burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Blúdivý prúd

Blúdivý prúd alebo menej vhodne bludný prúd je jav, ku ktorému dochádza, ak sú časti elektrického obvodu na viacerých miestach vo vodivom kontakte s okolitým prostredím. Keďže elektrický prúd tečie všetkými vodivými cestami a odpor prostredia nie je nekonečný, tečie časť elektrického prúdu z jedného miesta kontaktu do iného cez štruktúry okolitého prostredia a nie vodičom.
Výskyt.
K vzniku blúdivých prúdov dochádza najčastejšie pri uzemnených obvodoch (kontaktom je tu práve uzemnenie a okolitým prostredím pôda). Typickým príkladom je elektrifikovaná železnica, kde tvorí trolejové vedenie jeden vodič a koľajnice druhý. Blúdivé prúdy však vznikajú i v konštrukcii auta či v stenách domov pri nekvalitnej elektroinštalácii. Môže sa prejavovať napríklad blikaním žiaroviek, ktoré by mali byť vypnuté.
Dopady.
Najvážnejšie dopady majú blúdivé prúdy v okolí elektrifikovaných železničných tratí. Dôvodom sú veľmi vysoké prúdy, ktoré sú potrebné pre pohon vlakov. Blúdivý prúd tečie v zemi cestami najnižšieho odporu, vrátane kovových potrubí a vodivých prvkov stavebných konštrukcií. Na rozhraniach medzi vodičmi a vlhkou pôdou dochádza k elektrolýze, ktorá spôsobuje koróziu až deštrukciu kovových štruktúr uložených v zemi pozdĺž trate.
Trakcia využívajúca jednosmerný prúd je približne 100× problematickejšia než striedavá, keďže v prípade striedavého prúdu si kovové konštrukcie rolu anódy a katódy periodicky vymieňajú s frekvenciou rovnou sieťovej, takže korózia je pomalšia (materiál, ktorý sa pri kladnej polarite uvoľní, sa pri zápornej naviaže). V prípade toku jednosmerného prúdu dochádza k trvalému rozrušovaniu konštrukcie v role anódy.
Účinky blúdivých prúdov závisia na polarite zdroja. Ak je kladný pól v trolejovom vedení (resp. napájacej koľajnici) a záporný pól v koľajniciach, sú dopady korózie sústredené do okolia meniarní. Toto zapojenie je majoritné, používa sa na železnici, v pražskom metre a na väčšine električkových tratí (napr. v Bratislave, Prahe, Moste, Plzni, Liberci, Olomouci).
V opačnom prípade (kladný pól v koľajniciach, záporný v trolejovom vedení) ku korózii dochádza v mieste, kde sa práve nachádza hnacie vozidlo, z dlhodobého hľadiska teda rovnomerne pozdĺž celej trate. S týmto zapojením sa stretneme mestách, kde v minulosti fungovala intenzívna nákladná električková doprava (Brno, Ostrava, Košice).
Obava pred dopadmi účinkov blúdivých prúdov na mestskú infraštruktúru a základy budov viedla pri stavbe londýnskeho metra k napájaniu vozidiel dvoma izolovanými napájacími koľajnicami namiesto jednej.
Kronika od jari do jesene pána Lü

Kronika od jari do jesene pána Lü (iné názvy: Letopisy pána Lü, Anály pána Lü, Letopisy/anály jari a jesene pána Lü, Lü-š´ čchun-čchiou; ; letopisy pána Lü (porov. Anály jarí a jesení) je encyklopedická kniha, ktorá vznikla v štáte Čchin v období bojujúcich štátov.
Anály vznikli okolo roku 256 pred Kr. pod patronátom Lü Pu-weja, ktorý bol bohatým kupcom a predposledným kancelárom kráľovstva Čchin. Podľa vzoru feudálnych pánov, ktorí boli mecenášmi mladých učencov, pozýval aj Lü Pu-wej do svojho domu nadaných mužov, ktorých podporoval a poveril ich spísaním obšírneho diela.
Dielo bolo pravdepodobne myslené ako zhrnutie vtedajšej vedy a formuláciou filozofických základov moci a pôsobenia panovníka. V treťom storočí pred naším letopočtom vznikli predpoklady pre uskutočnenie zjednotenia Číny a realizovať ho bolo zrejme Lü Pu-wejovým úmyslom.
Dielo sa delí na almanachy "Ťi", skúmania "Lan" a rozhovory "Lun". Almanachov je 12 a každý sa delí do piatich podkapitol. Opisujú sa v nich astronomické javy, poľnohospodárstvo, povinnosti vládcu a mravy. Osem skúmaní a šesť rozhovorov sa zaoberá rôznorodými témami, prevažujú však úvahy nad úlohou vládcu, sú v nich obsiahnuté rady vládcom, vymedzené povinnosti úradníkom či popísané potrebné cnosti.
Lojalisti (Americká revolúcia)

Ako lojalisti alebo loyalisti ("loyalists") boli za Americkej revolúcie označovaní severoamerickí kolonisti, ktorý zostali verní Korune (tj. Kráľovstvu Veľkej Británie). Alternatívne označenie pre túto skupinu bolo: toryovia ("Tories"), kráľovi muži ("King's Men") či royalisti ("Royalists"). Tato strana dominovala v Kanade, naproti tomu v Trinástich kolóniách bola podstatne slabšia. V priebehu Americkej revolúcie a po nej preto loyalisti z týchto oblastí odchádzali do Kanady (hlavne do oblasti Veľkých jazier a Rieky svätého Vavrinca) a usídľovali sa tam. Silné pozície mali loyalisti v rámci povstaleckých kolónií iba v New Yorku, ale v dôsledku vojenských porážok, ktoré Británia utrpela, ich museli tiež opustiť.
Zdroj.
Hraničná pri Hornáde

Hraničná pri Hornáde bola v rokoch 1964 až 1986 obec v okrese Košice-okolie, ktorá vznikla spojením obcí Kechnec a Milhosť. V roku 1986 obec spojili s obcou Seňa, čím Hraničná pri Hornáde zanikla. V roku 1990 sa Milhosť a Kechnec od Sene osamostatnili.
Anaxandridas II.

Anaaxandridas II. alebo Anaxandridás II. () bol kráľ Sparty z kráľovského rodu Agiovcov približne od roku 560 pred Kr. do roku 520 pred Kr. Jeho spolukráľmi z kráľovského rodu Eurypontovcov boli Agasikles (Vládol cca 575 – 550 pred Kr.) a Aristón (vládol cca 550 – 515 pred Kr.).
Rodina.
Anaxandridas bol podľa historika Herodota synom a nástupcom Leóna. Jeho manželstvo uzavreté s dcérou vlastného brata bolo dlho bezdetné a keďže tým hrozilo vymretie kráľovského rodu Agiovcov, efori mu navrhli, aby sa s ňou rozviedol. On to odmietol a preto mu aj keď to bolo proti spartským mravom dovolili uzavrieť druhé manželstvo. Druhá manželka (Prinetades) mu porodila syna Kleomena. Onedlho však otehotnela aj prvá manželka a porodila syna Dóriea a neskôr synov Kleombrota a Leónida.
Vojna s Tegeou.
Vojnu s Tegeou neúspešne viedli už jeho otec León a starý otec Eurykratides. Anaxandridovi sa po dlhých bojoch približne v roku 554 pred Kr. Tegeu podarilo dobyť. Tegea si z rozhodnutia Sparty zachovala istú nezávislosť vo vnútroštátnych záležitostiach, ale stali sa jej závislými spojencami. Pre Spartu to bol prelomový čas a stáva sa tým najmocnejším štátom na Peloponéze.
Založenie peloponézskeho spolku.
Okolo roku 550 pred Kr. pod vedením Sparty sa peloponézske štáty s výnimkou Argu a Acháje združili do ústredne riadeného vojenského zväzu tzv. peloponézskeho spolku. Tento vojenský spolok zohral dôležitú úlohu pri dosiahnutí hegemónie Sparty v Gréckom svete.
Víťazstvo nad Argom.
Pozíciu hegemóna si na Peloponéze Sparta upevnila víťazstvom, ktoré dosiahli Sparťania pod vedením Anaxandrida a jeho spolukráľa Aristóna v roku 546 pred Kr. Nebolo to však konečné víťazstvo. Argos sa stal pre Spartu aj v blízkej budúcnosti po Aténach ich najväčším protivníkom. 
Nástupníctvo.
Po smrti Anaxadrida, ktorý vládol dlhých štyridsať rokov sa z rozhodnutia eforov a gerúzie stal následníkom okolo roku 520 pred Kr. syn jeho druhej manželky Kleomenes. O nástupníctve Kleomena rozhodli na základe Lykurgových zákonov, podľa ktorých sa dedičom stáva najstarší syn kráľa.
Pozri aj.
V zoznamoch kráľov sa Anaxandridas uvádza ako druhý, lebo v zozname kráľov z rodu Eurypontovcov je uvedený u niektorých antických historikov tiež Anaxandridas, ktorý vládol približne sto rokov pred ním. V zozname kráľov Eurypontovcov z týchto rokov vládne zmätok a niektorí historici spochybňujú existenciu Anaxandrida I., ale keďže je v zoznamoch uvádzaný jeho existencia nie je nemožná.
Železničné priecestie

Železničné priecestie je úrovňové kríženie pozemnej komunikácie so železničnou traťou.
Bezpečnosť.
Kolízia cestného vozidla či chodca s vlakom má často fatálne následky. Riziko kolízie závisí od frekvencie cestnej i železničnej dopravy. Pre informovanie vodičov a chodcov o prichádzajúcom vlaku či zabránenie ich vstupu na priecestie sa inštalujú priecestné zabezpečovacie zariadenia; hovoríme o zabezpečenom priecestí.
Priecestia bez zabezpečovacieho zariadenia (nezabezpečené priecestia) sa vyskytujú na tratiach s nízkou intenzitou dopravy (malým dopravným momentom).
Označenie.
Na ceste.
Na železničné priecestie upozorňuje chodcov a vodičov automobilov niekoľko dopravných značiek:
Návestné tabule sa umiestňujú 240, 160 a pred priecestím (počet pruhov × = vzdialenosť). Zobrazené návestné tabule sú pre pravú stranu vozovky, na ľavú sa umiestňujú značky A 27a, A 28a a A 29a.
A Sense of Purpose

A Sense of Purpose je deviaty štúdiový album švédskej melodic death metalovej kapely In Flames. V Severnej Amerike bol vydaný 1. apríla 2008 cez Nuclear Blast, v Európe 4. apríla 2008 cez Koch Records. Bol tiež vydaný ako limitovaná edícia (s tromi bonusovými skladbami, len okolo 1 500 kópií).
10. apríla sa album stal najlepším, v oficiálnom švédskom rebríčku albumov. Obsadil tiež 28. miesto v rebríčku Billboard 200. Zatiaľ sa z albumu predalo 295 000 kópií.
Limitovaná edícia obsahuje DVD so 160-minútovým dokumentom o natáčaní albumu.
Zoznam skladieb.
Texty a hudba: Anders Fridén, Bjorn Gelotte, Jesper Strombald
Bonusové skladby
Bariloche

Bariloche môže byť:
Belgrano

Belgrano môže byť:
Bandera

Bandera môže byť:
Depešák

Depešák bolo slangové označenie príslušníka hudobnej subkultúry, ktorá bola v 80. rokoch 20. storočia ovplyvnená hudbou a popkultúrnymi znakmi britskej elektronickej skupiny Depeche Mode. Anglická skupina bola magazínom "Q" označená ako "„najpopulárnejšia elektronická skupina, akú kedy svet poznal“" a novinami "Sunday Telegraph" ako "„jedna z najväčších britských popových skupín všetkých čias“".
Termín sa používal v krajinách bývalého Česko-Slovenska, kde v 80. a 90. rokoch prevládali subkultúry metalistov (poslucháči inklinujúci k metalovému žánru) a depešákov. Prívrženci tejto subkultúry považovali skupinu často za svoj „bezhraničný vzor“. 
Znaky.
Depešáci svojej filozofii prispôsobovali aj zovňajšok, ktorému dominovala čierna farba a účes podľa vzoru členov skupiny: na bokoch uhladený zostrih s dlhšími vyčesanými vlasmi na temene.
Najlepších 15 rockov

Najlepších 15 rockov je kompilácia skupiny Iné Kafe. Obsahuje dve CD, prvé obsahuje základné single, druhé obsahuje unplugged verzie niektorých piesní.
Zoznam skladieb.
CD 1 - Originals.
Pieseň „Keby prachy z neba padali“ bola pôvodne nahratá pre album "Bez Udania Dôvodu", nakoniec sa však pre odlišný zvuk na albume nenachádzala. Mojich najlepších 15 rockov sa pôvodne volala Mojich najlepších 10 rokov a bola hraná v roku 2005 pri príležitosti osláv desiateho výročia založenia skupiny. „Deja vu“ bola pôvodne hraná na koncerte v Prahe (31. 1. 2009).
Piesne „Závisť“ a „Alibi“ sa na kompiláciu nedostali, posledné štyri piesne neboli radovými singlami.
Camillo Golgi

Camillo Golgi (* 7. júl 1843, Corteno,Taliansko - † 21. január 1926, Pavi) bol taliansky lekár, patológ a vedec, držiteľ Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu.
Životopis.
Camillo Golgi sa narodil v mestečku Corteno na severe Talianska. Jeho otec bol doktorom a okresným úradným lekárom. Golgi študoval na univerzite v meste Pavia, kde pracoval v laboratóriu experimentálnej patológie pod vedením Giulia Bizzozera, ktorý objasnil vlastnosti kostnej drene. Promoval v roku 1865. 
Značnú časť svojej kariéry sa venoval štúdiu centrálnej nervovej sústavy (CNS). V druhej polovici 19. storočia bola laboratórna technika zafarbovania buniek tkaniva nepostačujúca pre štúdium nervového tkaniva. Kým pracoval ako hlavný úradný lekár v psychiatrickej nemocnici, experimentoval s kovovou impregnáciou nervového tkaniva, používajúc hlavne striebro. Objavil takú metódu farbenia nervového tkaniva, pri ktorej sa zafarbil len náhodný počet buniek, ktoré sa však zafarbili úplne. To mu umožnilo vidieť dráhy nervových buniek v mozgu po prvý raz. Svoj objav nazval „čierna reakcia“ (tal. "reazione nera"), ktorá neskôr dostala názov Golgiho metóda. Výsledkom chemických reakcií počas tejto metódy bol čierny povlak na tele neurónu, rovnako ako na axóne a všetkých dendritoch, poskytujúci veľmi jasný a dobre kontrastujúci obraz celkového neurónu na žltom pozadí.
Ako dodatok k svojmu objavu, Golgi objavil zmyslový orgán v šľachách, ktorý nesie jeho meno (Golgiho šľachový receptor). Študoval aj životný cyklus maláriovca a prepojil načasovanie horúčok pri malárii so životným cyklom organizmov dnes nazvaných "Plasmodium vivax" a "Plasmodium malariae". Využívajúc svoju farbiacu techniku, Golgi v roku 1898 identifikoval vnútrobunkový aparát, ktorý bol po ňom nazvaný (Golgiho aparát).
V roku 1906 dostal Golgi spolu so Santiagom Ramónom y Cajalom Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za štúdium štruktúry nervovej sústavy.
Zomrel v talianskej Pavii v januári 1926.
Demerara

Demerara () je rieka v Guyane v Južnej Amerike. Je dlhá približne . Povodie má rozlohu približne .
Livin’ in a World Without You

Livin' in a World Without You je pieseň fínskej rockovej skupiny The Rasmus a zároveň aj prvý singel albumu Black Roses. Singel vyšiel 10. septembra vo Škandinávii, 12. septembra v Nemecku, Rakúsku a Švajčiarsku a 15. septembra vo svete. Prvýkrát bola pieseň zahraná vo fínskej rozhlasovej stanici YleX 25. júla 2008 o 8:35. Livin' in a World Without You bola prvýkrát naživo zahraná v Berlíne 5. júla 2008 spolu s ďalšou novou piesňou Ten Black Roses. Video bolo odhalené 15. augusta 2008 na webových stránkach skupiny. Pieseň bola úspešná hlavne doma vo Fínsku ale presadila sa aj v zahraničí, hlavne v Grécku.
Celtic Frost

Celtic Frost bola švajčiarska thrashmetalová hudobná skupina založená v roku 1984 v Zürichu. Sú známi ako vzor väčšiny blackmetalových hudobných skupín. Inšpirovali sa heavymetalovými skupinami ako Black Sabbath, Angel Witch, Venom a pod. Skupina bola aktívna od roku 1984 do 1993 a opätovne sformovaná v roku 2001. Po odchode Toma Gabriela Fischera v roku 2008, sa skupina opäť rozišla.
Žáner.
Skupina vznikla zo skupiny Hellhammer, preto vo svojej ranej fáze hrala vtedajší black metal (podobný Venom), postupne sa však začala viac orientovať na čistý thrash metal. Na albume "Cold Lake" experimentovala s glam metalom, posledný album "Monotheist" je označovaný ako gothic/doom metal.
Sylvia Čápová-Vizváry

Mgr. art. Sylvia Čápová-Vizváry, ArtD. (* 12. marec 1947, Szombathely, Maďarsko) je slovenská klaviristka. Základy klavírnej hry získala u svojej matky Gizely Čápovej, učiteľky klavíra. Ako sedemročná bola prijatá na Konzervatórium v Bratislave ako mimoriadna žiačka. Ako pätnásťročná navštevovala popri hre na klavíri i triedu kompozície a dirigovania.
Ocenenia.
Jej schopnosti boli už od detstva ocenené na viacerých celoštátnych súťažiach v Prahe, kde získala niekoľkokrát za sebou 1. miesto. Ako pätnásťročná získala prvú cenu na celoštátnej súťaži umeleckých škôl. V rozhlasovej súťaži o cenu „Štúdia mladých“ jej udelili čestné uznanie. Je semifinalistkou medzinárodnej súťaže P. I. Čajkovského v Moskve a medzinárodnej súťaže G. Enescu v Bukurešti.
Účinkovanie.
Pravidelne koncertuje na domácich a zahraničných pódiách (v Česku, Maďarsku, Poľsku, Nemecku, Holandsku, Bulharsku a v krajinách bývalého Sovietskeho zväzu, na Kube, v Brazílii, v Taliansku, Rakúsku a iné).
Ako sólistka s poprednými symfonickými orchestrami (Slovenská filharmónia, Symfonický orchester Slovenského rozhlasu, Štátna filharmónia Košice, Štátny symfonický orchester Hradec Králové, Plzenský rozhlasový orchester, Jenská filharmónia, Hallská filharmónia, Severoholandský filharmonický orchester, Filharmonický orchester v Havane, Symfonický orchester v Rio de Janeiro a pod.)
Gramofónové spoločnosti Opus, Audiophon, Pacific, Naxos, Marco Polo, Amadis a iné vydali CD s jej nahrávkami.
Pravidelne nahráva pre Slovenský rozhlas a Slovenskú televíziu. Nahrávala tiež pre rozhlasové štúdio v Kolíne nad Rýnom.
Je vyhľadávanou umeleckou partnerkou slovenských aj zahraničných inštrumentalistov a spevákov, jej doménou je však sólová činnosť.
Zoznam ceremónií Academy Awards

Nasledujúci zoznam je zoznam ceremónií Academy Awards vrátane dátumu ceremónie, roku, za ktorý bolo ocenenie udelené, moderátora ceremónie a víťaza v kategórii najlepší film.
TBD

TBD môže byť:
Praha-Vysočany (železničná stanica)

Praha-Vysočany je železničná stanica na území pražskej štvrti Vysočany na adrese Paříkova 100/13. Zdieľajú ju trate 070 do Turnova a 231 do Nymburku a Kolína. Nachádza sa blízko stanice metra Vysočanská a električkovej zástavky Nádraží Vysočany (na Sokolovské ulici). Prístupná je z južnej strany podchodom z Podnádražní ulice a zo severnej strany podchodom z ulice U vinných sklepů.
Trate.
Na stanici Praha-Vysočany sa od roku 1873 stretajú dve trate:
Staničná budova.
Budova je umiestnená ostrovne, uprostred koľajiska, je preto prístupná len podchodom. Je to jediný prípad ostrovného umiestnenia v Prahe. Sú tu dve oddelené haly, prechod medzi nimi je možný len podchodom alebo nástupišťom. V západnej je predaj cestovných lístkov, tabuľa s aktuálnymi odchodmi vlakov a lavičky pre cestujúcich. Vo východnej hale sa nachádza cestovný poriadok a historické česko-nemecké orientácie.
Koľajisko.
Koľajisko je približne 5 m nad úrovňou podchodu a okolitých ulíc; na násype spevnenom oporným múrom. Na každom zhlaví je stavidlo, výhybky sú prestavované elektromagneticky alebo ručne na mieste. Návestidlá sú svetelné.
Staničná budova rozdeľuje koľajisko na 2 časti, severnú (turnovskú) a južnú (nymburskú). Prejazd medzi nimi je možný cez obe zhlavia úvraťou.
Turnovská časť.
Časť koľajiska na sever od staničnej budovy náleží turnovskej trati. Je na nej 5 dopravných (osobné vlaky zastavujú na dvoch najbližšie k staničnej budove) a 2 manipulačné koľaje. Využívajú ju vlaky idúce z Nymburka do Prahy a oba smery trate do Turnova.
Nymburská časť.
Nymburská trať obchádza staničnú budovu z južnej strany (smerom od staničnej budovy k Vysočanom). Koľajisko má 4 dopravné a 1 manipulačnú koľaj. Osobné vlaky zastavujú, podobne ako v Turnovskej časti, na najbližších dvoch koľajách. Až na výnimky ju využívajú vlaky idúce na Nymburk.
Koľaj najbližšie k staničnej budove (služobne 12) je vyššie, než ostatné, na úrovni nástupiska. To umožňuje bezúrovňový prechod na vyvýšené nástupište 2. koľaje (služobne 14).
Na pražskom zhlaví stanice sa je doposiaľ zachovaná výhybka a niekoľkometrový úsek zrušenej trate Praha-Vysočany – Nádraží Těšnov
Dopravný význam.
Stanica má v dnešnej dobe veľký význam najmä pre osobnú prímestskú dopravu. Oblasť Vysočian má veľmi dobrú obslužnosť MHD (stanica metra, električky a niekoľkých liniek autobusov), preto je stanica menej využívaná pre cesty do centra.
Nákladná doprava je dnes oproti minulosti značne redukovaná, najmä kvôli úpadku ČKD.
Teo Torriatte (Let Us Cling Together)

„Teo Torriatte (Let Us Cling Together)“ (手をとりあって, Te o Toriatte) je skladba skupiny Queen na albume "A Day at the Races" z roku 1976. Napísal ju gitarista Brian May. Je desiata a zároveň posledná skladba na albume.
Skladba je zaujímavá tým, že má dve verzie zaspievané v japončine; je to jedna zo štyroch piesní Queen, kde je celá sloha zaspievaná v inom jazyku, než je anglický. Pieseň sprevádza klavír, umelý klavír a harmónium. Na všetkých týchto nástrojoch hral Brian May. Je to jediná pieseň, v ktorej Freddie Mercury nehrá na klavíri.
Škrečok džungarský

Škrečok džungarský (iné názvy: chrček džungarský, škrečok džungársky, chrček džungársky; lat. "Phodopus sungorus", Pallas, 1773) je malý hlodavec z podčeľade škrečkorodé, pochádzajúci pôvodne zo stepí južnej a strednej Sibíri, no vyskytuje sa aj v Kazachstane, Mongolsku a severnej Číne. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov škrečok džungarský patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy.
Opis.
Dorastá do dĺžky 7 a dožíva sa maximálne 2 2,5 roka (4).
Spôsob života.
Škrečok džungarský je väčšinou veľmi aktívny v noci. Pri hľadaní potravy bol zaznamenaný aj 300 m od svojho úkrytu a aj pri nízkych teplotách -40 °C. Najaktívnejší je v novembri (až 8 h), najmenej v marci (2 h). Úkryt je stavba pod zemou so 4 až 6 vstupnými otvormi, hniezdová komôrka býva v hĺbke .
Rozmnožovanie.
Pohlavne dospelý v troch mesiacoch veku, no najplodnejší je okolo 8 až 12 mesiaca života. Samica po 22 dňoch gravidity vrhne 4 až 8 slepých a bezsrstých mláďat. Je zaujímavý neobvyklým správaním samca, ktorý asistuje samici pri pôrode a pomáha jej starať sa o mláďatá. Samica je schopná reprodukcie už krátko po vrhu a to až 8 krát ročne.
Škrečok má 4 nohy. V zimných mesiacoch vyberá aj nestrávené semená z trusu.
Chov.
Potrava pre škrečka sa dá kúpiť v každom petshope. Kde kúpite zmes pre škrečka (tvoria ju väčšinou obilniny + granulky, ktoré sú vitamíny pre škrečky). V týchto potravinových balíčkoch z obchodu je Škrečok džungarský celkom vyberavý. A časom uvidíte že keď ho krmíte vyberá si len svoje obľúbené maškrtky. To ale nehrá veľkú úlohu keďže škrečok toho veľa nezje Okrem toho škrečka džungárskeho môžete kŕmiť akoby to bola myš. Takže určite nepohrdne tvrdým rožkom, mrkvou alebo inou zeleninou. (zdroj - džungarský, Všetko o škrečkovi džungarskom)
Dopravný podnik mesta Žiliny

Dopravný podnik mesta Žiliny s.r.o. (skratka DPMŽ) v rokoch 1963 až 1992 DPMŽ neexistovalo samostatne ale bolo začlenené do podniku ČSAD. 6. novembra 1992 mestské zastupiteľstvo v Žiline obnovilo DPMŽ ktorý znova prevádzkoval MHD od 1. novembra 1993. V súčasnosti poskytuje svoje služby na území mesta Žilina a jej prímestských častiach a je súčasťou Integrovaného dopravného systému Žilinského samosprávneho kraja. Prevádzkuje autobusovú a trolejbusovú dopravu. V pracovných dňoch autobusy a trolejbusy na všetkých linkách najazdia spolu a cez víkend.
Lodná doprava.
Lodná doprava bola zabezpečovaná loďou Žilina na Oravskej priehrade v päťdesiatych rokoch minulého storočia.
Výcvikové a historické vozidlá.
V súčasnosti nevlastní DPMŽ žiadne výcvikové ani historické vozidlá.
Predajne.
DPMŽ prevádzkuje 2 predajne papierových a predplatných cestovných lístkov. Nachádzajú sa na Mestskom úrade v Žiline a na Hlinkovom námestí v Žiline, otvorené sú v pracovných dňoch od 7:00 do 17:00 hod (mestský úrad) alebo od 7:00 do 18:00 (Hlinkovo nám.) Od 15. februára 2010 je možné kúpiť cestovný lístok aj pomocou SMS.
Slovenská autobusová doprava Trenčín

Slovenská autobusová doprava Trenčín, akciová spoločnosť skrátene SAD Trenčín, a. s. je autobusový dopravca zabezpečujúci hromadnú dopravu osôb v okresoch Trenčianskeho kraja .
Aktuálne prevádzkuje 329 medzimestských a 36 autobusov mestskej hromadnej dopravy.Dňa 1.9.2022 SAD Trenčín ukončila prevádzku mestskej hromadnej dopravy. Nahradila ju spoločnosť TD Transport.Dopravca akceptuje dopravné karty aj iných dopravcov zapojených v projekte Slovenský dopravný pas.
Dopravca spúšťa od 13.12.2020 v spolupráci s dopravcom SAD Prievidza, a.s. časové lístky v prímestskej doprave, na výber budú 7-dňové a 30-dňové. Možné budú zakúpiť u vodičov, e-shope a v klientskych centrách SAD Trenčín a SAD Prievidza.
Od 1.4.2021 spúšťa dopravca možnosť platby v prímestskej doprave bezhotovostne pomocou bezkontaktnej platobnej karty. Autobusy v ktorých to bude možné bude označený piktogramom "Tu zakúpite cestovný lístok bezkontaktnou platobnou kartou".
História.
Podnik, pôvodne súčasťou ČSAD odštepného podniku v Novom Meste nad Váhom sa osamostatnil v roku 1960 pod označením Dopravný závod 811 Trenčín. Po vzniku samostatného Slovenska v roku 1993 zmenil podnik názov na Slovenská autobusová doprava a v roku 1996 získal prívlastok štátny podnik. V roku 2002 bol podnik sprivatizovaný, vznikla Slovenská autobusová doprava Trenčín, akciová spoločnosť.
Predmet činnosti.
SAD Trenčín, a. s. zabezpečuje predovšetkým prímestskú dopravu v okresoch Trenčín, Považská Bystrica, Púchov, Ilava, Nové Mesto nad Váhom a Myjava. V meste Nové Mesto nad Váhom podnik prevádzkuje linky MHD. Okrem toho zaisťuje aj niekoľko liniek diaľkovej dopravy v rámci územia Slovenska a jednu linku do Chorvátska.
Autobusy.
SAD Trenčín, využíva prevažne autobusy značky Iveco, Karosa v minulosti Škoda, Praga...
V mestskej doprave využíva autobusy: Iveco Crossway LE 12M , Irisbus Citelis 18M , Irisbus Citelis 12M , Karosa B961, Karosa B952, + dopravca musí využívať v mestskej doprave aj prímestské autobusy(2-dverové) Irisbus Crossway 10,6M .
V prímestskej doprave využíva autobusy: Iveco Crossway 10,6M , Iveco Crossway LE(low entry).
Prevažná časť autobusov disponuje s Wifi, bezbarierovým prístupom a po novom aj platbu bezkontaktne platobnou kartou, TSK sa snaží vymieňať zastarané prímestské autobusy za novšie ktoré už majú moderné motory EURO 6.
Mikojan-Gurevič DIS

Mikojan-Gurevič DIS (MiG-5) () bolo sovietske lietadlo, ktoré vzniklo na základe požiadavky Červenej armády na sprievodnú stíhačku pre sovietske diaľkové bombardéry.
Vznik a vývoj.
Konštrukčná kancelária Mikojan-Gurevič vytvorila projekt dvojmotorového sprievodného lietadla DIS (Dvuchmotornyj Istrebiteľ Soprovoždenij - dvojmiestny sprievodný stíhač). Prvý prototyp vzlietol 11. júna 1941, teda krátko pred prepadnutím Sovietskeho zväzu. S postupom nemeckej armády sa ukázalo, že sovietske letectvo potrebuje najmä frontové stroje, a tak sa projekt odložil. Navyše došlo k evakuácii továrne, takže konštrukčná kancelária sa k projektu vrátila až v roku 1942, kedy bolo lietadlo upravené ako sprievodné, bojové, bombardovacie a torpédové lietadlo. Vzhľadom na to, že motory Mikulin AM-37 neboli k dispozícii, bol v druhom prototype použitý motor Švecov AŠ-82F. Zdalo sa, že sa lietadlo začne vyrábať sériovo, ale nakoniec k tomu nedošlo.
Caprica

Caprica je spin-off seriál novej verzie seriálu Battlestar Galactica odohrávajúci sa 58 rokov pred pádom 12 kolónií. Zameriava sa na osud rodín Graystonových a Adamových.
Aľaksandr Pavlavič Hleb

Aľaksandr Pavlavič Hleb, , (* 1. máj 1981, Minsk, Bielorusko) je bývalý viacnásobný reprezentant Bieloruska. Väčšinu svojej kariéry strávil v drese Barcelona.
Štátna cesta 1 (Maďarsko)

Štátna cesta 1 (, ) je maďarská 171 kilometrov dlhá hlavná cesta (resp. cesta I. triedy, ). Začína v hlavnom meste Budapešť, prechádza mestami Tatabánya, Komárom, Győr a končí na rakúskej štátnej hranici pri obci Hegyeshalom. Na rakúskej strane na ňu nadväzuje spolková cesta 10.
História.
Cesta bola vystavaná v 50. rokoch 19. storočia ako súčasť štátnej dopravnej cesty Budapešť-Viedeň (). Išlo o prašnú cestu, ktorá postačovala vtedajším podmienkam a hustote dopravy. Neskôr však, v súvislosti so vznikom automobilu, vznikli úvahy o jej prebudovaní na betónovú, resp. bezprašnú komunikáciu. Plány však narušila prvá svetová vojna a ťažká hospodárska situácia krajiny počas hospodárskej krízy v 20. rokoch. Výstavba betónovej cesty sa začala až po konsolidácií ekonomiky Maďarska na prelome 20. a 30. rokov. 
Druhá svetová vojna a ustupujúca nemecká armáda zanechali túto cestu v katastrofálnom stave. Po ukončení vojny boli vystavané dočasné mosty a vykonané najnutnejšie úpravy, aby bola doprava po nej vôbec možná. Koncom 40. rokov sa začala generálna rekonštrukcia cesty, ktorá bola ukončená v roku 1953.
Až do 70. rokov bola štátna cesta 1 hlavnou tepnou na trase Budapešť-Viedeň. Jej funkciu postupne prebrala diaľnica M1, ktorá bola dokončená v roku 1996.
Štátna cesta 27 (Maďarsko)

Štátna cesta 27 (, ) je maďarská hlavná cesta (resp. cesta druhej triedy, ), ktorá začína v meste Sajószentpéter a pokračuje cez obce Edelény, Szendrőlád, Szendrő a Bódvaszilas až na slovenské hranice pri obci Tornanádaska.
Žďákovský most

Žďákovský most je oceľový cestný most cez rieku Vltava v okrese Písek, v Južných Čechách. Je súčasťou cesty I/19, ktorá spája Tábor s Plzňou a nachádza sa asi 15 km západne od Milevska a 12 km východne od Mirovíc. Leží medzi dedinami Staré Sedlo (Orlík nad Vltavou) na ľavom brehu a Kostelec nad Vltavou na pravom brehu rieky.
Dejiny.
Stavba mosta bola zahájená súčasne so stavbou Orlickej priehrady v rokoch 1957 - 1965. Stavba s nákladom 71 miliónov korún česko-slovenských bola definitívne dokončená a uvedená do prevádzky roku 1967. Je najväčší plnostenný dvojkĺbový oceľový oblúkový most na svete. V súčasnej dobe je pravdepodobne na ôsmom mieste na svete a svoje prvenstvo drží v rámci Česka. V roku 2001 bola v rámci sympózia Mosty 2001 v Brne udelená Žďákovskému mostu cena "Most století" v kategórii oceľových cestných mostov.
Technické údaje.
Dĺžka mosta je 542,91 m. Hlavní oblúk s rozpätím medzi kĺbmi 330 m (rozpätie stredného pola vrátane kĺbov 379,60 m) podpiera konštrukciu, po ktorej vedie dvojpruhová cesta vo výške 50 m nad hladinou jazera a 100 m nad dnom rieky Vltavy. Hmotnosť oblúku je 3 100 t, hmotnosť celej použitej oceli je 4 116 ton (iný zdroj 4 465 t). Autormi projektu boli spoločnosti Pragoprojekt a Hutní projekt Praha. Stavbu realizoval podnik Hutní montáže Ostrava-Vítkovice.
Cela

Cela môže byť:
Štátna cesta 26 (Maďarsko)

Štátna cesta 26 (, ) je 44,6 km dlhá hlavná cesta (resp. cesta druhej triedy, ) v Maďarsku. Začína sa v meste Miškovec, kde sa napája na štátnu cestu 3 a pokračuje cez Sajószentpéter, Kazincbarciku a Putnok až na slovenskú štátnu hranicu pri obci Bánréve.
Na úseku od Miškovca po križovatku s cestou do obcí Sajóbábony a Sajóecseg "(9 km)" je cesta vybudovaná v smerovo rozdelených štyroch jazdných pruhoch.
Cesta II. triedy 551 (Slovensko)

Cesta II. triedy 551 bola v rokoch 1946 až 1953 cesta II. triedy na Slovensku.
História.
Cesta viedla z centra Košíc od križovatky s cestou I/19 na hraničný priechod Milhosť do Maďarska. Po modernizácii v roku 1953 bola preklasifikovaná na cestu I. triedy a začlenená do cesty I/68.
Mytilini

Mytilini resp. v staroveku Mytiléné (staroveký názov prepisovaný aj Mytiléne; po slovensky Mytiléna alebo staršie Mytileny) je ekonomické, administratívne a kultúrne centrum gréckeho ostrova Lesbos. Je hlavným mestom okresu Lesbos a kraja Severná Egeis. Mesto sa nachádza na juhovýchodnom kraji ostrova na pobreží Egejského mora. Je sídlom biskupa pravoslávnej cirkvi. V meste sa nachádza univerzita a medzinárodné letisko. 
Mesto bolo osídlené už v 10. storočí pred Kr. a patrí medzi najstaršie mestá na svete. Medzi významných obyvateľov mesta patrila starogrécka poetka Sapfó a básnik Alkaios, mudrc Pittakos z Mytilény. Krátky čas žil v meste aj Aristoteles a Theofrastos z Eresu.
Dolomity

Dolomity sú horský masív a súčasť Álp. Väčšina územia leží v talianskej provincii Belluno, zvyšok územia zasahuje do provincií Bolzano a Trento. Zo západu pohorie ohraničuje rieka Adige a na východe údolie rieky Piava. Sever a juh ohraničuje dolina Pustertal (Val Pusteria) a Sugana (Val Sugana). Na východe pohorie pokračuje aj za rieku Piava.
Pohorie je pomenované podľa francúzskeho geológa D.G. de Dolomieu. Od augusta 2009 je pohorie zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny.
Počas prvej svetovej vojny viedla cez Dolomity hranica medzi Talianskom a Rakúsko-Uhorskom. Na Cinque Torri a Mount Lagazuoi sa dnes nachádza vojenské múzeum v prírode. Obľúbeným miestom je navštívenie niektorých zaistených ciest, ktoré vznikli práve počas vojny.
Geomorfológia.
Územie pohoria je zvyčajne rozdelené na Západné (Dolomiti di Brenta), Východné (Dolomiti d'Oltrepiave) a na juhozápade tzv. Malé Dolomity (Piccole Dolomiti), ktoré sú rozdelené údolím rieky Adiža. V pohorí sa nachádza viac ako 40 ľadovcov.
Ozonid draselný

Ozonid draselný, KO3 je dvojprvková chemická zlúčenina kyslíka a draslíka. Reaguje s vodou. Vzniká reakciou hydroxidu draselného s ozónom.
Adiža

Adiža (, lad. "Adiç", ben. "Àdexe", lomb. "Adiss", , ) je rieka na severe Talianska v regiónoch Tridentsko-Horná Adiža a Benátsko blízko hraníc s Rakúskom a Švajčiarskom. So svojou dĺžkou je po rieke Pád druhou najdlhšou riekou v Taliansku. 
Pramení v Ötztalských Alpách, pri priesmyku Reschenpass v provincii Horná Adiža nad údolím rieky Inn. Rieka tečie južne prudkým svahom až k oblasti Vinschgau, kde sa stáča na východ k mestu Merano. Tu sa vlieva rieka Passer a Adiža tečie ďalej smerom na juh. Až do mesta Verona rieky vytvorila dolinu, ktorú kopíruje železnica a od mesta Bolzano aj diaľnica A22.
&lt;br&gt;Vlieva sa do Benátskeho zálivu Jadranského mora, kde s riekou Pád vytvára spoločnú deltu.
Na rieke ležia mestá Trident a Verona. Celkovo v údolí rieky žije približne 1 637 500 obyvateľov. V rokoch 1951 a 1966 spôsobila rieka mohutné záplavy.
Adiža bývala v minulosti hlavnou cestou sťahujúcich sa národov a rôznych vojnových výprav (Cimbrovia). Na jej brehoch boli často vedené boje. Dnes je čiastočne regulovaná a leží na nej viacero hydroelektrární.
Rock Paper Scissors

Rock Paper Scissors je ženské vokálne americké trio z Iowy, príležitostne hrajúce aj na hudobné nástroje a doprevádzané tromi mužskými hudobníkmi (gitara/trúbka, klavír, bicie nástroje). Značne excentrické trio v zložení Darla Murphy (vokál, kontrabas), Miranda Mallard (vokál, príležitostne gitara, klavír) a Gemma Cohen (vokál, príležitostne kazoo) je známe vlastnými ale aj prevzatými skladbami, predovšetkým coververziou francúzskej oscarovej piesne ,Belleville Randez-vouz" z filmu Trio z Bellevile. 
História.
Skupina začala svoju kariéru potom, čo jednotlivé členky našli svoj "„osud“" v spoločnom vokálnom ladení. Pomenovali sa podľa známej hry „kameň, papier, nožnice“, pričom Miranda symbolizuje papier, Darla nožnice a Gemmin charakter má najviac vystihovať kameň. Neskôr sa k skupine pričlenil svetovo uznávaný pianista Eric Hulin a dvojica sprievodných muzikantov, medzi nimi aj ArkHal Karns hrajúci na perkusie. Trio spievalo a hrávalo známe prevzaté skladby od Andrews Sisters, Beatles, Leonarda Cohena či Joni Mitchell, podieľalo sa však aj na tvorbe vlastnej hudby, ktorá sa mala stať "„stelesnením jedinečného zvuku“" skupiny. Doposiaľ vydalo debutový album s rovnomenným názvom Rock Paper Scissors na ktorom sa trio podieľalo aj autorsky: väčšina hudby skomponovaná Ericom Hulinom, na textoch sa podieľali predovšetkým Darla Murphy a Gemma Cohen. Skupina sa venuje predovšetkým koncertnej činnosti.
Younghusbandova expedícia

Younghusbandova expedícia alebo Britská expedícia do Tibetu bola britská vojenská výprava do Tibetu v rokoch 1903-1904, ktorú viedol plukovník Francis Younghusband.
Priebeh udalostí.
Expedícia sa usilovala predovšetkým o zamedzenie potencionálnych mocenských záujmov Ruskej ríše v Tibete. Preto si chcela upevniť postavenie a vplyv v jednom zo štátnych útvarov susediacich s Britskou Indiou, s podobným zdôvodnením aké bolo uvedené pri britskej invázii do Afganistanu dvadsať rokov predtým.
Od júla 1903 tak Briti formovali svoje oddiely v indickom Gangtoku. Následnú výpravu viedol plukovník Francis Younghusband. Moderne vyzbrojené jednotky mali asi tritisíc mužov a ďalších sedemtisíc šerpov. Tibeťania vedomí si sily protivníka, urobili pokus o dohodu, s ktorou Younghusband vyslovil predbežný súhlas. No i tak došlo k bojovým stretnutiam. K masakru civilného obyvateľstva malo prísť napríklad 31. marca 1904 v priesmyku pri dedinke Guru, kde Briti postrieľali neútočiacich dedinčanov. Younghusband potom telegrafoval indickému veleniu:
Trinásty dalajláma Thubtän Gjamccho pred dobytím Lhasy utiekol do Urgy vo Vonkajšom Mongolsku.
Anglo-tibetská dohoda.
Po dobytí Lhasy bola v septembri 1904 podpísaná "anglicko-tibetská dohoda", ktorá Spojenému kráľovstvu zabezpečovala pozíciu protektora a veľa hospodárskych výhod. Na tibetskej strane dohodu podpísali tak svetskí predstavitelia, ako aj predstavitelia kláštorov Sera, Däpung a Gandän, ktorí sa javili probritsky orientovaní. Tibet mal otvoriť hranice medzi kráľovstvom Sikkim a Tibetom pre obchod a zaplatiť reparácie britskej vláde za nutnosť vyslania tejto expedície. V Gjance bolo v roku 1904 založené sídlo britského obchodného poverenca, ktoré tu existovalo až do roku 1944. Tibet sa ďalej zaviazal, že bez britského súhlasu neudelí žiadnej veľmoci koncesiu na stavbu železníc, telegrafnej siete či otváranie baní. Tieto výhody neboli ohrozené následnými zmluvami Spojeného kráľovstva s Ruskom a Čínou. 
Vojensky sa stala expedícia úspešnou. Z politického hľadiska sa však stretla s odporom britského obyvateľstva.
Následné bilaterálne dohody.
V roku 1906 v "britsko-čínskej dohode" sa Britovia vzdali práva na okupáciu Tibetu a potvrdili, že nebudú zasahovať do jeho vnútorných záležitostí. Čína sa recipročne zaviazala, že tieto kroky neumožní žiadnej inej veľmoci. 
V "anglo-ruskej dohode" z roku 1907 uznala britská strana, že Tibet je zvrchovaným územím Číny a zriekla sa ďalších diplomatických aktivít v Lhase. Dala tiež sľub, že s Tibetom bude naďalej rokovať iba prostredníctvom čínskej strany.
Po odchode čínskych jednotiek z Tibetu v roku 1912 bola až do 40. rokov 20. storočia britská posádka jedinou zahraničnou vojenskou zložkou prítomnou na tomto území.
Songcän Gampo

Songcän Gampo (po tibetsky སྲོང་བཙན་སྒམ་པོ་, Wylie "Srong-btsan sGam-po") (605/617–649) bol významný panovník Tibetu. Je známy predovšetkým ako „prvý tibetský budhistický kráľ“.
Narodil sa pravdepodobne rok pred nástupom čínskej dynastie Tchang, čo by vychádzalo na rok 617. Vládu nad Tibetom prevzal v roku 630 po svojom otcovi Namri Söngcanovi. 
Manželky.
Krátko potom, čo sa Songcän Gampo stal tibetským panovníkom, dal vyslať posolstvo do Nepálu, ktoré u tamojšieho kráľa Amšuvarmana žiadalo ruku nepálskej princeznej Bhrkutí Déví (medzi Tibeťanmi známa ako "Balza", „nepálska princezná“). Nepálsky kráľ so sobášom súhlasil, a tak sa Brkutí Déví začala chystať na cestu do Songcän Gampovho sídelného mesta Lhasy. Okrem iného si so sebou do vzala sochu Budhu Akšóbhju. Podľa Karla Wernera však nie je existencia Bhrkutí Déví podložená spoľahlivými zdrojmi a skôr je to legendárna než historická postava.
V nasledujúcich rokoch sa Songcän Gampo začal uchádzať o ďalšiu ženu, čínsku princeznú Wen-čcheng (známu aj ako "Gjaza", „čínska princezná“), vnučku tchangského císára Tchaj-cunga. O jej ruku sa však Songcän Gampo stretol najskôr s turkickým vládcom Thokikim a potom aj so samotným čínskym cisárom. Tibetská armáda však s počtom na 200 000 mužov porazila aj turkickú armádu, aj vojská čínskeho cisára. Ten sa preto podvolil Songcän Gampovej vôli a poslal Wen-čccheng do Lhasy. Rovnako ako Bhrkutí Déví aj čínska princezná si so sebou priniesla sochu Budhu, nie však Akšóbhju, ale Šákjamuniho. Wen-čcheng mala byť vtelením Táry, obľúbenej ženy bódhisattvu. Práve tieto dve princezné mali do Tibetu prvýkrát priniesť buddhizmus.
Nástup buddhizmu.
Podľa tradičného podania budhizmus prijal vďaka vplyvu svojich žien aj Songcän Gampo. Zavrhol tak bön, ktorý bol vtedy v Tibete veľmi rozšírený. Songcän Gampov krok bol založený skôr na pragmaticko-politických dôvodoch než na vnútornom obrátení.
Pre sochy, ktoré si so sebou princezné do Tibetu priniesli, boli postavené dva chrámy. Pre Budhu Akšóbhju, teda sochu Bhrkutí Déví, bol postavený chrám Džókhang a pre sochu Wen-čcheng bol postavený chrám s názvom Ramočhe. V neskorších rokoch pod hrozbou napadnutia Lhasy čínskymi vojskami boli obe sochy ukryté. Socha Brkutí Déví bola zakopaná a socha Wen-čcheng bola zamurovaná v Džókhangu. Neskôr boli sochy opäť nájdené a umiestnené späť do chrámov, no socha Wen-čcheng do Džókhangu a Bhrkutí Déví do chrámu Ramočhe.
Počas Songcän Gampovej vlády bola do Indie vyslaná skupina šestnástich učencov vedená Sambhótom, aby tam študovala sanskrt a indické písma. Späť do Tibetu sa vrátil iba Sambhóta, ktorý potom na základe svojich znalostí písiem gupta a brahmí zostrojil tibetské písmo. Songcän Gampo podnikol aj niekoľko vojnových výprav. Jeho armáda mala viesť víťaznú bitku aj s indickým panovníkom Ardžunom, nástupcom kráľa Haršu, ale indické pramene sa o tejto bitke nezmieňujú.
Nie je presne isté, na čo Songcän Gampo zomrel. Je možné, že podľahol bližšie neobjasnenej epidémii na mieste zvanom Phänpo. Jeho hrob sa nachádza v Čhonggjä v údolí rieky Jarlung.
Mikojan-Gurevič MiG-9

Mikojan-Gurevič MiG-9 () bolo prvé sovietske prúdové stíhacie lietadlo, pomenované v kóde NATO ako "Fargo". Jeho vývoj začal v roku 1944, ale kvôli problémom s domácimi motormi sa oneskoril. Sovieti vďaka ukoristeným nemeckým materiálom, ktoré získali vďaka víťazstvu vo Veľkej vlasteneckej vojne, skopírovali nemecký motor BMW 003A. Prototyp s označením I-300 uskutočnil prvý let 24. apríla 1946. Lietadlo sa dostalo do výzbroje armády ZSSR na prelome rokov 1946–1947. Celkom bolo vyrobených 602 kusov.
Rumélia

Rumélia (z tur. "Rumeli" = "krajina Romaiov") môže byť:
Sterea Ellada

Sterea Ellada (novogr. "Στερεά Ελλάδα" – Sterea Ellada; doslova "Pevninské Grécko") môže byť:
Pevninské Grécko

Pevninské Grécko môže byť:
Paolo Di Canio

Paolo Di Canio (* 9. júla 1968) je bývalý taliansky futbalista, ktorý hrával na poste útočníka. Pôsobil v Taliansku, Škótsku a Anglicku, kde spolu odohral viac ako 500 ligových zápasov a dokázal streliť viac ako 100 gólov.
Cválajúce dni

Cválajúce dni je typická vitalistická zbierka od Jána Smreka, ktorú vydal v roku 1925. V básňach tlmočí dychtivosť a netrpezlivosť mladej generácie. Poéziu pritom poníma ako dobrodružstvo. Zbierka je polytematická, oslavuje život, pohyb a premeny. Autor intenzívne zmyslovo prežíva skutočnosť. Ide o autentické citové výpovede. V zbierke vyjadruje radosť z rôznych senzuálnych zážitkov. Signálnou básňou zbierky je báseň "Cválajúce dni".
Cuo čuan

Cuo čuan (, ) alebo Kronika pána Cuo alebo Komentár pána Cuo je prvý čínsky naratívny text. Autorstvo diela je prisudzované Cuo Čchiou-mingovi. Text je jedným z piatich komentárov ku klasickému konfuciánskemu dielu "Anály jari a jesene", veľa bádateľov si však myslí, že ide o nezávislé dielo a k "Análom" bol priradený len neskôr. Túto tézu podporuje fakt, že k "Análom" sa odkazuje len veľmi málo. 
Kniha, ktorá bola spísaná v období bojujúcich štátov, je najdôležitejším zdrojom informácií o období jari a jesene. Jednotlivé záznamy, ktoré sú na sebe nezávislými krátkymi historickými naráciami, sú radené chronologicky. Dielo je písané živým a farbistým jazykom blízkym hovorovej reči, obsahuje stručné metaforické narážky, dialógy, množstvo anekdot a gradovanie deja. Spolu so "Zápiskami historika" patrí ku klenotom starovekej čínskej literatúry, motiváciou a obľúbeným čítaním mnohých čínskych učencov. Obsahuje aj prvú zmienku čínskej stolovej hry go.
WaterBug

WaterBug bola ponorka, ktorú v roku 1833 postavil francúzsky vynálezca Brutus de Villeroi. Bolo to malé plavidlo s posádkou troch mužov, poháňané tromi pármi plutvovitých vesiel. Smer riadilo veľké kormidlo. Niekoľko rokov svoje plavidlo predvádzal a snažil sa ho predať Holanďanom i Francúzom, no neúspešne. Koncom 50. rokov 19. storočia svoju snahu vzdal a odcestoval do Philadelphie. 
Existuje domnienka, že práve táto ponorka stála za myšlienkou románu Julesa Verna "Dvadsaťtisíc míľ pod morom". Mladý Jules Verne totiž študoval na univerzite, kde bol v tom čase Villeroi profesorom matematiky a je celkom možné, že sa stretol s jeho ponorkou pri jednom z predvádzaní.
Kuo-jü (kniha)

Kuo-jü (čínsky 國語, pchin-jin guóyǔ - slov. prepis "kuo-jü", doslova "reči/príhovory/rozpravy/hovory štátov") je klasická čínska historická kniha opisujúca udalosti z obdobia jari a jesene. Pre jej podobnosť s "Cuo čuanom" sa autorstvo knihy niekedy pripisuje Cuo Čchiou-mingovi.
Kniha je rozdelená na kapitoly podľa jednotlivých štátov, udalosti sú radené chronologicky. Ide o odporúčania či rady významných čínskych osobností panovníkom, ktoré majú formu dlhších priamych rečí jednotlivých týchto osobností reagujúcich na konkrétne problémy, pred ktorými títo panovníci stoja. Jednotlivé udalosti majú anekdotický charakter. Dôraz sa kladie na umenie argumentácie a didaktickosť, a preto sa polemizuje, či je to viac rétorický ako historický text. 
Text sa na viacerých miestach prekrýva s "Cuo čuanom", čo viedlo starovekých učencov k domnienke, že ide o zvyškový text, ktorý nebol zaradený do "Cuo čuanu". Suchopárnejší jazyk a didaktické zameranie textu "Kuo Jü" však svedčia o tom, že spojitosť medzi autorstvom dvoch starovekých textov nejestvuje.
Mužská štvorhra na Medibank International Sydney 2010

Medibank International Sydney 2010 sa hrala ako súčasť Medibank International Sydney 2010 od 10. januára do 16. januára. Víťazmi sa stali Daniel Nestor a Nenad Zimonjić , ktorý vo finále zdolali nenasadený pár Ross Hutchins, Jordan Kerr.
Ženská štvorhra na Medibank International Sydney 2010

Ženská štvorhra na Medibank International Sydney 2010 sa hrala ako súčasť Medibank International Sydney 2010 od 10. januára do 16. januára. Víťazkami sa stali Zimbabwčanka Cara Blacková a Američanka Liezel Huberová, ktoré vo finále zdolali taliansko-ruský pár Tathiana Garbinová, Nadežda Petrovová 6:1, 3:6, 10:3.
Trinásť kolónií

Trinásť kolónií alebo trinásť anglických osád boli skupinou britských kolónií na atlantickom pobreží Severnej Ameriky. Boli založené v 17. a 18. storočí, v apríli 1775 začali bojovať proti americkej vojne za nezávislosť a vyhlásením úplnej nezávislosti v júli 1776 vytvorili Spojené štáty americké. Tesne pred vyhlásením nezávislosti bolo Trinásť kolónií v ich tradičných zoskupeniach: Nové Anglicko (New Hampshire; Massachusetts; Rhode Island; Connecticut); Stredné (New York; New Jersey; Pensylvánia; Delaware); Južné (Maryland; Virgínia; Severná Karolína; Južná Karolína; a Georgia). Trinásť kolónií malo veľmi podobný politický, ústavný a právny systém, v ktorom dominovali protestantskí anglicky hovoriaci ľudia. Prvou z týchto kolónií bola Virginia Colony v roku 1607, južná kolónia. Zatiaľ čo všetky tieto kolónie potrebovali, aby sa stali ekonomicky životaschopnými, založenie kolónií Nového Anglicka, ako aj kolónií Maryland a Pensylvánia, bolo podstatne motivované obavami ich zakladateľov v súvislosti s praktizovaním náboženstva. Ostatné kolónie boli založené pre obchodnú a ekonomickú expanziu. Stredné kolónie boli založené na skoršej holandskej kolónii Nové Nizozemsko. Všetkých trinásť kolónií bolo súčasťou britského majetku v Novom svete, ktorý zahŕňal aj územia v Kanade, na Floride a v Karibiku. 
Koloniálna populácia vzrástla v rokoch 1625 až 1775 z približne 2 000 na 2,4 milióna a vytlačila pôvodných Američanov. Táto populácia zahŕňala ľudí podliehajúcich systému otroctva, ktorý bol legálny vo všetkých kolóniách pred americkou vojnou za nezávislosť. V 18. storočí britská vláda prevádzkovala svoje kolónie v rámci politiky merkantilizmu, v rámci ktorej centrálna vláda spravovala svoj majetok pre ekonomický prospech materskej krajiny. 
Trinásť kolónií malo vysoký stupeň samosprávy a aktívne miestne voľby a odolávali požiadavkám Londýna na väčšiu kontrolu. Francúzska a indiánska vojna (1754 – 1763) proti Francúzsku a jeho indiánskym spojencom viedla k rastúcemu napätiu medzi Britániou a Trinástimi kolóniami. Počas 50. rokov 18. storočia začali kolónie navzájom spolupracovať namiesto toho, aby jednali priamo s Britániou. Konflikty s britskou vládou ohľadom daní a práv viedli k americkej revolúcii, v ktorej kolónie spolupracovali na vytvorení kontinentálneho kongresu. Kolonisti bojovali v americkej revolučnej vojne (1775 – 1783) s pomocou Francúzskeho kráľovstva a v oveľa menšej miere aj Holandskej republiky a Španielskeho kráľovstva. 
Zakladajúce štáty.
Z trinástich pôvodných britských kolónií časom vzniklo osemnásť súčasných štátov Únie.
"Zakladajúcimi trinástimi štátmi boli podľa chronologického poradia:"
"Skôr bolo súčasťou zakladajúcich štátov i územie dnešných štátov Únie:"
Parížska zmluva

Parížska zmluva (alebo ak ide o uzavretie mieru – najmä v prípadoch dole označených ako x – aj parížsky mier či parížska mierová zmluva) môže byť:
Parížske zmluvy môže byť: