burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Priechod (okres Banská Bystrica)

Priechod je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Polohopis.
Obec leží na severnom okraji Bystrického podolia, podceku Zvolenskej kotliny, severný okraj obce lemujú Starohorské vrchy. Západným okrajom tečie potok Istebník, východnú časť lemuje riečka Ľupčica.
Prístup do obce zabezpečuje cesta III/2418 z Banskej Bystrice cez Selce, s pokračovaním do horskej obce Baláže. Východným smerom vedie cestné spojenie so susednou obcou Podkonice. Centrum okresného a zároveň krajského mesta je vzdialené juhozápadným smerom.
Dúbravica

Dúbravica je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica. Patrí do regiónu Severné Podpoľanie. 
Polohopis.
Obec je situovaná na brehoch dvoch riek: Zolná a Zolnica, ktoré sa tu aj stretajú. Okolie má podhorský charakter.
Hrochoť

Hrochoť je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Evanjelický kostol.
Prvý samostatný evanjelický cirkevný zbor v Hrochoti vznikol v období Tököliho povstania. Povolenie mať vlastného farára prišlo priamo od Tököliho v roku 1682. Prvým farárom bol Juraj Satelitis. Uvádza sa, že v Hrochoti stál gotický kostol, pôvodne zasvätený svätému Martinovi. V období protireformácie, teda v roku 1708 až do vydania Tolerančného patentu, nemohli hrochotskí evanjelici slobodne vyznávať evanjelickú vieru. To sa zmenilo po roku 1781. O dva roky neskôr vyhorel starý drevený kostol. Miestni si postavili najprv budovu školy, kde sa odbavovali aj služby Božie. Nový kostol bol postavený až v roku 1830, ako klasicistická stavba. K vysväteniu došlo v roku 1832. O tri rok postavili hrochotskú evanjelickú faru. Druhým potolerančným farárom bol Andrej Sládkovič, ktorý tu pôsobil deväť rokov. 
Sládkovičova lipa.
Na ľavej strane od kostola nájdeme impozantnú pamätnú lipu malolistú. Tento strom, ktorého vek sa odhaduje na 450 rokov má obvod kmeňa 538 cm a výšku koruny 25 m.
15. a 16. februára 1945 bola obec vypálená počas oslobodzovacích bojov. Zápalné delostrelecké granáty Červenej armády, spôsobili zničenie a vypálenie viac ako polovice obce.
Nienna

Nienna je postava vo fiktívnom svete Tolkiena. Je Valar, pani súcitu, sestra Mandosa a Irma. Prebýva na najzápadnejšom mieste Ardy a smúti kvôli utrpeniu vo svete. Zvykne navštevovať siene Mandosa, kde prebývajú duchovia zomrelých elfov a jej návštevy premieňajú smútok elfov na múdrosť. Najmúdrejší z maiar Olórin (Gandalf), často navštevoval Niennu a naučil sa od nej súcitu a trpezlivosti.
Vlkanová

Vlkanová je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Horná Mičiná

Horná Mičiná je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Obec leží na ceste do Podpoľania a prvá písomná zmienka o nej je z roku 1293. Okrem viacerých pamätihodností ponúka návštevníkom aj dostatok príležitostí na športovú činnosť, či už ide o lyžiarsky vlek, jazdecký oddiel alebo pešiu turistiku.
Kultúra a zaujímavosti.
Prírodné zaujímavosti.
V katastri obce sa nachádza prírodná rezervácia Kozlinec „"s izolovaným výskytom duba plstnatého (Quercus pubescens) v podmienkach blízkych pôvodnej porastovej štruktúre."“
Harmanec (obec)

Harmanec je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
V blízkosti obce sa nachádza Harmanecká jaskyňa a Čremošniansky tunel. 
Dejiny.
V roku 1829 založil František Zikmund Leicht v obci ručnú výrobu papiera. V roku 1841 začala strojová výroba papiera a papiereň sa stala druhou najväčšou v Habsburskej monarchii. Od roku 1972 papiereň vyrába (ako prvá v Československu) toaletný papier pod značkou Harmasan a používa zberový papier ako surovinu. Od roku 2002 je papiereň súčasťou SHP (Slovak Hygienic Paper) Group a funguje pod názvom SHP Harmanec.
Dolná Mičiná (okres Banská Bystrica)

Dolná Mičiná je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Pohronský Bukovec

Pohronský Bukovec je malá obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica. 
Polohopis.
Nachádza sa v tesnej blízkosti Bukovskej doliny, 6 km od obce Brusno. Chotár obce leží v ochrannom pásme NAPANT. 
Dejiny.
Pôvodne drevorubačská osada patrila obci Svätý Ondrej nad Hronom (dnes časť Brusna).
V 16. – 17. storočí mali tu banskobystrickí podnikatelia bane na železnú a strieborno-medenú rudu. Počas prvej Československej republiky obyvatelia po zániku uhliarstva pracovali v železiarňach Podbrezová.
Obec podporovala partizánov už pred SNP. Po vojenskej porážke povstania sa nad osadou v lesoch presúvali povstalecké oddiely. V noci z 2. na 3. novembra 1944 sa pred prechodom cez Hron v dome na kraji obce ukrývali bývali velitelia povstaleckého vojska generáli Rudolf Viest a Ján Golian. Nacistická jednotka Einsatzkommando 14 spolu so slovenskými zradcami generálov vypátrala a obkľúčila v stodole Jozefíny Rybárovej na okraji obce. Generálom sa vyhrážali, že ak sa nevzdajú obec vypália. Obaja sa aj s časťou vysokoškolského strážneho oddielu bez boja vzdali, boli vypočúvaní v Banskej Bystrici a neskôr transportovaní cez Bratislavu do nemeckých koncentračných táborov, kde pravdepodobne zahynuli.
Za pomoc partizánom však Nemci 21. februára 1945 osadu úplne vypálili. Osada bola drevárska a všetky domy v osade boli z dreva. Po vojne sa osada obnovila. Nad obcou je na pamiatku postavený pamätník.
V roku 1953 sa osada osamostatnila a vznikla nová obec Bukovec neskôr Pohronský Bukovec.
Referencie.
4. http://www.pohronskybukovec.sk/fakty_historia=historia.html 
5. http://www.brusno.sk/fakty_a_historia=historia.html 
6. Hochmuth Zdenko a kol. - Nízke Tatry Západ, turistický sprievodca ČSSR, Šport - Slovenské telovýchovné
vydavateľstvvo, Bratislava 1988, str. 355 - 356.
Horné Pršany

Horné Pršany sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Baláže

Baláže sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica. 
V jej katastri leží národná kultúrna pamiatka Kalište.
Dejiny.
Osídlenie obce siaha do mladšej doby bronzovej. Osada písomne doložená v roku 1529 vznikla v chotári obce Priechod okolo dvoch šmelcovacích hút na medenú rudu, ktoré postavil banskobystrický ťažiar Ján Kolman. Do polovice 17. storočia spracúvali haldový materiál súkromní ťažiari a vyrobený kamienok odovzdávali na rafinovanie do erárnej huty v Moštenici. Obyvatelia boli prevažne hutníci, drevorubači a uhliari, od 18. storočia pracovali tiež na miestnej píle. V čase SNP zohrala obec významnú úlohu. Vydávali sa tu letáky a časopisy "Hlas ľudu" a "Partizán". Fašisti sa za pomoc partizánom pomstili na obyvateľoch a 20. marca 1945 obec vypálili.
Kordíky

Kordíky sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Polohopis.
Obec leží 800 – 1 200 metrov nad morom, severozápadne od Podlavíc (časť Banskej Bystrice), pri ceste, ktorá vedie od Tajova a tu končí. Obec začína u Madleny č. p. 1 a končí pod lúčkou. Pod obcou pri Krivom moste cesta sa rozdeľuje a vedie cez obec a na spomenutom mieste sa opäť spojí. Obec má sklon k juhovýchodu. Smerom k Banskej Bystrici vedie dlhé údolie medzi lesnatými kopcami.
Dejiny.
Miesto, kde obec leží, v tej dobe bolo pokryté pralesmi. Obec vznikla na podnet Banskej Komory v 16. storočí. Pôvodní obyvatelia sa živili uhliarstvom, výrobou dreveného riadu, pastierstvom, chovom dobytka.
Meno Kordíky obec dostala po človeku, ktorý sa tu prvý usadil a volal sa Kordík. S ním, alebo za ním sa prisťahovali: Murgaš, Donoval, Bíreš, Kubaška, Hríbik a Žabka. Títo boli praobyvateľmi obce, čo svedčí, že v obci aj teraz je zastúpenie väčšinou týchto päť mien.
Prvá písomná zmienka sa datuje už do roku 1530 no nemôže to byť dokázané. Dokonca ani písomná zmienka z roku 1690 nemôže byť dokázaná, pretože kronika sa písala síce už od prvých dní obce, no v roku 1930 záhadne zmizla a kronika sa musela začať písať nová. V Banskobystrickom archíve sa našli staršie dokumenty a prvá písomná zmienka sa teraz datuje do roku 1858.
Kordíky majú spojenie aj so známymi osobnosťami. Keď bol Jozef Murgaš ešte malý, o desať rokov starší Jozef Gregor Tajovský ho všade brával so sebou. Veľmi radi chodili na Kordíky na miestne jedlo štiarc k starým ľudom. Jozef Gregor Tajovský si všade so sebou brával pero a notes, vypytoval sa a všetko si zapisoval. Brával si tu inšpirácie a vzniklo tu niekoľko diel. Najznámejšie z nich sa volá Ženský Zákon. Všetko ako je v tom príbehu sa v Kordíkoch naozaj stalo, pomenené sú iba mená. Jozef Šebo tu pôsobil v rokoch 19411953 na už neexistujúcej základnej škole ako učiteľ.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Kordíky majú veľmi dobré podmienky pre rozvoj ako letnej tak i zimnej turistiky. V obci funguje jeden lyžiarsky vlek, ktorý je skôr vhodný pre začínajúcich lyžiarov, ale i napriek tomu je dosť známy a nie je vôbec raritou počuť na svahu aj maďarsky hovoriacich lyžiarov. Hotel zatiaľ v obci nie je postavený, ale už bol prejavený záujem postaviť objekt určený na ubytovanie pre návštevníkov obce.
V okolí obce sa nachádzajú početné turistické chodníky. Dokonca je vybudovaný a pekne udržiavaný náučný chodník okolo obce, popri ktorom sa nachádza malé jazierko a niekoľko miest na rodinné posedenia.
Je tu malé futbalové ihrisko s umelým trávnikom a rozmermi 33x18 metrov ktoré sa oficiálne otvorilo 17.6.2010. Môže fungovať aj ako tenisový kurt alebo ihrisko na volejbal a hádzanú ak si požičiate sieť u starostu obce. Ku ihrisku sa plánuje dostavať aj atletická dráha.
V obci sa nachádzajú 2 hostince aj potraviny ktoré sú umiestnené v centre obce. Celoročne je otvorený bufet pri lyžiarskom stredisku kde sú možnosti príjemného oddychu a turistiky, momentálne tam prebieha ťažba dreva ktorá rozšíri zjazdovku.
Králiky

Králiky sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Donovaly

Donovaly sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Polohopis.
Horská obec Donovaly sa nachádza severne od Banskej Bystrice v nadmorskej výške 960 metrov, na rozhraní pohorí Veľká Fatra a Starohorské vrchy. Jednotlivé osady obce ležia tak na severných (liptovských), ako aj južných (horehronských) svahoch horského sedla, pričom hranica katastra, a teda i okresu Banská Bystrica, prechádza takmer k osade Korytnica. V južnej časti sedla pramení Starohorský potok, ktorého prítoky odvádzajú vodu do Hrona, severnú časť chotára odvodňujú prítoky Korytnice. 
Obe najbližšie mestá – Banská Bystrica i Ružomberok – sú vzdialené približne a dostupné po ceste I/59. Východná časť chotára zasahuje do Národného parku Nízke Tatry a v tejto časti sa nachádza aj prírodná rezervácia Štrosy.
Miestne časti.
Obec tvoria vlastné Donovaly a osady Bully, Sliačany, Hanesy, Mišúty, Mistríky a Polianka. Donovaly sú významné centrum letnej i zimnej turistiky a nachádzajú sa tu štyri veľké lokality cestovného ruchu – Centrum I, Centrum II, Vrchbáň a Pod Magurou. Známe sú lyžiarske areály Záhradište a Nová hoľa, bežecké trate a množstvo značených chodníkov do okolitých pohorí. Od roku 1992 sa tu každoročne konajú preteky psích záprahov.
Dejiny.
História Donovál siaha do 17. storočia, keď tu začali vznikať osady, zamerané na výrobu dreveného uhlia. Postupne na ich základe bola v 18. storočí založená obec Donovaly, prvá písomná zmienka o ktorej pochádza z roku 1702. Prvý hotel sa na jej území začal stavať v roku 1936, prvý obchod bol postavený dedinčanmi už v roku 1922 (Jednota). Za posledných 10 rokov sa tu rozmohla výstavba apartmánových domov a hotelov.
Pri potláčaní SNP na Donovaly a Staré Hory ustupovala povstalecká armáda, ktorá tu zanechala väčšinu svojej ťažkej výzbroje. Pre vhodné prírodné podmienky sa Donovaly stali jedným z centier tzv. partizánskej republiky (neďaleko sa nachádza Nemcami vypálená obec Kalište). V 50. rokoch 20. storočia bola rozšírená cesta zo Starých Hôr a Korytnice, na ktorú sa presunula doprava z už nevyhovujúcej cesty cez sedlo Veľký Šturec a Liptovské Revúce. V súčasnosti ňou prechádza tranzitná trasa európskej cesty 77 z Budapešti do Krakova.
Kultúra a zaujímavosti.
Turizmus.
Donovaly sa nachádzajú v rovnomennom sedle na rozhraní Veľkej Fatry a Starohorských vrchov. Najvyšší vrchol nad nimi je Zvolen (), vedľa sa nachádza Nová hoľa (), kam vedie aj kabínková lanovka. Na svahoch Novej hole sa nachádza niekoľko zjazdoviek a lyžiarskych vlekov a juhovýchodné svahy sú obľúbenou lokalitou nadšencov závesného lietania. Niekoľko lyžiarskych svahov, vlekov a lanovka sa nachádza v stredisku "Záhradište" na severných svahoch vrchu Baník ().
Motyčky

Motyčky sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Dejiny.
Prvá zmienka o Motyčkách pochádza z roku 1754. V tomto roku si v Motyčkách zriadili misiu jezuiti a začali tu budovať kostol s malým kláštorom. Kostol bol vybudovaný za rok a bol vysvätený 15. augusta 1755. Prvým predstaveným jezuitskej misie bol páter Jozef Spengler. Farnosť bola založená v roku 1775.
Avšak v priestore dnešných Motyčiek sa v roku 1652 nachádzali 4 drevorubačské a uhliarske osady. Tieto osady sa volali Horná Pavlová (Pawlowa Oberthail), Dolná Pavlová (Pawlowa undterthail), Nad Rybníkom (Ober dem Thaich) a Pri Rybníku (An dem Thaich). Pravdepodobne by sme mohli stotožniť terajšiu osadu Môce s vtedajšou Hornou Pavlovou a osadu Pri Rybíku môžeme s určitosťou spojiť s terajšou osadou Motyčky. Na jeseň a v zime 1944-45 v obci došlo k incidentu s Nemcami.
Osobnosti obce.
Rodáci.
Anton Trón (* 1926 – † 1996), slovenský herec
Selce (okres Banská Bystrica)

Selce sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Polohopis.
Obec sa nachádza na južnom okraji Starohorských vrchov, v údolí Selčianskeho potoka, asi 5 km severovýchodne od centra Banskej Bystrice. Južne sa nachádza Senica, mestská časť Banskej Bystrice, cez ktorú vedie do obce cesta III. triedy, napojená na cestu I/66 a rýchlostnú cestu R1.
Dejiny.
Dôkazy o najstaršom osídlení chotára Seliec sa v podobe nálezov črepov z laténskej doby, no tiež rímskych mincí a šperkov našli v lokalite Hrádok, ktorá je miestnymi nazývaná aj ako Staré Selce. Názov pochádzajúci od staroslovanského termínu selo s významom osada, posúva vznik obce do obdobia pred 10. storočie. V stredoveku viedla vedľa Seliec významná cesta Magna via, ktorá spájala Pohronie s Liptovom.
Prvá písomná zmienka o obci "Zolio" sa zachovala z roku 1332, kedy tu už stála fara i kostol. V listine kráľa Karola Róberta z 11. novembra 1340 sa spomína ako "Scelce", v roku 1406 ako "Zelcze", v roku 1786 ako "Selecz" a v listinách z roku 1808 sa už vyskytuje v aktuálnej podobe Selce. Obec mala poľnohospodársky charakter a patrila ľupčianskemu panstvu. Od 15. do 18. storočia bola majiteľom miestneho majera rodina Seleckých, po rozpade panstva boli v roku 1876 majetky rozpredané tunajším obyvateľom.
Symboly obce.
Erb, pečať a vlajka obce vychádzajú z predlôh, ktoré vznikli v 18. storočí. 
Erb.
Erb obce má tvar červeného štítu, na ktorom dominuje strieborné srdce na zlatom pruhu, z ktorého vyrastajú tri strieborné kvety so zlatými stopkami a listami.
Vlajka.
Vlajka obce Selce má päť pozdĺžnych pruhov v bielej, červenej, žltej, bielej a červenej farbe. Má tri cípy, vytvorené dvojicou zástrihov do tretiny vlajky, ktorá má pomer strán 2:3.
Pečať.
Okrúhla pečať má kruhopis OBEC SELCE a uprostred obecný symbol v podobe trojice kvetov, vyrastajúcich zo srdca. Priemer pečate je 35 mm.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Kostol sv. Cyrila a Metoda.
Miestny rímskokatolícky kostol sv. Cyrila a Metoda je gotická stavba s polygonálnym ukončením presbytéria a predstavanou vežou asi zo začiatku 14. storočia. Pôvodné patrocínium bolo Všetkých svätých. Kostol sa nachádza v opevnenom areáli na vyvýšenine uprostred obce. V období neskorej gotiky bol kostol viackrát upravovaný. Z obdobia okolo roku 1470 pochádza sedlový portál s reliéfom jeleňa, dnes na severnej stene sakristie. Z gotickej etapy sa dochovala rebrová klenba presbytéria a výklenkové pastofórium. Pôvodný gotický oltár je dnes súčasťou muzeálnych zbierok v Banskej Bystrici. V rokoch 1577 až 1673 bol kostol evanjelický. Ku zmene patrocínia kostola došlo v roku 1863 v súvislosti s oslavami tisíceho výročia príchodu solúnskych bratov, jedná sa o prvé patrocínium sv. Cyrila a Metoda na území Slovenska. K neogotickej prestavbe kostola došlo po požiari v roku 1877. V tomto období rozšírili loď západným smerom a postavili novú vežu.
Turizmus.
Nad obcou sa nachádza rekreačné stredisko Čachovo, kde sú vhodné podmienky na zimnú aj letnú turistiku.
Nemce

Nemce sú obec, ktorá sa nachádza severovýchodne od mesta Banská Bystrica. Jej kataster bezprostredne susedí s katastrom obce Selce, Kynceľová, Špania Dolina a mestom Banská Bystrica. Je to cestná radová dedina na východnom svahu pahorka "Pod stráne" nad údolím Nemčianskeho potoka, ktorý tvorí východnú hranicu chotára. Nadmorská výška 410 m. Chotár je pretiahnutého tvaru po vtok Nemčianskeho potoka do Selčianskeho potoka.
Z hľadiska prírodných komplexov predstavuje časť spadajúca do Bystrického podolia prírodný komplex pahorkatín na neogénnych horninách (štrky, piesky, íly), s hnedou až oglejenou pôdou a s pórovou podzemnou vodou.
V obci sa nachádza kaplnka sv. Bystríka, ktorá vznikla prestavbou vymeníkovej stanice tepla.
Podkonice

Podkonice sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Dejiny.
Prvý raz sa Podkonice spomínajú v listine z roku 1340, ktorou kráľ Karol Róbert udelil Slovenskej Ľupči podobné výsady, aké mala Krupina. V listine sa Podkonice uvádzajú ako "possessio Connyce", bola to už vyvinutá poddanská obec. Pravdepodobne vznikli na ostatkoch staršieho osídlenia alebo neďaleko neho aj dlhší čas pred rokom 1250, keď vznikol Ľupčiansky hrad, k majetku ktorého Podkonice patrili ako poddanská obec. Ľupčiansky hrad na začiatku nemal iba obrannú funkciu, ale slúžil aj na ubytovanie kráľa a jeho družiny počas poľovačiek v rozsiahlych častiach Zvolenského lesa (zasahujúceho do priestoru chotárov dnešných obcí Slovenská Ľupča, Podkonice, Priechod a Moštenica).
V strede poľovného revíru na kopci Stráňa, kde bola veľká raveň (zvaná aj Raveň-Konice, alebo Ravnie Konice), postavili stajne pre kone určené pre panstvo pri rôznych honoch a poľovačkách. Tieto stajne volali koniarňami, konicami, z toho potom aj miestny názov Konice. Zrejme boli postavené natrvalo a kone tam boli umiestené po celý rok. Túto domnienku by podložilo aj okolie Ravných Koníc.
S koňmi tam museli bývať aj celý personál, ktorý tvorili opatrovatelia, kŕmiči, dorábatelia krmiva a sluhovia s rodinami (išlo najviac o 10-15 rodín, teda najviac 60 až 100 ľudí). Pri koniciach mali postavené i svoje obydlia. Ravnie Konice na Stráni je miesto, ktoré je veľmi rozsiahle a ťažko presnejšie lokalizovať osadu s koniarňami. Toto miesto bolo v malej kotline, ktorá bola chránená pred severným vetrom, kde sa začína dolina Močilná, ktorá susedí s dolinou Gálová. Túto domnienku robí pravdepodobnou aj to, ze v blízkosti sa nachádza prameň vody.
Lovecké koniarne budovaním hradu a jeho účelových objektov okolo roku 1250 postupne strácali na významosti. Spomenuli sme už, že vo výsadnej listine Slovenskej Ľupče z roku 1340 sa spomínajú ešte Konice, ale v metačnej listine podkonického a priechodského chotára z roku 1356 sa už hovorí o Podkoniciach. Čo spôsobilo túto podstatnú zmenu názvu obce za 16 rokov ale nie je známe. A nie je známe ani to, kedy a prečo sa presťahovali obyvatelia Koníc na miesto, v ktorom sa obec nachádza dnes. Podľa najstarších obyvateľov pôvodnú obec Konice odniesol veľký príval počas búrky dolu dolinou Močilná. Takéto vysvetlenie je pravdepodobné, no nie je nijak dokázané. Isté je len to, že obyvateľov Koníc sa prinútila presťahovať nejaká závažná príčina. Podľa nášho predpokladu sa premiestenie obce z Ravných Koníc do dnešného priestoru udialo na prelome 13. a 14. storočia najneskoršie v prvej štvrtine až v prvej tretine 14. storočia, pričom starý názov obce sa používal ešte dlhší čas, prípadne sa používal popri novom názve.
Chovateľská stanica Podkonice.
V obci sa tiež nachádza chovateľská stanica psieho plemena Welsh springer španiel od roku 2018. 
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
RODÁCI
Pavol Tonkovič (*1907-1980) spoluzakladateľ a prvý umelecký vedúci SĽUKu, hudobný skladateľ, dirigent, folklorista, etnomuzikológ, hudobný pedagóg, rozhlasový pracovník
Mandos

Mandos je postava fiktívneho sveta Tolkiena. Je Valar, brat Nienny a Lóriena. Jeho pôvodné meno je Námo a označenie Mandos v skutočnosti predstavuje sídlo, kde býva. Mandos, ako sídlo, sa nachádza západne od Valinoru. Námo (Mandos) je strážcom Domu mŕtvych a povoláva duchov zabitých. Na nič nezabúda a vie všetko, čo bude, až na to, čo si pre seba nechal Ilúvatar (Eru). Je Hlásateľom súdu Valar, ale svoje súdne výroky prednáša len na Manwëho pokyn. Jeho manželkou je Tkadlena Vairë.
Oravce

Oravce sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Staré Hory

Staré Hory sú obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Polohopis.
Ležia v údolí Starohorského potoka v Starohorských vrchoch, severne od Banskej Bystrice. Sú deliacou líniou medzi Starohorskými vrchmi a Veľkou Fatrou. Obcou prechádza medzinárodná cesta E 77 v trase cesty I/59. Zo Starých Hôr odbočuje cesta do Tureckej. Nachádza sa tu aj skalný prírodný výtvor Majerova skala.
Dejiny.
Obec sa prvýkrát spomína ako sídlo v roku 1517, dokladá to písomná správa k baníckemu povstaniu pod názvom Antiquam Montem. Pozostáva z osád Horný Jelenec, Dolný Jelenec, Valentová, Rybô a Polkanová, roztrúsených po dolinách. Osady vznikli v 14.-15. storočí, buď pri baniach alebo uhliskách, pracujúcich pre miestnu hutu. Baníctvo tu zaniklo v 19. storočí. Podrobnejšie informácie o baníctve, lesníctve, poľovníctve i čipkárstve sú zaznamenané v kronike obce. Z obce je možné peši sa dostať na Španiu Dolinu a to baníckou štôlňou z roku 1614. Kedysi tu bol aj lyžiarsky vlek, ale ten bol zrušený.
Staré Hory sú na Slovensku známe ako katolícke pútnické miesto s históriou pútí, siahajúcou do 15. storočia, dominantným pôvodne gotickým kostolom Navštívenia Panny Márie. Nachádzajú sa tu aj ďalšie cirkevné stavby: Kaplnka Svätej Anny, matky Panny Márie, z roku 1794. Krížová cesta aj s kaplnkou Svätej trojice z 19. storočia.
Na mieste údajného zjavenia v 15. storočí, v údolí nazývanom Studnička, sa nachádza prameň a tiež kaplnka so sochou Panny Márie z kararského mramoru, ktoré sú hojne navštevované pútnikmi. Ďalšia Kaplnka Sedembolestnej Panny Márie je na vrchole kalvárskeho vrchu pri obecnej škole. V roku 1780 udelil pápež Pius VI. možnosť celoročne získavať úplné odpustky všetkým pútnikom, ktorí prídu do baziliky na Starých Horách a splnia obvyklé podmienky (spoveď, prijatie Eucharistie a modlitba na úmysel Svätého Otca).
Počas SNP sa tu odohrali viaceré tragické vojnové udalosti. Občania aktívne pomáhali partizánom aj povstaleckému vojsku. Sídlila tu poľná povstalecká nemocnica i štáb partizánskej brigády. Obec oslobodili vojaci rumunskej armády, ktorí boli súčasťou druhého ukrajinského frontu dňa 4. mája 1945. 
Po piatich volebných obdobiach Jána Kováča je od roku 2018 starostom Ing. Marián Gajdoš.
Doprava.
Obcou vedie cesta I/59 medzi Zvolenom a Ružomberkom, čo prináša pre obyvateľov a návštevníkov dobrú dopravnú dostupnosť. Starými Horami prechádzajú spoje z Banskej Bystrice do Ružomberka, no tiež spoje, smerujúce zo severu a východu cez Banskú Bystricu na Nitru a Bratislavu. Viaceré z týchto spojov stoja aj na Starých Horách.
Šport.
Futbalový klub FK Sokol Staré Hory je v 2. futbalovej triede. Každoročne sa tu koná dedinský zápas Horná proti Dolnej, kde nastúpi Horná časť dediny proti Dolnej.
Sebedín-Bečov

Sebedín-Bečov je obec na Slovensku v okrese Banská Bystrica.
Trnávka

Trnávka môže byť:
Irmo

Irmo, zvaný aj Pán snov, je postava fiktívneho sveta J. R. R. Tolkiena. Je bratom Nienny a Mandosa a všetci traja patria medzi Valar. Irmo a Mandos sa spolu nazývajú "Fëanturi", teda "Páni duchov" a samotný Irmo je známy aj pod menom Lórien, ktoré taktiež označuje ríšu na Arde, ktorej vládne.
Andrejová

Andrejová (, ) je obec na Slovensku v okrese Bardejov. 
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1355. Obec mala k 31. 12. 2016 celkovo 365 obyvateľov, hustota obyvateľstva je 30,96 na km² a jej nadmorská výška je Prevláda gréckokatolícke náboženstvo. V obci je gréckokatolícka cerkev Pokrovu (Ochrany) presvätej Bohorodičky z roku 1893.
Obecné symboly.
Erb.
Erb obce tvorí: "V zelenom štíte v zlatej oblej pažiti stojaci zlatovlasý striebroodetý muž v čiernom klobúku a čižmách, držiaci v náručí pred sebou zlatý položený obrátený snop bezostných klasov."
Brezovka

Brezovka je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis.
Obec leží v Nízkych Beskydách. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1559, ale šoltýs tu založil sídlisko už okolo roku 1550. Bola majetkom feudálneho panstva Makovica. V roku 1600 sídlisko pozostávalo z 10 poddanských domov. V roku 1828 bolo v obci 15 domov a 115 obyvateľov, v roku 1900 mala 69 a v roku 1970 157 obyvateľov. V roku 1929 sa v obci otvorila škola.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
V obci sa nachádza Chrám ochrany Presvätej Bohorodičky.
Brezov

Brezov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Dejiny.
Panstvo Marhaň patrilo Abovcom z Drieňova od roku 1299. Po deľbe marhanských majetkov, ktoré v roku 1335 potvrdila Spišská kapitula, vznikla prvá priama správa o Brezove. Brezov existoval už pred rokom 1335 a bol majetkovou súčasťou panstva Marhaň. V písomnostiach z prvej polovice 14. storočia sa táto dedina vyskytuje pod maďarským názvom Nyresmezo v zmysle Brezové Pole, v písomnostiach z druhej polovice 14. až 16. storočia pravidelne v druhom názve Nyrjes. 
Slovenský názov Brezov sa dostal do zápisov výnimočne, prvý záznam je známy z roku 1540. Napriek takému výskytu v písomnostiach treba pokladať slovenský názov za pôvodný. Maďarské názvy vznikli jeho prekladaním do maďarčiny a vytvorili ich nepochybne Abovci, šľachtici maďarského pôvodu a vlastníci tohto majetku od konca 13. storočia. Dôležité je, že maďarské názvy nemajú žiadne jazykové znaky, ktoré by znamenali neskorý pôvod tejto dediny a jej vznik prípadne na prelome 13. a 14. storočia. 
Brezov ako majetková súčasť panstva Marhaň bol vo vlastníctve šľachticov z Drienova ešte aj v prvej polovici 15. storočia. V druhej polovici 15. a 16. storočia patril šľachticom zo Sečoviec, Brezovice, resp.Torysy a Bertotoviec, ďalej Dežefiovcom, Tahiovcom a Ujfalušiovcom. 
V roku 1427 boli brezovské sedliacke domácnosti okrem richtára zdanené do 27 port.
V druhej polovici 15. a 16. storočia sa z Brezova viaceré sedliacke domácnosti odsťahovali, iné schudobneli a upadli na želiarov. Sedliacke domácnosti okrem richtára boli v rokoch 1543, 1567 a 1588 zdanené od 9,6,5 a 2 port, čo svedčí o ich prudkom schudobnení a zmenšení počtu. V roku 1567 štyri hospodárili na celých a päť na polovičných usadlostiach. V roku 1600 sídlisko pozostávalo z 18 poddanských domov. Koncom 16. storočia bol Brezov stredne veľkou dedinou s výlučne poddanským obyvateľstvom.
Súčasnosť.
Brezov pozostáva z dvoch častí:
Cigeľka (obec)

Cigeľka (skôr Cigelka), po rusínsky Ціґелька, je obec na Slovensku v okrese Bardejov s rusínskymi a rómskymi obyvateľmi. Leží v údolí potoka Oľchovec pod horou Busov (1 002 metrov nad morom) v blízkosti slovensko-poľskej hranice. V obci je gréckokatolícky chrám svätých Kozmu a Damiána z roku 1816, v ktorom slúžil svoju primičnú liturgiu neskorší prešovský biskup Pavol Peter Gojdič.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o Cigeľke je z roku 1414. V nasledujúcich storočiach patrila do makovického panstva. V 19. storočí bola obec postihnutá vysťahovalectvom do Severnej Ameriky z ekonomických dôvodov, v roku 1947 sa časť obyvateľov na popud sovietskych úradov presťahovala na Ukrajinu (najmä do dediny Chomut, terajším menom Zelenyj Haj – Зелений Гай), odkiaľ sa od šesťdesiatych rokov 20. storočia do počiatku 21. storočia postupne väčšina vrátila na Slovensko.
V obci sa nachádza pomník obetiam druhej svetovej vojny pochádzajúcich z Cigeľky - ide najmä o sedem mladých chlapcov, ktorí boli poslaní bojovať koncom vojny bez riadneho výcviku, a niekoľko židovských rodín, ktorých členovia zahynuli v koncentračných táboroch. Pamätník bol odhalený v októbri 1989. Jeho autorom je akademický maliar Mikuláš Lovacký.
Minerálna voda.
V obci je žriedlo rovnomennej minerálnej vody. "Almanach lázní Československé republiky" z roku 1949 uvádza Cigeľku ako kúpeľné miesto na liečbu žalúdočných chorôb, chorôb horných dýchacích ciest, srdca a ciev, a kožných chorôb. V súčasnosti nemá Cigeľka štatút kúpeľného mesta. Za prvej republiky boli pri prameni minerálnej vody aj kúpele. Okrem slanej minerálnej vody vyvierá v Cigeľke z niekoľkých desiatok prameňov kyselka.
Frička

Frička je obec na Slovensku v okrese Bardejov s prevažne rusínskym obyvateľstvom. V obci je gréckokatolícky chrám sv. Michala archanjela z 18. storočia. Nachádzajú sa tu viaceré minerálne pramene, ktoré sú nezameniteľné svojou chuťou a účinkami na zdravie ľudí. 
Pamiatky.
Drevený chrám sv. archanjela Michala vo Fričke
Cerkva archanjela Michala, postavená v 18. storočí. Trojdielnosť zrubovej stavby v exteriéri je naznačená kovovým krížom nad oltárnou časťou, malou vežičkou nad hlavnou loďou a dominujúcou vežou nad babincom. Časť ikonostasu je z roku 1830, niektoré obrazy sú až z konca 19. storočia. Ikona Pokrova je z konca 18. storočia. Oltár je datovaný roku 1716. Prešiel významnými úpravami v rokoch 1933 a 1971. Interiér vymaľoval v roku 1933 prešovský maliar J. Wagner.
Livov

Livov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Lukov (okres Bardejov)

Lukov je obec na Slovensku v okrese Bardejov. Lukov leží na severnom úpätí Čergovského pohoria v hornej časti toplianskej doliny. Stred obce je , v chotári 400996 m. Mierne členitý povrch chotára v okolí obce, inde výrazne členitý hornatinný, tvoria vrstva treťohorného flyšu. Prevláda súvislý les (buk, smrek).
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci Lukov je z roku 1264. V roku 1355 sa spomína ako obec patriaca panstvu Nový hrad. Vybudovali ju usadlíci podľa zákupného práva spolu so šoltýsom. Roku 1427 nebola zdanená. Koncom 17. storočia sa tu vyskytol dobytčí mor a veľa občanov sa z obce vysťahovalo. 
Roku 1771 v Lukove postavili výrobňu potaše a v rokoch 1860-1872 bola v činnosti papiereň. V roku 1787 mala obec 59 domov a 445 obyvateľov. V roku 1828 bolo v obci 112 domov a 870 obyvateľov. 
V 18. storočí tu zriadili aj malé kúpele. Miestny veľkostatok a rozsiahle lesy vlastnili Aspremontovci a v 19. storočí Anhalt. Obyvatelia chovali ovce, zhotovovali šindle, pálili drevné uhlie a pracovali v lesoch. 
V polovici 19. storočia sa začalo veľké vysťahovalectvo, ktoré prebiehalo aj za I. ČSR. 
V roku 1947 sa viac rodín odsťahovalo do bývalého Sovietskeho zväzu, na Ukrajinu. V období SNP miestni obyvatelia podporovali v okolí sa vyskytujúce partizánske oddiely a niektorí sa stali aj partizánmi. Viacero mládencov sa zúčastnilo bojov v radoch Červenej armády a I. čs. armádneho zboru.
V rámci elektrifikácie v 50-tych rokoch v Lukove bola postavená malá vodná elektráreň. V tomto období bola v prevádzke aj pekáreň. Chlieb rozvážali traktorom do okolitých obcí. 
Ešte v roku 1943 bola k obci Lukov pripojená malá obec Venecia. Venecia sa spomína v roku 1410 ako opustená dedina. Roku 1427 mala 7 port. Patrila panstvu Malcov, Kapyovcom, Pulským a v 19. storočí grófovi Anhaltovi. Tunajšiu sklársku hutu, ktorá bola určitý čas v činnosti, podľa všetkých náznakov založili talianski sklári z ostrova Murano, patriaceho do Venecie (Benátky v Taliansku) a títo vlastne obec pomenovali podľa svojho rodiska. 
V roku 1787 mala obec 35 domov a 235 obyvateľov, v roku 1828 41 domov a 336 obyvateľov. 
V roku 1943 bola pripojená k Lukovu. 
V roku 1951 bolo založené JRD. Časť obyvateľstva pracuje v priemyselných podnikoch v Bardejove a Košiciach.
Drevený chrám sv. Kozmu a Damiána.
Drevený chrám bol postavený v rokoch 1708 – 1709. V roku 1740 bol pravdepodobne podstatne prestavaný a reštaurovaný. 
Ikonostas pochádza z dvoch časových etáp: 
Horná časť je z druhej polovice 18. storočia, hlavné ikony umiestneného radu boli napísané v roku 1736 ikonopiscom Andrejom Gajeckým. 
Oltár sv. Trojice – 18. storočie 
Deésis – tempera na dreve, rok 1680 
Hodegétria – sv. Kozma a Damián – obojstranná procesná ikona, 19. storočie 
Posledný súd – koniec 16. storočia 
Hodegétria – tempera na dreve, rok 1654 Kristus Pantokrator 17. storočie 
Glikofilusa a Ukrižovanie – maľba na skle, 19. storočie 
Hodegétria – tempera, 17. storočie 
Zvony – rok 1755 a 1886
Komárov (okres Bardejov)

Komárov je obec na Slovensku vzdialená od okresného mesta Bardejov približne 7 km. Leží v Nízkych Beskydách v údolí rieky Topľa mimo hlavnej cesty vedúcej z Bardejova do Giraltoviec. Stred obce je vo výške a jej chotár s rozlohou sa rozprestiera v nadmorskej výške od 230 do 410 m. Nachádza sa tu park „Kerta“ s tenisovým kurtom, volejbalovým ihriskom, prírodnou nádržou a barom. V obci je taktiež futbalové ihrisko a novovybudovaný Dom Nádeje.
Dejiny.
Najstaršia písomná správa o Komárove je z roku 1355 v listine, ktorá obsahuje popis hraníc majetku panstva Makovica. Z tejto správy vyplýva, že sídlisko tu jestvovalo už pred rokom 1355. V historických písomnostiach sa obce vyskytuje pod názvami Kamarow, Komaro, Kamarocz, Komarow, v roku 1920 ako Komarovce a od roku 1927 až doposiaľ definitívne ako Komárov. Patril do Šarišskej župy.
O osídlení územia obce svedčia aj archeologické nálezy – hroby skupiny východoslovenských mohýl a hromadný nález bronzov z mladšej doby bronzovej.
Obec založili na zákupnom práve na území panstva Kurima. Neskôr obec patrila panstvu Makovica. V roku 1473 zabralo obec Komárov mesto Bardejov.
Viaceré ukazovatele, najmä poloha obce, vývoj osídlenia okolia ako aj poznatky o názve obce vedú k záverom, že prvé komárovské osídlenie vybudovali usadlíci, na čele ktorých stál šoltýs, ktorý sa pravdepodobne volal Komár a podľa neho sa odvodil a ustálil aj názov obce. Ten nasvedčuje, že obec vznikla v slovanskom jazykovom prostredí a sám šoltýs obce bol slovanského pôvodu.
Okolo roku 1492 už stál v Komárove murovaný kostol. V roku 1427 boli sedliacke domácnosti zdanené od 36 port, čo nasvedčuje tomu, že obec patrila k veľkým dedinám. Koncom 15. storočia po vpádoch poľských vojsk väčšina obyvateľov dedinu opustila. V 16. a 17. storočí bol v obci mlyn a píla. V 18. a 19. storočí mali v obci majetky Bydeskutyovci.
Terajší kostol je z roku 1856 a je zasvätený sv. Štefanovi Uhorskému. Obec je filiálkou farnosti Hrabovec. Zo známych správcov farnosti je potrebné uviesť Š. Okossyho, J. A. Minarčíka, K. Jankecha, A. Štroncera, Jána Biroša, Pavla Palšu, Juraja Halčáka a Mariána Fencáka, za pôsobenia ktorého sa v rokoch 2005 až 2006 pôvodný chrám podstatne zmenil, keď sa k nemu pribudovala v podstate nová svätyňa.
Súčasným správcom farnosti (od roku 2008) je Jozef Haľko.
Z priezvisk, ktoré sa v obci vyskytovali a vyskytujú možno usudzovať, že prevažná časť obyvateľov terajšieho Komárova má pôvod v Poľsku. Jazyková, kultúrna a spoločenská blízkosť však spôsobila, že pôvodom poľské obyvateľstvo pomerne rýchlo asimilovalo v slovenskom prostredí. Podľa posledných sčítaní ľudu sa k poľskej národnosti nehlásil žiaden obyvateľ obce.
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania ľudu k 26. mája 2001 mala obec 408 obyvateľov, z toho 200 žien, pričom na pripadá 51 obyvateľov. K slovenskej národnosti sa prihlásilo 99,76% a k českej 0,24% občanov.
Chotár obce susedí s Bardejovom (Bardejovská Nová Ves), Belovežou, Hrabovcom, Vyšnou Voľou a Lukavicou.
Stebník

Stebník je obec na severovýchode Slovenska v okrese Bardejov. V obci je gréckokatolícky chrám sv. Paraskevy z roku 1838.
Vána

Vána je postava vo fiktívnom svete Tolkiena. Je Valier, sestra Yavanny a manželka Oromëho.
Hrabovec

Hrabovec je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Lascov

Lascov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Kurov

Kurov je obec na Slovensku ležiaca v okrese Bardejov. Cez obec tečie potok Kurovec.
Chmeľová

Chmeľová je obec na Slovensku v okrese Bardejov. V obci je gréckokatolícky chrám Zosnutia presvätej Bohorodičky z roku 1821.
Hrabské

Hrabské je obec na Slovensku v okrese Bardejov. V obci je gréckokatolícky kostol sv. Demetera z roku 1822. Obec susedí na západne s dedinou Snakov, juhu a juhovýchode s dedinou Malcov, na východe s obcou Gerlachov a na severe a severovýchode je štátna hranica s Poľskom. V obci sa narodil blahoslavený Vasiľ Hopko, biskup a mučeník z čias komunizmu.
Obecné symboly.
Erb.
Erb obce tvorí: "Zo spodného okraja strieborného štít vyrastá zelená listnatá rastlina maliny so štyrmi výhonkami ukončenými červenými bobuľami."
Bogliarka

Bogliarka je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis.
Obec leží na severnom svahu Čergova. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1430, ale šoltýs tu s usadlíkmi založil sídlisko už začiatkom 15. storočia. Bola majetkom panstva Hrádok. V roku 1600 sídlisko pozostávalo z 10 poddanských domov. V roku 1715 až 1720 tu postupne hospodárilo 2 až 3 poddanských domácností, v roku 1828 bolo v obci 60 domov a 441 obyvateľov, v roku 1900 mala 267 a v roku 1970 279 obyvateľov. Prevláda tu gréckokatolícke náboženstvo.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
V obci je gréckokatolícky chrám sv. Michala archanjela z roku 1836 a kaplnka Krista Kráľa z roku 1840. Najhrubší hrab obyčajný na Slovensku s obvodom kmeňa 400 cm.
Gaboltov

Gaboltov je obec na Slovensku v okrese Bardejov. Každoročne sa tu uskutočňuje arcidiecézna púť ku sv. bohorodičke Panne Márii (tzv. Gaboltovský odpust).
Polohopis.
Obec Gaboltov leží v severovýchodnej časti Slovenska 15 km severozápadne od Bardejova v údolí potoka Kamenec pod vrchom Busov. Asi 3 km od obce prebieha slovensko-poľská štátna hranica.
Dejiny.
Gaboltov bol osídlený od 11. – 12. storočia. Prvá písomná zmienka je z roku 1247 a je zaznamenaná v liste uhorského kráľa Bélu IV., ktorý bol adresovaný členom rádu cisterciátov v Bardejove. Hovorí sa v ňom o pôsobení rytierskeho rádu križiakov zvaných „strážcovia Božieho hrobu v Jeruzaleme“, ktorí sa podpisovali ako „cruciferi de Gaboltho“. Materský kláštor mali v poľskom Miechove a na Slovensko prišli na pozvanie uhorských panovníkov. Možno usudzovať, že ide o križiakov, ktorí mali svoj kláštor aj v Chmeľove. Historici tvrdia, že križiaci z Chmeľova už pred rokom 1212 získali majetok obce Gaboltov. Predpokladá sa, že v Gaboltove založili kláštor a postavili kostol zasvätený sv. Vojtechovi, biskupovi a mučeníkovi. Ich kláštor stál na krajnom južnom vrchu Busova a bol náboženským a kultúrnym centrom okolia. Z neznámych dôvodov križiaci v druhej polovici 13. storočia z Gaboltova odišli.
Stará tradícia hovorí, že sv. Vojtech na svojej misijnej ceste z Uhorska do Poľska prechádzal tzv. starodávnou soľnou cestou, ktorá viedla zo Šariša do Haliče cez Gaboltov a Kurovské sedlo. Svedčí o tom aj fakt, že v Gaboltove bola stanica, kde sa vyberalo mýto. Jestvovanie takejto stanice v Gaboltove bolo o niečo neskôr doložené dokumentom uhorského kráľa Ľudovíta I. z roku 1355. So svojim malým sprievodom si tu odpočinul a napil sa vody zo studničky, ktorá sa nachádza blízko kostola sv. Vojtecha. Dnes sa táto studnička nachádza v kaplnke zasvätenej sv. Vojtechovi. Kaplnka bola v roku 1891 renovovaná. Vo vnútri je obraz sv. Vojtecha ako sedí pod stromom a požehnáva prameň, s ktorého sa napil. Má na sebe biskupské insígnie. Na obraze sú tiež postavy dvoch mníchov, ktorí sv. Vojtecha na misijnej ceste sprevádzali. Jeden drží v ruke knihu a druhý džbánom naberá vodu.
Pôvod názvu obce.
Názov obce sa menil. V roku 1247 "Gyboltho", v rokoch 16961698 "Gabultow", v roku 1700 "Gabolto". Ešte v roku 1935 sa obec nazývala "Gabultov".
Obecné symboly.
Erb.
Erb obce tvorí: "V modrom štíte spoza zeleného vŕška vyrastá strieborný, červenoodetý svätec "– svätý Vojtech –" v striebornom plášti, so striebornou, zlatom zdobenou mitrou a lúčovitým nimbom, držiaci pred sebou vľavo šikmo zlatú berlu s odvrátenou hlavicou, vpravo od neho na pažiti strieborna kaplnka."
Gaboltovská púť.
Pravidelne sa tu v júli uskutočňuje arcidiecézna púť. Medzi hlavnými celebrantmi bývajú okrem košických biskupov aj iní slovenskí biskupi. V roku 2024 bol hlavným celebrantom počas vyvrcholenia púte apoštolský nuncius na Slovensku Nicola Girasoli.
Gerlachov (okres Bardejov)

Gerlachov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Rozloha katastra obce je 889 ha. Na severe katastrálnu hranicu obce tvorí hranica s Poľskom. Na východe susedí s katastrálnou hranicou obce Kurov, na juhu s obcou Kružlov, na juhozápade s obcou Malcov a na západe s obcou Hrabské. Zastavaná časť územia sa nachádza výhradne na juhu katastrálneho územia obce, v doline rieky Topľa, ktorá tečie popri celej južnej hranici katastrálneho územia. Obec je vzdialená k najbližšiemu mestu Bardejov, ktoré je zároveň aj okresným mestom, vzdialenosťou približne 15 km. Cestnou sieťou je k poľským hraniciam obec vzdialená približne 8 km, čo jej dáva výhodnú pozíciu. Katastrálne územie obce je pretiahnuté v poludníkovom smere, zjednodušene povedané, tvarovo ho môžeme prirovnať k trojuholníku, keďže na juhu má najširšie územie, na severe len veľmi úzke územie.
Chotár je zväčša zalesnený (buk a smrek). Medzi najvýznamnejšie kóty katastrálneho územia patrí na severe Čierna hora () , Ščob (), na juhu Paseky () a Ševcov vrch ().
K občianskej a technickej vybavenosti obce patrí: predajňa potravinárskeho tovaru, pohostinské odbytové stredisko, predajňa nepotravinárskeho tovaru, zariadenie pre údržbu a opravu motorových vozidiel, predajňa súčiastok a príslušenstva pre motorové vozidlá, telocvičňa, ihrisko pre futbal (okrem školských), multifunkčné ihrisko, knižnica, verejný vodovod, rozvodná sieť plynu, komunálny odpad, základná škola a materská škola. V obci sa nachádza taktiež rybia farma.
V obci je gréckokatolícka cirkev sv. Michala archanjela z roku 1844.
Obecné symboly.
Erb.
Erb obce tvorí: "V červenom štíte na čiernom vŕšku zlatý pluh s kolieskom, hrubou oskou, veľmi krátkymi striebornými radlicami a prstencom ukončenou rukoväťou, spočívajúci vľavo na dvoch nôžkach."
Kružlov

Kružlov je obec na Slovensku v okrese Bardejov. Leží v Ondavskej vrchovine na potoku Slatvinec. Súčasťou obce je miestna časť Kružlovská Huta, situovaná pri sútoku Tople so Slatvincom. V obci je gréckokatolícky chrám presvätej Bohorodičky Ochrankyne z roku 1822.
Po ústupe z obce Kružlov v roku 1944 Nemci zapálili obec, kde pri požiari vyhorelo 11 domov.
Expozícia banskobystrického Múzea SNP medzi vypálenými obcami na východnom Slovensku uvádza aj obec Kružlov.
Krivé

Krivé môže byť:
Hažlín

Hažlín je obec na Slovensku v okrese Bardejov. Obec bola na konci decermbra 1944 vypálená za pomoc partizánom, nemeckými vojakmi. Zhorelo 15 domov.
V Hažlíne sa konajú každoročne folklórne podujatia a aj školské vystúpenia. V obci sa nachádza materská škola, 3 novopostavené bytové domy, plánuje sa postaviť pre obyvateľov tejto bytovky hlavne pre deti hracie miesto a garáže. Čo sa týka osvetlenia, je vynovené a vždy funkčné vďaka slnku. Hažlinské potoky sú bezpečné, a ochránené proti povodniam a sú ohradené zábradlím ako aj tlmiče nárazov. Obecný úrad je v rekonštrukcii spolu aj s exteriérom školy. Opravený je aj obecný rímskokatolícky kostol aj jeho okolie (parkovisko a príjazdové cesty). Separovanie a recyklácia odpadov sa koná každý mesiac.
Harhaj

Harhaj je obec na Slovensku v okrese okrese Bardejov. K 31. 12. 2015 mala obec 266 obyvateľov.
Koprivnica (okres Bardejov)

Koprivnica je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis.
Obec leží v juhozápadnom okraji Nízkych Beskýd. 
Dejiny.
Archeologické nálezy o sídlisku z 9. storočia svedčia, že patrí k najstarším dedinám na Slovensku. Prvé písomné zmienky o obci sú z rokov 1259 a 1283. V roku 1427 bola vo vlastníctve rodiny makovických "Cudarovcov" a mala 62 poddanských usadlostí, bola to jedna z najľudnatejších obcí Šariša. Neskôr sa dostala postupne do držby viacerých drobných zemepánov. V roku 1600 mala 29 rodín poddaných, evanjelický kostol, faru, školu, mlyn, v roku 1828 bolo v 119 domoch 876 obyvateľov, v roku 1900 mala 454 obyvateľov a v roku 1970 767 obyvateľov.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Narodil sa tu RNDr. Andrej Grega - slovenský pedagóg a fyzik.
Ondavka (okres Bardejov)

Ondavka je obec na Slovensku v okrese Bardejov. 
Polohopis.
Obec leží v pramennej oblasti Ondavy v severnej časti Nízkych Beskýd. Severný okraj chotára, ktorý tvorí severovýchodný okraj bardejovského okresu, tvorí zároveň štátnu hranicu s Poľskom. Povrch v okolí je len mierne zvlnený, výraznejšie sa dvíha na východ od obce. 
Prístupná je cestou III/3520, ktorá vedie z Nižnej Polianky do Becherova. Bardejov je vzdialený južne, do Svidníka je to juhovýchodným smerom a hraničný prechod Konieczna je vzdialený .
Geológia.
Zväčša odlesnený povrch je tvorený flyšom, na dne plytkých údolí sú štvrtohorné náplavy a svahové hliny.
Dejiny.
Osídlenie obce sa datuje na prelom 16. a 17. storočia, pričom písomne doložená "Ondawka" je v roku 1618. Patrila panstvu Makovica, v roku 1787 v nej žilo 114 obyvateľov v 19 domoch, v roku 1828 to bolo už 190 obyvateľov v 25 domoch. Živobytie miestnym poskytovalo hlavne poľnohospodárstvo a chov dobytka, v súčasnosti pracujúci ľudia dochádzajú do Bardejova, Svidníka alebo Košíc. Veľké škody napáchal v roku 1949 požiar, o rok neskôr tu vzniklo JRD.
Pamiatky.
V obci je gréckokatolícky Chrám ochrany Presvätej Bohorodičky z roku 1968.
Yavanna

Yavanna je postava vo fiktívnom svete Tolkiena. Je Valier, manželka Aulëho, zodpovedná za rast všetkých rastlín. Po vytvorení trpaslíkov Aulëm jej Eru dovolil vytvoriť Entov.
Ortuťová

Ortuťová je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Osikov

Osikov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Polohopis.
Obec leží v Raslavickej brázde, podcelku Ondavskej vrchoviny, v údolí Osikovského potoka. Západne sa dvíha úpätie Čergova, ktorý poskytuje atraktívne turistické ciele. Osikov je prístupný cestami III. triedy z troch smerov, s Prešovom i Bardejovom je prístup cestou II/545. 
Dejiny.
Obec patrila šľachticom z Perína. Za prvej ČSR bola známa výrobou šindľov a košikárstvom.
V obci je kompletne vybudovaná infraštruktúra inžinierských sietí. 
Pamiatky.
V obci Osikov je pozoruhodný renesančný rímskokatolícky kostol sv. Michala archanjela z roku 1612 s „husitskou“ vežou, ukončenou tzv. lastovičím chvostom – štítovou atikou. V interiéri môžete nájsť renesančný kalich z roku 1545. 
Kultúra.
Obec je známa najmä svojou tradičnou folklórnou hudbou a folklórnym súborom.
Petrová

Petrová (, rusínsky Pitrova) je obec na Slovensku v okrese Bardejov s rusínskymi a rómskymi obyvateľmi. V obci je gréckokatolícky farský chrám (cerkev) sv. Paraskevy z roku 1819 a kaplnka Narodenia Panny Márie z roku 1920.
Šiba

Šiba je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
História obce.
Prvá písomná zmienka o tejto obci je v súpise dedín zdanených v roku 1427 daňou kráľovi. Obec Šiba bola v minulosti známa Sklárskou hutou ktorá sa nazývala "Juliental". V obci sa v minulosti nachádzali aj mlyny horný a dolný (budova mlynu bola nedávno zdemolovaná). V obci mala sídlo aj pánska rodina "Fickerovcov". Táto "hájenka" ktorá bola ich sídlom dodnes stojí a je najstaršia zachovaná budova v obci.
Poloha obce.
Obec sa nachádza v juhozápadnej časti bardejovského okresu. Od okresného mesta je vzdialená 7 km. Nachádza sa na severovýchodnom úpätí pohoria Čergov. Najvyšší vrch v šibskom chotári je Bukový vrch ,ktorý dosahuje výšku 
Názov obce.
V roku 1427 sa obec spomína pod názvom Siba, v roku 1449 Seib, na začiatku 16. storočia Scheiba, neskôr Syba. Nemecké slovo scheibe označuje okrem iného aj okenné sklo, z ktorého sa neskôr vyvinulo nárečové šarišské slovo šiba. Avšak nepredpokladá sa, žeby sa tu v 14.-15. storočí rozvinula remeselná výroba tabuľového skla. Pravdepodobnejšie je, že Scheibe resp. Šiba bolo prezývkou prvého miestneho šoltýsa. Šoltýstvo-(dedičné richtárstvo).
Obecné symboly.
Erb.
Erb obce tvorí: "V červenom poli štítu na čiernej pôde zlatý pluh so strieborným lemešom vo vrchnej časti štítu strieborný obojručný nôž so zlatými rukoväťami."
Sveržov

Sveržov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Občianska vybavenosť.
V obci Sveržov sa nachádza základná škola 1-4 s vonkajším športovo oddýchovým areálom; materská škola s detským ihriskom; komunitné centrum; multifunkčné ihrisko, areál pre hasičský šport;lezecká stena; cyklochodník; amfiteáter; detské ihriska; dom nádeje; kultúrny dom; predajňa potravín, jeden bar , 2 kostoly: rímskokatolícky a evanjelický. Obec Sveržov je sídlom Spoločného školského úradu obcí okresu Bardejov. Pošta sa nachádza v susednej obci Gaboltov. Okresné mesto Bardejov je vzdialené 12 km, prístup je zabezpečený autobusovou dopravou.
Oľšavce

Oľšavce je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Šašová

Šašová je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Tarnov

Tarnov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
Jedlinka

Jedlinka je obec na Slovensku v okrese Bardejov.
V strede obce sa nachádza národná kultúrna pamiatka - grékokatolícky drevený chrám Ochrany Presvätej Bohorodičky z roku 1763.
Lopúchov

Lopúchov je obec na Slovensku v okrese Bardejov.