burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jaime Presslyová

Jaimie Presslyová (; * 30. júl 1977, Kinston, Severná Karolína, USA) je americká herečka a modelka. Známa je predovšetkým zo seriálu "My Name Is Earl", kde stvárnila postavu Joy Turnerovú, za ktorú získala ocenenie Emmy.
Životopis a kariéra.
Pochádza zo Severnej Karolíny a jedenásť rokov sa venovala intenzívne gymnastike a tancu. V štrnástich rokoch sa začala venovať modelingu, kvôli ktorému navštívila Taliansko či Japonsko. 
Svoju hereckú kariéru zahájila v roku 1991 v menších filmových a televíznych rolách. V roku 1997 sa dostala do podvedomia divákov vďaka filmu "Poison Ivy 3: The New Seduction". V roku 2001 si zahrala v komédií "Not Another Teen Movie", ktorý parodoval niekoľko známych filmov, ako napríklad "Veľmi nebezpečné známosti" (1999) alebo "Americká krása". V roku 2005 prijala úlohu Joy Turner, v seriály "My Name Is Earl". Touto rolou si získala množstvo fanúšikov ktorý si ju s touto postavou dodnes spájajú. Dokonca získala v roku 2007 aj ocenenie Emmy Award. V roku 2006 stvárnila ženskú wrestlerku vo filme "DOA: Dead or Alive". 
V roku 2014 sa objavila po boku herečiek Anny Faris a Allison Janney v seriály "Mom".
Charlie Puth

Charles Otto Puth Jr. (* 2. december 1991, Rumson, New Jersey, USA) je americký spevák, skladateľ a hudobný producent. Do pozornosti sa dostal vďaka piesňam, ktoré zverejňoval na YouTube.
Po vystúpení v "The Ellen DeGeneres Show", začal prispievať k tvorbe piesní a albumov iných umelcov, ako Cody Simpson, Livingston Taylor a Skizzy Mars; tiež tvoril sólo skladby a cover verzie. Nakoniec v roku 2015 vydal svoj debutový singel „Marvin Gaye“ featuring Meghan Trainor. Onedlho vyšla pieseň „See You Again“ zo soundtracku k filmu "Rýchlo a zbesilo 7", ktorú zložil a produkoval s Wiz Khalifom – pieseň slúžila ako pocta zosnulému hercovi, Paulovi Walkerovi a stala sa skladbou číslo jeden amerického rebríčka "Billboard" Hot 100 po dobu 12 týždňov. Po tomto úspechu sa Charlie dostal do svetového povedomia a vydal svoj ďalší singel s názvom „One Call Away“. Obsadil 12. priečku rebríčka "Billboard" Hot 100 a tiež prvé miesta na Novom Zélande, v Írsku a Spojenom kráľovstve. 
Charlieho debutový štúdiový album s názvom "Nine Track Mind" vyšiel v januári 2016. Od kritikov získal negatívny ohlas. Albumu predchádzali single „One Call Away“ a „We Don't Talk Anymore“ v spolupráci so Selenou Gomez, ktoré obsadili 12. a 9. priečku amerického "Billboard" Hot 100. V roku 2017 vydal dve piesne „Attention“ a „How Long“. Obe sa nachádzajú v jeho druhom štúdiovom albume, "Voicenotes" (2018), ktorý získal pozitívny ohlas od kritikov a debutoval na štvrtej priečke albumového rebríčka "Billboard" 200. V roku 2019 vydal single: „I Warned Myself“, „Mother“ a „Cheating On You“.
Detstvo.
Charles Otto Puth Jr. sa narodil 2. decembra 1991 v Rumsone v New Jersey. Jeho matka, Debra je učiteľka hudby, ktorá napísala reklamy pre televíznu stanicu HBO, a otec, Charles Otto Puth Sr., je staviteľ a realitný maklér. Otec je katolík a matka židovka. Má dvoch mladších súrodencov, dvojičky Stephena a Mikaelu.
Ako dvojročný skoro prišiel o život po útoku psa, ktorého následkom má jazvu na obočí.
Matka ho viedla ku klasickej hudbe a začala ho učiť hrať na klavíri, keď mal 4 roky. Keď mal 10, začal študovať džez a v dvanástich účinkoval v džezovom orchestri v Count Basie Theatre's Cool School v Red Bank, New Jersey. V šiestej triede chodil od domu k domu, aby predal svoj vianočný album "Have a Merry Charlie Christmas", ktorý sám nahral a produkoval. Predajom si zarobil 600 dolárov.
Koncertné turné.
Ako hlavný umelec
Ako spolu-umelec
Predskokan
Lunenburg

Lunenburg je kanadské mesto v rovnomennom okrese Lunenburg v provincii Nové Škótsko. Nachádza sa na pobreží Atlantického oceánu, 65 km juhozápadne od Halifaxu.
V roku 2021 tu žilo 2396 ľudí, avšak počas turistickej sezóny sa tu zdržiava oveľa viac ľudí - turistov. Mesto má rybársku a prístavnú tradíciu. 
Charakteristickým urbanistickým rysom je pravidelná pravouhlá sieť ciest a farebné fasády budov. Od roku 1995 je zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO ako unikátny príklad britskej drevenej koloniálnej architektúry v Severnej Amerike. 
Osada bola založená v roku 1753 ako nový domov protestantov z Nemecka (predovšetkým Severného Porýnia-Vesfálska a Württemberska), Švajčiarska a Francúzska (okolie mesta Montbéliard). Pomenovaná bola na počesť Juraja II., ktorý bol i vojvodom braunschweigsko-lüneburským.
Silvia Solymosyová

Silvia Solymosyová (* 10. jún 2003, Bratislava) je slovenská reprezentantka v synchronizovanom plávaní, dvojnásobná bronzová medailistka z majstrovstiev Európy 2022 v Ríme. Na majstrovstvách Európy 2021 v Budapešti obsadila dvakrát štvrté miesto. Na majstrovstvách sveta 2022 v Budapešti obsadila vo finále 9. miesto vo voľnom zmiešanom páre a 10. miesto v technickom zmiešanom páre Reprezentovala aj na majstrovstvách sveta juniorov 2018 v Budapešti,a majstrovstvách sveta 2019 v Gwangdžu. Slovenskou plaveckou federáciou bola vyhlásená za členku najlepšieho juniorského družstva za rok 2018 a seniorského družstva za rok 2019.
Nálezisko Messel

Messelský lom () je paleontologická lokalita ("lagerstätte") neďaleko nemeckej dediny Messel (vládny obvod Darmstadt, spolková krajina Hesensko).
Vďaka svojmu významu pre poznanie vývoja života bolo územie o rozlohe 0,7 km² zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny.
V roku 1859 tu boli objavené ložiská železnej rudy, neskôr sa ťažilo hnedé uhlie a ropné bridlice. V roku 1876 došlo k nálezu prvej fosílie Diplocynodona (pôvodne nazvaného "Crocodilus ebertsi") a v roku 1898 napísal Ernst Wittich o tejto lokalite dizertačnú prácu.
Systematický výskum však mohol začať až potom čo bola v roku 1971 ťažba ukončená ako nerentabilná. Pôvodne tu bolo naplánované zriadenie skládky, o záchranu miesta pre vedecké využitie sa zasadil hesenský minister životného prostredia Joschka Fischer na ktorého počesť bol miestny vyhynutý druh hada nazvaný "Palaeopython fischeri".
Význam.
Messelský lom je najvýznamnejším svetovým náleziskom fauny a flóry z obdobia eocénu. Pri sopečnom výbuchu pred zhruba päťdesiatimi miliónmi rokmi tu vznikol maar. K druhom, ktorých pozostatky boli v lome objavené, patrí had "Eoconstrictor", ďalej cicavce "Leptictidium", "Kopidodon", predchodcovia koní "Eurohippus" a "Propalaeotherium", párnokopytník "Messelobunodon", šelma "Lesmesodon", primát "Darwinius masillae", "Eurotamandua" príbuzná šupinavcom, vtáky "Messelornis cristata", "Gastornis" a "Palaeotis", recentným krokodílom príbuzný "Asiatosuchus", korytnačka "Allaeochelys crassesculpta", ryba "Amphiperca" alebo gigantické mravce "Titanomyrma".
V roku 2010 vyrástla v blízkosti lomu moderná budova návštevníckeho centra. Ročne sem zavíta okolo štyridsaťtisíc osôb. Väčšina tunajších vykopávok je uložená v Senckenbergovom prírodovednom múzeu vo Frankfurte.
Eskişehir

Eskişehir (slov. výslovnosť: Eskišehir, v preklade Staré mesto) je mesto v Turecku. Má vyše 850 000 obyvateľov, nachádza sa v rovnomennej provincii na brehoch rieky Porsuk. Leží na ceste medzi hlavným mestom Ankarou a najväčším tureckým mestom Istanbulom. 
V rímsko-byzantskom období bolo známe pod menom Dorylaeum alebo Dorylaion, ktoré bolo prevzaté z rovnomenného názvu neďalekého starovekého frýgskeho mesta, dnes archeologickej lokality. V stredoveku tvorilo mesto významnú obrannú funkciu v byzantsko-arabských vojnách, v roku 842 sa stalo základňou vzbúreného proticisára Artabasda. Známe bolo pre lokálne termálne pramene a chov prepravných zvierat pre cisársky dvor. Okolo roku 1080 mesto padlo do rúk Seldžukom, v seldžuckom a osmanskom období bolo známe ako Sultanönü. V období prvých dvoch križiackych výprav sa pri meste uskutočnili dve bitky (1097, 1147). Manuel I. mesto v roku 1175 od Seldžukov dočasne získal, ale po bitke pri Myriokefalone sa opäť dostalo do rúk Turkom. Koncom 13. storočia sa moci v meste a okolí ujali osmanskí Turci. Po tureckej vojne za nezávislosť bolo mesto značne poškodené a v rokoch 1919 až 1920 značne prestavané. 
Dnes je mesto známe ako univerzitné mesto, sídlia tu tri univerzity, z nich pravdepodobne najznámejšou je Anadolu Üniversitesi. Mesto je tiež významným tureckým priemyselným centrom, produkuje sa tu cukor, textil, stavebné materiály, chemikálie, produkty zo sépiolitu, či vybavenie pre železnice, letectvo a poľnohospodárske stroje. Mestom vedie významný železničný spoj spájajúci Istanbul s Bagdadom, nachádza sa tu najvýznamnejšia opravovňa vozňov v Turecku. V poslednom období mesto zažíva stavebný a ekonomický rozmach, čo je spojené s rapídnym nárastom populácie. V meste sídli športový klub Eskişehirspor.
Dorylaeum

Dorylaeum alebo Dorylaion môže byť:
Speicherstadt

Speicherstadt (nemecky doslovne „mesto skladov“) je historický komplex skladovacích budov v hamburskom prístave. Speicherstadt bol vybudovaný medzi rokmi 1883 a 1927 južne od centra mesta ako súčasť hamburskej bezcolnej zóny voľného obchodu.
Od roku 2015 je zapísaný na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO spoločne s neďalekú mestskou štvrťou Kontorhausviertel.
Rozkladá sa na ploche približne 26 hektárov (vrátane vodných plôch), má pretiahnutý tvar dlhý 1,5 km a široký 150 až 250 m a je pretkaný niekoľkými vodnými kanálmi. Sklady z červených tehál v novogotickom štýle sú postavené na drevených pilótach. Predná časť budov je z ulice, zatiaľ čo zadné priečelie nadväzuje na stenu kanálu. Charakteristické štítové steny sú korunované vežičkami. Súčasná využiteľná plocha všetkých budov v Speicherstadte je približne 630 000 m². Budovy majú rôzne účely, niektoré sú stále používané ako sklady, iné sú určené pre muzeálnu alebo výstavnú činnosť.
Dejiny.
Hamburg bol v roku 1815 po Viedenskom kongrese začlenený do Nemeckého spolku, nie však do Nemeckého colného spolku. V roku 1871 vzniklo Nemecké cisárstvo a v roku 1881 bola podpísaná dohoda o zapojení Hamburgu do colného spolku. V tejto dohode bola dohodnutá výstavba skladu, ktorý by umožnil zaradenie celého mesta do colnej únie, avšak s výnimkou pre zachovanie bezcolného obchodu vo vymedzenom, určenom priestore na území Hamburgu - Speicherstadt. V tejto obchodnej enkláve sa teda aj naďalej uplatňovalo tradičné privilégium hamburských obchodníkov na dovoz tovaru bez cla, jeho uskladnenie a spracovanie (predovšetkým káva, čaj, korenie a tabak). Prvá časť skladísk Speicherstadt bola sprevádzkovaná v roku 1888.
Kontorhausviertel

Kontorhausviertel je mestská časť Hamburgu v juhovýchodnej časti centra mesta. Pomenovanie dostala podľa radu veľkých administratívnych budov, v nemčine "Kontorhäuser". Je vymedzená ulicami Steinstraße, Meßberg, Klosterwall a Brandstwiete.
„Kontorhaus“ je nemecký výraz pre čisto kancelársku budovu obchodných spoločností (zaoberajúcich sa predovšetkým zámorským obchodom). Vznikali medzi rokmi 1886 a 1938 v severonemeckých prístavných mestách, najmä v Hamburgu. Vznik tohto druhu budov bol podporený v Hamburgu súbežnou výstavbou Speicherstadtu (mesta skladov) v blízkosti centra mesta, ktorý poskytoval veľké plochy skladovacích priestorov.
Pre tieto budovy je typická skeletová nosná konštrukcia zo železobetónu alebo ocele, ktorá umožňovala variabilitu delenia vnútorných priestorov. Vonkajšia fasáda pozostáva z neomietaného muriva z čiernych tehál a bohatého presklenia v štýle expresionizmu. Budovy sú väčšinou päť až sedem poschodové a majú vnútorné nádvorie. Novátorským riešením v čase vzniku týchto budov bolo použitie ústredného kúrenia, vnútrobudovného poštového systému, výťahov paternoster či centralizované hygienické zázemie.
Najvýraznejšími budovami Kontorhausviertel sú "Chilehaus", "Sprinkenhof", "Messberghof", "Miramarhaus", "Montanhof", "Hubertushaus", "Helmut- Schmidt-Haus" a ďalšie.
Od roku 2015 je mestská časť zapísaná na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO spoločne so Speicherstadtom.
Železiarne Engelsberg

Železiarne Engelsberg () je priemyselný komplex v centrálnej časti Švédska, v provincii Västmanland, približne 150 km severozápadne od Štokholmu, ktorý v minulosti spracovával železnú rudu pochádzajúcu z tradičnej ťažobnej oblasti Bergslagen.
Od roku 1993 sú železiarne zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO. V súčasnosti je z areálu múzeum.
V 18. a 19. storočí to boli jedny z najmodernejších železiarní v Európe. Komplex zahŕňa rezidenčné budovy správcov s okolitým parkom, administratívne budovy, robotnícke bývanie, pivovar, hostinec s ubytovňou a predovšetkým priemyselné stavby (vysoká pec, vyhne, atď.), v ktorých sa nachádzajú všetky technické vybavenia. Ku koncu 19. storočia bola huť v ekonomických ťažkostiach kvôli konkurencii zo zahraničia, ktorá využívala modernú technológiu. V roku 1916 bol závod uzavretý. Stroje a technické zariadenia sú stále plne funkčné.
Železiarne využívali vodu rieky Snytenån spájajúcej jazerá Åmänningen a Kolbäcksån. Výškový rozdiel medzi jazerami je 12 m, plocha povodia 240 km² a priemerný prietok 2 m³/s.
Skalné rytiny v Tanume

Skalné rytiny v Tanume () je súbor petroglyfov v blízkosti švédskej obce Tanumshede v provincii Västra Götaland na polceste medzi Oslom a Göteborgom.
Od roku 1994 sú zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Rytiny sú jedinečnou umeleckou pamiatkou vďaka ich vysokému množstvu a pestrosti motívov (ľudia, zvieratá, zbrane, lode a ďalšie symboly). Odhaľujú život a vieru ľudí obývajúcich škandinávsky región v dobe bronzovej. Ich pozoruhodnosť spočíva v ich veľkom počte a vynikajúcej kvalite a zachovalosti. V porovnaní s inými podobnými lokalitami sú rytiny v Tanume výnimočné vďaka tomu, že ich pravdepodobným účelom bolo odovzdávať posolstvo o živote a kozmológii autorov, čo potvrdzuje ich úlohu ako miest konania bohoslužieb a uctievania kultu.
Holmos

Holmos ("holmos") môže byť:
Holmos (podstavec)

Holmos () je staroveký podstavec.
Holmos (mn. č. "holmoi"), zväčša terakotový podstavec s vysokou dutou stopkou (často sféroidne tvarovanou) rôznych podôb na vrchnom okraji v tvare misky, bol jednou z vedúcich foriem stredo-talianskych keramických výrobkov (najmä impastovej keramiky) v 2. polovici 8. a v celom 7. stor. pred Kr. Z viac ako 400 známych exemplárov dve tretiny pochádzajú z územia Faliskov a Lacia. Vyrábali sa aj v Etrúrii a Kampánii. Ich tvar je odvodený od bronzových prototypov (zachovalo sa ich málo) a v terakotovej forme sa často používali na pohrebné účely.
Holmos slúžil ako podstavec pod dinos (nádobu na vodou riedené víno), ktorý v Etrúrii používali hlavne na hostinách (v starovekom Grécku na symposiach). Zdá sa, že Etruskovia slovo dinos prevzali od Grékov v druhej polovici 7. stor. pred Kr. spolu so zvykom ležať na ležadle pri jedle a pití (zrejme aj zvyk miešať víno s vodou).
Od 8. stor. pred Kr. bola v Etrúrii rozšírená tzv. "impastová keramika". Ide tu o temné, čiernohnedé až purpurovo hnedé leštené nádoby s geometrickými rytými vzormi.
Typickým príkladom je holmos a na ňom postavená nádoba z múzea Louvre z kolekcie "Campana" (Collection Campana, 1863, 1863 - C 713, C 714), ktorý svedčí o remeselnej zručnosti hrnčiarov v južnej Etrúrii. Ako väčšinou bol objavený v aristokratickej hrobke, kde bol umiestnený spolu s inými artefaktmi votívneho charakteru. Do Louvru sa dostal v roku 1863 (pochádza zo slávnej zbierky starožitností markíza Campana). Od druhej štvrtiny 7. stor. pred Kr. sa pre etruskú keramiku stali typickými tenkostenné, na hrnčiarskom kruhu tvarované, za väčšej teploty vypálené čierne leštené nádoby tzv. bucchero.
Predpokladá sa, že v Etrúrii v 8. stor. pred Kr. vyrábali vázy hlavne prisťahovalci z Grécka (miestna produkcia etruských váz zrejme dominovala v 7. stor. pred Kr.). Etruskovia sa ale tiež presúvali do Grécka a preto je často ťažké posúdiť či bol konkrétny keramický výrobok privezený z Grécka, alebo vyrobený v Etrúrii.
Mentalista

Mentalista () je americký dramatický televízny seriál z policajného prostredia, ktorý bol vysielaný v rokoch 20082015. Ústrednou postavou je Patrick Jane (Simon Baker), konzultant Kalifornského vyšetrovacieho úradu (California Bureau of Investigation, skrátene CBI), ktorý dokáže vyčítať množstvo poznatkov z reči tela a správania ľudí okolo seba. Ďalšími postavami sú ostatní členovia tímu. Dej seriálu je prepojený so snahou o dolapenie sériového vraha Reda Johna, ktorý zabil Patrickovu ženu a dcéru. 
Štýl.
Seriál sa odohráva v prostredí podobnom napríklad "", nezobrazuje ale vedecké vyšetrovacie metódy a detektívov medzi mikroskopmi, tento prvok je nahradený schopnosťami Patricka Janea, preto ho je možné zároveň prirovnať k seriálom "Dr. House" alebo "Monk". Oproti Gregovi Houseovi chýba veľká miera arogancie hlavnej postavy, možná až prílišná sebaistota sa odoprieť nedá, nie je však rozhodne tak zakríknutý a pedantný ako Adrian Monk. Vzhľadom k umiestneniu do Kalifornie sa v žiadnej časti nevyskytuje sneh, je vždy veľmi teplo.
Vysielanie.
V rámci prvých štyroch sérií bolo v rokoch 2008 až 2012 nakrútených 94 častí – prvé dve série po 23 a ďalšie dve po 24 častiach. Od roku 2012 pokračovalo vysielanie piatej a šiestej série, každej po 22 častiach. Posledná (siedma) séria má 13 častí.
Mocenské strediská Longobardov v Taliansku

Mocenské strediska Longobardov v Taliansku je sedem rôznych lokalít po celom Apeninskom polostrove spojených s obdobím 6.8. storočia, keď celému Taliansku dominovali Longobardi, germánsky kmeň pôvodom zo severnej Európy. Zahŕňa pevnosti, kostoly, kláštory a rad ďalších stavieb. Budovy svedčia o veľkom kultúrnom úspechu Longobardov, ktorí rozvíjali vlastnú špecifickú kultúru. V roku 568 dobyli severné Taliansko a založili tu kráľovstvo, ktoré existovalo až do roku 774, keď ho dobyl Karol Veľký.
Od roku 2011 sú zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Longobardská syntéza architektonických štýlov znamenala prechod od staroveku do európskeho stredoveku, čerpala z odkazu starovekého Ríma, kresťanskej spirituality, byzantského vplyvu a germánskej severnej Európy. Longobardi zohrali významnú úlohu v duchovnom a kultúrnom rozvoji ranného stredovekého európskeho kresťanstva, najmä posilnením kláštorného hnutia.
Daddy Yankee

Ramón Luis Ayala Rodríguez (* 3. február 1976, San Juan, Portoriko), známy pod umeleckým menom Daddy Yankee, je portorický spevák, skladateľ, reper, herec a hudobný producent. Narodil sa v Río Piedras a vyrastal v susedstve Villa Kennedy Housing Projects. Daddy Yankee je umelec, ktorý v roku 1994 vytvoril "Reggaeton" a opísal ho ako nový hudobný žáner z Portorika. Hudobnými kritikmi a takisto aj fanúšikmi je známy ako kráľ Reggaetónu.
Koncertné turné.
Ako hlavný účinkujúci
Ako spolu-účinkujúci
Ivrea

Ivrea je mesto v metropolitnej oblasti Turína v regióne Piemont. V roku 2018 tu žilo 23 442 obyvateľov.
Nachádza sa v severozápadnom Taliansku na ceste vedúcej do Valle d’Aosta (časť stredovekej cesty "Via Francigena"), mestom preteká rieka Dora Baltea. Leží v panve, kde v praveku vzniklo rozsiahle jazero, dnes sa v okolí rozkladá pätica malých jazier: Sirio, San Michele, Piston, Nero a Campagna.
V roku 2018 bola časť mesta (najmä industriálne stavby z 1. polovice 20. storočia) zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Vily a záhrady Mediciovcov v Toskánsku

Vily a záhrady Mediciovcov v Toskánsku je súbor dvanástich víl a dvoch záhrad po celom Toskánsku.
Boli postavené v 15. až 17. storočí, v období renesancie, a v čase svojho vzniku predstavovali novátorské poňatie výstavby budov určených pre voľný čas, umenie a vzdelanosť – to všetko v súlade s okolitou prírodou. Vily stelesňujú inovatívnu formu a funkciu reprezentatívneho aristokratického sídla, ktoré sa líšilo od hospodárskych statkov vlastnených bohatými mešťanmi i od vojenských barónskych hradov.
V roku 2013 boli zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO ako pripomienka toho, ako zámožný patricijský rod Mediciovcov ovplyvnil modernú európsku kultúru prostredníctvom mecenášstva umenia.
Prehľad lokalít.
Nasledujúci prehľad zahŕňa iba budovy pod ochranou UNESCO. Nejde o kompletný zoznam všetkých víl Mediciovcov v Toskánsku.
Bom Jesus do Monte

Bom Jesus do Monte je rímskokatolícky svätostánok v Tenões na východnom predmestí mesta Braga v severnom Portugalsku. Stojí na kopci Espinho a je významným pútnickým miestom a turistickým cieľom. Dominantnou súčasťou celého areálu je monumentálny barokové schodisko prekonávajúce výškový rozdiel 116 metrov. V roku 2015 pridelil pápež František chrámu postavenie tzv. Basilica minor.
Rôzne sakrálne stavby stáli na kopci už od 14. storočia. Pútnické miesto tu funguje po dobu viac ako 600 rokov a je príkladom európskej tradície vytvárania posvätných hôr (Sacri Monti) propagovaných katolíckou cirkvou po Tridentskom koncile v reakcii na protestantskú reformáciu. 
Realizácia barokového areálu začala v roku 1722 a to výstavbou spodnej časti schodov so zastaveniami krížovej cesty.
Stavba samotného chrámu a ďalšej časti schodov prebiehala medzi rokmi 1784 a 1811. Slávne schodisko zahŕňa vyobrazenia piatich zmyslov, fontány, sochy a ďalšie ozdobné prvky a je najhodnotnejším dielom v areáli. Paralelne sa schodiskom bola v roku 1882 postavená lanová dráha. Je unikátna tým, že jej pohon obstaráva voda. V hornej stanici sa voda napustí do nádrže v podvozku vagóna a dole sa zase vypustí. 
Od roku 1970 je národnou pamiatkou a v roku 2019 bol zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
When We All Fall Asleep, Where Do We Go?

When We All Fall Asleep, Where Do We Go? je debutový štúdiový album americkej speváčky a skladateľky Billie Eilish. Bol vydaný 29. marca 2019 prostredníctvom hudobných vydavateľstiev Darkroom a Interscope Records (v USA). V Spojenom kráľovstve vyšiel pod Polydor Records. Eilish z veľkej časti spolupracovala na albume so svojím bratom Finneasom O’Connellom, ktorý hudbu produkoval v štúdiu vo svojej detskej izbe v Highland Parku v Los Angeles.
"When We All Fall Asleep, Where Do We Go?" zožal úspech aj od hudobných kritikov. Stal sa jedným z najuznávanejších albumov roka, pričom mnohí recenzenti ocenili jeho predmet, písanie piesní, súdržnosť a Eilishin štýl práce s hlasom. Na udeľovaní Grammy Awards 2020 vyhral v kategóriách: Album roka, Najlepší vokálny popový album, kým singel „Bad Guy“ vyhral kategórie Nahrávka roka a Pieseň roka; Finneas tiež vyhral cenu Grammy pre producenta roka (neklasické nahrávky).
Zoznam skladieb.
Všetky skladby zložila Billie Eilish O’Connell s Finneasom O’Connellom, pokiaľ nie je uvedené inak. Producentom všetkých skladieb je Finneas O’Connell.
Ivan Eľko

Mgr. Ivan Eľko (* 6. december 1964, Myjava) je slovenský evanjelický duchovný, generálny biskup Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku.
Životopis.
Narodil sa do rodiny farára a učiteľky ako najmladší z piatich detí. Vyrastal v Krajnom, kde bol pokrstený a konfirmovaný. V rokoch 19821987 študoval teológiu na Evanjelickej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Ordinovaný za evanjelického kňaza bol 19. júla 1987.
Ako duchovný pôsobil v Kostolnom, Krajnom a v Nitre. V roku 2017 sa stal predsedom Synody ECAV na Slovensku za ordinovaných. V roku 2018 bol zvolený za generálneho biskupa ECAV na Slovensku.
Voľby Predsedníctva ECAV.
Eľko uspel vo voľbách v septembri 2018 ako kandidát za generálneho biskupa, kde získal 50,3 % hlasov, pričom nahradil svojho predchodcu Miloša Klátika, ktorý vo funkcii pôsobil 12 rokov. Voľby sprevádzalo určité vnútrocirkevné napätie, keď skupina veriacich zoskupená v Hnutí evanjelických laických pracovníkov kritizovala končiace Predsedníctvo ECAV za rozposlané listy viacerým zborom, v ktorých napadlo zverejnené výsledky volieb.
Vo voľbách bol takisto zvolený nový biskup západného dištriktu Ján Hroboň a nový generálny dozorca Ján Brozman.
Bez incidentov sa nezaobišla ani inštalácia nových biskupov a uvedenie generálneho dozorcu do funkcie v marci 2019 vo Zvolene; pred slávnosťou bol anonymne nahlásený bombový útok. Prípadom sa zaoberala aj polícia.
Eľko bol 27. marca 2019 zvolený za nového predsedu Ekumenickej rady cirkví v Slovenskej republike, kde taktiež nahradil vo funkcii emeritného generálneho biskupa Miloša Klátika.
Útes Bandiagara

Útes Bandiagara, tiež Bandiagarský zlom, je skalný masív, ktorý sa nachádza v takzvanej Zemi Dogonov v oblasti Mopti v Mali. 
Tento viac než 150 km dlhý pieskovcový útes sa dvíha do výšky asi 500 metrov nad piesočnú rovinu, ktorá sa rozkladá smerom k juhu. Začína asi 100 km južne od správneho centra tunajšej oblasti, Mopti, a tiahne sa až do vzdialenosti 44 km na severovýchod od mesta Bandiagara. 
Na severovýchode prechádza tento geomorfologický útvar do masívu Grandamia, ktorý je zakončený najvyšším vrcholom Mali, 1 115 m vysokú stolovú horu "Hombori Tondo".
Územie s rozlohou 3 273 km² okolo útesu, ktoré obývajú Dogoni, je od roku 1989 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Cena Grammy pre producenta roka (neklasické nahrávky)

Cena Grammy pre producenta roka (neklasické nahrávky) (angl. Grammy Award for Producer of the Year, Non-Classical) je ocenenie udeľované hudobným producentom za kvalitné zremixované nahrávky na slávnostnom odovzdávaní cien Grammy Awards, ktoré bolo založené v roku 1958 a pôvodne sa nazývalo ceny Gramophone Awards. Vyznamenania vo viacerých kategóriách každoročne udeľuje Národná akadémia umení a vied Spojených štátov s cieľom „oceniť umelecké úspechy, technické znalosti a celkovú excelentnosť v hudobnom priemysle bez ohľadu na predaj albumov alebo umiestnenie v rebríčku“.
Marg Helgenbergerová

Mary Marg Helgenberger (* 16. november 1958, Fremont, Nebraska, USA) je americká herečka známa zo seriálu "China Beach" (1988 - 1991) a "" (2000 - 2015). Od roku 2012 má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Životopis a kariéra.
Má írske a nemecké korene. Jej matka je zdravotná sestra, čo Helgenbergovú ovplyvnilo aj počas dospievania, pretože než nastúpila na vysokú školu chcela ísť v šľapajách matky. Istý čas moderovala počasie a potom prešla k filmu. Dostala zopár menších rolí v seriáloch ale zlom v jej kariére prišiel až v roku 1988, keď dostala jednu z hlavných postáv v seriáli "China Beach", za ktorú získala v roku 1990 cenu Primetime Emmy.
Zahrala si tiež vo filmoch ako napríklad "Mutant" (1995), "Murder Live!" (1997), "Erin Brokovich" (2000) či "Columbus Day" (2008).
Od roku 2000 ma hlavnú ženskú úlohu v seriáli "", kde sa objavila celých dvanásť sérií a od trinástej série po poslednú pätnástu sa objavila vo vedľajšej úlohe. Tiež hosťovala aj vo filme "CSI: Immortality" z roku 2015.
V roku 2019 hrala v seriáli "All Rise" až do roku 2020, kedy seriál skončil.
Pravidelne sa umiestňuje v zoznamoch najpríťažlivejších žien a v roku 2003 ju oslovil časopis Playboy, aby sa pre neho vyzliekla, ale túto ponuku Helgenbergová odmietla.
V roku 1989 sa vydala za Alana Rosenberga a spolu s ním má syna Hugha Howarda Rosenberga (1990). V decembri 2008 manželia oznámili, že žijú oddelene a 25. marca 2009 požiadala Helgenbergová o rozvod. Rozvod sa uskutočnil vo februári 2010.
Thimlich Ohinga

Thimlich Ohinga je archeologická lokalita v Migori County na juhozápade Kene. 
Na terénnej vyvýšenine sa tu nachádzajú zvyšky budov z veľkých nasucho kladených kameňov pripomínajúce architektonickým štýlom Veľké Zimbabwe. Steny dosahujú výšky 1 - 4,2 m a šírku 1 - 3 m. Pôvod stavieb sa datuje do 15. - 16. storočia a za ich tvorcov sú považovaní pôvodní obyvatelia, Bantuovia. Thimlich Ohinga je najlepšie zachovanou zo 138 opevnených osád v kraji okolo Viktóriinho jazera vytvorených na obranu pred kočovnými zlodejmi dobytka. 
Názov pochádza z jazyka dholuo, kde "thimlich" znamená "strašný prales" a "ohinga" znamená "útočisko".
Ruiny preskúmal v šesťdesiatych rokoch 20. storočia Neville Chittick z Britského ústavu histórie a a archeológie. 
V roku 1981 sa stala kenskou národnou pamiatkou a v roku 2018 bola zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Cena Grammy za najlepšiu rockovú pieseň

Cena Grammy za najlepšiu rockovú pieseň (angl. Grammy Award for Best Rock Song) je ocenenie udeľované na slávnostnom odovzdávaní cien Grammy Awards, ktoré bolo založené v roku 1958 a pôvodne sa nazývalo Gramophone Awards. V tejto kategórii sú oceňovaní umelci za kvalitu piesní v žánri rockovej hudby. Vyznamenania vo viacerých kategóriách každoročne udeľuje Národná akadémia umení a vied Spojených štátov s cieľom „oceniť umelecké úspechy, technické znalosti a celkovú excelentnosť v hudobnom priemysle bez ohľadu na predaj albumov alebo pozíciu v hudobných rebríčkoch“.
Komplex chránených území W-Arly-Pendjari

Komplex chránených území W-Arly-Pendjari, tiež Komplex chránených území WAP alebo komplex WAP je cezhraničný systém 24 chránených území rozprestierajúce sa na pomedzí Nigeru, Beninu a Burkiny. Najdôležitejšie časti komplexu sú národné parky W, Arly a Pendjari. Pod rôznou formou ochrany je približne (lokalita UNESCO má cca ) saván, lesov, močaristých riečnych lúh a skalísk.
V roku 2017 bolo W-Arly-Pendjari zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Fauna a flóra.
Typickými stromami sú baobab dlaňovitý ("Adansonia digitata") a "Diospyros mespiliformis", na vode rastie pistia rezavková ("Pistia stratiotes"). Park je posledným miestom kde prežíva ohrozená žirafa západoafrická, žije tu tiež najväčšia západoafrická populácia slona afrického, rieky obýva lamantín senegalský a hroch obojživelný. Vzácny je výskyt leva púšťového (žije tu 90 % ich populácie v Západnej Afrike) a saharský poddruh geparda štíhleho ("Acinonyx jubatus hecki"), ďalej sa tu vyskytuje byvol africký, antilopa konská, hrabáč takaru, pavián alebo serval. Pre množstvo vodného vtáctva je komplex uznávaný ako významné vtáčie územie, vyskytujú sa aj plazy (krokodíl nílsky, varan nílsky) a ryby ("Alestes baremoze", "Labeo senegalensis").
Holmos (pohár)

Holmos () bol starovekou nádobou na pitie.
Holmos (mn. č. "holmoi"), najbežnejšia forma etruskej čaše, má tvar hlbokej misky na vyššej nôžke (v podobe podstavca holmos, s dutou stopkou). Podľa niektorých starovekých autorov bol holmos zhotovený v tvare rohu. Grécky spisovateľ Athénaios o tom uvádza: „"K dispozícii je tiež holmos. Aj ten je pohár na pitie v tvare rohu. Menesthenes v štvrtej knihe svojej politiky píše toto: Krútené albatany a zlatý holmos. Ale holmos je šálka, ktorá je vyrobená v tvare rohu, približne do výšky lakťa."“ Holmos bol zrejme formou nádoby (podobne ako napr. mastos) konzumentov alkoholu na súkromných zábavách (na symposiach).
Spiller

Cristiano Spiller (* 3. apríl 1975, Benátky, Taliansko) je taliansky DJ a hudobný producent elektronickej hudby. známym sa stal predovšetkým vďaka hitu „Groovejet (If This Ain’t Love)“, na ktorom sa vokálne podieľala anglická speváčka Sophie Ellis-Bextor. Táto skladba sa umiestnila na 1. mieste v rebríčkoch v Spojenom kráľovstve, Austrálii, Írsko a na Novom Zélande. Celkovo sa predalo viac ako 2 milióny kópií singlu, pričom sa považuje za prvú skladbu, ktorá bola hraná na iPode.
Fabiano Caruana

Fabiano Luigi Caruana (* 30. júl 1992, Miami, Florida, USA) je americko-taliansky šachista, od roku 2002 majster FIDE (FM), od roku 2006 medzinárodný majster (IM) a od roku 2007 šachový veľmajster (GM). Reprezentoval Taliansko i Spojené štáty na šachových olympiádach, v roku 2016 hral za víťazný americký tím. Zvíťazil v turnaji kandidátov 2018, zápas o majstra sveta s Carlsenom prehral pomerom 66 po 12 partiách, 30 tie-break. V roku 2020 prvýkrát zvíťazil v medzinárodnom turnaji vo Wijk aan Zee (pred Carlsenom). Ako posledný vyzývateľ majstra sveta hrál na turnaji kandidátov 2020 (ktorý od 26. marca 2020 do 19. apríla 2021 Medzinárodná šachová federácia kvôli pandémii COVID-19 prerušila), kde skončil na štvrtom mieste. Na turnaji kandidátov 2022 bol až piaty.
FIDE ELO rating má 2842, čo z neho robí druhého hráča svetového rebríčka (k 18. 3. 2020).
Lizzo

Melissa Viviane Jefferson (* 27. apríl 1988, Detroit, Michigan, USA), známa pod umeleckým menom Lizzo, je americká speváčka, skladateľka, reperka a flautistka z Minnesoty. Narodila sa v Detroite, presťahovala sa do Houstonu v Texase, kde začala vystupovať. Následne začala so svojou hudobnou kariérou v Minneapolise. Predtým než podpísala nahrávaciu zmluvu s Atlantic Records, vydala dva štúdiové albumy – "Lizzobangers" (2013) a "Big Grrrl Small World" (2015). Jej prvý album pod veľkým vydavateľstvom je EP s názvom "Coconut Oil", ktorý vyšiel v roku 2016.
V roku 2019 dosiahla mainstreamový úspech vydaním svojho tretieho štúdiového albumu "Cuz I Love You", ktorý vyvrcholil v prvej päťke "Billboard" 200. Deluxe verzia albumu obsahuje singel „Truth Hurts“, ktorý sa stal hitom až dva roky po jeho vydaní a umiestnil sa na vrchole "Billboard" Hot 100. Lizzo získala osem nominácií na 62. ročníku odovzdávaní cien Grammy vrátane Albumu roka za deluxe verziu "Cuz I Love You", Piesne a Nahrávky roka za pieseň „Truth Hurts“. Takisto bola nominovaná v kategórii Najlepší nováčik. Zvíťazila v kategóriách: Najlepší urban contemporary album, Najlepší sólový popový výkon a Najlepší tradičný R&amp;B výkon za pieseň „Jerome“.
Dulafovci

Dulafovci bola arabská dynastia, ktorá ako vazal Abbásovcov ovládala v 9. storočí územie Džibálu medzi Esfahánom a Hamadánom so sídlom v Karadži (územie dnešného Iránu). 
Za svoj zostup vďačili Dulafovci zakladateľovi dynastie Abú Dulafovi al-Kásimovi ibn Ísá al-Idžlíhovi, ktorý ako vojenský veliteľ slúžil kalifovi Hárún ar-Rašídovi a Al-Amínovi. Po porážke al-Amína jeho bratom Al-Ma’múnom bol Abú Dulaf i napriek jeho šiitskemu vyznaniu ospravedlnený a mohol naďalej vládnuť ako služobník Abbásovcov. Po roku 861 sa dulafovské panstvo pre chaos v abbásovskej ríši dočasne stalo pomerne samostatnou mocenskou jednotkou, no hoci Dulafovci razili aj vlastné mince, natrvalo sa im osamostatniť nepodarilo, a po kalifovom zákroku v roku 867 museli znovu uznať jeho nadvládu. Ku koncu 9. storočia (cca. 898) moc dynastie po smrti Abú Lajlu upadla a jej územie začalo opäť spadať pod centrálnu moc Abbásovcov.
Zoznam panovníkov
Polyhexametylén guanidín (PolyHMG)

Polyhexametylén guanidín je derivát guanidínu, ktorý sa používa ako biocídny dezinfekčný prostriedok, často vo forme svojej soli polyhexametylén guanidínfosfát (PHMG-P).
Štúdie ukázali, že PHMG v roztoku má fungicídnu aj baktericídnu aktivitu proti gram-pozitívnym aj gram-negatívnym baktériám. PHMG-P je biela prášková pevná látka a je ako všetky polyguanidínové soli ľahko rozpustná vo vode.
Toxicita.
Na rozdiel od príbuzného polymérneho polyhexanidu (PHMB) bol PHMG opísaný ako relatívne nová zlúčenina, ktorej vlastnosti, účinnosť a účinky ešte nie sú podrobne rozpoznané. Predbežné zistenia naznačujú, že PHMG a jeho deriváty sa primárne spoliehajú na poškodenie bunkovej membrány inhibíciou aktivity bunkových dehydrogenáz.
Keď je PHMG aerosolizovaný a vdychovaný, poškodzuje pľúca, spôsobuje umieranie buniek sliznice priedušiek a rozsiahle poškodenie alveol, spolu s bronchiolitídou obliterans, často fatálnou formou nevratných obštrukčných pľúcnych ochorení, pri ktorých priedušky sú stlačené a zúžené fibrózou (tkanivo jazvy) a / alebo zápalom.
Džalájírovci

Džalájírovci (iné prepisy:Dželairovci, Džalájirovci, Džalairidovci) bola dynastia mongolského pôvodu vládnuca na území dnešného Iránu (13581393/1401) a Iraku (13361432). 
História dynastie.
Na výslnie dejín sa Džalájírovci pomenovaní podľa rovnomenného kmeňa dostali po tom, čo sa v Perzii v roku 1335 rozpadla ríša Ílchánov. Zakladateľom dynastie bol ilchánsky veľmož Hasan Buzurg (Veľký Hasan), ktorý sa ujal moci v Bagdade. Jedným z ďalších rodov, ktoré sa osamostatnili po rozpade Ílchanátu boli Čúpánovci, ktorých príslušník Hasan Küčük v roku 1338 Hasana pri Naušahre porazil a dobyl Tabríz a Azerbajdžan. Moci v Iraku a Iráne sa mu však už ujať nepodarilo, a následne za vlády jeho brata Malik Ašrafa Čúpánovci podľahli Zlatej Horde. 
Džalájírovci v tomto období oficiálne tiež uznali nadvládu Zlatej Hordy a jej vládcu Džani Bega. K obnove mongolskej moci v Perzii však už nedošlo, a naopak, Uvajsovi sa podarilo postupne získať späť stratené územia Tabrízu (1358) a územie Azerbajdžanu (1360). Úspešné boli aj Uvajsove boje na východe proti Muzaffarovcom v rokoch 1361 až 1364, avšak už krátko po nich musel riešiť sériu vzbúr na svojom území, medzi nimi mimo iné nárast moci karakojunluských Turkménov. Obdobie narozdiel od posledných rokov Ílchanátu prialo umeniu, medzi básnikmi vynikli Ubajd-i-Zakání, či Salmán Savadží. 
Po Uvajsovej smrti sa moci ujal jeho syn Hasan, ktorý však bol krátko na to zavraždený nespokojnými emírmi a nahradený Husajnom. Husajnova moc však bola slabá a plne sa spoliehal na pomoc emírov, najmä jeho vojenského veliteľa Ádila, ktorý potlačil karakojunluskú moc (1377). Problémy Husajnovi spôsobili aj jeho bratia, ktorí po prevrate získali obrovskú moc. Kým Ádil v Husajnovom mene bojoval proti jeho vzbúrenému bratovi Alímu, jeho druhý brat Ahmad Husajna zabil a pokúsil sa prevziať moc. Ádil sa proti Ahmadovi spolu s jeho ďalším bratom Bajazidom postavili, no museli ustúpiť. 
Nové problémy pre ríšu nastali po tom, čo do Perzie v 80. rokoch 14. storočia vtrhol Tímúr, ktorí miestnych vládcov buď vyhnal, alebo ustanovil za svojich vazalov. Džalájírovec Ahmad už nestihol po ťažkom období svoju moc skonsolidovať, a pod tlakom sa musel z perzských krajín stiahnuť do Bagdadu. Do Perzie a Iraku sa Tímúr vrátil v roku 1393, keď rozvrátil ríšu Muzaffarovcov a Ahmada z Bagdadu vyhnal do mamlúckej Sýrie, kde hľadal pomoc u sultána Barkúka. Do Bagdadu sa Ahmad vrátil po roku 1398, keď sa Tímúr musel venovať udalostiam v Indii, ale už v roku 1400 bol znovu porazený. Po Timúrovej smrti v roku 1405 Džalájírovci opäť osamostatnili. Spolu s nimi však nezávislosť získal aj ich rival Kara Kojunlu, ktorého zakladateľ Bajrám Chvádža si už po smrti Džalájírovca Uvajsa vytvoril panstvo v Mosule. Už v roku 1410 bol preto Ahmad z Bagdadu znovu vyhnaný, tentoraz Kara Júsufom z Kara Kojunlu. Po páde Bagdadu zostali Džalájírovci pri moci len v južnej Mezopotámii v okolí Basry, kde sa udržali pri moci do roku 1432, keď bol Husajn II. porazený Kara Kojunlu v bitke o al-Hillu.
Zoznam panovníkov
Zdroj.
 "Ide o údaje v sekcii Zoznam panovníkov."
Električky Niesky série 180 – 200 (Štetín)

Električky Niesky série 180 – 200 sú typ dvojnápravovej obojsmernej električky, vyrobenej pre spoločnosť Štetínske mestské podniky – oddelenie pre električkovú a cestnú prevádzku podnikom Christoph &amp; Unmack v meste Niesky. Tieto vozne znamenali pre štetínskú mestskú hromadnú dopravu rozšírenie vozového parku elektrickej dráhy. Séria 21 vozňov evidenčných čísel 180 – 200 nadviazala na predchádzajúce motorové vozne evidenčných čísel 165 – 179 z 1930, ktoré pochádzali z vagónky Linke-Hofmann-Busch.
Konštrukcia.
Vozeň Niesky bol obojsmerný dvojnápravový električkový vozeň s odporovou výzbrojou. Stredná časť vozňa s dvoma dverami na oboch stranách bola nízkopodlažná. Pojazd tvoril dvojnápravový podvozok s dvoma motormi o výkone 46 kW. Vozne Niesky boli štandardne dodávané s pantografom. Napájacie napätie pre výzbroj činilo 550 V jednosmerného prúdu. Vozne boli prispôsobené pre prevádzku súprav v zložení motorový vozeň + vlečný vozeň. Elektrickú výzbroj dodala firma Siemens. Pôvodne niesli krémový náter, ktorý bol po roku 1945 zmenený na bielo-červený.
Prevádzka.
Vlečné vozne Niesky získali sériu čísel 507 – 516 a boli do prevádzky zaradené v máji 1930. Prvých päť motorových električiek č. 180 – 185 vyrobil Christoph &amp; Unmack v roku 1939. V 1942 k nim pribudla ešte séria 16 vozňov rovnakého typu (č. 186 – 200). K dispozícii tak bolo celkom 31 vozňov, ktoré obsluhovali hlavne linky 1 a 3. Po skončení druhej svetovej vojny boli vlečné vozy ev. č. 509, 512, 516 a motorový ev. č. 183 odovzdané do Poznane, kde boli označené ev. č. 425 – 427 (typové označenie S2D) resp. 16 (S2). V roku 1957 bol vozeň č. 16 prestavaný na vlečný typu S2D. Posledné ex-štetínske vozne boli vyradené v roku 1971. Vlečné vozne Niesky jazdili v Štetíne do roku 1968. Motorové vozne Niesky zostávajúce v Štetíne prešli modernizácie na vlečné a vydržali v prevádzke až do polovice 70. rokov 20. storočia.
Abaka

Abaka môže byť:
Cividalský evanjeliár

Cividalský evanjeliár (iné názvy: Cividalské evanjelium, Evanjelium z Cividale, evanjelistár cividalský; ) je rukopisný latinský text evanjelií zo 6. storočia, ktorý sa nachádza v kláštore v talianskom Cividale del Friuli.
Dejiny evanjeliára.
Cividalský evanjeliár pravdepodobne pochádza z niektorého zo severotalianských kláštorov. Od 6. do 8.storočia na voľné miesta vpisovali rôzne liturgické poznámky. Od konca 8. do konca 10. storočia do neho zapisovali mená návštevníkov či pútnikov (alebo tých, za ktorých sa púť obetovala). Neskôr sa evanjeliár dostal do Aquileie, kde z neho v 13. alebo 14. storočí bolo oddelené evanjelium podľa Marka, z ktorého záverečná časť bola následne ozdobne zviazaná a v roku 1354 darovaná Karlovi IV. pre potreby pražskej katedrály. V roku 1409 sa časť dostala do kláštora v meste Cividale del Friuli a ešte potom v roku 1420 do Benátok, benátska časť bola silne poškodená.
Význam.
Po okrajoch sa nachádzajú mená návštevníkov alebo pútnikov. Z 377 slovanských mien patrí 276 (3 sú úlomkovité) veľmi pravdepodobne predkom Slovákov, teda obyvateľom Veľkej Moravy. Medzi zapísané mená patrí Svätopluk, Svätožizňa, Predslav, Pribina, Koceľ a iné. Cividalský evanjeliár je doklad „o živých kontaktoch našich predkov s talianskou kultúrnou sférou.“
Red Bull Junior Team

Red Bull Junior Team je program na rozvoj pretekárskych pilotov, ktorý prevádzkuje spoločnosť na výrobu energetických nápojov Red Bull s cieľom identifikovať potenciálne budúce pretekárske hviezdy v pretekoch monopostov. Členovia juniorského tímu sú financovaní a sponzorovaní spoločnosťou Red Bull. Programy boli úspešné pri zavádzaní výberu pilotov do Formule 1. Traja z nich, Sebastian Vettel, Daniel Ricciardo a Max Verstappen, vyhrali preteky Formuly 1. Red Bull vlastní dva tímy vo Formule 1, Red Bull Racing a Scuderia AlphaTauri. Red Bull Junior Team bol založený v roku 2001 ako európsky pilotský program spoločnosti Red Bull. Red Bull ponúka financovanie a podporu sľubným mladým pilotom, ktorí sú súčasťou programu. V roku 2004 sa Christian Klien stal prvým pilotom z programu, ktorý závodil vo Formule 1, zatiaľ čo v roku 2008 sa Sebastian Vettel stal prvým pilotom z programu, ktorý získal víťazstvo.
Vought F6U Pirate

Vought F6U Pirate bolo americké prúdové lietadlo, používané v druhej polovici 40. rokov 20. storočia. Predstavuje prvé lietadlo spoločnosti Chance Vought, ktoré bolo poháňané prúdovým motorom. Išlo o jednomotorové jednomiestne stíhacie lietadlo, ktoré malo byť schopné operovať z paluby lietadlových lodí.
Vznik a vývoj.
Toto lietadlo vzniklo na základe požiadavky, ktorú 5. septembra 1944 vydal letecký úrad amerického námorníctva. US Navy požadovalo jednomiestne palubné stíhacie lietadlo poháňané prúdovým motorom Westinghouse 24C (neskôr J34). Spoločnosť Vought prišla s návrhom V-340 a 29. decembra 1944 získala objednávku na výrobu troch prototypov. Prvý prototyp "XF6U-1" vzlietol 2. októbra 1946.
"Pirát" mal trup v tvare cigary. Prívody vzduchu do motora sa nachádzali pod koreňmi krídel. Lietadlo malo štyri kanóny M3 kalibru , ktoré boli namontované pod nosom. Prídavné palivové nádrže s objemom 530 litrov mohli byť pripevnené na koncoch krídel. Na lietadlo boli použité neobvyklé stavebné materiály - balza vložená medzi dva tenké hliníkové plechy alebo balza vložená medzi listy zo sklenených vlákien (na zvislú chvostovú plochu a prívody vzduchu).
Prvý prototyp XF6U-1 bol poháňaný prúdovým prúdom J34-WE-22, ktorý mal ťah len 13,3 kN a tak bol stroj ťažko poddimenzovaný. Pre zlepšenie výkonu bol už v treťom prototype použitý motor s prídavným spaľovaním. Tento prototyp prvýkrát vzlietol 10. novembra 1947. Lietadlo sa veľmi zle ovládalo, v dôsledku čoho bolo vykonaných viacero konštrukčných zmien. Aj napriek problémom si námorníctvo objednalo 65 stíhačiek F6U-1. Tie mali byť vybavené motorom J34-WE-30A s ťahom 14,0 kN (ťah s prídavným spaľovaním 18,2 kN).
Prvá sériovo vyrobená F6U-1 sa vzniesla k oblohe 5. marca 1949 a počas letu boli zaznamenávané dáta o výkonnosti lietadla. Po ich vyhodnotení dospelo námorníctvo k záveru, že stroj má tak slabý výkon, že nie je schopný bojového nasadenia. Z objednaných 65 kusov bolo postavených iba 30 lietadiel, ktoré sa niekoľko rokov používali na testovanie a potom boli zošrotované. Jeden zo strojov bol vybavený fotoaparátmi a prerobený na prieskumnú verziu F6U-1P.
Pitbull

Pitbull môže byť:
Ústne podanie

Ústne podanie je spôsob šírenia komunikátu prostredníctvom reči, ktorá v takejto komunikácii vystupuje ako primárne komunikačné médium. Ide o najstarší spôsob interpersonálneho šírenia správ a informácií. Z hľadiska periodizácie (ľudskej) komunikácie sa zaraďuje do epochy hovorenia a jazyka (podľa DeFleurovej-Ballovej-Rokeachovej periodizácie) alebo obdobia orálnej kmeňovej kultúry, tzv. „svetu ucha“ (podľa McLuhanovej periodizácie).
Intergeneračné ústne podávanie (prenášanie) zvykov a názorov sa označuje aj ako tradícia.
After Hours (album)

After Hours je štvrtý štúdiový album kanadského speváka The Weeknd, ktorý vyšiel 20. marca 2020 prostredníctvom hudobných vydavateľstiev XO a Republic Records. Album obsahuje 3 single: „Heartless“, „Blinding Lights“ a „In You Eyes“. Pieseň s rovnomenným názvom albumu bola vydaná ako propagačný singel. Ide o prvý štúdiový album po "Starboy" z roku 2016 a EP s názvom "My Dear Melancholy" (2018). "After Hours" je prvým projektom autora, na ktorom neúčinkujú žiadni iní umelci.
Zora Jaurová

Mgr. art. Zora Jaurová (rod. Markušová; * 20. január 1973, Bratislava) je slovenská divadelná dramaturgička a kritička, filmová producentka, expertka na kultúrnu politiku a kreatívny priemysel a politička, v súčasnosti poslankyňa NR SR.
Životopis.
Štúdium.
V roku 1998 absolvovala štúdium divadelnej dramaturgie na Činohernej a bábkarskej fakulte (dnešná Divadelná fakulta) VŠMU v Bratislave.
Povolanie.
Pracovala v distribučnej spoločnosti SPI International, ako riaditeľka Kultúrneho kontaktného bodu, zastupovala Slovensko vo Výbore pre kultúrne záležitosti Rady EÚ, bola viceprezidentkou európskej organizácie Culture Action Europe. Bola spoluautorkou a umeleckou riaditeľkou projektu Košice – Interface 2013 (Európske hlavné mesto kultúry 2013). Do januára 2018 bola členkou Rady Fondu pre umenie.
Dnes pôsobí ako filmová producentka a partnerka v spoločnosti MPhilms a poradkyňa primátora Bratislavy Matúša Valla pre kultúru a kreatívny priemysel. Zároveň pracuje ako expertka na kultúrnu politiku a kreatívny priemysel na domácich i zahraničných fórach a projektoch.
Kultúra.
Ako konzultantka sa podieľala na viacerých projektoch Európskych hlavných miest kultúry a medzinárodných umeleckých projektoch. Je prezidentkou slovenského Fóra kreatívneho priemyslu, členkou európskeho top-expertného panelu European Creative Industries Alliance a prestížnej európskej siete filmových producentov Ateliers du Cinéma Européen (ACE).
Bola členkou porôt súťaží Dráma a Poviedka, publikuje vo viacerych periodikách. Pred vstupom do politiky pôsobila v redakčnej rade Denníka N.
Politika.
Od januára 2018 je podpredsedníčkou strany Progresívne Slovensko, ktorú spoluzakladala. Vo voľbách do NR SR v roku 2020 získala 11 481 preferenčných hlasov.
Roku 2023 v predčasných parlamentných voľbách získala 29 704 hlasov a stala sa poslankyňou NR SR.
Osobný život.
Je dcérou prognostika a bývalého predsedu Matice slovenskej Jozefa Markuša. S manželom, protestantským teológom a pedagógom Dušanom Jaurom žijú v Bratislave a majú syna Tobiáša.
Myšorodé

Myšorodé (iné názvy: myši, pravé myši; lat. "Murinae") sú podčeľaď z čeľade myšovité. 
Systematika.
Ide o veľmi početnú taxonomickú jednotku - podľa Grzimek et al. 2003 zahŕňa 122 recentných rodov a 529 recentných druhov.
Jednotlivé recentné rody z tejto čeľade majú tieto slovenské názvy (rody a názvy podľa Luptáka 2003): 
Charakteristika.
Pôvodom sú z Eurázie, Afriky a Austrálie, ale dnes sú rozšírené po celom svete. Najmenšie sú africké myši dlhé iba 5 cm a najväčšie sú druhy z rodu bandikota ("Bandicota") rastúce do 36 cm. Charakteristickým znakom tejto podčeľade je rad hrbolčekov na horných stoličkách.
Myšovité

Myšovité (lat. "Muridae") je čeľaď z radu hlodavce so sporným vymedzením (pozri nižšie).
Rozsah čeľade.
Definícia čeľade Muridae je veľmi nejasná a mení sa jednak v závislosti od autora a jednak čiastočne postupne v čase:
Uvedený prehľad definícií nie je vyčerpávajúci.
Myšovité podľa definície použitej (napr.) vo Wilson a Reeder 2005.
Podčeľade.
Rozoznávajú sa tieto recentné podčeľade:
Charakteristika.
Je to najpočetnejšia a najviac diverzifikovaná čeľaď zo všetkých cicavcov. 
Väčšina predstaviteľov tejto čeľade má vzhľad podobný myši, podobná štruktúra končatín, dlhý chvost a pretiahnutá lebka, veľké oči a ušnice. Veľkosťou sú jedince rozličné, od najmenších 5 g z rodu "Micromys" po 2 kg z rodu "Mallomys".