burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
2. obvod (Paríž)

2. obvod (), nazývaný obvod Burzy (), je jeden z 20 obvodov Paríža. Nachádza sa na pravom brehu rieky Seina. V 2. obvode a priľahlej časti 8. a 9. obvodu je dôležitá obchodná štvrť sústredená okolo Parížskej opery, v ktorej sa nachádza najväčšia koncentrácia obchodných aktivít. V obvode je aj Parížska burza (burza cenných papierov) a veľké množstvo bankovníckých sídiel, ako aj textilná štvrť, známa ako "Sentier", a koncertná hala "Opéra-Comique".
2. obvod je aj domovom všetkých parížskych sklenených obchodných pasáží z 19. storočia. Na začiatku 19. storočia bola väčšina ulíc Paríža tmavá a zablatená a nemala chodníky. Niekoľko podnikateľov napodobnili úspech priechodu Passage des Panoramas a jeho pekne osvietené, suché a vydláždené priechody pre chodcov. V strede 19. storočia tam bolo okolo dvoch tuctov takýchto obchodných peších zón, ale veľa z nich zmizlo, keď parížske úrady nariadili vydláždiť hlavné ulice, pridať chodníky a plynové pouličné osvetlenie. K ďalším takýmto priechodom – okrem Passage des Panoramas – patria Galerie Vivienne, Passage Choiseul, Galerie Colbert, Passage des Princes, Passage du Grand Cerf, Passage du Caire, "Passage Lemoine", Passage Jouffroy, Passage Basfour, Passage du Bourg-L'abbé a Passage du Ponceau.
Geografia.
2. obvod je najmenší obvod Paríža s rozlohou iba .
Demografia.
2. obvod dosiahol svoj vrchol v osídľovaní v rokoch pred 1861, teda v čase svojho vzniku v rámci reorganizácie Paríža v roku 1860. Podľa posledného sčítania ľudí (v roku 1999) mal 19 585 obyvateľov, pričom počet ponúkaných pracovných miest je 61 672 – napriek malej rozlohe je to obvod s najväčšou koncentráciou komerčných aktivít, s priemerom 62 695 pracovných miest na km².
Štvrte.
Každý z 20 parížskych obvodov je rozdelený na štyri štvrte (quartiers). Zoznam štvrtí 2. obvodu:
Podľa oficiálneho číslovania parížskych mestských štvrtí majú tieto štvrte čísla 5 – 8.
Diracova miera

Diracova miera je miera "δ""x" na množine "X" (so "σ"-algebrou všetkých podmnožín "X"), ktorá dáva množine {"x"} mieru 1, pre daný bod formula_1:
Vo všeobecnosti je táto miera definovaná
pre každú podmnožinu formula_4.
Diracova miera je pravdepodobnostná miera. Diracove miery sú práve všetky extremálne body konvexnej množiny všetkých pravdepodobnostných mier na "X".
Názov je odvodený od Diracovej funkcie delta.
Vlastnosti Diracovej miery.
Nech "δ""x" značí Diracovu mieru v bode "x" merateľného priestoru ("X", Σ).
Predpokladajme, že ("X", "T") je topologický priestor, a že Σ obsahuje všetky borelovské podmnožiny "X".
Josef Klika

Josef Klika (* 23. december 1833, Nesvačily - † 9. október 1873, Kutná Hora bol menej známy český prírodovedec, botanik, zoológ – entomológ a stredoškolský profesor, ktorý má význam hlavne ako autor niektorých zriedkavých prác o hmyze, ale aj prác pedagogického a botanického charakteru.
Životopis.
Narodil sa neďaleko Berounu. Spočiatku sa učil u svojho otca, ktorý bol učiteľom a potom navštevoval obecnú školu v Březnici. V roku 1845 odišiel študovať na akademické gymnázium do Prahy, kde ukončil svoje štúdium v roku 1853. Následne pokračoval v štúdiu prírodných vied na Karlovej univerzity v Prahe. Na fakulte ukončil svoje štúdium v roku 1856. V školskom roku 1856/1857 pracoval ako zastupujúci učiteľ v Lokti. Odtiaľto odišiel v roku 1858 do Pardubíc, kde pôsobil ako profesor pri vyšších reálnych školách cca 14 rokov. Tu boli jeho pričinením zriadené vyššia dievčenská a priemyslová škola. Dňa 1. októbra 1872 bol menovaný hlavným učiteľom v c. k. učiteľskom ústave v Kutnej Hore. Počas svojho života napísal celý rad prírodovedne zameraných článkov do rôznych časopisov.
Zomrel pomerne mladý v Kutnej Hore v roku 1873. 
Entomologické aktivity.
Vedľa iných prírodných odborov sa zaoberal tiež entomológiou, prevažne štúdiom chrobákov a motýľov. Pre entomológiu majú význam hlavne jeho práce, ktoré na základe svojich poznatkov spracoval pre školské účely pod názvom: „Přírodopis názorný pro školu i dům“, kde v nakladateľstve I. L. Kobera v Prahe vyšli dve časti, z ktorých prvá pojednáva v šiestich zošitoch o motýľoch a druhá pojednáva v deviatich zošitoch o chrobákoch.
The Kinks

The Kinks bola anglická rocková skupina, ktorú v roku 1963 založil skladateľ a spevák Ray Davies spolu so svojim bratom gitaristom a spevákom Dave Daviesom a basgitaristom Pete Quaifem. Názov vznikol vďaka ich výstrednému („kinky“) oblečeniu: koženým plášťom a čižmám na vystúpeniach.
Už v raných dobách rokenrolu, v 60. rokoch skupinu uznávali fanúšikovia, hudobná kritika ako aj ich súčasníci ako formáciu, ktorá najviac ovplyvnila vtedajší hudobný vývoj. V USA je skupina The Kinks kategorizovaná v prvej štvorke tzv. "britskej invázie" spolu so skupinami The Beatles, The Rolling Stones a The Who. Napriek tomu, že sa táto skupina nedá po stránke komerčnej úspešnosti porovnať s ďalšími tromi menovanými, býva spolu s nimi považovaná za najdôležitejšiu a najvplyvnejšiu rockovú skupinu všetkých čias. Skupina si získala rešpekt už svojím tretím vydaným singlom „You Really Got Me“. 
The Kinks svojou tvorbou ovplyvňovali aj ďalšie generácie hudobníkov: od nahrávania coververzií ich skladieb skupinami a umelcami ako sú The Jam, The Knack, The Pretenders, Def Leppard, Van Halen, Green Day, David Bowie, Queens of the Stone Age... po označenie skupiny The Kinks ako jedného zo svojich najväčších vzorov od hviezd britpopu 90. rokov ako boli Blur, Oasis, XTC či Supergrass.
Aj „"samozvaný fanúšik"“ skupiny Pete Towshend (The Who) na margo tejto skupiny vyhlásil:
„"Som presvedčený, že Ray Davies by mal jedného dňa dostať ocenenie za poéziu. Objavil nový druh poetiky a nový druh jazyka pre písanie popových piesní, ktorý ma veľmi ovplyvnil v mojich úplných začiatkoch."“
Rad nemeckého orla

Rad nemeckého orla (, skrátene "Deutscher Adlerorden") bolo nemecké vyznamenanie udeľované od roku 1937 počas nacistického režimu v Nemecku. Jeho nosenie je v Nemecku od roku 1957 prísne zakázané.
Počas druhej svetovej vojny ho získali najmä predstavitelia neutrálnych a Nemecku naklonených štátov. Nositeľom vyššieho stupňa Radu nemeckého orla bol aj prezident Jozef Tiso, ktorý ho získal v roku 1943.
Glock

Glock je rakúsky výrobca zbraní a vojenskej výbavy, pomenovaný po svojom zakladateľovi Gastonovi Glockovi. V súčasnosti je známy najmä ako výrobca pištolí s polymérovým rámom.
Propagačné materiály firmy Glock uvádzajú názov firmy so všetkými písmenami veľkými ("GLOCK"), ale nezávislé zdroje píšu názov iba s prvým veľkým písmenom.
História.
Firma bola založená v roku 1963 v meste Deutsch-Wagram pri Viedni. Pôvodne vyrábala plastové záclonové tyče a zásuvky, v 70. rokoch začala pre armádu dodávať guľometné nábojové pásy, cvičné granáty, zákopové lopatky a poľné nože.
Armádna požiadavka.
Začiatkom roku 1980 Gaston Glock zareagoval na armádnu požiadavku na novú krátku palnú zbraň. Napriek tomu, že nemal skúsenosti s vývojom palných zbraní, podarilo sa mu v apríli 1981 patentovať svoje riešenia a v máji 1982 poslal prvú vzorku rakúskej armáde. Tá pištoľ (Glock 17) prijala a následne sa Glocky rozšírili po celom svete.
Safe Action.
Pištole Glock sú vybavené tzv. Safe Action spúšťovým mechanizmom. Namiesto kohútika majú čiastočne prednatiahnutý úderník, ktorý sa stlačením spúšte natiahne úplne. Po vypálení náboja sa po uvoľnení spúšte vráti do pôvodného stavu. Nevýhodou tohto systému je, že pokiaľ zlyhá náboj, nie je možné vystreliť znovu stlačením spúšte.
Súčasťou Safe Action sú tri nezávislé poistky:
Glocky nemajú vonkajšiu (manuálnu) poistku.
Popularita.
Podľa firmy Glock sa predalo vyše 2,5 milióna pištolí vo vyše 100 krajinách. Pištole Glock používajú ozbrojené zložky, policajné zbory a bezpečnostné agentúry v 30 – 50 krajinách. V USA meno Glock zľudovelo a používa sa pre akúkoľvek drahú čiernu pištoľ.
Mýty o „plastovej pištoli“.
Podľa jednej z mestských legiend sa pištoľ Glock nedá objaviť detektormi kovu. Tento mýtus vznikol z článku v "The Washington Post", ktorý bez overenia faktov prevzali ďalšie spravodajské agentúry, televízie a noviny. V skutočnosti tvorí 83% hmotnosti Glocku klasická oceľ a navyše plastové časti sú z tzv. Polymeru 2, ktorý je na rentgene vidieť.
Pištole Glock neboli prvé palné zbrane s plastovým rámom. Firma Heckler &amp; Koch použila polymér pre rám pištole VP70 v roku 1970. Ešte predtým, v roku 1959 uviedol Remington pušku s polymérovým rámom Nylon 66.
Aspis

Aspis,grécky Ασπις, novogr.Ασπίδα (Aspída) je starogrécky všeobecný termín pre slovo štít. Aspis, ktorý používali starogrécki pešiaci, sa nazýva hoplon (Οπλον), odtiaľ je odvodený aj ich názov hopliti.
Slovo "hoplon" doslova znamená: 
Konštrukcia.
Hoplon je kruhový drevený štít vypuklého tvaru. Rám štítu bol pokrytý tenkou vrstvou bronzu. Pred koncom 6. storočia pred Kr. sa začal pokrývať bronzom celý štít. V niektorých obdobiach sa zvykli štíty maľovať. Najznámejšia dekorácia aspisu je zo Sparty: červené veľké písmeno lambda (Λ). Aténski hopliti používali malú sovu,tébski hopliti sfingu a Makedónski Gréci používali písmeno M.
Použitie.
Hoplony boli nenahraditeľné pri vytváraní falangy. Štít chránil nielen ľavú stranu hoplita, ale aj pravú stranu jeho spolubojovníka, vytvárajúc tak nepreraziteľnú bariéru.
Berlínska ulica (Košice)

Berlínska ulica, pomenovaná podľa hlavného mesta Nemecka, leží v Košiciach v mestskej časti Sídlisko Ťahanovce v okrese Košice I. Ulica vznikla v roku 1987. Autobusová zastávka MHD "Berlínska" sa nachádza pri križovatke s Európska triedou.
Kávovník arabský

Kávovník arabský (lat. "Coffea arabica" alebo staršie "Coffea vulgaris") je druh z rodu kávovník ("Coffea") z čeľade marenovité ("Rubiaceae"). 
Charakteristika.
Pochádza z horských oblastí Etiópie a dorastá do výšky 5-6 m, v kultúre 2-3 m. Je to vždyzelený ker s eliptickými tuhšími listami dosahujúce až 15 cm dĺžky. Listy bývajú zvlnené, položené ústretovo na stonkách. Niekoľko početné kvety vyrastajú vo zväzočkoch v úžľabí listov, korunné plátky sú biele. Plodom je 1,5 cm veľká kôstkovica, najprv zelenej farby, v priebehu sa farba mení cez žltú, červenú či fialovú. Vnútri plodov sa nachádzajú 1-2 semená s pozdĺžnou ryhou. Tie obsahujú značné množstvo bielkovín, lipidov, sacharidov a 0,5-1,7% kofeínu. Preto sa dnes kávovník tiež pestuje po celom svete v trópoch a subtrópoch ako pochutina. V poslednej dobe sa objavuje i v agrolesníckych sústavách, pretože znáša do určitej miery zatienenie a sám poskytuje tieň iným plodinám, najčastejšie zeleninám. Kávovník arabský je dnes najrozšírenejším kávovníkom pestovaným na výrobu kávy.
Systematika.
Tento druh v rámci rodu "Coffea" spadá do sekcie "Eucoffea", podsekcie "Erythrocoffea".
Tento druh sa v niektorých systémoch delí na dve variety: "Coffea arabica" var. "typica" a "Coffea arabica" var. "bourbon", ktoré sa navzájom krížia. Najznámejšími kultivarmi sú: Blue Mountain, San Ramon, Maragogipe, French Mission, Kent, Cattura či Mundo Novo.
Pečenga

Pečenga (, ) je ruské prístavné mesto na rieke Pečenga asi 100 km severozápadne od Murmanska.
Odtrhnutie od Fínska.
V priebehu zimnej vojny okupoval Petsamo Sovietsky zväz. Po následnej mierovej zmluve z Moskvy pripadla ZSSR len časť Rybačského polostrova ().
V roku 1941, v priebehu druhej svetovej vojny, bolo Petsamo využívané nacistickým Nemeckom ako základňa pre útoky na Murmansk. Roku 1944 Petsamo opäť okupovala Červená armáda. Parížskou zmluvou z roku 1946 pripadlo Petsamo opäť ZSSR.
Celje

Celje (, ) je tretie najväčšie mesto v Slovinsku. Má rozlohu 94,9 km² a žije tu 48 081 obyvateľov.
Kogadža-džima

Kogadža-džima alebo Kogadžadžima je menší ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v japonskom súostroví Rjúkju, severozápadne od ostrova Nakano-šima. Ostrov je tvorený viacerými lávovými dómami andezitového zloženia, neskoropleistocénneho až holocénneho veku. Na pobrežných útesoch sa vyskytuje menšia fumarolická aktivita.
Škoda 16Tr

Škoda 16Tr mala byť modernizovanou verziou typu 14Tr. No s praktického hľadiska boli trolejbusy tohto typu označené a predávané pod značkou 14TrM.
Gadža-džima

Gadža-džima alebo Gadžadžima je menší ostrov vulkanického pôvodu pod správou Japonska, nachádzajúci sa východne od hlavnej reťaze súostrovia Rjúkju. Prevažne andezitový stratovulkán sa týči do výšky nad hladinou mora. Presný vek poslednej erupcie nie je známy, odhaduje sa na koniec pleistocénu až začiatok holocénu.
Kompaktná množina

Kompaktná množina alebo kompakt je taká množina bodov topologického priestoru, že z každého jej pokrytia otvorenými množinami sa dá vybrať pokrytie konečné.
V Euklidovských priestoroch sú kompaktné množiny práve ohraničená a uzavreté podmnožiny Euklidovského priestoru. Napríklad v R je uzavretý jednotkový interval [0, 1] kompaktný, ale množina celých čísel Z nie (nie je ohraničená), ani polootvorený interval [0, 1) (nie je uzavretý). 
Na metrických priestoroch možno ekvivalentne definovať kompaktnú množinu pomocou postupností: kompaktná množina je taká množina, že z každej postupnosti v tejto množine sa dá vybrať postupnosť konvergentná (v tejto množine). Kompaktná množina je na týchto priestoroch uzavretá a ohraničená. 
V konečnodimenzionálnych normovaných vektorových priestoroch je množina kompaktnou prave vtedy, ak je uzavretá a ohraničená.
O kompaktnom priestore alebo kvázikompaktnom priestore (podľa Bourbakiho) hovoríme, ak je kompaktná množina priestorom (topologickým, vektorovým, metrickým). 
Hausdorffov kompaktný priestor alebo kompaktný priestor (podľa Bourbakiho) je kvázikompaktný priestor podľa Bourbakiho, ktorý je Hausdorffovým priestorom.
Termín "kompaktný" zaviedol Fréchet v roku 1906.
Definície.
Kompaktnosť podmnožín R"n".
Pre každú podmnožinu "A" Euklidovského priestoru R"n" sú nasledujúce podmienky ekvivalentné:
V iných priestoroch nemusia byť tieto podmienky ekvivalentné.
Kompaktnosť topologického priestoru.
Vlastnosť "konečného podpokrytia" je abstraktnejšia ako "uzavretosť a ohraničenosť", ale má tú výhodu, že k jej použitiu stačí znalosť topológie danej množiny, tj. nie je nutná znalosť metriky alebo okolitého priestoru. Teda kompaktnosť je topologická vlastnosť.
Topologický priestor "X" sa nazve kompaktným, ak z každého jeho otvoreného pokrytia možno vybrať konečné podpokrytie. Formálne to znamená:
Vety.
Niektoré tvrdenia vzťahujúce sa ku kompaktnosti:
Ďalšie formy kompaktnosti.
Existuje množstvo topologických vlastností, ktoré sú ekvivalentné kompaktnosti v metrických priestoroch, ale vo všeobecných topologických priestoroch nie:
Platia nasledujúce implikácie:
Metrický priestor sa nazýva prekompaktný alebo totálne ohraničený, ak každá postupnosť má cauchyovskú podpostupnosť.
3. obvod (Paríž)

3. obvod () alebo Obvod Temple (), je jeden z 20 obvodov Paríža. Nachádza sa na pravom brehu rieky Seina a má druhú najmenšiu rozlohu po 2. obvode.
3. obvod zahŕňa na severe tichšiu časť stredovekej štvrte Le Marais (zatiaľ čo 4. obvod obsahuje živšiu severnú časť štvrte Le Marais s gayskou štvrťou). V tomto obvode sa nachádza najstarší zachovaný dom (postavený v roku 1401) v Paríži na ulici Rue de Montmorency.
Malá, ale rýchlo sa rozrastajúca štvrť Chinatown, kde žijú prisťahovalci z Wen-čou, sa sústreďuje na ulici Rue de Maire, vedľa "Conservatoire National des Arts et Métiers" (Národné konzervatórium umenia a remesiel), v ktorom je kláštor "Saint-Martin-des-Champs".
Geografia.
S rozlohou je 3. obvod druhý najmenší obvod v Paríži.
Demografia.
3. obvod dosiahol svoj vrchol počtu obyvateľov v období pred rokom 1861, teda v čase svojho vzniku v rámci reorganizácie Paríža v roku 1860. Podľa posledného sčítania ľudí (v roku 1999) mal 34 248 obyvateľov, pričom počet ponúkaných pracovných miest bol 29 723.
Štvrte.
Každý z 20 parížskych obvodov je rozdelený na štyri štvrte (quartiers). Zoznam štvrtí 3. obvodu:
Podľa oficiálneho číslovania parížskych mestských štvrtí majú tieto štvrte čísla 9 – 12.
Opole

Opole (, ) je sídlo Opolského vojvodstva v Poľsku. 
Patrí medzi najstaršie mestá v Poľsku. Od raného stredoveku do začiatku 20. storočia bolo metropolou Horného Sliezska. Mestom preteká rieka Odra. V meste žije asi 130 tisíc obyvateľov.
Vydumanec (prítok Šemšianskeho potoka)

Vydumanec je potok v Above, na území okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Šemšianskeho potoka, meria a je tokom VIII. rádu.
Pramení v juhovýchodnom výbežku Volovských vrchov, v podcelku Holička, na východoseverovýchodnom svahu Dlhej chraste () v lokalite Panský les, v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, zľava priberá krátky prítok a prechodne tečie smerom na juh. Následne sa stáča na juhojuhozápad, vteká do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina, v lokalite Pod Dlhou chrasťou priberá krátky ľavostranný prítok, ďalej podteká cestu II. triedy č. 548, esovito sa ohýba a zľava priberá dva prítoky z lokality Ortoviská. Ďalej už pokračuje juhozápadným smerom a južne od obce Šemša ústi v nadmorskej výške do Šemšianskeho potoka.
Nováčanský potok

Nováčanský potok je potok v Above, na území okresu Košice-okolie. Je to ľavostranný prítok Zlatína, meria 4,3 km a je tokom VIII. rádu.
Pramení v juhovýchodnom výbežku Volovských vrchov, v podcelku Holička, na juhozápadnom svahu vrchu Holička (727,2 m n. m.) v lokalite Nováčanský les, v nadmorskej výške približne 465 m n. m. Na hornom toku tečie severojužným smerom, v pramennej oblasti priberá krátky ľavostranný prítok z JJZ úbočia Holičky a vstupuje do Košickej kotliny, do podcelku Medzevská pahorkatina, kde preteká intravilánom obce Nováčany. Na hornom konci obce priberá ľavostranný prítok z lokality Úboč a pod obcou sa stáča juhojuhozápadným smerom. Následne podteká cestu II. triedy č. 548, z pravej strany priberá významný prítok (3,1 km) z Nováčanského lesa a JJZ od obce Nováčany ústi v nadmorskej výške cca 265,5 m n. m. do Zlatína.
Deneb Algiedi

Deneb Algiedi (δ Cap / δ Capricorni) alebo zriedkavejšie Scheddi je hviezda v súhvezdí Kozorožec. Jej názov pravdepodobne pochádza z názvu "Dhanab al Jady" prekladaného ako „chvost kozorožca“ alebo jednoducho „chvost kozy“. Táto, pre malé ďalekohľady nezaujímavá hviezda, je spektroskopická a súčasne zákrytová premenná dvojhviezda typu Algol. Jej jasnosť kolíše v rozsahu 2,9 až 3,1 mag v perióde 24,5 hodín. Takéto malé zmeny jasnosti sa dajú voľným okom len ťažko postrehnúť. Vo vzdialenosti 2´ obieha hlavnú zložku sprievodca s jasnosťou 12,5 mag.
Alice in Chains

Alice in Chains (skrátene AIC) je americká grungeová skupina, ktorá vznikla v Seattli v roku 1987. Stali sa jednou z najúspešnejších skupín žánru grunge spolu s Nirvanou, Soundgarden a Pearl Jam. Svoju najväčšiu slávu zažívala v 90-tych rokoch na čele so spevákom Layne Staleym. Po jeho smrti v apríli 2002 sa skupina rozpadla.
Znovuzrodenie skupiny nasledovalo po benefičnom koncerte pre obete cunami na začiatku roku 2005, kde namiesto Laynea spievali rôzni iní speváci. Skupina zožala veľký úspech, preto sa rozhodli vydať na turné so spevákom Willamom DuVallom. V rámci neho navštívili v júni 2006 aj Slovensko.
Olsztyn

Olsztyn (hist. slovenský názov "Olštýn", ) je mesto na severe Poľska. Prvá zmienka o meste je z roku 1347. Do roku 1945 bolo mesto súčasťou Nemecka, presnejšie časti Východné Prusko.
Deratizácia

Deratizácia je proces likvidácie potkanov a iných škodlivých hlodavcov (myší), obzvlášť v obytných priestoroch, menej vo voľnej prírode rôznymi prostriedkami. Deratizácia je dôležitá najmä z hľadiska hygieny, pretože hlodavce často rozširujú pre človeka nebezpečné choroby, napr. mor.
Zdroje.
http://www.remekddd.sk/deratizacia
Európska knižnica

Európska knižnica - The European Library je službou poskytovanou cez World Wide Web, ktorá poskytuje prístup ku zdrojom 47 národných knižníc Európy, k digitálnym i analógovým prameňom vrátane kníh, časopisov, novín, zvukových záznamov a iných materiálov. Portál Európskej knižnice - The European Library ponúka bezplatné vyhľadávanie a obsahuje záznamy s metaúdajmi, rovnako ako aj digitálne objekty: niektoré zdarma, iné za poplatok. Globálny manažment Európskej knižnice je založený na konzorciu 23 platiacich členských národných knižníc, pričom všetky z nich zodpovedajú za údržbu a vývoj portálových služieb.
História.
Portál Európskej knižnice bol vytvorený v spolupráci s 9 národnými knižnicami a národnými knižnicami a CENL - Konferenciou riaditeľov európskych národných knižníc) v rámci projektu TEL (Európska knižnica: Brána k európskemu poznaniu). Projekt TEL prebiehal v rokoch 2001-2004 a bol financovaný v rámci Piateho rámcového programu Európskej komisie. Do projektu boli zapojené národné knižnice Fínska, Nemecka, Talianska (Florencia, Rím), Holandska, Portugalska, Slovinska, Švajčiarska a Spojeného kráľovstva.
Portál TheEuropeanLibrary.org bol spustený 17. marca, 2005 a za viac ako rok ho navštívilo vyše 500 000 návštevníkov. V súčasnosti sú cez portál k dispozícii na vyhľadávanie zbierky 23 národných knižníc a zbierky ďalších 21 národných knižníc sú prístupné cez portál prostredníctvom hypertextových odkazov.
Plány.
Cieľom Európskej knižnice je stať sa už v blízkej budúcnosti centrálnou bránou ku všetkým elektronickým zdrojom 47 európskych národných knižníc. 21. marca 2006 Európska komisia vydala tlačovú správu , podľa ktorej Európska knižnica poskytne infraštruktúru pre Európsku digitálnu knižnicu, ktorá má byť spoločnou službou všetkých významných organizácií uchovávajúcich digitálne dedičstvo(knižnice, archívy, múzeá) v Európe.
Vyhľadávací nástroj.
Portál Európskej knižnice TheEuropeanLibrary.org sa neustále prispôsobuje novým koncovým používateľom a odzrkadľuje vývoj v členských národných knižniciach.
Efemérny tok

Efemérny (vodný) tok (iné názvy: občasný (vodný) tok, epizodický (vodný) tok) je vodný tok, ktorého koryto je dlhý čas bez vody a naplní sa prevažne len po občasných dažďoch, topení snehu a podobne. Koryto príp. celá dolina takéhoto toku sa nazýva:
Hendrik Lorentz

Hendrik Antoon Lorentz (* 18. júl 1853, Arnhem, Holandsko – † 4. február 1928, Haarlem) bol holandský fyzik.
V roku 1902 získal Nobelovu cenu spolu s Pieterom Zeemanom za výskum vplyvu magnetizmu na žiarenie, najmä Zeemanov jav.
Hadovník väčší

Hadovník väčší ("Bistorta major") ľudovo nazývaný užovník, hadí koreň je liečivá rastlina z čeľade stavikrvovité.
La Plata (ústie)

La Plata (iné názvy: Río de la Plata, nesprávne alebo zastarano: "Rio de la Plata"; po španielsky dnes: "Río de la Plata", do konca 19. stor. aj: "Rio de la Plata", doslova: „rieka striebra, strieborná rieka“; po anglicky [napríklad v názvoch miestnych športových klubov ]: "River Plate") je spoločné ústie riek Paraná a Uruguaj do Atlantického oceánu. 
Má dĺžku asi , šírku 20, vodná plocha asi . Nízke brehy, veľa ostrovov. Jeho voda nažltnutá naplaveným bahnom z riek je viditeľná v mori ešte od pevniny. Na brehoch La Platy leží hospodárske a populačné jadro Argentíny a Uruguaja (aglomerácie Buenos Aires a Montevideo). Je to významná trasa lodnej dopravy do vnútrozemia. La Platu objavil Španiel Juan Díaz de Solís v roku 1515.
Kranj

Kranj (, ) je mesto v Slovinsku. Má rozlohu 150,9 km² a v roku 2005 tu žilo 53-tisíc obyvateľov.
José Gervasio Artigas

José Gervasio Artigas (* 19. jún 1764, Montevideo, Uruguaj - † 23. september 1850, Asunción, Paraguaj) bol uruguajský generál a politik.
V rokoch 1806–1807 bojoval proti britskému vpádu do miestokráľovstva Río de la Plata. V rokoch 1811–1814 za oslobodenie Uruguaja od španielskej nadvlády a v rokoch 1811–1812 proti portugalskému vojsku v Uruguaji. Jeho úsilie o federatívne usporiadanie Argentíny s autonómiou provincií vyvolalo najmä od roku 1813 trvalý konflikt s centralistickou vládou v Buenos Aires, ktorej formálne podliehal a ktorá sa ho roku 1814 pokúsila vojenský priviesť k poslušnosti. V roku 1815, po odchode vládneho vojska z Montevidea, sa stal najvyššou autoritou v krajine. V roku 1816 čelil vpádu portugalského vojska vyslaného dobyť uruguajské územie. Po niekoľkých porážkach a po strate Montevidea 20. januára 1817 viedol proti okupantom partizánsku vojnu. Roku 1819 podľahol ich materiálnej prevahe. 
Od roku 1820 žil v exile v Paraguaji.
Münchner Straßenfest

Münchner Strassenfest je festival, ktorý sa koná každoročne v lete v Mníchove (konkrétny dátum je potrebné si vždy pozrieť na www stránkach Mníchova [www.muenchen.de]). Na jeden víkend sa zmení Luitpoldstraße na veľký jarmok so stánkami, atrakciami, pódiami, koncertmi.
Tupamaros

Tupamaros alebo Movimiento de Liberación Nacional ("MLN") bolo gerilové hnutie národného odporu v Uruguaji. Založené bolo v roku 1963 s cieľom pomáhať chudobným, jedným z jeho ústredných lídrov bol Raúl Sendic. V roku 1968 sa ako odpoveď na vládne represie hnutie zradikalizovalo a začalo bojovať za zvrhnutie vlády a vytvorenie socialistického štátu. Stali sa jednou z prvých organizácii tzv. mestskej gerily a inšpirovali tak mnoho ďalších organizácii vo svete (napr. RAF, či Weatherman). V rokoch 1973 - 1985 boli jeho členovia prenasledovaní pravicovou vojenskou diktatúrou, ktorá v tom čase vládla v Uruguaji. Po obnovení demokracie v krajine v roku 1985 sa hnutie vzdalo ozbrojeného boja a v roku 1989 sa pripojilo ku koalícii ľavicových politických strán Frente Amplio (Široký front). Názov Tupamaros je odvodený od mena vodcu povstania andských Indiánov proti španielskej nadvláde v osemdesiatych rokoch 18. storočia Tupaca Amarua II.. 
Člen hnutia Tupamaros José Mujica (nar. 1935) bol v prezidentských voľbách 29. novembra 2009 zvolený za prezidenta Uruguaja ako kandidát ľavicovej koalície Frente Amplio (Široký front), ktorá v Uruguaji vládne od roku 2005.
Electric Ladyland

Electric Ladyland je rockový album amerického hudobníka Jimiho Hendrixa a jeho skupiny The Jimi Hendrix Experience. Album bol vydaný v októbri 1968. Na albume sa prejavila Hendrixova hra na elektrickej gitare a dvojalbum Electric Ladyland je mnohými považovaný za jeden z najlepších rockových albumov v histórii.
V roku 2003 bol tento album časopisom "Rolling Stone" zaradený na 54. miesto zoznamu najlepších albumov všetkých čias.
Eutychián

Svätý Eutychián († 7. december 283) bol pápežom od 4. januára 275 do 7. decembra 283.
Bol rodákom z Toskánska. O jeho pontifikáte existujú len skromné správy. Tie správy o jeho vláde, ktoré existovali, boli zrejme zničené počas Diokleciánovho prenasledovania. Preto sa o ňom šírili rôzne dohady alebo číre fantázie. Nie je isté ani to, že bol mučeníkom. Rímsky kalendár z roku 354 ho zaraďuje do zoznamu biskupských pohrebov, no nie do zoznamu mučeníkov. Bol posledným pápežom, ktorý bol pochovaný v pápežskej krypte na Kalixtovom cintoríne, kde sa našli fragmenty z jeho epitafu napísaného zle vyformovanými gréckymi písmenami.
Sviatok má 7. decembra.
Jeho telo previezli v roku 1559 do dómu v Sarzane pri Rovigu.
Príspevky do chodu cirkvy.
Zaviedol požehnanie zberu úrody. Do svätej omše zaviedol ofertórium. Všetkých opilcov, ktorí denne požívali alkohol exkomunikovával, kým sa nepolepšili.
Kučino-šima

Kučino-šima alebo Kučinošima je ostrov, nachádzajúci sa v severnej časti japonského súostrovia Rjúkju, medzi ostrovmi Nakano-šima a Kučinoerabu-džima. Rozmery ostrova sú 3 × , najvyšší bod je nad hladinou mora. V severnej časti ostrova sa nachádzajú dve osady "Nišinohama" a "Kučino-šima".
Ostrov je tvorený dvoma andezitovými stratovulkánmi "Joko-dake" a "Mae-dake". Stratovulkán Mae-dake bol aktívny v období medzi 8. až 13. storočím (bez bližšieho určenia veku).
Kučinoerabu-džima

Kučinoerabu-džima alebo Kučinoerabudžima je ostrov nepravidelného tvaru (4 × ), nachádzajúci sa v severnej časti japonského súostrovia Rjúkju, asi západne od ostrova Jakušima. Východá časť ostrova je pokrytá skupinou stratovulkánov "Furu-take", "Šin-take" a "Noike", zoradených paralelne s Rjúkjuskou priekopou. Najvyšší z nich je Furu-take (), ktorý je zároveň aj najvyšším bodom ostrova. Na severozápadnom okraji Furu-take sa nachádza Šin-take – jediné vulkanické centrum, aktívne v historickej dobe. Od roku 1840 bolo zaznamenaných niekoľko stredne silných freatických erupcií, najväčšia sa odohrala na jar v roku 1931.
Kikai

Kikai je názov sopečnej kaldery, nachádzajúcej sa v Juhočínskom mori, asi južne od japonského ostrova Kjúšu. Prakticky celá kladera je pod vodou, nad hladinu vyčnievajú postkalderové ryolitové lávové dómy "Šowa-Iwo-džima" a "Iwo-dake", ktoré sú aktívne v súčasnosti (Iwo-dake), resp. boli aktívne minulosti (Šowa-Iwo-džima).
Kaldera vznikla približne pred 6 300 rokmi, ako následok mohutnej explózie, jednej z najväčších v holocéne. Len objem vyvrhnutej tefry sa odhaduje na 1,5 × 1011 m3 a popolový spád sa našiel až na Hokkaide. Erupcia úplne zničila pôvodný stratovulkán, ako aj južné a východné časti ostrova Kjúšu. Zdevastované oblasti neboli obývané niekoľko storočí.
Elektronická vojna

Elektronická vojna (iné názvy: elektronický boj alebo rádioelektronický boj, skr. REB) je druh bojovej činnosti vykonávaný výlučne elektronickým vybavením a proti protivníkovmu elektronickému vybaveniu. Tu sa rozumejú komunikačné vybavenie (rádiostanice, vysielačky, internet) a riadiaca elektronika výzbroje (najmä senzory riadených striel, radary).
Slovník termínov a definícií NATO definuje elektronický boj ako: „"vojenskú činnosť využívajúcu elektromagnetickú energiu na poskytovanie situačného povedomia a na dosiahnutie ofenzívnych a defenzívnych účinkov."“
Elektronika dokáže enormne zvýšiť účinnosť existujúcich zbraňových systémov, a to tak, že armáda vyzbrojená rovnakými zbraňami ako protivník ale bez zodpovedajúcich elektronických systémov môže protivníkovej armáde pomerne ľahko podľahnúť. Ale aj keď sú elektronické systémy obrovskou výhodou, ako všetky také systémy so sebou prinášajú i nevýhody.
Ciele.
Elektronickú vojnu môžu deliť podľa spôsobu činnosti na "aktívnu" a "pasívnu". Za pasívnu činnosť možno považovať takú, ktorá sa podľa medzinárodného práva "nepovažuje" za akt agresie a možno ju prevádzkovať i v mierovom období.
Pri pasívnom rádioelektronickom boji je cieľom:
Pri aktívnom rádioelektronickom boji môže byť cieľom
Gdyňa

 
Gdyňa (, kašubsky "Gdiniô") je prístavné mesto na severe Poľska v Pomoranskom vojvodstve. V súčasnosti je Gdyňa s 246-tisíc obyvateľmi dvanáste najväčšie mesto Poľska a druhé najväčšie vo vojvodstve po Gdansku. Spoločne s kúpeľným mestom Sopot, Gdanskom a okolitými satelitnými mestečkami tvorí spolu metropolitnú oblasť nazývanú "Trojmesto" (Trójmiasto) s viac ako miliónom obyvateľov. 
Gdyňa bola po stáročia iba malou farmárskou a rybárskou dedinou na pobreží Baltského mora. Až do roku 1923 to bola malá bezvýznamná obec, ktorá slúžila ako turistický rezort v tzv. poľskom koridore, oddeľujúcom Východné Prusko od vtedajšej Nemeckej weimarskej republiky. Po obnovení poľskej nezávislosti v roku 1918 bolo rozhodnuté, že v meste bude vybudovaný hlavný poľský prístav, keďže Gdansk bol pod spoločnou správou Poľska a Spoločnosti národov. V rokoch 19231934 tu vybudovali osobný, rybársky i vojenský prístav. Tým sa z Gdyne stalo ekonomické centrum poľského koridoru. V tomto období nadobudla Gdyňa kozmopolitný charakter vďaka modernizmu, ktorý sa stal dominantným architektonickým štýlom novej výstavby, a v roku 1926 získala štatút mesta.
Obyvateľstvo.
Zaujímavý je prudký vzrast počtu obyvateľov Gdyne:
Doprava.
"Pre bližšie informácie o trolejbusovej doprave v meste pozri Trolejbusová doprava v Gdyni."
Šport.
V meste pôsobí viacero športových klubov, v súčasnosti pod názvom Arka. Funguje tu futbalový klub (Arka Gdyňa), mužský (Asseco Arka Gdyňa) aj ženský (Arka Gdyňa) basketbalový klub, ako aj rugbyový tím RC Arka Gdynia.
Omiš

Omiš (, ) je mesto v chorvátskej Splitsko-dalmatínskej župe. Má takmer 16 000 obyvateľov a je známym turistickým centrom.
Polohopis.
Mesto leží necelých juhovýchodne od Splitu. Stretávajú sa tu pohoria Mosor a Omiška Dinara. Rieka Cetina tu vytvára na mnohých miestach pred svojím ústím v Omiši hlboký a malebný kaňon. Rieka veľmi ovplyvňuje teplotu mora na tamojších plážach.
Dejiny.
Omiš bol osídlený ilýrskymi kmeňmi a neskôr Rimanmi, stal sa oporným bodom neretvanských pirátov, ktorí boli veľmi obávanými protivníkmi na mori. Rieka Cetina, ktorá ústi v Omiši do mora, bola pre pirátov strategickým miestom.
Kostol sv. Michala z roku 1629 je na hlavnej ulici starej časti mesta. Nad kostolom je posledná zachovalá časť mestského opevnenia Peovica. V nadmorskej výške sa nachádzajú trosky pevnosti Starigrad. Na rozvoj mesta mala v minulosti vplyv susedná Poljičská republika, ktorú zrušil až Napoleon roku 1807. Za zmienku ešte stojí kostol sv. Petra na Priku z 9. storočia.
Ibusuki

Ibusuki môže byť:
ASO

ASO alebo Aso môže byť:
Kuju

Kuju môže byť:
Ibusuki (sopka)

Ibusuki je vulkanické pole, nachádzajúce sa na južnom okraji japonského ostrova Kjúšu. Pozostáva z viacerých troskových kužeľov, lávových dómov a maarov, 4,5 km širokej kaldery "Ikeda-ko" a stratovulkánu "Kaimon-dake". Vek kaldery sa odhaduje na 4 600 rokov, v historickej dobe bol aktívny stratovulkán Kaimon-dake, naposledy v 9. storočí.
Ľubochnianska dolina

Ľubochnianska dolina je najdlhšou dolinou na Slovensku, meria 25 km. Nachádza so vo Veľkej Fatre. Prebieha severojužným smerom. Začína sa pri obci Ľubochňa (okres Ružomberok) a končí sa kotlami v úbočiach Ploskej a Čierneho kameňa. Dolinou preteká riečka Ľubochnianka. 
Dolina je známa bohatstvom vysokej zveri a je domovom najväčších slovenských šeliem (medveď hnedý, rys ostrovid). V doline sa nachádza rekreačné zariadenie Lúčka v dolnej časti a niekoľko trvalo či sezónne obývaných horární (Huty, Salatín, Raková, Rebrová, Čierňavy, Bršková, Lipová, Blatná, Nižný tajch, Rakytov, Vyšný tajch a Rakytovec). V minulosti dolinou viedla prvá elektrifikovaná lesná železnica v strednej Európe. Pozostatkom železnice je historický objekt elektrárne pri ústí Ľubochnianskej doliny do údolia Váhu v Ľubochni. V bočných dolinách sa nachádzajú významné prírodné rezervácie Veľkej Fatry, so zachovalými porastami pralesovitého charakteru (Kundračka, Rumbáre, Dvorisko, Skalná Alpa). V doline za lokalitou Huty sa nachádzajú pozostatky štôlní (lokalita Vyšné a Nižné Rudné), kde sa ťažilo železo. 
Dolinou vedie asfaltová vozovka až takmer do záveru, asfaltové vozovky sú aj v niektorých bočných dolinách. V doline sa na mnohých miestach ťaží drevo. V hornej časti doliny sa nachádzal pozostatok tajchu (Vyšný tajch), ktorý bol koncom roku 2008 odstránený a nahradený novou vodnou nádržou. 
Ľubochnianske jaskyne: V doline sa nachádza 11 jaskýň. Najväčšia z nich je Jaskyňa v Čertovej skale s dĺžkou 28 m. Druhou najdlhšou je Previs v čertovej skale s dĺžkou 11 m. 
Ľubochnianskou dolinou prechádza zeleno-značená cyklotrasa, ktorá asi v tretine doliny odbočuje cez dolinu Salatína do sedla pod Červeným grúňom a hornou časťou doliny, od ústia doliny Blatná cez Sedlo pod Čiernym kameňom do Liptovských Revúc (Stredných) prechádza červeno-značkovaný chodník, od ktorého sa v lokalite Močidlo odpája žlto-značený chodník ku Chate pod Borišovom. Ďalej pri horárni Blatná odbočuje žlto-značený chodník Blatnou dolinou k Horskému hotelu Smrekovica a v pri objekte sanatória, neďaleko od horárne Raková, zeleno-značený chodník na Kľak. Od horárne Salatín k horárni Blatná nevedie žiadny turistický alebo cyklochodník, celá dolina je však pohodlne dostupná po asfaltovej ceste.
Sakura-džima

Sakura-džima alebo Sakuradžima je názov aktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na ostrove (bývalom, od erupcie v roku 1914 je spojený s pevninou) rovnakého mena v severnej časti zálivu Kagošima na japonskom ostrove Kjúšu. Jej vrchol je tvorený troma štítmi: "Kitadake", "Nakadake" a "Minamidake", najvyšší je Kitadake ( nad hladinou mora).
Sopka je jedna z najaktívnejších v Japonsku. Od roku 1955 prakticky bez prestávky chrlí sopečné plyny a popol, s niekoľkými menšími explozívnymi erupciami ročne. Keďže oblasť je husto osídlená, Sakura-džima je jedna z najlepšie sledovaných sopiek sveta (vulkanické observatórium na monitorovanie aktivity bolo zriadené v roku 1960). Oblasť Sakura-džimy je známa výskytom viacerých horúcich prameňov a je súčasťou národného parku Kirošima-Jaku.
Geologický vývoj.
Sakura-džima je postkalderová vulkanická štruktúra, leží na staršej, pleistocénnej kaldere "Aira" s rozmermi 17 × , ktorej vek sa odhaduje na 22 000 rokov. Vývoj samotnej sopky sa začal pred 13 000 rokmi, najskôr ako ostrov na južnom okraji kaldery, ktorý sa spojil s pevninou počas erupcie v roku 1914.
Historicky aktívny kráter je Kitadake, doložené záznamy o erupciách pochádzajú z 8. storočia. Prevládajúca forma erupcií je strombolského typu (len s lokálnym dosahom), v nepravidelných intervaloch striedané s väčšími, plínijskými erupciami (1471 – 1476, 1779 – 1782 a 1914).
Erupcia v roku 1914.
Pred rokom 1914 bola sopka považovaná za vyhasnutú, viac ako storočie nejavila žiadne známky aktivity. 11. januára 1914 sa nečakane prebudila, našťastie väčšina obyvateľov ostrova opustila svoje domovy deň pred erupciou kvôli stredne silnému zemetraseniu, ktoré predchádzalo výbuchu. Počiatočné štádium erupcie bolo veľmi explozívne s produkciou veľkého množstva pyroklastík a sopečného popola, no ďalšie zmetrasenie, ktoré sa odohralo 13. januára (a vyžiadalo si 35 obetí na životoch), zmenilo formu erupcie na efuzívnu.
Výlevy láv trvali vyše mesiaca (čo je na japonské pomery nezvyčajné – vďaka veľkému obsahu oxidu kremičitého a tým aj veľkej viskozite magiem). Ostrov sa postupne zväčšoval, až sa nakoniec spojil s pevninou. V finálnom štádiu, keď došlo k vyprázdneniu magmatického rezervoára, celá oblasť kaldery poklesla o . To poukazuje na to, že hlavný rezervoár je súčasťou staršieho kalderového komplexu.
Sumioši-ike

Sumioši-ike je spoločný názov pre skupinku dvoch bazaltových holocénnych maarov ("Sumioši-ike" a "Jonemaru"), nachádzajúcich sa na neďaleko pobrežia zálivu Kagošima na japonskom ostrove Kjúšu. Maar Sumioši-ike vznikol pred cca 7 000 rokmi a má priemer , Jonemaru vznikol o 500 rokov neskôr a má v priemere.
Kiri-šima

Kiri-šima alebo Kirišima je skupina asi dvadsiatich, prevažne štvrtohorných vulkánov, nachádzajúcich sa severne od zálivu Kagošima na japonskom ostrove Kjúšu. Skupina je tvorená viacerými maarmi, troskovými kužeľmi, stratovulkánmi, pokrývajúcimi masívny štítový vulkán. V horninovom zložení prevládajú andezity. Komplex je aktívny od 8. storočia (podľa historických záznamov), posledná aktivita sa odohrala v roku 1992.
Fukue-džima

Fukue-džima alebo Fukuedžima je názov vulkanického komplexu, pozostávajúceho z niekoľkých troskových kužeľov a štítových vulkánov bazaltového zloženia, nachádzajúceho sa na japonskom ostrove Fukue (súčasť súostrovia Goto), západne od ostrova Kjúšu. Začiatok vulkanickej aktivity sa odhaduje na 900 000 rokov, posledná aktivita sa odohrala približne 550 rokov pred naším letopočtom.
Aschov experiment

Aschov experiment je test konformity, ktorý uskutočnil Solomon Asch v roku 1951.
V tomto experimente Asch vyzval študentov, aby porovnávali veľkosti čiar na sérii kartičiek. Uviedol to ako test zraku, ale v skutočnosti to bol test posudzujúci konformitu. Účastník experimentu mal pred sebou vždy jednu čiaru ako vzor a porovnával ju s vedľajšími troma čo do výšky (X je väčšia/menšia/rovnako veľká). Svoj úsudok potom postupne vyslovili nahlas pred ostatnými.
Študenti-spolupracovníci boli vopred inštruovani, aby v niektorých prípadoch odpovedali jednotne (12x z 18 prípadov) a hlavne nesprávne. Posledný odpovedal študent, ktorý o ničom nevedel. Ostatní tiež nemali vyjadrovať žiadne zvláštne reakcie na odpovedi druhých. Len posledný bol evidentne nesvoj, potil sa a nadmerne gestikuloval.
Kým v pokusnej skupine, ktorá nepočula nesprávne odpovede a zodpovedala sama za seba v 35 ze 37 prípadoch žiaden z účastníkov pokusu nerobilo žiadnu chybu (95% testovaných odpovedalo vždy správne), pod vplyvom skupinového tlaku odpovedalo bezchybne len 25% účastníkov (47% urobilo aspoň jednu chybu (1-7) a 28% urobilo 8 a viac chýb (z 12)).
Hoci experiment vypovedá o veľkom vplyve konformity, účastníci sa takto chovali len v prípade, že ostatní odpovedali jednotne. 
Konformita sa rapídne znížila, keď:
Väčšina zúčastnených neskôr v rozhovore s Aschom tvrdila, že neverili odpovediam spolupracovníkov, ale odpovedali tak preto, že nechceli byť považovaní za „čudných“. Len niekoľkí povedali, že verili skôr skupine.
Aso (sopka)

Aso je názov aktívnej vulkanickej kaldery, nachádzajúcej sa v centrálnej časti ostrova Kjúšu. Kaldera je jedna z najväčších aktívnych sopiek v Japonsku aj na Zemi. Jej priemer je približne Vznikla viacerými explozívnymi erupciami pred 300 000 až 90 000 rokmi. Produkty týchto erupcií pokrývajú väčšinu ostrova. V súčasnosti je aktívny kráter "Naka", nachádzajúci sa približne v strede kaldery, čím vytvára (spolu s ostatnými, už neaktívnymi krátermi) tzv. "somma štruktúru". Kráter je pomerne ľahko dostupný a je to obľúbená turistická destinácia na Kjúšu.
Kudžú

Kudžú môže byť:
Kudžú (sopka)

Kudžú je aktívny stratovulkanický komplex, nachádzajúci sa v severnej časti ostrova Kjúšu, severne od okraja kaldery Aso. Komplex je tvorený viacerými lávovými dómami, troskovými kužeľmi a piatimi stratovulkánmi. V horninovej stavbe prevládajú andezity.
Vek komplexu sa odhaduje na 150 000 rokov, súčasná činnosť sa datuje na prelom 17. a 18. storočia. Počas vývoja sa centrum vulkanickej aktivity presúva na východ. V oblasti komplexu sa nachádzajú aj početné horúce pramene a aktívne fumaroly, geotermálnu energiu využívajú aj dve elektrárne.
Curumi

Curumi je komplex lávových dómov, nachádzajúcich sa na severovýchodnom okraji japonského ostrova Kjúšu. V horninovej stavbe komplexu prevládajú andezity a dacity. Vek komplexu sa odhaduje na holocén, staršie prejavy sopečnej činnosti sú charakteristické ukladaním pyroklastických prúdov, mladšia aktivita naopak produkciou láv a tvorbou lávových dómov. V historickej dobe bola zaznamenaná jediná erupcia - v roku 867. Oblasť komplexu je tiaž známa výskytom početných horúcich prameňov.
Hrodna

Hrodna (, , ) je mesto v Bielorusku.
Žije tu 317 366 obyvateľov (odhad z roku 2005).
Rakytov (vrch)

Rakytov () je najvyšší vrch liptovskej vetvy hlavného hrebeňa Veľkej Fatry. Leží v podcelku Hôľna Fatra a z vrcholu je kruhový výhľad. 
Opis.
Vrchol je pokrytý umelo vysadenou kosodrevinou, nad prechádza bukový les do hôľnatého pásma. Na vrchole je inštalovaná výhľadová ružica a osadený kríž. Na južnom úpätí sa nachádza zaujímavý útvar - Skalná brána. 
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Táto (liptovská) časť hrebeňa patrí do okresu Ružomberok a stretávajú sa tu katastrálne územia obcí Ľubochňa a Liptovské Revúce. Západné svahy Rakytova klesajú do Ľubochnianskej doliny, juhovýchodne sú Teplá a Veľká Rakytová dolina, čoby ramená Revúckej doliny. V rámci hrebeňa leží juhozápadným smerom Minčol (), severovýchodným susedom je Tanečnica (). Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Výhľady.
Rakytov patrí vďaka výhľadom k obľúbeným cieľom turistov. Vďaka značnej nadmorskej výške a polohe poskytuje výhľad na mnohé okolité pohoria. Mimo veľkofatranských vrcholov vidieť Malú Fatru, časť Chočských vrchov, Vysokých i Nízkych Tatier, no tiež Poľanu, Štiavnické vrchy, Babiu horu a ponad Strečniansku úžinu výnimočne aj Moravsko-sliezske Beskydy s Lysou horou.
Skalná Alpa

Skalná Alpa () je vrch v centrálnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa medzi Rakytovom a Malou Smrekovicou, približne juhozápadne od Ružomberka. 
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Leží v liptovskej vetve hlavného hrebeňa, na území okresu Ružomberok a na pomedzí katastrálnych území obcí Liptovská Osada a Ľubochňa. Vrch je súčasťou rovnomennej národnej prírodnej rezervácie a taktiež Národného parku Veľká Fatra.
Popis.
Skalná Alpa je jedna z mála trosiek chočského príkrovu, ktorá vystupuje na prevažne hôľnatom hrebeni Veľkej Fatry. Vrchol je národnou prírodnou rezerváciou so zachovanými spoločenstvami flóry a ostrovmi kosodreviny. 
Smerom na západ spadá lavinóznymi žľabmi do doliny Blatná, východne situované svahy klesajú do doliny Skalné. Západnú časť masívu odvodňuje Blatná a Rakytov do Ľubochnianky, východné svahy odvádzajú vodu Skalným potokom do rieky Revúca. Južným smerom sa v hrebeni nachádza Tanečnica a mohutný Rakytov, severne v hrebeni je Malá Smrekovica. Východným smerom sa mimo hrebeňa vypína Smrekovica, západne vybieha rázsocha s vrchom Tmavá.
Výhľady.
Skalná Alpa leží v národnej prírodnej rezervácii a samotný vrchol nie je voľne prístupný. Turistická magistrála vrchol traverzuje východnými svahmi, napriek tomu je z neho zaujímavý výhľad. Z odlesnených častí je pozorovateľných viacero vrcholov Veľkej Fatry, no pri priaznivých podmienkach je možné zhliadnúť aj Nízke Tatry a Malú Fatru.
Rakytov

Rakytov môže byť:
Konformita

Konformita môže byť:
Bystrá (stretnutie gréckokatolíckej mládeže)

Bystrá je stretnutie (nielen) gréckokatolíckej mládeže, väčšinou z východného Slovenska, ktoré sa od roku 1996 organizuje každoročne v rekreačnom stredisku Bystrá pri Humennom.
Turnusy.
Bystrá sa väčšinou organizuje v štyroch turnusoch:
Prispôsobivosť

Prispôsobivosť alebo adaptabilita alebo adaptabilnosť môže byť:
Prispôsobivosť je v sociológii a psychológii konformizmus, pozri konformizmus (psychológia).
Adaptabilita alebo adaptabilnosť je schopnosť adaptácie, pozri adaptácia.
4. obvod (Paríž)

4. obvod () alebo Obvod Hôtel-de-Ville () je jeden z 20 obvodov Paríža. Nachádza sa na pravom brehu rieky Seina a hraničí na západe s 1. obvodom, na severe s 3. obvodom, na východe s 11. a 12. obvodom a na juhu so Seinou a s 5. obvodom.
4. obvod zahŕňa Parížsku radnicu z obdobia klasicizmu, renesančné námestie Place des Vosges, zjavne moderné Centre Pompidou a živšiu južnú časť stredovekej štvrte Le Marais, ktorá je v súčasnosti skôr známa ako gayská štvrť Paríža (zatiaľ čo tichšia severnejšia časť štvrte sa nachádza v 3. obvode). Východné časti ostrovu Île de la Cité (vrátane Notre-Dame de Paris) a ostrov Île Saint-Louis patria do 4. obvodu.
Geografia.
S rozlohou je 4. obvod tretím najmenším obvodom v Paríži.
Demografia.
3. obvod dosiahol svoj vrchol počtu obyvateľov v období pred rokom 1861, teda v čase svojho vzniku v rámci reorganizácie Paríža v roku 1860. Podľa posledného sčítania ľudí (v roku 1999) mal 30 675 obyvateľov, pričom počet ponúkaných pracovných miest bol 41 424.
Dejiny.
Ostrov Île de la Cité bol osídľovaný od 1. storočia pred Kr., keď ho začal obývať galský kmeň Pariziov. V ranom stredoveku bol po prvýkrát osídlený pravý breh Seiny. Od konca 19. storočia bola štvrť Le Marais osídlená významným židovským obyvateľstvom, ulica Rue des Rosiers bola srdcom ich spoločenstva s veľkým množstvom kašrutských reštaurácií. Od 90. rokov minulého storočia ovplyvnila gayská kultúra túto štvrť a bolo otvorených mnoho barov a kaviarní v priestore pri radnici.
V roku 1652 sa pri Porte Saint-Antoine odohrala bitka na predmestí Saint-Antoine.
Štvrte.
Každý z 20 parížskych obvodov je rozdelený na štyri štvrte (quartiers). Zoznam štvrtí 4. obvodu:
Podľa oficiálneho číslovania parížskych mestských štvrtí majú tieto štvrte čísla 13 – 16.
We Sold Our Soul for Rock ’n’ Roll

We Sold Our Soul for Rock 'n' Roll je výber najväčších hitov skupiny Black Sabbath z obdobia 1970-1975.
Hausdorffov priestor

Hausdorffov (topologický) priestor alebo priestor T2 označuje topologický priestor, v ktorom každé dva body možno oddeliť disjunktnými okoliami.
Hausdorffov priestor je pomenovaný podľa Felixa Hausdorffa, jedného zo zakladateľov topológie.
Definícia.
Topologický priestor "X" sa nazýva Hausdorffovým priestorom, ak pre každé dva rôzne body formula_1 existuje okolie "U" bodu "x" a okolie "V" bodu "y" tak, že "U" a "V" sú disjunktné.
Príklady.
Každý metrický priestor je Hausdorffov.