burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Peter Javorčík

Peter Javorčík (* 6. júl 1967, Bratislava) je slovenský kariérny diplomat, od 1. októbra 2020 Generálny riaditeľ Rady Európskej únie pre dopravu, energetiku, životné prostredie a vzdelávanie.
Štúdium a rodina.
Peter Javorčík študoval od roku 1985 na Strojníckej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave v odbore Aplikovaná mechanika, kde v roku 1991 získal titul magister. V štúdiu pokračoval v tom istom roku na Univerzite Komenského v Bratislave na Inštitúte medzinárodných vzťahov a aproximácie práva, kde v roku 1994 absolvoval postgraduálne štúdium v oblasti medzinárodných vzťahov a práva EÚ ukončené diplomom.
Počas štúdia sa tiež zúčastnil krátkodobých kurzov. V roku 1989 na Universiteit Twente v Holandsku absolvoval 3 mesačný výmenný študijný program a v roku 1993 dokončil 3 mesačný študijný program v oblasti medzinárodných vzťahov na Stanford University.
Je ženatý a má tri deti.
Kariéra.
Peter Javorčík začal svoju kariéru prípravou analytických podkladov a prejavov pre politické vedenie ministerstva a na pozícií administrátora so zodpovednosťou za záležitosti EÚ na odbore analýz a plánovania Ministerstva zahraničných vecí Slovenskej republiky od novembra 1992 do novembra 1995. V tom istom mesiaci sa Peter Javorčík stal 1. tajomníkom Misie Slovenskej republiky pri EÚ v Bruseli a odvtedy sa jeho kariéra počas viacročného obdobia sústredila na slovenské eurointegračné ambície.
Vo februári 1999 sa stal riaditeľom Odboru hlavného vyjednávača pre vstup Slovenska do EÚ na Ministerstve zahraničných vecí SR, kde pracoval do júla 2001. V rokoch 2001 až 2004 bol radcom Misie Slovenskej republiky pri EÚ v Bruseli a v rokoch 2004 až 2007 členom kabinetu komisára zodpovedného za vzdelávanie, odbornú prípravu, kultúru a mládež Jána Figeľa v Európskej komisii v Bruseli.
Na stálom zastúpení Slovenska pri EÚ v Bruseli začal Peter Javorčík pracovať v novembri 2007 na mieste zástupcu stáleho predstaviteľa a zotrval do apríla 2012 kedy sa vrátil do Bratislavy na Ministerstvo zahraničných vecí a európskych záležitostí na pozíciu štátneho tajomníka.
Od augusta 2015 bol stálym predstaviteľom a vedúcim Stáleho zastúpenia Slovenskej republiky pri EÚ v Bruseli.
Kariéra Petra Javorčíka je spojená s európskou agendou a viacerými európskymi projektmi. Pracoval na prípravách predsedníctva Slovenska v Rade EÚ, rokovaniach o rozpočte EÚ na roky 20142020, rokovaniach o klimaticko-energetických cieľoch EÚ do roku 2030, predsedníctve Slovenska v krajinách Vyšehradskej skupiny a bol súčasťou tímu, ktorému sa podarilo oživiť národný konvent o EÚ.
V spojitosti so svojím zvolením do funkcie na pozíciu Generálny riaditeľ Rady Európskej únie pre dopravu, energetiku, životné prostredie a vzdelávanie Peter Javorčík povedal: „"Touto nomináciou som mimoriadne poctený. Je to obrovské uznanie nielen pre mňa osobne, ale aj pre celú slovenskú zahraničnú službu a našu európsku politiku. Pevne verím, že na tomto dôležitom poste budem môcť zúročiť všetky svoje doterajšie skúsenosti z mojej práce v európskych témach vrátane slovenského predsedníctva v roku 2016. Chcem svoje pôsobenie v novej funkcii zamerať na prospech všetkých občanov EÚ vrátane Slovenska"“.
Hokus Bonus

Hokus Bonus je druhá kompilácia dánskej hudobnej skupiny Volbeat. Od 27. novembra 2020 bola dostupná v limitovanom počte v nezávislých predajniach zúčastňujúcich sa „Record Store Day Black Friday“ a od 16. júla 2021 bude tiež limitovane dostupná v Európe a Spojenom kráľovstve a opäť ju bude možné zakúpiť aj v Spojených štátoch.
Ana de Armasová

Ana de Armasová (* 30. apríl 1988, Havana, Kuba) je kubánsko-španielska herečka. Je známa z filmu "Blade Runner 2049" (2017) a "Na nože" (2019). V roku 2023 získala nomináciu na filmové ocenenie Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme "Blondýnka" (2022), kde stvárnila herečku Marilyn Monroe. 
Detstvo a mladosť.
Narodila sa roku 1988 v meste Havana na Kube. Pre herectvo sa rozhodla v dvanástich rokoch a následne vyštudovala Národnú divadelnú školu v Havane. Osemnásť ročná sa presťahovala do Španielska, kde začala svoju profesionálnu dráhu.
Kariéra.
Jej herecký prielom nastal v španielskom televíznom seriáli "Internat".
Od roku roku 2016 hrá v hollywoodskych filmoch. V Spojených štátoch sa zviditeľnila vo filme "Blade Runner 2049". V roku 2019 sa objavila v hlavnej úlohe vo filme "Na nože", za ktorý bola nominovaná na ocenenie Zlatý glóbus. V roku 2022 stvárnila módnu ikonu a herečku Marilyn Monroe, vo filme "Blondýnka". Za svoj herecký výkon, De Armasová získala niekoľko nominácii, vrátane Academy Awards. 
Súkromný život.
De Armasová začala chodiť so španielskym hercom Marcom Clotetom v roku 2010; zosobášili sa v španielskej oblasti Costa Brava v júli 2011 a začiatkom roku 2013 sa rozviedli. Jej partnerom bol tiež Ben Affleck, s ktorým chodila od jesene 2019 do začiatku roku 2021.
Cherry Jonesová

Cherry Jonesová (; * 21. november 1956, Paris, Tennessee, USA) je americká filmová, televízna a divadelná herečka. Je držiteľkou niekoľkých filmových ocenení. Je známa predovšetkým svojimi divadelnými počinmi.
Životopis.
Jonesová sa narodila v štáte Tennessee. Jej matka bola učiteľkou na strednej škole a jej otec vlastnil kvetinárstvo. Jej rodičia veľmi podporovali jej ambície stať sa divadelnou herečkou. V roku 1978 absolvovala dramatickú školu Carnegie Mellon.
Kariéra.
Väčšinu svojej kariéry pôsobila v divadle, počnúc rokom 1980 ako zakladajúca členka divadla American Repertory Theatre v Cambridge v Massachusetts.
Medzi jej predstavenia na Broadwayi patrí inscenácia "The Heiress" z roku 1995 v Lincoln Center a tiež inscenácia hry "Doubt" v divadle Waltera Kerra z roku 2005 od Johna Patricka Shanleya. Za obe úlohy získala cenu Tony za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe.
V roku 2012 hrala v dramatickom seriáli "Awake", kde stvárnila psychiatričku. V roku 2014 bola poctená a uvedená do Siene slávy amerického divadla.
V roku 2018 Jonesová prijala rolu Holly, matku feministky June / Offred vo filme "The Handmaid's Tale", ktorú vo filme stvárnila Elisabeth Mossová. Za svoj herecký výkon získala cenu Emmy.
Osobný život.
Jonesová sa otvorene hlási k homosexualite. V roku 1995, keď vyhrala cenu Tony, poďakovala svojej vtedajšej partnerke, architektke Mary O’Connorovej, s ktorou mala vtedy už 18-ročný vzťah.
S herečkou Sarah Paulsonovou začala chodiť v roku 2004. V roku 2009 sa pár rozišiel. Od roku 2015 je Jonesová vydatá za filmárku Sophie Huberovú.
Heimatschutz

Heimatschutz môže byť:
SS-Heimatschutz Slowakei

Heimatschutz (nem. "domobrana") boli paramilitantné domobranecké jednotky nemeckej menšiny na Slovensku v období druhej svetovej vojny. Organizácia sa formovala z radov občanov nemeckej národnosti (Volksdeutsche) žijúcich na území Slovenska. V marci 1945 boli tieto jednotky reorganizované a zlúčené už v rámci SS do zväzku s oficiálnym názvom SS Heimatschutz "Slowakei". 
História.
V lete 1938 v rámci Karpatonemeckej strany (Karpatendeutsche Partei) resp. Nemeckej strany ("Deutsche Partei)" boli sformulované Dobrovoľné ochranné zbory (Freiwillige Schutzstaffel - FS). Oddiely z veľkej časti tvorili bývalí organizovaní "ordneri" a "turneri" (polovojenské organizácie s nápadným vojenským vystupovaním slúžice ako ochrana a štafáž verejných mítingov) a príslušníci ostatných športových spolkov a korporácií. FS spolupracovali s Rodobranou a Hlinkovou gardou. Po vyhlásení Slovenského štátu sa FS budovali podľa vzoru SA. Koncom roka 1939 získali FS právne rovnaké právne postavenie ako Hlinkova garda. Členmi FS boli príslušníci mužského pohlavia nemeckej národnej skupiny vo veku 18 – 35 rokov, ktorí museli byť členmi strany. Každý príslušník FS musel preukázať „árijský pôvod“ spätne až po 3 generáciu svojich predkov. V roku 1942 mali 7 500 mužov. 
O založení novej organizácie Domobrany – Heimatschutz (HS) sa rozhodlo na zasadnutí rozšíreného Hlavného vedenia "Deutsche Partei" 25. júla 1944. Vodca „nemeckej národnej skupiny“ Franz Karmasin poveril organizovaním HS krajinského veliteľa FS SS – Untersturmführera F. Kluga. Vyhlásenie SNP spôsobilo, že Hauerland, oblasť osídlená Nemcami, sa nachádzala na povstaleckom území. Kolónu bratislavskej jednotky HS ktorá tam smerovala prepadli 30. augusta 1944 pri Zlatých Moravciach povstalci. Pri prestrelke zahynul F. Klug a F. Karmasin sa vrátil do Bratislavy. 
Až príchodom SS Obergruppenführera Gottloba Bergera, ktorý bol poverený velením akcie na potlačenie SNP a prevzal funkciu nemeckého veliaceho generála na Slovensku sa definitívne ustanovilo organizovanie HS. Z titulu svojej funkcie a po dohode s nemeckým vyslanectvom v Bratislave vydal 2. septembra 1944 rozkaz na vytvorenie Nemeckej domobrany na Slovensku (s čím prezident J. Tiso súhlasil). Podľa rozkazu G. Bergera podliehali brannej povinnosti v HS všetci príslušníci nemeckej menšiny vo veku 16 – 50 rokov schopní vojenskej služby. Nasledujúci deň, 3. septembra 1944, Berger vymenoval F. Karmasina za veliteľa a upresnil ich úlohy. V HS nemali platiť žiadne výnimky a mali byť povolaní aj dovtedy odmietnutí alebo oslobodení záložníci. HS mal pomáhať okrem iného aj Bezpečnostnej polícii ako pomocná polícia.
Nicolás Gómez Dávila

Nicolás Gómez Dávila (* 18. máj 1913, Bogota, Kolumbia† 17. máj 1994, tamže) bol popredný kolumbijský filozof, katolícky tradicionalista a reakcionár. Písal formou krátkych esejí, viaceré jeho knihy sú len zbierkami jeho úsečných poznámok. Kvôli podobnosti štýlu a čiastočne aj spoločenských postojov býva niekedy označovaný ako „Nietzsche z Ánd“. Nemal univerzitné vzdelanie, bol samoukom a hovoril niekoľkými jazykmi. Odmietal oficiálne funkcie a žil výlučne z rodinného majetku.
Jeho literárne dielo sa skladá z iba niekoľkých publikácií. Roku 1954 vydal svoju prvotinu s názvom "Notas I" (Poznámky I), zbierku aforizmov a krátkych reflexií, z ktorých väčšina nemala viac než pár odsekov. V roku 1959 vydal zbierku esejí pod názvom "Textos I" (Texty I – vyšlo slovensky pod názvom "O ľudskom údele"). "Notas" aj "Textos" boli vydané v drobnom náklade. Obe predpokladali svoje pokračovania, ku ktorým ale nedošlo. O osemnásť rokov vychádza dvojzväzkové "Escolios a un Texto Implícito" (Scholia k implicitnému textu, 1977). Po tejto zbierke aforizmov v roku 1986 nasledovalo jej pokračovanie, ďalšie dvojzväzkové dielo "Nuevos Escolios a un Texto Implícito" (Nové scholia k implicitnému textu). Trilógiu uzatvára jednozväzková zbierka z roku 1992 s názvom "Sucesivos Escolios a un Texto Implícito" (Ďalšie scholia k implicitnému textu). Okrem toho napísal dve krátke eseje, "De iure", pravdepodobne z roku 1970 a vydanú až v roku 1988, a "El Reaccionario Auténtico" (Autentický reakcionár), ktorá sa objavila posmrtne v roku 1995. Až nemecké preklady týchto publikácií, vydané zásluhou viedenského vydavateľstva Karolinger Verlag, mu získali uznanie od spisovateľov a filozofov, spomedzi ktorých môžeme spomenúť Roberta Spaemanna, Martina Mosebacha, Reinharta Maurera, Ernsta Jüngera a Botha Straußa.
Andrea Ghezová

Andrea Ghezová (; * 16. jún 1965, New York, New York, USA) je americká astronómka a profesorka pôsobiaca na Katedre fyziky a astronómie Kalifornskej univerzity v Los Angeles. Známa je predovšetkým svojim výskumom jadra galaxie Mliečnej dráhy. 
Od roku 2004 je členkou United States National Academy of Sciences a American Academy of Arts and Sciences, od roku 2012 členkou American Philosophical Society.
V roku 2020 bola ocenená Nobelovou cenou za fyziku. Tú získala spolu s Reinhardom Genzelom za objav supermasívneho objektu, v súčasnosti všeobecne považovaného za čiernu dieru, v jadre našej galaxie.
Hráč mesiaca (Fortuna liga)

Hráč mesiaca je anketa o najlepšieho hráča slovenskej futbalovej ligy v kalendárnom mesiaci. Anketu organizuje Únia ligových klubov.
História ankety.
Anketu o titul Hráča mesiaca Fortuna ligy organizuje "Únia ligových klubov" (ÚLK) od sezóny 2015/2016. Sčítavajú sa v nej hlasy fanúšikov a odbornej poroty. Prvým víťazom ankety sa stal v auguste 2015 vtedajší útočník DAC Dunajská Streda Ákos Szarka. Prvým dvojnásobným laureátom bol Gino van Kessel, legionár v drese AS Trenčín, víťaz ankety v novembri 2015 a v máji 2016. Prvým brankárom oceneným v ankete sa stal v októbri 2016 Martin Kuciak. V sezóne 2017/2018 získal rekordné tri víťazstvá Samuel Mráz, reprezentant do 21 rokov bol najlepším hráčom v mesiacoch október, apríl a máj. Ďalším trojnásobným víťazom sa stal kanonier Slovana Bratislava Andraž Šporar, po dvoch víťazstvách v sezóne 2018/2019 pridal tretie prvenstvo v novembri 2019. 
Je potešiteľné, že v ankete sa presadzujú aj mladí hráči, Hráčom mesiaca október 2018 sa stal Róbert Boženík, v čase svojho triumfu najmladší víťaz ankety. V sezóne 2019/2020 ho o tento primát pripravil najskôr klubový spoluhráč z MŠK Žilina Ján Bernát vo veku 18 rokov a 7 mesiacov, no už o mesiac neskôr ho prekonal o dva mesiace mladší talentovaný útočník Slovana Bratislava David Strelec.
Jedenástka roka (anketa)

 
Jedenástka roka bola futbalová anketa o najlepšiu jedenástku najvyššej ligovej súťaže v rokoch 1976 – 2001.
História ankety.
Anketa vznikla v roku 1976 v redakcii futbalovo-hokejového týždenníka "TIP" po triumfe Česko-Slovenska na ME 1976, s nápadom prišiel šéfredaktor Imrich Hornáček. Zatiaľ čo anketa Futbalista roka od roku 1965 vyhlasovala najlepšieho futbalistu, cieľom "Jedenástky roka" bolo určiť najlepších hráčov na jednotlivých postoch. Výsledky ankety sa určovali na základe hlasovania odborníkov, trénerov všetkých ligových mužstiev a trénerov reprezentačných výberov. Samotné vyhlásenie najlepšej jedenástky sa konalo tradične na konci roka v Ružomberku, len výsledky premiérového ročníka za rok 1976 boli vyhlásené vo februári 1977, žiaľ už bez tragicky zosnulého otca myšlienky Imricha Hornáčka. Kultúrno-spoločenský večer v kine Mier moderoval populárny reportér Gabo Zelenay. V peknej tradícii pokračoval Hornáčkov nástupca Ferdinand Kráľovič, významný podiel na organizácii mali ružomberský rodák, uznávaný futbalový tréner a odborník Jozef Vengloš a riaditeľ Bavlnárskych závodov V. I. Lenina Arúr Mydlo, veľký priaznivec športu. Bavlnárke závody boli dlhoročným patrónom ankety, po ich zániku prevzali patronát nad organizáciou Severoslovenské celulózky a papierne, o čo sa zaslúžil podnikateľ Milan Fiľo, podporovateľ futbalu a basketbalu na Liptove.
V rámci česko-slovenskej ligy sa najčastejšie, päťkrát dostali do ideálnej zostavy roka Jozef Barmoš, Jan Fiala, Zdeněk Nehoda, Ladislav Vízek, Ján Kozák st., Stanislav Griga a Ivan Hašek. Absolútnym rekordérom je so siedmimi účasťami Dušan Tittel, prvýkrát zaradený do ideálnej jedenástky roka ešte vo federálnej lige, zvyšných šesť nominácií získal po roku 1993 v samostatnej slovenskej futbalovej lige. Šesťkrát boli medzi najlepšími Róbert Tomaschek a Marek Ujlaky, päťkrát Vladimír Kinder. Najpočetnejšie klubové zastúpenie v jednom roku mal Bohemians Praha v roku 1982, keď bolo v Jedenástke roka až osem hráčov klubu, v roku 1994 dominoval s rovnakým počtom hráčov Slovan Bratislava.
Ružomberok bol dejiskom 22 ročníkov slávnostného vyhlásenia ankety v rokoch 1976 - 1989 a 1993 - 2000. V roku 1990 boli výsledky ankety vyhlásené len na pôde redakcie TIP-u, v roku 1991 privítala najlepších hráčov Žilina. Rok 1992 priniesol zánik týždenníka TIP, v tomto roku jediný raz nevyhlásili najlepšiu jedenástku. Posledný ročník klasickej Jedenástky roka vyhlásili v roku 2001 v Kongresovom centre Slovenskej sporiteľne v Bratislave, v roku 2002 sa vyhlásenie neuskutočnilo. Od sezóny 2002/2003 sa vyhlasuje Jedenástka sezóny.
Jedenástka sezóny (slovenská futbalová liga)

 
Jedenástka sezóny je futbalová anketa o najlepšiu jedenástku slovenskej futbalovej ligy, vyhlasovaná na konci ligovej sezóny.
História ankety.
Anketa nadviazala na tradíciu ankety Jedenástka roka s tým rozdielom, že najlepších hráčov vyhlasujú nie za kalendárny rok, ale za súťažný ligový ročník. V ankete hlasujú tréneri všetkých ligových tímov, reprezentační tréneri A-mužstva i výberu do 21 rokov a funkcionári Slovenského futbalového zväzu (SFZ) a "Únie ligových klubov".
Premiérové vyhlásenie Jedenástky sezóny organizoval SFZ v roku 2003 v Topoľčiankach, ďalšie tri ročníky sa konali v tradičnom dejisku Jedenástky roka v Ružomberku Najčastejšie boli dejiskami vyhlasovania ankety Senec a Bratislava, v roku 2017 sa slávnostný akt uskutočnil v Gbeľanoch pri Žiline. V rokoch 2008 - 2010 sa anketa nevyhlasovala, obnovila ju "Únia ligových klubov" v sezóne 2010/2011. Zvyšujúci počet legionárov v najvyššej súťaži sa prejavil aj vo výsledkoch ankety, v sezóne 2013/2014 sa prvýkrát stalo, že v najlepšej jedenástke bola prevaha legionárov. Ešte početnejšie zastúpenie mali legionári v Jedenástke sezóny 2019/2020, deväť cudzincov doplnili len dvaja slovenskí futbalisti Dominik Greif a Miroslav Káčer. Rekordom ankety je tiež účasť až siedmich hráčov Slovana Bratislava v ideálnej zostave ročníka.
Emmanuelle Charpentierová

Emmanuelle Marie Charpentierová (; * 11. december 1968, Juvisy-sur-Orge, Francúzsko) je francúzska profesorka a výskumníčka v oblastiach mikrobiológie, genetiky a biochémie.
Od roku 2015 pôsobí ako riaditeľka Max-Planck-Gesellschaft pre infekčnú biológiu v Berlíne. V roku 2018 založila nezávislý výskumný inštitút pre výskum patogénov.
V roku 2020 bola spolu s Jennifer Doudnovou ocenená Nobelovou cenou za chémiu za objav spôsobu editácie genómov.
Jennifer Doudnová

Jennifer Doudnová (; * 19. február 1964, Washington, D. C., USA) je americká biochemička a molekulárna biologička. 
Je jednou z hlavných predstaviteliek tzv. CRISPR revolúcie, jej práca bola základným kameňom CRISPR editácie genómu. V roku 2012 spoločne s Emmanuelle Charpentierovou navrhli systém CRISPR-Cas9 ako programovateľný nástroj pre editáciu genómu, čo je považované za jeden z najdôležitejších objavov v histórii biológie, v roku 2020 obe dostali Nobelovu cenu za chémiu.
Výskum štruktúry a funkcie ribozómov.
Na začiatku vedeckej kariéry pracovala na odkrytí štruktúry a biologickej funkcie RNA enzýmov a ribozómov.
Objav editácie genómu CRISPR-Cas9.
V roku 2012 spoločne s kolegami objavila spôsob ako redukovať čas a prácu nutnú k editácii genómu DNA. Jej objav bol založený na proteíne označovanom Cas9, ktorý bol nájdený v imunitnom systéme baktérie "Streptococcus", kde spolupracuje s navádzacou RNA a funguje podobne ako nožnice. Proteín napáda vírusovú DNA a skracuje ju, čím chráni baktériu pred infekciou. Tento systém bol známy už skôr, ale až Doudna so Charpentierovou dokázali využiť rôzne RNA k programovaniu strihania a editácie rôznych typov DNA. V roku 2015 predniesla TED Talk o bioetických problémoch pri používaní CRISPR. Vzhľadom k rozširovaniu editácie genómu viacbunkových organizmov, pokračovala ďalej s prednášaním o etických problémoch spojených s funkčnými zmenami organizmov pomocou CRISPR. Jej objavy boli ďalej spracovávané inými výskumnými skupinami na aplikácie v rôznych odboroch, od bunkovej biológie cez výskum rastlín a živočíchov až po liečbu cystickej fibrózy a HIV.
Antické divadlo (Plovdiv)

Antické divadlo () je stavba bývalého antického divadla mesta Filipopolis nachádzajúca sa v centrálnej časti dnešného mesta Plovdiv v južnom Bulharsku.
Poloha.
Antické divadlo sa nachádza v južnej časti starého mesta v centre mesta Plovdiv v sedle medzi pahorkami Džambaz tepe a Taksim tepe na ulici „Ivajlo“ a nad tunelom na jednom z hlavných mestských bulvárov.
Dejiny.
Divadlo bolo postavené na začiatku 2. storočia počas panovania rímskeho cisára Trajána. Podľa odkrytých dosiek s nápismi výstavba divadla začala niekedy medzi rokmi 108 – 114. Stavba slúžila svojmu účelu do konca 4. storočia, kedy bola vážne poškodená v dôsledku požiaru, prípadne zemetrasenia. Najvážnejšie poškodené boli vrchné rady teatronu a budova (skene) v priestore južnej časti orchestra.
Súčasnosť.
Plovdivské antické divadlo bolo lokalizované náhodne počas archeologických vykopávok a následné odkryté v priebehu rokov 1968– 1979. Stavba bola čiastočne zreštaurovaná a dnes plní – okrem svojej vysokej pamiatkovej architektonickej hodnoty - aj funkciu letného divadla, ako aj scény pre iné kultúrne podujatia (koncerty, operné vystúpenia a iné). Reštarurácia objektu prebiehala pod vedením významnej architektky a reštaurátorky Very Kolarovovej. Dnešná kapacita divadla je približne 5000 divákov.
Charakteristika.
Architektonicky je stavba typickým predstaviteľom antického rímskeho divadla provinčného typu. Hľadisková časť (teatron) pozostáva z dvoch poschodí (stupňov), ktoré sú oddelené širokým chodníkom (diazómou). Každé z poschodí pozostávalo ďalej zo štrnástich radov mramorových sedadiel, rozdelených na jednotlivé sektory strmými schodiskami, ktoré sa spúštajú smerom k javisku (orchestru). Orchester (javisko) je polokruhového pôdorysu s priemerom 26,64 metra. Teatron je oddelený od orchestra pódiom. Spodný stupeň teatronu je rozdelený siedmimi schodiskami na šesť sektorov. Dve krajné schodiská vedú až do priestoru orchestra, všetky ostatné sa končia v priestore pódia. Hlavný vchod do divadla sa nachádza na severnej strane a vedie podzemným koridorom. Okrem hlavného vchodu do priestoru divadla viedli ešte dva bočné vchody, ktoré sa nachádzali na západnej a na východnej strane. Pri výstavbe boli plne využité miestne prírodné podmienky, keďže hľadisková časť kopíruje svahy v sedle medzi pahorkami Džambaz tepe a Taksim tepe. Do súčasnosti zostalo z pôvodných 28 radov zachovaných celkom 20 radov sedadiel (zvyšné boli zničené v dôsledku požiaru na konci 4. storočia). Architektonicky najimpozantnejšia je dvojposchodová budova – tzv. skene – zakončená na vrchu bohato zdobenými frontónmi, určená pre hercov, ktorá sa nachádza v priestore južnej časti orchestra.
Divadlo malo kapacitu 5000 – 7000 divákov.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Stavba bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.6 z roku 1995 – ako dôvod pamiatkovej ochrany je uvedená archeologická hodnota stavby. Názov stavby ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je "Antičen teatăr" (, doslova "Antické divadlo").
Kušnír

Kušnír je priezvisko jidiš pôvodu (קושניר) používané hlavne na východe Slovenska v okrese Prešov, v obci Krásna Lúka (okres Sabinov) a v mestách Michalovce, Košice, Sabinov, Trebišov, a na západe v hlavnom meste Bratislava.
Význam mena.
Zastarané slovenské slovo nemeckého pôvodu „kušnier“ znamená „kožušník“.
The Don Knotts Show

The Don Knotts Show bola talk show, ktorú vysielala televízia NBC v rokoch 197071.
Moderátorom relácie bol Don Knotts. Dovtedy obsadzoval vedľajšie úlohy v niektorých televíznych seriáloch a filmoch. Každý týždeň spolu s hosťami uvádzal štandardnú televíznu show zachytávajúcu vtedajšiu dobu. Knotts so svojimi hosťami parodovali v danom týždni prebiehajúce televízne seriály. Bola podobná ďalším talk show – "The Jack Benny Show" a "The Front Porch". V relácii moderátor Knotts a jeho hostia sedeli v hojdacích kreslách a diskutovali aj o filozofii zmyslu života. Medzi pravidelných hostí patrili Elaine Joyce a Gary Burghoff.
Vysielací čas relácie bol utorok o 19:30. Keďže mala nízku sledovanosť a nebola konkurencieschopná etablovaným reláciám ako "The Carol Burnett Show", "Donny &amp; Marie", "Sonny &amp; Cher" a ďalším, bolo odvysielaných iba 24 epizód.
Bori Csuhová

Bori Csuhová (; * 26. december 1986, Budapešť, Maďarsko) je maďarská herečka. Významná je jej práca v oblasti dabingu filmov, seriálov a animovaných relácií. Dabingovú kariéru začala vo veku 5 rokov. Jej rodičmi sú Lajos Csuha a Ildikó Sz. Nagy, členovia budapeštianskeho operetného divadla. Študovala v divadle „Bárka“ v Budapešti.
Divadelné úlohy.
Divadlo „Bárka“.
V rokoch 20062009 študovala v divadle „Bárka“.
Bernadett Vágóová

Bernadett Vágóová (; * 4. máj 1980, Zalaegerszeg, Maďarsko) je maďarská herečka. Je činná v divadle a venuje sa tiež dabingu animovaných relácií.
Životopis.
Študovala na hudobnom konzervatóriu Bélu Bartóka a potom v budapeštianskom operetnom divadle, kde naďalej pôsobí ako hudobná umelkyňa.
V roku 2008 bola ocenená cenou „muzikálovy herec roka“ ("Az Év Musical Színésze").
Mešita Kuršum (Pazardžik)

Mešita Kuršum (), známa aj ako Mešita Hadžiho Kalăča (), Pašova mešita (), alebo Nazăr aga () je stavba mešity nachádzajúca sa v centrálnej časti mesta Pazardžik v južnom Bulharsku.
Názov.
Názov "Mešita Kuršum", alebo doslovne "Olovená mešita" je odvodený od faktu, že strecha budovy je pokrytá olovom (kuršum). Názvy "Pašova mešita" a "Nazăr aga" súvisia s obdobím výstavby – Nazăr aga je meno človeka, ktorý dal budovu postaviť a bol pokladníkom pašu Gjurdžiho Mehmeda.
Poloha.
Mešita Kuršum leží v centrálnej časti mesta Pazardžik na ulici „General Gurko“ v bezprostrednej blízkosti parku s areálom mestských minerálnych kúpeľov.
Dejiny a súčasnosť.
Budovu dal postaviť v roku 1666 Nazăr aga, ktorý pol pokladníkom pašu Gjurdžiho Mehmeda a s uvedenými mužmi boli spojené aj prvé názvy mešity – teda "Pašova mešita" a "Nazăr aga". Názov "Mešita Kuršum" sa začal používať až neskôr. V rokoch 1990 – 2010 bola budova niekoľkokrát reštaurovaná. Pri reštauráciách bola vymenená strecha minaretu, opravená strecha samotnej mešity, reštaurovaná bola aj predsieň pri vchode a v interiéri boli vybudované dve oddelenia pre ženy. Mešita Kuršum je v súčasnosti obľúbeným turistickým cieľom mesta.
Charakteristika.
Rozmery budovy nie sú veľmi veľké, mešita sa však však vyznačuje veľmi vysokým tenkým minaretom, ktorého výška dosahuje až 33 metrov (minaret bol v minulosti, keď na území mesta stálo pôvodných približne 20 mešít, najvyšším minaretom v Pazardžiku). Budova je v základoch štvorcového pôdorysu, neskôr pokračuje vestibulom osemuholníkovitého tvaru a zakončená je vo výške 13 metrov pologuľovitou kupolou. Steny mešity sú kamenné, strecha budovy je pokrytá olovom. Minaret je zakončený plechovou strechou kónusovitého tvaru. Stavba je jedinou mešitou, ktorá ostala zachovaná z pôvodných 18 – 20 mešít, ktoré boli postavené na území mesta v časoch osmanskej nadvlády a je tak v súčasnosti nielen najstaršou mešitou, ale aj najstaršou budovou celkovo, stojacou na území dnešného Pazardžiku. Interiér mešity je bohato a pestro zdobený. Vo dvore areálu mešity sa nachádza niekoľko kašní, ktoré pochádzajú z rôznych časových období. Budova si do súčasnosti zachovala svoju pôvodnú architektonickú autenticitu.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Stavba bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.98 z roku 1964 – ako dôvod pamiatkovej ochrany je uvedená architektonická hodnota stavby.
Tedros Adhanom

Tedros Adhanom Ghebreyesus (* 3. marec 1965, Asmara, Etiópia) je etiópsky mikrobiológ, odborník na verejné zdravie a politik. Od roku 2017 generálny riaditeľ Svetovej zdravotníckej organizácie. V rokoch 2005 až 2012 pôsobil ako etiópsky minister zdravotníctva a od roku 2012 do roku 2016 ako minister zahraničných vecí.
Mladosť a štúdium.
Tedros sa narodil v roku 1965 Asmare v Etiópii v terajšom hlavnom meste Eritrey. Už od detstva vnímal dopady malárie a iných chorôb ktoré sužovali vtedajšie obyvateľstvo Etiópie. Jeho mladší brat zahynul vo veku 4 rokov pravdepodobne na osýpky, túto skutočnosť Tedros často označuje ako dôvod jeho záujmu o imunológiu a verejné zdravie.
Na Univerzite v Asmare vyštudoval v roku 1986 biológiu, na Londýnskej univerzite v roku 1992 vyštudoval imunológiu infekčných ochorení a v roku 2000 získal doktorát z Univerzity v Nottinghame v obore Verejné zdravie.
Daniel Vražda (novinár)

Daniel Vražda (* 1965) je slovenský novinár a publicista, jeden zo zakladajúcich členov redakcie "Denníka N".
Vysokoškolské štúdium absolvoval v medziodbore slovenský jazyka a literatúra – občianska náuka, následne pôsobil ako redaktor regionálneho denníka "Smer" a neskôr tri mesiace pracoval v denníku "Pravda". Od júla 1998 bol redaktorom denníka "SME", odkiaľ odišiel koncom roka 2014, po oznámení, že finančná skupina Penta v októbri 2014 získala podiel vo vydavateľstve Petit Press.
Daniel Vražda

Daniel Vražda môže byť:
Mešita Kuršum

Mešita Kuršum môže byť:
Fakultná nemocnica Trnava

Fakultná nemocnica Trnava je krajská (pre Trnavský kraj) nemocnica sídliaca v Trnave ktorá 1. augusta 1998 získala štatút fakultnej nemocnice. Sídli v centre mesta Trnava vedľa Železničnej stanice Trnava na ulici A. Žarnova. poskytuje zdravotnú starostlivosť na 640 lôžkach kde sa lieči ročne viac ako 20 tisíc pacientov. pozostáva z 9 kliník a 17 oddelení.
História.
Najstaršia zachovaná zmienka o nemocnici pochádza z roku 1490. Základný kameň nemocnice ako ju poznáme položil 4. októbra 1824 župan Leopold Pálfy mala 40 lôžok a slúžila najmä na liečbu pacientov s pohlavnými chorobami.
Syndróm dlhého QT intervalu

Syndróm dlhého QT intervalu (angl. "Long QT syndrome, LQTS") je vrodená srdcová chyba z radu kanalopatií. QT interval je nadmieru predĺžený. Jedinci postihnutý LQTS majú počas celého života zvýšenú pravdepodobnosť vzniku arytmií a to najmä polymorfnej komorovej tachykardie (napríklad "Torsades de pointes"). Narozdiel od Syndrómu krátkeho QT intervalu sa výskyt delí na vrodený alebo získaný. Charakteristickým znakom je predĺžený korigovaný QTc interval ≥ 440ms. Hlavná diagnostická metóda je 12-zvodový EKG záznam spolu s klinickou históriou. Delí sa na 3 najčastejšie genotypy s označením LQT1, LQT2, LQT3 pričom každý má iný spúšťač symptómov, prevalenciu, kanál ktorý postihuje a morfológiu vĺn na EKG.
Symptómy.
LQT1.
Pri predĺžení QT intervalu s genotypom LQT1 je spúšťačom symptómov fyzická záťaž, rizikové sú najmä športy vykonávané vo vode (vodné pólo, vytrvalostní plavci...). Najčastejším symptómom je náhla zástava srdca a synkopa. T vlna je v tomto prípade široká a teda je predĺžená vulnerabilná perióda pri ktorej môže nasadnúť komorová exrasystola a spustiť komorovú tachykardiu. Táto mutácia je najčastejšia a postihuje asi 40% pacientov s LQTS.
LQT2.
Mutácia LQT2 sa najčastejšie manifestuje pri tehotných ženách po pôrode a novorodencoch. Spúšťačom býva emocionálny stres, hlasné zvuky, preľaknutie. Medzi najčastejšie príznaky patrí synkopa prípadne náhle srdcové zlyhanie. T vlna má nízku amplitúdu a je nepravidelná. Táto mutácia má podiel cca v 30% prípadoch.
LQT3.
Genotyp LQT3 postihuje asi 10% pacientov s LQTS. Manifestuje sa najčastejšie v spánku a pri oddychu. Najčastejším príznakom býva náhla zástava srdca v spánku. Obraz na EKG je v tomto prípade predĺžený ST segment.
Diagnóza.
V prípade synkopy u mladého, inak zdravého jedinca je potrebné myslieť na možné kardiologické príčiny, pokiaľ klasické zobrazovacie metódy neodhalia štrukturálnu zmenu srdca, sledujú sa aj zmeny na EKG.
Pri predĺženom QTc intervale ≥ 440ms je potrebné myslieť na možnosť výskytu LQTS. Meria sa iba korigovaný (QTc) interval pretože QT interval sa pri tachykardii skracuje a pri bradykardii naopak predlžuje. Preto je potrebné QT upraviť podľa rôznych formúl (Bazett, Framingham, Friderica...) na srdcovú frekvenciu 60/min.
LQTS sa narozdiel od SQTS delí na vrodený a získaný.
Vrodený LQTS.
Pacient neužíva žiadne lieky, je pozitívny na genetickú mutáciu, v rodine má výskyt LQTS poprípade náhleho srdcového zlyhania v mladom veku. Celkovo poznáme 17 typov genetických mutácií najčastejšie sú LQT 1-3, ktoré tvoria 80% prípadov. Zvyšných 14 je veľmi zriedkavých.
Získaný LQTS.
Medzi najčastejšie príčiny spôsobujúce predĺženie QT intervalu patrí: Nepomer elektrolytov (Hypo- Kaliémia, magneziémia, kalciémia), Hypotermia, Ischémia myokardu, lieky.
Bez ohľadu na príčinu predĺženia QT intervalu je zvýšené riziko srdcových arytmií.
Dvorská komora

Dvorská komora bol „orgán pre správu financií v niektorých feudálnych krajinách“.
Habsburská monarchia.
V Habsburskej monarchii vznikla dvorská komora () 1. januára 1527 na základe rozhodnutia Ferdinanda I. Pôvodne to bol poradný orgán cisára, neskôr spravovala finančné záležitosti celej ríše. Mala štyri podriadené dvorské komory: česká, uhorská, dolnorakúska a hornorakúska. Počet komôr sa postupne menil: pribudla sliezska a spišská. Na rozdiel od predošlých čias jej zamestnanci boli štátni úradníci, nie stavovskí funkcionári. Dvorská komora na počiatku pozostávala z prezidenta, štyroch radcov a dvoch superintendentov, neskôr počet narastal. Na začiatku 18. storočia bola obmedzená na 32 členov. S postupujúcou centralizáciou význam podriadených komôr klesal. Od roku 1813 začal pôsobiť okrem dvorskej komory aj minister financií, to postupne viedlo k nahradeniu komory ministerstvom financií.
Chrám svätého Premenenia Pána (Pazardžik)

Chrám svätého Premenenia (), známy aj ako Chrám svätého Premenenia Pána (), alebo (), prípadne aj Chrám svätého Sotira (), alebo Grécky chrám () je pravoslávny chrám z druhej polovice 19. storočia nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Pazardžik v okrese Pazardžik v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Názov.
Lokálny názov "Grécky chrám" je odvodený od histórie chrámu a skutočnosti, že v minulosti sa v chráme používala ako liturgický jazyk gréčtina.
Poloha.
Chrám svätého Premenenia leží v centrálnej časti mesta Pazardžik na ulici „Stefan Zachariev“ ().
Dejiny a súčasnosť.
S výstavbou chrámu sa začalo v rokoch 1859 – 1860 a stavba bola dokončená v priebehu roku 1862, pričom v tom istom roku bol chrám aj vysvätený. Chrám bol postavený nepočetnou skupinou pazardžických Valachov a Grékov, ktorí v období sporov o používanie bulharčiny ako liturgického jazyka, chceli mať chrám, kde by sa naďalej používala ako liturgický jazyk gréčtina. Gréčtina sa aj spočiatku v chráme ako liturgický jazyk aj používala a až neskôr sa prešlo na bulharčinu. V roku 1925 bol na základe iniciatívy zástupcu hierarchu Stefana Kisiova v budove, ktorá sa nachádzala v chrámovom dvore zriadený útulok pre biednych a chudobných seniorov, ktorý fungoval pod správou neďalekej Katedrály svätej Bohorodičky. Božská liturgie sa v chráme konali pravidelne až do roku 1994, kedy bola činnosť chrámu prerušená. Budova ako aj chrámový dvor sa potom využívali až do roku 2009 ako skladové priestory. Následne prebehla oprava budovy, úprava chrámového dvora ako aj reštaurácia niektorých ikon a činnosť chrámu bola znovu obnovená. Prvá služba v obnovenom chráme prebehla 6. augusta 2009. V súčasnosti sa jedná o funkčný chrám.
Charakteristika.
Budova bola postavená ako trojloďová bazilika s jednou apsidou s kamennými základmi. Hlavný vchod sa nachádza na severnej strane a je tvorený nízkym portikom podopretým dvomi stĺpmi. Podobne riešené vchody sa nachádzajú aj na západnej a južnej strane budovy. Naos chrámu je rozdelený na tri lode dvomi stĺporadiami, z ktorých je každé tvorené štyrmi drevenými stĺpmi. Centrálna loď je vyššia než bočné lode. V každej z fasád chrámu sa nachádzajú okná. Ikonostas je vysoký, vyrobený z dreva, ale bez ozdobnej drevorezby. Je na ňom umiestnených niekoľko desiatok ikon. Časť stien chrámu je vyzdobená freskami. V chráme sa nachádza aj z dreva vyrezávaný biskupský stolec.
Patrocínium.
Chrám je zasvätený Premeneniu Pána.
Chrámový sviatok: 6. augusta na sviatok Premenenia Pána.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Ako dôvod pamiatkovej ochrany je uvedená architektonicko-umelecká hodnota stavby.
Brugadov syndróm

Brugadov syndróm (angl. "Brugada syndrome, BrS") je pomerne vzácna kanalopatia postihujúca prevodový systém srdca. 
Patrí do skupiny kanalopatií ktoré ohrozujú najmä mladých dospelých spolu s SQTS, LQTS a CPVT. Vyznačuje sa autozomálne dominantnou dedičnosťou, ak má jeden rodič BrS je 50% šanca že ho bude mať aj dieťa. Počas celého života postihnutého jedinca je zvýšená šanca na polymorfnú komorovú tachykardiu ktorá dokáže pomerne rýchlo degradovať do komorovej fibrilácie čo vedie k náhlemu úmrtiu. Pri BrS môže byť obraz EKG normálny. Abnormálne vlny sa prejavujú však pri zvýšenej telesnej teplote, po ťažkom jedle, po požití alkoholu prípadne pri diagnostickej metóde kde je antiarytmikum ajmalin pomaly podávaný intravenózne na vyvolanie reakcie pre odhalenie BrS.
Kelly Ripa

Kelly Maria Ripa (* 2. október 1970, Berlin, New Jersey, USA) je americká herečka, speváčka, moderátorka, novinárka a tanečníčka. V roku 2014 ju The Hollywood Reporter označil ako jednu z najvplyvnejších osôb v médiách. Známa je tiež svojou rolou Faith Fairfield v seriály "Hope a Faith" (20032006). Od roku 2015 má svoju hviezdu na hollywoodskom chodníku slávy.
Životopis.
Ripová sa narodila v meste Berlin, v štáte New Jersey. Jej matka bola ženou v domácnosti a otec bol vodič autobusu. Má mladšiu sestru Lindu. Ripová vyštudovala Eastern High School v New Jersey. Učiteľ na jej škole oceňoval jej herecký talent a preto jej odporučil hereckú kariéru.
Kariéra.
V roku 1990 prišla jej prvá väčšia úloha v televíznom seriáli. Bola to postava Hayley Vaughan v seriáli "All My Children". V seriáli vytrvala až do roku 2002. Od roku 2001 bola súčasťou show "LIVE!". Spolupracovala tiež s moderátorom Regisom Philbinom, ktorých si spoločne diváci veľmi obľúbili. V roku 2011 Philbin ukončil svoje pôsobenie v "LIVE!" a Ripová pokračovala v uvádzaní talk show, so zmenením názvom "LIVE! with Kelly". Jej novým televíznym kolegom sa stal Michael Strahan. Od roku 2017 je jej novým kolegom Ryan Seacrest.
V roku 2003 prijala úlohu po boku Faith Ford, v televíznom seriáli "Faith a Hope". Seriál skončil v roku 2006.
Ripová príležitostne účinkuje vo filmoch a seriáloch. Predovšetkým je známa ako televízna moderátorka. Je tiež hovorkyňou niekoľkých amerických spoločností a časopis People ju označil ako jednu z najmocnejších ľudí v médiách. V roku 2010 bola vymenovaná osobnosťou roka a ocenená za jej televízne úspechy The Broadcast Pioneers.
Osobný život.
V roku 1995 sa Ripová stretla s Markom Consuelosom, počas natáčania televízneho seriálu "All My Children". V roku 1996 sa vydala za Consuelosa. Pár má tri deti: Michaela Josepha (* 1997), Lolu Grace (* 2001) a Joaquina Antonia (* 2003).
Ripová sa venuje tiež charite, predovšetkým liečbe rakoviny.
Peter Cmorej

Mgr. Ing. Peter Cmorej (* 29. august 1983) je slovenský politik, finančný analytik a právnik, člen klasickoliberálnej strany Sloboda a Solidarita (SaS), poslanec Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR; od roku 2020), poslanec miestnej časti Bratislava-Petržalka (od roku 2014) a mesta Bratislava (od roku 2018).
Politická kariéra.
Vo voľbách do NR SR v roku 2020 kandidoval zo 6. miesta na kandidátnej listine SaS a získal 7 508 prednostných hlasov (4,18 %), čím sa umiestnil na 11. mieste spomedzi kandidátov SaS. Poslaneckého mandátu sa ujal na ustanovujúcej schôdzi NR SR 20. marca, kedy bol zároveň zvolený a vymenovaný za člena Výboru NR SR na preskúmavanie rozhodnutí Národného bezpečnostného úradu. Zároveň je členom Výboru NR SR pre sociálne veci.
Špecializuje na odvodový bonus a dôchodkový systém.
Pamätník svätých Cyrila a Metoda (Pazardžik)

Pamätník svätých Cyrila a Metoda () je pamätník nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Pazardžik v južnom Bulharsku.
Poloha.
Pamätník svätých Cyrila a Metoda leží v centrálnej časti mesta Pazardžik v mestskom parku na námestí „Bălgarija“.
Charakteristika.
Pamätník bol zhotovený v roku 2005. Odhalenie prebehlo 24. mája toho istého roku.
Pamätník je dielom autorského kolektívu – sochára Spasa Kiričeva a architektky Niny Kostadinovovej–Vasevovej. Celková výška pamätníku dosahuje 6 metrov, z čoho 5 metrov tvorí socha Cyrila a Metoda. Socha Cyrila a Metoda je hlavnou časťou pamätníku a je tvorená súsoším týchto dvoch bratov, ktorí držia v rukách pozlátený zvitok na ktorom sa nachádzajú znaky z cyriliky. Nad hlavami bratov sa nachádzajú pozlátené aureoly, pričom tento pamätník je jediným bulharským pamätníkom, ktorý znázorňuje Cyrila a Metoda so svätožiarou. Samotná socha bratov Cyrila a Metoda je vyhotovená z bronzu. Celková cena pamätníku dosiahla výšky 47 000 bulharských leva, pričom časť obnosu pochádza z verejnej zbierky a zvyšok bol zaplatený pazardžickým miestnym zastupiteľstvom.
Dokkeytino

Ivan Oravec, známy najmä pod umeleckým menom Dokkeytino je slovenský raper. Takisto pôsobí aj ako hip-hopový producent.
História.
Prvýkrát výraznejšie zaujal v roku 2018 skladbou "Cash Loot", ktorú aj sám produkoval.
V roku 2019 sa objavil ako hosť na skladbe "JLo" od skupiny Kontrafakt.
V roku 2020 pokračuje ďalej v produktivite. Jeho meno sa objavilo na albumoch mien ako sú Ego, Sergei Barracuda či Separ.
Donor (chémia)

Donor je častica, teda atóm, ión alebo molekula, ktorá je schopná poskytnúť voľný elektrónový pár, protón alebo funkčnú skupinu. Opakom donoru je akceptor. 
V Lewisovej teórii kyselín a zásad sa donory elektrónového páru označujú ako zásady.
Príklady.
V prípade vzniku koordinačnej väzby + je atóm dusíka donorom elektrónového páru a ión vodíka jeho akceptorom. V reakcii disociácie kyseliny octovej
je kyselina octová donor protónu.
Barbara Wolfová

Barbara Wolfová (neprechýlene Barbara Wolf; * 8. september 1962, Mníchov) je nemecká diplomatka. Od augusta 2020 je mimoriadna a splnomocnená veľvyslankyňa Nemecka na Slovensku.
Životopis.
Barbara Wolfová v roku 1986 dokončila štúdium podnikového hospodárstva na Ludwig-Maximilians-Universität v Mníchove. V rokoch 1987 až 1989 vyštudovala prípravu na vyššiu zahraničnú službu.
Diplomatické pôsobenie.
V roku 1989 sa stala referentkou na Sekcii pre hospodárske a európske záležitosti na Spolkovom ministerstve zahraničných vecí v Bonne. V rokoch 1990 až 1992 pracovala ako tlačová referentka na veľvyslanectve v jordánskom Ammáne. V rokoch 1992 až 1995 bola referentkou pre európsku bezpečnostnú politiku na Spolkovom ministerstve zahraničných vecí. V rokoch 1995 až 1997 pracovala ako národná expertka pri Európskej komisii, na Generálnom riaditeľstve zahraničných vzťahov v Bruseli. V rokoch 1997 až 1999 bola referentka Stáleho zastúpenia pri Západoeurópskej únii v Bruseli. V rokoch 1999 až 2002 bola zástupkyňou veľvyslanca vo Vilniuse.
V rokoch 2002 až 2006 viedla pracovnú skupinu pre energetickú politiku na Sekcii hospodárstva Spolkového ministerstva zahraničných vecí v Berlíne. Následne bola do roku 2009 referentka pre politiku na veĺvyslanectve SRN v Paríži. V období 2009 až 2012 bola riaditeľkou Odboru Severnej Afriky na Spolkovom ministerstve zahraničných vecí. V rokoch 2012 až 2015 bola riaditeľkou Kancelárie Spolkovej republiky Nemecko v Ramalláhu v Palestíne. V rokoch 2015 až 2018 bola opäť riaditeľka Odboru Severnej Afriky. V rokoch 2018 až 2020 bola generálna konzulka SRN v Arbíle v irackom regióne Kurdistan.
Veľvyslankyňa na Slovensku.
Ako veľvyslankyňa na Slovensku pôsobí od augusta 2020. Prezidentka Zuzana Čaputová ju prijala 20. augusta 2020.
Chlpačka veľká

Chlpačka veľká ("Bombylius major") je parazitická mucha a najbežnejší druh z rodu "Bombylius".
Spôsobom letu aj výzorom sa podobá na čmele. Má výnimočný spôsob letu, veľmi rýchlo sa otáča okolo zvislej osi. Pôsobí aj ako opeľovač, pričom nepreferuje typ kvetov. Má veľmi dlhý cuciak. Nehryzie, nepichá a neprenáša choroby. Parazituje na iných druhoch hmyzu, hlavne na samotárskych včelách. Kladie vajíčka pred vchody do úkrytov alebo na kvety. Potom ako sa vajíčko dostane na hostiteľa, vyliahne sa z neho larva, ktorá začne hostiteľa (larva, vajíčko) pomaly požierať. Potom zakuklí a prezimuje.
Ladislav Ballek (diplomat)

Ladislav Ballek je slovenský diplomat. Od októbra 2020 je mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska v Iráne s priakreditáciou pre Afganistan a Pakistan.
Diplomatické pôsobenie.
Veľvyslanec v Iráne.
V júli 2020 mu Zuzana Čaputová odovzdala poverovacie listiny. Jeho predchodcom bol medzi rokmi 2016 a 2020 Ľubomír Golian.
Alexander Skarsgård

Alexander Johan Hjalmar Skarsgård (* 25. august 1976, Štokholm, Švédsko) je švédsky herec. Je známy vďaka seriálu "" (2008 - 2014), kde stvárnil postavu Erica Northmana. Stvárnil tiež jednu z vedľajších úloh v seriály "Big Little Lies" (2017 - 2019) za ktorú získal mnoho ocenení.
Detstvo a mladosť.
Skarsgård sa narodil vo švédskom Štokholme. Je najstarším synom herca Stellana Skarsgårda a lekárky My Skarsgårdovej. Má päť mladších súrodencov: Gustafa, Sama, Billa, Eiju a Valtera. Gustaf, Bill a Valter sú tiež herci.
Skarsgård ako devätnásť ročný požiadal o výkon štátnej služby a pôsobil 18 mesiacov vo švédskej armáde, konkrétne v útvare SäkJakt. Po ukončení vojenskej služby v roku 1996 opustil Švédsko a šesť mesiacov navštevoval Leeds Metropolitan University v Anglicku.
V roku 1997 sa prihlásil na divadelný kurz na Marymount Manhattan College a presťahoval sa do New Yorku. Po šiestich mesiacoch sa vrátil do Štokholmu.
Kariéra.
Po svojom návrate do Švédska sa Skarsgård začal venovať hereckej práci a pracoval vo filmových, televíznych a divadelných produkciách. Na dovolenke v USA absolvoval konkurz na Meekusa vo filme "Zoolander" z roku 2001. V roku 2003 mu práca vo filme "Hundtricket-the Movie" priniesla nomináciu na cenu Guldbagge Award za najlepšieho herca vo vedľajšej úlohe. Bol päťkrát vyhlásený za najsexi muža vo Švédsku.
Zlom v jeho hereckej kariére nastal, keď ho obsadili do role seržanta Brada „Icemana“ Colberta v televíznom seriály "Generation Kill".
V roku 2007 sa zúčastnil konkurzu na úlohu Billa Comptona, v televíznom seriály "", ktorý sa natáčal v rokoch 2008 až 2014. Úlohu Billa Comptona nezískal, ale bol obsadený do úlohy Erica Northmana, šéfa upírov.
V roku 2009 spolupracoval s Lady Gaga, objavil sa v jej videoklipe piesne „Paparazzi“.
V roku 2011 hral vo filme "Melancholia", kde stvárnil manžela herečky Kristen Dunstovej.
V roku 2012 hral po boku Julianne Moore a Stevea Coogana v dramatickom filme "What Maisie Knew". Skarsgård bol v roku 2016 obsadený do hlavnej úlohy vo filme "The Legend of Tarzan", po boku Margot Robbiovej. Od roku 2017 do roku 2019 hral násilného manžela Perryho Wrighta v dramatickom seriáli "Big Little Lies". Za svoj herecký výkon získal v roku 2017 cenu Primetime Emmy za vynikajúceho herca vo vedľajšej úlohe v limitovanej sérii alebo filme.
V roku 2019 stvárnil citlivého nemeckého architekta vo filme "The Aftermath", ktorý sa odohral v povojnovom Hamburgu v roku 1946. V roku 2020 si Skarsgård zahrá v minisérii "The Stand", ktorá bola natočená podľa knižnej predlohy Stephena Kinga.
Súkromný život.
Skarsgård je fanúšikom švédskeho futbalu a podporuje klub Hammarby Fotboll so sídlom v Štokholme.
V júli 2011 získal čestný titul na Metropolitnej univerzite v Leedsi, kde predtým študoval. Bol tiež veľvyslancom amerického tímu pre zbierku Walking With The Wounded pre zranených vojakov. Označuje sa ako feminista.
Skupina B

Skupina B bola séria pravidiel zavedená v roku 1982 pre pretekárske automobily v pretekoch športových automobilov a pretekoch rely, ktoré zaviedla Medzinárodná automobilová federácia. Do Skupiny B patrili jedny z najrýchlejších, najvýkonnejších a nejprepracovanejších rely automobilov vôbec, pričom éra existencie tejto skupiny je často označovaná ako zlatá éra rely. Avšak pre viacero nehôd, z ktorých boli niektoré aj smrteľné, bola tejto skupine vyčítaná predovšetkým vysoká rýchlosť automobilov a nízka bezpečnosť davov fanúšikov, ktorí stáli pri cestách. Po smrti Henriho Toivonena a jeho spolujazdca Sergia Cresta na pretekoch Tour de Corse 1986, FIA zrušila Skupinu B a upustila od svojich plánov nahradiť ju Skupinou S a namiesto toho ju nahradila Skupinou A.
Triedy.
Triedy v Skupine B:
Automobily.
Skupina B:
Skupina S: