Zabudnite na Mozarta

Zabudnite na Mozarta je psychologicko-historický koprodukčný film režiséra Miloslava Luthera z roku 1986. Námet a scenár napísal český spisovateľ Zdeněk Mahler, ktorý sa venuje osobnosti Wolfganga Amadea Mozarta (v roku 1984 sa podieľal ako odborný poradca aj na príprave filmu Amadeus od Miloša Formana).
Snímka zachytáva fiktívne vyšetrovanie, v ktorom sa prostredníctvom pátrania zisťuje vina umelcovho okolia na jeho smrti. Film je koprodukciou Štúdia hraných filmov a nemeckej spoločnosti OKO-Film München, ktorú zastupoval nemecký producent českého pôvodu, Karel Dirka.
Charakteristika filmu.
Film je rámcovaný Mozartovou smrťou a rozprávanie je fragmentárne. Jednotlivé postavy sa vracajú do minulosti a spomínajú na zásadné okamihy života s Mozartom, čím sa vytvára aj obraz danej historickej epochy. V tomto filme je výrazná Lutherova inklinácia k historickým látkam, jeho cit pre dobové reálie a verné zobrazenie atmosféry 18. storočia. Scenár sa v mnohom drží faktov, ale režisér približuje divákovi najmä osobnosť a povahu veľkého skladateľa, jeho vášnivosť, samoľúbosť, márnotratnosť a časté konflikty s absolutistickou mocou. Mozart v tomto filme nestojí ako umelec, ale v prvom rade ako človek. Miloslav Luther sa tak dotkol aj témy vzťahu medzi umelcom a spoločnosťou a vo filme sa dajú nájsť sociálno-psychologické, ale aj spoločensko-kritické motívy. Vo filme sa nachádza Mozartova hudba v poňatí Petra Breinera, ktorý v nej urobil netradičné posuny a hudba sa tak stáva súčasťou sujetu. Jedným z charakteristík Lutherovho filmárskeho štýlu je aj jemná, tlmená výtvarná štylizácia záberov. Kameraman Jozef Šimončič komponuje zábery v pološere, polotieňoch a nezameriava sa na jasnú dynamickú hru farieb a tvarov.
Dej filmu.
Píše sa rok 1791. Do skromného príbytku Wolfganga Amadea Mozarta, v ktorom leží vystretá mŕtvola geniálneho hudobníka, prichádza tajný radca – gróf Pergen. Priviedli ho sem stopy vyšetrovania brutálnej vraždy majiteľa viedenského múzea voskových figurín – Franza Demla. Pergen postupne zistí fakty, ktoré naznačujú, že obidve úmrtia spolu dajako súvisia.
Aby osvetlil ďalšie okolnosti a súvislosti predčasného Mozartovho skonu, zvoláva Pergen k nebohému priateľov a známych zo skladateľovho najbližšieho okolia. V ich reminiscenciách sa vraciame k najdôležitejším momentom Mozartovej závratnej kariéry i jej načakane trpkého konca. Sme svedkami skladateľovho príchodu do jozefínskej Viedne, koncertného duelu so Salierim, tajného zasväcovacieho obradu v lóži slobodomurárov i skladateľovej postupnej spoločenskej degradácie a zhoršujúceho sa zdravotného stavu. Pergen u každého z vypočúvaných nájde dostatok osobných motívov ľahostajnosti, závisti, neprajníctva, nevraživosti i otvorenej nenávisti voči Mozartovi, ktoré priamo vedú k jeho doslovnej likvidácii. Prítomní odhaleným faktom neprotirečia, bránia sa inak. Slovami Salieriho spoločne osočia Pergena, ako predstaviteľa neobmedzenej absolutistickej moci z tichého súhlasu s ich "vraždednými" postojmi voči Mozartovi. Napriek tomu, že od Pergenových indícií je len krôčik k tomu, aby hociktorý z prítomných bol pred súdom verejnosti a dejín označený za Mozartovho vraha, jedno je isté – morálnu vinu za jeho smrť nesie predovšetkým cisársky dvor a jeho prisluhovači, stojaci anonymne v pozadí zločinu, ktorí "naveky" umlčali génia, proklamujúceho v svojej tvorbe revolučné myšlienky rovnosti.
Takto obvinený Pergen však neváha využiť svoju represívnu moc a v "mene budúcnosti" paradoxne namiesto odhalenia Mozartovho vraha, zámerne zahmlieva a zatajuje usvedčujúce okolnosti tejto záhadnej smrti. Zabudnite na Mozarta! – to je príkaz, ktorý dáva z titulu svojej všemocnej funkcie všetkým zasväteným do tohto nepríjemného kriminálneho prípadu. A tak najvýrečnejším svedectvom o tragických okolnostiach Mozartovej smrti je jeho anonymný hrob kdesi pri múre viedenského cintorína.