Benedikt XVI.

Benedikt XVI., občianskym menom (* 16. apríl 1927, Marktl am Inn, Bavorsko, Nemecká ríša – † 31. december 2022, Monastero Mater Ecclesiae, Vatikán) bol nemecký duchovný a emeritný pápež. Pápežský úrad zastával od 19. apríla 2005 do 28. februára 2013. Bol 265. pápežom Katolíckej cirkvi, prvým nemeckým pápežom od roku 1523 (po Hadriánovi VI.) a prvým pápežom od roku 1294 (po Celestínovi V.), ktorý dobrovoľne abdikoval. 
Pred svojím zvolením bol blízkym spolupracovníkom svojho predchodcu Jána Pavla II. Od roku 1981 až do smrti Jána Pavla II. zastával úrad prefekta Kongregácie pre náuku viery. Z týchto čias má prezývku "Boží rotvajler".
Mladosť.
Joseph Ratzinger sa narodil v Marktl am Inn (Bavorsko) ako syn policajta; jeho matka pochádzala z Južného Tirolska. Mal súrodencov Máriu a Georga. Vyrastal v hlboko veriacej rodine. Dva roky po jeho narodení 11. júla 1929 sa rodina presťahovala do Tittmoningu an der Salzach, 5. decembra 1932 do Aschau am Inn, kde chodil do základnej školy. V tridsiatych rokoch minulého storočia, po uchopení moci národnými socialistami, kúpil jeho otec malý sedliacky dom v Hufschlagu pri Traunsteine, pretože sa obával, že bude vojna, a tak bude lepšie vlastniť dom s pôdou. Kardinál Ratzinger vo svojej autobiografii „Aus meinem Leben“ (Z môjho života) v roku 1998 k tomu poznamenal: ""nebolo vôbec ľahké povedať, kde som vlastne doma. Môj otec bol ako policajt opakovane prekladaný, takže sme boli často ako na vandrovke. Až keď v roku 1937 odišiel ako 60-ročný do dôchodku, mohli sme sa nasťahovať do domu v Hufschlagu pri Traunsteine, ktorý sa potom stal naším vlastným domovom."
II. svetová vojna.
V roku 1941 bol Ratzinger, ako všetci štrnásťroční chlapci, zapísaný do Hitlerjugend. Ako nepríliš nadšený člen odmietal chodiť na schôdze. Jeho otec bol nepriateľ fašizmu, zhodne s John L. Allenovým životopisným dielom. Jeden z Ratzingerových bratrancov, štrnásťročný chlapec s Downovým syndrómom, bol v roku 1941 zavraždený režimom v rámci kampane eugeniky. V roku 1943, ako šestnásťročný, bol so zvyškom svojej triedy vycvičený za pomocníka obsluhy protilietadlového kanónu a nasadený na ochranu továrne BMW mimo Mníchov. Neskôr trénoval v pešom pluku a pre chorobu sa vyhol ďalším prísnym vojenským povinnostiam.
Keď sa už približovali spojenecké vojská v roku 1945 a jeho jednotka sa rozpadla, vrátil sa domov do Traunsteinu. V ich dome si americkí vojaci zriadili veliteľstvo. Ako vojaka ho poslali do zajateckého tábora, odkiaľ bol o niekoľko mesiacov – na konci vojny – prepustený. V novembri toho roku spoločne so svojím bratom Georgom znovu vstúpil do seminára.
Pôsobenie ako kňaz a arcibiskup.
V roku 1951 Joseph Ratzinger bol zároveň so svojím bratom Georgom vysvätený za kňaza 29. júna vo Freisingu. Starší brat sa venoval cirkevnej hudbe, v rokoch 1964 až 1994 bol dómskym kapelníkom v Regensburgu. V roku 1994 ukončil svoje pôsobenie kapelníka a ako kňaz na odpočinku žije v kláštore kolégia.
Sestra Mária nasledovala svojho brata Josepha na všetky jeho pôsobiská. Starala sa aj o jeho domácnosť v rímskej kúrii až do svojej náhlej smrti v r. 1991 .
V roku 1953 dizertačnou prácou s názvom "Ľudstvo a dom Boží v Augustínovom učení o Cirkvi" promoval na doktora teológie na univerzite v Mníchove. 
Najskôr pracoval ako výpomocný kňaz vo farnosti v München-Moosach a ako kaplán vo farnosti München-Bogenhausen . V rokoch 1952 až 1954 pôsobil ako docent na Arcibiskupskom kňazskom seminári vo Freisingu a potom ako docent dogmatiky a fundamentálnej teológie na Filozoficko-teologickej vysokej škole vo Freisingu. 
V roku 1957 sa habilitoval na Mníchovskej univerzite prácou o svätom Bonaventurovi v odbore fundamentálnej teológie. V nasledujúcich rokoch pôsobil ako mimoriadny profesor dogmatiky a fundamentálnej teológie na Filozoficko-teologickej vysokej škole vo Freisingu a ako ordinár pre fundamentálnu teológiu na univerzite v Bonne.
V rokoch 1962 až 1965 pôsobil ako oficiálny koncilový teológ (peritus) 2. vatikánskeho koncilu. V roku 1963 sa stal ordinárom pre dogmatiku a dejiny dogiem na univerzite v Münsteri . Od roku 1966 vykonával ten istý úrad na univerzite v Tübingene a v rokoch 1969 až 1977 na univerzite v Regensburgu. Tam sa v roku 1976 stal viceprezidentom. 
Dňa 25. marca 1977 bol Joseph Ratzinger menovaný za arcibiskupa Mníchovsko-freisinskej arcidiecézy a jeho vysviacka sa konala o tri dni neskôr. Dňa 27. júna 1977 ho pápež Pavol VI. menoval za kardinála.
Prefekt Kongregácie pre náuku viery.
V roku 1981 ho pápež Ján Pavol II. menoval za prefekta Kongregácie pre náuku viery (do r. 1908 nazývanej Posvätná Kongregácia Rímskej a univerzálnej inkvizície a do roku 1965 Posvätná kongregácia Svätého ofícia) a za predsedu Pápežskej biblickej komisie a Medzinárodnej teologickej komisie.
V rokoch 1986 až 1992 viedol Pápežskú komisiu pre zostavenie Katechizmu katolíckej cirkvi. V konzistóriu 5. apríla 1993 ho pápež Ján Pavol II. povýšil na kardinála biskupa suburbikarskej diecézy Velletri-Segni. Dňa 9. novembra 1998 Ján Pavol II. potvrdil jeho voľbu za vicedekana kolégia kardinálov a v roku 2002 sa stal dekanom kolégia kardinálov.
Pontifikát.
Voľba za pápeža.
Joseph Ratzinger bol zvolený za pápeža vo veku 78 rokov. Jeho voľba bola neobyčajne rýchla a presvedčivá. Zvolený bol už po štvrtom hlasovaní a to presvedčivou väčšinou 100 z celkového počtu 115 hlasov. Od pápeža Klementa XII. zvoleného v roku 1730 zasadol na pápežský stolec ako najstarší a je prvým nemeckým pápežom od Hadriána VI. (15221523). Hadrián VI. sa síce narodil na území dnešného Holandska, v tom čase však ešte časti Nemecka. Posledný predchádzajúci pápež pochádzajúci z dnešných hraníc Nemecka bol Viktor II., ktorý zomrel v roku 1057. Benedikt XVI. je ôsmy nemecký pápež; prvý bol Gregor V. 
Prvý deň konkláve.
Dopoludnia 18. apríla o 10:00 sa v Bazilike sv. Petra konala svätá omša za vyvolenie nového pápeža. Slúžil ju dekan kardinálskeho kolégia, kardinál Ratzinger. Popoludní o 16:30 sa 115 kardinálov voličov presunulo do Sixtínskej kaplnky. V kaplnke zaznel hymnus k Duchu Svätému – Veni Creator Spiritus. Kardinál Ratzinger spolu so zhromaždenými kardinálmi predniesol predpísanú prísahu a každý z účastníkov konkláve ju potvrdil položením ruky na otvorený Evanjeliár, umiestnený v centre Sixtínskej kaplnky.
O 17:25 hlavný pápežský ceremoniár arcibiskup Piero Marini vyhlásil „Extra omnes” a vzápätí sa dvere Sixtínskej kaplnky zatvorili. Okrem kardinálov voličov v nej ostali len arcibiskup Marini a český kardinál Tomáš Špidlík, aby predniesol meditáciu pred samotnou voľbou. Po skončení meditácie kardinál Špidlík spolu s pápežským ceremoniárom opustili Sixtínsku kaplnku. Ešte v ten istý deň sa konalo prvé kolo voľby. Čierny dym však dal svetu najavo, že prvé kolo nebolo úspešné.
Druhý deň konkláve.
Tesne predpoludním 19. apríla z komína Sixtínskej kaplnky vychádza dym svetlej farby, čo spôsobilo senzáciu na Námestí sv. Petra. Dym však po chvíli stmavol, až nakoniec celkom sčernel. Zvony na Bazilike sv. Petra nebili, čo bolo znakom že pápež nebol ešte zvolený. Už o niekoľko hodín, o 17:50, z komína vyšiel biely dym a hlahol zvonov na Bazilike sv. Petra je znakom toho, že voľba kardinálov bola úspešná.
Osobou, ktorá oznámila svetu zvolenie nového pápeža bol čilský kardinál protodiakon Jorge Arturo Augustin Medina Estévez. Do tejto úlohy „vyslanca námestia” ho vymenoval pápež Ján Pavol II. začiatkom februára 2005. O 18:48 tradičnou latinskou formulou "Annuntio vobis gaudium magnum: Habemus Papam" (Zvestujem Vám veľkú radosť, máme pápeža) oznámil, že na pápežský stolec Svätej rímskej cirkvi vystúpil Joseph Ratzinger.
Prvé slová nového pápeža, ktoré predniesol z balkóna požehnaní Baziliky sv. Petra, boli: „Po veľkom pápežovi Jánovi Pavlovi II. ctihodní kardináli zvolili mňa, jednoduchého a pokorného robotníka v Pánovej vinici.” Potom udelil svoje prvé pápežské požehnanie Urbi et Orbi – Mestu a svetu.
Reakcie politikov zo Slovenska.
Prezident Ivan Gašparovič vyhlásil, že verí, že aj nový pápež Benedikt XVI. bude pre celý svet morálnou autoritou, ktorá sa bude zasadzovať za šírenie myšlienok kresťanstva, ekumenickej spolupráce a demokratických hodnôt. Predseda vlády Mikuláš Dzurinda vyjadril potešenie z jeho zvolenia za hlavu katolíckej cirkvi, slovami: „Som presvedčený, že dlhoročné skúsenosti i osobnosť kardinála Josepha Ratzingera sú zárukou toho, že bude nielen dôstojným nástupcom svojho predchodcu pápeža Jána Pavla II., ale aj pokračovateľom rozvíjania myšlienok boja za mier, sociálnu spravodlivosť a vzájomného rešpektu medzi rôznymi skupinami veriacich.” Podľa predsedu Národnej rady Pavla Hrušovského Benedikt XVI. pozná Slovensko a situáciu v krajine aj vďaka jednému zo svojich najbližších spolupracovníkov, slovenskému biskupovi Jozefovi Zlatňanskému. Pavol Hrušovský v tom vidí nádej, že Slovensko bude mať tak ako doteraz v novom pápežovi ctiteľa a že obyvatelia Slovenska budú milovať Benedikta XVI. takisto ako milovali Jána Pavla II.
Pápežské meno.
Po voľbe za pápeža si Jozef Ratzinger zvolil za svoje meno Benedikt XVI. Posledný pápež, ktorý prijal meno Benedikt, bol Benedikt XV., ktorého pontifikát bol počas prvej svetovej vojny od roku 1914 do 1922. Pripadla mu úloha viesť katolícku cirkev temnými rokmi prvej svetovej vojny. Zastával politiku prísnej neutrality a rokovaniami sa usiloval o nastolenie mieru. Neutralita, ktorú pápež v tomto konflikte zastával, a neustále protesty, ktoré vznášal proti používaniu takých zbraní, ako sú bojové plyny, vyvolali hnevlivé reakcie na oboch stranách frontu. Kardinál Ratzinger sa kardinálom zveril, že voľbou mena chce vzdať hold Benediktovi XV. za jeho neúnavné úsilie pomôcť utečencom a zjednotiť svet rozpoltený vojnou. 
Kardinál Ratzinger sa nechal inšpirovať pri voľbe mena aj svätým Benediktom, mníchom žijúcim v 6. storočí. Práve svätý Benedikt bol zakladateľom západného systému mníšskych rádov a neskôr bol vyhlásený za patróna Európy.
Rezignácia.
Na verejnom konzistóriu vo Vatikáne, konanom 11. februára 2013, ktoré bolo zvolané, aby boli predstavení blahoslavení, ktorí majú byť svätorečení, v latinskom prejave kardinálom oznámil, že po dlhom uvažovaní sa rozhodol vzdať svojho úradu. Ako hlavný dôvod uviedol, že vzhľadom na svoj vek nemá dosť síl na riadne vykonávanie svojho úradu. Vo vyhlásení určil za okamih ukončenia svojej služby 28. február 2013 o 20. hodine. Svojím rozhodnutím prekvapil i svojich najbližších spolupracovníkov.
Po opustení úradu pápeža je jeho oficiálny titul "Jeho Svätosť Benedikt XVI., emeritný pápež", prípadne "Jeho Svätosť Benedikt XVI., emeritný pontifex rímsky".
Krátko pred rezignáciou 6. januára 2013 vysvätil za biskupa svojho osobného sekretára Georga Gänsweina, ktorého v decembri 2012 menoval za prefekta Pápežského domu.
Pápežský erb.
Erb obsahuje prvky starodávnych tradícií jeho vlasti. Prihlásil sa tak k rodnému Bavorsku. Pápež porušil 1000 rokov starú heraldickú tradíciu pápežských erbov tým, že sa vo svojom erbe zriekol tiary (trojitá pápežská koruna), čo má symbolizovať jeho predsavzatie uplatňovať iba duchovnú moc pri vedení ľudí ku spáse a pridal pálium.
"Štít je štiepený v tvare krokvy prehnutej nadol. V prvom poli je na zlatom pozadí hlava Maura s červenou korunou a golierom a so zlatou náušnicou." Je to erb starobylej nemeckej diecézy Freising (vznik sa datuje okolo 8. storočia), ktorá sa v roku 1818 zlúčila s arcidiecézou Mníchov. Je to zároveň symbol všeobecnosti Cirkvi a rasovej i triednej znášanlivosti.
"V druhom poli je na zlatom pozadí kolmo nahor kráčajúci medveď" svätého Korbiniána, patróna Bavorska (pochádzal z Francúzska a v 8. storočí hlásal evanjelium v Bavorsku. Podľa legendy, keď svätec putoval cez Alpy, medveď mu zožral koňa, a nato svätec prinútil medveďa, aby mu niesol batožinu až do Ríma a naspäť). "Medveď má na chrbte červenú batožinu previazanú čiernou stuhou", ktorá symbolizuje bremeno pápežského úradu.
"V treťom, červenom poli je mušľa", ktorá je starobylým symbolom pútnika. V pápežskom erbe symbolicky znázorňuje Boží putujúci ľud.
"Štít je korunovaný mitrou s tromi zlatými brvnami" - symbolizujú trojitú pápežskú moc: posväcovať, vyučovať a viesť ľudí k spáse. "Brvná sú prepojené zlatým kolom", čo znamená, že tieto moci sa spájajú v osobe pápeža.
"Za štítom sú dva skrížené kľúče Svätého Petra." Symbolizujú duchovnú moc nástupcu apoštola Petra, ktorému Kristus dal moc. (Mt 16,19)
"Niže štítu je biele pápežské pálium s červenými krížikmi." Je to znak hodnosti.
Hodnotenie.
Niektorí považujú Benedikta XVI. za tradicionalistu a konzervatívneho katolíka, ale väčšina súhlasí s tvrdením, že je silným obrancom katolíckej cirkvi. Odmieta zmenu postoja cirkvi k homosexualite, manželstvám osôb rovnakého pohlavia, eutanázii a umelým potratom.
Dokumenty.
Encykliky.
Počas svojho pontifikátu vydal tri encykliky. "Deus caritas est" („Boh je láska“ o kresťanskej láske), "Spe salvi" („V nádeji sme spasení“ o kresťanskej nádeji), "Caritas in veritate" („Láska v pravde“ o integrálnom ľudskom rozvoji v láske a v pravde).
Exhortácie.
Apoštolské exhortácie:
Dielo.
Ostatné.
"Preklady sú doslovné"