Ivan Branislav Zoch

Ivan Branislav Zoch (* 24. jún 1843, Jasenová – † 27. december 1921, Modra), bol slovenský polyhistor a fyzik. Pseudonymy: Branislav, Čika-Apik, Ivan Broz, I. Br. Jánošikovič, I. Br. Jasenovský, Iv. Br. Jaseňovský, Podkohútov, Rybrcol, Zvekan
Život.
Narodil sa v rodine evanjelického farára Ctiboha Zocha, ktorý patril k najznámejším Štúrovým spolupracovníkom. Základné vzdelanie získal v rodine a na ľudovej škole v Jasenovej, pokračoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (18541858), neskôr prešiel do Těšína, Šoprone a po maturite v Levoči v roku 1862 začal študovať matematiku a fyziku na Technickej vysokej škole vo Viedni a neskôr na univerzite v Erlangene. V roku 1866 obhájil doktorskú prácu. 
Po skončení štúdia ho zvolili za profesora na jediné slovenské gymnázium vo Veľkej Revúcej. Na škole vybudoval bohaté fyzikálno-chemické zbierky. Už v prvom roku pobytu Zocha v Revúcej ho vyšetrovali, ba i väznili. Revúckych profesorov bezdôvodne obviňovali z činov, ktorých sa vôbec nedopustili a po 12 rokoch jestvovania gymnázium vo Veľkej Revúcej zatvorili v roku 1874.
Po zatvorení gymnázia bol krátky čas správcom Spárorezovej sudodielne v Krupine. Po jej zatvorení sa živil príležitostnými prácami. Biskup Josip Juraj Strossmayer ho pozval za profesora na gymnázium do chorvátskeho Osijeku. 
Po obsadení Bosny a Hercegoviny Rakúskom v roku 1878 ho vláda vyslala do Sarajeva, aby tam zriadil gymnázium. Po trojročnom pôsobení sa vrátil do Osijeku, kde s veľkou energiou začal vydávať konverzačný chorvátsky lexikón. O sedem rokov neskôr odišiel za riaditeľa gymnázia do Petrinje, kde pôsobil 9 rokov až do svojho penzionovania. 
Tvorba.
Jeden z najvýznamnejších slovenských vedcov a pedagógov v 2. pol. 19. a zač. 20. storočia, polyhistor a encyklopedista, zaoberal sa aj fyzikou, matematikou, chémiou, meteorológiou, geológiou, botanikou, zoológiou a ďalšími vednými disciplínami, autor vyše 270 vedeckých prác a štúdií. 
Okrem učebníc fyziky, napísal Zoch vyše 80 kratších prác z najrôznejších vedných a životných odborov. Výsledky svojich vedeckých výskumov uverejňoval vo svetových časopisoch. Časopis Annalen der Physik und Chemie zverejnil Zochovu prácu "Zur Kenntniss der chemischen Harmonika" (6/1866) a Zochovu dizertačnú prácu "Über ein Verfahren zur Messung der Schallgeschwindigkeit in Gasen" (8/1866). Na Svetovej výstave v Paríži v r. 1867 vystavoval svoj prístroj na meranie rýchlosti zvuku v plynoch. Na Svetovej výstave vo Viedni vystavoval "Model kachiel na povetrnie kúrenie a Nového spôsobu Dzierzonák".
Literárne činný, zameral sa na tvorbu krátkych próz a divadelných hier, písal kritické, biografické a i. state. V spolupráci s manželkou Milinou preložili Kukučínov Dom v stráni do chorvátčiny.
Najnáročnejším Zochovym dielom je "Prva hrvatska enciklopedija", ktorú vydával spolu s Josipom Mencinom v Osijeku po zošitoch v rokoch 18851887. Prvé dva diely ("1. ABžedusi", "2. CGzel") majú vyše 600 strán. Podobné diela vtedy mali len Angličania, Nemci, Francúzi a Taliani.
Napísal prvú slovenskú učebnicu fyziky (1869) a geometrie (1873), spracoval stručné dejiny matematiky a fyziky (1889). V literárnej oblasti autor anekdot, cestopisov, humoresiek, poviedok a beletrizovaných príhod, zostavil zbierku divadelných hier pre mládež. V článkoch a životopisných portrétoch priblížil viaceré historické i súveké osobnosti. Položil základy slovenského vedeckého názvoslovia v oblasti fyziky, matematiky a telesnej výchovy. V publicistike komentoval slovenský národný život, aktuálnu politickú situáciu, propagoval podnikanie, všímal si ženskú otázku, svoje práce uverejňoval v slovenských a inorečových periodikách, zborníkoch a ročenkách a kalendároch. Jazykovednými príspevkami ovplyvnil vývoj slovenčiny.
Dielo.
Začal na nej pracovať po príchode na gymnázium vo Veľkej Revúcej (1866) a vydal ju po dvoch rokoch v Skalici (má 25 rokov).
"Physika" má 178+6 strán a 248 obrázkov, ktoré kreslí sám, aby tak znížil nakladateľské výdavky. Učivo je rozdelené do 146 článkov čiže paragrafov a tie zas patria do ôsmich oddielov. Snáď najviac z celého diela môže prekvapiť stať o termoelektrických prúdoch našej Zeme. Podobne prekvapujúce je aj objasnenie vzniku severnej polárnej žiary. Pri vytváraní slovenského fyzikálneho názvoslovia sa Zoch opiera o češtinu, ruštinu a latinčinu. Za vytvoreným názvom často uvádza jeho tvar v inom jazyku. Tým umožňuje čitateľovi orientáciu pri prvom stretnutí s novým názvom pojmu. 
Jej priame používanie v škole trvalo iba 5 rokov 18691874 (zatvorenie troch slovenských gymnázií)