burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Casa Amatller

Casa Amatller je budova v štýle katalánskeho modernizmu v Barcelone v Katalánsku v Španielsku, ktorú navrhol známy katalánsky architekt Josep Puig i Cadafalch. Spolu s Casa Batlló a Casa Lleó-Morera tvoria tri najdôležitejšie budovy slávnej barcelonskej Illa de la Discòrdia ("Blok nesúladu"), ktorý je známy svojimi jedinečnými, kontrastnými modernými budovami.
Budova bola pôvodne postavená v roku 1875, neskôr bola v rokoch 1898 až 1900 prerobená na rezidenciu pre bohatého čokoládového umelca a archeologického nadšenca Antoniho Amatllera. Po jeho smrti v roku 1910 zostal domovom Amatllerovej dcéry až do jej smrti v roku 1960. Nepretržité vlastníctvo rodiny Amatllerovcov znamenalo, že interiér domu z roku 1900 zostal z veľkej časti zachovaný v neporušenom stave až do súčasnosti. Teraz slúži ako historické dobové múzeum, kaviareň a sídlo vedeckého študijného centra Amatller Institute for Hispanic Art. Dom je pravidelne otvorený na plánované sprevádzané prehliadky.
Slanské podolie

Slanské podolie je geomorfologickou časťou Tureckej, podcelku Revúckej vrchoviny. Leží v údolí Slanej, severne od Rožňavy.
Polohopis.
Územie sa nachádza na východnom okraji Revúckej vrchoviny a zaberá severovýchodný okraj podcelku Turecká. Rozprestiera sa v údolí rieky Slaná, ktorá tu priberá niekoľko prítokov, z nich najvýznamnejšie sú Súľovský a Kobeliarovský potok. Západne pokračuje podcelok Turecká, severne na menšom úseku Dobšinské predhorie, severne a východne podolie vymedzujú Volovské vrchy a ich podcelok Zlatý stôl a na juhu nadväzuje Rožňavská kotlina. 
Oblasť je súčasťou Košického kraja a patrí do okresu Rožňava, kde zasahuje na severný okraj mesta Rožňava a katastre obcí Betliar, Gemerská Poloma, Henckovce a Nižná Slaná. 
Doprava.
Údolím Slanej prechádzajú významné komunikácie, spájajúce Rožňavu a Gemer so Spišom a Horehroním. Z Rožňavy cez Dobšinú a ďalej do Popradu vedie cesta I/67, na ktorú sa v Gemerskej Polome pripája cesta II/533 z Hnilca a v Nižnej Slanej cesta II/587 zo Štítnika. Z juhu na sever vedie nivou rieky Slaná aj železničná trať Rožňava – Dobšiná.
Chránené územia.
V tejto časti Revúckej vrchoviny nie sú žiadne osobitne chránené územia.
Turizmus.
Najvýznamnejšou pamiatkou tejto časti územia je Kaštieľ v Betliari s priľahlým parkom. Región je však známy bohatou históriou baníctva a nachádza sa tu množstvo pamiatok na tieto aktivity. Rožňavu a Betliar spája žlto značený turistický chodník, ktorý pokračuje do sedla Volovec v hlavnom hrebeni Volovských vrchov.
Satyrská dráma

Satyrská dráma alebo satyrská hra (, z gr. satyros = satyr, v gréckej mytológii lesná bytosť, démon – pren. zmyselník – majúci polozvieraciu podobu) bol osobitný druh starogréckej drámy, stavbou a štýlom blízky tragédii, ale komické predvádzanie mytologických hrdinov a zbor roztopašných Satyrov mu vtláčal ľahký a veselý ráz. Bola to hra, ktorá sa predvádzala na záver dramatického "agónu" (súťaže).
O satyrských hrách je toho známe menej ako o ostatných typoch drámy. Dráma bola vždy básnickým dielom v prísne záväznej forme. Pozostávala z častí hovorených, deklamovaných a spievaných, pričom každá z nich mala predpísaný osobitný rytmus. Tragédia bola kompletná len vtedy, ak mala tri hry s vážnym obsahom a jednu ľahkú satyrskú, ktorá uvádzala diváka do dobrej nálady.
Každý autor tragédií mal s tromi tragédiami pre Veľké alebo Mestské Dionýzie v Aténach (konali sa 10. až 17. dňa atického mesiaca elafébolión ) predložiť aj satyrskú hru, pretože sa kládol dôraz na tragicko-satyrický vzťah, keďže satyrské hry tvorili v tragédii neoddeliteľnú časť súťaže. Tí istí tragickí herci a choreuti ich hrali po sérii troch tragédií (boli to herci v maskách hovoriaci vo veršoch, zbor tancujúci a spievajúci texty, hrajúci na hudobné nástroje) Boli to krátke, takmer komické predstavenia so zborom Satyrov vedených Silénom, jeho členovia mali konské telo, chvosty a stoporený falus. Od polovice 4. storočia pred Kr. satyrská dráma výrazne upadala a uvádzala sa iba jedna hra na začiatku každej slávnosti (pod vplyvom komédie rastúca sofistikovanosť aténskeho publika znížila potrebu satyrských hier).
Podľa tradície prvým, kto vytvoril satyrskú hru bol Pratinas z Fleiountu (napísal 32 satyrských drám, zachoval sa z nich iba jeden fragment), a to v Aténach počas 70. olympijských hier (499 – 496 pred Kr.). Euripidov "Kyklop" je jedinou kompletne zachovanou satyrskou hrou. Zo satyrských hier od Aischyla sa zachovalo len niekoľko fragmentov a fragment od Sofokla (Sofoklova satyrská dráma "Sliediči (Ichneutai)" sa týkala mladučkého Herma). Zo satyrských drám od Achaia z Eretrie, ktoré filozof Menedémos hodnotil na druhé miesto za Aischylove, sa zachovali len názvy niekoľkých z nich.
Sorel-Tracy

Sorel-Tracy je mesto v kanadskej provincii Quebec. V roku 2021 malo 35 165 obyvateľov. Nachádza sa na ústi rieky Richelieu do Rieky svätého Vavrinca v regióne Montérégie.
Dejiny.
Mesto sa prezentuje ako 4. najstaršie v Kanade, podľa Canadian Encyclopedia 4. najstaršie v provincii. V roku 1642 bola vybudovaná pevnosť Fort Richelieu. V roku 1672 veliteľ pevnosti, Pierre de Saurel, získal pozemky a bolo po ňom pomenovaná usadlosť. V roku 1781 Frederick Haldimand, guvernér Quebecu, v meste založil svoje panstvo, ktoré sa neskôr stalo letným sídlom generálnych guvernérov Kanady. Medzi rokmi 1787 a 1845 bola komunita pomenovaná William Henry po synovi Juraja III., neskoršom kráľovi Viliamovi IV. Od polovice 19. storočia bolo mestom základňou riečneho lodiarstva. V roku 1889 mesto získalo obecný status.
Počas Druhej svetovej vojny bol Sorel-Tracy centrom lodiarskeho a zbrojárskeho priemyslu. Tracy ako mesto vzniklo 10. februára 1954. Ako obec a zároveň farnosť sa predtým Saint-Joseph-de-Sorel. Nositeľom mena Tracy bol Alexandre de Prouville, markíz de Tracy. V roku 20002001 sa Sorel spojil s Tracy a s ďalšími komunitami.
Demografia.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 35 165 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 34 755. V roku 2021 nikto neuviedol ako etnický pôvod slovenský, nikto český a nikto česko-slovenský. Ako rodný jazyk 33 220 ľudí uviedlo francúzštinu, 375 uviedlo angličtinu, 240 oba, 595 ľudí neoficiálne jazyky z toho 5 jazyky pôvodných obyvateľov.
Doprava.
V meste končí Diaľnica 30.
Ekonomika.
Mesto je centrom služieb pre poľnohospodársku oblasť. Sorel-Tracy je tiež morským prístavom a prezimovacím prístavom pre riečne a iné lode. Hlavnými priemyselnými odvetviami sú: oceliarstvo, produkcia titánu, oprava lodí, výroba plastu a umelých vláken, oblečenia a nábytku.
Kultúra a turizmus.
V meste sa nachádzajú dve katedrály a kostol gotického štýlu Christ Church. V roku 1961 bolo objavené archeologické nálezisko irokézskych predmetov.
Richard Adams

Richard George Adams (* 9. máj 1920, Newbury, Berkshire, Anglicko† 24. december 2016, Oxford, Anglicko) bol anglický spisovateľ, ktorý sa preslávil ako autor detskej knihy "Ďaleká cesta za domovom".
Život.
Richard George Adams mal ďalších dvoch súrodencov. V detstve navštevoval internátnu školu Bradfield College a v roku 1938 sa zapísal na Univerzitu v Oxforde. Adamsove štúdium modernej histórie ale prerušila povinnosť narukovať počas druhej svetovej vojny. Vysokú školu dokončil až po vojne, no v roku 1948 sa vrátil do armády, tentokrát ako civilný zamestnanec. Štátnu službu opustil v roku 1974 po vydaní svojho literárneho debutu, keď sa rozhodol venovať písaniu na plný úväzok.
V roku 1949 sa oženil s Barbarou Elizabeth Acland. Spolu mali dve dcéry, Juliet a Rosamond. Zomrel 24. decembra 2016 ako 96-ročný v anglickom Oxforde.
Ďaleká cesta za domovom.
Príbeh sleduje dobrodružstvo niekoľkých divých králikov, ktorý sa rozhodnú opustiť svoju pôvodnú kolóniu za účelom vybudovania nového a bezpečnejšieho domova. Na svojej ceste za lepšou budúcnosťou sa však nestretnú len s nepriateľmi v podobe prirodzených zvieracích predátorov, ale aj s chamtivými a arogantnými ľuďmi.
Príbeh o králičej kolónii vznikol pôvodne ako rozprávka pre Adamsove dcéry počas dlhej cesty autom do Stratfordu. Dcéry ho napokon presvedčili, nech príbeh vydá aj knižne, čo Adamsovi trvalo približne dva roky. Spočiatku ho odmietlo až sedem vydavateľstiev, pokým sa ho v roku 1972 neujal malý vydavateľ Rex Collins. Ten Adamsovi pomohol vymyslieť aj názov knihy (v origináli "Watership Down"). Prvé vydanie vyšlo v náklade 2500 kusov. Z detskej publikácie sa čoskoro stal celosvetový hit, príbeh ďalej prebrali vydavateľstvá ako Macmillan alebo britské Penguin.
Príbeh je alegóriou na slobodu, etiku a prirodzenú ľudskú náturu, aj keď Adams celý život tvrdil, že je to „len obyčajný príbeh o králikoch“. Adamsove dielo bolo často kritizované pre jeho explicitné motívy smrti, násilia a neustále hroziaceho nebezpečia. Jeho dcéra Juliet k tomu uviedla, že jej otec nikdy nemal rád, ako ľudia klamú deťom o smrti. Napriek pochmúrnejšiemu naratívu príbeh zaznamenal niekoľkonásobný úspech aj na filmovom plátne. Prvá filmová adaptácia vyšla v roku 1978, posledná z produkcie BBC a Netflixu v roku 2017. Pre potreby knihy vytvoril autor aj osobitný jazyk, tzv. lapinčinu, ktorou králiky v príbehu komunikovali.
Na Slovensku vyšla kniha v roku 2017 vo vydavateľstve Slovart.
Deň Pobedy

Deň Pobedy alebo Deň Víťazstva () je ruská pieseň skladateľa Davida Tuchmanova na text Vladimíra Charitonova z roku 1975 pojednávajúca o Dni víťazstva nad fašizmom. Predstavuje neodmysliteľný kultový atribút osláv 9. mája - Dňa víťazstva v druhej svetovej vojne nielen v Rusku, ale aj v krajinách SNŠ. Známa je ako pochodová pieseň sovietskej a ruskej armády. Všeobecne známe je aj spracovanie hudobnej skladby ako slávnostného pochodu pre dychový orchester.
História.
Za účelom osláv 30. výročia sovietskeho víťazstva v druhej svetovej vojne sa sovietská vláda rozhodla vyhlásiť súťaž o najlepšiu pieseň o vojne. V marci 1975 sa básnik Vladimir Charitonov, bývalý účastník vojny, stretol so svojím spolupracovníkom, skladateľom, Davidom Tuchmanovom s návrhom napísať novú pieseň do súťaže. Niekoľko dní pred koncom súťaže priniesol Charitonov svoj text Tuchmanovovi, ktorý zložil pieseň práve včas na to, aby bola nahraná ako zvuková stopa pre orchester. Jeho žena Tatiana Saško, speváčka a textárka, zaspievala pieseň Deň Víťazstva pred porotou.
Porota zložená prevažne zo starších pesničkárov, ktorých vkus sa formoval za Stalinovej éry, však bola s výsledkom mimoriadne nespokojná. Text sa im zdal ľahký a ľahkomyseľný, zatiaľ čo melódia údajne zneužívala „rytmy tanga a foxtrotu“, dva „buržoázne“ tance, ktoré boli v Sovietskom zväze zakázané.
Hoci sa uvedenie piesne silne neodporúčalo, Lev Leščenko, jeden z najpopulárnejších sovietskych spevákov, sa odvážil uviesť ju v premiére počas svojho koncertu v Alma-Ate koncom apríla. Potom pieseň zahral 9. mája v televíznej šou "Goluboj ogoňok" ďalší spevák Leonid Smetannikov, ale jeho interpretácia bola dosť nevýrazná a nedokázala upútať pozornosť. Pieseň potom zaznela až 10. novembra, keď ju Leščenko oživil na veľkolepom koncerte, ktorý naživo vysielala sovietska televízia a ktorý sa konal v Kremeľskom kongresovom paláci v Deň milície. Jeho vystúpenie ohromilo cenzorov, ale ukázalo sa, že malo veľký úspech u publika, ktoré sa dožadovalo opakovania.
Odvtedy sa pieseň neustále hrá počas každých osláv Dňa víťazstva v Sovietskom zväze a Rusku, pričom často ukončuje program slávností, pričom posledná strofa sa stráca v zvukoch ohňostroja nad Červeným námestím. Podľa "Komsomoľskej Pravdy" sa táto pieseň veľmi páčila sovietskemu vodcovi Leonidovi Brežnevovi, najmä v podaní Jozefa Kobzona. Brežnev údajne predpovedal Charitonovovi, že „ľudia budú spievať túto melódiu ešte mnoho rokov po tom, čo ty a ja odídeme“.
Ako vysvetľuje americký výskumník David MacFadyen, „táto silná pieseň nečerpá zo statočnosti mladých vojakov, ale zo súkromných spomienok starnúcich, šediviacich veteránov. Jej dojemná kombinácia radosti počas ohromujúceho víťazstva a smútku nad veľkou stratou znie rovnako aktuálne aj dnes, keď samotná vojna je niečím, o čom mnohí mladí Rusi ani nevedia, ani ich to nezaujíma“.
V prieskume uskutočnenom v roku 2015 sa text piesne Dňa Víťazstva umiestnili na 5. mieste v zozname najpopulárnejších ruských lyrických veršov.
Mních (vrch v Západných Tatrách)

Mních (; ) je vrch v Západných Tatrách. Leží nad Jaloveckou dolinou nad obcou Jalovec, približne severne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na juhozápade Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a ich časti Sivý vrch. Masív leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Bobrovec. Najbližšími sídlami sú južne situovaný Žiar, Jalovec a Bobrovček. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a masív je súčasťou rovnomennej národnej prírodnej rezervácie.
Opis.
Mních leží v rázsoche, vybiehajúcej južným smerom zo Sivého vrchu () v hlavnom hrebeni Západných Tatier na Ostrú () a Babky (). Masív sa nachádza v samostatnej bočnej rázsoche, ktorá vybieha južne z Malej kopy () nad Jaloveckou dolinou. Ňou preteká potok Jalovčanka, ktorá odvádza vodu z tejto oblasti do rieky Váh. Severozápadne od vrcholu stojí pri turistickom chodníku Chata pod Náružím.
Južným smerom leží Skala () a Sokol (), západným Roveň (), Babky () a Žľaby (), severným Suchý vrch (), Malá kopa (), Veľká kopa (), Ostrá (), Sivý vrch (), Pálenica (), Zuberec (), Brestová (), Lysec () a Jalovecká hora () a východným Pachoľa (), Baníkov (), Príslop (), Jalovecká kopa (), Trnác (), Ráztoka (), Široká () a Smrekovec (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Sčasti bralnatý, no z väčšej časti lesným porastom pokrytý vrchol umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít sú viditeľné okolité vrcholy Západných Tatier, pri vhodných podmienkach aj Chočské vrchy, Veľká Fatra a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no západne vedie sedlom modrý chodník z Bobroveckej Vápenice popri chate pod Náružím do sedla Predúvratie.
Daniel Muñoz

Daniel Muñoz Mejía (* 24. máj 1996, Amalfi, Kolumbia) je kolumbijsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v anglickom klube Crystal Palace.
Klubová kariéra.
Águilas Dorades.
Muñoz začínal s futbalom v tíme Águilas Dorades v kolumbijskej Categoria Primera A. V klube debutoval 2. marca 2017 pri prehre 0:1 s Racing Club v zápase Copa Sudamericana. O dva dni debutoval v lige pri remíze 0:0 s CD América.
Atlético Nacional.
V lete 2019 prestúpil v rámci Kolumbie do Atlético Nacional. Dňa 14. júla debutoval v klube pri výhre 2:1 nad Once Caldas. Dňa 7. augusta strelil svoj prvý gól v klube pri výhre 4:1 nad Atlético Hulia.
Genk.
V máji 2020 prestúpil Muñoz do belgického tímu KRC Genk za poplatok 4,5 milióna eur. V klube debutoval 9. augusta pri výhre 2:1 nad Zulte Waregam. Dňa 4. marca 2021 strelil svoj prvý gól v tíme vo štvrťfinále pohára v ktorom jeho tím vyhral 4:1 nad KV Mechelen. Dňa 25. apríla nastúpil na finále pohára v ktorom jeho tím vyhral 2:1 nad RSC Anderlecht.
Crystal Palace.
V januári 2024 prestúpil Muñoz do anglického klubu Crystal Palace za poplatok 8 miliónov eur. S klubom podpísal zmluvu do roku 2027. V klube debutoval 3. februára pri prehre 1:4 s Brightonom.
Medzinárodná kariéra.
Muñoz debutoval v národnom tíme Kolumbie dňa 4. júna 2021, keď ako náhradník nastúpil pri výhre 3:0 nad Peru v priateľskom zápase. Na trávniku však zotrval iba tri minúty keď dostal červenú kartu.
Muñoz bol súčasťou záverečnej nominácie na Copa América 2021. Na turnaji odohral šesť zápasov z ôsmich. Kolumbia na turnaji skončila na treťom mieste keď vyhrala zápas o bronz s Peru.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 9. máju 2024"
Medzinárodné.
"K 9. máju 2024"
Úspechy hráča.
Genk
Štítnické podolie

Štítnické podolie je geomorfologickou časťou Hrádku, podcelku Revúckej vrchoviny. Leží v údolí riečky Štítnik, západne od Rožňavy.
Polohopis.
Územie sa nachádza vo východnej polovici Revúckej vrchoviny a zaberá juhovýchodnú časť podcelku Hrádok. Rozprestiera sa v údolí riečky Štítnik a jej prítokov Gočaltovský potok a Hankovský potok. Podolie v rámci Revúckej vrchoviny susedí na východe s podcelkami Turecká a Dobšinské predhorie, na severe a západe pokračuje podcelok Hrádok. Juhozápadne susedí Koniarska planina a juhovýchodne Plešivská planina, ktoré sú podcelkami Slovenského krasu. 
Oblasť je súčasťou Košického kraja a patrí do okresu Rožňava. Z významnejších sídiel tu leží Kunova Teplica, Rozložná, Gočaltovo, Štítnik, Ochtiná, Slavošovce, Čierna Lehota a Markuška.
Doprava.
Južnou a strednou časťou podolia prechádza cesta II/587 z Plešivca do Nižnej Slanej, ktorú v strednej časti križuje cesta II/526 z Jelšavy do Rožňavy. Severnú časť dopravne obsluhujú cesty III. triedy. Údolím riečky Štítnik vedie i železničná trať Plešivec – Slavošovce.
Chránené územia.
V tejto časti Revúckej vrchoviny nie sú žiadne osobitne chránené územia. Južnú časť však lemuje Národný park Slovenský kras a jeho ochranné pásmo.
Turizmus.
Oblasť je známa bohatou históriou baníctva a nachádza sa tu viacero pamiatok na tieto aktivity. Významné lokality spája Gotická cesta. Stredná a severná časť tvorí východisko pre túry do okolitých pohorí, kde vedú značené chodníky. Jedinečnou je Ochtinská aragonitová jaskyňa neďaleko Ochtinej.
Pálenica (vrch v Západných Tatrách)

Pálenica () je vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Leží v závere Bobroveckej doliny, nad obcou Zuberec, približne juhovýchodne od Tvrdošína. 
Poloha.
Nachádza sa na západe Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a ich časti Roháče. Masív leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Liptovský Mikuláš a Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obcí Bobrovec a Zuberec. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaný Zuberec a západne ležiace Huty, juhozápadne sa nachádzajú Liptovské Matiašovce, južne Bobrovček, Jalovec a Žiar a severovýchodne Oravice. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Pálenica leží v hlavnom hrebeni, medzi Sivým vrchom () a Brestovou (), nad rovnomenným sedlom. Severným smerom z vrchu vybieha rázsocha na Veľký Klin (). Severovýchodne leží Dolina Voliarisko, ktorou vodu do Studeného potoka v povodí Oravy odvádza potok Voliarisko, severozápadnú časť odvdňuje potok Pribišská. Južné svahy hrebeňa padajú do Bobroveckej doliny, ktorou vodu odvádza Poliansky potok do Jalovčanky v povodí Váhu.
Západným smerom leží Ostrý grúň (), Machy (), Malý Klin (), Kopec (), Kozinec (), Biela skala () a Sivý vrch (), južným Ostrá (), Veľká kopa (), Malá kopa (), Mních (), Jalovecká hora (), Lysec (), Ráztoka (), Jalovecká kopa (), Pachoľa () a Baníkov (), východným Spálená (), Salatín (), Brestová (), sedlom oddelený Zuberec () a Predný Salatín () a severným Osobitá (), Okolík (), Skorušina (), Štít (), Mikulovka (), Javorková () a Veľký Klin (). Vrcholom vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Sčasti bralnatý, no z väčšej časti nesúvislým porastom kosodreviny pokrytý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné okolité vrcholy Západných Tatier, no tiež Oravské Beskydy, Skorušinské vrchy, Malá Fatra, Chočské vrchy, Veľká Fatra a časť Nízkych Tatier.
LIAZ FZ

Furman FZ / Liaz FZ bol rad nákladných automobilov, vyrábaný vo firme LIAZ Zvolen na Slovensku. Je to samostatná rada, ktorá nevychádza z modelu Liaz 100/110.
Po prepade výroby v materskom závode Liazu, hľadal manažment vo Zvolene náhradný výrobný program. Zameral sa správne na medzeru v ponuke a dopytu trhu. Výsledkom bola výroba prímestských autobusov Granus a výroba strednotonážneho nákladného automobilu Furman / Liaz FZ. Nákladný automobil v konfigurácii 4x2, s dvoma variantami dĺžky podvozka, využíva komponenty rakúskeho Steyru. Z Liazu pochádza iba krátka kabína radu 150. Krátke šasi bolo osadené sklápacou nadstavbou, dlhé šasi ako valník, alebo skriňa. Výroba modelu prebiehala v rokoch 1996 až 2003. Väčšina vyrobených Furmanov skončila na domácom trhu. Jeho priamym konkurentom na česko-slovenskom trhu bol Liaz radu S, čo bol iba preznačený STEYR 12S18 s rovnakým motorom a prevodovkou.
Jaïro Riedewald

Jaïro Jocquim Riedewald (* 9. september 1996, Haarlem, Holandsko) je holandský profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii defenzívneho záložníka v anglickom klube Crystal Palace.
Klubová kariéra.
Ajax Amsterdam.
Do Ajaxu prišiel v roku 2007 vo veku 11 rokov. Dňa 15. marca 2013 podpísal Riedewald svoju prvú profesionálnu zmluvu s Ajaxom.
V prvom tíme Ajaxu debutoval dňa 19. decembra 2013 pri výhre 3:0 nad IJsselmeervogels v KNVB Cup. O štyri dni neskôr debutoval v Eredivisie a pri svojom debute strelil dva góly pri výhre 2:1 nad Roda JC. Riedewald sa stal najmladším skórujúcim debutantom v Eredivisie, vo veku 17 rokov a 111 dní.
Dňa 21. októbra 2014 debutoval v skupinovej fáze Ligy majstrov UEFA pri prehre 1:3 s Barcelonou.
Dňa 15. septembra 2016 strelil svoj prvý gól od svojho debutu, keď prispel k výhre 2:1 nad Panathinaikosom v skupinovej fáze Európskej ligy UEFA 2016/17. Dňa 24. mája 2017 nastúpil na finále Európskej ligy UEFA v ktorom jeho tím prehral 0:2 s Manchestrom United.
Crystal Palace.
V júli 2017 podpísal Riedewald päťročný kontrakt s anglickým klubom Crystal Palace za nezverejnený poplatok, ktorý sa odhaduje na osem miliónov libier. V klube debutoval 12. augusta pri prehre 0:3 s Huddersfieldom. Vo svojej prvej sezóne odohral vo všetkých súťažiach 15 zápasov z toho 12 v Premier League.
Dňa 24. októbra 2020 strelil svoj prvý gól v klube pri výhre 2:1 nad Fulhamom. Vo februári 2021 predĺžil zmluvu s klubom do roku 2024.
Medzinárodná kariéra.
Riedewald debutoval v reprezentácii Holandska dňa 6. septembra 2015 pri prehre 0:3 s Tureckom v kvalifikácii na EURO 2016.
Dňa 16. februára 2024 prejavil záujem hrať za národný tím Indonézie.
Osobný život.
Riedewald sa narodil v Haarleme a má zmiešané holandské, surinamské a indonézske korene. Jeho otec bol zo Surinamu zatiaľ čo jeho matka mala indonézsky pôvod.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 10. máju 2024"
Medzinárodné.
"K 10. máju 2024"
Úspechy hráča.
Ajax
Jean-Philippe Mateta

Jean-Philippe Mateta (* 28. jún 1997, Sevran, Francúzsko) je francúzsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka v anglickom klube Crystal Palace.
Klubová kariéra.
Châteauroux.
Mateta začínal s futbalom v tíme Olympique de Servan. V roku 2014 sa pripojil k tímu Châteauroux v tretej francúzskej lige. V klube debutoval 6. novembra 2015 pri remíze 1:1 s Belfortom.
Olympique Lyon.
V septembri 2016 podpísal Mateta päťročnú zmluvu s prvoligovým klubom Olympique Lyon. V klube debutoval 21. septembra pri výhre 5:1 nad Montpellierom.
Hosťovanie v Le Havre.
Pre nedostatok hracieho času v Lyone bol v júli 2017 poslaný na sezónne hosťovanie do Le Havre v Ligue 2. V klube debutoval 28. júla pri výhre 3:0 nad Tours. Počas hosťovania odohral 38 zápasov vo všetkých súťažiach a strelil v nich 20 gólov.
Mainz 05.
Dňa 29. júna 2018 sa Mateta pripojil k nemeckému klubu Mainz 05 na základe štvorročnej zmluvy. Jeho príchod bol najdrahším v histórii klubu. V klube debutoval 18. augusta pri výhre 3:1 nad Erzgebirge Aue v DFB-Pokal. O osem dní neskôr debutoval v Bundeslige pri výhre 1:0 nad VfB Stuttgart. Hneď v druhom zápase sa mu podarilo skórovať pri remíze 1:1 s Norimbergom. Dňa 5. apríla 2019 strelil svoj prvý profesionálny hetrik pri výhre 5:0 nad Freiburgom. Vo svojej prvej sezóne odohral 36 zápasov v ktorých strelil 14 gólov.
Dňa 22. novembra 2020 opäť strelil hetrik a opäť proti Freiburgu tentokrát pri víťazstve 3:1.
Crystal Palace.
Dňa 21. januára 2021 odišiel Mateta na hosťovanie s opciou do anglického klubu Crystal Palace. V klube debutoval 8. februára pri prehre 0:2 s Leeds United. O štrnásť dni neskôr strelil svoj prvý gól v klube pri výhre 2:1 nad Brightonom.
Dňa 31. januára 2022 sa Mateta stal oficiálne hráčom Crystal Palace. Jeho prestup stal dokopy 18 miliónov eur.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 10. máju 2024"
Úspechy hráča.
Individuálne
Riaditeľstvo ciest a diaľnic

Riaditeľstvo ciest a diaľnic (, skrátene ŘSD) je český štátny podnik, ktorý je zodpovedný za správu diaľnic a ciest I. triedy na území Česka. K jeho činnosti patria výkon vlastníckych práv štátu k nehnuteľnému majetku tvoriacemu diaľnice a cesty I. triedy, zabezpečovanie správy, údržby a opráv diaľnic a ciest I. triedy a ich výstavby a modernizácie. Vznikla 1. januára 1997 ako štátna príspevková organizácia Riaditeľstvo ciest a diaľnic Českej republiky (), ktorá sa 1. januára 2024 transformovala na štátny podnik so skráteným názvom.
Zuberec (vrch v Západných Tatrách)

Zuberec () je vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Leží v závere Bobroveckej doliny, nad obcou Zuberec, približne juhovýchodne od Tvrdošína. 
Poloha.
Nachádza sa na západe Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a ich časti Roháče. Masív leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Liptovský Mikuláš a Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obcí Bobrovec a Zuberec. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaný Zuberec a západne ležiace Huty, severovýchodne ležia Oravice, južne Konská, Žiar, Jalovec a Bobrovček a juhozápadne Liptovské Matiašovce. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku, v hrebeni oddeľujúcom Liptov a Oravu.
Opis.
Zuberec leží v hlavnom hrebeni Západných Tatier, medzi Sivým vrchom () a Brestovou (). Južné svahy hrebeňa padajú do Bobroveckej doliny, ktorou voda z lokality odteká Polianskym potokom do Jalovčanky v povodí Váhu. Severne sa nachádza Dolina Voliarisko, ktorou vodu potok Voliarisko odvádza do Studeného potoka v povodí Oravy.
Východne leží Spálená (), Volovec (), sedlom oddelená Brestová (), Rákoň (), Lúčna (), Kasne () a Predný Salatín (), severne sa nachádza Osobitá (), Okolík (), Skorušina (), Štít (), Mikulovka (), Javorková () a Veľký Klin (), západne Ostrý grúň (), Machy (), Malý Klin (), Kopec (), sedlom oddelená Pálenica (), Kozinec (), Biela skala () a Sivý vrch () a južne Ostrá (), Veľká kopa (), Malá kopa (), Mních (), Jalovecká hora (), Lysec (), Ráztoka (), Jalovecká kopa (), Pachoľa (), Baníkov () a Salatín (). Vrcholom vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Hôľnato-skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné okolité vrcholy Západných Tatier, no tiež Veľká Fatra, Chočské vrchy, Malá Fatra, Oravská Magura, Skorušinské vrchy, Oravské Beskydy a pohoria v priľahlej časti južného Poľska.
Duncan Laurence

Duncan de Moor (* 11. apríl 1994), známy ako Duncan Laurence, je holandský spevák a skladateľ. So skladbou „Arcade“ vyhral súťaž Eurovision Song Contest 2019. Išlo o prvé holandské víťazstvo od roku 1975. „Arcade“ sa stala jednou z najúspešnejších víťazných skladieb Eurovision Song Contest na streamovacích platformách a medzinárodných rebríčkoch v nedávnej histórií (2024). Pred Eurovízou sa Laurence zúčastnil piatej série show The Voice of Holland, kde sa dostal do semifinále.
Hudobný vplyv.
V krátkom interview Laurence zmienil, že ho počas jeho kariéry ovplyvnili umelci ako Coldplay, Snow Patrol, Ryan Tedder, Sia, Sam Smith a Adele.
Osobný život.
V roku 2016 mal Laurence coming out ako bisexuál, čo uviedol verejne na Instagrame v októbri 2018. Počas tlačovej konferencie tesne pred finále Eurovision Song Contest svoju sexualitu potvrdil: "„Som viac než len umelec, som človek, som živá bytosť, som bisexuál, som hudobník, mám názory. A som hrdý na to, že mám možnosť ukázať čo som, kto som."“ 21. augusta 2023 oznámil svoju svadbu s americkým skladateľom Jordanom Garfieldom.
Odsonne Édouard

Odsonne Édouard (* 16. január 1998, Kourou, Francúzska Guyana) je francúzsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka v anglickom klube Crystal Palace.
Klubová kariéra.
Paris Saint-Germain.
Édouard prišiel do akadémie PSG v roku 2011 z tímu AF Bobigny. Dňa 27. apríla 2016 podpísal s tímom prvú profesionálnu zmluvu.
Hosťovanie v Toulouse.
Dňa 8. augusta 2016 bol Édouard poslaný na hosťovanie do Toulouse. V Ligue 1 debutoval o šesť dní neskôr pri remíze 0:0 s Olympique Marseille. Svoj prvý profesionálny gól strelil 19. novembra pri prehre 1:2 s Metz. Jeho hosťovanie skončilo v apríli 2017 po tom, čo bol vypočúvaný políciou za incident mimo futbalu.
Celtic.
Dňa 31. augusta 2017 bol Édouard poslaný na hosťovanie do škótskeho Celticu. V klube debutoval 8. septembra pri výhre 4:1 nad Hamilton Academical a pri svojom debute strelil aj svoj prvý gól v klube. O štyri dni neskôr debutoval v skupinovej fáze Ligy majstrov a to pri prehre 0:5 proti materskému tímu PSG. Dňa 2. decembra strelil svoj prvý kariérny hetrik pri víťazstve 5:1 nad Motherwellom. Na hosťovaní odohral dokopy 29 zápasov vo všetkých súťažiach a strelil 11 gólov. Na konci sezóny sa s tímom tešil zo zisku domáceho treble.
Po skončení hosťovania sa Édouard stal hráčom škótskeho Celticu kde podpísal štvorročný kontrakt. Malo ísť o najdrahší príchod hráča do Cetlicu v histórii. V júli 2018 sa dostal do užšieho výberu na cenu Golden Boy. Dňa 25. júla strelil dva góly pri výhre 3:1 nad Rosenborgom v prvom zápase druhého predkola Ligy majstrov UEFA 2018/19. Dňa 25. mája 2019 skóroval vo finále škótskeho FA Cupu v ktorom jeho tím vyhral 2:1 nad Heart of Midlothian a zavŕšil tak domáce treble v druhej sezóne po sebe.
V sezóne 2019/20 odohral v predčasne ukončenej sezóne 47 zápasov vo všetkých súťažiach. V Scottish Premiership strelil 22 gólov v 27 zápasoch a stal najlepším futbalistom v Škótsku. Zároveň bol aj najlepším strelcom sezóny.
Crystal Palace.
Dňa 31. augusta 2021 prestúpil Édouard do anglického klubu Crystal Palace kde podpísal štvorročný kontrakt. Pri svojom debute v Premier League strelil dva góly pri výhre 3:0 nad Tottenhamom. Vo svojej prvej sezóne v Anglicku odohral 31 zápasov v ktorých strelil šesť gólov.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 11. máju 2024"
Poznámky
1 Európska liga UEFA
2 Liga majstrov UEFA
Úspechy hráča.
Celtic
Francúzsko U17
Individuálne
Chris Richards

Christopher Jeffrey Richards (* 28. marec 2000, Birmingham, Alabama, USA) je americký profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii obrancu v anglickom klube Crystal Palace.
Štatistiky kariéry.
Bayern Mníchov.
Richards prišiel do mládežníckeho tímu Bayernu Mníchov v roku 2018 z Dallasu. Cez rezervu sa dostal do prvého tímu Bayernu kde debutoval dňa 20. júna 2020 pri výhre 3:1 nad Freiburgom. 
Dňa 30. septembra 2020 nastúpil v nemeckom superpohári kde jeho tím vyhral 3:2 nad Borussiou Dortmund. Dňa 25. novembra debutoval v skupinovej fáze Ligy majstrov pri výhre 3:1 nad Red Bullom Salzburg.
Hosťovanie v Hoffenheime.
Dňa 1. februára 2021 bol Richards poslaný na hosťovanie do Hoffenheimu. O šesť dní neskôr debutoval v tíme pri prehre 1:3 s Frankfurtom.
V Hoffenheime pôsobil na hosťovaní aj v ďalšej sezóne. Dňa 11. decembra 2021 strelil svoj prvý gól v Bundeslige a to pri výhre 2:1 nad Freiburgom.
Crystal Palace.
Richards podpísal v júli 2022 päťročný kontrakt s anglickým klubom Crystal Palace za poplatok 12 miliónov eur. V klube debutoval 15. augusta pri remíze 1:1 s Liverpoolom. 
Dňa 24. februára 2024 strelil Richards svoj prvý gól v Premier League pri víťazstve 3:0 nad Burnley.
Medzinárodná kariéra.
Richards debutoval v národnom tíme USA dňa 16. novembra 2020 pri výhre 6:2 nad Panamou v priateľskom zápase.
Svoj prvý gól v drese národného tímu strelil 19. júna 2023 pri výhre 2:0 nad Kanadou vo finále Ligy národov CONCACAF 2022/23.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 11. máju 2024"
Medzinárodné.
"K 11. máju 2024"
Úspechy hráča.
Bayern Mníchov
USA
Polotovar (strojárstvo)

Polotovar je v strojárstve výrobok, ktorý sa ešte bude ďalej spracovávať. Polotovary sú produktom hutníckej výroby, tvárnenia, odlievania, lisovania alebo iných technológií. Následne sa ďalej spracovávajú obrábaním, ďalším tvárnením alebo inak. Polotovary môžu byť normalizované alebo nenormalizované.
Normalizované polotvary.
Základné rozdelenie normalizovaných polotvarov je podľa ich tvaru na:
Ďalej sa normalizované polotvary rozdeľujú podľa materiálu:
Nenormalizované polotovary.
Nenormalizované polotvary sa delia podľa spôsobu výroby na:
Voľba polotvaru.
Rozhodnutie medzi normalizovaným a nenormalizovaným polotovarom pre výrobu konkrétneho výrobku závisí od plánovaného počtu vyrábaných kusov, veľkosti a tvaru výrobku, vyžadovanej akosti a spracovania materiálu polotvaru, prípadne ďalších kritérií. Voľba konkrétneho polotovaru následne ovplyvní počet výrobných operácií, dĺžku výrobných časov a celkové výrobné náklady.
Vo všeobecnosti platí, že pre malé počty výrobkov sa používajú menej presné polotovary s väčšími prídavkami na obrábanie. Normalizované polotvary, ktoré sa vyrábajú iba vo vybraných rozmeroch sa vyrábajú hromadne, preto je ich cena nižšia ako cena nenormalizovaných polotvarov. Nenormalizované polotvary sa používajú vtedy, ak z normalizovaného polotovaru nie je možné vyrobiť žiadaný tvar, alebo by boli prídavky na obrábanie (odpad) príliš veľké.
Valeria Lorca

Valeria Lorca (* 8. máj 1968, Buenos Aires, Argentína) je argentínska filmová, divadelná a televízna herečka.
V divadle debutovala v roku 1991, svojej televíznej premiéry sa dočkala o dva roky neskôr. V roku 1994 pôsobila v seriáli "El día que me quieras", v roku 1996 sa prvýkrát objavila vo filme. Významné role stvárnila v seriáloch "Divoký anjel" a "Žena na úteku", hrala aj v telenovele "Sladká Lucia" či v seriáli "Amanda O". Medzi rokmi 2012 a 2014 pôsobila v seriáli "En terapia". Hrala v roznych filmoch, napr. v snímkach "Olhos azuis" (2009), "Cuestión de principios" (2009) či "Familia para armar" (2011), pribežne pôsobí v divadle. Herectvo taktiež vyučuje.
Je vydatá za herca a režiséra Oscara Ferrigna, syna herečky Normy Aleandrovej.
Filmografia.
Divadlo.
ako herečka:
ako režisérka/autorka/choreografka
Victoria Onetto

Victoria Onetto, celým menom "Victoria Belloni Onetto" (* 26. jún 1971, Buenos Aires, Argentína) je argentínska herečka, divadelná producentka, kultúrna manažérka a politička. Účinkovala v mnohých telenovelách, divadelných hrách a filmoch. Od svojej mladosti je stúpenkyňou peronizmu. Od apríla 2021 zastáva funkciu námestníčky pre kultúrnu politiku provincie Buenos Aires na Ministerstve výroby, vedy a technologických inovácií (spolu s ministrom Augustom Costom).
Na Slovensku je známa z telenovely "Divoký anjel" ako slúžka Lina, ktorá rada nosila vo vlasoch a na oblečení ozdoby s motýlikmi.
Životopis.
Otec Victorie Onetto, Manuel Belloni, bol členom Peronistických ozbrojených síl. Bol zavraždený v marci 1971 počas Lanusseho diktatúry. Victoria sa narodila po jeho smrti.
Victoria Onetto má postgraduálny titul z manažmentu a politiky v kultúre a komunikácii na Latinskoamerickej fakulte sociálnych vied (FLACSO).
V období rokov 2018 – 2020 pôsobila ako tajomníčka pre kultúru a podporu umenia v samospráve mesta Avellaneda.
Je vydatá za hudobníka Juana Blas Caballera, s ktorým má dcéru Evu.
Syleus (Euripides)

Syleus () bola satyrská hra, ktorú napísal Euripides približne v roku 438 pred Kr. 
O starogréckych satyrských drámach je toho známe menej ako o ostatných typoch drám, lebo sa väčšinou zachovali len vo fragmentoch (jedine Euripidova hra "Kyklop" sa zachovala celá). Euripidova satyrská hra "Syleus" je tiež do značnej miery neznáma. Čiastočné informácie o tejto hre uvádza Filón Alexandrijský na fragmente (frs 686a-94 TrGF) a v ďalších dvoch jeho dielach (Leg. 3.202; Ios. 78). Podobný fragmentárny text uvádzajú Artemidóros z Efezu (Oneirokritika 4.59), Eusebios z Kaisareie (Praeparatio Evangelica 6.6.2) a Michaél Psellos (Poemata 21.275-76). Vzhľadom na to, že táto hra bola už menej známa, je prekvapujúce, že Filón z nej cituje v takom rozsahu, a to so znalosťou niektorých zápletiek. Aj keď nie je možné s istotou povedať, ako Filón dospel k týmto informáciam, zdá sa, že sa musel zaoberať dodatočným výskumom (Filón vlastnil malú zbierku starogréckych kníh, ale tie boli väčšinou filozofického charakteru).
V Euripidovej hre "Syleus" si Herakles musel svoje zločiny odpykať v otroctve. Hermes ho preto predal Syleovi, u ktorého pracoval vo vinici. Herkules však vinič vyklčoval a na dreve viniča si upiekol vola, pochutnal si na ňom a napil sa i z vína svojho pána (zdá sa, že Herakles s pomocou Satyrov vyplienil aj dom svojho pána). Do príbehu bola zapletená aj dcéra Xenodoké alebo Xenodiké, ktorú spomína aj Apollodóros: "„pokiaľ ide o Sylea z Aulidy, ktorý nútil okoloidúcich cudzincov okopávať jeho vinicu, Herakles ho zabil aj s jeho dcérou Xenodoké a potom vinič vypálil.“" Jeho dcéra figuruje aj v romantickejšej verzii zaznamenanom mytografom Konónom (FGrH 26F1.17), v ktorej sa Herakles a Xenodiké do seba zamilujú a keď on odíde preč, ona zomrie od žiaľu.
O niekoľko rokov skôr ako Euripides napísal satyrskú drámu Syleus, bol tento príbeh zobrazený na atickom červenofigúrovom stamnose (datovanom približne do roku 480 pred Kr.), ktorý je dielom anonymného maliara s konvenčným menom Maliar Sylea (Kodaň, Nationalmuseet 3293). Herakles je tu zobrazený s dvojsečnou sekerou v sprievode Atény, zatiaľ čo mu Syleus niečo hovorí. Všetky ostatné ich atické znázornenia pochádzajú z obdobia približne medzi rokmi 490 a 460 pred Kr. a sú identifikovateľné podľa náradia, ktoré Herakles drží, buď je to čakan alebo dvojsečná sekera.
Biela skala (vrch v Západných Tatrách)

Biela skala () je vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Leží nad obcou Huty, približne severne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na západnom okraji Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a ich časti Sivý vrch. Masív leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Liptovský Mikuláš a Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovský Trnovec a Zuberec. Najbližším sídlom sú západne situované Huty, rovnakým smerom leží aj Malé a Veľké Borové, severne Zuberec a Habovka, južne Jalovec, Bobrovček a Liptovské Beharovce a juhozápadne Liptovské Matiašovce a Kvačany. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a južná časť patrí do národnej prírodnej rezervácie Suchá dolina. Hrebeňom vedie hranica medzi regiónom Liptov a Orava.
Opis.
Biela skala leží na západnom konci hlavného hrebeňa Západných Tatier, medzi Sivým vrchom () a Holicou (), patriacou už do Chočských vrchov. Južná časť hrebeňa padá do Suchej doliny, ktorou voda z oblasti odteká Suchým potokom do Kvačianky v povodí Váhu. Západné a severné svahy klesajú do Zuberskej brázdy, kde na západnom úpätí pramení Kvačianka a voda zo severných svahov odteká potokom Bôrová voda do Studeného potoka v povodí Oravy.
Západne leží Holica (), Ostrý vrch (), Polianky (), Blato () a Kopec (), severne Machy (), Mních (), Pálenica (), Javorková (), Mikulovka () a Skorušina (), východne Štít (), Osobitá (), Veľký Klin (), Pálenica (), Zuberec (), Brestová (), Kozinec (), Sivý vrch () a Ostrá () a južne Veľká kopa (), Malá kopa (), Babky (), Suchý vrch () a Huňová (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Sčasti skalnatý vrchol umožňuje rozhľad. Z vhodných miest sú viditeľné okolité vrcholy Západných Tatier, Skorušinské a Chočské vrchy, no tiež Oravské Beskydy, Oravská Magura, Malá Fatra a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no blízkym sedlom východne od vrcholu prechádza červeno značená turistická magistrála z Hút na Sivý vrch ().
Avia BH.1

Avia BH.1 bolo česko-slovenské lietadlo navrhnuté a skonštruované Pavlom Benešom a Miroslavom Hajnom.
Lietadlo bolo postavené ako jednoplošník s tučným profilom krídla ktoré bolo vystužené dvoma pármi vzpier, upevnenými k trupu. Prvá verzia BH-1 bola poháňaná radovým motorom Austro-Daimler. Stroj bol jednomiestny s otvoreným pilotným priestorom. V trupe bol umiestnený aj priestor pre cestujúceho, ale kvôli slabému výkonu motora nebol využitý a bol zakrytý plechom.
Lietadlo zalietal skušobný pilot továrne Aero 13. októbra 1920. Na jar budúceho roka bolo lietadlo prestavané na verziu BH.1 bis. Motor Austro-Daimler bol nahradený výkonnejším rotačným sedemvalcovým motorom Gnome Omega a priestor pre cestujúceho bol odkrytý a vybavený sedadlom. Prestavané lietadlo bolo zalietané 20. mája 1921.
Typ lietadla BH-1 sa stal základom pre ďalší vývoj dolnoplošníkov v Avii (BH-3, BH-5, BH-9 a ďalších).
Martín Karpan

Martín Karpan (celým menom "Carlos Martín Karpan"; * 3. jún 1974, Buenos Aires, Argentína) je argentínsky herec pôsobiaci v Kolumbii.
Na Slovensku je známy z telenoviel "Maximo v mojom srdci", "Naučím ťa milovať", "Túžba tela" a "Pravá tvár vášne".
Eberechi Eze

Eberechi Oluchi Eze (* 29. jún 1998, Londýn, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste záložníka v anglickom klube Crystal Palace. 
Klubová kariéra.
Mládežnícka kariéra.
Eze začínal s futbalom v akadémii Arsenalu. Vo veku 13 rokov odišiel do Fulhamu. Po dvoch rokoch prestúpil cez Reading do Millwallu kde strávil dva roky. Na konci sezóny však odišiel z Millwallu po tom čo mu nebola ponúknutá zmluva.
Queens Park Rangers.
Eze po skončení v Millwalle pokračoval v štúdiu na vysokej škole a neskôr úspešne absolvoval skúšku v Queens Park Rangers a dňa 3. augusta 2016 podpísal s tímom zmluvu.. Dňa 7. januára 2017 debutoval Eze za QPR pri prehre 1:2 s Blackburnom v FA Cupe. Na konci sezóny predlžil zmluvu s klubom do roku 2019.
Hosťovanie vo Wycombe.
Dňa 30. augusta 2017 bol Eze poslaný na hosťovanie do Wycombe Wanderers v League Two. V klube debutoval 9. septembra pri remíze 0:0 s Newport County. Svoje prvé dva profesionálne góly strelil 7. októbra pri výhre 3:1 nad Cambridge United. V januári 2018 sa Eze vrátil do QPR.
Návrat do QPR.
Eze debutoval v Championship dňa 20. januára 2018 pri prehre 0:3 s Middlesbrough. Svoj prvý gól v klube strelil 10. marca keď rozhodol o výhre 1:0 nad Sunderlandom. Do konca sezóny stihol odohrať 17 zápasov a strelil dva góly.
Pred sezónou 2018/19 predlžil Eze zmluvu s QPR do júna 2021. Sezónu začal dobre. Dňa 15. septembra skóroval pri výhre 2:1 nad Boltonom. O štyri dni neskôr sa presadil opäť a to pri výhre 2:0 nad Millwallom.
V sezóne 2019/20 odohral Eze 48 zápasov vo všetkých súťažiach a strelil v nich 14 gólov.
Crystal Palace.
Dňa 28. augusta 2020 podpísal Eze päťročný kontrakt s Crystal Palace za údajný poplatok 17 miliónov libier. V Premier League debutoval 12. septembra pri výhre 1:0 nad Southamptonom. Svoj prvý gól v klube strelil 7. novembra pri výhre 4:1 nad Leedsom United. Vo svojej prvej sezóne odohral 36 zápasov a strelil štyri gólv.
Na začiatku sezóny 2021/22 dostal Eze dres s číslom 10 potom čo Andros Townsend odišiel do Evertonu. V sezóne nakoniec odohral 17 zápasov vo všetkých súťažiach a strelil v nich jeden gól. 
V sezóne 2022/23 sa Eze stal najlepším strelcom klubu keď v 40 zápasoch strelil 10 gólov.
Dňa 23. septembra 2023 odohral Eze svoj 100. zápas za Crystal Palace vo všetkých súťažiach pri remíze 0:0 s Fulhamom. Dňa 10. novembra predlžil zmluvu s klubom do roku 2027.
Medzinárodná kariéra.
Eze má nigérijský pôvod a tak mohol reprezentovať aj Nigériu. Neskôr však hrával v mládežníckych reprezentáciách Anglicka. 
Dňa 16. júna 2023 debutoval Eze v národnom tíme Anglicka pri víťazstve 4:0 nad Maltou v kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 2024.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 11. máju 2024"
Medzinárodné.
"K 11. máju 2024"
Úspechy hráča.
Individuálne
Cheick Doucouré

Cheick Oumar Doucouré (* 8. január 2000, Bamako, Mali) je malijský profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste stredopoliara v anglickom klube Crystal Palace.
Klubová kariéra.
Lens.
Doucouré začínal s futbalom v JMG Academy v Bamaku. V roku 2018 odišiel do Francúzska kde sa pripojil k mládežníckemu tímu RC Lens.
V tíme debutoval 27. júla 2018 pri výhre 2:0 nad US Orléans. Svoj prvý gól strelil 30. novembra pri remíze 2:2 s Lorientom. Vo svojej prvej sezóne odohral 35 zápasov a strelil v nich dva góly.
Doucouré odohral v sezóne 2019/20 vo všetkých súťažiach 24 zápasov. Na konci sezóny sa s tímom umiestnil na druhom mieste v Ligue 2 čo znamenalo postup do najvyššej francúzskej súťaže Ligue 1.
Dňa 23. augusta 2020 debutoval v Ligue 1 pri prehre 1:2 s OGC Nice.
Crystal Palace.
Dňa 11. júla 2022 podpísal Doucouré päťročnú zmluvu s anglickým klubom Crystal Palace. Dňa 5. augusta debutoval v Premier League pri prehre 0:2 s Arsenalom. Vo svojej prvej sezóne odohral za klub 35 zápasov a získal klubové ocenenie hráč sezóny.
Dňa 28. februára 2024 predlžil Doucouré zmluvu do roku 2029.
Medzinárodná kariéra.
Doucouré debutoval v národnom tíme dňa 17. novembra 2018 pri výhre 1:0 nad Gabonom v kvalifikácii na Africký pohár národov 2019.
Docouré bol nominovaný do záverečnej nominácie na Africký pohár národov 2019. Na turnaji zasiahol do jediného zápasu v skupine. Mali skončilo na turnaji v osemfinále.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 12. máju 2024"
Medzinárodné.
"K 12. máju 2024"
Úspechy hráča.
Individuálne
Twomad

Muudea Sedik, známy pod pseudonymom Twomad, (* 17. december 2000, Winnipeg, Manitoba, Kanada – † cca 9. február 2024, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol kanadský youtuber a internetová celebrita.
Na platformu YouTube začal pridávať videá v roku 2017. Najväčšiu slávu dosiahol počas pandémie Covid-19 na jar 2020, kedy nahrával videá z platformy Zoom. Zvykol sa pripájať na náhodné vyučovacie hodiny, kde svojím častokrát šokujúcim a hraničným správaním narúšal priebeh výučby. Počas tohto obdobia presiahol hranicu jedného milióna odberateľov. Twomad sa preslávil svojím čiernym, až kontroverzným humorom, a opakovane čelil obvineniam z rasizmu, homofóbie, či transfóbie. Jeho ostrá povaha mu spočiatku pomáhala budovať fanúšikovskú základňu, ale keď neskôr čelil obvineniam zo sexuálneho obťažovania, vrátane neplnoletých, či dokonca pokusu o vraždu, verejná mienka sa proti nemu otočila.
Zomrel približne 9. februára 2024 vo svojom dome v Los Angeles, polícia objavila jeho telo o päť dní neskôr. Príčinou bolo predávkovanie morfiom. Kvôli mnohým závažným obvineniam, ktorým v posledných mesiacoch do svojho skonu čelil, sa správa o jeho smrti stretla s viac-menej priaznivou odozvou a Twomad sa posmrtne stal terčom mnohých vtipov.
Hutianske sedlo (Západné Tatry)

Hutianske sedlo () je sedlo na západnom konci hlavného hrebeňa Západných Tatier. Oddeľuje Tatry a Chočské vrchy. Leží nad obcou Huty, približne severne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na západnom okraji Tatier, geomorfologického podcelku Západné Tatry a ich časti Sivý vrch, kde nadväzujú Chočské vrchy podcelkom Prosečné. Sedlo leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Huty a Kvačany. Najbližším sídlom sú západne situované Huty, podľa ktorých je pomenované, severne sa nachádza Zuberec a južne Kvačany, Liptovské Matiašovce, Bobrovček a Jalovec. Sedlom prechádza západný okraj Tatranského národného parku a východná časť patrí do národnej prírodnej rezervácie Suchá dolina.
Opis.
Hutianske sedlo leží na západnom konci hlavného hrebeňa Západných Tatier, medzi Bielou skalou () a Holicou (), patriacou už do Chočských vrchov. Severozápadná časť hrebeňa klesá do Zuberskej brázdy, kde na západnom úpätí pramení Kvačianka, odvádzajúca vodu do rieky Váh. Juhovýchodne sa tiahne Suchá dolina, ktorou voda z oblasti odteká Suchým potokom rovnako do Kvačianky. Značená turistická magistrála, vedúca na hlavný hrebeň sedlo obchádza cez Nižné Hutianske sedlo.
Sedlo v juhovýchodnej časti pokrýva lesný porast, západná je odlesnená a umožňuje výhľad na blízke vrcholy Západných Tatier, Skorušinských a Chočských vrchov.
Prístup.
Do sedla nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný hrebeňom cez Bielu skalu (), odbočením z červeno značenej turistickej magistrály, vedúcej z Hút na Sivý vrch ().
Nathan Ferguson

Nathan Kirk-Patrick Ferguson (* 6. október 2000, Birmingham, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii obrancu v anglickom klube Crystal Palace.
Klubová kariéra.
West Bromwich Albion.
Ferguson začínal s futbalom vo West Bromwich Albion keď mal osem rokov. Dňa 21. decembra 2017 podpísal s klubom svoju prvú profesionálnu zmluvu do roku 2020.
V klube debutoval 3. augusta 2019 pri výhre 2:1 nad Nottinghamom Forest. Svoj prvý gól strelil 28. septembra pri výhre 2:0 nad Queens Park Rangers. Počas sezóny odohral 21 zápasov v lige a prispel k druhému miestu v Championship a návratu do Premier League. Na konci sezóny klub opustil.
Crystal Palace.
Ferguson dňa 21. júla 2020 podpísal trojročnú zmluvu s londýnskym klubom Crystal Palace. Počas prípravy však utrpel vážne zranenie kolena, ktoré si vyžadovalo magnetickú rezonanciu.
Po zotavení zo zranení debutoval Ferguson v Premier League dňa 26. decembra 2021 pri prehre 0:3 s Tottenhamom.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 13. máju 2024"