burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Otvorenie (album)

Otvorenie je prvý sólový štúdiový album slovenského rappera Opaka vydaný pod vydavateľstvom Hip-Hop.sk/EMI. Album vyšiel 24. októbra 2008 (v deň premiéry muzikálu "Príbeh ulice", na ktorom sa Opak podieľal ako hudobný dramaturg), i keď pôvodný plán bol vydať album ešte na jar 2008. Okrem Opaka sa na albume ako hostia predstavili Treach (z americkej skupiny Naughty by Nature), Sash, Biely, Boy Wonder, Row G, Marcel Palonder, Robo Papp, Decko a Rebel. O produkcie sa postaral okrem Opaka aj Abe, Grimaso, DJ Jazzy, Beyuz, Damalistik, Analytik a Viktor Hazard. Celý album bol nahratý v Opakovom štúdiu Zion 5 a o dizajn obalu sa postaral Moe.
Pred albumom Viktor Hazard, Biely, Opak a Čistychov vypustili zadarmo na internet "Od nás Opak, Čistý mixtape", na ktorom sa nachádzali aj exkluzívne ukážky z Otvorenia.
Prvý videoklip bol urobený k singlu "Twist" s hosťujúcou Sash. Videoklip režíroval Branislav Vincze a premiéru mal v júni 2008. Skladba sa dočkala aj hranosti v slovenských rádiách a najvyššie sa dostala na 38. miesto najhranejších skladieb v slovenských rádiách a 8. miesto v rebríčku najhranejších skladieb domácej tvorby. Remix skladby "Twist" sa pod názvom "Twist 90bpm.sk Gutter Ball Riddim Remix" objavil na mixtape "90bpm narodeninový mixtape vol. 3". Opak v tejto verzii použil autotune. Iná verzia sa objavila aj na mixtape "Socaration 2 presented by DJ MeSs" a pôvodná verzia sa objavila na výberovke "PreHlad 2008".
Druhý videoklip bol urobený k skladbe "Ich závody" s hosťujúcim rapperom Row G a spevákom Marcelom Palonderom. Klip mal premiéru 29. októbra 2008 na koncerte rappera The Game v Bratislave.
Skladba "Sen, ktorý sa musel splniť" sa umiestnila na 25. mieste v rebríčku najhranejších domácich skladieb v slovenských rádiách. V pôvodnej verzii skladby mala byť Analytikova produkcia a rapper DNA ako hosť. V roku 2010 sa Dubplate verzia skladby objavila na "Most High Mixtape vol. 5".
Z albumu za po necelom roku predalo okolo 1 000 kópii.
Stephen Jay Gould

Stephen Jay Gould (* 10. september 1941, Queens, New York, New York, USA – † 20. máj 2002, Manhattan, New York, USA) bol americký paleontológ, evolučný biológ a historik vedy. Bol jedným z najvplyvnejších a najčítanejších autorov populárno vedeckej literatúry svojej generácie. Väčšinu svojej kariéry pôsobil na Harvardovej univerzite a v Americkom prírodovednom múzeu v New Yorku. V neskorších rokoch svojho života tiež učil biológiu a evolučnú teóriu na New York University neďaleko jeho bydliska v SoHo.
Gouldonovým najväčším prínosom v oblasti vedy je pravdepodobne teória prerušovaných rovnováh, s ktorou prišiel spoločne s Nilesom Eldredgeom v roku 1972. Teória hovorí, že proces evolúcie pozostáva z dlhých období evolučnej stability prerušovaných krátkymi obdobiami kladogenézy, pri ktorých dochádza k vzniku nových druhov. Táto teória odporuje teórii fyletického gradualizmu, ktorá hovorí o postupných, hladkých a spojitých zmenách vo fosílnom zázname.
Radio 32 Goldies

Radio 32 Goldies je 2. program švajčiarskej súkromnej rozhlasovej stanice Radio 32. Rádio začalo vysielať 24. októbra 2001.
Radio 32 Goldies je určené pre milovníkov "Oldies" hitov, ktoré toto rádio ponúka z rokov 1960 - 1989. Rádio taktiež vysiela každú celú hodinu spravodajský blok (správy, počasie, šport a dopravný servis). Každý večer o 20:00 štartujú relácie zamerané na konkrétne druhy hudby (country, pop, folk, či dokonca hudbu ľudovú).
Radio 32 Goldies vysiela z mestečka Solothurn. Kanál zamestnáva 10 moderátorov. Podľa "Radio Control" v roku 2008 priemerný počet ľudí, ktorí Radio 32 Goldies denne počúvali bol 29 100. V súčasnosti Radio 32 Goldies vysiela už aj prostredníctvom internetu, takže je počúvateľné prakticky po celom svete.
Hoja (rod)

Hoja (iné názvy: hója, hoya, staršie: voskovka; lat. Hoya) je rod rastlín patriaci do čeľade glejovkovitých (Asclepiadaceae), najnovšie do zimozeleňovitých (Apocynaceae). Tento rod zahŕňa 200 až 300 druhov.
Charakteristika.
Hoja je popínavá rastlina, tvoriaca niekoľkometrové výhonky s oválnymi (podlhovastými, elipsovitými, drobnými či veľkými), mäsitými, po dvojiciach na stonke usporiadanými listami. Hviezdicovité kvety, nakopené po 12-15 (pri druhu Hoya imperialis súkvetie tvorí 3-9 veľkých kvetov) do zväzkov nazývaných „okolíky“, majú širokú škálu farieb: od bielej, cez krémové a ružové odtiene až po mäsitú farbu s výraznejšou škvrnou v strede. Rastlina je atraktívna aj svojimi listami, dlhými 2 - 20 cm a širokými asi 1,5 - 6 cm, ktoré majú u rôznych druhov rôzny tvar: od jednoduchého oválneho, cez listy so zvlneným okrajom alebo s tvarom srdca, s mäsitými alebo tenšími listami s výraznou žilnatinou, so žltými okrajmi alebo s bielymi škvrnami na nich. Často sa pre hrubšie listy hoje omylom zaraďujú medzi sukulenty.
Dejiny.
Zaujímavou je história mena tejto prenikavo voňajúcej rastliny. Meno jej dal botanik Robert Brown. Pomenoval ju po svojom kolegovi, botanikovi menom Thomas Hoy, ktorý pracoval ako hlavný záhradník u kniežaťa z Northumberlandu v Sion House v Middlesexe. Zmienka o tom je datovaná z roku 1810.
Oblasť výskytu.
Pravlasťou týchto zaujímavých rastlín sú oblasti od juhovýchodnej časti Ázie až po tropické časti Austrálie. Tento rod zahŕňa vyše 200 druhov. Bežne u nás možno kúpiť ako okrasné kvetiny 2 druhy: "Hoya carnosa" (hoja vosková, známa aj ako voskovka [v užšom zmysle]) a jej varianty (´Compacta a ´Veriegata) a "Hoya bella" (hoja pekná). Okrem týchto druhov sú známe ešte "Hoya australis", "Hoya longifolia" (hoja dlholistá), "Hoya kerrii" s listami v tvare obráteného srdca či "Hoya lacunosa". Zrejme najvzácnejší druh tohto rodu je "Hoya imperialis".
Pestovanie.
Čo sa týka pestovania tohto kvetu, menej náročná z bežne dostupných je hoja vosková. Cez zimu znesie aj nižšiu teplotu (10°C, oproti tomu hoja pekná nutne potrebuje teplotu aspoň 16°C). Maximálna letná teplota je pre oba druhy 24°C. Pri vyšších je nutné zvyšovanie vzdušnej vlhkosti orosovaním. Treba sa vyhnúť postrekovaniu samotných súkvetí, aby sa zabránilo výskytu a rozmnoženiu prípadných chorôb alebo škodcov.
Rastliny umiestňujeme na dostatočne svetlé miesto, bez priameho slnečného žiarenia. Pri slabšom svetle prestáva rastlina kvitnúť. Pri vystavení priamemu slnečnému svetlu získajú listy červený nádych alebo zožltnú. Dostatok svetla vplýva na vyfarbenosť škvŕn na listoch. 
Na to, aby rastlina spoľahlivejšie kvitla (okrem veku, staršie kvitnú častejšie) vplýva aj veľkosť črepníka. Hoja patrí medzi tie druhy rastlín, ktoré lepšie rastú a kvitnú, keď ich črepník mierne obmedzuje (podobne ako vencovec, ibištek, klívia). Staršie rastliny sa preto často nepresádzajú (raz za 2-3 roky).
Hoje neznášajú premokrenie. Ak nie je vyslovene horúco (v lete), stačí rastliny zaliať 1x do týždňa. V zime sa zalievajú ešte menej - 1x za 14 dní a najlepšie mäkkou vodou.
Via Aemilia

Via Aemilia bola staroveká rímska cesta na severe Talianska. Spájala mestá "Ariminum" (Rimini) na pobreží Jadranského mora a "Placentia" (Piacenza) na rieke "Padus" (Pád). Dokončená bola v roku 187 pred Kr. Spojenie s Rímom zabezpečovala ďalšia cesta Via Flaminia, ktorá sa napájala v meste Rimini a bola dokončená o 33 rokov skôr. Cesta mala strategický význam, pretože umožnila kolonizáciu novo dobytého a poľnohospodársky významného údolia rieky Pád. Pozdĺž cesty boli vytvorené vojenské a civilné sídla o čom svedčia aj roky založenia miest ako "Bononia" (Bologna) (189 pred Kr.), "Mutina" (Modena), "Regium" (Reggio Emilia) a Parma (všetky založené v 183 pred Kr.).
Cesta je nazvaná podľa rímskeho konzula, ktorým bol Marcus Aemilius Lepidus. Viedla prevažne priamo a to v dĺžke 176 rímskych míľ (260 km). Prechádzala mestami Forlì, Faenza, Bologna, Modena, Reggio a Parma.
Marcus Aemilius Lepidus

Marcus Aemilius Lepidus môže byť:
Michelozzo

Michelozzo di Bartolomeo Michelozzi (* 1396, Florencia, Taliansko – † 1472, Florencia) bol taliansky architekt a sochár.
Narodil sa vo Florencii ako syn krajčíra. Bol žiakom Ghibertiho a neskôr spolupracoval s Donatellom. Pracoval s mramorom, bronzom a striebrom. Vytvoril sochu mladého sv. Jána nad dverami v katedrále Santa Maria del Fiore, oproti Baptistériu San Giovanni. Vytvoril aj striebornú sochu Jána Krstiteľa na antependiu v San Giovanni. Michelozzovým priateľom a patrónom bol Cosimo Medici, ktorého sprevádzal počas jeho krátkeho exilu do Benátok v roku 1433. V Benátkach postavil knižnicu na ostrove San Giorgio Maggiore a navrhol tu aj ostatné budovy.
V roku 1428 spolu s Donatellom, postavili vonkajšiu kazateľnicu pre katedrálu mesta Prato. Jeho návrhom je aj renesančný palác Palazzo Medici Riccardi, ktorý dal vybudovať Cosimo. Palác patrí medzi významné exempláre talianskej architektúry v 15. storočí. Michelozzo zrekonštruoval aj Palazzo Vecchio, radnicu vo Florenci, ktorá bola v tom čase polorozpadnutá. V roku 1437 Cosimo odovzdal kláštor San Marco dominikánom a Michelozzo bol najatý aby upravil jeho obytné priestory a kostol.
Michelozzo navrhol pre Cosima viaceré významné budovy. Okrem nich navrhol aj penzión v Jeruzaleme pre pútnikov z Florencie, Cosimovu letnú vilu v Careggi (Toskánsko) a opevnený hrad, ktorý začal rekonštruovať v 1452 ako Villa Medicea di Cafaggiolo v meste Barberino di Mugello. Pre Cosimovho syna Giovanniho postavil veľkú vilu v meste Fiesole. Napriek Vasariho tvrdeniu, že zomrel vo veku 68 rokov, žil až do roku 1472. Je pochovaný v kláštore San Marco, Florencia.
V centre diania

V centre diania je druhý štúdiový album slovenskej hip-hopovej skupiny Drvivá Menšina vydaný pod vydavateľstvom VSZ (V sieti zla). Album vyšiel vo februári 2007, i keď pôvodný plán bol vydať album ešte v januári. Ako hostia sa na albume predstavili Slipo, Biely, Čistychov a francúzsky rapper Junior. O hudobné produkcia sa postarali Šegy 100, DNA, G-Bod, Retrack, Viktor Hazard, DJ Jazzy a Hajtkovič. O dizajn obalu sa postaral Sado (RHB).
Prvý videoklip bol urobený k skladbe "V centre diania". Režíroval ho Branislav Vincze a premiéru mal v marci 2007. Druhý videoklip bol urobený k skladbe "Proroctvo" a režíroval ho Ľuboš Adamec.
Skladba "Tvrdá hra" sa objavila aj na mixtape Viktora Hazarda "Rapsuperstar mixtape vol. 2".
Maroon 5

Maroon 5 je americká pop rocková skupina z Los Angeles trojnásobne ocenená Grammy. Medzi jej členov patrí Adam Levine (gitara, spev), James Valentine (gitara, spev), Jesse Carmichael (klávesy, spev), Michael Madden (basová gitara) a Matt Flynn (bicie, perkusie).
Počas štúdia na strednej škole v roku 1995, spevák a hráč na rytmickej gitare Adam Levine, klávesista Jesse Carmichael, basgitarista Mickey Madden, a bubeník Ryan Dusick vytvorili garážovú kapelu Kara's Flowers, ktorá sa objavila i v populárnom americkom seriáli "Beverly Hills 90210" a v roku 1997 vydala svoj jediný album. Potom ako sa ku skupine pridal v roku 2001 James Valentine, premenovali sa na Maroon 5. V rokoch 20032005 vystupovali v rámci turné k albumu "Songs About Jane", na pódiách po celom svete. Nápor koncertov však nevydržal bubeník Ryan Dusick a v roku 2006 ho vystriedal Matt Flynn.
Židovský cintorín v Třebíči

Židovský cintorín v Třebíči je národná kultúrna pamiatka v Třebíči. V rámci súboru baziliky svätého Prokopa a třebíčskej židovskej štvrti, ktorej je oddelenou časťou, je zapísaný na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Židovský cintorín v Třebíči je po pražskom starom židovskom cintoríne druhý najväčší v Česku. Rozkladá sa na severnej stráni Hrádku na celkovej ploche . Je na ňom 2 600 náhrobkov, najstarší dosiaľ čitateľný je datovaný v roku 1625. Pochovaných tu bolo asi 11 000 ľudí.
Dejiny.
Cintorín bol založený v 2. polovici 15. storočia. Asi do roku 1468 Židia pravdepodobne pochovávali svojich zosnulých priamo pri kláštornom múre. Toto pohrebisko bolo zrušené a nové umiestnené na odvrátenej, severnej svahovitej strane Hrádku. Keď v roku 1888 pri prietrži mračien a povodni boli niektoré hroby vyplavené, bol cintorín rozšírený južným smerom (nová časť cintorína). V tejto časti stoja pamätníky obetiam prvej svetovej vojny (z roku 1922, 20 obetí) i druhej svetovej vojny (z roku 1957, 290 obetí).
Na cintorín sa vchádza zo západu kovanou vstupnou bránou. Vedľa nej je obradná sieň (1903) s dobre dochovaným interiérom. Vybudovaná bola zásluhou rabína Samuela Pollaka (18421906) na náklady třebíčskej židovskej obce.
Veľkú zásluhu na tom, v akom dobrom stave cintorín prečkal druhú polovicu 20. storočia, keď po druhej svetovej vojne prestal byť využívaný a pustol, majú František Veselý, bývalý primár, a Bohumír Pavlík, školský inšpektor v. v. Obaja boli za to ocenení pri slávnostnom zasadaní zastupiteľstva mesta 23. augusta 2003.
Air Berlin

Air Berlin PLC &amp; Co. Luftverkehrs KG (jednoducho len airberlin alebo airberlin.com) bola druhá najväčšia nemecká letecká spoločnosť. Sídlo spoločnosti bolo v Berlíne. Spoločnosť Air Berlin malo hlavnú základňu na letisku Tegel v Berlíne, na letisku v Düsseldorfe, v Norimbergu a na letisku v Palma de Mallorce. Air Berlin zamestnával viac ako 8 700 zamestnancov. V roku 2009 Air Berlin prepravil 29 000 000 cestujúcich.
Od zimnej sezóny 2008/2009 spoločnosť Air Berlin spolupracoval s ruskou leteckou spoločnosťou S7 Airlines a s čínskou leteckou spoločnosťou Hainan Airlines na linkách do Moskvy a do Pekingu. Od zimnej sezóny 2010/2011 spoločnosť Air Berlin začína prevádzkovať lety pod spoločným číslom (codeshare) so spoločnosťou American Airlines a Finnair.
Flotila.
Flotila spoločnosti Air Berlin (stav zo 16. septembra 2010):
Rekordný let.
V novembri 2001, kedy spoločnosť začala prevádzkovať lietadlá typu Boeing 737-800, jedno z lietadiel s imatrikulačnou značkou D-ABBC vytvorilo rekord letiac bez medzipristátia z letiska Seattle (BFI) na letisko Berlín-Tegel (TXL). Let trval 9 hodín a 10 minút. Lietadlo preletelo 8 345 kilometrov.
Zdroj.
https://www.aktuality.sk/clanok/529223/lufthansa-ma-dnes-velky-den-kupuje-skrachovane-aerolinie-air-berlin/
Ten paciencia

Ten paciencia (v slovenčine: "Maj Trpezlivosť") je prvý singel speváčky Thalíe z albumu Lunada. Autormi piesne sú Decemer Bueno, Maquilee Alvarez a Cynthia Salazar, singel produkoval Emilio Estefan. Bol zvolený ako prvý singel z albumu hlasovaním cez internet, kde zvíťazil nad "Sangre Caliente".
Zoznam skladieb.
Oficiálna verzia
Židovská štvrť

Židovská štvrť môže byť:
Truck of the Year

Truck of the Year je ocenenie v sektore medzinárodnej dopravy. Každý rok odborná porota pozostávajúca s popredných, odborných novinárov vyberie kamión roka z nových vozidiel na európskom trhu.
Porota.
Porota sa od začiatku skladala s niekoľkých, a neskôr niekoľkých desiatok novinárov z európskych krajín. Novinári reprezentujú redakcie odborných magazínov zaoberajúcich sa úžitkovými vozidlami. Pravidlom je, že každú krajinu reprezentuje jeden novinár.
Porota reprezentuje nasledujúce krajiny a redakcie odborných motoristických magazínov:
Kostol svätého Jakuba (Polička)

Kostol svätého Jakuba Väčšieho je kostol v pardubickom kraji v meste Polička. 
V roku 2010 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Dejiny.
Kostol vznikol pravdepodobne pri založení mesta Polička, V zakladacej listine mesta, vydanej Přemyslom Otakarom II., sa udáva rok vzniku mesta 1265. Trojloďový kostol bol v minulosti niekoľkokrát prestavovaný a rekonštruovaný po požiari až do dnešnej novogotickej podoby.
V 36 metrov vysokej veži kostola sa v roku 1890 narodil hudobný skladateľ Bohuslav Martinů.
Kostol svätého Mikuláša (Staré Mesto, Praha)

Kostol svätého Mikuláša je kostol v Prahe na Staromestskom námestí. Súčasná budova kostola bola postavená v barokovom slohu v rokoch 1727 – 1735 staviteľom Kiliánom Ignácom Dientzenhoferom, vysvätený bol v 1737 a dokončený v 1739.
Dejiny.
Kostol patrí medzi najstaršie v Prahe, spomína sa už v roku 1273. Kostol bol postavený na mieste vyhoreného románskeho farného kostola. Výstavba začala po dokončení blízkeho kláštora.
Za cisára Jozefa II. bola časť kostolného vybavenia zrekvirovaná, vrátane zvonov. Podľa povesti bol jeden z nich venovaný Dolanom. V rokoch 1870–1914 slúžil pravoslávnej cirkvi, potom bol využívaný ako posádkový kostol, či sklad. Od roku 1920 tu pôsobí Cirkev československá husitská.
V interiéri kostola stoja za pozornosť organ, stropné fresky zobrazujúce životy svätcov sv. Mikuláša, sv. Benedikta a motívy zo Starého zákona. V rokoch 1735 – 1736 ich vytvoril bavorský maliar Kosmas Damián Assam. Hlavný oltár z umelého mramoru pochádza z roku 1737.
Serge Lang

Serge Lang (* 19. máj 1927, Paríž, Francúzsko – † 12. september 2005, Berkeley, Kalifornia, USA) bol francúzsky matematik, člen skupiny Nicolas Bourbaki. Je známy predovšetkým vďaka práci v teórii čísel a ako autor viacerých známych matematických učebníc.
dobe svojho úmrtia bol emeritným profesorom na Yaleovej univerzite.
Lang tiež pracoval v teórii polí a v oblasti diofantických aproximácií, v teórii transcendentných čísel zas upravil výsledok Theodora Schneidera, dnes známy ako Schneiderova-Langova veta. Sformuloval tiež množstvo domnienok v oblasti diofantickej geometrie.
Bol tiež aktívnym odporcom Vietnamskej vojny.
Národný pamiatkový ústav

Národný pamiatkový ústav (, skratka NPÚ) je štátna príspevková odborná organizácia pamiatkovej starostlivosti v Česku. Pôsobí na území celého štátu za pomoci územných odborných pracovísk, ktoré majú zastúpenie vo všetkých českých krajoch.
Národný pamiatkový ústav vznikol k 1. januáru 2003 podľa zákona č. 20/1987 Sb., o štátnej pamiatkovej starostlivosti, v znení neskorších prepisov po zániku okresných úradov. Činnosť NPÚ je ďalej upravená vyhláškou ministerstva kultúry Českej republiky č. 66/1988 Sb.
Ministerstvom kultúry vydaný štatút ukladá Národnému pamiatkovému ústavu starostlivosť o pamiatky z hľadiska praktického (propagácia, stále využitie), odborného poradenstva (pomoc vlastníkom pamiatok, konzervátorom a ďalším orgánom štátnej pamiatkovej starostlivosti), teoretického (spracovávanie koncepcie dlhodobého rozvoja štátnej pamiatkovej starostlivosti a jej metodológie), dokumentačného (vedenie "Ústredného zoznamu kultúrnych pamiatok Českej republiky"), výskumného (archeologické výskumy), vzdelávacieho (vzdelávanie pracovníkov v obore štátnej pamiatkovej starostlivosti) a hospodárskeho (vyberanie poplatkov v súvislosti s využitím kultúrnych pamiatok).
Pamiatky v starostlivosti NPÚ.
V správe NPÚ je 103 pamiatkových objektov, hradov, zámkov, kláštorov, kostolov, súborov ľudovej architektúry, záhrad, parkov a technických pamiatok. Väčšina z nich je sprístupnená a ponúka návštevníkom možnosť prehliadky v rámci jedného a viacerých návštevníckych okruhov.´
Časť z pamiatok spravovaných NPÚ je prístupná bezbariérovo.
Iveco EuroStar

Iveco EuroStar bol model ťažkého nákladného automobilu vyrábaný spoločnosťou Iveco. V roku 1993 nahradil Iveco TurboStar.
Motory.
Počas výroby modelu EuroStar sa montovali rôzne motory. Najprv boli k dispozícii 3 motory spĺňajúce emisnú normu Euro 2:
Od roku 1995 sa začal montovať nový motor 8210.42S 6-valec s objemom 13,8 l a s výkonom 469 koní. Bol predstavený s použitím prevodovky EuroTronic používajúcou poloautomatický režim. V rokoch 1998-1999 dostala rada EuroStar nové motory Cursor (pôvodne obmedzené na motory Cursor 10, 10,3 l s výkonom 400 koní, neskôr bola ponuka rozšírená na motory Cursor 13 s výkonmi 460 alebo 480 koní).
Podvozok.
EuroStar sa vyrábal v dvoj a troj-nápravovom prevedení ako ťahač alebo podvozok s kabínou. Ten je určený najmä na montáž valníkových, prípadne skriňových alebo chladiarenských nadstavieb. Konfigurácie pohonu môžu byť 4x2, 6x2 alebo 6x4. Celková hmotnosť vozidla je od 18 do 26 ton, pri súprave ťahača s návesom maximálne 48 ton. Brzdy sú vpredu kotúčové a vzadu bubnové s automatickým nastavovaním. Súčasťou je systém ABS kombinovaný so systémom ASR.
Maskara

Maskara (iné názvy: tuš na riasy / mihalnice, farba na riasy / mihalnice, v typickom vyhotovení špirála [na riasy / mihalnice], bohemizmus "riasenka", zriedkavo "mascara", "mascaro") je kozmetický výrobok, ktorý sa používa na nanášanie farby na mihalnice s cieľom ich zviditeľnenia. Spravidla má formu malej kefky na dlhej tyčke (tzv. špirály), ktorá sa zasúva do puzdra obsahujúceho farbu, ktorá sa kefkou nanáša na mihalnicu. Výsledkom je zviditeľnenie mihalníc ich optickým predĺžením a vytmavením. Tekutina v maskare môže mať rôzne sfarbenie (modrá, čierna, hnedá). Používa sa najmä kvôli spoločenským podujatiam.
Hyman Bass

Hyman Bass (* 5. október 1932, Houston, Texas, USA) je americký matematik, v súčasnosti emeritný profesor matematiky na Columbijskej univerzite a profesor na Michiganskej univerzite. Je známy predovšetkým vďaka práci v oblasti algebry. 
Významne prispel predovšetkým v oblastiach algebraickej K-teórie, komutatívnej algebry, algebraickej geometrie, algebraických grúp, geometrických metód v teórii grúp a zeta funkcií na jednoduchých konečných grafoch. Spoločne s Jeanom-Pierreom Serreom prišiel s tzv. Bassovou-Serreovou teóriou. Bol členom skupiny Nicolas Bourbaki.
Fribourg (kantón)

Fribourg [fribúr] (po francúzsky) alebo Freiburg [frajburg] (po nemecky) je kantón, ktorý sa nachádza na západe Švajčiarska. Hlavným mestom je Fribourg (Freiburg). 
Väčšina obyvateľov kantónu hovorí po francúzsky, ale na severovýchode žije nemecky hovoriace obyvateľstvo, preto má kantón (na kantonálnej úrovni) dva úradné jazyky – francúzštinu a nemčinu.
Rozlohou je 8. najväčší kantón vo Švajčiarsku. Topograficky možno kantón rozdeliť na dve časti: kopcovité územie na severe a západe, ktoré je súčasťou Švajčiarskej plošiny a na juhu hornaté územie Bernských Álp.
Freiburg je prevažne poľnohospodárska oblasť. Vyrábajú sa tu najmä mliečne výrobky, syry, čokoláda ale aj tabak, ovocie a obilniny.
Administratívne členenie.
Kantón je rozdelený na 7 okresov:
Demografia.
Kantón je v kontraste s prevažne protestantskými kantónmi Vaud na západe a Bern na východe, pretože obyvateľstvo tvoria prevažne rímskokatolícky veriaci (70 %) s protestantskou minoritou (15 %). Dve tretiny obyvateľstva používa francúzštinu najmä na severe územia. Jedna tretina obyvateľstva hovorí alemančinou (nemecký dialekt), ktorá je rozšírená na východe územia.
Medzi najväčšie sídla patrí hlavné mesto Fribourg (34 500) a mesto Bulle (18 000).
Armand Borel

Armand Borel (* 21. máj 1923, La Chaux-de-Fonds, Švajčiarsko - † 11. august 2003, Princeton, New Jersey, USA) bol švajčiarsky matematik. Zaoberal sa predovšetkým algebrickou geometriou, Lieovými grupami a bol jedným zo zakladateľov teórie lineárnych algebrických grúp. 
Bol členom skupiny Nicolas Bourbaki. Na otázky ohľadom príbuzenstva so známym matematikom Émile Borelom odpovedal striedavo, že je jeho synovec, a že nie sú v príbuzenskom vzťahu.
Mascara

Mascara môže byť:
Polydóros (Sparta)

Polydóros () bol kráľ Sparty približne od roku 700 pred Kr. do roku 665 pred Kr. Pochádzal z kráľovského rodu Agiovcov. Jeho spolukráľom z kráľovského rodu Eurypontovcov bol Theopompos.
Historické obdobie, keď v Sparte vládol Polydóros je len veľmi málo známe. Môžeme sa tu oprieť len o záznamy antických historikov, ktorí tieto udalosti zaznamenali až po odstupe dlhého času a preto je pravdepodobné, že niektoré informácie, ktoré nám podávajú patria skôr do oblasti mýtov.
Polydóros syn a nástupca kráľa Alkamena je v zoznamoch kráľov rodu Agiovcov uvádzaný ako desiaty kráľ tejto kráľovskej línie. Kráľom sa stal približne na začiatku siedmeho storočia počas prvej messénskej vojny, ktorá sa začala expanziou Sparty na západ ešte za vlády jeho otca Alkamena. Výsledkom tejto dlhej a krvavej vojny bolo úplné ovládnutie územia Messénie a zotročenia jej obyvateľstva.
Poslednú rozhodujúcu bitku prvej messénskej vojny opísal macedonský právnik a spisovateľ Polyainos v knihe "Stratégie". Podľa Polyaina v dvadsiatom roku prvej messénskej vojny kráľ Polydóros so svojim spolukráľom Theopompom predstierali medzi sebou spor. O tomto spore a o tom, že Sparťania rozdelia svoje sily priniesol do nepriateľského tábora správu „dezertér". Po doručení tejto správy Messénčania pozorovali nepriateľa s osobitnou pozornosťou, ale túto lesť neprekukli. Theopompos sa so svojim vojskom v súlade s dohodou ukryl na určenom mieste vo vzdialenosti odkiaľ mohol v prípade potreby zasiahnuť. Znížený počet vojska kráľa Polydóra zlákal Messénčanov k otvorenému boju, počas ktorého boli kráľom Theopompom napadnutí od zadu a definitívne porazení. 
O ďalšej bitke, ktorú viedla Sparta po prvej messénskej vojne píše Pausanias v knihe "Opis Grécka". Pausanias v druhom storočí počas návštevy Argu videl pamätník postavený na počesť víťazstva Argu nad Spartou v bitke pri Hysiae. Podľa Pausania sa táto bitka odohrala v štvrtom roku dvadsiatejsiedmej olympiády, čiže okolo roku 669 pred Kr., keď mal vládnuť Polydóros.(Táto udalosť je niektorými historikmi spochybnená) Otáznou je aj správa, že v období vlády Polydóra boli založené dve kolónie (osady) Crotone a Locri v dnešnej Kalábrii v južnom Taliansku. Pausanias vo svojej knihe píše aj kráľovi Polydórovi. Podľa neho bol Polydóros v Sparte veľmi obľúbený panovník. Údajne nebol násilníkom, nikoho neurážal a ako sudca bol humánny. Keď sa jeho sláva rozšírila aj za hranice Sparty zavraždil ho nejaký Polemarchos člen významnej rodiny v Sparte. Polydóra pochovali s veľkými poctami vedľa Orestovho (Orestes syn Agamemnóna) hrobu, kde neskôr stála aj jeho socha. Pausanias napísal, že po jeho smrti sudcovia a prokurátori používali pečatidlá s jeho podobizňou. Následníkom Polydóra sa stal jeho syn Eurykrates.
Polydóros je tiež spomínaný historikom Plutarchom v knihe "Lykurgos". Píše, že počas vlády Polydóra sa v Sparte robila pozemková reforma pri ktorej sa pridelili nové pozemky tisícom občanom Sparty.
Douglas DC-4

Douglas DC-4 je americké štvormotorové vrtuľové dopravné lietadlo s dlhým doletom, vyvinuté spoločnosťou Douglas Aircraft Company. Bolo používané po druhej svetovej vojne, pri zásobovaní Berlína až do 60. rokov. Po roku 1945 ho používalo veľa leteckých spoločností aj na medzikontinentálne lety.
Problémom lietadiel DC-4 bola v tej dobe komplikovaná konštrukcia a vysoké náklady na údržbu. V čase vstupu Spojených štátov do druhej svetovej vojny boli lietadlá DC-4 pridelené do USAAF, kde slúžili ako transportné lietadlá C-54 Skymaster.
Po vojne bolo vyrobených 79 lietadiel DC-4, výroba bola zastavená v roku 1947 v prospech úspešnejšieho DC-6.
Formula 1 v roku 2010

Sezóna 2010 šampionátu formuly 1 bola 61. ročníkom svetového šampionátu jazdcov a 51. ročníkom pohára konštruktérov. Začala sa Grand Prix Bahrajnu 14. marca a skončila Grand Prix Abú Zabí 14. novembra po devätnástich pretekoch. 
Najmladším majstrom sveta v histórii sa stal Sebastian Vettel, titul medzi konštruktérmi si zabezpečila stajňa Red Bull Racing po dvojitom víťazstve v Grand Prix Brazílie. Boj o titul majstra sveta medzi pilotmi sa rozhodol až v poslednej Veľkej cene, kde Vettel porazil ďalších troch kandidátov - Fernanda Alonsa, Marka Webbera a Lewisa Hamiltona. Práve vďaka tomuto súboju je sezóna 2010 považovaná za jednu z najdramatickejších v histórii šampionátu. Sezóny sa zúčastnilo 12 tímov, a preto bol použitý nový bodovací systém, ktorý zvýšil bodové hodnoty i počet ohodnotených miest na 10.
Daniil Ivanovič Charms

Daniil Ivanovič Charms, (* 30. december 1905, Sankt Peterburg, Ruské impérium – † 2. február 1942, Leningrad, Sovietsky zväz) bol ruský surrealistický spisovateľ, básnik a dramatik.
Letohrádok Hvězda

Letohrádok Hvězda je renesančný letohrádok, stojaci v rovnomennej zvernici v Prahe-Liboci, sedem kilometrov západne od stredu mesta v obvode Praha 6.
Dejiny.
Zvernicu v lese "Malejově" nad dedinou Liboc zriadil v roku 1530 kráľ Ferdinand I., ktorý ju neskôr dal obohnať múrom. Vtedy sa volala ešte jednoducho "Nová královská obora". Podľa plánov kráľovho mladšieho syna rakúskeho arcivojvodu Ferdinanda Tirolského, dlhoročného miestodržiteľa v českých krajinách bol v rokoch 1555 až 1558 postavený letohrádok Hvězda. Sám Ferdinand Tirolský položil základný kameň k letohrádku 27. júna 1555. Stavbu vykonávali najprv Juan Maria Avostalis del Pambio a Giovanni Lucchese, po nich Hans Tirol a Bonifác Wohlmut. Dvojposchodový letohrádok na unikátnom pôdoryse šesťcípej hviezdy (vďaka ktorému získal svoje meno) patrí do skupiny tzv. filozofických stavieb a v interiéri vyniká bohatou štukovou výzdobou.
Letohrádok bol v roku 1962 zaradený na zoznam národných kultúrnych pamiatok. V súčasnosti je sprístupnený verejnosti a je v ňom umiestnená expozícia o bitke na Bielej hore, ktorá sa odohrala neďaleko od zvernice.
Vlašský dvor

Vlašský dvor je významná historická a národná kultúrna pamiatka v Kutnej Hore.
Ide o bývalý kráľovský palác s mincovňou, vybudovaný v 13. storočí a neskôr veľakrát prestavaný. Razili sa tu strieborné mince – pražské groše.
Opis.
Z neveľkého nádvoria sú vstupy do jednotlivých dielní ("šmitní"). Každá šmitňa je označená znakom. Sú tu znaky Litoměřic, Kladska, Jihlavy, Opavy, Mostu a Písku. Vlašský dvor je palác s komnatami, honosnou domácou kaplnkou pod ktorou je pokladnica s okovanými dverami a v kameni tesanou latinskou výstrahou. Jej preklad znie „Nedotýkaj sa ma!“ 
V zasadacej miestnosti sú nástenné maľby: "Dekret Kutnohorský" a "Voľba Vladislava Jagelovského" od maliarov Klusáčka a bratov Špilarových. Z doby renesancie a baroka sa dochovala konšelská lavica a bronzová doska.
Ako taký je spoločne s chrámom svätej Barbory a kostolom Nanebovzatia Panny Márie zapísaný na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Julius von Blaas

Julius von Blaas (* 22. august 1845, Albano Laziale, Taliansko† 1. august 1922, Bad Hall, Rakúsko) bol taliansky maliar, druhý syn otca Karla. Študoval pod vedením otca, zameral sa hlavne na tému koní, a odišiel do Ríma kde maľoval scény z Campagna. Jeho „"Race of Intoxicated Slavonic Peasants"“ (1869) je v Cisárskom viedenskom múzeu, pod názvom „"Antlassritt"“ (1899). Julius von Blaas mal mnoho práce na rakúskych dvoroch ako maliar portrétov a stal sa profesorom na Viedenskej akadémií.
Bod zlomu (kniha)

Bod zlomu je sociologická kniha Malcolma Gladwella. Gladwell v tomto diele definuje bod zlomu ako „okamih kritického množstva, prahu, bodu varu“ .
Kniha vyšla v českom jazyku ako "Bod zlomu" s podtitulom "o malých příčinách s velkými následky", vydaná vydavateľstvom Dokořán v 2008 (ISBN 978-80-7363-199-4) a je prekladom originálneho anglického vydania "The Tipping Point: How Little Things Can Make a Big Difference" (ISBN 0-316-31696-2).
V roku 2013 vydalo nakladatelstvo Ikar aj slovenský preklad: GLADWELL, Malcom: "Bod zlomu, o malých zmenách s veľkými následkami": Ikar, 2013. ISBN 978-80-551-3647-9
Kniha sa snaží objasniť a vysvetliť „záhadné“ sociologické zmeny každodenného života. „Myšlienky, výrobky, informácie, alebo spôsoby správania sa šíria podobne ako vírusy“ , epidémiou.
Charakteristiky epidémie.
Difúzne šírenie inovácie v populácii:
Pravidlá bodu zlomu.
"Tri pravidlá bodu zlomu – zákon malého počtu, faktor nákazlivosti a sila súvislosti (kontextu) – nám umožňujú zorientovať sa vo fungovaní epidémií, a poskytujú návod, ako postupovať pri dosahovaní bodu zlomu":
Citáty z českého vydania knihy preložené do slovenčiny.
"… Ak chceme prísť na kĺb sociálnym epidémiám, musíme najprv pochopiť, že pravidlá ľudskej komunikácie sú často veľmi neobvyklé a nezodpovedajú intuícii. Základom každej úspešnej epidémie ale musí byť presvedčenie, že zmena je možná, že pokiaľ ľudia dostanú správny impulz, dokážu radikálne transformovať svoje správanie a názory. Radi si myslíme, že to, kto sme a ako sa správame, vychádza z vnútra, a že to je trvalo dané našimi génmi a povahou. V skutočnosti má na nás veľký vplyv prostredie, bezprostredné súvislosti a osobnosti ľudí okolo nás…
text 
"… Vo veľkej miere podliehame vplyvu toho čo vidíme a počujeme, a nakoľko sme citliví na najmenšie detaily každodenného života. Sociálna zmena je preto taká premenlivá a nevyspytateľná, lebo
všetci máme v povahe premenlivosť a nevyspytateľnosť….
"… Ak chcete dosiahnuť zásadné zmeny vo viere a správaní ľudí, ktoré by boli trvalé a slúžili ako príklad ostatným, musíte okolo nich vytvoriť spoločenstvá, v ktorých je možné nové presvedčenie
praktikovať, vyjadrovať a pestovať. 
"Svet bodu zlomu, to sú samé ťažkosti a premenlivosť, ale je v ňom aj nemálo nádeje. Iba malou zmenou veľkosti skupiny môžeme výrazne zlepšiť vnímavosť voči novým myšlienkam, a keď sa trochu pohráme s tým, ako je informácia prezentovaná, môžeme významne zvýšiť jej nákazlivosť. Keď objavíme pár výnimočných ľudí obdarených nesmiernym spoločenským vplyvom, môžeme ovplyvňovať sociálnu epidémiu. 
"… Body zlomu sú vlastne potvrdením toho, že zmena je možná a inteligentným jednaním možno veľa dokázať. Ak sa pozrieme na svet okolo seba, možno vyzerá nehybne a nezmeniteľne, ale nie je. Stačí trochu popostrčiť, a keď to bude v správnom mieste, môže sa zlomiť."
Vydedenie

Vydedenie je jednostranný právny úkon fyzickej osoby, v ktorom táto osoba svojmu potomkovi (alebo inému svojmu potencionálnemu zákonnému dedičovi zo stanovených dôvodov odoberie právo domáhať sa aj cez závet svojho zákonného dedičského podielu alebo jeho časti (teda tzv. povinného dielu). Platným vydedením stráca vydedený (celkom alebo sčasti) postavenie neopomenuteľného dediča.
Listina obsahujúca úkon vydedenia sa označuje ako listina o vydedení a vyžaduje splnenie rovnakých formálnych náležitostí ako závet. Jedna listina môže obsahovať ako závet, tak aj vydedenie.
Rammelsberg

Rammelsberg je vrch v Nemecku neďaleko Goslaru v Dolnom Sasku. Je známy baňami; ťažba rúd tu prebiehala viac ako 1000 rokov, od roku 1988 sa tu už neťaží. Miesto však slúži ako veľké múzeum. Od roku 1992 sú bane v Rammelsbergu súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Filipovka

Filipovka alebo presnejšie a správnejšie Pôst pred sviatkom Narodenia Pána je pôstne obdobie pred sviatkom Narodenia Pána (Vianocami) v byzantskom obrade (v gréckokatolíckej i pravoslávnej cirkvi). Začína sa 15. novembra a trvá do 24. decembra, teda štyridsať dní. Názov „Filipovka“ získal preto, lebo sa začína deň po sviatku sv. apoštola Filipa (sviatok má 14. novembra).
Toto pôstne obdobie bolo zavedené, aby sa veriaci pripravili na oslavu sviatku Kristovho narodenia a Bohozjavenia. Usmernenia pre Filipovku boli omnoho zhovievavejšie ako usmernenia pre obdobie Veľkého pôstu pred Paschou (Veľkou Nocou). Na rozdiel od Veľkého pôstu nemá pôst pred Narodením Pána vlastné liturgické predpisy, hoci niektoré typikony predpisujú aj aliturgické dni. Rovnako používanie tmavých bohoslužobných rúch je témou diskusie.
Pendantom v latinskom obrade je Advent, ktorý ale po reforme stratil charakter pôstu a má trochu iný obsah.
Suzdaľ

Suzdaľ () je mesto v Rusku, administratívne centrum Suzdaľského rajónu Vladimírskej oblasti. Počet obyvateľov mesta je asi 11 tisíc (údaj z roku 2009).
Leží na rieke Kamenke, prítoku rieky Nerl, 26 km severne od mesta Vladimíra.
Suzdaľ je mestská rezervácia, súčasť zlatého kruhu Ruska. Od roku 1992 je na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
História.
Významným dátumom pre mesto Suzdaľ bol rok 1125, kedy ho ustanovil hlavným mestom Suzdaľsko-rostovského kniežatstva jeho vládca, knieža Jurij Dolgorukij, ktorý zároveň zhruba v tej dobe založil Moskvu. Pár desaťročí na to sa hlavné mesto presunulo do mesta Vladimir, ale Suzdaľ bol naďalej prosperujúcim mestom, najmä vďaka obchodu i úrodnej pôde, ktorá ho obklopuje.
Od roku 2001 sa v lete koná festival uhoriek.
Invalidný vozík

Invalidný vozík je dopravný prostriedok určený na prepravu a pohyb ľudí s pohybovým postihnutím alebo iným hendikepom, vyžadujúcim pomoc pri pohybe.
Rozdelenie vozíkov.
"Štandardné vozíky" sú kompromisom na bežné použitie v byte i vonku, vhodné viac pre pasívnych ľudí. "Aktívne vozíky" sú odľahčené modely pre jednoduchú obsluhu a manipuláciu pri presunoch. Na použitie v športe sú určené špeciálne vozíky väčšinou "s pevným rámom" (handbike). Zvláštne (špecifické) určenie majú "polohovacie vozíky" schopné vzpriamiť sediacu osobu alebo dočasnú lôžkovú úpravu a "toaletné vozíky", umožňujúce presun na WC, do sprchy či bazéna.
Použitie.
Použitie invalidného vozíka je závislé od povrchu, po ktorom sa pohybuje. Interiérové modely nie sú vhodné na pohyb po nerovnom teréne alebo šport, rovnako nevhodné je použitie masívneho a ťažkého exteriérového elektrického vozíka v byte.
Na prekonávanie výškových rozdielov slúžia nájazdy, rampy, plošiny a výťahy. Pri preprave sa používajú nízkopodlažné motorové vozidlá s nájazdovou alebo zdvižnou rampou.
.edu

Doména .edu je exkluzívna doména, používajú ju školy a niektoré štátne zariadenia.
Stanislav Weinlich

Generálmajor PhDr. Stanislav Weinlich , CSc. (* 24. júl 1930) bol česko-slovenský generál, bývalý náčelník štábu veliteľstva Východného vojenského okruhu Československej ľudovej armády, poslanec FZ v rokoch 1976 – 1981.
Život.
V rokoch 1951 až 1953 ukončil vojenskú základnú službu. Po jej ukončení sa stal vojakom z povolania, s miestom určenia Pohořelice. Následne do roku 1964 vykonával vojenské politické funkcie na rôznej úrovni. V roku 1965 ukončil diaľkové štúdium na Vojenskej politickej akadémii Klementa Gottwalda v Prahe a potom nastúpil do Plzne na výkon funkcie náčelníka politického oddelenia motostreleckej divízie. Od roku 1968 pôsobil v Prahe na Hlavnej politickej správe Československej ľudovej armády. 
V roku 1971 ukončil štúdium na Vojenské akadémii Generálneho štábu ozbrojených síl ZSSR K. J. Vorošilova v Moskve. Po skončení štúdia vykonával funkciu zástupcu veliteľa 14. tankové divízie a veliteľa 14. tankovej divízie v Prešove. Odtiaľ bol zaradený na funkciu náčelníka štábu – 1. zástupcu veliteľa Východného vojenského okruhu v Trenčíne. 
V roku 1975 prevzal velenie 1. armády v Příbrami. Po dvoch rokoch bol z uvedenej funkcie premiestnený k Vojenskej politickej akadémii Klementa Gottwalda v Bratislave, kde zastával funkciu zástupcu náčelníka pre učebnú a vedeckú činnosť.
Roku 1974 dosiahol prvú generálsku hodnosť. Svoju vojenskú kariéru ukončil vo funkcii zástupcu náčelníka Vojenskej politickej akadémie Klementa Gottwalda v Bratislave. Genmjr. Weinlich bol preložený do zálohy na sklonku roka 1989.
Oswald Veblen

Oswald Veblen (* 24. jún 1880, Decorah, Iowa, USA – † 10. august 1960, Brooklin, Maine, USA) bol americký matematik. Pracoval predovšetkým v oblastiach projektívnej a diferenciálnej geometrie a topológie. Jeho práca v týchto oblastiach mala významný vplyv na oblasti atómovej fyziky a teórie relativity. 
V roku 1905 prišiel s dôkazom Jordanovej vety o jednoduchej uzavretej krivke, ktorý sa väčšinou považuje za prvý rigorózny dôkaz tejto vety. V roku 1912 publikoval článok o probléme štyroch farieb. Je tiež pôvodcom konceptu Veblenových funkcií. Počas druhej svetovej vojny dozeral na vývoj počítača ENIAC.
Mitická

Mitická je minerálna voda vyrábaná na Slovensku. 
Charakteristika.
Mitická je prírodná minerálna voda, stredne mineralizovaná, hydrogénuhličitanová, vápenato-horečnatá, slabo kyslá, uhličitá a hypotonická. 
Predávaná minerálna voda je plnená zo zdroja MP-1.
Yeti

Yeti [vyslov:jety] (iné slovenské názvy: snežný človek, snežný muž, staršie jeti, "yetti") je údajný humanoidný tvor žijúci v pohorí Himaláje. Má to byť chlpatý tvor podobný ľudoopovi alebo pravekému človeku, vysoký približne .
Objavenie.
Domnienky o jeho existencii sú založené predovšetkým na rozprávaniach obyvateľov z okolia himalájskeho pohoria, kde sa správy o tomto tvorovi rozprávajú už po celé generácie. Pre európsku civilizáciu ho objavil v roku 1889 anglický dôstojník L. A. Wadel, keď na jednom himalájskom sedle objavil v snehu obrovský odtlačok bosej chlpatej nohy. Jediným dôkazom sú odtlačky chodidiel a ich fotografie. Prvé fotografie stôp však urobil až v roku 1937 F. S. Smyth, ktorý na dôkaz nadmernej veľkosti k odtlačku priložil horolezecký cepín. Väčšina odborníkov sa domnieva, že ide o poškodené alebo zdeformované odtlačky iných zvierat, iní odborníci tvrdia, že môže ísť o tvora, ktorý zatiaľ nie je odborne opísaný, ale jeho existencia je možná. Prvé sadrové odliatky stôp urobili v roku 1972 americkí horolezci McNeely a Cornin.
Pôvod.
Podľa iných názorov by mohlo ísť o zástupcov druhu človek vzpriamený (Homo erectus). Človek vzpriamený sa vyskytoval aj v Ázii. Je tiež možné, že ide o príslušníka rodu Gigantopithecus, čo je veľký ľudoop, ktorého pozostatky (najmä pozostatky čeľustí) boli nájdené v Číne. Alebo môže ísť o denisovana.
Sajga

Sajga (latinsky "Saiga") je rod antilop z čeľade turovité. Jediným druhom rodu je sajga stepná alebo staršie sajga tatárska (lat. "Saiga tatarica"). 
Sajga žije v strednej Ázii. Je dlhá asi 120 cm. Charakteristický je pre ňu zväčšený, akoby napuchnutý nos, ktorý prečnieva čeľusť, takže pripomína krátký chobot. Slúži na prefiltrovanie prachu, zohrievanie studeného vzduchu a výrazne zlepšuje čuch. Samec má kružkaté, lýrovito formované rohy, samica rohy nemá. V lete má samec srsť špinavožltú, v zime hustejšiu a belavú.
Súboj

Súboj môže byť:
Stredná odborná škola podnikania (Trenčín, Veľkomoravská 14)

Stredná odborná škola podnikania Trenčín poskytuje úplné stredné odborné vzdelanie v oblasti ekonomiky, marketingu, obchodu, cestovného ruchu a odevnej výroby. Pripravuje študentov na podnikanie v obchodno-podnikateľskej profesii a sfére služieb v oblasti súkromného podnikania, v cestovnom ruchu a odevníctve. Zriaďovateľom školy je Trenčiansky samosprávny kraj.
Učebné odbory – 3. ročné.
Absolventi získajú výučný list, môžu pokračovať v nadstavbovom štúdiu na škole a získajú maturitné vysvedčenie.
História školy.
Od roku 1943. Odevné učilište vzniklo ako výsledok snahy o organizovanú výchovu učňov pri firme Nehera Trenčín, predchodcu OZETY NEO a. s. Trenčín. V priebehu rokov sa škola rozrástla, prešla viacerými štrukturálnymi zmenami vo výchove odborných pracovníkov odevného a textilného priemyslu.
Od 1. septembra 1998 bolo SOU odevné zlúčené so SOU textilným a súčasne zastrešovalo aj Dievčenskú odbornú školu. Týmto zlúčením sa Stredné odborné učilište odevné a textilné a Dievčenská odborná škola stali jednou z najväčších škôl v TSK. Dievčenská odborná škola svoju pôsobnosť ukončila v roku 2003.
SOU odevné a textilné, Veľkomoravská 14 v Trenčíne sa transformovalo na modernú strednú odbornú školu so zameraním na obchod, služby a cestovný ruch. Táto zmena vyšla z vývojových trendov regiónu Trenčín. 
3. septembra 2008 sa SOU odevné a textilné v Trenčíne pretransformovalo a vznikla Spojená škola s organizačnými zložkami: Stredná odborná škola a Stredná odborná škola podnikania pod jednou strechou na Veľkomoravskej 14, Trenčín.
Od 1. januára 2009 schválilo MŠ SR názov školy Stredná odborná škola podnikania, ktorý vychádza zo štruktúry študijných a učebných predmetov školy poskytujúcej úplné stredné odborné vzdelanie.
Monument Valley

Monument Valley je región v Coloradskej náhornej plošine, charakteristický množstvom červených pieskovcových skalných útvarov, ktoré sa týčia z plochého údolia. Najvyšší dosahuje 300 metrov nad dolinou. Nachádza sa na južnej hranici Utahu so severnou Arizonou v blízkosti Four Corners.
Tri studničky (Demänovská Dolina)

Tri Studničky je lokalita nachádzajúca sa na úpätí Nízkych Tatier v obci Demänovská Dolina.
Tri studničky, podľa ktorých sa lokalita nazýva už pravdepodobne neexistujú a nie je známa ani ich pôvodná lokalizácia. Pri riečke Demänovka, ktorá preteká týmto miestom, stojí dnes hotel Tri Studničky a pôvodom staršia klasická Koliba Tri Studničky. Okrem týchto zariadení je v tejto osade množstvo chát a penziónov. Je to obľúbené miesto dovolenkárov, ktorí navštevujú Nízke Tatry. Poloha lokality v lete dáva priestor pre organizovanie turistických výletov (peších i cyklistických), neďaleko sa nachádzajú Demänovská jaskyňa Slobody a Demänovská ľadová jaskyňa. V zime slúži ako ubytovacie centrum pre lyžovačku v Jasnej, kde sa nachádza najväčšie lyžiarske stredisko na Slovensku. Okrem iného je v tesnej blízkosti lyžiarsky svah v Pavčinej Lehote.
Skalná nekropola Pantalica

Pantalica je rozsiahla nekropola na Sicílii s viac ako päť tisíc hrobkami datovanými do doby od 13. do 7. storočia pred Kr. Pantalica sa nachádza na juhovýchode ostrova medzi mestami Ferla a Sortino.
Spoločne s mestom Syrakúzy je nekropola Pantalica od roku 2005 súčasťou svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Karlskrona

Karlskrona je prístavné mesto vo Švédsku, centrum provincie Blekinge. Mesto je známe ako jediné švédske barokové mesto. Nachádza sa tu najväčšia vojenská námorná základňa v krajine a sídlo švédskej pobrežnej stráže. Centrum mesta sa nachádza na ostrove Trossö.
Dejiny.
Karlskronu založil v roku 1679 kráľ Karol XI. ako námornú základňu. Hneď po roku získala status mesta. V roku 1790 veľká časť mesta vyhorela. Mesto pôvodne ležalo na viac než 30 ostrovoch a ostrovčekoch, čo má ešte dnes vplyv na jeho vzhľad.
Prístav so svojimi bývalými lodenicami a obrannými systémami a vybrané mestské budovy sú od roku 1998 súčasťou svetového dedičstva UNESCO. Dôvodom boli zachovalé pamiatky a ich doplnky, ktoré pripomínali námorné mesto naprojektované v 17. storočí.
Bezdrôtová lokálna sieť

Bezdrôtová lokálna sieť (wireless LAN z ang: wireless local area network, skr. WLAN) je lokálna počítačová sieť (LAN), bezdrôtovo spájajúca počítače a ďalšie zariadenia, pokrývajúcu menšiu geografickú oblasť (maximálne do niekoľko km), ako napríklad dom, kanceláriu, alebo skupinu budov. Súčasné WLAN bývajú najčastejšie založené na prepínaných ethernetových sieťach, s bezdrôtovým prepojením najčastejšie pomocou (Wi-Fi, WiMAX, Bluetooth, alebo Irda).
Charakteristika.
Siete používajú ako médium na prenos signálu rádiové, mikrovlnné, alebo infračervené vysielanie.
Pre komunikáciu pomocou mikrovlnných frekvencií sa používa pásmo 2,4 GHz (v štandarde 802.11 b a 802.11 g) alebo tiež 5 GHz (v štandarde 802.11 a). Pásmo 2,4 GHz je rozdelené do 20 kanálov v pásme 2,4-2,5 GHz, ktoré sú rozdelené po piatich MHz od 2400 do 2500 MHz. Každý kanál má svoju nosnú vlnu, ktorá je modulovaná pri odovzdávaní informácie.
Prenosová rýchlosť dát je závislá na použitom štandarde a vzdialenosti medzi zariadeniami a je obvykle 11, 22, 44, 54 alebo 108 Mb/s.
Celá infraštruktúra bezdrôtovej siete sa skladá z:
Jekaterina Alexandrovna Gamovová

Jekaterina Alexandrovna Gamovová, (* 17. október 1980, Čeľabinsk, Rusko) je ruská volejbalistka. Bola členkou ruského reprezentačného tímu, ktorý získal zlaté medaily na Majstrovstvách sveta v rokoch 2006 a 2010 a strieborné medaily na Olympijských hrách v roku 2000 v Sydney a v roku 2004 v Aténach. 
Na majstrovstvách sveta v roku 2010 v Tokiu bola vyhlásená za najužitočnejšiu hráčku šampionátu.
Úbeda

Úbeda je mesto v provincii Jaén v španielskom autonómnom spoločenstve Andalúzia, ktorého začiatky siahajú do stredoveku. Má 36 000 obyvateľov a je tretie najväčšie mesto v provincii.
Renesančné pamiatky mesta spolu s pamiatkami v Baeze boli v roku 2003 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Medzi najvýznamnejšie pamiatky v meste patria tri paláce a kostol na námestí Vázquez de Molina.
Josef Einšpigl

Generálmajor Ing. Josef Einšpigl (16. jún 1929, Rajnochovice – † 1. február 2003, Rajnochovice) bol česko-slovenský generál, bývalý zástupca veliteľa Východného vojenského okruhu Československej ľudovej armády
Život.
V roku 1949 nastúpil na Školu dôstojníckeho dorastu do Českého Těšína a po dvoch rokoch pokračoval v štúdiu v Pechotnom učilišti v Lipníku nad Bečvou. Po ukončení školy bol v roku 1952 prijatý za vojaka z povolania. Jeho prvým veliteľským pôsobiskom bol 103. mechanizovaný pluk v Mladé, kde zastával funkciu veliteľa čaty.
V rokoch 1953 až 1956 študoval na Vojenskej akadémii Klementa Gottwalda v Prahe. Po ukončení štúdia nastúpil do Hodonína, kde sa postupne vypracoval až do funkcie zástupcu náčelníka štábu pluku. V rokoch 1962 až 1963 bol zaradený na výkon funkcii vo veliteľstve 3.motostreleckej divízie v Kroměříži. Potom sa znova vrátil do Hodonína kde sa stal náčelníkom štábu a od roku 1969 aj veliteľom pluku.
V roku 1972 bol vyslaný do prípravnej školy na štúdium v zahraničí aby nato odišiel na Vojenskú akadémiu Generálneho štábu ozbrojených síl ZSSR K. J. Vorošilova do Moskvy. Po dvojročnom štúdiu ho zaradili na veliteľstvo 14. tankovej divízie v Prešove kde koncom roka 1974 prevzal velenie tejto divízie.
V roku 1978 bol premiestnený na veliteľstvo 1.armády do Příbrami na funkciu náčelníka oddelenia bojovej prípravy – zástupcu veliteľa 1. armády. Potom pôsobil ako náčelník vojenského odboru ministerstva školstva ČSR. Bol aj zástupcom veliteľa Východného vojenského okruhu v Trenčíne. 
K 1.10. 1977 bol prezidentom republiky menovaný do prvej generálskej hodnosti. Svoju vojenskú kariéru ukončil na sklonku roku 1988 keď bol genmjr. Einšpigl preložený do zálohy.