burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Punt (staroveký Egypt)

Punt alebo Ta-Nedžer alebo Puenet (krajina boha) bola „zlatá“ krajina na východ od starovekého Egypta, z ktorej prúdil do Egypta exotický tovar ako zlato, vonné živice, eben, slonovina, otroci a divé zvieratá. Všetky naše informácie o Punte pochádzajú zo staroegyptských obchodných záznamov. Jej poloha je dnes sporná, do úvahy dnes prichádza prakticky len územie v Somálsku (pozri aj Puntland) či Eritrea alebo územie v Levante.
Výpravu do tejto krajiny vyslala a financovala aj kráľovná Hatšepsovet, no sama sa jej nezúčastnila. Záznamy o krajine sú hlavne v jej zádušnom chráme v Dér el-Bahrí. Ďalšia významná výprava do Puntu sa uskutočnila oveľa neskôr za vlády Ramessseho III. (1183/82–1152/51).
Advanced Configuration and Power Interface

Advanced Configuration and Power Interface (ACPI) je špecifikácia a otvorený priemyselný štandard, ktorý bol prvýkrát uvedený v decembri 1996 a vyvinuli ho spoločnosti HP, Intel, Microsoft, Phoenix a Toshiba, ktorý definuje spoločné rozhrania na rozpoznávanie hardvéru, konfiguráciu základnej dosky a zariadení a správu napájania. Podľa špecifikácie je to kľúčový prvok v konfigurácii a správe napájania riadenej operačným systémom (OSPM).
Posledná verzia špecifikácie ACPI je 4.0, bola vydaná 16. júna 2009 a je možné ju stiahnuť z acpi.info .
Arantxa Sánchezová Vicariová

Arantxa Sánchezová Vicariová (* 18. december 1971, Barcelona, Španielsko) je bývalá španielska profesionálna tenistka a bývalá svetová jednotka v rebríčku WTA. Počas svojej kariéry vyhrala 29 turnajov WTA v dvojhre a 69 turnajov vo štvorhre.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji 1910

Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji 1910 boli historicky prvými majstrovstvami Európy v ľadovom hokeji. Uskutočnili sa v dňoch 10. až 12. januára 1910 v Les Avants vo Švajčiarsku. Išlo o prvé majstrovstvá Európy usporiadané pre národné hokejové mužstvá, ktoré už vtedy boli členmi Medzinárodnej hokejovej federácie. Turnaja sa zúčastnili štyri mužstvá, ktoré odohrali vzájomné zápasy. Titul získala bez prehry Veľká Británia.
Igor Fiodorovič Stravinskij

Igor Fiodorovič Stravinskij (* 17. jún 1882, Oranienbaum – † 6. apríl 1971, New York) patrí medzi legendárne postavy modernej hudby 20. storočia.
Život.
Bol žiakom Nikolaja Rimského-Korsakova a na začiatku jeho tvorby ho naplno zaujala ruská ľudová kultúra.
Vrcholnými dielami z tohto obdobia sú: "Vták ohnivák, Petruška, Svätenie jari, Svadba"... Východiskovým bodom v nich bola ruská ľudová pieseň. Stravinského baletné diela z tohto obdobia sa stali súčasťou repertoára tanečného súboru S. P. Ďagileva.
V roku 1934 sa skladateľ usadil v Paríži. Stal sa vyhraneným predstaviteľom medzinárodnej hudobnej avantgardy. Z tohto obdobia pochádza 45 skladieb, ktoré sú napísané v rozličných náladách - "Pulcinella, Bozk víly, Apollon Musagéte a Hra v karty, Žalmová symfónia, Kráľ Oidipus, Koncert pre dva klavíry, Okteta pre dychové nástroje, Ebenový koncert pre džezový orchester" a iné. Napriek tomu, že "Ebenový koncert pre džezový orchester" bol napísaný v džezovej forme, je to prepracované dielo vysokej hodnoty.
Po vojne prežitej v Amerike sa Stravinskij stal roku 1945 občanom USA. V tomto období začal tvoriť na diela na tzv. "seriálne techniky", ktoré v Európe rozvíjala najmä II. viedenská škola a A. Webern. Sem patria skladby "Mouvements pre klavír a orchester, Septeto, Pomník Gesualdovi di Venosa pre orchester, Canticum sacrum, Abrahám a Izák a Kázeň, rozprávanie a modlitba", ktorým chcel ľudstvu pripomenúť morálne hodnoty kresťanstva. 
Igor Stravinskij zomrel v požehnanom veku ako nestor svetovej avantgardnej hudby. Bol pochovaný v Benátkach.
Hoskora (potok)

Hoskora je potok na rozhraní dolného Turca a Horného Považia, vytvára hranicu medzi okresmi Martin a Žilina. Je to pravostranný prítok Váhu, meria 6,2 km a je tokom III. rádu.
Prameň.
Pramení v Malej Fatre, v podcelku Krivánska Fatra, v časti Krivánske Veterné hole, na juhozápadnom svahu Suchého (), pod Sedlom pod Suchým, v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv na juhozápad, preteká Pekelnou dolinou, vytvára oblúk prehnutý na juh a pokračuje na severozápad územím národnej prírodnej rezervácie Suchý. Z pravej strany ďalej priberá prítok () zo západného svahu Suchého, na krátkom úseku tečie na západ a opäť sprava priberá prítok z oblasti Chaty pod Suchým. Potom tečie juhozápadným smerom, pričom sa výrazne esovito stáča, zľava priberá dva krátke prítoky prameniace severne od kóty 873,8 m, sprava prítok z juhovýchodného svahu Plešela (), opäť zľava prítok vznikajúci severozápadne od kóty 873,8 m. Nasleduje krátky pravostranný prítok z južného svahu Plešela a ľavostranný prítok spod Kľačianskej Magury (), vzápätí oblúkom zo severu obteká masív Hrádku () s rovnomennou prírodnou rezerváciou. Odtiaľ pokračuje západným smerom dolinou Hoskora, pričom po pravom brehu vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Krivé a výrazným oblúkom ohnutým na sever sa stáča k ústiu juhojuhozápadným smerom. Z ľavej strany ešte priberá prítok prameniaci severozápadne od kóty 920,8 m a v oblasti Strečnianskeho prielomu ústi pri osade Jánošíkovo v nadmorskej výške cca do Váhu.
Kúr (potok)

Kúr je potok na Hornom Považí, vo východnej časti okresu Žilina. Je to ľavostranný prítok Varínky, meria a je tokom IV. rádu.
Pramení v Malej Fatre, v podcelku Krivánska Fatra, v časti Krivánske Veterné hole, pod sedlom Priehyb (), na severnom svahu Stratenca v nadmorskej výške približne V pramennej oblasti tečie severozápadným smerom cez Kukurišovu dolinu v rámci územia národnej prírodnej rezervácie Suchý, zľava priberá tri krátke prítoky zo severných svahov Stratenca, sprava dva prítoky z juhovýchodných svahov vrchu Príslopok () a na krátkom úseku tečie na západ. Opúšťa územie rezervácie, v blízkosti Kukurišovej jaskyne priberá zľava krátky prítok, esovito sa stáča a z ľavej strany priberá významný prítok z Haviarskej doliny (). Následne priberá sprava prítok z juhojuhovýchodného svahu Prostej (), z tej istej strany prítok z lokality Ondrejová a potok pokračuje severozápadným smerom rovnomennou dolinou. Ďalej priberá štyri ľavostranné prítoky; zo severovýchodného svahu Kopy (), prítok () spod sedla Brestov (), ďalší zo severovýchodného svahu Jedľoviny () a tiež prítok zo severného úpätia Jedľoviny. Ďalej opúšťa územie Národného parku Malá Fatra, vstupuje do Žilinskej kotliny, do podcelku Varínske podolie, kde sa rozvetvuje na dve ramená. Pravé rameno tečie severoseverozápadným smerom západne od obce Dolná Tižina a v blízkosti obce Stráža sa v nadmorskej výške cca vlieva do vedľajšieho ramena Varínky. Ľavé rameno (cca ) tečie sprvu súbežne s pravým ramenom na severozápad, následne sa stáča na západ a juhovýchodne od obce Krasňany sa v nadmorskej výške cca vlieva do Jedľoviny.
Prepis

Prepis alebo transkripcia môže byť:
Prepis môže byť aj:
Transkripcia môže byť aj:
Ľubovniansky skanzen

Ľubovniansky skanzen je národopisná expozícia v prírode, ktorá predstavuje kultúrne hodnoty etnicky zmiešaného regiónu severovýchodného Spiša a severozápadného Šariša, kde po stáročia vedľa seba žili Slováci, Nemci, Rusíni, Gorali a Židia. Svojím charakterom tak predstavuje jedinečnú rôznorodosť života v tejto oblasti. Spolu tu je 15 domov a gréckokatolícka drevená cerkev z Matysovej z roku 1833, zasvätená sv. Michalovi archanjelovi.
Dom ľubovnianskeho mešťana

Dom ľubovnianskeho mešťana je múzeum, ktoré sa nachádza na Námestí sv. Mikuláša v centre Starej Ľubovne. Expozícia múzea demonštruje život strednej vrstvy v 19. storočí. Odkrýva štýlové bývanie so zachovanou čiernou kuchyňou, dielňu výroby papiera, modrotlače a mincovňu.
Bratislavská regionálna koľajová spoločnosť

Bratislavská regionálna koľajová spoločnosť a. s. (skratka a VKM: BRKS) bol alternatívny železničný dopravca, založený Bratislavským samosprávnym krajom ako reakcia na ukončenie osobnej dopravy na tratiach 112 Zohor – Plavecký Mikuláš a 113 Zohor – Záhorská Ves vo februári 2003.
V spoločnosti mal kraj 51% vlastnícky podiel, 4% vlastnili obce Záhorská Ves, Vysoká pri Morave, Rohožník a Lozorno. Partnermi zo súkromného sektora boli ŽOS Vrútky s 20%, Wagon Service Travel s 12% a Connex Transport AB s 13% podielom.
14. septembra 2011 bol na spoločnosť vyhlásený konkurz.
Dopravná činnosť.
Osobná doprava.
Od 4.júna 2003 mala spoločnosť licenciu na prevádzkovanie železničnej dopravy. Od 7. júla 2003 spustila dopravu na trati Zohor – Záhorská Ves, od 2. septembra ju rozšírila o úsek Bratislava – Zohor. Spoločnosť plánovala prevádzku osobnej dopravy i úseku trate 112 Zohor – Plavecký Mikuláš Zohor-Rohožník a na smery Trnava a Malacky, avšak kvôli nedostatku financií i pojazdných vozidiel postupne opustila aj svoje pôvodné trate. Od decembra 2005 bola na trati 112 osobná doprava zastavená a dopravu na trati 113 prevzala v roku 2006 späť ZSSK.
Nákladná doprava.
Ako riešenie krytia strát z osobnej dopravy vstúpila BRKS do nákladnej dopravy, najprv prepravou cementu z Česka do Maďarska, neskôr vozbou ďalších ucelených nákladných vlakov, pri ktorej zotrvala aj po zastavení osobnej dopravy.
Vozidlový park.
Osobnú dopravu zahájili s motorovými vozňami radu 830, ktoré odkúpili od ZSSK. V máji 2007 doviezli dve motorové jednotky Plan U odkúpené od holandskej spoločnosti NS Reizingers s evidenčnými číslami 193 a 125. Dodané mali byť ešte ďalšie štyri kusy týchto jednotiek, avšak pre problémy s financovaním k tomu nedošlo. BRKS o ich plánovanom využití neinformovala, neoficiálne sa hovorilo o nasadení na trase Bratislava – Zvolen – Košice. Z plánov však zišlo a po dlhodobom odstavení boli jednotky rozobraté v areáli bratislavského Istrochemu.
V nákladnej doprave využívali staršie rušne odkúpené od ZSSK a Českých dráh. V júni 2007 si od nemeckej lízingovej spoločnosti Dispolok prenajali rušeň Siemens ER20, ktorý po deviatich mesiacoch vrátili.
Kalvária

Kalvária môže byť:
Punt

Punt môže byť:
Kostol svätého Kríža (Prešov)

Kostol svätého Kríža je kostol v Prešove.
Barokový kostolík postavili na Kalvárii v roku 1753. Stavbu viedol František Perger, ktorý staval Kalváriu v Banskej Štiavnici a po jej dostavaní prišiel v roku 1751 do Prešova.
Nástenné maľby v interiéri sú dielom prešovského maliara Ondreja Trtinu, ktorý vyzdobil takisto oltár s motívom Golgoty (roku 1765), inšpirovaný Kalváriou v Banskej Štiavnici. Ondrej Trtina pôsobil na viacerých miestach východného Slovenska, najviac na Spiši, ale vracal sa aj do Prešova. Nástennými maľbami vyzdobil mnohé kostoly, napr. minoritský kostol sv. Ducha v Levoči, kaplnku rodiny Zámojskovcov-Wengerskovcov v Nižnej Šebastovej, pripisuje sa mu obraz sv. Rodiny na bočnom oltári minoritského kostola v Levoči (1758). V kostole sv. Kríža pri využití bohatých farieb a svetla, vnikajúceho malými kazulovitými a oválnymi oknami tak vytvoril v neveľkom interiéri iluzívny vrcholne barokový priestor, pôsobiaci opticky oveľa väčším dojmom. V kostole nad oltárom sú tri kríže a socha Panny Márie, sv. Jána apoštola a Márie Magdalény. 
V roku 1766 boli postavené dve bočné kaplnky po oboch stranách kostola a nižšie na prístupe k objektu situovaná budova s balkónom s plastikou „Ecce homo!“. Orgán inštalovali roku 1768 a v nasledujúcom roku slávnostne vysvätili kostol s celým dovtedy stojacim komplexom Kalvárie. V kostole sú tri zvony, z roku 1752, 1774 a 1824. Posledný z nich bol odliaty v prešovskej dielni z dela z roku 1544, ktoré bolo nájdené v mestskej priekope.
Kostol svätého Kríža

Kostol svätého Kríža môže byť:
Tanis

Tanis môže byť:
Gruzínska vojenská cesta

Gruzínska vojenská cesta (po rusky Военно-Грузинская дорога [Vojenno-Gruzinskaja doroga] a po gruzínsky საქართველოს სამხედრო გზა [sakartvelos samkhedro gza]) je cesta na chrbátoch Veľkého Kaukazu z Tbilisi (Gruzínsko) do Vladikaukazu (Severné Osetsko), čím prepája regióny Severného a Južného Kaukazu. 
Gruzínska vojenská cesta je dlhá 208 km. Cesta sa tiahne Tereckým údolím, križuje hlavný Kaukazský Skalnatý Chrbát v Dariálskom priesmyku, ďalej prechádza kaňonom rieky Bajdarka, odkiaľ vystupuje až do výšky 2384 m n. m a vedie cez Krížový Priesmyk, odkiaľ zasa schádza do údolia rieky Biela Aragve, pričom ďalej pokračuje pozdĺž pravého boku rieky Kura (Mtkvari) až do Tbilisi. 
Cesta zahŕňa dva kontrolné hraničné body na rusko-gruzínskej hranici Horný Lars (Severné Osetsko - Rusko) a Kazbegi (Gruzínsko). 
História.
Trasa bola dobre známa už v staroveku. Od samého začiatku ju využívali rôzne vojská (napr. rímske, perzské, mongolské), kupci, ako aj celé národy putujúce medzi Európu a Áziou, Severným Kaukazskom a Zakaukazskom.
Vo všeobecnosti sa názov viaže na obnovu cesty z devätnásteho storočia, ktorá zvýšila jej vojenský význam. V tom čase sa o to zaslúžili ruskí vládcovia, ktorí existujúcu cestu rozšírili a spevnili, aby mohli v čase vojny so severokaukazskými horskými kmeňmi rýchlejšie premiestňovať svoje veľké oddiely.
Začiatok budovania cesty ruskými vojskami sa spája s rokom 1783, kedy sa Východné Gruzínsko dostalo pod protektorát Ruska. V rovnakom čase bola založená aj ruská pevnosť Vladikaukaz v Severnom Osetsku. Cesta bola kompletne hotová v roku 1799. Potom, ako sa Gruzínsko v roku 1801 stalo súčasťou Ruského impéria, Rusi začali odznova s obnovou jej povrchu, ktorú ukončili v roku 1863.
Pamiatky.
Pozdĺž Gruzínskej vojenskej cesty sa zachovalo veľa pamiatok, akými sú napr. rôzne svätyne a obranné stavby, ktoré dokopy s malebnou krajinnou scenériou predstavujú veľkú turistickú atrakciu. Medzi najväčšie atrakcie patria:
Význam.
Veľká Gruzínska vojenská cesta hrala významnú úlohu pri rozvoji ekonomických väzieb Ruska so Zakaukazskom. Cestou prešli v rôznych časových obdobiach také významné osobnosti ako Alexandr Sergejevič Gribojedov, Alexander Puškin, Michail Jurievič Lermontov, Vladimir Majakovskij.
Cesta je jednou zo základných dopravných tepien, ktorá spája s Ruskom nie iba Gruzínsko, ale aj Arménsko, ktoré je dodnes na východe blokované Azerbajdžanom kvôli stále pretrvávajúcemu konfliktu o Náhorný Karabach. Automobilové spojenie Gruzínska s Ruskom pri pobreží Čierneho mora cez mestá Adler - Soči je uzavreté vzhľadom na gruzínsko- abcházsky konflikt. 
V posledných rokoch Gruzínska vojenská cesta začala opäť strácať na význame, najmä v dôsledku zdržaní počas prechodu cez rusko-gruzínsku hranicu. 11. júla 2006 bola Gruzínska vojenská cesta uzavretá na dobu neurčitú.
Tréning

Tréning alebo trénovanie môže byť:
Školenie

Školenie môže byť:
Malostranská (stanica pražského metra)

Malostranská je jedna zo staníc pražského metra. Nachádza sa na trase A, medzi stanicami Hradčanská a Staroměstská. Otvorená bola spolu s prvým úsekom trasy, v 12. augusta 1978. Nachádza sa pri rieke Vltave a zabezpečuje priamu dopravnú obsluhu Malej Strany. V roku 2004 bola najmenej vyťaženou stanicou na trase A.
Charakteristika stanice.
Malostranská je razená stanica s troma loďami, nachádzajúca sa 32 m pod Klárovom. Má štyri páry prestupov na nástupište a predĺženú strednú loď. Dostavba dodatočného vestibulu nie je z dôvodu umiestnenia stanice možná. Z Malostranskej vedie jeden vestibul, ktorý je s nástupišťom spojený pomocou dvoch trojíc eskalátorov. Stanicu zdobí svetlý i tmavý, šedý dekoratívny kameň a hliníkové výlisky v charakteristickej zelenej farbe. Vestibul taktiež zdobia historické reliéfy a sochy, okrem iného replika sochy „Nádej“ od Bernarda Brauna. 
Stanicu postavili v rokoch 1973 až 1978, pričom na jej výstavbu bolo použitých 248 miliónov Kčs. V roku 2002, počas povodní, bola stanica zatopená vodou.
Velický potok (prítok Popradu)

Velický potok je tatranský potok bystrinného charakteru, preteká územím okresu Poprad. Je to významný ľavostranný prítok Popradu, meria 22 km, je tokom IV. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 40%.
Prameň.
Velický potok vzniká vo Vysokých Tatrách na južnom svahu Velického štítu (2 319 m n. m.), v ľadovcovom kotle pod Poľským hrebeňom (2 200 m n. m.), kde vyteká z Horných Velických pliesok v nadmorskej výške približne 2 120 m n. m. 
Opis toku.
V pramennej oblasti tečie juhovýchodným smerom prudkým spádom cez Velickú dolinu, najprv preteká Dlhé pleso (1939,0 m n. m.), odtiaľ tečie juhovýchodným smerom k pliesku Kvetnica, pričom zľava priberá prvý stály prítok spod Bradavice (2 476,0 m n. m.). Následne sa stáča severojužným smerom, tečie cez Velické pleso (1 665,5 m n. m.), opäť sa stáča juhovýchodným smerom a vstupuje do Tatranského podhoria. Pod Veľkým Krížnym kopcom (1 323,5 m n. m.) mení smer toku, tečie severojužným smerom, sprava priberá Hromadnú vodu, zľava sa oddeľuje Nová voda a koryto výrazne meandruje. Následne vstupuje do Popradskej kotliny, kde severne od Batizoviec priberá sprava rameno Batizovského potoka, stáča sa juhovýchodným smerom a severovýchodne od Svitu priberá aj hlavné koryto Batizovského potoka (704,8 m n. m.). Ďalej už tečie výlučne východným smerom, z ľavej strany priberá vody Gerlachovského potoka a tečie mestom Poprad, kde aj ústi.
Ústie.
Do Popradu sa vlieva na území mesta Poprad (južne od Spišskej Soboty, v blízkosti Aquacity Poprad) v nadmorskej výške cca 665 m n. m.
Cvičenie (fáza vyučovania)

Cvičenie je fáza vyučovacieho procesu zameraná na overenie a prehĺbenie vedomostí, vytváranie senzorických, motorických zručností a intelektuálnych zbehlostí; ako upevňovacia metóda vyučovania zabezpečuje zámerné opakovanie, tréning s cieľom upevniť pozitívne záujmy, postoje, rozvinúť schopnosti a zručnosti (motorické aj intelektuálne), vytvoriť návyky potrebné v životnej praxi. Od jednoduchého opakovania sa odlišuje premenlivosťou podmienok a používaním vedomostí a zručností v nových súvislostiach.
Gerlachovský potok

Gerlachovský potok môže byť:
Edukácia

Edukácia môže byť:
Gerlachovský potok (prítok Velického potoka)

Gerlachovský potok je podtatranský potok, preteká centrálnou časťou okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Velického potoka, meria 9,1 km a je tokom V. rádu.
Pramení v Tatranskom podhorí južne od Tatranskej Polianky, v lokalite Pálenica, v nadmorskej výške približne 943 m n. m. Najprv tečie juhovýchodným smerom, v blízkosti rekreačnej osady pri hoteli Hubert sa stáča na juhojuhovýchod a vstupuje do Popradskej kotliny. Z pravej strany potom priberá Novú vodu, opäť tečie juhovýchodným smerom, pričom preteká intravilánom obce Gerlachov. Za obcou tečie na krátkom úseku východným smerom, zľava priberá najprv prítok z lokality Kopanice, potom z lokality Veľký háj a znovu pokračuje juhovýchodným smerom. Z pravej strany ešte priberá prítok prameniaci severovýchodne od kóty 730,3 m, na dolnom toku mení smer toku viac na juhojuhovýchod a na okraji mesta Poprad sa v nadmorskej výške cca 682 m n. m. vlieva do Velického potoka.
Učenie (pedagogika)

Učenie je proces zámerného navodzovania činností alebo výsledok získaných skúseností vedúci k získavaniu a rozširovaniu poznatkov k trvalej zmene osobnosti, správania sa, postojov, hodnôt. Učenie môže byť senzomotorické učenie, pamäťové učenie alebo sociálne učenie.
Proces učenia.
Proces učenia je proces usporiadaného vštepovania a začleňovania do svojho poznatkového systému. Je to spôsob ukladania, osvojovania a zapamätávania faktov a súvislostí. Učenie je rozvíjaný kognitívny proces utvárania nových poznatkov rozvoja predispozícii a získavania skúsenosti. Proces sa deje:
Učenie (filozofia)

Učenie je významový útvar, ktorý pozostáva z myšlienok, zásad nejakého mysliteľa (obyčajne filozofického alebo náboženského) alebo z hlavných ideí nejakého myšlienkového smeru, hnutia. Učenie je predmetom doxografie.
Gerlachovský potok (prítok Tople)

Gerlachovský potok je potok v hornom Šariši, v západnej časti okresu Bardejov. Je to ľavostranný prítok Tople, meria 3 km a je tokom VI. rádu.
Pramení vo východnej časti Ľubovnianskej vrchoviny na juhojuhovýchodnom svahu Čiernej hory (672,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 490 m n. m. Od prameňa tečie severojužným smerom, na hornom toku priberá zľava prítok prameniaci severozápadne od kóty 495,0 m, sprava prítok z východojuhovýchodného svahu vrchu Ščob (571 m n. m.) a ďalej už pokračuje v Ondavskej vrchovine. Na strednom toku tečie juhojuhovýchodným smerom, sprava priberá krátky prítok prameniaci severoseverovýchodne od kóty 467,5 m a zľava krátky prítok z juhozápadného svahu Pasiek (478,6 m n. m.). Na dolnom toku už znovu tečie severojužným smerom, preteká intravilánom obce Gerlachov a na južnom okraji obce ústi v nadmorskej výške cca 354 m n. m. do vedľajšieho ramena Tople.
Kúr

Kúr môže byť:
Pedagogické vedy

Pedagogické vedy sú vedy z oblasti pedagogiky.
Systém/členenie pedagogických vied.
a) základné pedagogické vedy: 
b) aplikované pedagogické vedy:
c) špeciálna pedagogika- zaoberá sa postihnutými žiakmi (zrakovo – tiflopédia, sluchovo – surdoppédia, rečovo – logopédia, rozumovo - psychopédia) a liečebná pedagogika – zaoberá sa krátkodobo postihnutými ľuďmi (úrazy...)
d) Príbuzné vedy - ktoré poskytujú pedagogike informácie o človeku, o možnostiach výchovy a vzdelávania. Patrí sem: psychológia, filozofia, sociológia, biológia a ekonomika. 
e) Hraničné vedy – svojim obsahom patria aj do pedagogiky aj do príbuznej vednej disciplíny. Nie sú to samostatné vedené disciplíny. Prelínajú sa v dvoch a viac vedách. Patrí sem:
Nádvorie Európy

Nádvorie Európy je námestie v Komárne.
Komárno na svojom Nádvorí Európy umiestnilo viac ako štyri desiatky budov, postavených v mierke jedna ku jednej, ktoré reprezentujú architektúru a stavebné slohy typické pre temer všetky európske štáty. Obdivovať, prípadne aj porovnávať je možné budovy z Walesu, Vatikánu, Írska, Talianska, Transylvánie, Islandu či Grónska. Oddýchnuť sa dá na lavičkách pri fontáne nazvanej Milénium. Vládne tu harmonická súhra niekedy absolútne odlišných architektonických znakov. Pri prehliadke pestrofarebných budov možno obdivovať aj sochy patrónov Európy (napr. Márie Terézie, Mateja Korvína, Panny Márie a iných), ktoré dotvárajú atmosféru nádvoria. Nádvorie je obľúbenou zastávkou turistov, ktorých lákajú nielen budovy, ale aj príjemné prostredie vhodne doplnené zeleňou.
Kostol Navštívenia Panny Márie (Nitra)

Kostol Navštívenia Panny Márie je kostol nachádzajúci sa v Nitre. Kostol dal postaviť biskup Imrich Palugyai a stavba v novorománskom slohu bola dokončená v roku 1854. Rekonštruovaná bola v rokoch 1911, potom v 40. rokoch a v 70. rokoch. Donátora pripomína pamätná tabuľa umiestnená v kostole. Posviacku chrámu a kláštora vykonal jeho nástupca biskup Augustín Roškoványi.
Chrám je trojloďový, s priestrannými emporami z troch strán chrámu. Dĺžka hlavnej lode je 21 m, šírka 14,7 m a vnútorná výška hlavnej lode je 14,5 m. Celej stavbe dominuje neogotická veža vysoká 53,5 m, ktorá je zároveň najvyššou kostolnou vežou v Nitre a okolí. Pôvodne bola vyššia a zdobená neogotickými prvkami, no počas bombardovania Nitry za 2 svetovej vojny bola poškodená a o dva roky neskôr následkom silnej víchrice v roku 1947 sa celá vrchná časť veže zrútila spolu so stropom. Aj preto nie je chrám vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Výzdoba.
Hlavnou ozdobou kostola je vysoký drevený oltár s tromi oltárnymi obrazmi, ktoré vytvoril viedenský maliar Schiller. Sú to obrazy Panny Márie u sv. Alžbety, sv. Imricha a sv. Vincenta de Paul. Pod obrazmi je 12 sôch apoštolov. Kazateľnica je bohato rezbársky zdobená a pozlátená. V západnej empore je umiestnený zdobený dvojmanuálový romantický organ od firmy Rieger. Pod kostolom je priestranná krypta s oltárom, kde boli pochovávané rehoľné sestry.
Dňa 30. júna 1995 na prvé výročie návštevy pápeža Jána Pavla II. v Nitre darovali mestá Nitra a Považská Bystrica pápežovi dar, ktorý je umiestnený práve v tomto kostole. Je to 9 m vysoká socha Ukrižovaného Krista. Socha je vytesaná z jedného stromu a bola pôvodne na mieste stretnutia sv. Otca s mládežou v Janíkovciach.
Kláštorná časť.
Rehoľné sestry rádu sv. Vincenta de Paul sa do tohto objektu nasťahovali v roku 1861 s poslaním vyučovať mladé dievčatá. Okrem kláštorných budov využívali aj školskú budovu, nemocnicu s 12 lôžkami a internát, ktoré tu boli pôvodne umiestnené. Malá nemocnica slúžila ako lazaret pre ranených vojakov počas 1. svetovej vojny.
Cézarova šifra

Cézarova šifra je druh šifry, pri ktorej je každé písmeno správy posunuté o "n" pozícií ďalej v abecede, pričom "n" môže byť 1 až "m − 1", kde "m" je počet znakov príslušnej abecedy.
V prípade písmena vyskytujúceho sa na konci abecedy sa toto písmeno posunie opäť na začiatok abecedy. Správa je zašifrovaná veľmi jednoduchým algoritmom, ak niekto zistí princíp tejto šifry, môže vylúštiť aj ďalšie správy zašifrované týmto spôsobom. 
Táto šifra patrí medzi najznámejšie a najstaršie šifrovacie systémy. Je to bezkľúčový šifrovací systém. Jej vznik siaha do čias pred vyše 2 000 rokmi, do obdobia vlády rímskeho diktátora Caesara, podľa ktorého má aj meno. V tom čase sa táto šifra pokladala za kvalitnú šifru, ktorá slúžila prevažne na vojenské účely. 
Príklad.
Cézarova šifra pre n = 3:
Pre celú slovenskú abecedu
Použitie.
Konkrétny príklad použitia tejto šifry v texte:
"Otvorený text:" Caesar bol génius.
"Zašifrovaný text:" ĎBGŤBŠ DPM ÍHĹKWŤ.
Drobným zdokonalením šifry je aj šifrovanie medzery, ak medzera nie je šifrovaná, tak ľahko možno z krátkych 1-3 písmenových slov, text rozšifrovať.
Obdobou Cézarovej šifry je použitie trojciferného (alebo viacciferného) čísla, napr. 493, pričom písmená na 1, 4, 7 ... mieste sú posunuté o 4 miesta, 2, 5, 8 ... mieste sú posunuté o 9 miest a na 3, 6, 9 ... mieste sú posunuté od 3 miesta. Bez použitia počítačov bola takáto šifra už relatívne silná, ak však dešifrant vedel, aké slovo alebo slová sa v texte musia určite vyskytnúť, bola ľahko prelomiteľná. Podobná šifra bola použitá v románe Julesa Verneho "800 míľ po Amazone".
San José (sopka)

San José je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa vo východnej časti Argentíny na hraniciach s Čile, v provincii Mendoza, asi 130 km juhovýzápadne od hlavného mesta provincie. Vrchol sopky je tvorený viacerými prekrývajúcimi sa krátermi, troskovými kužeľmi a blokmi lávových prúdov. v 19. a 20. storočí bolo zaznamenaných niekoľko slabších freatomagmatických erupcií, posledná v roku 1960.
Maipo (sopka)

Maipo je názov v súčasnosti neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa čilsko argentínskych hraniciach, v provincii Mendoza. Na rozdiel od väčšiny okolitých vulkánov má Maipo pekný kužeľový tvar. Stavba sopky je tvorená prevažne bazaltami a andezitmi a jej vrchol je pokrytý trvalým ľadom. 
Sopka bola vybudovaná strombolsko-vulkánskymi erupciami počas holocénu na juhozápadnom okraji staršej, pleistocénnej kaldery "Diamante" s rozmermi 15 × 20 km. Sopka bola v nedávnej (ešte začiatkom 20. storočia) minulosti aktívna. Erupcia jedného z parazitických kráterov v roku 1826 spôsobila prehradenie vodných tokov na dne kaldery a dala za vznik jazeru Diamante, nachádzajúceho sa v jej východnej časti.
Maipo

Maipo môže byť:
Nechen

Nechen () alebo Hierakón polis alebo Hierakonpolis () bolo náboženské a politické centrum Horného Egypta na konci preddynastického a začiatku dynastického obdobia. Nechen bol aj kultovým mestom sokolieho boha Hora, ktorému bol na tomto mieste zasvätený jeden z najstarších chrámov v Egypte. Aj dlho po strate svojho politického významu si udržal Nechen postavenie kultového strediska božského patróna faraónov. Pôvodné sídlisko na mieste neskoršieho mesta sa datuje do obdobia Nakáda I alebo do neskoršieho Badariánu. V čase svojho vrcholného rozvoja okolo r. 3400 pred Kr. mal Nechen aspoň 5 000 a možno až 10 000 obyvateľov.
Vykopávky.
Ruiny mesta boli po prvý raz vykopané na konci 19. storočia anglickými archeológmi J. E. Quibellom a F. W. Greenom. V hlavnej uskladňovacej komore nechenského chrámu našli dôležité protodynastické artefakty, napríklad aj Narmerovu paletu a slávnu hlavicu palcátu nesúcu meno kráľa Škorpióna.
V nedávnejšej dobe boli uskutočnené na mieste predošlých vykopávok ďalšie práce. Tím medzinárodných odborníkov pozostávajúci z archeológov, egyptológov, geológov a ďalších vedcov riadil až do svojej smrti roku 1990 Michael Hoffman, po ňom Barbara Adams z University College of London a Dr. Renee Friedmanom z Berkeley University a od roku 2001, kedy Barbara Adamsova zomrela, Dr. Friedman.
Pevnosť.
Takzvaná Pevnosť je masívna stavba z nepálených tehál, ktorú nechal vystavať kráľ Chasechemuej z 2. dynastie. Zdá sa, že bola vystavaná rovnakým spôsobom a za rovnakým účelom ako „pevnosti“ v Abyde a nemala vojenský význam. Pravý účel týchto stavieb nie je známy, ale pravdepodobne súvisel s obradmi kráľovského úradu.
Stavba bola postavená na preddynastickom pohrebisku. Vykopávky na tomto mieste, spolu s krádežami tehiel, vážne poškodili statiku múrov, čo viedlo takmer k zrúteniu objektu. Posledné dva roky sa pokúša tím pod vedením Dr. Friedmana stabilizovať objekt a vyplniť miesta hroziace rozpadom novými nepálenými tehlami.
Vecné právo (jednotlivé právo)

Vecné právo je jedno z absolútnych subjektívnych práv zabezpečujúcich priame (úplné alebo čiastočné) právne ovládanie individuálne určenej veci. Na Slovensku sa vecné práva riadia predovšetkým Druhou časťou Občianskeho zákonníka.
Chasut

Chasut () alebo Chaset, neskôr aj Xois (, , rovnako lat.), dnes Sachá, je staroegyptské mesto ležiace približne uprostred delty Nílu. Bolo hlavným mestom 6. dolnoegyptského nomu.
Nachádzalo sa na ostrove vytvorenom Sebennytským a Fatnitským ramenom Nílu. Patrilo do Sebennytského nomu a neskôr bolo hlavným mestom vlastného, Xioského nomu.
Podľa Manehta pozostávala 14. dynastia, predchádzajúca na egyptskom tróne Hyksósov, zo 76 xoiských kráľov. Zdá sa, že pre svoju ťažko prístupnú polohu v močiaroch medzi dvoma pretínajúcimi sa ramenami rieky dokázala prečkať hyksósku nadvládu Egypta v nezávislosti alebo aspoň iba Hyksósom odvádzal poplatky.
Podľa niektorých geografov je Chasut totožný s Herodotovým Pepermisom. Champollion stotožnil ruiny Chasutu s dnešnou "Sachou" ("Sakkrou"), čo je arabské synonymum pre koptské a staroegyptské pomenovanie.
Palomo

Palomo je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti Čile, blízko hraníc s Argentínou. Sopka je vybudovaná na dvoch starších kalderách s rozmermi 3, resp. v priemere a je tvorená bazaltickými andezitmi, až dacitmi, vrchol je pokrytý a rozrušený ľadovcami. Východne od nej, už na argentínskej strane sa nachádza ďalšia masívna kaldera Caldera del Atuel. Posledná erupcia nie je presne datovaná, no veľmi sviežo a zachovane vyzerajúce sopečné produkty indikujú mladý vek (pravdepodobne pár desiatok rokov pred príchodom prvých európanov).
Vecné právo

Vecné právo môže byť:
Nom

Nom môže byť:
NOM môže byť:
N.O.M. môže byť:
Caldera del Atuel

Caldera del Atuel je masívna, 30 × 45 km široká kaldera, nachádzajúca sa v centrálnej časti Argentíny v provincii Mendoza. Jej západný okraj tvorí hranicu s Čile. Dno kaldery je pokryté asi 15-timi dacitovými dómami a približne 25-timi bazaltovo-andezitovými, až andezitovými stratovulkánmi. Niektoré stratovulkány ("Volcán Guanaqueros" na severovýchodnom a "Volcán Overo" na juhovýchodnom okraji sú pomerne mladé - holocénne.
Risco Plateado

Risco Plateado je neaktívny vulkanický komplex, nachádzajúci sa v argentínskej provincii Mendoza, asi 10 km južne od okraja kaldery Caldera del Atuel. Komplex je tvorený stratovulkánom, ktorý je preťatý kalderou s priemerom 4 km. Prvotnú dacitovú erupčnú fázu komplexu prekrývajú bazaltovo-andezitové lávové prúdy. Parazitické troskové kužele na juhozápadnom, resp. severovýchodnom okraji kaldery sú pomerne mladé, nezvetrané.
Tinguiririca

Tinguiririca môže byť:
Gisela Rierová

Gisela Rierová (* 7. máj 1976, Barcelona, Španielsko) je bývalá španielska profesionálna tenistka.
Tinguiririca (sopka)

Tinguiririca je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti Čile, neďaleko argentínskej hranice. Sopka leží na staršom, značne erodovanom pleistocénnom stratovulkáne. Vznikla v troch hlavných erupčných fázach. Jediná doložená erupcia bola zaznamenaná v roku 1917, v súčasnosti sú na západnom úbočí aktívne fumaroly a horúce pramene.
Patricia Wartuschová

Patricia Wartuschová (* 5. august 1978, Innsbruck, Rakúsko) je bývalá rakúska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 2 turnaje WTA v dvojhre a 6 turnajov vo štvorhre.
Planchón-Peteroa

Planchón-Peteroa je stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa na hraniciach Čile a Argentíny, v čilskom regióne del Maule. Stavba sopky je tvorená viacerými prekrývajúcimi sa kalderami a stratovulkánmi.
Geologický vývoj.
Aktivita v oblasti začala v pleistocéne vybudovaním andezitovo dacitového stratovulkánu "Volcán Azufre", po tejto fáze sa vytvoril bazaltovo andezitový stratovulkán "Planchón". Približne pred 11 500 rokmi Volcán Azufre a čiastočne aj Planchón skolaboval a vytvoril masívnu 95 km dlhú kamennú lavínu. V neskorších fázach bol stratovulkán Planchón obnovený a ako posledný sa vytvoril stratovulkán Peteroa, ležiaci v medzi Volcánom Azufre a Planchónom. Peteroa je aj jediný aktívny stratovulkán komplexu s prevažne explozívnymi sopečnými erupciami.
Barbara Schettová

Barbara Schettová (* 10. marec 1976, Innsbruck, Rakúsko) je bývalá rakúska tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 3 turnaje WTA v dvojhre a 10 turnajov vo štvorhre.
Els Callensová

Els Callensová (* 20. august 1970, Antverpy, Belgicko) je bývalá belgická profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 10 turnajov WTA vo štvorhre.
Pohár Federácie (FED Cup).
Els Callensová sa zúčastnila 28 zápasov Pohára federácie za tím Belgicka s bilanciou 9-7 v dvojhre a 17-6 vo štvorhre.
Calabozos

Calabozos je sopečná kaldera s rozmermi 26 × 14 km, nachádzajúca sa v centrálnej časti Čile, jej východné okraje sa nachádzajú blízko argentínskych hraníc. Sopečná činnosť kaldery je pôvodcom viacerých masívnych tufovch formácií a lávových prúdov. Najstaršia je neskoropleistocénna, ryolitovo-dacitová formácia "Loma Seca" s objemom uložených tufov 200 až 500 km3. Začiatkom holocénu bol vytvorený dacitovo andezitový komplex "Cerro del Medio" na južnom okraji kaldery a posledná veľká fáza vyprodukovala dacitové lávové prúdy na západnej strane. Pozdĺž centrálneho výzdvihového pásma kaldery sa v súčasnosti vyskytujú horúce pramene.
María Emilia Salerniová

María Emilia Salerniová (* 14. máj 1983, Rafaela, Argentína) je súčasná argentínska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 2 turnaje WTA vo štvorhre.
Laura Granvillová

Laura Granvillová, (* 12. máj 1981, Chicago, Illinois) je súčasná americká profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 2 turnaje WTA vo štvorhre.
Abigail Spearsová

Abigail Spearsová (* 12. júl 1981, San Diego, Kalifornia, USA) je súčasná americká profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 5 turnajov WTA vo štvorhre.
Samantha Reevesová

Samantha Reevesová (* 17. január 1979, Redwood City, Kalifornia, USA) je bývalá americká profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 2 turnaje WTA vo štvorhre.
Jessica Stecková

Jessica Stecková (* 6. august 1978, Bloemfontein, Južná Afrika) je bývalá juhoafrická profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA vo štvorhre.
Åsa Svenssonová

Åsa Svenssonová (* 16. jún 1975, Surahammar, Švédsko) je bývalá švédska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 2 turnaje WTA v dvojhre a 7 turnajov vo štvorhre.
Fabiola Zuluagová

Fabiola Zuluagová (* 7. január 1979, Cúcuta, Kolumbia) je bývalá kolumbijská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 5 turnajov WTA v dvojhre.
Zoznam miest

Zoznam miest pozri pod:
Hradčanská (stanica pražského metra)

Hradčanská je jedna zo staníc pražského metra. Nachádza sa na trase A, medzi stanicami Dejvická a Malostranská. Otvorená bola spolu s prvým úsekom trasy, 12. augusta 1978. Jej projektový názov bol "Obránců Míru", podľa vtedajšieho mena ulice Milady Horákové.
Charakteristika stanice.
Hradčanská je razená, trojlodná stanica so skrátenou strednou loďou a s deviatimi pármi prestupov na nástupište. Z Hradčanskej vedie jeden výstup po eskalátorovom tuneli s trojramennými hlbinnými eskalátormi k rovnomennej električkovej zastávke a stanovišti autobusov; možný je aj prestup na stanicu Praha - Dejvice. Vestibul, ktorý sa rozprestiera pod električkovou zastávkou a do ktorého eskalátorový tunel vstupuje priamo uprostred, je obložený žltým kameňom, do ktorého je na jednom mieste vybrúsený český lev a nápis "„Veškerá moc v ČSSR patří pracujícímu lidu“". Stanica samotná je potom v priestore nástupišťa obložená hliníkovými eloxovanými výliskami oranžovej farby, ktoré plynule prechádzajú do zlatej Champagne, typickej pre celý úsek I.A. Výstavba Hradčanskej v rokoch 1973 - 1978 stála 369 miliónov Kčs.
Konštrukcia stanice umožňuje dostavbu ďalšieho vestibulu, smerujúceho zhruba k ulici Dejvická (podľa plánu z roku 1987 mal byť vystavaný niekedy v roku 1992. Tento projekt bol síce po roku 1989 zrušený, s vybudovaním druhého výstupu sa však začalo uvažovať opäť potom, čo sa začal zvažovať systém rýchlodráhy na pražské letisko. Práve Hradčanská by totiž mohla byť významným prestupným bodom medzi obidvomi druhmi dopravy.
Gala Leónová Garcíová

Gala Leónová Garcíová (* 23. december 1973, Madrid, Španielsko) je bývalá španielska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA v dvojhre.
María Antonia Sánchezová Lorenzová

María Antonia Sánchezová Lorenzová (* 7. november 1977, Salamanca, Španielsko) je bývalá španielska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA v dvojhre.
Panoráma (rozhľad)

Panoráma je akýkoľvek široký, celkový rozhľad/výhľad/pohľad na krajinu alebo nejaký celok. Používa sa často aj na označenie širokouhlej reprezentácie obrazu v maľbe, kresbe, fotografii, filme a videu, alebo v trojrozmernom modeli.
Petra Mandulová

Petra Mandulová (* 17. január 1978, Budapešť, Maďarsko) je bývalá maďarská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 7 turnajov WTA vo štvorhre.
Laura Montalvová

Laura Montalvová (* 29. marec 1976) je bývalá argentínska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 9 turnajov WTA vo štvorhre.
Spišské folklórne slávnosti

Spišské folklórne slávnosti (SFS) sú folklórny festival organizovaný na Slovensku.
Cieľom festivalu je predstaviť ľudový spev, tanec, zvyky, tradície, hry, odievanie a iné duchovné a hmotné výtvory ľudového umenia na Strednom a Dolnom Spiši. Poslaním festivalu je podporiť aktivitu folklórnych kolektívov regiónu a predstaviť jeho národopisné prvky. SFS sa uskutočňujú na Spišskom Salaši nad Spišským Podhradím, obyčajne v posledný júnový víkend.
Sninský kameň

Sninský kameň môže byť:
Superfekundácia

Superfekundácia (fecundus – gr., schopnosť splodiť potomka) je oplodnenie 2 a viac vajíčok z 1 cyklu spermiami z rozdielných pohlavných stykov. Rozlišujeme heteropaternálnu a monopaternálnu superfekundáciu. Heteropaternálna je oplodnenie od rôznych partnerov a monopaternálna je oplodnenie jedným partnerom. 
Superfekundácia nastáva zvyčajne hodinu až niekoľko dní po prvom oplodnení, vtedy ak v 1 cykle sa uvoľnilo viac vajíčok, pretože po oplodnení ďalšia ovulácia zvyčajne nenastane. V prípade, že nastane a uvoľnené vajíčko bude oplodnené, jav nazývame superfetácia.
Výskyt superfekundácie u ľudí je malý oproti zvieratám. Výskyt je však väčší ako výskyt superfetácie. Najlepší príklad pre superfekundáciu ľudí je porodenie dvojčiat, jedno je beloch a druhé černoch, v prípade že žena mala tesne po sebe nasledujúce pohlavné styky s belochom a černochom.
V mytológii je známy príklad superfekundácie, keď Herakles, ktorého otec bol Zeus, mal dvojičku Ifikla, ktorého otcom bol smrteľný muž.
Superfetácia

Superfetácia (z gr. fetus - plod) je oplodnenie druhého vajíčka, keď v maternici je už prítomný plod. To znamená, že vajíčka nepochádzajú z toho istého cyklu.
Superfetácia nastane obyčajne po dlhšom období (dni, týždne) od prvého oplodnenia. Nastane v prípadoch neočakávanej ovulácie, pretože v gravidite je ďalšia ovulácia hormonálne potlačená, alebo v prípade výskytu 2 materníc. Ak sa oplodnia 2 a viac vajíčok z rovnakého cyklu nastane superfekundácia.
U ľudí je veľmi zriedkavá. Výskyt superfetácie je menší než superfekundácie. U zvierat ako sú hlodavce je častejší. Najčastejšie nastane v prípade umelého oplodnenia pri už prebiehajúcom nepozananom tehotenstve, a klinicky sa určí na základe rozdielneho stupňa vývoja dvojičiek.
Hormuzský prieliv

Hormuzský prieliv, (, po perzsky: تنگه هرمز - Tange-je Hormoz) je názov prielivu medzi Perzským zálivom a Ománskym zálivom, ktorý je časťou Arabského mora. Oddeľuje tiež ománsky výbežok Arabského polostrova od ázijskej pevniny (Iránu).
Prieliv je dlhý, v najužšom bode má šírku a jeho hĺbka sa pohybuje od 10 do 220 m. Pre lodnú dopravu predstavuje strategicky dôležitú námornú cestu, po ktorej sa prepravuje významná časť svetovej ťažby ropy z oblasti Perzského zálivu.
Zaniknuté súhvezdie

Zaniknuté súhvezdie je súhvezdie, ktoré v súčasnosti Medzinárodná astronomická únia neuznáva za platné.
Opisy zaniknutých súhvezdí majú historickú hodnotu a je možné nájsť ich na starých hviezdnych mapách.
Lekno

Lekno (staršie: leknín; ľudovo: vodná ruža; lat. "Nymphaea") je rod vodných rastlín z čeľade leknovité ("Nymphaeaceae"). Zahrnuje približne 50 botanických druhov a množstvo kultivarov. 
Známe druhy:
Curie

Curie môže byť:
Anton Bruckner

Anton Bruckner (*4. september 1824, Ansfelden - †11. október 1896, Viedeň) bol rakúsky skladateľ. Známy bol predovšetkým pre jeho symfónie a motetá.
Bruckner bol dlhé roky organistom v Linzi, neskôr vo Viedni.
Bol schopný monumentálnych improvizácií. Bol to skôr vidiecky typ človeka, pre ktorého oddanosť k Bohu a láska ku komponovaniu znamenali všetko (odložil dokonca vlastnú svadbu, aby mohol dokončiť jednu zo svojich symfónií. Obdivoval skladateľa Richarda Wagnera.
Okrem skladieb "Te Deum, Rekviem a Žalm 150" bolo pre neho cudzie spájanie literárnych diel s komponovaním. Bruckner sa venoval najmä symfonickej tvorbe. Jeho deväť symfónií má monumentálny charakter. Bruckner bol prvý, kto obohatil symfonickú sonátovú tvorbu o tretiu hlavnú tému. Wagnerov vplyv sa prejavuje aj v inštrumentácii - autor rád využíval posilnené skupiny dychových nástrojov. 
Každá z deviatich symfónií je iná a má neopakovateľnú históriu vzniku:
1. symfónia bola ovplyvnená Wagnerovou operou Tannhäuser a Tristan a Izolda.
2. symfónia sa podľa viedenských filharmonikov nedala zahrať.
3. symfónia sa kvôli tematike označuje ako hrdinská, no súčasníci za ňu autora vysmiali.
4. symfónia dostala názov Romantická.
6. symfónia dostala názov Fantastická (autor v nej vyjadril svoju osobnú tragédiu).
7. symfónia bola podobne ako aj šiesta neúspešná.
8. symfónia dosiahla už väčší úspech. Je považovaná za hudobný klenot 19. storočia.
9. symfónia zostala nedokončená - na jej monumentálnu koncepciu už skladateľovi nezostalo dosť síl.
Čierny potok (prítok Brezianskeho potoka)

Čierny potok je potok na Hornej Nitre, vo východnej časti okresu Prievidza. Je to pravostranný prítok Brezianskeho potoka, meria 2,4 km a je tokom V. rádu. 
Prameň.
Pramení na západnom okraji pohoria Žiar, v podcelku Horeňovo, na juhozápadnom svahu Oranova (541,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 440 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na juhojuhozápad, vzápätí sa stáča najprv na západ, potom na juhozápad a vstupuje do Hornonitrianskej kotliny. Tu z pravej strany priberá prítok zo západojuhozápadného úpätia Oranova a ďalej sa stáča západným smerom. Napokon sa esovito stáča na juhozápad a severovýchodne od Brezian, v lokalite Čierne, ústi v nadmorskej výške cca 306 m n. m. do Brezianskeho potoka.
Karl Hermann Frank

Karl Hermann Frank (* 24. január 1898 * Karlovy Vary, Rakúsko-Uhorsko - † 22. máj 1946 Praha, Česko-Slovensko) pôvodne kníhkupec, politik prvej ČSR, člen Sudetonemeckej strany a aktívny nacista. Po okupácii českých zemí a vytvorení Protektorátu Čechy a Morava, štátny tajomník úradu ríšskeho protektora.
Životopis.
Narodil sa v Karlovych Varoch, pôvodne sa živil ako kníhkupec. Od roku 1933 začal pôsobiť v Sudetonemeckej strane Konrada Henleina. V rokoch 1935 - 1938 pôsobil ako poslanec česko-slovenského parlamentu za Sudetonemeckú stranu. V roku 1938 sa aktívne podieľal na činnosti, ktorá viedla k rozbitiu Česko-Slovenska. Po Mníchovskom diktáte sa stal zástupcom gauleitera novovzniknutej župy Sudetengau. Od 19. marca 1939 bol štátny tajomník úradu ríšskeho protektora pre Čechy a Moravu. Osobne zodpovedal za represálie nacistov voči českému obyvateľstvu ako boli i akcie proti vysokoškolským študentom 17. novembra 1939, popravy za druhého stanného práva či likvidáciu občanov a zničenie obce Lidice 10. júna 1942. Od 20. marca 1943 bol ríšsky štátny minister a generál polície v Protektoráte Čechy a Morava. V máji 1945 utiekol pred postupujúcimi sovietskymi jednotkami z Prahy do západného Česka, kde bol zajatý americkou armádou a následne vydaný späť do Česko-Slovenska. V máji 1946 ho Ľudový súd v Prahe odsúdil za vojnové zločiny proti obyvateľom republiky na trest smrti. Bol popravený obesením vo väznici na Pankráci.
Časti New Yorku

Mesto New York pozostáva z piatich mestských časti (niekedy nazvaných okresy) a je rozdelené na 59 komunitných okresov. Jednotlivé mestské časti pozostávajú zo stoviek miestnych častí, z ktorých mnohé majú definovateľné dejiny a jedinečný charakter. Počet obyvateľov jednotlivých piatich mestských častí je taký, že každá mestská časť by patrila medzi 50 najľudnatejších miest v Spojených štátoch.
Hašiš

Hašiš (z "hašíš" - "tráva") je lisovaný živicový extrakt z rastlín rodu "Cannabis" (konopa) s vysokým podielom psychoaktívnych zložiek rovnakých ako v marihuane. Má tuhú konzistenciu. Na území Slovenska (a ďalších) je ilegálny.
Tradícia fajčenia a rôzne druhy pochádzajú z Maroka, Libanonu a Afganistanu.
Panoráma

Panoráma môže byť:
Panorama môže byť:
Giacomo Meyerbeer

Giacomo Meyerbeer (* 5. september 1791, Tasdorf – † 2. máj 1864, Paríž) bol operný skladateľ pochádzajúci z Nemecka, ale žijúci vo Francúzsku.
Niekoľko rokov študoval v Taliansku spôsob komponovania barokovej opery. Jeho opera "Križiak v Egypte" mu v roku 1824 zabezpečila okamžitú slávu. Ďalšie opery vznikali už v Paríži.
Meyerbeer bol hlavným predstaviteľom francúzskej opery. Dokonca sa tvrdí, že jeho opery sú také divadelné, že ich hudba už nemá pravú silu umeleckého účinku. Medzi takéto vrcholové opery patrí "Robert Diabol" odohrávajúca sa v rytierskom prostredí. Ďalšími slávnymi dielami sú opery "Hugenoti, Prorok, Afričanka".
Meyerbeerova operná hudba je vynaliezavá a efektná a vždy graduje dramatický účinok. Majstrovské árie z nich sa čoskoro stali masovou speváckou záležitosťou. V Európe 19. storočia nebolo jediné divadlo, ktoré by na svojom repertoári namalo aspoň jedno Meyerbeerovo dielo. 
Po desaťročiach odklonu od jeho hudby nastáva jeho znovuobjavenie. Meyerbeerova "veľká" opera ešte vždy poskytuje pôsobivú zábavu na scéne a oplýva prekvapujúcou hudobnou krásou.
Joe Hahn

Joseph "Joe" Hahn (* 15. marec 1977, Glendale, Kalifornia, USA), známy tiež ako Mr. Hahn je DJ skupiny Linkin Park.
Život.
Narodil sa v Glendale v Kalifornii do tretej generácie kórejských prisťahovalcov. Má 2 staršie sestry. 
Navštevoval "Hoover High school" a neskôr "Pasadena Art Center", kde stretol Mika Shinodu. Po roku ale školu ukončil a živil sa ako ilustrátor komiksov, spoluprácou na špeciálnych efektoch pre film a stal sa grafickým designerom. Už na konci strednej školy ho zaujali turntables (mixážne pulty) a zapojil sa do Mikeovej skupiny Xero – neskôr Linkin Park. 
Joe vytvoril väčšinu videoklipov Linkin Park a tiež sa hovorí o filme, ktorý by mal režírovať.