burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Stavové kódy HTTP

Stavový kód HTTP je súčasť hlavičky odpovede servera na klientskú požiadavku. Stavový kód upresňuje, ako bola odpoveď serverom spracovaná – či bola požiadavka vybavená kladne, záporne, alebo došlo k chybe. Ďalej je na klientovi, aby kód stavu odpovede interpretoval a následne podnikol patričné ​​kroky.
Súčasťou hlavičky odpovede spolu so stavovým kódom je tiež stavové hlásenie, čo je anglický slovný popis stavového kódu. Stavové kódy, sú rozdelené podľa charakteru odpovede do piatich kategórií – informačné, úspech, presmerovanie, chybná požiadavka (chyba klienta) a chyba servera.
Stavový kód je trojica dekadických čísel, kde prvé číslo určuje kategóriu odpovede a zvyšné čísla ju bližšie špecifikujú.
Oficiálny zoznam stavových kódov HTTP spravuje organizácia Internet Assigned Numbers Authority IANA.
Webový server IIS od firmy Microsoft niekedy pridáva k samotnému stavovému kódu ešte dodatočné číslice, aby mohol klientovi poskytnúť špecifickejšie informácie o vzniknutej udalosti.
5xx Chyba servera.
Server nedokázal spracovať validnú požiadavku. Stavové kódy začínajúce číslicou "5" indikujú prípady, keď server zaznamenal chybu, alebo nie je schopný spracovať požiadavku. Pri odpovedi na požiadavku HEAD by server mal priložiť upresnenie chyby a či je tento stav prechodný alebo trvalý. Následne by mala byť táto informácia zobrazená používateľovi, jeho prehliadačom.
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo futsale mužov 2017

Majstrovstvá Južnej Ameriky vo futsale 2017 bol v poradí 8. turnaj majstrovstiev Južnej Ameriky vo futsale, ktoré organizuje Juhoamerická futbalová konfederácia (CONMEBOL). Konal sa v dňoch od 5.12. apríla 2017 v San Juan, v rovnomennej provincii, v Argentíne za účasti 9 tímov. Argentína organizovala juhoamerický šampionát druhýkrát, keď prvýkrát hostila toto podujatie v roku 2011, v Buenos Aires. Dejiskom zápasov bola aréna Estadio Aldo Cantoni s kapacitou pre 8 000 divákov. Svoj jubilejný desiaty titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila až po predĺžení nad domácou .
Pôvodne sa mali majstrovstvá konať v brazílskom meste Rio de Janeiro, Brazília však svoju organizatúru zrušila. O zmene dejiska na Argentínu rozhodlo vedenie CONMEBOL až v marci 2017.
Účastníci.
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom futsalovom rebríčku k aprílu 2017.
Kostol svätého Vavrinca (Zliechov)

Kostol svätého Vavrinca v Zliechove je rímskokatolícky kostol z roku 1480, ktorý sa nachádza v obci Zliechov v okrese Ilava v Trenčianskom kraji na Slovensku. Kostol je chránený ako nehnuteľná národná kultúrna pamiatka a je farským kostolom zliechovskej farnosti.
História.
Kostol bol postavený v roku 1480 pravdepodobne na mieste kaplnky sv. Vavrinca. Pôvodne bol postavený v gotickom slohu, ale neskôr bol klasicisticky prestavaný. Pôvodné gotické murivo sa zachovalo vo veži a v obvodových múroch.
Zariadenie interiéru pochádza z konca 18. storočia – v roku 1787 bol totiž kostol reštaurovaný. V roku 1870 bola strecha nanovo pokrytá dreveným šindľom. Pôvodne tu bola neskorogotická socha Madony z obdobia okolo roku 1500. V roku 1980 však bola aj so  sochami štyroch evanjelistov vo výklenkoch drevenej kazateľnice ukradnutá.
V kostοle je umiestnený zvon z roku 1588.
Legenda.
Spomína sa aj legenda o vzniku kostola – podľa nej sa totiž počas stavby materiál na stvabu kostola v noci premiestnil z časti „na Viskupovej“ na súčasné miesto.. Podľa inej verzie sa premiestňoval iba materiál, a tak si ľudia uvedomili, že majú kostol postaviť na inom mieste.
Súčasnosť.
Kostol je farský kostolom farnosti Zliechov, farárom je Milan Kozák. Svätý Vavrinec je patrónom obce a je zobrazený aj na obecnom znaku.
José Celestino Mutis

José Celestino Mutis (* 6. apríl 1732, Cádiz, Španielsko† 11. september 1808, Bogota, Kolumbia) bol španielsky botanik a matematik.
Životopis.
José Mutis študoval v Cádize medicínu a súbežne kurzy fyziky a botaniky. Lekárske skúšky zložil 2. mája 1755 na Sevillskej univerzite a 5. júla 1757 dostal doktorský titul. 
Roku 1761 odišiel ako expedičný lekár do Ameriky s Pedrom Messia de la Cerda. Roku 1763 začal rozsiahlejší prieskum juhoamerickej flóry a fauny, ktorý trval viac ako dvadsať rokov.
V marci 1762, pri prednáške na Colegio de Rosario, objasnil podstatu heliocentrizmu a moderných experimentálnych vedeckých metód, čím sa dostal do konfliktu s cirkvou. Roku 1774 obhajoval svoje názory pred inkvizíciou. 
Mutis si dopisoval so španielskymi aj európskymi vedcami, okrem iného aj s Linném. V roku 1801 ho počas svojej americkej cesty navštívil v Bogote Alexander von Humboldt.
Zomrel vo veku 76 rokov na zápal pľúc. Na jeho počesť bola pomenovaná "Jardín Botánico José Celestino Mutis" v Bogote.
Jeho meno nesie aj rastlinný druh "Mutisia" z čeľade Asteraceae.
Majstrovstvá Strednej Ameriky v hádzanej mužov 2017

Majstrovstvá Strednej Ameriky v hádzanej mužov 2017 bol v poradí 3. turnaj majstrovstiev Strednej Ameriky v hádzanej mužov, ktoré organizuje Stredoamerická hádzanárska konfederácia (CCAB) v spolupráci s Panamerickou hádzanárskou federáciou (PATHF). Konal sa v Guatemala City, v Guatemale v dňoch od 21.25. marca 2017, za účasti 5 tímov. Pôvodne sa malo turnaja zúčastniť aj družstvo Mexika. Turnaj sa skladal iba z jednej päťčlennej skupiny bez nasledovných vyraďovacích zápasov. Zápasy sa odohrali v aréne Gimnasio Teodoro Palacios Flores s kapacitou 7 000 miest. Víťazom sa tretíkrát v rade stala domáca , ktorá zvíťazila vo všetkých stretnutiach.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Panamerické majstrovstvá 2018, ktoré sa uskutočnia na Grónsku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Zoznam laureátov a kandidátov cien Slnko v sieti

Najúspešnejším hraným filmom v doterajšej histórii odovzdávania cien Slnko v sieti, je česko-slovenská historická dráma Iva Trajkova "Piargy" (2022), ovenčená celkom 11-timi trofejami. S 9-timi výhrami nasleduje tragikomédia Juraja Nvotu "Muzika" (2007), respektíve iná koprodukčná životopisná dráma v réžii Juliusa Ševčíka "Masaryk" (2016), táto s 8-imi soškami. 
Medzi dokumentárnymi titulmi vedú 5-násobne ocenené "Slepé lásky" (2008) od Juraja Lehotského, medzi animovanými "Tonko, Slávka a kúzelné svetlo" (2024) z autorskej dielne Filipa Pošivača a s tromi oceneniami. V ostatných umeleckých žánroch sa žiadnej kinematografickej snímke nepodarilo obhájiť prípadné početné nominácie.
Superlatívy.
Prehľady zostavené na základe výsledkov jednotlivých ročníkov uskutočnených ceremónií, nezahŕňajúc čestné či špeciálne ceny – tieto sú predmetom nesúťažnej pocty akadémie v podobe tzv. Siene slávy, diváckeho hlasovania o najobľúbenejší film alebo dokument, prípadne udelené formou finančnej prémie. 
Filmy.
K roku 2024 vrátane, bolo v štatutárne súťažných kategóriách nominovaných celkom 186 titulov, z toho 85 výherných.
Umelci.
K roku 2024 vrátane, bolo v štatutárne súťažných kategóriách nominovaných celkom 328 umelcov, z toho 133 ocenených.
Výhradní čestní držitelia.
K roku 2024 vrátane, bolo symbolicky poctených iných 17 osobností – týchto už bez prípadných výhier či nominácií:
Teroristický útok v Štokholme 7. apríla 2017

Teroristický útok v Štokholme 7. apríla 2017 sa odohral približne o 15:00 SELČ na ulici Drottninggatan v centre Štokholmu, keď kamión vrazil do davu ľudí na chodníku a následne vrazilo do obchodného domu Åhléns. Počas tohto útoku boli zabití 4 ľudia a ďalších 15 bolo zranených. Nákladné auto, ktoré bolo použité k útoku patrilo švédskemu pivovaru Spendrups a bolo ukradnuté počas toho, ako rozvážalo tovar do reštaurácií. Podozrivým z útoku je 39-ročný Uzbek ktorého švédska polícia zatkla na základe záznamov z bezpečnostných kamier. Podľa novinárov mali byť v aute nájdené aj výbušniny, to však švédska polícia nepotvrdila. Počas noci 7.4-8.4. sa podarilo kamión odstrániť.
Alfonz III. (Portugalsko)

Alfonz III. Portugalský (, , , * 5. máj 1210, Coimbra – † 16. február 1279, Coimbra) zvaný "Boloňan" alebo "Reformátor", bol gróf z Boulogne a portugalský kráľ. Ako prvý používal titul "kráľ Portugalska a Algarve".
Život.
Išlo o druhorodeného syna kráľa Alfonza II. "Hrubého" a jeho manželky, kastílskej infantky Urraky. Mladosť strávil v Dánsku a na francúzskom dvore svojej tety Blanky mal istý politický vplyv. Roku 1238 alebo 1239 sa výhodne oženil s Matildou, bohatou ovdovenou dedičkou grófstva Boulogne a stal sa tak francúzskym grófom.
Začal zasahovať do vnútorných záležitostí Portugalského kráľovstva, kde vládol jeho starší brat Sancho II. Nespokojná šľachta sa spojila s cirkvou a pokúsila sa na trón dosadiť Alfonza. V marci 1245 obžaloval pápež Inocent IV. v bule "Inter alia desiderabilia" Alfonzovho brata z najhorších zločinov, označil ho za "zbytočného kráľa" ("rex inutilis") a Alfonza za "správcu a ochrancu" kráľovstva, čím Sancha v podstate zosadil. Sancho opustil krajinu a roku 1248 v Tolede zomrel.
Na opustený portugalský trón nastúpil Alfonz. Vzdal sa francúzskeho grófstve a roku 1253 sa, aj napriek existencii manželstva s Matildou z Boulogne žijúcou vo Francúzsku, oženil s Beatrix, mladučkou ľavobočnou dcérou susedného kráľa Alfonza Kastílskeho. Matilda sa sťažovala u pápeža a Alexander VI. vyriekol nad oblasťami kráľovstva, kde sa kráľ so svojou mladou manželkou zdržiaval, interdikt. Alfonz nutne potreboval legitímneho následníka trónu a pápežskému nátlaku sa nepodvolil. Patová situácia sa vyriešila Matildinou smrťou roku 1258. Beatrix porodila staršiemu manželovi osem legitímnych potomkov a prežila ho takmer o štvrť storočia, boli spoločne pochovaní v cisterciánskom kláštore Alcobaça.
Chaotická rotácia

Chaotická rotácia zahŕňa nepravidelnú a nepredvídateľnú rotáciu astronomického telesa. Na rozdiel od pravidelnej rotácie nepravidelná rotácia nemusí mať pevnú os ani periódu. Z dôvodu zachovania momentu hybnosti sa u telies, ktoré nadobudli hydrostatickú rovnováhu, takáto rotácia nevyskytuje. Rovnako teleso, ktoré je dobre izolované od gravitačného vplyvu iných telies, nemôže mať nepravidelnú rotáciu. Tá je iba výsledkom interakcií v rámci systému obiehajúcich telies, podobných tým, ktoré sa spájajú s dráhovou rezonanciou. Telesá, u ktorých bola pozorovaná chaotická rotácia, sú mesiac Saturna Hyperión a mesiace Pluta Nix a Hydra.
Jena Malonová

Jena Malonová (neprechýlene Jena Laine Malone; * 21. november 1984, Sparks, Nevada, USA) je americká herečka, známa z filmov ako "Mesto nádeje" (1997), "Donnie Darko" (2001), "Hitler : Vzostup zla" (2003), "Útek do divočiny" (2007), "Sucker Punch" (2011), "The Hunger Games" (2013, 2015) či "Batman vs. Superman : Úsvit spravodlivosti" (2016).
Životopis.
V jej desiatich rokoch sa s mamou presťahovala do Kalifornie, aby sa Jena mohla zúčastniť filmových konkurzov. Jej prvá filmová rola bola vo filme "Bastard Out of Carolina", kde stvárnila postavu malej Bone, ktorá je sexuálne zneužívaná. Vo filme "Kontakt" sa predstavila ako mladá Jodie Foster a vo filme "Druhá alebo prvá" sa objavila po boku Julie Roberts.
V roku 2001, sa objavila vo filme "Donnie Darko", kde predstavila priateľku Jakea Gyllenhaala. Druhý raz si zahrala po boku Jodie Foster, vo filme "Škandál na katolíckej škole", ktorý bol veľmi zle prijatý u veriacich. Po boku herca Emilea Hirscha si zahrala aj v roku 2007, vo filme "Útek do divočiny". Spolu s herečkami Emily Browning a Vanessou Hudgens sa objavila vo fantasy filme "Sucker Punch". Menšie role si zahrala aj v sérií "The Hunger Games" či vo filme "Batman vs. Superman : Úsvit spravodlivosti" (2016).
Zoznam miest v Bielorusku

Toto je zoznam miest v Bielorusku.
V Bielorusku sa v roku 2010 nachádzalo 112 miest. Z toho:
Vysvetlivky statusu:
Sýrske arabské vzdušné sily

Sýrske arabské vzdušné sily () predstavujú leteckú zložku sýrskych arabských ozbrojených síl. V súčasnosti majú asi 60 000 príslušníkov aktívneho personálu a 461 lietadiel.
Sýrske arabské vzdušné sily boli oficiálne založené v roku 1948 potom, ako prví sýrski piloti absolvovali britské letecké školy.
Jamie Dornan

Jamie Dornan (* 1. máj 1982, Holywood, County Down, Severné Írsko, Spojené kráľovstvo) je severoírsky herec, známy vďaka postave podnikateľa Christiana Greya zo série filmov "Päťdesiat odtieňov sivej", kde hrá hlavnú postavu aj s jeho hereckou kolegyňou Dakotou Johnson.
Kariéra.
Začínal ako model. Pracoval pre značky ako príklad Calvin Klein či Armani. Jeho prvá filmová rola, prišla od režiséry Sofie Coppoly, filmom "Maria Antoinetta" z roku 2006. V roku 2011, sa pridal k hereckému obsadeniu seriálu "Kde bolo tam bolo". V roku 2013 ho viac-menej preslávila postava sériového vraha, ktorý sa vydáva za milujúceho otca a manžela, zo seriálu "The Fall". V seriály sa objavil po boku Gillian Anderson a mal tri série. V roku 2015, bol obsadený do úlohy Christiana Greya, do série romantickej drámy so sexuálnym podtónom "Päťdesiat odtieňov sivej". V roku 2017 vyšlo aj druhé pokračovanie s názvom "Pätdesiat odtieňov temnoty". Vo filme hrá hlavnú postavu spoločne aj s jeho hereckou kolegyňou Dakotou Johnson. V roku 2016, bol nominovaný na cenu Českého Leva za film "Operácia Anthropoid", v ktorom si zahral s hercami ako príklad Cillian Murphy či českou herečkou Aňou Geislerovou. Tiež sa zúčastnil aj Medzinárodného Filmového Festivalu v Karlových Varoch.
V roku 2013, sa oženil za britskú herečku Ameliu Warner a majú spolu tri dcéry.
Severoamerický a karibský turnaj v hádzanej žien 2017

Severoamerický a karibský turnaj v hádzanej žien 2017 bol hádzanársky turnaj, v ktorom súťažili hádzanárske družstvá žien Severnej Ameriky a Karibiku a ktorý organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PHF). Konal sa v Río Grande, v Portoriku v dňoch od 30. marca3. apríla 2017, za účasti 4 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Cancha Néstor Milete s kapacitou 2 000 miest. Pôvodne sa malo turnaja zúčastniť aj družstvo Mexika. Zvíťazilo domáce , ktoré vyhralo vo finálovom stretnutí nad .
Turnaj slúžil výhradne ako kvalifikácia severoamerických a karibských družstiev na Panamerické majstrovstvá 2017. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Priama účasť.
Z tohoto regiónu postúpili priamo na finálový turnaj družstvo hostiteľskej krajiny a účastník Panamerických majstrovstiev 2015 na základe umiestnenia:
Účastníci.
 Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v neoficiálnom medzinárodnom rebríčku v novembri 2015.
Orlovická hora

Orlovická hora je prírodná pamiatka ev. č. 1321 neďaleko obce Pocinovice v okrese Domažlice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je starý jamový lom limonitových rúd, ktorý je významnou dokumentačnou lokalitou domažlického kryštalinika.
Prírodná pamiatka zahŕňa vrcholovú časť rovnomenného vrchu o nadmorskej výške 723 metrov geomorfologicky spadajúceho do celku Všerubská vrchovina, podcelku Jezvinecká vrchovina, okrsku Havranická vrchovina a podokrsku Orlovická vrchovina.
Hora (prírodná pamiatka)

Hora je prírodná pamiatka, ktorá sa nachádza v okrese Domažlice, vo vrcholovej časti rovnomenného kopca o výške , južne od Němčíc. Správa Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je lokalita zmiešaného porastu s výskytom áronu škvrnitého "(Arum maculatum)".
William Le Baron Jenney

William LeBaron Jenney (* 25. september 1832, Fairhaven† 14. jún 1907, Los Angeles) bol americký architekt, niekedy nazývaný „otec amerických mrakodrapov“. To preto, že roku 1884 postavil Home Insurance Building v Chicagu, ktorá bola prvou stavbou s plne oceľovou rámovou konštrukciou a je označovaná za prvý mrakodrap na svete (dnes už neexistuje, zbúraná bola roku 1931).
Architektúru vyštudoval na "École Centrale Paris". Absolvoval roku 1856. Do USA sa vrátil v roku 1861, aby sa zapojil do občianskej vojny návrhmi niekoľkých pevnostných systémov pre severnú armádu. Po vojne, v roku 1867, sa usadil v Chicagu, kde si otvoril architektonické štúdio. Okrem „prvého mrakodrapu“ v Chicagu postavil "Ludington Building" či "Manhattan Building", obe budovy boli zaradené na zoznam National Historic Landmark (obdoba slovenskej národnej kultúrnej pamiatky). Postavil tiež známy pavilón ("Horticultural Building") na svetovej kolumbovskej výstave v Chicagu v roku 1893. Neskôr učil na Michiganskej univerzite. Mnoho jeho žiakov vytvorilo tzv. Chicagskú architektonickú školu. Jenney je k nej tiež niekedy radený, ako jej priekopník.
Beverly Sills

Beverly Sills, rodným menom Belle Miriam Silvermanová (* 25. máj 1929, New York2. júl 2007, New York) bola americká operná speváčka židovského pôvodu. Bývala označovaná za koloraturný či dramatický soprán.
Život.
Narodila sa v Brooklyne, jej rodičia boli židovskí imigranti z Európy, z Odesy a Bukurešti. Ako dieťa získala prezývku „Bubbles“ a pod ňou tiež vyhrala súťaž "Miss Beautiful Baby". Vzápätí, už v štyroch rokoch, vystupovala prvýkrát v rozhlase, v relácii "Uncle Bob's Rainbow House", ktorého sa stala pravidelnou detskou hviezdou. Nasledovali ďalšie rozhlasové relácie, ako "The Original Amateur Hour", "Major Bowes Capitol Family Hour" a dokonca aj dramatický seriál "Our Gal Sunday". V ôsmich rokoch sa prvýkrát objavila vo filme ("Uncle Sol Solves It", 1938) a práve pre neho producenti vymysleli nový pseudonym „Beverly Sills“, ktorý si už ponechala do konca života, a to napriek tomu, že v dvanástich rokoch kariéru detskej hviezdy ukončila, aby sa mohla sústrediť na štúdium. Už od siedmich rokov ju spev učila Estelle Lieblingová, ale hlavné školenie získala na "Professional Children's School" na Manhattane. Školu absolvovala roku 1945. Vzápätí nastúpila do opernej spoločnosti Gilbert a Sullivan, s ktorou „kočovala“ po amerických a kanadských mestách. O dva roky neskôr zažila operný debut v kamennom divadle, na doskách "Philadelphia Civic Opera", a to ako Frasquita v Bizetovej "Carmen". V roku 1952 spievala v "San Francisco Opera". V roku 1955 sa stala členkou "New York City Opera". Rok potom sa vydala za clevelandského novinára a otehotnela. Obe jej deti sa však narodili postihnuté, jedno nepočujúce, druhé autistické. To ju priviedlo k angažovaniu sa v charitatívnych organizáciách bojujúcich za prevenciu vrodených vád. Tiež kvôli náročnej výchove svojich detí v roku 1961 prerušila spevácku kariéru. Po návrate však zažila jej najslávnejšiu časť. Roku 1969 debutovala v La Scale, v roku 1973 v Covent Garden v Londýne. Využívala tiež naďalej svojich skúseností zo šoubiznisu, ktoré mala od detstva, a bola nielen pravidelným hosťom talk-show, ale na NBC mala aj vlastnú: "Lifestyles with Beverly Sills". Získala zaň aj cenu Emmy. Až v roku 1975, vo svojich 46 rokoch, zažila debut na najslávnejšej americkej scéne, v Metropolitnej opere v New Yorku, a to ako Pamira v Rossiniho "Dobytie Korintu". Išlo o veľký úspech. Rok potom získala cenu Grammy za dosku "Music of Victor Herbert". V roku 1980 jej bola udelená Presidential Medal of Freedom. Čoskoro potom ukončila spevácku kariéru. Jej posledné vystúpenie sa uskutočnilo roku 1980 v opere v San Diegu, po boku Joan Sutherlandovej. V rokoch 19791989 bola potom riaditeľkou "New York City Opera". V rokoch 19942002 predsedala správnej rade Lincolnovho centra, v rokoch 20032005 rovnakú funkciu zastávala v Metropolitnej opere. Napísala tiež dve autobiografie: "Bubbles: A Self-Portrait" (1976) a "Beverly" (1987).
Barbara Tuchmanová

Barbara Wertheim Tuchmanová (* 30. január 1912, New York, New York, USA† 6. február 1989, Greenwich, Connecticut) bola americká historička a spisovateľka.
Životopis.
Jej otcom bol bankár Maurice Wertheim, o. i. majiteľ najstaršieho týždenníka v USA "The Nation" a prezident "Amerického židovského kongresu". 
Hoci nikdy nevyštudovala históriu na univerzite, napísala niekoľko historických bestsellerov. Dvakrát za ne získala Pulitzerovu cenu, roku 1962 za "The Guns of August" venovanú začiatku prvej svetovej vojny, a roku 1971 za knihu "Stilwell and the American Experience in China", čo bola biografia generála Josepha Stilwella, ktorý pomáhal s budovaním Čankajšekovej armády. V roku 1980 dostala National Book Award za knihu "A Distant Mirror" o 14. storočí.
Roku 1978 bola zvolená za členku American Academy of Arts and Sciences. O rok neskôr bola zvolená prvou prezidentkou American Academy of Arts and Letters.
Jen Fu

Jen Fu (; * 8. január 1854, Chou-kuan, Fu-ťien† 27. október 1921, Fu-čou) bol čínsky učenec a prekladateľ, predstaviteľ prozápadných trendov. Uviedol do čínskeho myslenia rad európskych myšlienok, o.i. aj Darwinovu teóriu prírodného výberu.
Život.
Pochádzal z rodiny džentry z okresu Chou-kuan v provincii Fu-ťien, neďaleko fuťienskej metropoly Fu-čou (dnešný okres Min-chou v mestskej prefektúre Fu-čou). Pripravoval sa na úradnícke skúšky. Avšak smrť otca roku 1866 uvrhla rodinu do finančnej tiesne a Jen Fu nemohol naďalej študovať. Namiesto toho získal platené miesto žiaka v navigačnej škole pri štátnych lodeniciach a arzenálu vo Fu-čou so západným spôsobom výučby a získal vzdelanie v angličtine, aritmetike, geometrii, algebre, trigonometrii, fyzike, chémii, astronómii i navigácii. Práve tu sa nadchol pre západnú vedu. Absolvoval roku 1871 a nasledujúcich päť rokov slúžil v čínskom vojenskom námorníctve. V rokoch 18771879 študoval na "Royal Naval College" v anglickom Greenwichi. Po návrate do Číny začal učiť na škole arzenálu, kde sám kedysi študoval, a neskôr tiež na námornej akadémii v Tiencine. V tejto dobe sa tiež stal závislý na ópiu.
Po porážke Číny v čínsko-japonskej vojne (1895) sa v Číne uvoľnili pomery a otvoril priestor pre modernizačné a „westernizačné“ snahy. Jen Fu sa v tejto dobe preslávil ako prekladateľ a tiež ako teoretik prekladu. Uviedol na čínsky knižný trh a do čínskeho myslenia dielo Adama Smitha "Bohatstvo národov", traktát "O slobode" Johna Stuarta Milla, "Ducha zákonov" Charlesa Louisa Montesquieu či "Štúdiu o sociológii" Herberta Spencera. Jen Fu zoznámil čínskeho čitateľa tiež s Darwinovým učením, sám s ním však celkom nesúhlasil a neprekladal samotného Darwina, ale Thomasa Huxleya, s ktorým viac súznel. Ideu prírodného výberu uviedol do čínskej tradície pod názvom "tchien-ke" (天擇). Svoje myšlienky šíril aj ako šéfredaktor novín "Kuo-wen pao". Zapojil sa aj do politiky, do prvého moderného politického hnutia v Číne zvaného Kung-čche šang-šu, ktoré viedol Kchang Jou-wej, a ktoré nakoniec vyústilo v „sto dní reforiem“. V roku 1912, v súvislosti so Sinchajskou revolúciou, bol Jen Fu zvolený rektorom Pekinskej univerzity. Napriek tomu zostal presvedčeným monarchistom a podporoval Jüan Š’-kchaja.
Chasdaj Kreskas

Chasdaj ben Abraham Kreskas (* 1340, Barcelona† 1411, Zaragoza) bol španielsko-židovský filozof, talmudista, halachista a aragónsky rabín. V rámci judaizmu kritizoval aristotelovský prúd, ktorý reprezentoval najmä Maimonides. Jeho najvýznamnejšie filozofické dielo sa nazýva "Or Adonai" ("Svetlo Pána"), vyšlo roku 1410. Roku 1398 napísal tiež známy traktát "Odmietnutie základných princípov kresťanstva". Bol žiakom Nissima Ben Reubena. Mal vplyv na mladého Barucha Spinozu. Jeho priamym žiakom bol Josef Albo. Roku 1378 bol uväznený kvôli obvineniu, že zneuctil kresťanskú hostiu. Jeho jediný syn bol zavraždený počas veľkého pogromu v Barcelone roku 1391. Kreskas o masakre spísal správu, ktorá mala formu listu spoluveriacim v Avignone, a ktorá je dnes cenným historickým zdrojom.
Frederick Ashton

Frederick William Mallandaine Ashton (* 17. september 1904, Guayaquil† 18. december 1988, Eye) bol anglický baletný tanečník, ktorý sa preslávil najmä ako choreograf a tvorca moderných baletných predstavení ("Cinderella", 1948; "Sylvia", 1952; "Romeo and Juliet", 1955; "Ondine", 1958; "La fille mal gardée", 1960).
Tvoril choreografie aj pre film (najmä. "The Tales of Beatrix Potter", 1970). V rokoch 19331963 úzko spolupracoval s Ninette de Valois, ktorej súbor bol nakoniec známy ako Kráľovský balet (predtým tiež "Vic-Wells Ballet" a "Sadler's Wells Ballet"). Ashton v ňom tancoval (hlavne mimické role), ale predovšetkým bol v rokoch 19331970 jeho hlavným choreografom a po odchode Ninette do dôchodku, v rokoch 19631970, potom aj riaditeľom.
Pre balet sa nadchol, keď videl roku 1917 tancovať ruskú balerínu Annu Pavlovovu. Bol žiakom Léonida Massina a Marie Rambertovej. Tá ho prinútila sústrediť sa na choreografiu. Je autorom tanečného kroku zvaného „Fred step“. Roku 1962 bol uvedený do šľachtického stavu. Narodil sa v rodine britského diplomata v Ekvádore. V Južnej Amerike žil až do roku 1919. Bol homosexuálom.
Erik Bruhn

Erik Belton Evers Bruhn (*v3. október 1928, Kodaň† 1. apríl 1986, Toronto) bol dánsky baletný tanečník a choreograf.
Život.
Balet študoval od deviatich rokov v Kráľovskom dánskom balete. Na doskách Kodanskej kráľovskej opery debutoval v roku 1947, v osemnástich rokoch, v balete Haralda Landera "Thorvaldsen". V roku 1949 sa stal sólistom kodanskej scény. Toho roku však prvýkrát tancoval tiež v American Ballet Theatre v New Yorku, kde strávil najväčšiu časť kariéry (hoci formálne zostával dlho absentujúcim členom kodanskej opery, do roku 1961). Vystriedal ale aj mnoho ďalších scén v severnej Amerike a Európe (New York City Ballet, Parížska opera, Kráľovský balet v Londýne, National Ballet of Canada). Občas sa objavil aj vo filme, najviac sa preslávil v tanečnej pasáži amerického filmu "Hans Christian Andersen" z roku 1952. Vďaka dánskej tradicionalistickej škole a vrodenej elegancii (pre ktorú bol označovaný tradičným titulom "danseur noble") sa najviac uplatnil v klasických romantických roliach ("Labutie jazero", "La Sylphide" a pod.).
V rokoch 19671972 bol riaditeľom Švédskej kráľovskej opery. Od roku 1983 až do svojej smrti potom Kanadského národného baletu. V roku 1963 bol vyznamenaný dánskym vyznamenaním Dannebrog.
Bol homosexuálom, jeho dlhoročným životným partnerom (19611986) bol ruský tanečník Rudolf Nurejev.
Samuel Crompton

Samuel Crompton (* 3. december 1753, Bolton† 26. jún 1827, Bolton) bol anglický vynálezca a podnikateľ.
Roku 1779 zdokonalil spriadací stroj vynájdený Jamesom Hargreavesom (tzv. spinning jenny) a zostrojil stroj, ktorý s pomocou 48 vretien priadol rovnomerne pavučinovú priadzu (tzv. spinning mule). Tento stroj potom spôsobil revolúciu v textilnom priemysle. Cromptonovi sa však nepodarilo získať patent a takmer nič na vynáleze nezarobil. Až roku 1812 požiadal britský parlament o ocenenie a bolo mu zaplatené 5000 libier. S nimi sa pokúsil potom podnikať, avšak neúspešne.
Čou Süan

Čou Süan (, rodným menom Su Pchu, , * 1. august 1918, Čchang-čou† 22. september 1957, Šanghaj) bola čínska speváčka a herečka populárna najmä v 40. rokoch 20. storočia. Naspievala viac ako 200 piesní a hrala vo viac ako 40 filmoch. Je jednou z najznámejších postáv čínskej populárnej hudby.
Jej pôvod bol veľmi záhadný a Čou po ňom celý život márne pátrala. Až po jej smrti životopisci vypátrali, že jej biologickým otcom bol narkoman (používateľ ópia), ktorý ju v troch rokoch predal do rodiny Wangovcov. Jej meno potom znelo Wang Siao-chung. Rodina ju však nakoniec odložila a ona bola adoptovaná rodinou Čouovcov, žila potom pod menom Čou Siao-chung. V trinástich rokoch pripojila k rodinnému menu Čou umelecký pseudonym „Suan“, čo v preklade znamená „krásny drahokam“.
V roku 1932 sa stala členkou "Speváckej a tanečné skupiny Jasný mesiac", ktorú viedol Li Ťin-chuej. V štrnástich rokoch skončila na druhom mieste v speváckej súťaži v Šanghaji, kde si tiež prvýkrát vyslúžila prezývku „zlatý hlas“ (金嗓子), ktorá ju potom sprevádzala celú kariéru. Hereckú dráhu nastúpila roku 1935. Veľkým prelomom bol rok 1937, kedy ju režisér Jüan Mu-č’ obsadil do filmu "Anjel z ulice" (馬路天使). Ten z nej urobil celočínsku hviezdu. V rokoch 19461950 točila v Hongkongu, potom sa vrátila do Šanghaja. Jej manželom bol hudobný skladateľ Jen Chua.
Trpela značne nevyrovnanou psychikou, niekoľkokrát bola hospitalizovaná v psychiatrickej liečebni a pokúsila sa tiež viackrát o samovraždu. Počas jedného z pobytov v psychiatrickej liečebni tiež zomrela, v iba 39 rokoch, pravdepodobne v dôsledku encefalitídy. Na jej zrútení mohla mať podiel aj Maova Kampaň proti pravičiarom, ktorá v tom čase prebiehala. Jej životný príbeh je v Číne veľmi populárny, bol stvárnený aj v televíznom seriáli "Čou Süan" s hongkonskou hviezdou Ceciliou Cheungovou v hlavnej úlohe. Proti seriálu ostro protestovala rodina stvárnenej speváčky, ktorá sa ním cítila očiernená.
Fanny Elsslerová

Fanny Elsslerová, rodným menom Franziska Elßlerová (* 23. jún 1810, Gumpendorf (dnes časť Viedne)† 27. november 1884, Viedeň) bola rakúska tanečnica, jedna z významných predstaviteliek romantického baletu. Preslávila sa okrem toho tiež ľudovými tancami (polka, krakovjak, cachucha, tarantella).
Život.
Narodila sa do meštianskej rodiny. Jej otec bol osobným kopistom hudobného skladateľa Josepha Haydna. V deviatich rokoch začala navštevovať baletnú školu pri Viedenskom dvornom divadle. V roku 1824 nastúpila do "Theatro San Carlo" v Neapole. Mala tu, vo svojich sedemnástich rokoch, pomer s princom Leopoldom zo Salerna, synom kráľa Ferdinanda IV. Neapolského. Otehotnela s ním, ale k sobášu nedošlo. Princ sa k narodenému synovi však hlásil a prispieval na jeho výchovu. V roku 1829 sa Fanny vrátila do Viedne. V jej devätnástich rokoch sa jej novým nápadníkom stal 65-ročný politik Friedrich von Gentz, Metternichov kancelár. Kolovali povesti, že jej milencom bol tiež vojvoda Zákupský Orlík, Napoleonov syn a vnuk rakúskeho cisára. O tejto legendárnej láske bol v roku 1937 dokonca natočený film. Pravdepodobne však išlo o fámu. Gentz bol po spore s Metternichom zbavený vplyvu, Elsslerová ho však neopustila a starala sa o neho až do jeho smrti, ku ktorej došlo 9. júna 1832. V rokoch 18341840 pôsobila v Parížskej opere. Preslávená bola jej rivalita s tunajšou hviezdou Mariou Taglioniovou. V rokoch 184042 podnikla Fanny turné po Amerike, ako prvá európska tanečná hviezda. V rokoch 18431851 hosťovala v rôznych európskych divadlách. Kariéru ukončila v 41 rokoch. Žila dlho so svojou sestrou, tá sa však roku 1850 vydala (za princa Alberta Pruského) a Fanny tak dožila sama a v ústraní.
Lerwick

Lerwick (, starosever. "Leirvik") je najväčšie mesto a hlavné mesto Shetlandských ostrovov pri severovýchodnom pobreží Škótska. Lerwick leží na najväčšom ostrove súostrovia, na ostrove Mainland. Lerwick je zároveň hlavným prístavom súostrovia, pričom sa nachádza asi 340 kilometrov na sever od Aberdeenu, 370 kilometrov západne od Bergenu v Nórsku a 370 kilometrov juhovýchodne od Tórshavnu na Faerských ostrovoch.
V meste žije takmer 7-tisíc obyvateľov – podľa sčítania 2011 presne 6 928 ľudí. Podnebie mesta je oceánske mierne a priemerne tu ročne naprší 1 153 milimetrov zrážok (1931-2014). Lerwick je najsevernejšie a zároveň aj najvýchodnejšie mesto Škótska. 
Dejiny.
Názov "Lerwick" má pôvod staroseverčine a jej miestnom shetlandskom variante nornčine, ktorá sa na Shetlandoch používala až do polovice 19. storočia. V týchto jazykoch Lerwick znamená "ílnatý záliv/zátoka", z "leir" (íl) a "vík" (záliv/zátoka). Mestá s podobným názvom nájdeme v juhozápadnom Nórsku (Leirvik, Lervik) a na Faerských ostrovoch (Leirvík).
Sídlo s názvom Lerwick bolo založené v 17. storočí ako prístav slúžiaci na obchodovanie s holandskými rybárskymi flotilami s haringmi a bielymi rybami. Počas prvej anglo-holandskej vojny bola v Lerwicku v rokoch 1652 a 1653 postavená pevnosť Fort Charlotte. V roku 1708 sa Lerwick stal hlavným mestom Shetlandov. Až do objavenia ropy na východ od Shetlandov v roku 1971, pochádzalo bohatstvo Lerwicku z rybolovu a obchodu. Následný ropný boom spôsobil hospodársky a stavebný rozmach celého súostrovia. 
Doprava.
Prístav v Lerwicku slúži pre rybárske flotily a trajekty, ktoré zabezpečuje pravidelné spojenie s Aberdeenom, Kirkwallom a väčšími ostrovmi shetlandského súostrovia. Zároveň pomáha zabezpečovať obsluhu ropných veží v Severnom mori.
Štyridsať kilometrov na juh od Lerwicku sa nachádza hlavné letisko Shetlandov Sumburgh (LSI), z ktorého premávajú lety do Aberdeenu, Glasgowa, Edinburghu, Invernessu, Kirkwallu a Bergenu. Asi 8 km na severozápad od Lerwicku sa nachádza menšie letisko Tingwall, zabezpečujúce spojenie s ostatnými ostrovmi Shetlánd.
Askaros z Téb

Askaros () bol grécky sochár z prelomu 6. a 5. storočia pred Kr.
Rodiskom sochára Askara boli boiócke Téby. Svojmu remeslu sa vyučil pravdepodobne u sochárskeho majstra Kanacha zo Sikyónu.
Podľa Pausania, autora jedinej správy o ňom uvedenej v jeho sprievodcovskej príručke po Grécku, bol tvorcom bronzovej sochy Dia z Olympie: „"Ak sa vyberieme od radnice k veľkému chrámu (Diov chrám v Olympii), naskytne sa nám po ľavici socha Dia akoby ovenčeného kvetmi, v jeho pravej ruke je blesk. To je dielo tébskeho Askara vyučeného Sikyónčanom [Kanachom. Nápis na nej hlása, že je to desiatok z vojny Fókov] a Tesálčanov. Ak sa naozaj títo ľudia postavili do vojny s Fókmi a toto bol dar pre ich víťazstvo nad Fókmi, nebola to takzvaná svätá vojna, ale iná, ktorú viedli ešte skôr, než Médi (Peržania) a ich kráľ vpadli do Grécka."“
Základná škola (Bratislava, Tbiliská 4)

Základná škola Tbiliská 4 je základná škola na Tbiliskej ulici, Bratislava – mestská časť Rača.
Vyučovanie začalo v septembri 1984 a od roku 1989 tu je športové stredisko stolného tenisu.
V roku 2016 bola medzi najlepšími základnými školami Bratislavského kraja v hodnotení inštitútu INEKO.
Kalliteles

Kalliteles alebo Kallitelés ("Kalliteles", iný prepis: "Kallitelés") môže byť:
Onatas

Onatas () môže byť:
Onatas (sochár)

Onatas () bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
Onatas, syn a žiak sochárskeho majstra Mikóna, pochádzal z Aiginy. Činný bol v 1. polovici 5. storočia pred Kr. Podľa antických autorov bol hlavne bronziar, ktorý sa preslávil viacerými dielami.
Jedným z jeho zachovalých diel je pravdepodobne bronzová socha Dia vrhajúceho blesky (v Národnom archeologickom múzeu v Aténach) objavená v mori pri myse Artemision. V inej interpretácii však ide o podobu Poseidóna, ktorá sa pripisuje sochárovi Kalamidovi. Predpokladalo sa, že Onatovým dielom môže byť aj socha auriga čiže vozataja, objaveného v Delfách, ktorá bola súčasťou skupiny znázorňujúcej štvorzáprah (podľa všetkého to bol dar od gelského tyrana Polyzala), ale prevládol názor, že "Delfský vozataj" (z roku 475 pred Kr.) je dielom Pytagora z Régia. V mníchovskej Glyptotéke je umiestnené mramorové torzo Apolóna, ktorého bronzový originál (celej sochy) sa pripisuje Onatovi. Táto socha stála kedysi i s ďalšou jeho sochou bohyne Demeter v Pergame. 
Keď v druhom storočí grécky cestovateľ Pausanias navštívil Olympiu, zaujala ho Onatova monumentálna bronzová socha Herakla, venovaná Diovi obyvateľmi Thasu. Podľa jeho správy bola vysoká desať lakťov (492 cm), stála na kovovom podstavci, v pravej ruke mala kyjak, v ľavej luk. Socha mala tento nápis: 
V Olympii pozorným očiam Pausania neušla aj Onatova socha boha Herma: „"Hermes, nesúci jahňa v podpazuší a s prilbou na hlave, odetý v chitóne a plášti, nie je dar Formida, ale ho bohu darovali Arkáďania z Fenea. Nápis hlása, že ho vytvoril aigínsky Onatas a s ním Kalliteles, a zdá sa mi, že Kalliteles bol Onatov žiak alebo syn."“
Ďalšie jeho sochárske dielo venoval Olympijskému Diovi "Deinomenes", ktorý si tým chcel uctiť svojho otca Hieróna, trojnásobného olympijského víťaza v pretekoch so štvorzáprahom.
Pausanias uvádza, že aj v Delfách stáli jeho sochy, ktoré predstavovali peších a jazdeckých bojovníkov.
V roku 1977 sa v Olympii počas vykopávok našiel vápencový podstavec datovaný približne do rokov 490 až 480 pred Kr., na ktorom je zrejme signatúra Onata z Aiginy.
Carlo Blasis

Carlo Blasis (* 4. november 1795, Neapol† 15. júl 1878, Cernobbio) bol taliansky tanečník, choreograf a baletný pedagóg.
Bol žiakom Jeana Daubervala. Pôsobil v Paríži, Londýne, no najmä v divadle La Scala v Miláne (v rokoch 18381853 riaditeľ). Roku 1820 napísal vo francúzštine prvú učebnicu baletného tanca ("Traité élémentaire, théorique, et pratique de l'art de la danse"; "Základné pojednanie o teórii a praxi tanečného umenia"). K jeho tanečným žiakom patrili Carlotta Grisiová a Fanny Cerritová. Na jeho teoretické dielo nadviazal najmä Enrico Cecchetti. Vymyslel základný baletný postoj, a to podľa Giambolognovej sochy Merkúra.
Marie-Antoine Carême

Marie-Antoine Carême alebo tiež Antonin Carême (* 8. jún 1784, Paríž† 12. január 1833, Paríž) bol francúzsky kuchár, jeden z najslávnejších gastronómov 19. storočia. Zakladateľ tzv. "haute cuisine". Vynašiel tortu zvanú suflé, smotanovo-jahodovú tortu Charlotte Malakoff a tiež vyprážané zemiakové hranolčeky. Bol osobným kuchárom Napoleona Bonaparta a neskôr ruského cára Alexandra I.
Život.
Narodil sa v mnohopočetnej rodine, ako už 16. dieťa parížskeho kamenára. Vyučil sa cukrárom u Sylvaina Baillyho v jeho "Patisserie de Paris". Legenda (šírená najmä Alexandrom Dumasom) hovorí, že sa nešťastne zamiloval do Baillyho dcéry a chcel kvôli tomu spáchať samovraždu. Pretože bola jeseň a jedovaté rastliny už nerástli, skúsil sa otráviť surovými zemiakovými hľuzami. Aby sa mu dobre jedli, nakrájal zemiaky na malé hranolčeky, osmažil ich na panvici a osolil. Zjedol ich štvrť kila a šiel si ľahnúť s vierou, že sa už neprebudí. Ráno zistil, že vynašiel svoju prvú gastronomickú inováciu. K ďalším, vytvoreným už vo vlastnom podniku "Patisserie de la rue de la Paix", patrí cukrovinka "soufflé". Zmenil francúzsku kuchyňu aj tým, že ju založil na omáčkach a korenení čerstvými bylinkami. Omáčok vymyslel okolo stovky, k najslávnejším patrí espagnole, velouté, allemande, béchamel, ktoré sú označované za tzv. materinské omáčky. Zjednodušil tiež jedálny lístok, chody rozdelil len na polievku, mäso so zeleninou, rybu, pečenú hydinu, šaláty a zákusky.
Jeho sláva ho priviedla do osobnej kuchyne významného politika Charlesa Maurice de Talleyrand-Périgorda. Odtiaľ viedla cesta k Napoleonovi, ktorý mu dal za úlohu vytvoriť jedálniček, v ktorom sa nebude celý rok opakovať žiadne jedlo. Navyše mal variť vždy iba zo sezónnych potravín. Oboje sa Caremovi podarilo. Po Napoleonovom páde si ho vyžiadal cár Alexander I. do Petrohradu. Práve pre Alexandra vymyslel slávnu tortu Malakoff, ktorej obľuba prišla neskôr najmä v Spojených štátoch. Po návrate z Ruska do Paríža varil pre bankára Jamesa Mayera Rothschilda. Veľkým impulzom k šíreniu jeho slávy, ale aj štýlu varenia do sveta, bol Viedenský kongres (18141815), na ktorom varil. Mnoho monarchov a štátnikov si z kongresu domov priviezlo okrem iného aj predstavu o „vysokej kuchyni“, ktorú sa potom doma snažili napodobňovať.
Leontyne Priceová

Leontyne Priceová (; * 10. február 1927, Laurel, Mississippi, USA) je americká operná speváčka, sopranistka.
Bola prvou černoškou, ktorá sa stala stálym členom Metropolitnej opery v New Yorku. Jej lyrický soprán sa uplatnil predovšetkým v dielach Verdiho, Puciniho a Mozarta. Roku 1964 bola vyznamenaná Prezidentskou medailou slobody. Získala 19 cien Grammy a roku 1989 jej bola navyše udelená Grammy za celoživotné dielo. Roku 1983 získala cenu Emmy. Vyštudovala Juilliard School v New Yorku. Opernú kariéru ukončila roku 1985, avšak aj potom koncertovala, až do roku 1997. V roku 1962 bola zvolená za členku American Academy of Arts and Sciences.
Axel Paulsen

Axel Paulsen (* 18. júl 1855, Kristiania (dnes Oslo)† 9. február 1938, Nesodden) bol nórsky krasokorčuliar a rýchlokorčuliar.
Roku 1882 vynašiel nový krasokorčuliarsky skok s jeden a pol otočkou, ktorý je dnes nazývaný jeho menom Axel-Paulsenov skok, väčšinou iba Axel. Vo svojej dobe sa preslávil však najmä ako rýchlokorčuliar, keď držal osem rokov titul majstra sveta (v rokoch 18821890) a päťkrát prekonal svetový rekord. Vynašiel tiež nový druh rýchlokorčuliarskych korčúľ. Po smrti svojho otca prevzal vedenie rodinnej kaviarne v Oslo a šport zanechal. V roku 1976 bol posmrtne uvedený do krasokorčuliarskej Siene slávy.
Marian Andersonová

Marian Andersonová (* 27. február 1897, Philadelphia† 8. apríl 1993, Portland) bola americká speváčka, kontraaltistka.
Hoci bola vybavená k opernému spevu, nespievala príliš v opere, ale zameriavala sa na koncerty a recitály. Repertoár mala operný, ale nechýbali v ňom ani spirituály a ľudové piesne. Dlhú dobu, v rokoch 19401965, ju na koncertoch sprevádzal klavirista Franz Rupp. 
Bola významnou postavou boja za práva černochov v USA, najmä potom čo jej nebolo v roku 1939 dovolené vystúpiť v "Daughters of the American Revolution Constitution Hall". Prvá dáma Eleanor Rooseveltová ju vzápätí demonštratívne pozvala na tradičný veľkonočný koncert na schodoch Lincolnovho pamätníka vo Washingtone. V roku 1955 sa stala prvou černoškou, ktorá vystúpila na doskách Metropolitnej opery v New Yorku (ako Ulrika vo Verdiho opere "Maškarný ples").
V roku 1961 pri inaugurácii prezidenta J. F. Kennedyho zaspievala štátnu hymnu.
Zúčastnila sa tiež Pochodu na Washington za prácu a slobodu v roku 1963 a vystúpila aj na pódiu. V tom istom roku dostala Presidential Medal of Freedom. 
Roku 1991 jej bola udelená cena Grammy za celoživotné dielo.
Reiner Klimke

Reiner Klimke (* 14. január 1936, Münster† 17. august 1999, Münster) bol nemecký športový jazdec na koni.
V drezúre získal šesť zlatých olympijských medailí a dve bronzové, čo je v jazdectve rekord. Zo šiestich zlatých je jedna individuálna, z Los Angeles 1984 a päť tímových (Tokio 1964, Mexiko 1968, Montreal 1976, Los Angeles 1984, Soul 1988). Oba bronzy boli z individuálnych pretekov (Mexiko 1968, Montreal 1976). Celkom sa zúčastnil šiestich olympiád. Okrem toho bol šesťnásobným majstrom sveta a jedenásťnásobným majstrom Európy. Jeho dcéra Ingrid Klimkeová sa tiež venovala jazdectvu a získala tímové zlato na olympijských hrách v Pekingu 2008 aj v Londýne 2012.
Walter Burley Griffin

Walter Burley Griffin (* 24. november 1876, Maywood† 11. február 1937, Lakhnaú) bol americký architekt.
Preslávil sa najmä návrhom Canberry, od základov stavaného nového hlavného mesta Austrálie. Revolučná bola predovšetkým koncepcia parkovania v meste a použitia železobetónu. Je radený k tzv. prériovej architektúre. Jeho manželka Marion Mahony Griffinová bola tiež významnou architektkou a Griffin s ňou na väčšine návrhov spolupracoval, vrátane projektu Canberry. Spoznali sa v štúdiu Franka Lloyda Wrighta v Oak Park, kde obaja na začiatku 20. storočia pracovali. Spolu navrhli vyše 350 diel. Často išlo o krajinné diela. Architektúru vyštudoval na University of Illinois. On i jeho žena boli vyznávači antropozofie, kvôli ktorej tiež odcestovali do Indie, kde však Griffin čoskoro zomrel na zápal pobrušnice.
Tamara Platonovna Karsavinová

Tamara Platonovna Karsavinová (, * 9. marec 1885, Sankt Peterburg† 25. apríl 1978, Beaconsfield) bola ruská baletná tanečnica. Jej otcom bol baletný umelec Platon Karsavin.
V rokoch 19021918 bola členkou Mariinského divadla v Petrohrade. V období 19091929 bola členkou slávneho Ďagilevovho súboru Ballets russes, kde sa preslávila najmä hlavnými rolami v inscenáciách Michaila Michajloviča Fokina, ktorý bol jeden čas aj jej nápadníkom. V roku 1918 sa vydala za britského diplomata Henryho Jamesa Bruca a usadila sa v Londýne. So svojím manželom mala, ešte pred samotným sobášom, syna menom Nikita (19162002). V rokoch 19301955 bola viceprezidentkou londýnskej Kráľovskej akadémie tanca, spoluzakladala tiež londýnsky Kráľovský balet. Napísala tiež niekoľko kníh o baletnom umení.
Leland Stanford

Amasa Leland Stanford (* 9. marec 1824, Watervliet, New York, USA† 21. jún 1893, Palo Alto, Kalifornia) bol americký podnikateľ, politik a filantrop.
Počas Kalifornskej zlatej horúčky odišiel z New Yorku do Kalifornie a zbohatol vo veľkoobchode. Bol prezidentom železníc Southern Pacific Railroad a Central Pacific. V rokoch 18621863 bol guvernérom Kalifornie, v rokoch 18851893 senátorom, za Republikánsku stranu. Ako politik využíval protičínske nálady a bojoval za obmedzenie imigrácie z Číny.
V roku 1885 založil Stanfordovu univerzitu, pod názvom "Leland Stanford Junior University", to na uctenie pamiatky svojho syna, ktorý zahynul na týfus rok predtým vo Florencii, počas rodinného výletu po Európe. Univerzite daroval 40 miliónov dolárov (viac ako miliarda v cenách roku 2010). V kampuse Stanfordovej univerzity sa nachádza aj rodinná hrobka, v ktorej je Leland Stanford pochovaný. Bol slobodomurárom.
Letisko Sumburgh

Letisko Sumburgh () (IATA: LSI, ICAO: EGPB) je najväčšie vnútroštátne civilné letisko na Shetlandských ostrovoch (Škótsko, Spojené kráľovstvo). Nachádza sa na južnom výbežku ostrova Mainland pri dedine Sumburgh asi 40 km južne od Lerwicku, hlavného mesta súostrovia. 
Letisko obsluhuje letecká spoločnosť Loganair (od septembra 2017 pod značkou Flybe). Z letiska premávajú vnútroštátne lety do Aberdeenu, Glasgowa, Edinburghu, Invernessu a Kirkwallu.
Renata Scottová

Renata Scottová (* 24. február 1934, Savona, Taliansko16. august 2023, New York, USA) bola talianska operná speváčka, sopranistka, neskôr operná režisérka. Ako speváčka sa špecializovala na bel canto a Verdiho repertoár. Spievala 45 operných rolí od osemnástich skladateľov.
Život.
Debutovala v osemnástich rokoch rolou Violetty vo Verdiho "La traviata". V La Scale prvýkrát spievala v roku 1953. Do zahraničia prenikla v septembri 1957, to keď na festivale v Edinburghu musela zaskočiť za slávnu Mariu Callasovú v Belliniho "La sonnambula" a zožala úspech. Jej kariéra kulminovala v 60. rokoch 20. storočia. Roku 1964 spievala s ansámblom La Scaly aj v Bolšojom teatru v Moskve, išlo o prvé vystúpenie západných operných umelcov v Sovietskom zväze v ére Studenej vojny. O rok neskôr debutovala v Metropolitnej opere v New Yorku v "Madama Butterfly". Na tejto scéne potom stvárnila 26 rolí vo viac ako 300 predstaveniach.
Spevácku kariéru ukončila v roku 2002 a potom sa úspešne obrátila k réžii (o. i. Ceny Emmy za televíznu réžiu "Gioconda" a "Traviaty") a pedagogickej činnosti na "Accademia Nazionale di Santa Cecilia" v Ríme a na "Juilliard School" v New Yorku. Žila v USA, spolu so svojím manželom, huslistom Lorenzo Anselmim.
Persaios

Persaios () môže byť:
Alfonz I. (Aragónsko)

Alfonz I. Aragónsky zvaný Bojovník (* cca 1073† 7. september 1134) bol navarrský a aragónsky kráľ v rokoch 11041134.
Alfonz bol synom aragónskeho kráľa Sancha I. a jeho druhej ženy Felicie z Rouse. V roku 1109 sa stal manželom kastílskej kráľovnej Urracy Kastílskej. Hlavnou vášňou kráľovho života bol boj – proti moslimom aj proti vlastnej manželke. Zomrel bez potomstva, kráľovstvo odkázal johanitom a templárom.
Je zakladateľom benediktínskeho kláštora San Pedro el Viejo, Rádu Svätého Spasiteľa z Monrealu a mesta Puigcerdà. Na jeho dvore pôsobil ako lekár pokrstený žid Peter Alfonsi.
Alfonzovým nástupcom na aragónskom tróne sa stal jeho mladší brat Ramiro II., ktorý musel požiadať o pápežský dišpenz, pretože bol už v čase bratovej smrti mníchom.
Dennis Quaid

Denis Quaid (* 9. apríl 1954, Houston, Texas, USA) je americký herec, scenárista, režisér, producent, hudobník a skladateľ (člen skupiny "Sharks"), brat herca Randyho Quaida.
Životopis.
Dramatické umenie študoval na Univerzite v Houstone, štúdium však nedokončil. Spoločne so svojím bratom Randym začal najprv vystupovať ako zabávač a kabaretný komik v rodnom Houstone, v roku 1972 presídlil do Los Angeles do centra amerického filmového a televízneho priemyslu. Zo začiatku sa mu príliš nedarilo a presadzoval sa tu dosť pomaly, prvú roličku dostal v roku 1975 v snímke "Crazy Mama", jeho prvá naozaj významnejšia filmová rola prišla až v športovej dráme "A čo ďalej?" v roku 1979. Astronauta Gordona Coopera stvárnil vo filme "Správna posádka" zaoberajúcom sa históriou amerických kozmických letov. 
Prvú hlavnú úlohu dostal až v roku 1983 v inak dosť neúspešnom filme "Čeľuste III.". V roku 1989 si zahral postavu speváka Jerryho Lee Lewisa v životopisnom filme "Great Balls of Fire!", kde veľmi dobre využil svoje hudobné nadanie.
V roku 1996 hral hlavnú úlohu vo fantasy dráme "Dračie srdce", v roku 1997 tiež zaujal jeho výkon v kriminálnej dráme "Gang policajtov".
Ako režisér debutoval v roku 1998 televíznym filmom "Všetko, čo povznáša".
Zložil ústredné piesne k trom filmom: "Noc, kedy v Georgii zhasli svetlá", "Dosť drsný" a "Polícia z New Orleans", vo všetkých týchto snímkach hral tiež významné úlohy.
V roku 2004 účinkoval v katastrofickom sci-fi thilleri "Deň potom", v tom istom roku si zahral hlavnú rolu marketingového manažéra aj v komédii "[V dobrej spoločnosti".
Osobný život.
Bol trikrát ženatý, prvýkrát v rokoch 1978 až 1983 s herečkou P. J. Soles, druhýkrát tiež s herečkou Meg Ryan (1991 - 2001), s ktorou má syna Jacka Henryho (* 1992), od roku 2004 je ženatý s Kimberly Buffington. Medzi jeho koníčky patrí golf.