burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Printer Command Language

Printer Command Language (skr. PCL) je príkazový jazyk pre tlačiarne, vyvinutý firmou Hewlett-Packard predovšetkým pre použitie v laserových tlačiarňach.
Súčasná verzia jazyka je PCL6.
Graphics Device Interface

Graphics Device Interface príp. Graphical Device Interface (skr. GDI, doslovný preklad "Rozhranie pre grafické zariadenia") je treťou základnou súčasťou Microsoft Windows (ďalšie dve sú "kernel" (jadro) a user "správa užívateľov").
GDI stanovuje tiež štandard Microsoft Windows pre reprezentáciu grafických objektov a metódu na ich zobrazenie na výstupných zariadeniach ako je monitor a tlačiareň. GDI slúži na kreslenie základných grafických objektov, akými sú priamky, krivky, geometrické útvary (obdĺžnik, elipsa), a tiež na zobrazovanie textov pomocou fontov. Okná, menu a iné grafické komponenty sú zobrazované nadstavbami GDI.
Ďalekopisný stroj

Ďalekopisný stroj alebo ďalekopis (angl. "teleprinter, teletype") je zariadenie s klávesnicou, ktoré sa najmä zhruba do 90. rokov 20. storočia používalo na prenos textu bežnými telekomunikačnými vedeniami. Ďalekopis má formu elektrického písacieho stroja - mal bežnú klávesnicu, na ktorom sa písal odosielaný text, a prijímaný text bol automaticky písaný na papier pomocou elektricky poháňaných typových pák.
Krátky text prenesený ďalekopisom a doručený miestnou poštovou službou sa nazýval ďalekopis alebo telegram a používal sa okrem oznamovania súrnych správ aj na blahoželania k rôznym významným príležitostiam.
Rozvoj moderných telekomunikácií a internetu vytlačil ďalekopis a súvisiace služby na okraj záujmu.
Erik Vlček

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Erik Vlček (* 29. december 1981, Komárno) je slovenský reprezentant v rýchlostnej kanoistike v súťaži štvorkajaku (K4) a dvojkajaku (K2), účastník OH 2000, 2004, 2008, 2012, 2016 a 2020.
Spolu s Michalom Riszdorferom, Richardom Riszdorferom a Jurajom Bačom vybojoval bronzovú medailu na OH 2004 v Aténách (disciplína K4 na 1 000 m). Na OH v Pekingu dosiahla slovenská posádka striebornú medailu (v zostave nahradil Baču Juraj Tarr). Od roku 2013 vystupuje spolu s Jurajom Tarrom v K2 a od roku 2015 spolu s Jurajom Tarrom, Denisom Myšákom a Tiborom Linkom v K4. V novom zložení K4 spolu so Samuelom Balážom, Csabom Zalkom a Adamom Botekom vybojoval bronzovú medailu na MS 2019 v Szegedíne a získal miestenku pre Slovensko na OH 2020 Tokio (disciplína K4 na 500 m). V Tokiu nakoniec vybojoval taktiež bronzovú medailu v skupine so Samuelom Balážom, Denisom Myšákom a Adamom Botkom.
Dorota Filová

Dorota Filová (* 8. máj 1936 Smižany– † 13. september 2021, Bratislava) bola slovenská reštaurátorka, špecializala sa na reštauráciu ikon a polychrómovanej drevorezby.
Životopis.
V roku 1955 absolvovala Strednú školu umeleckého priemyslu v Bratislave, po ktorej nastúpila na odbor reštaurovania historických pamiatok na Vysokej škole výtvarných umení pod vedením profesora Karla Veselého. Osem rokov pôsobila v Slovenskej národnej galérii, neskôr pracovala ako reštaurátorka v Slovenskom národnom múzeu. Za reštaurovanie stredovekých ikon získala v roku 1971 cenu Cypriána Majerníka.Vytvorila aj množstvo kópií diel starých majstrov, s ktorými pracoval jej manžel, výtvarník a pedagóg Rudolf Fila.
Eintracht Frankfurt

Eintracht Frankfurt je najznámejší športový klub vo Frankfurte nad Mohanom. Eintracht sa radí vďaka jeho futbalového oddielu k veľkým tradičným futbalovým zväzom. Posledná z početných titulom ukončených úspešných ér skončila v 90-tych rokoch. Potom bojoval Eintracht o športové a hospodárske prežitie. Momentálne patrí Eintracht opäť k finančne zdravým bundesligovým futbalovým zväzom. Sezónu 2017/2018 ukončil ziskom Nemeckého pohára. V sezóne 2021/2022 sa stal víťazom Európskej ligy UEFA, keď vo finále zdolal škótsky Glasgow Rangers.
Súčasný káder.
Buta, Stade de Reims
&lt;br&gt;
Zdenko Mikula

Zdenko Mikula (* 27. november 1916, Vyhne – † 31. október 2012, Bratislava) bol slovenský skladateľ, organizátor, pedagóg a dirigent.
Život.
Otec Koloman Mikula bol v roku 1923 mešťanosta Banskej Bystrice. Mladosť prežil v Banskej Bystrici, kde študoval na učiteľskom ústave (1932 – 1936, hudba a spev K. Štika). V rokoch 1941 – 1946 vyštudoval na Konzervatóriu v Bratislave (kompozícia u E. Suchoňa, dirigovanie u K. Schimpla). Od roku 1939 pôsobil v Bratislave ako dirigent orchestra Vojenského umeleckého súboru (1939 – 1952, 1953 – 1957), externý pedagóg na konzervatóriu a FFUK, v rokoch 1963 – 1970 na VŠMU. 1940 – 1941 sa významne zaslúžil o organizovanie a sformovanie vojenskej hudby na Slovensku. Pracoval ako tvorivý tajomník ZSS (1959 – 1966), neskôr ako jeho vedúci tajomník (1974 – 1978), šéf hudobného vysielania Československého rozhlasu (1966 – 1974) a ako tajomník Československého zväzu skladateľov v Prahe (1977 – 1987). 
Tvorba.
Venoval sa umeleckému spracovaniu ľudových piesní, je autorom piesní, zborových a komorných kompozícií, orchestrálnych, vokálno-inštrumentálnych diel, scénickej hudby a operného triptychu.
Veľa sa venoval aj tvorbe pre deti (Hajulienky, haj, Malí koledníci, Na tanci, Naša Anka).
Hosťoval ako dirigent rozhlasového orchestra ľudových nástrojov, mnoho jeho skladieb je nahratých v rozhlase a na gramoplatniach.
Literatúra.
Fudra, Igor - Gallová, Dana: Zdenko Mikula. Výberová personálna bibliografia. Banská Bystrica: Literárne a hudobné múzeum a ŠVK, 1996.
Františkánska ulica (Trnava)

Františkánska ulica v Trnave sa nachádza v centre mesta a od roku 2000 bola značne prebudovaná. Nachádzajú sa na nej moderné obytné domy v mestskej zástavbe. Na jej jednom konci je Františkánsky kostol s kláštorom a na jej druhom konci možno nájsť budovu Galérie Jána Koniareka.
FC Senec

FC Senec, a. s. bol slovenský futbalový klub zo Senca. Sezóna 2007/08 bola poslednou a zároveň treťou sezónou klubu FC Senec v najvyššej slovenskej futbalovej súťaži. Vlastníkom klubu je od marca 2008 konzorcium majiteľov z Dubaja a Spojených Arabských Emirátov.
Názvy klubu.
Klub ponesie meno FK DAC 1904 Dunajská Streda v sezóne 2008/2009.
Najväčšie úspechy.
Víťaz Slovenského pohára 2001/2002
Víťaz Superpohára 2001/2002
Účasť v Pohári UEFA 2002/2003 "1. predkolo"
Účasť v najvyššej súťaži 1999/2000, 2006/2007, 2007/2008
Kapitulská ulica (Trnava)

Kapitulská ulica je ulica v Trnave, patrí do historického jadra Trnavy, nachádza sa v mestskej časti Trnava-stred a je súčasťou Centrálnej mestskej zóny, ktorá je mestskou pamiatkovou rezerváciou. Park tiahnuci sa pozdĺž nej je určený na oddych. Neďaleko je Námestie sv. Mikuláša. Na začiatku parku je postavený pomník Mikuláša Schneidra Trnavského. Na opačnom konci ulice sa nachádza Západoslovenské múzeum.
História.
17. storočie.
Peter Pázmaň v roku 1619 postavil na Kapitulskej ulici v Trnave prvú budovu šľachtického konviktu, ktorá slúžila ako šľachtický študentský výchovný ústav. Neskôr slúžila ako univerzitná budova pre potreby Trnavskej univerzity.
20. storočie.
Mesto Trnava malo možnosť začiatkom 50. rokov 20. storočia vyhlásiť časť historického jadra za pamiatkovo chránené územie, avšak mesto túto možnosť vtedy nevyužilo a stalo sa tak až koncom roka 1987, kedy bolo historické jadro mesta Trnava vyhlásené za mestskú pamiatkovú rezerváciu, a tým pádom sa Kapitulská ulica stala súčasťou tejto rezervácie.
21. storočie.
V sobotu 13. mája 2017 počas mestského trhu Trnavský rínek, ktorý sa konal na Kapitulskej ulici, organizovala trnavská samospráva participatívne plánovanie úpravy Kapitulskej ulice, kde mohli záujemcovia v stánku Mesta Trnava vyjadriť svoje nápady a pripomienky k zamýšľanej revitalizácii Kapitulskej ulice. Záverečná správa z prieskumu verejnej mienky bola zverejnená v tom istom roku približne o mesiac neskôr na webovom sídle Mesta Trnava. Trnavčania sa v prieskume vyjadrili, že si želajú ponechať Kapitulskej ulici prírodno-relaxačný a historický charakter.
Pomník Mikuláša Schneidra Trnavského

Pomník Mikuláša Schneidra Trnavského sa nachádza na Kapitulskej ulici v Trnave. Bol odhalený v roku 2001 pri príležitosti 120. výročia jeho narodenia.
Zoznam štátnych hymien

Toto je zoznam hymien štátov, závislých území a ich častí. Celky, ktoré už neexistujú alebo nie sú nezávislými štátmi, sú zobrazené malým písmom. Slovenské preklady nie sú oficiálne a sú len približné. Poradie nemusí zodpovedať abecede, keďže anglické názvy sú často odlišné od slovenských.
Farad

Farad (značka F) je jednotkou elektrickej kapacity podľa medzinárodnej sústavy SI. Bola pomenovaná podľa anglického fyzika a chemika Michaela Faradaya. 
Elektrický kondenzátor má kapacitu 1 farad, ak sa nabije elektrickým prúdom jedného ampéru za 1 sekundu na elektrické napätie 1 voltu.
formula_1. 
Jedna ampérsekunda zodpovedá jednému coulombu, preto platí tiež, že elektrický kondenzátor má kapacitu 1 farad, ak sa pri napätí 1 voltu nabije nábojom jedného coulombu. formula_2.
Farad je relatívne veľká jednotka, a väčšina elektrických kondenzátorov v bežnej praxi majú kapacity medzi niekoľkými pF a μF. Až od roku 1990 sú na trhu lacné kondenzátory, ktoré majú elektrickú kapacitu 1 F a viac.
Jednotku Farad je tiež možné popísať pomocou nasledovných vzorcov:
formula_3. 
kde A=ampér, V=volt, C=coulomb, J=Joule, m=meter, N=newton, s=sekunda, W=watt, kg=kilogram, Ω=ohm, H=henry.
Milan Lechan

Milan Lechan (* 16. marec 1943, Michalovce) je slovenský básnik a humorista, autor literatúry pre deti a mládež.
Životopis.
Vzdelanie získaval v Humennom, kde v roku 1960 zmaturoval, neskôr pokračoval v štúdiu na Filozofickej fakulte Univerzity P. J. Šafárika v Prešove, kde študoval odbor slovenčina – ruština. V rokoch 1967 – 1995 pracoval ako tlačový redaktor do vydavateľstve Osveta v Martine, od roku 1996 pracuje v Knižnom centre v Žiline.
Tvorba.
V literárnej tvorbe sa sústreďuje na písanie poézie a krátkych humoristicko-satirických foriem, aforizmov, sentencií a epigramov. Knižne debutoval v roku 1970 zbierkou vyše dvesto aforizmov "Je to láska". Nasledujúca knižná publikácia "Smiem prosiť?" (1978, 1984) je zbierkou krátkych satirických próz, veršovaných humoristických textov, aforizmov, sentencií a ponášok. V básnickej zbierke "Žena, ulica, dlaň, kosť" (1982) si zachoval všetky atribúty svojského videnia sveta a poetiky, rovnako ako aj v knižke krátkych humoristických básničiek a rečňovaniek, žiackych výrokov, vtipov a aforizmov zo školského prostredia "Učebnica na prestávku" (1988). Kombináciou všetkých krátkych humoristicko-satirických útvarov vrátane poézie je aj zbierka "Pelé-melé-lechan" (1991). Ako recesista a parodik mnohých negatívnych javov našej spoločnosti sa prejavil v zbierke "Milan Lechan a iné básne" (1994), bohato naplnenej invenčným pohrávaním sa so slovom. V roku 1998 vydal básnickú zbierku "Laškovanie s (h)láskou", ktorá je vycibrenou poetickou analýzou života, a predovšetkým lásky skrz humoristicko-satirickú optiku. Sústavne spolupracuje s humoristicko-satirickými časopismi a humoristickými rubrikami iných časopisov a denníkov, ako aj so všetkými štúdiami Slovenského rozhlasu, pre ktoré okrem pravidelnej spolupráce napísal viacero širšie koncipovaných humoristických relácií.
GDI

Môže znamenať:
PCL

PCL môže znamenať:
Mascarpone

Mascarpone je jemný, krémový čerstvý syr vyrábaný zo smotany pôsobením kyseliny vínnej. Pochádza z Lombardie (slovo "Mascherpa" označovalo v tamojšom dialekte syr ricotta), dnes sa však vyrába po celom Taliansku. Mascarpone sa používa ako prísada do dezertov (napr. tiramisu) a tort.
Mascarpone je bielej farby, čerstvý vonia ako smotana a často sa zmiešaný so syrom ricotta používa namiesto masla. Rýchlo sa kazí, preto sa zvykol vyrábať v zime. Tento syr ľahko dostane príchuť iného jedla a preto je potrebné ho skladovať oddelene.
Mascarpone sa dá kúpiť v obchode, niektorí vyrábajú akúsi imitáciu: Zohrejeme 1 liter smotany na približne 90°C, pridáme 5 ml kyseliny citrónovej alebo zodpovedajúce množstvo citrónovej šťavy a zmes pomaly premiešavame cca. 10 minút, až kým sa smotana nezrazí. Zmes necháme odkvapkať v utierke.
Shasta (sopka)

Shasta je v súčasnosti neaktívna sopka, nachádzajúca sa v Kalifornii, USA. Je to druhý najvyšší vrch Kaskádových vrchov (4 317 m) a siedmy najvyšší vrch Kalifornie. Hora je významným duchovným miestom pôvodných obyvateľov Ameriky, ako aj pútnickým miestom novších náboženstiev (New Age).
Vek sopky sa odhaduje na 600 000 rokov. Približne pred 300 000 rokmi došlo k obrovskej erupcii a deštrukcii celej severnej strany hory, pozostatkom tejto katastrofy je údolie Shasta Valley. Zvyšky pôvodnej stavby vulkánu možno nájsť na južnej strane hory - silne erodované andezitové a dacitové lávy z krátera Sargeants Ridge.
Počas posledných 10 000 rokov sopka eruptovala s prestávkami 800 rokov s postupným skracovaním intervalov (600 rokov). Posledná erupcia bola zaznamenaná v roku 1786. Nakoľko na sopke sa stále vyskytujú aktívne fumaroly a horúce pramene, nedá sa považovať za úplne vyhasnutú, ale len za spiacu, s rizikom možnej erupcie.
Bryndzové halušky

Bryndzové halušky sú slovenské národné jedlo. Pripravujú sa zo zemiakov, múky, soli, bryndze a slaniny. Častým doplnkom bryndzových halušiek je pohár kyslého mlieka, mlieka, alebo žinčice.
Podstatnou súčasťou halušiek sú zemiaky, ale tie sa na Slovensku udomácnili až niekedy v 19. storočí. Presne v tom istom storočí, v ktorom sa datuje úpadok ovčiarstva na Slovensku. Každodenným jedlom boli kaše, najmä jačmenná, pohánková a prosná. Obľúbené boli aj strukoviny, údeniny a hlúboviny. To, čo robí bryndzové halušky národným jedlom Slovákov, je ich jedinečnosť v rámci celosvetovej gastronómie.
Príprava.
Základ tvoria postrúhané surové zemiaky zmiešané s múkou a soľou (niekedy sa dáva aj vajíčko, ale halušky sú vtedy tvrdšie). Takto pripravené cesto sa následne vo forme halušiek, teda malých kúskov, uvarí vo vode. Uvarené halušky sa zmiešajú s bryndzou, polejú sa 3-5 lyžicami vody, v ktorej sa varili halušky a dochutia opraženou slaninou. Podľa chuti sa môže pridať aj kyslá smotana.
Tambora (sopka)

Tambora je aktívna sopka ležiaca na ostrove Sumbawa patriacom Indonézii. Je známa najničivejšou erupciou v moderných dejinách. Od apríla do polovice júla roku 1815 zasiahli produkty jej explózie Molucké ostrovy, Jávu, Sumatru a Borneo a vyžiadala si asi 92 000 ľudských životov. Nasledujúci rok bol známy ako "„Rok bez leta“" pre veľké množstvo sopečného popola v atmosfére.
Erupcia v roku 1815.
Sopka začala eruptovať 10. apríla. Obrovský výbuch vyvrhol približne 100 km3 pyroklastických trachyandezitov. Pred explóziou mala sopka výšku približne 4 200 m, po výbuchu len 2 850.
Hoci je erupcia označovaná ako najničivejšia, v minulosti sa vyskytli ešte väčšie (napr. Taupo na Novom Zélande z roku 181, čo dokladajú záznamy Rimanov a Číňanov o dramatických zmenách počasia z toho obdobia, ako aj rádiometrické datovanie, prípadne vznik kaldery Toba na Sumatre pred 75 000 rokmi, ktorá vyvrhla 2 800 km3 materiálu a podľa niektorých vedcov zapríčinila aj nástup poslednej doby ľadovej.
Dôsledky.
Erupcia zničila všetku vegetáciu na celom ostrove. Približne 10 000 ľudí zahynulo priamo následkom erupcie, zvyšok zomrel na rôzne infekcie. Sopka vyvrhla do stratosféry enormné množstvá prachu a popola, čo zapríčinilo zníženie priemerných teplôt o 0,3 °C. Ešte niekoľko rokov po erupcii mala obloha pri východe Slnka zelené odtiene.
Vyskytli sa aj teórie, že erupcia podmienila vznik velocipéda (predchodcu bicykla), pretože bol nedostatok ovsa pre kone a nastal problém s dopravou.
Ivan Krno

Dr. Ivan Krno, po emigrácii Dr. Ivan Kerno, (* 26. september 1891, Myjava – † 17. apríl 1961, New York) bol významný slovenský právnik a diplomat v službách medzivojnového Česko-Slovenska.
Narodil sa na Myjave v rodine advokáta dr. Janka Krnu (18601926) a jeho manželky Emílie rod. Fajnorovej. Vyštudoval právo v Budapešti a Paríži a ako prvý zložil advokátsku skúšku v slovenskom jazyku po vzniku Česko-Slovenska.
Po vzniku ČSR pôsobil ako diplomat na veľvyslanectvách vo Viedni, Budapešti a Paríži. Bol členom česko-slovenskej delegácie pri vyjednávaní o Trianonskej mierovej zmluve (ako tajomník Štefana Osuského), neskôr bol vyslancom Česko-Slovenska v pri medzinárodnom súde v Haagu v Holandsku a zúčastnil sa tiež ako člen delimitačnej komisie Prvej viedenskej arbitráže v roku 1938.
V rokoch 19461952 pôsobil ako prvý právny poradca Organizácie Spojených národov a námestník generálneho tajomníka OSN pre právne otázky. Po Februári 1948 ostal žiť v emigrácii v USA.
Tambora

Tambora môže byť:
Unzen

Unzen je aktívna sopka, nachádzajúca sa na ostrove Kjúšu (polostrov Šimabara) v Japonsku, asi 40 km východne od mesta Nagasaki. Známa je najväčšou sopečnou katastrofou v Japonsku - v roku 1792 vyvolal kolaps jedného z lávových dómov cunami, ktoré si vyžiadali približne 15 000 obetí na životoch.
Polostrov Šimbara je vulkanicky aktívny asi milión rokov. Sopka začala rapídne rásť pred 200 000 rokmi. Početné andezitové a dacitové lávové prúdy, dómy a pyroklastiká vytvorili pomerne komplexnú vulkanickú štruktúru s niekoľkými vulkanickými centrami.
Po katastrofe v roku 1792 sa sopka dlhší čas neozvala, bola pokladaná za vyhasnutú. Až v novembri roku 1989 sa najskôr zemetraseniami a neskôr aj freatickými erupciami (november 1990) prebrala k životu. Erupcia nevyprodukovala veľké objemy lávy, ale množstvo pyroklastík si vyžiadalo evakuáciu a 3. júna 1991 usmrtil pyroklastický prúd, ktorý zbehol po úbočí, skupinu 43 vedcov a novinárov, medzi nimi aj známych vulkanológov Katiu a Mauriceho Krafftových. Erupcie pokračovali až do roku 1995, zničili asi 2 000 domov.
Shasta

Shasta môže byť:
Rabaul

Rabaul je prístavné mesto v Papue-Novej Guinei, do roku 1994 hlavné mesto provincie Východná Nová Británia. Má 3885 obyvateľov (2000), leží na najsevernejšom bode ostrova Nová Británia.
Dejiny.
Počas druhej svetovej vojny bolo mesto v januári 1942 obsadené Japoncami. V novembri 1943 bolo mesto vystavené intenzívnym náletom amerického letectva. Boje o oblasť prebiehali do konca vojny.
Mesto bolo do roku 1994 hlavným mestom provincie (žilo tu asi 17 000 ľudí). V roku 1994 došlo v dôsledku erupcie blízkej rovnomennej sopky. Pri erupcii uniklo do ovzdušia veľké množstvo sopečného popola, ktorého usadenie v okolí spôsobilo kolaps asi 80% budov v meste Rabaul a jeho okolí. Po erupcii bolo hlavné mesto provincie presunuté do mesta Kokopo, asi o 20 km ďalej. Rabaul je neustále ohrozený vulkanickou činnosťou.
Carlisle

Carlisle môže byť:
Quiet Internet Pager

QIP je IM klient podporujúci protokol ICQ a v najnovšej testovacej verzii aj XMPP. QIP (Quiet Internet Pager) je šírený zdarma a ponúka pokročilé funkcie ako napríklad posielanie súborov, anti-spamovú ochranu a ochranu proti zahlcovaniu (anti-flood), pripomínač narodenín alebo zaznamenávanie a históriu konverzácií.
Tento klient nie je náročný na pamäťové prostriedky (využíva cca 6 MB RAM), je malý, skinovateľný, voľne šíriteľný, prenosný, dostupný vo viacerých jazykových mutáciách (aj slovenčina a čeština) a podporuje systém prídavných modulov (plug-in).
QIP v kódovom označení Infium prináša aj podporu UNICODE, podporu pre viacerých protokolov ako je XMPP (podľa oficiálneho oznámenia QIP-u budú postupne pridávané ďalšie), podporu pre viacero používateľských účtov, individuálne nastavenia pre rôzne kontakty, šifrovanie histórie konverzácií, podporu PNG a mnoho ostatných vylepšení... Pre QIP Infium je k dispozícii aj slovenská lokalizácia.
Serif

Serif alebo pätka písmena (písma) je v typografii štrukturálny detail na konci ťahu, ktorý tvorí písmená a symboly. "Pätkový font" (alebo "font s pätkami") obsahuje pätky, "bezpätkový font" ("sans serif"; z franc. "sans" = bez) ich neobsahuje.
Niektoré typografické zdroje nazývajú bezpätkové fonty "groteskné" či z nem. "grotesk" alebo "gotické" a pätkové fonty "roman"; bežne sa však už takéto označenie nepoužívajú, iba v niektorých konkrétnych názvoch fontov (napríklad Times New Roman).
Pätka

Pätka môže byť:
Kaskádové vrchy

Kaskádové vrchy (nesprávne "Kaskádové pohorie"; po angl. Cascade Range; skrátene Cascades, kanadská časť sa nazýva aj Cascade Mountains alebo Canadian Cascades), je horské pásmo, tiahnúce sa v smere juh-sever po západnom pobreží Severnej Ameriky, od severnej Kalifornie, cez Oregon a Washington až po rieku Fraser v Britskej Kolumbii v Kanade. Z Európanov preskúmal pohorie ako prvý kapitán George Vancouver, ktorý aj pomenoval viacero štítov. Neskôr prešla cez pohorie expedícia Lewisa a Clarka, využila pritom rieku Columbia.
Kaskádové vrchy sú zaujímavé výskytom sopečnej činnosti (jediným na území kontinentálnych USA - bez Havajských ostrovov a Aljašky). Nachádzajú sa tu vyhasnuté, ale aj aktívne sopky (Rainier, Hood, Shasta, Lassen Peak, Saint Helens atď.). Kaskádové vrchy sú súčasťou tichomorského prstenca sopiek, nazývaného Ohnivý kruh. Pre pôvodných obyvateľov Ameriky sú nevyčerpateľnou studnicou povier a mýtov, taktiež sú domovom jedného z mýtických zvierat - Bigfoota.
Geografia.
Juh pohoria je nižší (priemer ) a užší (30), sever je naopak vyšší a širší. Pohoriu dominujú sopky, ktoré často prevyšujú okolité vrchy až dvojnásobne – nazývajú sa aj "High Cascades" (doslova „vysoké kaskády“). Najvyšší vrch je Mount Rainier (). Najvyššie štíty v severnej časti pohoria sú pokryté celoročným ľadom.
Vodstvo.
Cez Kaskádové vrchy sa predierajú dve rieky: v americkej časti rieka Columbia a v kanadskej Fraser. Rieka Columbia tiekla územím ešte skôr a ako sa pohorie postupne zdvíhalo, prerezávala ho a vytvorila nádherné scenérie.
Geológia.
Pohorie sa začalo formovať v pliocéne. Jeho vznik, ako aj pretrvávajúca vulkanická aktivita je zapríčinená subdukciou platne Juan de Fuca pod severoamerickú platňu. Pred 50 miliónmi rokov tvorila platňa "Juan de Fuca" minikontinent, ktorý sa neskôr spojil so Severnou Amerikou.
Chránené územia.
V pohorí sa nachádzajú štyri národné parky a veľa iných chránených území.
Fraser

Fraser môže byť:
Tatra Prezident

Tatra Prezident (1994) – v rámci ďalšej modernizácie Tatry 613, ktorá bola vo výrobe už 20 rokov, uvažovalo vedenie závodu Tatra Kopřivnice o jej následníkovi. Do úvahy prichádzali dve varianty – výrazná modernizácia vozidla T-613 s maximálnym využitím existujúcich komponentov, alebo celkom nový voz, predbežne označovaný ako Tatra 625.
V rámci prvej varianty modernizácie bol dizajnérom Václavom Králom navrhnutý a vo firme Ecorra Lubina postavený prototyp vychádzajúci z varianty Tatra 613-4 MiLong a pomenovaný po prvom kopřivnickom automobile. Vznikol tak prototyp majúci charakteristické črty predošlej verzie T613, pritom však nesúci niektoré výrazné znaky. Najnápadnejšou zmenou je predná časť karosérie, stred ktorej svojím prelisom tvarovo pripomína staršie kopřivnické modely s motorom vpredu (Tatra 11), s využitím hlavných svetlometov vozidiel Volvo. Zadné blatníky dostali plný oblúkový výkroj a zadná časť vozidla bola zdvihnutá a mohutnejšia, čím vozidlo získalo klinovitý vzhľad, v tej dobe veľmi používaný. Naopak, ploché predné čelo a nekryté stierače pôsobili zastarane. Taktiež viaceré detaily karosérie boli modifikované, rovnako ako aj interiér. Mechanické časti vozidla však ostali nezmenené.
Vývoj prototypu bol ukončený vzhľadom na rozhodnutie o predčasnom zastavení vývojových prác. Napríklad nebola doriešená modernizovaná vyhrievacia a klimatizačná sústava, ktorá sa objavila až v neskoršej Tatre 700.
Od zamýšľanej verejnej prezentácie prototypu Prezident bolo nakoniec upustené. Automobil bol predstavený iba v úzkom kruhu (napr. českému prezidentovi Václavovi Havlovi) a po následnom rozhodnutí o zastavení jeho vývoja sa stal súčasťou zbierok podnikového múzea Tatra v Kopřivnici, kde je zaradený do stálej expozície. 
Vedenie spoločnosti sa nakoniec rozhodlo ísť cestou intenzívnejšej inovácie, a tak vznikol opäť modernizovaný model Tatra 613-5, označený ako Tatra 700. Koncepciou však výraznou mierou nadväzoval na svojho predchodcu z roku 1974 - Tatru 613.
Niektoré nové prvky prototypu Prezident sa však predsa objavili v sériovej výrobe - na poslednom prevedení Tatry 613 v modelovom ročníku ´95 .
Rainier

Rainier môže byť:
Wolémia

Wolémia (lat. "Wollemia") je rod z čeľade araukáriovité ("Araucariaceae") s jediný druhom wolémia vznešená ("Wollemia nobilis"). Je to vzácny strom vyskytujúci sa v utajenom biotope v juhovýchodnej Austrálii. 
Opis.
Wolémia vznešená je vždyzelený strom dosahuje výšku 2540 m. Vetvenie je unikátne - bočné vetvy nemajú vedľajšie výhony. Po niekoľkých rokoch každá vetva končí buď šišticou (samčou alebo samičou), alebo prestane rásť. Keď prestane rásť, alebo keď šištica dozreje, vetva odumrie. Nové vetvy potom vyrážajú zo spiacich očiek na hlavnom kmeni. Listy sú sploštené ihlice, 38 cm dlhé a 25 mm široké. Semenné šištice sú zelené, rozpadavé a dozrievajú asi 1820 mesiacov po opelení.
Objavenie.
Objav wolémie vznešenej v septembri roku 1994 v odľahlej časti pohoria Blue mountains, iba 150 kilometrov od Sydney v Austrálii, bol oslavovaný ako botanický nález storočia. Objaviteľom tohto druhu bol David Noble. Pri zostupe do hlbokej rokliny v pralese v Novom Južnom Walese objavil skupinu zvláštnych ihličnanov. Odobral vzorky vetiev a kôry, ktoré porovnával v múzeách s fosíliami a zistil, že ide o živú fosíliu (relikt). Originálny porast, ktorý objavili zamestnanci Centra pre národné parky a ochranu prírody Nového Južného Walesu a dnes je súčasťou národného parku Wollemi National Park, pozostával iba z 23 dospelých stromov. Dodnes sa našlo 100 jedincov tohto ihličnanu na troch miestach. 
Podľa Červeného zoznamu 2000 je to kriticky ohrozený druh. Bol to zároveň aj významný objav nového rodu, ktorý je príbuzný araukáriám ("Araucaria") a damarovníkom ("Agathis"), ktoré boli dovtedy jedinými zástupcami starobylej čeľade araukáriovité ("Araucariaceae"). Fosílne nálezy tejto skupiny rastlín sa datujú do obdobia spred 200 miliónov rokov, do čias dinosaurov. Tento pozoruhodný druh prežil bezpečne tisícky rokov až do svojho objavenia.
Hoci je presné miesto jeho nálezu držané v tajnosti, stále existuje riziko, že bude odhalené. Zvyšuje to obavy z možného zavlečenia chorôb a vzniku požiarov v dôsledku ľudskej činnosti. Záhradnícky výskum zistil vhodné spôsoby rozmnožovania, čo umožnilo vytvoriť záložnú zbierku v podmienkach ex situ, ktorá má podporiť ochranu druhu v prírode. Spôsoby jeho rozmnožovania nie sú známe. Celosvetový dopyt po tomto fascinujúcom starobylom strome viedlo k rozsiahlemu programu jeho rozmnožovania. Očakáva sa, že plány na uvoľnenie rastlín pre záhradnícke pestovanie budú predstavovať nádejný model toho, ako môže ísť ochrana ruka v ruke s pestovaním ohrozených rastlín.
Na Slovensku je možné rastlinu vidieť v bratislavskej ZOO, v časti DinoPark, v Botanickej záhrade UPJŠ v Košiciach a tiež v bratislavskej Botanickej záhrade.
Magnetizmus (rozlišovacia stránka)

Magnetizmus môže byť:
Baker

Baker môže byť:
Kormorán ušatý

Kormorán ušatý alebo kormorán uškatý ("Phalacrocorax auritus") je jediný severoamerický druh kormorána, vyskytujúci sa na pobreží aj vo vnútrozemí. Podobne ako ostatné druhy čeľade kormoránovitých, aj on má štíhle telo, hadovitý krk a veľké nohy s plávacími blanami. Počas krátkeho obdobia jari má na hlave nápadné perové ozdoby v podobe ušiek. Rozmnožená populácia tohto kormorána začala spôsobovať v chove rýb na Mississippi škody.
Salmonelová artritída

Salmonelová artritída je zápalové ochorenie kĺbu alebo kĺbov, spôsobené baktériou z rodu Salmonella. Môže mať 2 formy:
Externé odkazy.
[[Kategória:A02 Iné infekcie salmonelami]]
[[Kategória:Zápalové ochorenia]]
Skýti

Skýti boli príslušníci rôznych iránskych kmeňov, ktoré v 8.4. storočí pred Kr. kočovali od severného Čiernomoria na dolný Dunaj, ktorých neskôr vytlačili Sarmati. 
V časoch Rímskeho cisárstva mal pojem Skýti širší významoznačovali sa tak všeobecne kmene na severe Ázie a východnej Európy (a severná Ázia sa potom označovala ako Skýtia).
Dejiny.
Od 8. stor. pred Kr. žili Skýti v rozsiahlych priestoroch pri severnom pobreží Čierneho mora od ústia Dunaja až po Don. Podľa najdôležitejšieho starovekého svedectva, Herodotovho, sídlili Skýti pôvodne v Ázii a boli odtiaľ vytlačení inými kmeňmi; sami vypudili zo severného Černomoria Kimerijcov (Kimmeriov) do Malej Ázie, tiahli za nimi, dobyli Médiu, Sýriu a Palestínu a vládli niekoľko desaťročí v Prednej Ázii (v severnom Iráne a Arménsku).
Začiatkom 6. stor. pred Kr. ich odtiaľ vyhnali Médi. V severnom Černomorí vytvorili kmeňový zväz, ktorý zahrnul aj početné miestne kmene a predstavoval v 6. stor. pred Kr. významnú politickú silu. Na jeho čele bol kočovný kmeň tzv. „kráľovských“ Skýtov.
V 6./5. stor. pred Kr. Skýti prenikli až ku Karpatom, do Sedmohradska a Dobrudže. Roku 513/12 odolali úspešne vpádu perského kráľa Dareia I. na svoje územie. Roku 495 podnikli odvetnú výpravu na Trácky Chersonézos. So vznikom silnej tráckej ríše boli Skýti zo západného Černomoria vytlačení.
V polovici 4. stor. pred Kr. sa vytvorilo skýtske kráľovstvo so strediskom na dolnom Dnepre (na mieste dnešnej osady Kamenskoje gorodišče).
V 2. polovici 4. stor. pred Kr. vtrhli do Skýtie Sarmati, ktorí sídlili pôvodne na východ od Donu, a postupne sa jej z väčšej časti zmocnili. Na rozhraní 3. a 2. stor. pred Kr. preniesli stredisko skýtskeho kráľovstva do Skýskeho Neapola na Tauridskom Chersonéze (= Kryme). V moci Skýtov zostal stepný Krym a priľahlé územia až asi po Olbiu.
Nápor Skýtov na grécke kolónie v severnom Černomorí koncom 2. stor. pred Kr. vyvolal zásah pontského kráľa Mithradata VI. Skýti síce boli porazení, ale skýtske kráľovstvo si aj naďalej uchovalo značnú vojenskú moc, s ktorou musel Rím rátať aj v prvých storočiach nášho letopočtu. Výboje Skýtov zosilnili najmä za vlády rímskeho cisára Nerona (5468), kedy sa im podrobila Olbia. Keď začali ohrozovať Chersonézos, stretli sa s Rimanmi a boli nimi porazení; od tej doby boli aj na území bosporskej šije rozmiestnené rímske posádky. Za vlády Antonina Pia (138161) zaútočili Skýti opäť na Olbiu, ktorej Rimania prišli na pomoc.
Tlak barbarských kmeňov, označovaných prameňmi obyčajne ako 'skýtske', na severnom Černomorí sa vystupňoval počas krízy v 3. stor., v období rokov 230270 (tzv. skýtsko-sarmatské vojny s Rímom). V dobe najväčšej expanzie (267270) zaútočili barbari aj na Grécko. Rímska ríša však ešte stačila skonsolidovať svoje sily a nápor odrazila. V Skýtskom Neapole a v mestečkách na dolnom Dnepre si Skýti udržali vládnuce postavenie do 3. stor., kedy skýtske kráľovstvo zaniklo. V pol. 3. stor. vpadli do severného Černomoria gótske kmene a v posledných desaťročiach 4. stor. Huni.
Tuhé teleso

Tuhé teleso alebo dokonale tuhé teleso je ideálne teleso z pevnej látky, ktoré pri pôsobení síl nemení svoj tvar – nedeformuje sa, ale tieto sily majú iba pohybový účinok. Považujeme ho za tzv. "kontinuum" = spojité prostredie, čiže neberieme do úvahy časticovú štruktúru látok.
Každé skutočné teleso môže vykazovať deformáciu (nech je akokoľvek pevné) pri pôsobení sily, preto v skutočnosti tuhé teleso "neexistuje".
Tento abstraktný pojem sa používa k teoretickému skúmaniu čisto pohybových účinkov síl na teleso v prípadoch, keď sa nedá nahradiť hmotným bodom, pretože jeho rozmery a tvar nemôžeme zanedbať, príp. je nutné vziať do úvahy tiež jeho rotáciu, a pritom sú deformačné účinky síl zanedbateľné.
Médi

Médi alebo Médovia boli staroveký národ iránskeho pôvodu, ku ktorému patrili pôvodne obyvatelia strednej časti dnešného Iránu, ktorí sa začiatkom 1. tis. pred Kr. presunuli do oblasti juhozápadného dnešného Iránu (Médie). 
Médov prvýkrát spomínajú pramene v roku 836 pred Kr. Po zrážkach s Asýrčanmi a Urartejcami sa médske kmene spojili. Zjednotil ich podľa Herodota vraj Deiokes, syn Fraortov, ktorý sa stal kráľom a vládol 53 rokov. Médi vytvorili veľkú ríšu - ďalej pozri: Médska ríša.
Inerciálna vzťažná sústava

Inerciálna vzťažná sústava je vzťažná sústava, v ktorej platí 1. Newtonov pohybový zákon, t. j. že telesá, na ktoré nepôsobí žiadna sila, alebo výslednica síl je nulová, zostávajú v pokoji alebo v rovnomernom priamočiarom pohybe.
Všetky inerciálne vzťažné sústavy zostávajú voči sebe v pokoji alebo v rovnomernom priamočiarom pohybe.
Sústavy, v ktorých neplatí 1. Newtonov pohybový zákon sa nazývajú neinerciálne vzťažné sústavy.
Skýtia

Skýtia (tiež "Skythia"; po grécky "Skythiá", po latinsky "Scythia") môže byť:
Kimerovia

Kimerovia (iné názvy Kimérovia, Kimmeriovia, Kimerijci, Kimeri, Kiméri) boli indoeurópske kmene, ktoré boli predchodcami Skýtov v dnešnom južnom Rusku a okolí.
V 8. storočí pred Kr. ich z južného Ruska vyhnali Skýti. Kimerovia ustúpili do Anatólie a v rokoch 696 - 695 pred Kr. dobyli Frýgiu. Pri útoku na lýdske Sardy a na maloázijské grécke osady boli v druhej polovici 7. storočia pred Kr. zrejme za asýrskej pomoci porazení a vytlačení do severovýchodnej Malej Ázie, kde splynuli s miestnymi kmeňmi.
Skýtsky Neapol

Skýtsky Neapol alebo Skýtska Neapolis bolo od 3. storočia pred Kr. centrum skýtskeho panstva na Kryme a dolnom Dnepri, od roku 1831 stotožňované s hradiskom Kermenčuk pri dnešnom Simferopoli. Mesto zaniklo v 3. storočí.
Z osady sa postupne stalo veľké mestské centrum obklopené kyklopskými hradbami. Významnou stavbou je skýtske mauzóleum z konca 2. storočia pred Kr.
Korpus (jazykoveda)

Korpus textov v jazykovede je ohraničený súbor jazykových výpovedí zaznamenaných písmom alebo na zvukovom nosiči, ktorý spracováva na vedecko-výskumné a učebné ciele; množina textov používaných na lingvistický opis a argumentáciu; v užšom zmysle elektronická databáza jazykových prvkov spolu s prostriedkami efektívneho vyhľadávania.
Lingvisti na základe autentického jazykového materiálu opisujú predovšetkým významy a funkcie slov i ďalších jazykových prostriedkov. Bežným používateľom môže korpus poslúžiť ako zdroj poznania reálneho fungovania jazykových prostriedkov, nenahrádza však kodifikačné ani gramatické príručky.
Typy korpusov.
Jednotlivé korpusy sa líšia mnohými parametrami, predovšetkým:
Reprezentatívnosť korpusu.
Jednou z dôležitých vlastností korpusov je ich reprezentatívnosť. Reprezentatívne korpusy sa zameriavajú na prezentáciu konkrétneho národného jazyka v celom jeho rozsahu, preto sa pri ich budovaní kladie veľký dôraz na zastúpenie rozličných jazykových variet, typov a žánrov textov z rozličných časových období a od rozličných autorov.
Budovanie korpusu.
Budovanie korpusu má viacero etáp:
Využitie korpusu.
Korpusy sa používajú v rôznych vedeckých výskumoch a aplikáciách korpusovej lingvistiky.
Odbor lingvistiky, ktorého predmetom sú jazykové fenomény zisťované na základe korpusov, teda na príklade veľkého množstva reálnych textov, v ktorých sa slová a jazykové javy nachádzajú v prirodzených kontextoch. Na základe analýzy korpusových textov môže byť overená väčšina lingvistických teórií a môžu vzniknúť aj nové hypotézy a teórie. Aplikačnou zložkou je lexikografické využitie: veľa korpusov bolo vytvorených na podporu tvorby slovníkov a lexikografi sú v súčasnosti najčastejšími používateľmi korpusov.
Niektoré výsledky zo spracovania korpusov, ako sú zoznamy slov, spoločné umiestnenia slov (kolokácie), frekvencia slov atď., sa používajú aj v nelingvistických aplikáciách. Sem patria napr. systémy na spracovanie textov (automatická kontrola pravopisu, strojový preklad textov), systémy na rozpoznávanie reči atď.
Korpus môže byť dobrým zdrojom fráz a viet potrebných pri výučbe cudzích jazykov. Učebný počítačový program môže obsahovať klasický slovník spolu s menším korpusom, v ktorom možno jednotlivé slová prezerať v kontexte, v akom sa reálne vyskytujú.
Korpus

Korpus môže byť:
Bitka pri Megide

Bitka pri Megide alebo bitka pri Megidde môže byť:
Ohm (jednotka)

Ohm je jednotkou elektrického odporu podľa medzinárodnej sústavy SI.
Označuje sa Ω (veľké grécke písmeno omega). Jednotka je pomenovaná podľa nemeckého fyzika 
Georga Simona Ohma, objaviteľa zákonitosti medzi elektrickým napätím, elektrickým prúdom a elektrickým odporom, ktorý dnes nazývame Ohmov zákon.
Vodič má odpor jeden ohm, ak po priložení napätia jedného voltu, vodičom preteká elektrický prúd jedného ampéra.
formula_1
Obrátená hodnota elektrického odporu, sa nazýva elektrická vodivosť "G", a je meraná v jednotkách siemens (S).
formula_2
Ohm

Ohm môže byť:
João Ricardo

João Ricardo, celým menom João Ricardo Pereira Batalha Santos Ferreira, (* 7. január 1970 Luanda) je angolský futbalový brankár. V angolskom drese hral na Majstrovstvách sveta 2006 v Nemecku, kde odchytal všetky tri zápasy, ktoré odohrala. 
João Ricardo je potomkom portugalských prisťahovalcov, do Portugalska sa s rodinou a s väčšinou bielych Angolčanov odsťahoval v roku 1974, keď mal iba štyri roky. Futbal začal hrať v meste Leiria, v ktorom našiel svoj adoptívny domov. V súčasnosti je bez angažmánu, pomáha svojmu otcovi v stolárstve. Aj napriek tomu sa stal brankárskou jednotkou angolskej reprezentácie na Majstrovstvách sveta v Nemecku v roku 2006. Na tomto turnaji sa zaskvel hlavne v zápase - , ktorý aj jeho zásluhou skončil prekvapivo 0:0. V tomto zápase bol vyhlásený za najlepšieho hráča a tým sa stal prvým brankárom, ktorý na tomto šampionáte získal takéto ocenenie.
Piestová skupina

Piestová skupina je súhrné označenie pre piest a súčasti s ním spojené v piestových strojoch. Piestovú skupinu okrem piestu tvoria:
Robin Söderling

Robin Söderling, celým menom Robin Bo Carl Söderling (* 14. august 1984, Tibro, Švédsko) je švédsky tenista. Jeho najvyššie umiestnenie v rebríčku ATP je 4. miesto, ktoré dosiahol 15. novembra 2010. Je pravák, hráva obojručný bekhend. Do profesionálneho tenisu vstúpil v roku 2001. Počas svojej kariéry vyhral 9 turnajov ATP v dvojhre a 1 turnaj vo štvorhre.
Miloslav Mečíř

Miloslav Mečíř (* 19. máj 1964, Bojnice) je bývalý slovenský profesionálny tenista, olympijský víťaz zo Soulu 1988. Počas svojej kariéry vyhral i 11 titulov na okruhu ATP. Jeho najvyššie umiestnenie v rebríčku bolo 4. miesto, ktoré dosiahol 22. februára 1988. Po ukončení aktívnej kariéry pôsobí ako nehrajúci kapitán slovenského daviscupového mužstva, ktoré sa v roku 2005 prebojovalo do finále.
Syn Miloslav sa takisto venuje tenisu.
Miloslav Mečíř ml.

Miloslav Mečíř ml. (* 21. január 1988) je slovenský tenista, syn olympijského víťaza Miloslava Mečířa.
Ľudovít Lancz

Ľudovít Lancz (* 2. jún 1964, Veľká Mača – † 20. júl 2004, Bratislava) bol slovenský futbalista, hrajúci na poste stredového hráča. Pochádzal z Veľkej Mače. Známy je predovšetkým zo Slovana Bratislava, s ktorým získal jeden federálny a dva slovenské tituly. Pôsobil i v Artmedii Petržalka a neskôr v nižšej rakúskej lige.
Kariéra.
V roku 1979 začal hrať futbal v doraste ZŤS Petržalka, a to až do roku 1983. V rokoch 1983 – 1984 vybojoval postup ZŤS do I.ligy, za ktorú ju aj v ďalšej sezóne hral. Ako vojak základnej vojenskej služby hral za v rokoch 1985-86 za Duklu Praha. Následne vystriedal viacero slovenských i zahraničných klubov: Dukla Banská Bystrica (1986 – 1987), Inter ZŤS Bratislava (1987 – 1990), Inter Bratislava (1990 – 1991), Slovan Bratislava (1991 – 1992; tu sa stal federálnym majstrom ČSFR), Angers (1992 – 1993, francúzska II.liga), Slovan Bratislava (1993 – 1995; kde sa stal dvakrát majstrom Slovenska), Artmedia Petržalka (1995 – 1996). V rokoch 1996 – 2004 hral v Rakúsku nižšie súťaže (Stoob, Kittsee...)
V pohári UEFA CUP 02. 10. 1991 v zápase Real Madrid – Slovan Bratislava dal v 89. min vyrovnávajúci gól na 1:1.
Dvakrát reprezentoval Česko-Slovensko na kvalifikačnom zápase proti Albánsku 16. 10. 1991 v Olomouci, kde ČSFR zvíťazila 2:1 a Lancz dal v 39. minúte gól. Druhýkrát nastúpil 4. 12. 1992 v zápase Egypt – Česko-Slovensko v Káhire, ktorý skončil výsledkom 2:0.
Smrť.
20. júla 2004 spáchal samovraždu skokom zo svojho bytu na 11. poschodí na Andrusovovej ulici v Petržalke. Manželke a dcére poslal rozlúčkovú SMS. Je pochovaný v obci Veľká Mača (okres Galanta).
Peter Dubovský (futbalista)

Peter Dubovský (* 7. máj 1972, Bratislava – † 23. jún 2000, Ko Samui, Thajsko) bol slovenský futbalový útočník, jedna z najvýznamnejších postáv tohto športu na Slovensku. Zahynul tragicky na dovolenke v Thajsku.
Klubový futbal.
S futbalom začal v klube FK Vinohrady Bratislava, v roku 1989 prestúpil do Slovana Bratislava. V roku 1992 získal so Slovanom titul a stal sa kráľom strelcov s 27 gólmi, v nasledujúcej sezóne prvenstvo zopakoval. Zaznamenal 24 gólov. Následne ho vyhlásili za najlepšieho slovenského futbalistu. V belasom drese odohral 93 zápasov, strelil 59 gólov. V roku 1993 s ním podpísal kontrakt jeden z najlepších svetových klubov Real Madrid, kde hrával do roku 1995, potom prestúpil do Realu Oviedo.
Reprezentácia.
V česko-slovenskej reprezentácii debutoval v roku 1991 ako deväťnásťročný, v 14 zápasoch strelil 9 gólov. Za Slovensko odohral 33 zápasov a vsietil 12 gólov a bol jeho prirodzeným lídrom.
Pamätný je jeho hetrik zo súboja proti Rumunsku v novembri 1993 v Košiciach (5:2).
Anglický kokeršpaniel

Anglický kokeršpaniel je psie plemeno pochádzajúce zo Spojeného kráľovstva. V systematike FCI sa radí do 8. skupiny.
Vzhľad.
Stavba tela.
Anglický kokeršpaniel dorastá do výšky 38 - 41 cm v kohútiku, čím sa radí medzi stredne veľké plemená. Stavba tela tejto rasy je robustná. Temeno a nos sú rovnakej dĺžky, ňufák je hranatý. Oči nesmú byť svetlo sfarbené, majú mať tmavohnedý alebo tmavoorieškový odtieň. Uši sú nasadené nízko, sú dlhé a porastené dlhou, hodvábnou srsťou. Chvost je nesený v jednej rovine s chrbtovou líniou.
Srsť.
Typická je pre toto plemeno hustá, hodvábna srsť vyžadujúca si zvýšenú starostlivosť. Môže byť zafarbená rôzne, jednofarebné jedince okrem znaku na hrudi nesmú mať na tele bielu farbu.
Povaha.
Anglický kokeršpaniel je temperamentný pes. Je spoločenský, no nie je plne od človeka závislý, skôr samostatný. Nezvykne sa dostávať do konfliktu s inými zvieratami či ľuďmi. Zle vychovaný jedinec môže prejavovať svoju dominantnosť voči ľuďom. Je učenlivý a inteligentný, no nikdy nebude slepo počúvať príkazy, býva tvrdohlavý. U tejto rasy je potrebná dôsledná a trpezlivá výchova. Najmä u jednofarebných jedincov chovatelia popisujú vrodenú poruchu správania prejavujúcu sa zvýšenou agresivitou voči svojmu okoliu bez akéhokoľvek podnetu. Túto poruchu sa však už cieleným chovom podarilo odstrániť, pri výbere chovateľa a následne šteňaťa však treba byť obozretný.
Využitie.
Má veselú povahu, stále pohybuje chvostom, zvlášť vtedy keď sleduje pachovú stopu, je nebojácny v hustom poraste. Ďalšou vlastnosťou je jeho športovnosť a zdatnosť, aktívna a živá nátura. Musíte byť pripravený poskytnúť dospelému kokrovi každý deň najmenej hodinu voľného pohybu. Miluje lesy, kopce, polia. Veľmi rád pláva. Potrebuje mať príležitosť bežať plnou rýchlosťou aby mohol zachytiť vône, ktoré pôsobia na jeho inštinkty loveckého psa. Je nežný a milujúci, ale plný života a energie.
Anglický kokeršpaniel je obľúbené plemeno, vhodné na rôzne kynologické športy, dodnes využívané poľovníkmi na sliedenie a donášanie. Je vhodný najmä pre starších ľudí, má pomalú chôdzu. Občas sú tieto psy aj lenivé.Vie dobre plávať a nebojí sa vody.
Ľudovít Valach

Prof. MUDr. Ľudovít Valach (* 18. marec 1893, Skalica – † 1. máj 1941, Bratislava) bol slovenský lekár a röntgenológ.
Narodil sa 18. marca 1893 v Skalici v rodine krčmára Ľudovíta Valacha a jeho manželky Karolíny rod. Novomeskej. Študoval na Lekárskej fakulte v Prahe a v Budapešti, ale absolvoval až na novozriadenej Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1920).
Od roku 1921 pracoval na internej klinike prof. Kristiána Hynka, prvého rektora UK. V roku 1931 sa stal prednostom Rádioterapeutického ústavu LF UK a súčasne prednášal na LF UK. Absolvoval študijné pobyty v Anglicku, Holandsku, Belgicku, Rakúsku a Francúzsku. Na docenta sa habilitoval v r. 1928, v r. 1934 sa stal mimoriadnym profesorom a neskôr aj riadnym profesorom (1939).
Patril medzi priekopníkov a zakladateľov rádioterapie na Slovensku. Vo vedeckej činnosti sa spočiatku zaoberal hlavne rádiodiagnostickými metódami, fyziológiou a patológiou žlčníka a žlčových ciest. Po roku 1930 sa orientoval predovšetkým na rádioterapiu. Napísal desiatky pôvodných vedeckých prác. Založil "Spolok slovenských medikov" a stal sa jeho prvým predsedom. Bol tiež predsedom "Slovenskej protirakovinovej spoločnosti" a funkcionárom "Slovenskej lekárskej komory". Zaslúžil sa o vybudovanie röntgenologického a rádioterapeutického ústavu, predchodcu Ústavu experimentálnej onkológie SAV.
Zomrel 1. mája 1941 v Bratislave. V jeho rodnom meste je po ňom pomenovaná Ulica Dr. Valacha.
Zoltán Vančo

Zoltán Vančo (* 19. október 1915, Banská Štiavnica – † 1989, Trnava) bol slovenský matematik.
Vyštudoval Prírodovedeckú fakultu SU v Bratislave. Pôsobil na rôznych typoch škôl. Začínal na meštianskej škole, neskôr pôsobil na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Trnave. Od roku 1962 pôsobil na Pedagogickej fakulte UK v Trnave na katedre matematiky, ako odborný asistent, až do odchodu na dôchodok do roku 1978. Sústreďoval sa na modernizáciu vyučovania matematiky na 1. stupni ZŠ. Bol členom viacerých odborných komisií od úrovne ministerskej až po okresnú. Z členstva v týchto komisiách vyplývalo pre menovaného množstvo prednášok, referátov a diskusií. Zoltán Vančo bol dlhoročným členom Jednoty československých matematikov a fyzikov (JČSMF) a tajomníkom pobočky Jednoty slovenských matematikov a fyzikov (JSMF) v Trnave. Od JSMF dostal v roku 1978 pedagogické vyznamenanie 2. stupňa.
Pavol Vásárhelyi

Pavol Vásárhelyi (* 25. marec 1795, Spišské Vlachy – † 8. apríl 1846, Pešť, Maďarsko) bol maďarský inžinier a zememerač slovenského pôvodu.
Životopis.
Narodil sa v Spišských Vlachoch. Svoje vyššie štúdiá začal na evanjelickom lýceu v Prešove, neskôr študoval na Institutum geometricum v Pešti, kde získal inžiniersky diplom. 
Patril k najvýznamnejším odborníkom v oblasti geodézie a hydromeliorácie v Uhorsku v prvej polovici 19. storočia, od r. 1835 bol členom korešpondentom, od 1838 riadnym členom Uhorskej akadémie vied. Vyvíjal mimoriadne rozsiahlu inžiniersko-zememeračskú činnosť pri mapovacích a vymeriavacích prácach na Dunaji, Tise, Körösi a na ďalších riekach v Uhorsku, z ktorých osobitne významné sú jeho hydrografické mapy Dunaja a plány na reguláciu Tisy, ktoré sa realizovali až po jeho smrti. Hoci v oblasti matematických vied nepublikoval žiadnu prácu, vo viacerých svojich dielach riešil matematickými prostriedkami aj teoretické problémy, súvisiace napr. s trianguláciou a inými meraniami. Pozoruhodná bola jeho práca, v ktorej skúmal závislosť prietokovej rýchlosti vody od polohy v prierezovom profile rieky. 
Zomrel 8. apríla 1846 v Pešti.
Antonín Vašíček

Antonín Vašíček (* 28. október 1903, Cetkovice, Česko – † 16. november 1966, Brno) bol český .
Narodil sa 28. októbra 1903 v Cetkoviciach, okr. Moravská Třebová. Študoval na Prírodovedeckej fakulte Masarykovej univerzity v Brne (1923– 1927), kde získal doktorát a zložil skúšku učiteľskej spôsobilosti. Pedagogické vzdelanie si doplnil na Filozofickej fakulte MU (1927–1929). Spočiatku bol asistentom na VUT v Brne, kde sa v roku 1935 habilitoval. V tom istom roku prešiel na gymnázium a viac než desať rokov učil fyziku. V roku 1946 bol vymenovaný za mimoriadneho profesora technickej fyziky na VUT v Brne a v roku 1952 za riadneho profesora fyziky na PF MU. Tu viedol Katedru tuhých látok až do svojej smrti. Bol tiež prodekanom PF MU. V školskom roku 1958/1959 začal externe prednášať optiku tenkých vrstiev na PFUK v Bratislave. Táto pomoc fakulte trvala vcelku tri roky. Antonín Vašíček sa spočiatku zaoberal elektroosmózou. Neskôr študoval tenké dielektrické i kovové vrstvy zo stavu polarizácie odrazeného monochromatického svetla, čo je dnes predmetom elipsometrie. Ako gymnaziálny profesor si za vlastné peniaze a podľa svojich návrhov postavil jeden z prvých elipsometrov na svete, ktorý fungoval niekoľko desiatok rokov. Za vojny pracoval na zariadení v spálni svojho bytu. Vďaka tomu mohol hneď po vojne publikovať práce z novej oblasti -– optiky tenkých vrstiev -– a stať sa vlastne jej zakladateľom. Výsledkom dlhoročného bádania Antona Vašíčka sú jeho priekopnícke monografie "Optika tenkých vrstiev" (1956) a "Meranie a vytváranie tenkých vrstiev v optike" (1957). Prvá kniha vyšla aj v anglickom preklade (1960). Vašíčkova elipsometrická metóda sa uplatnila v šesťdesiatych rokoch pri výrobe tranzistorov a integrovaných obvodov. Zomrel 16. novembra 1966 v Brne.