burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom XIV.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Klementom XIV.
Menovacia politika.
Pápež Klement XIV. vymenoval počas svojho pontifikátu (17691774) 17 kardinálov v dvanástich konzistóriách. Jedno menovanie "in pectore" zaniklo, keďže meno kardinála nebolo zverejnené pred Klementovou smrťou. 
Všetci vymenovaní preláti boli Európania, pričom prevažujú Taliani (13), nasledovaní 2 Portugalcami, 1 Francúzom a 1 Rakúšanom. Členom kardinálskeho kolégia bol od posledného Klementovho konzistória aj Giovanni Angelo kardinál Braschi, ktorý sa stal Klementovým priamym nástupcom ako pápež Pius VI. Najmladším vymenovaným kardinálom sa stal 30-ročný Talian Giovanni Battista kardinál Rezzonico. Naopak najstarším vymenovaným prelátom bol 74-ročný Francúz Charles-Antoine kardinál de La Roche-Aymon.
Z krajín strednej Európy získal kardinálsky klobúk Rakúšan Leopold Ernst kardinál von Firmian.
Posledný žijúci kardinál, ktorého vymenoval Klement XIV., Francesco kardinál Carafa di Trajetto, zomrel 20. septembra 1818, teda 44 rokov po pápežovej smrti.
The Plant List

The Plant List bol zoznam botanických názvov druhov rastlín vytvorený Royal Botanic Gardens v Kew a Missouri Botanical Garden a spustený v roku 2010. Mal byť komplexným záznamom všetkých známych názvov rastlinných druhov v priebehu času a bol vytvorený v reakcii na cieľ 1 globálnej stratégie na ochranu rastlín (GSP C) na roky 20022010 s cieľom vytvoriť „online flóru všetkých známych rastliých“. Od roku 2013 nebola aktualizovaná a bola nahradená World Flora Online.
World Flora Online.
V októbri 2012 bol spustený nadväzujúci projekt World Flora Online s cieľom zverejniť online flóru všetkých známych rastlín do roku 2020. Ide o projekt Dohovoru OSN o biologickej diverzite, ktorého cieľom je do roku 2020 zastaviť celosvetový úbytok rastlinných druhov. Vyvinula ho spoločná skupina inštitúcií z celého sveta, ktorá reaguje na aktualizovaný cieľ 1 GSPC na roky 20112020. Cieľom je dosiahnuť online flóru všetkých známych rastlín do roku 2020. Bol vytvorený v roku 2012 prvou skupinou štyroch inštitúcií; Missouri Botanical Garden, New York Botanical Garden, Royal Botanic Garden Edinburgh a Royal Botanic Gardens, Kew.
Existuje doplnkový projekt s názvom International Plant Names Index, do ktorého je zapojený aj Kew. Cieľom IPNI je poskytnúť podrobnosti o publikácii a nie je cieľom určiť, ktoré názvy druhov sú akceptované. Novo zverejnené mená sa automaticky pridajú z IPNI do World Checklist of Selected Plant Families, databázy, ktorá je základom Plant Listu.
Nálezy.
Zoznam rastlín obsahuje 1 064 035 vedeckých názvov rastlín v triede druhov, z ktorých 350 699 sú akceptované názvy druhov, ktoré patria do 642 čeľadí rastlín a 17 020 rodov rastlín. Zoznam rastlín akceptuje približne 350 699 jedinečných druhov so 470 624 synonymami pre tieto druhy, čo naznačuje, že mnohé druhy boli označované pod viac ako jedným názvom. K roku 2014, The Plant List zistil, že ďalších 243 000 mien je „nevyriešených“, čo znamená, že botanici doteraz neboli schopní určiť, či ide o samostatný druh alebo o duplikát 350 699 jedinečných druhov.
Pozornosť verejnosti.
Keď bol zoznam rastlín uvedený na trh v roku 2010 (Medzinárodný rok biodiverzity), pritiahol pozornosť médií pre svoj komplexný prístup. Fox News zdôraznil počet synoným, s ktorými sa stretol, čo naznačuje, že to odráža "prekvapivý nedostatok" biodiverzity na Zemi.“ Zoznam rastlín pritiahol pozornosť aj tým, že staval na práci anglického prírodovedca Charlesa Darwina, ktorý v 80. rokoch 19. storočia založil zoznam rastlín s názvom "Index Kewensis" (IK). Kew pridalo v priemere 6 000 druhov každý rok, odkedy bola IK prvýkrát publikovaná so 400 000 menami druhov. Avšak IK (ktorý sa do roku 1913 vyhýbal taxonomickému úsudku vo svojich citáciách) je v súčasnosti zahrnutý skôr v IPNI ako v zozname rastlín.
Ríza

Ríza alebo riza () môže byť:
NatureServe

NatureServe, Inc. je nezisková organizácia so sídlom v Arlington County, Virgínia, USA, ktorá poskytuje vlastné údaje, nástroje a služby týkajúce sa ochrany voľne žijúcich živočíchov a rastlín súkromným a vládnym klientom, partnerským organizáciám a verejnosti. NatureServe uvádza, že „sídlo má v Arlingtone vo Virgínii, s regionálnymi kanceláriami na štyroch miestach v USA a v Kanade“. V kalendárnom roku 2011 uvádzali 86 zamestnancov, 6 dobrovoľníkov a 15 samostatných úradníkov.
Plus (znak)

Plus je znak codice_1, ktorý v matematike určuje operáciu sčítania pre dve premenné (binárna operácia). Tento význam bol prenesený i do iných situácií, kedy je použitie analogické.
Slovo "plus" pochádza z latinčiny a znamená „viac“.
V systéme Unicode sa + píše ako codice_2, v HTML mu prislúcha codice_3.
Hadie srdce

Hadie srdce je výber zo sovietskych fantastických a dobrodružných poviedok.
Externé odkazy.
Ivan Antonovič Jefremov a kol. autorov – Hadie srdce (Výber zo sovietskych fantastických a dobrodružných poviedok) - Databazeknih.cz
Mínus (znak)

Mínus je znak codice_1, ktorý v matematike určuje operáciu odčítania pre dve premenné (binárna operácia). Tento význam bol prenesený i do iných situácií, kedy je použitie analogické.
Slovo mínus pochádza z latinského "minus," „menej“.
V systéme Unicode znaku − odpovedá codice_2, v HTML mu prislúcha codice_3. Znak mínus by nemal byť zamieňaný za znaky spojovník (-), pomlčka (–) a dlhá pomlčka (—).
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom XIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Klementom XIII.
Menovacia politika.
Pápež Klement XIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (17581769) 52 Kardinálov v siedmich konzistóriách. Jediný kardinál "in pectore" bol vymenovaný hneď na prvom konzistóriu. Celkovo pápež menoval štyrikrát menší počet kardinálov (jedného až dvoch prelátov) a trikrát viac kardinálov (10, 13 a v septembri 1759 až 22 hodnostárov).
Všetci vybraní preláti boli Európania. Pápež vymenoval 45 Talianov, 4 Francúzov, 1 Španiela, 1 Nemca a 1 Rakúšana. Najmladším vymenovaným kardinálom sa stal 24-ročný Talian Andrea Corsini. Naopak najstarším kreovaným prelátom bol 76-ročný Talian Pietro Francesco kardinál Bussi.
Od septembra 1759 bol členom kardinálskeho zboru aj Lorenzo kardinál Ganganelli, ktorý sa po Klementovej smrti stal pápežom Klementom XIV.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Klement XIII., bol Krištof Bartolomej Anton kardinál Migazzi z Rakúska. Umrel 14. apríla 1803, teda 34 rokov po pápežovej smrti.
Coventry Building Society Arena

Coventry Building Society Arena (často skrátená na CBS Arena, alebo jednoducho Coventry Arena a predtým známa ako Ricoh Arena) je komplex v Coventry, West Midlands, Anglicko. Zahŕňa štadión s kapacitou 32 609 miest, ktorý je v súčasnosti domovom futbalového tímu, klubu Coventry City FC, ktorý pôsobí v EFL Championship spolu so zariadeniami, ktoré zahŕňajú výstavnú sieň, hotel a kasíno o rozlohe 6000 m2. V tejto lokalite sa nachádza aj nákupné centrum Arena Park, v ktorom sa nachádza jeden z najväčších hypermarketov Tesco Extra v Spojenom kráľovstve. Postavená na mieste plynárne vo Foleshill a je pomenovaná po svojom sponzorovi, spoločnosti Coventry Building Society, ktorá v roku 2021 uzavrela desaťročnú sponzorskú zmluvu. Na letných olympijských hrách v roku 2012, kde bolo sponzorovanie štadiónov zakázané, bol štadión známy ako City of Coventry Stadium.
Pôvodne bol štadión postavený ako náhrada za Highfield Road v Coventry City a pôvodne ho vlastnila a prevádzkovala spoločnosť Arena Coventry Limited (ACL), pričom nájomníkmi bol klub Coventry City.
Po dlhotrvajúcom spore o nájomné medzi Coventry City a ACL opustil futbalový klub arénu v roku 2013; hrali svoje domáce zápasy v Northamptone viac ako rok a potom sa vrátili v septembri 2014. V apríli 2023 bolo oznámené, že Coventry City a Frasers Group sa dohodli na päťročnej zmluve, aby Coventry City pokračovalo v hraní v Arene. 
Štadión bol prvým bezhotovostným štadiónom v Spojenom kráľovstve, pričom zákazníci používali systém predplatených čipových kariet v baroch a obchodoch.
Olympiáda v roku 2012.
Štadión hostil olympijskýé futbalové zápasy v roku 2012. Na štadióne odohralo 12 zápasov. Štadión bol dočasne premenovaný na City of Coventry Stadium z dôvodu, že Medzinárodný olympijský výbor nepovolil sponzorské názvy. 23. apríla 2012 v rámci prípravy na olympijské hry sa počas testovacieho podujatia Omán stretol so Senegalom v „play-off“ olympijskej kvalifikácie. Senegal vyhral 2:0. Prvý olympijský zápas sa odohral 25. júla 2012 medzi Japonskom a Kanadou v skupine F ženského turnaja. 9. augusta 2012 sa na štadióne City of Coventry odohral zápas o bronz medzi Francúzskom a Kanadou. Kanada získala bronzovú medailu po výhre 1:0.
Interim Register of Marine and Nonmarine Genera

Interim Register of Marine and Nonmarine Genera (IRMNG) je taxonomická databáza, ktorá sa pokúša pokryť publikované mená rodov pre všetky oblasti života (vrátane podrodov v zoológii), od roku 1758 v zoológii (1753 v botanike) až po súčasnosť, v jedinej, vnútorne konzistentnej taxonomickej hierarchii, v prospech iniciatív informatiky v oblasti biodiverzity a všeobecných používateľov (taxonomických) informácií o biodiverzite. Okrem toho, že k máju 2023 obsahuje len niečo vyše 500 000 publikovaných inštancií rodových mien (vrátane podrodových mien v zoológii), databáza obsahuje viac ako 1,7 milióna mien druhov (1,3 milióna je uvedených ako „akceptovaných“), hoci táto zložka údajov nie je udržiavaná v rovnakom aktuálnom alebo úplnom stave ako na úrovni rodu. IRMNG je možné požiadať online o prístup k najnovšej verzii súboru údajov a je tiež k dispozícii ako pravidelné snímky alebo výpisy údajov na import/upload do iných systémov podľa potreby. Databáza bola spustená v roku 2006 na vtedajšej CSIRO Oceans and Atmosphere v Austrálii a od roku 2016 je prevádzkovaná vo Flámskom námornom inštitúte (VLIZ) v Belgicku.
Použitie IRMNG.
Obsah z IRMNG používa niekoľko globálnych projektov informatiky v oblasti biodiverzity vrátane Open Tree of Life, Global Biodiversity Information Facility (GBIF), a Encyclopedia of Life (EOL), okrem iných vrátane Atlas of Living Australia a Global Names "Resolver od Global Names" Architecture (GNA). Od roku 2018 sa údaje IRMNG používajú aj na naplnenie taxonomickej hierarchie a poskytovanie generických názvov pre rad taxónov v oblastiach protistov (ríše Prvoky a Chromisty) a rastlinných rias (Charophyta, Chlorophyta, Glaucophyta a Rhodophyta) v Catalogue of Life.
Stadium MK

Stadium MK je futbalový štadión v Milton Keynes, Buckinghamshire, Anglicko. Štadión navrhla spoločnosť Populous a otvorili ho v roku 2007. Je domovom klubu Milton Keynes Dons, ktorý pôsobí v EFL League Two a Milton Keynes Dons Women. V roku 2022 sa na štadióne odohralo niekoľko zápasov počas Majstrovstiev Európy žien 2022. 
Štadión ma kapacitu 30 500 miest na sedenie, čo ho robí 25. najväčším štadiónom v Anglicku. Štadión je navrhnutý tak, že sa v prípade potreby vie počet miest na sedenie prístavbou rozšíriť na 45 000 miest na sedenie. Dizajn štadióna spĺňa kritéria pre UEFA's Elite Stadium.
Okrem futbalu sa na štadióne príležitostne hrá aj rugby. Prvá takáto príležitosť bola v máji 2008, keď Saracens FC (ktorí v tom čase mali spoločný štadión s Watfordom na Vicarage Road) hrali proti Bristolu na štadióne MK, pretože Watford potreboval svoj štadión pre zápas play-off v Championship. Štadión hostil tri zápasy majstrovstiev sveta v rugby 2015.
Na štadióne sa konajú aj hudobné koncerty, na ktorých v posledných rokoch vystúpili umelci ako Take That, Rammstein, Rod Stewart, Olly Murs, My Chemical Romance a Imagine Dragons.
Rekordy.
Rekordná návštevnosť futbalového zápasu na štadióne MK bola 25. septembra 2019, keď 28 521 divákov videlo, ako MK Dons prehral 2:0 s Liverpoolom v 3. kole EFL Cupu. Táto rekordná návštevnosť prekonala tú z 31. januára 2016, keď dav 28 127 divákov videl porážku Milton Keynes Dons 5:1 vo štvrtom kole FA Cupu od Chelsea. 6. októbra 2015 sa na štadióne MK konal zápas Svetového pohára v ragby, kde sa predstavil Uruguaj proti Fidži, čím sa stanovil nový rekord návštevnosti na 30 043 divákov.
FloraBase

FloraBase je verejne prístupná webová databáza flóry západnej Austrálie. Obsahuje autoritné vedecké informácie o približne 13 000 rastlinných druhoch vrátane popisov, máp, obrazového materiálu, informácie o ohrození druhu a detaily o nomenklatúre. Okrem toho obsahuje záznamy o takmer 1300 zavlečených druhoch.
Databáza čerpá dáta z projektu Census of Western Australian Plants a databázy položiek z Western Australian Herbarium. Je prevádzkovaná organizáciou Western Australian Herbarium, ktorá tvorí súčasť austrálskeho štátneho orgánu Department of Parks and Wildlife.
FloraBase bola založená v novembri 1998.
Právnická jednota na Slovensku

Právnická jednota na Slovensku bola právnická stavovská organizáciaprávnický spolok založený slovenskými právnikmi za účelom pestovania právnej vedy, rozvoja právnickej literatúry a riešenia záujmových otázok osôb z právnického prostredia 12. mája 1920 v Bratislave. Jeho členmi boli právnici z praxe (advokáti, sudcovia, úradníci, notári), ale aj akademici (v tom čase existovala iba jedna slovenská fakulta práva na Univerzite Komenského). Spolok vydával odbornú právnu literatúru vrátane časopisov "Právny obzor" (19201950) a "Verejné právo" (19401949). Organizoval tiež zjazdy právnikov na Slovensku (1920, 1922), všeprávnický zjazd v roku 1930 a zjazd slovanských právnikov v roku 1933. V roku 1949 sa stala kolektívnym členom Jednoty československých právnikov a 14. októbra 1950 zanikla po vytvorení jednotnej organizácie československých právnikov.
V roku 1968 na jej činnosť nadviazala Jednota slovenských právnikov.
Pri založení v roku 1920 mala Právnická jednota na Slovensku 130 členov, v roku 1930 271 členov, 1940 426 členov a v roku 1948 až 804 členov.
Vedenie.
Predsedovia Právnickej jednoty
Zapisovatelia
Physical Chemistry Chemical Physics

Physical Chemistry Chemical Physics (v preklade z angličtiny doslova „Fyzikálna chémia, Chemická fyzika“) je recenzovaný vedecký časopis, ktorý vychádza týždenne. Sú v ňom publikované výskumné a prehľadové články z oblasti fyzikálnej chémie, chemickej fyziky a biofyzikálnej chémie. Publikuje ho Royal Society of Chemistry v mene osemnástich vedeckých združení. Šéfredaktorom je aktuálne (2024) Anouk Rijs (z Vrije Universiteit Amsterdam).
Časopis vznikol v roku 1999 po zlúčení časopisu "Faraday Transactions" a niekoľkých ďalších časopisov zaoberajúcich sa fyzikálnou chémiou, ktoré publikovali rôzne združenia.
Podľa "Journal Citation Reports" mal tento časopis v roku 2021 impakt faktor 3,945.
Vlastníci časopisu.
Časopis sa riadi podľa rady vlastníkov, v ktorej má každý člen rovnocenné zastúpenie. Týmito 18 združeniami sú:
Khao Phing Kan

Khao Phing Kan (; doslova "šikmá skala") je miesto v zálive Phang-nga v južnom Thajsku. Khao Phing Kan sa stal známym ako „Ostrov Jamesa Bonda“ a kvôli skalnatému výbežku Khao Ta-Pu, je jasne rozpoznateľným symbolom. Ostrov patrí do národného parku Phang Nga"."
Poloha a charakteristika.
Lokalita pozostáva z dvoch zalesnených ostrovov so strmými brehmi. Nachádzajú sa v severozápadnej časti zálivu Phang Nga, medzi skupinou desiatok ďalších ostrovov. Ostrov má niekoľko jaskýň a dve piesočné pláže, na juhozápadnej časti a medzi týmito dvoma ostrovmi. Pláže a jaskyne sú pri prílive pravidelne zaplavované, takže prístup do niektorých jaskýň je možný len počas odlivu. Voda okolo ostrova je hlboká len niekoľko metrov a má svetlozelenú farbu. Dno je pokryté bahnom, ktoré pochádza z rôznych riek.
Ko Tapu je vápencová skala vysoká 20 metrov a zväčšujúca sa z priemeru 4 metrov, pri hladine vody na približne 8 metrov na vrchole. Ostrov vznikol v permskom období z koralového útesu. Tá sa po tektonických pohyboch pretrhla a jej časti boli roztrúsené po okolí a ponorené stúpajúcim morom. Vietor a voda nakoniec vytvorili ostrovy, niekedy so zvláštnymi tvarmi, ako napríklad Ko Tapu. Ostrov má tropické podnebie, ktoré sa vyznačuje dostatkom dažďa a stabilnou teplotou.
Muž so zlatou zbraňou.
Pred rokom 1974 bol ostrov zriedka navštevovaným pôvodným územím. Bol však vybraný ako jedno z miest natáčania filmu "" (1974), jeden z filmov o Jamesovi Bondovi s Rogerom Moorom. V bondkovke slúžil ako úkryt a sídlo Bondovho antagonistu Francisca Scaramangu. Po uvedení filmu sa ostrov zmenil na obľúbenú turistickú destináciu.
Sedlo pod Ráztokou

 
Sedlo pod Ráztokou () je horské sedlo v Javorníkoch. Nachádza sa nad obcou Rudinská.
Polohopis.
Priesmyk leží vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Nízke Javorníky a ich časti Javornícka brázda. Je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z Kazíckej Kýčery () juhovýchodným smerom na Závršie (). Oddeľuje masív Ráztoky () na severozápade a Stará lúka () na juhu a zároveň prepája Rudinskú a Divinskú dolinu. V sedle sa križujú značené turistické trasy. Voda z východných oblastí odteká Rudinským potokom do Kysuce, zo západných potokom Divina do Váhu. 
Sedlo leží na území Žilinského kraja, na pomedzí okresov Kysucké Nové Mesto a Žilina. Hrebeňom vedie hranica katastrálnych území obcí Rudinská a Divina.
Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XIV.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XIV.
Menovacia politika.
Pápež Benedikt XIV. vymenoval počas svojho pontifikátu (17401758) 64 kardinálov v siedmich konzistóriách, pričom jeden prelát bol menovaný "in pectore". Prevažovali hromadné menovania, pričom najviac kardinálov vymenovala hlava Cirkvi hneď na prvom konzistóriu.
Všetci vymenovaní hodnostári boli Európania. Najväčší počet (49) tvorili Taliani, nasledovali 5 Francúzi, 4 Španieli, 2 Nemci, 2 Rakúšania a 2 Portugalci. Po Benediktovej smrti sa na konkláve, z ktorého vzišiel jeho nástupca Klement XIII., zúčastnilo 36 ním vymenovaných kardinálov a osem sa voľby z rôznych dôvodov nezúčastnilo. Žiadny z Benediktových kardinálov sa neskôr nestal pápežom.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval tento pápež, bol Henry Benedikt kardinál Stuart. Zomrel 13. júla 1807, teda 49 rokov po jeho smrti. (17251807)
Gymnázium sv. Jána Pavla II.

Gymnázium sv. Jána Pavla II. je zložka Spojenej školy sv. Jána Pavla II. v Poprade. Škola sa nachádza na Slovensku v Prešovskom kraji, okrese Poprad a meste Poprad. Zriaďovateľom školy je Rímskokatolícka cirkev Biskupstvo Spišské Podhradie. 
História.
Škola bola zriadená v roku 1991, kde v budove na Suchoňovej ulici 3522 v Poprade sídlila Základná škola Štefana Mnoheľa. Od októbra 1993 vznikla popri záklandej škole Základná umelecká škola Janka Silana, ktorá ako experiment bola odsúhlasená Ministerstvom školstva Slovenskej republiky a patronát nad jej činnosťou mala Prírodovedecká fakulta Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Prešove, katedra hudobnej výchovy. Zástupcom riaditeľa bol menovaný Ján Gajdoš. Gymnázium ako ďalšia zložka začala písať svoju históriu od septembra 2002 pod názvom Gymnázium Pavla Ušáka Olivu. Od 1. septembra 2018 gymnázium zmenilo meno na Gymnázium sv. Jána Pavla II.
Sídlo školy.
Pôvodná budova z roku 1990 mala slúžiť ako sídlo strednej odbornej školy. O rok na to vznikla myšlienka vytvoriť v regióne cirkevnú základnú školu.
Charakteristika školy.
Gymnázium sv. Jána Pavla II. so sídlom v Poprade je najmladším gymnáziom v okrese Poprad a jediným cirkevným gymnáziom v tomto okrese.
Hlavným zameraním školy je poskytnúť vzdelanie, ktoré žiakom zabezpečí komplexný rozvoj osobnosti nielen kvalitným vzdelaním, ale aj starostlivosťou o jeho duchovný rozmer, s cieľom vysoko odborného spoločenského uplatnenia žiaka doma i na svetovom trhu. Cieľom je vychovať absolventa, ktorý je vzdelaný, sebavedomý, úspešný a morálne vyspelý mladý človek.
Gymnázium ponúka štvorročné štúdium s odborom gymnázium so všeobecným zameraním, kde je posilnené vyučovanie cudzích jazykov metódou CLIL.
Škola kladie dôraz na rozvíjanie pozitívneho vzťahu žiakov k tradičným kresťanským hodnotám, histórii a kultúre našej vlasti. Vzdelávacie metódy školy podporujú u žiakov samostatnosť, tvorivosť, vzájomnú toleranciu a úctu. 
Príprava na vysokoškolské štúdium.
Škola ponúka možnosť sa pripraviť na vysokoškolské štúdium ponukou seminárov v 3. a 4. roku štúdia a podpornými krúžkami. Škola patrí v prijímacích konaniach na vysoké školy medzi špičku v regióne.
Odilo z Cluny

Svätý Odilo z Cluny (* 961, Mercoeur† 1049, Souvigny) bol opátom v Cluny.
Život.
Pochádzal z veľkej šľachtickej rodiny, z francúzskeho regiónu Auvergne. Roku 991 vstúpil do kláštora v Cluny, kde sa v máji 993 čoskoro stal koadjutorom opáta Majola a 11. mája 994 sa stal jeho nástupcom.
Žil veľmi prísnym a asketickým životom. Neváhal dať aj posledné peniaze kláštora, aby pomohol biednym a chudobným, hlavne počas hladu, ktorý sa šíril roku 1006. Počas jeho pôsobenia ako opáta stále viac a viac kláštorov sa pripájalo na ducha mníšskeho života, ktorý vládol v kláštore v Cluny.
Spolu s opátom Richardom zo Saint-Vanne sa zasadil, aby sa vo Francúzsku prijalo „Božie prímerie“ a pravidlo, podľa ktorého sa kostol považoval za miesto útočiska pre človeka. Z teológie sa obzvlášť venoval tajomstvu Vtelenia a Panne Márii. Zaviedol každoročnú spomienku na všetkých zosnulých veriacich. Mal tiež zážitky extázy. Posledných päť rokov svojho života bol chorý, ale aj napriek tomu pracoval. Zomrel roku 1049 počas vizitácie v kláštore v Souvigny. Opátom bol viac ako päťdesiat rokov. Svätý Fulbert zo Chartres ho nazval "Archanjelom mníchov".
Jeho biografia bola napísaná jeho učnom Petrom Damiánom.
Influencer

Influencer (presnejšie "ovplyvňovač", z – „vplyv“) je označenie pre osobnosť známu na sociálnych sieťach alebo iných sociálnych médiách, ktorá prostredníctvom nahraného obsahu (typicky autorské videá) ovplyvňuje postoje, názory alebo správanie významného množstva ľudí (svojich sledujúcich).
Charakteristika.
V slovenskom a českom prostredí influenceri pôsobia najmä na sociálnych sieťach Instagram a Facebook a video platforme YouTube; ďalej sa možno stretnúť s ovplyvňovaním na iných sociálnych sieťach (LinkedIn, TikTok, Twitter), prípadne streamovacom serveri Twitch.tv. S influencermi je úzko spätý tzv. influencer marketing, ktorého podstatou je spolupráca firiem (výrobcovia, internetové obchody) s influencermi, ktorí potom dohodnuté produkty propagujú na svojich platformách.
Skeč

Skeč (z – „náčrt“, „skica“ alebo „koncept“) je literárna forma, ktorá se vyznačuje stručnosťou, ľahkosťou a výstižnosťou, často s humorom a pointou. Používa sa napríklad na krátku divadelnú hru, resp. dramatický výstup žartovného, humorného, komického alebo satirického obsahu, zvyčajne na aktuálnu tému. Spravidla využíva prekvapivú humornú alebo satirickú pointu.
Skeče sú typické napríklad pre televíznu reláciu "Lietajúci cirkus Montyho Pythona".
Ian Fleming Publications

Ian Fleming Publications je nezávislé britské vydavateľstvo založené v roku 1952 pod názvom Glidrose Productions Limited Johnom Gliddonom a Normanom Roseom, aby sledovalo a spravovalo produkciu britského spisovateľa Iana Fleminga. Vydavateľstvo vlastní literárne práva k dielam postavy 007 ale aj práva na ďalšie diela Iana Fleminga. Okrem oficiálnej série zloženej z románov napísaných Ianom Flemingom, vlastní aj ostatné Bond knihy, ktoré napísali iný autori ako Kingsley Amis, John Gardner, Raymond Benson, Sebastian Faulks, Jeffery Deaver, William Boyd a Anthony Horowitz.
História.
Po Flemingovej smrti v roku 1964 panstvo buď objednalo alebo povolilo vydanie nových Bondových diel. V roku 1968 Kingsley Amis publikoval "Colonel Sun" pod pseudonymom Robert Markham. Spoločnosť zmenila svoj názov z Glidrose Productions na Glidrose Publications. V roku 1973 Glidrose schválil "Jamesa Bonda: The Authorized Biography of 007" od Johna Pearsona. V roku 1977 a znova v roku 1979 spoločnosť Eon Productions poverila Christophera Wooda, aby napísal novelizáciu jeho scenárov pre bondovky ' a '.
V roku 1981 bola obnovená séria kníh o Jamesovi Bondovi s novými románmi, ktoré napísal John Gardner. Po napísaní 14 Bondových kníh odišiel John Gardner v roku 1996 do dôchodku a nahradil ho Raymond Benson, spočiatku kontroverzne prvý Američan, ktorý napísal román o Jamesovi Bondovi. Bolo to počas Bensonovho vydania šiestich kníh, kedy spoločnosť vlastniaca práva na postavy Bonda zmenila názvy z Glidrose Publications na Ian Fleming Publications; nový názov vydavateľa sa prvýkrát objavil v knihe z roku 1999 "High Time to Kill". Benson prestal písať knihy o Bondovi v roku 2002. V deň 100. výročia Flemingových narodenín – 28. mája 2008 – sa objavil román "Devil May Care". Jeho autor, Sebastian Faulks, bol verný Bondovej pôvodnej postave a pozadí a poskytol „flámskeho hrdinu“, ktorý riadil Bentley T-series z roku 1967. Ďalej Ian Fleming Publications poveril Jefferyho Deavera napísaním knihy "Carte Blanche", ktorá vyšla v máji 2011. V apríli 2012 spoločnosť oznámila, že William Boyd napíše ďalší Bondov román "Solo" a Jonathan Cape vo Veľkej Británii a HarperCollins v Kanade a USA ho vydajú v roku 2013. "Trigger Mortis" od Anthonyho Horowitza sa objavil v septembri 2015.
V rokoch 2005 až 2008 vydavateľstvo Ian Fleming Publications podporilo vydanie piatich románov Charlieho Higsona o "Young Bondovi" (mladom Bondovi), ktoré rozprávajú dobrodružstvá dospievajúceho Jamesa Bonda v 30. rokoch 20. storočia. V roku 2005 spoločnosť uviedla na trh ďalšiu sériu vedľajších kníh súvisiacich s Bondom, "The Moneypenny Diaries" od Samanthy Weinbergovej, píšucej ako „Kate Westbrook“. Mladý Bond sa vrátil v roku 2013 s pribehom "Shoot to Kill" od Steva Colea.
V kontroverznom kroku v roku 2023 boli romány Jamesa Bonda prepísané tak, aby sa odstránili odkazy považované za urážlivé po preskúmaní citlivosti, ktoré si objednala spoločnosť. Niektoré zobrazenia černochov boli odstránené, zatiaľ čo odkazy na sexualitu a zosmiešňovanie východoázijských ľudí mohli zostať.
Rybár a Siréna

 
Rybár a Siréna (org. "The Fisherman and the Syren") je olejomaľba od Frederica Leightona, prvýkrát vystavená v roku 1858. Ide o kompozíciu dvoch osôb, morskej panny zvierajúcej okolo krku rybára. Obraz je v zbierke Bristol Museum &amp; Art Gallery.
Opis.
Obraz je kompozíciou dvoch postáv na morsko-skalnatom pozadí. Vodná nymfa chytá okolo krku mladého sicílskeho rybára, ktorý zaspával počas prílivu. Má tmavú pleť, tmavé kučeravé vlasy a je nahý, okrem karmínovej bedrovej látky, jeho fialová látka je prestretá na sivej skale. Nymfa je nahá a blond; jej dlhé vlnité hnedé vlasy sú zdobené perlami.
História.
V roku 1858 Leightona reprezentovali na stenách Kráľovskej akadémie dva obrazy: "The Fisherman and the Syren" a "The County Paris, accompanied by Friar Lawrence, comes to the house of the Capulets to claim his bride", obe plátna namaľované v Ríme a v Paríži.
"The Fisherman and the Syren", ktorý bol namaľovaný pre Signora Maria, slávneho speváka, sa spočiatku dočkal len málo priateľskej kritiky a prijatie bolo vo všeobecnosti vlažné.
Obraz bol opäť zobrazený na retrospektívnej výstave Leightonovho umenia v roku 1897. Najprv sa volal "The Fisherman and Syren" a potom "The Mermaid".
André Ferreira

André Ferreira môže byť:
Sedlo pod Závrším

 
Sedlo pod Závrším () je horské sedlo v Javorníkoch. Nachádza sa nad obcou Divina.
Polohopis.
Priesmyk leží vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Nízke Javorníky a ich časti Rovnianska vrchovina. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie z Kazíckej Kýčery () juhovýchodným smerom na Závršie () a Rochovicu (). Oddeľuje severne situované Janušovo () a južne ležiace Závršie () a prepája Rudinskú a Divinskú dolinu. V sedle sa križujú značené turistické trasy. Západnú časť hrebeňa odvodňuje potok Divina do Váhu, voda zo severovýchodných odteká Rudinským potokom do Kysuce. 
Sedlo leží na území Žilinského kraja, v okrese Žilina a na katastrálnom území obce Divina.
Slovensko na Letných paralympijských hrách 2024

Slovensko na Letných paralympijských hrách 2024 vo francúzskom Paríži reprezentovalo 26 športovcov, teda o jedného menej, ako na predchádzajúcich hrách v Tokiu v roku 2020. Na otváracom ceremoniáli malo Slovensko dvoch zástavníkov, Alenu Kánovú a Patrika Kurila. Slovensko získalo tri zlaté a dve strieborné medaily. Vlajkonosičmi na záverečnom ceremoniáli boli parastrelci a medailisti Veronika Vadovičová a Radoslav Malenovský.
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom XII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Klementom XII.
Menovacia politika.
Pápež Klement XII. vymenoval počas svojho pontifikátu (17301740) 35 kardinálov v 15 konzistóriách. Tie sa uskutočňovali jeden až trikrát v roku (okrem roku 1736). Pápež vymenoval dvoch kardinálov "in pectore."
Hlava Cirkvi preferovala prelátov z územia dnešného Talianska. Počas 13 konzistórií vymenoval výhradne Talianov, ich celkový počet sa vyšplhal až na 29. Pápež okrem nich vymenoval aj 2 Španielov, 1 Francúza, 1 Portugalca, 1 Rakúšana a 1 Poliaka. Od decembra 1737 sa členom kardinálskeho zboru stal aj Carlo Rezzonico, neskorší pápež Klement XIII. (po pápežovi Benediktovi XIV.)
Na konkláve po Klementovej smrti v roku 1740 sa z tejto generácie zúčastnilo 26 kardinálov, 6 sa ho nezúčastnili. Posledným žijúcim kardinálom vymenovaným Klementom XII. bol Španiel Luis kardinál de Borbón y Farnesio, ktorý zomrel 7. augusta 1785, teda 45 rokov po pápežovom úmrtí.
Lexikon des Mittelalters

Lexikon des Mittelalters (LMA, LexMA a pod.) je nemecká encyklopédia (lexikón) o dejinách a kultúre stredoveku. Lexikón má deväť zväzkov s obsahom a (v základnom vydaní) aj desiaty indexový zväzok. 
Lexikón obsahuje viac ako 36 000 hesiel a zahŕňa obdobie od antiky (asi okolo roku 300) až po začiatok novoveku okolo roku 1500. Okrem tém spojených so stredovekou latinskou Európou (napr. o panovníkoch, šľachte, krajinách, udalostiach, práve atď.), sa venuje aj oblastiam moslimského a byzantského kultúrneho sveta. Do lexikónu prispelo viac ako 3 000 autorov.
Jednotlivé diely viazaného pôvodného vydania vychádzali od roku 1977, pričom zväzky 1 až 6 (1993) vyšli vo vydavateľstvách Artemis (Artemis &amp; Winkler Verlag) v Mníchove a Zürichu a zväzky 7 až 9 (1998) vo vydavateľstve LexMA-Verlag v Mníchove. V roku 1999 vyšiel vo vydavateľstve J. B. Metzler (Stuttgart, Weimar) celý lexikón v brožovanom (študijnom) vydaní bez osobitného zväzku s indexom.
V roku 2000 vyšla vo vydavateľstve Brepols kniha v elektronickej verzii, ktorá je od roku 2004 je dopĺňaná o ďalšie heslá v angličtine. 
Zväzky.
Pôvodne sa plánovalo, že celý projekt bude pozostávať z piatich zväzkov (každý s 1000 stranami), ale plánovaný počet sa rýchlo zväčšil.
LMA

LMA môže byť skratka pre:
Circus Maximus Tour

Circus Maximus Tour, označované a propagované aj ako Utopia Tour Presents Circus Maximus, je štvrté koncertné turné amerického rapera a speváka Travisa Scotta na podporu jeho štvrtého štúdiového albumu "Utopia" (2023). Počas celej prvej časti turné bol predskokanom americký spevák a skladateľ Teezo Touchdown, zatiaľ čo v druhej časti turné boli predskokanmi na rôznych koncertoch Don Toliver, Chase B, Sheck Wes, Babyface Ray, Skilla Baby a Veeze. Turné Circus Maximus je Scottovým prvým koncertným turné po takmer piatich rokoch, ktoré nasledovalo po turné Astroworld – Wish You Were Here. Turné sa začalo 11. októbra 2023 v Spectrum Center v Charlotte v Severnej Karolíne a skončí sa 13. septembra 2024 na Rock in Rio v brazílskom Riu de Janeiro.
Set lists.
1. etapa.
Tento set list je reprezentatívny pre koncert v Charlotte v Severnej Karolíne 11. októbra 2023. Nie je reprezentatívny pre všetky koncerty počas turné.
2. etapa.
Tento set list je reprezentatívny pre vystúpenie v Chicagu, Illinois, 3. januára 2024. Nie je reprezentatívny pre všetky koncerty počas trvania turné.
3. etapa.
Tento set list je reprezentatívny pre koncert v holandskom Arnheme 28. júna 2024. Nie je reprezentatívny pre všetky koncerty počas trvania turné.
Milan Bartošek

Doc. JUDr. Milan Bartošek CSc. (* 5. marec 1913, Chrudim, Rakúsko-Uhorsko† 25. februára 1996, Praha, Česko) bol český právnik: právny romanista. 
Preložil niekoľko textov a napísal viacero kníh, vrátane "Encyklopedie římského práva" (1981), "Dějiny římského práva ve třech fázích jeho vývoje" (1988) a "Škola právnického myšlení" (1993). Bol synovcom Theodora Bartoška.
Život.
Narodil sa v roku 1913 v Chrudime. V rokoch 1931 až 1935 študoval na Právnickej fakulte Karlovej univerzite v Prahe. Po štúdiách pôsobil ako dôstojník justičnej služby a počas druhej svetovej vojny ako úradník ministerstva školstva a národnej osvety (19391949), pričom v rokoch 1944 až 1946) bol ministerským tajomníkom. Habilitoval sa v roku 1946 na Karlovej univerzite pre odbor rímskeho práva, následne až do roku 1949 prednášal rímske právo na univerzite.
Po komunistickom prevrate bol až do roku 1961 politicky perzekvovaný a musel pracovať ako pomocný robotník v podnikoch Artitma a Prefa. Od roku 1961 mu bolo umožnené pracovať v Encyklopedickom ústave Československej akadémie vied. V roku 1964 získal titul kandidáta vied. Napísal viac ako 40 vedeckých prác. Venoval sa aj prekladateľskej činnosti. Zomrel v roku 1996 v Prahe.
Dielo.
Výber:
Rastattský mier

Rastattský mier (slovenská výslovnosť: [raštátský]; iné názvy: mier v Rastatte) bola mierová zmluva, ku ktorej uzavretiu došlo 7. marca 1714 v meste Rastatt. Mierová zmluva bola uzavretá medzi francúzskym panovníkom Ľudovítom XIV. a Habsburgovcami, pričom práve jej dôsledku sa rímsko-nemecký cisár Karol VI. (uhorský kráľ Karol III.) rozhodol vzdať panovania nad územím Španielska v prospech dynastie Bourbonovcov, pričom sám získal Milánsko, Neapolsko, Sardíniu a španielske Nizozemsko. Mier ukončil vojnu o španielske dedičstvo.
Zisky a ústupy.
V roku 1712 bol vo Frankfurte nad Mohanom korunovaný nový vládca Svätej ríše rímskej. Išlo vtedy o jediného mužského potomka rodu Habsburgovcov menom Karol, ktorý bol zároveň mladším bratom už zosnulého cisára a kráľa Jozefa I. Habsburského. V čase jeho nástupu na trón tak vzniklo nebezpečenstvo habsburskej svetovej ríše. Mocnosti odmietli, aby došlo k spojeniu španielskeho a rakúskeho dedičstva. Cisár Karol VI. stále váhal, pričom sa napokon rozhodol zasadnúť za rokovací stôl. Preto v roku 1714 uzavrel mierovú zmluvu v meste Rastatt a to za prítomnosti predstaviteľov Francúzskeho kráľovstva a Bavorska. Španielsky kráľ Filip V. napokon odmietol rokovať s Karolom. Za odstúpenie od španielskej koruny získal odškodnenie európskymi dŕžavami Španielska. Pod vládu Habsburgovcov sa tak dostalo Španielske Nizozemsko premenované na Rakúske Nizozemsko. Okrem týchto území získali Habsburgovci taktiež Neapolsko s ostrovom Sardínia, Miláno a menšie územné útvary na Apeninskom polostrove. Týmto krokom došlo k zväčšeniu územia Habsburskej monarchie. Na druhej strane sa nové akvizície prejavili ako nesúrodý konglomerát krajín, ktoré sa vyznačovali veľkou geografickou vzdialenosťou od sídla vo Viedni ale aj s rôznorodými hospodárskymi a spoločenskými pomermi.
Koniec nádejí pre kuruckých povstalcov.
Ešte pred začatím mierových rokovaní v Utrechte a Rastatte si kládol pre seba veľké sľuby taktiež už bývalý šarišský župan a sedmohradské knieža František II. Rákoci. Tomu sa podarilo získať od francúzskeho kráľa sľub, vďaka ktorému mal ochranu pre svoje politické záujmy v Uhorsku. Neskôr, v čase mierových rokovaní však už nedisponoval nijakým územím v rodnej vlasti, pričom jeho prívrženci, ktorý sa rozhodli opustiť ho na ceste do exilu, sa rozhodli prisahať vernosť novému uhorskému kráľovi. Francúzsky kráľ Ľudovít XIV. síce vyslovil požiadavku navrátenia majetkov samotného kniežaťa ako aj jeho príchod spolu s tými najbližšími. Cisársky maršal, princ Eugen Savojský však zareagoval katalánskou autonómiou, čo napokon nedávno korunovaný španielsky kráľ Filip V. odmietol prijať. Týmto aktom napokon definitívne zhasli nádeje Františka II. Rákociho spojené s univerzálnym mierom vo vojne, ktorého súčasťou bolo povstanie, ktoré sám viedol.
Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom XIII.
Menovacia politika.
Pápež Benedikt XIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (17241730) 29 nových kardinálov v 12 konzistóriách. Šiestich kardinálov vymenoval "in pectore", zverejnení boli do dvoch rokov.
Všetci vymenovaní preláti boli Európania, pričom 24 boli Taliani, 2 Rakúšania, 1 Francúz, 1 Španiel a 1 Portugalec. Hlava Cirkvi vymenovala do kardinálskej hodnosti aj Prospera Lambertiniho, ktorý sa neskôr stal pápežom Benediktom XIV. (po Klementovi XII.). Medzi povýšenými hodnostármi bol aj Sigismund kardinál von Kollonitz, ktorý sa narodil vo Veľkých Levároch.
Na konkláve organizovanom po smrti Benedikta XIII. sa z tejto generácie kardinálov zúčastnilo 22 prelátov. Traja hodnostári sa voľby nezúčastnili a štyria boli po smrti.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval Benedikt XIII., bol Francesco Scipione Maria kardinál Borghese. Skonal 21. júna 1759, teda 29 rokov po Benediktovej smrti.
Zdroj.
Gežov

 
Gežov () je horské sedlo v hlavnom hrebeni Javorníkov. Nachádza sa pod Veľkým Javorníkom (), nad obcou Papradno, na území CHKO Kysuce.
Polohopis.
Priesmyk leží v západnej polovici strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoké Javorníky a ich časti Javornícka hornatina. Nachádza sa v hlavnom hrebeni medzi Veľkým Javorníkom () a Stratencom (). Štátna hranica vedie severným úbočím hrebeňa a najbližšími sídlami sú osady Kasárne a Podjavorník, z ktorých vedie do sedla prístup. Južné svahy klesajú do Papradnianskej doliny, z ktorej vodu odvádza Papradnianka do Váhu, zo severne situovaných svahov odteká Tisňavským potokom do Vsetínskej Bečvy a Moravy. 
Územie leží na hranici Trenčianskeho a Žilinského kraja a okresov Považská Bystrica a Čadca. Severná časť sedla patrí do katastra obce Makov, južná patrí obci Papradno.
Danjaq

Danjaq, LLC je holdingová spoločnosť podľa amerického práva (predtým Danjaq SA, podľa švajčiarskeho práva), ktorá vlastní autorské práva a ochranných prvkov postáv spojených s Jamesoom Bondom. Spravuje ho rodina Alberta R. Broccoliho, pôvodného producenta série. Danjaq je materskou spoločnosťou EON Productions, produkčnej spoločnosti pre oficiálne bondovky.
História.
Danjaq SA založili v roku 1962 producenti Albert R. Broccoli, Harry Saltzman a ich manželky Dana Broccoli a Jacqueline Saltzman. Názov tejto spoločnosti je zložený zo začiatku krstných ženských mien. Spoločnosť je vo vlastníctve oboch párov a sídli vo Švajčiarsku z výhodných daňových dôvodov.
Od 2. apríla 1962, je Danjaq prepojený s United Artists kvôli produkcii a distribúcii filmov o Jamesovi Bondovi.
V roku 1975, po finančných ťažkostiach, sa Harry Saltzman rozhodol predať svoje akcie United Artists. Spoločnosť ich odmieta odkúpiť pod tlakom Alberta R. Broccoliho, ktorý si potom myslí, že Saltzman príde a ponúkne mu ich. Ale Saltzman začal diskutovať s Columbia Pictures, United Artists ignorovali Broccoliho objednávky a kúpili Saltzmanove akcie 17. december 1975 za sumu 36 miliónov dolárov.
V roku 1986 rodina Broccoli opäť získala úplnú kontrolu nad spoločnosťou kúpou akcií United Artists. Po smrti Alberta R. Broccoliho v roku 1996 pokračovali vo vedení rodinní príslušníci Michael G. Wilson, Barbara Broccoli.
V roku 1988 sa Danjaq SA presťahovala do Kalifornie a stala sa Danjaq, LLC.
Jonas Deichmann

Jonas Deichmann (* 15. apríl 1987, Stuttgart, Nemecko) je nemecký autor kníh, motivačný rečník, extrémny športovec a dobrodruh. Je držiteľom viacerých svetových rekordov v cyklistike, triatlone a vytrvalostných pretekoch. Jonas je vo svete známy pod prezývkou „nemecký Forrest Gump“.
O jednej z jeho ciest vyšiel knižný bestseller s názvom „Das Limit bin nur ich“. Existuje aj rovnomenný dokumentárny film.
Železničná stanica Koniarovce

Železničná stanica Koniarovce je železničná stanica v Koniarovciach (s presahom do Hrušovian). Nachádza sa na železničnej trati 140 Nové Zámky – Prievidza. Stanica nie je elektrifikovaná. Úsek trate v Koniarovciach bol otvorený 16. septembra 1881.
Doprava.
Na stanici sú tri nástupištia. Zo stanice v rokoch 1912 až 1929 viedla úzkokoľajná železnica do Oponíc, „ktorá slúžila poľnohospodárom a lesníkom“.
Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom XIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom XIII.
Menovacia politika.
Pápež Inocent XIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (17211724) troch kardinálov v dvoch konzistóriách, pričom obe sa uskutočnili s odstupom jedného mesiaca. Hlava Cirkvi vymenovala 2 Talianov a 1 Francúza. Ako posledný z nich umrel 11. decembra 1779 Alessandro kardinál Albani. Skonal teda po 55 rokoch od Inocentovej smrti.
Po skone pápeža Inocenta XIIII. sa na konkláve z týchto kardinálov zúčastnili Conti a Albani; kardinál Dubois zomrel rok predtým.
Zdroj.
Vanessa Kirby

Vanessa Nuala Kirby (* 18. apríl 1988, Wimbledon, Londýn) je britská filmová a divadelná herečka.
Životopis a kariéra.
Detstvo a začiatky.
Spolu so svojimi dvoma súrodencami bola rodičmi vychovávaná v londýnskej štvrti Wimbledon. Blízkymi rodinnými priateľmi boli herecký súrodenci Vanessa Redgraveová a Corin Redgrave.
V začiatkoch kariéry účinkovala v niekoľkých úspešných divadelných predstaveniach napríklad Shakespearových hrách "Ako sa vám páči" a "Sen noci svätojánskej".
Medzinárodný úspech.
Spočiatku hrala iba vedľajšie úlohy napríklad v romantickom filme "Lásky čas" (2013) a v dobrodružnej dráme "Everest" (2015). Hrala aj hlavnú úlohu v minisérií "Frankensteinova kronika" (2015) či v epizóde "Slony majú pamäť" zo seriálu "Agatha Christie's Poirot". Medzinárodné uznanie si získala až v roku 2016, kedy sa objavila ako princezná Margaret v uznávanom a oceňovanom britskom seriáli "Koruna" od produkcie Netflix. Grófku zo Snowdonu stvárnila v prvých dvoch sériách, než ju v úlohe vystriedala Helena Bonham Carter.
Neskôr sa napríklad objavila v americkej akčnej sérií ' ako obchodníčka so zbraňami Alanna Mitsopolis či vo filme ' (2019). Za svoj výkon v dráme "Pieces of a Woman" (2020) bola nominovaná na Oscara aj Zlatý Glóbus v kategórii Najlepšia herečka v hlavnej úlohe.
V roku 2023 stvárnila francúzsku cisárovnú Joséphine de Beauharnais, manželku cisára Napoleona Bonaparteho, ktorého stvárnil herec Joaquin Phoenix, v historickom veľkofilme "Napoleon" (2023) od režiséra Ridleyho Scotta.
V roku 2024 si zopakovala svoju úlohu v ďalšom pokračovaní série Mission: Impossible – . V roku 2025 sa objaví vo filme "Fantastická štvorka" v rámci série od štúdia Marvel Cinematic Universe kde stvárni Sue Storm / Invisible Woman.
Chrám Panny Márie Matky Cirkvi

Chrám Panny Márie Matky Cirkvi sa nachádza na vrchu Živčáková v blízkosti slovenských obcí Korňa a Turzovka, na území obce Korňa. Jeho stavba začala v roku 2008, dokončený a slávnostne vysvätený bol za účasti biskupov zo Slovenska, Česka a Ukrajiny a asi 15 000 pútnikov 4. októbra 2015.
História.
Základný kameň kostola bol slávnostne posvätený 19. októbra 2008, a stavba tak bola oficiálne zahájená. Dňa 29. mája 2011 bol posvätený kríž, koruna Panny Márie a zvon nového chrámu.
Stavba kostola a pastoračného centra si vyžiadala asi 3,1 milióna eur. Podstatnú časť sumy tvorili príspevky veriacich. Časť financií pochádza zo sponzorských darov, podieľalo sa aj slovenské Ministerstvo financií (sumou 11 000 eur, asi 300 tis. korún). Časť peňazí pochádza z doteraz nesplateného úveru.
Turistická značkovaná trasa číslo 2421

 Turistická značkovaná trasa číslo 2421 je modrá trasa v Bielych Karpatoch, ktorá spája Melčíce s Cestou hrdinov SNP. Dĺžka trasy je 17 km.
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom XI.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Klementom XI.
Menovacia politika.
Pápež Klement XI. vymenoval počas svojho pontifikátu (17001721) 69 kardinálov v 15 konzistóriách, pričom 15 z nich boli menovaní "in pectore". Pápež menoval prelátov pravidelne, počas niektorých rokov aj viackrát. Najviac hodnostárov oznámil na konzistóriu v máji 1706 (19) a v máji 1712 (18). Jeden kandidát pred oficiálnym ohlásením úradne požiadal pápeža o nevymenovanie.
Všetci vymenovaní kardináli boli Európania. Kardinálske galero prijalo 50 Talianov, 6 Francúzov, 5 Španielov, 2 Nemci, 2 Portugalci, 1 Rakúšan, 1 Uhor, 1 Čech a 1 Belgičan. Klement vymenoval v roku 1711 za kardinála aj svojho 29-ročného synovca Annibala Albaniho, ktorý bol najmladším vymenovaným hodnostárom. Naopak najstarším vymenovaným sa stal 80-ročný Alessandro kardinál Caprara.
Na konkláve, ktoré sa uskutočnilo v roku 1721 po pápežovej smrti, sa z tejto skupiny kardinálov zúčastnilo 44 prelátov a 10 neprišli na voľbu z rôznych dôvodov. V čase výberu novej hlavy Cirkvi už boli 15 kardináli po smrti.
Spomedzi všetkých novovymenovaných prelátov vzišli neskôr dvaja pápežipriamym Klementovým nástupcom sa stal Michelangelo kardinál Conti ako pápež Inocent XIII. a ďalšou hlavou Cirkvi sa stal aj Lorenzo kardinál Corsini ako pápež Klement XII. (po Benediktovi XIII.). Kardinál Giuseppe Maria Tomasi di Lampedusa je od roku 1986 uctievaný ako svätý.
Na území Uhorska pôsobili kardináli Christian August Saský, Mihály Frigyes Althan a Imre Csáky, ktorý sa narodil na Spišskom hrade. V Olomouci bol zas Wolfgang Hannibal von Schrattenbach.
Posledným žijúcim kardinálom vymenovaným týmto pápežom bol Thomas Philip Wallrad de Hénin-Liétard d'Alsace. Skonal 5. januára 1759, teda skoro 38 rokov po Klementovej smrti.
Konzistórium 17. mája 1706.
Gabriele Filipucci odmietol povýšenie na kardinála.
Bern-Mittelland

Bern-Mittelland () je okres v švajčiarskom kantóne Bern. Okresné sídlo je v Ostermundigene.
Okres vznikol 1. januára 2010. Okres zahŕňa 74 obcí ("Gemeinde") s celkovou rozlohou 942,45 km2 a s 418 191 obyvateľmi (2020).
Moossee

Moossee [vyslov: múzi] () alebo "Grosser Moossee" je jazero vo švajčiarskom kantóne Bern. Jeho plocha je 31 ha. Podľa jazera je pomenovaná obec Moosseedorf (doslova „Moosseeská dedina“) na jeho južnom brehu. Golfové ihrisko Moossee sa nachádza východne od jazera pri Münchenbuchsee. Rieka Urtenen odvádza vodu z Chli Moossee a potom sa vlieva do Grosser Moossee o 400 m ďalej.
Doložené historické názvy.
Toto sú doložené historické názvy jazera Moossee:
Bitka pri Grauholzi

Bitka pri Grauholzi bola dňa 5. marca 1798 bitkou medzi bernskou armádou pod vedením Karla Ludwiga von Erlacha proti francúzskej revolučnej armáde pod vedením Balthazara Alexisa Henriho Schauenburga. Bitka sa odohrala pri Grauholzi, zalesnenom kopci na území dnešných obcí Urtenen-Schönbühl a Moosseedorf v kantóne Bern vo Švajčiarsku. Bernská vláda sa vzdala už predchádzajúci deň a bernská porážka pri Grauholzi ukončila ich odpor voči Francúzom na severe kantónu.
Železničná stanica Moosseedorf

Železničná stanica Moosseedorf () alebo zastávka Moosseedorf () je železničná zastávka na Sandstrasse 9 (pod Námestím Maxa Billa) v obci Moosseedorf, vo švajčiarskom kantóne Bern. Ide o medzizastávku na 1000 mm rozchode trate Solothurn – Worblaufen spoločnosti Regionalverkehr Bern-Solothurn (RBS).
Spoje.
Nasledujúce spoje zastavujú v Moosseedorfe:
Železničná stanica Zollikofen

Železničná stanica Zollikofen () je železničná stanica v obci Zollikofen, vo švajčiarskom kantóne Bern. Ide o medzizastávku na štandardnom rozchode tratí Biel/Bienne – Bern a Olten – Bern Švajčiarskych federálnych železníc a 1000 mm rozchode trate Solothurn – Worblaufen spoločnosti Regionalverkehr Bern-Solothurn.
Spoje.
Nasledujúce spoje zastavujú v Zollikofene:
Sedlo pod Bradou

 
Sedlo pod Bradou () je horské sedlo v Súľovských vrchoch. Nachádza sa nad obcou Súľov-Hradná. Vedie ním Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Polohopis.
Priesmyk leží v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie z Roháča () juhozápadným smerom na Súľovský hrad (). Sedlo leží na juhozápadnom úpätí mohutnej Brady () a oddeľuje od nej menej výraznú časť hrebeňa. V sedle sa križujú značené turistické trasy a celá oblasť patrí do Národnej prírodnej rezervácie Súľovské skaly. Severozápadnú časť hrebeňa odvodňuje potok Hrabovčanka do Váhu, voda z juhovýchodných svahov odteká do Hradnianky. 
Sedlo leží na území Žilinského kraja, v okrese Bytča a zasahuje na katastrálne územie obcí Súľov-Hradná, Jablonové a Hrabové (Bytča).