Niizuki

Niizuki () bol piaty torpédoborec triedy "Akizuki" imperiálneho loďstva počas druhej svetovej vojny. V priebehu svojej veľmi krátkej kariéry sa zúčastnil v júli 1943 troch misií proti postupujúcim Američanom v Šalamúnovom súostroví. Predstavoval významnú posilu pre japonské námorné sily v oblasti, pretože bol ako jediný vybavená radarom.
Jeho prvou misiou v Šalamúnoch bol protiútok proti americkému predmostiu na Rendove v noci z 2. na 3. júla 1943. Druhou misiou bola účasť na tokijskom exprese v noci zo 4. na 5. júla, počas ktorej radar na "Niizuki" včas odhalil prítomnosť amerických síl v Kulskom zálive a podľa radaru zamierené torpéda potopila torpédoborec USS "Strong". V noci z 5. na 6. júla 1943 bol pri krytí druhého tokijského expresu s posilami pre Kolombangaru potopený americkými ľahkými krížnikmi v bitke v zálive Kula. Spolu s ním šla na dno väčšina posádky a aj kontradmirál Teruo Akijama.
Opis.
"Niizuki" patril k prvej sérii torpédoborcov triedy "Akizuki". Tá bola pôvodne navrhnutá ako trieda protilietadlových sprievodných plavidiel. Nakoniec ale bolo rozhodnuté inštalovať jeden štvorhlavňový torpédomet typu 92 model 4 s celkovou zásobou ôsmich 610mm torpéd typu 93.
Hlavnú hlavňovú výzbroj "Niizuki" – a hlavný identifikačný znak triedy "Akizuki" – predstavovalo osem viacúčelových 100mm diel typu 98 s dĺžkou hlavne kalibru 65 v štyroch dvojhlavňových vežiach. K ich zameriavaniu slúžili dva 4,5 metrové stereoskopické diaľkomery typu 94.
Fotografia "Niizuki" sa pravdepodobne nezachovala. Preto možno jeho podobu po dokončení len odhadnúť na základe vzhľadu sesterských plavidiel a znalostí o úpravách na nich vykonaných. To sa týka hlavne typu inštalovaného radaru a počtu a rozmiestneniu protilietadlových diel kalibru .
Protilietadlové delá kalibru 25 mm.
V roku 1943 došlo pri lodiach triedy "Akizuki" k zvýšeniu 25mm hlavní o dve až tri trojhlavňové komplety. "Niizuki" niesol – obdobne ako všetky sesterské jednotky – dve trojčatá na vyvýšenej platforme pred torpédometom. Medzi nimi sa na platforme nachádzal 2,5 metrový diaľkomer pre kanóny. Druhé dve trojčatá boli umiestnené v „hniezdach“ pravdepodobne vedľa komína, podobne ako na ostatných známych jednotkách podtriedy "Akizuki". Ich ďalšie možné umiestnenie bolo v „hniezdach“ za torpédometom, ale toto riešenie je známe až pri podtriede "Šimocuki-Fujuzuki". trojčatá vedľa komína niesli pri dokončení už dve predchádzajúce jednotky: "Suzucuki" a "Hacuzuki". K montáži piateho trojhlavňového protilietadlového kompletu miesto zadného diaľkomeru typu 94 medzi zadným stožiarom a treťou delovou vežou pravdepodobne nedošlo.
Radar.
"Niizuki" bol možno prvým torpédoborcom svojej triedy vybaveným radarom, ktorý bol neskôr inštalovaný aj na ďalších jednotkách triedy "Akizuki". Je však pravdepodobnejšie, že bol až tretím a prvenstvo patrí predchádzajúcim dvom lodiam "Suzucuki" a "Hacuzuki".
Inštalovaný bol prehľadový radar proti vzdušným i hladinovým cieľom a to buď metrový "21 Gó", alebo centimetrový "22 Gó". Radar "21 Gó" mal otočnú anténu (buď modelu 6 s rozmermi 3,6 x 2 metre, alebo modelu 7 s rozmermi 3,6 x 3 metre) a bol montovaný aj na predchádzajúcich sesterských jednotkách "Suzucuki" a "Hacuzuki". Radar "22 Gó" používal anténu v tvare dvoch lievikov a neskôr na jednotkách triedy "Akizuki" nahradil radar "21 Gó". Niekedy je uvádzaná inštalácia oboch radarov súčasne. Oba radary sa na ostatných jednotkách nachádzali na plošine na prednom sťažni, čo inštaláciu oboch typov zároveň vylučuje.
Prehľadový radar "13 Gó" pre sledovanie vzdušných cieľov nebol nainštalovaný. 
Stavba a cvičné plavby.
Stavba torpédoborca s poradovým číslom 108 bola schválená na základe plánu z roku 1939. Kýl bol položený v deň útoku na Pearl Harbor 8. decembra 1941 lodenicou Micubiši v Nagasaki. Nová jednotka bola spustená na vodu 29. júna 1942 a pomenovaná "Niizuki". Od položenia kýlu po spustenie na vodu uplynulo len 203 dní, čo bol najkratší čas dosiahnutý pri triede "Akizuki".
Prvým a jediným kapitánom sa stal 31. marca 1943 fregatný kapitán ( "čúsa") Kijoši Kaneda, ktorý už od 20. februára dohliadal na dokončovacie práce v Nagasaki. Dňa 1. apríla bol "Niizuki" zaradený do novo sformovanej 11. (výcvikovej) eskadry torpédoborcov ( "Dai-džúiči Suiraj Sentai") 1. loďstva ( "Dai-iči Kantai") Spojeného loďstva. Od 12. apríla prebiehali cvičné plavby vo Vnútornom mori, ktoré trvali až do polovice mája. Cvičenie často prebiehalo spolu s opraveným a prestavaným ťažkým krížnikom "Mogami". Domovským prístavom mu v tomto období bolo Kure.
Služba (1943).
Počas americkej invázie na Attu v Aleutách sa mal "Niizuki" spolu s "Mogami" zúčastniť plánovaného protiútoku. Preto sa "Niizuki" 18. mája 1943 vydal z Kure do Jokosuky. Japonská protiakcia ale bola odvolaná a "Niizuki" sa zasa vrátil do Kure.
Dňa 31. mája bol "Niizuki" priradený k 8. loďstvu ( "Dai-hači Kantai"), ktoré malo na starosť obranu juhovýchodnej oblasti vrátane Šalamúnových ostrovov. Najprv 8. júna vyplával z Kure do Jokosuky, kde sa pripojil k ďalším jednotkám mieriacim na Truk. Spolu s nimi opustil Jokosuku 16. júna a 21. júna dorazil na Truk. Tu sa na palubu "Niizuki" nalodila časť 5. protileteckej jednotky. Spolu s ťažkými krížnikmi "Kumano", "Suzuja" a torpédoborcami Ariake a "Suzukaze" vyplával "Niizuki" 23. júna z Truku. Transport mieril k Rabaulu, kam dorazil 25. júna. Po vyložení transportovaných vojakov sa ostatné lode vrátili späť na Truk, iba "Niizuki" zostal v Rabaule.
Tu sa "Niizuki" – ako najmodernejší torpédoborec v oblasti a jediná jednotka vybavená radarom – stal vlajkovou loďou 3. eskadry torpédoborcov ( "Dai-san Suiraj Sentai") 8. loďstva. Svoju vlajku na ňom vztýčil kontradmirál ( "šóšó") Teruo Akijama.
Ostreľovanie predmostia na Rendove a stretnutie s PT (1.–3. júla).
Tou dobou Spojenci útočili na japonské pozície na New Georgii. Ráno 30. júna 1943 sa vylodili na ostrove Rendova. Nasledujúceho dňa vyplával "Niizuki" spolu s ďalšími dvoma torpédoborcami a ľahkým krížnikom "Júbari", aby napadol americké predmostie na Rendove. Na predsunutej základni Shortland sa k zväzu pridalo ďalších päť torpédoborcov. Tesne po polnoci z 2. na 3. júla vplávali torpédoborce do prielivu medzi New Georgiou a Rendovou. Ostreľovanie amerických pozícií na pobreží ale bolo neefektívne. Japonský útok sa pokúsili narušiť tri americké torpédové člny "PT-156", "PT-157" a "PT-161". Do cesty sa im však postavil "Niizuki" a tri ďalšie torpédoborce a Američania boli nútení ustúpiť pod ochranou dymovej clony. Hoci Japonci verili, že sa im podarilo dva člny potopiť, v skutočnosti všetky tri torpédové člny vyviazli živé. Po tomto stretnutí sa aj japonské lode vydali späť na Bougainville, kde zakotvili v Buin.
Prvý tokijský expres (4.–5. júla).
Na noc z 4. na 5. júla 1943 bol naplánovaný ďalší Tokijský expres. "Niizuki", spolu s torpédoborcami "Júnagi" a "Nagacuki" mal prepraviť prvú časť zo 4000 vojakov 17. armády pre posádku v Munda. "Niizuki" a obe ďalšie torpédoborce vyplávali večer 4. júla z Buin a mali v pláne preniknúť pod rúškom noci cez záliv Kula do Vila na Kolombangare. V oblasti sa však tú noc pohyboval zväz TG 36.1 kontradmirála Ainswortha zložený z troch ľahkých krížnikov a deviatich torpédoborcov, ktoré poskytovali krytie siedmim ďalším transportným torpédoborcom. Tesne po polnoci zachytil radar na "Niizuki" prítomnosť amerických plavidiel. Japonci nechceli riskovať stretnutie s niekoľkonásobne silnejším nepriateľom a rozhodli sa ustúpiť, bez toho aby vyložili prepravovaných vojakov. Predtým však ešte v 0:15 vystrelili svoje torpéda: "Júnagi" typ 6. a ostatní „dlhú kopiju“ typu 93. "Niizuki" a "Júnagi" vypustili po štyroch torpédach a "Nagacuki" pridal ďalších šesť. Keď v 0:40 zaznamenal poprvé SG radar na USS "Ralph Talbot" prítomnosť Japoncov, bolo ale už neskoro. Jedno torpédo – vystrelené zo vzdialenosti 11 míľ () a zamerané podľa radarového kontaktu hláseného "Niizukim" – zasiahlo v 0:49 USS "Strong" doprostred pravoboku a torpédoborec sa za pol hodinu nato potopil. Ainsworth odmietol uveriť, že by Japonci boli schopní zaútočiť z takej vzdialenosti, ignoroval hlásenie o radarovom kontakte z "Ralph Talbot" a stratu torpédoborca prisudzoval torpédu z ponorky.
Druhý tokijský expres (5.–6. júla).
"Niizuki", "Júnagi" a "Nagacuki" sa vrátili do Buin skoro ráno 5. júla 1943. Ďalšieho tokijského expresu, naplánovaného na nadchádzajúcu noc, sa malo zúčastniť viacej jednotiek. Krytím dvoch transportných skupín s celkom siedmimi torpédoborcami bol poverený krycí zväz tvorený torpédoborcami "Niizuki", "Suzukaze" a "Tanikaze". Tokijský expres vyplával za súmraku 5. júla, ale pobrežní pozorovatelia o ňom informovali Spojencov. Zastavením tokijského expresu bola znova poverená Ainsworthova TG 36.1 a udalosť vošla do dejín ako bitka v zálive Kula.
Japonský zväz oboplával Kolombangaru z juhu a zatiaľ čo prvá transportná skupina bola odoslaná k vylodeniu vojakov vo Vila, druhá skupina a krycí zväz zamierili na sever do zálivu Kula, medzi Kolombangaru a New Georgiou. V 1:06 6. júla zaznamenal radar na "Niizuki" blížiacu sa TG 36.1, ktorá japonský krycí zväz zaznamenala až v 1:36. V 1:43 vyslal kontradmirál Akijama z paluby "Niizuki" k vykládke aj druhú transportnú skupinu – prioritou bola doprava posíl, nie vyhľadávanie stretu s nepriateľom. Krycia skupina s "Niizuki" v čele pokračovala v plavbe na sever Kulským zálivom. Akijama mal v úmysle podniknúť nočný torpédový útok a potom sa stiahnuť, lebo použitím diel by prezradil svoju pozíciu. Táto taktika mohla fungovať, keby Američania nemali tiež radar…
Na americkej strane sa 45 diel kalibru na ľahkých krížnikoch USS "Honolulu", USS "Helena" a USS "St. Louis" zameralo podľa údajov radaru na vedúci japonský torpédoborec – na "Niizuki". V 1:57 vypustili japonské torpédoborce svoje torpéda. Chronológia udalostí podľa "A Battle History of the Imperial Japanese Navy (1941-1945)" naznačuje, že ich vypustil aj "Niizuki", ale ostatné pramene sa zhodujú, že "Niizuki" už svoje torpéda vypustiť nestihol. V ten istý okamih zahájili krížniky TG 36.1 paľbu zo vzdialenosti necelých 6800 yardov (6217,9 metrov). "Niizuki" bol niekoľkokrát zasiahnutý hneď prvou salvou. Jeho kormidlo bolo zablokované, loď opustila líniu a veľmi rýchlo sa začala potápať. Akijama ešte stihol v 2:00 povolať na pomoc transportnú skupinu, ale pre "Niizuki" už bola všetka pomoc márna. Počas niekoľkých minút sa "Niizuki" potopil na pozícii V rozpútanej bitke nebolo možné starať sa o záchranu stroskotancov. "Amagiri" sa o to pokúsil, ale musel ich ponechať ich osudu kvôli prestrelke s USS "Nicholas". Väčšina mužov z 300-člennej posádky zahynula. Len pár preživších neskôr zajali Američania. Medzi padlými boli aj kapitán "Niizuki" Kaneda a kontradmirál Akijama.
Dňa 10. septembra 1943 bol "Niizuki" vyškrtnutý zo zoznamu lodí japonského námorníctva.