burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Renzo Piano

Renzo Piano (* 14. september 1937, Janov, Taliansko) je taliansky architekt.
Životopis.
Je synom staviteľa. Jeho starý otec, otec, štyria ujovia a brat boli podnikatelia. On si však vybral radšej architektúru. V roku 1964 vyštudoval Polytechnickú Školu Architektúry v Miláne. Jeho spolužiakmi boli Jean Prouvé a Franco Albini (1959 – 1964). Študoval dva roky na univerzite vo Florencii. Ako študent pracoval s Frankom Albinim a navštevoval staršie staveniská, kde získal cenné a praktické skúsenosti.
Počas štúdií sa prvý raz oženil. S manželkou Magdou Arduinovou majú tri deti: Carlo, Matteo a dcéra Lia, ktorá je tiež architektkou.
Prvú architektonickú kanceláriu si otvoril v Miláne (1964 – 1970). Popri tom spolupracoval s Luisom Kahnom vo Philadelphii a so S. Makowským v Londýne.
Prvou veľkou zákazkou, ktorú dostal v roku 1969, bol taliansky priemyselný pavilón na Expo 1970 v japonskej Osake. 
Do súťaže pre Centre national d’art et de culture Georges-Pompidou v Paríži sa spojil s architektom Richardom Rogersom a následne ju vyhrali. Vytvorili spoločnosť "Piano&amp;Rogers" (1971 – 77)
Neskôr pracoval v spoločnosti "L'Aterier Piano&amp;Rice" (1977 – 1981).
V roku 1989 sa zoznámil z Emiliou Rossata, s ktorou sa v roku 1992 oženil.
V súčasnosti má kancelárie v Janove a v Paríži pod názvom "Renzo Piano Building Workshop" s asi 100 zamestnancami (architekti, inžinieri, špecialisti…).
Dielo Renza Piana zahŕňa viac ako 40 svetoznámych projektov (múzea, galérie, kostoly, pódia, inštitúty, nákupné strediská, mosty…). Je nositeľom mnohých medzinárodných cien.
Filozofia.
„"Prečo sa chceš stať len architektom? Môžeš byť predsa staviteľom."“ Keď Renzo Piano počul tieto otcove slová, mal len 17 rokov. Až neskôr ho skúsenosti presvedčili, že byť len architektom nestačí, aj preto mohol povedať: „"Viem, že architektúra mení život. Videl som to."“ Aj preto svoje kancelárie nazval Renzo Piano Building Workshop. Ale tiež tvorí aj ako dizajnér.
Pianová veta: „"kontinuálne redukovanie mierky a atomizácia detailu nám umožňujú priblížiť sa k biologickému."“ Piano skúma detail aby pochopil celok. Minimalizuje tvary predmetov do základných foriem. Všetko z jeho tvorby má svoj predobraz v prírode.
Pianov názor na otázky štýlu: „"Štýl je veľmi nebezpečný koncept,"“, „" Je to príliš narcistický názor. Pripomína mi to komerčnú značku dizajnéra. Spomínam si, ako napríklad Giacomettiho rozčuľovalo, keď za ním prišli kupci a povedali mu: „Chceme takú vec, ktorú sme videli u iných - jednoducho ako to robíte.“ Štýl je veľké obmedzenie, ale zároveň pohodlná zlatá klietka, v ktorej vás každý hneď spozná. Preto som voči štýlu zdržanlivý."“
Palackého ulica

Palackého ulica je ulica:
Internát Massachusettského technologického inštitútu

Internát Massachusettského technologického inštitútu je internát vysokej školy Massachusetts Institute of Technology rozkladajúci sa na dĺžke viac ako míľu pozdĺž rieky Charles, doslova kúsok od centra mesta Boston. 
Centrálnu skupinu prepojených bodov navrhol v roku 1916 architekt W. Welles Bosworth. Zvolil otvorený, plynulý a flexibilný pôdorys, aby dosiahol jednoducho riešené komunikácie a inteligentné riešenie pohybu medzi školou a fakultami. Ako MIT rástla, stále sa držala tejto línie otvorenosti a prepojiteľnosit, takže temer všetky budovy boli vzájomne prepojené čo umožňovalo chodcom prejisť z jednej budovy do druhej bez prechodu cez exteriér.
Ďalší rast tejto lokality viedli architekti Alvar Aalto, Ieoh Ming Pei, Eero Saarinen a Eduardo Catalano.
Dejiny.
Internát univerzity MIT obsahuje mnoho budov reprezentujúcich rôzne architektonické štýly a zmeny funkcií, ktoré prebehli týmto internátom. Históriu architektúry internátu možno rozdeliť na štyri éry: Bostonský internát, Nový Cambridge internát pred druhou svetovou vojnou, rozvoj počas studenej vojny a budovy postavené po studenej vojne. Každá éra bola poznačená odlišnými budovami reprezentujúcimi neoklasicizmus, modernizmus, brutalizmus a dekonštruktivizmus.
Organizácia internátu.
MIT študenti, fakulta a administratívna aparatúra vo všeobecnosti majú pridelené jednotlivé čísla. Organizácia týchto čísiel budov môže byť náhodná, ale predsa je v tom istý poriadok, ktorý zodpovedá poradiu, v ktorom boli jednotlivé budovy postupne budované. Budovy 1–10 sú pôvodne internátne budovy. Budova 10, Great Dome, bola navrhnutá ako hlavný vstup. Budovy 1-8 sú usporiadané symetricky okolo budovy 10, s párnymi číslicami na západ a s nepárnymi číslicami na východ. 
Východná strana internátu má „šestky“, niekoľko budov, ktoré končia s číslicou 6 (budovy 6, 16,26,36,56 a 66, s budovou 46 pozdĺž ulice od 36). Budovy 30 sú rozložené pozdĺž Vassar ulice na sever od hlavnej časti internátu. Budovy, ktoré sú na východ od Ames ulice sú s prefixom E, tie na západe od Massachusett cesty začínajú písmenom W.
Architektonické sochárstvo

Architektonické sochárstvo predstavujú sochárske diela, ktoré tvoria súčasť architektúry. Sú to architektonické články (hlavice stĺpov, konzoly) a sochárske doplnky stavby (reliéfy, skulptúry a plastiky, architektonická dekorácia, štukatúra).
Spĺňa aj určité kritéria architektúry pri formovaní vonkajšieho priestoru (napr. Veľká Sfinga v Egypte, Socha Slobody v New Yorku). Alebo, naopak, potláča ich (napr. v gotike a v baroku, kde pokrytie steny týmito prvkami ju môže až eliminovať). Ale architektonické sochárstvo má skôr podporný význam v interiéri aj v exteriéri stavby. Zdobí alebo nahrádza architektonické články, a tak tvoria navzájom jednotu. Dnes, v modernej architektúre, sa takéto architektonické plastiky vyskytujú len výnimočne. Častejšie však dotvárajú urbanistický priestor.
Boku no sexual harassment

Boku no sexual harassment je japonský román a anime, ktoré je dostupné aj v angličtine. Postavy do tohoto románu navrhol Kazuma Kodaka. Na jej základe vzniklo trojdielne OVA, ktoré sa žánrovo zaraďuje do jaoi.
Príbeh.
Mladý úradník "Džunjo Močizuki" je typický priemerný človek. Jeho šéf, pán "Honma", je však jeho pravý opak – ukončil školu s najlepším hodnotením z celého ročníka a automaticky získal vysoké postavenie vo firme. Je tiež ženatý a veľmi úspešný muž, má deti a slovo „morálka“ je pre neho neznáme.
Honma si začal všímať peknú sekretárku v ich firme a začal harašenie. Vydeseného Močizukiho šéf uvoľnil rečami o neodporovaní nadriadeným a odmenách za poslušnosť. Močizuki mal možnosť buď zostať dole a nikdy nevyniknúť, ale zachovať si svoje ja alebo získať pre trochu premáhania dobré miesto vo firme. V túžbe po úspechu sa rozhodol pre druhú možnosť. Postupne sa snaživý príjemca sexu, uke, stal tajnou zbraňou, vďaka ktorej firma uzatvárala veľmi výhodné obchody.
Hudba.
Ending: "Glass no Tokai" od Sammy
Nová tržnica (Bratislava)

Nová tržnica alebo Tržnica je budova tržnice v Bratislave na Trnavskom mýte. 
Bola postavená v dôsledku toho, že stará tržnica po vojne stratila svoju pôvodnú funkciu - dlhé roky ju využívala televízia. Nový objekt vyrástol v blízkosti bývalého centrálneho trhoviska, ktoré malo dlhodobú tradíciu. Bolo preto dôležité nájsť správny koncept, ktorý by zodpovedal podmienkam fungovania tržnice na rozhraní storočí. 
Idea.
Ideou boli zastrčené ulice, pasáže a galérie, ktoré sa premietli do projektu. Bol tu navrhnutý progresívny konštrukčný systém, ktorý dodal stavbe osobitosť. Hlavnou myšlienkou bolo vytvoriť objekt v podobe preskleného kontajnera s odkrytými potrubiami vzduchotechniky v duchu ideí high-tech. Celosklený obvodový plášť odráža rušný život tržnice.
Konštrukcia.
Konštrukcia tržnice je tvorená mohutným železobetónovým skeletom, v ktorej sú vložené dva bloky s predajnými a obslužnými priestormi na prízemí aj na poschodí. Na oboch koncoch budovy sú prístupné schodiská. V suteréne bola veľká predajňa potravín a hlavné priestory sú určené pre individuálne stánky na predaj zeleniny, ovocia aj iného sortimentu.
Nová tržnica

Nová tržnica môže byť:
Sklenený dom

Sklenený dom môže byť:
KSA

KSA môže byť:
Budova Sony

Budova Sony môže byť:
Živnostenský dom

Živnostenský dom môže byť:
Inštrukcia (informatika)

Inštrukcia je prvok zo súboru základných operácií pre procesor. Tento súbor sa nazýva ISA (Instruction set architecture, súbor inštrukcií). Inštrukcie sú v procesore vykonávané hardvérom, konkrétne aritmeticko-logickou jednotkou (ALU).
Inštrukčné sady sa líšia od architektúry k architektúre, od procesora k procesoru. Je zvykom, že procesor z určitej architektúry dedí všetky inštrukcie po predošlých modeloch. Dve hlavné skupiny podľa rozdelenia inštrukcií sú procesory RISC a CISC. Na trhu sa objavuje aj nová technológia ZISC, ktorá však nie je veľmi rozšírená.
Kinetická architektúra

Kinetické architektúra je smer architektúry spadajúci pod kinetické umenie. Rozvíja sa od 20. a 30. rokov 20. storočia popri futurizme, dadaizme, konštruktivizme.
Vyjadrovacie prostriedky.
Hlavnou vyjadrovacou kategóriu kinetického umenia a kinetickej architektúry je pohyb. Kinetická architektúra sa usilujúce prekonať tradičnú statičnosť architektúry a rozvinúť dynamické prvky, ktoré nie sú priestorovo ani časovo fixované. V kinetickej architektúre sa rozlišuje "dráha pohybu" a "prostriedok", ktorým sa pohybujú. Prostriedkom pre pohyb kinetických objektov je vietor, voda, motor, gravitácia, energia magnetického poľa. Veľkosť a tvar menia skladaním, kĺzaním alebo rozpínaním.
Rozdelenie.
Podľa schopnosti pohybu, umiestnenia a geometrie kinetické konštrukcie Michael A. Fox rozdelil kinetickú architektúru do troch kategórií:
Príklady.
Prvými príkladmi kinetickej architektúry bola Tatlinova veža "(Veža III. Internacionály)" s otáčajúcimi sa podlažiami od Tatlina. V urbanizme je to projekt mobilného mesta od Cyrana z Bergeraku a Y. Friedmanna a kráčajúce mestá skupiny Archigram. Ku kinetickej architektúre zaraďujeme aj v architektonických detailoch počítačom riadené alebo na fotobunku reagujúce lamely slnolamov.
Delenie (matematika)

Delenie je jedna zo štyroch základných operácií v aritmetike. Delenie prirodzených čísel predstavuje ich opakované odčítanie. Delenie je inverznou operáciou k násobeniu. Výsledkom delenia je podiel.
Špecificky, ak "c" krát "b" sa rovná "a", zapísané:
kde "b" nie je nula, tak delenec "a" vydelený deliteľom "b" sa rovná podielu "c", zapísané:
Napríklad,
takže
Pravidlá.
V algebraickom telese (teda formula_5 a formula_6) platí:
Geodetická kopula

Kopula je priestorová konštrukcia, ktorej plocha je vytvorená rotáciou rovinnej krivky alebo aj priamky okolo vertikálnej osi rotácie. Navrhujú sa nad kruhovým, polkruhovým, elipsovým, mnohouholníkovým, štvorcovým alebo obdĺžnikovým pôdorysom.
Rozdelenie kopúl.
Kopuly sa rozdeľujú na hladké, rebrové, rebrovo-prstencové, lomenicové, vlnovkové, sieťové. Geodetická kopula patrí do skupiny sieťových kopúl. Tie sa ďalej delia na rombické /kosoštvorcová sieť/, trojuholníková sieť s pozdĺžnymí rebrami, trojuholníková sieť s priečnymi rebrami, sieť s pozdĺžnymi a priečnymi rebrami.
Zhotoviteľ geodetickej kopuly.
Richard Buckminster Fuller je známy ako podnikateľ a architekt. Presadil sa predovšetkým v oblasti architektúry, aj keď jeho aktivity boli široké. Snažil sa o koncipovanie návrhov, ktoré by obsahovali základné filozofické koncepty. Uvažoval o konečnom vesmíre ako guli. Akceptoval Einsteinov štvordimenzionálny svet fyziky. Chcel sa priblížiť sférickej forme priestorovou sieťou z rovnostranných trojuholníkov, pričom jej 12 spoločných vrcholov leží na povrchu imaginárnej gule. Túto podmienku spĺňal ikosader, ktorý môže byť rozdelený na oktaedry a na tetraedry. Z toho vyplýva, že všetky mnohosteny môžu byť zložené z jediného možného komponentu - štvorstenu. Fuller uvažoval, že štvorsten bude základ konštrukčného systému. Svojím objavom bol nadšený. Tak usúdil, že je možné skonštruovať kopulu, ktorá by bola vytvorená polovicou sféry z 31 kružníc, ktoré by sa pretínali tak, že vzniknú rovnostranné trojuholníky rôznych veľkostí. Trojuholníky, ktoré by boli na povrchu gule by tvorili jednu zo stien štvorstena. Z energeticko-synergetických úvah vznikla idea ikosadru.
Fuller spolupracoval spolu so Shoji Sodaom na projekte US-pavilónu EXPO '67 v Montreali (Kanada). Je to najznámejšia geodetická kopula s priemerom 76,2m a výškou 61m.
Výhody geodetických kopúl.
sú certifikované ako odolné proti hurikánom. Stavby s rovnými plochami sú pri silnom nápore vetra poškodené alebo zničené. Oproti nim geodetické kopuly sú prúdom vzduchu obtekané a tlačené k zemi a často preto odolajú vetrom a hurikánom.
Svätopluk II. (Nitrianske kniežatstvo)

Svätopluk II. (9.10. stor. alebo posledná tretina 9. storočia) bol veľkomoravské údelné knieža, pravdepodobne Nitrianska. Bol členom dynastie Mojmírovcov, syn kniežaťa Svätopluka I.
Orientoval sa na bavorských feudálov a východofranského kráľa Arnulfa, ktorí ho využívali ako svoj nástroj zasahovania do vnútorných záležitostí Moravy. Podľa veľmi neskorej a nespoľahlivej tradície bola jeho matka Gizela, sestra Arnulfa. To by vysvetľovalo, prečo sa v sporoch s bratom obracal na strýka. Jeho brat, knieža Mojmír II., ho dal za to uväzniť, miesto, kde bol uväznený bola možno dnešná obec Zbehy. V roku 899 ho z väzenia alebo obkľúčenia vyslobodili Bavori, pravdepodobne niekde pri dolnej alebo strednej Dyje alebo medzi Dyje a Dunajom a odviedli ho do Bavorska. Pravdepodobne začiatkom roka 901 ho Mojmír II. vymenil za grófa Isanricha. Neskôr už o ňom nie sú žiadne správy.
Cimetière du Père-Lachaise

Cimetière du Père-Lachaise (doslova "Cintorín Père Lachaise") alebo Cimetière de l'Est ("Východný cintorín") je najväčší parížsky cintorín (48 ha) v samotnom centre Paríža. Cintorín bol pomenovaný podľa spovedníka kráľa Ľudovíta IV. - jezuitského kňaza otca François d'Aix de La Chaise.
Père Lachaise je jeden z najslávnejších cintorínov na svete. Nachádza sa v 20. obvode a je povestný tým, že je najnavštevovanejším cintorínom sveta, ktorý láka ročne stovky tisícok návštevníkov na hroby tých, ktorí zlepšili francúzsky život za posledných 200 rokov. Je aj miestom troch pamätníkov Prvej svetovej vojny.
Père Lachaise sa nachádza na ulici Boulevard de Ménilmontant. Stanica metra Philippe Auguste na linke 2 je vedľa hlavného vstupu, zatiaľ čo stanica Père Lachaise na linkách 2 a 3 sa nachádza 500 metrov od bočného vstupu.
Normálne rozdelenie

Normálne rozdelenie (iné názvy: Gaussovo rozdelenie, normálne rozdelenie pravdepodobnosti, Gaussovo rozdelenie pravdepodobnosti) je jedno z najdôležitejších rozdelení pravdepodobnosti spojitej náhodnej veličiny.
Týmto rozdelením pravdepodobnosti sa síce neriadi veľké množstvo veličín, ale jeho význam spočíva v tom, že za určitých podmienok dobre aproximuje rad iných pravdepodobnostných rozdelení (spojitých aj diskrétnych).
V súvislosti s normálnym rozdelením sa často spomínajú náhodné chyby, napr. chyby merania, spôsobené veľkým počtom neznámych a vzájomne nezávislých príčin. Preto sa normálne rozdelenie označuje aj ako "zákon chýb". Podľa tohoto zákona sa riadi aj rozdelenie niektorých fyzikálnych a technických veličín.
Rozdelenie pravdepodobnosti.
Normálne rozdelenie pravdepodobnosti s parametrami formula_1 a formula_2, pre formula_3 a formula_4, je pre formula_5 definované hustotou pravdepodobnosti v tvare
Normálne rozdelenie sa väčšinou značí formula_7. Rozdelenie formula_8 býva označované ako normované (alebo štandardizované) normálne rozdelenie. Normované normálne rozdelenie má teda hustotu pravdepodobnosti
Charakteristiky rozdelenia.
Stredná hodnota normálneho rozdelenia je
Normálne rozdelenie má rozptyl 
Pre medián dostaneme
Koeficienty šikmosti a špicatosti normálneho rozdelenia sú:
Momentovou vytvárajúcou funkciou normálneho rozdelenia možno zapísať v tvare
Pre prirodzené čísla formula_16 možno momenty písať ako
Distribučná funkcia.
Distribučná funkcia normálneho rozdelenia je
Distribučnú funkciu normálneho rozdelenia nemožno vyjádriť elementárnymi funkciami.
Viacrozmerné rozdelenie.
Keď máme formula_20-rozmerný náhodný vektor formula_21, ktorého združená hustota pravdepodobnosti má tvar
pre formula_23, formula_24, kde formula_25 je symetrická, pozitivne definitná matica a formula_26 a formula_27 sú stĺpcové vektory. V takom prípadě hovoríme o "formula_20-rozmernom normálnom rozdelení", ktoré predstavuje zovšeobecnenie normálneho rozdelenia pre viacrozmernú náhodnú veličinu.
Charakteristiky viacrozmerného rozdelenia.
Momentovú vytvárajúcu funkciu možno vyjadriť ako
Z predchádzajúceho vzťahu možno odvodiť, že formula_30 predstavuje vektor stredných hodnôt a formula_25 kovariančnú maticu.
Marginálne rozdelenie.
Marginálnym rozdelením veličiny formula_32 je jednorozmerné normálne rozdelenie formula_33, marginálnym rozdelením veličín formula_34 pre formula_35 je dvojrozmerné normálne rozdelenie, atď.
Père Lachaise

Père Lachaise môže byť:
Až do smrti

Až do smrti () je akčný film z roku 2007 v hlavnej úlohe s Jeanom Claude Van Dammom. 
Zápletka.
Jean Claude Van Damme je v úlohe nečestného policajta "Anthonyho Stowa", závislého od drog, ktorého nikto nemá rád, vrátane jeho vlastnej ženy. Jeho hlavným nepriateľom je "Gabriel Callaghan" - bývalý policajt, ktorý sa pridal k mafii. V prestrelke Anthonyho ťažko rania a on upadne na niekoľko mesiacov do kómy. Potom ako sa preberie sa z neho stáva iný človek, rozhodne sa dať svoj život do poriadku, potrestať tých, ktorí ho kvôli odhaleniu pravdy takmer zabili a oslobodiť svoju unesenú tehotnú manželku, v ktorej sa prebudila stará láska.
Octavián Farský

Prof. RNDr. Ing. et Ing. Octavián Farský - (* 24. november 1893, Vlkov pod Oškobrhem u Chlumce nad Cidlinou (okres Nymburk), Česko - † 16. apríl 1969, Brno, Česko) je menej známy český prírodovedec, poľnohospodársky a lesný inžinier, riadny profesor ochrany lesa a poľovníctva Lesníckej fakulty VŠZ v Brne, biológ a organizátor čs. lesníctva. V rokoch 1926 až 1930 bol za ČSR uvedený v Entomologen Adressbuch Ad. Hoffmanna vo Viedni.
Biografia.
Narodil sa roku 1893 vo Vlkově pod Oškobrhem (v „myslivně“ Zámek na Vlkově u Chlumce n. Cidlinou). Študoval na reálke v Novém Bydžove a potom pokračoval v štúdiu na poľnohospodársko-lesníckom odbore pri ČVUT v Prahe. Po skončení prvej svetovej vojny odišiel do Brna na štúdium lesníctva, kde neskôr začína i pracovať. V rokoch 1920 až 1945 tu pôsobil ako adjunkt fytopatologickej sekcie Moravských zemských výskumných ústavov poľnohospodárskych. Po druhej svetovej vojne dňa 3. mája roku 1945, t. j. krátko po oslobodení Brna bola činnosť ústavu plne obnovená a vtedy ešte doc. Farský sa stáva vedúcim ústavu ochrany lesov a poľovníctva VŠZL v Brne. Tu v roku 1947 habilitoval a neskôr pôsobil ako profesor a vedúci katedry ochrany lesov a poľovníctva až do svojho odchodu do dôchodku v roku 1950 (po februárovom prevrate roku 1948 sa dostal do opozície s režimom a 11. decembra roku 1950 bol predčasne poslaný do dôchodku). V rokoch 1946/48 bol dekanom lesníckého odboru VŠ. Zomrel v roku 1969 v Brne.
Entomologické aktivity.
Počas svojho života sa zaoberal predovšetkým lesníckou ochranárskou problematikou a podieľal sa svojimi aktivitami na rozvoji nových smerov pri organizácii čs. lesníctva. Z ochranárskeho hľadiska prispieval k rozvoju lesníckej entomológie, o čom svedčí i veľa jeho odborných prác, článkov a príspevkov s touto tématikou. Na území Slovenska robil výskum niektorých škodcov - napr. v okolí Gabčíkova. Napísal viac ako 250 publikácií, kníh, pôvodných článkov a populárno-vedeckých prác z oboru ochrany lesov, poľovníctva, ovocinárstva a pod. Od roku 1921 bol členom moravsko-slezského odboru Čs. společnosti entomologické. S prof. RNDr. Josefom Kratochvílom popísal nový biologický druh - "Taeniothrips laricivorus" Krat. et Far.
Déjà Vu (film)

Déjà Vu je americký sci-fi kriminálny triler z roku 2006 v hlavnej úlohe s Denzelom Washingtonom v produkcii Jerryho Bruckheimera a réžii Tonyho Scotta.
Zápletka.
Agent vládnej agentúry "ATF", Doug Carlin (Denzel Washington) vyšetruje rozsiahly bombový útok v Algiers, New Orleans, USA. Carlin je po výbuchu nálože na trajekte privolaný na zaistenie dôkazov. Šerif Reed ho informuje, že tam bolo telo ženy ešte hodinu pred výbuchom, ale zhorelo v explózii. Agent FBI, Agent Pryzwarra (Val Kilmer), ho prizve, aby sa vo vyšetrovaní pripojil k ich tímu, vedenom Jackom McCreadym, pričom používajú časové okno a tzv červiu dieru (Einstein-Rosenov most), aby sa pozreli štyri a štvrť dňa v čase späť. Zistí, že záhadná mŕtva žena sa volala Claire Kucheverová a rozhodne sa sledovať jej posledné chvíle, aby odhalil zločinca. Počas vyšetrovania sa však do nej zamiluje a pokúša sa zmeniť osud tým, že jej zachráni život.
Pozadie.
Filmovanie v New Orleans, USA sa zdržalo po hurikáne Katrina kvôli devastácii, ktorú táto búrka spôsobila.
Frédéric Passy

Frédéric Passy (* 20. máj 1822, Paríž, Francúzsko – † 12. jún 1912, Neuilly-sur-Seine) bol francúzsky ekonóm a v roku 1901 získal Nobelovu cenu za mier (spolu s Henrym Dunantom).
Životopis.
Jeho strýko bol Hippolyte Passy bol ministrom financií vo vládach posledného kráľa Ľudovíta Filipa a prvého prezidenta Napoleona III. 
Vyštudoval právo a pracoval ako účtovník Štátnej rady. Potom sa vrátil na univerzitu, kde študoval ekonómiu a v roku 1857 sa stal profesionálnym ekonómom. Svoju skvelú reputáciu v obore získal knihou "Mélanges économiques essays" a sériou prednášok na univerzite v Montpellier. Hájil voľný obchod a myšlienky Richarda Cobdena.
V roku 1877 vstúpil do Académie des sciences morales et politiques. Angažoval sa v politických otázkach, obhajoval školskú reformu. V roku 1867 založil "Ligue de la paix et de la liberté", aby zabránil vojne medzi Francúzskom a Pruskom počas Luxemburskej krízy. V roku 1870 sa táto organizácia rozpadla v dôsledku Prusko-francúskej vojny, neskôr ju pomáhal oživiť pod názvom "Société française des amis de la paix" a v roku 1889 sa z nej stala "Société d'arbitrage entre les Nations"
V roku 1881 vyhral voľby do parlamentu, kde sa zasadzoval za zmeny v zahraničnej politike. V roku 1886 ho znovuzvolili, avšak v roku 1889 už svoj mandát neobhájil.
Stál v čele niekoľkých Svetových mierových kongresov, kde sa snažil presadiť medzinárodné arbitráže, ktoré by predchádzali vojnovým konfliktom. V roku 1909 publikoval dielo "Pour la paix", ktoré znamenalo vznik viacerých mierových a arbitrážnych organizácií.
Juraj Tvarožek

Juraj Tvarožek (* 30. november 1887, Brezová pod Bradlom – † 12. január 1966, Brezová pod Bradlom) bol slovenský architekt. Patrí medzi najvýznamnejších slovenských architektov medzivojnového obdobia. 
Život.
Narodil sa v rodine kováča. Odmala sa túžil stať maliarom. V rokoch 1898 – 1903 študoval na reálnom gymnáziu v Bratislave, ale pre sociálne podmienky zamenil štúdium za murárske remeslo. Neskôr v rokoch 1904 – 1907 študoval na štátnej priemyselnej škole v Budapešti. Nemal vysokú školu. V roku 1908 sa zamestnal v Prahe u architekta Aloisa Dryáka, ktorý práve pracoval na pomníku Fr. Palackého a sv. Václava. Zároveň navštevoval večerné kurzy kreslenia prof. Beneša. V rokoch 1911 – 1914 pracoval v budapeštianskom ateliéri M. M. Harminca a Roberta Flesha. Získal odmenu za návrh na kalvínsky kostol.
V roku 1914 narukoval na vojnu, pričom padol do zajatia. V zajatí sa mu podarilo projektovať banské mestečko. Neskôr už ako príslušník česko-slovenských légií bol v USA a po návrate do vlasti zložil staviteľské skúšky. Neskôr prišiel do Bratislavy, kde sa natrvalo usadil a začal svoju samostatnú tvorivú činnosť. V roku 1944 bol aktívnym účastníkom Slovenského národného povstania. V 50 – tych rokoch bol zatknutý, z väzenia sa vrátil s podlomeným zdravím. Zomrel v rodnej dedine v Brezovej pod Bradlom 12. januára 1966, kde je aj pochovaný. Tvarožek bol výrazne inšpirovaný myjavskou ľudovou architektúrou a umením.
Zástupca veliteľa (film)

Zástupca veliteľa "(angl. Second in Command)" je americký akčný film z roku 2006 v réžii Simona Fellowsa s Jeanom Claudom Van Dammom v hlavnej úlohe. V USA, Belgicku a Nemecku šiel priamo na video. Film sa natáčal v Bukurešti, Rumunsko.
Simon Fellows

Simon Fellows je americký režisér, scenárista a producent špecializujúci sa na drámy, akčné filmy a trilery.
Roosevelt

Roosevelt môže byť:
Chuligán

Chuligán (podľa írskej rodiny Hooliganovcov v staršej anglickej kabaretnej piesni) môže byť:
Peter Høeg

Peter Høeg (* 7. máj 1957, Kodaň) je dánsky spisovateľ.
Na Kodanskej univerzite študoval literatúru, ale má za sebou kariéru horolezca, herca, baletného tanečníka a námorníka. Súťažne šermoval a je nadšeným cestovateľom. V roku 1996 inicioval založenie nadácie podporujúce ženy a deti tretieho sveta. Literatúre sa začal aktívne venovať ako 27-ročný.
Tchäbäk

Tchäbäk (kórejsky 태백) je juhokórejské mesto. Nachádza sa v severovýchodnej časti územia, v provincii Kangwon-do (강원도). Rozprestiera sa v horách Tchäbäk-sanmäk (태백산맥). Na území s rozlohou 303 km² tu žije približne 56 000 obyvateľov (údaj z roku 2001).
Hrach siaty

Hrach siaty ("Pisum sativum") je strukovina z čeľade bôbovité. 
V gastronómii je pokladaný za zeleninu, ale botanicky patrí medzi ovocie. Rastie v mnohých častiach Zeme obvykle v prechodných mesiacoch, hlavne na jar a začiatkom leta. 
V kuchyni sa používa na mnoho účelov a ukladá do zásoby zmrazením, zaváraním, konzervovaním atď.
Hrach patrí k najrozšírenejšiemu druhu strukovín. Semená hrachu sú dôležitým zdrojom bielkovín pre výživu ľudí a zvierat. Zrelé semená obsahujú 22 – 28 % dusíkatých látok, 46 – 56 % škrobu, 5 – 7 % vlákniny, 3 % tuku a väčšie množstvo enzýmov a vitamínov A1, B1, B2. Hrach je spolu s bôbom obyčajným považovaný za najvýznamnejšiu strukovinu pestovanú v ekologickom poľnohospodárstve.
Pestovanie.
Hrach nemá rád horúce podnebie a preto sa v miernom pásme pestuje skoro na jar alebo na jeseň. Nemá rád pôdy veľmi bohaté na dusík, pretože hrach dokáže pomocou hľuzkatých baktérií viazať vzdušný dusík. Zálievka má byť primeraná, pozor na premokrenie, hrach je náchylný na hnilobu. Je to jednoročná rastlina.
Systematika.
Pozri pod hrach.
Cena Dušana Jurkoviča

 
Cena Dušana Jurkoviča bola zriadená ako trvalá pocta pamiatke zakladateľa modernej slovenskej architektúry Dušana Jurkoviča a je najstarším architektonickým ocenením na Slovensku, udelovaným od roku 1964.
V súčasnosti ju udeľuje Spolok architektov Slovenska autorovi alebo autorskému kolektívu za realizované architektonické alebo urbanistické dielo, ktoré prispieva k zvýšeniu úrovne a prestíže architektonickej alebo urbanistickej tvorby na Slovensku.
Dejiny.
Cenu Dušana Jurkoviča zriadil Zväz slovenských architektov v roku 1964 (štatút ceny schválili na II. zjazde ZSA v júni 1964).
Udeľovanie Ceny ustanovili na výročie Slovenského národného povstania. Prvé ceny odovzdal vtedajší predseda ZSA, profesor Jozef Lacko, 28. augusta 1964 ako ocenenie tvorby za predchádzajúce obdobie resp. za rok 1963. Tento princíp odovzdávania cien sa až na niekoľko výnimiek uplatňoval permanentne (rozlišuje sa rok odovzdania cien a obdobie resp. rok, za ktorý sa Cena udeľuje) aj počas obdobia, keď sa cena Dušana Jurkoviča nahradila "Cenou Zväzu slovenských architektov", ktorú prvý raz udelili za rok 1975.
Po nežnej revolúcii v roku 1989 Zväz slovenských architektov zanikol. Zhromaždenie architektov Slovenska v Bratislave 10. marca 1990 založilo Spolok architektov Slovenska (SAS ako právny nástupca ZSA). SAS obnovil Cenu Dušana Jurkoviča. Štatút Ceny schválila Rada SAS 12. februára 1991, prvý raz bol zverejnený v treťom čísle novozriadeného mesačníka Fórum architektúry (I. roč., č.3., s. 5). Prvé udeľovanie obnovenej Ceny sa udialo na výstave laureátov v budove Slovenského národného múzea v Bratislave (zároveň vtedy po prvý raz odovzdali aj novozaloženú Cenu profesora Lacka). Obnovené Ceny Dušana Jurkoviča sa označujú, oproti minulosti, len rokom jej odovzdania resp. udelenia.
Zdenka Kramplová

Zdenka Kramplová (* 7. august 1957, Krupina) je slovenská politička. V rokoch 19971998 bola ministerkou zahraničných vecí a v rokoch 20072008 ministerkou pôdohospodárstva.
Životopis.
V rokoch 1976 až 1981 študovala na Poľnohospodárskej akadémii vinohradníctvo-záhradníctvo v bulharskom Plovdive . Po skončení štúdií pracovala ako až do roku 1991 odborná redaktorka vo Vydavateľstve Príroda. Popritom prekladala publikácie a odborné články. Jej prekladateľskú činnosť ocenil roku 1987 Slovenský literárny fond udelením literárnej ceny za preklad knihy. V rokoch 1991-1992 bola vedúcou redaktorkou vo vydavateľstve Príroda. 
Politická kariéra.
Začiatkom 90-tych rokov vstúpila do HZDS. V rokoch 1992 až 1994 pôsobila na Úrade vlády ako poradkyňa predsedu vlády pre parlament, politické strany a občianske združenia. V rokoch 1994-1997 bola vedúcou Úradu vlády. V januári až júni 1997 bola vedúcou úradu ministerstva zahraničných vecí. 11. júna 1997 ju prezident Michal Kováč vymenoval do funkcie ministerky zahraničných vecí. Po prehratých voľbách v roku 1998 Kramplovú ešte odstupujúca vláda stihla vymenovať za veľvyslankyňu v Kanade. Dzurindov kabinet ju už po niekoľkých týždňoch odvolal. Veľvyslankyňa sa odmietala vrátiť. V rokoch 1999-2006 pôsobila v podnikateľskom sektore. Od júna 2006 – do novembra 2007 poslankyňa Národnej rady za ĽS-HZDS, členka parlamentného zahraničného výboru; osobitného kontrolného výboru na kontrolu činnosti Národného bezpečnostného úradu. V novembri 2007 nahradila Miroslava Jureňu vo funkcii ministerky pôdohospodárstva. Vo funkcii skončila už v auguste 2008, keď ju nahradil Stanislav Becík. V novembri 2009 odišla z HZDS. V marci 2010 sa Kramplová stala členkou a zároveň podpredsedníčkou strany Aliancia za Európu národov (AZEN).
Heikki Sirén

Heikki Sirén (* 5. október 1918) je fínsky architekt. 
Tvorba.
Heikki Sirén sa narodil v roku 1918. Po štúdiu na univerzite v Helsinkách pracoval so svojím otcom Johanom Sigfriedom Sirénom a v roku 1948 si spoločne so svojou manželkou Kaijou Sirén otvoril ateliér. Ich tvorbu spočiatku ovplyvnil Alvar Aalto a Ludwig Mies van der Rohe. Fínska stavebná tradícia 50-tych rokov a architektonický jazyk brutalizmu ich viedli k jednoduchým a elegantným konštrukciám. Medzi ich prvé realizácie patrí kaplnka v Ontaniemi. Vyznačuje sa jednoduchou dispozíciou, použitím materiálov typických pre danú oblasť, ako sú drevo a tehly a zakomponovaním stavby do prostredia. Stavba je bez dekoratívnych prvkov, jedinú dekoráciu tvorí oltár, ktorému dotvára pozadie okolitý les. Ďalšie stavby, ako dovolenkový ostrov Lingonso sa tiež vyznačujú jednoduchostou, ľudskou mierkou a použitím prírodných materiálov. V neskoršom období sa venovali aj zložitejším prácam, od bytových domov cez kostoly, školy, radnice, administratívne budovy až po urbanistické riešenia území. Medzi najvýznamnejšie projekty patrí kostol v Oriviesi a koncertná sieň v Linzi. Práce manželov Sirénovcov môžu byť pochopené len s pozadím fínskej kultúry. Budovy sa netvária ako samostatné objekty, ale sú úzko spojené s okolitou krajinou. Je tu jasné oddelenie interiéru a exteriéru, ale pritom sa navzájom prelínajú.
Shopping Park Soravia

Shopping Park Soravia je nákupné centrum v Bratislave v mestskej časti Ružinov na Rožňavskej 34. Bolo to prvé zariadenie svojho druhu v Bratislave, stavať sa začalo v roku 1997. Shopping Park Soravia bolo prvé obchodné centrum na Slovensku, kde otvorila pobočku sieť rýchleho občerstvenia McDonald's. V roku 2000 bola plocha nákupného centra rozšírená o 15 tisíc m² a bolo postavené nové nadzemné 4-poschodové parkovisko s kapacitou 582 miest.
V blízkosti sa nachádza ďalšie veľké nákupné centrum, Shopping Palace na ulici Cesta na Senec.
Kostol svätej Alžbety (Muľa)

Kostol svätej Alžbety je kostol v Muli. István Medgyaszay navrhol tento kostol na súkromnú objednávku rodiny Körffyovcov. Budova s odvážnymi architektonickými riešeniami bola prvou železobetónovou konštrukciou medzi kostolmi na území bývalého Uhorska. Kostol je zasvätený sv. Alžbete Uhorskej. Postavený bol roku 1910 v štýle uhorskej secesie.
Opis stavby.
Centrálnu dispozíciu stavby tvorí oktogonálny pôdorys s oltárnym výklenkom, do tohto priestoru vedie hlavný vstup do kostola. Klenba hlavného priestoru kostola pozostáva z vopred vybetónovaných tenkých škrupinových segmentov, ktoré sú spojené zvonku viditeľným vyzdvihnutým železobetónovým vencom. Hmotovú skladbu dopĺňa štíhla zvonica s otvorenou arkádou a nahor sa zužujúcim štítom. Spojovací článok medzi vežou a hlavnou sieňou tvorí spevácky chór. Sakristia, nadväzujúca na vežu, má rovný strop. Stvárnenie okenných otvorov svedčí o inšpirácii z gotiky. 
Výzdoba interiéru kostola je prostá, bez zbytočných, narúšajúcich prvkov. Oltáre v štýle secesnej novogotiky sú dielom L. Tihanyiho. Po obvode kupoly sú vysoké sochy anjelov, tzv. cherubíni, priečelia ozdobujú rámy s oblými obrysmi. Architekt tu dosiahol s uplatňovaním železobetónu vzájomnú integráciu nového materiálu a kultúrneho dedičstva ľudového umenia, stvárňujúc tak národný štýl.
Josef Rudolf Winkler

RNDr. Josef Rudolf Winkler (* 13. marec 1930, Praha, Česko-Slovensko – † 19. február 1993, Praha, Česko) bol český zoológ, múzejník, publicista, entomológ, hlavne koleopterológ a akarológ. 
Biografia.
Narodil sa v Prahe v roku 1930. Po skončení základnej školy študoval na gymnáziu v Prahe. Po maturite nastúpil na Prírodovedeckú fakultu Karlovej univerzity v Prahe. Bol žiakom takých entomologických kapacít ako Július Komárek a Jan Obenberger. Zomrel v roku 1993 v Prahe.
Entomologické aktivity.
Na katedre systematickej zoológie sa zaoberal štúdiom mikrofauny lesných pôd. Po skončení štúdií sa začína zaoberať hlavne akarológiou a entomológiou. V rámci akarológie sa zaoberal hlavne pôdnymi roztočmi ("Oribatei" a "Trombidiformes"). V svojej entomologickej práci sa zaoberal hlavne radom chrobákov z čeľade pestrokrovečníkov ("Cleridae") v rámci ich celosvetového rozšírenia a čeľaďou "Lycidae" v rámci palearktickej zoogeografickej oblasti. Pre začínajúcich entomologických zberateľov napísal známu príručku: "Sbíráme hmyz a zakládáme entomologickou sbírku", ktorá mala viacero vydaní a používali ju entomológovia na území celého Česko-Slovenska. Bol tiež autorom mnohých ďalších významných entomologických prác. Jeho zbierka chrobákov (Coleoptera), hlavne z čeľade "Cleridae" a "Lycidae" sa nachádza v Moravskom zemskom múzeu v Brne.
Peter Pásztor

Peter Pásztor (* 25. september 1948, Levoča) je slovenský architekt
Štúdium a kariéra.
Vyrastal v Gelnici. Svoje vysokoškolské štúdium absolvoval na Stavebnej Fakulte SVŠT v Bratislave (19671973). V rokoch 19731974 pôsobil v košickom ateliéri ŠPTÚ pod vedením Ing. arch. Jána Šprláka-Uličného, neskôr v Športprojekte do roku 1987. Od roku 1987 do 1990 nasleduje Stavoprojekt Košice, ateliér vývoja a typizácie. Roku 1989 sa rozhodne ísť pracovať do budapeštianskeho ateliéru Imre Makovcza, kde strávi osem mesiacov. Makoveczova filozofia, a jeho osobitný myšlienkový svet silne ovplyvní a formuje Pásztorovu hlboko založenú regionálno-organickú orientáciu. Po návrate z Budapešti sa ocitne v konzervatívnom, socialistickom prostredí, kde sú jeho tvorivé ambície obmedzené prevládajúcimi achitektonickými názormi V roku 1990 sa spojí s názorovo blízkym architektom Martinom Drahovským a spolu založia architektonickú firmu.
Habilitácia.
1995 FA STU Bratislava (Organický prístup v sakrálnej architektúre na Slovensku)
Dizertácia.
2000 FA STU Bratislava (Architektúra ako umenie, či výsledok kompromisu?)
Inaugurácia.
2003 FA STU Bratislava (Organický prístup ako princíp architektonickej tvorby)
Charakteristika tvorby.
Pásztorova regionálno-organická, resp. živá architektúra, ako ju on sám často nazýva, je čistá tvorba, ktorá má základy zakorenené v krajine. Jeho vlastný tvorivý názor je vždy adoptovaný pre konkrétne podmienky budúcej stavby a konkrétneho objednávateľa s využitím miestnych materiálov. Takto vzniknutá architektúra sa vyznačuje skulpturálnym artefaktom, archaickými náznakmi a organickými tvarmi. Organickosť sa netýka len vonkajšieho stvárnenia, tvorivá identita vynikne aj v nepravidelných, nepravouhlých pôdorysoch. Výrazové dominanty stavieb sú drevené kmene, stĺporadie z dreva, stĺpy s trsom podporných trámov, ktoré vychádzajú z horného ukončenia stĺpa, ďalej sú charakteristické aj gotické oblúky a prehýbanie strechy. Pri tvorbe hmoty, a konfigurácii priestoru Pásztor vychádza obvykle z dvojkrídlovej dispozície s centrálnou presklennou halou, resp. z pôdorysnej skladby tvaru „L“. Tieto charakteristické tvarové prvky a pôdorysné skladby sa uplatňujú nielen pri rodinných domoch, ale aj pri veľkolepejších stavbách.
Americký inštitút architektov

Americký inštitút architektov ("American Institute of Architects") je národná profesná inštitúcia amerických architektov, ktorá zastupuje licencovaných architektov. Architekti – jej členovia, majú oprávnenie na výkon povolania architekta v USA. Svoje sídlo má vo Washingtone, D.C.
O AIA.
Od roku 1875, AIA predstavoval profesionálne záujmy amerických architektov. Viac ako 86 000 licencovaných architektov, cieľavedomých profesionálov a spojeneckých partnerov vyjadruje svoj záväzok a súdržnosť pri budovaní spoločenstva a budov USA. Členovia sa držia kódu etiky a profesionálneho prístupu, ktoré zabezpečí klientovi, verejnosti a kolegom zasvätenie do najvyšších štandardov v profesionálnej praxi.
Márius Žitňanský

Doc. Ing. arch. Márius Žitňanský, PhD. (* 1. jún 1952) je slovenský architekt a pedagóg na Fakulte architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave.
Životopis.
Svoje detstvo prežil striedavo v mestskom prostredí Bratislavy a na vidieku v okolí Piešťan. Počas štúdia na matematickom Gymnáziu Juraja Hronca v Bratislave sa prejavil jeho výrazný výtvarný talent a záujem o štúdium architektúry. Na začiatku jeho kariéry stál starý otec, ktorý bol staviteľ a neskôr známy slovenský sochár a pedagóg Ludwik Korkoš.
V roku 1976 absolvoval Slovenskú vysokú školu technickú na Fakulte architektúry v Bratislave pod vedením doc. Antona Rokošného. Spolupráca s architektom Antonom Krajčovičom mu priblížila filmovú scénografiu a neskôr pracoval v ÚĽUV-e.
Architekt Ernest Krampl objavil jeho talent a Žitňanský sa dostal cez Štátny projektový a typizačný ústav do Projektového ústavu kultúry (PÚK) v Bratislave, kde spolupracoval pri projektovaní a realizácii Divadla Andreja Bagara v Nitre, pod vedením architekta Juraja Hlavicu (1978 projekt, 1991 realizácia).
Počas pôsobenia na PÚK v rámci plnenia socialistických záväzkov vytvoril a stál pri realizácii dvoch sakrálnych stavieb zborový dom Cirkvi Bratskej v Starej Turej (1978 – 1982 projekt, 1982 – 1983 realizácia) a zborový dom Cirkvi Bratskej v Leviciach (1983 – 1985 realizácia), za ktorý získal po novembri 1989 cenu Dušana Jurkoviča. Týmito realizáciami vytvára hranicu medzi obdobím neskorej moderny a postmoderny na Slovensku.
Pádom socialistického režimu v roku 1989 ukončil spoluprácu s PÚK. Od tohto obdobia až po súčasnosť vytvoril a spolupracoval na množstve projektov, z ktorých najvýznamnejším je sídlo firmy Montex, a.s. v Rovinke (1999 – 2002 a 2002 – 2006) s množstvom ocenení: cena časopisu ARCH, Stavba roka, CE.ZA.AR (cena za architektúru).
Oki (provincia)

Provincia Oki () bola stará japonská provincia, ktorá sa nachádzala na území ostrovov Oki v Japonskom mori pri pobreží provincií Izumo a Hóki
Ostrovy Oki sa skladajú z dvoch relatívne veľkých ostrovov a niekoľkých menších. Hlavné mesto provincie sa nachádzalo miestach, kde v súčasnosti stojí mesto Saigo. Bolo však nájdených iba málo pamiatok na staré hlavné mesto, nehľadiac na provinčný kláštor, ktorý sa zachoval v Saigo až do dnešných dní.
Oki bolo miesto exitu cisárov Go-Toba a Go-Daigo.
Od obdobia Kamakura bola provincia Oki primárne ovládaná šugom z provincie Izumo. V období Muromači bola postupne riadená klanmi Sasaki, Jamana a Kjogoku. V období Sengoku ovládol provinciu klan Amako. Po ich páde a vzniku Tokugawského šógunátu, šógunát prehlásil provinciu za domínium šóguna a za guvernéra menoval daimjóa z hanu Macue, ktorý patril klanu Macudaira, pribuzným šóguna. V tom čase sa produkcia ryže provincie Oki počítala na 5 000 koku ročne.
Dnes je to okres Oki, časť prefektúry Šimane.
Baumschlager &amp; Eberle

Baumschlager &amp; Eberle je architektonická firma, založená v roku 1984 rakúskymi architektmi Carlom Baumschlagerom and Dietmarom Eberlem. Čerpajú z odkazu modernizmu a skôr než typický materiál je pre nich charakteristická koncepcia utvárania priestoru.
V tvorbe tejto dvojice dominujú obytné súbory, významné sú aj administratívne budovy. Ich fasáda je vždy členitá a nedovolí stavbe vytvoriť jeden monolitický blok, navzdory tomu si však budova dokáže zachovať čistotu a kompaktnosť. Citlivo pracujú s okolitým prostredím. Pre ich práce na obytných súboroch je príznačné, že vo vnútri stavieb starostlivo zvažujú rozvod sietí, ale inak sú vnútorné dispozície natoľko voľné, že je ich možné do značnej miery prispôsobiť individuálnym požiadavkám. Pozornosť venujú aj stránke energetickej náročnosti - často využívajú dvojité, variabilné fasády. 
Medzinárodné uznanie získali vďaka niekoľkým víťazstvám v medzinárodných súťažiach: napríklad ich projekt rozšírenia viedenského letiska, návrh administratívnych budov v Ženeve a Zürichu, obytného súboru v Pekingu alebo budova na brehu Bodamského jazera. Tvar posledne menovanej vychádza z idei vtáka stojacieho vo vode na jednej nohe. Vo vnútri betónového tubusu je umiestnená kancelária vyložená svetlým drevom, obe čelné steny sú zasklené.
Gravitation

Gravitation je japonská manga od autorky Maki Murakamiovej, publikovaná spoločnosťou "Gentosha" v časopise "Rutile". Na podnet tejto mangy vzniklo najskôr dvojdielne OVA a o rok neskôr aj trinásťdielny seriál. Žánrovo sa zaraďuje do šónen-ai.
Príbeh.
Vzorom 19-ročného ružovovlasého chlapca menom "Šúiči Šindó" bol už od detstva známy spevák skupiny Nittle Grasper "Rjúiči Sakuma", na ktorého sa viac-menej povahovo podobá. Šúiči so svojím dávnym kamarátom "Hirom" založí skupinu Bad Luck a spolu sa snažia preraziť v šoubiznise. Medzitým sa Šuiči zamiluje do spisovateľa Eiriho Yukiho, ktorý sa síce tvári že mu Šuiči lezie na nervy, ale v skutočnosti ho má pravdaže tiež rád.
Anime TV seriál.
Jednotlivé japonské epizódy z TV seriálu (preložené):
Ómi (provincia)

Ómi () alebo Góšú (江州) bola stará japonská provincia, bola jedna z provincií v Tósandó, na ktorej území sa dnes rozkladá prefektúra Šiga.
Starobylé hlavné mesto bolo neďaleko Ócu, ktoré bolo tiež dôležité hradné mesto. 
Tokimasa Hódžó (北條　時政, 1138-1215), prvý "šikken" Kamakurského šógunátu, bol menovaný daimjóm provincie Ómi v 10. mesiaci "Šódži" 2 (1200).
V období Edo, sa tu nachádzalo päť zastávok Tókaidó. V období Sengoku, severná časť provincie bolo panstvom Micunaria Išida, protivníka Iejasua Tokugawu v bitke pri Sekigahare, ktorý strávil väčšinu času na hrade Ósaka, spravujúc panstvo malého syna Hidejošiho Tojotomiho. Po porážke Išida, Tokugawa pridelil panstvo svojim spojencom, klanu Ii, ktorý postavil hrad a mesto Hikone na ruinách Sawajama.
Manganistan draselný

Manganistan draselný alebo hypermangán, chemicky KMnO4, je čiernofialová lesklá kryštalická soľ. Je veľmi dobre rozpustná vo vode, pričom vzniká, v závislosti od koncentrácie, ružovofialový až tmavofialový roztok. V medicíne sa používa ako antiseptikum, na potieranie ekzémov a plesní na nohách. 
Tepelný rozklad.
Pri teplote nad 270 °C sa rozkladá chemickou reakciou:
Ümsong

Ümsong (kórejsky 음성) je okres v Kórejskej republike. Nachádza sa v strednej časti územia, v provincii Čhungčhongbuk-do (충청북도). Na rozlohe 521 km² tu žije približne 87 000 obyvateľov (údaj z roku 2001).
Administratívne rozdelenie.
Okres Ümsong je v súčasnosti rozdelený na 2 mestá nazývané "üp" (읍) a 7 obcí "mjon" (면). Mestá Kümwang-üp a Ümsong-üp mali do roku 1973 (resp. 1956) štatút obce "mjon".
2016

Rok 2016 (MMXVI) bol priestupný kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v piatok 1. januára a skončil v sobotu 31. decembra.
Na základe rezolúcie prijatej 20. decembra 2013 na 68. zasadnutí Valného zhromaždenia Organizácie Spojených národov bol rok 2016 vyhlásený za medzinárodný rok strukovín.
2017

Rok 2017 (MMXVII) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v nedeľu 1. januára a skončil v nedeľu 31. decembra.
2018

Rok 2018 (MMXVIII) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v pondelok 1. januára a skončil v pondelok 31. decembra.
2019

Rok 2019 (MMXIX) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v utorok 1. januára a skončil v utorok 31. decembra.
2020

Rok 2020 (MMXX) bol priestupný kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v stredu 1. januára a skončil vo štvrtok 31. decembra.
2021

Rok 2021 (MMXXI) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v piatok 1. januára a skončil v piatok 31. decembra.
Organizácia spojených národov vyhlásila rok 2021 za Medzinárodný rok mieru a dôvery, Medzinárodný rok kreatívnej ekonomiky pre udržateľný rozvoj, Medzinárodný rok ovocia a zeleniny a Medzinárodný rok eliminácie detskej práce.
2022

Rok 2022 (MMXXII) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v sobotu 1. januára a skončil v sobotu 31. decembra.
2023

Rok 2023 (MMXXIII) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v nedeľu 1. januára a skončil v nedeľu 31. decembra.
2024

Rok 2024 (MMXXIV) bol priestupný kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v pondelok 1. januára a skončil sa v utorok 31. decembra.
2025

Rok 2025 (MMXXV) je kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal sa v stredu 1. januára a skončí v stredu 31. decembra.
2027

Rok 2027 (MMXXVII) bude kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začne v piatok 1. januára a skončí v piatok 31. decembra.
2036

Rok 2036 (MMXXXVI) bude priestupný kalendárny rok, ktorý bude v súlade s gregoriánskym kalendárom začne v utorok, bude 2036. rok nášho letopočtu, 36. rok v 3. miléniu, 36. rok v 21. storočí a 7. rok v dekáde 30. rokov 21. storočia.
2037

Rok 2037 (MMXXXVII) bude kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začne v utorok, bude 2037. rok nášho letopočtu, 37. rok v 3. miléniu, 37. rok v 21. storočí a 8. rok v dekáde 30. rokoch 21. storočia.
2038

Rok 2038 (MMXXXVIII) bude kalendárny rok, ktorý bude v súlade s gregoriánskym kalendárom začne v piatok, bude 2038. rok nášho letopočtu, 38. rok v 3. miléniu, 38. rok v 21. storočí a 9. rok v dekáde 30. rokoch 21. storočia.
2039

Rok 2039 (MMXXXIX) bude kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začne v sobotu, bude 2039. rok nášho letopočtu, 39. rok v 3. miléniu, 39. rok v 21. storočí a 10. rok v dekáde 30. rokoch 21. storočia.
2086

Rok 2086 sa začne utorkom (1. januára) a skončí utorkom (31. decembra)
2087

Rok 2087 sa začne stredou (1. januára) a skončí stredou (31. decembra)
2089

2089 (MMLXXXIX) je kalendárny rok, ktorý podľa gregoriánskeho kalendára začne sobotu 1. januára 2089 a skončí sobotu 31. decembra 2089. Pôjde o 89. rok 3. tisícročia, 89. rok 21. storočia a 10. a posledný rok 80. rokov 21. storočia.
2090

2090 (MMXC) je kalendárny rok, ktorý podľa gregoriánskeho kalendára začne nedeľu 1. januára 2090 a skončí nedeľu 31. decembra 2090. Pôjde o 90. rok 3. tisícročia, 90. rok 21. storočia a 1. rok 90. rokov 21. storočia.
2091

2091 (MMXCI) je kalendárny rok, ktorý podľa gregoriánskeho kalendára začne pondelok 1. januára 2091 a skončí sobotu 31. decembra 2091. Pôjde o 91. rok 3. tisícročia, 91. rok 21. storočia a 2. rok 90. rokov 21. storočia.
2092

2092 (MMXCII) je priestupný kalendárny rok, ktorý podľa gregoriánskeho kalendára začne utorok 1. januára 2092 a skončí stredu 31. decembra 2092. Pôjde o 92. rok 3. tisícročia, 92. rok 21. storočia a 3. rok 90. rokov 21. storočia.
2093

2093 (MMXCIII) je kalendárny rok, ktorý podľa gregoriánskeho kalendára začne štvrtok 1. januára 2093 a skončí štvrtok 31. decembra 2093. Pôjde o 93. rok 3. tisícročia, 93. rok 21. storočia a 4. rok 90. rokov 21. storočia.
2094

2094 (MMXCIV) je kalendárny rok, ktorý podľa gregoriánskeho kalendára začne piatok 1. januára 2097 a skončí piatok 31. decembra 2094. Pôjde o 94. rok 3. tisícročia, 94. rok 21. storočia a 5. rok 90. rokov 21. storočia.
2096

2096 (MMXCVI) je priestupný kalendárny rok, ktorý podľa gregoriánskeho kalendára začne nedeľu 1. januára 2097 a skončí pondelok 31. decembra 2096. Pôjde o 96. rok 3. tisícročia, 96. rok 21. storočia a 7. rok 90. rokov 21. storočia. Bude posledným priestupným rokom v 21. storočí.
2097

2097 (MMXCVII) je kalendárny rok, ktorý podľa gregoriánskeho kalendára začne utorok 1. januára 2097 a skončí utorok 31. decembra 2097. Pôjde o 97. rok 3. tisícročia, 97. rok 21. storočia a 8. rok 90. rokov 21. storočia.
2098

2098 (MMXCVIII) je kalendárny rok, ktorý podľa gregoriánskeho kalendára začne stredu 1. januára 2098 a skončí stredu 31. decembra 2098. Pôjde o 98. rok 3. tisícročia, 98. rok 21. storočia a 9. rok 90. rokov 21. storočia.