burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Organizácia za oslobodenie Palestíny

Organizácia za oslobodenie Palestíny (prekladané aj nevhodne ako "Organizácia pre oslobodenie Palestíny"; skr. OOP; , , PLO) je politická a polovojenská organizácia založená Ligou arabských štátov v máji 1964 v Jeruzaleme. Organizácia v súčasnosti spája desať palestínskych odbojových skupín, používajúcich väčšinou rozdielnu stratégiu a taktiku k dosiahnutiu spoločného cieľa, ktorým je oslobodenie Palestíny a založenie nezávislého sekulárneho palestínskeho štátu. Od októbra 1974 je považovaná za jediného legitímneho zástupcu palestínskeho ľudu.
Organizácia pôvodne odmietala dvojštátne urovnanie izraelsko-palestínskeho konfliktu a chcela, aby sa palestínsky štát vytvoril na celom území z čias britského mandátu, teda aj na území súčasného Izraela. Spočiatku sa kvôli dosiahnutiu tohto cieľa často uchyľovala k používaniu teroristickej taktiky, na schvaľovaní ktorej sa priamo podieľalo aj vedenie OOP, v r. 1974 sa však organizácia priklonila k mierovému procesu. Na teroristických aktivitách sa ale napriek tomu naďalej podieľali niektoré frakcie OOP, resp. ich paramilitantné krídla.
Prelom vo vzájomných izraelsko-palestínskych vzťahoch nastal 9. októbra 1993, keď predseda OOP Jásir Arafát uznal štát Izrael v úradnom liste adresovanom izraelskému premiérovi Jicchakovi Rabinovi. V reakcii na Arafátov list, Izrael uznal OOP za legitímneho zástupcu palestínskeho ľudu a prestal ju vnímať ako teroristickú organizáciu. OOP sa následne zapojila do budovania palestínskej samosprávy v Pásme Gazy a na Západnom brehu Jordánu.
Už 22.novembra 1974 OSN udelila OOP štatút pozorovateľa a 12. januára 1976 jej Rada bezpečnosti OSN dovolila zúčastňovať sa schôdzok Rady bezpečnosti bez hlasovacích práv.
Prvým predsedom OOP bol Ahmad Šukajrí (1964-1967), po ňom nasledoval Jahjá Hammúda (do r. 1969) a následne ním bol až do r. 2004 Jásir Arafát. Súčasným predsedom je Mahmúd Abbás.
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2005/2006

Ročník 2005/2006 bol deviatym ročníkom Kontinentálneho pohára v ľadovom hokeji. O trofej bojovalo 21 tímov zastupujúcich rovnaký počet krajín. Trval od 23. septembra 2005 do 15. januára 2006.
1. kolo.
Sedem tímov rozdelených do dvoch skupín odohralo svoje zápasy v dňoch 23.-25. septembra 2008.
Skupina A (Bukurešť, Rumunsko).
Tím Progym Gheorgheni bol pozvaný na turnaj namiesto iného tímu, jeho výsledky sa však do tabuľky nezapočítavali.
2. kolo.
Druhé kolo sa hralo v troch skupinách, o postup do tretieho kola sa hralo 14. až 26. októbra 2005.
3. kolo.
O účasť v maďarskom finále sa bojovalo 18.-20. novembra 2005.
Finále (Székesfehérvár, Maďarsko).
Druhý rok po sebe bol dejiskom finálových bojov maďarský Székesfehérvár. Termín finále bol 13. až 15. január 2006.
Konečná tabuľka.
V ročníku 2005/06 si trofej odniesol ruský tím Lada Togliatti.
Najlepší hráči.
Najlepší hráč: Jan Alston (ZSC Zürich Lions)
Najlepší brankár: Martins Raitums (HC Riga 2000)
Najlepší obranca: Severin Blindenbacher (ZSC Zürich Lions)
Najlepší útočník: Jevgenij Ketov (Lada Togliatti)
Zoznam spolkových ciest v Nemecku

Toto je zoznam spolkových ciest v Nemecku.
Zoznam.
B 101 – B 200.
Čísla od 101 po 200 nie sú v súčasnosti všetky využité. Čísla od "123" po "125" a od "158" do "165" mali do roku 1945 bývalé ríšske cesty v Zadnom Pomoransku (dnes súčasť Poľska) a číslami od "126" do "144" sa v minulosti označovali cesty vo Východnom Prusku (dnes súčasť Poľska a Ruska).
B 611.
Spolková cesta 611 je v súčasnosti v štádiu plánovania.
B 999.
Spolková cesta B 999 je zatiaľ len projektové číslovanie plánovanej cesty.
B E – B Z.
Písmenami "E" až "Z" sa označovali cesty v Západnom Berlíne.
Mužská dvojhra na BNP Paribas Open 2009

Mužská dvojhra na BNP Paribas Open 2009 sa hrala ako súčasť BNP Paribas Open 2009 od 12. do 22. marca 2009. Titul získal Španiel Rafael Nadal, ktorý vo finále porazil Brita Andyho Murrayho 6–1, 6–2. Bol to jeho 33. titul v dvojhre na okruhu ATP.
Ženská štvorhra na BNP Paribas Open 2009

Ženská štvohra na BNP Paribas Open 2009 sa hrala ako súčasť BNP Paribas Open 2009 od 11. do 21. marca 2009. Titul získali Bieloruska Viktorija Azarenková a Ruska Vera Zvonariovová, ktoré vo finále porazili argentínsko-izraelský pár Gisela Dulková, Šachar Peerová 6-4 3-6 10-5. Pre Azarenkovú to bol tretí a pre Zvonariovovú piaty titul vo štvorhre na okruhu WTA.
Spolková cesta 471 (Nemecko)

Spolková cesta 471 () v Nemecku je 79 kilometrov dlhá spolková cesta, ktorá prechádza cez severné predmestia mesta Mníchov. Križuje sa s diaľnicami A8, A9, A92, A96 a A99.
Magio

Magio je služba digitálnej televízie IPTV poskytovaná spoločnosťou Slovak Telekom pod obchodnou značkou Telekom na území Slovenska.
Funkcie.
Digitálna televízia Magio obsahuje
K digitálnej televízii Magio je možné objednať si službu "prístupu na internet" s rýchlosťou 2048 / 256 kbps (download / upload), prípadne so zvýšeným uploadom 512 kbps. Okrem štandardnej služby Magio poskytovanej na DSL infraštruktúre, Telekom (predtým T-Com) začal koncom roka 2008 poskytovať digitálnu televíziu a internet Magio aj na novo vybudovanej optickej infraštruktúre pod názvom Magio Comfort. Výhodou služieb typu Comfort je vysoká rýchlosť internetu (až do 80 Mbit/s) a zároveň možnosť sledovania/nahrávania televízie na viacerých STB súčasne (k dispozícii sú 4 streamy, dva SD a dva HD). Magio Comfort má momentálne pomerne malé pokrytie, neustále sa však pracuje na jeho rozširovaní.
Magio Router.
K službe Magio Telekom dodáva smerovač Draytek Vigor 2700VGST s modifikovaným „HAG“ firmwarom (smerovač je majetkom Telekomu). Správa smerovača je možná len cez obmedzený používateľský režim, v ktorom chýba množstvo rozšírených funkcii. V máji 2009 vydali Broli a Teecker návod spolu s modifikovaným konfiguračným súborom ktorý umožňuje správu smerovača v administrátorskom režime.
Televízne stanice.
Užívateľ služby má možnosť zvoliť si ktoré z balíčkov má záujem sledovať. Základný balíček je automaticky obsiahnutý. Okrem televíznych staníc je možné v rámci základného balíčku počúvať niekoľko slovenských rozhlasových staníc (napr. Slovenský rozhlas, Fun radio, Rádio Expres a iné).
Pozri aj.
Triple Play
Ginza

Ginza je miestna časť v Tokiu. Známa je ako najluxusnejšia obchodná oblasť s mnohými obchodnými centrami, butikmi, reštauráciami a kaviarňami. Patrí medzi najluxusnejšie nákupné destinácie na svete. Mnoho vlajkových lodí najvýznamnejších svetových obchodov má sídlo v Ginze, predovšetkým Gucci.
Vaio

VAIO je obchodná značka počítačov spoločnosti Sony. Pôvodne ide o akronym pre Video Audio Integrated Operation, ale od roku 2008 sa používa označenie Visual Audio Intelligence Organizer. Logo VAIO reprezentuje zjednotenie analógovej a digitálnej technológie, slovo 'VA' vyjadruje analógový signál a 'IO' znamená binárny kód.
Walkman (značka)

Walkman je značka volkmenov od spoločnosti Sony, ktorá neskôr zovšeobecnela ako všeobecný názov pre osobné kazetové prehrávače (volkmeny). 
Pôvodný Walkman zaviedol zmenu v kultúre počúvania hudby, keď umožnil ľuďom niesť si hudbu vlastného výberu so sebou. Bol uvedený v roku 1979 v Japonsku pod názvom "Walkman", v USA a iných krajinách ako "Soundabout", vo Švédsku ako "Freestyle" a v Spojenom kráľovstve ako "Stowaway". Zariadenie skonštruoval v roku 1978 inžinier audio divízie Nobutoši Kihara pre spolupredsedu Moritu, ktorý chcel počúvať opery počas svojich častých transatlantických letov. Morita nemal rád názov Walkman a chcel, aby bol zmenený, no kvôli drahej reklame už ostal zachovaný.
V roku 2010 spoločnosť Sony ohlásila ukončenie výroby kazetových zariadení Walkman. Označenie Walkman, ale „prežilo“ a v súčasnosti označuje prenosné prehrávacie MP3 zariadenia od Sony.
Volkmen

Volkmen (staršie resp. angl. "walkman") alebo osobný kazetový prehrávač je prenosné zariadenie, ktoré obsahuje hudobný prehrávač kaziet. Umožňuje počúvanie hudby cez slúchadlá aj počas pohybu používateľa. 
Prvý volkmen bol Stereobelt, ktorý vynašiel a patentoval Andreas Pavel v roku 1977. Andreas Pavel sa snažil skomercializovať svoj vynález, ale neuspel. Prvý komerčný Sony Walkman, uvedený v roku 1979, vytvorili Akio Morita, Masaru Ibuka (jeden zo zakladateľov Sony) a Kozo Ohsone.
Volkmen sa stal rýchlo populárny produkt a značke Sony zarobil veľké množstvo peňazí. Jeho koncept využili aj iné firmy, čím sa stal najpoužívanejším spôsobom počúvania hudby na cestách. Vo vyspelých krajinách nastal jeho ústup až po objavení pokročilejších technológií, ako Minidisc a MP3 prehrávač. V niektorých rozvojových krajinách, kde nie sú k dispozícii modernejšie technológie, sa osobné kazetové prehrávače bežne používajú dodnes. 
Hoci sa značka Walkman používala pôvodne na označenie kazetových prehrávačov, dnes ju Sony používa aj pre iné formy osobných prehrávačov.
Walkman

Walkman môže byť:
Jaroslav Pelikan

Jaroslav Pelikan (* 17. december 1923, Akron, Ohio, USA – † 13. máj 2006, Hamden, Connecticut) bol americký historik, jeden z najvýznamnejších svetových novodobých historikov kresťanstva, cirkevnej histórie, teológie a stredovekej kultúry.
Život a pôsobenie.
Jaroslav Pelikan sa narodil 17. decembra 1923 v Akrone v Spojených štátoch. Jeho rodičia boli Slováci, evanjelici ausburgského vyznania, otec Ján Jaroslav Pelikán pochádzal zo Slovenska a matka Anna rod. Buzeková z Vojvodiny, Srbsko. Otec bol bilingválny (slovenčina, angličtina), matka hovorila viacerými jazykmi, prevažne po srbsky. Rodina Pelikanovcov bola „bohatá po každej stránke okrem peňazí: hojnosť dobrého jedla, hudby, kníh, jazykov a nadovšetko tradície a viera“.
Bol emeritným profesorom dejín kresťanskej symboliky na Yale University. Svoju vedeckú a pedagogickú prácu začal na Univerzite Valparaiso v Indiane. Od 60. rokov 20. storočia pokračoval na Yale, kde bol koncom 70. rokov dekanom. Bol členom Americkej spoločnosti pre reformačné štúdiá, Komisie pre vieru Svetovej rady cirkví a tiež prezidentom Americkej akadémie vied a umení.
Bývalý prezident USA Bill Clinton ho zaradil do svojho výboru pre umenie a humanitné vedy.
V roku 1992 získal čestný doktorát Univerzity Komenského. Následne roku 1999 získal čestný doktorát Karlovej univerzity.
Ku koncu svojho života prestúpil k pravosláviu. Nevnímal to však ako konverziu z protestantizmu, ale skôr ako návrat k základom, prameňom (ad fontes), ktoré, ako sa sám vyjadril, tvorili vždy súčasť jeho viery.
Dielo.
Bol autorom viac ako 30 odborných a niekoľkých populárnych kníh.
Medzi tromi desiatkami jeho publikácií je aj päťzväzkový „opus magnum“; "The Christian Tradition" (podrobnejšie napr.), ale aj kniha "The Vindication of Tradition", ktorá je záznamom jeho Jeffersonovských prednášok (Jefferson Lecture), čo je najvyššie vládne federálne ocenenie v oblasti humanitných vied v USA.
Rovnako zväzok "Christianity and Classical Culture" tvorí základ prestížnych Giffordovských prednášok (Gifford Lectures) na univerzite v Aberdeene.
Populárne dielo "Jesus Through the Centuries: His Place in the History of Culture", pod názvom "Ježíš v proměnách staletí: Jeho vliv na dějiny, myšlení a kulturu" vydalo v roku 2008 pražské Karmelitánske Nakladatelství ako vôbec prvú Pelikánovu knihu v češtine či slovenčine.
Širšej slovenskej kultúrnej obci je život a dielo Jaroslava Pelikana dodnes prakticky neznáme.
Bojové vozidlo

Bojové vozidlo je kolesové alebo pásové obrnené vozidlo, určené na prepravu pechoty, prieskum, podporu tankových jednotiek, môže však operovať aj samostatne. Medzi bojové vozidlá je radená najmä obrnená technika ako tanky, BVP a OT.
Elektronická hudba (elektronické nástroje)

Elektronická hudba je voľný termín pre hudbu vytváranú elektronickými nástrojmi, teda zdrojmi zvuku, ktoré disponujú elektronickými súčasťami, napr. Theremin, syntetizátor, sampler, sekvencer, počítač a pod. 
Elektromechanické nástroje (napr. elektrická gitara) teda do tejto skupiny podľa definície IEEE nepatria.
Dejiny letectva

História letectva sa zaoberá vývojom mechanického letectva od prvých pokusov v lietaní šarkanov až do neprerušovaných, kontrolovaných motorových letov až do súčasnosti.
Túžba ľudstva lietať sa pravdepodobne prejavila v Číne, kde sú zaznamenané prvé pokusy lietať na šarkanoch zo 6. storočia. Prvý let klzákom predviedol Abbas Ibn Firnas v Andalúzii v 9. storočí. Sen Leonarda da Vinci lietať možno nájsť vo viacerých jeho dielach, ale da Vinci sa letieť nikdy nepokúsil. Prvé vážne pokusy lietať sa konali v 18. storočí v Európe s teplovzdušnými balónmi (1783), klzákmi (Otto Lilienthal, 1891) a lietadlá s vlastným pohonom (bratia Wrightovci, 1903).
Odvtedy sa konštruktéri lietadiel pokúšajú o väčšiu rýchlosť, vzdialenosť, vyššiu výšku a lepšiu kontrolovateľnosť letov. Zoznam dôležitých faktorov ovplyvnil vynájdenie lietadla:
Prvé lety.
Sen ľudí lietať nastal z pozorovania vtákov a bol zobrazený v rôznych mýtoch (napríklad mýtus o Daidalovi a Ikarovi v gréckej mytológii, alebo mýtický lietajúci stroj Vimana v Rámájane). Prvé pokusy spočívali väčšinou v tom, že ľudia sa snažili pripojiť k sebe krídla ako imitácia vtákov, akým bol aj Daidalos a jeho krídla z pier a vosku. Pokusy napodobniť vtákov pripojením krídel pokračovali až do 17. storočia.
Balóny a šarkany v Číne.
V Číne boli prvýkrát použité teplovzdušné balóny, ktoré sa volali Kongming lantern. Ich vynálezcom bol vojenský generál Zhuge Liang, ktorý ich vraj používal na odstrašenie nepriateľov. Podľa britského vedca Josepha Needhama bolo podobné zariadenie používajúce lampu v papierovom kryte už skôr v 3. storočí pred Kr. tiež v Číne.
Počas vlády dynastie Jüan (13. storočie), vojvodcovia ako Chubilaj používali obdĺžnikovité lampy hojne počas festivalov, kde priťahovali pozornosť ľudí. V období Mongolskej ríše sa konštrukcia lámp rozšírila po Hodvábnej ceste do Strednej Ázie a na Blízky východ. Skoro rovnaké objekty s lampami sa používajú na oslavách v Tibetu a počas osláv Díválí v Indii. Neexistuje ale dôkaz, ktorý by hovoril o tom, že tieto prostredníctvom týchto balónov sa ľudia snažili lietať.
V roku 559 bol počas boja o moc zaznamenaný ľudský let na šarkanovi v provincií Severné Wei. Po smrti panovníka Juana Langa sa novým panovníkom stal Gao Huan. Po smrti Gao Huana sa novým panovníkom stal jeho syn, Gao Huan, jeho synom bol Juan Huangtou. Ten bol uväznený a prinútený letieť na šarkanovi z veže Ye. Juan Huangtou letel cez mesto a let prežil, ale zakrátko bol popravený. Pravdepodobne sa tento nápad objavil opäť o pár storočí neskôr, keď s ním prišiel Marco Polo.
Schwäbisch Hall (krajinský okres)

Schwäbisch-Hall () je krajinský okres na severovýchode spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Main-Tauber, bavorským okresom Ansbach, a ďalej s okresmi Ostalb, Rems-Murr a Hohenlohe.
Geografia.
Okresom Schwäbisch-Hall pretekajú dva rieky Jagst a Kocher, ktoré sú prítokmi rieky Neckar. Krajina okresu je pokrytá krajinnými celkami, planinou "Hohenloher Ebene", lesnatou planinou "Schwabisch Fränkischen Waldberge" a pohorím "Frankenhohe".
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Schwäbisch-Hall od roku 1973:
Sigmaringen (krajinský okres)

Sigmaringen () je krajinský okres na juhu spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Reutlingen, Biberach, Ravensburg, Bodensee, Konstanz, Tuttlingen a Zollernalb.
Geografia.
Okres leží v oblasti pohoria Švábska Jura. Najvyššie vyvýšenie okresu má vrch "Schnaitkapf" (921 m) pri obci Schwenningen. Asi 33 percent plochy okresu je pokrytých lesom.
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Sigmaringen od roku 1973:
Elektronická hudba

Elektronická hudba môže byť:
Tuttlingen (krajinský okres)

Tuttlingen () je krajinský okres na juhu spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Rottweil, Zollernalb, Sigmaringen, Konstanz a Schwarzwald-Baar.
Geografia.
Krajinu okresu Tuttlingen tvorí pohorie Švábska Jura ("Schwäbische Alb"). Okresom preteká rieka Dunaj. Najvyšším bodom je tu vrch Lemberg (1015 m). Okres má dĺžku 31 km (z východu na západ) a 38 km (zo severu na juh).
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Tuttlingen od roku 1973:
Volkswagen Chrobák

Volkswagen Chrobák je legendárny automobil vyrábaný firmou Volkswagen od roku 1938 do 2003 (v roku 1998 bola celá jeho výroba prenesená do Mexika.
Navrhol ho rakúsky automobilový konštruktér Ferdinand Porsche. Pri návrhu vychádzal z existujúceho prototypu "autá pre masy" konštruktéra Hansa Ledwinku, hlavného konštruktéra automobilky Tatra (po rokoch došlo k mimosúdnému vyrovnaniu medzi Volkswagenom a Hansom Ledwinkom). Označennie "Chrobák" však oficiálne dostal až v roku 1967. Za celé obdobie bolo vyrobených vyše 21,5 milióna týchto vozidiel v mnohých typoch a prevedeniach. Prvýkrát v dejinách kvôli výrobe jedného typu auta vzniklo "na zelenej lúke" nové mesto Wolfsburg.
História.
Ľudový automobil.
V roku 1931 začali Ferdinand Porsche a Zündapp vyvíjať "Auto für Jedermann" (auto pre každého) a po prvýkrát bolo použité meno "Volkswagen". Porsche preferoval plochý, vzduchom chladený štvorvalcový motor, ale Zündapp použil vodou chladený päťvalec. V roku 1932 predstavili tri prototypy . Všetky tieto automobily boli zničené počas vojny, posledný v roku 1945 počas bombardovania Stuttgartu. V roku 1933 Adolf Hitler schválil nákresy Porscheho návrhu "" ("Ľudový automobil"), jednoduchého automobilu schopného prepraviť dvoch dospelých a tri deti rýchlosťou /h. " Ľudový automobil " mal byť dostupný občanom Tretej ríše za 990 ríšskych mariek, čo bola vtedajšia cena malého motocyklu. Autorom designu Chrobáka je Erwin Komenda, Porscheho šéfdizajnér. Výroba začala v roku 1939, ale vojna začala skôr, než sa začali vyrábať automobily Volkswagen masovo a výrobné linky boli zabrané pre výrobu vojenských vozidiel. Výroba civilných VW začala až po vojne.
Vojenský Chrobák a výroba do roku 1945.
 Keď projekt začal, predchádzajúci názov "Porsche 60" Ferdinanda Porscheho bol nahradený oficiálnym názvom KdF-Wagen. Názov odkazoval na organizáciu Kraft durch Freude, odnože nacistického Nemeckého pracovnéhofrontu. Neskôr bol projekt známy ako Typ 1, ale preslávil sa ako chrobák po skončení druhej svetovej vojny.
Tübingen (krajinský okres)

Tübingen () je krajinský okres uprostred spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Böblingen, Reutlingen, Zollernalb, Freudenstadt a Calw.
Geografia.
Cez okres Tübingen preteká väčšia rieka Neckar. Krajina okresu je pokrytá zalesnenými oblasťami nazývanými "Oberer Gäu" a "Schönbuch".
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Tübingen od roku 1973:
Jadierko

Jadierko alebo bunkové jadierko alebo nukleolus () je bunková organela resp. časť jadra s najväčšou proteosyntetickou aktivitou. 
Vyskytuje sa vo väčšine jadier eukaryotických buniek. Je to silne svetlolomná štruktúra, ktorá sa intenzívne farbí, najmä zásaditými farbivami, a preto ju možno pozorovať aj pod svetelným mikroskopom. Jadierko nepredstavuje samostatnú bunkovú organelu v pravom zmysle slova, ale je produktom chromozómu. Nie je trvalou súčasťou jadra, mizne v profáznom štádiu mitózy a k jeho rekonštrukcii dochádza až v telofáze. Svojimi fyzikálnochemickými vlastnosťami sa odlišuje od hmoty jadra, od ktorej nie je oddelené žiadnou membránou. Geneticky a morfologicky je jadierko spojené s chromozómami. Tvar jadierka je guľovitý, eliptický alebo aj nepravidelný. Počet jadierok kolíše od jedného k trom.
V mnohých druhoch buniek sa vo vnútri jadierka nachádza ešte menšia, ťažko farbiteľná, dynamická guľovitá štruktúra, tzv. "nucleolinus". Hoci bola objavená pred viac než 150 rokmi, nie je presne známa jej funkcia. Z posledných štúdií na vaječných bunkách živočíchov však vyplýva, že úzko súvisí s prípravou deliaceho meiotického aparátu po aktivácii oocytu.
Rallye Dakar

Rallye Dakar alebo po slovensky Rely Dakar/Dakarské rely (staršie "Rallye Paris-Dakar", po slovensky "Rely Paríž-Dakar") sú každoročné preteky kamiónov, off-road vozidiel, štvorkoliek a motocyklov. Súťaž organizuje A.S.O. – Amaury Sport Organisation a zúčastniť sa na nej môžu profesionálni pretekári ako aj amatéri, ktorí bežne tvoria okolo 80 % účastníkov. Názov sa menil a i v súčasnosti je nepresný, keďže trasa preteku sa kvôli bezpečnosti presunula v roku 2009 z afrického na juhoamerický kontinent a od roku 2020 sa jazdí v Ázii. V posledných rokoch sa preto zaužíval názov "Rely Dakar".
Aj keď oficiálny názov znie rely, ide skôr o vytrvalostný off-road špeciál v náročnom teréne, kde sa používajú upravené terénne automobily. Väčšina meraných úsekov vedie cez ťažký terén. V Južnej Amerike to boli prevažne prejazdy cez piesočné duny, blato, trávnaté planiny a skalné úseky, v púštnej saudskoarabskej krajine sú to najmä piesočné duny a kamenné úseky skalných oblastí. Dĺžka etáp sa pohybuje od niekoľkých desiatok do stoviek kilometrov denne. Podujatie tak vyžaduje dlhodobú prípravu a súhru celého tímu, ktorý putuje spolu s pretekármi. 
Trasy.
Zoznam historických trás rely:
Slováci na Rely Dakar.
Okrem sporadickej účasti v triede automobilov a kamiónov sa najmä v posledných ročníkoch výraznejšie presadzujú motocyklisti. Jaroslav Katriňák skončil v roku 2007 na konečnom 9. mieste, Štefan Svitko v roku 2010 na 13. mieste a v roku 2012 na výbornom 5. mieste. V ročníku 2015 skončil Štefan Svitko na 4. a Ivan Jakeš na 8. mieste (s 2. etapovými víťazstvami). Doposiaľ najlepší výkon dosiahol v ročníku 2016 Štefan Svitko, ktorý získal 2. miesto. V ročníku 2017 štartovali opäť dvaja motocyklisti; Ivan Jakeš pre zranenie nedokončil 5. etapu, Štefan Svitko sa kvôli penalizácii (pre nedovolené tankovanie a nedodržaný limit na dojazd etapy /pre ošetrenie/) prepadol na konečné 25. miesto. Ako jedinému slovenskému zástupcovi sa nedarilo ani v roku 2018, kedy bol po ťažkom páde v 10. etape nútený odstúpiť z priebežnej 8. pozície.
South Central United States

South Central United States alebo South Central states je región Spojených štátov, ktorý sa nachádza na juhu centrálnej časti krajiny. Vždy sa sem zaraďujú štáty Arkansas, Louisiana, Oklahoma a Texas, niekedy aj Kansas, Mississippi, Missouri a Nové Mexiko. Ojedinele aj časti štátov Alabama, Arizona, Colorado, Illinois, Indiana, Tennessee a Utah.
Zabriskie Point (soundtrack)

Zabriskie Point soundtrack k rovnomennému filmu filmu režiséra Michelangela Antonioniho. Originálna verzia albumu vyšla v januári 1970. Nahrali ho viacerí umelci. 
Jeho reedícia z roku 1997 obsahuje bonusové skladby od Jerryho Garciu a od skupiny Pink Floyd, ktoré zazneli vo filme, ale na pôvodnom albume neboli vydané. 
Pre tento film nahral skladbu "L'America" aj Jim Morrison, ktorú však Antonioni v snímke nepoužil. Neskôr vyšla na albume "L.A. Woman", ktorý vydala skupina The Doors.
Pink Floyd.
Nahrávky skupiny Pink Floyd, ktoré sú na tomto albume vznikali v novembri a decembri 1969, po vydaní ich dvojalbumu "Ummagumma". 
"Come in Number 51, Your Time Is Up" je znovu nahraná verzia skladby "Careful with That Axe, Eugene", ktorá pôvodne vyšla ako "B" strana ich singlu z roku 1968. "Love Scene (Version 4)" je sólová klavírna kompozícia od Richarda Wrighta. "Country Song" je balada ktorá je zložená z metafor inšpirovaných šachom. "Unknown Song" (známy aj ako "Rain in the Country") je inštrumentálna relaxačná skladba. "Love Scene (Version 6)" je inštrumentálna skladba v štýle blues. 
Pre tento album bola nahrané aj skladby s názvom "Fingals Cave" a "Oenone", ktoré sa na finálnej verzii soundtracku neobjavili. Počas tohto nahrávania vznikli aj ďalšie nahrávky. Najvýznamnejšou je Wrightova kompozícia s pracovným názvom "The Violent Sequence", ktorej prepracovanú verziu skupina použila pod názvom "Us and Them" pre ich slávny album "The Dark Side of the Moon".
Čert

Čert (alebo neskôr aj diabol) bol pôvodne u pohanských Slovanov démon (boh) symbolizujúci zlé sily; po príchode kresťanstva bol u Slovanov jednak stotožňovaný s diablom ako vládcom pekla a jednak to bola mytologicko-rozprávková polymorfná (ale najčastejšie tvarom Panovi podobná) postava "zastupujúca" rôznych starých slovanských démonov a bôžikov v kresťanskom folklóre, fungujúca ako stelesnenie zla a obyčajne bývajúca v pekle (teda obyčajne nie priamo ako vládca pekla).
V hlavnej podobe má rohy, chvost a kopyto, ale niekedy vystupoval ako zviera (čierny cap, pes atď.) a inokedy ako človek (pekný čierny pán, lesník atď.). Peklo opúšťa, aby získala duše hriešnikov. Väčšinou sa ich snaží získať formou úpisu. Ponúkne človeku na určitý čas nejaké služby alebo výhody, ale ten mu musí vlastnou krvou upísať dušu. Až určený čas vyprší, čert príde k človeku a odnesie jeho dušu do pekla. Tam odnáša duše aj hriešnych ľudí, kde budú naveky trýznené. V pekle sú podľa rozprávkových tradícií duše vážené, pre istotu, aby neprišlo k nejakej chybe. Na zámene zlej duše je založených mnoho rozprávok. Čistým dušiam sa opustiť peklo, hoci i cez odpor pekelných mocností, podarí. Iná rozprávková zápletka je, ako hlavná postava čerta oklame, alebo nahnevá. Podľa týchto rozprávok sú čerti bytosti nie veľmi bystré, no nikdy sa neoplatí ich podceňovať. Čert je schopný lietať a premiestňovať sa z miesta na miesto. Kvalita kúziel je závislá na úrovni čerta.
Poľovný pes

Poľovné psy predstavujú skupinu plemien, ktoré sa využívajú, ako už ich označenie naznačuje, prevažne k lovu. Ich spoločným znakom je výborne vyvinutý lovecký pud, ktorý človek usmerňuje výcvikom pre svoje účely. 
Systematika.
Dnes delíme poľovné psy podľa spôsobu lovu do šiestich hlavných skupín na: 
Toto rozdelenie však nevystihuje úplne presnú špecializáciu plemien, pretože rôzne plemená teriérov sú upotrebiteľné nielen ako norníci, ale dajú sa nasadiť rôzne. V dnešnej dobe je nepraktické špecializovať výcvik psa na jednu oblasť poľovníctva. Vlastnosti väčšiny plemien sa prekrývajú a preto sa dajú využiť širšie. Stavače aj sliediče sa dajú s podobným výsledkom nasadiť na prácu na poli i v lese a teriér môže byť aj dobrým duričom.
Zdroje.
Tichá, V.; Tichý, J.: "Atlas plemen loveckých psů." Jiří Flégl-Vega, Praha 2003, ISBN 80-903186-0-6
Júnové povstanie

Júnové povstanie (po bulharsky: "Юнско въстание") je dedinské povstanie, ktoré vypuklo hneď po štátnom prevrate zo dňa 9. júna 1923.
Bulharská komunistická strana v povstaní zastávala neutrálnu pozíciu keď vyhlásila, že v povstaní ide o otázku rozdelenia moci medzi mestskú a dedinskú buržoáziu. Aj napriek tomu, že v povstaní chýbala organizácia, ktorá by spolčovala povstalcov do jednej skupiny, ľudia sa rozhodli do povstania ísť sami. Navyše Bulharský národný poľnohospodársky zväz a jeho prívrženci združení v tzv. oranžovej armáde, ktorá mala za úlohu upevniť moc agrárnej strany Alexandra Stambolijskeho nebol schopný zorganizovať odpor proti štátnemu prevratu v krajine zo dňa 9. júna 1923. Oranžová armáda je porazená a jej členovia boli zajatí.
Priebeh povstania.
Najmasovejšie povstanie vypuklo v Plevenskej oblasti, kedy v dňoch 9. - 10. júna 1923 pod vedením agrárnikov Georgia Kočeva a Coňa Matova ľud vyprovokoval jeho začiatok v takmer všetkých dedinách v tejto oblasti. O deň neskôr (11. jún 1923) predseda miestnej organizácie BKS Asen Chalačev aj napriek tomu, že ÚV KSB je v neutralite, v Plevene vyhlásil povstanie. Povstalci obsadili takmer celé mesto. Ešte v ten istý deň na príkaz člena ÚV KSB Todora Lukanova boli zastavené všetky vojenské postupy a do večera vojská bulharskej vlády zlomili odpor v dedinách v tejto oblasti. Boje pokračovali v Loveči, kde sa obkľúčených asi 2000 povstalov bránilo ešte štyri dni. Úspešne si armáda bulharskej vlády počínala aj v Šumenskej a Tărnovskej oblasti, kde rodiace sa povstanie rýchlo potlačila a posvstalcov rozohnala.
Pod vedením Alexandra Stambolijskeho 10. júna 1923 povstali aj obyvatelia v okolí mesta Pazardžik. Tí sú však hneď na druhý deň kruto porazení armádou bulharskej vlády. Alexandăr Stambolijski bol 14. júna 1923 zversky zavraždený - jeho hlavu priniesli ako dôkaz potlačenia povstania predsedovi vlády Alexandrovi Cankovovi.
Výsledok povstania.
Po potlačení povstania na krajinu doľahol teror. Mnoho aktivistov z agrárnej strany jej bývalého predsedu Alexandra Stambolijskeho a BKS bolo zatknutých a bez trestu odsúdených na smrť. Príčinou neúspechu povstania bola nekoordinovanosť spoločných krokov agrárnej strany BNPZ a BKS a tiež neutrálna pozícia ÚV KSB, ktorá vyplývala zo zlých vzťahov medzi oboma stranami počas vlády Alexandra Stambolijskeho.
Iešige Tokugawa

Iešige Tokugawa (jap.: 徳川 家重 "Tokugawa Iešige") bol deviatym šógunom Tokugawskej dynastie, ktorý vládol od 1745 do svojho odstúpenia v roku 1760. Bol synom Jošimunea Tokugawu, vnukom Micusadu Tokugawu, pravnukom Jorinobua Tokugawu a pra-pravnukom Iejasua Tokugawu.
Detstvo.
Bol prvým synom Jošimunea Tokugawu, jeho matka bola dcérou Tadanaoa Okuba, známa ako Osuma no kata. Jeho detské meno bolo Nagatomi-maru. Ceremoniál dospelosti "genpuku" podstúpil v roku 1725. Jeho prvá manželka, Nami-no-mija, bola dcéra princa z cisárskeho rodu Fušimi-no-mija Kuninaga (伏見宮 邦永親王). Táto druhá manželka, známa svojou priateľskou povahou, bola matkou Ieharu, ktorý sa stane dedičom Iešigea. 
Šógun Iešige (1745 – 1760).
V "Enkjó" 2 sa Iešige stal šógunom. 
Iešige trpel rečovou vadou, ktorá mu znemožňovala rozprávať zrozumiteľne a chronickým ochorením pľúc, kvôli čomu trpel dýchavičnosťou. Jošimuneov výber Iešigea za svojho nástupcu vyvolal veľké nezhody na šogúnovom dvore, kvôli jeho mladším bratom Munetakom Tokugawom a Munetadom Tokugawom, ktorí sa javili oveľa vhodnejšími kandidátmi. Jošimune však trval na svojom rozhodnutí, v súlade s princípom prvorodenstva obsiahnutom v konfucianizme, podľa ktorého mal hodnosť a spoločenské postavenie po otcovi zdediť vždy najstarší syn; 
Iešige po nástupe na trón bol v pozícii hlavy šógunátu iba formálne. Jošimune naďalej riadil štátne záležitosti aj po svojom odchode do ústrania a po prenechaní oficiálneho titulu hlavy štátu Iešigemu v roku 1745, čo malo za cieľ uistiť sa, že Iešige je vo svojom úrade dostatočne zbehlý a odovzdať mu časom dôležité štátnické skúsenosti. 
Po smrti Jošimuneo a získaní úplnej moci sa Iešige nezaujímal o vládnutie v krajine a prenechal všetky rozhodnutia týkajúce sa riadenia krajiny svojmu komorníkovi a najbližšiemu poradcovi Tadamicu Ooka (1709 – 1760). 
Iešige sa Oficiálne vzdal úradu šóguna v roku 1760, kedy prijal titul Ógošo, a vymenoval svojho prvého syna Ieharu Tokugawa za 10. šóguna. Zomrel v nasledujúcom roku.
Iešigeho druhý syn, Šigejoši Tokugawa, sa stal zakladateľom klanu Šimizu Tokugawa, ktorý spolu s Tajasu a Hitocubaši (založenými mladšími bratmi Iešigea) sa stali "gosankjó", tromi vedľajšími vetvami klanu Tokugawa, z ktorých mohli byť v budúcnosti vyberaní šóguni za nástupcov, ak by vymrela hlavná línia. Nové tri rody sa pripojili sa k už existujúcim trom vedľajším vetvám "gosanke", v ktorých sa narodil aj otec Iešigea, Jošimune.
Iešigeho vláda, charakterizovaná prírodnými nešťastiami, vládnou korupciou, hladomormi, núdzou obchodníkov a neschopnosťou vlády riešiť tieto problémy, nebola veľmi úspešnou Tokugawovskou vládou.
Iešigeho posmrtný titul bol Džunšin-in a jeho hrob bol umiestnený v mauzóleu rodiny Tokugawa v Zódžó-dži v okrese Šiba v Ede. Jeho pozostatky boli v rokoch 1958 - 1960 exhumované a podrobené vedeckému skúmaniu. Bolo zistené, že jeho zuby boli zahnuté dovnútra úst a zdeformované, v súlade s historickými záznamami bola preto jeho reč defektná a jeho krvná skupina bola typu A.
Éry "bakufu" Iešigeho vlády.
Roky, v ktorých bol Iešige šógunom sú špecificky identifikované viac ako jedným názvom éry alebo "nengó".
Waldshut (krajinský okres)

Waldshut () je krajinský okres na juhu spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Lörrach, Breisgau-Hochschwarzwald a Schwarzwald-Baar. Na juhu okres hraničí so švajčiarskymi kantónmi Thurgau, Schaffhausen, Zürich a Aargau.
Geografia.
Okres Waldshut pokrýva južná časť pohoria Schwarzwald ("Čierny les"). Väčšiu časť hranice so Švajčiarskom tvorí rieka Rýn.
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Waldshut od roku 1973:
Borderský teriér

Borderský teriér je plemeno psa uznané v FCI pod číslom 10. 
História.
Pochádza z pohraničia (z angl. border = hranica) medzi Anglickom a Škótskom. Využíval sa najmä na lov líšok a vydrí. Predpokladá sa, že sa na vzniku plemena podieľali dandie dinmont teriér a bedlingtonský teriér. Plemeno bolo oficiálne uznané v roku 1920 v anglickom Kennel Club.
Zollernalb

Zollernalb () je krajinský okres uprostred spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. Tento okres susedí (zo severu v smere hodinových ručičiek) s okresmi Tübingen, Reutlingen, Sigmaringen, Tuttlingen, Rottweil a Freudenstadt.
Geografia.
V okrese Zollernalb sa nachádza pohorie Švábska Jura, a taktiež druhý najvyšší vrchol týchto hôr, 1011 metrov vysoký Oberhohenberg. Na juhovýchode okres dosahuje takmer až k rieke Dunaj.
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľstva okresu Zollernalb od roku 1973:
Byzantská gréčtina

Byzantská gréčtina môže byť:
Stredoveká gréčtina

Stredoveká gréčtina alebo byzantská gréčtina je jazyk Grékov z Byzantskej ríše v období od 4./6. storočia do roku 1453 po Kr, keď Turci dobyli Konštantínopol.
V tomto období sa ako jazyk písomností a správy používal archaizujúci štýl, dnes spravidla nazývaný byzantská gréčtina (v užšom zmysle), ktorý v podstate zodpovedal klasickej atičtine. Hovorový jazyk pôvodne vychádza z helenistického koiné. 
Helenistické koiné sa v 4./6. storočí po Kr. rozpadlo a začali sa tvoriť stredoveké grécke nárečia. O jednotnom gréckom jazyku v Byzantskej ríši môžeme hovoriť ešte v 10. a aj v 12. storočí. Najväčšie zmeny sa udiali medzi 10. a 11. storočím, keď sa definitívne prestala používať hláska H. Nastala aj zmena vo výslovnosti písmena na . Z tohto dôvodu vznikli odlišnosti v jazyku Kapadóckych Grékov a Pontských Grékov, ktorí si novú gramatiku prispôsobili po svojom. Začala sa vytvárať aj gréčtina v Itálii a na Sicílií. 
Po tom, ako v 7. stor. odpadol od Byzancie Egypt v prospech Arabov, egyptskí Gréci sa odlúčili od hlavného gréckeho jazyka a začali sa vyvíjať separovane. Dodnes žije v Alexandrii grécka menšina, hovoriaca miestnou formou gréčtiny. Ide však hlavne o potomkov neskorších gréckych prisťahovalcov z rôznych končín Osmanskej ríše, pôvodní egyptskí Gréci boli pohltení Arabmi, teda zanikol aj ich jazyk. 
Po páde Byzantskej ríše v roku 1453 sa stredoveká reč definitívne rozpadla, pričom začali vznikať silné rozdiely medzi gréčtinou z Istanbulu, Grécka a západnej Anatólie a medzi ostatnými nárečiami. Po páde Byzantskej ríše sa gréčtina začala poturčovať, z čoho vznikli moderné grécke jazyky. Najbližšie ku klasickej stredovekej gréčtine je úradný ľudový jazyk v Grécku a na Cypre. Tento jazyk používa grécka menšina v Istanbule a západnej Anatólii.
Najznámejším literárnym dielom písaným v stredovekej gréčtine je určite dielo Dijenis Akritas, známa je aj kronika z Peloponézu.
Latinské prvky v stredovekej gréčtine.
Latinské slová Gréci prebrali od Rimanov, ktorí im vládli. Počas ranobyzantskej dob sa rímska kultúra na východe Rímskej ríše úplne helenizovala. Ale veľa latinských slov Gréci stále používali a stali sa jedným z pilierov stredovekej gréčtiny. Tu sú niektoré príklady:
Bongo

Bongo môže byť:
Delicate Sound of Thunder

Delicate Sound of Thunder je koncertný dvojalbum, ktorý bol nahraný počas piatich nočných koncertov v Nassau Coliseum na Long Islande (New York) v auguste 1988 a zmixovaný v v štúdiách na Abbey Road v septembri toho istého roku.
Album bol nahraný skupinou Pink Floyd v období po vydaní štúdiového albumu "A Momentary Lapse of Reason", ktorý bol vo veľkej miere dielom gitaristu Davida Gilmoura. Bolo to v časoch súdnych sporov o názov skupiny medzi súčasnými členmi a bývalým basgitaristom a autorom väčšiny skladieb Rogerom Watersom.
História albumu.
Album vyšiel v roku 1988 na dvoch vinylových LP nosičoch, dvojkazete (MC) a aj ako dvojité CD. Každý z týchto formátov obsahoval rôzne skladby. Albumy obsahovali viacero skladieb zo štúdiového projektu "A Momentary Lapse of Reason" a niekoľko skladieb zo skoršej éry skupiny Pink Floyd. Dvojité LP neobsahovalo skladbu „Us and Them“, na LP a MC bola skladba „Wish You Were Here“ medzi skladbami „Another Brick in the Wall (Part 2)“ a „Comfortably Numb“.
Aj keď David Gilmour tvrdil v dobe vydania albumu a v interview z roku 1992, že na albume sú použité autentické koncertné nahrávky bez štúdiových úprav, technik nahrávania Buford Jones poznamenal, že napríklad k skladbe „Comfortably Numb“ David nahral party na akustickej gitare, ktoré boli k pôvodnej nahrávke dodatočne mixované. Richard Wright dodatočne naspieval do skladby „Us and Them“ vokály a vokalistka Sam Brown prespievala part v skladbe „Comfortably Numb“ , ktorý bol pôvodne naspievaný speváčkou Rachel Fury.
Okrem zvukových nosičov skupina Pink Floyd vydala aj video s rovnakým názvom, na ktorom bola nahrávka jedného z koncertov.
Album dosiahol v rebríčku Billboard 200 jedenástu pozíciu, v januári 1989 dosiahol v predajnosti zlato, a v apríli 1997 sa tento album stal v USA trojnásobne platinový.
Album "Delicate Sound of Thunder" bol po tom, ako si jeho MC kazetovú verziu vzali so sebou na svoj let kozmonauti vesmírnej lode Sojuz TM-7 prvým rockovým albumom, ktorý bol prehrávaný vo vesmíre na sovietskej stanici MIR.
Zoznam skladieb.
Tento zoznam pochádza z verzie vydanej na dvoch CD nosičoch. Skladby naspieval David Gilmour, okrem uvedených výnimiek.
Teodolit

Teodolit je prístroj na presné meranie a vytyčovanie vodorovných a výškových uhlov ľubovoľnej veľkosti. Pozostáva z podložky, spodnej časti (limbus) a hornej časti (alidáda).
Teodolity prešli rôznymi zmenami od teodolitov so sklenenými kruhmi, s kovovými kruhmi, až cez elektronické. Pôvodne sa teodolit používal iba na meranie vodorovných uhlov a mal iba vodorovný kruh. Neskôr sa k nemu pridal aj výškový kruh na meranie zvislých uhlov. Všetky teodolity sa skladajú z limbusu a alidády. Alidáda je horná otáčavá časť a limbus dolná pevná časť. Teodolit sa používa pri geodetickych výkonoch
Joy Division

Joy Division bola kultová post-punková hudobná skupina, založená v britskom meste Manchester, koncom sedemdesiatych rokov. Pôvodne sa skupina nazývala Warsaw a pozostávala z členov Iana Curtisa (spev a príležitostne gitara), Bernarda Sumnera (gitara a klávesy), Petra Hooka (basová gitara a sprievodný vokál) a Stephena Morrisa (bicie a perkusie). 
Počas svojej krátkej existencie vydali Joy Division dva štúdiové albumy: "Unknown Pleasures" a "Closer". Skupina zanikla v roku 1980 potom ako depresiou a epilepsiou trpiaci spevák Ian Curtis spáchal samovraždu. Zostávajúci členovia založili skupinu New Order so Sumnerom ako spevákom.
Film.
Príbeh skupiny Joy Division, ale predovšetkým jej speváka Iana Curtisa, bol sfilmovaný režisérom Antonom Corbijnom, známym predovšetkým z tvorby videoklipov pre skupinu Depeche Mode. Do kín bol uvedený pod názvom Control v roku 2007. 
Corbijn vychádzal z knihy Touching From a Distance, napísanej Curtisovou manželkou Deborah.
Čierno-biely film svojou atmosférou dokonale vystihuje pocity a okolnosti, ktoré viedli Curtisa až k jeho tragickému koncu.
Id Tech 2

id Tech 2, kedysi tiež známy ako Quake II engine je herný engine vyvinutý firmou id Software pre použitie v počítačových hrách vyvíjaných touto firmou. Od svojho vydania bol engine licencovaný pre niekoľko ďalších projektov. Najvýznačnejšou vlastnosťou tohto engine bola plná podpora hardvérovo akcelerovanej grafiky cez OpenGL zároveň s tradičným softvérovým renderovaním. 
John Carmack, hlavný programátor enginu, uvoľnil zdrojový kód 22. decembra 2001 pod GNU General Public License.
Liffey

Liffey (, ) je rieka vo východnom Írsku pretekajúca cez Dublin. Meria .
Prameň.
Pramení v pohorí Wicklow Mountains na juhovýchodných svahoch vrchu Kippure () v nadmorskej výške , západne od mesta Greystones. 
Priebeh toku.
Sprvu tečie na západ, po pribratí Ballydonnell Brooku tečie prechodne na severozápad, následne sa oblúkom smerujúcim na sever stáča na juhozápad a výrazne meandruje. Pod obcou Kilbride vteká do vodnej nádrže Pollaphuca Reservoir, do ktorej zľava ústi Kings River a pod priehradným múrom pokračuje severovýchodným smerom. Medzi mestami Ballymore Eustace a Kilcullen tečie meandrujúc na západ, odtiaľ k Newbridge na severozápad a potom na severovýchod. Na dolnom toku, pri meste Leixlip, už tečie na východ a preteká priamo cez centrum Dublinu, ktorý rozdeľuje na dve polovice. Ústi do Írskeho mora v zálive Dublin Bay.
Mestá.
Liffey postupne preteká cez tieto mestá:
Zároveň tečie územím troch správnych jednotiek: Wicklow, Kildare a Dublin.
Využitie.
Na rieke sú vybudované tri väčšie vodné elektrárne, na hornom toku sa nachádzajú dve vodné nádrže Pollaphuca Reservoir, malá priehrada je aj pri meste Leixlip. Za vysokého stavu vody je rieka splavná z Dublin Harbour k Heuston Station. V Dubline do rieky vyúsťujú kanály Grand Canal a Royal Canal, ktoré prepájajú Liffey s riekami Barrow, resp. Shannon.
Carlos Saavedra Lamas

Carlos Saavedra Lamas (* 1. november 1878, Buenos Aires, Argentína – † 5. máj 1959) bol argentínsky akademik a politik. V roku 1936 získal Nobelovu cenu za mier a bol prvý Latinskoameričan, ktorý získal toto ocenenie.
Freiburg (vládny obvod)

Freiburg () je jeden zo štyroch vládnych obvodov "(Regierungsbezirk)" na juhozápade spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. 
Vládny obvod Freiburg pokrývajú kopce pohoria Schwarzwald a údolia rieky Rýn. Vládny obvod sa skladá z troch regionálnych zväzov "(Regionalverband)": "Hochrhein-Bodensee, Schwarzwald-Baar-Heuberg" a "Südlicher Oberrhein".
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľov vo vládnom obvode Freiburg od roku 1973:
Externé odkazy.
Oficiálna stránka vládnych obvodov Bádenska-Württemberska
Karlsruhe (vládny obvod)

Karlsruhe () je jeden zo štyroch vládnych obvodov "(Regierungsbezirk)" na severozápade spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. 
Vládny obvod Karlsruhe sa skladá z troch regionálnych zväzov "(Regionalverband)": "Rhein-Neckar, Mittlerer Oberrhein" a " Nordschwarzwald".
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľov vo vládnom obvode Karlsruhe od roku 1973:
Externé odkazy.
Oficiálna stránka vládnych obvodov Bádenska-Württemberska
Dodder

Dodder (angl. "River Dodder", ír. "An Dothra") je rieka vo východnom Írsku. Je to významný pravostranný prítok Liffey s dĺžkou . 
Vzniká sútokom dvoch zdrojníc, Mareens Brook a Tromanallison, ktoré stekajú zo severovýchodných a severných svahov vrchu Kippure v pohorí Wicklow Mountains, západne od mesta Bray a ktoré sa zlievajú neďaleko hranice County Wicklow, západne od Glencree. Najprv tečie smerom na sever, na hornom toku napája dve vodné nádrže Glenasmole Reservoirs, následne pokračuje na severovýchod a preteká územím Dublinu, cez mestské časti Tallaght, Rathfarnham, Templeogue, Milltown, Clonskeagh, Donnybrook (kde sa znovu stáča severným smerom) a Ballsbridge. Do Liffey ústi na území mestskej časti Ringsend v blízkosti mosta East Link Toll Bridge, pričom zľava priberá Grand Canal. V Tallaght je prepojená so susednou riekou Poddle.
Poddle

Poddle (angl. "River Poddle", ír. "An Poitéal") je rieka vo východnom Írsku. Je to pravostranný prítok Liffey.
Tečie na území Dublinu, pramení v mestskej časti Tallaght vo Fettercairn a tečie severovýchodným smerom. Preteká cez mestské časti Templeogue, Kimmage, Harrold's Cross, potom sa stáča na sever a podzemím preteká centrom mesta. Koryto rieky križuje Grand Canal. Do Liffey sa vlieva v priestore Wood Quay pod katedrálou Christ Church Cathedral.
Stuttgart (vládny obvod)

Stuttgart (po nemecky: "Regierungsbezirk Stuttgart") je jeden zo štyroch vládnych obvodov "(Regierungsbezirk)" na severovýchode spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. 
Vládny obvod Stuttgart sa skladá z troch regionálnych zväzov "(Regionalverband)": "Stuttgart, Heilbronn-Franken" a "Ostwürttemberg".
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľov vo vládnom obvode Stuttgart od roku 1973:
Externé odkazy.
Oficiálna stránka vládnych obvodov Bádenska-Württemberska
Tolka

Tolka (angl. "River Tolka", ír. "An Tulcha") je rieka vo východnom Írsku, dĺžka . 
Pramení pri meste Dunshaughlin (grófstvo Meath) severozápadne od Dublinu a tečie na juhovýchod cez Dunboyne a Clonee. Na území grófstva Dublin tečie najprv na východ, preteká cez Blanchardstown (kde zľava priberá Pinkeen), stáča sa na juhovýchod a pokračuje cez Mulhuddart a Corduff. Pri Ashtowne sa znovu stáča na východ, tečie okrajom Finglasu a cez Glasnevin, potom sa definitívne stáča juhovýchodným smerom a pokračuje cez mestské štvrte Dublinu Drumcondra, Ballybough, Fairview a East Wall, kde ústi do zálivu Dublin Bay. 
Preteká cez rozsiahly park Tolka Valley Park a okrajom areálu dublinskej botanickej záhrady. Medzi Blanchardstownom a Cabrou tečie súbežne s Royal Canal na pravom brehu.
Tübingen (vládny obvod)

Tübingen (po nemecky: "Regierungsbezirk Tübingen") je jeden zo štyroch vládnych obvodov "(Regierungsbezirk)" na juhovýchode spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko v Nemecku. 
Vládny obvod Tübingen sa skladá z troch regionálnych zväzov "(Regionalverband)": "Neckar-Alb, Bodensee-Oberschwaben" a "Donau-Iller".
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľov vo vládnom obvode Tübingen od roku 1973:
Externé odkazy.
Oficiálna stránka vládnych obvodov Bádenska-Württemberska
Jan Štolba

Jan Štolba (* 1957, Praha) je český spisovateľ a hudobník. Narodil sa v Prahe, bol členom niekoľkých hudobných súborov - Originálního pražského synkopického orchestra, kapely Krásné nové stroje, Jazzfonického orchestra, Quel Jazz, dua s Alanem Vitoušem, Vlasta Třešňák Bandu a ďalších. Od 90. rokov 20. storočia píše fejtóny, literárne a filmové recenzie. 
Literárna tvorba.
V samizdatovej Edícii Petlice vydal cestovný "Deník pro Marcelu Šternovou" (1986), v Kolářovej pařížskej Edici K prvú zbierku "Čistá vrána" (1987). V polovici 90. rokov začal publikovať oficiálne, vydal prózy "Provazochodcův sen" (1995) a "Město za" (1997), zbierky básní "Bez hnutí křídel" (1996), "Nic nemít" (2001), "Den disk" (2002), "Hřebeny" (2007). 
Svoje literárne eseje a kritiky zhrnul vo výbere "Nedopadající džbán. Úvahy o básnících a poezii" (2006).
Camac

Camac alebo Cammock (angl. "River Camac", ír. "An Chamóg") je rieka vo východnom Írsku. Je to pravostranný prítok Liffey.
Vzniká sútokom troch zdrojníc pritekajúcich z Dublin Mountains a územia County Kildare, ktoré sa spájajú v Corcaigh Park v západnom Dubline. Odtiaľ tečie severovýchodným smerom cez mestské štvrte Clondalkin, Fox &amp; Geese, Bluebell, Inchicore a Kilmainham a v blízkosti železničnej stanice Heuston Station sa vlieva do Liffey.
Asen Chalačev

Asen Iliev Chalačev (; * 28. december 1889, Pleven, Bulharsko – † 25. jún 1923, tamže) bol bulharský politik, od roku 1908 člen Bulharskej komunistickej strany. Vyštudoval Aprílové gymnázium v meste Gabrovo a právo na univerzite v Ženeve.
Politická kariéra.
Asen Chalačev bol dôstojníkom v prvej svetovej vojne. Na fronte medzi vojakmi rozširoval antivojenskú propagandu. Po vojne bol vymenovaný za predsedu plevenskej organizácie Bulharskej komunistickej strany. Bol prvým politikom, ktorý sa zaslúžil sa o jej zapojenie sa do Júnového povstania, keď s ozbrojeným vojskom obsadil takmer celý Pleven. Po neúspešnom povstaní bol zatknutý a zavraždený.
Charkovská ulica (Košice)

Charkovská je ulica na sídlisku Dargovských hrdinov v Košiciach.
Pomenovaná je podľa ukrajinského mesta Charkov. Nachádza sa tu Katolícka stredná pedagogická škola Košice.
PSČ: 040 22
Todor Lukanov

Todor Stančev Lukanov (; * 1. december, 1874, Loveč – † 17. február, 1946, Moskva) bol bulharský politik, člen Bulharskej komunistickej strany.
Od roku 1896 pracuje ako učiteľ v Plevene, odkiaľ ho však pre svoje komunistické presvedčenie vylúčili. V roku 1900 ukončil štúdium práva na univerzite v Ženeve. Po štúdiách sa vracia do Plevenu.
Politická kariéra.
Todor Lukanov založil organizáciu Bulharskej robotníckej sociálnodemokratickej strany (BRSDS) a stal sa jej prvým predsedom. Pri rozpade strany v roku 1903 sa stal členom Strany úzkych socialistov. Od roku 1911 bol členom Ústredného kontrolného výboru BRSDS a od roku 1913 kandidoval za túto stranu aj na post poslanca do Veľkého národného zhromaždenia.
Počas prvej svetovej vojny bol zajatý, kvôli agitácii proti účasti Bulharska v nej. V roku 1918 bol oslobodený.
Od roku 1919 bol nominovaný na post člena Ústredného výboru Bulharskej komunistickej strany a od roku 1922 sa stal jej organizačným tajomníkom. Po štátnom prevrate v roku 1923 vyhlásil ozbrojený boj proti režimu Národného porozumenia. Plevenskej organizácii pod vedením Asena Chalačeva poslal príkaz, aby sa skončilo ozbrojené povstanie v Plevenskej oblasti. K otázke vypuknutia Septembrového povstania zaujal jasné nesúhlasné stanovisko. Po jeho neúspechu emigroval do Sovietskeho zväzu, kde sa stal členom zahraničného úradu BKS. V roku 1946 ho zavraždili Stalinovi agenti z NKVD.