Francis Leggatt Chantrey

Francis Leggatt Chantrey (* 7. apríl 1781, Norton, Spojené kráľovstvo – † 25. október 1841, Londýn) bol anglický sochár georgiánskej éry, ktorý určil, že všetok jeho majetok pripadne po smrti ženy Akadémii umení, aby ho využila na nákup umeleckých diel.
Životopis.
Narodil sa v Nortone kde mal jeho otec, tesár, malú farmu. Mal iba dvanásť rokov, keď mu zomrel otec a jeho matka sa znova vydala. Keď v pätnástich rokoch pracoval u mäsiara v Sheffielde, zaujalo ho rezbárstvo a požiadal o to, aby sa stal rezbárskym učňom. Začal sa teda učiť u pána Ramsayho, sheffieldského rezbára a pozlacovača. Jeho umelecké nadanie objavil kreslič a rytec John Raphael Smith, ktorý mu potom dával hodiny kreslenia. Roku 1802 zaplatil Chantrey 50 libier, aby sa vykúpil z učňovského miesta pri Ramsayovi, a okamžite si v Sheffielde založil štúdio, v ktorom maľoval portréty. Mal slušné príjmy, a tak si našetril dosť peňazí na to, aby sa presťahoval do Londýna.
Získal prácu na pozícii rezbárskeho asistenta, ale súčasne si privyrábal maľovaním portrétov, vytváraním búst a modelovaním z hliny. Odcestoval do Dublinu, kde vážne ochorel a stratil všetky vlasy. Potom sa vrátil do Londýna a od roku 1804 v Akadémii umení vystavoval svoje obrazy. Avšak v roku 1807 sa rozhodol zamerať viac na oblasť sochárstva. Jeho prvé obrazotvorné dielo bol model satanovej hlavy, ktorá bola v Akadémii vystavená roku 1808. Potom vytvoril pre Greenwichskú centrálnu nemocnicu obrovské busty admirálov Duncana, Howea, Vincenta a Nelsona. Jeho reputácia rapídne vzrástla a ďalšie zákazkou bola busta Johna Hornea Tookea, za ktorú získal odmenu v hodnote dvoch tisícov libier.
Od tej chvíle bol takmer stále zamestnaný dobre platenými zákazkami. Roku 1808 sa stal členom Akadémie umenia, tiež dostal tituly magister umenia z Cambridge a doktor občianskeho práva z Oxfordu, a o rok neskôr navštívil Taliansko, kde sa zoznámil s najvýznamnejšími sochári Ríma a Florencie. V roku 1835 bol povýšený do rytierskeho stavu. Zomrel roku 1841 a bol pochovaný vo svojej rodnej dedine, v hrobke, ktorú si sám vytvoril.
Dielo.
Chantreyho dielo je veľmi rozsiahle. Tu je prehľad niektorých jeho sôch: George Washington v štátnom dome v Bostone, Juraj III. v Guildhall v Londýne, Juraj IV. v Brightone, William Pitt (mladší) na Hanover Square v Londýne, James Watt vo Westminsterskom opátstve a v Glasgow, William Roscoe a George Canning v Liverpoole, John Dalton na manchesterskej radnici alebo busta Williama Murdocha v kostole panny Márie v Handsworthu. Z jazdeckých sôch sú najslávnejšie Thomas Munro v Kalkate, vojvoda z Wellingtonu pred Kráľovskú burzou a Jiří IV. na Trafalgar Square. Tiež mnoho monumentov v Katedrále svätého Pavla vytvoril Chantrey. Najlepšie hodnotené sú však Chantreyho busty a zobrazenie detí. Socha "Spiace deti", zobrazujúci dve sestry, zdobí Lichfieldskou katedrálu. V Derbyjském múzeu sa nachádza neobvyklá busta vynálezca Williama Strutta.
Dedičstvo.
Podľa závetu z 31. decembra 1840 odkázal bezdetný Chantrey všetok svoj majetok (až na niekoľko určitých vecí) po smrti alebo druhom sobáši svojej ženy Kráľovskej akadémii vied (alebo, v prípade jej zániku, spoločnosti, ktorá ju nahradí). Majetok mal byť využitý na nákup obrazov a sôch vysokej kvality. Roku 1875 zomrela Chantreyho žena a o dva roky neskôr bol kapitál prístupný pre nákup umeleckých kusov. Do roku 1905 bolo zakúpených 203 diel (z toho 187 obrazov a 16 sôch) v cene takmer 68 000 libier.