Zjednotená Silla

Zjednotená Silla (hangul: 통일신라; hanča: 統一新羅) alebo Neskorá Silla (hangul: 후신라; hanča: 後新羅) bol názov kórejského kráľovstva Silla v rokoch 668935, kedy sa po porážke Päkče a Kogurja zjednotili južné a stredné časti Kórejského polostrova. Zjednotená Silla bola prosperujúcou a bohatou krajinou a hlavné mesto Kumsong bolo 4. najväčším mestom na svete. V čase svojho rozkvetu zápasila krajina s Palhä o nadvládu nad severnými územiami. Celú existenciu kráľovstva však sužovali intrigy, politické nepokoje a hlavne vzbúrenci v podmanenom Päkče a Kogurju, čo koncom 9. storočia viedlo k Neskorým trom kráľovstvám.
Napriek politickým nepokojom umenie a kultúra v Zjednotenej Sille rozkvitali. Prostredníctvom úzkych väzieb s dynastiou Tchang sa budhizmus a konfucianizmus stali hlavnými filozofickými ideológiami elitnej vrstvy, ale aj oporou dobovej architektúry a výtvarného umenia. Kjongsun, posledný sillský kráľ, vládol už len formálne a v roku 935 sa podvolil vznikajúcemu Korju, čím sillská dynastia zanikla.
Názov.
Súčasní kórejskí historici začali kritizovať pohľad na Zjednotenú Sillu ako na zjednotenie Kórey. Podľa nich bolo skutočne prvým zjednoteným štátom kórejského národa Korjo, keďže Palhä existovalo aj po vzniku Zjednotenej Silly, hoci jeho územie sa rozprestieralo na severe od Kórejského polostrova.
Zjednotenie.
V roku 660 prikázal kráľ Munmu svojmu vojsku, aby napadlo Päkče. Sillský generál Kim Ju-sin za podpory Tchangu porazil generála Kje Päka a Päkče dobyl. V roku 661 sa presunul do Kogurja, tam bol však jeho útok odrazený. Kráľ Munmu bol prvým vládcom, ktorý sa po páde Kočosonu pozeral na juh Kórejského polostrova ako na jednu politickú entitu. Po roku 668 sa Silla často označuje za Zjednotenú Sillu. Tá trvala 267 rokov až do roku 935, keď sa za vlády kráľa Kjongsuna podrobila Korju.
Kultúra.
Zjednotená Silla pokračovala v námornej zdatnosti Päkče, ktoré bolo označované za Feníciu stredovekej Východnej Ázie. V 8. a 9. storočí dominovala vo východoázijských moriach, ale aj obchodom medzi Čínou, Kóreou a Japonskom, a to hlavne v časoch admirála Čang Po-ga. Sillčania si založili komunity aj v zahraničí, napríklad na čínskom Šantunskom polostrove či ústí rieky Jang-c’-ťiang.
V tom čase zažívalo zlatý vek umenie a kultúra, o čom svedčí Hwangnjongsa, Sokkuram a zvon kráľa Songdoka. Budhizmus takisto rozkvital a mnoho kórejských budhistov si medzi tými čínskymi získalo veľkú slávu. Čínskemu budhizmu prispeli napríklad Won-čchuk, Won-hjo, Ui-sang, Kim Hwa-sang či Kim Kjo-gak, sillský princ, ktorý prispel k zaradeniu vrchu Ťiou-chua-šan medzi štyri posvätné vrchy budhizmu.
Zjednotená Silla a Tchang udržiavali blízke vzťahy, čo dosvedčoval kontinuálny import čínskej kultúry. Mnoho kórejských mníchov sa odišlo učiť o budhizme do Číny. Mních Hje-čcho odišiel na štúdiá do Indie a o svojich cestách aj napísal. Títo mnísi, ktorí cestovali a študovali v zahraničí, priniesli so sebou nové smery, ako napríklad zen.
V Zjednotenej Sille prebehlo sčítanie obyvateľov a zmerali sa veľkosti miest. Takisto sa sčítali kone, kravy a špeciálne výrobky. Dáta sa zaznamenali v "Mindžongmunso" () a vykazovali ich vodcovia miest. V roku 682 vznikla národná konfuciánska škola, ktorá sa okolo roku 750 premenovala na Národnú konfuciánsku univerzitu. Navštevovať ju mohla len elitná aristokracia.
Doskotlač.
Doskotlač sa využívala na šírenie budhistických sutier a konfuciánskych diel. Pri rekonštrukcii pagody Sokgatchap sa našiel staroveký výtlačok sútry, ktorý je najstarším objaveným vytlačeným materiálom na svete a datuje sa do roku 751.