Daň z príjmov fyzickej osoby

Daň z príjmov fyzickej osoby (1993 - 2003 daň z príjmov fyzických osôb, 1927 - 1952 "dôchodková daň" [v užšom zmysle]) je na Slovensku jedna dvoch častí dane z príjmov, opak dane z príjmov právnickej osoby. Zdaňuje sa ňou rozdiel medzi príjmami a výdavkami fyzickej osoby. Patrí medzi štátne dane, priame dane a dôchodkové dane. 
Obdobné dane v zahraničí sa často doslova nazývajú len "daň z príjmov".
Dejiny.
Daň bola zavedená k 1. januáru 1993 zákonom č. 286/1992 Zb. Nahradila nasledujúce dovtedajšie dane: daň z príjmov obyvateľstva, daň zo mzdy a daň z príjmov z literárnej a umeleckej činnosti.
Daň je od jej vzniku dodnes koncipovaná ako progresívna daň (čiže jej percentuálna sadzba rastie s výškou dôchodku, čiže rozdielu medzi príjmami a výdavkami). Výnimku tvorilo obdobie od roku 2004 do roku 2012, keď bola táto daň (spolu s daňou z príjmov právnických osôb) koncipovaná ako tzv. rovná daň (čiže jej percentuálna sadzba bola vždy rovnaká, konkrétne 19 %).
Daňovník.
Daňovníkmi tejto dane sú v zásade všetky fyzické osoby, ktoré sa prinajmenšom obvykle zdržiavajú na území Slovenska. Podrobnosti sú uvedené v § 2 písm. d) a e) zákona o dani z príjmov.
Zákon často pracuje s termínom daňovník s obmedzenou daňovou povinnosťou. Tento sa vzťahuje na fyzické i právnické osoby. V prípade fyzických osôb je daňovníkom s obmedzenou daňovou povinnosťou osoba, ktorá sa v dôsledku uplatnenia medzinárodnej zmluvy považuje za normálneho daňovníka v inom zmluvnom štáte, alebo fyzická osoba, ktorá sa na Slovensku obvykle zdržiava len na účely štúdia alebo liečenia.
Predmet dane.
Formálne sú v zákone o dani z príjmov ako predmet tejto dane označené príjmy daňovníka. Fakticky (t.j. podľa celkového obsahu textu zákona o dani z príjmov i podľa daňovej teórie) je však predmetom tejto dane rozdiel medzi všetkými príjmami a výdavkami daňovníka relevantnými pre daň z príjmov. Tento rozdiel sa odborne nazýva dôchodok (nepresne: "príjem"; angl. taxable income; nem. Einkommen). Pri tejto konkrétnej dani (presnejšie povedané: pri slovenskej podobe tejto konkrétnej dane) sa však pri príjmoch nižšie označených ako príjmy typu A, C a D (výnimočne aj E) výdavky obyčajne (takmer) úplne ignorujú, čiže pri uvedených príjmoch sa obyčajne zdaňujú (takmer) len príjmy; bližšie k tomuto pozri aj v nižšie uvedenej kapitole Základ dane. Celkovo teda platí, že slovenskou daňou z príjmov fyzickej osoby sa síce v zásade zdaňuje dôchodok (teda príjmy mínus výdavky) fyzickej osoby a nie jednoducho len jej príjmy, ale v určitých prípadoch sa zdaňujú (takmer) len jej príjmy.
Príjmy daňovníka.
Dani v zmysle zákona o dani z príjmov podlieha (teda predmetom zdanenia je) každý "príjem (výnos) z činnosti daňovníka a z nakladania s majetkom daňovníka", pričom príjem je definovaný ako "peňažné plnenie a nepeňažné plnenie dosiahnuté aj zámenou, ocenené cenami bežne používanými v mieste a v čase plnenia alebo spotreby, a to podľa druhu, kvality, prípadne miery opotrebenia predmetného plnenia". 
Príjmy, ktoré sú predmetom zdanenia, sú v zákone z "technických" i tradičných dôvodov rozčlenené na tieto skupiny (existujú medzi nimi rozdiely týkajúce sa výpočtu základu dane a formy vyberania dane):
Poznámky:
V texte zákona o dani z príjmov je na viacerých miestach upresnené, ktoré príjmy nie sú predmetom zdanenia. V § 9 je navyše uvedené, ktoré príjmy sú oslobodené od dane; príklady príjmov oslobodených od dane sú: 
Akýkoľvek príjem nevylúčený z predmetu zdanenia a neoslobodený od dane sa nazýva zdaniteľný príjem (porov. nižšie).
Výpočet dane.
Celkový postup.
Daň = (prvá sadzba dane × tá časť UZ, pre ktorú platí prvá sadzba dane) + (druhá sadzba dane × zvyšná časť UZ) 
pričom:
Výslednú daň možno ešte znížiť o tzv. daňové bonusy (pozri nižšie) a o zaplatené preddavky na daň (pozri nižšie, vrátane zaplatenej dane vyberanej zrážkou).
Zdaňovacie obdobie.
Zdaňovacím obdobím je v zásade kalendárny rok.
Sadzba dane.
V rokoch 2004 - 2012 bola sadzba dane vždy 19 %. Od roku 2013 (rovnako ako do roku 2003) sadzba nie je vždy rovnaká, lebo závisí (najmä) od výšky príjmu.
Od roku 2013 sú sadzby konkrétne nasledovné:
Okrem toho existujú od roku 2013:
Od roku 2020 existuje znížená sadzba dane vo výške 15 % pre daňovníkov majúcich príjmy z podnikania alebo z inej samostatnej zárobkovej činnosti menšie než je v zákone stanovená hranica. Táto sadzba sadzba je len jedna, čiže platí pre celý daňovníkov základ dane.
Základ dane.
Základom dane je rozdiel:
vypočítaný pri rešpektovaní vecnej a časovej súvislosti zdaniteľných príjmov a daňových výdavkov v príslušnom zdaňovacom období. 
Presnejšie je základom dane súčet nasledujúcich (tzv. čiastkových) základov dane:
Daňová strata.
Daňová strata je rozdiel, o ktorý daňové výdavky prevyšujú zdaniteľné príjmy pri rešpektovaní vecnej a časovej súvislosti zdaniteľných príjmov a daňových výdavkov v príslušnom zdaňovacom období.
Nezdaniteľné časti základu dane.
Tzv. nezdaniteľné časti základu dane sú:
Daňové bonusy.
Daňový bonus na dieťa.
Daňovník, ktorý v zdaňovacom období dosiahol zdaniteľné príjmy zo závislej činnosti, z podnikania alebo z inej zárobkovej činnosti, si môže za každé vyživované dieťa žijúce v domácnosti znížiť svoju vypočítanú daň z príjmov fyzickej osoby o tzv. daňový bonus na dieťa (celý názov: suma daňového zvýhodnenia na vyživované dieťa žijúce s daňovníkom v domácnosti, legislatívna skratka: daňový bonus [v užšom zmysle]). Daňový bonus existuje od roku 2004. Jeho výška je v súčasnosti síce v zásade 50 eur mesačne, ak vyživované dieťa dovŕšilo 15 rokov veku, a 100 eur mesačne, ak vyživované dieťa nedovŕšilo 15 rokov veku, ale v zákone sú tiež uvedené rôzne vymedzené horné limity pre daňový bonus. 
Daňový bonus na zaplatené úroky.
Daňovník si môže svoju vypočítanú daň znížiť o tzv. daňový bonus na zaplatené úroky (celý názov: suma daňového zvýhodnenia na zaplatené úroky pri úveroch na bývanie) vo vzťahu k úrokom v príslušnom zdaňovacom období vypočítaným z výšky poskytnutého úveru na bývanie, na základe jednej zmluvy o úvere na bývanie, na jednu tuzemskú nehnuteľnosť určenú na bývanie, ak:
Daňovým bonusom na zaplatené úroky je suma vo výške 50 % zo zaplatených vyššie uvedených úrokov v príslušnom zdaňovacom období, najviac však 1 200 eur za rok. 
Zamestnanecká prémia.
Od roku 2009 existuje v zákone o dani z príjmov pre zamestnancov tzv. zamestnanecká prémia. Jej podstata je v tom, že ak základ dane zamestnanca je nižší ako nezdaniteľná časť základu dane na daňovníka a zamestnanec tak neplatí žiadnu daň, štát mu naopak vyplatí tzv. zamestnaneckú prémiu. Zamestnanecká prémia je teda príkladom tzv. zápornej dane. Z postupu uvedeného pre zamestnaneckú prémiu uvedeného v zákone však od roku 2015 vyplýva, že zamestnanecká prémia je v praxi vždy nulová, čiže fakticky prestala existovať.
Vyberanie dane.
Daň vyberaná zrážkou.
Pri niektorých druhoch príjmov, ktoré sú v zákone výslovne uvedené (napr. úroky v banke, výnosy z podielových listov, peňažné výhry), sa daň technicky vyberá "zrážkou", teda "pri zdroji", čiže ju zaplatí prakticky ihneď ten, od koho daňovník príslušný príjem dostáva vyplatený (napríklad v prípade úrokov je to banka). Zákon to formuluje tak, že "zrážku dane je povinný vykonať platiteľ dane pri výplate, poukázaní alebo pri pripísaní úhrady v prospech daňovníka...Platiteľ dane je povinný zrazenú daň odviesť správcovi dane najneskôr do pätnásteho dňa každého mesiaca za predchádzajúci kalendárny mesiac." Daň vyberaná zrážkou (iný názov: zrážková daň) neplatí len pre daň z príjmov fyzickej osoby, ale analogicky platí (s niekoľkými výnimkami) aj pre daň z príjmov právnickej osoby.
Daň vyberaná zrážkou sa v zásade (existujú výnimky) považuje za preddavok na daň a daňovník si tento preddavok môže odpočítať od dane v daňovom priznaní. Zároveň však daňovník potom musí zahrnúť príjmy, z ktorých sa daň vyberá zrážkou (napríklad úroky v banke), do základu dane.
Preddavky.
Daň sa platí spravidla formou rôznych zákonom stanovených preddavkov (odvádzaných daňovníkom alebo jeho zamestnávateľom) počas roka a prípadné kladné alebo záporné rozdiely voči skutočnej dani sa spätne dorovnajú po podaní daňového priznania za príslušný rok. 
Zabezpečenie dane.
Správca dane môže rozhodnutím uložiť fyzickým osobám a právnickým osobám, aby pri peňažnom plnení poskytnutom inému daňovníkovi zrážali na zabezpečenie dane sumu vo výške 9,5 % z peňažného plnenia. Suma zabezpečenia dane sa považuje za preddavok na daň. 
Okrem toho, na zabezpečenie dane zo zdaniteľných príjmov okrem príjmov, z ktorých sa daň vyberá zrážkou a príjmov zo závislej činnosti, z ktorých sa zráža preddavok na daň, je platiteľ dane, ktorý niečo vypláca v prospech daňovníka s obmedzenou daňovou povinnosťou zo štátu mimo Európskeho hospodárskeho priestoru, povinný zrážať sumu vo výške 19 % z peňažného plnenia, a platiteľ dane, ktorý niečo vypláca v prospech daňovníka tzv. nespolupracujúceho štátu (§ 2 písm. x) zákona o dani z príjmov) je povinný zrážať sumu vo výške 35 % z peňažného plnenia. 
Minimálna výška dane.
Daň fyzickej osoby sa nevyrubí a neplatí, ak za zdaňovacie obdobie nepresiahne 17 eur alebo celkové zdaniteľné príjmy daňovníka za zdaňovacie obdobie nepresiahnu 50 % sumy 21 x životné minimum (platné k 1. januáru zdaňovacieho obdobia). To neplatí, ak daňovník uplatňuje daňový bonus, alebo ak sa daň vyberá zrážkou, alebo ak sa zrážajú preddavky na daň pri príjmoch zo závislej činnosti alebo preddavky na zabezpečenie dane.