burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zbojnícka skala (vrch vo Volovských vrchoch)

Zbojnícka skala () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Mníšek nad Hnilcom, približne juhozápadne od Gelnice.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kojšovská hoľa. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Košice-okolie a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obcí Smolnícka Huta a Vyšný Medzev. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaný Mníšek nad Hnilcom a juhozápadne ležiaca Smolnícka Huta, rovnakým smerom sa nachádza i Štós, juhovýchodne leží Medzev a Vyšný Medzev a severným smerom Prakovce a Helcmanovce. 
Opis.
Zbojnícka skala leží v hrebeni, vedúcom od Štóskeho sedla na Kojšovskú hoľu (). Severne sa nachádza Orlí vrch (), Havrania hlava (), Hutná hoľa (), Ostrý vrch () a Kloptaň (), východne Kojšovská hoľa (), Zlatoidská hora (), Ovčinec () a Biely kameň (), južne Krásny roh (), Jelení vrch () a Lastovičí vrch () a západne Hekerová (), Veľký Vtáčí vrch (), Drahov () a Korban (). Západné svahy masívu odvodňuje Smolnícky potok a severné Zbojnícky potok, oba smerujúce do Smolníka v povodí rieky Hnilec, voda z juhovýchodných častí hrebeňa odteká potokom Zlatná do Bodvy. Vrcholom vedie turistická magistrála Cesta hrdinov SNP. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý mladý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Slovenský kras, Slanské vrchy, Čiernu horu, Čergov, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry a východnú časť Nízkych Tatier s Kráľovou hoľou.
Granit (rozlišovacia stránka)

Granit môže byť:
Lillestrøm SK

Lillestrøm SK, celým názvom Lillestrøm Sportsklubb je nórsky futbalový klub sídliaci v meste Lillestrøm, ktorý vznikol v roku 1917. Momentálne je účastníkom Eliteserien, najvyššej nórskej futbalovej súťaže. Domáce zápasy hrá na štadióne Åråsen Stadion, ktorý má kapacitu 11 500 miest.
Lillestrøm SK v európskych pohároch.
zdroj: kassiesa.net
Loni Andersonová

Loni Andersonová (* 5. august 1945, Saint Paul, Minnesota, USA) je americká herečka. Za svoj herecký výkon v televíznom seriály "WKRP in Cincinnati" získala niekoľko nominácii na televízne ceny.
Detstvo a mladosť.
Andersonová sa narodila v Saint Paul, v štáte Minnesota ako dcéra environmentálneho chemika a modelky. Vyrastala na predmestí Roseville v Minnesote. Po ukončení strednej školy, začala študovať na University of Minnesota.
Kariéra.
Andersonová debutovala vedľajšou rolou vo filme "Nevada Smith" z roku 1966, kde hrala po boku herca Stevea McQueena. V polovici 70. rokov sa po desiatich rokoch vrátila k herectvu. V roku 1978 stvárnila rolu Jennifer Marlowe v sitkome "WKRP v Cincinnati", pričom televízny seriál opustila v roku 1980. Neskôr sa do televízneho seriálu vrátila, kde bola až do jeho záverečnej epizódy v roku 1982. Za svoj herecký výkon získala nominácie na rôzne televízne ocenenie, ako napríklad Zlatý glóbus či Emmy Award.
V roku 1980 bola obsadená do hlavnej úlohy v životopisnom filme "The Jayne Mansfield Story", kde stvárnila Jayne Mansfieldovú. Jej hereckým partnerom vo filme bol Arnold Schwarzenegger. V roku 1983 si zahrala s Burtom Reynoldsom v kriticky neúspešnom filme "Stroker Ace". V polovici 80. rokov začala herecká kariéra Andersonovej upadať. V roku 1989 dabovala postavu "Flo" v animovanom filme "Všetci psi idú do neba".
V roku 1991 si zahrala v životopisnom filme "White Hot: The Mysterious Murder of Thelma Todd". O rok neskôr, si zahrala v komédii "Munchie". V 90. rokoch prevažne hosťovala v televíznych seriáloch. Menšiu rolu hrala aj v komédii "Noc v Roxbury" z roku 1998.
V roku 2016 hosťovala v televíznom seriály "Baby Daddy".
Súkromný život.
Andersonová bola vydatá štyrikrát. Má dcéru Deidre s jej prvým manželom Bruceom Hasselbergom, za ktorého bola vydatá v rokoch 1964 až 1966. Jej druhé manželstvo bolo v rokoch 1973 až 1981 za Rossa Bickella. Tretie manželstvo uzatvorila s hercom Burtom Reynoldsom v rokoch 1988 až 1994, s ktorým si tiež adoptovala syna Quintona. V roku 2008 sa vydala štvrtý krát za hudobníka Boba Flicka, jedného zo zakladajúcich členov folkovej skupiny The Brothers Four.
V roku 1995 vydala autobiografickú knihu s názvom "My Life in High Heels". V roku 1999 sa stala hovorkyňou organizácie na podporu Chronickej obštrukčnej choroby pľúc, s názvom COPD Together. Touto chorobou trpeli jej obaja starí rodičia.
Krajinské zastupiteľstvo Slovenskej krajiny (1928 – 1935)

Krajinské zastupiteľstvo Slovenskej krajiny v rokoch 1928 – 1935 bol prvý zastupiteľský orgán územia dnešného Slovenska, ktorý bol zvolený v krajinských voľbách v roku 1928, po zavedení krajinského zriadenia. V zmysle vtedajšej právnej úpravy boli z 54 členov 2/3 volené vo voľbách a 1/3 (odborníkov) menovaná ústrednou vládou v Prahe. Tá 18 odborníkov vymenovala 29. decembra 1928. Volebné obdobie krajinského zastupiteľstva, ako aj ostatných krajinských orgánov, malo byť šesťročné. Avšak na základe zákona č. 270/1934 Zb. z. a n. sa volebné obdobie predĺžilo o pol roka. Ďalšie voľby preto prebehli až 26. mája 1935. Krajinské zastupiteľstvo zasadalo v budove bývalého župného domu na Župnom námestí v Bratislave. Ustanovujúca schôdza sa konala 12. januára 1929. Rozpustené bolo rozhodnutím vlády 24. apríla 1935 a do ustanovenia nového zastupiteľstva jeho kompetencie prebral krajinský výbor.
Légie 100

Légie 100 () bol projekt, realizovaný v Česku a čiastočne aj na Slovensku v rokoch 20092020 v rámci stého výročia založenia československých légií. Prebiehal v spolupráci Československej obce legionárskej, Ministerstva obrany ČR, Vojenského historického ústavu Praha a ďalších zainteresovaných zložiek. Jeho cieľom bolo významne zlepšiť povedomie širokej verejnosti doma aj v zahraničí o zásadnú úlohu, ktorú čs. légie zohrali pri vzniku samostatného Česko-Slovenska a tiež podporiť vlastenectvo, hrdosť na svoju vlasť a rozvoj tradícií v duchu odkazu čs. legionárov.
Projekt zahŕňa web s databázou čs. legionárov s možnosťou parametrického vyhľadávania.
Legiovlak.
Súčasťou projektu bolo aj vytvorenie repliky legionárskeho vlaku z obdobia 19181920, kedy na Transsibírskej magistrále prebiehali vojenské operácie čs. légií (Sibírska anabáza). Súčasťou vlaku bol aj slovenský vozeň a vlak v rokoch 20132021 ako pojazdná expozícia s výstavou čs. légií navštívil množstvo lokalít v Česku aj na Slovensku.
Åråsen Stadion

Åråsen Stadion je futbalový štadión v meste Lillestrøm v Nórsku. Bol otvorený v roku 1951. Na štadióne hrá svoje domáce zápasy tím Lillestrøm SK. Aktuálna kapacita štadióna je 11 500 miest.
Kallixenos

Kallixenos () môže byť:
Federálny pohár v basketbale žien

Federálny pohár v basketbale žien je spoločná basketbalová pohárová súťaž žien v Česku a na Slovensku, ktorú organizuje Česká basketbalová federácia (ČBF) a Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Vznikla v roku 2022 a zúčastňujú sa jej po štyri kluby z najvyšších ligových súťaží ČR a SR. V doposiaľ konaných ročníkoch zvíťazili české kluby, Sokol Nilfisk Hradec Králové a BK Žabiny Brno.
Štruktúra súťaže.
Pohár sa hrá turnajovým spôsobom, turnaj (final eight) prebieha vyraďovacím systémom, keď v každom kole proti sebe dva tímy odohrajú zápas o postup do ďalšieho kola alebo zápasov o konečné umiestnenie.
Kŕč (rozlišovacia stránka)

Kŕč môže byť:
Masliak (rozlišovacia stránka)

Masliak môže byť:
1983 – 1998

1983 – 1998 je kompilačný album speváčky Dariny Rolincovej, ktorý vydalo vydavateľstvo Sony Music/Bonton. Nahrávka obsahuje 22 skladieb, z toho dve nové - „V mene lásky“ a remake skladby „Čo o mne vieš ´98“ z roku 1988.
Na kompilácii sa objavujú takisto skladby zo súkromného archívu Jany Rolincovej - „Dúha“ a Ľudovíta Beladiča - „Keď obloha plače“, „Dievčatko s kľúčikom na krku“ a „Kukučka“. 
Výroba albumu.
Nové skladby (21, 22):
Nahrané v roku 1998 v štúdiu Logic 7
Borovica bahenná

Borovica bahenná môže byť:
Biely kameň (vrch vo Volovských vrchoch)

Biely kameň () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Zlatá Idka, približne južne od Gelnice.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kojšovská hoľa. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Košice-okolie a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obce Zlatá Idka a mesta Gelnica. Najbližšími sídlami sú severozápadne situované Prakovce a Helcmanovce a juhovýchodne ležiaca Zlatá Idka, severne sa nachádza Gelnica a Kojšov, južne Poproč, Vyšný Medzev a Medzev. 
Opis.
Biely kameň leží v hrebeni, vedúcom od Kloptaňa () na Kojšovskú hoľu (). Severne sa nachádza Krompašský vrch (), Žakarovský vrch () a Jedlinka (), východne Zlatoidská hora (), Kojšovská hoľa () a Predné holisko (), južne Hrb () a Barat () a západne Ovčinec (), Zbojnícka skala (), Kloptaň () a Hutná hoľa (). Západné svahy masívu odvodňuje potok Zimná voda, severné Perlový potok, oba smerujúce do rieky Hnilec, na juhovýchodnom úbočí pramení potok Ida, odtekajúc do Bodvy. Vrcholom vedie turistická magistrála Cesta hrdinov SNP. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý, riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Čiernu horu, Čergov, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry a východnú časť Nízkych Tatier s Kráľovou hoľou.
Chrám svätej Petky (Peštera)

Chrám svätej Petky () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v meste Peštera v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita.
Chrám sa nachádza na južnom okraji mesta Peštera v blízkosti hodinovej veže "Sachata".
Dejiny.
S výstavbou sa začalo v roku 1690 a budova bola dokončená v priebehu roku 1710. Chrám bol vysvätený v roku 1711, pričom svätiteľom bol plovdivský metropolita Grigorij Damaskin.
V priebehu 19. storočia bol pri chráme postavený monastiersky metoch.
V roku 1902 budovu chrámu zasiahol a zničil požiar. V roku 1904 bol chrám reštaurovaný, pričom v rámci tejto obnovy chrámu, bola budova o niečo zväčšená. Po obnove bol chrám nanovo vysvätený 22. mája 1905.
V súčasnosti je chrám funkčným chrámom bulharskej pravoslávnej cirkvi.
Charakteristika.
Je jedným z troch historických obrodeneckých pravoslávnych chrámov v meste Peštera. Zo všetkých troch je najstarší. Je typickým predstaviteľom pešterskej architektonicko-staviteľskej školy.
Budova v pôvodnom vzhľade z roku 1710 bola o niečo menšia, než je dnešný chrám po rekonštrukcii v roku 1904, a bola na základe vtedajších osmanských požiadaviek vkopaná do zeme.
Chrámový sviatok sa slávi 14. októbra.
Pamiatková ochrana.
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Jozef Ziči

Jozef František Maria gróf Ziči - prídomok "Zichy de Zich et Vásonkeö" (; * 13. november 1841, Bratislava – † 11. november 1924, Voderady alebo Bratislava) bol uhorský šľachtic (príslušník grófskeho rodu Zičiovcov), politik, cestovateľ. Od mladosti pôsobil v štátnej správe. Zastával funkciu guvernéra v Rijeke (18701872), potom bol v dvoch uhorských vládach ministrom rôznych rezortov (18721875). Bol tiež poslancom uhorského snemu a neskôr dedičným členom hornej snemovne uhorského snemu. Vlastnil veľkostatky na Slovensku, sídlil na zámku Voderady blízko Trnavy.
Životopis.
Pochádzal z významného uhorského šľachtického rodu Zichyov. Narodil sa v Bratislave ako najstarší syn grófa Františka Zichyho (18111900) a markízy Márie de Ville. Študoval v Bratislave a na univerzite vo Viedni, kde získal titul doktora práv. Od mladosti sa angažoval v politike a v štátnej správe. V rokoch 18671869 bol sekčným radcom na uhorskom ministerstve obchodu, medzitým bol zvolený do uhorského snemu (18681870 a tiež v rokoch 18721875). V rokoch 18701872 zastával funkciu guvernéra v Rijeke. V decembri 1872 sa vrátil do Budapešti ako minister orby, priemyslu a obchodu. Od decembra 1873 bol zároveň ministrom verejných prác a dopravy. V nasledujúcom kabinete Istvána Bittóa si udržal funkciu ministra verejných prác a dopravy (18741875).
Po roku 1875 podnikol so svojim mladším bratom Augustom dlhú cestu na Ďaleký východ počas ktorej si písal denník (vyšiel aj knižne: Denník grófa Jozefa Zičiho z cesty po východnej Ázii v rokoch 18751876, Západoslovenské múzeum v Trnave, 2006, ISBN: 8085556170) a v rokoch 18761876 do USA a Kanady.
Od roku 1875 bol c.k. tajným radcom. V rokoch 18891893 bol županom Bratislavskej župy. Za zásluhy bol nositeľom Rádu železnej koruny (1873) a veľkokríža Leopoldovho rádu (1892). Jeho hlavným sídlom bol zámok Voderady pri Trnave, v ktorom Zičovci vybudovali obsiahlu knižnicu s cca 10 000 – 12 000 zväzkami. Dochoval sa aj jej katalóg z roku 1894.
Podľa Konštantína Čulena po vzniku Československej republiky uznal Samuela Zocha za právoplatného Bratislavského župana a uznal moc československej vlády.
Keďže jeho otec František Ziči založil Bratislavskú sporiteľňu, prvým vkladateľom bol jeho syn František a jemu patrí aj prvá vkladná knižka na Slovenskom území z roku 1842.
Rodina.
V roku 1878 sa oženil s princeznou Helenou ("Ilonou") Odescalchiovou (18591932). Z ich manželstva pochádzal syn Julius (18801930) a dcéra Klára (18831971), vydatá za grófa Štefana Keglevicha. Manželstvo Jozefa Zičiho a Heleny Odescalchiovej bolo rozvedené v auguste 1895 a Helena sa o mesiac neskôr vydala za Jozefovho bratranca grófa Kazimíra Zičiho.
Jeho mladší brat Teodor (18471927) bol diplomatom a dlhoročným rakúsko-uhorským vyslancom v Bavorsku. Najmladší brat August (18521925) sa preslávil ako cestovateľ a neskôr bol cisárskym najvyšším dvorným maršálkom a poslancom uhorského snemu. Okrem nich dvoch mal ešte dvoch ďalšieho brata – Františka.
Ferdinand Ziči

Ferdinand Leopold Ján Juraj Gregor gróf Ziči (; * 26. november 1829, Bratislava – † 24. december 1911, Adony) bol uhorský politik, zakladateľ Katolíckej ľudovej strany a jeden z jej čelných predstaviteľov. Otec politika Aladára Zičiho (18641937) a strýko politika Jána Zičiho (18681944).
Životopis.
Bol potomkom starobylého šľachtického rodu Zičiovcov. Jeho otcom bol gróf Juraj Ziči (18051879), veľkostatkár a matkou grófka Lujza Pálffyová (18041866). Mal mladšieho brata Jána (18351905).
V roku 1848 získal doktorát humanitných vied na univerzite v Pešti, neskôr študoval právo vo Viedni a Bratislave. V 50. rokoch 19. storočia spravoval rodové majetky a zúčastňoval sa na činnosti rôznych hospodárskych spolkov, ktoré mali za cieľ rozvoj siete odvodňovacích a zavlažovacích kanálov v Zadunajsku. V roku 1863 vyšiel v časopise Domovina (A hon) jeho článok "Základné otázky," za ktorý bol zbavený grófskeho titulu, zatknutý a odsúdený. Nakoniec strávil vo väzení namiesto 6 mesiacov jeden.
Po prepustení na slobodu sa vrátil do politického života ako člen delegácie, ktorá vyjednávala s Viedňou rakúsko-uhorské vyrovnanie. V rokoch 1865 až 1880 bol poslancom uhorského snemu za Deákovu stranu. Po jej zlúčení so Stranou ľavého stredu zo strany odišiel a stal sa členom Sennyeiho konzervatívnej strany. V roku 1884 bol čelným predstaviteľom opozície proti návrhu zákona o manželstve medzi židmi a kresťanmi. V roku 1894 zakladá novú Katolícku ľudovú stranu, ktorá bola silnou opozíciou vládnej Liberálnej strane.
V roku 1869 založil Obchodnú banku v Stoličnom Belehrade a v roku 1872 Sporiteľňu stoličnobelehradskej župy.
Rodinné pomery.
V roku 1860 sa oženil so svojou vzdialenou príbuznou grófkou Líviou Zičiovou (18401913) a mali spolu 5 detí: Ferdinanda, ktorý v roku 1912 venoval väčšie množstvo kníh Maďarskej národnej knižnici (18611924), Karolinu (tiež aj Šarlotu) (18621928), Aladára (18641937), Líviu Kláru (18681955) a Mariettu (18701966).
Université Panthéon-Sorbonne

Université Paris 1 Panthéon-Sorbonne (doslova "Univerzita v Paríži 1 Panthéon-Sorbonne") je verejná výskumná univerzita nachádzajúca sa v Paríži vo Francúzsku.
Bola založená v roku 1971 po udalostiach z mája 1968. Dnes je hlavnou verejnou vysokou školou v oblasti práva, ekonómie a medzinárodnej politiky vo Francúzsku a v Európe.
Mariusz Gatza

Mgr. et Mgr. Mariusz Gatza, MBA (* 10. august 1973, Poľsko) je poľský manažér, súčasný generálny riaditeľ a predseda predstavenstva spoločnosti Orange Slovensko. Do funkcie bol vymenovaný od 1. apríla 2022.
Životopis.
V rokoch 19931998 absolvoval University of Science and Technology (Uniwersytet Technologiczno – Przyrodniczy – UTP) v Bydgoszczi, v odbore stavebné inžinierstvo. Absolvoval aj odbor management na Varšavskej univerzite (Uniwersytet Warszawski). Titul MBA získal na Gies College of Business – University of Illinois Urbana-Champaign v rokoch 19982000. Od roku 2000 pôsobil na rôznych riadiacich pozíciách v Orange Poľsko, vrátane pozície zástupcu generálneho riaditeľa Orange Poľsko (20142020). Následne sa stal generálnym riaditeľom Orange Moldavsko v rokoch 20202022. Od roku 2022 je generálnym riaditeľom a predsedom predstavenstva spoločnosti Orange Slovensko.
Hong Chau

Hong Chau (* 25. jún 1979, Thajsko) je americká herečka vietnamského pôvodu, ktorá je známa svojou rolou vo filme "Veľryba" (2022), za ktorú získala aj nomináciu na Academy Awards, pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe.
Detstvo a mladosť.
Chauová sa narodila vietnamským rodičom, ktorí žili v utečeneckom tábore v Thajsku, kam utiekli počas Vietnamskej vojny koncom 70. rokov. Počas ich emigrácie do Thajska, bola jej matka s Chauovou v šiestom mesiaci tehotenstva. Má dvoch bratov. Vietnamský katolícky kostol v New Orleans, v štáte Louisiana, sponzoroval Chauovú a jej rodinu, pri sťahovaní do Spojených štátov. Jej rodný jazyk je vietnamčina a angličtinu sa naučila v škole. Vyrastala v New Orleans a predtým, ako sa začala venovať hereckej kariére, vyštudovala filmové štúdiá na Boston University College of Communication.
Kariéra.
Chauová sa začala profesionálne venovať herectvu v roku 2006. Jedna z jej väčších rolí, bola v televíznom seriály Treme (20102013). V roku 2015 účinkovala aj v Off-Broadway. V roku 2017 mala vedľajšiu úlohu v prvej sérii televízneho seriálu, "Veľké malé klamstvá". V rovnakom roku, si zahrala po boku Matta Damona a Christopha Waltza, vo filme "Zmenšovanie". Film získal pozitívne recenzie a herecký výkon Chauovej, bol označený za výnimočný. Chauová získala aj niekoľko nominácii, ako napríklad Zlatý glóbus, či Florida Film Critics Circle Awards.
V roku 2018 stvárnila vedľajšiu úlohu v televíznom seriály "Homecoming" a o rok neskôr, hrala v televíznom seriály "Watchmen".
V roku 2020 ju pozval režisér Darren Aronofsky, na konkurz, do filmu "Veľryba". Film mal premiéru v roku 2022 a jej herecký výkon, bol pozitívne chválený filmovými kritikmi a získala nomináciu na Academy Awards, pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. V rovnakom roku, sa objavila aj vo filme "The Menu", po boku Ralpha Fiennesa.
V roku 2023 hrala po boku Hope Davis, Mayi Hawke a Toma Hanksa, vo filme Wesa Andersona "Asteroid City". V januári 2023 mal premiéru televízny seriál "Poker Face", kde Chauová hrá jednu z postáv.
Súkromný život.
Chauová v novembri 2020 porodila dcéru.
Zdenka Wenzlová Švábeková

Zdenka Wenzlová Švábeková (* 20. október 1954, Gáň) je súčasná slovenská poetka a spisovateľka.
Okrem toho je aj podnikateľka a filantropka.
V roku 2010 získala titul "Začínajúca podnikateľka roka" v celoštátnej súťaži "Podnikateľka roka".
Za svoju podnikateľskú činnosť bola v roku 2015 ocenená v súťaži "METRO Dobrý podnikateľ" cenou mediálneho partnera.
Literárnej tvorbe sa začala venovať vo svojej mladosti, básne písala pod vedením básnika Vojtecha Mihálika, ktorý bol v tom čase riaditeľom vydavateľstva Slovenský spisovateľ. Prvé básne Zdenky Wenzlovej Švábekovej vychádzali pod menom Zdenka Klinčáková v Novom slove mladých, prílohe Nového slova (1980).
Hvezdýše

Hv(i)ezdýše (iné názvy: hvezdýši, hviezdíši, hviezdyši) môže byť v starších zoologických systémoch slovenský názov:
Poznámky.
V češtine sa tento názov (v českej podobe hvězdýši) v minulosti používal rovnako ako v slovenčine. Používa sa však na rozdiel od slovenčiny dodnes, a to v druhom vyššie uvedenom význame, čiže ako názov taxónu Stelleroidea.
Zlatoidská hora

Zlatoidská hora () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Zlatá Idka, približne južne od Gelnice.
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kojšovská hoľa. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Košice-okolie a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie mesta Gelnica a obce Zlatá Idka. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaná Zlatá Idka a severne ležiaci Kojšov, severozápadne sa nachádzajú Prakovce a Helcmanovce, južne Vyšný Medzev, Medzev a Poproč a východne Košická Belá. 
Opis.
Zlatoidská hora leží v hrebeni, vedúcom od Kloptaňa () na Kojšovskú hoľu (). Severne sa nachádza Krompašský vrch (), Žakarovský vrch (), Jedlinka () a Folkmarská skala (), východne Kojšovská hoľa (), Okrúhla () a Predné holisko (), južne Kobylia hora (), Hrb () a Barat () a západne Biely kameň (), Ovčinec (), Zbojnícka skala (), Kloptaň () a Hutná hoľa (). Severné svahy hrebeňa odvodňuje Perlový potok do rieky Hnilec, južné odvodňuje potok Ida do Bodvy. Na vrchol nevedie turistický chodník, no traverzom vedie magistrála Cesta hrdinov SNP. Na severnom úbočí stojí chata Erika.
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý, sčasti riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Čergov, Branisko, Levočské vrchy, Vysoké Tatry a východnú časť Nízkych Tatier s Kráľovou hoľou.
Veľryba (film z roku 2022)

Veľryba (v angličtine: The Whale) je americký psychologický dramatický film z roku 2022. Film režíroval Darren Aronofsky. Film je založený na scenári Samuela D. Huntera jeho rovnomennej divadelnej hry z roku 2012. Hlavné herecké obsadenie tvorili herci Brendan Fraser, Sadie Sink, Hong Chau, Ty Simpkins a Samantha Morton. Dej filmu, sa zameriava na morbídne obézneho učiteľa angličtiny menom Charlie, ktorý sa izoluje od sveta a snaží sa obnoviť svoj vzťah so svojou dospievajúcou dcérou.
Celosvetová premiéra prebehla 4. septembra 2022. Film získal tri nominácie na Academy Awards, za najlepšieho herca pre Brendana Frasera, ktorý ocenenie aj získal a pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe pre Hong Chau a pre najlepšie masky, ktoré tiež získali cenu.
Molde FK

Molde FK, celým názvom Molde Fotballklubb je nórsky futbalový klub sídliaci v meste Molde, ktorý vznikol v roku 1911. Momentálne je účastníkom Eliteserien, najvyššej nórskej futbalovej súťaže. Domáce zápasy hrá na štadióne Aker Stadion, ktorý má kapacitu 11 249 miest.
Molde FK v európskych pohároch.
zdroj: kassiesa.net
Koruna Česká (monarchistická strana Čech, Moravy a Slezska)

Koruna Česká (monarchistická strana Čiech, Moravy a Sliezska) (čes. Koruna Česká (monarchistická strana Čech, Moravy a Slezska)) je česká monarchistická a konzervatívna politická strana, usilujúca sa o zmenu štátneho zriadenia na konštitučnú monarchiu s panovníkom z habsbursko-lotrinskej dynastie a dvojkomorovým parlamentným systémom. Jej volebné preferencie sa od prvej účasti vo voľbách pohybujú rádovo v stotinách percent.
Strana dlhodobo spolupracuje s Konzervatívnou stranou a Klubom angažovaných nestraníkov.
Program.
Medzi hlavné ciele Koruny Českej patrí nenásilný návrat k monarchii (prostredníctvom referenda či celospoločenského konsenzu) a obnova českého štátu ako zväzku historických krajín (Kráľovstvo českého, Markgrófstvo moravského a Vojvodstvo sliezskeho). Inštitucionálna reforma zahŕňa funkciu panovníka ako nadstraníckej hlavy štátu, reprezentujúci národ ako celok, ďalej zavedenie virilných senátorov (získavali by funkciu senátora nie podľa politického princípu, ale z titulu významnej spoločenskej funkcie, napríklad rektori univerzít, predstavitelia cirkví, profesijných organizácií a podobne), ktorí by boli protiváhou politikov, politicky nezávislý Ústavný súd a široké možnosti obecnej samosprávy. Ďalšími cieľmi sú rehabilitácia zemskej šľachty a obnovenie šľachtickej titulatúry (avšak bez mocenských privilégií), odstránenie národných mýtov z českej histórie (napr. o pobielohorskej „dobe temna“), dialóg so všetkými bývalými obyvateľmi českých krajín, ochrana pamiatok a národného kultúrneho dedičstva priateľských a spojeneckých zväzkov medzi stredoeurópskymi národmi, obnovenie významu armády, ochrana prírody a podpora cirkví. V otázke Európskej únie je strana mierne euroskeptická. Chce aby bolo Česko aktívnejšie v EÚ, ale odmieta „ľavicové progresivistické myšlienky“ v oblastiach práv menšín a zelenej politiky, kde strana zastáva konzervatívne postoje. Ďalej podporuje prijatie Eura.
Otázka následníctva.
Podľa zákonov dedičnosti považovala veľká časť členov Koruny Českej za legitímneho nástupcu českého kráľovského titulu Otu Habsbursko-lotrinského, prvorodeného syna nedobrovoľne odstupujúceho posledného českého panovníka Karola I. Ten bol legitímnym nástupcom Přemyslovcov, Luxemburgovcov a Habsburkov a rakúsky, korunný princ maďarský/resp. uhorský/ atď.) bol nositeľom oi titulu „český korunný princ“, ktorého sa však roku 1962 vzdal v prospech svojho prvorodeného syna arcivojvodu Karola.
Neopentán

Neopentán, systematicky 2,2-dimetylpropán, je vetvený alkán s piatimi atómami uhlíka. Neopentán je pri izbovej teplote a tlaku horľavý plyn, ktorý sa pri nízkych teplotách alebo vysokých tlakoch premieňa na prchavú kvapalinu.
Neopentán je najjednoduchší alkán s kvartérnym uhlíkovým atómom a má achirálnu tetraédrickú symetriu. Je to jeden z troch štruktúrnych izomérov alkánu so vzorcom C5H12, ostatné dva sú "n"-pentán a izopentán. Je to jediný z týchto troch izomérov, ktorý je pri štandardných podmienkach plynný, ostatné sú kvapaliny.
Názov.
Názov "neopentán" sa nachádzal v odporúčaniach IUPAC z roku 1993, ale od roku 2013 už ho IUPAC neodporúča používať. Preferovaným názvom je 2,2-dimetylpropán, i keď použitie polohy substituentov nie je nutné, pretože je to jediný možný „dimetylpropán“.
Substituent neopentyl, označovaný ako Np, má vzorec Me3C–CH2–. Nachádza sa napríklad v neopentylalkohole (Me3CCH2OH alebo NpOH). Skratka Np sa používa i ako symbol pre neptúnium, takže použitie Np pre neopentyl môže viesť k nedorozumeniam.
Niekedy sa používa i starší názov, tetrametylmetán, hlavne v starších zdrojoch.
Fyzikálne vlastnosti.
Teplota varu a topenia.
Teplota varu neopentánu je 9,5 °C, výrazne nižšia než teplota varu izopentánu (27,7 °C) alebo "n"-pentánu (36,0 °C). Neopentán je teda pri štandardných podmienkach plyn, zatiaľ čo jeho izoméry sú kvapaliny. Teplota topenia neopentánu (-16,6 °C) je však výrazne vyššia než teplota topenia izopentánu (-159,9 °C) a "n"-pentánu (-129,8 °C). Tieto anomálie sa prisudzujú lepšiemu skladaniu molekúl v pevnom stave vďaka tetraédrickému usporiadaniu molekuly neopentánu, ale toto vysvetlenie bolo spochybnené kvôli jeho nízkej hustote oproti ostatným izomérom. Okrem toho je zlučovacia entalpia neopentánu nižšia než zlučovacie entalpie "n"-pentánu a izopentánu, čo naznačuje vyššiu teplotu topenia kvôli entropickému efektu, ktorý vzniká kvôli vyššej symetrii molekuly. Zlučovacia entropia neopentánu je skutočne asi štyrikrát nižšia ako u "n"-pentánu a izopentánu.
1H NMR spektrum.
Keďže neopentán je veľmi symetrický, všetky vodíkové atómy sú chemicky ekvivalentné, čo znamená, že v 1H NMR spektre vykazuje iba jeden pík, pri chemickom posune "δ" = 0,902, pri meraní v chloride uhličitom. V tom sa podobá svojmu silánovému analógu, tetrametylsilánu, ktorého chemický posun je po dohode rovný nule.
Symetriu neopentánu možno znížiť, ak sa niektoré atómy vodíku nahradia za deutérium. Ak má každá metylová skupina rôzny počet substituovaných atómov (0, 1, 2 a 3), vzniká chirálna molekula. Chiralita je v tomto prípade spôsobená výhradne rozložením hmotnosti jadier, aj keď rozloženie elektrónovej hustoty je prakticky achirálne.
Aker Stadion

Aker Stadion je futbalový štadión v meste Molde v Nórsku. Bol otvorený v roku 1998. Na štadióne hrá svoje domáce zápasy tím Molde FK. Aktuálna kapacita štadióna je 11 249 miest.
Svätý Eustach

Svätý Eustach () je jeden z karibských ostrovov, ktorý spadá pod suverenitu Holandského kráľovstva. Spolu s ostrovmi Bonaire a Saba patria do 3 špeciálnych administratívnych obcí Karibského Holandska. Ďalšími holandskými ostrovmi v karibiku sú: Aruba, Curaçao, a Sint Maarten.
Svätý Eustach leží v severozápadnej časti Karibského mora, západne od Veľkých Antil a je súčasťou Malých Antil. Nachádza sa severozápadne od ostrova Svätý Krištof a Nevis a juhovýchodne od Saby. Ostrov má rozlohou 21 km². Oranjestad je najväčšie a hlavné mesto ostrova. Rovnaký názov hlavného mesta ma aj ďalší karibský ostrov patriaci pod Holandské kráľovstvo - ostrov Aruba, ktorý leží približne severne od pobrežia Venezuely. Meno ostrova „Sint Eustatius“, je podľa mena kresťanského mučeníka Svätého Eustacha.
Geografia.
Ostrov Svätý Eustach je dlhý 10 km a široký 5 km. Na juhu otrova sa nachádza populárna turistická atrakcia stratovulkán "The Quill", nečinná sopka s kráterom. Súčasný kráter je hlboký asi 300 metrov a vrchol sopky je . Na sever od hlavného mesta sa nachádza letisko "F.D.Roosevelt".
História.
Pred 10. októbrom 2010 bol Svätý Eustach jedným z piatich ostrovných území ( "eilandgebieden"), ktoré tvorili bývalú krajinu Holandského kráľovstva – Holandské Antily.
Od 10. októbra 2010 je Svätý Eustach jedným z 3 špeciálnych administratívnych obcí Karibského Holandska. Ďalšími sú Bonaire a Saba.
Odds BK

Odds BK, celým názvom Odds Ballklubb, skrátene Odd je nórsky futbalový klub sídliaci v meste Skien. Klub vznikol v roku 1894 a je najstarším futbalovým klubom v Nórsku. V súčasnosti je účastníkom Eliteserien, najvyššej nórskej futbalovej súťaže. Domáce zápasy hrá na štadióne Skagerak Arena, ktorý má kapacitu 11 767 miest.
V rokoch 1994 až 2012 bol klub známy pod názvom Odd Grenland. 
Odds BK v európskych pohároch.
zdroj: kassiesa.net
Fabelmanovci

Fabelmanovci (v angličtine: The Fabelmans) je americký dramatický film z roku 2022 režiséra Stevena Spielberga. Scenár k filmu napísali Tony Kushner a Steven Spielberg, ktorí sa venovali aj produkcii filmu. Herecké obsadenie tvorili herci Gabriel LaBelle, Michelle Williams, Paul Dano, Seth Rogen a Judd Hirsch.
Film je čiastočne autobiografický príbeh voľne založený na Spielbergovom dospievaní a prvých rokoch jeho režisérskej kariéry. Jeho príbeh je rozprávaný prostredníctvom Sammyho Fabelmana, fiktívneho mladého začínajúceho filmára, ktorý skúma, ako mu sila filmu môže pomôcť nahliadnuť pravdu o jeho dysfunkčnej rodine a ľuďoch okolo neho. Titulnú rolu Sammyho stvárnil Gabriel LaBelle.
Film je venovaný Spielbergovým skutočným rodičom, Arnoldovi Spielbergovi a Leah Adler. Film produkovali Spielbergove spoločnosti Amblin Entertainment a Reliance Entertainment. Spielberg projekt vymyslel už v roku 1999, keď jeho sestra Anne napísala scenár s názvom I'll Be Home. Spielberg mal výhrady na skúmanie rodinného príbehu kvôli obavám, že by to jeho rodičom ublížilo, a projekt bol odložený. Spielberg sa k projektu vrátil so svojim častým spolupracovníkom, scenáristom Tonym Kushnerom v roku 2019 počas nakrúcania filmu "West Side Story". Scenár dokončili v roku 2020 počas pandémie covid19. Krátko potom bol oficiálne zahájený vývoj filmu, pričom konkurz hereckých rolí, prebiehal od marca do mája 2021. Hlavné natáčanie začalo v júli toho istého roku v Los Angeles v Kalifornii a skončilo v septembri.
Svetová premiéra filmu sa uskutočnila 10. septembra 2022 na Medzinárodnom filmovom festivale v Toronte, kde získal Cenu divákov. Dňa 11. novembra 2022 bol film uvedený v obmedzenom počte kín v Spojených štátoch a 23. novembra 2022 bol spoločnosťou Universal Pictures distribuovaný do celého sveta.
Filmu sa dostalo veľkého ohlasu od filmových kritikov. Film získal sedem nominácii na prestížne filmové ocenenie Academy Awards, pričom ani jednu nomináciu nepremenil na víťazstvo.
Špongia

Špongia môže byť:
Hubka

Hubka môže byť:
Jelenia huba

Jelenia huba (iné názvy: jelení hríb, jelenia hubka, jelenica) môže byť:
Homôlka

Homôlka môže byť:
Jelienka

Jelienka môže byť:
Jelenica

Jelenica môže byť:
Pod Bukovinami

Pod Bukovinami () je názov vrchu v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Stará Voda, približne severovýchodne od Rožňavy. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, v okrese Gelnica a na katastrálnom území obce Smolník. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Úhorná, východne leží Smolník a Smolnícka Huta, severovýchodne Stará Voda a Švedlár a severozápadne Henclová.
Opis.
Pod Bukovinami leží v hrebeni, vedúcom z Bielych skál () na Zlatý stôl (). Východne sa nachádza Veľký Vtáčí vrch (), Malá Hekerová () a Malý Suchý vrch (), južne Hekerová (), Biele skaly () a Okrúhly chrbát (), západne Ramzová (), Tri chotáre (), Skalisko () a Žobrácka poľana () a severne Suchý vrch (), Jamina (), Veľké sedlo (), Zlatý stôl (), Kobyliar () a Drahov (). Oblasť patrí do povodia rieky Hnilec, kde vodu zo západných častí odvádza potok Stará voda a z východných svahov Bystrý potok. Vrcholovou časťou vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Ten výrazne obmedzujú aj vyššie okolité hrebene a vrcholy, preto z vhodných lokalít je možné pozorovať najmä okolité vrcholy pohoria, Slanské vrchy, malú, východnú časť Nízkych Tatier a prihraničné vrchy severného Maďarska.
Ch-47

Ch-47 alebo CH-47 môže byť:
Greenwichský stredný čas

Greenwichský stredný čas (, skr. GMT) je stredný slnečný čas na Kráľovskom observatóriu v Greenwichi v Londýne, počítaný od polnoci. V rôznych obdobiach v minulosti sa počítal rôznymi spôsobmi, vrátane počítania od poludnia. Termín GMT sa používa aj ako jeden z názvov pre časové pásmo UTC+00:00 a v britskom práve je základom občianskeho času v Spojenom kráľovstve.
Anglicky hovoriaci ľudia často používajú pojem GMT ako synonymum pre koordinovaný svetový čas (UTC). Na účely navigácie sa považuje za ekvivalent UT1 (moderná forma stredného slnečného času na nultom poludníku (0°) zemepisnej dĺžky). V tomto význame sa však môže líšiť od UTC až o 0,9 sekundy. Termín GMT by sa preto nemal používať na účely, ktoré vyžadujú presnosť.
Z dôvodu nerovnomernej uhlovej rýchlosti Zeme na jej eliptickej obežnej dráhe a jej sklonu osi rotácie je poludnie (12:00:00) GMT zriedkavo presným okamihom, keď Slnko pretne greenwichský poludník a dosiahne svoj najvyšší bod na oblohe. Táto udalosť môže nastať až 16 minút pred alebo po poludní GMT, čo je odchýlka opísaná časovou rovnicou. Poludnie GMT je ročný priemer (aritmetický priemer) okamihu tejto udalosti, čo vysvetľuje slovo "stred" v názve "greenwichský stredný čas".
Pôvodne astronómovia považovali začiatok dňa GMT za poludnie, zatiaľ čo pre takmer všetkých ostatných sa začínal o polnoci. Aby sa predišlo nedorozumeniam, zaviedol sa názov svetový alebo univerzálny čas, ktorý označoval GMT počítaný od polnoci. Dnes sa svetový čas zvyčajne označuje ako UTC alebo UT1.
Termín "GMT" používajú najmä orgány Spojeného kráľovstva, ako napríklad BBC World Service, Kráľovské námorníctvo a podobne. 
História.
Ešte začiatkom 19. storočia sa hodiny nastavovali podľa slnka a na pravé poludnie smeroval tieň presne na sever. Tak vzniklo mnoho lokálnych časov. To sa ukázalo byť nepraktické, napríklad v železničnej doprave mala každá stanica svoj vlastný miestny čas. Tak vznikla potreba synchronizovaného času.
Prvou britskou železničnou spoločnosťou, ktorá zaviedla spoločný čas bola Great Western Railway v novembri 1840. Tento príklad nasledovala väčšina železníc s tým, že používali čas stanovený v Londýne.
V roku 1847 odporučil Railway Clearing House, orgán pre priemyselné normy, aby sa na všetkých staniciach prijal greenwichský čas (GMT, Greenwich Mean Time). Dňa 1. decembra 1847 Londýnska a severozápadná železnica, ako aj Kaledónska železnica prijali "londýnsky čas" a do roku 1848 ich nasledovala väčšina železníc.
Rozdiel medzi GMT a UTC.
GMT sa často zamieňa alebo mýli s UTC. Rozdiel spočíva v tom, že GMT je časové pásmo a UTC časový štandard. Znamená to tiež, že žiadna krajina oficiálne nepoužíva UTC ako miestny čas.
Geoglyf

Geoglyf je veľký vzor alebo motív (spravidla dlhší ako 4 metre), ktorý na zemi vytvárajú trvalé prvky krajiny, ako sú kamene, úlomky kameňa, štrk alebo zemina. Pozitívny geoglyf vzniká usporiadaním a zarovnaním materiálov na zemi spôsobom podobným petroformám, zatiaľ čo negatívny geoglyf vzniká odstránením časti prírodného povrchu zeme, čím sa vytvorí rôzne sfarbený alebo štruktúrovaný podklad spôsobom podobným petroglyfom.
Geoglyfy sú vo všeobecnosti typom krajinného umenia ("land art") a niekedy aj skalného umenia ("rock art"). Obrázok na kopci sa spravidla vytvára na svahu tak, aby bol viditeľný z diaľky.
Starovek.
Snáď najznámejšími geoglyfmi sú línie Nazca v Peru. Kultúrny význam týchto geoglyfov pre ich tvorcov zostáva napriek mnohým hypotézam nejasný. ""Diela starcov" v Arábii, kamenné stavby, ktoré sú oveľa početnejšie ako čiary Nazca, oveľa rozsiahlejšie na území, ktoré pokrývajú, a oveľa staršie, opísala ako geoglyfy Amelia Sparavigna, profesorka fyziky na Politecnico di Torino v Taliansku. Používanie tohto termínu na označenie daných prvkov je pravdepodobne nepresné, pretože nedávny výskum ukázal, že väčšina z nich nebola postavená primárne ako umenie, ale skôr slúžila na rôzne účely vrátane pohrebísk a pohrebných zvykov, pomáhali pri chytaní migrujúcich zvierat a slúžila ako vyčistené plochy pre tábory, domy a ohrady pre zvieratá.
Od 70. rokov 20. storočia boli na odlesnenej pôde v amazonskom pralese v Brazílii objavené početné geoglyfy, čo viedlo k tvrdeniam o predkolumbovských civilizáciách. Ondemarovi Diasovi sa pripisuje prvý objav geoglyfov v roku 1977 a Alceu Ranziovi ich ďalší objav po prelete nad štátom Acre.
Medzi ďalšie oblasti s geoglyfmi patria megality na Urale, v Južnej Austrálii (Marree Man, ktorý nie je starovekým, ale skôr moderným umeleckým dielom so záhadným pôvodom), v Západnej Austrálii a v častiach púšte Great Basin na juhozápade Spojených štátov. K typom geoglyfov patria aj obrazce na kopcoch, trávnaté bludiská a kamenné labyrinty v Škandinávii, na Islande, Laponsku a v bývalom Sovietskom zväze.
Na juhu Anglicka sa nachádza množstvo konských a ľudských figúr vyrytých do kriedových svahov. Príkladom je "Biely kôň z Uffingtonu", "Obor z Cerne Abbas", "Biely kôň z Westbury" a "Dlhý muž z Wilmingtonu". Niektoré sú starobylé, iné pochádzajú z posledných storočí.
Slovensko.
Na Slovensku bol vytvorený geoglyf pod Spišským hradom v tvare koňa, autorom je Andrew Rogers a dielo je súčasťou 12-dielneho cyklu "Rytmus života"".
Kallixenos (sochár)

Kallixenos () bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr.
Kallixenos, grécky sochár (tvoriaci z bronzu) neznámeho pôvodu, patril podľa Plínia medzi umelcov činných v období 156. olympiády (156 – 153 pred Kr.), t. j. v druhej polovici 2. stor. pred Kr.
Plínius uvádza, že po 121. olympiáde (296 – 293 pred Kr.) sa odlievať z bronzu „prestalo“ a po 156. olympiáde opäť toto umenie ožilo. Títo umelci vraj už nedosiahli niekdajšiu úroveň, ale aj napriek tomu vytvorili mnoho diel veľkej umeleckej hodnoty. Impulz, ktorý grécke sochárstvo dostalo, zrejme vyšiel z Ríma, pretože práve v období, ktoré označil Plínius, teda okolo roku 150 pred Kr., získalo grécke umenie na Tibere domovské práva. V tom čase, pokiaľ je známe, Metellus Achaicus povolal do Ríma prvého gréckeho architekta Hermodóra.
Identifikácia sochára Kallixena zaznamenaného Plíniom je ale problematická. Podľa niektorých znalcov je sochár Kallixenos možno totožný so spisovateľom Kallixeinom z Rodosu (aj keď ich delia asi dve generácie).
Spoločenský výrobný spôsob

Spoločenský výrobný spôsob (iné názvy: spoločenský spôsob výroby, výrobný spôsob, spôsob výroby; nem. (gesellschaftliche) Produktionsweise) je v (najmä marxistickej) ekonómii konkrétny spôsob získavania (t.j. konkrétna podoba výroby) prostriedkov nevyhnutných pre život ľudskej spoločnosti (najmä potravín, odevov, obydlí, výrobných nástrojov), ktorý tvorí podstatu určitého typu ekonomiky resp. určitej spoločensko-ekonomickej formácie. Inými slovami je to jednota výrobných síl a výrobných vzťahov (fungujúcich ako dve neoddeliteľné ale vzájomne protirečivé stránky), charakterizujúca úroveň dosiahnutú vo výrobe výrobných prostriedkov a spotrebných predmetov nevyhnutných pre život. Spoločenský výrobný spôsob spolu so spoločenskou nadstavbou tvoria spolu spoločensko-ekonomickú formáciu. 
Druhy.
Rozlišuje sa prvotnopospolný, feudálny, kapitalistický a komunistický (resp. socialistický a komunistický) výrobný spôsob. Tieto pojmy sa do značnej miery kryjú s pojmami prvotnopospolná, feudálna, kapitalistická a komunistická spoločensko-ekonomická formácia - pozri v článku spoločensko-ekonomická formácia.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2023

Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2023 bola kvalifikácia vo florbale mužov na MSU19 2023, ktorú organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Zúčastnilo sa jej 16 družstiev z 3 kontinentov, ktoré súťažili o 7 miest na záverečný turnaj, v 4 kvalifikačných skupinách. Priamo z MSU19 2021 postúpili 8 najvyššie umiestnené tímy a hostiteľská krajina.
Amerika.
 Draper
Ázia.
 Wellington
Európa.
Skupina 1.
 Salzburg
Skupina 2.
 El Escorial
Čierna hora (vrch vo Volovských vrchoch)

Čierna hora () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad mestom Dobšiná, približne severozápadne od Rožňavy.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Havranie vrchy. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území mesta Dobšiná. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Dobšinská Ľadová Jaskyňa a Stratená, východne sa nachádza obec Dedinky, juhovýchodne mesto Dobšiná a južne Rejdová. Vrcholom prechádza južná hranica Národného parku Slovenský raj.
Opis.
Čierna hora leží v hrebeni, vedúcom z Dobšinského kopca () na Ondrejisko (). Severným smerom sa nachádza Honzovské (), Duča (), Havrania skala () a Remiaška (), východným Suchý vrch (), Červená skala (), Hýľ (), Haniskova (), Veľká Knola (), Dobšinský kopec (), Babiná () a Smrečinka (), južným Vincovka (), Veľký Radzim (), Grúň () a Stolica () a západným Buchvald () a Ondrejisko (). Severozápadnú časť masívu odvodňuje potok Tiesňavy do rieky Hnilec, voda z južných a východných odteká Dobšinským potokom do Slanej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Slovenský raj, Vysoké Tatry, Kráľovu hoľu, Stolické vrchy a Revúcku vrchovinu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no južným a západným úbočím prechádza žltá turistická trasa z Dobšinej na rázc. Pod Hanesovou.
Sarmat

Sarmat môže byť:
Timokles

Timokles () môže byť:
Dobšinská Ľadová Jaskyňa

Dobšinská Ľadová Jaskyňa je miestna časť Stratenej, obce v okrese Rožňava.
Nachádza sa na severnom okraji okresu, v údolí rieky Hnilec, v blízkosti Dobšinskej ľadovej jaskyne. Osada je situovaná v centrálnej časti Slovenského raja, pri ceste I/67 a železničnej trati Červená Skala – Margecany.
Modré krídla Slovan

Modre krídla Slovan alebo B-tím Slovana Bratislava bol tím z Bratislavy, ktorý naposledy pôsobil v Tipos Slovenskej hokejovej lige.
Vznik klubu.
Rozhodnutím Výkonného výboru Slovenského zväzu ľadového hokeja (VV SZĽH) získal HC SLOVAN Bratislava jednu z troch nových licencií pre pôsobenie mužstva v druhej najvyššej slovenskej klubovej súťaži – TIPOS Slovenskej hokejovej lige.
Mužstvo so štatútom B tímu začalo účinkovať pod značkou „Modré krídla Slovan“ v hokejovej sezóne 2021/2022 účinkovať pod značkou „Modré krídla Slovan“, čím jasne deklarovalo svoju afiliáciu k A tímu HC SLOVAN Bratislava. Pre klub to bol v novodobej histórii dôležitý medzník. V modernej ére slovenského hokeja Slovan doteraz nikdy nemal svoj vlastný rezervný tím.
Modré krídla Slovan budú takmer výhradne založené na domácich odchovancoch. To popri zdravej športovej lojalite ku klubu zároveň zaručuje, že mužstvo bude mať od prvých dní svojej existencie pomerne početnú a lojálnu fanúšikovskú základňu, ktorej jadrom sú rodiny, známi a priatelia samotných hráčov.
Vo svojej prvej sezóne 2021/2022 sa prebojovali do play-off keď v predkole zdolali HK 95 Považskú Bystricu 3:1 na zápasy. Vo štvrťfinále neskôr nestačili na neskoršieho víťaza Vlci Žilina (prehrali 0:4 na zápasy).
Káder tímu pre sezónu 2022/2023.
Útočníci.
Niektorí hráči nastupujú aj za hlavný tím HC Slovan Bratislava a podobne aj niektorí hráči z A-tímu sa chodia rozohrať do "Modrých krídiel Slovan"
Hrabinský potok (prítok Ihráčskeho potoka)

Hrabinský potok je potok v geomorfologickom celku Kremnické vrchy. Má dĺžku .
Je tokom IV. rádu. 
Prameň.
Pramení v v lesnom extraviláne, na severovýchodnom svahu vrchu "Budiná" s v lese rovnakého názvu, na území obce Trnavá Hora v severovýchodnom kúte jej časti obce a zároveň katastrálneho územia "Kľačany" v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystrickom kraji. Pramení a preteká územím geomorfologického podcelku Jastrabská vrchovina.
Opis toku.
Od prameňa tečie južným smerom, ľavým brehom obmýva úpätie lesa "Bôrcov", mení smer na západ a opäť na juh, veľkým oblúkom sa skrúca na západ a severozápad, v priberá ľavostranný bezmenný prítok. Pokračuje v lesnom extraviláne Kľačian na západ, ľavým brehom obmýva severné úpätie lesa "Hrabina", v neďaleko samoty "Hrabíky" ústi do Ihráčskeho potoka ako jeho ľavostranný prítok. Ihráčsky potok tvorí obecnú hranicu medzi obcami Trnavá Hora a Jastrabá. Je ďalej prítokom Hrona. Pramení, preteká a ústi v regióne Tekov. Má iba bezmenné menej dôležité prítoky.
Pôvod názvu.
Názov potoka má pôvod v názve lesa "Hrabiny" úpätím ktorého preteká a rozprestierajúcom sa na území niekdajšej samostatnej obce (do roka 1971), dnes časti obce Kľačany. Zo slovného základu "hrabina" vo význame "súvislý porast s prevahou hraba obyčajného, latinsky Carpinus betulus" po rozšírení o adjektívnu príponu "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Hrabinský potok". Charakteristický výskyt hraba obyčajného v dotknutom priestore potvrdzuje aj výskyt názvu samoty "Hrabíky" neďaleko ktorej potok preteká na území obce Trnavá Hora v katastrálnom území "Kľačany".
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2010. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Hrabinský potok" nie je jedinečným hydronymom, existujú tri vodné toky rovnakého názvu (2023-03-15). 
Referencie.
Brestovăț

Brestovăț () je obec v župe Timiș v Rumunsku. Nachádza sa na severe župy a pozostáva z piatich dedín: Brestovăț, Coșarii, Hodoș, Lucareț, Teș.
Demografia.
Slováci do Brestovca prišli v roku 1847 z Békešskej Čaby. Do obce Teš prišli v roku 1880 taktiež z územia dnešného Maďarska. V roku 2002 ich v Teši žilo 40 (25 %) a v Brestovci 107 (31,8 %).
História.
Kedysi sa obec nazývala Brusturi.
Všetko, všade, naraz

Všetko, všade, naraz () je americký sci-fi komediálno-dramatický film z roku 2022. Film režírovali Daniel Kwan a Daniel Scheinert, ktorí k nemu tiež napísali scenár a spoločne s bratmi Russoovcami ho produkovali. Hlavnú hereckú rolu stvárnila herečka Michelle Yeoh. 
Film získal široký ohlas u filmových kritikov, ktorí chválili réžiu, scenár, originalitu, herecké výkony (predovšetkým Yeoh, Quana, Curtis a Hsu), vizuálne efekty, kostýmy, akčné sekvencie, skóre a strih. Za spracovanie tém, ako je existencializmus, nihilizmus a absurdizmus a prístup k témam, ako je ADHD, neurodivergencia, depresia, generačná priepasť a ázijsko-americká identita, boli široko uznávané. Celosvetovo zarobil vyše 100 miliónov dolárov.
Organizácia National Board of Review a Americký filmový inštitút zaradili film do rebríčka desiatich najlepších filmov roku 2022. Film získal mnoho ocenení, na 95. ročníku udeľovania Oscarov dostal 11 nominácií, najviac na tejto ceremónii, pričom sedem z nich premenil, vrátane toho za najlepší film a najlepšiu réžiu. Film získal aj dva Zlaté glóbusy, päť Critics 'Choice Awards, jednu cenu BAFTA a rekordné štyri Ceny Združenia filmových a televíznych hercov.
Majstrovstvá klubov FIFA 2022

Majstrovstvá klubov FIFA 2022 je 19. ročníkom Majstrovstiev klubov FIFA a po tretíkrát sa uskutočnil v Maroku. Turnaj sa hral v dňoch od 1. do 12. februára 2023. Obhajcom titulu bola Chelsea tá sa ale na turnaj nekvalifikovala, keďže v Lige majstrov UEFA 2021/22 skončila Chelsea vo štvrťfinále proti Realu Madrid.
Víťazom sa po piatykrát stal Real Madrid, ktorý vo finále porazil Al Hilal 5:3.
Externé odkazy.
https://www.fifa.com/tournaments/mens/clubworldcup
Hrabinský potok

Hrabinský potok môže byť: