burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Billy Bob Thornton

Billy Bob Thornton (* 4. august 1955, Hot Springs, Arkansas, USA) je americký herec, scenárista, režisér a hudobník.
Za scenár k filmu "Sling Blade" získal Oscara za najlepší adaptovaný scenár. Bola to snímka, ktorá prudko akcelerovala jeho kariéru. Do pamäti divákov sa potom zapísal v trhákoch "Armageddon", vianočnej komédii "Bad Santa" (tu získal aj nomináciu na Zlatý glóbus) či ako americký prezident vo vianočnej klasike "Láska nebeská". Odborníci najviac ocenili jeho výkony vo filmoch "Smrtiaci bumerang" (nominácia na Oscara za herecký výkon v hlavnej úlohe), "Jednoduchý plán" (nominácia na Oscara za vedľajšiu úlohu), "Banditi" (nominácia na Zlatý glóbus) či "Muž, ktorý nebol" (nominácia na Zlatý glóbus).
Ako spevák vydal štyri sólové albumy a niekoľko ďalších s bluesovou kapelou "The Boxmasters".
Pozornosť médií na seba upútal aj manželstvom s herečkou Angelinou Jolie v rokoch 2000 - 2003.
James Garner

James Garner, vlastným menom James Scott Bumgarner (* 7. apríl 1928, Norman, Oklahoma, USA† 19. júl 2014, Los Angeles, Kalifornia) bol americký herec.
Po svojej babičke je indiánskeho pôvodu, pochádzala z indiánskeho kmeňa Cherokee. V mladosti slúžil u amerického vojnového námorníctva, ale túto službu musel čoskoro opustiť, pretože mal morskú chorobu. Potom bojoval v Kórejskej vojne, kde bol ranený a neskôr za ne dostal americké vojenské vyznamenanie Purpurové srdce.
V roku 1954 začínal s drobnými rolami na Broadwayi, v televízii, vystupoval aj v televíznych reklamách. Postupne sa presadzoval najmä v televízii, kde na seba prvýkrát upozornil v seriáli "Maverick" z rokov 1957-1960. Medzi jeho najznámejšie a najúspešnejšie filmy patrí snímka "Veľký útek" z roku 1963.
V roku 1985 si zahral vo filme "Murphyho dobrodružstvo", za ktorý bol nominovaný na Oscara.
Za svoju kariéru, ktorá trvala viac ako 50 rokov, vytvoril desiatky filmových a televíznych úloh. Je známy napr. z filmových snímok "Maverick" z roku 1994, kde hral s Melom Gibsonom, alebo "Zápisník jednej lásky" z roku 2004. V roku 2001 nadaboval jednu z hlavných postáv v animovanom filme "Atlantída: Stratená ríša". S Juliou Andrewsovou účinkoval v snímke "Victor Victoria", s Audrey Hepburnovou v snímke "The Children's Hour".
Zomrel v roku 2014 vo veku 86 rokov.
Zaujímavosť.
Medzi jeho záľuby patril aj automobilový šport, kedy vlastnil svoju vlastnú závodnú stajňu, dokonca trikrát štartoval v známom závode "500 míľ Indianopolis".
Love Story

Love Story je americká romantická dráma režiséra Arthura Hillera z roku 1970. Hlavné úlohy zamilovanej dvojice stvárnili Ali MacGrawová a Ryan O’Neal.
Film bol nominovaný na sedem Oscarov, získal však jediný, za najlepšiu hudbu. Film bol tiež ekonomicky úspešný, pri rozpočte 2,2 milióna dolárov utržil 136,4 milióna dolárov. V roku 2002 skončil v rebríčku 100 najlepších romantických filmov, ktorý zostavil Americký filmový inštitút, na 9. mieste.
Anna Pavlovna Pavlovová

Anna Pavlovna Pavlovová (, * 12. február 1881, Ligovo, Rusko† 23. január 1931, Haag, Holandsko) bola ruská primabalerína.
Keď mala 8 rokov, mama ju zobrala na balet-Šípkovú Ruženku. Anna presvedčila mamu a by s ňou išla do baletnej školy. Neprijali ju, nemala dosť rokov, tak študovala a ako desať ročná prišla znovu a prijali ju. Študovala v Petrohrade, vystupovala v divadle od roku 1899. Po založení "Ruského baletu" v roku 1909 sa stala poprednou postavou tohto svetoznámeho súboru. Roku 1910 sa natrvalo usadila v Londýne. Zomrela v hoteli "Hôtel des Indes" v Haagu na zápal pľúc.
V roku 1983 o nej natočil režisér Emil Loteanu životopisný film.
Jej meno nesie typická novozélandská torta z bielkov Pavlova.
Jej portrét je zobrazený na ruskej striebornej pamätnej minci vydanej v roku 1993.
Stroj McDonnell Douglas MD-11 vyrobený 31. augusta 1995 a patriaci holandskej leteckej spoločnosti KLM s registračným znakmi "PH-KCH" nesie jej meno.
Édifice Jean-Lesage

Édifice Jean-Lesage je jeden z prvých mrakodrapov v kanadskom meste Montreal. Budova je hlavným sídlom energetickej spoločnosti Hydro-Québec. Architektom budovy je Gaston Gagnier.
Dejiny.
Pred postavením budovy Hydro-Québec od znárodnenia Montreal Light, Heat and Power Consolidated používal “Power Building”. Výstavba novej budovy začala v roku 1959. Nové sídlo na vtedajšej adrese 75 Dorchester Boulevard bolo slávnostne otvorené 8. júna 1962 premiérom Jeanom Lesageom. Udalosti sa zúčastnili aj René Lévesque, minister prírodných zdrojov a Jean-Claude Lessard, prezident Hydro-Québec. 24. augusta 2001 bola premiérovi Lesageovi odhalená busta v prednej časti budovy. Od júna 2017 nesie budova jeho meno.
Opis.
Budova má výšku 110 metrov a 27 nadzemných podlaží.
Na vyhrievanie budovy firma používa teplo vyprodukované transformačnou stanicou v zadnej časti. Stačí to do teplôt vyšších ako -27°C.
"Lumière et mouvement dans la couleur".
Foyer budovy obsahuje mural so svetielkami, podľa Hydro-Québec trvá 175 000 rokov než sa svetielka rozsvietia v rovnakom obrazci. Jeho autorom je Jean-Paul Mousseau.
Zoznam prefektov Kongregácie pre katolícku výchovu

Toto je zoznam prefektov Kongregácie pre katolícku výchovu a kongregácií, ktoré boli jej predchodcami (od reformy pápeža Leva XII. v roku 1824).
Meno prefekta (rok pôsobenia)
Stefan Löfven

Kjell Stefan Löfven (* 21. júl 1957, Štokholm, Švédsko) je švédsky politik a od októbra 2014 predseda vlády Švédskeho kráľovstva. V roku 2012 sa stal predsedom Sociálnodemokratickej strany a z titulu lídra najsilnejšieho opozičného subjektu bol do roku 2014 vodcom opozície.
Pôvodne pracoval ako zvárač. V zamestnaní sa stal aktívnym členom odborovej organizácie a postupne sa vypracoval na predsedu veľkého odborového zväzu IF Metall, na ktorého čele stál v rokoch 20062012.
Životopis.
Narodil sa v Štokholme, ako desaťmesačný bol umiestnený do sirotinca. Neskôr bol v pestúnskej starostlivosti rodiny žijúcej v stredošvédskej obci Sunnersta, ktorá je súčasťou komúny Sollefteå. Podľa dohody ho mali pestúni odovzdať späť do starostlivosti biologickej matke, keď k tomu bude spôsobilá, nikdy k tomu však nedošlo. Po stretnutí s bratom zistil, že sa jeho priezvisko píše Löfven, hoci dovtedy uprednostňoval tvar Löfvén a preto sa táto forma objavila v evidencii švédskeho obyvateľstva. Pestúnsky otec Ture Melander (19262003) pracoval ako drevorubač a neskôr továrenský robotník. Pestúnska matka Iris Melanderová bola zamestnaná v úlohe opatrovateľky.
Po ukončení strednej školy v Sollefteå si urobil kurz zvárania. Neskôr na univerzite v Umee (Umeå universitet) študoval odbor sociálnej starostlivosti. Po troch semestroch školu opustil.
V novembri 2003 sa oženil s Ullou Margarétou Arvidssonovou (* 1951), členkou odborovej organizácie vo firme "Hägglunds &amp; Söner", kde Löfven pracoval ako zvárač. Z predchádzajúceho zväzku mala dve deti.
Politická kariéra.
Od roku 2006 pôsobil vo výkonnej rade švédskej sociálnej demokracie, kam zasadol krátko po voľbe za predsedu IF Metall. Po rezignácii straníckeho šéfa Håkana Juholta bol spomínaný ako jeho nástupca na predsedu tohto ľavicového subjektu. Dňa 27. januára 2012 sa stal predsedom sociálnych demokratov a súčasne tiež vodcom opozície.
Predseda vlády.
Potom, čo sociálna demokracia zvíťazila v parlamentných voľbách, ktoré sa konali 14. septembra 2014, sa jej líder Löfven stal hlavným kandidátom na premiérsky post. Predseda švédskeho parlamentu, Riksdagu, ho navrhol do úradu predsedu vlády a 2. októbra 2014 jednokomorový zákonodarný zbor návrh schválil. O deň neskôr menoval kráľ Karol XVI. Gustáv dvojkoaličnú Löfvenovu vládu, tvorenú sociálnymi demokratmi a zelenými.
Juilliard School

Juilliard School je americká umelecká škola v New Yorku, jedna z najvýznamnejších na svete. Poskytuje vzdelanie v odbore hudobnom, tanečnom a dramatickom.
Dejiny.
Škola vznikla v roku 1905 ako "Institute of Musical Art" s cieľom stať sa vzdelávacou inštitúciou takej úrovne ako známej školy v Európe, kam dovtedy odchádzali najtalentovanejší americkí hudobníci študovať. V roku 1924 založili správcovia pozostalosti po Augustovi Juilliardovi, bohatom textilnom obchodníkovi, ktorý odkázal veľký majetok na rozvoj hudby, nadačnú školu "Juilliard Graduate School", ktorá mala pomáhať nadaným študentom dokončiť vzdelanie. O dva roky neskôr došlo k zlúčeniu oboch škôl a bola vytvorená "Juilliard School of Music".&lt;br&gt;
V roku 1951 sa zameranie školy rozšírilo o tanečný odbor a v roku 1968 o odbor dramatický, čo malo za následok zmenu v názve na "The Juilliard School". Od roku 1969 má škola sídlo v "Lincoln Center", najvýznamnejšom kultúrnom centre New Yorku.
Joyce Bandová

Joyce Bandová (, rod. Mtila; * 12. apríl 1950, Zomba, Malawi) je malawijská politička, bývalá prezidentka Malawi a prvá žena na tejto pozícii v dejinách krajiny.
V rokoch 2006 - 2009 bola ministerkou zahraničných vecí, v rokoch 2009 — 2012 viceprezidentkou krajiny. Roku 2011 založila liberálnu "Ľudovú stranu" ("People's Party"), keď opustila "Democratic Progressive Party". 
Od 7. apríla 2012 do 31. mája 2014 bola prezidentkou Malawi. 
Je známa svojím bojom za práva žien, ktorý podporuje aj jej nadácia "Joyce Banda Foundation". 
Časopis "Foreign Policy" ju v roku 2013 zaradil medzi 100 najvplyvnejších intelektuálov sveta. Časopis "Forbes" ju v roku 2012 označil za 47. najmocnejšiu ženu sveta a najmocnejšiu ženu v Afrike. a v roku 2014 za 40. najmocnejšiu ženu sveta a najmocnejšiu ženu v Afrike.
V novembri 2016 oznámila úmysel kandidovať v prezidentských voľbách v roku 2019.
Trofej

Trofej môže byť:
Elmer Bernstein

Elmer Bernstein (* 4. apríl 1922, New York, New York, USA† 18. august 2004, Ojai, Kalifornia) bol americký hudobný skladateľ a dirigent.
Preslávil sa najmä ako autor filmovej a scénickej hudby. Počas svojho kariéry zložil hudbu k vyše 200 filmom a televíznym dielam. Trinásťkrát bol nominovaný na Oscara, z toho len raz uspel. Medzi jeho najznámejšie filmové melódie patrí najmä hudba k legendárnemu americkému westernu "Sedem statočných". Jeho filmová hudba je charakteristická najmä užívaním nekonvenčných synkopovaných rytmov. 
Od roku 1996 má svoju hviezdu na známom hollywoodskom chodníku filmovej slávy.
Sofia Coppolová

Sofia Coppolová (; * 14. máj 1971, New York, New York, USA) je americká režisérka, scenáristka, producentka a herečka.
Je dcérou významného režiséra Francisa Forda Coppolu. Jej bratrancom je herec Nicolas Cage a tiež herec a spevák Robert Schwartzman. 
Za scénár k filmu "Ztraceno v překladu" získala v roku 2004 Oscara i Zlatý glóbus za najlepší scenár a v roku 2005 Césara za najlepší zahraničný film. Je prvou Američankou a treťou ženou v histórii nominovanou na Oscara za réžiu.
27. augusta 2011 sa v Taliansku vydala za francúzskeho rockového speváka Thomasa Marsa, s ktorým má už dve dcéry.
Lišiak

Lišiak môže byť:
Alexandre do Nascimento

Alexandre do Nascimento (* 1. marec 1925, Malanje, Angola† 28. september 2024, Luanda, Angola) bol angolský kardinál, emeritný arcibiskup Luandy.
Životopis.
Narodil sa v meste Malanje. Po štúdiách v rodnej Angole odišiel študovať do Ríma na Pápežskú univerzitu Gregoriana. Za kňaza ho vysvätil dňa 20. decembra 1952 arcibiskup a neskorší kardinál Luigi Traglia. Po návrate do vlasti učil v seminári dogmatickú teológiu.
Po vypuknutí angolskej vojny proti portugalskej koloniálnej nadvláde musel v roku 1961 opustiť Angolu. Medzi rokmi 19611971 pôsobil v Portugalsku. Do kňazskej služby v Angole sa mohol vrátiť v roku 1971.
Pápež Pavol VI. ho v auguste 1975 vymenoval za biskupa v rodnom Malanje. Svätenie prijal 31. augusta 1975 z rúk apoštolského delegáta v Angole, arcibiskupa Giovanniho de Andrea. O dva roky neskôr, 3. februára 1977 bol menovaný za arcibiskupa Lubanga. Počas jeho pastoračnej služby v Angole stále prebiehali vnútorné boje v dôsledku ktorých ho v októbri 1982 počas pastoračnej návštevy uniesli povstalci. O mesiac neskôr ho aj na základe výzvy Jána Pavla II. zo zajatia prepustili. Krátko nato, 2. februára 1983 ho Ján Pavol II. kreoval za kardinála s titulárnym kostolom "S. Marco in Agro Laurentino". 16. februára 1986 bol menovaný za arcibiskupa Luandy. V tomto úrade pôsobil do 23. januára 2001.
Nezúčastnil sa ako volič žiadneho konkláve, keďže dosiahol vek 80 rokov niekoľko týždňov pred začiatkom konkláve, ktoré zvolilo za pápeža Benedikta XVI..
Zomrel 28. septembra 2024 vo veku 99 rokov v Luande v Angole. V čase úmrtia bol najstarším členom kardinálskeho kolégia.
Modelová chémia

Modelová chémia (chémia teoretického modelu) sa v kvantovej chémii definuje ako objektívny, jednoznačne definovaný a jednotne použiteľný teoretický model na výpočet vlastností chemického systému. Praktickou limitou jeho použiteľnosti je len kapacita počítača. Tento princíp má niekoľko dôsledkov.
Modelová chémia musí mať ďalšie dôležité vlastnosti:
Isaias Afwerki

Isaias Afwerki (ኢሳይያስ ኣፍወርቂ. * 2. februára 1946 Asmara) je prezident Eritrey. 
Pochádza z chudobnej rodiny tigrajskej národnosti, mal osem súrodencov. Jeho bratrancom bol etiópsky prezident Meles Zenawi. Študoval inžiniersky odbor na Univerzite Addis Abeba, odkiaľ v roku 1966 odišiel a pridal sa k bojovníkom za nezávislosť Eritrei, ktorá bola od roku 1952 súčasťou Etiópie a v roku 1962 bola zbavená autonómie. Bol odoslaný do Číny na školenie v metódach podzemného boja, od roku 1970 bol členom vedenia Eritrejského oslobodzovacieho frontu a na kongrese v roku 1987 bol zvolený jej generálnym tajomníkom. Po víťazstve nad prosovietskym etiópskym režimom v roku 1991 sa na základe referenda v roku 1993 stala Eritrea samostatným štátom a Afwerki získal funkciu prezidenta. V roku 1994 sa Eritrejský oslobodzovací front premenoval na Ľudový front za demokraciu a spravodlivosť, ktorý je podľa ústavy prijatej roku 1997 jedinou legálnou politickou stranou v krajine. Za celých dvadsaťpäť rokov Isaias Afwerki neobhajoval funkciu vo voľbách a vládne ako diktátor. Najdôležitejšou silou v krajine je armáda - v rokoch 1998 až 2000 prebiehala eritrejsko-etiópska vojna o sporné pohraničné územie, ktorú ukončila až dohoda medzi oboma štátmi v roku 2018. Miera slobody slova patrí k najnižším na svete, podľa odhadov Amnesty International je držaných vo väzení bez súdu okolo desiatich tisícov politických odporcov, za Afwerkiovej vlády utieklo z krajiny okolo päť percent Eritrejčanov.
Je ženatý a má tri deti. Hlási sa k Eritrejské pravoslávnej cirkvi.
Variačná metóda

Variačná metóda je založená na variačnom princípe (aj princíp najmenšieho účinku). Používa sa v kvantovej mechanike na numerické riešenie Schrödingerovej rovnice v rámci Harteeho-Fockovej metódy.
Bayraktar

Bayraktar môže byť:
Émilie du Châtelet

Gabrielle Émilie Le Tonnelier de Breteuil, markíza du Châtelet (* 17. december 1706, Paríž, Francúzsko† 10. september 1749, Lunéville) bola francúzska matematička, fyzička, filozofka a osvietenkyňa.
Najvýznamnejšie sú jej práce fyzikálne ("Institutions de physique"), jej poňatie kinetickej energie podľa niektorých komentátorov anticipuje relativistické poňatie Einsteinove. V práci "Dissertation sur la nature et la propagation du feu" predpovedala infračervené žiarenie.
Do francúzštiny preložila Newtonov spis "Principia Mathematica" i "Bájku o včelách" Bernarda Mandevilla v predslove ktorej podporavala vzdelávanie žien.
Napísala tiež filozofický spis "Discours sur le bonheur", ktorý sa tiež zameriaval na ženskú otázku. Vo svojich prácach oponovala Johnovi Locke. Venovala sa tiež výkladu Biblie ("Examen de la Genèse, Examen des Livres du Nouveau Testament").
Bola tiež známa ako milenka filozofa Voltaira. Ten žil nejaký čas na jej vidieckom sídle v Cirey-sur-Blaise v jej priazni (za súhlasu tolerantného manžela markíza Florent-Claude du Chastellet-Lomonta). S Voltaireom aj spoločne vedecky pracovali. Voltaire o nej v liste Fridrichovi II. Veľkému napísal, že je "veľkým mužom, ktorý má jedinú vadu - že je ženou". Mala však aj iných milencov, s tým posledným, básnikom Jeanom Françoisom de Saint-Lambertom, otehotnela a niekoľko dní po pôrode zomrela, pravdepodobne na horúčku šestonedieľok.
Fínska skladateľka Kaija Saariaho o nej napísala operu "Émilie".
Olympia (Paríž)

Olympia je koncertná sála v Paríži na "Boulevard des Capucines" v 9. obvode. Je najstarším podnikom tohto druhu v meste, ktorý dodnes funguje. Sála má kapacitu 1 9852 824 miest.
Dejiny.
V roku 1888 Joseph Oller (zakladateľ zábavného podniku Moulin Rouge) začal na "Boulevard des Capucines" prevádzkovať horskú dráhu. Po zákaze tejto činnosti z bezpečnostných dôvodov (dráha bola drevená a úrady sa obávali požiaru) otvoril v dome č. 28 dňa 12. apríla 1889 koncertnú sálu pod názvom "Olympia".
Podnik sa stal čoskoro populárny a vystupovali tu významní umelci tej doby ako La Goulue a v nasledujúcich desaťročiach Mistinguett, Marie Dubas, Fréhel, Josephine Baker, Damia alebo Yvonne Printemps. Okrem hudby a spevu sa tu konalo aj množstvo ďalších predstavení ako akrobacia, balet alebo opereta. Ale keď doba veľkých hviezd pominula, bola sála v roku 1929 premenená na ziskovejšie kino.
Po druhej svetovej vojne prevzal Olympiu riaditeľ Bruno Coquatrix a v roku 1952 ju obnovil pre koncerty. Kino zostalo jej súčasťou až do roku 1987. Prvé predstavenie sa konalo vo februári 1954. Pri tejto príležitosti vystúpil Gilbert Bécaud, vtedy ešte ako predspevák Lucienne Delyleovej.
O 40 rokov neskôr hrozila objektu demolácia a na jeho mieste mal vzniknúť parkovací dom. Avšak 7. januára 1993 bola stavba vyhlásená za historickú pamiatku. Následne bola počas dvojročnej stavebnej činnosti renovovaná fasáda a za ňou, niekoľko metrov ďalej vzhľadom na pôvodné umiestnenie, nanovo postavená identická sála s interiérom ozdobeným tradične do červena.
Umelci v Olympii.
Po druhej svetovej vojne tu vystúpilo veľa známych francúzskych i zahraničných umelcov.
Medellín

Medellín je veľkomesto v Kolumbii, správne stredisko departmentu Antioquia. S počtom 2 464 322 obyvateľov, v roku 2015, to je druhé najväčšie kolumbijskej mesto po Bogote. 
Mesto leží na brehoch rieky Medellín v Aburrajskom údolí ("Valle de Aburrá") v priemernej nadmorskej výške 1500 metrov v pohorí Centrálne Kordillery. V histórii sa mesto nazývalo "Aburrá de los Yamesíes, San Lorenzo de Aburrá, San Lorenzo de Aňa, Valle de San Bartolomé, Villa de la Candelaria de Medellín a Medellín". Každoročne sa tu už od roku 1957 organizuje v auguste Festival kvetov "La Feria de Las Flores."
Názov.
Aburrajské údolie uvideli Španieli prvýkrát v auguste 1541. Mestu vzniknutému živelne v prvej polovici 17. storočia vybral meno don Pedro Portocarrero y Luna, predseda "Rady pre Indiu" podľa mesta Medellín v provincii Badajoz v španielskej Extremadure. 22. novembra 1674 kráľovná-regentka Mária Anna Habsburská (v zastúpení svojho syna Karola II.) vydala kráľovský výnos ktorým potvrdila založenie mesta pod názvom Villa de Nuestra Señora de la Candelaria de Medellín.
Podnebie.
Podnebie je (vzhľadom k zemepisnej šírke) relatívne chladné, čo je dané nadmorskou výškou. Podnebie je charakterizované skôr ako vlhké subtropické. Priemerná teplota je 22 ° C a v dôsledku blízkosti k rovníku v priebehu roka takmer nekolíše. Teploty a pohybujú od 10 do 30 ° C.
Doprava.
Medellín disponuje medzinárodným letiskom "Aeropuerto Internacional José María Córdova". Verejnú dopravu zabezpečuje metro, električky a autobusy. Vzhľadom k topografii mesta tu zároveň existuje niekoľko lanoviek (Metrocable), ktoré sú súčasťou mestskej hromadnej dopravy.
Albert Sabin

Albert Bruce Sabin (* 26. august 1906, Białystok, Poľsko† 3. marec 1993, Washington, USA) bol americký lekár-imunológ.
Životopis.
Narodil sa v Białystoku na území vtedajšej Ruskej ríše rodičom Jacobovi Sapersteinovi a Tillie Krugmanovej. V roku 1921 emigroval s rodinou do New Yorku. 
V roku 1931 ukončil štúdium medicíny na New York University.
Vynašiel orálne podávanú vakcínu proti detskej obrne, ktorá tak nahradila staršiu, injekčne podávanú vakcínu Jonasa Salka. Sabinova vakcína vznikla roku 1962 (Salkova v roku 1954) a okrem jednoduchšej aplikácia bola efektívnejšia a mala dlhší účinok. Pri zavádzaní vakcíny musel Sabin zviesť boj s "Public Health Service", ktorá dlho preferovala Salkovu vakcínu, takže zatiaľ čo Sovieti Sabinovu vakcínu už masívne využívali (predovšetkým zásluhou sovietskeho mikrobiológa Michaila Chumakova), bežným Američanom nebola dostupná.&lt;br&gt;
Vyvinul aj lieky proti encefalitíde a horúčke dengue. Okrem toho skúmal možný vplyv niektorých vírusov na vznik niektorých foriem rakoviny. 
V roku 1970 získal National Medal of Science, roku 1986 Presidential Medal of Freedom.
Franz Planer

Franz Planer, rodným menom František Plánička, (* 29. marec 1894, Karlove Vary† 10. január 1963, Hollywood, Kalifornia, USA) bol americký filmový kameraman českého pôvodu, trojnásobný držiteľ ocenenia Zlatý glóbus, päťkrát nominovaný na cenu Americkej filmovej akadémie Oscar.
S prácou kameramana začínal najprv vo Viedni a Paríži, v rokoch 1920 až 1930 točil v Nemecku a neskôr aj v ďalších miestach Európy. Od roku 1937 potom natrvalo pracoval iba v americkom Hollywoode. 
Počas svojho kariéry nakrútil približne 130 filmov, medzi inými napríklad snímky "Veľká zem", "Prázdniny v Ríme" alebo "Raňajky u Tiffanyho" a ďalšie.
Zoznam filmových článkov/9

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
9-.
9-1-1 (seriál)
Nora (skrýša)

Nora je obydlie divokých zvierat, ktoré je vyhrabané v krajine. Slúži ako úkryt a priestor pre vyvádzanie mláďat. Skladá sa z jednej alebo viacerých vstupných chodieb a jednej alebo niekoľkých komôrok.
Vodné zvieratá majú niekedy vstupy do nôr pod vodnou hladinou.
Pojem "nora" sa používa typicky u cicavcov, ďalej sa používa u vtákov hniezdiacich napríklad v hlinitých alebo piesočnatých brehoch riek. V hniezdnych norách hniezdia napr. brehuľa obyčajná, rybárik riečny, včelárik zlatý, kuvik obyčajný.
Holyhead

Holyhead (walesky "Caergybi") je najväčšie mesto na britskom ostrove Anglesey na severe Walesu. V roku 2011 tu žilo 11 431 obyvateľov.
V roku 1927 sa tu konal festival "National Eisteddfod of Wales".
Nachádza sa tu veľký prístav. Pobrežná železnica severného Walesu spája mesto s anglickým Crewe. Začína a končí tu chodník Anglesey Coastal Path okolo ostrova. Mesto je sídlom futbalového klubu Holyhead Hotspur F.C.
Ján Tahy

Ján Tahy (maď. "Tahy János") môže byť:
Johann Wilhelm Ritter

Johann Wilhelm Ritter (* 16. december 1776, Samitz bei Haynau, Poľsko)† 23. január 1810, Mníchov, Nemecko) bol nemecký chemik, fyzik a filozof. Objavil ultrafialové žiarenie a zostrojil prvý akumulátor..
Objav ultrafialového žiarenia.
Ritter vykonal rozklad svetla optickým hranolom a na rôzne miesta ukladal prúžky papiera namočené do roztoku chloridu strieborného. Prúžky najviac sčerneli za fialovým koncom spektra a Ritter tak objavil, že sem dopadá žiarenie, ktoré nazval "dezoxidačné" svetlo. Názov ultrafialové žiarenie dostalo až v 19. storočí.
Ján Tahy (maliar)

Ján Tahy (, ; * 1865† 1928, Spojené štáty) bol americký figurálny maliar, pôvodom z Uhorska (resp. Rakúsko-Uhorska).
Študoval v Budapešti a v zahraničí. V roku 1893 v Prešove usporiadal výstavu vlastných malieb a kresieb, ktorá bola prvou individuálnou výstavou na území Slovenska. Následne (ešte v 90. rokoch) emigroval do Spojených štátov a usadil sa v New Yorku.
Perth (Škótsko)

Perth je mesto v Škótsku ležiace na rieke Tay, západne od mesta Dundee.
Bývalé kráľovské mesto je správnym centrom kraja Perth a Kinross. V roku 2012 tu žilo 47 180 obyvateľov
Kolding

Kolding je mesto a prístav v Dánsku. Nachádza sa pri fjorde Kolding v regióne Syddanmark (Južné Dánsko). V roku 2014 malo 58 021 obyvateľov a bolo tak siedmym najväčším mestom Dánska. 
K pamätihodnostiam patrí bývalý kráľovský hrad Kolding ("Koldinghus"), ktorý postavil v roku 1248 kráľ Erik V. Roku 1808 vyhorel, ale bol zrenovovaný. Na hrade je dnes múzeum ("Museet på Koldinghus") a býva využívaný dánskou vládou k slávnostným príležitostiam. &lt;br&gt;
Kostol sv. Mikuláša ("Sankt Nicolai") pochádza takisto zo 13. storočia. V múzeu "Trapholt" je expozícia moderného dánskeho umenia. 
Ide o dôležitý dopravný uzol, obchodné a priemyselné centrum. Rozvinuté je najmä strojárstva a lodiarstve.
Almería

Almería je prístavné mesto v španielskej Andalúzii, centrum rovnomennej provincie, medzi Granadou a Murciou. Mesto je obklopené horami s horúcim a suchým polopúštnym podnebím. V roku 2017 tu žilo 195 389 obyvateľov | ich počet v posledných rokoch rýchlo zvyšujú prisťahovalci, predovšetkým z blízkeho Maghrebu. Z miestneho prístavu plávajú lode do španielskej Melilly, marockého Nadoru a ďalej do alžírskeho Ghazaoueta a Orana.
Názov bol prevzatý z arabčiny: المرية ("al-Maríjja") sa odvodzuje od مرأى ("mara'à"), čo znamená vyhliadku čí stráž, lebo prvotnou funkciou miesta bolo stráženie miestnej zátoky. Mesto vzniklo roku 955, kedy dal osadu opevniť córdobský kalif Abd ar-Rahmán III. Definitívne ju od Arabov dobyli až Katolícke Veličenstvá v roku 1489.
V meste a okolí sa natáčalo veľké množstvo filmov a seriálov. V roku 1965 sa tu natáčal film "Pro pár dolarů navíc", "Barbar Conan" (1982), "Lawrence z Arábie" (1962), "Indiana Jones a posledná krížová výprava" (1989) a iné.
Dnes sa okolo mesta rozprestierajú pareniská, ktoré zaberajú plochu okolo . Pestujú sa v nich trvanlivé paradajky, uhorky, papriky a iné druhy zeleniny určené pre európsky trh.
V decembri 2017 došlo niekoľko kilometrov severne od mesta k zemetraseniu o sile 3,5.
United States Census Bureau

United States Census Bureau (USCB, "Americký úrad pre sčítanie ľudu", oficiálne Bureau of the Census) je federálna agentúra USA ktorej hlavným cieľom je vykonávať každých desať rokov sčítanie obyvateľstva. Okrem toho vykonáva rôzne iné sčítania a prieskumy. Spadá pod skupinu federálnych agentúr zvanú "Federal Statistical System of the United States" ("federálny štatistický systém"), ktorá je zodpovedná za poskytovanie štatistických dát o obyvateľstve a ekonomike.
Agentúra vznikla v roku 1903, v roku 2015 mala okolo 12 zamestnancov. Sídlom USCB je Suitland v štáte Maryland.
Atari ST

Atari ST je 16/32-bitový počítač.
Hardvér.
Procesor
Pamäť
Video
Audio
Diskové jednotky
Thomas Stafford Williams

Thomas Stafford Williams (* 20. marec 1930, Wellington, Nový Zéland – † 22. december 2023, Waikanae) bol novozélandský kardinál, emeritný arcibiskup Wellingtonu.
Životopis.
Narodil sa vo Wellingtone. Vyštudoval obchod a krátko pracoval ako účtovník. V roku 1954 sa rozhodol pre štúdium teológie, najprv na Novom Zélande, neskôr bol vyslaný na štúdiá na Pápežsku univerzitu Urbaniane v Ríme. Tam ho aj 20. decembra 1959 vysvätil za kňaza kardinál Gregorio Pietro Agagianian. Po návrate na Nový Zéland pôsobil v pastorácii, niekoľko rokov aj ako misionár v Samoe.
V roku 1979 zomrel wellingtonský arcibiskup kardinál Reginald Delargey a za jeho nástupcu pápež Ján Pavol II. menoval Thomasa Stafforda Williamsa. Za biskupa ho vysvätil pomocný biskup Wellingtonu Owen Snedden 20. decembra 1979, čiže presne dvadsať rokov po kňazskej vysviacke. V roku 1995 sa stal aj vojenským ordinárom Nového Zélandu. Pápež Ján Pavol II. ho dňa 2. februára 1983 menoval kardinálom s titulárnym kostolom "Gesù Divin Maestro alla Pineta Sacchetti". Deň po dosiahnutí kánonického veku 75 rokov, 21. marca 2005, prijal pápež Ján Pavol II. žiadosť Williamsa o uvoľnenie z funkcie a jeho nástupcom sa stal John Atcherley Dew.
Ako volič sa zúčastnil konkláve, ktoré zvolilo pápeža Benedikta XVI.. Za mnohé zásluhy v prospech Nového Zélandu a jeho obyvateľov, najmä v sociálnej oblasti, a prácu pre Maoriov mu bolo udelené najvyššie novozélandské štátne vyznamenanie, "Rád Nového Zélandu".
Zomrel 22. decembra 2023 vo Waikanae.
Tahy

Tahy (prechýlený ženský variant Tahyová) je priezvisko so zaznamenaným rozšírením na Slovensku a v Spojených štátoch.
Na Slovensku sa v roku 1995 vyskytovalo 13 nositeľov tohto priezviska a to v Bratislave (mestské časti Staré Mesto, Petržalka a Ružinov), Košiciach (mestská časť Juh) a v obciach Haniska v okrese Košice-okolie a Bystré v okrese Vranov nad Topľou. V Spojených štátoch bolo podľa sčítania obyvateľstva z roku 1920 rozšírené v štátoch Pensylvánia a Missouri.
Teide

Teide môže byť:
Kráľovská švédska akadémia vied

Kráľovská švédska akadémia vied () je jedna z kráľovských akadémii vo Švédsku. Je to nezávislá mimovládna vedecká organizácia ktorej cieľom je podpora vedy, predovšetkým prírodných vied a matematiky.
Akadémiu založili v roku 1739 prírodovedec Carl Linné, merkantilista Jonas Alströmer, inžinier Mårten Triewald a politík Anders Johan von Höpken. Bola vytvorená po vzore britskej Royal Society a francúzskej Académie des sciences.
Výbory Akadémie okrem iného vyberajú laureátov medzinárodných cien:
Atari 5200

Atari 5200 je herná konzola, ktorá mala nahradiť zastarávajúci model Atari 2600. Na trh sa dostala v roku 1982. V predaji bola iba na americkom kontinente a preto existuje iba NTSC verzia. Konzola nebola predajne úspešná.
Systém vychádza z počítača Atari 400 a tak nie je kompatibilný so svojim predchodcom, čo bolo kritizované. Ako ovládače sa používajú analógové joysticky kombinované s numerickou klávesnicu. Dokúpiť sa dal tiež trackball. 
Pre konzolu bolo pôvodne vydaných 82 hier. V súčasnej dobe sú stále nadšencami vyvíjané hry nové.
Atari Jaguar

Atari Jaguar je herná konzola, ktorá bola inzerovaná ako prvý 64-bitový herný systém. Konzola mala na trhu súperiť so systémami ako Sega Mega Drive a Super Nintendo Entertainment System. Systém ale nebol tak úspešný, ako si vedenie Atari predstavovalo, čo spôsobilo odchod Atari z herného priemyslu.
Atari Jaguar bol vyvíjaný spoločnosťou Flare II ako jeden z dvoch projektov (druhým bol 32-bitový Panther, ktorý bol opustený v prospech Jaguara).
Konzola sa začala predávať v novembri 1993 za cenu 250 USD. Výrobu zaisťovala IBM. Počas krátkeho života konzola sa v hernej knižnici objavilo len 50 licencovaných hier, plus ďalších 13 hier na Jaguar CD.
Boli tiež oznámené rôzne periférie. Do predaja sa však dostala iba mechanika CD ROM a interface Jag-link, ktorý umožnil prepojenie 2 Jaguarov po sériovej linke. Ostatné periférie sa dostali len do štádia prototypu. Sú to helma virtuálnej reality a modem.
Atari Lynx

Atari Lynx je jedinou prenosnou hernou konzolou od Atari.
Lynx bol pôvodne vyvinutý firmou Epyx, ktorá ale nemala dosť prostriedkov na zahájenie predaja, a tak hľadala silnejšieho partnera, ktorý by bol schopný predaj zaistiť. Našla ho vo firme Atari.
Lynx má ako prvá príručná konzola farebný LCD zobrazovač, ktorý je navyše podsvietený. Unikátna je možnosť obrátiť jeho zobrazovanie a tým sprístupniť konzolu pre ľavákov. Ďalším zlepšením je sériový komunikačný port, pomocou ktorého je možné prepojiť až 16 Lynxov.
Lynx bol vyrábaný v dvoch prevedeniach. Neskoršia verzia, označovaná aj ako MK II, má zmenšený design, stereo zvuk a možnosť vypnúť podsvietenie LCD a tým šetriť napájaciu batériu.
Je napájaný 6 AA batériami, ktoré ho udržia v prevádzke zhruba 5,5 hodín.
Pre Lynx bolo vydaných okolo stovky hier.
Ohio State University

Ohio State University (doslova v preklade z angl. „Ohijská štátna univerzita“, akronym OSU; do roku 1878 Ohio Agricultural and Mechanical College, doslova „Ohijská vysoká škola poľnohospodárstva a inžinierstva“) je verejná výskumná univerzita v meste Columbus v štáte Ohio v Spojených štátoch.
Bola založená v roku 1870 a v súčasnosti je počtom študentov tretím najväčším univerzitným kampusom v USA. V rámci "U.S. News &amp; World Report" je hodnotená ako najlepšia verejná univerzita v štáte Ohio a radí sa medzi 130 najlepších svetových univerzít a 60 najlepších univerzít v USA.
Dvojplošník

Dvojplošník je „letún s dvomi nepohyblivými nosnými plochami (krídlami), umiestnenými približne nad sebou“.
Osobitným druhom dvojplošníka je jedenapolplošník.
Parametre, ktoré charakterizujú dvojplošník sú: presah a svetlosť krídiel, stupňovitosť a jej uhol.
Oproti jednoplošníku má aerodynamicky väčší odpor, vyskytoval sa najmä pred rozšírením samonosnej konštrukcie lietadiel.
Konformér

Konforméry sú konformačné izoméry, ktoré sú minimami potenciálnej energie. Konformácie všeobecne popisujú geometrické usporiadanie atómov v molekule, ktoré sa líšia otočením okolo jednoduchej väzby. Ako konforméry sa potom označujú také konformácie, ktoré prislúchajú lokálnym alebo globálnym minimám potenciálnej energie. Niektoré zdroje ako konfoméry uvádzajú i maximá potenciálnej energie.
Niekedy sa používa aj označenie konformačný izomér alebo rotamér. Najčastejšie sa táto terminológia používa pri organických uhľovodíkoch. 
Príklady.
Medzi významné príklady konformérov patrí etán (má zošikmenú a zaclonenú konformáciu, pričom zošikmená konformácia je konformérom) a cyklohexán (ktorého konforméry sú stolička a skrížená vanička; pozri aj konformácia cyklohexánu).
Salva Kiir Mayardit

Salva Kiir Mayardit (* 13. september 1951) je prezident republiky Južný Sudán.
Pochádza z kmeňa Dinka. V mladosti vstúpil do milície Anyanya, bojujúcej za práva černošského a kresťanského obyvateľstva v južnej časti Sudánu. Po podpísaní prímeria s centrálnou vládou v roku 1972 slúžil v sudánskej armáde. V roku 1983 sa stal bojovníkom Sudánskej ľudovo-oslobodzovacej armády, ktorú založil John Garang na protest proti porušovaniu dohôd zo strany chartúmskych politikov. Keď bola v roku 2005 uzatvorená dohoda o federalizácii Sudánu, stal sa Garang prezidentom autonómneho juhosudánskeho štátu a Kiira menoval svojim zástupcom. Po Garangovej smrti pri leteckom nešťastí Kiir získal funkciu juhosudánskeho prezidenta a sudánskeho viceprezidenta. Bol zástancom úplnej nezávislosti juhu: vyhlásil, že je lepšie žiť vo vlastnom štáte než byť v Sudáne občanmi druhej kategórie. Jeho sen sa naplnil po referende v januári 2011, v ktorom hlasovalo pre odtrhnutie cez 98% juhosudánskych voličov. 9. júla 2011 tak vznikol nový štát a Salva Kiir Mayardit sa stal jeho hlavou.
Vo funkcii musel čeliť hospodárskym problémom vojnou zničenej krajiny, pohraničním sporom so Sudánom i opozícii zo strany viceprezidenta Rieka Machara, ktorého podporovali menšinoví Nuerovia. Spory vyvrcholili v júli 2013 rozpustením vlády, po ktorých nasledovali vážne násilnosti, ktoré mohli prerásť do občianskej vojny.
Označuje sa za veriaceho katolíka, abstinenta a nefajčiara. Zaujímavý je jeho zvyk nosiť pri slávnostných príležitostiach kovbojský klobúk, ktorý údajne dostal od Georgea W. Busha.
Docent (rozlišovacia stránka)

Docent môže byť:
Autoškola (seriál)

Autoškola je slovenský komediálny seriál TV Markiza, ktorý mal premiéru 7. januára 2019.
USA Today

USA Today je druhý najpredávanejší americký denník, ktorý založil 15. novembra 1982 Al Neuharth, a dnes ho vlastní "Gannett Company."
USA Today je konkurentom denníka "The Wall Street Journal" v súperení o pozíciu najvydávanejších novín v Spojených štátoch. Podľa "Audit Bureau of Circulations" tlačovina mala náklad 1,8 milióna kusov v marci 2012 v porovnaní s "The Wall Street Journal", ktorý mal náklad 2,1 milióna kusov, avšak tento údaj zahŕňa 400 tisíc platených on-line účastníkov. USA Today zostáva najväčším vydavateľom tlačených novín v Spojených štátoch a je distribuovaný do päťdesiatich štátov. Často je v hoteloch a na letiskách rozdávaný medzi zákazníkmi.
Slant Magazine

Slant Magazine je americký internetový časopis založený v roku 2001, ktorý prináša recenzie a hodnotenia z hudby, divadla, filmu, televíznych relácií, DVD alebo videohier. Robí tiež rozhovory s umelcami a referuje o filmových festivaloch.
Hudobná tematika sa spočiatku orientovala predovšetkým na pop music. Následne sa zvýšil podiel nezávislej hudby a country. Od počiatku vojny v Iraku sa obsah viac venoval politickým otázkam a súvislostiam, čo vyústilo do založenia samostatnej politickej sekcie.
A. O. Scott z denníka "The New York Times" opísal magazín ako "zásobáreň vášnivých a často pichľavých popkultúrnych analýz".
Časopis používa dve škály hodnotenie:
2019 vo vede

Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v vede v roku 2019.
Michal Škrabák

Prof. Ing. Michal Škrabák, DrSc. (* 23. december 1911, Veľký Bysterec† 30. november 1976, Bratislava) bol slovenský strojárenský inžinier, vedec v odbore konštrukcií strojov a zariadení chemického a celulózo-papierenského priemyslu a profesor.
Životopis.
Narodil sa vo Veľkom Bysterci, v súčasnosti časť Dolného Kubína. Po absolvovaní 3-ročnej učňovskej školy v rodisku študoval na priemyselnej škole strojníckej v Bratislave. Po maturite v roku 1936 sa rozhodol pre štúdium technických vied na Vysokej škole technickej v Brne, odbor strojného inžinierstva. Štúdium dokončil roku 1941 na SVŠT v Bratislave.
Po ukončení štúdia pracoval vo viacerých podnikoch strojárskeho a celulózo-papierenského priemyslu na Slovensku. Od roku 1952 pôsobil najprv ako externista na Strojníckej fakulte SVŠT, kde sa podieľal na vybudovaní nového študijného odboru „stavba strojov celulózo-papierenského priemyslu“. Od roku 1955 až do svojej smrti bol vedúcim katedry chemických strojov a zariadení. V rokoch 1957 - 1959 bol prodekanom a v rokoch 1965 - 1969 dekanom SjF SVŠT.
9. júna 1975 obhájil svoju doktorskú prácu s názvom "Nové procesy a zariadenia na tvorbu vláknitých materiálov z vodných suspenzií medzi dvoma konvergentnými sitami". 30. novembra za tragických okolností zakladateľ a dlhoročný vedúci katedry zomrel. Bol členom TAPPI (Technical Association of Pulp and Paper Industry) so sídlom v New Yorku.
Bol milovníkom a celoživotným podporovateľom rodnej Oravy. V rokoch 1972 - 1976 bol prvým podrichtárom "Obce Oravcov" v Bratislave.
Vedecký prínos.
Zaoberal sa vývojom nových technológií v oblasti potravinárskeho a celulózo-papierenského priemyslu v Česko-Slovensku. Je autorom, vedúcim a členom kolektívov, ktorým bolo udelené 22 československých a 9 zahraničných patentov. Zaoberal sa vývojom strojov pre chemický a potravinársky priemysel. Na výrobu hrubších jednovrstvových a viacvrstvových vláknitých materiálov s kolektívom spolupracovníkov vyvinul a postavil nový typ vertikálneho stroja pomenovaného Multiform, s kolektívom spolupracovníkov vyvinul viacvretenové hyperboloidné šnekové čerpadlo, vysokotlakový laboratórny reaktor ROTAMAG s bezupchávkovým miešadlom a viacero ďalších zariadení pre celulózo-papierenský priemysel.
Základná škola s materskou školou (Sedlice, okres Prešov)

Základná škola s materskou školou sídli v dvojposchodovej budove postavenej v roku 1960 a v pôvodnej historickej budove z roku 1899. Areál základnej školy tvorí ucelený územný celok kde sa nachádza hlavná budova školy, samostatná budova telocvične, objekt školskej jedálne, vlastný zdroj pitnej vody, kanalizácia, futbalové ihrisko, školský pozemok s ovocnými a okrasnými drevinami. Do plne organizovanej základnej školy chodia deti zo spádových obcí Sedlice, Klenov, Miklušovce, Suchá Dolina a Ľubovec. Materská škola sídli mimo areálu základnej školy v historickej budove. Založená bola v roku 1947 má vlastné detské ihrisko a priľahlý ovocný sad. Navštevujú ju deti predškolského veku.
História školy.
Prvý údaj o škole po vzniku Československej republiky hovorí, že jej prvým učiteľom bol Rudolf Rainovský. Prvým správcom (riaditeľom) školy bol Ján Richnavský. V období medzi vojnami dočasne vypomáhali aj mnohé ženy, učiteľky. Jednou z prvých bola Elena Ludányiová. Prvým učiteľom zo sedlických rodákov bol od roku 1945 Metod Kaľavský. V roku 1919 budovu vtedajšieho učiteľského bytu poškodil výbuch vojenského granátu. Prvý názov školy bol Slovenská štátna ľudová škola v Sedliciach. Po skončení druhej svetovej vojny niesla škola názov Národná škola v Sedliciach. V roku 1948 bola zriadená aj druhá škola s názvom Stredná škola v Sedliciach. K ich zlúčeniu pod názvom Osemročná stredná škola v Sedliciach došlo v roku 1953. Od roku 1961 škola fungovala pod názvom Základná deväťročná škola v Sedliciach pri Prešove. Názov Základná škola v Sedliciach platí od roku 1983. Nový právny školský subjekt vznikol v roku 2003 a nesie názov Základná škola s materskou školou Sedlice.
Známe osobnosti, žiaci školy.
Zo žiakov, ktorí chodili do školy ako prví významné postavenie dosiahli:
Medzi žiakov školy patril aj Imrich Vargoško, ktorý bol v rokoch 1944/1945 partizánom a príslušníkom 2. paradesantnej brigády československého armádneho zboru. Neskoršie sa stal vojakom z povolania v ČSĽA kde dosiahol vojenskú hodnosť – podplukovník. Bol nositeľom mnohých vojenských vyznamenaní. Výnimočné je aj zistenie, že z tejto školy najmenej 10 žiakov, z toho jedna žena, sa neskoršie rozhodlo vykonávať vojenskú službu ako svoje povolanie. Dvaja z nich dosiahli vojenskú hodnosť plukovník. Školu od jej vzniku navštevovalo mnoho stoviek žiakov a žiačok nielen zo Sedlíc ale aj z priľahlých obcí. Veľa žiakov školy po jej opustení dosiahlo vysokoškolské alebo stredoškolské vzdelanie, čo je na obec, ktorá má niečo málo cez 1 000 obyvateľov, veľmi pozoruhodné. Medzi žiakmi školy boli alebo sú aj vedci, lekári, kňazi, radové sestry, učitelia, právnici, atď.
Bratislavská pošta

Bratislavská pošta bol časopis, ktorý vychádzal na Slovensku začiatkom 20. storočia.
Vydavateľské údaje.
Časopis vychádzal v Bratislave spočiatku 2x mesačne, neskôr raz mesačne, potom nepravidelne
Eduard Vladimír Tvarožek

Eduard Vladimír Tvarožek, pseudonym "Vladimír Gazda" (* 13. máj 1920, Horný Ďur – † 9. august 1999, Trenčín; pochovaný na Národnom cintoríne v Martine) bol slovenský esperantista, lingvista, učiteľ, redaktor, básnik a prekladateľ.
Profesijný život.
Tvarožek bol stredoškolským učiteľom angličtiny a nemčiny.
Esperantské hnutie.
Tvarožek bol medzinárodne známy pre svoju prácu v esperantskom hnutí, najmä pre svoje výborné jazykové schopnosti, ako učiteľ a funkcionár.
Spoluzaložil a bol členom vedenia Slovenskej esperantskej asociácie, členom vedenia Slovenského Esperantského Inštitútu a šéfredaktorom časopisu "Esperantisto Slovaka".
Ocenenia.
Tvarožek bol viackrát ocenený v Belartaj Konkursoj, literárnej súťaži Svetového esperantského zväzu. V rokoch 1969, 1970 a 1988 boli ocenené jeho pôvodné divadelné hry; v rokoch 1971, 1973 a 1976 jeho pôvodné básne.
Počas 80. ročníka svetového kongresu esperanta v 1995 bol vyhlásený za "Čestného člena UEA".
Tvorba.
Preklady.
Do slovenčiny z esperanta preložil:
Bol tiež jedným z prekladateľov antológie slovenskej literatúry v esperante "Slovaka antologio" (red. Magda Šaturová-Seppová), Bratislava: SPN, 1977. Do esperanta potom preložil divadelnú hru "Mohajra plejdo" (Mohérový pléd, 1966) od Jána Kákoša.
Ďalej prekladal tiež diela Alexyho, Vajanského, Záthureckej ai. Prekladal do angličtiny, nemčiny, esperanta, chorvátčiny, maďarčiny a ruštiny.
Magda Šaturová

Magda Šaturová-Seppová PhDr. (* 4. júl 1929, Bratislava† 10. september 2016, Bratislava) bola slovenská doktorka filozofie, prekladateľka, redaktorka, autorka a esperantistka.
Je známa ako autorka rady učebných pomôcok pre kurzy esperanta a hlavná redaktorka rozsiahleho esperantského diela "Slovaka Antologio" (slovensky "Slovenská antológia").
Životopis.
Vzdelanie.
Navštevovala štátne gymnázium v Novom Meste nad Váhom, kde zmaturovala v 1948. Na Filozofickej fakulte Univerzita Komenského v Bratislave vyštudovala odbor "Anglická literatúra", ktorý ukončila v 1952.
Plynulo ovládala maďarčinu, nemčinu, angličtinu, francúzštinu, esperanto a taliančinu.
Profesijný život.
Šaturová v rokoch 1952-1955 pracovala ako prekladateľka vo vydavateľstve krásnej literatúry Tatran v Bratislave. V rokoch 1955-1986 pracovala v Slovenskom pedagogickom nakladateľstve, kde redigovala jazykové učebnice a slovníky.
Prekladala z angličtiny, maďarčiny a esperanta.
Osobný život.
S manželom Dr. Františkom Šaturom mali deti Tomáša, Magdu a Františka.
Jej najväčším koníčkom bola beletria. Tiež obľubovala hudbu a spev.
Esperantské hnutie.
Ako 16-ročná sa začala učiť esperanto so svojou priateľkou Máriou Tomašovičovou. Už ako 20-ročná viedla kurz esperanta pre dospelých v Česku. Neskôr vyučovala vo viacerých kurzoch a letných školách.
Spoluzaložila a organizovala slovenskú sekciu Medzinárodného združenia katolíckych esperantistov (IKUE). Od 1990 bola národnou reprezentantkou IKUE.
Bola členkou Medzinárodnej akadémie vied v San Maríne.
Presadila vydanie a bola hlavnou redaktorkou "Slovaka Antologio" (slovensky "Slovenská antológia"), prehľadu slovenskej literatúry v esperantskom preklade.
Ocenenia.
Slovenská esperantská asociácia v roku 1987 ocenila Šaturovú "Striebornou medailou".
Počas 89. ročníka svetového kongresu esperanta v roku 2004 bola vyhlásená za "Čestnú členku UEA".
Pu

Pu môže byť:
PU môže byť:
AKK

AKK môže byť:
Iaia z Kyziku

Iaia () bola grécka maliarka v 1. storočí pred Kr. 
Iaia, grécka maliarka z Kyziku, podľa rímskeho spisovateľa Plínia tvorila najmä v Ríme a v Neapole počas rokov mladosti rímskeho vzdelanca M. Varona (narodeného v roku 116 pred Kr.), teda približne na konci 2. a v 1. polovici 1. stor. pred Kr. Okrem maľovania obrazov na vybielené tabule (boli zavesené na stenách v súkromných domoch alebo vo verejných budovách.) zhotovovala aj umelecké rytiny (obrazy) na slonovine.
Maľovala hlavne portréty žien, medzi ktorými vynikal jej veľký obraz znázorňujúci starú neapolskú ženu, alebo autoportrét realizovaný pred zrkadlom. Hovorilo sa, že zarábala viac ako jej mužskí konkurenti (Sopolis a Dionysios), lebo maľovala rýchlejšie a lepšie ako oni.
Predpokladá sa, že jej meno nebolo správne zaznamenané, mohla sa volať aj Lala, Laia alebo Maia, čo sa ale nedá dokázať z dôvodu nedostatku iných písomných zdrojov.
Druhá bitka pri Narviku

Druhá bitka pri Narviku bolo stretnutie námorných síl Royal Navy (Spojené kráľovstvo) a Kriegsmarine (Nemecko) vo fjorde Ofotfjord neďaleko nórskeho Narviku 13. apríla 1940. Bitka sa odohrala ako pokračovanie prvej bitky pri Narviku. V Ofotfjorde sa nachádzalo 8 nemeckých torpédoborcov na ktoré zaútočila flotila britských lodí vedená bojovou loďou "Warspite". Bitka sa skončila jednoznačným víťazstvom britských síl.
Predohra.
Prvá bitka pri Narviku skončila 10. apríla víťazstvom Veľkej Británie. Dva nemecké torpédoborce sa síce pokúsili v noci o únik z fjordu ale po spozorovaní britských lodí hliadkujúcich pri ústí fjordu sa rozhodli pre návrat.
Veľká Británia bola výsledkom prvej bitky povzbudená, ale stále nemala prehľad o spôsobených škodách a sile zostávajúcich lodí vo fjorde. Rozhodla sa pre druhý útok už 11. apríla, ktorý mala uskutočniť skupina torpédoborcov s krížnikom Penelope. Ten si však poškodil trup na pobrežných skalách a akcia bola odvolaná. Nasledujúci deň podnikli bombardovanie nemeckých torpédoborcov lietadlá Fairey Swordfish z lietadlovej lode "Furious", akcia však nebola dostatočná. Následne sa britský námorný veliteľ admirál sir Charles Forbes rozhodol pre dôraznú akciu.
Nemecké sily.
Po prvej bitke sa vo fjorde nachádzalo 8 nemeckých torpédoborcov: 
Veliteľom zoskupenia bol námorný kapitán Erich Bey. 
Britské sily.
Britská flotila bola zoskupená okolo bojovej lode "Warspite" a tvorilo ju 9 torpédoborcov. 
Priebeh bitky.
Ráno 13. apríla vplávala do Ofotfjordu bojová loď "Warspite" v sprievode torpédoborcov. Prieskumné lietadlá z Warspite objavili okolo 12:30 pri ústí Herjangsfjordu ponorku "U-64". Zaútočili bombami a potopili ju. Následne začala delostrelecká paľba medzi protivníkmi. Niektoré nemecké lode sa pokúšali o únik. Do 13:50 bol potopený "Erich Koelner" a poškodené tri britské torpédoborce. Britské zoskupenie sa presunulo hlbšie do fjordu a začalo postupne ničiť nemecké lode. "Erich Geisse" bol rozstrieľaný. "Hermann Künne" bol potopený torpédami z lodí "Eskimo" a "Forester". "Warspite" a dva torpédoborce ukončili paľbu z "Diethera von Roeder", ktorý jeho kapitán nechal potopiť vlastnou posádkou. Predtým ale stihol šesťkrát zasiahnuť a poškodiť torpédoborec "Cossack". "Georg Thiele" bol prinútený pod paľbou nabehnúť na breh, ale predtým torpédami poškodil torpédoborec "Eskimo". "Wolfgang Zenker" sa prevrátil a potopil o 15:45. "Hans Lüdemann" sa potopil po dobytí britskými útočnými oddielmi. Po štyroch a pol hodine bola paľba zastavená . 
Výsledok.
Stretnutie skončilo absolútnou porážkou nemeckých lodí. V oboch po sebe nasledujúcich bitkách boli potopené všetky nemecké torpédoborce vyslané do Narviku. Veľká Británia stratila iba dva torpédoborce a niekoľko ďalších bolo poškodených.