burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Katarské vzdušné sily

Katarské vzdušné sily predstavujú leteckú zložku katarských ozbrojených síl. V súčasnosti majú 98 lietadiel a pozostávajú z viac než 2100 členov personálu.
História.
Katarské vzdušné sily boli založené v roku 1974. Vtedajšie úzke vzťahy s Veľkou Britániou a Francúzskom sa hneď od založenia odrazili aj v skladbe lietadlového parku katarského letectva. Prvými prúdovými lietadlami Kataru boli štyri Hawker Hunter, vyradené z britskej RAF. Spojené kráľovstvo dodalo taktiež tri typy vrtuľníkov od spoločnosti Westland - Sea King, Whirlwind a Whirlwind. V priebehu rokov 1980 až 1984 získal Katar 6 ľahkých bojových lietadiel Alpha Jet a 14 stíhačiek Mirage F1.
K prvému bojovému nasadeniu katarských vzdušných síl došlo 22. januára 1991, keď s koalíciou ostatných štátov podnikli útoky na iracké pozemné jednotky, okupujúce Kuvajt. Katarské letectvo bolo v tej dobe sústredené na základni Doha a na niekoľkých priľahlých heliportoch. Práve počas vojny v Perzskom zálive boli letecké jednotky vystavené enormnému preťaženiu a zraniteľnosti. Preto bol v tej dobe prijatý plán ďalšieho rozvoja modernizácie vzdušných síl. Katar uzavrel s viacerými francúzskymi spoločnosťami zmluvy v hodnote viac ako 200 miliónov amerických dolárov. Kontrakty zahŕňali výstavbu novej vojenskej leteckej základne spolu s centrálou juhozápadne od hlavného mesta Al Udaid, výstavbu opevnených hangárov, nákup nových rádiolokátorov a niekoľkých batérií systému PVO Roland. Katarské vzdušné sily začali v roku 1997 nahradzovať zastarané Mirage F1 novými viacúčelovými lietadlami Mirage 2000. Transportné kapacity ozbrojených síl zabezpečil Katar nákupom ôsmich strategických dopravných lietadiel C-17 Globemaster III a štyroch menších C-130J Super Hercules. Od roku 2015 je katarské letectvo vybavené 24 švajčiarskymi lietadlami Pilatus PC-21, na ktorých prebieha základný a pokračovací výcvik pilotov.
V priebehu nasledujúcich rokov má modernizácia vzdušných síl pokračovať. Katar uzavrel zmluvy na nákup 24 stíhacích lietadiel Dassault Rafale, 24 bojových vrtuľníkov AH-64 Apache, troch lietadiel včasnej výstrahy a riadenia Boeing 737 AEW&amp;C a dvoch tankovacích lietadiel Airbus A330 MRTT.
Základná škola s materskou školou (Bratislava, Kalinčiakova 12)

Základná škola s materskou školou Kalinčiakova 12 je základná škola a materská škola na Kalinčiakovej ulici, Bratislava - mestská časť Nové Mesto.
Škola je zameraná na podporu športových talentov a spolupracuje s futbalovým klubom ŠK Slovan Bratislava a hokejovým klubom HC Slovan Bratislava.
Materská škola.
Od roku 2015 je v budove základnej školy aj materská škola so samostatným vchodom. Obsahuje 3 triedy rozdelené podľa veku a v prevádzke je celoročne pondelok až piatok od 6:30 do 17:00, v mesiaci júl je dovolenka.
Monkova dolina

Monkova dolina je dolina na severovýchodnej strane Belianskych Tatier, západne od Ždiaru. Preteká ňou Rígeľský potok, ktorý sa v ústí doliny vlieva do riečky Biela. Je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Belianske Tatry. Je otvorená sezónne počas leta a spolu s Dolinou siedmych prameňov sú jediné sprístupnené doliny v Belianskych Tatrách.
Dejiny.
V roku 1781 sa na území doliny usadil Jonek Monka. Keďže územie patrilo katastrálne mestu Spišská Belá, zaviazal sa platiť daň 8 florenov, za čo mal právo pastvy, určitý objem dreva z lesa a možnosť obrábať pole. Potomkovia rodu tu žijú dodnes.
Turizmus.
Monkovou dolinou vedie jediný turistický chodník, vedený hlavným hrebeňom Belianskych Tatier. Smeruje zo Ždiaru, pokračuje pomedzi Ždiarskou vidlou a Hlúpym vrchom do Širokého a Kopského sedla.
11. júla 2024 zišla bahenná lavína (úlomkotok) zo Žlebínskeho sedla k Rígeľskému potoku. Zavalila turistický prístrešok, kde zabila 2 a zranila niekoľko ďalších turistov.
Mengusovská dolina (národná prírodná rezervácia)

Mengusovská dolina je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry a obce Tatranská Javorina v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 1 612,96 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany sú: "Cenné územia kryštalinika Vysokých Tatier so vzácnym výskytom kryštalických bridlíc v granodioritovom masíve, bralného glaciálneho reliéfu, jazier a viacerých vzácnych druhov rastlín, živočíchov a ich biocenóz. Pramenná oblasť rieky Poprad."
Karma (rozlišovacia stránka)

Karma môže byť:
Titania

Titania alebo Titánia môže byť:
Titania môže byť aj:
Sókrates (olympijský víťaz)

Sókrates () bol olympijský víťaz v pankratiu v 2. storočí.
Podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho bol Sókrates (z neuvedenej domovskej krajiny) pravdepodobne na 232. hrách v roku 149 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v pankratiu. Moretti k tomuto záveru dospel na základe analýzy Eusebiových textov (v knihe Kronika) o Sókratovi v zozname olympijských víťazov uvedených v starogréčtine a aramejčine. V gréckej verzii posledné príbehy o atlétoch na konci Eusebiovej chronografie aktualizoval okolo roku 400 historik Panodoros a zrejme preto vznikli nezrovnalosti medzi gréckym a aramejským textom. 
Text aramejskej verzie (staršej) na rozdiel od gréckej napr. uvádza meno jeho súpera patronymicky (Dionysios Sótov) a hlása, že Éliďania mu uznali jedno víťazstvo (druhé mu zrejme pre porušenie pravidiel neuznali) z dvoch uvedených súťažných disciplín.
Sókrates (rozlišovacia stránka)

Sókrates (iné názvy: Sokrates, Sókratés, Socrates, Sócrates; ) môže byť:
Zoznam unixových príkazov

Zoznam unixových príkazov je v informatike súhrn unixových nástrojov a utilít podľa špecifikácie IEEE Std 1003.1-2004, ktorá je súčasťou Single UNIX Specification (SUS). Nasledujúce príkazy sa vyskytujú vo väčšine unixových systémov (napr. v Linuxe).
Héras

Héras () môže byť:
Héras z Chiosu

Héras () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí.
Héras z Chiosu si na 234. olympijských hrách v roku 157 vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Z antických autorov olympijské víťazstvo Héra uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch. 
Podľa niektorých odborníkov je možné, že Héras bol totožný s Démétriom z Chiosu, pretože títo atléti sú jediní známi Chiosania, ktorí zvíťazili v behu na jedno stadion v tak krátkom časovom intervale po sebe.
Duckého zmenky

Duckého zmenky boli zmenky, ktoré podpísal Ján Ducký, riaditeľ Slovenského plynárenského priemyslu (SPP). Ich protihodnotou mali byť „služby obchodného a finančného charakteru“. Tie sa však v skutočnosti nikdy nezrealizovali. Pravdepodobne boli len zámienkou na vypísanie zmeniek. Zmenky nie sú zaevidované v účtovníctve SPP a preto dodnes nie je známe, na akú sumu boli vypísané všetky zmenky, hovorí sa však o niekoľkých miliardách korún. Niektoré zmenky mohli byť bianco aj bez uvedenia sumy. Duckého našli zastreleného 11. januára 1999.
SPP prehral spor s českou Union bankou, ktorá žiadala preplatiť zmenky SPP v hodnote 350 miliónov českých korún. K nim navyše pribudli úroky, čím sa zmenkový dlh spolu so súdnymi poplatkami vyšplhal približne na 400 miliónov korún. V tomto prípade zmenkami vo vlastníctve Union banky údajne SPP zaplatil za dodávku technológií vsetínskej firme Sezooz Group. Jej riaditeľ "Roman Zubík" v jednej z výpovedí priznal, že obchody so zmenkami boli naozaj fiktívne, riadil ich Ducký a Union banka o tom vedela.
Najvyšší súd SR rozhodol 22. novembra 2018 v súdnom spore vo veci Duckého zmeniek v prospech cyperskej schránkovej spoločnosti Stroden Management Limited o čom informoval hovorca SPP Ondrej Šebesta s tým, že Slovenská republika môže prísť o 30 miliónov eur. V reakcii na to vláda Petra Pellegriniho pripravila návrh zákona, ktorý poskytne SPP čiastočnú exekučnú imunitu na majetkové účasti.
Despína

Despína môže byť:
Najáda

Najáda môže byť:
Ananké (osud)

Ananké (gr.) znamená nevyhnutnosť, osud. Pojem ananké je základný pojem Platónovej filozofie novoplatonizmu.
Pevnosť Európa

Pevnosť Európa ("") bol výraz používaný vo vojenskej propagande oboma stranami počas druhej svetovej vojny, ktorý sa vzťahoval na oblasti kontinentálnej Európy obsadenej Nacistickým Nemeckom.
Použitie počas vojny.
V Britskej frazeológii bola pevnosť Európa vojenská pocta udeľovaná pre Royal Air Force a Spojeneckým letkám počas vojny za operácie proti cieľom v Nemecku, Taliansku a iných častiach nemeckom okupovanej Európy v období medzi pádom Francúzska a inváziou v Normandii.
Súčasne bol termín Festung Europa používaný Nacistickou propagandou, a to na označenie plánov Hitlera a Wehrmachtu na spevnenie celej okupovanej Európy, aby sa zabránilo invázii z Britských ostrovov. Tieto opatrenia zahŕňali výstavbu Atlantickej steny spolu s reorganizáciou Luftwaffe na protivzdušnú obranu. Tento význam termínu "pevnosť Európa" bol následne prijatý novinármi a historikmi v iných jazykoch na opis vojenského úsilia mocností Osi pri bránení kontinentu pred Spojencami.
Mlynická dolina (národná prírodná rezervácia)

Mlynická dolina je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 7 042,9 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany sú: "Mimoriadne vzácne územie v Tatrách s typickou vertikálnou stupňovitosťou typov krajiny. Vzácne rastliny kyslých i mylonitových podkladov, výskyt vŕby švajčiarskej. Najvyššie siahajúca horná hranica lesa v Tatranskom národnom parku (na Patrii). Glaciálny reliéf, vodopád Skok. "
Saudské kráľovské letectvo

Saudské kráľovské letectvo predstavuje leteckú zložku Ozbrojených síl Saudskej Arábie, ktorá pozostáva z viac ako 616 lietadiel a 63 000 členov personálu.
História.
Saudské kráľovské letectvo bolo založené v roku 1950 počas vlády Abd al Aziza. Pri jeho vzniku bolo ovplyvnené najmä Britmi, ktorí poskytli Saudom prvé lietadlá a poradcov. Britskí inštruktori pomohli vyškoliť prvých saudských pilotov a personál, zodpovedný za údržbu lietadiel.
V júni 1971 objednala Saudská Arábia prvých 100 stíhačiek americkej proveniencie F-5. V roku 1978 kúpilo Saudské kráľovské letectvo modernejšie stíhačky F-15 a v roku 1985 objednalo britské bojové lietadlá Panavia Tornado. Pre výcvik pilotov boli zaobstarané lietadlá Hawk 65 a PC-9.
Démétrios z Chiosu

Démétrios () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion a na dve stadiá v 2. storočí. 
Démétrios z Chiosu si na 233. olympijských hrách v roku 153 vybojoval víťazstvá v behu na jedno stadion a na dve stadiá. Olympijské víťazstvá Démetria zaznamenal taliansky historik Luigi Moretti, ktorý k tomuto záveru dospel na základe analýzy textu "SEG 14:562" (W. Peek, in Ἀρχ. Ἕφ., 1931) z nápisu objaveného na ostrove Chios, a to z vedeckej publikácie "Supplementum Epigraphicum Graecum", ktorá obsahuje zverejnené grécke nápisy a štúdie doteraz známych dokumentov. Tento nápis hlása, že dvojnásobný olympijský víťaz Démétrios bol špecialista v behu na jedno stadion, na dve stadiá a v behu ťažkoodencov. 
Jeho olympijské víťazstvo v behu na stadion uvádza i staroveký autor Eusebios v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (). 
Podľa niektorých odborníkov je možné, že Démétrios bol totožný s Hérom z Chiosu, pretože títo atléti sú jediní známi Chiosania, ktorí zvíťazili v behu na jedno stadion v tak krátkom časovom intervale po sebe.
Mark Tornillo

Mark Tornillo (* 8. jún 1954, Brielle, New Jersey) je americký heavymetalový spevák a gitarista.
Od roku 2009 je členom nemeckej skupiny Accept, s ktorou v roku 2010 vydal jej dvanásty album "Blood of the Nations". Dovtedy bol členom skupiny T.T. Quick.
V skupine aktuálne zohráva hlavnú rolu speváka, ale pri nástupe do skupiny bol iba textárom.
Okolo Durínska

Okolo Durínska () sú cyklistické etapové preteky, ročne sa konajúce v nemeckej spolkovej krajine Durínsko. Pretekov sa môžu zúčastniť iba cyklisti pod 23 rokov, zväčša ide o profesionálne mená, no objavujú sa tu aj talenty bez kontraktov. Od roku 2005 boli tieto preteky zaradené do kategórie UCI 2.2 v rámci okruhu UCI Europe Tour.
Pammenes z Magnésie

Pammenes () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 5. 
Pammenes z Magnésie nad Maiandrom si na 196. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Olympijské víťazstvo Pammena uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Diapazón

Diapazón môže byť:
Stefan Schwarzmann

Stefan Schwarzmann (* 11. november 1965, Erlangen) je nemecký bubeník a gitarista, ktorý nahrával s Accept, U.D.O., Running Wild, Krokus a Helloween.
Kariéra.
Schwarzmann sa pripojil ku kapele Helloween ako náhradník bubeníka Marka Crossa v roku 2003. Vystriedal tiež bubeníka Michaela Cartellone v skupine Accept. V roku 2005 bol súčasťou Accept-Reunion. Potom hral so švajčiarskou hard rockovou skupinou Krokus. Neskôr koncertoval ako bubeník v SUICIDES. V 2012 Schwarzmann a gitarista Mille Petrozza podpísali zmluvu o nahratí albumu "Revolution" s Lacrimosa. V roku 2014 "Schwarzmann" spolu s Hermanom Frankom opustili skupinu Accept. V súčasnosti je Schwarzmann bubeníkom skupiny Pänzer.
Les Na Rozdílné

Les Na Rozdílné je prírodná rezervácia ev. č. 2108 neďaleko obce Kunčice pod Ondřejníkem v okrese Frýdek-Místek. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je významný ekosystém prírode blízkych zmiešaných lesných porastov s genofondom autochtónnych drevín a biotopom ohrozených druhov živočíchov.
Filoumenos z Filadelfie

Filoumenos alebo Filumenos () bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 4. storočí. 
Filumenos z lýdskej Filadelfie bol podľa talianskeho historika Luigiho Morettiho pravdepodobne olympijský víťaz v niektorej úpolovej disciplíne na 287. hrách v roku 369. O jeho majstrovstve v boxe, zápasení a pankratiu nám podáva svedectvo aj epigrafický nález "CIL 6, 10154" (Corpus Inscriptionum Latinarum - súbor starých latinských nápisov. Je to zachovaná dokumentácia verejných a súkromných nápisov z Rímskej ríše), datovaný do rokov 367 až 375. 
Byzantský historik Panodóros z Alexandrie zaznamenal, že Filoumenos žil v dobe cisára Theodosia I., a že videl bronzovú sochu s nápisom (v trhline sochy) o jeho neobyčajnej sile.
Rafał Majka

Rafał Majka (* 12. september 1989,Myslenice, Poľsko) je poľský profesionálny cyklista. Jazdí za nemecký tím Bora-Hansgrohe. Meria 173 cm a váži 58 kg. Medzi jeho najväčšie úspechy patrí 5. (2016), 6. (2014) a 7. miesto (2013) na talianskej Grand tour Giro d’Italia, 3. miesto (2015) na španielskej Vuelte. Dvakrát (2014, 2016) pozbieral najviac bodov pre vrchársky dres na najprestížnejšej Tour de France. Má na konte aj bronzovú medailu z Olympijských hier v Riu 2016.
Umiestnenie na pretekoch Grand Tour.
N = Nedokončil
Žilinský mládežnícky parlament

Žilinský mládežnícky parlament, skrátene ŽMP, je poradným a iniciatívnym orgánom primátora mesta Žiliny. Je tvorený politicky nezávislou mládežníckou skupinou, pozostávajúcou prevažne z volených zástupcov z radu žiakov a študentov základných a stredných škôl, ktorá pracuje pod gesciou Odboru školstva a mládeže Mestského úradu v Žiline. Parlament vykonáva svoju činnosť na základe § 6a Zákona o podpore práce s mládežou č. 282/2008 Z. z. Rovnako je členským parlamentom s hlasovacím právom v Národnom mládežníckom parlamente.
História.
Žilinský mládežnícky parlament bol vytvorený na základe vyhlásenia prípravného výboru na čele s Petrom Chromiakom z Obchodnej akadémie o vzniku ŽMP dňa 24. apríla 2008 v Žiline, pod záštitou odboru školstva a mládeže Mestského úradu v Žiline a vtedajšieho primátora mesta Ivana Harmana. Sídlom ŽMP sa stalo Námestie obetí komunizmu 1, 011 31 Žilina. Od jeho vzniku parlament pravidelne zasadá na mestskej radnici v Žiline.
Poslanie.
Parlament zastupuje záujmy mladých ľudí, žiakov a študentov žijúcich a študujúcich na území mesta Žiliny. V rámci svojej činnosti podáva iniciatívne návrhy a zaujíma stanoviská ku rozhodnutiam mestského zastupiteľstva, pričom spolupracuje s vedením mesta Žilina, zabezpečuje spoluprácu a komunikáciu medzi jednotlivými organizáciami mladých ľudí, ako i komunikáciu a spoluprácu s mestom.
ŽMP rozvíja rôzne formy práce a organizuje rôzne podujatia prostredníctvom ktorých mladí ľudia môžu nadobudnúť nové skúsenosti, zručnosti a postoje. Zapája sa do rozvoja školskej a mimoškolskej výchovy a vzdelávania.
Štruktúra.
Poslanci.
Poslancami parlamentu sa môžu stať volení zástupcovia základných a stredných škôl na území Žiliny, alebo nezávislí poslanci, ktorých členstvo schváli predsedníctvo ŽMP.
V súčasnej dobe sú v parlamente zastupované tieto školy:
Orgány.
Valné zhromaždenie.
Je najvyšším orgánom ŽMP a pozostáva zo všetkých jeho členov. Do jeho pôsobnosti patria všetky otázky, ktorých riešenie nespadá do právomocí iných orgánov ŽMP. Úlohou a poslaním valného zhromaždenia je:
Predsedníctvo.
Predsedníctvo navrhuje jednotlivé aktivity ŽMP, v súlade so štatútom udeľuje poslanecké mandáty a schvaľuje členstvo poslancov. Funkčné obdobie jednotlivých členov sú 4 roky. Predsedníctvo pozostáva z nasledujúcich členov, ktorými sú:
V súčasnosti je predsednícke miesto po odstúpení predsedu z funkcie a skončení funkčného obdobia zastupujúceho predsedu neobsadené. Okrem predsedu ŽMP zasadajú v predsedníctve aj traja podpredsedovia a tajomník.
Poradná komisia.
Poradná komisia pomáha, podáva návrhy a rozvíja aktivitu parlamentu s pomocou predsedníctva ŽMP. Členmi komisie môžu byť aj ludia, ktorí nie sú členmi ŽMP. Členovia komisie sú vo všeobecnosti poslanci, ktorí môžu a vedia byť nápomocní pri riešení daných situácií alebo všeobecnej problematiky.
Štatút.
Je základným ustanovením, vymedzuje zásady, povinnosti, pôsobnosť, ciele a úlohy ŽMP. Súčasný štatút nadobudol účinnosť dňa 12. apríla 2017, pričom ruší platnosť predchádzajúcich štatútov z 24. apríla 2008 a 14. januára 2014.
Margherita Hacková

Margherita Hacková (* 12. jún 1922, Florencia, Taliansko† 29. jún 2013, Terst) bola talianska astrofyzička a popularizátorka vedy.
Životopis.
Narodila sa vo Florencii, v roku 1945 vyštudovala fyziku na Florentskej univerzite, jej záverečná práca bola o astrofyzike cefeíd. V rokoch 1964 až 1997 bola riadnou profesorkou na Terstskej univerzite.
Okrem vedeckej práce sa angažovala v politike a bola niekoľkokrát na kandidátke Talianskej komunistickej strany.
Dňa 28. mája 2012 získala z iniciatívy talianskeho prezidenta Giorgia Napolitana Rad zásluh o Taliansku republiku.
Žlutický kancionál

Žlutický kancionál (Žlutický graduál) je rukopisný utrakvistický spevník z roku 1558. Dnes sa tento spevník charakterizuje ako graduál (odlíšenie graduálu a kancionálu nemusí byť vždy jednoznačné a oba výrazy sa bežne zamieňali). Je uložený v knižnici Památníka národního písemníctví (signatúra TR I 27). Od 1. januára 2016 je národnou kultúrnou pamiatkou ČR.
Spevník si objednala mestská obec Žlutice a tvorba bola zverená pisárskej dielni Jana Táborského z Klokotskej Hory. Pisársku prácu (vrátane notácie) odviedol Vavřinec Bílý a iluminoval Fabián Puléř. Kódex je pomerne rozmerný (63 × 40 × 16 cm) a váži 28 kg. Knižný blok je tvorený pergamenovými listami (pôvodne 494 listov, dnes dochovaných 471). Od Puléřa sa zachovalo 16 miniatúr s ilustráciami Nového zákona v iniciálach a tiež arabesky po stranách niektorých listov. 
Kancionál obsahuje celostránkové erby Žlutíc a šľachtického rodu Plavenských z Plavna a Gerowa, grófov z Meißenu a Hartenštejna.. Na 4. strane je v iniciále kráľ modliaci sa k bolestnému Kristovi, sv. Václav a v dolnej časti bojové scéna. V spodnej časti niektorých strán sú vyobrazení kľačiaci donátori s erbmi, väčšinou nižšia šľachta z okolia Žlutíc. Ďalšie ilustrácie tvoria aj scény z bežného života mešťanov. Počas rekatolizácie v 17. storočí boli poškodené listy s podobami Majstra Jána Husa a Hieronyma Pražského.
Artemidóros z Thyateiry

Artemidóros () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí pred Kr. 
Artemidóros z lýdskej Thyateiry bol na 193. olympijských hrách v roku 8 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Olympijské víťazstvo Artemidóra uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných len fragmentálne.
Skalnatá dolina (národná prírodná rezervácia)

Skalnatá dolina je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 1 069,05 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany sú: "Územia s veľkou diverzitou druhov (aj vzácnych a endemických) i spoločenstiev (všetky alpínske silikátnych podkladov) fauny a flóry. Bohatstvo glaciálnych foriem georeliéfu na granitoch a mylonitoch, geosystémy sú veľmi labilné."
Kolymský kraj

Kolymský kraj (), alebo Kolyma () je historická oblasť na severovýchode Ruskej federácie, na Ruskom ďalekom východe. Na severe susedí s Východosibírskym morom a Severným ľadovým oceánom, na juhu s Ochotským morom. Meno je odvodené od rieky Kolymy. V súčasnom administratívnom rozdelení odpovedá zhruba Čukotskému autonómnemu okruhu a Magadanskej oblasti.
Časť oblasti leží za severným polárnym kruhom a sú tu veľmi studené zimy dlhé až šesť mesiacov. Väčšinu oblasti pokrýva permafrost a tundra.
Sú tu bohaté zásoby surovín, zlato, striebro, cín, volfrám, ortuť, meď, antimón, uhlie, ropa a rašelina.
Najväčšie mesto je Magadan s približne stotisíc obyvateľmi. Kolyma sa stala známou predovšetkým vďaka desiatkam táborov nútených prác, ktoré tu boli vybudované za Stalinovej vlády, a kde zomreli stovky tisíc ľudí (viď článok Kolymské gulagy). Tieto zachytil v rozsiahlom prozaickom diele Varlam Tichonovič Šalamov.
Myrón Malý

Prof. MUDr. Myrón Malý, PhD. (* 15. apríl 1947, Prešov) je rehabilitačný lekár a vysokoškolský pedagóg. Pôsobí na Inštitúte fyzioterapie, balneológie a liečebnej rehabilitácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Piešťanoch. Bol dlhoročným riaditeľom Národného rehabilitačného centra v Kováčovej.
Životopis.
Vyštudoval Strednú zdravotnícku školu v Bratislave a lekárske vzdelanie získal na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Vedeckú hodnosť PhD. získal v roku 1995 na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, vedecko-pedagogickú hodnosť docent v roku 2000 a profesor v roku 2009. Ako pedagóg a garant pôsobil na viacerých vysokých školách a univerzitách (Fakulte zdravotníctva a sociálnej práce Trnavskej univerzity, Katedre fyziatrie, balneológie a liečebnej rehabilitácie Slovenskej zdravotníckej univerzity, Fakulte zdravotníctva SZU v Banskej Bystrici či Lekárskej fakulte Univerzity Palackého v Olomouci.), no tiež v špecializovaných komisiách Ministerstva zdravotníctva SR. Zúčastnil sa viac ako 125 konferencií a kongresov a bol školiteľom a oponentom množstva prác. Je tiež autorom rozsiahlej publikačnej činnosti, vrátane knižných publikácií, monografií, učebníc, či iných vedeckých prác.
Pôsobil ako lekár v Uliči, neskôr sa po nehode ako pacient dostal do Rehabilitačného ústavu v Hrabyni, kde ho zaujal odbor fyzioterapie. Zamestnal sa v danom zariadení a pôsobil tam 8 rokov. Získané vedomosti a skúsenosti zúžitkoval po roku 1986 počas dokončovania prác a rozbehu Rehabilitačného liečebného ústavu v Kováčovej, kde pôsobil ako dlhoročný riaditeľ. Zaslúžil sa o rozvoj a zvýšenie kreditu zariadenia, ktoré je špecializovaným štátnym zariadením na liečbu poúrazových a pooperačných stavov. Dlhodobo presadzuje komplexnú rehabilitáciu a veľký dôraz kladie na rozvoj osobnosti ako celku a jej návrat do života bez ohľadu na závažnosť postihnutia. 
Ocenenia.
Je držiteľom viacerých ocenení.
PGC

PGC môže byť:
Slavkovská dolina (národná prírodná rezervácia)

Slavkovská dolina je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody TANAP.
Νachádza sa v katastrálnom území mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1991 na rozlohe 979 ha. Ochranné pásmo nebolo určené.
Predmetom ochrany je: "Vzácne územie v strednej časti Vysokých Tatier. Labilné vysokohorské geosystémy s glaciálnymi formami reliéfu na granodiorite a mylonitoch, vzácne a ohrozené prirodzené spoločenstvá a rastlinné i živočíšne druhy montánneho až subniválneho stupňa."
Markianos zo Sárd

Markos Aurélios Markianos () bol olympijský víťaz v pankratiu dorastencov v 4. storočí.
Markiana, rodáka z maloázijských Sárd, na 275 olympijských hrách v roku 321 korunoval "athlothetés" (najstarší z hellanodikov) olivovým vencom, pretože nenašiel premožiteľa v pankratiu dorastencov. 
Olympijské víťazstvo Markiana uvádza nemecký klasický filológ a historik Joachim Ebert, ktorý zostavil zoznam dovtedy neznámych olympijských víťazov zo 4. storočia. Ebert tento zoznam vyhotovil po výskume nových ešte nepublikovaných nápisov (SEG 48:553, Olympia. List of Olympic victors, after 385 A.D.) z vedeckej publikácie "Supplementum Epigraphicum Graecum" (publikácie gréckych nápisov a štúdií známych dokumentov.)
11. brigáda Vzdušných síl Nitra

11. brigáda Vzdušných síl Nitra je brigáda Vzdušných síl Ozbrojených síl Slovenskej republiky sídliaca v Nitre. Veliteľom brigády je k 1. máju 2024 pplk. Ján Koreň.
História.
Brigáda odvodzuje svoju históriu od 11. česko-slovenského pešieho práporu, ktorý bol vytvorený v novembri 1940 a dislokovaný v Sýrii. V októbri 1941 bol presunutý do Tobruku, kde spolu s britskými jednotkami bránil prístav. V máji 1945 ako súčasť 1. česko-slovenskej obrnenej brigády prekročil pri Chebe štátne hranice. V novembri 1950 vznikol 11. protilietadlový oddiel v Plzni. Ten bol v septembri 1958 presunutý do Stříbra. Odtiaľ bol k 1. júlu 1991 presunutý do Nitry. Po vzniku samostatnej Slovenskej republiky sa stal súčasťou Štábu letectva a protivzdušnej obrany Armády Slovenskej republiky a bol zreorganizovaný na 36. protilietadlovú raketovú brigádu. Tá bola k 1. októbru 2001 reorganizovaná na 2. protilietadlovú raketovú brigádu. K 1. októbru 2003 bola zrušená protilietadlová raketová skupina „Neva“ v Pezinku, ktorá sa stala súčasťou brigády dva roky predtým. K 1. máju 2005 bola tiež zrušená protilietadlová raketová skupina „Kub“ v Rožňave. Na základe rozkazu prezidenta Ivana Gašparoviča zo 7. februára 2011 bol brigáde pridelený historický názov „Nitrianska protilietadlová raketová brigáda“ a čestný názov „Protilietadlová raketová brigáda obrancov Tobruku“.
Predchádzajúce jednotky.
Súčasnej 11. brigáde Vzdušných síl predchádzali nasledujúce jednotky:
Úlohy.
Úlohami brigády sú:
Brigáda tiež pripravuje príslušníkov ozbrojených síl do misie UNFICYP na Cypre.
Technika.
Brigáda používa túto vojenskú techniku:
V apríli 2022 Slovensko darovalo Ukrajine svoju jedinú batériu protilietadlového raketového systému S-300 na obranu pred ruskou inváziou na základe žiadosti Ukrajiny o pomoc pri výkone sebaobrany v zmysle článku 51 Charty OSN. Odvtedy sa na zabezpečení pozemnej protivzdušnej obrany Slovenska striedajú spojenci z NATO, kým Vzdušné sily OS SR získajú nový vlastný systém protivzdušnej obrany. Po odchode S-300 chránili slovenský vzdušný priestor štyri batérie systému MIM-104 Patriot – dve z Nemecka, jedna z Holandska rozmiestnené na leteckej základni Sliač a jedna z USA na základni Malacky-Kuchyňa. Od marca 2023 do apríla 2024 Patrioty nahradil systém SAMP/T z Talianska, ktorý bol dislokovaný v Malackách-Kuchyni. V roku 2023 Slovensko darovalo Ukrajine aj dve odpaľovacie zariadenia systému Kub s príslušnými náhradnými dielmi a skladom náhradných dielov, jednu radarovú stanicu Kub, 52 protilietadlových rakiet 3M9ME a 148 rakiet 3M9M3E.
Čabanove

Čabanove () môže byť:
Kallón z Tespií

Kallón () bol olympijský víťaz v dolichu v 4. storočí.
Markos Aurélios Kallón, rodák z boiótskych Tespií, bol na 278 olympijských hrách v roku 333 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v dolichu, t. j. v dlhom behu. 
Kallóna medzi olympijských víťazov staroveku zaradil nemecký klasický filológ a historik Joachim Ebert po výskume nových ešte nepublikovaných nápisov (SEG 48:553, Olympia. List of Olympic victors, after 385 A.D.) hlavne z vedeckej publikácie "Supplementum Epigraphicum Graecum" (publikácie gréckych nápisov a štúdií známych dokumentov.)
Asiatikos z Halikarnasu

Asiatikos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí. 
Asiatika, rodáka z maloázijskeho Halikarnasu, na 197. olympijských hrách v roku 9 korunoval "athlothetés" (najstarší z hellanodikov) olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Olympijské víťazstvo Asiatika uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných len fragmentálne.
Rakovina hrubého čreva

Rakovina hrubého čreva označuje nádorové ochorenie hrubého čreva. Najčastejšie ide o kolorektálny karcinóm, preto sa tieto pojmy často používajú ako synonymá. Vzácnejšie môže byť hrubé črevo postihnuté iným typom nádoru, napríklad lymfómom, hemangiómom, sarkómom alebo metastázami iných nádorov.
Komplikácie s názvoslovím sú ešte horšie kvôli slovu rakovina, ktoré niekedy označuje len karcinóm, inokedy akékoľvek nádorové ochorenie.
Vyšetrenie.
Klasické vyšetrenie na prítomnosť rakoviny hrubého čreva prebieha kolonoskopiou, ktorá zisťuje polypy. Novú metódu vyšetrenia vyvinula izraelská spoločnosť Bio Mark, ktorá má spočívať v testovaní krvnej vzorky. Presnosť tohto nového vyšetrenia je 80% a spoločnosť vychádzala z výskumu profesora medicíny a gastroenterológie Nadira Arbera z Telavivskej univerzity. Vyšetrenie na základe krvnej vzorky je výrazne lacnejšie (50-100 amerických dolárov oproti 1500 dolárov).
Ringerike Grand Prix

Ringerike Grand Prix sú preteky cestnej cyklistiky, ktoré sa konajú ročne v blízkosti Hønefoss, v oblasti Ringerike v Nórsku. Preteky boli do roku 2010 v kategórii UCI 2.2 oddelenia UCI Europe Tour. V roku 2011 sa tieto preteky stali klasikou (nepatrili pod UCI) nakoľko preteky Okolo Nórska nahradili etapy Ringerike GP. V roku 2013 si preteky vyhradili účasť v rámci UCI Europe Tour v kategórii UCI Europe Tour 1.2.
Atestačný odbor (lekár)

Zoznam lekárskych atestačných odborov:
Ústav experimentálnej onkológie Slovenskej akadémie vied

Ústav experimentálnej onkológie Slovenskej akadémie vied je pracovisko Slovenskej akadémie vied.
V priebehu svojej vyše 60-ročnej existencie zaradil medzi svetom uznávané pracoviská. Je to experimentálne pracovisko, ktoré sa zaoberá od samého začiatku komplexným výskumom príčin vedúcich k vzniku nádorov. Je členom výberovej Organizácie európskych onkologických ústavov, kde sa koordinuje onkologický výskum v Európe. Ústav vydáva v anglickom jazyku medzinárodný vedecký časopis NEOPLASMA, ktorý patrí medzi najkvalitnejšie vedecké časopisy vydávané u nás. Pracovisko školí doktorandov v odbore onkológia a genetika a dlhodobo je akreditované v SAV v kategórii A.
Ústav spolupracuje s významnými svetovými pracoviskami, keďže sústreďuje výskum vo vednom odbore onkológia. Ide o multidisciplinárny výskum, kde sa uplatňujú vedľa lekárov molekulárni biológovia, chemici, genetici a iní vedeckí pracovníci. Blízkosť ústavu k Národnému onkologickému ústavu a dobrá spolupráca s týmto ústavom, ako aj s Onkologickým ústavom sv. Alžbety v Bratislave je predpokladom aplikácie výsledkov výskumu v praxi.
Národný onkologický ústav

Národný onkologický ústav je špecializovaná nemocnica v Bratislave. Podieľa sa na vedecko-výskumnej činnosti, výchove vedeckých pracovníkov, klinickom skúšaní a spolupráci v tejto oblasti s ďalšími zdravotníckymi, akademickými a vedeckými inštitúciami na Slovensku a v zahraničí. Súčasným (rok 2017) generálnym riaditeľom nemocnice je MUDr. Jozef Valocký. Ústav sídli na Klenovej ulici.
Vznik ústavu podmienila vedecká a osvetová činnosť v oblasti onkológie. Samostatná inštitúcia vznikla 1. januára 1966 pod názvom Onkologický ústav pre Slovensko, ktorý sa neskôr pozmenil na Ústav klinickej onkológie v Bratislave. 30. mája 1990 sa jeho názov zmenil do súčasnej podoby.
Onkologický ústav sv. Alžbety

Onkologický ústav sv. Alžbety je neštátne zdravotnícke zariadenie. Venuje sa realizácii klinických skúšaní nových liečiv u onkologicky chorých pacientov, s cieľom overiť bezpečnosť a účinnosť novej liečby. Zúčastňuje sa biomedicínskych výskumov, slúžiacich na získavanie a overovanie nových medicínskych poznatkov, participuje na grantových projektoch Agentúry Ministerstva školstva, vedy, výskumu a športu SR pre štrukturálne fondy EÚ. Venuje sa aj riešeniu grantových projektov Agentúry pre podporu výskumu a vývoja, ako aj inovatívnej liečbe kmeňovými bunkami.
Vznikol 1. októbra 1994 so sídlom v Bratislave na Heydukovej ulici.
Cytostatikum

Cytostatikum je liek, ktorý má za zastaviť rast alebo ničiť nádorové zmenené tkanivo v organizme, podobne ako antibiotikum ničí baktérie a antimykotikum ničí pliesne. Baktérie sa zásadne odlišujú od buniek tela po všetkých stránkach, takže antibiotiká môžu poškodiť baktérie, bez toho aby poškodzovali ľudské bunky. Preto majú antibiotiká minimálne nežiaduce účinky na človeka. Cytostatiká na rozdiel od antibiotík sú zameraná na ničenie nádorových buniek. Tie sa len málo odlišujú od zdravých buniek, a preto je liečebný účinok cytostatík neoddeliteľný od nežiaducich účinkov na zdravé bunky v tele.
Hormonálna liečba (onkológia)

Hormonálna liečba v onkológii je druh liečby rakoviny.
Nádory, ktoré vychádzajú z orgánov závislých od hormonálnych podnetov (mliečna žľaza, prostata, sliznica maternice) si túto závislosť môžu zachovať, potom je pri nich možná hormonálna liečba. Závislosť na hormónoch je daná prítomnosťou hormonálnych receptorov vnútri nádorovej bunky. Ak hormón prenikne do bunky, spojí sa s receptorom a tento komplex potom môže naštartovať zmeny vedúce k rastu a deleniu nádorových buniek. Hormonálnu liečbu by bolo možné v princípe označiť aj za biologickú cielenú liečbu. Hormonálna liečba má menej nežiaducich účinkov než chemoterapia a je preto lepšie znášaná. Hormonálna liečba sa podáva dlhodobo, v adjuvantnej liečbe niekoľko rokov, pri liečbe pokročilého/ metastatického ochorenia počas celej doby účinnosti. Užíva sa spravidla samostatne alebo v sekvencii po chemoterapii. Pri hormonálnej liečbe bránime tvorbe hormónov, ktoré podporujú rast nádoru alebo bránime účinkom existujúcich hormónov na nádorovú bunku. Používajú sa takisto lieky s iným, spravidla neznámym mechanizmom účinku.
1. futsalová liga žien

1. futsalová liga žien je najvyššia slovenská futsalová (FIFA) súťaž žien. Prebieha od roku 2015. Organizuje ju združenie "Slovenský futsal", ktorý je členom Slovenského futbalového zväzu (SFZ). Najúspešnejším klubom je Spartak Myjava futsal, ktorý zvíťazil v štyroch ročníkoch. Od roku 2022 nesie mediálny názov "Ženská Niké futsal liga".
Veterný mlyn (Velké Těšany)

Veterný mlyn vo Velkých Těšanoch je drevený veterný mlyn nemeckého typu.
V roku 1890 ho postavil Josef Páter na mieste staršieho mlyna z počiatku 19. storočia, ktorý zničil silný vietor. Po okupácii v roku 1939 bol uzavretý, po smrti Josefa Pátra v roku 1940 v ňom napriek zákazu mlel jeho syn František, bol ale zatknutý Gestapom. Po druhej svetovej vojne mlyn chátral, na konci 60. rokov ho odkúpil obecný výbor.
Od mája 2014 je národnou kultúrnou pamiatkou.
Mlyn spravuje "Muzeum Kroměřížska" a v sezóne je otvorený verejnosti.
Zámok Velké Losiny

Zámok Velké Losiny sa nachádza v obci Velké Losiny v okrese Šumperk, v krajine predhoria Hrubého Jeseníku. Zámok stojí na mieste niekdajšej stredovekej tvrdze. Miesto je neslávne známe čarodejníckymi procesmi, ktoré sa tu odohrávali v rokoch 16781696 a padlo im za obeť 56 osôb (medzi nimi bol napríklad aj katolícky farár Kryštof Alois Lautner). Tieto procesy sa stali predlohou pre knihu od spisovateľa Václava Kaplického "Kladivo na čarodějnice". Podľa tohto diela natočil v roku 1969 rovnomenný film režisér Otakar Vávra.
Areál zámku je pamiatkovo chránený, v roku 1995 bol vyhlásený národnou kultúrnou pamiatkou. Je vo vlastníctve štátu (spravuje ho Národný pamiatkový ústav) a je prístupný verejnosti.
Dejiny.
Predchodcom dnešného zámku bola vodná tvrdza, ktorá zrejme vznikla už niekedy v 14. storočí. Roku 1496 ju získali Žerotínovci. Stará tvrdza ale novým majiteľom nevyhovovala a tak ju začali v roku 1531 prestavovať na renesančný zámok. Iniciátorom prestavby bol Jan mladší zo Žerotína. Tento veľmož sa zaslúžil o vznik neďalekej papierne a tiež dal vybudovať velkolosinské kúpele.
V období náboženských nepokojov sa losinskí Žerotínovci postavili na stranu protestantských stavov, ale po ich porážke prišli o tri štvrtiny svojho majetku - poslednú štvrtinu mali predať. Na svojich losinských statkoch ale zostali, a dokonca ich v roku 1642 od Habsburgovcov za 100 000 zlatých vykúpili späť s podmienkou, že do troch mesiacov prestúpia na katolícku vieru. Jan Jetro zo Žerotína a jeho brat Přemek II. tak však nikdy neurobili. Urobil tak až Přemek III., syn Přemka II. Ten, zo strachu pred cirkevnými hodnostármi, odmietol svojho otca pochovať v rodinnej hrobke (jeho telo pochovali losinskí sedliaci). Přemek III. zahájil ranobarokovú prestavbu zámku, ale už ju nedokončil (zomrel v roku 1673).
Ako regentka troch maloletých Přemkových detí a správkyňa pozostalosti sa k moci dostala poverčivá Přemkova sestra Angela Sibylla z Galle na ktorej popud boli rozpútané čarodejnícke procesy, ktoré viedol samozvaný inkvizítor a nedoštudovaný právnik Jindřich František Boblig z Edelstadtu. Toto besnenie zastavil až plnoletý Jan Jáchym v roku 1696. Jan Jáchym bol veľmi vplyvný šľachtic, okrem iného cisársky komorník a prísediaci najvyššieho súdu pre Moravu. Za jeho pôsobenia bol zámok rozšírený o dvojpodlažné barokové krídla s arkádovými ochodzami. Úpravy pokračovali aj po jeho smrti.
Na začiatku 19. storočia sa miestni Žerotínovci dostali do finančnej tiaže a zámok predali Lichtenštajnovcom. Po oslobodení v roku 1945 získal zámok štát.
Diofanes z Prúsy

Diofanes alebo Diofanés () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí. 
Diofanes z bitýnskej Prúsy bol na 198 olympijských hrách v roku 13 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Olympijské víťazstvo Diofana uvádza historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných len fragmentálne.
Senusret III.

Senusret III. alebo Senvosret III. vládol asi v rokoch 18721839 pred Kristom. Bol významným panovníkom Strednej ríše. Pochádzal z 12. dynastie, bol synom Senusreta II.
Vláda.
Za jeho vlády panoval v Egypte pokoj a mier, dokončil administratívne reformy, t. j. v Egypte vládol iba faraón. Rozšíril územie svojej krajiny a dával vedieť svoju prítomnosť aj na krajoch ríše (stavba sôch, stél...), sprísnil pravidlá pre prechod egyptských hraníc a dbal na to, aby do Egypta nevnikali rôzne kmene, pretože by mohli vypuknúť nepokoje. Asi 100 km južne od druhého kataraktu dal vybudovať pevnosti Semnu a Kummu, ktoré vyhlásil za južnú hranicu Egypta. Počas svojej vlády podnikol štyri výpravy do Núbie, ktoré skončili dobytím rozsiahlych území a obrovskou korisťou v zlate a otrokoch.
Senusret dokončoval projekt zúrodnenia oblasti okolo Fajjúmskej oázy, stavbu zavlažovacích kanálov, ktoré boli udržiavané správcami krajov. Senusret III. tiež nechal regulovať pestovanie poľnohospodárskych plodín a informácie boli odovzdávané catejovi (vezírovi). Tiež boli spresnené územné hranice krajov.
So slávou Senusreta III. ostro kontrastujú nepatrné zvyšky jeho pyramídy. Dal si ju postaviť na starom pohrebisku pri Dahšúre, pomerne ďaleko od sídelného mesta a určil jej rozmery, ktoré boli obvyklé pre pyramídy kráľov Strednej ríše. Vojnové úspechy, skutočné i domnelé, odniesol čas; zachovali sa však umelecké výtvory z jeho doby. Šperky jeho dcér sú len jedným z dokladov majstrovstiev vtedajších umelcov.
Podľa najnovších archeologických výskumov si nechal Senusret III. postaviť zádušný chrám v Abydose.
Alpské lyžovanie na Zimných olympijských hrách 2014 – Slalom žien

Ženský slalom na Zimných olympijských hrách Soči 2014 sa konal v lyžiarskom stredisku Roza Chutor blízko Krasnej Poľany v Rusku, 21. februára, 2014.
Výsledky.
Prvé kolo začalo o 16:45 a druhé kolo o 20:15.
Okrúhla

Okrúhla môže byť:
Ján Holota

JUDr. Ján Holota (; * 27. jún 1890, Nové Zámky - † 13. október 1958, Santiago de Chile, Čile) bol slovenský a maďarský právnik, verejný činiteľ a maďarský menšinový politik v období medzivojnového Česko-Slovenska. 
Životopis.
Pochádzal zo starej katolíckej rodiny. Stredoškolské štúdiá absolvoval v rodnom meste. Následne vyštudoval právnickú fakultu v Budapešti, kde získal doktorát. Po štúdiách rozbehol svoju kariéru v štátnej službe. Začínal ako policajný strážnik a postupne sa vypracoval na zástupcu policajného kapitána. Po vypuknutí I. svetovej vojny narukoval do armády a ako letecký poručík sa zúčastnil bojov na ruskom, talianskom a balkánskom fronte. Za svoje nasadenie sa stal nositeľom viacerých vojenských vyznamenaní. 
Po vzniku Česko-Slovenska bol prepustený zo zamestnania a začal sa politicky angažovať v prospech maďarskej menšiny v novovzniknutom štáte. Bol členom Maďarskej národnej strany. Po obecných voľbách v roku 1923 sa stal starostom Nových Zámkov. Tento post obhájil aj po obecných voľbách v roku 1927, 1931 a 1938. 
V parlamentných voľbách v roku 1925 získal za Maďarskú národnú stranu mandát v Národnom zhromaždení. V poslaneckej snemovni zotrval aj po voľbách v roku 1929, ako aj po voľbách v roku 1935. O mandát prišiel v závere roku 1938 v súvislosti so zmenami hraníc Česko-Slovenska po Viedenskej arbitráži. 
Aktívne sa podieľal na preberaní moci maďarskými úradmi pri okupácii južného Slovenska v závere roku 1938. Tak ako ostatní bývalí maďarskí poslanci a senátori, aj János Holota bol v závere roku 1938 kooptovaný do maďarského parlamentu ako reprezentant novopripojených území. V snemovni zostal aj po riadnych voľbách v roku 1939. V tomto období pracoval ako ministerský radca na novovzniknutom ministerstve pre záležitosti "hornej zeme". 
V roku 1939 sa s rodinou presťahoval do Budapešti. Naďalej udržiaval úzke vzťahy so svojím rodným mestom. V roku 1947 ako poradca presídľovacieho vládne ho výboru pomáhal presídleným Maďarom na Slovensku. Po zmene politických pomerov v Maďarsku mu bol odobratý dôchodok ministerského radcu a bol zaradený do zoznamu na deportáciu. Spolu s manželkou opustil krajinu 26. augusta 1950 a emigroval do Čile, kde od roku 1948 žila jeho prvorodená dcéra. 
Veľmi aktívnym bol aj v oblasti športu. Ešte v období Uhorska získal majstrovský titul v maďarskej atletike. po vzniku Česko-Slovenska bol jedným zo zakladateľov, organizátorov a funkcionárov Maďarského zväzu kulturistiky. Okrem toho bol činným v množstve spoločenských, stavovských a iných organizácií.
Jozef Törköly

JUDr. Jozef Törköly (; * 1. január 1878, Rimavská Sobota - † 14. apríl 1938, Rimavská Sobota) bol maďarský právnik a menšinový politik v období medzivojnového Česko-Slovenska. 
Pochádzal zo starej rodiny z Gemeru. Jeho otec bol riaditeľom a učiteľom v Rimavskej Sobote. Jozef Törköly po skončení strednej školy absolvoval štúdium práva a politológie na univerzite v Budapešti, kde získal aj právnickú kvalifikáciu. Potom sa usadil vo svojom rodnom meste, kde zostal celý svoj život. Už ako mladý právnik si svojou výraznou aktivitou zabezpečil vedúcu úlohu nielen v politike rodného mesta, ale aj v politike na úrovni okresu. Po vzniku Česko-Slovenska bol spolu s Józsefom Szent-Iványm lídrom opozičného frontu na Gemeri. Bol jedným z vedúcich predstaviteľov Maďarskej národnej strany. V parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený za senátora Národného zhromaždenia. Po parlamentných voľbách v roku 1929 prestúpil do dolnej komory Národného zhromaždenia, odkiaľ sa po nasledujúcich voľbách v roku 1935 opäť vrátil do hornej komory. 
Senátorského mandátu sa vzdal 12. februára 1937 z dôvodu vážnej choroby, ktorej 14. apríla 1938 podľahol. V senáte Jozefa Törkölyho nahradil Béla Szilassy.
Červený kanál

Červený kanál môže byť na Slovensku:
Minnie Driverová

Minnie Driverová (; * 31. január 1964, Londýn, Anglicko) je anglická herečka a speváčka. V roku 1998 bola nominovaná na prestížne filmové ocenenie Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme "Dobrý Will Hunting".
Detstvo a mladosť.
Amelia Fiona Jessica Driver sa narodila v Londýne a do svojich šiestich rokov vyrastala na Barbadose. Prezývku Minnie jej dala v detstve staršia sestra Kate.
Jej matka, Gaynor Churchward (1937 – 2021), bola návrhárkou látok a bývalou couture modelkou. Jej otec Charles Ronald Driver (1921 – 2009) sa narodil v meste Swansea vo Walese a mal anglický a škótsky pôvod a bol riaditeľom London United Investments.
Jej rodičia sa nikdy nemali sobáš, pretože jej otec bol počas svojho vzťahu s matkou Driverovej ženatý s inou ženou. Jej rodičia sa rozišli, keď mala Driverová šesť rokov.
Kariéra.
Driverová debutovala v divadle roku 1991, pričom si privyrábala aj vystupovaním ako jazzová vokalistka a gitaristka. V roku 1995 sa do povedomia divákov dostala vďaka filmu "Šance pre lásku". Po boku Matta Damona si zahrala rolu Skylar vo filme "Dobrý Will Hunting" z roku 1997, za ktorú bola nominovaná na Academy Awards v kategórii najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe. V rovnakom roku bola zvažovaná do role Rose DeWitt Butaker vo filme "Titanic", ale režisér James Cameron sa nakoniec rozhodol pre mladšiu Kate Winsletovú. O rok neskôr si zahrala po boku Christiana Slatera a Morgana Freemana v dráme "Povodeň".
V rokoch 2003 a 2004 mala opakujúcu sa rolu v televíznom seriály "Will &amp; Grace". V roku 2010 sa objavila vo vedľajšej úlohe vo filme "Odsúdený".
V rokoch 2016 až 2018 hrala hlavnú úlohu v dramatickom seriály "Život bez slov".
Súkromný život.
Driverová bola v roku 2001 zasnúbená s Joshom Brolinom. Od roku 2019 je vo vzťahu s Addisonom O'Deom. V roku 2008 sa jej narodil syn Henry, ktorého má z krátkeho vzťahu s televíznym spisovateľom a producentom Timothym J. Leaom.
V decembri 2017 získala americké občianstvo.
Driverová bola dlhoročnou veľvyslankyňou a podporovateľkou Oxfam, až dokým v roku 2018 nestiahla svoju podporu pre škandál so sexuálnym zneužívaním v organizácii. Tiež má za sebou niekoľko právnych sporov so svojím susedom Danielom Perelmutterom.
Michal Fečkan

Prof. RNDr. Michal Fečkan, DrSc. (* 9. december 1960, Nové Zámky) je slovenský matematik. Odborne sa zaoberá nelineárnou funkcionálnou analýzou, dynamickými systémami a ich aplikáciami. Veľkej pozornosti sa teší jeho prínos v oblasti analýzy riešení rovníc so zlomkovými deriváciami.
V roku 1985 absolvoval štúdium matematickej analýzy na Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (dnes FMFI UK). Od roku 1985 pôsobí na Matematickom ústave SAV a od roku 1995 aj na Katedre Matematickej analýzy a Numerickej matematiky FMFI UK.
V roku 2019 patril medzi 1 % najcitovanejších vedcov na svete pracujúcich v rôznych výskumných zameraniach.