burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Renáta Zmajkovičová

JUDr. Renáta Zmajkovičová (* 9. máj 1962) bola v rokoch 2002 až 2016 poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky za politickú stranu SMER – sociálna demokracia.
Životopis.
Renáta Zmajkovičová vyštudovala Strednú ekonomickú školu v Trnave. Od roku 1981 pracovala postupne na Okresnom a Obvodnom úrade v Trnave, neskôr v Investičnej a rozvojovej banke v Senci. V roku 1996 založila reklamnú agentúru v Bratislave a rovnako začala podnikať aj v oblasti módy ako majiteľka dámskeho butiku v Trnave. V rokoch 2001 až 2005 pôsobila na úrade Trnavského samosprávneho kraja ako riaditeľka úradu.
Od roku 2002 do marca 2016 pôsobila ako poslankyňa Národnej rady SR za stranu SMER – sociálna demokracia. 
V Národnej rade SR od roku 2012 do roku 2014 zastávala funkciu podpredsedníčky Národnej rady SR. 
V predchádzajúcom volebnom období v rokoch 2010 až 2012 zastávala funkciu predsedníčky Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií a bola členkou Výboru NR SR pre ľudské práva a národnostné menšiny. 
Vo funkčnom období 2006 až 2010 bola predsedníčkou Mandátového a imunitného výboru NR SR, ako aj podpredsedníčkou Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií a členkou Výboru NR SR pre verejnú správu a regionálny rozvoj.
Zároveň je predsedníčkou trnavskej krajskej organizácie strany SMER – sociálna demokracia.
V roku 2014 bola zapletená do kauzy predraženého nákupu prístroja CT v piešťanskej Nemocnici Alexandra Wintera, kvôli čomu po výzve premiéra skončila ako predsedníčka dozornej rady nemocnice a vzdala sa aj postu podpredsedníčky parlamentu.
Od roku 2014 je čestnou predsedníčkou "Nadácie Renáty Zmajkovičovej : www.nadacia-rz.sk"
Samuel Zubo

RSDr. Samuel Zubo, CSc. (* 10. august 1948, Pondelok, okres Poltár) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
Samuel Zubo bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 20022006 za KSS. Bol členom
Výboru NR SR pre verejnú správu a Výboru NR SR pre sociálne veci a bývanie. Samuel Zubo pôsobil ako pedagóg v Detskom domove v Čerenčanoch. Následne pôsobil ako riaditeľ detského domova v Stránskej, ktorý pod jeho vedením prešiel rozsiahlou rekonštrukciou a rozšírením a následnou transformáciou na detský domov rodinného typu.
Diana Štrofová

Ing. Diana Štrofová, rod. Dubovská (* 1. september 1973) je bývalá slovenská politička.
Život.
Po prvom manželstve s podnikateľom Jozefom Majským si ponechala svoje dievčenské meno. V roku 2003 sa rozviedla a na jeseň roku 2004 sa vydala za Čecha Jana Štrofa a prijala priezvisko Štrofová.
Haskell (programovací jazyk)

Haskell je štandardizovaný funkcionálny programovací jazyk s voľnou sémantikou (lenivé vyhodnocovanie) pomenovaný po logikovi Haskellovi Currym. Bol vytvorený v 90. rokoch 20. storočia. Posledným polooficiálnym štandardom je Haskell 98, ktorý definuje minimálnu a portabilnú verziu jazyka využiteľnú na výuku alebo ako základ ďalších rozšírení. Jazyk sa rýchlo vyvíja, predovšetkým vďaka svojim implementáciám Hugs a GHC (pozri nižšie), ktoré predstavujú súčasný "de facto" štandard.
Medzi zaujímavé vlastnosti jazyka Haskell patrí podpora rekurzívnych funkcií a údajových štruktúr, pattern matching, expanzia zoznamov a strážne výrazy. Takáto kombinácia schopností umožňuje tvorbu funkcií, ktoré by sa v procedurálnych jazykoch implementovali ťažko, zatiaľ, čo v Haskelli sú triviálne. Haskell je v roku 2002 funkcionálny jazyk, na ktorom sa vykonáva najviac výskumu. Bolo vyvinutých niekoľko variantov: paralelizovateľné verzie od MIT a Glasgowskej univerzity, obe sa nazývajú Haskell; paralelnejšie a distribuovanejšie verzie nazývané Distributed Haskell (bývalý Goffin) a Eden; verzia implementujúca špekulatívne vyhodnocovanie nazývaná Eager Haskell a niekoľko objektovo orientovaných verzií: Haskell++, O'Haskell a Mondrian.
Existuje aj jazyk podobný Haskellu, ktorý ponúka nový spôsob podpory vývoja GUI nazývaný Concurrent Clean. Jeho najväčšou odchýlkou od Haskellu je použitie jedinečných typov a monáda.
Mark Jones vyvinul výučbovú verziu jazyka nazývanú Gofer. Bola nahradená systémom HUGS (Haskell User's Gofer System), pozri implementácie dolu.
Príklady.
Definícia funkcie faktoriálu:
Iná definícia faktoriálu (používa funkciu codice_1 zo štandardnej knižnice Haskellu):
Naivná implementácia funkcie vracajúcej n-tý prvok Fibonacciho postupnosti:
Funkcia vracajúca čísla Fibonacciho postupnosti s lineárnou výpočtovou zložitosťou.
Predchádzajúca funkcia vytvorí nekonečný zoznam, čo je možné vďaka lenivému vyhodnocovaniu. Je možné ho implementovať ako 
(codice_2 je operátor, ktorý vráti n-tý prvok zoznamu).
Elegantný zápis triediaceho algoritmu quicksort:
Implementácie.
Nasledujúce implementácie celkom (alebo takmer celkom) vyhovujú štandardu Haskell 98 a sú distribuované pod open source licenciou. V súčasnosti neexistujú komerčné implementácie.
Motto

Motto je slovná fráza opisujúca motiváciu alebo zámer sociologických skupín alebo organizácií. Motto môže byť heslo, citát alebo iné slovné spojenie. Často sa používa v prednej časti písaného diela a má súvis s jeho nosnou myšlienkou.
Veľa krajín, univerzít a iných inštitúcií má vlastné motto, ktoré má veľa spoločného so znakom organizácie. Niekedy je motto napísané priamo v znaku.
Ďalším významom môže byť vyjadrenie štátneho programu, napr. "Veritas vincit" (Pravda víťazí).
Výraz motto pochádza z taliančiny, kde "motto" znamená motto alebo vtip alebo slovo, pričom talianske motto pochádza zas z neskoro latinského "muttum" = muknutie. Podobné označenie pre slovo, "mot", je tiež vo francúzštine.
Plavecký hrad

Plavecký hrad (normovaný názov; iné názvy: hrad Plavec, historicky podľa jeho pôvodného vlastníka: Detrekov kameň) je zrúcanina hradu, ktorá sa nachádza nad obcou Plavecké Podhradie na kopci Pohanská v národnej prírodnej rezervácii Pohanská na západnom úpätí Malých Karpát.
Doložené názvy.
K tvaru Plavec: Plosenstein, Castrum Plawcz
K tvaru Detrekov Kameň: Detrech, Detruh, Detrekö, Detrekövár
Dejiny.
Ako väčšina stredovekých hradov na území dnešného Slovenska, aj Plavecký hrad vznikol v rámci vlny výstavby nových hradov po mongolskom vpáde do Uhorska. Z retrospektívnej listiny Ondreja III. z roku 1291 sa dozvedáme o darovaní zeme Kuchyňa Belom IV. Detrichovi, synovi bratislavského richtára Kunta.
Ten pravdepodobne z iniciatívy kráľa na tomto území postavil hrad. Presný rok jeho vzniku nepoznáme, bolo to pravdepodobne v 50. až 60. rokoch 13. storočia. Vieme, že existoval už v roku 1273, keď sa pod ním odohrala bitka medzi uhorským vojskom a vojskom Přemysla Otakara II.
Pôvodne mal hrad najmä strážnu funkciu. Vďaka svojej polohe mohol kontrolovať pohraničnú oblasť Uhorského kráľovstva a hranice s Českým kráľovstvom. Vďaka dohľadu na hrad Branč a na hrady Ostrý Kameň a Korlátka, ktorý umožňovala predsunutá hláska, si s nimi mohol Plavecký hrad vymieňať signály v prípade ohrozenia. Hrad taktiež chránil a kontroloval cestu, ktorá viedla na úbočí hradného kopca. Postupne sa z neho stalo hospodárske a správne centrum
Hrad vznikol ako kráľovská pohraničná pevnosť medzi rokmi 1256 až 1273. Od roku 1398 bol majetkom Stibora zo Stiboríc. Do 16. storočia ho vlastnili grófi zo Svätého Jura a Pezinka, potom Serédyovci, 15531575 Fuggerovci, po nich Balašovci. V čase, keď patril hrad Štefanovi Balašovi, v rokoch 1579 až 1584 na hrade fungovala jedna z prvých kníhtlačiarní na Slovensku. Z produkcie protestantnského spisovateľa a cirkevného hodnostára Petra Bornemisu vyšli na Plaveckom hrade kalendáre, biblie, spevník a iné tlače.
Od 1641 nepretržite až do 20. storočia boli jeho vlastníkmi Pálfiovci. V druhej polovici 16. storočia hrad prestavali na renesančnú pevnosť s dolnými nádvoriami. Postupne ho znovu opevňovali a udržiavali aj v priebehu 17. storočia, keď ho doplnili o nové delové bašty. V roku 1706 ho poškodilo cisárske vojsko, ktoré ho dobylo od povstalcov. Odvtedy ho už neobnovili. Sídlo panstva prešlo v polovici 17. storočia do Malaciek.
Na hrade prebiehajú konzervačné práce.
Zaujímavosti v okolí.
V okolí hradu sa nachádzajú aj ďalšie pamiatky a zaujímavosti. Na rovnakom vrchu sa nachádza hradisko Pohanská. Pri severnom úbočí vrchu sa nachádza Plavecká jaskyňa. Na južnom úpätí vrchu Pohanská sa nachádzajú zvyšky obvodových múrov zaniknutého kláštora. V Plaveckom podhradí sa nachádza tiež renesančný kaštieľ.
Prístup.
Prístup na hrad je možný z dvoch miest.
Rudolf Žiak

Mgr. Rudolf Žiak (* 27. máj 1955) je bývalý zamestnanec SIS, slovenský politik, podpredseda strany Hnutie za demokraciu, vedúci odboru SO/RO pre ROP Úradu Prešovského samosprávneho kraja.
Maturoval na umeleckej priemyslovke, špecializoval sa na maľbu a grafiku. V štúdiu pokračoval na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. 
Pôsobenie v HZDS.
Rudolf Žiak bol do roku 1998 šéfom rozviedky SIS. Bolo to v čase, keď bol riaditeľom SIS Ivan Lexa. V rokoch 1998 až 2002 vykonával funkciu podpredsedu HZDS pre zahraničnú politiku. V parlamentných voľbách 2002 bol zvolený za poslanca národnej rady za HZDS. V parlamente bol členom zahraničného výboru. V období rokov 2002 až 2004 bol ako poslanec NR SR pozorovateľom v Európskom parlamente. Bol členom politickej frakcie UEN, kde vykonával funkciu podpredsedu.
Pôsobenie v Ľudovej únii.
Rudolf Žiak sa pridal ku skupine 11 poslancov parlamentu, ktorí začiatkom roka 2003 pod vedením Vojtecha Tkáča, vystúpili z HZDS a založili novú politickú stranu Ľudová únia (v roku 2007 bola premenovaná na Liberálnu stranu). Rudolf Žiak sa stal lídrom koalície ĽÚ a Hnutia za demokraciu vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2004. Po neúspechu strany v týchto voľbách Rudolf Žiak z ĽÚ vystúpil a stal sa členom strany Hnutie za demokraciu (HZD).
Pôsobenie v Hnutí za demokraciu.
Rudolf Žiak bol v HZD zvolený za podpredsedu. Kongres strany ho 18. februára 2006 potvrdil vo funkcii podpredsedu pre zahraničie, kultúru a šport. V parlamentných voľbách v roku 2006 kandidoval na treťom mieste kandidátky HZD. Strana však získala iba 0,63% hlasov a do parlamentu sa nedostala.
Bylina

Bylina je rastová forma rastlín s nedrevnatejúcou stonkou. Delia sa na efeméry, anuely (jednoročné, tzv. letničky), bieny (dvojročné) a pereny (trvalky).
Letničky v priebehu jedného roka vyrastú zo semena na dospelé jedince, odkvitnú, vytvoria plody a uhynú (napr. fazuľa, kukurica). Dvojročné byliny vytvoria v prvom roku len koreň. Kvitnú a majú plody až nasledujúci rok kedy uhynú (napr. mrkva). Trváce byliny žijú viac rokov, takže kvety a plody vytvárajú viackrát za život. Prežitie viacero sezón im umožňuje aj ukladanie zásob napr. do zhrubnutých koreňov, podzemkov alebo cibúľ.
Smer

Smer môže byť:
Gagra

Gagra (, ) je mesto v regióne Abcházsko severného Gruzínska, na severovýchodnom pobreží Čierneho mora, na úpätí kaukazkého pohoria. Jej subtropická klíma spravila z Gagry populárnu rekreačnú oblasť.
Daniel

Daniel môže byť:
Vesmír v orechovej škrupinke

Vesmír v orechovej škrupinke () je jednou z Hawkingových kníh zaoberajúcich sa teoretickou fyzikou. Širokej verejnosti objasňuje rozličné problémy, ktoré sú spojené s prácou tohto Lucasiánskeho profesora, akými sú napríklad Gödelov teorém nekompletnosti () alebo P-brány () - súčasť kvantovej mechaniky. Vydaná bola v roku 2001.
Yoda

Yoda (895 BBY - 5 ABY) je fiktívna postava zo sveta Hviezdnych vojen. Objavuje sa vo všetkých dieloch okrem a . 
Ide o zelenú, ušatú, plešatú postavu trpasličieho vzrastu a jedného z najvýznamnejších majstrov Jedi. Hovorí (v origináli) zastaraným jazykom s trochu čudným slovosledom.
Ako mnoho iných mien z Hviezdnych vojen aj meno „Yoda“ môže byť etymologicky odvodené zo sanskritu: "Yoddha" je v tomto jazyku slovo pre „bojovníka“. Meno môže byť takisto spojené s hebrejským „Yodea“ – znamenajúcim „On vie“ alebo „Ten, kto vie“.
Yoda, ktorý už prekročil 800. rok svojho života, je najstarším členom Najvyššej rady Jediov a zároveň jej najvnímavejším majstrom. Spolu s Maceom Windu má v Rade najväčšie slovo. Yoda v minulosti veľa cestoval, v tichosti sám navštívil stovky svetov a strávil dlhé roky spoznávaním rôznych spôsobov života a nekonečne premenlivých prejavov Sily. Vďaka svojim skúsenostiam je obozretný a vnímavý. Zažil už v živote veľa, a preto posudzuje všetko dianie z dlhodobej perspektívy. Yoda sa osobne zaujíma o pokroky Qui-Gona Jinna a jeho učňa Obi-Wana Kenobiho. Rozoznal totiž mimoriadnu silu a možnosti týchto dvoch Jedi.
Giotto

Giotto môže byť:
Zvieratník

Zvieratník, takisto nazývaný zverokruh alebo zodiak, je hypotetický pás pozdĺž ekliptiky pozostávajúci zo súboru dvanástich obdĺžnikov na oblohe.
Každý obdĺžnik sa nazýva znamenie zvieratníka a je 30° dlhý a 18° široký. Každé znamenie má kratšie (18-stupňové) steny spoločné s ďalšími dvoma znameniami. Ich osou je ekliptika. Znamenia sa nazývajú podľa dvanástich z trinástich súhvezdí, s ktorými sa v minulosti čiastočne kryli. Znamenia sú pevne viazané na jarný bod. V dôsledku precesie sa pohybujú spolu s ním.
Na základe pohybu telies Slnečnej sústavy na pozadí znamení sa vypracúvajú horoskopy. Pri zostavovaní horoskopu je najdôležitejšie slnečné znamenie – obdĺžnik, v ktorom bolo Slnko v dátume narodenia človeka. Existujú aj horoskopy zostavené na základe mesačných znamení – obdĺžnikov, v ktorých bol Mesiac v dátume narodenia. V tropickom roku Slnko zvyčajne vstupuje do znamenia okolo 21. dňa v mesiaci. Dátum, kedy vstúpi do rovnomenného súhvezdia, je samozrejme úplne iný. Tabuľka dole ukazuje dátum vstupu a výstupu Slnka do znamenia v tropickom roku, v siderickom roku a do rovnomenného súhvezdia.
Audi TT

Audi TT je športový model auta vyrábaný automobilkou Audi v maďarskom meste Győr. Bolo predstavené ako koncept v roku 1995.
Prvá generácia 1998-2006.
Prvá generácia bola predstavená v roku 1998, nasledovaná verziou roadster v auguste 1999.
Druhá generácia 2007.
V roku 2005 Audi predstavilo Audi TT Shooting Brake, ktoré bude z hliníku. S produkciou sa začne v roku 2007. V roku 2008 príde verzia roadster a šíria sa zvesti aj o verzii Avant.
Audi

Audi AG je nemecký výrobca automobilov, ktorý je prémiovou značkou v skupine Volkswagen Group. Spoločnosť má sídlo v Ingolstadte v Bavorsku.
História štyroch kruhov.
Znak Audi, „štyri kruhy“, je symbolom jedného z najstarších výrobcov vozidiel v Nemecku. Predstavuje splynutie štyroch, do tej doby nezávislých výrobcov, Audi, DKW, Horch a Wanderer. Spolu so značkou NSU, ktorá k nim pristúpila v roku 1969, tvoria korene dnešnej akciovej spoločnosti Audi.
Súčasné modely.
S (Sport) modely.
RS (RennSport/Racing) modely
TT

TT alebo tt môže byť:
Audi A3

Audi A3 je model kompaktného auta vyrábaný automobilkou Audi od roku 1996. Mechanické súčiastky sú spoločne zdielané s ostatnými autami z platformy Volkswagen A.
Prvá generácia 1996-2003.
Prvá generácia Audi A3 (Typ 8L) bola predstavená v roku 1996. Je postavená na platforme VW Golf. Vyrábala sa do roku 2003, kedy bola nahradená druhou generáciou (Typ 8P). Napriek tomu, že v európe výroba prestala, bola naďalej vyrábaná v Brazílii do roku 2006.
Druhá generácia 2003-2012.
Bola predstavená na Ženevskom autosalóne v roku 2003.
Precesia

Precesia môže byť:
Gravitačná singularita

Gravitačná singularita sa vyskytuje, keď astrofyzický model, spravidla založený na všeobecnej teórii relativity, predpokladá bod nekonečnej zakrivenosti časopriestoru. Tento pojem je úzko spätý s matematickým významom pojmu „singularita“: gravitačná singularita sa vyskytne, ak z rovníc dostaneme matematickú singularitu.
Kozmologický model vesmíru, zahŕňajúci Veľký tresk, obsahuje gravitačnú singularitu na začiatku času (t=0). V „singularite Veľkého tresku“ model predpovedá, že hustota vesmíru a zakrivenie časopriestoru sú paradoxne nekonečné. Avšak, základný model Veľkého tresku neobsahuje kvantové efekty, takže sú jeho predpovede platné až od chvíle krátko po navrhovanej singularite.
Singularita tiež existuje vnútri čiernej diery, kde všeobecná teória relativity predpokladá oblasť nekonečného zakrivenia. V nerotujúcej čiernej diere sa singularita nachádza v jedinom bode súradnicového systému modelu a nazýva sa „bodová singularita“. V rotujúcej čiernej diere sa singularita nachádza na kruhu a nazýva sa „kruhová singularita“. Rotujúcim čiernym dieram sa niekedy tiež hovorí Kerrove čierne diery. 
Až do začiatku 90. rokov minulého storočia sa myslelo, že všeobecná teória relativity skrýva každú singularitu za horizontom udalostí, čím robí existenciu nahej singularity nemožnou. To je známe ako princíp kozmickej cenzúry (po anglicky cosmic censorship principle). Avšak v roku 1991 previedli Stuart Shapiro a Saul Teukolsky počítačové simulácie rotujúceho disku prachu, ktoré naznačili, že všeobecná teória relativity povoľuje nahé singularity. Ako by tieto objekty vyzerali nie je zatiaľ známe. Tiež nie je známe, či by sa singularity objavili, keby sa odstránili zjednodušujúce predpoklady, ktoré boli použité, aby sa vôbec mohli simulácie uskutočniť. 
Mnohí fyzici veria, že gravitačné singularity sú „nefyzikálne“, mysliac tým, že všeobecná teória relativity nakoniec upúšťa od presného popisu gravitácie niekde v okolí oblasti, ktorá by inak bola singularitou. Všeobecne sa predpokladá, že teória kvantovej gravitácie - teória, ktorá zjednocuje všeobecnú teóriu relativity s kvantovou mechanikou - by poskytla lepší opis toho, čo sa nachádza tam, kde všeobecná teória relativity predpokladá singularitu. Žiadna teória kvantovej gravitácie však zatiaľ nebola experimentálne potvrdená.
Univerzita Mateja Bela v Banskej Bystrici

Univerzita Mateja Bela v Banskej Bystrici so sídlom v Banskej Bystrici bola zriadená dňom 1. júla 1992. 
Univerzita Mateja Bela nadväzuje na tradíciu vyššieho pedagogického vzdelávania v Banskej Bystrici po 2. svetovej vojne. Najprv bola v školskom roku 1949/1950 v Banskej Bystrici založená pobočka Pedagogickej fakulty pri Slovenskej univerzite v Bratislave. V roku 1954 vznikla v Banskej Bystrici prvá vysoká škola - tzv. Vyššia pedagogická škola. 1. septembra 1964 bola premenovaná na Pedagogickú fakultu. Základ novej univerzity – súčasnej Univerzity Mateja Bela - vznikol zlúčením Vysokej školy ekonomiky služieb a cestovného ruchu a Pedagogickej fakulty v roku 1992.
Univerzita je pomenovaná podľa Mateja Bela, slovenského polyhistora, encyklopedistu, filozofa, pedagóga, kazateľa a osvietenca. Vznikla zlúčením Fakulty ekonomiky služieb a cestovného ruchu v Banskej Bystrici (FESCR) Vysokej školy ekonomickej (VŠE) Bratislava a Pedagogickej fakulty v Banskej Bystrici. Spočiatku mala univerzita tri fakulty: Ekonomickú fakultu, Fakultu humanitných a prírodných vied a Pedagogickú fakultu. V roku 1995 sa Fakulta humanitných a prírodných vied rozdelila na dve samostatné fakulty.
V akademickom roku 2016/2017 mala univerzita takmer 8 000 študentov. Z tohto počtu bolo zahraničných študentov 2,5 %.
Fakulty.
Univerzita Mateja Bela má v súčasnosti 7 fakúlt:
Vedenie univerzity.
Rektorom univerzity je od 18. novembra 2014 docent Ing. Vladimír Hiadlovský, PhD., bývalý dekan Ekonomickej fakulty UMB. Vo funkcii nahradil prof. PhDr. Beatu Kosovú, CSc., ktorá bola rektorkou od roku 2006. Doc. Ing. Vladimír Hiadlovský, PhD., bol dňa 9. mája 2018 zvolený akademickým senátom univerzity za rektora aj na funkčné obdobie rokov 2018 až 2022.
Prvým rektorom bol prof. PhDr. Ján Findra, DrSc.
Vysoká škola ekonomická

Vysoká škola ekonomická môže byť:
Singularita (matematika)

V matematike, singularita vo všeobecnosti predstavuje bod, v ktorom daný matematický objekt nie je definovaný, alebo bod v ktorom sa objekt výnimočne nespráva korektne, napr. funkcia nemá deriváciu.
Napríklad matematická funkcia
má na obore reálnych čísiel singularitu v bode "x" = 0, v ktorom vyletí do ±∞ a nie je v ňom definovaná. Funkcia "g"("x") = |"x"| (pozri absolútna hodnota) má tiež singularitu v bode "x" = 0, nakoľko v ňom nie je derivovateľná. Podobne, graf definovaný rovnicou "y"2 = "x" má tiež singularitu v bode [0,0], pretože v ňom má „roh“ (vertikálnu dotyčnicu). 
Algebrická množina definovaná rovnicou "y"2 = "x"2 v súradnicovom systéme ("x", "y") má singularitu v bode [0,0], pretože v ňom nepripúšťa dotyčnicu. 
Komplexná analýza.
V komplexnej analýze existujú štyri druhy singularít. Nech "U" je otvorená podmnožina komplexného čísla C, "a" je prvkom "U" a "f" je holomorfná funkcia (po anglicky holomorphic function) definovaná na "U" \ {"a"}.
Z pohľadu dynamiky.
Singularita konečného času () sa vyskytuje vtedy, keď sa kinematická premenná v konečnom čase zväčšuje smerom k nekonečnu. Príkladom by bol skackavý pohyb neelastickej lopty na rovine. Keď berieme do úvahy ideálny pohyb, pri ktorom stráca lopta pri každom odraze tú istú časť kinetickej energie, frekvencia odrazov sa v konečnom čase stane nekonečnou, keď sa lopta dostane do pokoja. Iné príklady zahŕňajú Eulerov disk a Painlevéov paradox.
Využitie.
Matematická singularita sa v technickej praxi používa na tzv. "čiernu mágiu". Ak sa nám totiž podarí delenie nulou, tak môže platiť aj napr. 1+1=3 alebo čokoľvek potrebujeme (a to aj bez dodatočného dodefinovania). Samozrejme, že v inžinierskej praxi nedelíme úplne nulou ale sa k nej blížime. Takto sa dajú napr.: 
Na to slúži tabuľka funkcií čiernej mágie. Obsahuje ale len také, pre ktoré existuje nejaké overené technické použitie. Napríklad rotujúce systémy sú takmer čierna mágia, len si to obyčajne nikto ani nevšimne.
Neštich

Neštich môže byť:
Nepopierateľnosť

Nepopierateľnosť je vlastnosť byť taký, že ho nemožno poprieť; nespornosť.
Meniskus

Meniskus môže byť:
Nepoznateľno

Nepoznateľno je jedna z interpretácií transhorizontovej reality, o ktorej sa – pretože je transhorizontová – nedá vedieť ani to, že je nepoznateľná. Zistiť, že niečo je nepoznateľné, znamená preniknúť k tomu a dozvedieť sa to, ibaže v tom prípade by už nešlo o transhorizontovú realitu.
Podľa Spencera nepoznateľno, nepoznateľná realita existuje ako metafyzický základ všetkých vecí a maniferstuje sa tak v materiálnych ako aj duchovných útvaroch. V nepoznateľnom sa ponúka možnosť zblíženia náboženstva a filozofie.
Meno

Meno môže byť:
Podstatné meno

Podstatné meno alebo substantívum je slovný druh, plnovýznamové slovo označujúce (na rozdiel od ostatných slovných druhov) „samostatne existujúce/chápané“ veci a javy. Napr. dom, muž, písmo. Podstatné meno je základný spôsob pomenovania v jazyku. Podstatné meno je hlavným slovným druhom, ktorý vo vete vystupuje ako argument slovesa.
V slovenčine sú podstatné mená ohybné. Ohýbanie podstatných mien sa nazýva skloňovanie (deklinácia). V slovenčine majú podstatné mená tieto gramatické kategórie: rod (mužský, ženský, stredný), číslo, pád.
Delenia.
Delenie 1:
Delenie 2:
Delenie 3:
Špeciálne skupiny podstatných mien sú:
Nepravda

Nepravda je opak pravdy. Je to jedna z pravdivostných hodnôt výroku.
Monte Cassino

Monte Cassino je vrch v Kampánii (výška ), nachádzajúci sa asi južne od Ríma, na ktorom v roku 529 založil Benedikt z Nursie prvé benediktínske Opátstvo Montecassino.
Bitka o Monte Cassino.
Cez druhú svetovú vojnu sa okolie vrchu Monte Cassino stalo dejiskom ťažkých bojov medzi nemeckými a Spojeneckými silami, známou ako bitka o Monte Cassino.
Vlastné podstatné meno

Vlastné podstatné meno alebo proprium je druh vlastného mena. Je to podstatné meno pomenúvajúce jednotlivinu v rámci toho istého druhu: napr. Gerlach, Peter. Vlastnými podstatnými menami sa zaoberá onomastika.
Nepravdivosť

Nepravdivosť je opak pravdivosti.
Prídavné meno

Prídavné meno alebo adjektívum je slovný druh, slovo pomenúvajúce statické príznaky veci. Statický príznak môže byť:
V slovenčine:
Nepretržitosť

Nepretržitosť je celostnosť systémov, pozostávajúcich z jednotlivých diskrétnych prvkov, nekonečnosť ich vzťahov, postupnosť zmien stavov, plynulosť prechodu z jedného do druhého.
Maria Montessoriová

Maria Montessoriová (; * 31. august 1870, Chiaravalle pri Ancone - † 6. máj 1952, Noordwijk aan Zee) bola predstaviteľka reformnej pedagogiky. 
Mária Montessoriová, talianska lekárka, zakladateľka predškolskej výchovy na princípe individuálneho systému. Založila Dom detstva pri Ríme v roku 1907. Veľkú pozornosť venovala detskému zdraviu na periférii Ríma. V herni boli stoly, stoličky, hračky a učiteľka viedla deti na samostatnú činnosť. Bola jednoduchá, stručná a v nej malo dieťa rozvíjať svoje zmysly. V hre zasiahla učiteľka len ako „svetelný lúč“, aby si dieťa neublížilo. Viedla ho na sebavýchovu pri používaní vecí, poznávaní farieb, vôní, a to aj so zatvorenými očami, ale popri tom uplatňovala aj chvíle úplného ticha. 
Dieťa si volilo samostatne svoju činnosť, pri ktorej sa súčasne rozvíjajú telesné a duševné schopnosti v kultúrnom prostredí. 
V základnej škole opäť žiak vlastnou iniciatívou učí sa poznávať učivo a učiteľ je viac podnecovateľom ako sprostredkovateľom poznatkov. Deti v prírode nadobúdajú vedomosti o nej a nie z kníh, obrazov a podobne. Zaviedla „cvičenia praktického života“, na sebaobsluhu, mravné prežívanie pri stretnutí s prácou, a to pre všetky deti, nie len budúcich remeselníkov. 
Učebný plán rozširuje o vyučovacie predmety, ale zvyšuje aj náročnosť podľa skupín detí: 6 – 9 ročné, 9 – 12 ročné. Podľa vekovej skladby zdokonaľujú si žiaci sebavýchovu predovšetkým sociálne správanie. Pritom nikdy neurčila množstvo učiva a rozvrh hodín pre vyučovacie predmety. 
Učiteľ si viedol pedagogický denník a v ňom evidenciu o úrovni každého žiaka, v každom vyučovacom predmete a o celej triede. Minimálna hranica počtu detí v triede je 15. Po 12. roku má žiak „rámcový plán“. Obsahuje výučbu kultúry vyjadrovania, hudbu, výtvarné umenie. Druhou skupinou sú morálka, matematika, cudzie jazyky. Tretiu skupinu tvoria pragmatické predmety, žiak študuje živú prírodu, fyziku, chémiu, techniku, dejepis. V škole nejde Montessoriovej o vedu, ale o človeka. Úlohou školy je vzdelanie človeka, realizácia jeho osobnosti vo vzťahu k ostatným jedincom, k svetu a k Bohu. 
Didaktika a metodika Montessoriovej tvorí ucelený program na sebarealizáciu žiaka (koncepcia pedocentrizmu). Učiteľ rozhodujúcim spôsobom usmerňuje rozvoj osobnosti žiaka, jeho fyzické, intelektuálne, emocionálne a eticko-morálne kvality. Ústredná myšlienka montessoriovej pedagogiky je „pomoc ľudskej bytosti, aby dosiahla svoju nezávislosť“. 
Základný systém z hľadiska rozčlenenia pedagogického materiálu: 
Hlavné myšlienky, princípy a metódy Montessoriovej pedagogiky:
Nepriateľstvo

Nepriateľstvo je zlá vlastnosť, prvok zloby, opak priateľstva.
Nepríjemnosť

Nepríjemnosť môže byť:
Moralista

Moralista alebo mravokárca alebo moralizátor je osoba hlásajúca prísnu mravnosť.
Moralista môže byť:
Neprotirečivosť

Neprotirečivosť je jedna zo základných požiadaviek kladených na poznanie, predovšetkým na vedecké poznanie. V nijakom relatívne samostatnom systéme poznania nemožno súčasne vyvodiť nejakú vetu aj jej negáciu. Porušenie tejto požiadavky niektorou vedeckou teóriou vedie k jej rozpadu, lebo v nej možno dokázať ľubovoľnú vetu.
Téza o neprotirečivosti sa vzťahuje na spôsob vyjadrovania poznatkov a vyžaduje dôslednosť v uvažovaní (pozri: zákon protirečenia, neprotirečivosť axiomatickej teórie).
Neprotirečivosť axiomatickej teórie

Neprotirečivosť axiomatickej teórie je logicko-metodologická požiadavka neprotirečivosti, kladená na axiomaticky vybudované (a vôbec formálne) teórie. Jestvujú dva druhy neprotirečivosti axiomatickej teórie, "syntaktická" a "sémantická".
Teória je syntakticky neprotirečivá, ak v nej nemožno zároveň odvodiť niektorú vetu a jej negáciu.
Teória je sémanticky neprotirečivá vtedy, keď má aspoň jeden model, t. j. istú oblasť objektov, ktoré zodpovedajú danej teórii.
Pri porušení požiadavky neprotirečivosti axiomatickej teórie možno v nej dokázať akúkoľvek vetu a axiomatická teória stráca svoju vedeckosť.
Heteronómna morálka

Heteronómna morálka je morálka založená na mravných normách uložených človeku a ľudstvu zvonku, napr. morálka založená na biblickom desatore Božích prikázaní.
Komunistická morálka

Komunistická morálka je súhrn životných princípov a morálnych noriem vychádzajúcich z ideálov komunistickej spoločnosti: oddanosť veci komunizmu, znásobovanie spoločenského bohatstva prácou, vedomie spoločenskej povinnosti, kolektivizmus, humanizmus, internacionalizmus.
Nereduktívnosť

Nereduktívnosť je vlastnosť nebyť redukujúci, čiže byť neobmedzujúci, nezmenšujúci, nezjednodušujúci, napríklad nereduktívne usúvzťažňovanie.
Menológium

Menológium (gr.) je liturgická kniha v gréckej a pravoslávnej cirkvi, obsahujúca legendy o
svätých usporiadané kalendárne na každý deň v mesiaci.
Neresť

Neresť je habitualizované nemorálne konanie, opak cnosti. V stredoveku sa neresti členili v súlade s učením o siedmich hlavných hriechoch prevzatom z antiky.
Heslový menovateľ

Heslový menovateľ je prvá časť predmetového hesla, vystihujúca tematiku spracovanej literatúry, priestorové, časové, príp. iné obmedzenie tejto tematiky alebo hľadisko spracovania. Môže byť jednočlenný alebo niekoľkočlenný.
Nerovnosť

Nerovnosť sa v prípade dvoch čísiel alebo počtových výrazov zapisuje
"a ≠ b", čo čítame "a nerovná sa b" alebo "a je rôzne od b". Výraz "a ≠ 0" znamená, že písmeno a predstavuje ľubovoľné číslo s výnimkou "a = 0".
Národnostná menšina

Národnostná menšina (iné názvy: národná menšina, národnosť, národná skupina) je spoločenstvo ľudí rovnakého národa (resp. v prípade etnickej menšiny či [úzko chápanej] etnickej skupiny spoločenstvo ľudí aspoň rovnakého etnika) obývajúce určitú časť územia štátu bez toho, aby boli štátotvorným subjektom. Na zachovanie ich národnej identity im medzinárodné právo (a vo väčšine krajín aj vnútroštátne právo) priznáva právo na organizáciu vlastnej národnej kultúry, používanie materinského jazyka, vzdelávanie v tomto jazyku a podobne.
Mentalita

Mentalita je v užšom zmysle zmýšľanie, spôsob myslenia a zmýšľania jednotlivca, v širšom zmysle súhrn psychických vlastností a procesov (najmä spôsobu reagovania na vonkajšie podnety) typický pre nejakú osobu, skupinu osôb či dobu.
Mentalita doby.
Mentalita je sociálnopsychický stav doby, ktorý určuje právny poriadok, hospodársky systém, umeleckú i vedeckú výrazovú schopnosť. Pojem mentality v tomto zmysle zaviedol do reflexie dejín Karl Lamprecht. Historický pohyb, podľa neho, sa uskutočňuje striedaním vývojových stupňov dobových mentalít.
Nervus probandi

Nervus probandi (lat.) je nerv dôkazu - najpresvedčivejší, rozhodujúci argument dôkazu.
Mentalizmus

Mentalizmus je učenie, v lingvistike smer, ktorý chápe rečový akt ako
výsledok zložitého komplexu javov, založených na mentálnej činnosti hovoriaceho indivídua. Mentalistické stanovisko zaujíma napríklad Chomského generatívna gramatika. Mentalizmus pokladá jazyk za mentálny jav.
Neschopnosť

Neschopnosť je nematie potrebných schopností, nespôsobilosť.
Mentálnosť

Mentálnosť (lat.) je duševnosť, myšlienkovosť, rozumovosť.
Nesmrteľnosť

Nesmrteľnosť je buď nepodliehanie telesnej smrti alebo pokračovanie duševného života po telesnej smrti.
Menu

Menu môže byť:
Moravania

Moravania (-kodifikovaný tvar; nekodifikovaný ale veľmi častý tvar: Moraváci; nárečovo alebo zastarano Moravci; v dávnej slovenčine aj: Moravčania, Moravčíci; po česky "Moravané, Moraváci", nárečovo "Moravci", zastarano "Moravčané, Moravčíci") sú obyvatelia krajiny Morava, či už v teritoriálnom alebo etnickom zmysle. Po prvý raz je takýto názov doložený roku 822. V historickom kontexte sa používa na označenie:
V novších dejinách a v súčasnosti sa tak označuje západoslovanské etnikum na Morave, od konca od 70. rokov 19. storočia (obdobie národného obrodenia) považované za súčasť Čechov; v najnovšej dobe – po roku 1989 – sa však viac ako 1/3 obyvateľstva Moravy prehlásila za samostatný národ.
Dejiny.
Prví (západní) Slovania na Moravu prišli v 6. storočí po Kr. Spočiatku ich možno sledovať iba podľa archeologických nálezov. Koncom 8. storočia tieto kmene vytvorili (aj na Záhorí) kniežatstvo, dnes nazývané Moravské. V roku 822 sa prvý raz spomínajú „akýsi Moravania“, zrejme sa tým mysleli práve tieto kmene. V roku 833 pripojením Nitrianskeho kniežatstva vytvorili veľký štát, neskôr nazývaný Veľká Morava. Význam označenia Moravania v súvislosti s obyvateľmi Veľkej Moravy, používaného popri označeniu Sloveni, je sporný. Po zániku Veľkej Moravy a prechodnom období v 11. storočí územie dnešnej Moravy pripadlo Česku, iba časť juhovýchodnej Moravy pripadla do konca stredoveku Uhorsku (potom takisto k Česku).
Dnes sú Moravania v Česku zastúpení radom svojráznych etnografických skupín, z ktorých najznámejší sú Hanáci, Lasi, Valasi, Moravskí Slováci a Horáci.
Moravské nárečia.
Moravské nárečia vykazujú viaceré znaky spoločné so západoslovenskými nárečiami. Jeden z najzvýznamnejšách slavistov Vatroslav Jagič (1838 – 1923) dokonca tvrdil, že Moravania ešte koncom 19. storočia v podstate hovorili takým istým jazykom ako Slováci. Do polovice 20. storočia bolo aj v Česku a na Slovensku bežné považovať v odborných textoch prinajmenšom obyvateľov Moravy na juhovýchodnej Morave za Slovákov, ich jazyk za nárečie slovenčiny - „moravskoslovenské nárečia“ a ich územia aj označovať ako Slovensko či Moravské Slovensko - dnes Slovácko (pozri napríklad Ottuv slovník naučný heslo Slovensko či podrobne "Slovenský náučný slovník" heslo Slovenský jazyk, časť Slovenské nárečia). Dodnes toto stanovisko zastáva menšina českých jazykovedcov (pozri napríklad Václav Machek: "Etymologický slovník jazyka českého", 1997, ISBN 80-7106-242-1, str. 8).
Nesmrteľnosť duše človeka (Platón)

Nesmrteľnosť duše človeka podľa Platona spočíva v tom, že vždy znovu vzniká, že nikdy nezaniká. Preto je potrebné čo najzbožnejšie prežiť svoj život. Keďže je nesmrteľná a vždy znovu vzniká a keďže to všetko videla, čo je tu a čo v Háde, niet ničoho, čo by nepoznala, preto nie je čudné, že môže si spomenúť na to, čo už prv vedela. Keďže celá priroda je súrodá a duša pozná všetky veci, nič to, keď si človek spomenie iba na jednu - čo ľudia nazývajú učením sa - aby potom sám našiel všetky ostatné, ak je odvážny a neúnavný v hľadaní, lebo hľadanie a poznávanie je vlastne anamnéza.
Meradlo

Meradlo je pomôcka alebo prístroj na priame, prípadne nepriame meranie a porovnávanie dĺžkových rozmerov, uhlov, tvarov, rovinnosti, vodorovnosti a zvislých plôch a podobne.
Definícia.
Meradlo je technický prostriedok určený na meranie. Meradlo je spoločný názov pre meracie prístroje a zhmotnené miery. Výraz meradlo sa veľmi často používa v metrológii a v skúšobníctve, napr. určené meradlo. 
Základné členenie.
Meradlá sa členia podľa zákona na skupiny:
Meritokracia

Meritokracia je vláda osôb zvolených na základe ich osobných zásluh a schopností, vláda najschopnejších jedincov. Nekladie sa dôraz na bohatstvo (plutokracia), rodinné vzťahy (nepotizmus), sociálnu triedu (oligarchia), priateľov (rodinkárstvo), vyšší vek (gerontokracia), populárnosť (demokracia) alebo na iné historické, sociálne a politické vlastnosti a sily.
Technokratizmus je časť meritokracie, ale pri tejto forme je uplatňovaná technická odbornosť. Výraz Meritokracia po prvýkrát použil v roku 1958 Michael Young vo svojej satirickej knihe "Rise of the Meritocracy" (Vzostup meritokracie).
More geometrico

More geometrico (lat.) je geometrickým spôsobom, teda takým postupom ako v geometrii.
Merizmus

Merizmus (gr. "meros=časť") je myšlienkový smer, ktorý vo vzťahu celku a časti pripisuje prioritu časti. Merizmus je opak holizmu.
Merkantilizmus

Merkantilizmus je ekonomické učenie, ale aj hospodárska politika, ktorá sa realizovala v európskych krajinách v 16. až 17. storočí. Jeho cieľom bolo urýchliť nahromadenie bohatstva v peňažnej forme, a tak zabezpečiť rozvoj formujúcej sa kapitalistickej spoločnosti.
Ich cieľom bola bohatá, hospodársky vyspelá krajina. Za hlavný zdroj bohatstva pokladali zahraničný obchod (peniaze a drahé kovy). Vývoz drahých kovov bol zakázaný. Charakteristické boli vysoké clá, ťažba drahých kovov, dobyvačné vojny.
Rozvinutý merkantilizmus – podpora manufaktúrnej výroby určenej na vývoz (hlavný zdroj zväčšovania bohatstva krajiny). Cieľ bolo dosiahnuť aktívnu obchodnú bilanciu. 
Predstavitelia merkantilizmu – Thomas Mun, Jean-Baptiste Colbert, Mária Terézia, Jozef II.
Maurice Merleau-Ponty

Maurice Merleau-Ponty (* 14. marec 1908, Rochefort, Francúzsko – † 3. máj 1961, Paríž) bol francúzsky fenomenologický filozof, priateľ a spolupracovník J.-P. Sartra. Zaoberal sa fenomenológiou telesnosti a vnímania, ale aj psychológiou a výchovou. 
Životopis.
Po maturite v Paríži študoval v rokoch 1926 – 1930 filozofiu na École Normale Supérieure spoločne so Sartrom a od roku 1930 vyučoval na rôznych gymnáziách. Už počas štúdií sa zoznámil s J. Patočkom, s ktorým si až do smrti písal. V roku 1945 získal doktorát za knihy "La structure du comportement" (Štruktúra správania, 1942) a "Phénomenologie de la perception" (Fenomenológia vnímania, 1945) a spolu so Sartrom založil významný časopis "Les temps modernes", ktorý až do smrti redigoval. V rokoch 1945 – 1948 prednášal filozofiu na univerzite v Lyone a v rokoch 1949 – 1952 bol profesorom detskej psychológie a pedagogiky na Sorbonne. V roku 1952 bol menovaný na Collège de France za vôbec najmladšieho profesora tejto prestížnej školy a prednášal tam až do svojej predčasnej smrti.
Jacob Levy Moreno

Jacob Levy Moreno (* 18. máj 1889, Bukurešť, Rumunsko – † 14. máj 1974, Beacon, New York, USA) bol americký psychiater a sociológ rumunského pôvodu, zakladateľ sociometrie.
Mešek I.

Mešek I. alebo Mieško I. (; * asi 935 – † 25. máj 992) bol poľské knieža z dynastie Piastovcov. 
Považuje sa za zakladateľa poľského štátu v oblasti Veľkopoľska (s hlavným mestom Hnezdno) a je jeho prvým historickým vládcom - mená jeho legendárnych predchodcov (Ziemonislav, Lešek, Ziemovit a Piast) boli uvedene až v 12. storočí prvým poľským kronikárom, známym ako Gallus Anonymus. 
V roku 966 Mešek I. prijal kresťanstvo a oženil sa s Doubravkou z rodu Přemyslovcov, dcérou českého kniežaťa Boleslava I.. Získal Sliezsko a časť Pomoranska. Bol otcom prvého poľského kráľa Boleslava I. Chrabrého.
Morféma

Morféma je najmenšia vydeliteľná časť slova alebo slovného tvaru, ktorá je nositeľom významu alebo funkcie. Nositeľom významu je napr. koreňová morféma, príponová morféma, nositeľom funkcie je napr. spájacia morféma (cest-o-pis).
Zjednodušene možno povedať, že ide o súhrnné označenie pre koreň, predponu, príponu a koncovku slova.
Morféma je podľa štrukturalizmu minimálna, sémanticky ďalej nedeliteľná jednotka. V štrukturalistickom učení o jazyku sa považuje za bilaterálny jazykový znak, čiže jednotu označujúceho (formy) a označovaného (významu).
Delenie.
Podľa polohy v morfematickej štruktúre:
Podľa funkcie:
Iné delenie:
Relačná časť slovesného tvaru.
Vydeľovanie relačných morfém zo slovného tvaru nerobí ťažkosti pri podstatných menách a prídavných menách, porov. "zub-a", "-u.. boľav-ý"," -ého, -ému".. pri niektorých slovesných tvaroch však vzniká otázka, ako ich segmentovať (deliť). Jedným z riešení je predpokladať nulovú morfému v 3. osobe singuláru robí-0 a nulovú tematickú morfému v 3. osobe plurálu rob-0-ia. Nulová morféma je v tvarosloví odôvodnená abstrakcia, lebo tvar nestojí izolovane, ale tvorí súčasť sústavy tvarov. Relačná morféma je v syntetickom gramatickom tvare zaradená na koniec a je len jedna.
Relačné prípony sa delia na ohýbacie (a tie ďalej na skloňovacie a časovacie) a na tvarové (pri slovesách: neurčitkové, prechodníkové, príčasťové). V niektorých tvaroch sa vyskytujú ohýbacie aj tvarové prípony, napr. v tvare "nos-en-ý" prípona "-en" je tvarová (slovesná) a prípona "-ý" je ohýbacia (adjektívna), v tvare "nos-en-ie" prípona "-en-" je tvarová a prípona "-ie" ohýbacia (substantívna).
Morfy.
Morfémy sa v texte realizujú konkrétnymi jednotkami, ktoré sa nazývajú morfy. Pretože rôzne morfy môžu realizovať v rôznych kontextoch jednu a tú istú morfému, považuje sa morféma niekedy za triedu alomorf. Napr. morféma "plurál" má v slovenčine okrem iného alomorfy -y, -i, -ovia, -e.
Morfematický švík.
Hranica medzi relačnou príponou a tvarotvorným základom (bázou) sa nazýva morfematický švík. Morfologický švík je v slovenčine vyznačený pomerne slabo, istými hláskovými zmenami v relačnej prípone aj tvarotvornom základe. Na konci základu sa spoluhlásky t, d, n, l pred samohláskami "-e-, -i-" z prípony menia na spoluhlásky ť, ď, ň, ľ: "plot - plote, ľan - v ľane, sila - v sile.." 
Ďalšie zmeny v báze sú alternácie k-c, ch-s, c-č: "vojak - vojaci, beloch - belosi".
Úloha pri klasifikácii jazykov.
Morfémy sú napríklad aj základom typologickej klasifikácie jazykov na analytické, flektívne a aglutinačné. Slová určitého jazyka morfológ pritom chápe ako zostavené z jednej, či viacerých morfém:
Mesianizmus

Mesianizmus je náboženská viera v Mesiáša, v spásu osoby, náboženského alebo národného spoločenstva. Je to koncepcia vyvolenosti a osobitného poslania národa, hnutia a pod.
Morfeus

Morfeus (, ) je v gréckej mytológii syn boha spánku Hypna a jeho manželky Pásithey, najmladšej z Charitiek. Je to boh snov.
Morfeus sa zjavoval ľuďom v spánku po tom, čo ich uspal a odišiel jeho otec Hypnos. Vedel na seba vziať podobu akéhokoľvek človeka, svoju vlastnú podobu mal len vo chvíľach odpočinku. Gréci si ho predstavovali ako mladého štíhleho chlapca, zvyčajne s malými krídelkami na spánkoch. 
Boli celkom traja bratia: 
Odraz v umení a kultúre.
Morfeus býval zobrazovaný na vázových maľbách a reliéfoch. Jedna z jeho najlepších sôch pochádza až z novoveku, vytvoril ju r. 1852 F. P. Tolstoj (dnes je k videniu v Tretiakovskej galérii v Moskve). 
Bol inšpiráciou pre vytvorenie postavy vo filme Matrix, Morpheus. 
V roku 1917 napísala anglická skladateľka Rebecca Clarke skladbu pre violu a klavír s názvom "Morpheus".
Tiež je po ňom pomenované morfium, čiže morfín. Jeho meno nesie aj planétka 4197 Morpheus.
Morfing

Morfing alebo morphing je špeciálny efekt (SFX) používaný vo filme alebo animácii, pri ktorom dôjde k zámene jedného obrázku na druhý, pričom dochádza k metamorfóze zdrojového obrázku na cieľový obrázok podľa vopred definovaných pravidiel. Cieľom je vytvorenie takej animačnej sekvencie, ktorá by bola interpretovaná ako plynulá transformácia jedného obrazu na druhý. 
V minulosti sa na tento účel používali filmové techniky, dnes sa používajú hlavne počítače.
Morfogenéza

Morfogenéza môže byť:
Meštianstvo

Meštianstvo môže byť:
Morfológia

Morfológia (príslušný odborník sa volá morfológ) môže byť:
Ondrej Mészáros

Prof. PhDr. Ondrej Mészáros, CSc. je slovenský filozof a emeritný vedecký pracovník Filozofického ústavu SAV. 
Zaujíma sa o filozofické otázky lásky a dejiny filozofie v Uhorsku v 19. a na začiatku 20. storočia, vzťah filozofie a literatúry, problém sociálneho času. Publikoval najmä monografie a kapitoly v monografiách. Vydal viacero kníh v slovenskom a maďarskom jazyku.
John Pierpont Morgan jr.

John Pierpont Morgan jr. (* 7. september 1867, Irvington, New York, USA - † 13. marec 1943, Boca Grande, Florida) bol americký bankár a filantrop, syn J. P. Morgana sen., zakladateľa Morganovej finančnej skupiny.
Financoval vojensko-politický blok Dohody počas 1. svetovej vojny.
Bazálny metabolizmus

Bazálny metabolizmus je minimálny stupeň metabolickej aktivity organizmu pri ideálnych vonkajších podmienkach a telesnej i duševnej aktivite, obmedzenej na udržanie základných životných funkcií. U človeka je definovaný pri nasledujúcich podmienkach:
Takýto výdaj sa denne pohybuje okolo 6 270 – 7 500 kJ (1 500 – 1 800 kcal).
Metaetika

Metaetika je časť etiky, ktorá rozpracúva problémy gnozeologickej a logickej povahy jazyka morálky.
Metaetika sa sformovala začiatkom 20. storočia ako relatívne samostatný smer, ktorého predmetom skúmania je etika ako spoločenskovedná disciplína. Etické skúmania metaetiky sa zaoberajú jazykom morálky, analýzou etických pojmov, výrazov a skúmaním pravdivostných hodnôt morálnych súdov. Podľa Wiliama K. Frankenu (1908 - 1994), amerického analytického etika, je predmetom metaetiky otázka dokázateľnosti a oprávnenosti morálnych súdov (Frankena, 1973. s. 96). V literatúre sa často objavujú metaetika a analytická etika ako synonymá, súvisí to s formovaním metaetiky na pozadí anglickej analytickej filozofie.
Predstavitelia.
George Edward Moore, jeho dielo Principia Ethica sa považuje za východiskovú prácu analytickej etiky. Jeho práca spôsobila analytický obrat v etike, bola odmietnutím dvoch filozofických smerov - hedonistického utilitarizmu a novohelgelovského idealizmu, ktoré v 19. storočí dominovali v britskej morálnej filozofii. Na tomto pozadí sa vytváral filozoficko-etický názor G. E. Moora. G. E. Moore sa považuje za zakladateľa metaetiky (zaujímavosťou je, že on sám pojem "metaetika" nepoužil).
Harold Arthur Prichard - deontologická etická koncepcia založená na princípe povinnosti. Diela: Spočíva morálna filozofia na omyle? (Does Moral Philosophy Rest on A Mistake?), Povinnosť a neznalosť faktu (Duty And Ingnorance Of Fact) - publikované v časopise Proceedings of the British Academy v roku 1932.
William David Ross
Charles Kay Ogden
Charles Leslie Stevenson
Richard Mervyn Hare
Conwy Lloyd Morgan

Conwy Lloyd Morgan (* 6. február 1852, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 6. marec 1936, Hastings) bol britský psychológ. 
Od roku 1884 pôsobil ako profesor v Bristole, bol predstaviteľ neorealizmu, zaujímal pozície blízke S. Alexandrovi.
Metafilozofia

Metafilozofia je súbor filozofických a mimofilozofických úvah o filozofii, napríklad filozofia filozofie, metagnozeológia, dejiny filozofie, metodológia filozofie, sociológia filozofie atď.
Metafyzický

Metafyzický (gr.) je týkajúci sa metafyziky; vzťahujúci sa na metafyziku; nadzmyslový.
Nestorius

Nestorius alebo Nestorios (gr. "Νεστόριος", lat. "Nestorios") (po 381 Germanicia – asi 451 Horný Egypt) bol konštantínopolský patriarcha v rokoch 428 až 431. 
Životopis.
Nestorius vyštudoval u známeho exegétu Theodora z Mopsuestie v Antiochii a získal si meno svojimi rečníckymi schopnosťami. Cisár Theodosius II. ho vymenoval v roku 428 za konštantínopolského patriarchu.
Ako predstaviteľ antiochijskej školy sa postavil proti novému pomenovanie, ktoré začalo byť pripisované Ježišovej matke Márii -- θεοτόκος ("Theotokos" nositeľka Boha, Bohorodička). Namiesto toho presadzoval titul Χριστοτόκος ("christotokos" nositeľka Krista). Predstavitelia alexandrijskej školy, predovšetkým Kyrillos z Alexandrie rozprúdili nato teologickú debatu o skutočných Nestoriových postojoch. Otázka sa netýkala len Panny Márie, ale predovšetkým osoby Ježiša Krista a jeho vnímania, v ďalšom rade potom sporov medzi patriarchátmi v Antiochii a Alexandrii, vplyvu cisára na konštantínopolský stolec a papežskeho primátu.
Nestorius odmietol označenie Panny Márie ako "theotokos", pretože sa domnieval, že spochybňuje v skutočnosti Ježišovo božstvo. Máriu považoval za matku iba ľudskej časti Ježišovej osobnosti. Cyril Nestoriovi vytýkal, že tak vlastne popiera vtelenie Boha v Ježišovi Kristovi, a že z Ježiša vytvára dve odlišné osoby -- jednu ľudskú a jednu božiu -- ktoré sa delia o jediné telo.
Cisár Theodosius II. (401 - 450) zvolal ekumenický koncil do Efezu, ktorý sa mal tejto otázke venovať. Podporoval pritom konštantínopolského patriarchu, pápež Celestín I. stál na strane Cyrila. Cyril potom predčasne začal efezský koncil za neprítomnosti antiochijských biskupov, ktorí nestihli prijsť. Koncil tak Nestoria počas jeho neprítomnosti zosadil.
V nasledujúcich mesiacoch bolo sedmnásť biskupov, ktorí Nestoria podporovali, zosadených. 3. augusta 433 potom na nátlak svojej sestry Pulchérie cisár poslal Nestoria do vyhnanstva do hornoegyptského kláštora. Nestoriove spisy boli zničené, dochovali sa iba z časti v sýrčine.
Celý spor zapríčinil rozdelenie cirkvi a podnietil vznik nestoriánskych cirkví, hlavne v Strednej Azií a na Strednom Východe.
V roku 1995 bola najdená kniha napísaná Nestoriom, známa ako "Hérakleidov bazár". Nestorios ju napísal ku koncu svojho života. V knihe odmieta herézu, z ktorej bol obvinený, a jeho popis Krista sa veľmi podobá formule chalcedónskeho koncilu z roku 451. Teológovia, ktorý sa dnes zaoberajú jeho spismi hovoria, že jeho myšlienky boli nesprávne vykladané a že neboli heretické. Otázka, či bol v skutočnosti Nestorius prívržencom nestoriánstva, zostáva nezodpovedaná.
Svetelná metafyzika

Svetelná metafyzika je učenie, podľa ktorého je svetlo substanciou všetkých vecí a tým aj sveta.
Svetelná metafyzika vychádza z novoplatonizmu Plotina, Prokla, Porfýria.
Svetlo je podľa tohoto učenia substancia sveta. Toto pravé, t. j. duchovné svetlo je nehmotná nadzmyslová entita, ktorej zdrojom je Boh ako najvyššia a najdokonalejšia forma svetla. Ľudský rozum je iskra božského svetla v človeku, ktoré duchovne presvecuje ostatné súcna a poznáva ich ako diela svetla božského rozumu. Svetlo tak vystupuje ako základ inteligibility celej skutočnosti a garant pravdivosti poznávajúceho a poznávaného.