burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Serie A 1975/1976

Serie A 1975/1976 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stalo Torino, ktoré tak získalo svoj siedmy titul majstra Talianska. Torino získalo svoj prvý titul od leteckého nešťastia z roku 1949, pri ktorom zahynul skoro celý tím.
Serie A 1976/1977

Serie A 1976/1977 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal Juventus, ktorý tak získal svoj sedemnásty titul majstra Talianska.
Saimiri vevericovitý

Saimiri vevericovitý alebo kotúl vevericový ("Saimiri sciureus") je malá opica z rodu saimiri ("Saimiri") z čeľade malpovité ("Cebidae").
Saimiri vevericovité sú vysoko spoločenské zvieratá. Pri označovaní teritória používajú vlastný moč, ktorý chytajú labkami a parfumujú si nimi aj dlhé chvosty. Okrem toho nadriadení jedinci natierajú svojím močom jedinca podriadeného. Samica po gravidite necelé tri mesiace rodí 1 mláďa. Najprv ho nosí na hrudi, neskôr na chrbte.
Nie je ohrozený. Obýva oblasti Kolumbie, Ekvádoru, Guyany, stredné poschodie dažďového lesa Bolívie, severného Peru a severnej Brazílie. Žije v riedkych dažďových lesoch a na brehoch riek. Živí sa ovocím, púčikmi, semenami a hmyzom. Váži 0,61,4 kg a meria 2532 cm, chvost 3744 cm. Dĺžka gravidity je 150170 dní. Dĺžka života je 25 rokov.
Czarny Staw

Czarny Staw () môže byť:
Čierne pleso

Čierne pleso môže byť:
Majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku vo vodnom póle 2017

Majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku vo vodnom póle 2017 bol v poradí 31. turnaj majstrovstiev Strednej Ameriky a Karibiku vo vodnom póle, ktoré organizuje Stredoamerická a karibská plavecká konfederácia (CCCAN). Vodnopólové podutie sa uskutočnilo spolu so subkontinentálnym podujatím v ďalších plaveckých súťažiach. Konalo sa v dňoch od 22.28. júna 2017 v Couva, v Trinidade a Tobagu, za účasti 10 mužských a 5 ženských tímov. Zápasy sa hrali v "National Aquatic Center". Okrem turnaja seniorov sa uskutočnili aj turnaje chlapcov do 18 a 15 rokov. Tituly v oboch kategóriách získali družstvá Kuby. V mužskej zvíťazili nad , v ženskej kategórii nad .
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Stredoamerické a karibské hry 2018, ktoré hostí Barranquilla. Z mužskej kategórie sa na ne kvalifikovalo 7 najlepších družstiev, z ženskej kategórie 5 družstiev.
Divadelná fakulta

Divadelná fakulta môže byť:
Filmová a televízna fakulta

Filmová a televízna fakulta môže byť:
Matematicko-fyzikálna fakulta

Matematicko-fyzikálna fakulta môže byť:
MFF UK

MFF UK môže byť:
MFF

MFF môže byť:
Thrasyboulos

Thrasyboulos alebo Thrasybulos ("Thrasyboulos", iný prepis: "Thrasybulos") môže byť:
Pazardžik

Pazardžik () môže byť:
Ekonomická fakulta

Ekonomická fakulta môže byť:
Elektrotechnická fakulta

Elektrotechnická fakulta môže byť:
Hudobná a tanečná fakulta

Hudobná a tanečná fakulta môže byť:
Hudobná fakulta

Hudobná fakulta môže byť:
Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 2017

Majstrovstvá sveta vo vodnom póle 2017 bol v poradí 17. turnaj majstrovstiev sveta vo vodnom póle, ktoré organizuje Medzinárodná plavecká federácia (FINA). Bol súčasťou Majstrovstiev sveta v plaveckých športoch 2017. Konal sa v Budapešti, v Maďarsku v dňoch od 16.29. júla 2017, za účasti 16 mužských a 16 ženských tímov. Dejiskom šampionátu bol plavecký štadión Hajós Alfréd Nemzeti Sportuszoda s kapacitou pre 8 000 divákov. V mužskej kategórii získalo svoj druhý titul , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácim . U žien obhájilo titul , ktoré vo finále vyhrali nad .
Voľby organizátora.
Záujem o usporiadanie Plaveckých majstrovstiev sveta 2017 prejavilo 5 miest: mexická Guadalajara, Hongkong, Kanton, Kazaň a Montreal. Kanton a Montreal svoju oficiálnu žiadosť pred samotným hlasovaním stiahli a Kazaň získala organizáciu MS 2015. 15. júla 2011 FINA odsúhlasila za organizátora mexické mesto Guadalajara. Vo februári 2015 však Mexiko kvôli finančným limitom odstúpilo od organizovania. FINA 11. marca 2015 oznámila nového organizátoraBudapešť, ktorá mala pôvodne organizovať MS až v roku 2021.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá sa pred žrebovaním do skupín rozdelili do nasledovných výkonnostných košov:
Jeļena Ostapenková

Jeļena Ostapenková (* 8. jún 1997, Riga) je lotyšská profesionálna tenistka a víťazka ženskej dvojhry na French Open 2017, rovnako tak i wimbledonskej juniorky 2014.
Kovačevica

Kovačevica () je dedina a zároveň architektonická rezervácia v západnej časti pohoria Rodopy v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Charakteristika.
Dedina sa nachádza v kopcovitom teréne v pohorí Západné Rodopy vo vysokej nadmorskej výške (priemer je ) v doline nad riekou Kanina. Približne 24 km od dediny sa nachádza mesto Goce Delčev a najbližšie obývané miesto je približne 5 km vzdialená dedina Gorno Drjanovo.
Dejiny.
Predpokladá sa, že prvé osídlenie tvorili ľudia, ktorí sa premiestnili z vedľajšej dediny Ribnovo a pravdepodobne aj z mesta Bansko. Meno dediny je prvýkrát spomínané v osmanských registroch z 15. a 16. storočia, kedy bolo v dedine registrovaných 17 obyvateľov. V 18. storočí sa do dediny prisťahovali aj Bulhari z gréckeho Západného Macedónska, konkrétne z mesta Kastoria () a okolia. Zaujímavosťou je, že po celú dobu osmanskej nadvlády ostala (až na malú rómsku menšinu) Kovačevica čiste bulharskou a pravoslávnou dedinou. Najväčší rozmach dedina zažívala na prelome 19. a 20. storočia, kedy sa tam nachádzalo približne 250 obytných domov a žilo 1740 obyvateľov (1728 Bulharov a 12 Rómov). V nasledujúcich rokoch počet domov klesol na 209.
Pamiatky.
Celá dedina Kovačevica si zachovala autentický stav z 18. až 19. storočia a patrí medzi najznámejšie a najkrajšie bulharské dediny. Domy sú takmer celé postavené z kameňa, vrátane striech, len pri najvyšších domoch býva posledné poschodie z dreva. Dedina je zapísaná ako architektonická rezervácia, podobne ako napríklad Koprivštica, alebo Starý Plovdiv, najmä kvôli svojej zachovalej architektúre z obdobia bulharského národného obrodenia. Jednou z najvýznamnejších stavieb je chrám svätého Mikuláša.
Okres (Bulharsko)

Okres () je základnou jednotkou štátnej správy v Bulharsku. Každý okres je vymedzený územím a sídlom správy. Samospráva má ešte nižšie jednotky - dediny a mestá.
Dejiny.
Obštiny boli v Bulharsku definované ako jednotky štátnej správy v roku 1879 v nadväznosti na prijatie Trnovskej ústavy. V rokoch 1947 až 1978 prešla moc na národne rady (), avšak príslušné územia sa naďalej nazývali obštinami. Súčasný stav (2015) platí od roku 1991.
Právny stav.
Zriadenie obštin a ich úpravy spadajú pod územný a správny odbor ministerstva vnútra. Riadenie sa vykonáva z miestnej úrovne.
Každá obština musí spĺňať nasledujúce podmienky:
Obština je právnickou osobou má právo nadobúdať majetok a vypracovať vlastný rozpočet.
Obština je riadená radou obštiny () a starostom (), ktorí sú volení všetkými obyvateľmi s volebným právom. Počet členov rady je od 11 do 111 podľa veľkosti obštiny. Starosta menuje tajomníka, ktorému podlieha miestna správa.
Delenie.
V Bulharsku je 265 obštin v 28 oblastiach, a to vrátane obštiny hlavného mesta Sofia, ktorá je totožná s oblasťou Sofie.
Územne sa obštiny delia na sídla (), ktoré môžu mať vlastnú samosprávu.
Tabuľka.
V nasledujúcej tabuľke figurujú všetky obštiny s uvedením príslušných oblastí a údajmi o rozlohe a počte obyvateľov,
Serie A 1977/1978

Serie A 1977/1978 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal Juventus, ktorý tak získal svoj osemnásty titul majstra Talianska.
Serie A 1978/1979

Serie A 1978/1979 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stalo Miláno, ktoré tak získalo svoj desiaty titul majstra Talianska.
Serie A 1979/1980

Serie A 1979/1980 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal Inter, ktorý tak získal svoj dvanásty titul majstra Talianska. Tento ročník bol poznačený škandálom spojeným s ovplyvňovaním zápasov, ktorý zasiahol viaceré kluby Serie A a Serie B. Z tohto dôvodu boli tímy Miláno a Lazio preradené do Serie B. Avellinu, Bologni a Perugii bolo odpočítaných 5 bodov v rámci nasledujúceho ročníka Serie A.
Pernik

Pernik () môže byť:
Serie A 1980/1981

Serie A 1980/1981 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal Juventus, ktorý tak získal svoj devätnásty titul majstra Talianska.
Pleven

Pleven () môže byť:
Serie A 1981/1982

Serie A 1981/1982 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal Juventus, ktorý tak získal svoj dvadsiaty titul majstra Talianska. Juventus zároveň ako prvý taliansky klub mohol používať dve hviezdy pri svojom znaku, každú hviezdu za 10 titulov.
Serie A 1982/1983

Serie A 1982/1983 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal AS Rím, ktorý tak získal svoj druhý titul majstra Talianska.
Coatsova zem

Coatsova zem (slovenský normovaný názov) () je územie vo východnej Antarktíde, ktorá leží na západ od Zeme kráľovnej Maud a zo západu je obmývaná Weddellovým morom na východe. Coatsova zem sa rozkladá z juhozápadu na severovýchod medzi 20° a 36° stupňom západnej zemepisnej dĺžky.
Severovýchodná časť bola objavená v roku 1904 Williamom Speirs Bruceom z paluby lode "Scotia". Bruce viedol škótsku národnú antarktickú expedíciu (1902–4). Bruce oblasť pomenoval podľa Jamesa Coatsa Jr. (1841–1912) a Andrewa Coatsa (1862–1930), dvoch najvýznamnejších podporovateľov expedície.
V decembri 1914 a januári 1915 pokračoval britský polárny bádateľ Ernest Shackleton s prieskumom v južnom smere a k oblasti tak "pripojil" územie, ktoré objavil nemecký bádateľ Wilhelm Filchner v roku 1912 z paluby lode "Deutschland".
Serie A 1983/1984

Serie A 1983/1984 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal Juventus, ktorý tak získal svoj dvadsiaty prvý titul majstra Talianska.
Východná Antarktída

 
Východná Antarktída (angl. "East Antarctica" alebo "Greater Antarctica") je označenie pre časť antarktického kontinentu, ležiacu na východ od Weddellovho mora a na západ od Rossovho mora. Približne teda zodpovedá tej časti Antarktídy, ktorá leží na východnej pologuli. Východná Antarktída je od zvyšnej zhruba tretiny kontinentu (Západnej Antarktídy) oddelená Transantarktickým pohorím. 
Názov je odvodený od skutočnosti, že skoro celá leží na východnej pologuli. Na západnej pologuli z nej leží iba Coatsova zem a časť Zeme kráľovnej Maud západne od nultého poludníka. Časť Rossovho šelfového ľadovca, ležiaca na východnej pologuli sa naopak do Východnej Antarktídy už nepočíta. Ďalšie veľké oblasti východnej Antarktídy sú Enderbyho zem, Mac Robertsonova zem, Americká vysočina, Wilkesova zem, Adelina zem a Viktóriina zem.
Celá Východná Antarktída má rozlohu vyše osem miliónov štvorcový kilometrov.
Starý Plovdiv

Architektonická rezervácia Starý Plovdiv (, známe tiež ako ) sa rozprestiera na troch z plovdivských pahorkov (Nebet tepe, Džambaz tepe a Taksim tepe), známych aj ako „Trojpahorčie“ () na ploche 35 hektárov v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. V rámci rezervácie sa nachádzajú pamiatky zo všetkých epoch vývoja mesta od antiky cez stredovek až po bulharské národné obrodenie.
Dejiny.
Plovdiv je jedným z najstarších miest v Európe, starší než Rím, alebo Atény, súčasník miest ako Trója a Mykény. Osídlený bol už 4000 rokov pred naším letopočtom, kedy na pahorku Nebet tepe vznikla trácka osada. V 4. storočí pred naším letopočtom mesto obsadil Filip Makedónsky a prekrstil ho na Filipopol. Po pripojení tráckych teritórií k Rímskemu impériu sa mesto stalo centrom rímskej administratívnej oblasti Trákia. Slovania sa na území mesta prvýkrát objavili v 4. storočí nášho letopočtu. Posledná väčšia výstavba sa na území rezervácie odohrala v období bulharského národného obrodenia. Celé územie rezervácie je nepretržite obývané po dobu viac ako 6000 rokov.
Najvýznamnejšie pamiatky.
Z obdobia antiky.
V Plovdive sa nachádza viacero pamiatok z obdobia antiky, na území rezervácie Starý Plovdiv sú to tieto:
Z obdobia bulharského národného obrodenia.
Na konci 18. a najmä v 19. storočí bohaté obchodnícke rodiny (obchodujúce najmä medzi Európou a Orientom) radi demonštrovali svoje bohatstvo svojimi domami. Toto obdobie bolo najmä v rokoch bulharského národného obrodenia veľmi výhodné pre plovdivských architektov, majstrov a umelcov, ktorí zanechali v kolorite Starého Plovdivu nezameniteľnú stopu. Medzi najvýznamnejšie pamiatky z tohto obdobia patria:
Religiózne pamiatky.
V Plovdive sa nachádza viacero religióznych pamiatok, na území rezervácie Starý Plovdiv sú to tieto:
Camila Giorgiová

Camila Giorgiová (* 30. december 1991, Macerata, Taliansko) je talianska profesionálna tenistka.
Vo svojej doterajšej kariére na okruhu WTA Tour vyhrala jeden titul vo dvojhre, keď dokázala triumfovať na turnaji kategórie WTA International v holandskom Rosmalen. V rámci okruhu ITF získala do októbra 2016 päť titulov vo dvojhre.
Serie A 1984/1985

Serie A 1984/1985 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stala Verona, ktorá tak získala svoj prvý titul majstra Talianska. Výnimočne sa žiaden klub z veľkej trojky - Juventus, Miláno ani Inter neumiestnil na prvom ani druhom mieste. Najlepším strelcom súťaže sa tretí rok po sebe stal Michel Platini s 18 gólmi.
Ana Konjuhová

Ana Konjuhová (* 27. december 1997, Dubrovník) je chorvátska profesionálna tenistka a víťazka dvoch juniorských grandslamov vo dvojhre na Australian Open 2013 a US Open 2013.
Religiózne pamiatky v Plovdive

Plovdiv je veľmi bohatý na religiózne pamiatky. Najvýznamnejšie sú (rozdelené podľa náboženstva) tieto:
Serie A 1985/1986

Serie A 1985/1986 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stal Juventus, ktorý tak získal svoj dvadsiaty druhý titul majstra Talianska.
Chrám svätého Demetera Solúnskeho (Plovdiv)

Chrám svätého Demetera Solúnskeho" () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v architektonickej rezervácii Starý Plovdiv v meste Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Terajšia budova chrámu bola vysvätená 18. januára 1838.
Charakteristika.
Chrám je trojloďová bazilika s rozmermi 28 x 19 x 11,5 metra s (z vonkajšej strany) päťstennou apsidou. Centrálna chrámová loď je vysoká 11 metrov, zvyšné dve 8,8 metra. Zvnútra je chrám vyzdobený stenomaľbami, ikonami, niekoľkými oltármi a ikonostasom. Chrám má celkovo tri vchodové dvere. Chrámový komplex je zo všetkých strán obkolesený kamennými múrmi. Dvor je relatívne malý.
Dejiny.
Výstavba chrámu začala na mieste, kde predtým stával chrám toho istého mena v marci roku 1830 a chrám bol dokončený v roku 1838. Postavený bol s finančným prispením metropolitu Nikifora, bohatého plovdivského kupca Vălka Čalăkova, ako aj mnohých bulharských a gréckych obyvateľov Plovdivu. V roku 1906 chrám vstúpil plne pod správu bulharskej pravoslávnej cirkvi. V rokoch 19221964 bol daný do užívania ruskej pravoslávnej cirkvi v zahraničí. Po roku 1964 bol chrámový komplex zatvorený a otváral sa len na bohoslužby konané v deň chrámového sviatku (Dimitrovden - 28. októbra). Chrám bol renovovaný v rokoch 20042007 a znovuotvorený a daný do užívania v deň chrámového sviatku 28. októbra 2007.
Georgiadiho dom

Georgiadiho dom () je meštiansky kupecký dom z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúci sa v architektonickej rezervácii Starý Plovdiv medzi pahorkami Džambaz Tepe a Nebet tepe na ulici Canka Lavrenova v meste Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Charakteristika.
Dom bohatého plovdivského kupca Dimitra Georgiadiho bol postavený v roku 1848 pod vedením rodopského majstra Georgiho Chadžijského. V súčasnosti sa v budove nachádza pobočka historického múzea, konkrétne expozícia: Bulharské územia v 15.19. storočí a epocha bulharského národného obrodeniaexpozícia je vystavená nepretržite od roku 1954. Venuje sa celému obdobiu osmanskej nadvlády so špeciálnym zameraním na národné obrodenie. Izby a salóny v budove sú vyzdobené nádhernou drevorezbou a stenomaľbou.
Nebet tepe

Nebet tepe () je jedným zo šiestich pahorkov (a jedným z troch tvoriacich tzv. „trojpahorčie“ v centre mesta) v meste Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Rozprestieralo sa na ňom (a ďalších dvoch pahorkoch trojpahorčia - Džambaz tepe a Taksim tepe) antické mesto a v súčasnosti sa na jeho vrchole nachádza archeologický komplex Nebet tepe. Celý pahorok sa nachádza v hraniciach architektonickej rezervácie Starý Plovdiv.
Charakteristika.
Nebet tepe je jedným zo 6 pahorkov súčasného Plovdivu a spolu s ďalšími dvoma (Džambaz tepe a Taksim tepe) vytvára takzvané „Trojpahorčie“. Pomenovanie Nebet tepe pochádza z tureckého jazyka a to zo slov „nevbet“ (stráž) a „tepe“ (pahorok), vo voľnom preklade, by to teda znamenalo „Strážny kopec“. Na úpätí pahorku v starej časti mesta sa nachádzajú chrámy svätých Konštantína a Heleny a svätej Nedele.
Archeologický komplex Nebet tepe.
Archeologický komplex Nebet tepe má priznaný štatút kultúrnej pamiatky národného významu. Nachádza sa na vrcholku pahorku Nebet tepe a sú v rámci neho odkryté zvyšky prvej tu sa nachádzajúcej prahistorickej osady, ktorá tu existovala ešte v dobe medenej 4000 rokov pred naším letopočtom a bola obývaná Tráckymi kmeňmi. Dochované sú hlavne zvyšky hradieb a veží, ale aj iných budov a stavieb, okrem doby medenej aj z obdobia antiky.
Svetské pamiatky v Plovdive

Plovdiv je veľmi bohatý na pamiatky z rôznych historických období. Najvýznamnejšie sú (rozdelené podľa období) tieto:
Vzdušno-kozmické sily Ruskej federácie

Vzdušno-kozmické sily Ruskej federácie (; skratka: ) sú zložkou Ozbrojených síl Ruskej federácie, vytvorenou v roku 2015 na základe rozhodnutia prezidenta Ruskej federácie, Vladimira Putina, na základe ktorého došlo k zlúčeniu vzdušných síl a vojska protivzdušnej a protiraketovej obrany.
Plovdiv

Plovdiv () môže byť:
Łazienki Królewskie

Łazienki Królewskie (doslova: "Kráľovské Kúpele") alebo Park Łazienkowski (doslova: "Kúpeľný Park") je najväčší park vo Varšave. Jeho rozloha je 76 hektárov. Park bol vytvorený na mieste voľne rastúceho lesa, čo umožnilo odchyt zveri v jej prirodzenom prostredí. Park bol založený v 17. storočí, za súčasnú podobu vďačí kráľovi Stanisławovi Augustovi Poniatowskemu.
Je to miesto, kde sa nachádza množstvo múzeí, uskutočňujú sa tu kultúrne, vedecké a zábavné podujatia, v neposlednom rade je ale miestom oddychu.
Margarita Gasparjanová

Margarita Gasparjanová (* 1. september 1994, Moskva) je ruská profesionálna tenistka. Vo svojej doterajšej kariére na okruhu WTA Tour vyhrala jeden singlový a tri deblové turnaje. V rámci okruhu ITF získala do januára 2017 deväť titulov vo dvojhre a osem vo štvorhre. Domovským oddielom je CSKA Moskva.
Agathodaimón

Agathodaimón () môže byť:
Razgrad

Razgrad () môže byť:
Club Nacional de Football

Nacional, oficiálne Club Nacional de Football (doslova: "národný futbalový klub") je uruguajský futbalový klub z Montevidea. Je najúspešnejším klubom v Uruguaji, s najvyšším počtom získaných trofejí. Na domácej a medzinárodnej scéne získal celkovo 155 trofejí, čo predstavuje viac ako ktorýkoľvek iný uruguajský klub. Na svojom konte má 46 ligových titulov, 3 Libertadores poháre a 3 Interkontinentálne poháre. "Nacional" mal výrazný podiel na úspechoch uruguajskej reprezentácie na Majstrovstvách sveta a Majstrovstvách Južnej Ameriky. Najväčším súperom "Nacional" je "Peñarol". Tradičné derby je najzásadnejším zápasom v uruguajskom futbale.
História.
Klub bol založený 14. mája 1899 po fúzii dvoch klubov - "Montevideo Football Club" a "Uruguay Athletic Club". V roku 1902 získal "Nacional" premiérové víťazstvo v Uruguajskej lige, ktoré dokázal zopakovať aj v nasledujúcom ročníku. V nasledujúcich sezónach zaznamenal Nacional ústup z pozícii. O deväť rokov neskôr triumfoval Nacional v Uruguajskej lige. Nacional potom získal v rokoch 19121924 deväť ligových titulov. V tomto období absolvoval Nacional po prvýkrát zámorské turné. V Európe odohral tridsaťosem zápasov s bilanciou dvadsaťšesť výhier, sedem remíz a päť prehier. 
Vo väčšine 90. rokov klub trpel finančnú krízu a dosiahol len málo športových výsledkov. Vyhral šampionát v roku 1992 skvelými výkonmi Julia Césara Dely Valdésa a Antonia Vidala Gonzáleza. V roku 1993 vyhral Nacional Campeonato Uruguayo, v roku 1998 víťazstvo na turnajoch Apertura a Clausura. Bolo to vôbec prvýkrát, čo ktorýkoľvek klub dosiahol tento úspech, od vzniku v roku 1994, čo zopakoval iba Danubio v sezóne 2006–07.
Nacional si udržiaval základňu svojho mužstva tri roky za sebou (2000, 2001 a 2002). V roku 2005 sa Nacional rozhodol obnoviť svoj štadión Estadio Gran Parque Central. Nacional je najúspešnejším uruguajským tímom od začiatku storočia, keď vyhral tituly 2005, 2005–06, 2008–09, 2010–11, 2011–12, 2014–15 a 2016.
Rok 2016 bol tak 46. uruguajským šampionátom, ktorý vyhral Nacional. V roku 2018 Nacional sa kvalifikoval na Copa Libertadores, čo bolo 45. vystúpenie Nacionalu na turnaji a dvadsiate druhé po sebe a predstavuje absolútny rekord v histórii pohára. Po rezignácii Martína Lasarteho predstavenstvo klubu vymenovalo bývalého trénera hviezdnych a rezervných tímov Alexandra Medinu za nového trénera hlavného tímu. V rokoch 19982016 získali jedenásť ligových titulov.
Štadión.
Štadión Gran Parque Central ("Veľký centrálny park") je futbalový štadión v Montevideu, v ktorom hráva svoje domáce zápasy klub Nacional. Má kapacitu 26 500 miest. Štadión hostil Majstrovstvá Južnej Ameriky v roku 1923 a 1924 a Majstrovstvá sveta vo futbale 1930. Abdón Porte, stredopoliar klubu, spáchal samovraždu 5. marca 1918 uprostred poľa, keď si uvedomil, že už nebude súčasťou tímu.
Vojtova metóda

Vojtova metóda alebo metóda reflexnej lokomócie je súbor cvičebných techník, používaných na liečbu hybných porúch, zostavená MUDr. Václavom Vojtom. Jej základným princípom je fakt, že v centrálnom nervovom systéme človeka sú geneticky zakódované vrodené pohybové vzory.
Na základe štúdií liečby detí s detskou mozgovou obrnou z 50. rokov boli identifikované špecifické body, vďaka ktorým je možné stimulovať telo k určitým vrodeným pohybom, a to hlavne tlakom na príslušné citlivé miesta (predovšetkým na okostice kostí a fascie). Okrem samovoľnej pohybovej aktivity dochádza súčasne k fyziologickej aktivácii bránice a svalov brušnej steny, pravidelnému hlbokému dýchaniu, upraveniu tepovej frekvencie, pozitívnej stimulácii nervových centier a celkovému zlepšeniu mentálnej aktivity.
Teoretický podklad Vojtovej metódy.
Metóda je založená na znalosti vývoja pohybových vzorcov počas života dieťaťa. Vývoj pohyblivosti (motoriky) človeka je určený geneticky, prebieha úplne automaticky a je pokračovaním vývoja v maternici.
Vývojová kineziológia sa zaoberá motorickým vývojom dieťaťa a dáva terapeutovi pravidlá k rozpoznaniu ideálnej hybnosti dieťaťa. Znalosť vývojovej kineziológie je prínosom nielen pre rehabilitáciu pohybových porúch v pediatrii, ale má svoje nezastupiteľné miesto aj v rehabilitácii dospelých.
Terapeutický systém V. Vojtu zahŕňa tri modely (polohy na vyvolanie reakcie stimuláciou príslušných bodov):
Prostredníctvom terapeutických modelov reflexného plazenia, reflexného otáčania a prvej pozície a zodpovedajúcich bodov (aktivačných zón) vyvoláva terapeut u pacienta svalovú súhru. Tieto svalové súhry sú identické so svalovou súhrou, ktorú pozorujeme u detí počas ich motorického vývoja vo veku do jedného roka.
Cieľom nie je naučiť pacienta sa otáčať či plaziť, ale vyvolať, prípadne obnoviť vrodené svalové vzorce, ktoré umožňujú kvalitný postoj a chôdzu.
Diagnózy vhodné na terapiu Vojtovou metódou.
Pôvodné zameranie metódy na deti do 4 rokov veku sa s úspechom rozšírilo aj na dospelých.
Lotyšské národné inline hokejové družstvo mužov

Lotyšské národné inline hokejové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Lotyšsko v medzinárodných inline hokejových súťažiach. Funguje pod záštitou Lotyšskej federácie ľadového hokeja (LHF) a tiež Lotyšskej inline hokejovej federácie (LIHF). 
Družstvo sa prvýkrát predstavilo na majstrovstvách sveta IIHF v roku 2014, keď zvládlo kvalifikáciu, a odvtedy sa na nich predstavuje pravidelne. Najlepší výsledok dosiahlo v roku 2017, keď skončilo desiate. Majstrovstiev sveta FIRS sa prvýkrát zúčastnilo v roku 2012, v Kolumbii a odvtedy sa tiež na nich predstavuje pravidelne. Najlepšie umiestnenie dosiahlo v roku 2015, keď sa prebojovalo do semifinále turnaja.
Paul Wernle

Paul Wernle (* 1. máj 1872, Hottingen (dnes súčasť Zürichu), Švajčiarsko† 12. apríl 1939, Bazilej, Švajčiarsko) bol švajčiarsky protestantský teológ a historik.
Životopis.
Paul Wernle sa narodil 1. mája 1872 v obci Hottingen (dnes súčasť Zürichu). Študoval protestantskú teológiu na univerzitách v Bazileji (pod vedením Bernharda Duhma), Berlíne (pod vedením Adolfa von Harnacka a Heinricha von Treitschkeho) a Göttingene. Počas štúdia v Göttingene sa stal členom študentského spolku "Schwarzburgbund-Verbindung Burschenschaft Germania", kde sa spoznal s Wilhelmom Boussetom, Johannesom Weißom a Wilhelmom Heitmüllerom.
V roku 1897 sa Wernle habilitoval na univerzite v Bazileji a začal tu pôsobiť ako súkromný docent. V roku 1900 sa stal mimoriadnym profesorom Nového zákona a v roku 1905 riadnym profesorom cirkevných dejín, dejín dogiem a protestantskej teológie. K jeho žiakom o. i. patrili aj Josef Hromádka (18891969) a Eduard Thurneysen (18881974).
V roku 1906 založil Wernle spolu s Benediktom Hartmannom (18731955), Rudolfom Liechtenhanom (18751947) a Leonhardom Ragazom (18681945) časopis "Neue Wege."
Blízkym priateľom Paula Wernlea bol švajčiarsky reformovaný teológ a stúpenec tzv. "náboženského socializmu" Fredy Sutermeister (18731934).
V roku 1916 vykonával funkciu rektora Bazilejskej univerzity. V roku 1923 sa stal korešpondentom "Pruskej akadémie vied".
V roku 1928 bol zo zdravotných dôvodov emeritovaný. Zomrel 11. apríla 1939 v Bazileji.
Majstrovstvá Európy B kategórie v bejzbale 2017

Majstrovstvá Európy B kategórie v bejzbale 2017 bol turnaj majstrovstiev Európy B kategórie bejzbale mužov, ktoré organizuje Európska bejzbalová konfederácia (CEB). Konal sa v srbskom Belehrade a poľskej Miejskej Górke v dňoch od 24.29. júla 2017, za účasti 12 tímov rozdelených do 2 skupín. Dejiskom v poľskej skupine bolo "Demonowe Pola". 
ME B kategórie zároveň slúžili ako kvalifikácia na hlavné podujatie ME, ktoré organizuje v roku 2019 Nemecko. Kvalifikovali sa naň iba víťazi oboch skupín, ktorými sa stali a .
Účastníci a nasadenie do skupín.
 Číslo udáva umiestnenie v aktuálnom rebríčku WBSC v roku 2017.
Zoznam rekordov majstrovstiev sveta vo futbale

Zoznam rekordov majstrovstiev sveta vo futbale sumarizuje prehľad najzaujímavejších faktov, rekordných výkonov hráčov a mužstiev z histórie majstrovstiev sveta vo futbale od roku 1930 až po súčasnosť.
Zápasy.
Otváracie zápasy.
V rokoch 1966 – 1982 nepadol v otváracích zápasoch gól 423 minút, po štyroch bezgólových remízach strelil gól v otváracom zápase MS 1982 Erwin Vandenbergh () obhajcovi titulu Argentíne. Na MS 1974 – 2002 hrali v otváracom zápase vždy obhajcovia titulu, v ôsmich stretnutiach vyhrali len dvakrát (1994, 1998), trikrát remizovali (1974, 1978, 1986), trikrát prehrali ( 1982 a 1990, 2002). Počnúc kvalifikáciou MS 2006 nemá obhajca titulu MS právo priamej účasti, v otváracom stretnutí nastupuje mužstvo usporiadateľskej krajiny.
Penaltové rozstrely.
Prvýkrát rozhodovali o postupe na MS 1982, na MS 1986 rozhodli tri zo štyroch štvrťfinále, na MS 1990 obidva semifinálové zápasy.
Prírodné rezervácie v Česku

Prírodná rezervácia (skratka PR) v Česku je obdobou národnej prírodnej rezervácie, avšak iba s regionálnym významom.
Prírodné rezervácie by mali byť vyhlasované primárne pre ochranu menších území, v ktorých ide o ochranu vzácneho a regionálne významného biotopu (napr. rašelinisko), prípadne o ochranu väčšieho počtu vzácnych druhov rastlín alebo živočíchov. Niektoré územia, ktoré by logicky patrili do tejto kategórie, boli však vyhlásené ako prírodná pamiatka, preto sa rozdiely medzi týmito dvoma kategóriami často stierajú.
Prírodné rezervácie vyhlasujú vyhláškou krajské úrady, správa chránenej krajinnej oblasti, správa národného parku alebo štatutárne mesto. Základné ochranné podmienky sú definované v paragrafoch 33 a 34 zákona o ochrane prírody a krajiny (114/1992 Sb. Novela tohoto zákona (zákon 218/2004 Sb.) zaviedla do legislatívy Českej republiky ochranu v rámci sústavy NATURA 2000.) A možno ich bližšie spresniť zriaďovacím predpisom. Status prírodná rezervácia v Česku malo k júnu 2017 808 území,
Náš boj

Náš boj je slovenské periodikum, ktoré vychádzalo počas druhej svetovej vojny.
Náš boj bol politický dvojtýždenník, neskôr týždenník, ktorý vychádzal v Bratislave v náklade 6 000 výtlačkov. Snažil sa zapájať Slovensko do tzv. „novoeurópskeho“ myšlienkového prúdu. Politicky sa exponoval za národný socializmus Nemcov, za gardistickú ideológiu. Okrem toho publikoval príspevky z oblasti vedy a umenia, frontu a vlasti, nového sociálneho poriadku, hospodárstva, no tiež prehľady tlače, glosy a poznámky. Koncom roku 1944 sa angažoval za všestrannú likvidáciu Povstania.
Slovenské hlasy

Slovenské hlasy je slovenské periodikum, ktoré vychádzalo počas prvej svetovej vojny v Rusku.
Slovenské hlasy bol týždenník s podnázvom Orgán Československej národnej rady.
Vývoj počas vojny.
Slovenské hlasy bol časopis zahraničného odboja v Rusku počas prvej svetovej vojny. Účasť Slovákov v prvom zahraničnom odboji sa odzrkadľovala aj v slovenskom novinárstve prvého zahraničného odboja 19141918. Slovenské príspevky sa uverejňovali pravidelne v "Československej samostatnosti" (periodikum), ktorá bola orgánom Národnej rady v Paríži. V Rusku bol orgánom československého zahraničného odboja spočiatku kyjevský "Čechoslovan" (periodikum), ktorý mal od septembra 1915 do apríla 1917 osobitnú slovenskú prílohu "Slovenské hlasy". Od druhej polovice roku 1917 vychádzali ako samostatný slovenský týždenník v Jekaterinburgu.
Periodicita.
Vychádzal od polovice roku 1917 v Petrohrade. Posledné číslo vyšlo 31. decembra 1918. Noviny vychádzali aj po roku 1919 ako roč. III.
Knižnica Slovenských hlasov.
Pod hlavičkou novín vyšlo niekoľko rozsahovo menších publikácií, ktoré napísali slovenskí legionári - spisovatelia počas prvej svetovej vojny v Rusku.
Micela

Micela je útvar zložený z jadra a obalovej sféry, ktorý vzniká počas prípravy koloidne disperznej sústavy.
Micely sa tvoria pri splnení dvoch podmienok:
Vznik miciel vo vodných roztokoch je väčšinou endotermický dej.
Môžu byť nabité kladne alebo záporne. Molekulové koloidy a polokoloidy majú micely s rozličnými štruktúrami.
Micely majú dôležitú úlohu kvôli ich rozpúšťacím schopnostiam používajú sa ako detergenty, nosiče liečiv, pri penovej flotácii a ťažbe ropy.
Areál hier Radosť

Areál hier Radosť je zábavný park určený najmä pre deti v sprievode rodičov. Nachádza sa pri Štrkoveckom jazere na okraji sídliska Štrkovec v Bratislave, mestská časť Ružinov. Od roku 2004 je v správe Ružinovského športového klubu.
Základné informácie:
Volejbalové ihrisko a amfiteáter sa dajú prenajať na určitý termín.
V júli a auguste park funguje ako miesto letných táborov pre deti materských a základných škôl.
FitCamp

FitCamp je multifunkčné športové centrum na Drieňovej ulici 11/A na bratislavskom sídlisku Štrkovec. Nachádza sa tu:
Služby fitness centra obsahujú:
Tokajícka ulica (Bratislava)

Tokajícka ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Ružinov, miestna časť Štrkovec a nazvaná bola podľa východoslovenskej obce Tokajík.
Na čísle 24 sídli Stredná odborná škola drevárska a umeleckopriemyselná. V priestoroch školy je stomatologická ambulancia..
Vasilij Nikolajevič Krylov

Vasilij Nikolajevič Krylov (; * 2. január 1947 – † 17. február 2018) bol ruský biológ, doktor vied, významný profesor na Univerzite v Nižnom Novgorode v Rusku, bývalý vedúci Katedry fyziológie a biochémie (19912016).
Vyštudoval biológiu a chémiu na Univerzite v Nižnom Novgorode (do roku 1970). Doktorská dizertácia1990, získal titul Doktor vied (Doctor of Science - Sc.D.). V roku 2007 Vasilij Nikolajevič Krylov získal titul Čestný vedec Ruskej federácie, stal sa tiež čestným profesorom Ruskej federácie.
Dielo.
Autor monografií, štúdií a článkov. Je autorom viac ako 280 vedeckých prác.
Bernhard Duhm

Bernhard Duhm (* 10. október 1847, Bingum (dnes súčasť severonemeckého mesta Leer), Hannoverské kráľovstvo† 1. november 1928, Bazilej, Švajčiarsko) bol nemecký protestantský teológ.
Životopis.
Bernhard Duhm študoval v rokoch 1867 až 1870 na univerzite v Göttingene protestantskú teológiu pod vedením Albrechta Ritschla (18221889), Heinricha Ewalda (18031875) a Juliusa Wellhausena (18441918).
Od roku 1871 bol repetentom göttingenského protestantského teologického konviktu. V roku 1873 sa habilitoval na göttingenskej univerzite a začal pôsobiť na tunajšej teologickej fakulte ako súkromný docent. V roku 1877 sa stal mimoriadnym profesorom Starého zákona.
V roku 1888 bol vymenovaný za riadneho profesora Starého zákona na univerzite v Bazileji. V roku 1896 vykonával funkciu rektora tejto univerzity.
Duhm bol vo svojej dobe jedným z najuznávanejších odborníkov na Starý zákon. Mimoriadnej pozornosti sa dostalo jeho štúdiám o starozákonných prorockých spisoch, v ktorých sa pokúšal načrtnúť dejiny židovského náboženstva.
Duhm ako prvý upozornil, že pasáže "Iz 42, 1 – 4.(7); 49, 1 – 6; 50, 4 – 9; 52, 13" až "53,12" predstavujú samostatný literárny útvar (tzv. "Pieseň o Božom služobníkovi"), vsunutý do druhej časti Knihy proroka Izaiáša (kapitoly 40 až 55), ktorá evidentne pochádza od iného autora (v odbornej literatúre typicky označovaného ako "Deutero-Izaiáš"). V roku 1892 vyslovil Duhm názor, že autorstvo kapitol 56 až 66 Knihy proroky Izaiáša nemožno pripísať ani „Izaiášovi“, ani "Deutero-Izaiášovi", ale zrejme nejakému inému, neznámemu prorokovi, ktorý pôsobil v Izraeli krátko po návrate židovského národa z exilu (v odbornej literatúre typicky označovanému ako "Trito-Izaiáš").
Čo sa týka spisov ďalších prorokov, Duhm upozornil na rôzne literárne vrstvy v texte Knihy proroka Jeremiáša.
Bernhard Duhm patril k predstaviteľom tzv. Nábožensko-dejinnej školy.
K jeho žiakom patril o. i. aj český teológ Josef Hromádka.
Duhmovou manželkou bola Helene rod. Bunjes (18531884). Mali spolu troch synov: Hans Duhm (18781946; profesor starozákonnej exegézy v Göttingene a Vroclave), Dietrich Duhm (18801940; teológ) a Andreas Duhm (18831975; teológ). Zaujímavosťou je, že všetci traja boli majstrami Švajčiarska v šachu.
Bernhard Duhm zomrel pri dopravnej nehode 1. novembra 1928.
Eufranor z Korintu

Eufranor alebo Eufranór () bol grécky sochár, maliar, cizelér a spisovateľ v 4. storočí pred Kr.
Biografia.
Eufranor sa narodil zrejme na Isthmijskej šiji pri Korinte. V rozkvete svojich síl bol približne v rokoch 360 až 330 pred Kr. Vynikal neobyčajnou mnohostrannosťou, bol zároveň maliarom a sochárom, z mramoru či z bronzu zhotovoval kolosy, cizeloval čaše (opracovával ich kovový povrch), tiež napísal niekoľko kníh o súmernosti a farbách.
Svoje umenie vykonával na mnohých miestach severného Peloponézu ale i v Aténach, preto ho v istom ohľade môžeme považovať za prostredníka školy sikyónskej a aténskej. Z jeho mnohostrannej tvorby sa žiaľ zachovalo len niekoľko sôch. Eufranos sa svoje sochy snažil zobraziť lepšie ako predošlí sochári a preto na nich zaviedol zmeny v telesných rozmeroch, hlavne štíhlosťou svojich sôch sa stal predchodcom Lysippa, ktorý tento nový kánon zdokonalil.
Sochárske diela.
Vieme asi o 12 jeho sochách, z ktorých niektoré boli obrovské. V staroveku bola preslávená jeho socha Parida, v ktorom bolo podľa Plínia zároveň poznať rozhodcu bohýň, milenca krásnej Heleny, ako aj vraha Achillovho. Z ďalších sôch sa mu pripisuje socha bohyne Atény, Léto držiaca svoje deti v náručí, Apolóna (Apolón Patróos), Dionýza, Héfaista, Agathodaimóna (Bonus Eventus), Alexadra Veľkého a Filipa II. na vozoch so štvorzáprahom. Niektorí znalci umenia mu pripisovali aj autorstvo slávnej sochy "Apolóna Belvederského", ktorý je ale dielom jeho spolužiaka Leóchara.
Maľby na stenách Diovej Stoy.
Nemecký znalec antického umenia J. J. Winckelmann uvádza, že Eufranor ako prvý zaviedol do maliarstva symetriu a dodal kontúram vznešenejší štýl. Podľa starovekého autora Pausania bol autorom nástenných malieb "Diovej Stoy" (Diovho stĺporadia) na aténskej agore: „"Stĺpová chodba, vybudovaná vzadu, má obrazy takzvaných dvanástich bohov. Na protiľahlej stene je potom namaľovaný Théseus, Démokratia (Ľudovláda) a Démos (Ľud). Obraz naznačuje, že Théseus ustanovil Aténčanom vládu rovnosti...Je tu tiež vyobrazený zápas tých Aténčanov pri Mantineii, ktorí boli poslaní Lakedaimončanom na pomoc. Celú vtedajšiu vojnu opísal slovami medzi inými i Xenofón, dobytie Kadmeie, porážku Lakedaimončanov pri Leuktrách, ako vtrhli Boióťania na Peloponéz a ako Lekadaimončanom prišli z Atén pomocné zbory. Na obraze je zobrazený boj jazdectva, v ktorom najviac vynikajú Gryllos, Xenofontov syn, medzi Aténčanmi a Téban Epameinóndas v boiótskom jazdectve. Tieto maľby namaľoval Aténčan Eufranór a v neďalekej svätyni zobrazil Apolóna Otcovského (Patróos)."“ Historik Plutarchos vyjadril k týmto maľbám veľký obdiv.
Grécka stoa bola dlhá stĺpová sieň, ktorá bola z jednej strany obohnaná múrmi (niekedy boli za múrom i miestnosti) a druhú stranu tvorila jednoduchá alebo dvojitá rada stĺpov. Steny stoy boli často zdobené maľbami alebo nápismi. V priestoroch stoy sa ľudia prechádzali, hovorili, vyučovali alebo sa schádzali. Filozof Zénón a jeho následníci sa nazývali stoici, pretože prednášal v Stoe poikilé (v maľovanej stoe), ktorá sa nachádzala tiež na aténskej agore.
Kysucká kotlina

Kysucká kotlina je geomorfologická časť Javorníkov. Leží v južnej časti Kysúc, v okolí mesta Kysucké Nové Mesto.
Polohopis.
Nachádza sa na východnom okraji Javorníkov, v susedstve Kysuckej vrchoviny, v južnej časti Kysúc, v okolí rieky Kysuca. Má mierne pretiahnutý tvar v smere sever-juh a jej veľkú časť zaberá Kysucké Nové Mesto. Plošne neveľká kotlina má dĺžku cca 6 a šírku okolo 2 km. Zo západu ju ohraničujú Javorníky, z východu Kysucká vrchovina a na juhu ju uzatvára Kysucká brána. 
Kotlinou prechádzajú významné dopravné komunikácie nadnárodného významu; železničná trať Žilina – Ostrava a Európska cesta 75 v trase cesty I/11, smerujúcej zo Žiliny na Ostravsko a do Sliezska v južnom Poľsku.
Albert Eichhorn

Karl Albert August Ludwig Eichhorn (* 1. október 1856, Garlstorf† 3. august 1926, Braunschweig) bol nemecký protestantský teológ.
Životopis.
Albert Eichhorn študoval v rokoch 1875 až 1878 protestantskú teológiu na univerzitách v Lipsku, Erlangene a Göttingene. Po skončení štúdia pôsobil až do roku 1884 v praktickej pastorácii.
V roku 1886 sa habilitoval na univerzite v Halle an der Saale a začal pôsobiť ako súkromný docent cirkevných dejín. Už v roku 1888 bol vymenovaný za mimoriadneho profesora. Riadnym profesorom sa stal v roku 1896.
V rokoch 1901 až 1913 pôsobil ako profesor na univerzite v Kiele. Následne sa u neho naplno prejavili symptómy Parkinsonovej choroby, a tak bol nútený zanechať akademickú činnosť. Zvyšok života strávil v meste Braunschweig. Zomrel 3. augusta 1926.
Albert Eichhorn je považovaný za zakladateľa Nábožensko-dejinnej školy.
Zemplínska šírava (chránený areál)

Zemplínska šírava je chránený areál v správe Štátnej ochrany prírody SR, Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat.
Nachádza sa v katastrálnom území mesta Michalovce a obcí Kaluža, Hnojné, Klokočov, Zalužice, Kusín, Lúčky, Vinné a Jovsa v okrese Michalovce v Košickom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1968 a naposledy novelizované v roku 1983 na rozlohe 622,4876 ha. Ochranné pásmo má rozlohu 2037,7532 ha.
Predmetom ochrany je: "význačná migračná lokalita (jarného a jesenného ťahu) vodného a pri vode žijúceho vtáctva a hniezdičov na východnom Slovensku na vedeckovýskumné a náučné ciele. "
Hérofón

Hérofón () môže byť:
Anton Popovič

Anton Popovič môže byť:
Sklolaminát

Sklolaminát je kompozitný materiál, tvorený sklenenými vláknami (tkaninou) a vytvrdnutou umelou živicou (polymérom). Vyznačuje sa veľkou pevnosťou, odolnosťou voči chemikáliám aj počasiu, nízkou hmotnosťou aj cenou a dobrými hygienickými vlastnosťami. Ako živice sa užívajú epoxidy, termosety (polyester, vinylester) alebo termoplasty.
Niekedy sa užíva aj anglický názov "fiberglass" alebo skratka GRP ("Glass Reinforced Plastic").
Výroba.
Sklolaminátové výrobky aj polotovary sa vyrábajú natieraním alebo striekaním živice do formy (prípadne na kopyto). Sklené vlákna sa môžu na vrstvu živice prikladať ručne, obvykle ako tkanina, alebo môžu byť krátke vlákna primiešané priamo do živice. Aby sa sklolaminát na formu neprichytil, natiera sa forma nejakým separačným voskom, prípadne sa najprv obalí tenkou fóliou. Vytvrdenie prebieha buď samovoľne, alebo pri zvýšenej teplote. Aby sa zabránilo tvorbe bublín, používa sa niekedy vákuové tvárnenie.
Typické použitia.
A mnoho iných.
Pre veľmi náročné použitie (napr. v letectve) sa sklenené vlákna nahrádzajú karbónovými, ktoré sú ľahšie aj pevnejšie, ale aj oveľa drahšie.
Tritón (mytológia)

Tritón je mytologický grécky boh, posol mora. Je synom Poseidóna a Amfitrité, čo sú bohovia mora. Zvyčajne je zobrazovaný ako bytosť, ktorú tvorí v hornej časti tela človek a v dolnej chvost ryby.
Rovnako ako jeho otec nesie Triton trojzubec. Tritonovou zvláštnosťou bola skrútená lastúra, ktorú používal ako trúbu na upokojenie či zvýšenie vĺn.
Podľa Hesioda žil so svojimi rodičmi v zlatom paláci v morských hlbinách.
V neskoršej tradíci sa hovorí o Tritónovi v množnom čísle, tritóni majú funkciu Poséidonových sprievodcov.
LG Q6

LG Q6, LG Q6+ a LG Q6α je androidový smartfón, ktorý vyrába spoločnosť LG Electronics. Predstavený bol v júli 2017 a uvedený v auguste toho roku.
Obsahuje IPS kapacitný LCD displej s uhlopriečkou 5,5 palcov s rozlíšením 1080x2160 bodov s bodovou hustotou 442 ppi a s pomerom strán 2:1. 
Operačný systém je Android do verzii 7.1.1 Nougat, použitý čipset je Qualcomm MSM8940 Snapdragon 435 s procesorom Octa-core 1,4 GHz Cortex-A53 a grafickým procesorom Adreno 505. 
Kapacita internej pamäte je podľa variantu 16 (LG Q6α), 32 (LG Q6) alebo 64 GB (LG Q6+), kapacita pamäte RAM je 2, 3 alebo 4 GB. Fotoaparát má rozlíšenie 13 MP, sekundárna kamera má 5 MP. 
Batéria je typu Li-Ion s kapacitou 3000 mAh a nie je odnímateľná.
Cudzinka (seriál)

Cudzinka (angl. Outlander) je britsko-americký televízny dramatický seriál založený na sérii historických románov "Outlander" od Diany Gabaldon. Seriál mal premiéru 9. augusta 2014. Na Slovensku sa vysiela od 30. júna 2015 na stanici TV Doma.
Mešita Taškiupriu

Mešita Taškiupriu (), alebo Mešita Taš kiupriu () nazývaná tiež Mešita pri rieke () je budova bývalej mešity z druhej polovice 19. storočia nachádzajúca sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. 
Poloha.
Mešita Taškiupriu sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv oproti budove bývalých kúpeľov Orta mezar neďaleko križovatky bulvárov „Ruski“ (, doslova "Ruský bulvár") a „Šesti septemvri“ (, doslova "bulvár Šiesteho septembra"). Bola mešitou slúžiacou bývalej štvrti Orta mezar.
Dejiny.
Mešita Taškiupriu bola postavená v roku 1860. Pri mešite bol pôvodne aj minaret, tento sa však zrútil v roku 1928 v dôsledku Čirpanského zemetrasenia. Po zemetrasení bola poškodená budova na konci 20. a v priebehu 30. rokov využívaná ako súkromný obytný dom. Keďže Moslimská správna rada nemala dostatok finančných prostriedkov na reštauráciu mešity po zemetrasení, v roku 1939 budovu predala.
Mešitu kúpil za 32 000 bulharských levov Pavel Grozlekov. Poškodenú budovu chcel pôvodne úplne zbúrať, materiál odviezť a postaviť novú budovu. Tento plán mu prekazil začiatok druhej svetovej vojny a tak nakoniec namiesto výstavby novej, Pavel Grozlekov čiastočne reštauroval pôvodnú budovu. Po roku 1948 bola budova mešity znárodnená a následne po roku 1989 v reštitúcii vrátená nasledovníkom Pavla Grozlekova.
V priebehu 90. rokov 20. storočia prebehla reštaurácia budovy podľa projektu schváleného Národným pamiatkovým ústavom. V rámci reštaurácie bola opravená fasáda budovy, v interiéri boli rekonštruované podlahy a do budovy bola umiestnená replika pôvodného lustru. Po rekonštrukcii začala budova bývalej mešity fungovať ako reštaurácia. Na konci 90. rokov 20. storočia sa budovu pokúsil prostredníctvom žaloby na súde získať naspäť do vlastníctva moslimskej náboženskej komunity úrad plovdivského muftiho, žaloba však bola zamietnutá.
Budova má štatút kultúrnej pamiatky.
Metropolitný chrám svätej Maríny (Plovdiv)

Metropolitný chrám svätej Maríny () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa na hranici architektonickej rezervácie Starý Plovdiv na začiatku svahu pahorku Taksim tepe v centre mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Je metropolitnou katedrálou Plovdivskej eparchie (biskupstva). Chrámový sviatok sa slávi 17. júla.
Charakteristika.
Budova je postavená ako bazilika v štýle typickom pre obdobie bulharského národného obrodenia. Je trojkorábna s kupolou a oddelenou vežou zvonice. Na západnej stene budovy sa nachádza arkádová predsieň bohato vyzdobená stenomaľbami. Zvonica sa nachádza v severnej časti chrámového nádvoria, je šesťposchodová, drevená postavená z dubového dreva, vysoká 17 metrov a nachádza sa v nej 8 zvonov, čo z nej robí zvonicu s najväčším počtom zvonov v Plovdive. V areáli chrámu sa nachádzajú aj ďalšie budovy Plovdiskej eparchie.
Dejiny.
Hovorí sa, že tento chrám pôvodne stával v dnešnej miestnej časti Maraša na mieste, kde dnes stojí mešita Imaret a Turci chrám zničili pri výstavbe mešity v roku 1441. Kresťanom potom povolili, postaviť si nový chrám a tak sa chrám svätej Maríny ocitol na svojom dnešnom mieste. Nevie sa však, či je táto legenda pravdivá a mnohí historici o nej pochybujú. Z dochovaného zápisu z roku 1906 vieme, že chrám bol rekonštruovaný v roku 1561. Prvýkrát je chrám spomenutý ako katedrála v roku 1578 nemeckým evanjelickým teológom a pastorom Stephanom Gerlachom, ktorý Plovdiv navštívil počas svojej cesty z Viedne do Istanbulu. Tento napísal, že sa v Plovdive nachádza 8 chrámov, pričom chrám svätej Maríny je hlavný a je sídlom metropolitu. V časoch metropolitu Neofita (16981711) budova chrámu vyhorela. Zbierka na stavbu nového chrámu začala v roku 1721 a tento bol dokončený a vysvätený v roku 1783, neskôr bol opäť poškodený. V dnešnej podobe chrám existuje od rokov 18511856, kedy bol znovu postavený bracigovskými majstrami a vysvätený metropolitom Chrisantom 21. mája roku 1856. Chrám bol pod správou Gréckej pravoslávnej cirkvi až do roku 1906, kedy sa dostal pod Bulharskú pravoslávnu cirkev. Posledná reštaurácia chrámu prebehla v roku 1953.
Zoznam hovorcov Charty 77

Zoznam hovorcov Charty 77 v abecednom a chronologickom poradí.
Mirjana Lučićová-Baroniová

Mirjana Lučićová-Baroniová, rodným menom Mirjana Lučić (* 9. marec 1982, Dortmund) je chorvátska profesionálna tenistka a držiteľka niekoľkých vekových rekordov v ženskom tenise. Vo svojej doterajšej kariére na okruhu WTA Tour vyhrala tri turnaje v dvojhre a tri vo štvorhre. V rámci okruhu ITF získala štyri tituly v dvojhre a tri vo štvorhre.
Annika Becková

Annika Becková (* 16. február 1994, Gießen) je nemecká profesionálna tenistka. Vo svojej doterajšej kariére na okruhu WTA Tour vyhrala dva singlové a jeden deblový turnaj. V rámci okruhu ITF získala sedem titulov vo dvojhre.
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2001

Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2001 boli v poradí 1. Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Konalo sa v Nemecku. Hrali na ňom florbalisti narodení v roku 1983 až do roku 1986. Víťazom sa stali florbalisti Švédska.
Zoznam národných prírodných rezervácií v Česku

Nasledujúci zoznam národných prírodných rezervácií v Česku obsahuje všetky národné prírodné rezervácie (NPR), ktoré sa v júni roku 2017 nachádzali na území Česka. Celkom sa jedná o 108 rezervácií.Je ich veľa.
Heather Watsonová

Heather Miriam Watsonová (* 19. máj 1992, Guernsey) je britská profesionálna tenistka, ktorá na okruh ITF vstúpila v roku 2009. Je víťazkou zmiešanej štvorhry vo Wimbledone 2016, kde triumfovala spoločne s Fínom Henrim Kontinenom.
Caroline Garciová

Caroline Garciová (po francúzsky: "Caroline Garcia"; * 16. október 1993, Saint-Germain-en-Laye) je francúzska profesionálna tenistka a víťazka ženskej štvorhry French Open 2016. Vo svojej kariére vyhrala na okruhu WTA Tour tri singlové turnaje. K tomu pridala šesť deblových trofejí. V rámci okruhu ITF získala jeden titul vo dvojhre a štyri vo štvorhre.
Anett Kontaveitová

Anett Kontaveitová (* 24. december 1995, Tallinn) je estónska profesionálna tenistka. Vo svojej doterajšej kariére vyhrala na okruhu WTA Tour päť turnajov. V rámci okruhu ITF získala do apríla 2017 jedenásť titulov vo dvojhre a päť vo štvorhre.