Anna Hulejová

Anna Hulejová (rodená "Littvová"; * 8. december 1939, Liptovské Sliače) je slovenská speváčka folklórnych piesní a laborantka.
Život.
Narodila sa v roku 1939 ako posledné z piatich detí. Od útleho detstva, ju sprevádzali hudba a spev, vyrastala v rodine, kde bola vždy prítomná hudba. Jej otec bol známy kolár, heligónkar a bubeník Augustín Littva a matka Emílie bol tiež milovníčka folklóru. Keď mala Hanka len šesť rokov, tak si ju do sliačanskeho školského súboru ako sólistku vybral riaditeľ školy Štefan Kubačka. Zanedlho mala prvé vystúpenie v Olomouci.
Štúdium absolvovala na Strednej zdravotníckej škole v Ružomberku. Pôvodne začala pracovať ako laborantka vo Vojenskej nemocnici v Ružomberku. Jej prvé umelecké pôsobiská boli folklórne súbory "Sliačanka", "Liptov" a "Partizán". Vo Folklórnom súbore Liptov začala účinkovať v roku 1950 ešte ako žiačka na základnej škole. Neskôr účinkovala so súborom "Radosť spod Salatína". Súbor viedol jej manžel, renomovaný očný lekár MUDr. Miloslav Hulej, ktorý bol tiež aj folklorista. Zoznámili sa v ružomberskej Vojenskej nemocnici, kde Hanka Hulejová, vtedy ešte Littvová, pracovala od roku 1957 po absolvovaní Strednej zdravotnej školy. V 70. rokoch študovala v Ústave pre ďalšie vzdelávanie v Brne špecializáciu psychologický laborant. V tomto povolaní neskôr pracovala v Posádkovej správe Ružomberok. Čoraz ťažšie bolo pre populárnu speváčku spojiť rodinu, prácu a veľké množstvo vystúpení, a tak začala od roku 1976 pôsobiť v slobodnom povolaní.
Čoskoro si ju všimli skladatelia a aj iné folklórne telesá. Ešte počas jej pôsobenia v ružomberskej nemocnici sa stala členkou "Armádneho umeleckého súboru Víta Nejedlého" v Prahe. Nastalo veľmi dlhé a produktívne obdobie, kde sa dostavili mnohé úspechy na Slovensku, ale aj v zahraničí. Po prvom vystúpení v Bulharsku nasledovali vystúpenia v Rusku, Francúzsku, Nemecku, Španielsku, USA, Kanade, Alžírsku, Mexiku. V tom čase bola už matkou dvoch detí syna Miroslava a dcéry Noriky a časté vystúpenia a odluky od rodiny ju trápili.
Keď sa dcéra Norika rozhodla študovať filmovú kritiku na univerzitu v Honolulu na Havaji, tak ju od toho odhovárala. Študentkou Chaminade University of Honolulu bola Norika len tri mesiace, keď prišla z Havajských ostrovov tragická správa. V byte v centre Honolulu zastrelil Noriku odmietnutý partner. Aj s pomocou vlastných veršov sa Hanka Hulejová snažila vyrovnať s nepredstaviteľným zármutkom nad tragickou smrťou svojej milovanej dcéry. Svoje trápenia dala na radu známej na papier: Norike venovala množstvo krásnych, dojímavých básní, ktoré uľavili jej duši. Najväčšou úľavou zo svojho smútku sa jej stali vnučky Simonka a Natálka, dcéry syna Miroslava - „Ony napĺňajú moju dušu pocitom šťastia, ony mi dali silu znova žiť.“ Obidve si našli cestu k ľudovej pesničke. So staršou vnučkou Simonkou absolvovali množstvo vystúpení vytvorili veľa spoločných nahrávok. S vnučkou Simonkou majú aj podobnosť ich speváckych hlasov.
Nezostala ani mimo pozornosti rozhlasu a televízie, kde sú dodnes mnohé z jej neopakovateľných záznamov. Neobišiel ju ani film. Nahrávala na hudobné nosiče (LP, MC, CD) – známe sú jej nahrávky ako "Marmuriena naša", "Čo robíš, Hanka, Hanička, Hanka", "Červené jabĺčko", "Komu to, Hanička to perečko viješ?", "Šťastie zdravie, pokoj svätý, vinšujeme vám" a rad ďalších. Je autorkou autobiografickej knižky "Rozospievaná balada Hanky Hulejovej". V súčasnosti sa táto výnimočná umelkyňa venuje aj výchove mladých spevákov. Spolupracovala aj na albumoch "Prekrásne Slovensko", "Ave Maria", "Diabolské husle - pozdrav zo Slovenska", "Ján Berky-Mrenica ml. ...na dobrú náladu" a iných.