burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Démotické písmo

(Egyptské) démotické písmo (odvodené od gréckeho "demotika" „ľudové“) alebo (egyptské) ľudové písmo bolo staroegyptské písmo, ktoré sa vyvinulo zo severnej formy hieratického písma používaného na území nílskej delty, aj vývojový stupeň starej egyptčiny, ktorý nasledoval po neskorej staroegyptčine a predchádzal koptčine. Tento termín prvý raz použil grécky historik Herodotos, aby ho odlíšil od hieratického a hieroglyfického písma.
Vývoj.
Sami Egypťania označovali démotického písmo ako sš n št, „písanie záznamov“. Klement Alexandrijský, učenec z 2. storočia po Kr. ho nazýval „písanie listov“, zatiaľ čo prví západní odborníci ho pôvodne označovali enchorická egyptčina. Písmo sa používalo viac ako tisíc rokov a prešlo počas tohto obdobia mnohými vývojovými zmenami.
Včasné démotické písmo (650-400 pred Kr.).
Včasné alebo rané démotické písmo sa vyvinulo v Dolnom Egypte počas neskoršej 25. dynastie. Záznamy v ňom máme hlavne zo Serapea v Sakare. Datuje sa do rozmedzia rokov 650-400 pred Kr., keďže väčšina textov písaných v ranom Démotickom písme spadá do 26. dynastie a nasledujúcej 27., perzskej dynastie. Po zjednotení Egypta Psamatikom I. bolo Démotické písmo nahradené v Hornom Egypte typom hieratického písma, obzvlášť za vlády Amasisa, kedy sa hieratické písmo stalo oficiálnym písmom administratívy a zákonodarstva. Démotické písmo bolo naďalej používané v niektorých administratívnych a právnych textoch a v obchodných dokumentoch, kým iné písomné pamiatky sa zapisovali hieratickým písmom alebo hieroglyfmi.
Stredné démotické písmo (400-30 pred Kr.).
Stredné Démotické písmo bolo používané počas vlády Ptolemaiovcov v Egypte. Od 4. storočia pred Kr. sa jeho dôležitosť zvyšovala, čo dokladá rastúci počet literárnych aj náboženských pamiatok v tomto písme. Na konci 3. storočia sa však gréčtina, ktorá bola úradným jazykom zeme, stala dôležitejšou. Dokazujú to aj zmluvy z tohto obdobia, ktoré obsahovali, hoci písané v démotickom písme, vždy poznámky písanú grécky, ktorá im dodávala potrebnú právnu autoritu.
Neskoré démotické písmo (30 pred Kr.-452 po Kr.).
Od začiatku rímskej nadvlády nad Egyptom bolo Démotické písmo stále menej a menej používané vo verejnom živote. Z tohto obdobia však pochádza množstvo literárnych dokumentov písaných neskorým démotickým písmom, najmä z 1. a 2. storočia po Kr. Množstvo záznamov písaných démotickým písmom sa rapídne zmenšilo ku koncu 2. storočia. Neskôr sa démotické písmo používalo iba na ostrakách, pri popiskách ku gréckym dokumentom, označeniach múmii a graffitoch. Posledný datovaný záznam písaný Démotickým písmom pochádza z 11. Decembra roku 452. Ide o grafit načmáraný na stene Izidinho chrámu vo Filách.
Rozlúštenie.
Démotické písmo je druhým písmom použítým na Rosettskej doske. Bolo rozlúštené pred hieroglyfmi, počínajúc úsilím Silvestra de Sacyho.
Poetizmus (výraz)

Poetizmus (iné názvy: básnický/poetický výraz, básnický/poetický obrat, ak ide o slovo: básnické/poetické slovo) je slovo alebo slovné spojenie, ktoré sa považuje za typicky básnické, a ktoré sa tradične používa hlavne v lyrických alebo lyrickoepických dielach (niektoré poetizmy sa pociťujú ako zastarané). 
Také sú pomenovania: "jarý, krásota, luna, ľnúť, ľúbať, ľúty, milota, peknota, pocel, prelestný, skon, smrtonosný, túha, tucha, vesna, vlahý, vzlyk, žertva" atď.
Maat

Maat (, rekonštruovaná výslovnosť Muh-aht; ) bol staroegyptský pojem spravodlivosti, poriadku a práva, ktorý bol zbožštený do podoby bohyne. Maat bola považovaná za zodpovedajúcu za dráhu hviezd, beh ročných období a konanie smrteľníkov aj bohov. Jej mužský proťajšok bol boh Thovt, s ktorým zdieľala spoločné atribúty. Podobne ako Thovt bola vnímaná ako stelesnenia platónskeho loga. Jej hlavná úloha v egyptskej mytológii bola váženie duší v egyptskom podsvetí Duate, ktorým musel prejsť po smrti každý človek.
Maat ako bohyňa.
V podobe dietaťa, sediacej či stojacej, ktorá drží v jednej ruke žezlo a v druhej anch bola Maat personifikáciou fyzického aj morálneho práva, poriadku a pravdy. Niekedy bola zobrazovaná s krídlami na každej ruke alebo ako žena s pštrosím perom namiesto hlavy.
Pretože úlohou faraónov bolo zabezpečiť pravdu a spravodlivosť, mnohí z nich boli označovaní ako Meri-Maat – „Miláčik Maat“. Pretože Maat bola považovaná za číry výraz poriadku a pravdy, verilo sa, že sa zrodila v momente stvorenia, bez stvoriteľa. Keď predstavy o bohovi Thovtovi začali pohlcovať staršie predstavy o Ogdoade, božskej osmici uctievanej v Chemenu (Hermopolise), Maat bola označovaná ako matka Ogdoady a Thovt za jej otca.
V Duate, egyptskom podsvetí, boli údajne v Sieni Dvoch právd srdcia mŕtvych vyvažované jediným perom Šu, ktoré symbolicky reprezentovalo Maat. Srdce nehodného bolo zhltnuté požieračkou Ammit a jeho majiteľ bol odsúdený zostať naveky v Duate. Ľudia s dobrými a čistými srdcami boli posielaný k bohovi Usíreovi do Aaru. Váženie sŕdc, zobrazované často na papyrusoch (v Knihe mŕtvych aj na freskách v hrobkách), ukazujú boha Anubisa, ktorý dohliada na váženie, blízko sediacu Ammit „podobnú levovi“, ktorá čaká na výsledok súdu a zožratie srdca, srdce na miskách váh a stojace pero Šu na druhej miske váh. Podľa inej tradície Anubis priviedol dušu mŕtveho pred mŕtveho Usíreho, ktorý vykonal vlastné váženie.
Maat bola obvykle v umení zobrazovaná ako žena s roztiahnutými krídlami a „zahnutým“ pštrosím perom na hlave alebo iba ako pero. Tento znak sa objavuje na niektorých sarkofágoch ako symbol ochrany mŕtvych duší. Egypťania verili, že bez Maat by existoval iba prvotný chaos, koniec sveta. Bolo považované za nutnosť, aby faraón dohliadol na plnenie zákona a udržiavanie poriadku na zemi.
Vulgarizmus

Vulgarizmus alebo hrubé slovo je „výraz, ktorý vyjadruje citový postoj k istej skutočnosti takým spôsobom, ktorý sa spoločensky hodnotí ako neprimeraný, neslušný“.
Poetizmus

Poetizmus môže byť:
Andrej Eduardovič Česnokov

Andrej Eduardovič Česnokov (; * 2. február 1966, Moskva, Rusko) je bývalý ruský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 7 turnajov ATP v dvojhre.
Reinhold Niebuhr

Karl Paul Reinhold Niebuhr (* 21. jún 1892, Wright City, Missouri, USA – † 1. jún 1971, Stockbridge, Massachusetts) bol americký teológ a filozof, predstaviteľ politického realizmu.
Zoznam tried bojových lodí

Zoznam tried bojových lodí včítane pancierových lodí.
Prístav Bratislava

Prístav Bratislava je riečny prístav na Dunaji a v širšom zmysle na rýnsko-mohansko-dunajskej vodnej ceste. Skladá sa z dvoch častí, z nákladného a osobného prístavu. 
Vlastnícke vzťahy.
Pozemky v prístave a jeho obvode vlastní štátna akciová spoločnosť Verejné prístavy. Infraštruktúru a superštruktúru však vlastní súkromná akciová spoločnosť Slovenská plavba a prístavy. Táto situácia komplikuje rozvoj, modernizáciu a využitie finančných zdrojov v prístave. 
Nákladný prístav.
Nákladný prístav sa nachádza na ľavom brehu Dunaja, medzi riečnymi kilometrami 1 867,29 a 1862. Má tri časti a štyri prístavné bazény.
Osobný prístav.
Osobný prístav sa nachádza na ľavom brehu na voľnom toku Dunaja, medzi riečnymi kilometrami 1870 a 1867,00.
Cahnov

Cahnov () je trhová obec v Rakúsku v okrese Gänserndorf v spolkovej krajine Dolné Rakúsko. Nachádza sa na hranici so Slovenskom a Českom pri sútoku riek Moravy a Dyje. 
Žije tu obyvateľov ().
Dejiny.
Založenie obce sa datuje medzi rokmi 1043 a 1050. Z roku 1359 pochádza prvá písomná zmienka o Hohenau ako o obci s právom poriadať trhy. V obci sa neskôr usadili Chorváti, ktorí tu tvorili najmenej polovicu obyvateľov. 
V roku 1920 bola obec trvalo prisúdená Rakúsku, hoci spolu so šiestimi okolitými obcami bola etnicky česká/slovenská. České/slovenské obyvateľstvo bolo zo strany rakúskych úradov násilne donútené ku germanizácii, dnes pôvodnú českú/slovenskú majoritu pripomína už len hojný počet českých/slovenských priezvisk.
Congr

Congr () je trhová obec v Rakúsku v okrese Gänserndorf v spolkovej krajine Dolné Rakúsko v nadmorskej výške Nachádza sa na štátnej hranici so Slovenskom.
Žije tu 3 298 obyvateľov ().
Jozef Noga (kňaz)

Mons. Jozef Noga (* 17. júl 1946, Varín - † 31. január 2002, Varín) bol slovenský katolícky kňaz a pápežský prelát.
Biografia.
V roku 1963 nastúpil do kňazského seminára na rímskokatolícku cyrilometodskú bohosloveckú fakultu do Bratislavy. V roku 1968 bol vysvätený za kňaza. Ako kaplán pôsobil vo Veľkom Rovnom, Bytči, Čadci, Lietave, Ochodnici a v Konskej. Od roku 1989 bol správcom farnosti Žilina-mesto a od roku 1990 dekanom. V roku 1997 dosiahol hodnosť pápežský prelát.
Racionálna funkcia

Racionálna funkcia vo všeobecnom tvare sa dá zapísať ako
V tomto zápise formula_2,formula_3 sú reálne čísla (formula_4)a formula_5,formula_6 sú prirodzené čísla. Oborom definície tejto funkcie je množina, ktorá vznikne vynechaním koreňov polynómu formula_7 z intervalu formula_8
Delta (grécke písmeno)

Delta (veľké Δ, malé δ) je štvrté písmeno gréckej abecedy. V systéme gréckych čísel má hodnotu 4.
Epsilon

Epsilon (veľké Ε, malé ε) je piate písmeno gréckej abecedy. V sústave gréckych čísel má hodnotu 5.
V mechanike sa používa na označenie deformácie.
Divadlo (budova)

Divadlo je stavba slúžiaca na predvádzanie divadelného umenia, jedného z umeleckých druhov, v ktorom sa vytvára vzťah medzi hľadiskom (divákmi) a javiskom (hercami). Herci špecifickými prostriedkami (hlasom, mimikou atď.) zobrazujú dej. 
Existuje viac druhov divadla, podľa typu predstavení. Môžu byť postavené presne pre určitý druh predstavení alebo pre viac. Sú divadlá otvorené, katedrálové stavby, miestnosti bez dekorácie, tzv. „čierne skrinky“, ktoré nemusia mať možnosti na vytvorenie vhodnej scény.
Vývoj divadla od gréckeho amfiteátra k súčasnému kukatkovému smeroval k vytváraniu dokonalej ilúzie a typ budovy odpovedal vždy dobovej povahe divadelného umenia a sociálnemu zloženiu obyvateľstva. 
Druhy divadla.
Podľa druhu divadelnej formy a jej odpovedajúcemu javiskovému vybaveniu i rozsahu priestoru rozlišujeme divadlá pre operu, operetu, balet, činohru, muzikál.
Univerzálny typ divadla, ktorý by rovnakou mierou zodpovedal všetkým druhom hier, neexistuje (s výnimkou experimentálnych divadiel pre malý počet divákov). Dnes už smeruje súčasna tendencia vývoja divadelnej budovy k určitému typu viacúčelovej scény.
Little Boy

Little Boy (v preklade: "Malý chlapec") bol krycí názov pre atómovú bombu, ktorá bola zhodená 6. augusta 1945 počas druhej svetovej vojny na japonské mesto Hirošima. Išlo o druhú nukleárnu explóziu v histórii ľudstva (prvá bola testovacia „Trinity test“) a o prvú explóziu uránovej bomby. Bomba bola zvrhnutá z bombardéru B-29 Superfortress (s prezývkou "Enola Gay").
O 3 dni neskôr bola zhodená ďalšia bomba s názvom Fat Man na mesto Nagasaki; Japonsko na to kapitulovalo.
Priebeh náletu.
Dňa 6. augusta odštartovalo z letiska na ostrove Tinian viacero bombardovacích lietadiel. Najdôležitejšie z nich, "Enola Gay", malo na rozdiel od ostatných 26 500 kg paliva kvôli veľkej hmotnosti nesenej atómovej bomby (ostatné mali paliva). Pre posádku lietadla nesúceho atómovú bombu boli stanovené nasledovné ciele podľa poradia dôležitosti: Hirošima, Kokura a Nagasaki. Konkrétny cieľ mal byť zvolený podľa momentálnych podmienok nad jednotlivými cieľmi.
Časový priebeh:
Fat Man

Fat Man (v preklade: "Tučný muž") bol krycí názov pre plutóniovú atómovú bombu, ktorá bola zhodená 9. augusta 1945 na japonské mesto Nagasaki. Bomba bola zvrhnutá z lietadla B-29 Superfortress (s prezývkou "Bockscar").
Priebeh náletu.
Pred svitaním, dňa 9. augusta, odštartoval z letiska na ostrove Tinian bombardér B-29 Superfortress s prezývkou "Bockscar". Na palube lietadla bola umiestnená aj takmer 5 tonová plutóniová bomba. Po dosiahnutí výšky 2300 metrov zamierilo lietadlo na severovýchod smerom na Japonsko. Informácie o počasí v cieľovej oblasti získavala posádka lietadla nesúce atómovú bombu od dvoch prieskumných lietadiel, ktoré vyzlietli ešte pred štartom "Bockscaru". Jedno prieskumné lietadlo letelo smerom na hlavný cieľ, na Kokuru, a druhé nabralo kurz na náhradný cieľ, na mesto Nagasaki. Posádka lietadla "Bockscar" mala rozkaz previesť bombardovanie vizuálne, a keďže nad hlavným cieľom bola pomerne veľká oblačnosť, lietadlo zamierilo na náhradný cieľ Nagasaki. Plutóniová bomba bola zhodená na mesto o 11 hodine a 1 minúte. Lietadlo "Bockscar" sa vrátilo na Tinian s jedným medzipristátím na Okinave. V Nagasaki zomrelo okamžite po výbuchu 35 000 ľudí, ďalších 25 000 ich zahynulo po následkoch výbuchu.
Commodore 64

Commodore 64 (C64) bol najpredávanejší model osobného počítača všetkých čias. Bol uvedený na trh v auguste 1982 spoločnosťou Commodore Business Machines.
Obsahoval procesor MOS Technology 6510 na frekvencii 1,02 MHz v NTSC verzii alebo 0,99 MHz v PAL verzii a 64 KB RAM. Jeho podpora skončila v roku 1994 a za ten čas bolo uvedených okolo 10-tisíc komerčných softvérových titulov pre tento počítač.
Svojmu úspechu vďačí aj za to, že sa predával v bežných obchodoch a nie v obchodoch s elektronikou.
Počítač vyrobila americká firma Commodore. Medzi jej úspešné počiny možno zaradiť napríklad aj prvý farebný počítač na svete s názvom VIC-20 alebo veľmi úspešný model Plus/4 (odnož počítačov C=16, 116, neskôr aj CBM 164 a CBM 264) a samozrejme aj legendárnu Amigu.
Súdeliteľnosť

Nech&lt;br&gt;
Každé prirodzené číslo môže byť zapísané ako súčin prvočísel. Zapíšme teda čísla formula_2. Potom čísla P a Q sú súdeliteľné, ak&lt;br&gt;
Inak povedané, P a Q majú aspoň jeden spoločný deliteľ okrem čísla 1.
Ak sú čísla nesúdeliteľné, tak nemajú iný spoločný deliteľ než 1.
Brewsterov uhol

Brewsterov uhol alebo polarizačný uhol je uhol, pri ktorom sa z dopadajúceho nepolarizovaného svetla odrážajú len podiely polarizované zvislo na rovinu dopadu. Odrazené svetlo je polarizované lineárne. Je pomenovaný podľa škótskeho fyzika Sira Davida Brewstera. 
Keď svetlo dopadá na optické rozhranie, časť sa láme podľa Snellovho zákona a časť sa odráža podľa zákona odrazu. Ak svetelný lúč dopadá pod istým, pre danú látku špecifickým, uhlom formula_1 tak odrazený lúč je úplne polarizovaný. Tento uhol sa nazýva Brewsterov uhol.
Odrazený lúč je úplne polarizovaný, ak je kolmý na lomený lúč, ktorý prešiel do druhého prostredia. Ak svetlo prechádza z prostredia s indexom lomu formula_2 do prostredia s indexom lomu formula_3, pričom označíme uhol dopadu ako formula_4 a uhol lomu ako formula_5, tak zo zákona lomu máme:
Uvažujúc podmienku kolmosti lúčov, musí platiť, že 
Po dosadeni do zákona lomu dostávame pre uhol dopadu podmienku:
Pre Brewsterov uhol optického rozhrania preto platí vzťah:
Robert Schumann

Robert Schumann (* 8. jún 1810 Zwickau, Rýnsky spolok – † 29. júl 1856 Endenich, Nemecký spolok) bol nemecký hudobný skladateľ, kritik, interpret, klavirista a dirigent.
Životopis.
V roku 1834 založil časopis Neue Zeitschrift für Musik, do ktorého celé roky prispieval pod rôznymi pseudonymami. Ako hudobný kritik rozpoznal talent, aký mali Chopin, Berlioz, Brahms, ktorí boli jeho súčasníkmi, no zároveň uznával osobnosti minulosti, akými boli Bach, Beethoven, Mozart či Schubert. 
Mal dobrý prehľad o vtedajšej poézii, ktorú využíval ako texty pre svoje piesne. Schumann si vyrobil prístroj ktorým chcel dosiahnuť absolútnu samostatnosť prstov. Následkom používania tohto prístroja mu ochrnul stredný prst na pravej ruke, preto musel túto činnosť zanechať. 
Schumannove piesne predstavujú nový typ hudby, ktorý bol predtým ľuďom neznámy. Jeho cykly "Kruh piesní, Básnikova láska, Myrty, Album piesní pre mládež" a iné sú toho jasným dôkazom. 
Druhou vrcholnou oblasťou Schumannovej tvorby sú klavírne diela. Tak, ako aj Chopin, aj on našiel v klavíri najosobitejší nástroj na vyjadrenie svojich pocitov. Jeho cykly skladieb " Karneval, Motýle, Detské scény, Lesné scény a Fantazijné skladby " 3 klavírne sonáty a iné sú obľúbené po celom svete.
Záujem o klavír bol u Schumanna spôsobený aj šťastným manželstvom s Klárou Wieckovou. Pre ňu autor skomponoval "Klavírny koncert a-mol, Violončelový koncert a-mol, Fantázia pre husle" a veľa komorných diel. Tie boli vzorom pre Smetanu a mnoho ďalších. 
Už v zrelom veku napísal 4 symfónie, z ktorých vyniká "Symfónia B dur - Jarná, a štvrtá d - mol." Venoval pozornosť aj tvorbe symfonických básní napríklad "Manfred" k básni Lorda Byrona alebo Goetheho Faustovi.
Existuje o ňom niekoľko portrétov, skutočný obraz sa však nezachoval.
Schumann sa ako 45-ročný pokúsil o samovraždu skokom do Rýna a čoskoro zomrel v ústave pre duševne chorých.
Courtney Love

Courtney Love (nar. ako Courtney Michelle Harrison; * 9. júl 1964, San Francisco, Kalifornia, Spojené štáty) je americká speváčka a herečka.
Biografia.
Jej rodina sa rozpadla, ešte kým bola veľmi mladá. Pri rozvode jej matka a jej priateľka predložili súdu listy, v ktorých bolo naznačené, že otec Hank Harrison podáva dieťaťu vo veku štyroch rokov LSD. Harrisson toto obvinenie odmietol a požiadal o test na detektore lži. Courtney bola zverená do opatery matke Linde. 
2 roky bola manželkou Kurta Cobaina (1992 – 1994), po jeho smrti vydala dva albumy skupiny jej manžela (Nirvana).
Hanriot HD.1

Hanriot HD.1 bol francúzsky stíhací dvojplošník z obdobia prvej svetovej vojny. Francúzske letectvo ho odmietlo a jeho miesto nahradil SPAD S.7. Hanriot HD.1 bol následne slúžil v talianskom a belgickom letectve, kde sa veľmi osvedčil. Z celkového počtu vyrobených 1 200 ks bolo 831 ks vyprodukovaných v licencii talianskymi firmami. 
Vznik a vývoj.
Pred prvou svetovou vojnou vyrobila spoločnosť Hanriot niekoľko pokrokových jednoplošníkov, avšak neskôr sa zamerala na sériovú výrobu, a to hlavne typu Sopwith 1½ Strutter, až dokiaľ v roku 1916 nevyrobila prvý HD.1. Išlo o klasickú stíhačku s vlastnosťami lietadiel firmy Sopwith, s ľahkou avšak odolnou konštrukciou a krídlom s malým plošným zaťažením. 
Poháňal ho motor Le Rhône s výkonom 110 hp, ktorý mu neumožňoval dosiahnuť príliš vysokú rýchlosť, avšak lietadlo s ním bolo mimoriadne obratné a obľúbené medzi pilotmi. Aby bola udržaná dostatočná stúpavosť a výkony vo výškach, bola výzbroj obmedzená na jeden synchronizovaný guľomet Vickers, aj keď existovala možnosť niesť 2 tieto guľomety, avšak bola využívaná len zriedka. Guľomety boli osadené na bokoch trupu a boli prístupné pilotovi a tak v prípade havárie nehrozilo pilotovi poranenie pažbami zbraní. 
Lietadlo bolo vyrábané firmou Nieuport-Macchi z Varese v Taliansku, ktorá medzi rokmi 1917 a 1919 vyrobila takmer 900 ks, čo bolo viac než materská firma. 
Operačné nasadenie.
Nové lietadlo bolo zavedené do výroby ako možný nástupca Nieuportu 17, avšak nakoniec sa stalo nadbytočným po tom, čo bolo rozhodnuté nahradiť Nieuport 17 vo francúzskych vzdušných silách stíhačkou SPAD S.7. Niekoľko bolo dodaných francúzskemu námorníctvu, z ktorých niekoľko sa dostalo do U.S. Navy, kde obdržali plaváky a zväčšené chvostové plochy. 
Veľká časť počiatočnej série však bola odpredaná Belgicku, ktorí boli známi tým, že lietali na strojoch ktoré Spojenci nechceli. Napriek tomu však belgické letky stroj HD.1 nasadzovali úspešne a tak zostal štandardnou belgickou stíhačkou až do konca prvej svetovej vojny. Najúspešnejším pilotom stíhačky HD.1 sa stal Belgičan Willy Coppens. 
HD.1 bol taktiež v malom počte dodaný do Talianska, kde ho vyrábali vo veľkých množstvách a nahrádzali ním nielen Nieuporty ale aj stíhačky SPAD. Taliani ho považovali dokonca za lepší než SPAD S.XIII a stala sa z neho štandardná talianska stíhačka, tvoriaca v novembri 1918 výzbroj 16 z 18 operujúcich talianskych letiek. Prebytočné HD.1 talianskej výroby boli po vojne používané viacerými štátmi, vrátane Švajčiarska. 
Letecká továreň námorníctva USA vyrobila alebo upravila po vojne 10 ks stíhačiek HD.1. Boli prevažne používané ako cvičné lietadlá, aj keď sa zúčastnili experimentálnych štartov z bojových lodí vybavených vzletovou plochou, pričom boli osadené dvojitými guľometmi.
Snellov zákon

Snellov zákon alebo Snellov zákon lomu je jeden zo základných zákonov geometrickej optiky; opisuje lom lúča svetla (či všeobecnejšie elektromagnetického žiarenia) na rovinnom rozhraní. Je pomenovaný podľa holandského fyzika Willebrorda Snellia.
Znenie zákona.
Ak lúč prechádza z prostredia s indexom lomu formula_1 pod uhlom formula_2 do prostredia s indexom lomu formula_3, zalomí sa pod uhlom formula_4:
Je zrejmé, že sínus uhla formula_4 môže byť najviac 1. Ak je uhol formula_2 dostatočne veľký a formula_9, môže nastať situácia, keby formula_10 vychádzal väčší ako 1. Vtedy sa svetlo neláme a do druhého prostredia vôbec neprechádza. Hovoríme o takzvanom úplnom (totálnom) odraze (reflexii), pretože všetko dopadajúce svetlo sa odrazí podľa zákona odrazu. 
Pre medzný uhol formula_2, kedy sa svetlo prestáva lámať, platí:
Pre prechod z prostredia do prostredia je užitočný zápis pomocou rýchlostí. Vieme, že pre rýchlosť šírenia svetla v prostredí platí:
Zákon lomu možno preto upraviť na tvar:
Odvodenie.
Snellov zákon sa zvyčajne odvodzuje pomocou princípu najmenšieho času.
Princíp najkratšieho času nie je fyzikálny zákon v pravom zmysle slova. Formuloval ho francúzsky matematik Pierre de Fermat okolo r. 1650. Podľa neho, svetlo sa šíri z bodu A do bodu B po takej trajektórii, aby do bodu B prišlo za čo najkratší čas. V súčasnosti sa slovo "najkratší" často nahradzuje slovom "extremálny".
Zaveďme si, že bod A sa nachádza v kolmej vzdialenosti formula_15 od roviny optického rozhrania, bod B v kolmej vzdialenosti formula_16 na druhej strane rozhrania a ich vzdialenosť v smere roviny rozhrania je formula_17. Najkratšia dráha sa zrejme bude nachádzať v rovine kolmej na rovinu rozhrania. Preto uvažujme to. Ďalej predpokladajme, že lúč dopadá vo vzdialenosti formula_18 od päty kolmice na A do nejakého bodu X. Lúč sa bude pohybovať po úsečke AX a potom po úsečke XB. Čas, za aký prejde lúč z bodu A do bodu B po tejto trajektórii bude:
Chceme zistiť, kde musí ležať bod X, a teda aká musí byť vzdialenosť formula_18, aby bol tento čas minimálny. Preto tento čas zderivujeme podľa premennej formula_18 a túto deriváciu položíme rovnú 0:
Ak si nakreslíme obrázok, vidíme že niektorého výrazy v našej rovnici sa dajú nahradiť funkciami uhlov. Výraz sa tak zjednoduší na:
Dostávame Snellov zákon:
Jabloň (strom)

Jabloň () je rod rastlín z čeľade ružovitých. Korunu má v tvare gule. Jej plod, jablko, je malvica.
Jablone sú opadavé, ovocné stromy. Prirodzene sa vyskytujú v miernom pásme severnej pologule.
Na Slovensku rastie:
Podľa nedávnych výskumov vznikli súčasné odrody jablone vývojom zo stredoázijského druhu "Malus sieversii", bez významnejšej účasti iných druhov (teda nie hybridizáciou). Šľachtiteľskou činnosťou bola po celom svete vypestovaná pestrá škála odrôd. Najznámejšie odrody sú napríklad "Jonathan", "Ontario", "Golden Delicious", "Rubín", "Sparťan".
Kvety jablone sú slaboružové, s piatimi lupienkami, s kalichom a korunou, obojpohlavné. Kvetné lístky sú vrastené do pohárika, z ktorého sa vyvíja dužina plodu. Tvar koruny je guľatý. Plodom je jablko - malvica s asi 512 semenami v jaderníku. Plod (jablko) je dužinatý dozrievajúci v prírodných podmienkach v období augusta až septembra. Má veľmi rád slnko.
Vlajka Švédska

Vlajka Švédska má modrý list zo žltým krížom. Typický škandinávsky kríž je prebratý z najstaršej severskej vlajky s krížom – dánskej. Farby modrá a žltá sú pravdepodobne odvodené z veľkého švédskeho znaku, na ktorom zlatý kríž s troma zlatými korunkami od seba oddeľujú štyri modré polia. Jeho vznik sa datuje do 14. storočia.
História vlajky.
Súčasná švédska zástava bola zavedená 22. júna 1906, ale predtým sa používala takmer 4. storočia veľmi podobná vlajka. Vznikla asi v roku 1521, podľa tradície v boji proti Dánom, ktorých viedol regent a neskorší kráľ Gustáv I. Vasa, za vlády ktorého si získala veľkú popularitu. Výročný deň Vasovej korunovácie, 6. jún 1523, sa preto každoročne slávi zároveň ako deň švédskej vlajky. V ten istý deň v roku 1809 Švédi prijali aj svoju ústavu. Kríž sa skutočne objavoval na štandardách už za vlády Gustáva I. Vasu aj Erika XIV. a Ján III. vyhlásil, že si praje, aby tento “zlátený alebo žltý kríž“, ktorý je tradičnou časťou znaku, bol po celú dobu používaný na vlajkách, zástavách aj štandardách. Za vlády Gustáva II. Adolfa sa táto vlajka začala všeobecne používať na švédskych lodiach. V dobe, keď ku Švédsku bolo formou personálnej únie pripojené Nórsko (1814-1905), bola švédska vlajka doplnená v ľavom hornom rohu unionistickým symbolom (zmenil sa roku 1844). Od roku 1906 sa vlajka opäť používa v dnešnej známej podobe.
Kráľovská štandarda.
Štátny znak je súčasťou švédskej kráľovskej štandardy, ktorá vznikla v roku 1440. Znak je umiestnený uprostred štandardy. Používa ju parlament pri zvláštnych príležitostiach.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Nadsemenník

Nadsemenník (lat. "epididymis") je orgán cicavcov pri semenníku, tvorený najmä kanálikmi, ktoré ústia do močovej rúry alebo kloaky.
Nadsemenník človeka.
Nadsemenník je podlhovastý úzky párový orgán podobajúci sa stočenému kanáliku, ktorý prebieha pozdĺž zadného okraja semenníka. Skladá sa z hlavy semenníka ("caput epididymidis"), tela semenníka ("corpus epididymidis") a chvosta semenníka ("cauda epididimydis"), ktorý pri dolnom póle semenníka náhle zatáča nahor a prechádza do semenovodu ("ductus deferens"). Vlastný obsah nadsemenníka tvoria kanáliky: vývodné kanáliky semenníka/vývody semenníka ("ductuli efferentes testis"), lalôčiky semenníka ("lobuli epididymidis"; lalôčiky, ktoré obsahujú každý jeden stočený kanálik) a kanálik nadsemenníka ("ductus epididymidis"), do ktorého sa napájajú lalôčiky. Dĺžka celého kanálika by bola po rozvinutí 6 metrov.
Nadsemenník je ako zásobáreň zrelých spermií, ktoré doň prichádzajú zo semenníka. V prostredí kyslého sekrétu nadsemenníka (v pH 6,48 – 6,61) sa zastaví pohyblivosť spermií, takže sa ich energetická zásoba nevyčerpá. Pred negatívnym vplyvom kyslého prostredia sú spermie chránené koloidným obalom, ktorý si prinášajú z testikulárnej tekutiny. Spermie sa pohybujú pasívne (pohybom riasiniek buniek výstelky a peristaltickým pohybom svalových buniek kanálikov), cesta nadsemenníkom im trvá asi 8 – 17 dní. Keď nie sú uvoľnené ejakuláciou, dôjde k ich postupnému autolytickému rozpadu. Fagocytujú ich makrofágy, ktoré sa nazývajú spermatofágy.
Aglomerát (hutníctvo)

Aglomerát (v hutníctve železa) je spečenec mechanickej zmesi železnej rudy, vápenca a koksu. Aglomerát sa použiva ako vsádzka do vysokej pece. Aglomerát sa pripravuje v aglomeračnom závode.
Kniha mŕtvych

Názvom Kniha mŕtvych sa bežne označuje súbor staroegyptských pohrebných textov známych aj ako Kapitoly na vychádzanie do dňa. Názov Kniha mŕtvych vymyslel nemecký egyptológ Karl Richard Lepsius, ktorý vydal výber z jej textov roku 1842.
Význam.
Podľa R.O. Faulknera používali starovekí Egypťania Knihu mŕtvych ako návod na posmrtný život. Nie všetky zaklínadlá uvedené vo zvitku sa používali na každom pohrebe. Ich výber závisel od bohatstva a postavenia zosnulého. Niektoré zo zaklínadiel boli dary pre bohov, iné mali slúžiť na to, aby zosnulý vedel na druhom svete chodiť alebo na to, aby sa zabránilo jeho opätovnému úmrtiu. Existovalo dokonca zaklínadlo „zabraňujúce tomu, aby sa človek prevrátil naruby a pojedal výkaly.“ (oddiel 189)
Kniha teda nie je to, ako sa tomu všeobecnosti verí, čaro na oživovanie mŕtvych, ale skôr náuka o tom, z čoho sa bude život na druhom svete skladať a ako sa dajú prekonať prekážky na ceste k trstinovým poliam (alebo aj polia pokoja), cieľu, ku ktorému smeroval každý starý Egypťan.
Kniha mŕtvych sa môže chápať aj tak, ako literatúra zasväcujúca do tajomstiev posmrtného života. Život po smrti je vo svojej podstate pre obyčajného človeka záhada, ale získaním Knihy mŕtvych ju vedel staroveký Egypťan pochopiť a zaradiť sa do vybratej skupiny ľudí, ktorí vedeli, čo ich po smrti čaká.
Verzie.
Najstaršia známa verzia Knihy mŕtvych pochádza zo 16. storočia pred Kr., z obdobia panovania 18. dynastie (Nová ríša). Z časti sa skladá z predošlých zozbieraných náboženských textov – Textov pyramíd (približne 2600-2300 pred Kr.) a Textov rakiev (2000 pred Kr.) – ktoré boli postupne nahradené Knihou mŕtvych. Kniha mŕtvych patriaca pisárovi Animu, tzv. Aniho papyrus, bola pôvodne 28 metrov dlhá a bola rozdelená na 37 listov s príslušnými kapitolami a tematickým rozdelením.
Text Knihy bol často prispôsobený zosnulej osobe, takže žiadne dve Knihy mŕtvych vlastne nie sú totožné. Aj tak je možné rozdeliť jednotlivé verzie Knihy mŕtvych podľa niektorých spoločných znakov do štyroch hlavných skupín:
Kapitola 125.
Kapitola 125 je pravdepodobne najznámejšou časťou Knihy mŕtvych. Obsahuje popis súdu duší, ktorý vynáša Usire so 42 prísediacimi božstvami.
Duša mŕtveho musí predniesť „vyhlásenie o nevine“, ktoré je adresované Usirevovi a má ho presvedčiť o tom, že zosnulý žil sporiadaným životom. Vyhlásenie pozostáva zo série popretých zločinov, ktorých sa mŕtvy za života nedopustil. Ďalej musí mŕtvy osloviť 42 sudcov podľa mena a poprieť ďalších 42 priestupkov (jeden za každého sudcu). Pokiaľ sa nasledovne preukáže dostatočne spravodlivý, je predvedený pred Usireva, ktorý ho odvedie do kraja blaženosti.
Obsah niektorých popretí viny alebo „negovaného vyznania“ ("Nikdy som neklamal, nikdy som nelúpil, nikdy som nezabil človeka") viedol podaktorých k domnienke, že kapitola 125 mohla slúžiť ako základ pre biblické Prikázania.
Kniha Mŕtvychch pochádza z 2 dynastie a najstaršia verzia bola nájdená v Dar es alabe.
Hrabovka

Hrabovka môže byť:
Hrabovka (okres Trenčín)

Hrabovka je obec na Slovensku v okrese Trenčín.
Obec sa nachádza v Považskom podolí, 6 km severne od centra Trenčína.
Avesta

Avesta je kánon posvätných spisov zoroastrizmu. Obsahuje žánrovo rozmanitý materiál rozličného pôvodu, hlavne liturgické texty a Zaratuštrovu náuku. Najstarší dochovaný rukopis Avesty pochádza z 13. storočia po Kr., kodifikovaná bola zrejme už v sásanovskom období (3.-7. stor. po Kr.), jej obsah bol však dlhú dobu tradovaný ústne a je omnoho starší: najstaršie sú zrejme Zaratuštrove "gáthy", ktoré pochádzajú asi z 10. storočia pred Kr. 
Zo zhrnutí Avesty v neskorších spisoch možno usudzovať, že sa nám zachovala asi len štvrtina pôvodného materiálu, zvyšok sa zrejme stratil počas islamských perzekúcií. Pretrvali hlavne liturgické texty, ktoré sa dodnes používajú pri zoroastrovskom kulte.
Avesta sa skladá z týchto spisov:
Pri každodennom obrade posväcovania ohňa v chráme musí kňaz odrecitovať celú Jasnu, čo trvá asi 2-3 hodiny.
Bibliografia.
Gherardo Gnoli. „Avesta“. In: Lindsay Jones (ed. in chief), "Encyclopedia of Religion Second Edition", vol. 2, s. 708-710.
USS Tennessee (BB-43)

USS Tennessee (BB-43) bola druhá jednotka (no bola dokončená ako prvá) triedy Tennessee námorníctva USA. Pomenovaná bola v súlade s doktrínou USA po jednom zo spolkových štátov USA, konkrétne po 16. štáte Tennessee. Mala jedinú sesterskú loď USS California (BB-44).
Stavba.
Kýl bol založený v lodeniciach New York Navy Yard v New Yorku 14. mája 1917. Na vodu bola spustená 30. apríl 1919 a US Navy si ju prevzala 3. jún 1920.
Pohon a pancierovanie.
Pohon zabezpečovalo 8 kotlov Bureau Express, ktoré poháňali 4 turbíny Curtis a výsledný výkon bol 28 500 ks. Maximálna rýchlosť lode bola 21 u..
Bočný pancierový pás, 343 mm. Systém pancierovania bol „všetko alebo nič“, tz. hlavné a životne dôležité časti chránil silný pancier, kým menej dôležité časti boli chránené slabo. Paluba bola chránená dvoma pásmy panciera a to prvý v hrúbke 86 mm a druhý 38 mm. 
Výzbroj.
Hlavná výzbroj pozostávala z dvanástich diel kalibru 365 mm (14"/50 cal) v štyroch trojhlavňových vežiach (dve vpredu, dve vzadu). Pomocnú výzbroj tvorilo štrnásť diel kalibru 127 mm (5"/51 cal) uložených v kazematách po sedem na každej strane.
Služba.
Po prevzatí US Navy slúžila rok v Atlantiku, potom bola prevelená do Pacifiku, na západné pobrežie USA, kde zostala 20 rokov. Začiatkom 40. rokov 20. storočia bola kvôli ohrozeniu zo strany Japonska prevelená na Havaj (Pearl Harbor).
7. decembra 1941 jednotka kotvila spolu s ďalšími siedmimi bojovými loďami v Pearl Harbore, kde bola napadnutá japonským letectvom. Bola zasiahnutá dvoma bombami a horiacim olejom z lode USS Arizona. Koncom decembra, po provizórnych opravách odplávala na západné pobrežie na kompletnú opravu (lodenica Puget Sound Navy Yard Washington). 
Od februára do augusta 1942 operovala pri západnom pobreží USA, aby sa znova vrátila do lodenice Puget Sound Navy Yard na rekonštrukciu.
Pri modernizácii boli odstránené kazematy a ich výzbroj, ktoré sa už dávnejšie ukázali ako neúčinné ak hladina mora nebola pokojná. Miesto tejto výzbroje boli nainštalované na každý bok štyri veže po dvoch protilietadlových kanónov kalibru 127 mm, a pridané 12,7 mm guľomety . Stožiare boli odstránené a miesto dvoch komínov bol postavený jeden väčší. Prestavané kotolne a strojovne, pridaná nová až štvorvrstvová obšívka proti torpédam. Pridané bolo aj na pancierovaní, keď sa šírka lode zväčšila na 34,7 m. Prestavba skončila v máji 1943.
Po vojne sa vrátila na východné pobrežie USA, keďže po prestavbe nebola schopná prejsť Panamským prieplavom, kvôli zväčšeniu hrúbky, plávala okolo celej Južnej Ameriky. Ukotvená bola vo Philadelphia Navy Yard vo Philadelphii (v Pensylvánii) Od 7. augusta 1947 bola uložená do rezervy, 1. marca 1959 vyradená a10. júla 1959 predaná do šrotu.
Banské (rozlišovacia stránka)

Banské môže byť:
Široká

Široká môže byť:
Hlboké (rozlišovacia stránka)

Hlboké môže byť:
Bitka v oblasti Tali-Ihantala

Bitka v oblasti Tali-Ihantala bola rozhodujúcim stretnutím Pokračovacej vojny. Fínske jednotky pod vedením generála Karla Oescha a maršala Mannerheima v nej s podporou nemeckých vojsk zastavili ofenzívu trikrát silnejších jednotiek Červenej armády a definitívne tak zmarili Stalinove plány na obsadenie a okupáciu Fínska. 
Fínsky front sa tak stal jediným úsekom východného frontu, na ktorom Červená armáda nesplnila plán napriek veľkým posilám, ktoré jej boli poskytnuté navyše.
Hrabovský potok

Hrabovský potok môže byť:
Send Away the Tigers

Send Away the Tigers je v poradí ôsmy štúdiový album waleskej skupiny Manic Street Preachers. Album bol vydaný 7. mája 2007 a v rebríčku UK Albums Chart dosiahol 2. miesto. Titul album referuje k výrokom zabávača Tony Hancocka. Skupina opísala tento album ako mix dvojice albumov "Generation Terrorists" a "Everything Must Go".
Otto Frisch

Otto Robert Frisch (* 1. október 1904, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko – † 22. september 1979, Cambridge) bol britský fyzik rakúskeho pôvodu. Spolu so svojou tetou, Lisou Meitnerovou, ako prví popísali štiepenie atómového jadra. 
Život.
Narodil sa a študoval vo Viedni. Po nástupe Hitlera k moci odišiel v roku 1933 z Hamburgu do Veľkej Británie a odtiaľ v roku 1934 na Inštitút teoretickej fyziky do Kodane. V decembri 1939 na krátky čas navštívil svoju tetu Lisu Meitnerovú v Štokholme, ktorá ho informovala o pokuse Otta Hahna a Fritza Strassmanna, ktorý napokon správne vysvetlili práve Meitnerová s Frischom.
Po okupácii Dánska nacistickým Nemeckom na začiatku druhej svetovej vojny sa Frisch vrátil do Británie a v rokoch 1943 až 1945 sa zúčastnil Projektu Manhattan v USA ako zástupca britskej misie. Frisch pracoval na metóde separácie U-235 a na stanovení kritického množstva uránu, pomocou ktorého by bola uskutočniteľná reťazová reakcia. 
V rokoch 1947-1971 bol profesorom na Cambridgeskej univerzite.
1. Baseballový klub Slávia UPJŠ Košice

1. Baseballový klub Slávia UPJŠ Košice alebo tiež SEALS Košice je slovenský bejzbalový klub z Košíc.
Duran Duran

Duran Duran je anglická hudobná skupina, ktorá vznikla v roku 1979 v Birminghame. Patrí medzi najpopulárnejšie kapely 80. rokov a podľa charakteristiky, ktorú získala od MTV, znamenala „Druhú inváziu z Anglicka“ v Spojených štátoch. Od roku 1980 sa ich 14 singlov umiestnilo v Top 10 britského singlového rebríčka a 21 ich singlov bolo aj v Billboard Hot 100. Podľa informácií zo Sunday Mercury predala táto kapela viac ako 120 miliónov nosičov. Duran Duran taktiež patrí medzi významných predstaviteľov populárneho hudobného žánru 80. rokov, ktorý bol známy pod názvom "novoromantizmus". Skupina získala dvakrát cenu Grammy.
Keď sa objavili, patrili do novoromantizmu spolu s kapelami ako Spandau Ballet, ale neskôr sa tohto označenia zbavili. Kapela spolupracovala s módnymi dizajnérmi, aby si vybudovala výrazný a elegantný výzor, ktorý im priniesol pomenovanie „najkrajší chlapci rocku“. Ich kontroverzné videá obsahovali čiastočnú obnaženosť a dohady o sexualite, ktoré boli v skorých 80. rokoch populárne v televízii MTV (vtedy ešte novospustenej). Duran Duran patrili medzi prvé kapely, ktoré mali videá natočené profesionálnymi režisérmi s 35 mm filmovými kamerami, aké im dodali vybrúsenejší vzhľad. V roku 1984 táto kapela ako jedna z prvých využila kamerové systémy na živých koncertoch.
Kapelu založili Nick Rhodes, John Taylor a Stephen Duffy a neskôr sa k nim pripojil Roger Taylor a po personálnych zmenách aj Andy Taylor a Simon Le Bon. (Medzi Taylorovcami nie sú žiadne vzťahy a Roger Taylor nepatrí do kapely Queen.) Kapela v skutočnosti nikdy neskončila svoju činnosť ani sa nerozpadla, no prešla mnohými zmenami. Od roku 1989 až do roku 2001 bol gitaristom kapely Warren Cuccurullo a od 1989 do 1991 bol bubeníkom kapely Sterling Campbell. Návrat originálneho 5-členného zoskupenia sa začal v roku 2000 a fanúšikovia spolu s hudobnými spoločnosťami boli v očakávaní. V polovici roku 2006 Andy Taylor opustil kapelu a na jeho miesto nastúpil londýnsky gitarista Dom Brown, ktorý odvtedy spolupracuje s kapelou nielen v štúdiu, ale aj na koncertoch.
Členovia skupiny.
V súčasnosti skupinu tvoria štyria členovia: 
Prednedávnom z kapely odišiel jeden z Taylorovcov (nie sú súrodenci ani rodina), Andy Taylor.
Aerosól

 
Aerosól alebo aerodisperzia je zmes častíc pevnej alebo kvapalnej látky v plynnej látke. Veľkosť častíc je od 10 nm do 100 μm.
Aerosóly majú pestré využitie, napríklad na postreky proti škodcom, ako spôsob nanášania farieb, v medicíne ako inhalačné zmesi, vo vojenskej technike ako aerosólová munícia na rozptyl dráždivých či jedovatých látok, prípadne maskovacieho dymu a pod.
Rozdelenie.
Aerosóly sú i oblaky, napr. cirus (kryštáliky ľadu vo vzduchu) alebo kumulus (kvapôčky vody vo vzduchu).
Saladin (sultán)

Saladin (iné názvy: Saladín, Saláhaddín, Saláhuddín, Saláh ad-Dín, Saláhu 'd-Dín; po kurdsky: "Selahadînê Eyûbî"; ; * 1138, Tikrít – † 1193, Damask) bol sultán kurdského pôvodu, sunnitský moslim a vojenský veliteľ, ktorý žil v 12. storočí. Založil dynastiu Ajjúbovcov, ktorá následne vládla v Egypte a Sýrii viac ako storočie.
Narodil sa v stredoirackom meste Tikrít do rodiny kurdských emirov. O jeho etnickom pôvode či zaradení sa dodnes vedú spory, pravdepodobne však bol kurdského pôvodu, hoci sa sám neskôr hlásil k arabskej identite. Spočiatku pôsobil v službách Núr ad-Dína Zengího, ktorý vládol v rokoch 1146 - 1174 na rozsiahlom sýrsko-irackom území. Po dobytí Egypta a zvrhnutí tamojšej dynastie Fátimovcov sa Saladin viac-menej spod kontroly Núr ad-Dína dostal, hoci stále zostával jeho vazalom.
V r. 1187 zlomil moc križiackych štátov vo Svätej zemi v bitke pri Hattíne a prinútil ku kapitulácii Jeruzalem. Neskôr, na konci tretej križiackej výpravy, uzavrel s kresťanskými panovníkmi dohody, ktoré umožňovali pútnikom Sväté mesto slobodne navštevovať. Je uznávaný pre svoju statočnosť, vojenskú zdatnosť ale aj ušľachtilosť a to ako v moslimských, tak aj v kresťanských krajinách.
O osobe a činoch Saladina prinášajú informácie najmä dva dobové pramene: "Sultánske anekdoty a jozefovské cnosti", ktorých autorom bol historik Bahá ad-Dín Šaddád, a "Cicerónska výrečnosť o dobytí Jeruzalema", ktorú napísal perzský historik Imád ad-Dín z Isfahánu.
Josef Richard Vilímek

Josef Richard Vilímek mladší (* 14. september 1860, Praha – † 6. november 1938, Praha) bol český tlačiar.
Život.
Jeho otec ho od mladosti viedol k tomu, aby sa stal tlačiarom. Toto remeslo mladého Josefa priťahovalo až sa mu oddal celou svojou dušou. Ako sedemnásťročný píše nadšené poznámky zo svojej cesty do Paríža na svetovú výstavu, kde ho očaril vystavovaný sádzací stroj. Nasledujú tlačiarske praxe v Lipsku a v Paríži. Od roku 1884 začína viesť otcovu tlačiareň. Od tejto doby začina jeho nakladateľská cesta. Aj napriek nedostatočnému školskému vzdelaniu mal dobrý prehľad o európskom nakladateľskom podnikaní. Počiatky jeho práce síce znamenajú rad edičných neúspechov, tie ho však od ďalšej nakladateľskej činnosti neodradili.
Práca.
V našich končinách (myslí sa bývalá Československá Republika)sa Josef R. Vilímek zapísal ako jeden z priekopníkov vydávania diel od Julesa Verna v českom jazyku. Vo Vilímkových dobách sa väčšina kníh zahraničných autorov vydávala v nemčine (na území Česka), alebo v maďarčine (na území Slovenska). Výnimkou nebol ani spomínaný autor fantastickej literatúry Jules Verne. Hlavným dôvodom pre Vilímkove vydavateľské uznanie je fakt, že sa snažil vydávať Verneho príbehy s čo najväčším množstvom originálnych ilustrácii. Konkurencia v podobe vydavatelstiev Kočího, Hyneka, či Beauforta bola viacmenej odozvou na Vilímkove pionierske počiny.
Vlajka Gibraltáru

Vlajka Gibraltáru sa skladá z dvoch vodorovných pruhov, bielého a červeného (2:1). V bielom pruhu je umiestnená červená hradba s tromi vežami, z ktorých visí do červeného pruhu žltý kľúč obrátený k žrdi. Znak symbolizuje skutočnosť, že Gibraltár je kľúčom k Stredomoriu. Mestu ho udelili Ferdinand Aragónsky a Izabela Kastílska v roku 1502. Angličania ho potvrdili v roku 1936.
Philip Hauge Abelson

Philip Hauge Abelson (* 27. apríl 1913, Tacoma, Washington, USA – † 1. august 2004, Bethesda, Maryland) bol americký jadrový fyzik, fyzikálny chemik, molekulárny biológ a geochemik.
Život.
Philip Abelson vyštudoval chémiu a fyziku na univerzite vo Washingtone. Po ukončení štúdia pracoval v ústave jadrovej fyziky na Univerzite v Berkeley, kde získal doktorát z jadrovej fyziky.
V spolupráci s Edwinom McMillanom sa mu v roku 1940 podarilo získať prvý umelý prvok, neskôr nazvaný neptúnium (protónové číslo 93). 
Spolu s Rossom Gunnom vyvinul metódu, pomocou ktorej bolo možné jednoducho separovať izotopy U-235 a U-238 a výraznou mierou sa tak pričinil o rozvoj Projektu Manhattan. 
Abelson zohral významnú úlohu aj pri vývoji atómových ponoriek. Ako prvý navrhol umiestnenie atómového reaktora do trupu ponorky, a jeho návrh bol použitý aj pri konštrukcii prvej atómovej ponorky na svete, USS Nautilus.
Abelson bol považovaný za všestranného vedca, v roku 1939 a 1946 pracoval aj v oblasti biológie (skúmal možnosti použitia rádioizotopov v molekulárnej biológii) a geológie. Okrem toho sa zaoberal mikrobiológiou (bakteriálna biosyntéza) a študoval vývoj mäkkýšov analýzou aminokyselín vo fosíliách.
Od roku 1944 bol vedúcim námorného výskumného laboratória vo Philadelphii.
&lt;br&gt;Od roku 1946 do roku 1978 pracoval v Carnegie Institute of Technology vo Washingtone, od roku 1971 bol jeho prezidentom. Od roku 1962 do roku 1985 bol vydavateľom časopisu Science.
Opel

Adam Opel AG (Opel) je nemecký výrobca automobilov, ktorý v roku 1862 založil Adam Opel. Opel vyrába automobily od roku 1899 a akciovou spoločnosťou (Aktiengesellschaft) je od roku 1929. Spoločnosť sídli v Rüsselsheime v Hesensku v Nemecku. Jej modely sú preznačované a predávané v iných krajinách a iných kontinentoch, ako Vauxhall v Spojenom kráľovstve, Holden v Ázii a Austrálii a, predtým, Saturn v USA a Kanade.
V roku 2010 oznámil Opel, že mieni investovať okolo 11 miliárd eur do ďalších piatich rokov. Jedna miliarda z toho je záväzne určená na vývoj inovatívnych a palivovo úsporných motorov a prevodoviek.
Dejiny.
Dejiny dnes už medzinárodne známej automobilky začali v roku 1862, kedy sa Adam Opel, predtým výrobca bicyklov, rozhodol zahájiť výrobu vozidiel. V roku 1899 s Friedrichom Lutzmannom z Dessau v Nemecku a založil svoju prvú továreň, v ktorej všetko začalo. Veľkou mierou pomáhali i synovia Adama Opela.
V továrni nevydržali veľmi dlho a už v roku 1902 rozbehli výrobu automobilov v Darracq (Francúzsko).
V roku 1902 uviedol Opel na automobilový trh svoje prvé vozidlo – model Opel 10/12 PS. Opel sa držal na vyšších priečkach v predajnosti veľmi dlho a to aj napriek ťažkej dobe. Pre ľudí bol tento automobil nielen obyčajný sen, ale aj realita. Ľuďom veľmi imponoval fakt, že autá tejto značky boli na svoju dobu veľmi luxusné za prijateľnú cenu. Bola to najpredávanejšia značka v Nemecku.
V roku 1929 sa spojili so spoločnosťou General Motors Corporation (GM). K tomuto rozhodnutiu dospeli bratia Opelovci potom, čo sa automobilka po 1. svetovej vojne dostala do menšej krízy. Pohroma bola prekonaná a Opel sa mohol rozvíjať.
V roku 2009 sa materská spoločnosť americký General Motors dostal na pokraj bankrotu a preto sa Nemecká vláda dohodla na prevzatie Opla s konzorciom kanadsko-rakúskeho výrobcu autodielov Magna International, ruskej banky Sberbank a ruského výrobca nákladných áut GAZ. Nakoniec však automobilka predaná nebola a zostala majetkom koncernu General Motors.
V roku 2017 automobilku Opel a Vauxhall odkúpil koncern PSA Peugeot Citroen a banka BNP Paribas. PSA sa tak stalo druhým najvačším predajcom automobilov v Európe. Koncern GM zároveň získal možnosť nákupu 4,9% akcií koncernu PSA.
Modely.
Súčasné modely.
OPC modely.
Opel vyrába vysokovýkonné varianty svojich automobilov pomocou dcérskej spoločnosti OPC GmbH.
Ženské ohanbie

Ženské ohanbie (iné názvy: ženské pudendum, vulva, staršie nepresne lono; lat. "pudendum femininum") je súhrnné označenie pre ženské vonkajšie primárne pohlavné orgány. 
V užšom zmysle je tvorené len veľkými a malými pyskami ohanbia a dráždcom, v širšom zmysle je tvorené aj vrchom ohanbia, predsieňou pošvy, malými a veľkými predsieňovými žliazkami a hľuzou predsiene.
Vrch ohanbia ("mons pubis", "mons veneris"), hovorovo Venušin pahorok, je kožná vyvýšenina, nadvihnutá vrstvou tukového tkaniva, umiestnená pred sponou lonových kostí. Smerom dozadu prechádza do veľkých pyskov ohanbia ("labia majora pudendi"). Vrch ohanbia a veľké pysky ohanbia sú kryté chlpmi pubického ochlpenia ("pubes"), ktoré u dospelých žien končí ostrou hranicou nad lonovou sponou, ale distálne môže zasahovať až na stehná. 
Veľké pysky ohanbia sú kožné valy, podkladom ktorých je prevažne tukové tkanivo. Medzi sebou uzatvárajú štrbinu ohanbia ("rima pudendi"). Vzadu prechádzajú plynule do hrádze (perinaeum). 
Malé pysky ohanbia ("labia minora pudendi") sú pomerne tenké kožné valy, ktorých silne pigmentovaná koža má charakter sliznice. Podkladom malých pyskov je väzivo, ktoré neobsahuje tukové bunky. Sú uložené v štrbine ohanbia a väčšinou sú ukryté medzi veľkými pyskami. V ich veľkosti a tvare je značná variabilita, najmä v dôsledku etnicity osoby. Smerom dopredu smerujú k draždcu a vytvárajú predkožku ("preputium clitoridis") a uzdičku ("frenulum clitoridis"). Smerom dozadu prechádzajú do veľkých pyskov ohanbia. 
Medzi malými pyskami ohanbia je otvor nazývaný predsieň pošvy ("vestibulum vaginae"), do ktorej sa otvára pošva a pred ňou močová rúra. V sliznici predsiene sú početné malé predsieňové žliazky ("glandulae vestibulares minores"), ktoré produkujú hlien a udržujú stálu vlhkosť vulvy (predsiene). Pri báze malých pyskov ohanbia je uložená dlhá hľuza predsiene ("bulbus vestibuli"), ktorá je tvorená spleťou žíl. Za hľuzou predsiene je uložená párová veľká predsieňová žľaza ("glanula vestibularis major"), ktorej vývod ústi do predsiene pošvy. Produkuje hlienovitý sekrét, ktorý zvlhčuje vstup do vagíny pri vzrušení.