 4. september 1934, Swansea, Spojené kráľovstvo† 27. máj 2009, San Diego, Kalifornia, USA) bol britský ekonóm. 
Spolu s Američanom Robertom F. Englom získal roku 2003 Nobelovu cenu za ekonómiu za vyvinutie metód analýzy ekonomických časových radov vykazujúcich časovo podmienenú volatilitu.
Vyučoval na University of Nottingham a v USA na University of California, San Diego.
Prokešov puč

Prokešov puč () bol neúspešný pokus o vojenský puč v ČSR v roku 1949, namierený proti komunistickému režimu s cieľom obnoviť demokratické pomery v štáte. Akciu inicioval major (vo výslužbe) Květoslav Prokeš (kryptonym: Květa). Ďalšími hlavnými organizátormi bol advokát Jaroslav Borkovec a bývalý náčelník kriminálnej polície Rudolf Hrbek.
Plán.
Puč bol pripravovaný od februára 1949. Akcia bola naplánovaná na 17. mája 1949, so začiatkom o 03:00 nadránom v Prahe, kde mali byť v prvom rade obsadené dôležité objekty (ústredné riaditeľstvo Zboru národnej bezpečnosti, generálny štáb armády, niektoré ministerstvá, Česko-slovenský rozhlas, letisko v Ruzyni a Kbelích). V okolí bolo zámerom obsadiť dôležité vojenské posádky. Podľa plánu mal byť následne internovaný prezident Klement Gottwald, rozpustené Ľudové milície, Zbor národnej bezpečnosti a komunistické organizácie. Ako dočasné opatrenie mala štátnu moc prebrať armáda.
Pôvodne sa počítalo so súčasným vypuknutím prevratu na Slovensku, kde mali byť jeho strojcami vojenskí dôstojníci a členovia organizácií Sokol, Orol a Junák.
Odhalenie Štátnou bezpečnosťou.
Vzhľadom na širokú základňu zainteresovaných osôb (vyše 100 armádnych dôstojníkov i civilných osôb) túto tendenciu začala prešetrovať Štátna bezpečnosť (ŠtB). Štyri dni pred zamýšľaným dňom D bol do radov konšpirátorov nasadený provokatér ŠtB a len 20 hodín pred hodinou H zakročila ŠtB k zatýkaniu zúčastnených osôb. V tom čase zatkli cca 58 osôb, niektorých účastníkov akcie sa im podarilo zadržať až krátko pred hodinou H.
Justičná dohra.
Květoslav Prokeš a jeho spolupracovníci boli obžalovaní z prípravy ozbrojeného protištátneho puča. Vo vykonštruovanom súdnom procese udelil 30. júla 1949 Štátny súd v Prahe rozsudok smrti Květoslavovi Prokešovi, Jaroslavovi Borkovcovi, Vratislavovi Jandovi, Emanuelovi Čančíkovi, Vratislavovi Polesnému a Josefovi Charvátovi za zločin velezrady a vyzvedačstva. Rudolf Hrbek bol spolu s ďalšími dvomi obžalovanými odsúdený na 25 rokov odňatia slobody. Poprava bola vykonaná 5. novembra 1949 vo väznici na Pankráci v Prahe.
Nucet

Nucet (rum. výslovnosť: , ) je mesto nachádzajúce sa na juhovýchode Bihárskej župy v Rumunsku. Je položené v Beiușskej kotline v Apusenských vrchoch asi 100 km od župného mesta Oradea. Rozloha mesta predstavuje 41,11 km², čiže asi 0,54 % rozlohy Bihárskej župy.
História.
Prvá písomná zmienka o meste pochádza z doby jeho vzniku, z 2. februára 1956. Mesto vzniklo pri obci Băița kvôli nájdeniu nerastných ložísk (urán, molybdén, bizmut, železo, zlato, striebro, meď), ktoré boli známe už od 13. storočia, na kedy sa datuje aj vznik tejto obce. V komunistickej ére sa začalo ťažiť vo veľkom a bolo treba nájsť ubytovanie pre baníkov, na čo poslúžilo práve vybudovanie mesta Nucet.
Chlorid cézny

Chlorid cézny (CsCl) je anorganická zlúčenina cézia a chlóru. Táto zlúčenina je veľmi hygroskopická a pritom sa jedná o typickú iónovú kryštalickú latku. Chlorid cézny sa v prírode nachádza ako prímes minerálnych vôd a v niektorých mineráloch. Priemyselne sa tento chlorid získava z polucitu.
Využitie.
Medicína.
Chlorid cézny je v medicíne používaný (napríklad obohatený o rádioizotop 137CsCl a/alebo 131CsCl) pri liečbe rakoviny a diagnostike infarktu myokardu.
Analýza makromolekúl.
Roztok chloridu cézneho je používaný pri separácii makromolekúl, najčastejšie DNA, vytvorením koncentračného gradientu chloridu cézneho pri centrifugácii s dosahovaným preťažením v hodnotách rádovo 105 až 106 G. Roztok chloridu cézneho sa používa preto, že pri jeho koncentrácii 1,6 až 1,8 g/ml je jeho hustota blízka hustote DNA. Po niekoľkohodinovej centrifugácii pri vysokých otáčkach a preťažení okolo 100 000 G sa vytvorí koncentračný gradient, kedy vyššia koncentrácia je vo väčšej vzdialenosti od osi, teda u dna skúmavky. Tento gradient sa vytvorí rovnovážnym pôsobením protichodných procesov: difúzie a pôsobení odstredivej sily. Makromolekuly DNA potom môžu byť oddelené na základe rôznych proporcií AT : GC: pár AT je ľahší ako pár GC, teda dva rôzne typy DNA sa rovnakú dĺžkou ale rôznym pomerom AT : GC môžu byť ultracentrifugáciou v koncentračnom gradiente chloridu cézneho oddelené tak, že molekuly s vyšším obsahom párov AT sú bližšie k osi a s vyšším obsahom párov GC sú bližšie ku dnu skúmavky. Analogicky môže byť rozdelená zmes rôznych typov DNA a/alebo RNA, rovnako ako nukleových kyselín od iných bunkových štruktúr. V iných, špecializovaných prípadoch môže byť touto metódou oddelené inak zhodné molekuly nukleových kyselín s odlišným obsahom ťažších izotopov v dôsledku ich inkorporácie pri vykonaní pokusu alebo diagnostickej operácii. 
Chemická analýza.
Chlorid cézny sa používa tiež pri precipitačných analytických metódach, kedy totožnosť analytu je určovaná podľa špecifického sfarbenia a mikroskopickej morfológii vzniknutého precipitátu. Medzi inými oblasťami si táto metóda nachádza využitie aj v toxikologických analýzach forenzného lekárstva. 
Nešťastie.
13. septembra v roku 1987 došlo k nešťastiu v Goiânie (Goiânia v brazílskom štáte Goiás). Vtedy bol z nemocnice ukradnutý 93 gramový kovový kontajner s vysoko rádioaktívnym práškom 137CsCl. Neskôr s ním manipulovalo mnoho ľudí, následkom čoho štyria ľudia zomreli a z okolo 112 000 preverovaných podozrivých u 249 z nich bola nájdená značná kontaminácia. Pri dekontaminačnej akcii bola vykonaná skrývka na mnohých miestach (275 nákladných áut rádioaktívneho materiálu), zborené niekoľko kontaminovaných domov. Nešťastie dosiahlo 5. stupeň na medzinárodnej stupnici INES, medzinárodnou agentúrou pre atómovú energiu bolo označené ako jedno z najväčších radiačných nešťastí na svete.
Africká kvalifikácia v hádzanej žien na LOH 2016

Africká kvalifikácia v hádzanej žien na LOH 2016 bola africká kontinentálna kvalifikácia v hádzanej žien na Letné olympijské hry 2016. Organizovala ju Africká hádzanárska konfederácia (CAHB) a konala sa v Luande, v Angole od 19.21. marca 2015, za účasti 4 tímov. Angola bola organizátorom africkej kvalifikácie žien druhýkrát, prvý turnaj hostila v roku 2003, tiež v Luande. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Pavilhão da Cidadela s kapacitou 6 873 divákov. Turnaj pozostával iba z jednej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým.
Na turnaji zvíťazilo a jediné postupové miesto vybojovalo domáce družstvo , ktoré vyhralo vo všetkých 3 zápasoch.