burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jakub (chránený areál)

Jakub je chránený areál v katastrálnom území Kostiviarska, v mestskej časti Jakub severnej časti Banskej Bystrice. Leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
Polohopis.
Chránený areál Jakub sa nachádza v doline Roháčovo v podcelku Bystrické podolie Zvolenskej kotliny, približne 3,55 km severne vzdušnou čiarou od Námestia SNP. Chránené územie je v nadmorskej výške približne V blízkosti areálu vedie Železničná trať Zvolen – Vrútky.
Prírodné pomery.
Z geologického hľadiska je „"územie budované mohutným karbonátovým súvrstvím - titón, neokóm križnanského príkrovu. Súvrstvie je budované v spodnej časti lavicovitými, sivými až tmavosivými slienitými vápencami, s lokálnymi polohami slieňov a slienitých bridlíc, vo vrchnej časti súvrstvia dominujú slienité bridlice a slieňovce s polohami vápnitých pieskovcov a jemnozrnných vápencov."“ Klimaticky je areál v „"mierne teplej, veľmi vlhkej vrchovinovej klimatickej oblasti"“.
Prírodná rezervácia.
Rozloha rezervácie je 127 043 m², ochranné pásmo nie je stanovené. Ochranný stupeň je číslo 4. Chránený arál bol vyhlásený v roku 1999 Krajským úradom v Banskej Bystrici Vyhláškou č.3/1999 z 25. marca 1999. Účelom je ochrana „"teplomilných rastlinných a živočíšnych spoločenstiev s vysokou druhovou diverzitou na relatívne malom území. Výskyt mnohých ohrozených a chránených druhov živočíchov a rastlín, predovšetkým z čeľade vstavačovitých."“. Chránený areál spravuje Štátna ochrana prírody stredisko NAPANT. Jakub nie je súčasťou VCHÚ.
Prístup a náučný chodník.
Areálom prechádza náučný chodník, ktorý má „"prírodovedno-ochranárske zameranie"“. Vychádza od kostola v mestskej časti Jakub a obsahuje 11 zastávok a 5 informačných panelov. Slávnostne otvorený bol 21. septembra 2004.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2016 – I. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2016 – I. divízia boli dva hokejové turnaje druhej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V I. divízii hralo 12 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.
I. A divízia.
Turnaj I. A divízie sa hral v Katoviciach v Poľsku od 23. do 29. apríla 2016.
I. B divízia.
Turnaj I. B divízie sa hral v Záhrebe v Chorvátsku od 17. do 23. apríla 2016.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2016 – II. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2016 – II. divízia boli dva hokejové turnaje tretej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V II. divízii hralo 12 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.
II. A divízia.
Turnaj II. A divízie sa hral v Jace v Španielsku od 9. do 15. apríla 2016.
II. B divízia.
Turnaj II. B divízie sa hral v Mexiku, hlavnom meste Mexika, od 9. do 15. apríla 2016.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2016 – III. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2016 – III. divízia bol hokejový turnaj štvrtej (najnižšej) kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Do súťaže sa pôvodne prihlásilo sedem tímov, ale odstúpili krátko pred začiatkom turnaja. dosiahla svoje historicky prvé víťazstvo na podujatí IIHF, keď zdolala 5 : 4. Turnaj III. divízie MS 2016 sa hral v Istanbule v Turecku od 31. marca do 6. apríla 2016.
Europa Shopping Center (Banská Bystrica)

 
Europa Shopping Center je nákupno-zábavné centrum v lokalite "Trosky" v Banskej Bystrici.
Základný kameň bol položený 3. mája 2005 a 6. decembra 2006 bola otvorená prvá etapa s rozlohou . Časť s multiplexmi bola dokončená v roku 2007. Podľa investora centrum vytvorilo 700 pracovných miest, vyvolané investície vrátane kruhového objazdu a inžierských sietí mali byť 200 miliónov korún. V roku 2007 investor VAV Invest centrum odpredal (bez veže EBC). Výstavba celého centra mala stáť približne 2,4 miliardy korún, celková plocha je .
Europa Shopping Centre so spojeným Europa Business Center vyhrali v roku 2009 súťaž Stavba roka. Mária Brichtová, prezidentka Združenia pre rozvoj slovenskej architektúry a stavebníctva - ABF Slovakia o stavbe povedala: "Vyhralo skutočne nádherné dielo. Konštrukčne odvážne, citlivo riešené, decentne farebné. Krásna a moderná dominanta mesta na Hrone."
Rok po dokončení bolo centrum developerom VAV Invest predané firme ING REIM, tá ho potom predala súčasnému majiteľovi, CBRE Global Investors. V máji 2016 bolo majiteľmi plánované rozšírenie obchodného centra o maloobchodných plôch na streche súčasnej budovy.
Tlasimachos z Ambrakie

Tlasimachos ("Tlasimachos") bol olympijský víťaz v synóride a v tethrippe žrebcov v roku 296 pred Kr. 
Tlasimachos z Ambrakie bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovými vencami za víťazstvá v synóride a v tethrippe žrebcov. Synóris (preteky na voze s dvojzáprahom) zaradili do programu olympijských hier v roku 408 pred Kr. a tethrippon žrebcov (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom žrebcov) v roku 384 pred Kr.
Olympijské víťazstvá Tlasimacha sú uvedené na papyruse (P.Oxy XVII. 2082) z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko malých fragmentov. Časť mena olympionika Tlasimacha (Tlasi...), jeho domovská krajina (Ambrakia) a športové disciplíny (synóris, pólikon tethripo...) sú na tomto značne poškodenom papyruse uvedené na fragmente č. 4, a to v 31., 32. a v 33. riadku (na spodných riadkoch pap. fragmentu)
Archidamos z Élidy

Archidamos ("Archidamos") bol olympijský víťaz v tethrippe v roku 296 pred Kr. 
Archidamos z Élidy bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v tethrippe. Tethrippon (preteky dvojkolesových vozov so štvorzáprahom) zaradili do programu olympijských hier v roku 680 pred Kr.
Olympijské víťazstvo Archidama zaznamenal staroveký cestovateľ Pausanias, ktorý v druhom storočí videl jeho sochu v Olympii. Záznam o jeho olympijskom víťazstve je uvedený aj na papyruse (P.Oxy XVII. 2082) z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko malých fragmentov. Meno olympionika Archidama, jeho domovská krajina a športová disciplína je na tomto značne poškodenom papyruse zaznamenaná na fragmente č. 4, a to v 29. a v 30. riadku.
VAZ 2107

VAZ 2107 je automobil, ktorý vyrábala spoločnosť AvtoVAZ. Po predstavení typu 2107 na konci roka 1981 sa v budúcom roku pristúpilo k jeho sériovej výrobe. Nový model vznikol úpravou modelu 2105, konkrétne jeho najvýkonnejšej špecifikácie 21053. Išlo o najluxusnejšie poňatú variantu celej rady, pričom bola ideovým nástupcom modelu VAZ 2106, s ktorým bol do roku 2005, kedy bola produkcia typu 2106 ukončená, predávaný súbežne.
Veľkú obľubu tohto modelu dokazuje nielen jeho dlhá doba výroby, ale aj skutočnosť, že sa vyrábal aj v krajinách mimo Ruska. Okrem domovského závodu v Togliatti v sa vyrábal od roku 2002 ešte na Ukrajine v továrňach bývalej značky ZAZ (dnes materskej Daewoo) a LuAZ. Od roku 2006 sa vyrábal aj v Egypte v hlavnom meste Káhire. Tu sa o výrobu starala automobilka participujúca s japonským koncernom Suzuki. Od roku 2008 prebiehala montáž z už vyrobených dielov i v Čečensku v meste Argun.
Vonkajší vzhľad sa menil len kozmeticky, najviac sa zmeny dotkli prednej časti vozidla. Tu pribudol dôležitý rozpoznávací prvok, pochrómovaná maska ​​chladiča, ktorá na štandardnom 2105 už nefigurovala. Charakteristická je pre prepychovejšiu 2107 aj vypuklinu na kapote motora, ktorá plynulo postupuje od obdĺžnikovej prednej masky až k čelnému sklu. Svetlomety boli dodávané so stieračmi aj ostrekovačmi, podľa stupňa výbavy. Masívnejšie, viac pogumované nárazníky mali za následok zväčšenie celkovej dĺžky vozidla o 15 mm. Interiér bol opäť oproti predchodcovi vylepšený a mierne reorganizovaný, predovšetkým palubná doska. Predné sedadlá mali operadlá plynulo prechádzajúce na operadlá hlavy.
Spočiatku sa voz dodával v dvoch motorizáciách. Menšiu pohonnú jednotku zastupoval štvorvalec s objemom 1 451 cm3, ktorý poskytoval výkon 55 kW (75 koní), s ktorým vozidlo dosahovalo rýchlosť cez 145 km/h. Druhou, výkonnejšou motorizáciou, bol štvorvalec 1 568 cm3, vďaka ktorému sa model 21074, ako sa takto špecifikovaný voz nazýval, dosiahnuť maximálnu rýchlosť až 150 km/h. S časom sa pod kapotou modelu 2107 začala objavovať stále rôznorodejšia paleta motorov. V roku 1985 sa začal predávať model 21072 s motorom 1,3 litra, ďalej napr. Model 21073 s motorom 1,7 litra známym z Lady Niva. Vyrábala sa dokonca aj verzia 21079 poháňaná wankelovým rotačným motorom.
VAZ 2102

VAZ 2102 je kombi automobil, ktorý vyrábala automobilka AvtoVAZ od roku 1971, ktoré bolo až na drobné technické zmeny a upravenú karosériu zhodné so sedanom 2101. VAZ 2102 používal väčší stály prevod 4,44 a zosilnené pruženie zadnej nápravy. Taktiež boli použité iné disky kolies a montovali sa voči sedanu širšie pneumatiky 6,45-13, prípadne 165 R 13. Koncovka výfuku bola vyvedená dvojitým oblúkom až na pravú stranu vozidla. Išlo o prvý automobil s karosériou kombi vyrábaný v automobilke VAZ. Ako základ opäť poslúžil licenčne poskytnutý Fiat 124, teraz s karosériou kombi menom Familiare, na ktorom prebehli rovnaké zmeny ako u pôvodného modelu 2101.
Praktický päťdverový voz bol na rozdiel od sedanu o kratší, o vyšší a o ťažší. Palivová nádrž mala objem 45 litrov, čo je o 6 litrov viac ako u sedanu a plnila sa na rozdiel od východiskového modelu zľava. Automobil dosahoval maximálnu rýchlosť /h. Keďže mal voz sklápacie zadné sedadlo, mohol sa batožinový priestor, ktorý mal v základe 345 litrov, zväčšiť až na 1 450 litrov (niekde sa udáva 1345 litrov). Hrana zadných výklopných dverí bola v jednej rovine s podlahou, čo uľahčovalo používanie úložného priestoru najmä pri manipulácii s ťažšími bremenami. Náhradné koleso a palivová nádrž boli umiestnené pod podlahou batožinového priestoru. Piate dvere boli podopierané torznými pružinami, čo sa ukázalo ako veľmi spoľahlivé riešenie. Kombi sa predávalo od roku 1978 aj so silnejším variantom motora 1,3 litra ako VAZ 21021 (Lada 1300 Combi). Už o rok skôr sa dalo na niektorých trhoch zaobstarať aj s 1,5 litrovým motorom z modelu 2103, vďaka čomu dostalo názov 1500 Combi. Zaujímavosťou je elektromobil VAZ 2801 Elektro ("Электро"), ktorý vznikol v sérii iba 47 exemplárov.
Tento model kombi sa prestal vyrábať v roku 1986, kedy ho nahradil modernejší VAZ 2104, postrádajúci však taliansky šarm pôvodnej verzie.
Lada Riva

Lada Riva alebo Lada Nova je označenie pre tieto automobily:
VAZ 2105

VAZ 2105, v súčasnosti predávaný už len so značkou Lada (2105 alebo Nova), vznikol modernizovaním pôvodného modelu 2101 po dizajnovej i technickej stránke. Prvé sériové exempláre existovali už na konci roka 1979, do výroby sa vozidlo dostalo až o rok neskôr. Vyrábali sa do roku 2010.
Najväčším viditeľným rozdielom je novo poňatá karoséria s výraznejšími prednými svetlometmi obdĺžnikového tvaru so vstavanými smerovkami. Zmena svetiel so sebou priniesla tiež prepracovanie celej prednej časti vozidla, čo sa najviac dotklo masky chladiča, ktorá bola teraz matne čierna, avšak bez chrómovania. Vpredu aj vzadu pribudli robustnejšie chrómované nárazníky s gumovým zakončením, svetlá na zadnej časti vozidla boli tiež zväčšené. Zmena postihla tiež spätné zrkadlá, predné okná alebo kľučky dverí. V interiéri došlo k inštalácii bezpečnostného obloženia palubnej dosky, vylepšenia tvarovania plôch s ktorými prichádza šofér a spolujazdec najviac do styku, najmä sedadiel a výplní dverí. Batožinový priestor zostal oproti "klasike" 2101, ako bol prvý model značky VAZ tiež nazývaný, nezmenený (390 litrov).
Modernizáciou prešiel aj štvorvalec 1,3 litra OHC, pri ktorom sa o pohon vačkového hriadeľa staral ozubený remeň. Technické riešenie vrátane pohonu zadnej tuhej nápravy motorom vpredu spojením štvorstupňovej manuálnej prevodovky zostalo, avšak po prvýkrát v ponuke automobilky VAZ bolo možné si zaobstarať lepšie vybavené a silnejšie vozidlo s päťstupňovou prevodovkou. Voz bol oproti predchádzajúcemu 2101 dlhší o celých 55 mm, širší o 9 mm a vyšší o 6 mm. Rázvor zostal zachovaný. 
Najmenší motor 1,2 litra (1 198 cm3) neprešiel žiadnou zmenou a bol dodávaný v modeloch známych ako 21051. Stredný štvorvalec 1,3 litra (1 294 cm3) disponujúci výkonom 64 koní (47 kW) bol ponúkaný ako základný model 2105. Najvýkonnejším variantom bol model 21053, ktorý skrýval pod kapotou motor s objemom 1 451 cm3 s 68 koňmi (50 kW).
Dacia Pick-Up

Dacia Pick-Up je súhrnný názov pre Daciu 1302, 1304, 1305, 1307 a 1309. Sú to pick-upy vyrábané rumunskou firmou Dacia od roku 1975 do roku 2006. V roku 1975 začala výroba Dacia 1302. V roku 1982 ju nahradila Dacia 1304 a o dva roky neskôr Dacia 1305. V roku 1992 sa začali vyrábať Dacia 1307 a 1309. Výroba Dacie 1309 skončila už roku 1997, ostatné modely sa ale vyrábali až do roku 2006, kedy je nahradil Logan Pickup. Vozidlo bolo k dispozícii s motormi s objemom 1,3 l, 1,4 l, 1,6 l a 1,9 l s pohonom predných alebo zadných kolies alebo 4x4.
Dacia 1300

Dacia 1300 je automobil vyrábaný rumunskou firmou Dacia medzi rokmi 1969 a 1983. Má rovnakú konštrukciu a dizajn ako Renault 12. Väčšina automobilov bola používaná vo Východnom bloku, exportované automobily boli známe pod názvom Dacia Denem. V roku 1983 automobil nahradila upravená verzia Dacia 1310, ktorá sa vyrábala až do roku 2006.
Dacia 1310

Dacia 1310 je automobil vyrábaný rumunskou automobilkou Dacia, je to zmodernizovaná Dacia 1300 (Dacia 1300 je upravený Renault 12). Vyrábal sa vo verzii sedan a kombi.
Dacia 500

Lăstun alebo Dacia 500 bol rumunský lacný mestský automobil. Vyrábal sa medzi rokmi 1986 a 1992. Mal dvojvalcový, vzduchom chladený motor s objemom 499 cm³ a výkonom 22,5 hp. Spotreba bola 3,3 l/100 km a maximálna rýchlosť bola 106 km/h. Lăstun bol konštruovaný v Temešvári v Rumunsku, hoci bol predaný Dacii a bol vyrobený v malom počte. V roku 1989 v Bukurešti bola predstavená zväčšená verzia. Meno Lăstun v rumunčine doslova znamená belorítka obyčajná.
Dacia 1410

Dacia 1410 bol automobil nižšej strednej triedy, ktorý vyrábala rumunská automobilka Dacia. Pochádza z Dacie 1310TX, čo je modernizovaná verzia Dacie 1300, tá pochádza z Renaultu 12. Vozidlo sa začalo vyrábať v roku 1983, kedy prebehol prvý facelift Dacie 1310. Je silnejšia ako 1310, má výkon 48 kW a objem 1379 cm³, spotreba je 6,4 l/100 km . Vyrábal sa ako hatchback alebo ako kupé (Dacia 1410 Sport).
Dacia 1320

Dacia 1325 bol hatchback, ktorý vyrábala rumunská automobilka Dacia medzi rokmi 1987 a 1990. Pochádza z Dacie 1310 druhej generácie, má inú masku a hranaté svetlá, ktoré sú použité aj u Dacie 1310 tretej generácie. Bola nahradená na začiatku 90. rokov modelom 1325 (Liberta).
Dacia 1325

Dacia 1325 (alebo Dacia Liberta) bol hatchback, ktorý vyrábala rumunská automobilka Dacia medzi rokmi 1991 a 1996. Vozidlo nahradilo v roku Daciu 1320, ktorá pochádza z Dacie 1310 druhej generácie. Dacia 1325 pochádzala z tretej generácie (z roku 1989). V roku 1993 bola modernizovaná (rovnako ako 1310) a v tejto podobe sa vyrábala až do roku 1996, kedy skončila výroba.
Renault Estafette

Renault Estafette je úžitkové vozidlo, vyrábané francúzskou automobilkou Renault. Má pohon predných kolies a vodou chladený motor. Renault Estafette bol predstavený v roku 1959 a jeho výroba skončila v júli 1980.
Verzie.
R2130, R2131.
Vyrábal sa od mája 1959 do mája 1962. Objem valcov je 845 cm³, výkon 24 kW. Váži 600 kg.
R2132, R2133, R2134, R2135.
Vyrábal sa od januára 1962. Objem valcov je 1108 cm³, výkon je 34 kW. Váži 800 kg. Výroba bola ukončená v novembri 1968.
R2136, R2137.
Vyrábal sa od apríla 1968 do júna 1980. Objem valcov je 1289 cm³. Verzia R2136 váži 800 kg, verzia R2137 1000 kg. Vo výrobe bol od augusta 1968 do júla 1980
Údolí Vošmendy

Údolie Vošmendy je prírodná rezervácia ev. č. 1929 severovýchodne od obce Bozkov v okrese Semily. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je krasové územie s jaskyňami, ponormi a vývermi podzemných vôd, s krasovými prepadmi, paleontologickými nálezmi (drobné cicavce z mladšieho holocénu), lúčne a lesné spoločenstvá.
ARO 10

ARO 10 je športové úžitkové vozidlo (SUV), ktoré sa vyrábalo od roku 1980 do 2006 v rumunskej automobilke ARO. Od roku 1985 sa vozidlá dovážali aj do vtedajšieho Česko-Slovenska. Boli dostupné v šiestich verziách a mohli byť vybavené jedným zo siedmich motorov.
Dacia Dokker

Dacia Dokker je dodávkový automobil, ktorý vyrába rumunská automobilka Dacia. Vyrába sa vo fabrike Renault v meste Tangier v Maroku. Predstavený bol v roku 2012 na autosalóne v Casablance a uvedený do predaja v Maroku v júni 2012. V Rumunsku je dostupný od septembra 2012 a predáva sa v Európe, Severnej Afrike a francúzskych zámorských teritoriách.
Vyrába sa vo verziách passenger a panel van, ako aj v crossover verzii, Dacia Dokker Stepway, ktorá bola predstavená v roku 2012 na istanbulskom autosalóne a má podobné prvky ako Dacia Sandero Stepway.
V krajinách Spoločenstva nezávislých štátov a na Strednom východe sa predáva ako Renault Dokker, nie však v iných krajinách, pretože by ohrozoval predaj francúzskeho brata, Renault Kangoo.
ARO

ARO môže byť:
ARO (automobilka)

ARO (Auto România) bola automobilka zaoberajúca sa výrobou off-roadov, ktorá sídlila v meste Câmpulung v Rumunsku.
História.
Rumunská továreň vyrobila prvý terénny automobil, 57 IMS, v roku 1957. V roku 1959 sa začala výroba modelu M 59. V roku 1964 sa začal predávať model M 461, ktorý bol určený na vývoz a predalo sa ho celkom 53 000 kusov do 55 krajín sveta.
Od roku 1972 sa vyrábal rad ARO 24 v celkovo piatich prevedeniach. V roku 1980 sa začalo s výrobou automobilov ARO 10. V osemdesiatych rokoch sa začali tiež montovať dieselové motory a v roku 1989 motory na zemný plyn. V roku 1997 sa začalo s výrobou vojenských vozidiel ARO Dragon.
Dodnes vyrobila firma 380 000 vozidiel, väčšina produkcie bola určená na export. Spoločnosť ohlásila bankrot v roku 2006.
Câmpulung

Câmpulung (predtým "Cîmpulung" alebo "Dlăgopole") je rumunské mesto v župe Argeş, nachádzajúce sa v Karpatoch medzi mestami Brašov a Piteşti.
V meste je vyše dvadsať kostolov, kláštorov a katedrál, obe údajne založil v 13. storočí legendárny zakladateľ rumunského štátu knieža Radu Negru. Ide o jedno z najstarších mestských osídlení vo Valašsku; najstarší doklad o jeho existencii je už z roku 1300. Na jeho rozvoji mala veľký podiel saská kolonizácie. Bolo prvým hlavným mestom rumunského štátu, kým ho v 14. storočí nevystriedalo Curtea de Argeș. Mesto je spomenuté v najstaršom zachovanom rumunsky písanom dokumente, Neacşovom liste z roku 1521 (je tu označované slovansky ako "Dlăgopole"). Blízke mesta sú zvyšky rímskeho tábora.
V rokoch 1957-2003 sa tu vyrábali terénne automobily značky ARO.
V roku 2011 malo mesto 30 000 obyvateľov.
Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní 2017

Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní 2017 bol 107. ročník medzinárodnej súťaže krasokorčuliarov, ktorá je každoročne organizovaná Medzinárodnou korčuliarskou úniou (ISU). 
Súťaž sa konala v roku 2017 vo fínskom meste Helsinki. Majstrovstvá prebiehali v štyroch kategóriách - muži, ženy, športové dvojice a tanečné páry.
Na základe výsledkov súťaže krajiny získali počty miesteniek pre svojich reprezentantov na nasledujúce majstrovstvá sveta a na Zimné olympijské hry 2018.
Účastníci.
Právo účasti.
Právo zúčastniť sa majstrovstiev majú športovci krajín, ktoré sú členmi Medzinárodnej korčuliarskej únie a ktorí 1. júla 2016 dosiahnu vekovú hranicu 15 rokov. Na základe výsledkov na predchádzajúcich majstrovstvách sveta majú jednotlivé krajiny právo nominovať medzi jedným až troma účastníkmi do každej disciplíny. Každý národný krasokorčuliarsky zväz si môže nastaviť vlastné kritériá, podľa ktorých nominuje svojich účastníkov. Okrem týchto základných pravidiel bola ako kvalifikačné kritérium určená minimálna hodnota technických elementov, ktorú musia športovci prekročiť.
Program podujatia.
Program podujatia zatiaľ nebol zverejnený.
Vajanského námestie (Banská Bystrica)

Vajanského námestie je námestie v mestskej časti Banská Bystrica mesta Banská Bystrica. Hovorovo sa označuje ako Hušták. Tento názov mal vzniknúť z nemeckého pojmu "Hofstadt", ktorým sa pomenovávala časť mesta mimo vnútorného mesta. Námestie by v budúcnosti malo byť zmenené na pešiu zónu.
Poloha.
Na Námestie Vajanského nadväzujú ulice Dolná, Martina Rázusa, Janka Kráľa, Na Troskách, Štadlerovo nábrežie a Kuzmányho. Stredom námestia tečie Bystrička, v južnej časti sa vlieva do Hrona.
Na námestí sa nachádza autobusová zastávka s linkami 24, 33, 34 a 90. Po južnom okraji (cesta I/66) vedie aj trolejbusová doprava.
Dejiny.
V roku 1937 sa námestie volalo Dolné. Pri Kostole svätej Alžbety stála Dolná brána, ktorá bola asanovaná v roku 1880. Tiež tu stála školská budova kde pôsobil Matej Bel. Začiatkom 20. storočia boli postavené tri školské budovy, ktoré museli byť po poškodení v 50. rokoch zbúrané. Námestie bolo asanované v roku 1974. Na Kuzmányho 19 stála do 70. rokov budova Rímskokatolíckej dievčenskej meštianskej školy z roku 1907.
21. storočie.
V máji začala výstavba polyfunkčného domu Dolná 55, ktorý je dielom architektov Ladislava Bradiaka a Romana Jariabka z ateliéru architektúry a dizajnu AABJ. V podkroví ponúka bývanie. Nárožie smerom k huštáku pripomína budovu školy. Tvaroslovie dievčenskej školy je pripomínané polynkčným domom Hušták vytvoreného architektmi Erikou a Jánom Gondovcovcami z AG ATELIÉRu.
V roku 2014 bola plánovaná výstavba obchodného centra SC Point s rozlohou . Stavebné povolenie nadobudlo platnosť v októbri 2016 a samostná výstavba tohto začala v zime 2016/2017. Obchodné centrum je dielom architektov Šebo + Lichý. Nákupné centrum SC Point bolo otvorené 25. októbra 2018.
Tipsport liga 2016/2017

Tipsport liga 2016/2017 bola 24. sezónou najvyššej klubovej súťaže v ľadovom hokeji na Slovensku. Riadacim orgánom súťaže je Slovenský zväz ľadového hokeja.
Extraligové kluby.
V sezóne 2016/2017 v nej hrá 10 regulárnych družstiev a družstvo HK Orange 20, hrajúce v Piešťanoch, ktoré odohrá iba jej časť ako prípravu pre Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov. Pred začiatkom súťaže predal klub ŠHK 37 Piešťany svoju licenciu klubu MHk 32 Liptovský Mikuláš, ktorý sa tak vrátil do najvyššej súťaže po 6 sezónach.
Konečná tabuľka základnej časti.
Tabuľka ligy po 54. kole (Aktualizácia k 12. 3. 2017, 21:00)
Baráž o ligu (Play-out).
Tímy v Baráži o Tipsport ligu: 
V baráži sa zachránili MHk 32 Liptovský Mikuláš a HK Dukla Trenčín a do Tipsport ligy nepostupujú HC 07 Orin Detva a HK Skalica.
Hušták

Hušták je slovenské zastarané slovo označujúce perifériu mesta, predmestie, často vzniknuté z pôvodne samostatnej dediny resp. obce. Pôvodný význam výrazu už zanikol a samotné slovo v niektorých lokalitách pretrvalo ako miestny alebo chotárny názov, a to konkrétne na nasledujúcich miestach:
VAZ 21099

Lada Samara 21099 je prevedenie sedan, ktoré sa predstavilo v roku 1990. Výroba prebiehala v automobilke AvtoVAZ, ale aj na Ukrajine. Tam sa vyrábala ešte okolo roku 2010.
Vozidlo sa vyvážalo aj na západné trhy, do Nemecka, do Česka, kde sa predalo niekoľko stoviek sedanov. Nikdy však Samara nedosiahla v predajoch toľko úspechov, ako modely klasickej konštrukcie. Aj napriek modernej konštrukcii Samaru v 90. rokoch prevalcovali vozy 2105, 2104, 2107 vychádzajúce z Fiatu 124.
Označenie na západných trhoch: Lada Forma, Lada Sagona, Lada Sable, Lada Samara Saloon.
Trojpriestorový štvordverový voz VAZ-21099 bol pripravený na sériovú výrobu na jar 1990. Lenže problémy s dodávkou dielov pretiahli prípravy až do decembra. Prvý sériový automobil bol vyrobený 22. decembra 1990. Už od začiatku výroby mal sedan oproti ostatným modelom Samara tzv. "dlhé blatníky" s predĺženou kapotou. Nová bola tiež maska ​​vozidla. Motory s objemom 1,3 l a 1,5 l boli vybavené ako karburátorom, tak vstrekovacím systémom, v závislosti na prevedení a mieste určenia vozidla. V ponuke bola jednu dobu aj verzia s pohonom všetkých kolies (Lada Victory) a vozidlo s osemvalcom a turbodúchadlom Lada Sport.
Od roku 1997 sa vo výskumnom oddelení začal vyrábať VAZ-2115, čo je modernizovaná Samara sedan, pod označením Samara 2. 30. júna 2004 bola výroba pôvodného sedanu ukončená. Ďalej pokračovala len výroba modernizovanej verzie. Na Ukrajine, v továrni ZAZ, však pôvodný Samaru sedan vyrábali do konca roka 2011. Samara 2 (VAZ-2115) sa prestala v AvtoVAZ vyrábať na konci roka 2012.
Dacia 1210

Dacia 1210 bol automobil nižšej strednej triedy vyrábaný rumunskou automobilkou Dacia. Pochádza z Dacie 1310, ktorá je modernizovaná verzia Dacie 1300, tá pochádza z Renaultu 12. Vozidlo sa začalo vyrábať v roku 1984, kedy prebehol prvý facelift Dacie 1310. Je slabšia než 1310, má výkon 35 kW a objem 1,4 l.
Zoznam britských kráľov

Toto je zoznam vládnucich britských kráľov od 1. mája 1707, kedy sa na základe zákonov o únii zjednotilo Anglické a Škótske kráľovstvo. Anglicko a Škótsko sa spojili do suverénneho štátu Kráľovstva Veľkej Británie. Anna Stuartová sa stala jeho prvou kráľovnou a zároveň zostala kráľovnou Írskeho kráľovstva.
Od politického zväzku Anglického a Škótskeho kráľovstva z 1. mája 1707 vládlo 12 britských panovníkov.
Thaliarchos z Élidy

Thaliarchos ("Thaliarchos") bol dvojnásobný olympijský víťaz v 1. stor. pred Kr. 
Thaliarchos, syn olympionika Sótéricha z Élidy, zvíťazil na 185. olympijských hrách v roku 40 pred Kr. v boxe dorastecov a o osem rokov neskôr na 187. hrách si v tejto disciplíne vybojoval víťazstvo aj medzi mužmi. Box dorastecov (pygmé paidón) zaradili do programu olympijských hier v roku 616 pred Kr. a box mužov v roku 688 pred Kr.
Olympijské víťazstvá Thaliarcha sú uvedené na kamennom podstavci jeho nezachovanej sochy v Olympii, ktorý objavili východne od budovy Rady (Búleutérion). V olympijskej budove Búleutéria sa radili hellanodikovia (ich príbytkom bol Hellanodikaión) a élidskí hodnostári.
Pancierovka 27

Pancierovka 27 (P-27) bola československá protitanková zbraň, používaná v 50. a 60. rokoch 20. storočia, kedy ju vystriedala sovietska RPG-7 a československá RPG-75.
Vývoj.
Po 2. svetovej vojne bolo v Československu ukoristených množstvo nemeckých proti pancierových zbraní, predovšetkým typu Panzerfaust 60 a Panzerschreck. Preto logicky začalo Československo s vývojom vlastnej pancierovej päste, ktorá by dokázala preraziť v tej dobe akýkoľvek pancier do hrúbky 200 mm. Začiatok projektu sa datuje rokom 1947, kedy začal vývoj pokusnej pancierovky označovanej ako PPZ. Po neúspešnom projekte pancierovky PPZ sa postupne modernizovala, až v roku 1950 sa konečný vývoj ukončil a oficiálne sa zbraň preznačila ako Pancierovka 27 alebo P-27. 
Charakteristika.
Pancierovka – hlavné časti.
Pancierovka fungovala na princípe bezzáklzového dela, kde bol spätný ráz kompenzovaný oceľovým prachom unikajúc spolu s plynom smerom vzad a samotná strela smerom vpred. Plyny ohrozujú priestor za zbraňou bol do vzdialenosti 40 metrov. Okrem ničenia pancierových vozidiel, bola určená aj k likvidácií rôznych palebných zrubov a živej síly. Veľkou nevýhodou bolo opotrebovanie hlavne natoľko, až sa v niektorých prípadoch pri streľbe roztrhla. Taktiež bola nevýhoda zbrane malý účinný dostrel a krehkosť bakelitovej nábojky. 
Pod vplyvom uvedených nevýhod bolo v roku 1951 rozhodnute pokračovať vo vývoji zbrane. Konečný výsledok sa dostavil v roku 1953, pancierovka bola označená ako P II, avšak aj napriek jej nižšej váhe a menšej dlžke nebola prijatá do výzbroje a tak sa pokračovalo vývojom pod označením P III. Tu mala mať strela v drieku raketový motor, a pre ochranu strelca pribudol na pancierovke štít z plexiskla ktorý sa neosvedčil. Nakoniec bol celý program zrušený v prospech sovietskej strely RPG-7.
V rokoch 1952 až 1955 bolo 2 600 pancieroviek spolu s 84 940 nábojov dodaných do Poľska, kde sa testovali. Po testoch putovali pancierovky do rôznych arabských štátov.
Strela – hlavné časti.
Najčastejšie sa používalo strelivo typu Nb-P27 ako priepaľný náboj a Nb-Cv-P27 ako cvičný náboj. Učinný dostrel na pevné ciele bol do 100 metrov, na pohyblivé do 75 metrov a na živé do 150 metrov. Prebíjal pancier do 200 milimetrov.
Pandión z Tesálie

Pandión ("Pandión") bol olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch v roku 296 pred Kr. 
Pandión z Tesálie bol na 121. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v jazdeckých pretekoch. Dostihy (kelés) sa zaradili do programu olympijských hier v roku 648 pred Kr.
Olympijské víťazstvo Pandióna je uvedené na papyruse (P.Oxy XVII. 2082) z egyptského náleziska v Oxyrhynchu, editovanom britským papyrológom Arthurom Huntom v roku 1927. Tento papyrusový zvitok je rozpadnutý na niekoľko malých fragmentov. Jeho Meno, domovská krajina a športová disciplína je zaznamenaná na fragmente č. 4, a to v 29. a v 30. riadku.
Taternik

Taternik, () je časopis horolezeckého "Polskiego Związku Alpinizmu" (Poľského horolezeckého zväzu), ktorý vychádza od roku 1907. Od roku 1998 vychádza štvrťročne a od roku 2008 v štvrťročnej periodicite aj v elektronickej forme na internete. Je najstarším časopisom so športovou tematikou v Poľsku.
Časopis založili členovia "Sekcję Turystycznej Towarzystwa Tatrzańskiego" (Turistickej sekcie Tatranského spolku) 25. augusta 1906. Prvé číslo vyšlo 1. marca 1907 v Ľvove. Časopis vychádzal v rokoch 19071914, 19211944, 19471949 a od roku 1956 nepretržite. Prerušenie vydávania časopisu zapríčinili vojnové konflikty a nedostatok finančných prostriedkov. Do roku 1935 bol orgánom "Towarzystwa Tatrzańskiego" (Tatranského spolku), potom orgánom "Klubu Wysokogórskego" (Vysokohorského klubu), od roku 1974 ho vydáva "Polski Związek Alpinizmu" (Poľský horolezecký zväz).
Taternik je časopis, ktorý nie je zameraný výlučne na horolezectvo. Od začiatku vydávania bol tribúnou prírodoochranárskych aktivít a informátorom o udalostiach vo svetových horách, ale predovšetkým vo Vysokých Tatrách. Hodnotné sú jeho príspevky k tatranským a horolezeckým dejinám, jeho biografické články, teoretické úvahy i reportáže z expedícií. Vysoké Tatry chápe ako orografickú jednotku a svoju pozornosť venuje v rovnakej miere poľskej i slovenskej časti Vysokých Tatier. 
Redaktormi Taternika boli "Kazimierz Panek" (1907), "Roman Kordys" (19081911), "Zygmunt Klemensiewicz" (19111912), "Mieczysław Świerz" (1913--1928, s prestávkou počas vojny), "Stanisław Krystyn Zaremba" (19291930), "Jan Alfred Szczepański" (19311936), "Zdzisław Dąbrowski" (19361939), "Tadeusz Orłowski" (19401944), Witold Henryk Paryski (19471949 a v roku 1956), "Antoni Wala" (19571960), opäť "Witold Henryk Paryski" (19601963), "Józef Nyka" (19631991), "Andrzej Kłos" (19931998), "Renata Wcisło" (?), v súčasnosti "Grzegorz Bielejec".
Externé odkazy.
Taternik (po poľsky)
Ján Ruman Driečny (1780)

Ján Ruman Driečny st. (* okolo 1780, Štôla, Slovensko – † po roku 1840, Štôla, Slovensko) bol horský vodca, pastier a poľovník. Bol starým otcom horského vodcu Jána Rumana Driečného. Bol dobrým znalcom Vysokých Tatier, najmä okolia Mengusovskej a Batizovskej doliny.
Dňa 30. júla 1840 spoločne s Eduardom Blasym ako prví vystúpili na Rysy. Na štít vystúpili zo sedla Váha.
Egid Berzevici

Barón Egid Berzevici ("de Berzevicz et Kakaslomnicz"; staršie Egyd Berzeviczy, Egyed Berzeviczy; * 24. december 1835, Prešov, Slovensko – † 14. jún 1906, Barca, Slovensko) bol statkárom, majiteľom rozsiahlych pozemkov vo Vysokých Tatrách i pod nimi, predseda Uhorského karpatského spolku, turistický nadšenec, vnuk Gregora Františka Berzeviciho významnej postavy hornouhorského osvietenstva.
Zo životopisu.
Narodil sa v Prešove v rodine Titusa Eduarda Alexandra Berzevici a jeho manželky grófky Letície Jozefíny Kláry Leonárdy Dessewffy. Pochádzal z veľmi starého rodu, Rutkerovcov. Panovník Ondrej II. daroval v roku 1209 prepoštovi Adolfovi a jeho sestre, manželke komesa Rutkera (Rudigera), bývalej dvornej dáme kráľovnej Gertrúdy čiastku „nad Popradom“. Hraničná čiara pozemkov viedla na severe po hrebeni Východnej Vysokej po hlavnom hrebeni Slavkovského štítu po Baranie rohy a na Malú Svišťovku. K teritóriu patrili okrem iného Skalnatá dolina a Huncovská kotlina, obe Studené doliny s priľahlými hrebeňmi. Patrili jej aj rozsiahle pozemky pod Vysokými Tatrami, napríklad v súčasnom chotári Novej a Starej Lesnej. Sídlom rodiny sa stala Veľká Lomnica. Rod Berzeviciovcov v nasledujúcich stáročiach zveľaďoval darované územia, ale aj často drancoval.
Na začiatku 70. rokov 19. storočia sa jeho rodina podieľala na rozvoji cestovného ruchu vo Vysoký Tatrách. Berzevici bol v roku 1873 jedným zo zakladajúcich členov Uhorského karpatského spolku a bol členom jeho predstavenstva. V rokoch 18741878 bol jeho predsedom. Zaslúžil sa o výstavbu nových ciest a chát vo Vysokých Tatrách. Na jeho počesť bola v roku 1876 pomenovaná Egidova chata v Doline Zeleného plesa vo Vysokých Tatrách.
V roku 1867 sa oženil s dcérou statkára Bárczayho, Helenou. Potom ako sa v roku 1878 presťahoval do Barce, pôsobil v Košiciach v rôznych župných a spoločenských funkciách. V roku 1882 bol veľkolomnický majetok rodiny predaný v dražbe. V roku 1898 publikoval v časopise Karpathen Post článok pod nemeckým názvom "Erzherzog Johann v Zipsen 1819" (Arcivojvoda Ján na Spiši 1819). V článku opísal históriu Tatier a Spiša. O rok neskôr vydal sprievodcu Smokovca, ktorého autorom bol jeho dedo Gregor František Berzevici "Eine Beschreibung des Badesi Schmecks aus dem Jahre 1812", (Popis kúpeľov Smokovec 1812). V rokoch 18991902 vydal trojdielnu históriu Berzeviciho rodiny. 
Pochovaný je na cintoríne v Barci.
Podtrosecká údolí

Podtrosecká údolí je prírodná rezervácia, ktorá vznikla v roku 1999 prepojením a úpravou dvoch starších prírodných rezervácií - Údolí Žehrovky a Rašeliniska Vidlák (obe boli vyhlásené v roku 1985). Hlavným predmetom ochrany je najrozsiahlejší komplex mokraďových biotopov na území Českého raja. Územie do seba zahŕňa rybníky a vodné toky v kaňonovitých údoliach, ktoré sú lemované pieskovcovými skalami. Medzi rybníkmi sú tzv. kvetnaté lúky, čo sú veľmi bohaté biotopy, ktoré potrebujú pravidelné kosenie, inak strácajú svoju druhovú diverzitu. Na tento typ biotopu je viazaných niekoľko druhov chránených motýľov - napr. modráčik bahniskový ("Phengaris nausithous").
V oblasti je niekoľko menších puklinových prameňov (napr. Prdlavka u Věžického rybníka), ktoré umožnili vznik nivných rašelinových pôd, na ktoré sú viazané vzácne spoločenstvá rastlín.
Potoky a rybníky.
Sústava ôsmich rybníkov je napájaná z troch hlavných zdrojov. Sú nimi Želejovický potok, Jordánka a Žehrovka. Rybníky boli vybudované asi v 16. storočí, čo umožnilo hospodárnejšie využitie tejto oblasti. Prvých päť, z tejto sústavy, bolo začlenených do vytvorenej rezervácie.:
Flóra.
Na aluviálne rašelinové pôdy sú viazané druhy rastlín ako je iskerník veľký ("Ranunculus lingua"), páperník štíhly ("Eriophorum gracile"), rosička okrúhlolistá ("Drosera rotundifolia"), fialka močiarna ("Viola palustris"), bielokvet močiarny ("Parnassia palustris"). Veľmi cenná je asi 90 rokov stará jelšina pri Věžickom rybníku. Na lúkach rastú napr. prvosienka vyššia ("Primula elatior"), zvonček konáristý ("Campanula patula"), žltohlav najvyšší ("Trollius altissimus"), jesienka obyčajná ("Colchicum autumnale"), smolnička obyčajná ("Lychnis viscaria"), pakost močiarny ("Geranium palustre") a i.
Fauna.
Na vodné prostredie je viazaný rad vtákov, ktorí v Podtroseckých údoliach nachádzajú vhodné podmienky pre život. Sú to kačica divá ("Anas platyrhynchos"), lyska čierna ("Fulica atra"), rybárik riečny ("Alcedo atthis"), trasochvost horský ("Motacilla cinerea"), vodnár potočný ("Cinclus Cinclus"), sliepočka vodná ("Gallinula chloropus"), kačica chrapačka ("Anas querquedula"), kačica chrapka ("Anas crecca"), potápka malá ("Tachybaptus ruficollis"), potápka čiernokrká ("Podiceps nigricollis"), potápka chochlatá ("Podiceps cristatus"), chochlačka sivá ("Aythya ferina"), chochlačka vrkočatá ("Aythya fuligula"), volavka popolavá ("Ardea cinerea"), labuť veľká ("Cygnus olor") a beluša veľká ("Ardea albumu"). Zo spevavcov sa v okolí rybníkov vyskytujú napr. trsteniarik veľký ("Acrocephalus arundinaceus"), trsteniarik bahenný ("Acrocephalus scirpaceus") alebo strnádka trsťová ("Emberiza schoeniclus"). Počas vtáčích ťahov na jar a na jeseň sa pri rybníkoch vyskytuje kršiak rybár ("Pandion haliaetus") a kaňa močiarna ("Circus aeruginosus").
Turistické trasy.
"Náučný chodník Podtrosecké údolia" vedie z Borku pod Troskami na zrúcaninu hradu Trosky. Jeho dĺžka je cca 8 km a má 13 informačných zastávok, ktoré obsahujú informácie o histórii oblasti, rastlinách, živočíchoch aj o geológii. Táto náučný chodník bol otvorený v roku 1980.
Masarykova kolónia

Masarykova kolónia môže byť:
Henrich I. (Portugalsko)

Henrich I. Portugalský (, * 31. január 1512, Lisabon – † 31. január 1580, Almeirim) bol portugalský kráľ v rokoch 15781580.
Životopis.
Narodil sa ako piaty syn (ôsme dieťa) portugalského kráľa Manuela I. a jeho druhej manželky Márie Aragónskej. Nakoľko si ako jeden z piatich synov nerobil nádeje na následníctvo, svoj život zasvätil Bohu. Bol arcibiskupom v Brage, prvým arcibiskupom v Évore a taktiež arcibiskupom v Lisabone. Bol dokonca vybraný za jedného z dvoch favoritov na pápežský stolec v rámci dvoch konkláve konaných v roku 1555.
V roku 1550 založil univerzitu v Évore. Staral sa o neplnoletého infanta Sebastiána I., syna jeho najstaršieho brata Jána III.. Ten ale tragicky zahynul v bitke pri Alcácer-Quibir a tak sa Henrich 28. augusta 1578 Henrich stal kráľom Portugalska.
Henrich pre zachovanie rodu Aviz sa chcel vzdať duchovného stavu a chcel si začať hľadať manželku. Pápež Gregor XII. však jeho prosby nevyslyšal a nedal mu na to súhlas. Zomrel 31. januára 1580, skôr ako regentská rada stihla ustanoviť jeho nástupcu.
Po jeho smrti nasledovala veľká nástupnícka kríza v Portugalsku nakoľko portugalský trón si nárokoval okrem Antona I., syna Henrichovho brata Luisa, vojvodu z Beja, aj španielsky kráľ Filip II.. Súboj o trón nakoniec vyhral Filip II. pod podmienkou, že Portugalsko a jeho územia sa nestanú španielskymi provinciami.
Kyselina malónová

Kyselina malónová je nasýtená dikarboxylová kyselina. Je to druhá najjednoduchšia dikarboxylová kyselina po kyseline šťavelovej. Za normálnych podmienok je to biela pevná kryštalická látka. Jej soli a estery sa označujú ako malónany, respektíve propandionany.
Výroba.
Vzniká oxidáciou kyseliny jablčnej dichrómanom draselným. Najvýhodnejšie sa pripravuje z kyseliny monochlóroctovej. Kyselina malónová kryštalizuje v lupeňoch. Topí sa pri asi 135-137 °C, čiastočne sa rozkladá. Rozpúšťa sa vo vode, alkohole aj v éteri. 
Patológia.
Ak je zvýšená hladina kyseliny malónovej sprevádzaná zvýšenou hladinou kyseliny metylmalonovej, môže to znamenať často nezistené metabolické ochorenie - kombinovaná malónová a metylmalónová acidúria (CMAMMA). Výpočtom pomeru kyseliny malónovej a metylmalónovej v krvnej plazme možno CMAMMA odlíšiť od klasickej metylmalónovej acidúrie.
Naná Vasconcelos

Naná Vasconcelos (* 2. august 1944, Recife, Brazília – † 9. marec 2016, tamtiež) bol brazílsky jazzový perkusionista a spevák.
Svoju kariéru zahájil koncom šesťdesiatych rokov. V rokoch 1978 až 1982 hral so sitáristom Collinom Walcottom a kornetistom Donom Cherrym v kapele Codona. Počas svojej kariéry spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria napríklad Jon Hassell, Laurie Andersonová, Pat Metheny, Jan Garbarek alebo Woody Shaw. Niekoľkokrát bol časopisom "Down Beat" zvolený najlepším perkusionistom roka.
Ernestine Andersonová

Ernestine Andersonová (* 11. november 1928, Houston, Texas, USA – † 10. marec 2016, Shoreline, Washington) bola americká džezová a bluesová speváčka.
Spevu sa venovala už od detstva. Spievala v kostolnom zbore a vo svojich osemnástich rokoch odohrala turné so spevákom Johnnym Otisom. Svoj prvý album "Hot Cargo" vydala v roku 1956 a počas nasledujúcich rokov jej vyšlo niekoľko desiatok ďalších nahrávok. Štyrikrát bola nominovaná na cenu Grammy, ale nikdy ju nezískala.
Letecké opravovne Trenčín

Letecké opravovne Trenčín (LOTN) je slovenský priemyselný podnik sídliaci na Trenčianskom letisku.
Dejiny.
Opravovne vznikli v roku 1934, kedy sa začala výstavba, ktorá pokračovala až do roku 1938. Do Trenčína sa z Nitry a z Piešťan presťahoval Letecký sklad a Letecká škola. Cez vojnu sa v objektoch opravární licenčne vyrábali lietadlá Ju 87 Stuka. V roku 1945 sa obnovoval areál opravovní poškodený nemeckými bombami.
Po vojne v roku 1949 sa začala prestavba niektorých objektov, v tejto dobe sa tu opravovali predovšetkým piestové lietadlá. Výrazným impulzom bol predovšetkým presun vojenského leteckého skladu a dielní z Nitry. 1. októbra 1958 sa oficiálne schválil názov Letecké opravovne Trenčín. V 60. rokoch nastalo zvýšenie sortimentu opráv, v 70. rokoch nastala prúdová éra.
Opravovne v roku 1963 otvorili vlastné učňovské stredisko, z ktorého sa neskôr stala stredná škola (dnes Stredná odborná škola letecko - technická Trenčín).
Opravovne zabezpečovali opravy československých lietadiel L-29 Delfín, L-39 Albatros, sovietskych MiG-21, MiG-29 a helikoptéry Mi-8/17. V rokoch 1977 - 1987 sa začala dostavba Leteckých opravovní a následná stavba vzletovej a pristávacej betónovej dráhy s dĺžkou 2200 metrov.
1. júla 1989 nastala reorganizácia a osamostatnenie podniku na štátny podnik. V roku 2006 sa zo štátneho podniku stal akciový podnik, v jeho mene koná Ministerstvo obrany SR.
V novembri 2016 informovali médiá, že Letecké opravovne uspeli v tendri servisnej agentúry NATO na opravu ruských helikoptér Mi-171, ktoré sú nasadzované silami NATO a ich spojencami v Afganistane.
Tri peniažky

Tri peniažky sú územie európskeho významu na Slovensku v Banskobystrickom kraji v katastri mesta Jelšava. Správca územia je Národný park Muránska planina a jeho rozloha je 140,51 ha.
Predmetom ochrany sú biotopy:
Predmetom ochrany sú tieto druhy:
Lúky pod Ukorovou

Lúky pod Ukorovou sú územie európskeho významu a chránený areál na Slovensku v Banskobystrickom kraji v katastri mesta Revúca a obce Revúčka. Správca územia je Národný park Muránska planina a jeho rozloha je 12,13 ha.
Predmetom ochrany sú biotopy:
Predmetom ochrany sú tieto druhy:
John Hurt

John Vincent Hurt (* 22. január 1940, Chesterfield, Spojené kráľovstvo – † 25. január 2017, Cromer, Norfolk, Spojené kráľovstvo) bol anglický filmový a divadelný herec.
Životopis.
Jeho otec bol matematik a pastor Arnold Hurt. Od mladosti sa venoval maľovaniu a divadlu. Vyštudoval výtvarné umenie na St. Martin 's School of Art v Londýne a neskôr divadelnú Kráľovskú akadémiu dramatického umenia (RADA). Vo filme a v divadle debutoval v roku 1962. Pôsobil v "Royal Shakespeare Company" a na Broadwayi.
Popularitu získal rolou cisára Caligulu v televíznom spracovaní románu Roberta Gravesa Ja, Claudius. Ďalšou významnou rolou bol narkoman Max v dráme Alana Parkera "Polnočný expres" alebo účinkovanie vo filme Davida Lyncha "Sloní muž".
Bol po štvrtýkrát ženatý. Mal dve deti s treťou manželkou.
Jacques Dutronc

Jacques Dutronc (* 28. apríl 1943, Paríž, Francúzsko) je francúzsky šansonier a herec.
Životopis.
V rokoch 19631964 bol gitaristom skupiny "El Toro et les Cyclones", ktorá vydala viacero EP. Po skončení vojenskej služby pracoval ako asistent Jacquesa Wolfsohna, umeleckého riaditeľa "Vogue Records". Okrem iného aranžoval piesne viacerých umelcov, ako Zou Zou či Cleo. Koncom roka 1965, alebo začiatkom 1966 sa zoznámil s novinárom a textárom Jacquesom Lanzmannom, spolu začali robiť piesne pre interpretov z ktorých sa neskôr stali hviezdy.
Po tom ako si vypočul Wolfsohn Dutroncovu demonahrávku pripravovanej piesne, navrhol mu, aby pieseň sám naspieval. "Et moi, et moi, et moi" mala veľký úspech a v septembri 1966 bola na druhom mieste francúzskej hitparády..
Duo Lanzmann (text) a Dutronc (hudba) vytvorilo množstvo piesní patriacich ku klasike francúzskeho popu ("Et moi, et moi, et moi", "Les Playboys", "Le cactus", "Il est cinq heures, Paris s’éveille"). Často býva prirovnávaný k Rayovi Daviesovi z The Kinks. Typická je pre neho irónia, či parodujúci odstup. Oslavuje mladosť a súčasne sa z nej vysmieva.
Filmom "Antoine et Sébastien" v roku 1973 začal svoju druhú kariéru ako herec. Do svojich filmov ho obsadili režiséri Jean-Luc Godard, Claude Lelouch, Andrzej Żuławski, Maurice Pialat a veľa ďalších známych francúzskych režisérov, vďaka čomu sa začal venovať viac filmu ako hudbe.
Od roku 1981 je ženatý so speváčkou Françoise Hardy s ktorou žije v Monticello na Korzike. Ich syn Thomas (* 1973) je tiež hudobník a herec a spolupracoval s otcom na niekoľkých albumoch.
Martin Glover

Martin Glover (* 27. december 1960, Farnworth, Spojené kráľovstvo), inak zvaný Youth alebo Orion, je britský hudobník a hudobný producent.
V mladosti používal prezývku Pig Youth, ktorá vznikla podľa jamajského diskžokeja Big Youtha, ktorý bol na konci 70. rokov populárny medzi londýnskymi punkovými skupinami. Na prelome rokov 1978 a 1979 sa krátko po založení skupiny Killing Joke stal jej členom, kde na pozícii basgitaristu pôsobí s niekoľkými prestávkami doteraz. V rokoch 19821986 viedol svoju vlastnú skupinu s názvom Brilliant, ktorá vznikla v dôsledku sporov medzi hudobníkmi Killing Joke. Od roku 1993 spolupracuje s Paulom McCartneym v experimentálnom duu The Fireman. Pôsobí tiež ako hudobný producent, produkoval albumy rôznych interpretov, ako sú napr. Beth Orton, The Cult, The Orb, Echo &amp; the Bunnymen, The Futureheads, Crowded House, The Verve a ďalšie. V roku 2014 sa podieľal na produkcii albumu "The Endless River" skupiny Pink Floyd.
George Wells Beadle

George Wells Beadle (* 22. október 1903 – † 9. jún 1989) bol americký genetik, spoločne s Edwardom L. Tatumom a Joshuom Lederbergom nositeľ Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu za rok 1958. Spolu s Tatumom cenu získali za objav toho, že gény regulujú určité chemické procesy v bunkách. Ich experimenty viedli k hypotéze o priamom vzťahu medzi génmi a enzymatickými reakciami, zvanej „jeden gén – jeden enzým“.
Beadle študoval na Nebraskej univerzite, doktorát získal roku 1931 na Cornellovej univerzite. V rokoch 1931 až 1936 pôsobil na Kalifornskom technologickom inštitúte (Kaltech), roku 1936 prešiel na Harvard a nasledujúceho roku na Stanford. Po deviatich rokoch sa vrátil na Kaltech, kde viedol katedru biológie. Roku 1961 sa stal rektorom Chicagskej univerzity.
V roku 1946 bol George Beadle prijatý do American Academy of Arts and Sciences, v tom istom roku tiež bol prezidentom Genetics Society of America.
Alexandria (Rumunsko)

Alexandria je mesto v rumunskom Valašsku, neďaleko hranice s Bulharskom. Je centrom župy Teleorman. V roku 2011 tu žilo 45 434
Mesto leží na rieke Vedea, v južnej časti krajiny. Je obklopené dunajskou nížinou a prechádzajú ním dôležité komunikácie spájajúce centrá Rumunska s prístavmi na Dunaji.
Aktivita (jadrová fyzika)

Aktivita (iné názvy: aktivita žiariča, aktivita rádionuklidov, aktivita rádioaktívnej látky, rádioaktívna aktivita, intenzita rádioaktívnych premien, rádioaktivita, rýchlosť rádioaktívnej premeny, rýchlosť premeny; značka: A) je fyzikálna veličina, ktorá udáva počet rádioaktívnych premien za jednotku času.
Charakteristika.
Presná definícia znie:
A = - dN/dt
kde:
Jednotka je 1 becquerel (Bq), pričom 1 Bq = 1/s. Pomenovaná je po fyzikovi Antoinovi Henrim Becquerelovi. Staršia jednotka bola napríklad jednotka curie (Ci), pričom 1 Ci = 3,7.1010 Bq.
Aktivita predstavuje rýchlosť rádioaktívnej premeny nuklidu. Ak má rádioaktívna látka aktivitu 1 Bq, dochádza v nej v priemere k jednej premene za sekundu. Aktivita je charakteristikou látky, žiariča ako celku, a nie jednotlivého atómového jadra.
Odvodené veličiny.
Veličiny odvodené od aktivity sú: