burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Štítnik (okres Rožňava)

Štítnik (do roku 1927: Štitník; pôv. , ) je obec na Slovensku v okrese Rožňava. Dominantou obce je monumentálny gotický evanjelický kostol.
Polohopis.
Obec sa nachádza 14 km od okresného mesta Rožňava.
Ulice.
Družstevná, Jarková, Jelšavská, Lesná, Malá maša, Mierová, Mlynská, Nová, Ochtinská, Rožňavská, Školská, Teplická, Tichá, Veľká Maša, Záhradná.
Vodné toky.
Obcou preteká riečka s rovnomenným názvom.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1243 v listine kráľa Bela IV. Ákošovcom – Filipovi a Detrichovi Bubekovcom. Dejinné podklady dokladajú vznik osídlenia ešte skôr a počiatky siahajú až do staršieho stredoveku – v 12. storočí patril kráľovským zbrojnošom, ktorí vlastnili Gemerský hrad. V spomínanej donačnej listine sa ako vôbec prvý v Uhorsku spomína Ditrichov hámor na železo a iné.
Názov obce je odvodený buď z mena výrobcov štítov, alebo súvisí s označením uhliarskych milierov. Teda to potvrdzuje skutočnosť, že miestni obyvatelia sa od začiatku venovali ťažbe nerastov, najmä železnej rudy, ktorú aj spracovávali, ale aj medi, pričom natrafili aj na ložiská zlata. Historické dokumenty a okolnosti zaraďujú Štítnik medzi prvé miesta, v ktorých sa začala spracovávať železná ruda a rozvíjalo sa hutníctvo na Slovensku, ale aj v bývalom Uhorsku.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Štítnik je okrem množstva hodnotných národných kultúrnych pamiatok výnimočný dochovaným historickým urbanizmom, ktorý sa v mestečku formoval od stredoveku okolo centrálneho námestia, ktorému dominuje stredoveký evanjelický kostol. Vďaka týmto hodnotám tu bola v roku 1991 vyhlásená pamiatková zóna. 
Školstvo.
Má dlhodobú tradíciu, bola tu prvá latinská škola v regióne. V roku 1903 bola postavená mešťanská škola na Jelšavskej ulici. V obci sa nachádza materská škola, základná škola vybudovaná v roku 1966 a dodnes vychováva asi 350 žiakov, celý komplex je tvorený 4 pavilónmi, telocvičnou, jedálňou, SOU poľnohospodárske v priestoroch vodného hradu existuje od roku 1954.
Vyšný Hrabovec

Vyšný Hrabovec je obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Vlachovo

Vlachovo je obec na Slovensku v okrese Rožňava. Vlachovo je Obec roka 2005.
Polohopis.
Nachádza sa v údolí Slanej, na pomedzí Revúckej vrchoviny (podcelok Dobšinské predhorie) a Volovských vrchov (podcelok Zlatý stôl). Na severe susedí s mestom Dobšiná a obcou Vyšná Slaná, na juhu s obcou Gočovo. Najvyššími vrchmi v katastrálnom území obce sú Stromíš () a Babiná (). Stred obce leží vo výške a chotár má rozlohu 3 728 hektárov. Vlachovský potok prameniaci pod Stromíšom sa vlieva do rieky Slaná.
Obcou vedie cesta I/67 z Rožňavy na Dobšinú, ako aj železničná trať Rožňava – Dobšiná. Najbližším mestom je severne ležiaca Dobšiná, okresné mesto leží juhovýchodne a krajské mesto východne.
Rovné

Rovné môže byť:
Na Slovensku:
V Česku:
Belejovce

Belejovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník. Je to najvyššie položená obec v okrese.
Symboly obce.
Erb a vlajka.
V modrom štíte na zelenej pažiti nad vyrastajúcim zeleným trsom trávy stojaci strieborný býk v zlatej zbroji.
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 4. marca 2006, č. OZ – 2/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou B – 230/2006.
Heraldicky stvárnený obsah z obecnej pečate z 19. storočia, hlavná figúra je svojou farbou zároveň hovoriacim znamením.
Autormi erbu sú Ladislav Vrteľ a Tomáš Brúder.
Vlajka obce pozostáva z deviatich pozdĺžnych pruhov vo farbách bielej (1/9), žltej (1/9), bielej (1/9), modrej (1/9), zelenej (1/9), modrej (1/9), bielej (1/9), žltej (1/9) a bielej (1/9). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Beňadikovce

Beňadikovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štít nad striebornou prevrátenou pílou so zlatými rukoväťami zlatý kôš, po bokoch sprevádzaný dvoma zlatými snopmi bezostených klasov. Erb bol spracovaný podľa obsahu historickej pečiatky obce z 19. stor., pripomínajúceho blízkosť lesov a drevorubačské a košikárske tradície v obci. Autormi erbu sú Leon Sokolovský, Sergej Pančák a Peter Kónya. Erb bol prerokovaný obecným zastupiteľstvom 22. apríla 2005 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: B-222/2005.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z troch pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej žltej a bielej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Cernina

Cernina (rusínsky: Цернина) je obec na Slovensku v okrese Svidník. Väčšina obyvateľov obce rozpráva rusínskym jazykom.
Symboly obce.
V červenom štíte je vo vysokej zelenej pažiti medzi dvoma prirodzenými listnatými zelenými striebrokmennými stromami kráčajúci strieborný obrátený jeleň v zlatej zbroji. Znamenie erbu má poľovnícky motív a je z mladšieho obecného pačatidla z roku 1868. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 27. decembra 1999 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom, HR: C-84/1999. Autormi erbu sú Jozef Petrovič a Kvetoslava Hanzová.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách červenej, žltej, bielej, žltej a zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Dejiny.
Zoznam miestnych farárov: 
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Vojenský cintorín z prvej svetovej vojny.
Na cerninskom vojnovom pohrebisku z prvej svetovej vojny sa nachádza 70 masových hrobov. Je v nich pochovaných 326 vojakov tarnopoľského Pešieho pluku 15, rakúsko-uhorskej armády. Tarnopoľský pluk spravidla tvorili vojaci rakúskej Haliče, ktorí boli rusínskej národnosti. S nimi boli taktiež vojaci poľského pôvodu. Medzi pochovanými príslušníkmi pluku sú uložené aj ostatky vojakov cárskej ruskej armády. 
V roku 1930 dostal cintorín konečnú podobu poslednou exhumáciou roztrúsených vojenských hrobov v katastri obce. Na vojnový cintorín v Cerine bolo z Makovice prenesených 15 telesných ostatkov a z vojenského cintorína na Širokej hore 223 zvyškov tiel vojakov. Identifikovateľné však boli len ostatky 30 Poliakov, 18 Rumunov, dvoch Rusov a jedného Juhoslovana. Identita ostatných pochovaných vojakov nie je známa. 
Starostlivosťou o vojnový cintorín bola v medzivojnovom období 30. rokoch 20. storočia poverená Žandárska stanica v obci Rovné. Dnešnú podobu pohrebisko získalo rozsiahlou rekonštrukciou v prvom decéniu 21. storočia.
Šport.
Z obce pochádza jeden z priekupníkov kulturistiky na Slovensku, Juraj Pipasik.
Cigla

Cigla (, do roku 1927 "Cigľa") je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Dejiny.
Obec bola založená na dedičnom nájme pôdy. Prvé písomné zmienky o obci sú z roku 1427 ako Cekla, neskôr ako Czygla (1492). V roku 1427 mala Cigla 44 port (brán – v stredoveku, kedysi daňový základ na výpočet dane, daňová jednotka).
Bola súčasťou panstva Makovica, v 16. storočí obcou disponovali Serediovci, v 19. storočí obec ovládali Batekovci. 
V 15. storočí po agresívnych vpádoch poľských vojsk a v roku 1711 útekom poddaných obec bola vyľudnená. 
V roku 1787 mala obec 40 domov a 229 obyvateľov, v roku 1828 bol zaznamenaná vzostup, mala 43 domov a 322 obyvateľov.
Dedinčania spravidla pracovali v poľnohospodárstve a v lesoch. V priebehu 1. svetovej vojny v roku 1914/5 bola značná časť obce vypálená. V rokoch 1921 – 1930 bola postavená píla, v rokoch 1912 – 26 mlyn, v rokoch 1925 – 30 stupy (primitívne strojové zariadenie skladajúce sa z viacerých veľkých stúp, používané na drvenie tvrdých hmôt (rudy, kameňa, kôry, semena) alebo na ubíjanie vlny pri domácej výrobe hrubého súkna). Časť obyvateľstva pracovala v priemyselných podnikoch východného Slovenska.
Symboly obce.
Erb.
V červenom štíte pod zlatou, z horného okraja štítu vyrastajúcou dvojradovou šindľovou strechou dvaja striebroodetí muži, pravý obrátený, kladúci na vysoký zlatý stôl zlatú tehlu, ľavý sklonený, naberajúci zlatú hlinu zo zlatej, z ľavého dolného okraja štítu vyrastajúcej kopy.
Terajší erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva 30. novembra 2004, č. OZ – 2/2004 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou C – 122/2005.
Zamestnanecky a hovoriaci motív upozorňujúci na ručnú výrobu tehál v obci podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787.
Autormi erbu sú Peter Kónya a Leon Sokolovský.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z šiestich pozdĺžnych pruhov vo farbách červenej (2/8), žltej (1/8), bielej (1/8), červenej (2/8), žltej (1/8) a bielej (1/8). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
V obci sa v roku 1995 nachádzali najčastejšie tieto priezviská: 
Bilas; Bodrucký; Čema; Dzubaj; Ferenc; Hudák; Jačanin; Kľoc; Kučeravý; Lastivka; Leško; Kľoc; Ovšanik; Pavlík; Petranin; Petruš; Polak; Poľak; Regrút; Sidorová; Šepitka; Škorčík; Štefančík; Tkač; Tkáč; Vaškanin;
Názov.
Vývin názvu obce
Dlhoňa

Dlhoňa je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Vodné toky.
Cez obec preteká riečka Svidničanka.
Symboly obce.
Erb a vlajka.
V modrom štíte na zelenej pažiti stojaci strieborný vlk v zlatej zbroji, v horných rohoch po jednej zlatej odvrátenej vetvičke buka.
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 10. mája 2006, č. OZ – 4/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou D – 171/2006.
Prírodný motív podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1868.
Autormi erbu je Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej (1/7), modrej (1/7), zelenej (1/7), bielej (1/7), modrej (1/7), zelenej (1/7) a bielej (1/7). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Vojnové pohrebisko z 1. svetovej vojny.
Na cintoríne s 12 hrobmi, vojnovom dedinskom pohrebisku z I. sv. vojny, dnes dominuje železný kríž a skorodované kovové hviezdice. Hviezdicami sa v Česko-Slovensku v medzivojnovom období označovali vojenské hrobové miesta. Pohrebisko je pôvodné, nenarušené a vzniklo exhumáciou 27. - 29. apríla 1922. Podiel na jeho výstavbe majú žandári, strážmajstri Rudolf Polívka a František Slezáček. 
Sedem samostatných hrobov dopĺňa 5 masových so 17 pochovanými vojakmi (6, 4, 3 a dva hroby po dvoch vojakov). 19 rakúsko-uhorských a 5 ruských vojakov zahynulo v jarných mesiacoch roku 1915. Dvaja vojaci zomreli na následky cholery. Niekoľko rakúsko-uhorských vojakov bolo z Pešieho pluku č. 50 (Alba Iulia, Rumunsko) a Pešieho pluku č. 96 (Karlovec, Chorvátsko)
Lúčka

Lúčka môže byť:
Dobroslava (obec)

Dobroslava je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Nachádza sa v údolí Dobroslavského potoka v severnej časti Nízkych Beskýd. na severovýchodnom okraji Ondavskej vrchoviny. Obcou vedie cesta III/3538, ktorá ju napája na III/3537 a I/21, vedúcu do Svidníka. Okresné mesto je vzdialené juhozápadným smerom, krajské mesto leží rovnakým smerom.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte v zelenej pažiti stojaci, spoločne strieborný pohár držiaci dvaja zlatovlasí privrátení muži, pravý striebroodetý, čiernoobutý, v čiernom klobúku, opierajúci sa o zlatú palicu v pravici, ľavý zlatovlasý, striebroodetý, v červenej veste a čiernych topánkach, z ľavého okraja štítu vyrastajúca zlatozastrešená a striebrom podmurovaná studňa. Na znamení je žánrový motív dedinčana a pútnika, podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 3. februára 2004 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: D-147/2003. Autormi erbu sú Jozef Petrovič a Kvetoslava Hanzová.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách 1/6 modrej, 1/6 bielej, 3/6 modrej a 1/6 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Dejiny.
Obec bola pravdepodobne založená v 70.-80. rokoch 16. storočia usadlíkmi so šoltýsom podľa zákupného práva. Najstaršia písomná zmienka o obci je z roku 1570, keď boli po prvýkrát zdanené najmenej 4 sedliacke domácnosti daňou kráľovi. Obec je doložená roku 1600 ako Dobroszla, neskôr ako Dobroszlaw (1618), Dobroslava (1773), Dobroslav (1920), Dobroslava (1927); maďarsky Dobroszlava, Dobroszló. Názov obce je podľa F. Uličného odvodený od mena prvého šoltýsa Dobroslava.
Obec bola založená na území panstva Makovica a jeho majetkovou súčasťou bola až do zrušenia poddanstva. V roku 1712 sa obec útekmi poddaných takmer vyľudnila, ale postupne počet obyvateľov narastal. Podľa sčítania obyvateľstva z roku 1787 bolo v obci 23 domov a 154 obyvateľov a v roku 1828 to bolo 33 domov a 241 obyvateľov. V súčasnosti v obci je 37 domov, v ktorých žije 34 obyvateľov.
V roku 1705 bol postavený drevený chrám (cerkev).
Obecný úrad sídli v kultúrnom dome postavenom v roku 1960. V roku 1996 sa nanovo vyasfaltovala hlavná cesta do obce, v roku 2000 sa obec splynofikovala a takisto v tomto roku bolo ustanovené slávnostné ktitorstvo gréckokatolíckeho chrámu sv. Paraskievy, ktoré prijali Michal Kováč – exprezident SR a Anna Galovičová.
Dubová (okres Svidník)

Dubová je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Vodné toky.
Cez obec preteká rieka Ondava.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte zo zlatej oblej pažite vyrastajúce tri prirodzené listnaté stromy s hrubými a vysokými striebornými kmeňmi a malými zlatými korunami. Je to hovoriaci erb podľa odtlačku pečatidla obce, ktorý sa zachoval na písomnosti z roku 1787. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 26. mája 2004 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: D-154/2004. Autormi erbu sú Jozef Petrovič a Kvetoslava Hanzová.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách 1/9 žltej, 1/9 bielej, 1/9 žltej, 1/9 bielej, 1/9 žltej, 1/9 bielej a 3/9modrej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Šport.
Futbalový klub FK Dubová (predtým FC VTJ Minerál Dubová).
Dukovce

Dukovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štíte sú strieborné odvrátené kosáky so zlatými rukoväťami, zdola ovenčené dvoma zlatými prekríženými klasmi. Znamenie na erbe tvorí nový erb s poľnohospodárskou tematikou, inšpirujúce sa historickou symbolikou obce z prvej polovice 19. storočia, ktorej obsahom je často sa opakujúce vyobrazenie obilného snopa obopnutého kosákom. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 22. septembra 2000 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: D-116/2000. Autormi erbu sú Leon Sokolovský, Sergej Pančák a Peter Kónya.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách 1/6 zelenej, 1/6 bielej, 2/6 zelenej, 1/6 žltej a 1/6 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Fijaš

Fijaš je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb a vlajka.
V modrom štíte strieborný potok, ľavošikmo nadol vytekajúci z temena zeleného vŕška prevýšeného dvoma striebornými privrátenými kosákmi so zlatými rukoväťami.
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 23. júla 2006, č. OZ – 4/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou F – 13/2006.
Nový erb symbolizujúci prameň sírnatej minerálnej vody v chotári obce a poľnohospodárke zameranie jej obyvateľov.
Autormi erbu je Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka obce pozostáva z šiestiech pozdĺžnych pruhov vo farbách bielej (1/6), žltej (1/6), modrej (1/6), zelenej (1/6) modrej (1/6) a zelenej (1/6). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Literatúra: Heraldický register SR, VII., Ministerstvo vnútra, Matica Slovenska 2009, str 40-41.
Hrabovčík

Hrabovčík je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte na striebornej kamennej zemi je stojaca strieborná žena s vlasmi upravenými do drdola, pravicou s pridŕžajúca o bok zlatu misu, s ľavicou opretou vbok. Je to erb vyhotovený podľa obecnej pečate z roku 1868. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 10. februára 1997 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom, HR: H-70/1997. Autorom erbu je Ladislav Nagy.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z troch pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej, bielej a modrej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Hunkovce

Hunkovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
Erbom obce je zamestnanecký motív pripomínajúci roľnícko-dobytkársku orientáciu obyvateľov obce a ich gréckokatolícku vieru. V červenom štíte je zlaté dvojité jarmo, prevýšené strieborným trojitým krížom. Autormi erbu sú Leon Sokolovský a Sergej Pančák. Erb bol prijatý na obecnom zasadnutí 28. januára 2005 a je zapísaný v Heraldickom registri Slovenskej republiky pod poradovým číslom H -168/2004.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbe červená, biela, červená, žltá a červená. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Názov.
Vývin názvu obce
Dejiny.
V písomnostiach makovického domínia sa po prvý raz spomínajú v roku 1599.
Druhá svetová vojna.
V polovici novembra 1944 sa v chotári obce na niekoľko dní stabilizovala frontová línia. Celé okolie Hunkoviec bolo zamínované a dominujúce výšiny nad obcou - Kobyliakov vrch (kóta 481) a chrbát Zapíla (kóta 471) - premenili fašisti na silne opevnený obranný systém z ktorého ovládli hlavnú cestu a celé okolie. V blízkom tyle mal nepriateľ sústredené početné zálohy vojska a bojovú techniku, predovšetkým tanky a delostrelectvo. 
Počas bojovej činnosti bola väčšina obce zničená. V okolí sa dodnes nachádzajú zvyšky okopov, krytov, zemľaniek a jamy po výbuchoch granátov a bômb.
V obci v 90. rokoch 20. storočia žili rodiny s týmto priezviskom: 
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujíavosti.
Vojenské pohrebisko z 1. svetovej vojny.
Na pravej strane Ladomirky v blízkosti jej toku, poniže obce, oproti nemeckému vojenskému cintorínu z II. svetovej vojny je vojenské pohrebisko z I. svetovej vojny zriadené v roku 1922. Na ploche 380 m² je pochovaných 159 vojakov v 21 hroboch. Z nich je známy len Albert Korbus, príslušník rakúsko-uhorského pešieho pluku č. 58 (zomrel 10. 5. 1915), Rudolf Vogel, príslušník rakúsko-uhorského pešieho pluku č. 18 (zomrel 08. 5. 1915) a Karola Piliár, príslušník pluku č. 12 (zomrel 10. 5. 1915). 
Stav vojenského cintorína sa zhoršil v období 70. rokov 20. storočia, keď pri povodní bola plocha vojenského pohrebiska zanesená bahnom. Niektoré hrobové miesta boli úplne zničené. Dnes už je cintorín opravený, hroby sú upravené, cintorín je oplotený.
Vojenské pohrebisko z 2. svetovej vojny.
Za obcou, vpravo od Ladomirky, oproti benzínovej pumpy, je cintorín 2 918 padlých vojakov fašistického Nemecka.
Jurkova Voľa

Jurkova Voľa je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte vľavo na zelenej oblej pažiti je vpravootočený zlatovlasý, striebroodetý a zlatoprepásaný muž v zlatých čižmách. Vľavo od neho je stojaca strieborná ovca v zlatej zbroji. Znamenie erbu bolo vytvorené podľa nejasnej pečate z 18. storočia, ktorej obsah sa tradične interpretuje v súlade s povesťou o založení obce. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 6. februára 2005 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: J-70/2005. Autormi erbu sú Ladislav Vrteľ a Tomáš Brúder.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách 2/9 modrej, 1/9 bielej, 3/9 žltej, 1/9 bielej, 2/9 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Kalnište

Kalnište je obec na východnom Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štíte strieborné prekrížené sekery so zlatými poriskami, prevýšené piatimi zlatými klasmi obopätými strieborným kosákom so zlatou rukoväťou. Znamenie na erbe rozpracováva zamestnanecký motív, pripomínajúci tradičné poľnohospodárstvo a prácu v lese. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom v roku 2000 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: K-175/2000. Autormi erbu sú Peter Kónya, Sergej Pančák a Leon Sokolovský.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z troch pozdĺžnych pruhov vo farbách 1/6 žltej, 2/6 bielej a 3/6 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu. 
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádzajú dva moderné kostoly, evanjelický kostol z roku 1987 a rímskokatolícky Kostol Ružencovej Panny Márie z roku 1997, ktorý vznikol prestavbou staršej stavby z roku 1936.
Kapišová

Kapišová je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Nachádza sa v údolí Kapišovky, na severovýchodnom okraji Ondavskej vrchoviny. Obcou vedie cesta III/3537, ktorá ju napája na I/21, vedúcu do Svidníka. Okresné mesto je vzdialené južným smerom, krajské mesto leží juhozápadným smerom.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte na zelenej rovnej pažiti je strieborný vôl v zlatej zbroji a v zlatom postroji, ťahajúci zlatý pluh so striebornými radlami. Je to roľnícky motív podľa pečatidla z roku 1868. Erb je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: K-79/1996. Autormi erbu sú Leon Sokolovský, Sergej Pančák a Peter Kónya.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách 1/8 žltej, 1/8 bielej, 1/8 modrej, 1/8 zelenej, 1/8 žltej, 1/8 bielej, 1/8 modrej a 1/8 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Korejovce

Korejovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Korejovce zaberajú rozlohu s pozemkami, ktoré sú ich súčasťou, 405 ha. Nadmorská výška v strede obce je 330 m n. m, v katastri obce od 310 – 534 m. Korejovce ležia v severnej časti Nízkych Beskýd v doline potoka Hrišov. Mierne členitý povrch chotára tvoria flyšové súvrstvia. Prevláda listnatý les s porastom buka.
Symboly obce.
Erb.
V červenom štíte je po zelenej pažiti skáčuci strieborný kôň v rovnakej zbroji. Erb bol prijatý podľa historickej pečate obce z r. 1787 a prerokovaný obecným zastupiteľstvom 22. apríla 2001. Je zapísaný v Heraldickom registri Slovenskej republiky pod č. HR: K-159/2001. Autorom erbu je Jozef Seňko. 
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách červenej, bielej, červenej, bielej, zelenej, bielej a zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Názov.
Vývin názvu obce
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1600, kde v literárnych prameňoch je uvádzaná pod názvom Kerowche. Korejovce patrili do Šarišskej župy a okresu Svidník. Po vzniku ČSR boli súčasťou Prešovského kraja až do nového územnosprávneho usporiadania v roku 1960, kedy sa stali súčasťou Východoslovenského kraja a okresu Bardejov. Od roku 1968 sú znovu nedeliteľnou súčasťou Svidníckeho okresu.
Obec založili v rokoch 1573 až 1598. Patrila panstvu Makovica. Roku 1713 – 1714 obec bola vyľudnená, 1787 mali Korejovce 22 domov a 133 obyvateľov, v roku 1828 25 domov a 194 obyvateľov. V roku 1940 obci bolo postavených 19 domov v ktorých žilo 139 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom a pracovali v lesoch. 
Za prvej ČSR sa mnohí vysťahovali. 
Počas karpatsko-duklianskej operácie v októbri 1944 cez Korejovce sa usilovali postúpiť vojenské jednotky Červenej armády 67. streleckého zboru 38. armády. 
Nemecké vojska mali obsadené dominujúce kóty Javorie (534 m), Hrabov, Kobyliakov vrch a Zapílu. 
V doline sú dodnes viditeľné stopy po ťažkých vojenských bojov, predovšetkým početné záseky, zákopy a palebné postavenia delostrelectva a zemľanky. Dedina počas bojov bola takmer zničená.
Časť obyvateľov trvalé žijúcich v obci do roku 1990 pracovali v priemyselných podnikoch vo Svidníku, Košiciach a v Česku. V 90. rokoch 20. storočia po reštrukturalizácia podnikov obyvatelia obce vycestovali za prácou do zahraničia. Pôdu obrábajú súkromne hospodáriaci roľníci.
Obyvateľstvo.
Obec vždy patrila medzi malé osady. V roku 1869 mali Korejovce 62 obyvateľov, v roku 1880 - 77 obyvateľov, 1890 – 96 obyvateľov, v roku 1900 – 106 obyvateľov, v roku 1910 – 104 obyvateľov, v roku 1921 – 103 obyvateľov, v roku 1930 – 117 obyvateľov, v roku 1940 – 139 obyvateľov, v roku 1948 – 131 obyvateľov, v roku 1961 – 141 obyvateľov a v roku 1970 – 141 obyvateľov.
V roku 1995 v obci sa nachádzali najčastejšie tieto priezviská: DUCÁR, FARKÁŠ, FEK, FRANČÁK, GOČ, HOMZA, KAŇUK, KARČÁK, LACA, MIKULA, SAGAN, VANČIŠIN, ŽÁK.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
V obci sa nachádza vojenský cintorín z prvej svetovej vojny, zrekonštruovaný v roku 2004, za podpory rakúskej organizácie starajúcej sa o vojnové hroby.
Kračúnovce

Kračúnovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte pod striebornou osemhrotou položenou kométou je zlatý snop. Pod snopom je strieborný ľavošikmý kosák so zlatou rukoväťou. Je to historický pečatný symbol – snop s kosákom z 19. storočia a je doplnený o hovoriaci motív betlehemskej hviezdy, ktorá z neho robí hovoriaci erb Kačúnoviec - Kračún – Vianoce. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 28. júna 1995 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: K-58/1995. Autormi erbu Sergej Pančák a Peter Kónya.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z troch pozdĺžnych pruhov vo farbách bielej, žltej, modrej a bielej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Lenartov

Lenartov je obec na Slovensku v okrese Bardejov. V obci je katolícky kostol sv. Leonarda z roku 1826.
V Lenartove sa narodila a prežila detstvo významná slovenská odborníčka na pracovné právo, prof. JUDr. Helena Barancová, DrSC.
Medzi zaujímavosti patrí, že v chotári tejto obce bol nájdený najväčší meteorit v strednej Európe, ktorý je vystavený v Maďarskom národnom múzeu.
Vyšná Polianka

Vyšná Polianka je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis.
Obec leží v pod hlavným hrebeňom Nízkych Beskýd. Obec je dostupná z okresného mesta Bardejov po ceste číslo 77, v obci Nižná Polianka je potrebné odbočiť smerom na Ondavku a pokračovať po ceste 3520. Respektíve z Bardejova po ceste 77, kde v Obci Zborov odbočíte vľavo a budete pokračovať po ceste číslo 545 smerom k hraničnému prechodu. V obci Becherov je potrebné potom pokračovať po ceste číslo 3520 smerom na Ondavku. Úsek cesty z Becherova do Ondavky je počas zimných mesiacov neudržiavaný. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1572, ale šoltýs tu založil sídlisko už okolo roku 1550. Bola majetkom feudálneho panstva Makovica. V roku 1600 sídlisko pozostávalo z 8 poddanských domov. V roku 1715 až 1720 tu postupne hospodárilo 10 až 6 poddanských domácností, v roku 1828 bolo v obci 42 domov a 335 obyvateľov, v roku 1900 mala 165 a v roku 1970 141 obyvateľov.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
V obci sa nachádza drevená gréckokatolícka cerkva a pravoslávna cerkva (kostol bol postavený v roku 1919 na mieste a z materiálu kostola z roku 1810) a cintorín z prvej svetovej vojny. Boje z prvej svetovej vojny sa v obci odohrali na prelome rokov 1914 – 1915.
Šarišské Čierne

Šarišské Čierne je obec na Slovensku v okrese Bardejov. V obci je gréckokatolícky chrám Narodenia Panny Márie z roku 1932 a kaplnka Panny Márie z roku 1765. Nachádza sa tam taktiež pravoslávna cerkva postavená v 90. rokoch minulého storočia.
Stebnícka Huta

Stebnícka Huta je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis.
Obec leží v pohorí Busov v blízkosti slovensko-poľskej hranice. Mierne zvlnený chotár obce na flyšovom podloží obkolesuje najmä bukový a jedľový les. Obcou preteká Rosucká voda, ktorá tu má niekoľko menších prítokov. Od Bardejova je vzdialená severným smerom a prístupná je cestou III/3505 cez Stebník.
Dejiny.
Najstaršia zachovaná písomná zmienka o osade „Volia Huta“ pochádza z roku 1600, kedy toto územie patrilo pod makovické panstvo. Postupne sa jej názov menil na Sklenná Huta, Stebnická Huť, Hutiská a až v roku 1927 obec získala názov Stebnícka Huta.
Od roku 1641 tu bola v prevádzke sklárska huta, ktorá až do roku 1856 vyrábala okrem iného aj krištáľové sklo. V minulosti tu boli v prevádzke aj mlyn, píla, valcha na súkno, lis na drvenie ľanových a konopných býľ a lisovanie oleja. Obyvatelia sa živili poľnohospodárstvom, chovom oviec a dobytka, ťažbou dreva a sklárstvom. Rímskokatolícky kostol bol vybudovaný roku 1853, budova základnej školy pribudla v roku 1909. V súčasnosti má obec potočnú radovú zástavbu a náročný život v horskom prostredí uľahčuje plynofikácia a obecný vodovod. 
Turizmus.
Okolie obce je vhodné na oddych, pešiu turistiku a rôzne letné i zimné športy. Ubytovacie služby pre 108 hostí tu poskytuje penzión Slnečný majer s jazdeckým klubom. V blízkosti obce boli v roku 2015 vybudované dva lyžiarske vleky, čím sa rozšírili možnosti na voľnočasové aktivity obyvateľov i turistov.
Smilno

Smilno je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
História.
Smilno sa rozprestiera v severnej časti Nízkych Beskýd, v povodí prítoku Ondavy. Pravdepodobne už kráľ Belo IV. v roku 1250 daroval zemanom Šimonovi, Štefkovi, Šalamúnovi a Štefanovi, synom Štefana z rodu Tekule, majetok Smilno. Darovaný majetok bol v listine charakterizovaný ako pole, oráčina, teda roľnícky obhospodarované pozemky. Darovacia listina kráľa Bela IV. z roku 1250 je považovaná za prvú písomnú zmienku o obci. Smilno patrí k najstarším dedinám v regióne ako aj na východnom Slovensku. V minulosti bolo časť panstva Makovica. Ranogotický Kostol sv. Štefana Kráľa bol postavený v 13. storočí a je pravdepodobné, že v tej dobe bol najsevernejšie položeným kostolom v šarišskej stolici. Po prestavbe v rokoch 198284 sa z neho zachovala už len veža a niektoré detaily.
Pôvod názvu: 1250 Zemelnye, 1269 Zemeldene, 1277 Scemella, 1347 Scemelnye, 1618 Smilna, 1786 Smilno, 1920 Smilno, 1927 Smilno. Názov Smilno odvodzoval od osobného mena Smil. Názov však nemá prisvojovaciu koncovku, preto sa domnievame, že korení v slove smilniť.
Súčasnosť.
K vykonávaniu cirkevných obradov slúži miestna kaplnka zasvätená sv. Panne Márii, kostol sv. Štefana Uhorského a dom smútku. V obci sa nachádza Základná škola (1. až 4. ročník), tiež materská škola pre najmenších. V katastrálnom území sa nachádzajú dve vodné nádrže v ktorých su menšie ryby. Nie su to rybníky v pravom slova zmysle. V blízkosti sú lesy s prevládajúcou drevinou bukom lesným, rozšírený je aj hrab obyčajný, lieska obyčajná, jelša lepkavá, viaceré druhy javorov a ďalšie. Ako prímes rastú ihličnaté dreviny. V lese sa, samozrejme, dajú zbierať aj huby a lesné plody. Je tu zriadený aj chov koní, biodružstvo, čo vytvára zaujímavé podmienky pre rozvoj obce. V obci je futbalové družstvo, DHZ, reštaurácia a penzión Alnus. Zo Smilna vedie aj cyklotrasa cez les Zverník na Andrejovú, po ktorej sa dá dostať až do Bardejova, ale aj iných dedín. V súčasnosti sa v okolí obce plánuje ťažba ropy/plynu. Je vykonávaný prieskum, ktorý narazil na odpor niektorých obyvateľov. 
Tisíc a jeden deň po začiatku ruského vojenského útoku proti Ukrajine prijali v Moskve starostu obce Smilno z Bardejovského okresu. Odovzdal symbolický šek na sumu 52-tisíc eur pre obyvateľov ruského Kursku zo zbierky, ktorú vypísal. "„Je neuveriteľne smiešne a hlúpe vidieť starostu Barana a bývalého poslanca Korbu vo veteránskych uniformách v Moskve odovzdávať desaťtisíce eur Rusku, ktoré sa momentálne celému svetu vyhráža jadrovou vojnou. Samozrejme okrem toho, že na Ukrajine už vyše tisíc dní vraždí. Aj deti a civilistov,“" komentuje návštevu Moskvy bardejovský novinár Mario Hudák.
Rokytov

Rokytov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Rešov (okres Bardejov)

Rešov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Regetovka

Regetovka je obec na Slovensku v okrese Bardejov. V obci je gréckokatolícky chrám sv. Demetera z roku 1893. V obci sa nachádza lyžiarske stredisko s troma svahmi a piatimi vlekmi. Obec Regetovka sa rozprestiera na území horného Šariša v pohorí Nízkych Beskýd a od okresného mesta Bardejov je vzdialená 18 km. Najbližšie obce v okolí obce Regetovka sú obce Becherov, ktorá je vzdialená od obce Regetovka 5 kilometrov, čo predstavuje 7 minút autobusovom a ďalšou obcou je Chmeľová, ktorá je vzdialená 3 kilometre čo predstavuje 5 minút autobusom. Prístup do obce pre návštevníkov a obyvateľov obce, ktorí nevlastnia osobné motorové vozidlo alebo nemajú možnosť tejto dopravy, je zabezpečená hromadná osobná doprava, ktorú vykonáva spoločnosť SAD Prešov – prevádzka Bardejov. Táto obec je bohatá na lesné porasty, pričom lesníctvo a drevárstvo v tejto obci malo významnú funkciu a jeho tradícia sa delila z generácie na generáciu. Regetovské rašelinisko s rozlohou 2.55 ha bola v roku 1979 vyhlásená za prírodnú rezerváciu. 
Počas svojho najväčšieho rozmachu koncom 19. storočia žilo v tejto obci 275 obyvateľov. V súčasnosti Regetovku obýva okolo 15 obyvateľov a 50 príležitostných chalupárov. V zimnom období cestovný ruch tejto obce narastá vďaka vybudovaniu lyžiarskeho areálu s piatimi vlekmi s celkovou prepravnou kapacitou 3600 osôb/hod. Pre návštevníkov sú k dispozícii 3 lyžiarske svahy vhodné pre začiatočníkov i náročných lyžiarov. Ich dĺžka je od 400 do 620 metrov. Asi 80 m od každého svahu sú bezplatné parkoviská. Parkovanie je možné tiež v celom úseku obce Regetovka. Celková dĺžka zjazdoviek je takmer 3 km, z toho 1,4 km s umelým zasnežovaním. Lyžiarske svahy sú situované na severovýchod v nadmorskej výške 520 až 720 metrov. Sezóna trvá zvyčajne od polovice decembra do konca marca. Stredisko je v prevádzke denne od 9. do 16. hodiny. V piatok a sobotu a počas prázdnin je v prevádzke aj večerné lyžovanie v čase od 18. do 21. hodiny. Svahy sú pravidelne upravované. Oproti svahom je hotel s kapacitou 105 osôb a reštauráciou. Ubytovanie je možné aj v súkromí priamo v obci, v hoteloch a ubytovacích zariadeniach v okolí Bardejova a v Bardejovských Kúpeľoch. Počas zimnej sezóny navštívi Regetovku mnoho ľudí, pričom domácu klientelu lyžiarov znásobujú aj Poliaci, Ukrajinci a Maďari.
Livovská Huta

Livovská Huta je obec na Slovensku v okrese Bardejov. Vznikla v 17. storočí na panstve Hertník. V 18. -19. storočí patrila miestnemu zemepánovi Fridrichovi Anhaltovi. Z roku 1773 je doložená ako Hutta, po maďarsky Livóhuta. V prvej polovici 20. storočia sa už onej píše ako o Livovskej Hute. V obci je gréckokatolícky chrám sv. Jakuba z roku 1937. 
Horská obec v pohorí Čergov v pramennej oblasti rieky Topľa leží v nadmorskej výške 640 metrov nad morom.
Jej chotár je výrazne členitý, zalesnený a hornatý.
Dejiny.
Pôvodné osídlenie vzniklo a rozvíjalo sa od 17. storočia pri sklárskej hute na výrobu fliaš, ktorá využívala bohatstvo miestnych lesov. S prestávkami bola v prevádzke od roku 1683 až do roku 1906, od roku 1856 mala aj brusiareň.
Okrem sklárne využívali drevo od 18. storočia aj zriadené vodné píly.
V roku 1828 mala Livovská Huta 26 domov a 200 obyvateľov, v roku 1900 tu žilo 404 ľudí, v 70. rokoch minulého storočia počet klesol na približne sto obyvateľov. Dnes ich tu zostalo už len pár desiatok.
Okrem práce na pílach a v neďalekej sklárni sa obyvatelia Livovskej Huty zaoberali výrobou šindľov a korýt.
Keďže obec mala svoju valchu na súkno, boli tu aj plátenníci. Obyvatelia Huty sa venovali aj chovu oviec alebo obrábali pôdu ako súkromne hospodáriaci roľníci.
Po zániku sklárne sa časť obyvateľstva vysťahovala do neďalekej Kružlovskej Huty, kde muži ako pomocní robotníci pracovali na niekoľkých miestnych pílach. Časť zostala pracovať v lesnom hospodárstve, časť odišla do priemyselných podnikov v Bardejove.
Dominantou tejto lokality sú bohaté jedľovo-bukové lesy, ktoré aj napriek ich zachovanosti a prírodnej hodnote sú aj v súčasnej dobe ohrozované nadmernou ťažbou. Tá vo flyšových pohoriach výrazne znižuje ich akumulačnú schopnosť, čo má za následok po výdatnejších zrážkach problémy s povodňami.
Pre Livovskú Hutu je charakteristická potočná radová zástavba zrubových domčekov a dreveníc. Z 19. storočia sú tu ešte zachované zrubové domy so vstupným pitvorom, prednou a zadnou izbou, s valbovou šindľovou strechou a s podstreším, ktoré sa využívalo ako skladový priestor. Nad oknami a vchodmi do pivníc mali domy bodovú výzdobu.
2. svetová vojna.
29.decembra 1944 bolo 29 občanov Livovskej Huty transportovaných do koncentračných táborov. Tým ktorý sa nevrátili postavila obec pomník na ktorom je nádpis: "ČEST A SLÁVA OBČANOM PADLÝM V II. SVETOVEJ VOJNE".
Nižná Polianka

Nižná Polianka je obec na Slovensku v okrese Bardejov. 
Polohopis.
Obec je umistnená presne v strede medzi Bardejovom a Svidníkom, v severovýchodnej časti Slovenska, blízko pri štátnej hranici s Poľskom.
Vodné toky.
Obcou preteká riečka s názvom Ondava.
Vodné plochy.
V obci sa nachádza aj prírodné letné kúpalisko.
Kultúra a zaujímavosti.
V obci je Dobrovolný hasičský zbor, muži, ženy a dorast, ktorý sa každoročne zúčastňuje okrskových súťaží. Donedávna sa praktizovalo stavanie a pálenie jánskej vatry, tzv. "Sobitky", ktorá sa zapaľovala 6. júla každoročne (pri príležitosti "Jána") vo večerných hodinách. 
Stavby.
V obci je lyžiarsky vlek so zasnežovaním, motel Villa Makovica, ktorý je momentálne mimo prevádzky, a stanica rýchlej zdravotnej služby. 
Pravidelné podujatia.
Začiatkom roka sa v obci usporadúvajú dva plesy, jeden usporadúva obec, druhý Poľovnícky zväz.
Hospodárstvo a infraštruktúra.
Školstvo.
Základná škola s Materskou školou s ročníkmi od 1-4
Nižná Voľa

Nižná Voľa je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Nižný Tvarožec

Nižný Tvarožec je obec na Slovensku v okrese Bardejov s rusínskymi obyvateľmi.
Dejiny.
Jágerská kapitula v roku 1355 ohraničila pre Tekulovcov panstvo Smilno, ku ktorému bola začlenená aj táto dedina. V sídlisku bol okrem poddanských domov aj mlyn, drevený kostol, nepochybne aj fara. Stavebná skladba sídliska dosvedčuje, že ono jestvovalo aspoň 2 až 3 desaťročia skôr.
V písomnostiach zo 14. až 16. storočia sa vyskytuje postupne pod názvami Twrous, Thurospathaka, Alsothwrospathak, ktorých základom je preklad pôvodného slovenského názvu Tvarožec do maďarčiny (túrós = tvarohový). Tento názov nepochybne tvorili šľachtici, možno Tekulovci, ktorí boli maďarského pôvodu. Od 15. storočia sa ojedinele vyskytuje aj slovenský názov tejto dediny, pravda, v maďarizovanej podobe. Ani maďarský ani slovenský názov nemajú takú súčasť, z ktorej by sa mohlo usúdiť, že dedinu založili usadlíci podľa zákupného práva. Vzhľadom na to, ale najmä na existenciu blízkeho starobylého Gaboltova pred 13. storočím, možno predpokladať, že názvom Tvarožec nazývali toto údolie obyvatelia Gaboltova, v ktorom mohlo jestvovať sídlisko v 13. storočí, prípadne skôr, v ktorom sa začiatkom 14. storočia mohli usadiť noví usadlíci podľa zákupného práva.
V 15. až 16. storočí bol Nižný Tvarožec majetkovou súčasťou panstva Makovica, hoci v polovici 16. storočia bol v záložnej držbe mesta Bardejova. V roku 1427 boli tunajšie sedliacke domácnosti zdanené od 12 port. Neskôr, pravdepodobne v rokoch 1471 a 1472 pri prechode poľské vojsko dedinu spustošilo, takže v roku 1492 sídlisko nejestvovalo. Čoskoro sa tu usadilo nové obyvateľstvo. V 16. storočí Nižný Tvarožec patril k rusínskym dedinám na panstve Makovica. Okrem domácnosti šoltýsa tu žili poddanské domácnosti. Sedliacke domácnosti v rokoch 1543, 1567 a 1588 zdanili od 6, 3 resp. 1,5 porty, pričom v roku 1567 štyri domácnosti hospodárili na polovičných a štyri na štvrtinových usadlostiach. V tých rokoch tu žili 3, 12 a žiadna želiarska domácnosť. Sídlisko v roku 1600 pozostávalo zo 17 obývaných poddanských domov a domu šoltýsa, kostola a fary.
Koncom 16. storočia bol Nižný Tvarožec stredne veľkou dedinou s prevažne rusínskym obyvateľstvom, ale sídlisko sa mierne zväčšovalo. V roku 1618 šoltýstvo s mlynom patrilo už štyrom domácnostiam. Okolo 20 sedliackych domácností hospodárilo na polovičných a menších usadlostiach. Miestnemu pravoslávnemu farárovi patrilo pole a lúky v rozsahu celej sedliackej domácnosti.
Vyšný Tvarožec

Vyšný Tvarožec je obec na Slovensku v okrese Bardejov
Polohopis.
Obec leží v pod hlavným chrbtom Nízkych Beskýd. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1414, ale šoltýs s usadlíkmi tu založil sídlisko už okolo roku 1400. Bola majetkom feudálneho panstva Makovica. V roku 1600 sídlisko pozostávalo z 5 poddanských domov. V roku 1715 až 1720 tu postupne hospodárilo 7 až 5 poddanských domácností, v roku 1828 bolo v obci 32 domov a 244 obyvateľov, v roku 1900 mala 220 a v roku 1970 199 obyvateľov. (prevažne Rusínov).
Hervartov

Hervartov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
V obci sa nachádza unikátny drevený kostol sv. Františka z Assisi (Národná kultúrna pamiatka), ktorý je od roku 2008 zapísaný v Zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Fričkovce

Fričkovce sú obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Dejiny.
Vývoj názvu obce:
Kultúra a zaujímavosti.
Šport.
Futbal - (ŠK Fričkovce)
Hospodárstvo a infraštruktúra.
Školstvo.
V obci Fričkovce sa nachádza základná škola a materská škola. Základná škola v obci bola postavená v roku 1903.
Bartošovce

Bartošovce sú obec na Slovensku v okrese Bardejov. Obec mala pri sčítaní ľudu v roku 2001 739 obyvateľov, z toho 367 žien, pri ostatnom sčítaní ľudu, v roku 2015 v obci žilo 713 obyvateľov, v roku 2019 sa tento počet zvýšil na 729.
Poloha.
Leží v nadmorskej výške okolo 355 m n. m. v Bartošovskej kotline, neďaleko Čergovského pohoria. Susedí s obcami Hertník, Janovce, Osikov a Kobyly. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1408. Pre úrodné pôdy a blízkosť Bardejova sa tu usadili statkári, ktorí tu vybudovali majer s chovom hovädzieho dobytka a pestovaním poľnohospodárskych plodín a výrobou múky. Nachádzali sa tu dva mlyny – vyšný a nižný. Aj preto sa obec dodnes delí na časti "Vyšný mlyn, Nižný mlyn" a "Podstavenec". Bartošovce majú bohatú históriu. Pretransformovali sa cez mnoho názvov, ako napr. "Bartosfaula" – až po súčasný. Krátko po vzniku obce tu vznikla papiereň. V 17. storočí tu vznikla škridliareň spolu s tehliarňou preslávená v širokom okolí východného Rakúsko-Uhorska. Spolu s obcou Kurima tvorila až do 19. storočia hlavné centrá Bardejovského okresu.
Okolo roku 1600 tu bol vybudovaný rímskokatolícky kostol, ktorý sa tu v tej istej podobe po mnohých rekonštrukciách (ostatná v roku 2010) zachoval dodnes a je obdivovaný mnohými turistami. Obcou pretekajú dva potoky – Sekčov a Vieska. 
Obecné symboly.
Erb.
Erb obce tvorí: "V modrom štíte zlaté položené brdo. "
Súčasnosť.
V súčasnosti je obec priemyselno-poľnohospodárska. Je tu aj poľnohospodárske družstvo zamerané na chov hovädzieho dobytka. V strede Bartošoviec sa nachádza novo-rekonštruovaný kultúrny dom a miestny obchod a pohostinstvo. O kultúrne vyžitie sa stará folklórny súbor Bartošovčan,ženský spevácky zbor, detský spevácky zbor "Plamienok" a roku 2010 tu vznikol aj mládežnícky folklórny súbor "Bartošovské dzivčata i paropci". V obci sa nachádza aj futbalové ihrisko, na ktorom odohráva zápasy futbalový klub "TJ Čergov Bartošovce".
Kríže (okres Bardejov)

Kríže je obec na Slovensku v okrese Bardejov. V obci sa nachádza gréckokatolícky chrám Presvätej Bohorodičky Ochrankyne z roku 1852. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1635.
Kožany

Kožany sú obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Kultúra a zaujímavosti.
V obci sa nachádza národná kultúrna pamiatka gréckokatolícky drevený chrám – Cerkov Stritiňa Hospoda (Stretnutia Pána) so Simeonom z roku 1698. Steny lode a svätyne sú vyzdobené výjavmi z Nového zákona. Zvon z roku 1406 patrí k najstarším na východnom Slovensku. Pamiatka bola obnovená v roku 2004 v rámci projektu "Obnovme si svoj dom". Cerkev stále slúži svojmu liturgickému účelu, nedeľné bohoslužby sú o 8:00.
Stuľany

Stuľany sú obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Vyšný Kručov

Vyšný Kručov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis.
Obec leží v južnej časti Nízkych Beskýd, v doline Tople. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1438, ale predpokladá sa, že sídlisko jestvovalo už pred 13. storočím, alebo ho založil šoltýs s usadlíkmi v 14. storočí. Patrila zemepánom z Tročian a ich príbuzenstvu. V roku 1600 sídlisko pozostávalo len zo 7 poddanských domov. V roku 1828 bolo v obci 32 domov a 239 obyvateľov, v roku 1900 mala 122 a v roku 1970 147 obyvateľov.
Tročany

Tročany sú obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis.
Obec leží na styku Nízkych Beskýd s "Bartošovskou kotlinou". 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1277, ale sídlisko okolo kostola sv. Trojice už jestvovalo okolo roku 1100. Obec patrila miestnym zemepánom. V roku 1600 sídlisko pozostávalo len z 10 poddanských domov, kúrie miestnych zemanov, kostola a fary. V roku 1715 až 1720 tu postupne hospodárilo 10 až 6 poddanských domácností, v roku 1828 bolo v obci 47 domov a 360 obyvateľov, v roku 1900 mala 221 a v roku 1970 325 obyvateľov.
Vaniškovce

Vaniškovce sú obec na Slovensku v okrese Bardejov. Obec leží južne od Bardejova v Bartošovskej kotline, na chrbte medzi dolinami Rešovky a Sekčova, 1 km od hlavnej cesty spájajúcej Prešov a Bardejov. Leží takmer v presnej polovici cesty medzi týmito mestami. Chotár obce je v nadmorskej výške od 350 do 445 m (stred obce má ). Obec leží na kopci, takže je viditeľná z okolitých dedín. V obci sa nachádza nedávno zrekonštruovaný kostol.
Raslavice

Raslavice sú obec na Slovensku v okrese Bardejov v Prešovskom kraji. Obec vznikla v roku 1971 spojením dvoch obcí Vyšné a Nižné Raslavice.
Vodné toky.
Cez obec pretekajú rieky Sekčov, ktorá pramení v Čergovskom pohorí pod Bukovým vrchom a Hrabovec, ktorá pramení nad Kobylskou horou a tečie smerom od obce Kobyly a Janovce. Rieka Hrabovec sa južne za obcou vlieva do rieky Sekčov, ktorá je ľavostranným prítokom Torysy.
Dejiny.
Obec má výhodnú geografickú polohu, čo už v minulosti podmieňovalo vznik ľudských osídlení. Už v druhej polovici 13. storočia tu postavili dodnes zachovaný románsky kostol. Región bol v minulosti využívaný najmä poľnohospodársky. V 70-tych rokoch 20. storočia sa v obci začala rozvíjať priemyselná výroba. V súčasnosti obec žije najmä cestovným ruchom.
Hospodárstvo a infraštruktúra.
Doprava pomocou autobusov a vlakov.
Kultúra.
V obci funguje od roku 1931 Folklórna skupina Raslavičan a Divadelný súbor NA SKOK, ktorého prvopočiatky siahajú až do dvadsiatych rokov minulého storočia. V súčasnosti sa obe umelecké telesá venujú organizovaniu kultúrneho života v obci. Medzi tradičné každoročné podujatia patria napríklad „Šarišské slávnosti piesní a tancov“ organizované obcou v spolupráci s FSk Raslavičan a rôzne divadelné predstavenia organizované divadlom.
Poliakovce

Poliakovce sú obec na východnom Slovensku v okrese Bardejov. Obec má asi 381 obyvateľov.
Prvá písomná zmienka o obci Poliakovce je z roku 1414. Vtedajšia forma nazvu obce bola Poljak. Dedinka patrila do panstva Makovica, ktoré patrilo Cudarovcom.
Janovce

Janovce sú obec na Slovensku v okrese Bardejov. Obec bola v polovici januára 1945 čiastočne vypálená počas oslobodzovacích bojov. Zhoreli 2 domy a dve hospodárske budovy.
Buclovany

Buclovany sú obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Kľušov

Kľušov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Obecné symboly.
Erb.
Erb obce tvorí neskorogotický (dolu zaoblený) červený štít, v ktorom na zelenej pažiti je napravo otočený zlatý voz (rebrinák).
Kostol svätých Cyrila a Metoda.
Dominantou obce je budova kostola svätých Cyrila a Metoda. 
Myšlienka postaviť v obci Kľušov nový kostol vznikla v období pôsobenia ThDr. Jozefa Machabu v kobylskej farnosti. 1100. výročie smrti slovanského apoštola svätého Konštantína - Cyrila (1969), dalo podnet zasvätiť kostol práve našim patrónom. Plány nového kostola vypracoval staviteľ Viliam Antony z Bardejova. Slávnostná posviacka základného kameňa stavby sa konala 12. júla 1970. 
Výstavba kostola sa uskutočňovala svojpomocne z finančných prostiedkov obyvateľov Kľušova ako aj z darov rodákov žijúcich mimo rodiska. Obetavosťou veriach za účinkovania kobylského farára Jozefa Juhása bola stavba kostola dokončená v roku 1972. Posviacka kostola sa konala 9. júla 1972. 
V nasledujúcich rokoch sa postupne dopĺňalo najpotrebnejšie vnútorné vybavenie a robila úprava okolia kostola. 
V súčasnosti prebieha celková rekonštrukcia. Momentálne bola ukončená prvá časť a to rekonštrukcia kostolnej veže. V blízkej budúcnosti prejde renováciou aj zvyšok stavby.
Kobyly (okres Bardejov)

Kobyly sú obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Obecné symboly.
Erb.
Erb obce tvoria v hornej časti zeleného štítu dva k sebe otočené strieborné kone, pod nimi strieborné bežiace žriebä.