Antivírusový softvér

Antivírus alebo antivírusový softvér (nesprávne: "antivírový softvér") je počítačový program, ktorého cieľom je identifikovať a eliminovať počítačové vírusy.
História.
História antivírusov sa začala písať spolu so vznikom prvých počítačových vírusov. Spočiatku šlo najmä o antivírusy jednoúčelové, ktoré sa sústredili len na jeden konkrétny vírus.
Typy antivírusov.
Jednoúčelové antivírusy.
Sú to antivírusové programy, ktoré sa zameriavajú na detekciu, príp. aj dezinfekciu jedného konkrétneho vírusu. Nedajú sa použiť ako plnohodnotná antivírusová ochrana. Používajú sa len ak vieme, že máme v počítači konkrétny vírus. Na rozdiel od plnohodnotného antivírusového systému ponúkajú dôkladnejšiu dezinfekciu a ďaleko väčšiu rýchlosť. Väčšinou vznikajú len na detekciu/dezinfekciu hojne sa vyskytujúcich vírusov.
Balík jednoúčelových antivírusov.
Ide o podobnú záležitosť ako v predošlom prípade, s tým rozdielom, že tento druh antivírusu dokáže nájsť a odstrániť väčšie množstvo obvykle hojne sa vyskytujúcich vírusov.
On-demand skenery.
Táto kategória antivírusových programov sa uplatní pri dezinfekcii počítačov, na ktorých nefunguje napr. MS Windows. Zaraďujú sa sem aj internetové on-line skenery. Obvykle sú to rôzne aplety, ktoré v spojení s internetovým prehliadačom dokážu prehľadať pevný disk používateľa. Väčšinou ide o freeware pre operačný systém MS-DOS (F-Prot antivirus for DOS).
Antivírusové systémy.
Najčastejšia forma antivírusových programov. Skladá sa z častí, ktoré sledujú všetky najpodstatnejšie vstupné miesta, ktorými by sa prípadná infiltrácia mohla do počítačového systému dostať (e-mail, www, média(disketa, CD-ROM, DVD, Flash...)). Samozrejmosťou býva aj aktualizácia prostredníctvom internetu.
Komplexné antivírusové riešenia ("balíky").
Obvykle sú to balenia niekoľkých produktov od rovnakého výrobcu, ktoré sú určené pre podnikové siete. Balenie je väčšinou zložené tak, aby jednotlivé produkty dokázali dohromady kontrolovať vstupné/výstupné miesta siete, ktoré sú pre infiltráciu populárne.
Často sa v balení vyskytuje:
Takmer všetky hore uvedené typy antivírusov je možné dostať legálne aj zadarmo, za komplexné antivírusové riešenia sa musí zaplatiť.
Súčasti antivírusového systému pre stanice.
Menej bežné súčasti.
ďalšie…
Aktualizácia antivírusového systému.
V začiatkoch sa aktualizácie distribuovali pomocou papierového vydania časopisov, kde sa objavovali dlhé zoznamy detekčných reťazcov (sekvencií), ktoré si musel užívateľ sám prepísať do svojho antivírusového programu. Neskôr sa aplikovala aktualizácia prostredníctvom diskiet a CD. Tie rozosielali antivírusové firmy raz za mesiac, príp. raz za štvrť alebo pol roka. V dnešnej dobe sa táto aktualizácia vykonáva prostredníctvom internetu. 
Dôležitým parametrom je predovšetkým rýchlosť, s akou dokážu antivírusové firmy zareagovať na novo objavený problém.
Pre efektívnu činnosť aktualizácie je nutné zaistiť:
Rýchlosť sťahovania aktualizácií ovplyvňuje najmä jej veľkosť. Jedna z metód, ako znížiť veľkosť aktualizácie je jej rozdelenie na dve nezávislé časti.
To akým spôsobom sa aktualizujú vírusové databázy je závislé na konkrétnom type antivírusu. Všeobecne existujú dva spôsoby:
Vírusová databáza.
Vírusová databáza je súhrn informácií, na základe ktorých dokáže antivírusový skener vyhľadávať známe vírusy. Vírusová databáza je obvykle označená dátumom vydania. Vďaka nej dokáže antivírusový skener detegovať väčšinu známych vírusov, ktoré vznikli pred dátumom vydania vírusovej databázy. Pravidelnou aktualizáciou je možné zaistiť, že rozdiel medzi súčasným dátumom a dátumom vydania bude čo najmenší a budú tak detegované aj najnovšie prírastky medzi vírusmi. 
Vírusová databáza obsahuje obvykle nasledujúce minimum:
Antivírusové skenery.
Sú najstaršou súčasťou každého antivírusu. Umožňujú vykonávať proces skenovania, počas ktorého sú vyhľadávané počítačové vírusy. V dnešnej dobe existujú skenery, ktoré dokážu rozpoznať vírusy napriek tomu, že nie sú vo vírusovej databáze. A to vďaka špeciálnym metódam detekcie.
Typy skenerov.
On-access tak môže skenovať:
Hľadať vírusy v spustených súboroch je nutným minimom pre on-access skener. Z princípu je jasné, že skener spraví antivírusovú kontrolu súboru ešte pred okamihom, než príde k jeho spusteniu. Ak by súbor obsahoval vírus, skener k danému súboru zablokuje prístup do doby, než sa používateľ rozhodne, čo s ním spraví. „Otváranie“ súborov je veľmi širokým pojmom, dochádza k nemu napríklad aj pri presúvaní či kopírovaní. Bežný on-access skener tak dokáže kontrolovať aj e-mailové prílohy. 
Oba typy skenerov robia antivírusovú kontrolu len na tých súboroch či systémových oblastiach, ktoré sú pre vírusy nejako zaujímavé. Bohužiaľ je veľmi ťažké zistiť, či je, či nie je daný súbor pre vírus zaujímavý. Antivírusové skenery tento problém riešia nasledovne:
Heuristická analýza.
Heuristická analýza je rozbor kódu hľadajúc postupy pre činnosť typickú pre vírusy.Takto možno odhaliť aj dosiaľ neznáme vírusy. Zatiaľ čo zástancov tejto analýzy tešila možnosť detekcie neznámych vírusov, odporcovia sa obávali zvýšeného počtu falošných poplachov. Dnešná heuristická analýza je natoľko prepracovaná, že výskyt falošného poplachu je skôr náhodou. 
Heuristika môže byť:
Falošné poplachy.
Za falošný poplach označujeme situáciu, keď antivírus deteguje vírus aj keď v skutočnosti o žiadny nejde. Okolnosti, ktoré môžu viesť k falošným poplachom a zároveň k znehodnoteniu celého antivírusu:
Príklady antivírusových systémov.
Medzi známe antivírusové programy patria ESET, Avast!, AVG, Norton, Kaspersky, McAfee, Panda, Ad-Aware, Dr.Web, Avira, Comodo Trendmicro, BitDefender, Microsoft Security Essentials, G Data a iné.