Názvoslovie anorganických zlúčenín

Názvoslovie anorganických zlúčenín je súbor pravidiel na tvorenie chemických vzorcov z názvov anorganických zlúčenín a naopak. V slovenskom názvosloví sa názov zlúčeniny skladá z podstatného a prídavného mena. Podstatné meno je anión zlúčeniny a prídavné meno je katión. V tomto článku sú uvedené pravidlá ako správne vytvárať názvy.
Existujú rôzne metódy tvorenia názvov. Jednou z nich je použitie oxidačného čísla tak, že súčet oxidačných čísel aniónu a katiónu by mal byť nula. Ďalšou metódou je šípkové pravidlo, kedy sa presúva oxidačné číslo atómu na druhú stranu zlúčeniny. Väčšinou je používaný mužský rod (napr. halogenidy, oxid, sulfidy, uhličitany). Ženský rod je používaný pri kyselinách (v bezkyslíkatých vždy s príponou -ová, v kyslíkatých kyselinách potom s príponou odpovedajúcou oxidačnému stavu).
Rozdelenie vzorca/názvu.
Chemický vzorec má dve časti aniónovú a katiónovú "(napr. Na|Cl"). Podstatné meno vo vzorci je anión a stojí vždy prvé. Prídavné meno je katión a stojí druhé. Prídavné meno sa končí príponou podľa oxidačného čísla.
Oxidačné číslo.
Oxidačné číslo je číslo, ktoré vyjadruje skutočný náboj častice.
Pri tvorení vzorca je vždy potrebné poznať príponu oxidačného čísla.
Prípony oxidačných čísel sú nasledovné:
Súčet oxidačných čísel v elektroneutrálnej zlúčenine sa rovná nule.
Oxidačné číslo V.
Pri oxidačnom čísle V sa uvádzajú 2 koncovky -ičný, -ečný. Použitie druhej koncovky je len kvôli výslovnosti v katióne chlóru (chlorečný) a fosforu (fosforečný).
Typické oxidačné číslo.
Niektoré prvky majú typické oxidačné čísla ("napr. vodík -I, I; kyslík -II").
Typické oxidačné čísla pre rôzne skupiny sú nasledovné:
Číslovkové predpony.
Číslovkové predpony sa používajú napríklad pri hydrátoch solí alebo pri anglickom názvosloví ("napr. Dioxid - O2").
Číslovkové predpony od 1 - 10: 
Halogenidy.
Halogenidy sú dvojprvkové zlúčeniny zložené z aniónu halogénu a katiónu kovu. Podstatné meno má príponu -id ("napr. chlorid"). Ich oxidačné číslo je -I.
Z názvu vzorec.
Pri tvorení vzorca sa riadime tabuľkou ("napr. chlorid uhličitý má oxidačné číslo IV, to je 1:4, takže vzorec je CCl4"):
Tiež je možné použiť tzv. „"šípkové pravidlo“" kde oxidačné číslo prvku je počet atómov druhého prvku. Je však potrebné dávať pozor na to, že z oxidačného čísla -I bude +1.
Zo vzorca názov.
Pri tvorení názvu sa riadime podobne ako pri vzorci tabuľkou ("napr. SF6 je 1:6, takže oxidačné číslo je VI (-ový)"). Aj tu je možné použiť "šípkové pravidlo".
Oxidy a sulfidy.
Oxidy sú dvojprvkové zlúčeniny kyslíka a katiónu kovu. Anión kyslíka sa v zlúčenine nazýva oxid. Anión síry sa v zlúčenine nazýva sulfid. Oxidačné číslo kyslík v oxidoch je -II.
Z názvu vzorec.
Postupujte rovnako ako pri halogenidoch, pozor však na krátenie ("napr. oxid uhličitý má oxidačné číslo IV, to je 2:4=1:2, takže vzorec je CO2").
Zo vzorca názov.
Pri tvorení názvu sa riaďte podobne ako pri vzorci tabuľkou ("napr. SO3 je 1:3, takže oxidačné číslo je VI (-ový)").
Šípkové pravidlo.
Šípkové pravidlo sa použiť dá, no pozor na krátenie. 
Kyseliny.
Bezkyslíkaté kyseliny.
Bezkyslíkaté kyseliny sú zlúčeniny zložené z vodíka a aniónu. Názov tvorí podstatné meno (kyselina) a prídavné meno + ová. 
Kyslíkaté kyseliny (Oxokyseliny).
Oxokyseliny sú trojprvkové zlúčeniny zložené z vodíka, kyslíka a katiónu. Názov tvorí podstatné meno (kyselina) a prídavné meno + oxidačná prípona.
Maximálne oxidačné číslo oxokyselín je VII.
Z názvu vzorec.
Pri tvorení používajte tabuľku ("napr. kyselina sírová má oxidačné číslo VI, to je 2:1:4, takže vzorec je H2SO4").
Zo vzorca názov.
Používajte tabuľku ("napr. H2SO4 je 2:1:4, to je oxidačné číslo VI (-ová)").
Hydroxidy.
Hydroxidy sú trojprvkové zlúčeniny hydroxidového aniónu (vodíka a kyslíka) a katiónu kovu. Názov tvorí podstatné meno (hydroxid) a prídavné meno + oxidačná prípona.
Maximálne oxidačné číslo hydroxidov je IV.Oxidačné číslo hydroxidového aniónu získame sčítaním oxidačných čísel kyslíka a vodíka. O -II H I → OH -I
Z názvu vzorec.
Použite tabuľku ("napr. hydroxid hlinitý má oxidačné číslo III, to je 1:3, takže vzorec je Al(OH)3").
Zo vzorca názov.
Pri vytváraní použite tabuľku ("napr. Al(OH)3 je 1:3, to je oxidačné číslo III (-itý)").
Soli (anorganické).
Soli sú viacprvkové zlúčeniny katiónu kovového prvku (alebo amónneho katiónu - NH4) a aniónu zvyšku kyseliny, ktoré vznikajú neutralizáciou.
Soli kyslíkatých kyselín.
Maximálne oxidačné číslo solí kyslíkatých kyselín je IV.
Anión kyseliny bude mať oxidačné číslo rovnajúce sa počtu nahradených vodíkov v soli. Anión má oxidačné číslo -II, ak pôvodná kyselina mala oxidačné číslo II, IV, VI. Inak bude oxidačné číslo aniónu -I.
"H2SO4 → 2HI + SO4-II →→→ SO4-II"
Oxidačné číslo aniónu vynásobíme s počtom atómov aniónu, výsledok vynásobíme -1 a vydelíme počtom atómov katiónu."Cu|(SO4-II) → +2 | -2 → CuII|(SO4-II) → oxidačné číslo bude II → síran meďnatý"
Hydratované soli.
Pri hydratovaných soliach sa za vzorec dáva &lt;chem&gt;. nH2O&lt;/chem&gt; "(napr &lt;chem&gt;. 7H2O&lt;/chem&gt;)".
Pred názov sa dáva číslovková predpona + hydrát "(napr. heptahydrát)."Heptahydrát síranu nikelnatého → &lt;chem&gt;NiSO4 .7H2O&lt;/chem&gt;
Peroxidy (anorganické).
Peroxidy sú zlúčeniny, ktoré obsahujú väzbu O-O. Ich názov tvorí podstatné meno (peroxid) a prídavné meno (katión). Značka peroxidového aniónu je O2-II. Všeobecný vzorec je R(O2)x.
Tabuľka.
Použitie je rovnaké ako pri predchádzajúcich príkladoch.
Niektoré peroxidy.
Peroxid vodíka - H2O2
Peroxid sodný - Na2O2
Peroxid vápenatý - CaO2
Peroxid bárnatý - BaO2
Hydridy.
Hydridy sú dvojprvkové zlúčeniny dvoch vodíkov s inými prvkami. Môžu byť aj organické. 
Niektoré sú uvedené v tabuľke:
Ďalšie metódy.
Metóda 1.
Al2|O3 → Al2|O3-II → 6 | -6 → Al2III|O3-II → oxid hlinitý
Metóda 2.
CO2 → C | O2-II → CII*2 | O2-II → CIV | O2-II → oxid uhličitý
Oxid osmičelý → Os | O-II → Os2 | O-II → Os2VII | O-II → Os2VII | O8-II → OsVII | O4-II