burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
NGC 2092

NGC 2092 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel v roku 1826.
NGC 2093

NGC 2093 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. decembra 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 2094

NGC 2094 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
NGC 2095

NGC 2095 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. decembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2096

NGC 2096 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel v roku 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
NGC 2097

NGC 2097 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 26. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 2098

NGC 2098 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
NGC 2100

NGC 2100 je otvorená hviezdokopa (podľa iného zdroja guľová hviezdokopa) v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 25. septembra 1826. Nachádza sa východne od hmloviny Tarantula.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,6.
Lorentzova medaila

Lorentzova medaila je ocenenie, ktoré udeľuje každé 4 roky Kráľovská Holandská akadémia umení a vied za príspevky v teoretickej fyzike, hoci v minulosti boli medzi jej nositeľmi aj experimentálni fyzici.
Ocenenie vzniklo v roku 1925 pri príležitosti 50. výročia doktorátu Hendrika Antoona Lorentza. Mnohí nositelia tohto ocenenia neskôr získali Nobelovu cenu.
Murray Rothbard

Murray Newton Rothbard (* 2. marec 1926, New York, New York, USA – † 7. január 1995, New York) bol americký ekonóm patriaci do rakúskej ekonomickej školy. Pomohol zadefinovať dnešný libertarianizmus a anarchokapitalizmus. 
Životopis.
Navštevoval Misesov newyorský seminár, čo výrazne ovplyvnilo jeho názory. Rothbardovo dielo Man, Economy and State (1963) bolo postavené na diele Human Action, a v niektorých oblastiach, napríklad teória monopolov, užitočnosť a prosperita, a v teórii štátu, upravila Misesove pohľady. Rothbardov prístup k rakúskej ekonomickej škole nasledoval priamo myšlienky neskorých scholastikov aplikovaním ekonomickej vedy do konštrukcie teórie prirodzeného práva. Výsledkom čoho bola obhajoba kapitalistickej a s neúčasťou štátu organizovanej spoločnosti, založenej na súkromnom vlastníctve, osobnej slobode a slobode uzatvárať zmluvné vzťahy (napr. obchody).
Po tomto diele sa Rothbard začal venovať skúmaniu príčin Veľkej depresie, kde aplikoval rakúsku teóriu hospodárskych cyklov, a ukázal, že krach na burze a následný ekonomický pokles možno pripísať predchádzajúcej úverovej expanzii. Potom v sérii štúdií o vládnej politike zostavil teoretický systém pre skúmanie efektov všetkých druhov intervencií na trhu. Rothbard silno upevnil Rakúsku školu a filozofiu libertarianizmu v Spojených Štátoch, zvlášť jeho štvorzväzkovým dielom Conceived in Liberty pojednávajúcom o histórii koloniálnej Ameriky a odtrhnutí od Británie. 
Medzi ďalšie Rothbardove diela patrí Logic of Action a The Ethics of Liberty. Tieto vplyvné práce slúžili ako kritické spojenie medzi Misesovou a Hayekovou generáciou pre terajších ekonómov presadzujúcich myšlienky rakúskej tradície. V The Ethics of Liberty Rothbard kritizoval vnútorné protirečenie politických a filozofických teórií Misesa a Hayeka, ktorí verili v legitimitu a potrebu minimálneho štátu. Boli to jeho široké a hlboké vzdelanie, veselá osobnosť, encyklopedické vedomosti a optimistický pohľad na život, ktoré inšpirovali nespočetne veľa študentov k upriameniu pozornosti na slobodu.
I keď je rakúska škola dnes vnímaná oveľa pozitívnejšie ako kedykoľvek predtým, Rothbard podobne ako Mises nebol veľmi dobre prijímaný akademickou obcou. Napriek tomu, že pôsobil na University of Nevada, nikdy nezastával pozíciu, ktorá by mu dovoľovala zadávať dizertačné práce. Aj napriek tomu získal mnoho nasledovníkov pre rakúsku školu.
Založenie Ludwig Von Mises Institute v roku 1982, za pomoci Margit von Mises a taktiež Hayeka a Hazlitta poskytlo širokú škálu nových možností pre Rothbarda a rakúsku školu. Prostredníctvom pravidelných konferencií, seminárov, kníh, monografií, bulletinov, štúdií a filmov Rothbard a Mises Institute posunuli rakúsku školu do postsocialistického obdobia.
Medaila Alberta Einsteina

Medaila Alberta Einsteina je ocenenie ktoré udeľuje Spoločnoť Alberta Einstena v Berne. Prvýkrát bola udelená v roku 1979. Ocenenie sa každoročne udeľuje ľudom, ktorí poskytli výnimočné služby v spojení s Albertom Einsteinom.
Christoffer Wilhelm Eckersberg

Christoffer Wilhelm Eckersberg (* 2. január 1783, Blåkrog, Dánsko – † 22. júl 1853, Kodaň) bol jeden z najvýznamnejších dánskych maliarov 19. storočia, predstaviteľ zlatého veku dánskeho obrazu. Je označovaný aj ako duchovný otec dánskeho maliarstva.
Narodil sa v Blåkrog vo vojvodstve Schleswig (teraz južná časť Jutska v Dánsku), Henrikovi Vilhelmovi Eckersbergovi, maliarovi a tesárovi, a Ingeborg Nielsdatterovej. 
Najskôr sa učil u maliarskeho majstra Jes Jessena v Apenrade a Jána Jacoba Jessena vo Flensburgu. V roku 1800 dostal výučný list a v roku 1803 ho prijali na Kráľovskú dánsku umeleckú akadémiu (Det Kongelige Danske Kunstakademi) v Kodani. 
V rokoch 18111812 bol žiakom neoklasicistického maliara Jacquesa-Louisa Davida v Paríži. 
Od roku 1818 pôsobil ako profesor na Kodanskej umeleckej akadémii, a v rokoch 18271829 ako jej riaditeľ.
Internetový slang

Internetový slang je slang (až žargón) používaný pri neformálnej komunikácii používateľov internetu. Zahŕňa rôzne výrazy, skratky, skomoleniny a aj zvláštne značky so špeciálnym významom, napr. tzv. "smajlíkov".
Výrazy a skratky bývajú odvodené obvykle z angličtiny, keďže internet vznikal v anglicky hovoriacom prostredí. Niektoré zo skratiek pochádzajú z iných odborných slangov či z bežných hovorových výrazov a skratiek; naopak, niektoré boli prevzaté z internetového slangu do bežnej reči. V slovenskom internetovom slangu sa často používajú skomoleniny pôvodných anglických výrazov.
Skratky prevzaté z angličtiny.
Niektoré bežnejšie používané skratky z angličtiny:
Úsmevy.
"Smajlíky" alebo emotikony (angl. "smiley") sú zvláštnym druhom "ASCII umenia" - kresieb tvorených znakmi, ktoré sa dajú napísať na bežnom alfanumerickom termináli. Smajlíky tvoria obvykle znaky len na jednom riadku a väčšinou sa na nich treba pozerať s hlavou natočenou doľava. Základný smajlík je schematická kresbička usmievajúcej sa tváre, ktorú tvoria znaky :) , pričom dvojbodka : predstavuje oči a zátvorka ) predstavuje úsmev (ústa).
História.
Postupne sa začalo používanie smajlíkov rozširovať, prvý „slovník“ smajlíkov vydal v marci 1993 David Sanderson, ktorý má 93 strán.
Príklady smajlíkov.
Smajlíky sa často najmä v chatoch používajú pre rýchlosť bez „nosa" (-), ako napríklad :), :(, :D apod.
Internetový slang vzniknutý doslovným prekladom.
Tento internetový slang vznikol doslovným preložením niektorých anglických slov či fráz do slovenčiny, najprv vznikal skôr z recesie no neskôr sa ujal a užívatelia rôznych internetových fór, diskusií, chatov a pod. ho začali používať. Príklady takéhoto slangu:
Field programmable gate array

Field programmable gate array (skratka FPGA, do slovenčiny niekedy prekladané ako pole logických členov programovateľné užívateľom) je druhom programovateľnej digitálnej logiky. Predstavuje preprogramovateľnú verziu hradlových polí.
Complex programmable logic device

Complex Programmable Logic Device alebo CPLD (po slovensky niekedy prekladané ako "zložitý programovateľný logický obvod") je druhom programovateľnej digitálnej logiky. Vznikol integráciou jednoduchších obvodov typu GAL s prepojovacím poľom.
Molpír

Molpír je vrch () nad obcou Smolenice v Malých Karpatoch a praveké aj slovanské hradisko na tomto vrchu.
Na vrchu Molpír nad Smolenicami v Malých Karpatoch sa približne v šiestom storočí pred Kr. (staršia železná doba – halštatská doba) na rozlohe 12 rozprestieralo veľké hradisko. Skladalo sa z troch nádvorí chránených valmi. Impozantné opevnenie bolo postavené z voľne kladeného kamenia, spevnené násypmi a drevenými konštrukciami. Našli sa tu základy veží, opevnených brán a okrúhla bašta. Z vnútornej strany najvyššieho opevnenia bol pristavaný rad obytných drevených zrubov. Na najlepšie chránenom, hornom nádvorí, „akropole“, boli tiež rady terás s obydliami. Nachádzalo sa tu aj kultové miesto, ktoré bolo vytesané do skaly (202 × ). V ňom boli tri obetiská (ohniská), pri nich lebka a kosti asi dvojročného dieťaťa, rozbité mesiačikovité a geometrické idoly. Dokladom kultu je aj ľudská lebka v základoch jedného domu. Zistili sa stopy po vyspelej remeselnej výrobe a spracovávaní železa a bronzu.
Ekonomika osady bola založená na remeselnej výrobe (okrem železiarstva nástroje, zbrane, nože), odlievaní bronzu (tégliky), výrobe kamenných žarnovov, ale zdá sa, že najdôležitejšou bola výroba nití a tkanín, na čom sa zakladal obchod obyvateľov hradiska. Kontakt s vyspelým juhovýchodoalpským svetom dokladajú loďkovité spony, ihlice, jantárové a sklené perly i napodobneniny bronzových nádob v keramike. V čase rozkvetu tu žilo asi 800 ľudí. Hradisko na styku kalenderberskej a lužickej kultúry bolo zničené niekedy začiatkom 6. storočia pred Kr.
Zánik hradiska súvisí s množstvom kovových streliek z vnútornej aj vonkajšej strany valov, ale jedinou obeťou vojenského konfliktu, ktorú doložil archeologický výskum, bol obranca zabitý v tretej bráne. Útočníci používali tie isté strelky ako obrancovia. Zánik teda nepriniesli útočníci z východu, ale pravdepodobne vzájomné konflikty domácich skupín, súvisiace pravdepodobne so vznikajúcou kultúrou kočovníkov v Karpatskej kotline, označovanej ako kultúra Vekerzug. Ohlasmi jej vzniku sú aj prvé predmety zdobené odlišným štýlom, ktoré nachádzame v najmladších vrstvách hradiska.
Vilhelm Hammershøi

Vilhelm Hammershøi (* 15. máj 1864, Kodaň, Dánsko – † 13. február 1916, Kodaň, Dánsko) bol dánsky maliar. Vo svojej dobe patril k najslávnejším umelcom v Európe.
Obrazy Vilhelma Hammershøia majú nostalgický nádych, sú nadčasové. Maľoval pokojné interiéry matnými farbami.
Cena Fritza Pregla

Cena Fritza Pregla je ocenenie, ktoré udeľuje každý rok Rakúska akadémia vied ("Österreichische Akademie der Wissenschaften") za dôležité príspevky v chémii.
Ocenenie sa udeľuje od roku 1931. Cena je pomenovaná po rakúskom chemikovi, nositeľovi Nobelovej ceny za chémiu, Fritzovi Preglovi.
Zoznam nositeľov Wolfovej ceny za chémiu

Toto je zoznam nositeľov Wolfovej ceny za chémiu:
Mikrokontrolér

Mikrokontrolér (iné názvy pozri nižšie; skratky μC z , MCU z angl. "microcontroller unit") je monolitický integrovaný obvod obsahujúci úplný mikropočítač. Na jednom čipe je integrovaný procesor, pamäťový systém aj periférne obvody a na svoj beh tak nevyžaduje ďalšie podporné obvody. Mikrokontroléry sa spravidla vyznačujú veľkou spoľahlivosťou a kompaktnosťou, bývajú súčasťou vnorených systémov a využívajú sa predovšetkým pre jednoúčelové aplikácie v oblasti riadenia, regulácie a pod.
Názvy.
Názvy sú:
Integrované zariadenia.
Medzi zariadenia, bežne integrované na čipoch mikrokontrolérov patria:
Použitie.
Mikrokontroléry sa používajú najmä na jednoduché riadiace aplikácie (aj jednoduché spracovanie signálov – DSP), kde nezáleží príliš na výpočtovom výkone ale je podstatná nízka cena. Obvykle sa používajú ako vstavané zariadenia, t. j. hlavne v koncových aplikáciách. Nezriedka sa v bežných zariadeniach spotrebnej aj priemyselnej elektroniky používa väčšie množstvo špecializovaných mikrokontrolérov, napr. jeden môže riadiť sekciu motorov a aktuátorov, iný riadi displej a sleduje tlačidlá, ďalší riadi celkovú funkciu, vrátane predchádzajúcich dvoch, a pod.
Niektoré známejšie rodiny.
MCS-51.
Vyvinutá firmou Intel ako následovník rodiny MCS-48 (ktorá bola jednou z prvých rodín mikrokontrolérov). Uvedená na trh v roku 1980. Bola licencovaná veľkému množstvu firiem (zo známejších Philips, Atmel, Dallas Semiconductor, Winbond, SST a mnohé iné) a je naďalej vyrábaný v množstve klonov a variánt. Je populárny ako riadiace jadro mnohých ASIC obvodov.
PIC.
V roku 1985 firma Microchip odkúpila jadro PIC od krachujúcej firmy General Instruments a ďalej ho vyvíjala. Má jednoduchú štruktúru a malé množstvo inštrukcií. Vyrába sa v niekoľkých rodinách – PIC12, PIC16, PIC17, PIC18, dsPIC – líšiacich sa výkonom, ale majú podobnú inštrukčnú sadu. Významnou vlastnosťou mikrokontrolérov PIC je ich nízka spotreba, najmä pri malých pracovných frekvenciách.
AVR.
Architektúra AVR bolo vyvinutá dvoma nórskymi študentmi. Neskôr bola predaná firme Atmel. Čipy AVR sú 8-bitové RISC mikrokontroléry. Existuje veľké množstvo variant týchto mikrokontrolérov. Používajú sa v platforme Arduino.
Z8.
Spoločnosť Zilog modifikovala svoj 8-bitový mikroprocesor Z80 do podoby mikrokontrolérov s označením Z8.
MSP430.
Rad mikrokontrolérov spoločnosti Texas Instruments so 16-bitovými prvkami a veľmi nízkou spotrebou (vhodný pre batériou napájané aplikácie).
HC(S)12.
Rad mikrokontrolérov spoločnosti Freescale (predtým Motorola).
ARM.
32-bitový mikroprocesor pochádzajúci od spoločnosti Acorn je v poslednom čase využívaný niekoľkými desiatkami výrobcov aj ako jadro výkonných mikrokontrolérov a obvodov typu SoC.
Wolfova cena

Wolfova cena je ocenenie, ktoré každoročne udeľuje Wolfova nadácia žijúcim vedcom a umelcom za „"úspechy pri vytváraní mieru a priateľského spolužitia medzi ľuďmi, bez dôrazu na štátnu príslušnosť, rasu, farby pleti, vierovyznania, pohlavia alebo politických názorov"“.
Cenu udeľuje Wolfova nadácia v Izraeli už od roku 1978. Nadácia bola založená doktorom Wolfom, nemeckým vynálezcom a bývalým kubánskym veľvyslanecom v Izraeli. Cena sa udeľuje v šiestich oblastiach: poľnohospodárstvo, chémia, matematika, medicína, fyzika a umenie, ktorá každoročne rotuje medzi architektúrou, hudbou, maliarstvom a sochárstvom. Cena sa skladá z diplomu a finančnej odmeny 100 000 amerických dolárov. 
Wolfova cena za matematiku, fyziku a chémiu je často považovaná za najprestížnejšiu cenu hneď po Nobelovej cene alebo Fieldovej medaile. Wolfova cena za medicínu je pravdepodobne tretia najprestížnejšia, hneď po Nobelovej a Laskerovej cene.
Hričov

Hričov môže byť:
Zoznam národných parkov na Slovensku

Toto je zoznam národných parkov na Slovensku:
Rozšírenie.
Množstvo aktivistov, hydrológov, geológov a ochrancov prírody v minulosti aj dnes aktívne kampaňuje za rožšírenie ochrany slovenskej prírody na ďalšie oblasti.
Ako jedna z potencionálnych lokalít sa spomína región tzv. Podunajska, kde by mal byť založený "Národný park Podunajsko". Ten by sa mal rozprestierať v okolí pridunajských lužných lesov, najmä na území Bratislavského samosprávneho kraja. Ideou by sa mal podobať rakúskemu Národnému parku Donau-Auen, no mohol by susediť aj s podobným pásmami ochrany v Česku a Maďarsku.
Ďateľ hnedkavý

Ďateľ hnedkavý (iné názvy: ďatel sýrsky, ďateľ hnedkastý; lat. "Dendrocopos syriacus") je druh z čeľade ďatľovité. Z juhozápadnej Ázie sa rozšíril do strednej Európy, šírenie začalo okolo roku 1890 cez Balkánsky polostrov. Na Slovensko prenikol v roku 1949 a hniezdenie bolo dokázané skoro na polovici územia (na 47,60 % mapovacích kvadrátov). Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov ďateľ hnedkavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, v minulosti rozšíril svoj areál cez Balkánsky polostrov do Strednej Európy.
Opis.
Je to vták veľký ako škorec obyčajný. Dosahuje dĺžku tela 22 – , rozpätie krídel 34 –  a maximálnu hmotnosť 82 g. Na rozdiel od podobného ďatľa veľkého mu čierny prúžok v podobe fúzov nezasahuje na temeno hlavy, spodné chvostové krovky sú jasnejšie červené, na chvoste má menej a na krídle viac bielych škvŕn. Samec má červenú tylovú škvrnu, samica je bez tejto škvrny, mláďatá majú temeno hlavy celé červené a často aj červenkastú hruď v tvare obrátenej podkovy.
Hlas.
Volá mäkšie ako ďateľ veľký „čik“ a „kirruk“ alebo „tükk“. Má aj dlhé kotkodákavé volanie. Bubnuje samec i samica, bubnovanie začína ako u ďatľa veľkého ale na konci zoslabne.
Výskyt a stav na Slovensku.
Na Slovensko sa rozšíril z juhu Európy, prvý výskyt bol zaznamenaný v roku 1949. Nížinami a dolinami riek prenikol až na severné Slovensko, nevystupuje však vyššie ako Ďateľ hnedkavý je stály vták.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 1 500 – 2 500, zimujúcich jedincov 2 500 – 5 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú miery nárast o 20 do 50%. Ekosozologický status v roku 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" – menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC4 – druhy, ktorých globálne
populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Biotop.
Ďateľ hnedkavý hniezdi hlavne v intravilánoch obcí, v záhradách, parkoch a cintorínoch. Mimo obcí hľadá potravu v stromoradiach a vetrolamoch, výnimočne tu aj zahniezdi.
Hniezdenie.
V strednej Európe hniezdi prevažne v intraviláne, ojedinele v otvorenej krajine s ovocnými sadmi a alejami. Hniezdi v máji až júni raz ročne. Hniezdnu dutinu s okrúhlym vletovým otvorom s priemerom 4 –  vytesávajú obaja partneri, najmä samec. Samotná dutina je približne hlboká a široká . Samica znáša 4 až 5 bielych vajec, na ktorých sedia obaja rodičia 14 – 15 dní a mláďatá kŕmia tiež obaja rodičia ďalších 17 až 21 dní.
Potrava.
Živia sa rastlinnou i živočíšnou potravou, bobuľami, ovocím, orechmi a menej hmyzom.
Ochrana.
Ďateľ hnedkavý je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1380 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Rajčianska ulica (Bratislava)

Rajčianska ulica je ulica nachádzajúca sa na Dolných honoch v mestskej časti Vrakuňa v Bratislave.
Nachádza sa blízko zdravotného strediska a pošty. Na čísle 3 je základná škola.
Humát ad-Dijár

Humát ad-Dijár () je sýrska národná hymna. Autorom textu je Chalíl Mardam Bej (18951959) a hudby Muhammad Flajfel (18991985).
Zoznam chránených krajinných oblastí na Slovensku

Toto je zoznam chránených krajinných oblastí na Slovensku:
Midkémia

Midkémia je vymyslená zem z románov Raymonda E. Feista.
Je to planéta s 3 mesiacmi, s technológiou na úrovni nášho stredoveku.
Čiernovodská ulica (Bratislava)

Čiernovodská ulica je ulica v bratislavskej mestskej časti Vrakuňa, nachádzajúca sa v miestnej časti Dolné hony.
V blízkosti na nachádza základná škola, zdravotné stredisko a pošta.
Bebravská ulica (Bratislava)

Bebravská je ulica nachádzajúca sa v Bratislave na Dolných honoch v mestskej časti Vrakuňa.
Vznikla v roku 1975 a pomenovaná je podľa rieky Bebrava.
Významné budovy.
Nachádza sa blízko materskej škôlky, gymnázia, dvoch základných škôl, zdravotného strediska, pošty a nákupného centra Tesco.
Toryská ulica (Bratislava)

Toryská ulica je ulica nachádzajúca sa na Dolných honoch v mestskej časti Vrakuňa v Bratislave. Je rovnobežná s Kazanskou ulicou.
Nachádza sa blízko zdravotného strediska, pošty a banky.
Chránené územie

Chránené územie je významná biologicko-geografická lokalita pod osobitnou ochranou štátu.
Územie sa môže zákonom vyhlásiť za chránené, ak sa tam nachádzajú
Typy chránených území.
Na Slovensku definuje právny poriadok 7 kategórií chránených území
Bodvianska ulica (Bratislava)

Bodvianska ulica je ulica nachádzajúca sa na Dolných honoch v mestskej časti Vrakuňa v Bratislave.
Pôvod mena.
Ulica je od roku 1975 pomenovaná podľa rieky Bodva, ktorá pramení v Slovenskom krase.
Významné budovy.
Nachádza sa blízko materskej škôlky a banky. Je kolmá na Kazanskú ulicu.
Toplianska ulica (Bratislava)

Toplianska je ulica nachádzajúca sa v Dolných honoch v mestskej časti Vrakuňa v Bratislave.
Nachádza sa blízko materskej školy.
Žitavská ulica (Bratislava)

Žitavská ulica je ulica nachádzajúca sa na Dolných honoch v mestskej časti Vrakuňa v Bratislave.
Nachádza sa blízko základnej školy, súkromného gymnázia, zdravotného strediska, dvoch materských škôlok a nákupného centra.
Zariadenia.
Služby:
Potraviny
Žlna zelená

Žlna zelená (iné názvy: zastarano ďateľ zelený, zelený ďateľ [historický pravopis bol ďatel (tvrdé l) –porov. ešte napr. PSP z roku 1940], v dávnej slovenčine: "strakopud zelený", v Bernolákovom slovníku: "zelení ďaťel, s bruchem popelavím"; lat. "Picus viridis") je druh z čeľade ďatľovité. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov žlna zelená patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, stavy v Európe sa v rokov 19802013 mierne zvýšili.
Opis.
Je to vták veľký ako hrdlička záhradná. Dosahuje dĺžku tela , rozpätie krídel 40 –  a maximálnu hmotnosť 170 – 180 g. Je prevažne olivovo zelená s červeným temenom hlavy. Pri lete má žiarivo žltú kostrč a mriežkované letky. Samec má červené pierka v čiernych fúzoch a samica ich má celé čierne. Mláďatá sa líšia matne červeným temenom hlavy a škvrnitým telom. Lieta vo vlnovkách. Bežne sa zdržuje v korunách stromov, často však hľadá potravu na zemi (najmä v mraveniskách, mravce sú jej hlavnou potravou).
Hlas.
Už koncom zimy, v mesiacoch február a marec, sa začínajú veľmi často ozývať. Volajú chechtavo „glyk glyk glyk glyk“ alebo "klü-klü-klü" za sedu aj počas letu.
Výskyt a stav na Slovensku.
Hojne rozšírená po celom území Slovenska. Vo vyšších polohách je zriedkavejšia. Hniezdenie je evidované do nadmorskej výšky 700 – . Súvislým lesným komplexom sa vyhýba.
Žlna zelená je stály vták.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 1 200 – 2 000, zimujúcich jedincov 2 500 – 5 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" – menej dotknutý. Európsky ochranársky status SPEC2 – druhy, ktorých globálne
populácie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia D – ustupujúci druh..
Biotop.
Otvorená krajina s lesíkmi, kde sa je veľa okrajov lesov s lúkami a s pasienkami s množstvom mravenísk. Riedke lesy, lesy s množstvom rôznovekých plôch. Sady a parky.
Hniezdenie.
Hniezdi vo svetlých lesoch, parkoch a ovocných sadoch v apríli až máji raz ročne. Hniezdo je umiestnené v dutine (vytesanej) s okrúhlym alebo oválnym otvorom s priemerom 5,5 – . Hĺbka dutiny býva od 25 – , šírka . Samica znáša 5 až 7 bielych vajec, na ktorých sedia obaja rodičia počas 16 až 17 dní a mláďatá kŕmia tiež obaja rodičia na hniezde asi 19 dní a potom ešte 14 dní prikrmujú.
Potrava.
Živí sa mravcami a ich larvami, menej iným hmyzom.
Ochrana.
Zaslúži si ochranu ako iné druhy ďatľov. Žlna zelená je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 663,87 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.). 
Môže spôsobovať škody na zateplených fasádach budov.
Slatinská ulica (Bratislava)

Slatinská ulica je ulica nachádzajúca sa na Dolných honoch v mestskej časti Vrakuňa v Bratislave.
Nachádza sa blízko základnej školy, súkromného gymnázia, zdravotného strediska, dvoch materských škôlok a nákupného centra.
Žalovaný

Žalovaný (lat. "reus") je ten, na koho bola žalobcom podaná na súde žaloba a kto sa jej teraz bráni.
Žalovaný je spolu so žalobcom stranou konania, v ktorom má rozsiahle procesné práva: môže navrhovať dôkazy na svoju obranu a vyjadrovať sa k vzneseným dôkazom, a pred vynesením rozsudku sa má právo - zásadne ako posledný - k žalobe vyjadriť.
Laická verejnosť často nerozlišuje medzi žalovaným a obžalovaným, čo je pojem používaný výhradne v trestnom práve.
Žalobca

Žalobca (lat. "actor") je ten, kto podal na súd žalobu, ktorou sa domáha svojho práva proti žalovanému. Je jednou zo strán občianskeho súdneho konania, v ktorom súd jeho žalobu prejednáva.
V trestnom konaní vystupuje ako žalobca prokurátor (v niektorých štátoch, napr. aj v Česku je to štátny zástupca).
Obžalovaný

Obžalovaný (lat. "reus") je osoba, o ktorej trestnom čine prebieha pred súdom trestné konanie. V slovenskom práve sa na označenie tejto osoby, používajú aj iné pomenovania, ktoré nie sú synonymické:
Laická verejnosť často nerozlišuje medzi obžalovaným a žalovaným, čo je pojem používaný v občianskom súdnom konaní.
Rwandská genocída

Rwandská genocída predstavuje masové vraždenie, ku ktorému došlo v období od 6. apríla do 4. júla 1994. Pri masových vraždách zahynulo viac než 800 000 Tutsiov a umiernených Hutuov, ktorí boli masakrovaní militantnými skupinami Interahamwe a Impuzamugambi. Konflikt bol zárodkom utečeneckej krízy v bývalom Zaire, prvej a druhej Konžskej vojny a občianskej vojny v Burundi.
Popri nacistickom holokauste a masových vraždách na území ZSSR počas druhej svetovej vojny, arménskej genocíde a genocíde Červených Kmérov v Kambodži je zaraďovaná k najväčším genocídam 20. storočia. 
Pre mnohých je táto udalosť historickým mementom nielen z dôvodu obrovského množstva zavraždených za tak krátke obdobie, ale tiež kvôli prístupu rozvinutých krajín a OSN ku konfliktu. Napriek spravodajským informáciám pred začiatkom vraždenia a vyobrazeniu ukrutností medzinárodnými médiami v celej ich šírke, a napriek nátlaku generála Roméa Dallaira, ktorý viedol vojská OSN v Rwande, všetky krajiny prvého sveta odmietli intervenovať. 
Historické pozadie.
Prvými známymi obyvateľmi územia dnešnej Rwandy boli pygmejskí Twaovia. Časom splynuli s bantuskými kmeňmi, predkami Hutuov, a v súčasnosti tvoria len približne jedno percento miestnej populácie. Posledná skupina, ktorá pravdepodobne migrovala na toto územie sú Tutsiovia, ktorí sú historicky zaraďovaní do hamitickej skupiny pochádzajúcej z východnej Afriky z oblasti Afrického rohu. Táto teória bola akceptovaná začiatkom 20. storočia, pretože potvrdzovala lokálne rasové teórie. Keďže Hutuovia aj Tutsiovia hovoria rovnakým jazykom a zmiešané manželstvá sú bežné, mnoho vedcov sa dnes prikláňa k názoru, že rozdiely boli do veľkej miery zveličené a odzrkadľujú skôr kultúrne rozdiely.
Etnické a politické korene.
V 15. storočí sa zjednotilo niekoľko Tutsijských skupín a vytvorilo Rwandské kráľovstvo, ktoré vládlo v regióne až do 20. storočia. Hoci aj niektorí Hutuovia patrili medzi šľachtu, väčšina z nich boli chudobní roľníci. Tvorili pritom 82 - 85% z celej populácie. Vo všeobecnosti králi nazývaní Mwami boli Tutsiovia a ako boží synovia mali neobmedzenú moc.
Do 19. storočia sa tradovalo, že Tutsiovia ovládajú vojenské sily a Hutuovia nadprirodzené. Z toho dôvodu tvorili Mwamiho radu poradcov ("abiiru") výhradne Hutuovia. Od polovice 18. storočia abiiru začala strácať vplyv a moc vládcu sa centralizovala. Pôda, ktorá bola dovtedy vlastníctvom rodových skupín, na čele ktorých stáli prevažne Hutuovia, sa rozdelila jednotlivcom, Tutsiom.
Jiří Paroubek

Ing. Jiří Paroubek (* 21. august 1952, Olomouc) je český sociálno-demokratický politik. V rokoch 2005 až 2006 bol predsedom vlády. Do marca 2011 bol predsedom Českej strany sociálnodemokratickej, vo funkcii ho vystriedal Bohuslav Sobotka. Od februára 2024 je predsedom strany ČSSD – Česká suverenita sociální demokracie.
Život.
Jiří Paroubek sa narodil v Olomouci, kde vyrastal u svojich starých rodičov až do nástupu na základnú školu. Vtedy sa presťahoval do Prahy k rodičom a po štúdiu gymnázia vyštudoval Obchodnú akadémiu Vysokej školy ekonomickej v Prahe. V rokoch 1976 až 1990 bol mimo iného hlavným ekonómom a neskôr riaditeľom štátneho podniku Reštaurácie a jedálne (RaJ). V rokoch 1991 až 2003 súkromne podnikal. 
V roku 1979 sa oženil s učiteľkou a prekladateľkou Zuzanou Zajíčkovou, s ktorou má syna Jiřího. V roku 2007 sa rozviedol a 15. novembra 2007 sa oženil so Slovenkou Petrou Kováčovou, s ktorou má dcéru Margaritu a s ktorou sa opäť rozviedol v roku 2021. V septembri 2023 sa oženil s bývalou poslankyňou Gabrielou Kalábkovou.
Politická kariéra.
V roku 1970 sa stal členom Československej strany socialistickej. V novembri 1989 vstúpil do Českej strany sociálnodemokratickej a na jej obnovovacom zjazde v roku 1990 bol zvolený do funkcie ústredného tajomníka, medzi rokmi 1990 až 1996 a potom od roku 2001 bol členom ústredného výkonného výboru strany. 16. apríla 2006 sa stal jej štvrtým predsedom. V tejto funkcii pôsobil až do marca 2011, keď ho vystriedal Bohuslav Sobotka.
V rámci tzv. opozičnej zmluvy bol v roku 1998 zvolený do funkcie námestníka primátora Prahy pre oblasť finančnej politiky. V roku 2000 neuspel pri voľbách do Senátu. 
Vo vláde Stanislava Grossa od 4. augusta 2004 zastával post ministra pre miestny rozvoj. Po Grossovom odstúpení z funkcie nastúpil na jeho miesto, keďže bol stranou určený ako jeho následník. 25. apríla 2005 ho prezident Václav Klaus vymenoval za predsedu vlády. Zostavil nový vládny kabinet, s ktorým vládol do 16. augusta 2006, keď podal demisiu. Vo funkcii zostal vykonávať svoje právomoci do 4. septembra, keď prezident vymenoval nového predsedu vlády Mirka Topolánka.
V rokoch 2011 až 2014 bol predsedom strany LEV 21 – Národní socialisté.
Vo februári 2024 vstúpil do strany ČSSD – Česká suverenita sociální demokracie, ktorá tento názov používa od tej doby, čo Česká strana sociálnodemokratická zmenila svoj názov na Sociálna demokracia, a ešte v tom istom mesiaci sa stal jej predsedom.
Agnolo Bronzino

Agnolo Bronzino, vlastným menom Angelo di Cosimo Allori (* 17. november 1503, Monticelli, Taliansko – † 23. november 1572, Florencia) bol taliansky maliar, jeden z najvýznamnejších florentských manieristov.
Jeho tvorbu ovplyvnili Michelangelo, Raffaello Sanzio a Sebastiano del Piombo. Venoval sa nástennej maľbe, portrétom, alegóriám a oltárnym obrazom. Jeho portréty sú charakteristické chladným koloritom a sú precízne v detailoch.
Patril k obľúbeným portrétistom florentských aristokratov, neskôr sa stal dvorným maliarom vojvodu Medicejského a jeho manželky Eleonóry z Toleda.
Chránená krajinná oblasť

Chránená krajinná oblasť (skratka CHKO) je na Slovensku a Česku jedna z kategórií chránených území – rozsiahlejšie územie, spravidla s výmerou nad , s rozptýlenými ekosystémami, významnými pre zachovanie biologickej rozmanitosti a ekologickej stability, s charakteristickým vzhľadom krajiny alebo so špecifickými formami historického osídlenia.
V chránenej krajinnej oblasti platí vo všeobecnosti II. stupeň ochrany.
Chránený areál

Chránený areál (skratka CHA) je kategória chránených území. Je to lokalita spravidla s výmerou do 1 000 ha, na ktorej sú biotopy európskeho významu alebo biotopy národného významu alebo ktorá je biotopom druhu európskeho významu alebo biotopom druhu národného významu a kde priaznivý stav týchto biotopov záleží na obhospodarovaní človekom.
V chránenom areáli platí vo všeobecnosti II. stupeň ochrany, III. stupeň ochrany, IV. stupeň ochrany alebo V. stupeň ochrany.
Prírodná rezervácia

Prírodná rezervácia (v skratke PR) je lokalita, spravidla s výmerou do 1 000 ha, ktorá predstavuje pôvodné alebo ľudskou činnosťou málo pozmenené biotopy európskeho významu alebo biotopy národného významu, alebo biotopy druhov európskeho významu, alebo biotopy druhov národného významu.
V prírodnej rezervácii platí vo všeobecnosti IV. stupeň ochrany alebo V. stupeň ochrany.
Národná prírodná rezervácia

Národná prírodná rezervácia je prírodná rezervácia, spravidla predstavujúca nadregionálne biocentrum ako súčasť najvýznamnejšieho prírodného dedičstva štátu, ktorú môže ministerstvo ustanoviť všeobecne záväzným právnym predpisom (v skratke NPR).
V národnej prírodnej rezervácii platí vo všeobecnosti IV. stupeň ochrany alebo V. stupeň ochrany.
Niektoré národné prírodné rezervácie na Slovensku:
Prírodná pamiatka

Prírodná pamiatka (skratka PP) je kategória chránených území. Je to bodový, líniový alebo iný maloplošný ekosystém, jeho zložka alebo prvok, spravidla s výmerou do 50 ha, ktorý má vedecký, kultúrny, ekologický, estetický alebo krajinotvorný význam. Jedinečnú prírodnú pamiatku, ktorá predstavuje súčasť najvýznamnejšieho prírodného dedičstva štátu, môže vláda nariadením vyhlásiť za národnú prírodnú pamiatku (NPP). K 31. decembru 2021 bolo na Slovensku vyhlásených 270 PP a 60 NPP.
V prírodnej pamiatke platí vo všeobecnosti 4. stupeň ochrany alebo 5. stupeň ochrany.
Národná prírodná pamiatka

Národná prírodná pamiatka je jedinečná prírodná pamiatka, ktorá predstavuje súčasť najvýznamnejšieho prírodného dedičstva štátu, ktorú môže ministerstvo ustanoviť všeobecne záväzným právnym predpisom za národnú prírodnú pamiatku (skratka NPP).
V národnej prírodnej pamiatke platí vo všeobecnosti IV. stupeň ochrany alebo V. stupeň ochrany.
Chránený krajinný prvok

Chránený krajinný prvok je významný krajinný prvok, ktorý plní funkciu biocentra, biokoridoru alebo interakčného prvku najmä miestneho alebo regionálneho významu.
V chránenom krajinnom prvku platí vo všeobecnosti II. stupeň ochrany, III. stupeň ochrany, IV. stupeň ochrany alebo V. stupeň ochrany.
Chránené vtáčie územie

Chránené vtáčie územie je biotop druhov vtákov európskeho významu alebo biotop sťahovavých druhov vtákov chránený za účelom ich prežitia a rozmnožovania. V rámci európskej sústavy chránených území Natura 2000 predstavujú chránené vtáčie územia novú kategóriu. Systém územnej ochrany na Slovensku je založený na stupňoch ochrany. Na rozdiel od tohto systému, vo všetkých chránených vtáčích územiach v rámci sústavy Natura 2000 u nás platí najnižší stupeň ochrany so základnými obmedzeniami platnými na celom území. Prostredníctvom zakázaných činností sú vo vyhláškach jednotlivých chránených vtáčích území zadefinované špecifické podmienky. Tieto územia sú vyberané jednotlivými členskými štátmi EÚ a priamo nahlasované Európskej komisii.
Saxo Grammaticus

Saxo Grammaticus (* okolo 1150† 1220) bol dánsky historik, ktorý bol pravdepodobne duchovným, žiakom a sekretárom dánskeho arcibiskupa Absalona. Je autorom kroniky "Gesta Danorum" („Skutky Dánov“, asi 1205), ktorá v 16 knihách podáva dejiny Dánska od najstarších čias, pričom historické udalosti podávajú posledné tri knihy. Staršie knihy majú literárnu hodnotu, nakoľko do nich Saxo latinským štýlom poézie zapracoval staré dánske povesti a piesne.
Národný zoznam navrhovaných chránených vtáčích území na Slovensku

Toto je zoznam navrhovaných chránených vtáčích území na Slovensku, ktorý bol schválený dňa 9. júla 2003 vládou Slovenskej republiky (38 území) a neskôr upravený v roku 2010. Úpravou boli z pôvodného zoznamu vypustené dva (Boheľovské rybníky a Trnavské rybníky) a doplnených päť (Čergov, Chočské vrchy, Levočské vrchy, Slovenský raj a Špačince - Nižná).
Celková výmera navrhovaných chránených vtáčích území je 1 236 545 ha (12 365,5 km2), čo predstavuje 25,2 % územia Slovenska.
Zoznam.
Výsledný zoznam po úprave v roku 2010. Celkov počet je 41 území. Postupne boli aj vyhlásené, v tabuľke je uvedený dátum účinnosti jednotlivých vyhlášok. Podrobné informácie o vyhlásených chránených vtáčích územiach sú v samostatnom článku Zoznam chránených vtáčích území na Slovensku.
Tomáš Bezdeda

Tomáš Bezdeda (* 2. december 1985, Žilina), je slovenský spevák, finalista prvej série Slovensko hľadá Superstar, v ktorej skončil na 3. mieste. 
Kariéra.
Do súťaže Slovensko hľadá Superstar ho prihlásil spolužiak. Po ukončení SHS Tomáš v spolupráci so skupinou AYA vydal svoje prvé CD - "Obyčajné slová". Jeho súčasťou je i duet „Obyčajné slová“ s bývalou priateľkou Adelou Banášovou. Za predaj tohto CD získal platinovú platňu.
Moderoval hitparádu XXL, zúčastnil sa tanečnej súťaže "Let's Dance". So svojou tanečnou partnerkou Mirkou Kosorínovou sa umiestnil na 3. mieste.
V roku 2006 vydal druhý album s názvom "Ostrov". O 7 rokov neskôr, v roku 2013, vydal v poradí tretí album s názvom "Bronzový". V súčasnosti sa naplno venuje speváckej kariére.
Osobný život.
Vyštudoval Ekonomickú univerzitu v Bratislave.
Martin Rausch

Martin „Pyco“ Rausch (* 9. október 1977, Bratislava) je slovenský moderátor. Upozornil na seba v hudobno-zábavnej súťaži Slovensko hľadá Superstar, ktorej tri ročníky moderoval s Adelou Vinczeovou.
Martin Rausch vyštudoval na hotelovej akadémii. Ako chlapec sledoval rakúske televízne a rozhlasové programy, kde vystupovali aktuálne hviezdy hudobného šoubiznisu. V pätnástich rokoch sa vďaka jazykovým znalostiam uchádzal vo Fun Rádiu o pozíciu prekladateľa, neskôr hudobného redaktora. Po nástupe do rádia pripravoval ako redaktor materiály pre moderátorov. K moderovaniu ho dotlačila Oľga Záblacká a prezývku „Pyco“ dostal od poslucháčov Fun Rádia, nakoľko v rozhlasovom éteri sa v tom čase moderátori predstavovali iba prvým menom a Martin Nikodým už účinkoval v rádiu pod vlastným menom skôr ako prišiel Pyco. Ako hudobný redaktor a moderátor pôsobil od roku 1993 vo Fun Rádiu, neskôr v Rádiu Koliba a opätovne vo Fun Rádiu (2007).
Televíznu kariéru začal v hudobných programoch televízie Luna v reláciách o populárnej hudbe. Neskôr v STV tri roky moderoval gastronomickú reláciu "Menu" so Zdenou Studenkovou. V roku 2003 ako moderátor, scenárista, hudobný dramaturg a režisér pripravoval cestovateľský magazín "Cestuj s nami". Pozvanie na konkurz do programu "Slovensko hľadá superstar" považoval skôr za žart, respektíve ako doplnenie svojej osoby do počtu možných uchádzačov. Pri kastingoch sa produkcia snažila vybrať neznáme tváre, tip na Rauscha jej dal Peter Graus z projektu "B3". Svoj výber Pyco považuje skôr za šťastie, je zaskočený získanou popularitou, ktorú mu účinkovanie v tomto programe prinieslo.
Martin Pyco Rausch moderoval vo dvojici s Adelou Banášovou tri ročníky "Slovensko hľadá superstar" (STV, TV Markíza), štyri ročníky tanečnej šou "Let's Dance" (TV Markíza). Na konte má dva ročníky národných cien "Eurovision Song Contest 2009" a "2010" (STV). Trikrát moderoval udeľovanie cien v speváckej ankete "Slávik" (2006, 2007, 2011).
V roku 2010 vytvoril moderátorskú dvojicu s českým hudobníkom, hercom a moderátorom Jakubom Prachařom. Spoločne moderovali štyri série šou "Česko-Slovensko má talent" (TV JOJ, TV Prima). V roku 2014 moderoval aj federálnu verziu speváckej súťaže "X factor" (2014). Od roku 2016 do roku 2019 moderoval zábavnú show "Tvoja tvár znie povedome" (TV Markíza).
Martin Pyco Rausch rád cestuje a má rád brezy. Sám seba nepovažuje za ideálneho moderátora, myslí si že je pre túto profesiu málo zhovorčivý a pripúšťa, že sa v budúcnosti môže vrátiť k povolaniu, ktoré vyštudoval. Okrem moderovania je hudobným dramaturgom divadelných predstavení a niektorých televíznych programov. V roku 2012 vydal knihu receptov "Moje jedlo" ktorou debutoval ako autor, vydavateľ, fotograf aj kuchár. Od roku 1994 je vegetariánom a jeho druhá kniha, "Moje jedlo 2," vyšla v októbri 2014. Svoju tretiu knihu "Štyri ročné obdobia (Moje jedlo 3)" vydal v roku 2016. 
Ocenenia a nominácie.
Osobnosť televíznej obrazovky (OTO)
SOWA Social Awards Slovakia
Pavel Bruchala

Pavel Bruchala (* 25. október 1977, Brezno) je bývalý slovenský moderátor.
Po skončení Strednej obchodnej školy pracoval v cestovnej kancelárii, neskôr ako garderobiér v Štátnej opere v Banskej Bystrici. Vyštudoval herectvo (na Akadémii umení v Banskej Bystrici a na VŠMU v Bratislave). Do roku 2014 pôsobil v televízii Markíza.
Sojuz 2

Sojuz 2 () bol sovietsky nepilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz, pri ktorom sa mal vyskúšať spojovací manéver s loďou Sojuz 3. Aj keď sa obe lode k sebe priblížili, k spojeniu nedošlo. 
Misia bola námetom pre umeleckú „rekonštrukciu“ Fontcuberta, ktorá opisovala loď pilotovanú "Ivanom Istočnikovom" spolu so psom „Kloka“. Kozmonaut a pes zomreli počas misie a boli následne vymazaní z histórie sovietskej kozmonautiky, aby sa zabránilo negatívnej publicite.
Meno „Sojuz 2“ sa tiež objavilo v iných kontextoch, a) druhý let lode typu Sojuz k ISS b) ako návrh novej verzie nosnej rakety Sojuz, neskôr premenovaná na Sojuz/ST.
Zoznam nositeľov Wolfovej ceny za fyziku

Toto je zoznam nositeľov Wolfovej ceny za fyziku:
Sojuz 3

Sojuz 3 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Zároveň išlo o prvý sovietsky pilotovaný kozmický let po nehode, pri ktorej zahynul kozmonaut Vladimir Komarov v lodi Sojuz 1. V pláne bolo priblíženie a spojenie s nepilotovanou loďou Sojuz 2, ktorá bola vypustená o deň skôr. Systémy automatického spojenia boli niekoľko týždňov predtým vyskúšané pri spoločnom lete Kozmos 212 a Kozmos 213. Pri príprave na túto misiu zahynul pri havárii lietadla Jurij Gagarin.
Priebeh letu.
Loď odštartovala 26. októbra 1968 z kozmodrómu Bajkonur a pilotoval ju sovietsky kozmonaut Georgij Beregovoj. V lodi bol sám. Automatický systém spojenia lodí a pozemná kontrola letu bola schopná dostať obidve lode do vzdialenosti menej ako 200 metrov predtým, ako Beregovoj prevzal kontrolu nad loďou, aby dokončil manéver. Naneštastie bol schopný priblížiť sa iba na jeden meter a všetky tri pokusy na spojenie zlyhali. Pri pokusoch loď spotrebovala skoro všetko palivo a cieľ misie bol zrušený. Ako pravdepodobná príčina boli označené pilotné schopnosti kozmonauta. Okrem tejto operácie sa kozmonaut venoval fotografovaniu planéty a pozorovaniu okolia lode. Kabína s kozmonautom pristála 30. októbra na padáku na území Sovietskeho zväzu neďaleko mesta Karaganda v Kazašskej SSR.
Halldór Kiljan Laxness

 
Halldór Kiljan Laxness, vlastným menom Halldór Guðjónsson, (* 23. apríl 1902, Reykjavík, Island – † 8. február 1998, Mosfellsbær) bol islandský prozaik, básnik, dramatik, esejista a prekladateľ.
Životopis.
Vyrastal na rodičovskej farme v Laxnesi, študoval na gymnáziu v Reykjavíku, od roku 1919 cestoval po Škandinávii a Európe. Roku 1922 konvertoval na katolicizmus, dokonca 8 mesiacov strávil v kláštore Clerveaux v Luxembursku, kde prijal krstné meno Kiljan. Vplyv konvertovania ustúpil počas pobytu na Islande v lete 19261927, kedy sa začal zaujímať o príčiny islandskej chudoby a v USA (19281930), kde sa snažil preniknúť do hollywoodskej filmovej produkcie. Práve v USA sa priklonil k marxizmu a zahorel pre myšlienky socializmu. 
V 30. a 40. rokoch 20. storočia bol jedným z najaktívnejších ľavicových intelektuálov a komentátorov doby. Jeho knihy väčšinou vyvolávali politické debaty.
V roku 1955 sa stal laureátom Nobelovej ceny za literatúru. V 60. rokoch sa definitívne rozišiel s ľavicovou politikou.
Písal historické a spoločenské romány, životopisné diela aj divadelné hry. Celé jeho dielo je presiaknuté ironickým humorom. V realistických románoch riešil súdobé problémy, v 60. rokoch napísal niekoľko experimentálnych drám so silným vplyvom nadprirodzenosti.
Zoznam nositeľov Wolfovej ceny za medicínu

Toto je zoznam nositeľov Wolfovej ceny za medicínu:
Ohnivý kruh

Ohnivý kruh (angl. "The Pacific Ring of Fire") je zóna častého výskytu zemetrasení (90 % všetkých zemetrasení) a sopečných erupcií, ktorá obkolesuje základňu Tichého oceánu. Je ohraničený oceánskymi priekopami, ostrovnými oblúkmi a sopečnými pohoriami.
Ohnivý kruh je priamym dôsledkom platňovej tektoniky, teda pohybu a stretu tektonických platní. Východná sekcia je výsledkom subdukcie platne Nazca a kokosovej platne pod juhoamerickú platňu, severnejšie je pacifická platňa a platňa Juan de Fuca subdukovaná severoamerickou platňou. Posunom pacifickej platne smerom na sever je vytvorený známy zlom San Andreas.
Severne a severovýchodne je subdukovaná pod severoamerickú platňu pacifická (Aleuty, Kamčatka a Kurilské ostrovy). Na východnej strane je situácia oveľa zložitejšia, je tam vytvorených veľa menších platní, ktoré sú subdukované pri Japonsku, Filipínach, Mariánskych ostrovoch, Šalamúnových ostrovoch a Novom Zélande.
Magma

Magma je roztavená (teplotou 600- 1200 °C), najčastejšie kremičitá hornina, s obsahom rozpustených tekutých (fluidných) zložiek, ktorá sa vytvára v plášti Zeme (prípadne iných planét). Magma vystupuje cez vulkanické komíny, kde nastane jej odplynenie (degazácia) a na povrch sa vyvrhuje ako láva alebo pyroklastické úlomky.
Miesta vzniku magmy.
Magma sa vytvára hlavne v zemskom plášti tavením hornín. V závislosti od miesta (subdukčná zóna hlbokomorských priekop, riftové údolie stredooceánskych chrbátov, alebo plášťový chochol horúcich škvŕn) je jej zloženie iné.
Tavenie hornín je spôsobené vplyvom vysokej teploty a tlaku. No niekedy sa magma môže vytvárať aj prídavkom fluíd (najčastejšie vodných pár) k vysoko zohriatym horninám - častý jav v subdukčných zónach. To zapríčiní zníženie teploty tavenia a tým vznik magmy. Prípadne sa môže tvoriť aj tavením okolitých hornín vplyvom už existujúcej magmy, vystupujúcej cez kôru, ak je teplota tavenia týchto hornín nižšia, ako teplota vystupujúcej magmy.
Po roztavení stúpa magma na povrch, keďže je jej hustota nižšia, ako hustota okolia. Následok stúpania je vznik magmatických komôr a následnej vulkanickej činnosti.
Čiastkové tavenie.
Horniny sa netavia naraz, ale postupne. Dokonca nájsť úplne roztavený blok horniny je takmer nemožné, kvôli dodania veľkého množstva energie na rýchle roztavenie veľkého množstva tuhého materiálu, ako aj z dôvodu, že roztavená hornina má určitý stupeň voľnosti.
Ak sa hornina roztaví bez viditeľného prerušenia, kvapalná fáza sa nazýva primárna tavenina. V prírode je jej výskyt vzácny. Ak sú primárne magmy odvodené priamo z plášťových hornín, nazývajú sa primitívne. Primitívne magmy sa medzi geológmi a geochemikmi veľmi cenia, lebo vypovedajú priamo o chemickom zložení plášťa.
V tom prípade, ak dochádza pri tavení k diferenciácii alebo kontaminácii okolím, takáto magma sa nazýva rozvinutá.
Chemické zloženie.
Magma vo všeobecnosti obsahuje prakticky všetky prvky periodickej tabuľky, no len niektoré z nich (kremík, hliník, železo, vápnik, horčík, draslík, sodík a titán) sú obsiahnuté vždy v množstvách nad 1 %. Hlavné zložky sú oxid kremičitý (SiO2), alkálie (Na, K, Ca, Mg) a Fe.
Pri parciálnom tavení najskôr prechádzajú do taveniny kompaktabilné prvky (draslík, bárium, cézium, rubídium). Ako ďalšie prechádzajú (vápnik, hliník, železo, horčík, sodík). Vo zvyšnej, neroztavenej časti zostávajú nekompaktabilné prvky (zirkónium, hafnium, titán, atď.). Takže stupeň parciálneho tavenia nám určuje relatívne obohatenie kompaktabilnými, alebo nekompaktabilnými prvkami, tým aj výslednú horninu vzniknutú stuhnutím danej magmy.
Rozdelenie magiem.
Existujú tri základné druhy magmy: felzická, intermediátna a mafická. Väčšina magiem má silikátové zloženie. Kľúčom k deleniu je obsah SiO2 v tavenine, od čoho sa odvíja aj správanie sa magmy pri erupcii. Felzické magmy sú vysoko výbušné, naopak erupcia mafickej magmy je pokojná. Viac vlastností jednotlivých druhov magmy sa opisuje v tabuľke.
Liskavkovité

Liskavkovité ("Chrysomelidae") je veľmi početná čeľaď menších bylinožravých chrobákov (na svete vyše 30 000, u nás asi 500 druhov). Majú kratšie tykadlá, iba zriedka tak dlhé ako telo (Cryptocephalus), ich pedicellus je neskrátený. Sú to malé až stredne veľké oválne chrobáky, larvy aj imága sa živia listami. Delia sa na 13 podčeľadí. Bežné sú napr. vrbinár hladký ("Clytra laeviuscula"), špargľovník dvanásťbodkový ("Crioceris duodecimpunctata"), krytohlav hodvábitý ("Cryptocephalus sericeus"), liskavka dúhová (" Fastuolina (= Chrysomela) fastuosa"), liskavka topoľová ("Chrysomela (= Melasoma) populi"), pásavka zemiaková ("Leptinotarsa decemlineata"), váhavec jelšový ("Agelastica alni"), váhavec čierny ("Galeruca tanaceti"), štítnatec zelený ("Cassida viridis") a iné, K vzácnejším a nápadným druhom patria "Cassida canaliculata", "Cassida murraea" a "Hispa atra", ktorá má na svojom chrbte pichliače ľahko ju tak rozoznáte.
William Butler Yeats

William Butler Yeats (* 13. jún 1865, Sandymount pri Dubline – † 28. január 1939, Roquebrune-Cap-Martin pri Nice) bol írsky básnik a dramatik.
V roku 1923 mu bola udelená Nobelova cena za literatúru.
PR

PR alebo P. R. môže byť:
NPR

NPR môže byť skratka pre:
Veľkonočný korbáč

Veľkonočný korbáč (o etymológii pozri článok korbáč (bič)) alebo šibák alebo šibačka je spletený zväzok mäkkých prútikov používaný ako nástroj pri šibačke.
Korbáč má skôr symbolický význam - je to nástroj, ktorým chlapci na Veľkonočný pondelok symbolicky šľahajú dievčatá. Je to spletený zväzok mäkkých vŕbových prútikov, ktorý je na tenšom konci ozdobený farebnými stuhami (šibačka). 
Korbáč je jedným zo symbolov Veľkej noci, ktorý má pravdepodobne pôvod v starých slovanských zvykoch.
Vo Veľkonočný pondelok v ľudovej sfére je spojený s rôznymi tradíciami a zvykmi, ktoré sa zaraďujú medzi prechodové rituály končiacej sa zimy a nastávajúcej jari. Táto nekresťanská prax bola v priebehu dejín v rôznych kultúrach teologizovaná a zaradená do kresťanského rámca.
Zoznam nositeľov Wolfovej ceny za umenie

Toto je zoznam nositeľov Wolfovej ceny za umenie:
Zoznam nositeľov Wolfovej ceny za matematiku

Toto je zoznam nositeľov Wolfovej ceny za matematiku: