burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Favi

FAVI je internetový vyhľadávač nábytku a dekorácií na Slovensku. Pokrýva segment nábytku, bytových doplnkov, kuchýň, kúpeľní, sanity a záhrad. Okrem Slovenska pôsobí v Česku, Poľsku, Maďarsku, Rumunsku a Chorvátsku. Stojí za ním Jan Zajíc, Radomír Hejl a investičná skupina Pale Fire Capital SE.
Portál navštevujú ľudia, ktorí hľadajú interiérové vybavenie alebo inšpiráciu. FAVI spolupracuje s viac než 400 kamennými obchodmi alebo e-shopmi. Odhadované sprostredkované tržby presahujú 50 miliónov eur. Medzi zaradené obchody patrí napríklad Sconto alebo Bonami. Aktuálne sa na FAVI vďaka agregácii desiatok slovenských e-shopov zobrazuje asi 680 000 produktov, ktoré denne navštívi až 80 000 používateľov.
História.
FAVI založili ako startup v roku 2015 v Česku Jan Zajíc a Radomír Hejl. Myšlienka vznikla, keď si obaja zo zakladateľov zariaďovali vlastné bývanie. Na tuzemskom trhu im chýbal portál, na ktorom by sa mohli inšpirovať a zároveň vybrať nábytok a dekorácie online. V roku 2016 získalo FAVI investíciu od skupiny NetBrokers Holding, ktorá má vo svojom portfóliu okrem iného aj český porovnávač poistenia ePojisteni.cz alebo slovenské superpoistenie.sk. V auguste 2017 podiel od NetBrokers Holding prevzala investičná skupina Pale Fire Capital SE. FAVI aktuálne pôsobí v piatich ďalších krajinách Európskej únie: na Slovensko sa dostal v roku 2016, od roku 2017 je aj v Poľsku a v roku 2018 vstúpilo do Rumunska a Maďarska a v roku 2020 expandovalo aj do Chorvátska. Na všetkých týchto trhoch aktuálne registruje desiatky tisíc používateľov denne. Do súčasného globálneho segmentu vyhľadávačov interiérového vybavenia patrí napríklad americký Houzz.
Marketing a ocenenie.
V roku 2017 sa portál FAVI dostal medzi 10 finalistov v kategórii internetové obchodovanie v súťaži Krištáľová Lupa 2017.
Center for Humane Technology

Center for Humane Technology (doslova ) je americká nezisková organizácia, ktorá sa sústredí na využívanie technológií s humánnymi záujmami ľudstva. Zámer organizácie je aby nadobúdanie pozornosti ľudí technologickými spoločnosťami nebolo zneužívané na viaceré účely, ale aby technológie podporovali a zlepšovali náš život, vzťahy, demokraciu a digitálny priestor. Organizácia sa snaží pomenovať nebezpečenstvá, ktorým spoločnosť na celom svete čelí, aby sa zvládali celosvetové výzvy akými sú pandémia, spoločenská diferenciácia a klimatické zmeny.
Začiatky.
Myšlienka založiť organizáciu pochádza od Tristana Harrisa, bývalého zamestnanca spoločnosti Google pracujúceho na pozícií etický dizajn (), ktorý si v roku 2013 uvedomil aké výrazne negatívne dopady má získavanie pozornosti používateľov na ktorých sú vybudované obchodné modely. Je autor prezentácie "A Call to Minimize Distraction &amp; Respect Users' Attention" (), ktorá na 141 snímkach naznačuje, že spoločnosti Google, Apple a Facebook „majú cítiť obrovskú zodpovednosť“ aby ľudstvo nestrávilo celé dni sledovaním svojich smartfónov. Videli ju tisíce zamestnancov spoločnosti Google.
Tristan Harris pokračoval v propagácií a prezentácií svojich zistení na dvoch konferenciách TED talks čo vyústilo do založenia hnutia "Time Well Spent" () a vzbudilo záujem ľudí.
V roku 2016 sa skutočnosti, na ktoré Tristan Harris a ďalší upozorňovali stali predmetom verejného diskurzu v súvislosti s podozrením zo zásahu východného štátu do prezidentských volieb v Spojených štátoch. Na základe týchto udalostí bola v roku 2018 založená nezisková organizácia Center for Humane Technology. Počas nasledujúceho obdobia sa témy, ktorými sa organizácia zaoberá stali stále viac medializovanými.
Aktivity.
Center for Humane Technology zvyšuje povedomie a snaží sa o zmenu v digitálnom prostredí prostredníctvom prezentácií určených pre vedúce osobnosti vo svetovom dianí, verejným svedectvom pre politických predstaviteľov a hlavy štátov a masovými mediálnymi kampaňami. Mobilizujú a spolupracujú s technológmi a vedúcimi osobnosťami v technologickej oblasti, ktorých pozývajú na stretnutia za zatvorenými aj otvorenými dverami. Snažia sa spojiť technológiu, humánnosť a systémovú transformáciu.
Zámer.
Zámer organizácie je posunúť myslenie, ktoré tvorí technologické systémy a využiť tento proces na podporu podobných rozhodujúcich zmien vo veľkých ekonomikách a sociálnych systémoch.
Štátny znak Cypru

Štátny znak Cypru bol prijatý 16. augusta 1960.
Opis.
Pozadie štátneho znaku je biele. Uprostred sa nachádza štít medenej farby, totižto meď súvisí s cyperskými dejinami. V znaku sa nachádza biela holubica, ktorá spolu s prekríženými zelenými vetvičkami znázorňujú mier. V štíte sa nachádza nápis roku 1960, teda rok nezávislosti Cypru.
Dejiny znaku.
Štátny znak bol prijatý 16. augusta 1960. V roku 2006 bol štátny znak poupravený.
Severný Cyprus.
Štátny znak Severného Cypru sa pomerne podobá na cyperský, akurát že sa v ňom nachádza polmesiac s hviezdou, ktoré znázorňujú tureckú kontrolu nad územím. Prvý štátny znak bol prijatý v roku 1983, no roku 2007 bol mierne poupravený.
Budova Okresného súdu (Pezinok)

Budova Okresného súdu je stavba na ulici M. R. Štefánika číslo 40 v Pezinku, ktorá bola postavená v roku 1997 na mieste bastiónu v severnom úseku mestského opevnenia. Od začiatku v nej sídli Okresný súd v Pezinku, ktorý bol v roku 2005 zrušený a v roku 2007 obnovený. Počas rokov 2005 až 2007 tu sídlila Justičná akadémia, ktorá v súčasnosti sídli v areáli bývalých kasární na Suvorovovej ulici číslo 5.
Alex Borsteinová

Alex Borsteinová (* 15. február 1971, Highland Park, Illinois, USA) je americká herečka. Preslávila sa hlavne vďaka dabingu postavy Lois Griffin v animovanom seriáli "Griffinovci", na ktorom spolupracuje už od roku 1999.
Životopis.
Jej otec pochádza z Atlanty v Georgii a jej babka prežila holokaust a vyrástla v Budapešti, v Maďarsku. Borsteinová má dvoch starších bratov a je židovka.
Vyštudovala Štátnu univerzitu v San Franciscu, kde študovala rétoriku.
Kariéra.
Borsteinová trénovala improvizáciu v ACME Comedy Theatre, kde sa stretla so svojím spisovateľským partnerom a budúcim manželom Jacksonom Douglasom. Krátko potom, ako začali spolupracovať na animovanom seriáli "Casper a Pinky a Brain".
V roku 1997 sa pripojila k natáčaniu "MADtv". V roku 1999 sa stretla so Sethom MacFarlaneom, ktorý ju obsadil ako dabingovú herečku do animovaného seriálu "Griffinovci", kde prepožičala svoj hlas, Lois Griffin.
V roku 2000 bola obsadená do role Sookie St. James v seriály "Ženy z rodu Gilmorovcov". V úvodnej časti stvárnila Sookie, ale jej zmluva s "MADtv" jej zabránila pokračovať v úlohe, ktorú neskôr získala Melissa McCarthyová.
Účinkovala v niekoľkých komediálnych filmoch ako "Killers" (2010), "Dinner for Schmucks" (2010), "Ted" (2012), "ParaNorman" (2012), "A Million Ways to Die in the West" (2014) alebo "The Angry Birds Movie" (2016).
V roku 2017 začala hrať rolu Susie Myerson v historickom komediálnom seriáli "The Marvelous Mrs. Maisel", za ktorú získala pozitívne ohlasy kritikov a získala dve ceny Primetime Emmy za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe v komediálnom seriáli.
Osobný život.
Borsteinová sa zosobášila s Jacksonom Douglasom v roku 1999. Douglas podal žiadosť o rozvod v októbri 2014, oficiálne rozvedení sú od roku 2017. S Douglasom majú syna narodeného v septembri 2008 a dcéru narodenú v októbri 2012.
Sortes sanctorum

Sortes sanctorum bol stredoveký latinský termín, ktorý podľa názorov niekdajších bádateľov označoval druh veštenia používaného kresťanmi. Tento význam je dnes spochybňovaný a podľa teórie W. E. Klingshirna označuje konkrétny spis. 
Pôvodne mal podľa odborných názorov výraz označovať (najmä) veštenie s pomocou Svätého písma. Veštbou bola prvá stať resp. verš v náhodne otvorenej knihe (tzv. sortes biblicae alebo sortes evangelicae). Išlo o kresťanské prispôsobenie pohanskej vešteckej praxe "homericae" (veštenie z diel Homéra), "virgilianae" (veštenie z diel Vergília) a "prenestinae". Hoci cirkevní otcovia veštenie neschvaľovali, raná cirkev bola voči týmto praktikám pomerne tolerantná. Problémom veštenie nebolo najmä ak sa používalo v kontexte bez pastoračného alebo teologického poškodenia. Keďže úplné rukopisy Biblie boli v stredoveku menej obvyklé, najčastejšie sa k vešteniu používali Kniha Žalmov, prorocké knihy a evanjeliá.
Veľký západný teológ svätý Augustín túto prax neschvaľoval, avšak uznal, že aj on načúvaním hlasu otvoril List Rimanom, čo viedlo k jeho obráteniu ("Confessiones" 8,12). Istú podobnú skúsenosť zaznamenal aj Tomáš z Celana v životoch Františka z Assisi. Známy je aj prípad z Byzantskej ríše, kde cisár Herakleios na ťažení proti Peržanom použil veštenie na to, aby zistil, kde bude vhodné s vojskom prezimovať. Praktika bola bežne používaná aj v stredoveku a pokračuje dodnes.
Prvýkrát sa termín spomínal na galskom cirkevnom koncile v piatom storočí a následne sa opakoval počas celého latinského stredoveku. Predmet daného termínu bol viackrát odsúdený (napr. "Decretum Gelasianum" a viaceré synody). Podľa teórie Williama E. Klingshirna však nešlo o synonymum vyššie spomínaného veštenia (t.j. "sortes biblicae"), ako tvrdili novovekí a moderní učenci (od čias Charla Du Cange), ale malo ísť o konkrétny text "Liber qui appellatur Sortes apostolorum" nazývaný pred 13. storočím "Sortes sanctorum". Následkom správnosti tejto hypotézy by zanikli dôkazy o tom, že raná cirkev odsúdila veštenie typu "sortes biblicae".
Index demokracie

Index demokracie, ktorý vydáva Economist Group, je index merajúci kvalitu demokracie vo svete. Toto kvantitatívne a porovnávacie hodnotenie sa zameriava predovšetkým na demokratické práva a demokratické inštitúcie. Metodika hodnotenia demokracie použitá v tomto indexe demokracie je podľa Economist Intelligence Unit, ktorá je súčasťou Economist Group, súkromnej spoločnosti so sídlom v Spojenom kráľovstve, ktorá vydáva týždenník The Economist. Index je založený na 60 ukazovateľoch zoskupených do piatich kategórií, ktoré merajú pluralizmus, občianske slobody a politickú kultúru. Okrem číselného hodnotenia a rebríčka index zaraďuje každú krajinu do jedného zo štyroch typov režimov: úplné demokracie, neúplné demokracie, hybridné režimy a autoritárske režimy. Prvá správa o indexe demokracie bola uverejnená v roku 2006. Do roku 2010 sa správy uverejňovali každé dva roky a potom každoročne. Index zahŕňa 167 krajín a území, z toho 166 suverénnych štátov a 164 členských štátov OSN.
Metodika.
Index demokracie je založený na 60 otázkach, pričom každá obsahuje tri, niekedy iba dve možné odpovede. Odpovede získavajú 0 alebo 1 bod, pri troch možnostiach jedna z odpovedí získa pol bodu. Väčšina odpovedí je odborných posudkov a nie je uvedené, koľko a akí odborníci sa na nich podieľali. Niektoré odpovede vychádzajú z verejných prieskumov v každej krajine. Ak pre krajinu neexistujú údaje z prieskumu, je medzera vyplnená výsledkami z porovnateľných krajín a odbornými posudkami.
Faktory pri vytváraní Indexu demokracie sú:
Body krajiny v každej oblasti sa sčítajú, vynásobia 10 a vydelia počtom otázok. Celkový index je výsledkom priemeru z 5 oblastí.
Podľa typu režimu.
Nasledujúca tabuľka uvádza počet štátov a percentuálny podiel svetovej populácie pre každý typ režimu. Niektoré mikroštáty nie sú vo výpočte zohľadnené.
Zoznam podľa regiónu.
Nasledujúca tabuľka uvádza priemerné skóre jednotlivých štátov podľa geografických regiónov, ako ich definuje Economist Democracy Index.
V nasledujúcej tabuľke je uvedený počet krajín v každej zo štyroch klasifikácií demokracií.
Laskarovci

Laskarovci bol byzantský aristokratický rod vystupujúci v dejinách od 11. storočia. Mali neurodzené korene. Názov rodu najpravdepodobnejše pochádza z perzského slova označujúceho bojovníka ("laškarí"). V rokoch 1208 až 1258 vládli Nikajskému cisárstvu, krátko pred obnovením Byzantskej ríše ich pri moci vystriedali Palaiologovci. V 14.15. storočí ich vplyv zoslabol avšak stále si udržali významné postavenie a vlastníctvo početných majetkov.
Nikajskí cisári z rodu Laskarovcov
Pamätník Sovietskej armády (Burgas)

Pamätník Sovietskej armády (), známy aj pod neoficiálnym lokálnym názvom Pamätník „Aľoša“ () je stavba pamätníku venovaného pamiatke Červenej armády nachádzajúca sa v meste Burgas v juhovýchodnom Bulharsku.
Poloha.
Pamätník sa nachádza na centrálnom mestskom námestí „Trojkata“ v Burgase.
Charakteristika.
Výstavba pamätníku prebiehala v rokoch 1952 – 1953. Autormi sú architekt Minko Minkov a dvaja sochári Vasil Radoslavov a Aneta Atanasova. Celková výška pamätníku dosahuje 18 metrov. Socha na vrchole podstavca predstavuje postavu sovietskeho vojaka s ľavou rukou zdvihnutou k oblohe. V spodnej časti pamätníku sa nachádzajú bronzové reliéfy zobrazujúce zvítavanie sa obyvateľov Burgasu s vojakmi Červenej armády po ich vstupe do mesta, ako aj výjavy z bojov Druhej svetovej vojny.
Milan Allé

Milan Allé je štvrtý štúdiový album dánskej rockovej skupiny Magtens Korridorer. Vyšiel 28. septembra 2009 a bol nahraný v Tambourine Studios v Malmö vo Švédsku. Produkoval ho Per Sunding. Wili Jønsson z Gasolin sa predstavil v zbore.
Peter Gašparík

Peter Gašparík ("Peter M. Gašparík, Peter Tigrov" * 18. máj 1977, Bratislava) je slovenský spisovateľ a režisér. Píše poéziu i prózu. Je synom tlmočníčky a prekladateľky Terézie Gašparíkovej.
V roku 2019 premiéroval svoj film "Tereza – Náboj lásky" na MFF Art Film Fest v Košiciach.
Život.
Vyrastal v bratislavskom Lamači a v Dúbravke spolu so zdravotne znevýhodnenou sestrou. Otec pochádzal z Bratislavy, z Devínskej Novej Vsi a mama, prekladateľka a tlmočníčka Tereza Gašparíková, z Banskej Štiavnice. Po ZŠ Beňovského navštevoval Talianske Gymnázium L. Sáru. Žil dlhodobo v Taliansku, Francúzsku, Belgicku, USA.
Práca.
Filmovú réžiu na VŠMU študoval u Ľubomíra Fifika a Stanislava Párnického. Počas štúdia absolvoval stáže a študijné pobyty v USA, Taliansku a Francúzsku. Napríklad na New York Film Academy v New Yorku, CIFAP v Paríži, Università di Bologna. V Bologni navštevoval semináre Umberta Eca. Ako novinár pracoval pre "Večerník" a "Kamarát". Prekladal a dialógoval televízne filmy a seriály pre RTVS a podnikal. K jeho prvej knihe "Kúsok môjho srdca" napísal predslov Blahoslav Hečko. Ďalšia kniha "Čo som (ne)urobil, (ne)urobil som" obsahuje štyri menšie knihy, poéziu i prózu. Triler "Šelmy a hyeny" z mediálneho a politického prostredia napísal pod menom Peter Tigrov.
Učil tiež na Žilinskej univerzite.
Po rokoch sa vrátil k réžii autorského filmu, keď v roku 2019 dokončil celovečerný dokument "Tereza – náboj lásky".
Detský fond Slovenskej republiky

Detský fond Slovenskej republiky (skrátene DF SR) je občianske združenie (OZ) - nezisková organizácia (NO) s pôsobnosťou na území celej Slovenskej republiky. Vzniklo 22. mája 1990.
Hlavné projekty DF SR.
Konto bariéry.
Projekt verejnej zbierky Konto Bariéry nepretržite od roku 1993 pomáha deťom a mladým ľuďom so zdravotným znevýhodnením predovšetkým zo sociálne slabých rodín finančným príspevkom na kúpu kompenzačnej pomôcky. Prispieva tam, kde neprispieva štát, ani zdravotná poisťovňa, alebo prispievajú len čiastočne.
Milan Odran

PhDr. Milan Odran, CSc. (* 4. február 1937, Rykynčice) je slovenský slavista, orientalista, pedagóg, básnik, spisovateľ, lingvista, žurnalista, dramaturg, tlmočník a prekladateľ. Ovláda približne 30 jazykov.
Život.
Narodil sa v roku 1937 v dedinke Rykynčice v okrese Krupina a po ukončení gymnázia v Šahách pokračoval na Karlovej univerzite v Prahe, kde študoval kórejčinu a ruštinu. Na univerzite v Sofii študoval balkanistiku, pokračoval štúdiom v Moskve a Baku. Kandidátom filologických vied z oblasti turko-tatarských jazykov sa stal v roku 1969, kedy obhájil kandidátsku prácu na tému „Jazykové kontakty medzi Slovanmi a Turkotatármi“. Postupne pôsobil aj ako pedagóg, prekladateľ, tlmočník a dramaturg. V súčasnosti žije v Bernolákove.
Tvorba.
Napísal učebné texty bulharského jazyka a zostavil slovensko-bulharský slovník. Okrem toho preložil viacero kníh pre deti a napísal niekoľko rozhlasových hier.
Pamätník Sovietskej armády

Pamätník Sovietskej armády môže byť:
v Bulharsku:
Zoznam britských panovníkov podľa dĺžky života

Toto je zoznam britských panovníkov podľa dĺžky života od Únie Korún Anglicka, Škótska a Írska v roku 1603. Pre zachovanie konzistencie tabuľky sú dátumy narodenia a úmrtia pre každého panovníka uvedené v novom štýle. Uvádzajú sa dve miery dĺžky života - to umožňuje zohľadniť rozdielny počet priestupných dní, ktoré sa vyskytnú v živote každého panovníka. Prvý stĺpec predstavuje počet dní medzi dátumom narodenia a dátumom úmrtia, s povolením prestupných dní; druhý stĺpec rozdeľuje toto číslo na roky a dni, pričom rokmi sa rozumie počet celých rokov, ktoré panovník žil, a potom dni po jeho posledných narodeninách. Alžbeta II. (kráľovná od 6. februára 1952), je najdlhšie žijúcim britským panovníkom.
† Zatiaľ čo kráľovná Viktória žila formátom rokov a dní iba o 4 dni viac ako Juraj III., v skutočnosti žila o päť dní viac, pretože počas života Viktórie bolo 20 prestupných dní a počas života Juraja III. iba 19 prestupných dní.
Ak by Charles, princ z Walesu, nastúpil na trón, okamžite by sa zaradil na 6. miesto s vekom 72 rokov a 169 dní. Ak by jeho syn William, vojvoda z Cambridge, mal nastúpiť na trón kedykoľvek pred septembrom 2030, zaradil by sa medzi Karola I. a Máriu II.
Rue de Presbourg

Rue de Presbourg je ulica v Paríži, ktorá sa nachádza v blízkosti námestia Place Charles-de-Gaulle.
Meno ulice odkazuje na Bratislavský mier z roku 1805 po bitke pri Slavkove. Týmto mierom napoleonske Francúzsko získalo viaceré územia na úkor porazenej habsburskej rakúskej monarchie. Názov používa archaické francúzske označenie Bratislavy ako Presbourg ale na tabuľkách je napísané, že to je bývalé meno Bratislavy, hlavného mesta Slovenskej republiky.
Ulica vznikla v roku 1854 ako "Rue Circulaire" a svoje aktuálne meno má od roku 1864.
Spoločne s Rue de Tilsit vytvárajú kruh okolo námestia Place Charles-de-Gaulle, v ktorého strede sa nachádza Arc de Triomphe (Napoleonsky víťazny oblúk). V okolí tohto námestia je viacero ulíc, ktoré odkazujú na historické udalosti a osoby z čias napoleonskych vojen (Avenue de la Grande Armée, Avenue d'Iena, Avenue de Wagram, Avenue Mac-Mahon, Avenue de Friedland, Avenue Kléber). Ulica prechádza 8. a 16. parížským obvodom.
TV Žiar

TV Žiar je regionálna, mestská (lokálna) televízia, ktorá vysiela zo Žiaru nad Hronom od roku 1997. Spravodajstvo a informácie z regiónu šíri prostredníctvom káblových rozvodov, cez satelit ale aj cez internet.
Webstránka TV Žiar obsahuje reportáže televízie ATV, zaujímavosti z diania v meste a v regióne, športové výsledky, rozhovory, oznamy aj pozvánky. Táto forma šírenia informácií ponúka navyše divákom priestor na ich aktivitu formou komentárov a zdieľania informácií v komunitách. Držiteľom licencie: T/91 na programovú službu ATV s platnosťou od 5. 12. 1997 do 6. 12. 2021 je firma SEWARE multimedia, v.o.s.
Altán (stavba)

Altán (iné názvy: altánok, záhradná besiedka; zastarano: letník; zriedkavo aj: filagória; , ) je malá otvorená alebo zasklená stavba so strechou, chrániaca pred dažďom a slnkom, rôzneho tvaru pôdorysu s jedným vstupným otvorom. Altán býva umiestnený v záhrade, lese, parku a na kopci určený pre oddych, rekreáciu a užívaniu čerstvého vzduchu alebo vyhliadky. Býva vybavený nábytkom a niekedy aj osvetlením. Podľa materiálu môže byť murovaný, drevený a kovový. V 18. a 19. storočí dochádza k expanzívnej parkovej architektúre v prírodno-krajinárskych parkoch. Budujú sa podľa anglických vzorov v mestských a zámockých parkoch napríklad kaštieľ v Hlohovci a Betliari. V zámockých parkoch alebo kúpeľných domoch sa zriaďujú altány ako kryté terasy, ktoré slúžia ako kryté pódium pre vystúpenia rôznych hudobných skupín.
Zoznam miest v Namíbii

Zoznam miest v Namíbii podľa počtu obyvateľov.
Photographic Society of America

Photographic Society of America (PSA) je celosvetovo pôsobiaca nezisková fotografická organizácia založená v roku 1934. V súčasnosti má členov vo viac ako 80-tich krajinách sveta. Jej poslaním je podporovať umenie a vedu fotografie ako prostriedku kultúrnej výmeny.
Činnosť organizácie.
K aktivitám organizácie patrí organizovanie kurzov, študijných skupín, vydávanie mesačníka (PSA Journal), organizovanie výročnej konferencie, patronácia medzinárodných salónnych fotografických súťaží a oceňovanie fotografických úspechov či výkonov prostredníctvom tzv. "Star Ratingu" a tiež fotografických titulov organizácie. Na dosiahnutie najnižšieho titulu na báze súťaží, a to QPSA (Qualified), je potrebné získať minimálne tri hviezdy v "Star Ratingu" organizácie s predpísaným počtom fotografií a salónnych prijatí. Pre fotografov, ktorí nemajú záujem o súťaže, je vytvorená možnosť získania ocenení v podobe fotografických titulov za kvalitné súbory fotografií - portfóliá. Organizácia oceňuje jednotlivcov aj servisnými titulmi za organizačnú, lektorskú, publikačnú, prípadne porotcovskú činnosť.
Z histórie organizácie.
Vznik organizácie bol spojený s jej predchodcom, a to s organizáciou Združených fotografických klubov Ameriky ("Associated Camera Clubs of America - ACCA"), založenou v roku 1919, ktorá prijatím rezolúcie v roku 1934 zmenila svoj názov na "Photographic Society of America (PSA)" a rozhodla tiež o prijímaní fotografov ako jednotlivých členov. Jeden z prvých salónov organizácia uskutočnila na Svetovej výstave v New Yorku v roku 1940. O pár rokov neskôr, v roku 1946, bolo schválených už 63 salónov a jednotlivé divízie organizácie boli prvé, ktoré v rámci "Star ratingu" oceňovali úspechy fotografov na salónoch. Koncom 40-tych rokov znamenal najvyššie ocenenie zo strany organizácie titul „Honorary Fellowship“ (Hon. FPSA). Medzi prvými ocenenými týmto titulom bol fotograf William Henry Jackson, ktorý ako prvý fotograficky zdokumentoval Yellowstonský národný park, Dr. Kenneth Mees, vedec a riaditeľ laboratórií Kodak, tiež Dr. Max Thorek, prvý prezident PSA, či mnoho výnimočných fotografov ako Adolph „Papa“ Fassbender, Fred Archer, A. Aubrey Bodine, Edward Steichen, Alfred Stieglitz a ďalší. Medzi najznámejšími členmi organizácie nájdeme aj fotografov ako Ansel Easton Adams, Ivan Dmitri a Yousuf Karsh. Členom PSA bol dokonca aj Theodore Roosevelt, Jr.
Ocenení na Slovensku.
Prvým fotografom zo Slovenska, ktorému sa podarilo získať významné ocenenie organizácie, a to titul QPSA je fotograf Ladislav Pollák.
Mošník (vrch v Slanských vrchoch)

Mošník () je vrch v strednej časti Slanských vrchov. Nachádza sa v rovnomennom podcelku, približne juhozápadne od Vranova nad Topľou. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Mošník. Vrch leží na hranici Košického a Prešovského kraja, rozhraní okresov Košice-okolie, Trebišov a Vranov nad Topľou a zasahuje na katastrálne územia obcí Vyšná Kamenica, Dargov a Banské. Približne severne leží Herlianske sedlo ().
Opis.
Najvyšší vrch podcelku Mošník leží v hlavnom hrebeni pohoria a pokrýva ho zmiešaný les. Rozsiahly masív má pretiahnutú vrcholovú plošinu v severo-južnom smere, na ktorej je vybudovaná telekomunikačná veža s výškou 46,86 m, slúžiaca na účely leteckej navigácie. Vrcholová časť je prístupná lesnou cestou, odbočujúcou z cesty II/576 v Herlianskom sedle, nachádzajúcom sa severným smerom. Južný okraj masívu vymedzuje sedlo Mošník. Susednými dominantnými vrchmi sú na juhu ležiace Lazy (), na východe Strechový vrch () a severne ležiaca Črchlina (). Východné svahy odvodňuje riečka Olšava do Tople, západne situované časti Mošníka odvádzajú vodu Svinickým potokom rieke Oľšava. 
Výhľady.
Zalesnený vrchol sťažuje výhľad, no z vhodných lokalít poskytuje ďaleký rozhľad. Vďaka značnej nadmorskej výške sú viditeľné mnohé vrchy pohoria a široké nížinaté okolie. Z pohorí sa pri vhodných podmienkach na horizonte objavujú Zemplínske vrchy, Vihorlatské vrchy, Čergov, Branisko, Vysoké a východná časť Nízkych Tatier, Čierna hora a Volovské vrchy.
Salvator (minerálny prameň)

Salvator je prameň minerálnej vody v okrese Prešov na Slovensku. Nachádza sa medzi obcami Šindliar a Lipovce. Z tohto prameňa sa čerpá voda do fliaš (minerálka Salvator).
Poloha prameňa.
Salvator je najznámejší zo 16 zdokumentovaných prameňov v katastri obce Lipovce. Nachádza sa v nadmorskej výške a vedie k nemu žlto značená turistická značka, ktorá slúži zároveň ako cyklotrasa. V súčasnosti prameň využíva plnička, ktorá vodu plní do fliaš a predáva ako minerálnu vodu.
Zloženie.
Prameň Salvator produkuje studenú, slabo kyslú, hypotonickú vodu. Chemickým zložením je to vysoko mineralizovaná, hydrogen-uhličitanovo-vápenato-horečnato-sodná kyselka. Minerálna voda má najvyšší obsah horčíka zo všetkých slovenských minerálnych vôd.
História.
Salvatorský prameň bol známy oddávna, no s jeho väčším využívaním začal až začiatkom 19. storočia gróf Szakmáry, ktorý tunajšiu vodu plnil do fliaš a začal ju predávať. V roku 1880 v lokalite vytýčila uhorská vláda ochranné pásmo prameňa. Po druhej svetovej vojne bol rozšírený závod na balenie vody. Značka sa vďaka chuti a kvalite minerálnej vody stala vyhľadávanou a populárnou a tento kredit si uchováva dodnes. Viacero druhov, vrátane ochutených, ponúka pre slovenský i zahraničný trh.
Prameň Salvator je bývalým židovským majetkom. Arizovaný bol fašistickým Slovenským štátom v roku 1942.
Zoznam britských panovníkov podľa dĺžky vlády

Nasleduje zoznam britských panovníkov podľa dĺžky vlády v érach: Spojené kráľovstvo Veľkej Británie a Severného Írska (1927 - súčasnosť), Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Írska (1801 - 1927), Veľkej Británie (1707 - 1801), Anglické kráľovstvo (871 - 1707), Škótske kráľovstvo (878 - 1707), Írske kráľovstvo (1542 - 1800) a Waleské kniežatstvo (1216 - 1542).
Kráľovná Alžbeta II. sa stala najdlhšie vládnucim britským panovníkom 9. septembra 2015, keď prekonala vládu svojej pra-prababičky Viktórie. 6. februára 2017 sa stala prvou britskou panovníčkou, ktorá oslávila zafírové jubileum, pri ktorom sa oslavuje 65 rokov na tróne. K februáru 2021 kraľuje 69 rokov.
Celkovo.
Toto je desať najdlhšie vládnucich panovníkov na Britských ostrovoch, o ktorých existujú spoľahlivé zaznamenané dôkazy.
Alžbeta II.: najdlhšie vládnuci panovník.
9. septembra 2015 (vo veku 89 rokov a 141 dní) sa Alžbeta II. stala najdlhšie vládnucim britských panovníkom a najdlhšie vládnucou ženskou panovníčkou v histórii. 13. októbra 2016 (vo veku 90 rokov a 175 dní) sa stala najdlhšie vládnucim súčasným panovníkom na svete (a najdlhšie súčasnou slúžiacou hlavou štátu na svete), po smrti Phúmiphona Adunjadéta, kráľa Thajska.
6. februára 2022 (vo veku 95 rokov a 291 dní) oslávila platinové jubileum, výročie 70 rokov na tróne. 27. mája 2024 (vo veku 98 rokov a 36 dní) by sa stala najdlhšie vládnucim panovníkom suverénneho štátu v histórii, prekonala by francúzskeho kráľa Ľudovíta XIV., ktorý vládol 72 rokov a 110 dní.
Jednotná monarchia.
Spojené kráľovstvo.
1. januára 1801 sa kráľovstvo Veľkej Británie spojilo s Írskym kráľovstvom a stalo sa Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Írska. Spojeným kráľovstvom Veľkej Británie a Severného Írska sa stalo parlamentným aktom v roku 1927 po vytvorení írskeho slobodného štátu v roku 1922.
Veľká Británia.
Dňa 1. mája 1707 sa na základe Zákonov o únii (1707) Anglické kráľovstvo spojilo so Škótskym kráľovstvom ako Kráľovstvo Veľkej Británie.
Kráľovstvá.
Anglicko.
Zahŕňa anglických panovníkov od zvolenia Alfréda Veľkého ako kráľa Wessexu v roku 871 po Annu (Stuartovská dynastia) a Zákonov o únii z dňa 1. mája 1707, kedy sa koruna stala súčasťou Kráľovstva Veľkej Británie.
Radoslav Kuric

Mgr. art. Radoslav Kuric (* 19. marec 1975, Banská Bystrica) je slovenský herec, moderátor a hudobník.
Zo života.
Počas základnej školy chodil aj do ľudovej školy umenia, kde študoval spev. Tiež sa učil hru na akordeón a hru na klavír, vie hrať aj na gitare. Počas štúdia na gymnáziu spolu s Miki Michelčíkom založili hudobnú skupinu Credo, z ktorej neskôr odišiel. Počas vojenskej služby v Liptovskom Mikuláši účinkoval v divadelnej hre "Motýľom nik nerozkáže", ktorú režíroval Ľubomír Paulovič. Po gymnáziu a absolvovaní vojenskej služby išiel študovať na VŠMU v Bratislave odbor herectvo. 
V roku 1998, po absolvovaní školy získal angažmán vo Zvolene v divadle Jozefa Gregora Tajovského. Neskôr počas dvoch sezón pôsobil aj ako umelecký šéf. Okrem herectva sa venuje aj moderovaniu, v RTVS moderuje a spoluvytvára reláciu "Noc v archíve". Moderuje aj spoločenské a kultúrne akcie. Pre film a televíziu pôsobí aj v dabingu. Má svoju "Fanpage" na stránkach Facebooku.
News and Media Holding

News and Media Holding je slovenská mediálna vydavateľská spoločnosť ovládaná Pentou, ktorá vydáva mnohé printové a online tituly, medzi ktoré patria tzv. „lifestylové“, spoločenské, odborné, ekonomické, detské a hobby. News and Media Holding vlastnil v roku 2023 približne 20 tlačených a 30 internetových médií a je tak väčší aj čo sa týka obratu, aj počtu zamestnancov ako multimediálne vydavateľstvo Ringier Slovakia Media s.r.o., ktoré Penta resp. News and media kúpilo v októbri 2023.
Pôvodné tituly.
Penta je od roku 2014 finančným partnerom vo vydavateľstvách 7 Plus, Trend Holding a Centrum Holding. O rok neskôr sa tieto vydavateľstvá zlúčili do News and Media Holdingu.
História a majitelia ďalších titulov.
Slovenská pobočka nemecko-švajčiarskeho vydavateľstva Ringier Axel Springer SK sa v júli 2018 rozdelila na tri nástupnícke skupiny: Ringier Axel Springer SK, Nový Čas, FPD Media a Život Publishing. Tlačené vydanie Nový Čas a nedeľníka Nový Čas Nedeľa ovládla skupina FPD Media ovládanej podnikateľom Antonom Siekelom.
Život Publishing a časopisy a ich weby, ktoré predal Ringier Axel Springer a od 1. augusta 2018 už oficiálne patria pod vydavateľstvo News and Media Holding:
Lucia Krč-Turbová

Ing. Lucia Krč-Turbová (* 1. jún 1989, Trenčín) je slovenská basketbalistka, hrávajúca na pozícii pivotky, a basketbalová trénerka. Je bývalou reprezentantkou Slovenska, pôsobila vo viacerých tímoch slovenskej a českej ligy, je najlepšou hráčkou v dejinách tímu Piešťanské Čajky, za ktorý v Basketbalovej extralige žien nazbierala v rokoch 20122019 1282 bodov. Od roku 2020 je hlavnou trénerkou klubu Piešťanské Čajky.
Životopis.
Hráčske začiatky a legionárske pôsobenie.
Lucia Krč-Turbová pochádza zo športovej rodiny. Jej otec bol desaťnásobný majster Československa v stolnom tenise a mama bola súčasťou širšieho kádra reprezentácie Československa v basketbale. S basketbalom začala ako prváčka na základnej škole v Starej Turej. Krč-Turbová je odchovankyňou klubu MBK Stará Turá. V slovenskej extralige pôsobila od sezóny 2004/2005. Najprv hrala za tím BO Spartak Myjava tri sezóny, od sezóny 2007/08 pôsobila štyri sezóny v tíme BK Inpek UKF Nitra, s ktorým získala v sezóne 2010/11 bronzové medaily v extralige žien aj v Slovenskom pohári. Následne odišla na jednu sezónu do Česka, kde pôsobila v tíme BK Lokomotiva Karlovy Vary. V Nitre tiež v rokoch 2009-2014 vyštudovala na Fakulte agrobiológie a potravinových zdrojov Slovenskej poľnohospodárskej univerzity inžiniersky odbor výživa ľudí.
Piešťanské Čajky (od 2012).
Po zlúčení seniorských ženských tímov Starej Turej a Piešťan začala od roku 2012 pôsobiť v spoločnom tíme Piešťanské Čajky, kde sa vypracovala na líderku a kapitánku a pôsobila tu až do konca aktívnej kariéry. Krč-Turbová sa v troch sezónach po sebe zaradila medzi 10 najlepších hráčok extraligy v počte bodov, kedy postupne nazbierala za Čajky v sezónach 2012/13 a 2013/14 po 397 bodov a v sezóne 2014/15 331 bodov. Hráčsku kariéru bola nútená ukončiť po prvý raz v roku 2018, kedy prakticky dve posledné sezóny nehrávala kvôli problémom s achilovkou. S Čajkami získala päť strieborných a dve bronzové medaily v slovenskej extralige.
V júni 2018 sa stala asistentkou trénera Piešťanských Čajok Richarda Kucsu. Napriek ukončeniu kariéry a pôsobeniu v trénerskom stave sa ešte v roku 2019 vrátila ku hráčskej kariére a odohrala za Čajky pri zraneniach iných kľúčových hráčok viacero zápasov v sezóne 2018/19 aj 2019/20. V máji 2020 sa Krč-Turbová stala hlavnou trénerkou Čajok, klub sa s ňou dohodol na ročnej spolupráci s následnou možnou opciou.
Alexandra Hašková

Alexandra Hašková (* 1. február 1997, Bratislava) je bývalá slovenská profesionálna basketbalistka, naposledy pôsobiaca v tíme Piešťanské Čajky v slovenskej extralige a v slovenskej reprezentácii. S tímom Piešťanské Čajky je majsterkou Slovenska v sezóne 2021/22.
Životopis.
Alexandra Hašková sa narodila vo februári 1997 v Bratislave, kde absolvovala tiež strednú školu na Gymnáziu Federica Garcíu Lorcu a v roku 2020 absolvovala magisterské štúdium odboru pravdepodobnosť a štatistika na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave.
Hráčska kariéra.
Hašková začala s basketbalom v tíme MBK A. Dubčeka Bratislava. Zaň hrala v mládežníckych súťažiach v rokoch 20122014. V roku 2013 bola ako hráčka Dubčeka vyhlásená za členku All-stars tímu B MS juniorov. Následne od juniorských kategórií hrala zaŠBK Šamorín. V sezónach 2014/15 až 2017/18 tu pôsobila štyri sezóny tiež v seniorskom kádri. S klubom skončila trikrát na štvrtom mieste extraligy. V sezóne 2017/18 bola Hašková treťou najlepšou hráčkou extraligy v získaných bodoch s 291 bodmi.
V počiatočných fázach kariéry sa Hašková profilovala ako pivotka. Okolo roku 2018 sa začala transformovať na krídlo, keďže so svojou výškou 183 cm by sa v kvalitnejších ligách presadzovala v podkošovom priestore náročnejšie. Hašková sa zúčastnila Majstrovstiev Európy juniorov v roku 2016. V auguste 2018 prestúpila zo Šamorína do tímu Piešťanské Čajky.
V lete roku 2018 prestúpila do klubu Piešťanské Čajky, kde sa postupne cez štyri roky pôsobenia prepracovala do základnej zostavy. Jej najväčším úspechom je zisk majstrovského titulu v sezóne 2021/22. Okrem toho je s Čajkami tiež trojnásobnou vicemajsterkou Slovenska, víťazkou v Stredoeurópskej lige CEWL, strieborná medailistka v EWBL, či bronzová vo Federálnom pohári. Po sezóne v máji 2022 pre zdravotné problémy s vysunutou platničkou a tiež pre naplnenie porekadla "skončiť v najlepšom" ukončila hráčsku kariéru.
Berčéniovci

Berčéniovci (staršie: "Bercsényi", niekedy písané aj "Bercheny" či "Berzeni", s prídomkom "Berčéniovci zo Székesa" ("Bercsényi de Székes"),maď. "Bercsényi" alebo "Bercsényi család", fra. "Berchény," nem. "Beresény)" bol významný uhorský šľachtický, barónsky a grófsky rod, ktorý v známej podobe existoval od 16. do 19. storočia.
Dejiny rodu.
Meno rodiny sa odvodzuje od osady "Bercheny" vo Vesprímskej župe, ktorá bola zničená počas osmanskej invázie do Uhorska v roku 1526 po bitke pri Moháči. Prvým známym členom rodu bol Ladislav (László), dvoran u kráľa Ľudovíta II.. Ladislav v roku 1525 dostal ako kráľovské dary majetky v župách Hont a Tekov. Jeho syn Imrich (Imre) sa presťahoval do Sedmohradska. Tu sa v roku 1577 stal dedičom dedín Székes a Kendeő v Marušskej župe, ktoré dostal od sedmohradských kniežat Štefana a Krištofa Bátoriovcov. Od tej doby používali Bercsényiovci prídomok „Székesesi“ podľa obce Székes. Imrichov syn Ladislav II. (László, cca. 15641599) bol vyhnaný z Krašovsko-severinskej župy. Význam rodiny opäť rastie počas dôb Ladislava III. Berčéniho. Ten bol hlavným kapitánom hradu v Ipeľskom Damašde, ktorý dobyli a obsadili Turci. V roku 1647 chcel za to palatín vyvodiť zodpovednosť, v reakcii na to Ladislav III. nastúpil do služieb sedmohradského kniežaťa Juraja II. Rákociho.
V roku 1639 získal rod barónsky titul (Baron Bercsényi de Székes) a v roku 1681 boli povýšení na grófov. Najväčší význam dosiahla rodina v časoch Mikuláša Berčéniho, hlavného generála kuruckých vojsk Františka II. Rákociho. Jeho syn Ladislav Ignác Berčéni sa stal vo Francúzsku maršalom. Rod vymrel po meči, posledný jeho člen, ktorý sa vrátil do Uhorska, gróf podplukovník Ladislav Berčéni, zomrel v roku 1835. Ich potomkovia dodnes žijú vo Francúzsku.
Po Berčéniovcoch sú pomenované ulice, napr. v Budapešti a v Níreďháze.
Berčéniovci na Slovensku.
Berčéniovci vlastnili viaceré majetky Tekove a Honte, neskôr na Považí. Okolo roku 1650 získal Imrich Berčéni významné majetky v Tematínskom panstve, na krátku dobu patrili rodu aj Piešťany. V 17. storočí sa rod stal vlastníkom hradu Tematín (v roku 1658). V rokoch 16951697 bol vybudovaný neskororenesančný kaštieľ ako sídlo rodu v obci Brunovce pri Novom Meste nad Váhom, kam sa rod z Tematínu presunul. Taktiež dočasne spravovali Čachtický hrad či hrad Beckov. V roku 1710 po neúspechu Povstania Františka II. Rákociho Habsburgovci Berčéniovcom ako hlavným spojencom Rákociho skonfiškovali majetky, posledný vlastník Tematínu Mikuláš Berčéni z hradu utiekol v prestrojení do Poľska a nakoniec v roku 1725 zomrel v tureckom exile v meste Tekirdağ (Rodošto).
Známi príslušníci rodu.
Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:
Rodokmeň rodiny Berčéniovcov.
"László" (?1548); manželka: Cecília
Lin Shayová

Lin Shayová (; * 12. október 1943, Detroit, Michigan, USA) je americká divadelná, filmová a televízna herečka. Je známa svojou rozsiahlou hereckou kariérou.
Detstvo a mladosť.
Shayová vyrastala s obomi rodičmi v meste Detroit, v štáte Michigan. Má jedného staršieho brata, ktorý pracuje ako režisér. Je židovského pôvodu, jej matka sa narodila v Rusku a rodičia z otcovej strany pochádzajú z Rumunska. Študovala herectvo na University of Michigan, než sa presťahovala do New Yorku, aby účinkovala na Broadwayi. V roku 1977 sa presťahovala do Los Angeles, kde naštartovala svoju hereckú kariéru.
Kariéra.
V roku 1978 si ju vybral Jack Nicholson do svojho pripravovaného filmu "Western Goin 'South". V roku 1984 sa objavila v menšej role vo filme Wesa Cravena, "Nočná mora v Elm Street". V roku 1998 stvárnila jednu z vedľajších postáv v komédii "Niečo na tej Mary je", po boku herečky Cameron Diazovej. Za svoj herecký výkon bola nominovaná na cenu Blockbuster Entertainment Awards.
Za svoj herecký výkon získala pochvalu aj za jej vedľajšiu rolu v horore "Smrť prichádza v bielom", z roku 2003.
V roku 2005 sa Shayová objavila vo filme "2001 Maniakov", kde hrala po boku svojho hereckého kolegu Roberta Englunda. Svoju rolu si zopakovala aj v pokračovaní, "2001 Maniacs: Field of Screams" v roku 2010.
V roku 2011 si zahrala rolu Elise Rainer, v horore Jamesa Wana, "Insidious". Shayová dostala pozitívne recenzie a bola nominovaná na cenu Fangoria Chainsaw Award za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe, cenu Fright Meter za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe a Saturn Award za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. V novembri 2012, spolu s jej hereckými kolegami, Rose Byrne a Patricka Wilsona oznámila, že sa objaví aj v druhej časti filmu, ktorá vyšla v septembri 2013. Film získal rovnaký úspech ako prvá časť. Shayová nakoniec si zahrala aj v tretej a štvrtej časti. Posledné dve časti sa viac zameriavajú na život Rainerovej čím získala vo filme veľa priestoru.
V roku 2019 sa objavila v jednej epizóde televízneho seriálu "Eastsiders", za ktorú získala v roku 2020 ocenenie Daytime Emmy. Od roku 2020 účinkovala v televíznom seriáli "Penny Dreadful: Mesto anjelov".
Súkromný život.
Shayová bola dvakrát vydatá. Jej prvý manžel, Marshall Rubinoff, zomrel v roku 1968. V roku 1988 sa vydala za herca Claytona Landeyho, s ktorým má jedno dieťa. Pár sa rozviedol v roku 2003.
Choconsaurus

Choconsaurus (jašter z Villa de Chocón) bol rod vyhynutého sauropódneho dinosaura zo skupiny Titanosauria. Jediný druh je "Choconsaurus baileywillisi."
Popis.
Choconsaurus meral na dĺžku okolo 17 metrov, vysoký bol okolo 6 metrov a vážil približne 15 ton. Jeho zvláštnosťou bolo, že krčné stavce sú dosť dlhé, čiže krk nebol tak flexibilný. K jeho ďalším znakom patrí:
Objav.
 –Holotypový exemplár sa našiel vo vrstve súvrstvia Huincul v provincii Neuquén v Argentíne z konca obdobia Cenomanu (pred 97 93 mil. rokov). Je uložený v paleontologickej zbierke múzea Ernesta Bachmanna vo Villa El Chocón a pozostáva z čiastočnej kostry bez lebky. Zachovali sa stavce krku, chrbta, chvosta a časti končatín.
Život.
Tam, kde sa dnes našli pozostatky tohto dinosaura, bol veľký poloostrov na juhu Južnej Ameriky. Na jeho juho-východe boli dobré klimatické podmienky a vďaka tomu sa tam darilo aj veľkým zvieratám. Ďalšie bylinožravce zo súvrstvia Huincul, ktoré sa s Choconsaurom delili o potravu boli Anabisetia, Limaysaurus, Cathartesaura či jeden z najväčších dinosaurov Argentinosaurus. Taktiež tam žili predátory, ale nie všetky vedeli tohto stredne veľkého sauropóda ohroziť. Medzi dravce, ktoré ho dokázali uloviť, patrili napríklad Mapusaurus, Giganotosaurus, Skorpiovenator, Aoniraptor alebo Taurovenator. 
Zdroje.
https://dinosaurpictures.org/ancient-earth#90
Kostol svätej Heleny

Kostol svätej Heleny môže byť:
Prior, obchodné domy

Prior je názov (registrovaná ochranná známka) siete obchodných domov, ktorá vznikla v bývalom Česko-Slovensku. Prior na Kamennom námestí v Bratislave, otvorený 20. novembra 1968 sa stal prvým plnesortimentným obchodným domom v bývalom Československu. Potom značka Prior reprezentovala nielen tento obchodný dom, ale celý reťazec takýchto nákupných centier v bývalej federácii. Len v Česku ich vyrástlo postupne 22 a riadilo ich generálne riaditeľstvo v Bratislave, prvé v rezorte obchodu. S výstavbou Priorov sa začalo najskôr na Slovensku, o čom rozhodol poradný orgán, ktorý zriadilo generálne riaditeľstvo obchodných domov Prior. Bolo to jediné generálne riaditeľstvo riadené z Bratislavy. V dobovej reči bol reťazec Prior nazývaný "Obchodné domy Bratislava, oborový podnik" (alebo "o.p.").
Rozdelenie podniku po Nežnej revolúcii.
Prior Bratislava.
Obchodný dom na Kamennom námestí pôsobil od roku 1992 pod názvom K-Mart, a následne Tesco a My. Nový majiteľ OD na Kamennom námestí George Trabelssie (spoločnosť "Obchodný dom Bratislava") rozhodol vrátiť k pôvodnej značke a podal si prihlášku ochrannej známky Prior Bratislava. Proti tejto prihláške však bolo podaných viacero námietok a prihláška bola zamietnutá.
Prior Košice.
Výstavba (1964 - 1968) stála okolo 56,5 miliónov Kčs a obchodný dom sa mal pôvodne volať Hornád, ako maloobchodná predajňa sídliaca v Andrášiho paláci, ktorá bola akýmsi predchodcom Prioru. Predaj začal, tak ako v Bratislave v novembri 1968. Staviteľom bol národný podnik Hutné stavby Košice, investorom bol oborový podnik Obchodné domy Bratislava. Budova do roku 1994 niesla názov OD Prior, neskôr OD K-Mart. Pod názvom OD Tesco fungoval od roku 1996 do 15. apríla 2018. Odvtedy prešla rukami viacerých vlastníkov. Pôvodne ju kúpila prešovská developerská spoločnosť MEDESPOL s.r.o, Investor a developer, spoločnosť ARKON, a.s., v máji 2019 odkúpila budovu od popradskej skupiny AZOR.
Obchodné domy PRIOR STRED, a.s. Zvolen.
9 obchodných domov v okresných miestách stredného Slovenska: Liptovský Mikuláš, Lučenec, Partizánske, Piešťany, Považská Bystrica, Prievidza, Trenčín, Žiar nad Hronom či Zvolen.
Obchodné domy (prvé od roku 1964) sú vybudované priamo v centre mesta. Ponúkajú podobnú ponuku tovarov aj služieb: potraviny, knihy, hračky, elektroniku, kvety, obuv, oblečenie, školské a domáce potreby. Sortiment zabezpečuje viac ako 600 našich obchodných partnerov.
Iné.
Dnes sa firma PRIOR ČESKÁ REPUBLIKA s.r.o. okrem prevádzky niektorých obchodných domov špecializuje najmä na predaj odevov a domácich potrieb.
Viacero obchodných domov vybudovaných alebo zrekonštruovaných (napr. Brouk a Babka) do Nežnej revolúcii boli potom predané a často ich teraz prevádzkujú iné obchodné reťazce alebo obchodníci.
Kreheľ

Kreheľ je málo rozšírené priezvisko na Slovensku vyskytujúce sa v okrese Prešov.
História.
Najstarší zdokumentovaný výskyt priezviska „Krehel“ je z roku 1396 v Cluj-Mănăştur (dnes súčasť mesta Kluž, oblasť Sedmohradsko, štát Rumunsko).
Hruškovica

Hruškovica môže byť:
Radoje Domanović

Radoje Domanović (* 16. február 1873, Ovsište, Srbské kniežatstvo – † 17. august 1908, Belehrad, Srbské kráľovstvo) bol srbský spisovateľ, novinár a učiteľ, najznámejší pre jeho satirické poviedky.
Biografia.
Radoje Domanović sa narodil v dedine Ovsište v strednom Srbsku miestnemu učiteľovi a podnikateľovi Milošovi Domanovićovi a Perside Cukić, následníčke Pavleho Cukića, jedného z vojenských veliteľov z Prvého a Druhého srbského povstania. Detstvo strávil v dedine Gornje Jarušice blízko Kragujevacu, kde navštevoval základnú školu. Strednú školu vyštudoval v Kragujevaci, následne absolvoval fakultu filozofie na Belehradskej Univerzite, kde študoval srbský jazyk a dejiny.
V roku 1895 získal Domanović prvé zamestnanie, miesto učiteľa v Pirote, na juhu Srbska, kraj len nedávno oslobodený od Osmanskej ríše. V Pirote spoznal Jašu Prodanovića (18671948), učiteľa a aktivistu, ktorý pomohol v utváraní jeho politických názorov. Tiež tu stretol jeho budúcu ženu, Nataliju Raketić (18751939), chudobnú učiteľku zo Sremski Karlovci, ktorá ho bude podporovať počas celého jeho krátkeho a búrlivého života a s ktorou mal tri deti.
Keďže sa pridal k Radikálnej ľudovej strany, dostal sa do rozporu s režimom Obrenovićovej dynastie a koncom roka 1895 bol premiestnený do Vranje, a potom znova premiestnený v roku 1896, tentoraz do Leskovacu. Domanovićova kariéra spisovateľa tiež začala počas jeho učiteľských dní a jeho prvú realistickú poviedku vydal v roku 1895. Po jeho prvom verejnom vystúpení proti vláde v roku 1898 bol aj s manželkou prepustení zo štátnej služby a presťahovali sa do Belehradu.
V Belehrade začal spolupracovať s kolegami spisovateľmi v týždenníku „Zvezda“ (Hviezda) a s opozičnými politickými novinami "Odjek" (Echo). V tom čase začal písať a vydávať jeho prvé satirické príbehy, ako "Démon" a "Likvidácia vášní". Radojeho vzostup k sláve prišiel s vydaním jeho najslávnejších príbehov, "Vodca" (1901) a "Stradija" (1902), v ktorom otvorene napadol a odhalil pokrytectvo a podvody režimu.
Po prevrate, ktorý ukončil vládu Alexandra Obrenovića v roku 1903, prijal Domanović na vrchole slávy post pisára na Ministerstve školstva a nová vláda mu dovolila ísť do Nemecka na jeden rok špecializácie, ktorý strávil v Mníchove. Doma v Srbsku Radoje zistil, že je sklamaný nedostatkom akýchkoľvek skutočných zmien v spoločnosti. Založil si jeho vlastný politický týždenník, "Stradija", v ktorom naďalej kritizoval slabé stránky novej demokracie, no jeho písanie už nemalo takú silu a inšpiráciu ako kedysi.
Radoje Domanović zomrel pol hodinu po polnoci 17. augusta 1908 vo veku 35 rokov po dlhom boji s chronickou pneumóniou a tuberkulózou. Bol pochovaný na belehradskom Novom cintoríne. Jeho zvyšné nepublikované diela sa stratili počas prvej svetovej vojny.
Literárne práce.
Medzi najslávnejšie diela Radojeho Domanovića patria:
Tatratea

Tatratea (predtým Tatranský čaj) je likér na báze čaju a byliniek vyrábaný spoločnosťou Karloff v Kežmarku na základe receptov z hôr. Jeho najobľúbenejším variantom je 52% Original, z ktorého sa každý rok predá viac ako pol milióna fliaš. Obsahuje sadu čiernych a bielych čajov, bylinných extraktov a ovocných extraktov. V súčasnosti je k dispozícii v 14 rôznych príchutiach a má širokú škálu obsahu alkoholu.
Extrakt z čaju a bylín zreje v dubových sudoch, potom nasleduje proces extrakcie a filtrácie. Proces zrenia trvá 8 týždňov. Alkohol sa vyrába z melasy. Po vyzretí sa nápoj nechá odležať a potom sa plní do fliaš.
História.
Recept na pôvodný názov "Tatranský čaj" vyvinuli ľudia žijúci vo Vysokých Tatrách. Bolo medzi nimi starým zvykom ponúkať hosťa, aby ho ochránil pred chladom, horúcim čajom obohateným o bylinkový likér. Tento recept bol tiež základom dnešného nápoja.
Jeho rozsiahla výroba a distribúcia sa začala začiatkom roka 2003, keď ho chcel Ján Semaňák uviesť na trh ako akýsi „slovenský národný nápoj“. Najprv sa uvádzal na trh iba v menších sériách a potom, keď bol úspešný, sa od začiatku roka 2004 vyrobilo väčšie množstvo. Jeho pôvodné, stredne priehľadné sklo bolo nahradené termoskovým variantom a výroba sa potom začala ešte päťkrát. Neskôr sa k čajovým verziám pridali aj ovocné, po ktorých nasledovala tretia generácia založená na bylinách.
Koktaily.
Tatratea je skvelý na výrobu koktailov. Bez tvrdenia úplnosti sa niektoré druhy používajú na výrobu koktailov ako: