burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Boj s veternými mlynmi

Boj s veternými mlynmi alebo bojovať s veternými mlynmi je frazeologizmus, ktorý sa používa na označenie takej činnosti, ktorá je od samého začiatku odsúdená na neúspech, respektíve na márny boj proti neporaziteľnému nepriateľovi.
Pôvod.
Pôvod tohto frazeologizmu pochádza z diela Dômyselný rytier Don Quijote de la Mancha od Miguela de Cervantesa, keď si hlavný hrdina románu, bláznivý Don Quijote (alebo Alonso Quijano) myslel, že sú obrie mlyny začarovaní obri. Rozhodol sa preto, že ich napadne. Jeho sluha, Sancho Panza, ho varoval, aby sa do takéhoto boja nepúšťal, no Don Quijote ho neposlúchol. Keď sa Don Quijote na svojom koni priblížil k mlynu, jeho lopatky ho spolu s jeho koňom odhodili. Odôvodnil to tak, že mali obri viac šťastia a že ich zlý čarodejník premenil na mlyny, aby boli oproti nemu vo výhode a pošpinili tak jeho dobrú povesť o neporaziteľnosti.
Stredná priemyselná škola strojnícka Fajnorovo nábrežie 5

Stredná priemyselná škola strojnícka Fajnorovo nábrežie 5 (SPŠS) (hovor. "Fajnorka") je stredná odborná škola v Bratislave, so sídlom na Fajnorovom nábreží č. 5. SPŠS je jednou z najstarších odborných škôl pre technické študijné odbory na Slovensku. V súčasnosti škola organizuje denné štúdium končiace sa maturitou, s dĺžkou štúdia 4 a 5 rokov.Jej aktuálnym riaditeľom je Félix Dömény.
História.
Dňa 14. júla 1903 poveril minister obchodu organizovaním a riadením školy profesora odbornej školy v Arade, Ing. Arpáda Bejczyho. Keďže budova školy nebola ešte postavená (základy sa položili iba 17. septembra 1903), ako učebne sa využili priestory v mezaníne pravého krídla Primaciálneho paláca v Bratislave. V školskom roku 1903/1904 sa do kovorobného oddelenia na riadne štúdium zapísalo 20 žiakov, z ktorých prvý ročník (prvú triedu) ukončilo 16. 
Súčasné odbory.
V súčasnosti na SPŠS prebieha štúdium v nasledujúcich odboroch: 
Hodnotenie školy.
Podľa rebríčka Hospodárskych novín, v roku 2016, SPŠS patrila medzi desať najlepších stredných odborných škôl v Bratislavskom kraji.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka školy: www.fajnorka.sk
Radoje Ljutovac

Radoje Ljutovac (* 4. september 1887 – † 25. november 1968) bol srbský vojak, ktorý sa do dejín vojenstva zapísal prvým zostrelom vojenského lietadla systémom zem-vzduch. Podarilo sa mu to 30. septembra 1915, kedy v Európe zúrila prvá svetová vojna a Srbsko čelilo spojenej ofenzíve Rakúsko-Uhorska a Nemecka. Ljutovac zostrelil lietadlo útočiacej rakúsko-uhorskej armády blízko srbského mesta Kragujevac strelou z tureckého dela zabraného počas prvej balkánskej vojny, ktoré pôvodne nebolo určené na boj proti vzdušným cieľom. Ljutovac si za tento čin neskôr vyslúžil najvyššie srbské vojenské ocenenie, "Orden Karađorđeve zvezde".
Felix Ján Tkáč

ThLic. Felix Ján Tkáč OFM Cap, umeleckým menom Felice (* 10. august 1958, Bratislava) je slovenský rímskokatolícky kňaz, misionár, spevák a textár.
Vykonáva misie po celom Slovensku. Je aj Misionárom Božieho milosrdenstva. Pôsobil a pôsobí v hudobných skupinách: Kapucíni, Kapucíni &amp; Stanley a Felice.
Zo života.
Jeho mladší brat Ondrej Tkáč je tak isto ako Felix kňaz. Spolu tiež vystupujú v hudobnej skupine Kapucíni. Ich otec Štefan Tkáč bol teoretik insitného umenia, ktorý sa venoval insitnému umeniu a ikonám, založil medzinárodné podujatie "Trienále insitného umenia".. Otec Pôsobil ako zástupca SNG. Keď mal osem rokov zomrela im matka Ešte má ďalších dvoch mladších bratov.
Absolvoval elektrotechnické učilište a vyštudoval na elektrotechnickej priemyslovke. Od 1982 pracoval ako mechanik elektronických zariadení na Ústave technickej kybernetiky Slovenskej akadémie vied a v Elektrotechnickom ústave Slovenskej akadémie vied.
Do noviciátu vstúpili spolu s bratom Ondrejom 17. júna 1982. Kňazskú vysviacku prijal 18. mája 1996. Od roku 2008 pôsobí v misijnej komunite v Bratislave - Rači. Spolu s bratmi rehoľníkmi aj kňazmi vykonáva ľudové misie, farské misie, duchovné misie obnovy po celom Slovensku, v Česku a v USA.
EL/M-2075

EL/M-2075 Phalcon je izraelské lietadlo včasnej výstrahy a riadenia (AWACS), ktoré vzniklo na báze Boeingu 707 a bolo vyvinuté spoločnosťou Elta Systems.
Konštrukcia.
EL/M-2075 dokáže v reálnom čase poskytovať vzdušným silám spravodajské informácie. Lietadlo v čase mieru uskutočňuje hliadkovanie v pohraničných oblastiach a v čase vojny zapezpečuje riadenie vzdušných síl, ktoré je potrebné na dosiahnutie vzdušnej prevahy. Lietadlo je vybavené systémom Phalcon, ktorý pozostáva z radaru typu AESA, identifikátora vlastný-cudzí, ako aj systémov elektronického a komunikačného spravodajstva. 
EL/M-2075 nevyužíva systém mechanicky rotujúcej antény, ako niektoré iné lietadlá AWACS, ale radar s aktívnym elektronickým skenovaním (AESA). Tento rádiolokátor pozostáva zo 768 modulov a poskytuje pokrytie v rozsahu 360 stupňov. Radar dokáže detegovať aj nízko letiace objekty na vzdialenosť stoviek kilometrov počas dňa a noci a za akýchkoľvek poveternostných podmienok. Oproti mechanicky rotujúcej anténe umožňuje aj sledovanie rýchlo manévrujúcich cieľov. 
Lietadlo je vybavené aj systémom ELINT (elektronické spravodajstvo), ktorý prijíma, analyzuje a vyhľadáva radarové signály. Systém COMINT (komunikačné spravodajstvo) dokáže prijímať signály v UHF, VHF a HF pásme, čo mu umožňuje zachytávať leteckú, lodnú alebo pozemnú komunikáciu.
Používatelia.
 Čile
 Izrael
IAI EL/W-2085

EL/W-2085 je izraelské lietadlo včasnej výstrahy a riadenia (AWACS), ktoré vzniklo na báze Gulfstream G550 a bolo vyvinuté spoločnosťou Elta Systems.
Vznik a vývoj.
V auguste 2003 uzavrel Izrael so spoločnosťou Gulfstream zmluvu na štyri modifikované lietadlá G550 (s opciou na ďalšie dve). Prvý let takto modifikovaného lietadla sa konal v máji 2006 a do septembra 2006 bol dodaný izraelskej spoločnosti Elta, ktorá uskutočnila inštaláciu misijných systémov. Prvé dve lietadlá s nainštalovaným systémom EL/W-2085 boli dodané izraelskému letectvu vo februári a v máji 2008, pričom boli hneď zavedené do služby. K prvému verejnému predstaveniu lietadla došlo v tom istom roku na britskej leteckej šou vo Farnborough.
Konštrukcia.
EL/W-2085 je modifikovaný Gulfstream G550, ktorý je poháňaný dvojicou prúdových motorov Rolls-Royce BR710 C4-11 (každý s ťahom 68.44 kN). V porovnaní s pôvodným modelom G550 sa táto modifikácia vyznačuje zvýšenou hmotnosťou prázdneho lietadla, upravenou konštrukciou, dodatočnou kabelážou, tromi generátormi (namiesto jedného) a kvapalinovým chladiacim systémom. V porovnaní so svojim predchodcom EL/M-2075, ktorý vznikol ešte na báze Boeingu 707, má toto lietadlo vyšší dostup a dlhší dolet.
Lietadlo je vybavené systémom Phalcon, ktorý pozostáva z radaru typu AESA, identifikátora vlastný-cudzí, ako aj systémov elektronického a komunikačného spravodajstva. 
EL/W-2085 nevyužíva systém mechanicky rotujúcej antény, ako niektoré iné lietadlá AWACS, ale radar s aktívnym elektronickým skenovaním (AESA). Tento rádiolokátor poskytuje pokrytie v rozsahu 360 stupňov. Radar dokáže detegovať aj nízko letiace objekty na vzdialenosť stoviek kilometrov počas dňa a noci a za akýchkoľvek poveternostných podmienok. Oproti mechanicky rotujúcej anténe umožňuje aj sledovanie rýchlo manévrujúcich cieľov. 
Lietadlo je vybavené aj systémom ELINT (elektronické spravodajstvo), ktorý prijíma, analyzuje a vyhľadáva radarové signály. Systém COMINT (komunikačné spravodajstvo) dokáže prijímať signály v UHF, VHF a HF pásme, čo mu umožňuje zachytávať leteckú, lodnú alebo pozemnú komunikáciu.
Výmena informácií medzi EL/W-2085 a inými platformami je zabezpečená cez duplexný satelitný komunikačný systém EL/K-189. Satelitná komunikácia pracuje na pásme Ku od 12,5 do 18 GHz. Vlastnú ochranu lietadla zabezpečuje radarový varovný prijímač (RWR), systém varovania pred prilietajúcimi raketami (MAWS) a klamné ciele.
Používatelia.
 Izrael
 Singapur
 Taliansko
1. liga hádzanárov 2000/01

1. liga hádzanárov v sezóne 2000/01 bol 8. ročník 1. ligy hádzanárov, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Súťaže sa na začiatku zúčastnilo 12 družstiev, po vystúpení Stupavy uprostred sezóny ostalo iba 11 družstiev. Víťazom ligy sa stalo družstvo HaK Zempmilk Michalovce.
Systém súťaže.
Systém súťaže pozostával iba z jednej časti, ktorá sa skladala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol raz doma a raz vonku. Víťaz súťaže postúpil do baráže o interligu (HIL) s posledným slovenským tímom interligy. Naopak, posledné družstvo zo súťaže zostúpilo do 2. ligy.
Účastníci.
Poznámky: 
Výsledky.
Poznámka: Po 11. kole zo súťaže odstúpilo družstvo Stupavy, ktoré malo dovtedy bilanciu 2 výhry a 9 prehier.
1. liga hádzanárov 2001/02

1. liga hádzanárov v sezóne 2001/02 bol 9. ročník 1. ligy hádzanárov, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Súťaže sa na začiatku zúčastnilo 11 družstiev, po odhlasení sa Bojníc uprostred sezóny ostalo iba 10 družstiev. Víťazom ligy sa stalo družstvo ŠK Farmakol Tatran Prešov.
Systém súťaže.
Systém súťaže pozostával iba z jednej časti, ktorá sa skladala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol raz doma a raz vonku. Víťaz súťaže postúpil do baráže o interligu (HIL), ktorú odohral s posledným slovenským tímom interligy. Naopak, posledné 2 družstvá súťaže zostúpili do 2. ligy.
Účastníci.
Poznámka: MHK Tatran Prešov prešiel behom sezóny transformáciou na ŠK Farmakol Tatran Prešov.
Výsledky.
Poznámka: Po 11. kole (t. j. po jesennej časti) zo súťaže odstúpilo družstvo Bojníc, ktoré bolo vtedy na konci tabuľky bez jediného bodu, a jeho výsledky boli anulované.
Andrej Glatz

Andrej Glatz (* 18. február 1947, Košice) je slovenský manažér a bývalý športovec. Je šesťnásobným majstrom Česko-Slovenska v parkúrovom jazdectve, v súčasnosti riaditeľ pre business development v spoločnosti Mercedes-Benz Bratislava, s.r.o. Panónska cesta, Bratislava. Zastáva úrad honorárneho konzula Peruánskej republiky na Slovensku.
Životopis.
Vzdelanie.
Vyštudoval Stavebnú fakultu Slovenskej technickej univerzity v Bratislave a do roku 1976 na fakulte pokračoval ako odborný asistent na katedre ekonomiky. 
Športová kariéra.
Jazdectvu sa začal venovať ako dorastenec v Košiciach. Počas štúdia jazdil za klub "Slávia SVŠT", kde sa postupne dostal až do reprezentácie SR a ČSSR. Bol členom olympijského družstva na Letných olympijských hrách 1980 v Moskve. Je šesťnásobný majster ČSSR v parkúrovom jazdectve.
Pracovná kariéra.
V rokoch 1984 a 1985 pôsobil vo firme W. Gottschligg. V roku 1990 spoluzaložil spoločnosť Motor-Car Wiesenthal &amp; Co, ktorá bola po štyroch rokoch autorizovaná ako výhradný dovozca spoločnosti Mercedes-Benz pre Slovensko. Od marca 2005 pôsobil ako generálny riaditeľ spoločnosti DaimlerChrysler Automotive Slovakia. Generálnym riaditeľom spoločnosti Mercedes-Benz Slovakia bol od januára 2008 do 1. januára 2019. V súčasnosti je riaditeľ pre business development v spoločnosti Motor-Car Bratislava, s.r.o.
Diplomatická kariéra.
Andrej Glatz je honorárnym konzulom Peruánskej republiky na Slovensku.
Podraz 4

Podraz 4 alebo Podraz IV je hra z roku 1987 pre počítače ZX Spectrum. Je voľným pokračovaním hry Podraz 3. Je to textová hra pre jedného hráča, ktorá sa ovláda klávesnicou. Autor je Anton Tokár, známy aj ako Antok Software z Revúcej.
Príbeh sa odohráva v roku 1991, čiže 2 roky po udalostiach z prvého diela, na ktoré priamo nadväzuje. Opäť sa vžijeme do role programátora Tima Colemana a opäť sa pokúsite okradnúť zlodeja Jacka Raggera. Ten má tentokrát novú fintu, ako bezprácne získať peniaze, na čo nás znovu upozornia naši kamaráti David Ahl a Arthur Brown.
Oxid železnato-železitý

Oxid železnato-železitý, (Fe3O4, FeO.Fe2O3) je podvojný oxid železa. V prírode sa vyskytuje ako minerál, magnetit. Je ferimagnetický do teploty 570 °C, nad túto teplotu sa stáva paramagnetickým.
Používa sa na výrobu železa vo vysokej peci. V hornej časti pece sa pridavajú železné rudy (napr. magnetit a hematit) spolu s vápencom a koksom. Reakcia koksu so vzdušným kyslíkom, ktorý je do pece vháňaný v dolnej časti, vzniká oxid uhoľnatý, pomocou ktorého prebieha nepriama redukcia rúd. Vzniknutý oxid železnatý klesá do nižšej časti vysokej pece, kde je redukovaný pomocou koksu na železo. Vznikajúci oxid uhličitý reaguje s koksom za vzniku 2 molekúl oxidu uhoľnatého, ktorý ďalej redukuje rudy železa.
BepiColombo

BepiColombo je spoločná misia Európskej vesmírnej agentúry (ESA) a Japonskej vesmírnej agentúry (JAXA) k planéte Merkúr. Misia pozostáva z dvoch sond: Mercury Planetary Orbiter (MPO) a Mio (Mercury Magnetospheric Orbiter, MMO). Misia bude vykonávať komplexnú štúdiu Merkúru vrátane jeho magnetického poľa, magnetosféry, vnútornej štruktúry a povrchu. Štart prebehol 20. októbra 2018 z európskeho kozmodrómu vo Francúzskej Guyane. Prílet k Merkúru je naplánovaný na december roku 2025, po prelete okolo Zeme, dvoch preletov okolo Venuše a šiestich preletoch okolo Merkúra. Misia bola schválená v novembri 2009, po rokoch návrhov a plánovania v rámci programu Európskej vesmírnej agentúry Horizont 2000 +. 
Misia.
"BepiColombo" je pomenovaná podľa Giuseppeho „Bepi“ Colomba (1920 – 1984). Bol to vedec, matematik a inžinier na Padovskej univerzie v Taliansku, ktorý implementoval gravitačný manéver na misiu "Mariner 10" (1974), techniku, ktorá sa dnes bežne používa pre planetárne sondy.
Misia zahŕňa tri komponenty, ktoré sa pri príchode k Merkúru rozdelia na nezávislé telesá.
Počas štartu a letu, tieto tri komponenty sú spojené, tvoria Mercury Cruise Systém (MCS).
Prílet na obežnú dráhu Merkúru je plánovaný na 5. decembra 2025, dĺžka hlavnej misie bude jeden rok s prípadným predĺžením o ďalší rok. MPO bude vybavený súborom jedenástich vedeckých nástrojov poskytnutých rôznymi európskymi krajinami (kamera vo viditeľnom spektre, laserový výškomer a spektrometer v röntgenovom spektre).
Rusko poskytne gama a neutrónový spektrometer. Sonda sa pokúsi zmapovať celý povrch v niekoľkých rôznych vlnových dĺžkach a bude hľadať vodný ľad v kráteroch na póloch, ktoré sú trvalo v slnečnom tieni.
Komponenty.
Mercury Transfer Module (MTM).
Pohonná jednotka MTM je umiestnená v zadnej časti celku a slúži na pohon pri prelete zo Zeme k Merkúru a k brzdeniu po prílete. Nenesie žiadny podstatný vedecký prístroj.
Modul je osadený dvoma pohonnými systémami:
Chemický sa využije pri odlete z nízkej obežnej dráhy Zeme a elektrický počas preletu k cieľu. Dvojitý iónový motor QinetiQ T6 zvládne kombinovaný výkon až 290 mN. MTM zásobuje elektrinou obe hibernujúce družice rovnako ako elektrický pohon.
Mercury Planetary Orbiter (MPO).
Družica vybudovaná ESA má hmotnosť 1 150 kg a a má jeden solárny článok poskytujúci až 1000 W. Na ďalšej strane je radiátor s plochou 1,5 m2 pre zaistenie regulácie teploty. Ten je vždy natočený smerom od Slnka a je chránený pred infračerveným vyžarovaním planéty.
Vedecké vybavenie
Mercury Magnetospheric Orbiter (MMO).
Japonská družica sa bude zaoberať predovšetkým výskumom magnetického poľa.
Mercury Surface Element (MSE).
Pristávacie puzdro bolo v roku 2003 zrušené z rozpočtových dôvodov. Ešte pred zrušením to bol 44 kg vážiaci modul s očakávanou výdržou jedného týždňa.
Spolková cesta 1 (Nemecko)

Spolková cesta 1 (, skrátene B1) v Nemecku je 778 kilometrov dlhá spolková cesta. Začína na štátnej hranici s Holandskom v meste Aachen a končí na štátnej hranici s Poľskom v malej dedine Küstrin-Kietz na moste cez rieku Odra.
Antonov An-148

Antonov An-148 je regionálne dvojmotorové prúdové dopravné lietadlo vyvinuté a vyrábané ukrajinskou spoločnosťou Antonov. Stroj dokáže prepraviť do 85 osôb (do 99 vo verzii An-158). Toto lietadlo využívajú prevažne civilné aerolínie na regionálne lety a jeho výroba prebieha v závode Antonov na Ukrajine. Niekoľko strojov An-148-100E však kúpilo aj ruské letectvo, pričom ich montáž sa realizovala v ruskom leteckom závode vo Voroneži.
Lietadlá An-148 nahradili zastarané AN−24, Tu−134, Jak−40 a Jak−42. 
Vznik a vývoj.
Práce na vývoji An-148 boli spustené začiatkom 90. rokov minulého storočia, keď sa hľadala alternatíva za zastarané dopravné lietadlá Tu-134 a Jak-40. Na základe toho vznikol prototyp An-74, ktorý sa osvedčil na prepravu nákladu, avšak bol oveľa menej vhodný na prepravu ľudí. Preto práce na tomto projekte pokračovali a ich výsledkom bol nový model An-74-68. V roku 2002 sa začali prípravy na výrobu prototypu, ktorý bol dokončený v roku 2004. Dňa 17. decembra 2004 sa uskutočnil jeho prvý let a to už s novým názvom An-148. V roku 2009 začala sériová výroba a lietadlo sa začalo používať na komerčných linkách v decembri 2009.
Magnús Scheving

Magnús Örn Eyjólfsson Scheving (* 10. november 1964, Borgarnes, Island) je islandský spisovateľ, podnikateľ, producent, herec a atlét. Je tvorcom, režisérom a hviezdou detskej televíznej show "LazyTown", v ktorej stvárnil postavu Sportacusa.
Ondrej Tkáč (kňaz)

Mgr. Ondrej Tkáč OFM Cap, Ondrej Lazár Tkáč (* 5. november 1960, Bratislava) je slovenský rímskokatolícky kňaz, misionár, spevák, hudobník, hráč na ústnu harmoniku, skladateľ a textár. Vykonáva misie po celom Slovensku. Pôsobil a pôsobí v hudobných skupinách: Bluegrass Album, Kapucíni, Kapucíni &amp; Stanley a Felice, vystupuje aj s Lukášom Hirkom, Michalom Hirkom. Vystupoval s viacerými skupinami, napr. Lojzo, Rieka Života, Filip Puchert Band, Milan Konfráter Blues Band.
Zo života.
Jeho starší brat Felix Ján Tkáč je tak isto ako Ondrej kňaz. Spolu tiež vystupujú v hudobnej skupine Kapucíni. Ich otec Štefan Tkáč bol teoretik insitného umenia, ktorý sa venoval insitnému umeniu a ikonám, založil medzinárodné podujatie "Trienále insitného umenia". Otec pôsobil ako zástupca SNG. Keď mal šesť rokov zomrela im matka. Ešte má ďalších dvoch mladších bratov. Prvú ústnu harmoniku dostal v štvrtej triede a naučil sa na nej hrať. Naučil sa hrať aj na gitare. Hru na ťahaciu harmoniku absolvoval počas siedmich rokov výučby.
Medzi rokmi 1976 do 1981 absolvoval s maturitou Polygrafické učilište v Bratislave. Potom pracoval ako reprodukčný grafik, tlačiar, kurič.
Do noviciátu vstúpili spolu s bratom Felixom 17. júna 1982. Kňazskú vysviacku prijal 17. septembra 1994.
Štúdium teológie študoval medzi rokmi 1990 až 1995. Kňazskú službu vykonával Bratislave, rok pôsobil v Holíči, dva roky v Ličartovciach, dva roky v Žiline, dva roky v Bratislave. Následne absolvoval dvojročné štúdium františkánskej spirituality v Ríme. Po štúdiu pôsobil tri roky v Pezinku. Potom začal pôsobiť v misijnej komunite v Bratislave - Rači. Spolu s bratmi rehoľníkmi a kňazmi vykonáva ľudové misie, duchovné cvičenia pre farnosti na celom Slovensku. Misie vykonávajú aj v Česku. Absolvuje návštevy chorých.
Vystupoval na festivale "Harmonikovica, Festival ústnej harmoniky", ktoré sa konali v klube - "Hlava XXII Music club" v Bratislave. Na festivale Harmonikovica 2013, ktorý sa konal 15. marca 2013 aj na druhom ročníku Harmonikovica 2014, 7. marca 2014 vystupoval spolu so Stanleym, ktorý hral na gitare. Vystúpil aj na treťom ročníku festivalu - Harmonikovica 2015, ktorý s konal 6. marca 2015. Vystúpil tam aj spolu s Filip Puchert Bandom.
Do roku 2014 pôsobil v kapele Felixa, v kapele Felice.
1. liga hádzanárov 2002/03

1. liga hádzanárov v sezóne 2002/03 bol v poradí 10. ročník 1. ligy hádzanárov, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej. Súťaže sa zúčastnilo 10 družstiev, rovnako ako na konci minulej sezóny. Víťazom ligy sa stalo družstvo HK 47 Trnava.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti predchádzajúcim sezónam zmenil. Popri základnej časti, ktorá pozostávala z 18 kôl a v ktorej sa každý tím s každým stretol raz doma a raz vonku, nasledovala nadstavbová časť. Tá bola tvorená skupinami o 1. až 4. miesto a o 5. až 10. miesto. Víťaz nadstavbovej skupiny o prvú štvorku postúpil priamo do interligy (HIL), v poradí ďalšie 2 družstvá postúpili do prelínacej súťaže o postup do HIL, ktorú odohrali s poslednými dvoma slovenskými tímami interligy. Zo súťaže do 2. ligy žiadne družstvo nezostúpilo, nakoľko sa súťaž v budúcej sezóne rozširovala.
Aníbal Milhais

Aníbal Augusto Milhais (* 9. júl 1895 – † 3. jún 1970) bol portugalský vojak. Milhais si vďaka svojim činom v prvej svetovej vojne vyslúžil prezývku „vojak hodný miliónov iných“ () a bol tiež jediný portugalský vojak bojujúci vo vojne, ktorý získal najvyššie štátne ocenenie, Rad veže a meča.
Milhais sa 9. apríla 1918 pri francúzskej rieke Leie zúčastnil prvého dňa bojov v rámci Ludendorffovej rozbiehajúcej sa operácie Georgette. Jeho úlohou bolo pomocou guľometu typu Lewis kryť ustupujúce portugalské a škótske jednotky. Milhais v krvavej bitke, v ktorej v priebehu pár hodín zahynulo 2 000 a zranenia utrpelo vyše 5 000 vojakov, preukázal neobvyklú odvahu, keď intenzívnou krycou paľbou dokázal sám odraziť dva nemecké útoky. Samotný Milhais sa dostal pod ťažký útok, no pre jeho mohutný odpor dospeli Nemci k presvedčeniu, že útočia na dobre opevnenú pozíciu, a tak sa ho rozhodli obísť, čím sa ocitol na nepriateľskom území obkolesený nemeckými vojakmi. Cestou z obkľúčenia zachránil v bažine uväzneného škótskeho majora a spoločne sa im po troch dňoch podarilo dosiahnuť spojenecké línie a tým sa zachrániť.
O niekoľko mesiacov neskôr sa Milhaisovi pomocou svojho guľometu podarilo opäť bez ďalšej pomoci zadržať nemecký útok a umožniť belgickej jednotke ústup do druhej línie zákopov bez toho, aby utrpeli jedinú stratu. Vďaka hláseniam zachráneného škótskeho dôstojníka a veliteľa belgickej jednotky sa o jeho činoch dozvedelo armádne velenie, na základe čoho bol neskôr priamo na bojisku pred zrakmi 15 000 spojeneckých vojakov vyznamenaný portugalským Radom veže a meča a francúzskym Radom čestnej légie.
Jozef Metelka

 
Jozef Metelka (* 8. september 1986, Piešťany) je slovenský paralympijský reprezentant. Je držiteľom šiestich medailí z Paralympijských hier.
Vyštudoval trénerstvo na Oxford Brookes University. V roku 2010 mu bola po nehode amputovaná časť ľavej nohy pod kolenom.
Reprezentácia.
V cyklistike zdravotne postihnutých sa presadil krátko po vstupe do profesionálneho športu, na majstrovstvách sveta v Mexiku v roku 2014, kde získal jednu zlatú a dve strieborné medaily. Zaradil sa medzi elitu paracyklistov, čo potvrdzuje dlhodobo stabilnými výkonmi na vrcholných podujatiach. V roku 2016 sa zúčastnil na paralympijských hrách v Riu, kde získal dve zlaté a jednu striebornú medailu. Na paralympijských hrách 2020 v Tokiu získal jednu zlatú a jednu bronzovú medailu.
Zúčastní sa aj Letných paralympijských hier 2024 v Paríži.
Petra Smaržová

Petra Smaržová (* 4. jún 1990, Valašské Meziříčí) je slovenská zjazdová lyžiarka. Na Zimnej paralympiáde 2014 získala bronzovú medailu v zjazdovom lyžovaní.
Začiatky.
Petra Smaržová začala svoju kariéru na Svetovom šampionáte v Rakúsku v roku 2002.
Zúčastnila sa Zimnej paralympiády 2010 v kanadskom Vancouveri. Na Zimnej paralympiády 2014 v ruskom Soči získala bronzovú medailu v zjazdovom lyžovaní. Na Zimnej paralympiáde 2018 v juhokórejskom získala 5. miesto v slalome, 5. miesto v obrovskom slalome a 6. miesto v super kombinácii.
V druhom slalome Svetového pohára v Záhrebe získala v januári 2018 tretie miesto.
Letné paralympijské hry 2020

XVI. letné paralympijské hry boli letné paralympijské hry, ktoré sa konali od 24. augusta do 5. septembra 2021 v japonskom Tokiu.
O konaní hier sa rozhodlo v septembri 2013 na zasadaní Medzinárodného olympijského výboru v Buenos Aires. Japonské hlavné mesto porazilo Istanbul. Zo 40 športovísk na olympijské a paralympijské hry bolo k septembru 2018 hotových 23. V marci 2021 bolo oznámené, že hry sa budú konať bez divákov.
Športy.
V programe hier bolo 22 športov. Medzi nové športy patrili bedminton a taekwondo, zrušené boli jachting a futbal so siedmymi hráčmi.
Slovensko na paralympiáde.
14. júla 2021 parastrelec Radoslav Malenovský zložil sľub do rúk prezidentky Zuzany Čaputovej za členov paralympijskej výpravy.
Slovenskí športovci.
Slovenskú výpravu tvorilo 27 športovcov.
Antonio Tajani

Antonio Tajani (* 4. augusta 1953, Rím, Taliansko) je taliansky a európsky politik. V januári 2017 bol po Martinovi Schulzovi zvolený za predsedu Európskeho parlamentu.
Politická kariéra.
Európska únia.
Od roku 1994 bol trikrát zvolený za člena Európskeho parlamentu za taliansku konzervatívnu stranu Forza Italia. Od 8. mája 2008 bol podpredsedom Európskej komisie (EK) zodpovedným za oblasť dopravy. Od 8. februára 2010 do júla 2014 zastával opätovne funkciu podpredsedu EK a tiež bol komisárom pre priemysel a podnikanie.
17. januára 2017 bol zvolený 351 hlasmi za predsedu Európskeho parlamentu ako kandidát za frakciu EĽS. V hlasovaní porazil svojho krajana Gianniho Pittellu, ktorý získal iba 282 hlasov.
Karol Zahálka

Karol Zahálka (* ?† 2. január 1934, Bratislava, Československo, dnes Slovensko) bol slovenský stredoškolský profesor a organizátor učňovského školstva.
Pedagogicky pôsobil na strednej priemyselnej škole a od roku 1923 pracoval ako inšpektor učňovských škôl 19. obvodu v Bratislave. Bol zakladateľom bratislavských učňovských škôl a tvorcom ich organizačnej štruktúry. Inicioval výstavbu vlastnej budovy učňovských škôl na Vazovej ulici. Zostavil čítanku pre žiakov slovenských živnostníckych škôl so zreteľom na národnú výchovu, československé vlastenectvo a slovanskú vzájomnosť.
Chrám Matky Božej Počajevskej

Chrám Matky Božej Počajevskej je pravoslávny chrám v Holíči. Stavba bola hotová 29. apríla 2018 a bol slávnostne posvätený a otvorený ako "pravoslávny chrám Počajevskej ikony Matky Božej a sv. Cyrila a Metoda". Otvoril ho jerej Jakub Jacečko s primátorom mesta Zdenkom Čambalom a jeho zástupcom Rastislavom Caletkom. 
Na sv. archijerejskej litrurgii, ktorej hlavným celebrantom bol metropolita Rastislav, sa okrem iných zúčastnil aj veľvyslanec Ruskej federácie na Slovensku, Alexej Leonidovič Fedotov. Ide o prvý pravoslávny chrám na Záhorí.
Ankogel

Ankogel je vrch v pohorí Vysoké Taury v Rakúsku. Dosahuje nadmorskú výšku Leží na hranici spolkových krajín Salzbursko a Korutánsko. Napriek tomu, že vrch nie je najvyšším vrcholom skupiny Ankogelgruppe (najvyšší je Hochalmspitze – ) dal celej skupine meno. Z vrcholu sú výhľady napr. na Grossglockner, Ennstalské Alpy, až po Dolomity.
Prístup.
Kabínová lanovka z Mallnitzu ide do výšky , čo robí Ankogel jedným z najdostupnejších vrcholov v Alpách.
Výstupové cesty: začiatočný bod – Osnabrücker Hütte Od chaty stúpa chodník č. 538 okolo vodopádu Fallbach k rázcestiu Fallboden a ďalej smerom k Unterer a Oberer Schwarzhornsee až na okraj ľadovca Kleinlendkees, ktorý vzápätí prekračuje v západnom smere až pod záverečný vrcholový hrebeň. Ľadovec je zbrázdený trhlinami (nutná ľadovcová výzbroj). Lezenie stupňom I – II. UIAA chodník prekonáva ostrý skalnatý hrebeň ktorý je exponovaný a jeho prechod je závislý na množstve snehu. Dĺžka: Ankogel (4,5 hod.) – zostup (4 hod.) Celkovo 8,5 hod.
HKM Šaľa

 
HKM Šaľa je slovenský mužský hádzanársky klub zo Šale. Vznikol v roku 2008 pod "HK Slovan Duslo Šaľa". V roku 2012 sa do neho včlenil HK Rondis Šaľa, ktorý tým ukončil svoju činnosť. HKM je účastníkom najvyššej domácej súťažeextraligy, do ktorej vstúpil ako víťaz 1. ligy prvýkrát v roku 2014. Najväčší úspech dosiahol v sezóne 2016/17, keď sa stal vicemajstrom krajiny. Klub má okrem seniorského tímu aj dorastenecké, žiacke a prípravkárské oddiely.
Normanský sloh

Normanský sloh je „románska architektúra v Anglicku počas vlády normanských kráľov v 11.-12. storoči“. Normani ho potom za križiackych vojen preniesli na Sicíliu, do južného Talianska (Kalábria) a do Palestíny. 
V normanskom slohu sa stavali hrady, pevnosti a v Anglicku najmä monumentálne katedrály, ktoré sa z veľkej časti zachovali, aj keď boli väčšinou v gotike prestavané, novo zaklenuté a vyzdobené. Vyznačujú sa vežami bez helmíc, štvorhrannou vežou nad krížením, veľmi dlhým chórom s pravouhlým zakončením, menšou výškou, mohutnými stĺpmi i arkádami a často pôvodne dreveným stropom. Tento sloh silne ovplyvnil aj ďalší vývoj architektúry v Anglicku.
Slovania (seriál)

Slovania (; ) je slovensko-ukrajinský 12-dielný historicko-dobrodružný seriál s prvkami fantasy. Seriál je inšpirovaný slovanskou mytológiou. Podľa portálu "FilmNewEurope" pripomína seriál "Game of Thrones (Hra o tróny)". Dej sa odohráva na prelome 6. a 7. storočia. Premiéru mal 10. marca 2021 na JOJke a 3. mája 2021 na stanici 1+1.
Produkcia.
Televízny seriál "Slovania" obsahuje 12 častí, každá 40-minútová epizóda mala rozpočet 300-tisíc eur, čo predstavuje celkovú sumu 3,6 milióna eur. Seriál vyrobila spoločnosť Wandal Production. Na výrobe spolupracovala aj TV JOJ, ktorá projekt podporila 50-timi percentami z rozpočtu. Ministerstvo kultúry Ukrajiny podporilo projekt sumou 830-tisíc eur.
Réžie sa ujal slovenský režisér Peter Bebjak, ktorý stojí za úspešným filmom "Čiara" či seriálmi "Za Sklom" a "Trhlina". Námet a scenár napísali Veronika Kolejáková, Jozef Koleják, Ján Luterán a Kira Lévai.
Nakrúcalo sa od mája do novembra 2019 na severe Ukrajiny, konkrétne v Žytomyrskej oblasti, neďaleko Kyjeva, kde boli pre účely seriálu postavené historické slovanské sídla, v Česku a Maďarsku. Postprodukčné práce prebiehali na Slovensku.
MHK Piešťany

 
MHK Piešťany je slovenský hádzanársky klub z Piešťan. Vznikol v roku 1991 odtrhnutím sa hádzanárskeho oddielu od už zaniknutého multišportového klubu "TJ Tesla Piešťany". Je účastníkom najvyššej domácej súťažeextraligy, do ktorej vstúpil prvýkrát v roku 1993. Po zostupe do nižšej súťaže v roku 1998 sa po niekoľkoročnej prestávke do nej opäť vrátil v roku 2018, keď vyhral 1. ligu. Družstvo hrá svoje zápasy v športovej hale Diplomat aréna s kapcitou 900 miest. Klub má okrem seniorského tímu aj žiacke a prípravkárské tímy. Odchovancom tohoto klubu je aj dlhoročná reprezentačná spojka Daniel Valo.
Zane Grey

Zane Grey, celým menom Pearl Zane, Grey (* 31. január 1872, Zanesville, Ohio, USA† 23. október 1939, Altadena, Kalifornia) bol americký spisovateľ, známy predovšetkým románmi z divokého západu.
Životopis.
Narodil sa v Zanesville, v malom mestečku v štáte Ohio . Mesto založil jeho prastarý otec Ebenezer Zane, ktorý tam mal prax ako zubný lekár. Potom ako precestoval americký západ sa začal intenzívne zaujímať o jeho históriu. Už v roku 1902 mu vyšiel prvý článok v časopise, ale na svoj veľký literárny úspech si musel počkať niekoľko rokov. V roku 1910 vyšiel jeho román "Dedičstvo Púšte", ktorý sa stal bestsellerom. V najbližších rokoch nasledoval jeden úspech za druhým, napríklad "Jazdci Fialovej Šalvie", alebo "Pohraničná Légia", ktorá bola nadšene prijatá publikom a následne niekoľkokrát sfilmovaná..
Stal sa najpredávanejším autorom a jedným z najvýznamnejších predstaviteľov amerického westernu v prvých štyroch desaťročiach 20. storočia.
Jeho romány opisovali život na divokom západe romantizovane a pohľad na jeho dobývanie bol hlavne pohľadom "bieleho muža". Skutočná história je v jeho dielach skreslená. Popri románoch o divokom západe písal aj o ďalších témach, napríklad o rybolove.
0. roky 22. storočia

0. roky 22. storočia je desaťročie, ktoré podľa gregoriánskeho kalendára začne piatok 1. januára 2100 a skončí stredu 31. decembra 2109. Pôjde o 10. desaťročie 3. tisícročia a prvé desaťročie 22. storočia.
Zlyhanie obličiek

Zlyhanie obličiek (lat. insufficiencia renalis, angl. kidney failure) je stav, pri ktorom obličky strácajú schopnosť vylučovať z tela odpadové látky a podieľať sa na udržiavaní stabilného vnútorného prostredia organizmu. Klesá množstvo a mení sa zloženie vylučovaného moča, čoho následkom je hromadenie odpadových látok v organizme, v konečnom štádiu životu nebezpečné prevodnenie a zmeny v koncentrácii iónov v krvi, vedúce k zlyhaniu srdca a smrti.
Podľa klasického rozdelenia sa rozpoznáva:
Teclast

Teclast je čínsky výrobca spotrebnej elektroniky, predovšetkým tabletov, notebookov a konvertibilných zariadení 2 v 1. Zameriava sa hlavne na lacné a cenovo dostupné zariadenia pre širokú verejnosť. Parametrami patria skôr medzi low-end alebo strednú triedu. Spoločnosť svoje zariadenia predáva celosvetovo na najznámejších čínskych predajných portáloch.
HáO TJ Slovan Modra

 
HáO TJ Slovan Modra (celý názov: "Hádzanársky oddiel Telovýchovná jednota Slovan Modra") je slovenský hádzanársky klub z Modry. Vznikol v roku 1954. Oddiel mužov je účastníkom najvyššej domácej súťažeextraligy, do ktorej vstúpil ako víťaz 1. ligy prvýkrát v roku 2012. Ženský oddiel bol účastníkom 1. ligy, po sezóne 2011/12 prerušil svoju činnosť a obnovil ju až v roku 2018. Klub má okrem seniorských tímov aj dorastenecké a žiacke tímy. Medzi známych odchovancov klubu patria aj dlhoroční reprezentanti Slovenska ako Katarína Dubajová či Juraj Nižnan.
Prechod tepla

Prechod tepla alebo staršie priestup tepla (po česky: "prostup tepla" alebo staršie "průchod tepla") je prenos tepla cez (rovnú alebo nerovnú) stenu medzi dvoma tekutinami, čiže kombinácia prestupov tepla medzi tekutinou a stenou a vedenia tepla vnútri steny. Častý príklad tohto javu je výmenník tepla.
Pozor na zámenu s podobným termínom prestup tepla (po česky: "přestup tepla" alebo staršie "přechod tepla").
Charakteristika.
Prechod tepla je možné považovať za postupnosť prestup tepla – vedenie tepla – prestup tepla.
Za ustáleného stavu je možné pozorovať rozdelenie teplôt podobné ako na našom obrázku, kde formula_1 je šírka steny, formula_2 je teplota látky pred stenou a formula_3 je teplota látky za stenou, pričom formula_4. Na rozhraní kvapaliny a pevnej látky sa (v našom prípade dvakrát) vytvára tzv. "medzná vrstva", v ktorej dochádza k prudkej zmene teploty, tzv. "tepelný skok". formula_5 je teplota steny na rozhraní s látkou pred stenou, formula_6 je teplota steny na rozhraní s látkou za stenou.
Pri ustálenom prúdení rovinnou stenou platí
kde formula_8 je súčiniteľ tepelnej vodivosti, q je hustota tepelného toku a α je koeficient prestupu tepla.
Tieto rovnice je možné upraviť do tvaru
Sčítaním rovníc dostaneme
kde formula_13 sa volá koeficient (súčiniteľ) prechodu tepla (iné názvy: súčiniteľ (koeficient) priestupu tepla, úhrnný koeficient (súčiniteľ) prestupu tepla, úhrnný koeficient (súčiniteľ) prechodu tepla, merná (špecifická) tepelná priestupnosť, merná (špecifická) tepelná priechodnosť, pr(i)eteplivosť , U-hodnota).
Prestup tepla (rozlišovacia stránka)

Prestup tepla môže byť:
HO TJ Strojár Malacky

 
HO TJ Strojár Malacky je slovenský hádzanársky klub z Malaciek. Vznikol v roku 1964, keď sa hádzanársky oddiel včlenil do štruktúr multišportového klubu "TJ Strojár Malacky". Družstvo mužov je účastníkom najvyššej domácej súťažeextraligyod roku 2016. 1. ligu v tej sezóne nevyhralo, ale ako jediné prejavilo záujem postúpiť do najvyššej ligy. Klub má okrem seniorských tímov aj dorastenecké, žiacke a prípravkárske tímy. Do roku 1969 fungoval aj ženský tím, v súčasnosti sú súčasťou len tímy žiačok.
Sezóny.
Počas česko-slovenskej éry pôsobil mužský tím väčšinou v krajských súťažiach, v rokoch 1974 a 1992 sa mu podarilo postúpiť do 2. SNL (tretia najvyššia česko-slovenská liga).
Linda Huntová

Lydia Susanna Hunt (* 2. apríl 1945 Morristown, New Jersey, Spojené štáty) je americká herečka a držiteľka ceny Academy Awards za film "The Year of Living Dangerously" (1982) a tiež je prvou herečkou ktorá vyhrala túto cenu za stvárnenie postavy opačného pohlavia.
Životopis.
Linda sa narodila 2. apríla 1945 v meste Morristown, v New Jersey. Jej otec bol Raymond Davy Hunt, bol viceprezidentom spoločnosti Harper Fuel Oil. Jej matka, Elsie Doying Hunt, bola učiteľka klavíra, ktorá vyučovala na Hudobnej škole. Má staršiu sestru.
Kariéra.
Prvý krát sa vo filme objavila v roku 1980 a to v hudobnej komédii Roberta Altmana, "Popeye". O dva roky neskôr vystupovala ako Billy Kwan vo filme "The Year of Living Dangerously" a za svoju úlohu, čínsko-austrálskeho fotografa Billyho Kwana získala v roku 1983 Oscara za najlepšiu hereckú herečku, ktorá sa stala prvou osobou, ktorá získala Oscara za stvárnenie opačného pohlavia. Navyše, jej postava bola mala podmienku, že musí byť nízkeho vzrastu, ktorý Linda má. Vo filme nosila príčesok, falošné fúzy a ozdobné oči, aby pôsobila jej tvár ázijsky. 
Linda je veľmi obdivovaná aj v divadle, za ktoré získala niekoľko ocenení. Tiež sa aktívne venuje dabingu pre jej netypický hlas a na jej charakter bola vytvorená postava v animovanej rozprávke "The Incredibles" (2004). Filmu sa venuje sporadicky, no od roku 2009 je jednou z hlavných postáv televízneho seriálu "NCIS: Los Angeles" (2009 - 2018).
Osobný život.
Linda je od roku 1978 vo vzťahu so psychoterapeutkou Karen Kline, svoj vzťah spečatili v roku 2008 svadbou. Spoločne bývajú v historickej časti Hollywoodu v Kalifornií. V mladom veku bol Linde diagnostikovaný hypofýzový dwarfizmus, meria len 1,45 metra.
Brest horský

Brest horský ("Ulmus glabra") je najrozšírenejší európsky strom z rodu brest.
Je to veľký horský strom, rastie do nadmorskej výšky , preferuje vlhkú a humóznu pôdu. Dobre znáša zatienenie. Drevo sa využíva v stavebníctve, vysádza sa ako okrasná drevina. Je odolnejší na „brestový mor“ ako ostatné druhy brestov, aj preto sa dožíva viac ako 400 rokov. Drevo je dekoratívne, tvrdé ale krehké.
Rozšírenie.
Rastie od Írska východne po pohorie Ural a od severného polárneho kruhu po Peloponéz, rastie aj v Iráne. V Škandinávii dokáže formovať brestový les. Bol úspešne introdukovaný aj v Grónsku.
Na Slovensku.
Na území Slovenska ide o pôvodnú drevinu. Rastie v pohoriach na celom území okrem najnižších polôh. Najviac sa zachoval na východe územia. V minulosti bol zastúpený v 0,45 % lesnej plochy, dnes (2008) do 0,03 % = 573 ha. Patrí medzi ohrozené hospodárske dreviny.
Poddruhy.
Niektorí botanici, hlavne Lindquist (1931), navrhujú poddruhy:
Medzi týmito populáciami je časté prekrývanie, ich charakteristické vlastnosti môžu byť spôsobený skôr prostredím ako genetikou. Poddruhy napríklad neakceptuje "Flora Europaea".
Opis.
Jedince niekedy dosahujú výšky 40 m, zvyčajne so širokou a otvorenou korunou, kmeň s priemerom do 2 metrov. Borka má černasté až tmavohnedé sfarbenie, u starých stromov husto rozpukaná do hĺbky. Prirodzene sa reprodukuje semenami. Tento strom je pozoruhodný svojimi veľmi tuhými, pružnými mladými výhonkami. Striedavé listy sú opadavé, 6 až 17 cm dlhé o široké 3 - 12 cm, zvyčajne opakujúce sa s asymetrickou základňou. Lalok často úplne pokrýva krátku (&lt;5 mm) stopku; horný povrch je drsno chlpatý. Listy na semenáčikoch alebo jedincoch rastúcich v tieni, majú niekedy tri alebo viac lalokov v blízkosti vrcholu. Kvety sú obojpohlavné a jednodomé sa objavujú pred listami skoro na jar. Majú červenkastú farbu bez okvetných lístkov. Vytvárajú sa v zhlukoch po 10 až 20; na 4 mm naprieč a 10 mm dlhých stonkách. Sú opeľované vetrom. Ovocie je zelená okrídlená nažka 20 mm dlhá a 15 mm široká. V strede má jedno okrúhle, 6 mm veľké semeno, ktoré dozrieva neskoro na jar.
Galéria.
U. glabra" subsp. "montana
Elist

Knižné vydavateľstvo Elist vzniklo v roku 2016 ako projekt na podporu začínajúcich autorov. Sídli v Liptovskom Mikuláši. Malo byť zamerané na elektronické knihy. Už v lete 2016 sa tento zámer zmenil a vyšla prvá tlačená kniha - detektívka Anjelik od Romana Horňáka. Popri knihách Elist od roku 2016 vydáva aj učiteľské zápisníky, ktorých vydávanie prebralo po zaniknutom vydavateľstve Druska Books.
Majiteľom Elistu je Peter Hoferek, ktorý sa dostal do povedomia verejnosti ako cestovateľ a autor knihy "Okolo sveta s palcom hore". Hoferek je jedným z najskúsenejších slovenských stopárov - stopom precestoval viac ako 120 000 kilometrov vo viac ako šesťdesiatich krajinách.
V súčasnosti Elist vydáva cca 30 knižných titulov ročne. Od roku 2017 je členom Združenia vydavateľov a kníhkupcov Slovenska a zúčastňuje sa každoročného knižného veľtrhu Bibliotéka v Bratislave. Distribúciu kníh do kníhkupectiev pre vydavateľstvo Elist zabezpečuje Ikar.
Ocenenia.
Vydavateľstvo Elist získalo ocenenie v čitateľskej ankete Literárna revue za 2. miesto v kategórii kniha roka 2017 (Adriana Gregorová - Druhá) a za 2. miesto v kategórii Debut roka 2017 (Michaela Mihoková - Poškvrnená).
MHáK Martin

 
MHáK Martin (dlhý názov "Mestský hádzanársky klub Martin") je slovenský hádzanársky klub z Martina. Vznikol v roku 1949 pod názvom "ZSJ Kriváň Martin". Družstvo mužov je účastníkom druhej najvyššej domácej súťaže1. ligy. 3-krát bolo účastníkom najvyššej slovenskej ligy, naposledy v sezóne 2014/15. Klub má okrem seniorského tímu aj dorastenecké, žiacke a prípravkárske tímy. 
Najväčším úspechom klubu je dvojnásobné víťazstvo v Slovenskom pohári. Vďaka víťazstvu Česko-slovenskom pohári v roku 1977 postúpilo do Pohára víťazov pohárov EHF, kde sa dostalo do štvrťfinále.
Úspechy.
Víťaz Slovenského pohára:
Víťaz Česko-slovenského pohára:
Sezóny.
Prvý úspech sa dostavil v roku 1954, keď družstvo mužov postúpilo do 2. ligy, v ktorej zotrvalo 14 sezón. V roku 1968 sa mu prvýkrát podarilo postúpiť do najvyššej súťažeČesko-slovenskej ligy. S prestávkami v nej odohralo 13 sezón, naposledy v sezóne 1987/88.
Vybrané sezóny, v ktorých Martin účinkoval:
Athena (raketa)

Athena je označenie pre nosné rakety vyrábané spoločnosťou Lockheed Martin v 90. rokoch 20. storočia. Raketa bola určená na vynášanie vojenských, komerčných a aj vedeckých satelitov a sond. Všetky jej stupne boli poháňané motormi na tuhé palivo. Počas svojej služby niekoľko krát zmenila svoj názov. Pôvodne sa nazývala LLV("Lockheed Launch Vehicle"), no po spojení spoločností Lockheed a Martin Marietta sa raketa premenovala na LMLV ("Lockheed Martin Launch Vehicle"). Od tretieho štartu bol názov zmenený na Athena a tento názov zostal nezmenený. Prvý štart sa konal 15. augusta 1995 a naposledy štartovala 30. septembra 2001. V roku 2017 Lockheed Martin oznámil, že štarty rakiet ďalej neposkytuje zákazníkom.
Bola vyrábaná v dvoch typoch Athena I a Athena II. Niesla malý až stredne ťažký náklad. Používala motor Castor 120.
Levocetirizín

Levocetirizín (alebo levocetirizín dihydrochlorid) je tretia generácia&lt;ref name="AAAAI/ACAAI Guidelines"&gt;&lt;/ref&gt; nesedatívneho antihistaminika. Je vyvinutý z antihistamínového cetirizínu druhej generácie. Chemicky je levocetirizín izolovaný ľavotočivý enantiomér cetirizínu, ktorý je racemátom.
Volbeat (rozlišovacia stránka)

Volbeat môže byť:
Kresťanské zbory na Slovensku

Kresťanské zbory na Slovensku, skrátene Kresťanské zbory (KZ), historicky Bratské zbory, je malá protestantská štátom uznávaná cirkev pôsobiaca na Slovensku. Cirkev sa vytvorila v prvej tretine 19.storočia na britských ostrovoch, na území Slovenska sa prvé zbory konštituovali okolo roku 1900. Cirkev bola perzekuovaná počas Slovenského štátu aj počas komunistického režimu, v roku 1951 bola v ČSR zakázaná, viacerí kňazi boli zatknutí a KZ boli opätovne uznané až v roku 1956. 
Pri Sčítaní obyvateľov, domov a bytov v roku 2021 sa ku Kresťanským zborom prihlásilo 18 553 ľudí (0,34%), čo z cirkvi činí ôsmu najpočetnejšiu cirkev Slovenska.
Charakteristika.
Základným dokumentom Kresťanských zborov je "Biblické poznanie a vnútorný poriadok".
Vo vierouke sa majú podľa štatutára Milana Neklapila spoločné prvky s ďalšími slovenskými s evanjelikálnymi cirkvami ako Bratská jednota baptistov, Cirkev bratská či Apoštolská cirkev na Slovensku. Cirkev sama sa definuje ako duchovné hnutie, ktoré vychádza z učenia a praxe prvých zborov Cirkvi, ako sú zaznamenané v Novom zákone. Hoci sú KZ registrovanou cirkvou, odmietajú financie od štátu. V praxi ide o skupinu samostatných, ale previazaných zborov, ktoré sa dobrovoľne združujú. Veriaci v nich čítajú Bibliu, a prijímajú pod oboma spôsobmi. Príslušnosť k zboru je neformálna, o členoch si jednotlivé organizácie KZ nevedú zoznamy. KZ zároveň nemá špecifický inštitút kňazov, v cirkvi je kňazom každý muž alebo žena. Nad biblickým poriadkom dohliadajú takzvaní starší zborov, ktorí však nie sú volení ani ordinovaní.
Organizačné členenie.
Prvý zbor vznikol vďaka pôsobeniu britského kazateľa Fredericka Butchera po roku 1900 v Bratislave. Medzi rokmi 1905-1915 vznikli ďalšie zbory v Rači, Modre a Pezinku. V súčasnosti na Slovensku pôsobí 22 zborov KZ združených do 10 oblastí, prevažne na západe krajiny.
Polygnótos z Thasosu

Polygnótos (), grécky maliar z 5. storočia pred Kr., bol jedným z najvýznamnejších umelcov staroveku.
Polygnótos, syn maliara Aglaofóna, pochádzal z ostrova Thasos. Približne v roku 475 pred Kr. sa presťahoval do Atén, kde sa stal Kimónovým priateľom a údajne milencom jeho nevlastnej sestry Elpiky. Už z toho sa dá predpokladať, že v sociálnom postavení nebol len obyčajným remeselníkom (technites).
Nezachovala sa žiadna z jeho nástenných malieb. Z antických správ je ale známe, že mali prevažne mytologický námet. Medzi jeho najznámejšie diela patrili maľba "Iliú persis" (dobytie Tróje) a "Nekyia" (Odyseov vstup do podsvetia), vystavená v knidskej "lesché" (vo verejnej miestnosti) v Delfách. Tieto maľby mali viac ako 70 postáv a boli namaľované zrejme v rokoch 458 až 447 pred Kr., v Aténach vyzdobil tiež časť "stoy poikilé" (maľovaného stĺporadia, ktoré sa nazývalo aj portikom peisianaktijským ), "Théseion" a "Anakeion". Už za svojho života sa stal slávnym maliarom. Aj keď ešte nepoužíval tieňovanie ("skiágrafia" - umenie tieňovať), tvoril už omnoho voľnejším štýlom (postavy boli napríklad zoradené naprieč maľbou, nie len v jednej línii).
Antický cestovateľ Pausanias, ktorý niekoľko jeho diel podrobne opísal, uvádza, že s využitím štyroch základných farieb, čiernej, bielej, červenej a okrovej na rozdiel od iných maliarov upustil od profilových zobrazení figúr, zaobišiel sa bez základnej linky a vniesol do svojich obrazov priestorový prvok. 
Jednotná perspektíva v modernom zmysle síce ešte neexistovala, ale rozptýlené Polygnótove postavy tak voľne vystupovali z priestoru, že jeho obrazy nevzbudzovali dojem dekorácie, ale okna do sveta. Neskorší kritici tiež oceňovali Polygnótovu kombináciu "ethosu" (charakterový a mravný základ) a "pathosu" (spontánne, emotívne reakcie na vonkajší popud). Technika, ktorú používal pre zachytenie ideálnych charakterových rysov, bola značne rozmanitá. Musel mať dokonalý kresbový štýl, keď vedel vystihnúť aj tie najjemnejšie odtienky v gestách, pózach a výrazoch tvárí postáv a tiež docieliť znázornenie ich citov a celkovú atmosféru obrazu. Tvorba bez základných liniek mu umožňovala vytvárať dovtedy nezvyčajné zoskupenia postáv a oveľa výraznejšie vyjadrovať i psychologické vzťahy medzi nimi. Strata či zničenie týchto majstrovských diel, vďaka ktorým sa starogrécka maľba stala jednou z najpozoruhodnejších výtvarných prejavov svojej doby, je zrejme najťažšou ranou, akú nám starovek utŕžil.
Luniak sivý

Luniak sivý alebo haja sivá () je druh dravca z čeľade jastrabovité ("Accipitridae"). V 20. storočí sa rozšíril z Afriky na Pyrenejský polostrov, v Európe hniezdi dnes v počte 1000 až 2000 párov v Portugalsku, Španielsku a vo Francúzsku. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov luniak sivý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, malá európska populácia narastá.
Výskyt a stav na Slovensku.
Prvý výskyt na Slovensku bol doložený v auguste 2012 v chránenom vtáčom území Žitavský luh pri obci Maňa. 
Externé odkazy.
Železničná stanica Holíč nad Moravou

Železničná stanica Holíč nad Moravou je železničná stanica v meste Holíč. Leží na trati ŽSR č. 114 Kúty – Skalica – Sudoměřice nad Moravou a odbočuje z nej trať do Hodonína. Obsahuje 7 dopravných, 3 manipulačné a 2 iné koľaje.
Stanica nedisponuje možnosťou kúpy cestovných lístkov a v minulosti slúžila ako prihraničná stanica s možnosťou prestupu na Hodonín. V súčasnosti stanicu obsluhujú motorové vlaky po Skalicu. Po rozpade Česko-Slovenska bola trať prerušená.
Dostupnosť.
Železničná stanica sa nachádza na severozápadnom okraji mesta. Cesta do centra mesta trvá približne 15 minút. Blízko železničnej stanice tiež vychádza modrá cykloznačka popri hranici do Vysokej pri Morave, cez Skalicu do Senice, a cez Šaštín, Závod, Malacky a Zohor do Devínskej Novej Vsi.
Jastrab krátkoprstý (Accipiter brevipes)

Jastrab krátkoprstý () je dravý vták z čeľade jastrabovité ("Accipitridae"). Obýva juhovýchodnú Európu. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov jastrab krátkoprstý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná.
Opis.
Jastrab krátkoprstý meria asi 33, s rozpätím krídel 64. Je podobný jastrabovi krahulcovi. Siluetu majú väčšiu, telo pôsobí užšie a medzi pohlaviami je menší rozdiel. Výrazný je kontrast spodnej časti krídla za letu, ktorá je hlavne u samcov skoro biela s tmavými koncami ručných letiek. Oči majú tmavočervené, kým jastrab krahulec žlté. Stredné chvostové perá nemajú také výrazné priečne pruhovanie. Mláďatá majú celú spodnú časť tela výrazne škvrnitú, kým mladé krahulce len krk a hruď.
Výskyt a stav na Slovensku.
Na Slovensku bol výskyt jastraba krátkoprstého zdokumentovaný v máji 2012 pri Trebišove. 
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 2000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).