burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Bertrand Blier

Bertrand Blier (* 14. marec 1939, Boulogne-Billancourt, Francúzsko) je francúzsky filmový režisér, scenárista, spisovateľ a príležitostný herec. Je synom herca Bernarda Bliera.
Životopis.
Začínal ako asistent režiséra Denysa de la Patellièra, Christiana-Jaqua, Jeana Delannoya a Georgesa Lautnera.
Bertrand Blier nakrútil svoj prvý dokumentárny film v roku 1962 "Hitler, connais pas". Od začiatku prejavoval radikálne odlišný štýl od tvorcov Novej vlny. Cynizmus, provokácia a nonkonformizmus sú jeho prvými úspechmi. Vo svojom prvom celovečernom filme "Keby som bol špión" (1966) vyberie do hlavnej úlohy svojho otca Bernarda Bliera. So skutočným úspechom sa stretol v roku 1974 s adaptáciou svojho románu "Les Valseuses", ktorý odhalil hercov Gérarda Depardieu, Patricka Dewaereho a Miou-Miou. V roku 1978 opäť zožal úspech s filmom "Pripravte si vreckovky", ktorý získal Oscara v Hollywoode. Svojho otca opäť postaví na pódium v komickej krimi-dráme "Studený bufet" (1979), typ čierneho humoru a cynizmu, ktorý mu v roku 1980 umožnil získať Cézara za najlepší scenár. Jeho filmy boli len ťažko ocenené verejnosťou"La Femme de mon pote" (1983), "Notre histoire" (1984). Až v roku 1986 znovu získal úspech réžiou filmu "Večerný úbor". Film po svojom uvedení vyvolá kontroverziu kvôli svojej extrémnej hrubosti a niektorým obscénnym scénam. "Trop belle pour toi" (1989), dráma bola ocenená verejnosťou aj kritikou. Film získal Zvláštnu cenu poroty v Cannes a tiež troch Cézarov (najlepší režisér, najlepší film, najlepší scenár). Bertrand Blier je agitátor a moralista vo francúzskej kinematografii a vrhá tvrdú kritiku na spoločnosť našej doby. Často vulgárny a vždy ironický portrét života, ktorý maľuje vo svojich filmoch, je často veľmi aktuálny.
Od 90. rokov intenzívne spolupracoval s herečkou Anouk Grinberg, ktorú začlenil do svojej palety obľúbených hercov. Objavila sa vo "Merci la vie" (1991) po boku Charlotte Gainsbourg, "Un, deux, trois, soleil" (1993) a "Mon homme" (1996). V roku 2000 režíroval film "Herci" ("Les Acteurs"), portréty a výpovede francúzskych hercov o ich profesii, ktoré budú mať napriek hereckému obsadeniu rozporuplné prijatie. "Les Côtelettes" (2003), výsluchy dvoch mužov v určitom veku, ocenila verejnosť na filmovom festivale v Cannes. Šesť rokov po "Les Acteurs" opäť režíroval Gérarda Depardieua po boku Monici Bellucci a Bernarda Campana vo filme "Ako veľmi ma miluješ?" (2005). Bertrand Blier je scenáristom väčšiny svojich filmov. Napísal najmä scenár k filmom "Grosse Fatigue" (1994) od Michela Blanca a "Pédale dure" (2004) od Gabriela Aghiona.
Bertrand Blier je tiež autorom niekoľkých románov, jeho literárna kariéra je rovnako brilantná ako jeho kinematografická tvorba. Niektoré z nich adaptoval pre kino, najmä "Les valseuses". Predtým, ako sa pustil do kina, režíroval množstvo dokumentov.
Β-leucín

β-leucín alebo beta-leucín je β-aminokyselina a izomér -leucínu. β-leucín vzniká u ľudí prirodzene počas metabolizmu -leucínu pôsobením enzýmu leucín-2,3-aminomutázy. Ľudia s nedostatkom kobalamínu (vitamínu B12) majú zvýšenú hladinu β-leucínu v plazme.
Biosyntéza a metabolizmus.
Malá časť metabolizmu -leucínu – menej než 5 % vo všetkých tkanivách okrem semenníkov, kde je to asi 33 % – prebieha premenou na β-leucín, ktorú katalyzuje leucín-2,3-aminomutáza. β-leucín sa potom premieňa na β-ketoizokapronát (β-KIC), β-ketoizokapronyl-CoA a potom na acetyl-CoA pomocou niekoľkých nepopísaných enzýmov.
Β-hydroxykyselina

β-hydroxykyselina alebo beta-hydroxykyselina je akákoľvek organická zlúčenina, ktorá obsahuje karboxylovú skupinu a hydroxylovú skupinu, ktoré sú od seba oddelené dvoma atómami uhlíka. Takisto je možné povedať, že hydroxylová skupina sa nachádza na beta uhlíku voči karboxylovej skupine. β-hydroxykyseliny sú príbuzné α-hydroxykyselinám, kde sú tieto funkčné skupiny oddelené len jedným atómom uhlíka.
V kozmetike sa ako beta-hydroxykyselina (alebo BHA) často označuje konkrétne kyselina salicylová, ktorá sa používa v niektorých krémoch proti starnutiu a pri liečbe akné a upchatých pórov. Takisto má silné antibakteriálne a protizápalové účinky.
Chemické reakcie.
Beta-hydroxykyseliny vznikajú napríklad redukciou beta-ketokyselín. Pri vyšších teplotách sa beta-hydroxykyseliny menia na α,β-nenasýtené kyseliny, napríklad kyselina β-hydroxypropiónová sa mení na kyselinu akrylovú. 
Kyslosť.
V porovnaní s nehydroxylovanými karboxylovanými kyselinami sú beta-hydroxykyseliny silnejšie, ale sú slabšie než alfa-hydroxykyseliny. Kvôli väčšej vzdialenosti medzi hydroxylovou a karboxylovou skupinou nie je možné vytvoriť intramolekulárny vodíkový mostík tak jednoducho, ako u alfa-hydroxykyselín. V tabuľke nižšie sú uvedené hodnoty p"K"a pre deriváty kyseliny propánovej:
Príklady.
Medzi významné beta-hydroxykyseliny patria:
Basketbalová extraliga mužov 1993/94

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1993/94 bol 2. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga". V lige súťažilo 16 účastníkov, čo je o 4 družstvá viac ako v premiérovej sezóne. Titul získal klub BK Baník Cígeľ Prievidza po finálovej výhre nad obhajcom tituluBK Slovakofarma Pezinok.
Systém súťaže.
Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 8 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). Lepšie 4 družstvá spolu so 4 družstvami, ktoré hrali nadnárodnú Superligu, vytvorili nadstavbovú skupinu o 1.8. miesto. Spodné 4 družstvá zo základnej skupiny spolu s 4 najlepšími celkami z nižšej ligy z aktuálnej sezóny (vtedy nazývanej 2. liga) vytvorili nadstavbovú skupinu o 9.16. miesto. Nadstavbové skupiny sa hrali rovnako dvojkolovým systémom. Po odohraní nadstavbovej časti 8 najlepších tímov postúpilo do play-off. 4 najhoršie družstvá (pozície 13. až 16.) zostúpili v nasledujúcej sezóne do nižšej súťaže. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o umiestnenie. Všetky zápasy play-off sa hrali na 2 víťazné zápasy.
Výsledky.
Nadstavbová časť.
Kluby z 1. ligy:
Sacharopín

Sacharopín je intermediát v metabolizme aminokyseliny lyzínu. Je to prekurzor biosyntézy lyzínu v dráhe α-aminoadipátu, ktorou ho syntetizujú huby a červenoočká. U cicavcov a vyšších rastlín je sacharopín intermediátom pri rozklade lyzínu.
Metabolizmus.
Existuje niekoľko dráh rozkladu lyzínu, ale v cicavčej pečeni je dominantná dráha, ktorej prvým produktom je práve sacharopín. Reakcia je katalyzovaná sacharopíndehydrogenázou (tvoriacou lyzín):
Sacharopín sa potom rozkladá pôsobením druhej sacharopíndehydrogenázy (tvoriacou glutamát):
Syntéza lyzínu u vyšších húb prebieha presne opačným procesom, ako prebieha rozklad lyzínu u cicavcov: najprv vzniká α-aminoadipát-6-semialdehyd, z ktorého vzniká sacharopín a ten sa mení na lyzín. Túto dráhu okrem húb využívajú i niektoré termofilné baktérie a archeóny, napríklad "Thermus thermophilus," a riasy. Baktérie, nižšie huby a zelené rastliny využívajú syntézu cez diaminopimelát, takže sacharopín nesyntetizujú. Pre živočíchy je lyzín esenciálnou aminokyselinou, takže ho nesyntetizujú.
Patológia.
Sacharopínúria (nadbytok sacharopínu v moči) a sacharopínémia (nadbytok sacharopínu v krvi) vznikajú ako následok dedičných porúch rozkladu lyzínu. 
História.
Sacharopín bol prvýkrát izolovaný v roku 1961 z kvasiniek ("Saccharomyces", z čoho pochádza názov tejto zlúčeniny).
Hrča (vrch v Levočských vrchoch)

Hrča () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad Bajerovcami, približne južne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa na severovýchodnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Šambron a Bajerovce. Najbližšími sídlami sú severne ležiaci Šambron a východne situované Bajerovce a Krásna Lúka, juhovýchodne leží Tichý Potok a severozápadne obec Jakubany.
Opis.
Hrča leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor () východným smerom cez Zámčisko () a Kuliguru () na susednú Kopu (). Západným smerom ležia Kýčery (), Siminy () a Zámčisko, južným Kuligura () a Stredný vrch (), východným Čierna kopa (), Kňazová () a Lazčík () a severným Hromovec (), Kopa a Vysoká (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Poprad, kde vodu z východných svahov odvádza Ľubotínka, zo západných odteká potokom Šambronka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Spišskú Maguru, Ľubovniansku vrchovinu, Spišsko-šarišské medzihorie, Čergov, Slanské vrchy, Čiernu horu, Bachureň, Branisko, Volovské vrchy, no tiež časť Nízkych a Vysokých Tatier.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi a lesnými cestami z okolitých sídiel.
Pozemný hokej na Juhoázijských hrách

Pozemný hokej na Juhoázijských hrách je turnaj v pozemnom hokeji, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Juhoázijských hier. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený na 7. Juhoázijských hrách v roku 1995 v indickom Čennai (vtedy nazávané ako Madras), vtedy len v mužskej kategórii. Ženy mali priemériu až na 12. Juhoázijských hrách v roku 2016 v indických mestách Guwahati a Shillong. Najviac víťazstiev na turnaji zaznamenalo družstvo Pakistanu. Jediný ženský turnaj vyhrala India.
Kyselina kaprónová

Kyselina kaprónová, systematicky kyselina hexánová, je karboxylová kyselina odvodená od hexánu. Je to bezfarebná olejovitá tekutina, ktorá vonia po kozách a iných hospodárskych zvieratách, po syre a vosku. Jej soli a estery sa nazývajú kapronáty alebo hexanoáty.
Jej významným izomérom je kyselina izokaprónová, ktorej deriváty vystupujú v metabolizme niekoľkých aminokyselín.
Názov.
Slovo „kaprónová“ je odvodené od latinského slova "capra", koza. Podobný názov majú ešte dve ďalšie kyseliny: kaprylová (kyselina oktánová) a kaprínová (kyselina dekánová), ktoré sú takisto pomenované po kozách.
Vlastnosti.
Je to mastná kyselina so stredne dlhým reťazcom (MCFA), ktorá sa bežne nachádza v rôznych zvieracích tukoch a olejoch. Je to bezfarebná olejovitá kvapalina. Takisto je to jedna zo zlúčenín, ktorá spôsobuje charakteristickú nepríjemnú vôňu rozkladajúceho sa obalu semien ginka. Kyselina kaprónová tvorí spolu s kyselinami kaprylovou a kaprínovou asi 15 % tuku v kozom mlieku. Je to i jedna zo zložiek vanilky a syrov.
Použitie.
Kyselina kaprónová sa používa na výrobu esterov, ktoré sa používajú ako umelé ochucovadlá, a vo výrobe hexylových derivátov, ako sú napríklad hexylfenoly.
Kyselina kaprónová sa používa pri výrobe parfémov, lubrikantov, vôní alebo farmaceutík. Takisto je možné použiť ju ako prídavok do krmiva.
Niektoré lieky progestogenu sa predávajú ako kapronáty, napríklad hydroxyprogesterón kapronát a gestonorón kapronát.
Kyselina 4-metylpentánová

Kyselina 4-metylpentánová je karboxylová kyselina, ktorá má nevetvený reťazec s piatimi atómami uhlíka a na štvrtom z nich má metylovú skupinu. Je to izomér kyseliny kaprónovej (hexánovej) a preto sa niekedy označuje ako kyselina izokaprónová. Okrem toho sa označuje i ako kyselina 4-metylvalérová. Jej konjugovaná zásada sa nazýva 4-metylpentanoát, izokapronát alebo 4-metylvalerát.
Počas údenia sa z dreva uvoľňujú látky, medzi ktoré patria prchavé kyseliny, ktoré zastavujú rast baktérií a ovplyvňujú chuť a výzor mäsa. Kyselina izokaprónová bola identifikovaná v dyme hikorového dreva.
Deriváty.
Niektoré deriváty kyseliny izokaprónovej sú dôležitými látkami v biochémii. Derivát, ktorý má aminoskupinu na druhom uhlíku, je aminokyselina leucín (2-aminoizokapronát). Okrem toho sú dôležitými metabolickými intermediátmi hlavne α-ketoizokapronát a β-ketoizokapronát, ktoré vznikajú pri rozklade leucínu.
Basketbalová extraliga mužov 1994/95

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1994/95 bol 3. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga". V lige súťažilo 12 účastníkov, čo je o 4 družstvá menej ako v minulej sezóne. Titul obhájil BK Baník Cígeľ Prievidza po víťazstve vo finálovej sérii nad klubom BK Slovakofarma Pezinok.
Systém súťaže.
Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). Potom sa súťaž rozdelila na dve nadstavbové skupiny po 6 tímov, po ktorých do play-off postúpilo 8 najlepších. Nadstavbové skupiny sa hrali rovnako dvojkolovým systémom, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o umiestnenie. Všetky zápasy play-off sa hrali na 2 víťazné zápasy. Posledné družstvo po nadstavbovej časti zostúpilo v nasledujúcej sezóne do nižšej súťaže.
Clarington (Ontário)

Clarington je kanadské mesto v provincii Ontário. Je súčasťou Regional Municipality of Durham a leží na brehu Ontárijského jazera. Je centrom turizmu. V roku 2021 malo 101 427 obyvateľov.
Dejiny.
Mesto bolo založené v roku 1974 ako "Town of Newcastle" spojením "Village of Newcastle", "Town of Bowmanville", "Clarke Township", "Darlington Township" a obcou "Orono". V roku 1993 získalo svoje súčasné meno, spojením názvu dvoch Townships.
Demografia.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 101 427 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 92 013. V roku 2021 370 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 275 slovenský a 110 československý. Obyvatelia pracujú v Oshawe alebo východnom Toronte.
Príroda.
V meste sa nachádza Darlington Provincial Park.
Doprava.
Mestom prechádzajú diaľnice 401 a 407 ako aj hlavné železničné trate Canadian National Railway a Canadian Pacific Railway. Železničnú osobnú dopravu prevádzkuje Via Rail a železničnú a autobusovú dopravu GO Transit. Lokálnu verejnú dopravu prevádzkuje Durham Region Transit. Pripravované je aj rozšírenie železničného spojenia GO Transit.
Ekonomika.
V meste je od roku 1990 v prevádzke jadrová elektráreň Darlington Nuclear Generating Station s výkonom 3512 MW.
Kuligura

Kuligura () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad Bajerovcami, približne južne od Starej Ľubovne. Ide o najvyšší bod okresu Sabinov. 
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a na katastrálnom území obce Tichý Potok. Najbližšími sídlami sú severne ležiaci Šambron a severovýchodne situované Bajerovce, východne sa nachádza Krásna Lúka a Poloma, juhovýchodne leží Tichý Potok a severozápadne obec Jakubany.
Opis.
Kuligura leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor () východným smerom cez Zámčisko () a v masíve sa vetví na tri smery. Severne sa nachádza Hrča (), Kopa () a Vysoká (), západným smerom Siminy (), Šípková hora (), Magurič () a Zámčisko, južným Chmelov (), Stredný vrch () a Javorinka () a východným Čierna hora (), Čierna kopa (), Kňazová () a Lazčík (). Východné svahy odvodňuje potok Ľubotínka, severné Šambronka a západné Bukovinský potok do rieky Poprad, vodu z južných svahov odvádza Zatrichovec do Torysy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva po ťažbe len nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach tak vďaka nadmorskej výške ponúka výhľad na okolité vrcholy Levočských vrchov, Spišskú Maguru, Ľubovniansku vrchovinu, Spišsko-šarišské medzihorie, Čergov, Slanské vrchy, Bachureň, Branisko, Volovské vrchy, no tiež časť Nízkych a Vysokých Tatier.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými cestami a neznačenými chodníkmi z okolitých sídiel.
Mokranský potok

Mokranský potok je potok v Košickom regióne, na území obce Mokrance a v malom rozsahu na území mesta Moldava nad Bodvou v okrese Košice-okolie v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Košická kotlina. Ústi do Čečejovského potoka. Má dĺžku . Rád toku VII. 
Prameň.
Pramení v v severnej časti územia obce Mokrance, na rozhraní medzi lesným extravilánom a poľnohospodárskym extravilánom, v okrese Košice-okolie, na juhozápadnom okraji lesa "Zamenené".
Opis toku.
Od prameňa tečie "Mokranský potok" južným až juhozápadným smerom územím obce Mokrance okrajom lesa v tesnej blízkosti obecnej hranice medzi Mokrancami a Moldavou nad Bodvou, v vteká na túto hranicu a tečie po nej až po výšku , vracia sa na územie Mokraniec a pokračuje v južnom smere cez poľnohospodársky extravilán lemovaný pásom príbrežnej vegetácie, v priberá ľavostranný bezmenný prítok občas bez vody, v priberá ďalší ľavostranný bezmenný prítok občas bez vody, preteká cez pole "Četreky", v podteká cestu z Moldavy nad Bodvou do Čečejoviec, preteká cez pole "Repiská", preteká cez intravilán Mokraniec, podteká železnicu zo Zvolena do Košíc, stáča sa na juhozápad, v priberá ľavostranný prítok Brezinský kanál, v vteká na obecnú hranicu medzi Mokrancami a mestskou časťou Budulov v meste Moldava nad Bodvou, v priberá ľavostranný prítok Repiskový kanál, v už na území mesta Moldava nad Bodvou vo vzdialenosti 60 m od obecnej hranice ústi do Čečejovského potoka ako jeho pravostranný prítok.
"Mokranský potok" patrí do okresu Košice-okolie v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Košická kotlina na pomedzí geomorfologického podcelku Medzevská pahorkatina a geomorfologického podcelku Košická rovina. Priberá dva dôležitejšie prítoky: Brezinský kanál a Repiskový kanál.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Mokranský potok" má pôvod v názve obce Mokrance, na území ktorej vodný tok pramení a väčšinou aj preteká. Z toponyma "Mokrance" bolo po rozšírení o formant "-ský", po redukcii o formant "-ce" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Mokranský potok" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov dnešnej obce Mokrance má pôvod v charakteristickom výskyte "nevysychajúceho mokrastého miesta v blízkosti založenej obce" označovaného "mokranec" (apelatívum od koreňa "mokr-" v slove "mokrý" zdrobnenina príponami ako v slovách "pukanec, chovanec"). Najstarší dochovaný písomný doklad o existencii obce "Mokrance" sa viaže k roku 1317 v podobe "Mokrunch" → 1319 v podobe "Mokronch" → 1332/5 "Mokrunch, Mokronch" → 1630 "Makrancz" → 1808 "Makranec" → 1927 "Mokrance"
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1975. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Mokranský potok" je jedinečným hydronymom (október 2022). 
Referencie.
Teatro Wüstenrot

Teatro Wüstenrot (zal. v r. 2004) je nezávislé bratislavské hudobné divadlo, pôvodne známe ako Teatro GEDUR (2001 – 2004), s aktuálnym sídlom v Dome kultúry Ružinov. 
História divadla.
Začiatky vzniku divadla mapujú 90. roky minulého storočia, kedy ešte pôsobilo pod historickým názvom umeleckej agentúry svojho zakladateľa, Rudolfa Geriho. Ako také, fungovalo primárne čoby zájazdové muzikálové divadlo, následne i so stálou scénou v priestoroch bývalého Domu odborov. V dôsledku toho boli úvodné produkcie divadla zvyčajne uvádzané pod názvom domáceho Teátra Istropolisu.
Počnúc rokom 2001 sa divadlo prezentuje už pod hlavičkou Teatro GEDUR. V apríli 2002, Geri po boku Milana Vincoureka, zakladá spoločnosť GEDUR Production, ktorá tak nahradí Gedur Musical Production.
Po nadviazaní komerčnej spolupráce s Wüstenrot Slovensko v podobe ich generálneho partnera, spoločné divadlo premenujú na Teatro Wüstenrot. Od septembra 2021 divadlo kotví v ružinovskom Dome Kultúry.
Historicky prvou premiérou bol muzikál Dana Goggina "Mníšky" (dňa 12.2.1999) v réžii Karola Spišáka.
Metylmalonylkoenzým A

Metylmalonylkoenzým A alebo metylmalonyl-CoA je tioester, ktorý sa skladá z koenzýmu A naviazaného na kyselinu metylmalónovú. Je to dôležitý intermediát v syntéze sukcinyl-CoA, ktorý má dôležitú úlohu v citrátovom cykle. Niekedy sa táto zlúčenina označuje i ako metylmalyl-CoA.
Metylmalonyl-CoA je na rozdiel od kyseliny metylmalónovej chirálna zlúčenina, ktorá sa v tele vyskytuje v oboch izoméroch (ako ("R") i ("S")). Oba izoméry vystupujú v jeho metabolizme.
Biosyntéza a metabolizmus.
Metylmalonyl-CoA vzniká v metabolizme mastných kyselín s nepárnym počtom atómov uhlíka alebo z bočných reťazcov cholesterolu, kde vzniká propionyl-CoA. Propionyl-CoA takisto vzniká v metabolizme niektorých aminokyselín (konkrétne Met, Ile a Val) a i pri rozklade tymínu.
Reakcie.
Propionyl-CoA sa spolu s hydrogenuhličitanom premieňajú na metylmalonyl-CoA v reakcii katalyzovanej enzýmom propionyl-CoA karboxylázou:
V procese však vzniká ("S")-izomér, ktorý potom metylmalonyl-CoA racemáza premieňa na ("R")-izomér:
("R")-Metylmalonyl-CoA sa potom premieňa na sukcinyl-CoA pomocou metylmalonyl-CoA mutázy:
Táto reakcia je reverzibilná izomerizácia. Jej produktom je sukcinyl-CoA, ktorý vstupuje do citrátového cyklu. Ide teda o anaplerotickú reakciu. Alternatívne sa môže sukcinyl-CoA premeniť na malát a následne na pyruvát a acetyl-CoA, čo umožňuje jeho rozloženie a zisk energie.
Biosyntéza mastných kyselín a polyketidov.
Metylmalonyl-CoA sa okrem premeny na sukcinyl-CoA môže účastniť i biosyntézy zložitejších organických zlúčenín. Syntáza mastných kyselín ho môže občasne zabudovať do mastných kyselín, čím dochádza k vzniku vetvených mastných kyselín. Okrem toho sa metylmalonyl-CoA účastní biosyntézy polyketidov, ktorá prebieha u baktérií, rastlín, húb a niektorých živočíšnych vývojových vetví. Polyketidsyntázy (PKS) sú schopné do reťazca zabudovať (2"S")-metylmalonyl-CoA a tým budovať vetvené polyketidy, z ktorých sa syntetizuje napríklad erytromycín, ktorý pôsobí ako antibiotikum, alebo aureotín, ktorý má antifungálne účinky a pôsobí proti rakovine.
Vitamín B12.
Vitamín B12 má dôležitú úlohu pri premene metylmalonyl-CoA. Adenozylkobalamín (jedna z foriem vitamínu B12) je organokovová zlúčenina, ktorá sa účastní reakcie metylmalonyl-CoA mutázy, čo je enzým nutný pre ľudské telo. Reakcia, ktorú tento enzým katalyzuje, je radikálová reakcia.
Patológia.
Metylmalónová acidémia (MMA).
Táto porucha vzniká, keď metylmalonyl-CoA mutáza nie je schopná izomerizovať dostatočné množstvo metylmalonyl-CoA na sukcinyl-CoA. Na základe toho vzniká nadbytok kyseliny propiónovej a/alebo kyseliny metylmalónovej, čo u dojčiat spôsobuje závažné poškodenie mozgu až smrť. Táto porucha je spojená i s vitamínom B12, ktorý pôsobí ako kofaktor v reakcii katalyzovanej metylmalonyl-CoA mutázou.
Kombinovaná malónová a metylmalónová acidúria (CMAMMA).
Pri metabolickom ochorení kombinovanej malónovej a metylmalónovej acidúrie (CMAMMA) spôsobenom ACSF3 je znížená expresia metylmalonyl-CoA syntetáza, ktorá premieňa toxickú kyselinu metylmalónovú na metylmalonyl-CoA, a tak ju dodáva do citrátového cyklu. Výsledkom je akumulácia kyseliny metylmalónovej.
Tioester

Tioester je organická funkčná skupina, ktorá formálne vzniká kondenzáciou karboxylovej kyseliny a tiolu. Je to sírový analóg esteru.
Biochemický význam.
V biochémii sa tioesterové väzby používajú napríklad na naviazanie mastných kyselín na bielkoviny. Konkrétne dochádza k naviazaniu kyseliny palmitovej na špecifické cysteínové reziduá. Okrem toho vznikajú napríklad i v aktívnom mieste mnohých proteínov (napríklad glyceraldehyd-3-fosfátdehydrogenáze), kde sa cysteín viaže na reaktant a tvorí dočasnú tioesterovú väzbu.
Energia väzby.
Tioesterové väzby, konkrétne väzba RC(O)-SR' patria medzi makroergické väzby. Pri hydrolýze týchto väzieb sa uvoľňuje veľké množstvo energie (30-50 kJ/mol), čo sa niekedy využíva v biochemických reakciách. Táto väzba sa niekedy označuje i zápisom RC(O)~SR'. Takéto väzby v biochémii typicky tvorí koenzým A.
Podobným spôsobom dochádza k využitiu pri aktivácii lipidov pred ich katabolickými reakciami, kedy sa mastné kyseliny viažu na koenzým A, čím vznikajú molekuly acyl-CoA.
Zámčisko (vrch v Levočských vrchoch)

Zámčisko () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad Tichým Potokom, približne južne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Jakubany. Najbližšími sídlami sú severne situované Jakubany, severovýchodne ležiaci Šambron a Bajerovce, východne sa nachádza Krásna Lúka a Poloma a juhovýchodne Tichý Potok.
Opis.
Zámčisko leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor () severovýchodným smerom na Kuliguru (). Východne sa nachádza Kuligura, Čierna kopa (), Stredný vrch () a Čierna hora (), južne Javorinka (), Chmelov () a Čiernohuzec (), západným smerom Jankovec (), Piesočný vrch (), Čierna hora () a Repisko () a severným Magurič (), Kýčery (), Siminy (), Hrča () a Kopa (). Severné svahy odvodňuje potok Toráč, západné Vyšný Toráč, oba smerujúce do Jakubianky v povodí rieky Poprad, vodu z južných odvádza potok Filipovec do Torysy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislá nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach ponúka výhľad na okolité vrcholy Levočských vrchov, Spišskú Maguru, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov, Slanské vrchy, Bachureň, Branisko, Volovské vrchy, no tiež časť Nízkych a Vysokých Tatier.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými cestami a neznačenými chodníkmi z okolitých sídiel.
Peter Ružička (informatik)

Prof. RNDr. Peter Ružička, CSc. (* 9. august 1947, Bratislava – † 5. október 2003, Bratislava) bol slovenský informatik a matematik, ktorý pôsobil v oblasti distribuovaných výpočtov a počítačových sietí na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave.
Životopis.
Absolvoval SVŠ na Vazovovej ulici, následne študoval odbor numerická matematika na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského (PriF UK). Po skončení štúdia v roku 1970 pracoval vo Výskumnom výpočtovom stredisku OSN v Bratislave. V roku 1982 získal titul Ph.D. z matematiky a informatiky na Československej akadémii vied v Prahe.
Od roku 1992 pôsobil na Matematicko-fyzikálnej fakulte UK v Bratislave, kde už predtým od roku 1975 externe prednášal. V roku 1994 tu získal doktorát (RNDr.) v odbore matematická informatika a teoretická kybernetika.
Jeho skoršie práce pokrývajú témy, zahŕňajúce formálne jazyky, teóriu grafov a iné. Väčšina jeho výskumných prác od začiatku 90. rokov bola z oblasti komunikačných sietí a distribuovaných výpočtov. Tieto práce zahŕňajú štúdie výpočtovej zložitosti rôznych problémov, modelov intervalového smerovania, orientovaných a neorientovaných sietí a pod.
Ružička bol pravidelným účastníkom konferencií v tejto oblasti, vrátane DISC a SIROCCO, bol v programových výboroch DISC 1998 a 2000 a SIROCCO 1999. Organizoval DISC 1999 v Bratislave – po prvý raz v bývalej východoeurópskej krajine, čo sa ukázalo ako veľký úspech, pozitívne hodnotený riadiacim výborom a celým publikom. Aktívne sa zapájal aj do ďalších konferencií, vrátane ICALP, SOFSEM a MFCS. Tieto aktivity zahŕňali spolupredsedníctvo MFCS 1994, predsedanie MFCS 1997, predsedanie SOFSEM 2001, a účasť v programových výboroch MFCS 2000 a SOFSEM 1997.
V januári 2003 ho prezident SR Rudolf Schuster vymenoval za profesora informatiky na FMFI UK v Bratislave.
Počas svojej kariéry bol hosťujúcim profesorom na Northeastern University, Humboldt University of Berlin, Carleton University, University of Paderborn, RWTH Aachen University, Utrecht University, Technion University a ďalších.
Osobný život.
S manželkou Martou mali dcéru Kristínu. Zomrel na rakovinu pankreasu 5. októbra 2003.
Peter Ružička

Peter Ružička môže byť:
Roman Mács

JUDr. Roman Mács (* 12. jún 1971, Lučenec) je slovenský komunálny politik, riaditeľ spoločnosti a kancelár Cechu vinohradníkov a vinárov Slovenska. Bol poslancom mestského zastupiteľstva v Pezinku, rok richtárom historickej mestskej časti Cajla a od roku 2022 je primátorom mesta.
Životopis.
Pochádza z Fiľakova. Navštevoval gymnázium v Bratislave. V roku 2000 získal magisterský titul v odbore právo na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Zložením rigoróznej skúšky a obhajobou rigoróznej práce získal neskôr titul JUDr.
V súčasnosti žije v Cajle, mestskej časti Pezinka.
Osobný život.
Od 21. decembra 1991 je ženatý s manželkou Riou a majú spolu dve deti.
Pontios (architekt)

Pontios (, ) bol rímsky architekt v 1. stor. pred Kr.
Pontios bol architekt, ktorý v roku 13/12 pred Kr. na príkaz prefekta P. Rubriusa Barbara priviezol z Heliopolisu do Alexandrie dva obelisky, aby ich postavil pri vchode do Caesarea. Informuje o tom grécky a latinský nápis na jednom z nich, ktorý výnimočne nie je napísaný na podstavci, ale na jednom z bronzových krabov podopierajúcich obelisk. Okrem toho má prednosť grécky text, ktorý je na vonkajšej strane konzoly, zatiaľ čo latinský nápis je čitateľný len z vnútornej strany.
Tento obelisk je zhotovený z asuánskej ružovej žuly, podopierajú ho štyri bronzové morské kraby umiestnené na podstavci z tvrdého vápenca. 
Oba obelisky mal pôvodne egyptský panovník Thutmose III. (1479 – 1425 pred Kr.) umiestnené v posvätnom okrsku chrámu boha Re v Heliopolise. Jeden z obeliskov bol v roku 1879 z Alexandrie prevezený do USA. Od roku 1881 je v Central Parku v New Yorku (podstavec aj základňu obnovili presne tak, ako ich postavil Pontios). Druhý obelisk priviezli koncom 19. storočia do Londýna (na začiatku 14. storočia sa zvalil, do Anglicka sa dostal v januári 1878). Dnes stojí na brehu Temže.
V roku 13/12 pred Kr. bol Augustus práve vymenovaný za pontifika maxima v Ríme, preto je možné, že vztýčenie týchto obeliskov v Alexandrii malo symbolizovať jeho vládu nad Egyptom.
Makroergická väzba

Makroergická väzba je chemická väzba, ktorá pri hydrolýze (štiepení pomocou molekuly vody) uvoľní veľké množstvo energie (30-50 kJ/mol). Vo vzorcoch sa často označujú vlnovkou, ~. Zlúčeniny, ktoré obsahujú makroergické väzby, sa označujú ako makroergické zlúčeniny.
Podobne ako ostatné väzby, i na štiepenie makroergických väzieb je nutné dodať energiu. Veľké množstvo energie, ktoré sa pri štiepení týchto väzieb uvoľní, je dané napríklad elektrostatickou repulziou nabitých produktov, rezonančnou stabilizáciou, rozdielu solvatačných energií reaktantov a produktov, keto-enol tautomériou alebo zvýšením entropie. Pri porovnávaní energie je teda potrebné porovnávať reaktanty a produkty, nie len energiu väzby samotnej.
Zlúčeniny.
Všeobecne medzi makroergické väzby patria rôzne anhydridové väzby – napríklad polyfosfátové (medzi dvoma a viacerými fosforečnanovými aniónmi), fosfosulfátové (medzi fosforečnanom a síranom) alebo acylfosfátové (medzi acylom a fosforečnanom). Takisto sem patria napríklad tioesterové alebo enolfosfátové väzby (medzi enolom a fosforečnanom).
Medzi príklady konkrétnych zlúčenín patrí adenozíntrifosfát (ATP), adenozíndifosfát (ADP), kreatínfosfát, takisto sem patrí napríklad acetylkoenzým A či fosfoenolpyruvát. Väčšina biochemicky dôležitých makroergických látok patrí do kategórie vysokoenergetických fosfátov. Prehľad niekoľkých zlúčenín a energia ich hydrolýzy sú uvedená v nasledujúcej tabuľke: 
Biochemický význam.
Makroergické zlúčniny sú veľmi dôležité v biochémii. Ich hlavnou úlohou je prenos energie medzi rôznymi procesmi. Vďaka tomu je organizmus schopný využiť tieto zlúčeniny na prácu (napríklad pohyb organizmu), syntézu rôznych látok, membránový transport alebo napríklad na posun rovnováhy reakcie jedným smerom. Hydrolýza makroergických väzieb takisto umožňuje fosforyláciu.
Basketbalová extraliga mužov 1995/96

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1995/96 bol 4. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga". V lige súťažilo 12 účastníkov, rovnako ako v minulej sezóne. Titul získal BK AŠK Inter Bratislava po víťazstve vo finálovej sérii nad obhajcom z BK Baník Cígeľ Prievidza.
Systém súťaže.
Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 8 najlepších tímov postúpilo priamo do play-off; zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o konečné 9. až 12. miesto, ktorá určila 1 zostupujúci tím do nižšej súťaže. Do nadstavbovej skupiny sa započítavali aj výsledky zo základnej časti. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o umiestnenie. Všetky zápasy play-off sa hrali po novom už na 3 víťazné zápasy.
Hornoy-le-Bourg

Hornoy-le-Bourg môže byť:
Château-du-Loir

Château-du-Loir môže byť:
Čiernohuzec

Čiernohuzec () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad Tichým Potokom, približne južne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obce Jakubany a Tichý Potok. Najbližšími sídlami sú východne situovaný Tichý Potok, Poloma, Krásna Lúka a Bajerovce, severne leží Šambron a Jakubany a južným smerom Torysky a Nižné Repaše.
Opis.
Čiernohuzec leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor () severovýchodným smerom na Kuliguru (). Východne sa nachádza Kuligura, Čierna kopa (), Stredný vrch (), Čierna hora () a Javorinka (), južne Chmelov (), Na Bielkach (), Čistý diel () a Škapová (), západne Javor, Jankovec (), Piesočný vrch (), Čierna hora () a Repisko () a severným smerom Magurič (), Zámčisko (), Siminy (), Hrča () a Kopa (). Severné svahy odvodňuje potok Vyšný Toráč do riečky Jakubianky v povodí Popradu, vodu z južných odvádzajú prítoky Škapovej a z východných potok Filipovec do Torysy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislá nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach ponúka výhľad na okolité vrcholy Levočských vrchov, Čergov, Slanské vrchy, Bachureň, Branisko, Volovské vrchy, no tiež časť Nízkych a Vysokých Tatier.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými cestami a neznačenými chodníkmi z okolitých sídiel.
Mojínsky potok

Mojínsky potok je potok v Malohonte, na území mesta Rimavská Sobota v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Juhoslovenská kotlina, má dĺžku a je tokom VI. radu. 
Prameň.
Pramení v mestskej časti Mojín, v lesnom extraviláne na severovýchodnom úbočí vrchu "Rakov" ().
Opis toku.
Od prameňa tečie severovýchodným smerom územím mesta Rimavská Sobota a preteká po rozhraní medzi lesným extravilánom a poľnohospodárskym extravilánom. Pravým brehom obmýva les "Hájené", opúšťa les a tečie cez poľnohospodársky extravilán, následne vteká do intravilánu mestskej časti Mojín a priberá bezmenný pravostranný prítok. Pokračuje intravilánom mestskej časti Dúžava a v nadmorskej výške ústi do Ľukavy ako jej pravostranný prítok.
Nachádza sa v geomorfologickom celku Juhoslovenská kotlina a jej geomorfologickom podcelku Rimavská kotlina. Nemá významnejšie prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Mojínský potok" má pôvod v názve mestskej časti Mojín (pred rokom 1975 samostatná obec) v meste Rimavská Sobota, na území ktorej vodný tok pramení, preteká a ústi. Z toponyma "Mojín" bolo po rozšírení o formant "-ský, -sky" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Mojínsky potok" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov dnešnej mestskej časti Mojín má pôvod v domácej podobe "Mojo, Moja" niektorého z osobných mien "Mojtech, Mojmír, Mojslav, Mojžiš". Najstarší dochovaný písomný doklad o existencii obce "Mojín" sa viaže k roku 1334 v podobe "Moyun" → 1427 "Mayom" → 1920 "Mojim" → 1927 "Majom" → 1948 "Mojín".
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1976. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Mojínsky potok" je jedinečným hydronymom (október 2022). 
Referencie.
Liev Schreiber

Liev Schreiber (; * 4. október 1967, San Francisco, Kalifornia, USA) je americký herec, režisér, producent, scenárista a rozprávač. Je známy z filmov ako "Blázni a poloblázni" (1994), "Vreskot 2" (1997), "Kate a Leopold" (2001), "Hitler: Vzostup zla" (2003), "Farebný závoj" (2006), "Salt" (2010), "Spotlight" (2015) a z televízneho seriálu "Ray Donovan" (2013 - 2020).
Detstvo a mladosť.
Schreiber sa narodil v San Franciscu v Kalifornii, ako syn maliarky a príležitostného herca tesára. Jeho otec je protestant a matka židovka. Jeho starý otec z matkinej strany, emigroval z Ukrajiny. Jeho matka, ktorá je milovníčkou klasickej hudby a ruskej literatúry, povedala, že dala meno Liev po svojom obľúbenom ruskom autorovi Levovi Tolstom, zatiaľ čo jeho otec uviedol, že Schreiber dostal meno po lekárovi, ktorý zachránil život jeho matke. 
Keď mal Schreiber päť rokov, jeho rodičia sa rozviedli a Schreiber zostal v starostlivosti matky. Má nevlastného brata, menom Pablo Schreiber, ktorý sa narodil v Britskej Kolumbii o päť rokov neskôr. Schreiber má tiež nevlastných súrodencov z prvého manželstva svojej matky; žili so svojím otcom v New Yorku, kým Liev vyrastal.
Kariéra.
Schreiber si na začiatku svojej kariéry zahral vo viacerých filmoch, ako napríklad "Blázni a poloblázni" z roku 1994, "Výkupné" z roku 1996 a v rovnakom roku, si zahral aj vedľajšiu úlohu v horore Wesa Cravena, "Vreskot", kde si svoju rolu zopakoval aj v ďalších dvoch pokračovaniach, "Vreskot 2" (1997) a "Vreskot 3" (2000). Krátko po tom, bol Schreiber obsadený do hlavnej úlohy v televíznom filme "RKO 281", kde za svoj herecký výkon, získal svoju prvú nomináciu na Zlatý glóbus.
V roku 2001 si zahral vo filme "Kate &amp; Leopold", po boku Meg Ryan a Hugha Jackmana.
V roku 2006 si zahral v novodobom spracovaní filmu "Satan Prichádza" a "Farebný závoj". Od júna do júla 2006 hral hlavnú úlohu vo divadelnom predstavení "Macbeth", po boku Jennifer Ehle v divadle Delacorte. O rok neskôr, hral v štyroch epizódach televízneho seriálu, "".
V roku 2015 si zahral vo filme "Spotlight". Hral tiež na Broadwayi, po boku Janet McTeer v divadelnom predstavení "Les Liaisons Dangereuses" pričom Schreiber obsadil postavu machiavelistického zvodcu Vicomte de Valmonta. Divadelné predstavenie prebiehalo od októbra 2016 do januára 2017.
V rokoch 2013 až 2020 hral hlavnú úlohu, v dramatickom seriály "Ray Donovan". V januári 2022 bol vydaný film, "Ray Donovan: The Movie", kde Schreiber napísal scenár spolu s režisérom Davidom Hollanderom.
Súkromný život.
Schreiber bol ženatý s Naomi Watts, s ktorou má dve deti. Ich prvý syn sa narodil v roku 2007 a ich druhý syn sa narodil v roku 2008. Ich manželstvo bolo rozvedené v septembri 2016.
Basketbalová extraliga mužov 1996/97

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1996/97 bol 5. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga" a súťažilo v nej 12 účastníkov. Titul získal BK Slovakofarma Pezinok po víťazstve vo finálovej sérii nad BK Chemosvit Svit.
Systém súťaže.
Systém súťaže ostal nezmenený. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 8 najlepších tímov postúpilo priamo do play-off; zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o konečné 9. až 12. miesto, ktorá určila 1 zostupujúci tím do nižšej súťaže. Do nadstavbovej skupiny sa započítavali aj výsledky zo základnej časti. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o umiestnenie. Štvrťfinálové duely play-off sa hrali 2 víťazné zápasy, zvyšné duely na 3 víťazné zápasy. 
Účastníci.
Na základe účinkovania klubov v európskych súťažiach sa Slovensko v tejto sezóne umiestnilo v európskom rebríčku FIBA, zostavovanom z výsledkov z posledných troch sezón, na 19. mieste so ziskom 8,889 bodov. Po rekonštrukcii súťaží FIBA tak nezískalo miestenku pre účinkovanie slovenského majstra v Eurolige. V samotnej sezóne 1996/97 sa Slovensko v európskych súťažiach so ziskom 1,125 bodov umiestnilo na 31. mieste rebríčka európskych krajín.
Basketbalová extraliga mužov 1993

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1993 bol 1. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga" a súťažilo v nej 12 účastníkov. Titul získal klub BK Davay Pezinok.
Systém súťaže.
Súťaž sa skladala iba z dlhodobej časti a hrala sa dvojkolovým systémom (doma a vonku). Postúpilo do nej všetkých 9 slovenských družstiev z poslednej sezóny federálnej ligy, ktorá bola skrátená, a 3 najlepšie družstvá z 1. Slovenskej národnej ligy 1992/93. Play-off sa nehralo. Posledné družstvo súťaže zostúpilo v nasledujúcej sezóne do nižšej ligy.
Citrulín

Citrulín je α-aminokyselina, ktorá má dôležitú úlohu v močovinovom cykle, v ktorom sa amoniak premieňa na močovinu, aby mohlo dôjsť k jeho vylúčeniu. Jeho názov pochádza z latinského "citrullus", vodný melón. I keď bol pomenovaný a popísaný gastroenterológmi už na konci 19. storočia, prvýkrát bol izolovaný z vodného melónu v roku 1914 japonskými výskumnikmi a neskôr opísaný v roku 1930 na Tokijskej univerzite. Citrulín takisto vzniká ako vedľajší produkt enzýmovej reakcie, pri ktorej vzniká oxid dusnatý z aminokyseliny arginínu, ktorú katalyzuje syntáza oxidu dusnatého.
Biosyntéza.
Citrulín vzniká:
Citrulín takisto vzniká v enterocytoch tenkého čreva. Citrulín sa nachádza i v trichohyalíne vo vlasových folikuloch, kde vzniká z arginínu.
Funkcia.
Niektoré bielkoviny obsahujú citrulín, ktorý vzniká ako post-translačná modifikácia. Tieto citrulínové reziduá vznikajú pôsobením rodiny enzýmov, ktorá sa nazýva peptidylarginíndeiminázy (PAD), ktoré premieňajú arginín na citrulín v procese zvanom citrulinácia alebo deiminácia za pomoci vápnikových iónov. Medzi bielkoviny, ktoré normálne obsahujú citrulín, patrí myelinový bazický proteín (MBP), filagrín a niekoľko histónov. Niektoré ďalšie proteíny, napríklad fibrín a vimentín, podliehajú citrulinácii počas bunkovej smrti a pri zápaloch tkanív.
Koncentrácia citrulínu v krvnom obehu je biomarkerom funkcie čriev.
Molekulovosť

Molekulovosť je pojem používaný v chemickej kinetike, ktorý popisuje počet molekúl, ktorých súčasnou interakciou prebieha chemická reakcia v jednom elementárnom kroku. Molekuly, ktoré spolu reagujú, musia mať dostatočnú energiu a byť správne natočené, aby reakcia prebehla, čo popisuje zrážková teória. Väčšina reakcií však patrí medzi postupné reakcie, ktoré sú tvorené niekoľkými po sebe idúcimi elementárnymi krokmi. Vtedy možno molekulovosť prisúdiť len týmto jednotlivým krokom, ale tá nemusí byť presne známa.
Ak v reakcii reaguje iba jedna molekula (napr. ide o rozpad molekuly), ide o unimolekulovú reakciu. Ak reagujú dve molekuly, ide o reakciu bimolekulovú, ak reagujú tri molekuly, ide o trimolekulovú reakciu. Teoreticky môže reagovať i viac molekúl, ale je to nepravdepodobné. Reakcie v organickej chémii sú zvyčajne monomolekulárne alebo bimolekulárne.
Molekulovosť by mala byť rozlišovaná od poriadku reakcie, s ktorým môže ale nemusí mať zhodnú hodnotu.
Rycierova hora

Rycierova hora (, ) je vrch v Kysuckých Beskydách. Leží nad Vychylovkou, približne východne od Čadce a prechádza ním štátna hranica s Poľskom.
Poloha.
Nachádza sa na východnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Zasahuje na územie okresu Čadca a Powiatu żywieckeho a katastrálne územie obce Nová Bystrica a Milówka. Najbližšími sídlami sú južným smerom ležiaca Vychylovka, miestna časť Novej Bystrice a severovýchodne situovaná Soblówka. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis.
Rycierova hora sa nachádza na východom konci hlavného hrebeňa a dominuje širokému okoliu. Východným smerom sa nachádza Bednárová (), severným je sedlom Przełęcz Halna () oddelená Mała Rycerzowa (), západným susedí Majcherová () a Májov () a juhovýchodne susedí sedlom Príslop () oddelená Svítková (). Svahy hory spadajú do troch údolí: na severovýchode do údolia potoka Dziobaki, na východe do údolia potoka Cicha a na juhozápade do údolia Májovského potoka. Severnú časť hrebeňa odvodňujú prítoky rieky Sola, voda z južných častí odteká potokom Vychylovka do Bystrice. Pod sedlom Przełęcz Halna na poľskom území sa nachádza horská chata "Bacówka PTTK na Rycerzowej". Vrcholom vedie hrebeňovka, kopírujúca hranicu.
Výhľady.
Vďaka nadmorskej výške a polohe je z čiastočne odlesnených miest vrchu ďaleký výhľad. Pozorovať je možné tak okolité vrchy Kysuckých Beskýd, ako aj susedné pohoria. Pri vhodných podmienkach možno vidieť najmä Krivánsku Fatru, Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, Moravsko-sliezske Beskydy a Sliezske Beskydy. Jedinečný výhľad je na Tatry.
Príslop (Kysucké Beskydy)

Príslop (; ) je horské sedlo na Kysuciach, oddeľujúce Kysucké a Oravské Beskydy. Leží nad Vychylovkou, približne východne od Čadce. Sedlo je križovatkou turistických trás, kde sa križuje hlavná hrebeňovka s chodníkom z Vychylovky.
Poloha.
Nachádza sa na východnom okraji Kysuckých a západnom okraji Oravských Beskýd a zároveň oddeľuje geomorfologické podcelky Rača a Ošust. Severozápadným smerom leží Rycierova hora (), východným sa dvíha Svítková (). Západne pod sedlom pramení potok Vychylovka, smerujúca do rieky Bystrica, severovýchodne pramení Cicha, odtekajúca do rieky Ujsola. Vedie ním rozvodie Čierneho a Baltského mora.
Sedlo leží na slovensko-poľskej hranici, na rozhraní Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Vedie ním taktiež hranica okresu Čadca a Powiatu żywieckeho a zasahuje na územie obcí Nová Bystrica a Ujsoły. Najbližšími sídlami sú na poľskom území osada Soblówka a na slovenskom juhozápadne ležiaca Vychylovka a juhovýchodne situovaná Oravská Lesná. Slovenská časť sedla zasahuje na územie Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Samus Aran

Samus Aran je populárna fiktívna protagonistka videohernej sci-fi série Metroid od spoločnosti Nintendo. Prvýkrát sa objavila v roku 1986 v hre Metroid pre konzolu Nintendo Entertainment System. Je tiež známa ako jedna z prvých hrateľných ženských postáv vo videohrách.
Samus Aran sa po kariére vojačky Galaktickej federácie stala lovkyňou odmien, ktorá pre federáciu plní rôzne úlohy po celej galaxii. Väčšinou ide o bojovanie proti nebezpečným Vesmírnym pirátom, alebo hubenie parazitických Metroidov.
Okrem každého dielu Metroid série sa tiež objavila v Super Smash Bros. hrách.
Opis postavy.
Samus je atletická, 1,9 metrov vysoká žena s blond vlasmi. Väčšiou je zobrazovaná vo svojom špeciálnom mechanickom exoskelete volanom "Power Suit," ktorý sa počas hier rôznymi spôsobmi vylepšuje. Namiesto jednej ruky exoskeletu má špeciálny kanón, ktorý strieľa rôzne energetické výboje alebo rakety.
Svoje detstvo strávila na baníckej kolónii na planéte K-2L, až kým celú kolóniu neprepadli a nezničili Vesmírni piráti, na ktorích čele stál obludným Ridley. Potom, čo počas útoku prišla o oboch rodičov, ju našla a adoptovala vtáčia mimozemská rasa Chozo. Samus potom vyrastala na ich planéte Zebes, kde Chozo upravili jej DNA aby zlepšili jej fyzickú silu a schopnosti. Tiež sa tam naučila bojovať a ovládať svoj Power Suit. Neskôr sa zapísala do armády Galaktickej federácie, no po mnohých nezhodách s jej veliacim dôstojníkom Adamom Malkovichom odišla a stala sa nezávislou lovkyňou odmien. Federácia si ju kvôli jej výnimočným schopnostiam často najíma na rôzne nebezpešné misie.
Postava bola silne inšpirovaná Ellen Ripleyovou (ktorú stvárnila Sigourney Weaverová) z filmu Votrelec, a jej vzhľad bol vytvorený podľa herečky Kim Basingerovej.
Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 1987

Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 1987 boli v poradí 14. majstrovstvá Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Ázijská basketbalová federácia (FIBA Asia). Konali sa v Bangkoku, v Thajsku od 11.27. novembra 1987, za účasti 15 tímov. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť aj družstvo . Thajsko bolo organizátorom ázijského šampionátu mužov tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1969 a 1975, tiež v Bangkoku. Zápasy sa odohrali v aréne National Gymnasium. Svoj šiesty titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . 
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia ázijských družstiev na Letné olympijské hry 1988, ktoré hostil Soul. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.