burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Martin Škoviera

Prof. RNDr. Martin Škoviera, PhD. (* 29. november 1957, Humpolec) je slovenský matematik, informatik a vysokoškolský pedagóg. Venuje sa oblastiam diskrétnej matematiky a teoretickej informatiky, predovšetkým teórii grafov a dlhoročne pôsobí na Katedre informatiky FMFI UK, ktorej je zároveň od roku 2017 vedúcim.
Životopis.
V roku 1981 absolvoval štúdium matematiky na vtedajšej Matematicko-fyzikálnej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (MFF UK, dnes FMFI UK) s titulom RNDr. (v roku 1989 potom CSc. v odbore matematická informatika a teoretická kybernetika, 1991 doc. v odbore algebra a teória čísel a 2006 prof. v odbore matematika).
Patrí k zakladateľom medzinárodne uznávanej Slovenskej školy topologickej teórie grafov, spolu s profesormi Jozefom Širáňom (SvF STU) a Romanom Nedelom (MÚ SAV).
Venuje sa najmä štrukturálnej teórii grafov a topologickej a algebrickej teórii grafov, kde sa jeho výskumné aktivity sústredili na dlhodobo otvorené a vzájomne prepojené hypotézy o cykloch, tokoch a pokrytiach grafov, ako napr. Fulkersonova hypotéza, Bergeova hypotéza, Tuttova hypotéza o 5-toku, hypotéza o dvojpokrytí cyklami a ďalšie.
Inicioval vznik série konferencií "Graph Embeddings and Maps on Surfaces" (GEMS), na ktorých sa od roku 1994 každé štyri roky stretávajú medzinárodní odborníci na algebrickú a topologickú teóriu grafov.
Je autorom viac než sto pôvodných vedeckých štúdií publikovaných v popredných svetových matematických a informatických časopisoch s vyše 900 citáciami registrovanými v medzinárodných citačných databázach (WOS, SCOPUS).
Osobný život.
Narodil sa v rodine gréckokatolíckeho kňaza Jána Škovieru (* 1914 – † 2012) a Márie Škovierovej, ktorí boli v 50. rokoch po zákaze gréckokatolíckej cirkvi nútene vysťahovaní do Česka a určení pracovať v poľnohospodárstve. Je najmladším zo štyroch bratov, Marián (* 1945) zmaturoval na textilnej priemyslovke v Brne, Daniel (* 1946 – † 2021) bol profesorom klasickej filológie na FiF UK a Albín (* 1949) je špeciálny pedagóg, publicista, textár a skladateľ.
Vo voľnom čase sa aktívne venuje cirkevnej hudbe a pôsobí ako dirigent gréckokatolíckeho katedrálneho zboru Chrysostomos pri chráme Povýšenia sv. Kríža v Bratislave.
Demokratické fórum mladých

Demokratické fórum mladých (skratka DFM) je občianske združenie, bývalá mládežnícka organizácia strany Ľudová strana – Hnutie za demokratické Slovensko. DFM vzniklo v roku 2003 a s ĽS-HZDS spolupracovalo v rokoch 20032014. Organizácia sa profilovala liberálne, antikomunisticky, sociálnedemokraticky a proeurópsky. K roku 2023 DFM ako občianske združenie stále funguje, no roku 2010 nevykazuje žiadne aktivity.
Dejiny.
DFM vzniklo v júni 2003 potom, čo sa predošlá mládežnícka organizácia ĽS-HZDS, HMZDS, po odchode Ľudovej únie od ĽS-HZDS, pridala na čele s vtedajšou predsedníčkou HMZDS, Monikou Krištofičovou, k ĽÚ Vojtecha Tkáča. Prvou predsedníčkou sa stala poslanecká asistentka Vladimíra Mečiara, Ivana Kapráliková. Novým predsedom sa v roku 2005 stal Jozef Božik, ktorý organizáciu viedol do roku 2010. V roku 2007 DFM kritizovalo fašizujúce tendencie v Maďarsku.
Salicín

Salicín je alkoholický β-glukozid. Salicín sa vyrába z kôry vŕby ("Salix"), po ktorej je aj pomenovaný. Je to biosyntetický prekurzor salicylaldehydu.
Liečivé aspekty.
Salicín sa nachádza v kôre a listoch vŕb, topoľov a rôznych iných rastlín. Deriváty sa nachádzajú v kastoreu bobra. Salicín z lipnice lúčnej bol použitý pri syntéze aspirínu (kyseliny acetylsalicylovej) v roku 1899 vedcami z Bayer. Salicín chutí horko ako chinín.
Salicín môže spôsobiť alergickú kožnú reakciu (senzibilizácia kože; kategória 1). 
Mierne vedľajšie účinky sú štandardné, so zriedkavými výskytmi nauzey, vracania, vyrážky, závratov a problémov s dýchaním. Predávkovanie vysokými množstvami salicínu môže byť toxické, poškodiť obličky, spôsobiť žalúdočné vredy, hnačku, krvácanie alebo zažívacie ťažkosti. Niektorí ľudia môžu byť alergickí alebo citliví na salicyláty a môžu trpieť reakciami podobnými tým, ktoré vyvoláva aspirín. Ľudia by nemali užívať salicín, ak majú astmu, cukrovku, dnu, gastritídu, hemofíliu, žalúdočné vredy; kontraindikované sú aj deti do 16 rokov, tehotné a dojčiace ženy.
Čebovská pahorkatina

Čebovská pahorkatina je geomorfologická časť Ipeľskej kotliny, podcelku Juhoslovenskej kotliny. Zaberá územie severne od rieky Ipeľ v okrese Veľký Krtíš. 
Polohopis.
Územie zaberá juhozápadnú časť Juhoslovenskej kotliny, presnejšie západnú časť Ipeľskej kotliny. Na východe pokračuje kotlina časťou Pôtorská pahorkatina a Hontianske terasy, ktoré lemujú zvlnenú krajinu pahorkatiny aj od juhu. Severne nadväzujú Modrokamenské úboče, ktoré sú podcelkom Krupinskej planiny. Územie odvodňuje rieka Ipeľ a jeho prítoky Veľký potok, Trebušovský potok a Čebovský potok.
Čebovská pahorkatina leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Veľký Krtíš. Z významných sídiel sa tu nachádzajú Čebovce, Nenince a Vinica. Od západu na východ vedie severom pahorkatiny cesta I/75 od Dudiniec do Veľkého Krtíša a Lučenca.
Chránené územia.
V severnej časti pahorkatiny sa nachádza chránený areál Cerinský potok.
Turizmus.
Zväčša poľnohospodársky využívaná, mierne zvlnená krajina, ponúka možnosti na nenáročnú turistiku. Zaujímavé sú najmä severné oblasti, ktoré sú lemované úbočiami Krupinskej planiny. Značený turistický chodník vedie len obcou Čebovce, odkiaľ sa ním dá dostať na neďaleký Kosihovský Kamenný vrch alebo východným smerom cez Španí laz () k hradu Modrý Kameň.
Slovenské národné hokejové mužstvo na MS 2023

Toto je zostava slovenského národného hokejového mužstva, ktoré sa umiestnilo na 9. mieste na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2023. Trénerom bol Craig Ramsay, asistentmi boli Peter Frühauf, Ján Pardavý a Andrej Podkonický. 
Základná skupina.
Tabuľka
Zápasy
Miroslav Lipár

Ing. Miroslav Lipár (* 15. marec 1952, Buková) je slovenský jadrový energetik a vysoký štátny úradník. Bol riaditeľom Jadrovej elektrárne Jaslovské Bohunice, v rokoch 19972002 predsedom Úradu jadrového dozoru Slovenskej republiky, následne bol riaditeľom sekcie prevádzkovej bezpečnosti v Medzinárodnej agentúre pre atómovú energiu.
Životopis.
Miroslav Lipár sa narodil v roku 1952, pochádza z obce Buková pri Trnave. V jadrovej energetike pracoval tiež jeho otec Bernard. Strednú školu absolvoval v Prešove a v Bratislave. Následne vyštudoval v rokoch 19721977 odbor jadrová energetika na Elektrotechnickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave. V rokoch 19871989 absolvoval na SVŠT postgraduálne štúdium v problematike krehnutia tlakových nádob a nápravných opatrení.
Ihneď po vysokej škole nastúpil do Jadrovej elektrárne Jaslovské Bohunice, kde pracoval v rokoch 19771997 v rôznych pozíciách vrátane zmenového inžiniera na elektrárni V1 v 80. rokoch 20. storočia, v rokoch 19961997 ako riaditeľ celej elektrárne. V novembri 1997 bol vymenovaný Vládou SR do funkcie predsedu Úradu jadrového dozoru SR Vo funkcii pôsobil do januára 2002, počas jeho funkčného obdobia došlo k uvedeniu do prevádzky dvoch blokov jadrovej elektrárne Mochovce – EMO 1,2. Vláda SR rozhodla o jeho odvolaní na vlastnú žiadosť k 11. januáru 2002. Od januára 2002 do septembra 2014 pracoval ako vedúci sekcie prevádzkovej bezpečnosti jadrových zariadení Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu vo Viedni. Zameriaval sa na tvorbu a aplikáciu bezpečnostných štandardov MAAE, ako aj na prípravu a výkon medzinárodných partnerských misií OSART, Pre-OSART, PROSPER či SALTO. Ako manažér bol zodpovedný za viac než 170 misií OSART, 26 misií sa zúčastnil ako tímlíder. Od roku 2014 pôsobí ako nezávislý konzultant v oblasti jadrovej bezpečnosti.
Metropolitná kapitula v Košiciach

Metropolitná kapitula v Košiciach bola pôvodne založená pod názvom Košická katedrálna kapitula súčasne so založením rímskokatolíckej košickej diecézy bulou pápeža Pia VII. "In universa gregis Dominici cura" z 9. augusta 1804. Po povýšení diecézy na arcidiecézu v roku 1995 došlo k zmene názvu na súčasný.
Pred koncom roka 2023 odišiel prepošt Mons. Pavol Dráb do dôchodku a v tejto službe ho nahradil Mons. Anton Fabian, ktorý dovtedy zastával v kapitule službu Lektora.
Kapitula kanonikov.
Prepošt: 
Kanonici:
Andrej Kudrna

Andrej Kudrna (* 11. máj 1991, Nové Zámky, Česko-Slovensko) je slovenský hokejista, ktorý hrá za HKM Zvolen. Hrá na pozícii ľavého krídelníka.
Kariéra.
Kudrna začal s hokejom v Nových Zámkoch, väčšinu svojej dorasteneckej kariéry odohral za HC Slovan Bratislava. Draftoval ho tím WHL Vancouver Giants ako 58. výber draftu CHL 2008. Kudrna sa stal súčasťou tímu na sezónu 2008–2009. V októbri 2008 strelil svoj prvý hetrik v zámorí. V septembri 2009 ho Giants vymenili do Red Deer Rebels za útočníka Cassa Mappina. Kudrna bol najlepším strelcom mužstva a tretím najlepším strelcom s 30+24=54. Spartak Moskva si ho vybral ako 91. hráča v rezervačnom drafte KHL v roku 2010. V sezóne 2010–2011 bol Kudrna druhým najlepším strelcom Rebels po Ryanovi Nugent-Hopkinsovi s bilanciou 29+53=82.
Na sezónu 2011–12 sa Kudrna vrátil do rodnej krajiny a materského klubu HC Slovan Bratislava, ktorý v tom čase pôsobil v extralige. Nováčikovská sezóna Kudrnu priniesla 11 bodov (5 gólov a 6 asistencií) v 37 zápasoch základnej časti, jednu asistenciu v siedmich dueloch play off a 1+1=2 v siedmich zápasoch European Trophy. Na konci sezóny vyhral majstrovstvá Slovenska. Kudrna hral aj za mužstvo juniorov, kde bol vicekapitánom.
V sezóne 2012–2013 prešiel Slovan z extraligy do KHL. Kudrna tu odohral počas sezóny 13 zápasov základnej časti, v ktorých strelil jeden gól. Väčšinu sezóny v extralige však odohral na hosťovaní na farme v HK 36 Skalica. Kudrna bol so 16 gólmi tretím najlepším strelcom mužstva s Tiborom Kutálkom a Marcelom Holovičom. V Skalici hral do konca sezóny. V sezóne 2013–14 odohral Kudrna jediný zápas KHL, zvyšok sezóny opäť odohral v Skalici. V sezóne 2014–15 odohral Kudrna v Slovane 21 zápasov KHL s bilanciou 1+2=3. Väčšinu sezóny odohral na hosťovaní v slovenskej extralige za HC Banská Bystrica, kde bol najlepší strelec v play off spolu s Petrom Kafkom 6+7=13. S Banskou Bystricou postúpil do finále ligy, no prvenstvo získalo nakoniec HC Košice výhrou 4:2 na zápasy.
Kudrna prestúpil na sezónu 2015/16 do HC Sparta Praha v českej extralige. Na konci sezóny vyhral český ligový titul. Kudrna v sezóne 2016–17 postúpil so Spartou do finále Ligy majstrov, no po predĺžení 4–3 si prvenstvo domáci odniesol švédsky tím Frölunda HC.
Po sezóne 2020/21 prestúpil zo Sparty spolu so slovenským spoluhráčom Matúšom Sukeľom do klubu HC Verva Litvínov. V sezóne 2022/23 sa mu darilo strelecky, na prelome rokov bol najlepším strelcom českej extraligy a nakoniec s 21 gólmi siedmym najlepším strelcom.
Reprezentačná kariéra.
Kudrna si zahral na MS do 20 rokov v roku 2011. Na konci úvodného zápasu proti Nemecku bol zvolený za najlepšieho hráča Slovenska zápasu. Kudrna hral aj v roku 2008 na Memoriáli Ivana Hlinku do 18 rokov. V roku 2011 hral aj na World U-17 Hockey Challenge.
V drese seniorskej reprezentácie debutoval v prípravnom turnaji Arosa Challenge v decembri 2014.
Kudrna reprezentoval Slovensko na ZOH 2018 v Pjongčangu. Zahral si aj na Majstrovstvách sveta v roku 2017 a o rok neskôr v 2018. Po piatich rokoch bol nominovaný na MS 2023. Prvýkrát nastúpil v štvrtom zápase reprezentácie v poradí proti a v tomto zápase strelil aj gól.
Župkova Magura

Župkova Magura () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Zdychavou, približne severne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží v Banskobystrickom kraji, na pomedzí okresov Brezno a Revúca a zasahuje na katastrálne územie obcí Telgárt, Šumiac a Muránska Zdychava. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná Červená Skala a Šumiac, juhozápadne sa nachádza Muránska Huta, južne Muránska Zdychava, východne Rejdová a Vyšná Slaná a severne Telgárt. 
Opis.
Župkova Magura leží v severnej časti pohoria, v hrebeni, vedúcom z Kyprova () západným smerom na Čelo (). Je uzlovým vrchom, z ktorého vedie rázsocha na sever k vrchu Magura () a severozápadne na kótu Západne leží Viecha (), Lopušná () a Šiance (), južne Čelo (), Radzim (), Kohút (), Faltenov vrch () a Lehotská hoľa (), východne Stolica (), Pálenisko (), Kyprov (), Skálie () a Buchvald () a severne Priehybka (), Trsteník (), Homoľa (), Dlhý vrch (), Magura (), Kráľova skala (), Kráľova hoľa () a Grúň (). Východné svahy hrebeňa odvodňuje potok Stračaník, západné potok Župkov, oba do rieky Hron, voda z južných častí odteká potokom Zdychava do Slanej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrcholovú oblasť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou sú však viditeľné okolité vrchy Stolických vrchov, Spišsko-gemerského krasu, Nízke Tatry a Revúcka vrchovina.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no južným úbočím vedie červeno značená Rudná magistrála zo sedla Javorinka do Slanského sedla. Juhovýchodne sa nachádza sedlo Severná lúka.
Gejza Rakovský

Gejza Rakovský (; * 29. apríl 1845, Trenčín – † 14. február 1911, Budapešť) bol uhorský botanik a poslanec uhorského snemu.
Životopis.
Narodil sa v šľachtickej rodine Rakovských. Bol synom Karola Vendelína Imricha Rakovského (18141891) a Judity Vagyonovej (18131875). Štúdiá absolvoval v Budapešti. V roku 1867 bol vymenovaný za čestného podnotára Trenčianskej župy. Ako súdny úradník pôsobil do roku 1871. V tomto roku sa aj oženil s Olgou Bošániovou (18531881). V roku 1879 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom okrsku Trenčín, ktorý zastupoval až do roku 1901 ako člen Liberálnej strany.
Jednou z jeho záľub bolo šľachtenie ovocných stromov. Podarilo sa mu vyšľachtiť novú odrodu marhule, ktorá je po ňom pomenovaná.
Hontianske terasy

Hontianske terasy sú geomorfologickou časťou Ipeľskej kotliny, podcelku Juhoslovenskej kotliny. Zaberajú rovinaté územie v okolí riečky Krtíš, Ipeľ a jeho prítokov v okrese Veľký Krtíš. 
Polohopis.
Územie zaberá juhozápadnú časť Juhoslovenskej kotliny, presnejšie juhozápadnú časť Ipeľskej kotliny. Na východe susedí Pôtorská pahorkatina, severne nadväzuje Čebovská pahorkatina, na západne sa nachádza Krupinská planina a jej podcelky Modrokamenské úboče a Bzovícka pahorkatina a juhozápadne pokračuje Ipeľská niva, patriaca do Podunajskej pahorkatiny. Územie odvodňuje rieka Ipeľ a jeho prítoky Krtíš, Veľký potok a Čebovský potok.
Hontianske terasy ležia v Banskobystrickom kraji, na území okresu Veľký Krtíš, no malou časťou na západe zasahujú do katastra mesta Šahy v okrese Levice, patriaceho do Nitrianskeho kraja. Z významných sídiel sa tu nachádzajú obce Sklabiná, Želovce, Opatovská Nová Ves a Balog nad Ipľom. Od západu na východ vedie celým územím cesta II/527 od Šiah do Veľkého Krtíša.
Chránené územia.
V západnej časti sa nachádza prírodná rezervácia Ryžovisko, Cúdeninský močiar a Ipeľské hony.
Turizmus.
Zväčša poľnohospodársky využívaná rovinatá krajina ponúka možnosti na nenáročnú turistiku a cykloturistiku. V oblasti nie sú značené turistické chodníky.
Gangster-SKA

Gangster-SKA je názov tretieho štúdiového albumu slovenskej skupiny Polemic. V roku 2000 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo BMG Ariola.
Nelám si s tým hlavu!

Nelám si s tým hlavu! je názov štvrtého štúdiového albumu slovenskej skupiny Polemic. V roku 2002 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo BMG.
Habichuelas con dulce

Habichuelas con dulce [čítaj: abičuelas kon dulse] je sladký fazuľový tekutý dezert z Dominikánskej republiky, ktorý je populárny najmä počas veľkonočných sviatkov. Dezert je súčasťou kuchyne Dominikánskej republiky a tradične sa zdobí mliečnymi koláčikmi alebo casabe, „plochým chlebom vyrobeným z maniokovej múky“.
Jedlo habichuelas con dulce je vyrobené z červenej fazule, škorice, muškátového orieška, kokosového mlieka, kondenzovaného mlieka, hrozienok, cukru a soli. Fazuľa sa uvarí so škoricovými tyčinkami a sladkými klinčekmi a potom sa rozmixuje na konzistenciu polievky. Kokosové mlieko a kondenzované mlieko sa pridajú spolu s uvarenými kúskami sladkého zemiaku. Ako dochucovadlá možno pridať aj klinčeky a zázvor.
Kozovec

Kozovec () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Telgártom, približne západne od Dobšinej.
Poloha.
Nachádza sa na severnom okraji Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Telgárt. Najbližším sídlom je západne situovaný Telgárt, severne sa nachádza Pusté Pole a Vernár, východne Dobšinská Ľadová Jaskyňa, Stratená a Dobšiná a juhovýchodne Rejdová a Vyšná Slaná. 
Opis.
Kozovec leží v severnej časti pohoria, nad sedlom Besník, v hrebeni, vedúcom severným smerom zo Stolice () cez Kyprov () a Trsteník (). Severne sa nachádza Prostredný vŕšok (), Popová (), Javorina (), Rakytovec () a Kopa (), východne Doštianky (), Ondrejisko (), Borovniak () a Čierna hora (), južne Skálie (), Buchvald (), Stolica (), Kyprov () a Trsteník () a západne Homoľa (), Grúň (), Gregová (), Kráľova skala () a Kráľova hoľa (). Východné a severozápadné svahy masívu odvodňuje Spišský potok do Hnilca, voda zo západných odteká do rieky Hron. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrcholovú oblasť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou sú však viditeľné okolité vrchy Stolických vrchov, Spišsko-gemerského krasu a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný po lesných cestách a chodníkoch. Severným a východným úbočím vedie červeno značená Cesta hrdinov SNP zo sedla Besník na rázc. Pred Čuntavou.
Tavi Gevinsonová

Tavi Gevinsonová (* 21. apríl 1996, Chicago, Illinois, USA) je americká herečka, spisovateľka a redaktorka časopisu. Do povedomia verejnosti sa dostala ako dvanásťročná, vďaka svojmu módnemu blogu "Style Rookie". Vo veku 15 rokov presunula svoje zameranie na popkultúru a feministickú diskusiu. Herecké úlohy začala pravidelne brať od roku 2013 a od roku 2021 do 2022 hrala v televíznom seriáli "Gossip Girl". Gevinsonová bola zakladateľkou a šéfredaktorkou internetového magazínu "Rookie", zameraného predovšetkým na dospievajúce dievčatá.
Detstvo.
Gevinsonová sa narodila v Chicagu v štáte Illinois a vyrastala v predmestskom meste Oak Park v rovnakom štáte. Jej otec je učiteľ angličtiny na strednej škole a matka je tkáčkou a inštruktorkou hebrejčiny na čiastočný úväzok. Gevinsonová a jej dve staršie sestry, Rivkah a Miriam, boli vychované v židovskej viere; mala obrad Bat micva. Gevinsonová študovala na Oak Park a River Forest High School.
Kariéra.
Gevinsonová si v roku 2008 založila módny blog "Style Rookie". Blog na ktorom sú fotografie 11-ročnej slečny vo výrazných outfitoch a jej komentáre k najnovším módnym trendom začal každý deň priťahovať takmer 30 000 čitateľov.
Kvôli úspechu blogu bola Gevinsonová pozvaná na týždeň módy v New Yorku a na týždni módy v Paríži. Urobila zahraničné cesty súvisiace s módou do Tokia a Antverp, ktoré financoval časopis Pop a bola poverená písaním článkov pre Harper's Bazaar a Barneys.com. Navrhla fotenie pre časopis BlackBook, pôsobila ako múza a modelka pre odevný rad Rodarte v obchodoch Target a spolupracovala s Borders&amp;Frontiers pri návrhu a predaji vlastného trička. V roku 2010 vystúpila na marketingovej konferencii v New Yorku a v Idea City, kanadskej verzii konferencie TED.
Začiatkom roku 2011 sa Gevinsonová rozhodla prestať písať primárne o móde. Na jeseň, toho istého roku, založila časopis "Rookie". V roku 2012 vystúpila na TEDxTeen. Je tiež redaktorkou časopisu "Garage". V novembri 2018 oznámila, že ukončuje činnosť Rookie, pretože už nie je finančne udržateľná.
Gevinsonová sa príležitostne venuje herectvu. Objavila sa napríklad v televíznych seriáloch "Gossip Girl" či "Scream Queen".
Štefan Rakovský (verejný činiteľ)

Štefan Rakovský (; * 26. september 1847, Kočovce – † 4. marec 1910, Budapešť) bol uhorský politik, poslanec uhorského snemu, vnútorný tajný radca a predseda „Proti-súbojového združenia“.
Životopis.
Pochádzal z hlavnej vetvy starobylého uhorského šľachtického rodu Rakovských. Bol druhým dieťaťom Karola Rakovského (1814 – 1891) a Judity Vagyonovej (1813 – 1875) zo šiestich. Od piatich rokov žil v Pešti, kde absolvoval stredoškolské aj právnické vysokoškolské štúdiá. Podnikol niekoľko zahraničných študijných ciest do Francúzska, Nemecka a Anglicka. V roku 1869, keď bola zriadená Národná garda, napriek svojmu zrakovému hendikepu dobrovoľne narukoval a po absolvovaní dôstojníckej skúšky bol vymenovaný do hodnosti poručíka. Po obsadení Bosny Rakúsko-Uhorskom v roku 1878, zostal v armáde až do roku 1884.
Bol členom redakcie právnického časopisu "Jogtudományi Közlöny" a časopisu Domovina ("Hon") a písal politické články do mnohých ďalších novín.
V roku 1869 bol zvolený za čestného podžupana Peštianskej župy a stal sa župným úradníkom. O rok neskôr sa stal riadnym podnotárom. Koncom roka 1877 sa zo zdravotných dôvodov vzdal svojich župných funkcií, avšak v tom istom roku sa stal predsedom a tajomníkom štátneho výboru pre uhorskú účasť na svetovej výstave 1878 v Paríži.
V roku 1878 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom okrsku Ráckeve a v roku 1881 vo volebnom okrsku Sučany ako člen Liberálnej strany. Aby sa dorozumel so svojimi voličmi v Sučanoch, naučil sa po slovensky. Ako informoval stranícky časopis "Szabadelvűpárti Naptár" zviedol tuhý boj o poslanecké kreslo „v srdci panslavizmu s Pavlom Mudroňom“. Počas výkonu poslaneckého mandátu bol členom mnohých výborov a od roku 1887 bol predsedom záverečnej účtovnej komisie.
V roku 1893 ho spoločne dolná aj horná snemovňa nominovali na funkciu predsedu Najvyššieho kontrolného úradu.
Aktívne sa spolupodielal na organizácii osláv milénia v roku 1896, ako aj svetovej výstavy v roku 1900. V roku 1899 predsedal medzinárodnému kongresu pre ochranu detí, ktorý sa konal v Budapešti.
Popri politike sa aktívne zapájal aj do verejného života. Bol jedným zo zakladateľov viacerých charitatívnych a verejnoprospešných združení a spolkov. Aktívne sa tiež podieľal na činnosti uhorského slobodomurárstva ako veľmajster Veľkej lóže. Bol aj členom predstavenstva prvej uhorskej sporiteľne a predsedom tlačiarenskej spoločnosti Pallas.
Manželstvo a deti.
Štefan Rakovský sa oženil s Idou Szilassyovou (1851 - 1913) v Budapešti v roku 1872 a narodilo sa im 10 detí:
Štefan Rakovský zomrel na infarkt 4. marca 1910. Po smrti jeho manželky Idy v roku 1913 boli ich pozostatky spolu s pozostatkami prvorodeného syna Andreja prevezené do rodinného mauzólea v Rakove.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2027

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2027 budú 90. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji, ktoré sa uskutočnia v Nemecku.
Šampionát sa bude hrať od 14. do 30. mája 2027 v Düsseldorfe a Mannheime. Ako oficálne dejiská predstavili PSD Bank Dome v Düsseldorfe s kapacitou 13 284 miest a SAP Arénu v Mannheime s kapacitou 13 200 miest.
Výber usporiadateľskej krajiny.
O usporiadateľovi 90. ročníka Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji bolo rozhodnuté na základe hlasovania kongresu Medzinárodnej hokejovej federácie (IIHF) 26. mája 2023 v Tampere. Kandidátmi boli Nemecko a Kazachstan.
Flagelantstvo (stredovek)

Flagelantstvo alebo flagelantizmus bolo stredoveké asketické, resp. religiózne fanatické hnutie, ktoré bolo typické fenoménom sebabičovania. Sebabičovanie hnutie považovalo za prejav kajúcnossti.
Dejiny.
Hnutie flagelantov vzniklo okolo roku 1260 v severnom Taliansku. Flagelanti chodili bosí, polonahí, bičujúc sa korbáčom, veriac, že pre ich utrpnie Boh odpustí hriechy celému svetu. Chodievali v procesiách, väčšinou vedení kňazom nesúcim kríž. Bičovali buď samých seba, alebo seba navzájom. Doba pokánia bola stanovená na 33 dní, no mnohí v sprievodoch strávili dlhší čas.
Odmietali autoritu cirkvi a vyhlasovali, že iba ich utrpnie je pravý prejac viery, pre čo ich napokon pápež Urban IV. vyhlásil za kacírov.
Hnutie zaznamenalo popularizáciu počas pandémie Čiernej smrti, postupom času sa flagelanti začali objavovať v rôznych mestách vo Svätej rímskej ríši a Nizozemsku.
V českých krajinách vzniklo v roku 1603 flagelantské bratstvo pod názvom Utrpení Ježíše Kriste.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2024

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2024 boli v poradí 48. juniorským hokejovým svetovým šampionátom. Turnaj Top divízie sa hral v Göteborgu vo Švédsku od 26. decembra 2023 do 5. januára 2024. Titul obhajovala Kanada, no napokon prvenstvo získal tím USA.
Tabuľka skupinovej fázy.
Kritériá:
Poradie:
Play-off.
Prvé štyri tímy z každej základnej skupiny budú hrať play-off. Tímy, ktoré postúpia do semifinále, budú znovanasadené podľa umiestnenia v tabuľke skupinovej fázy.
Štatistiky turnaja.
Kanadské bodovanie.
"Poradie podľa počtu bodov"
Hetrik
"Hráči, ktorí skórovali aspoň trikrát v jednom zápase (dali tri góly za zápas)."
Najlepší brankári.
Shut-out
"Brankári, ktorí vychytali zápas s nulou (t. j. nedostali v zápase ani jeden gól)."
Nižšie divízie.
Súčasťou MS 2024 bolo aj šesť turnajov nižších divízií, na ktorých hralo ďalších 33 reprezentačných tímov.
Miriam Hlavačková

PhDr. Miriam Hlavačková, PhD. (rod. Mikulová; * 1968, Topoľčany) je slovenská historička a archivárka. Zaoberá sa výskumom stredovekého Uhorského kráľovstva.
Štúdium a pracovné úväzky.
V roku 1992 absolvovala magisterské štúdium v odbore história – archivníctvo na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, keď v júni 1992 obhájia diplomovú prácu pod názvom "Paulínsky kláštor v Horných Lefantovciach (13691526)". Následne pôsobila do roku 1996 ako odborná pracovníčka v Slovenskom ústave pamiatkovej starostlivosti v Bratislave. Od roku 1996 pracuje v Historickom ústave Slovenskej akadémie vied. V roku 2007 obhájila na Historickom ústave SAV, resp. Katedre slovenských dejín Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave dizertačnú prácu v odbore „slovenské dejiny“ na tému "Kapitula pri Dóme sv. Martina : intelektuálne centrum Bratislavy v 15. storočí", ktorej školiteľom bol prof. Ján Lukačka. V roku 2015 taktiež úspešne obhájila v odbore „história“ rigoróznu prácu pod názvom "Juraj zo Schönbergu († 1486) a Bratislava".
Profesijné zameranie a výskum.
Miriam Hlavačková pôsobí na Oddelení stredovekých dejín Historického ústavu SAV v Bratislave, kde sa orientuje predovšetkým na výskum kultúrnych a cirkevných dejín neskorého stredoveku, ako aj mikrohistórii – dejinám každodennosti. Súčasne je externou výskumníčkou Slovenského historického ústavu v Ríme. Pravidelne sa zúčastňuje výskumných pobytov vo vatikánskych archívoch.
Roxana Lucová

Roxana Lucová (; * 23. december 1982, Bukurešť) je rumunská krasokorčuliarka. Zúčastnila sa Zimných olympijských hier 2002 v Salt Lake City a Zimných olympijských hier 2006 v Turíne.
Športová činnosť.
Svoje najlepšie celkové skóre a umiestnenie (15.) získala na Majstrovstvách Európy 2005. V rokoch 2003, 2005, 2006, 2007, 2008 a 2009 sa stala národnou majsterkou.
Olympijské hry.
Na Zimných olympijských hrách 2002 v Salt Lake City získala 23. miesto v súťaži jednotlivcov a na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne 26. miesto opäť v súťaži jednotlivcov.
Kerstin Franková

Kerstin Franková (; * 23. október 1988, Viedeň) je rakúska krasokorčuliarka. Zúčastnila sa Zimných olympijských hier 2014 v Soči.
Športová činnosť.
Svoje najvyššie celkové skóre získala na ISU CS Tallinn Trophy 2016. Národnou majsterkou sa stala v rokoch 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017.
Na Majstrovstvách sveta v roku 2017 získala 31. miesto v krátkom programe.
Olympijské hry.
Na Zimných olympijských hrách 2014 v Soči získala 26. miesto v súťaži jednotlivcov.
Osobný život.
Jej partnerom bol krasokorčuliar Chris Reed.
Emmy Hennings

Emmy Hennings (rodená Emma Maria Cordsen; * 17. január, 1885, Flensburg, Nemecké cisárstvo – † 10. august 1948, Sorengo, Švajčiarsko) bola nemecká spisovateľka, poetka, performerka a spoluzakladateľa umeleckého hnutia Dada v Zürichu v roku 1916. Spolu s básnikom a režisérom Hugom Ballom založila legendárny Cabaret Voltaire, kde organizovali divadelné a hudobné performance.
Život a dielo.
Emmy Hennings sa narodila v roku 1885 v chudobnej rodine v nemeckom meste Flensburg.
Po skončení svojho prvého manželstva v roku 1906 sa stala potulnou umelkyňou cestujúcou po Európe. Na istý čas sa usídlila v meste Mníchov, kde vystupovala v rámci kabaretu a písala ľavicovú poéziu. V roku 1913 tu stretla mladého študenta herectva a básnika Huga Balla, s ktorým viedla romantický vzťah. Počas jej pôsobenia v Mníchove vydala básnickú zbierku "Básne Éteru."
S nástupom Prvej svetovej vojny sa v roku 1915 Ball s Hennings z politických dôvodov museli odsťahovať do Švajčiarska, kde sa usídlili v meste Zürich. Spoločne tu v roku 1916 založili umelecké hnutie dadaizmus, ktoré na politickú a vojnovú situáciu reagovalo dielami, ktoré postrádali obsah či logiku a vznikali využitím náhodných metód tvorby. Hennings bola zároveň spoluzakladateľkou a performerkou Cabaretu Voltaire, ktorý sídlil v rámci literárnej kaviarne a venoval sa produkcii divadelných performancií, ktoré boli prienikom výtvarného, divadelného, hudobného a literárneho avantgardardného umenia v podobe provokatívnych vaudevillov. Hennings spolu s Ballom účinkovala v dadaistickej inscenácii "Život človeka", ktorá vychádzala z divadelnej hry Leonida Nikolajeviča Andrejeva. Mimo iné v rámci Cabaretu čítala svoju vlastnú poéziu a predvádzala hudobné čísla. Po rozpade Cabaretu odišla spolu s Ballom z dadaistického hnutia a obaja sa stali potulnými umelcami.
Emmy v dadaistickom hnutí zároveň zastávala úlohu múzy, keď získala mnoho obdivovateľov z radov expresionistických básnikov a svojimi hudobnými číslami lákala do Cabaretu mnoho neumeleckých divákov. Jej život zložený z prostitúcie, drog (bola závislá na morfíne) a chudoby, v kontraste s jej kabaretným vystupovaním a provokatívnou poéziou ju učinil symbolom nemeckého avantgardného umenia v 10tych rokoch 20. storočia.
V roku 1920 sa vydala za Huga Balla a spolu sa usadili vo Švajčiarsku. Ball v roku 1927 umiera na rakovinu žaúdku. Hennings umiera o 20 rokov neskôr. V umení už aktívna nebola, živila sa prácou v továrňach a ako upratovačka. Vychovala jednu dcéru – Annemarie, otcom však nebol Ball, ale narodila sa jej ešte počas predošlého vzťahu.
Rosgvardia

Rosgvardia (rus. Росгвардия) alebo Federálna služba jednotiek národnej gardy (rus. Федеральная служба войск национальной гвардии Российской Федераци) je ozbrojená zložka vytvorená na trasformáciou jednotiek Ministerstva vnútra RF, predstavujúca nezávislú agentúru, ktorá podlieha priamo prezidentovi Ruska Vladimirovi Putinovi v rámci jeho právomocí ako najvyššieho veliteľa a predsedu Bezpečnostnej rady RF. Oficiálnym poslaním ruskej národnej gardy je zabezpečovať ochranu hraníc, kontrola zbraní, boj proti terorizmu a organizovanému zločinu, ochrana verejného poriadku a dôležitých štátnych objektov. Kritici naznačujú, že vznik Rosgvardie je pokusom Putina vytvoriť armádu nezávislú od ozbrojených síl RF a podriadenú priamo jemu.
Veliteľom Rosgvardie je od jej vzniku roku 2016 generál Viktor Zolotov, veliteľ ochranky Vladimira Putina.
Dejiny.
Vznikla dekrétom ruského prezidenta Vladimira Putina 5. apríla 2016.
Jednotky vznikli transformáciou vojsk Ministerstva vnútra RF, zachovávajúc si ich organizačnú štruktúru.
V roku 2021 boli jednotky ruskej národnej gardy použité pri potlačovaní opozičných protestov na podporu zatknutého opozičného politika Alexeja Navaľného.
V roku 2018 mala Národná garda približne 340 000 príslušníkov v 84 jednotkách po celom Rusku. Tvoria ju sily vnútorných jednotiek ministerstva vnútra (MVD), SOBR, OMON a iných vnútorných vojenských síl mimo ruských ozbrojených síl.
Jednotky Rosgvardie boli nasadené aj do bojov počas ruskej invázie na Ukrajinu.
Organizačná štruktúra.
Federálna služba jednotiek národnej gardy Ruskej federácie zahŕňa:
Formálne je súčasťou Ruskej národnej gardy aj 141. špeciálny motorizovaný pluk (141-й специальный моторизованный полк), tzv. kadyrovci, tvorený čečenskými bojovníkmi a predstavujúci osobnú stráž Razmana Kadyrova.
Čelo (vrch v Stolických vrchoch)

Čelo () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Hutou, približne severne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Brezno a Revúca a zasahuje na katastrálne územie obce Šumiac a Muránska Huta, okrajovo aj Muránska Zdychava. Najbližším sídlom je na západnom úpätí situovaná Muránska Huta, severne sa nachádza Šumiac, Červená Skala a Telgárt, východne Rejdová a južne Muránska Zdychava, Revúca a Muránska Dlhá Lúka. Vrch je súčasťou ochranného pásma Národného parku Muránska planina.
Opis.
Čelo leží v severnej časti pohoria, nad sedlom Javorinka, v hrebeni, vedúcom západným smerom z vrchu Kyprov (). Severne sa nachádza Orlová (), Kráľova hoľa (), Kráľova skala (), Grúň (), Magura () a Priehybka (), východne Buchvald (), Župkova Magura (), Kyprov (), Stolica () a Lehotská hoľa (), južne Faltenov vrch (), Kohút () a Radzim () a západne Cigánka (), Šiance (), Ploštiny () a Lopušná (). Severovýchodnú časť odvodňuje potok Župkov do rieky Hron, juhovýchodné svahy potok Zdychava a juhozápadné jej prítok Hutský potok do Slanej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrcholová časť bez vyššej vegetácie a umožňuje tak rozhľad. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné mnohé vrchy Stolických vrchov, Spišsko-gemerského krasu a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný po lesných cestách a chodníkoch. Severným úbočím však vedie červeno značená Rudná magistrála zo sedla Javorinka do Slanského sedla.
Veľká cena Monaka 2023

Veľká cena Monaka 2023 (fra. Formula 1 Grand Prix De Monaco 2023) sa uskutočnila 28. mája 2023 na pretekárskom okruhu Circuit de Monaco v Monte Carle, na pobreží Stredozemného mora. Boli to šieste preteky sezóny 2023 Majstrovstiev sveta Formule 1.
Veľká cena Emilia Romagna, ktorá mala byť šiestym podujatím roka a mala sa konať týždeň pred pretekmi v Monaku, bola zrušená kvôli silným záplavám v oblasti okolo Imoly.
Pred Veľkou cenou bol Max Verstappen na čele celkového poradia jazdcov. Na druhom mieste ležal Sergio Pérez a na treťom Fernando Alonso.
Verstappen vyhral Veľkú cenu Monaka, druhý skončil Alonso a tretí bol Esteban Ocon, pre ktorého to bolo prvé umiestnenie na stupňoch víťazov v sezóne 2023.
Výsledky.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Preteky.
Poznámky:
Teodora Poštičová

Teodora Poštičová (; * 25. september 1984, Jesenice) je slovinská krasokorčuliarka. Zúčastnila sa Zimných olympijských hier 2010 vo Vancouveri.
Športová činnosť.
Na Majstrovstvách Európy v roku 2009 získala 18. miesto v krátkom programe a svoje najlepšie celkové hodnotenie. Národnou majsterkou sa stala v rokoch 2006, 2007, 2008, 2009 a 2010.
Olympijské hry.
Na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouveri získala 27. miesto v súťaži jednotlivcov.
Nenudin (SKAntidepresivum)

Nenudin (SKAntidepresivum) je názov piateho štúdiového albumu slovenskej skupiny Polemic. V roku 2005 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Sony BMG.
Skyfall

Skyfall môže byť:
Faltenovo sedlo

Faltenovo sedlo () je sedlo v hlavnom hrebeni Stolických vrchov.
Poloha.
Sedlo sa nachádza v severnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Stolica. Oddeľuje Lehotskú hoľu () na severe a južne ležiaci Faltenov vrch () v hlavnom hrebeni. Leží na pomedzí Banskobystrického a Košického kraja, okresov Revúca a Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Muránska Zdychava a Čierna Lehota. Východne situovaná časť je pramennou oblasťou riečky Štítnik, západnú časť odvodňuje Poťahajský potok do Zdychavy a následne Muráňa v povodí Slanej.
Opis.
Sedlo a jeho okolie pokrýva len nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený výhľad. Je tu významná križovatka značených turistických trás.
Harová

Harová () je sedlo v hlavnom hrebeni Stolických vrchov.
Poloha.
Sedlo sa nachádza v severnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Stolica. Oddeľuje dominantnú Stolicu () na severovýchode a juhozápadne ležiacu Lehotskú hoľu (), oba vrchy situované v hlavnom hrebeni. Leží na rozhraní Banskobystrického a Košického kraja, okresov Revúca a Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Muránska Zdychava a Čierna Lehota. Juhovýchodnú časť odvodňuje Lehotský potok do riečky Štítnik, severozápadnú Zdychava do Muráňa, obe v povodí Slanej.
Opis.
Sedlo a jeho okolie pokrýva súvislý lesný porast. Je tu významná križovatka značených turistických trás, keďže sedlom prechádza Rudná magistrála a Chodník Pavla Jozefa Šafárika.
Lehotská hoľa

Lehotská hoľa () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Zdychavou, približne severne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na hranici Košického a Banskobystrického kraja, okresov Rožňava a Revúca a zasahuje na katastrálne územie obce Čierna Lehota a Muránska Zdychava. Najbližším sídlom je juhozápadne situovaná Muránska Zdychava, západne sa nachádza Muránska Huta, severne Šumiac, Červená Skala a Telgárt, východne Rejdová a Vyšná Slaná, juhovýchodne Čierna Lehota a Slavošovce a južne Revúcka Lehota a Revúca. Vrchom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Muránska planina.
Opis.
Lehotská hoľa leží v severnej časti pohoria, v hlavnom hrebeni najvyššej časti, medzi Kohútom () a Stolicou (). Západne sa nachádza Radzim (), Cigánka (), Šiance (), Ploštiny () a Lopušná (), severne Čelo (), Župkova Magura (), Kyprov () a sedlom Harová oddelená Stolica (), východne Pálenisko (), Grúň (), Veľký Radzim (), Príslop () a Skalka () a južne Biela skala (), Malý Kohút (), Kohút () a Faltenovým sedlom oddelený Faltenov vrch (). Severné a západné svahy hrebeňa odvodňuje potok Zdychava, východnú časť Lehotský potok a južnú riečka Štítnik, všetky smerujúce do Slanej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý, no riedky lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je však vidieť mnohé vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu, Spišsko-gemerský kras a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no traverzom vedie modro značená hrebeňovka z Faltenovho sedla na Stolicu.
Diāna Ņikitinová

Diāna Ņikitinová (; * 9. december 2000, Riga) je bývalá lotyšská krasokorčuliarka. Zúčastnila sa Zimných olympijských hier 2018 v Pchjongčchangu.
Športová činnosť.
V roku 2018 na Majstrovstvách Európy získala 36. miesto, ale stala sa tiež národnou šampiónkou. Najlepšie celkové skóre získala na Zimných olympijských hrách mládeže 2016.
Olympijské hry.
Na Zimných olympijských hrách 2018 v Pchjongčchangu získala 26. miesto v súťaži jednotlivcov. Na Olympiáde získala pozornosť kvôli odklonu od noriem oblečenia. Miesto zvyčajných šiat súťažila oblečená v čiernom overale spolu s rukavicami. Miesto konvenčného drdolu mala vlasy upravené do copu a na krku mala čierny náhrdelník. Tancovala na pieseň „Soldier of Love“ od Sade. Ņikitinová situáciu komentovala, že je silná žena a ani trochu princezná.
Live (Polemic)

Live je názov koncertného albumu slovenskej skupiny Polemic. V roku 2007 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Sony BMG.
Best of 1988–2008

Best of 1988–2008 je názov kompilácie, ktorú pri príležitosti 20 rokov existencie vydala slovenská skupina Polemic. V roku 2008 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo DoubleMann.
Faltenov vrch

Faltenov vrch () je vrch v Stolických vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Muránskou Zdychavou, približne severovýchodne od Revúcej.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Stolických vrchov, v geomorfologickom podcelku Stolica. Leží na hranici Košického a Banskobystrického kraja, okresov Rožňava a Revúca a zasahuje na katastrálne územie obce Čierna Lehota a Muránska Zdychava. Najbližším sídlom je západne situovaná Muránska Zdychava a Muránska Huta, severne sa nachádza Šumiac, Červená Skala a Telgárt, severovýchodne Rejdová a Vyšná Slaná, juhovýchodne Čierna Lehota a Slavošovce a južne Revúcka Lehota a Revúca.
Opis.
Faltenov vrch leží v severnej časti pohoria, v hlavnom hrebeni najvyššej časti, medzi Kohútom () a Lehotskou hoľou (). Západne sa nachádza Radzim (), Cigánka (), Šiance () a Ploštiny (), severne Čelo (), Župkova Magura (), Kyprov (), Faltenovým sedlom oddelená Lehotská hoľa () a Stolica (), východne Pálenisko (), Grúň (), Veľký Radzim (), Príslop () a Skalka () a južne Biela skala (), Malý Kohút () a Kohút (). Oblasť patrí do povodia Slanej; západné svahy hrebeňa odvodňuje Poťahajský potok do Zdychavy a Muráňa, voda z východných odteká riečkou Štítnik. Vrcholom vedie Chodník Pavla Jozefa Šafárika. 
Výhľady.
Vrchol i hrebeň pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrchy Stolických vrchov, Volovské vrchy, Revúcku vrchovinu, Spišsko-gemerský kras a Nízke Tatry.
Patrick Dempsey

Patrick Dempsey (* 13. január 1966, Lewiston, Maine, USA) je americký herec a automobilový pretekár. Je známy vďaka postave neurochirurga Dereka „McDreamyho“ Shepherda v televíznom seriály "Klinika Grace" (2005 - 2023).
Detstvo a mladosť.
Dempsey sa narodil v Lewistone v štáte Maine a vyrastal v neďalekých mestách Turner a Buckfield. Má dve staršie sestry a jedného nevlastného brata. V mladosti sa Dempsey zúčastňoval súťaží v žonglovaní. V roku 1981 dosiahol druhé miesto na Medzinárodnom šampionáte asociácie žonglérov v kategórii juniorov.
Dempseymu diagnostikovali dyslexiu vo veku 12 rokov. Barbare Waltersovej v jej oscarovom špeciáli z roku 2008 povedal, že si myslí, že dyslexia z neho urobila to, čím je dnes, pretože ho naučila nič nevzdávať.
Kariéra.
V roku 1987 Dempsey stvárnil mladého priateľa Beverly D'Angelo vo filme "In the Mood". Po boku Helen Slater, si zahral v komédii "Bláznivá spolubývajúca", z roku 1989.
Začiatkom 90-tych rokov sa Dempsey pokúsil opustiť tínedžerske úlohy hraním v drámach, hoci sa mu nepodarilo dosiahnuť veľký úspech. V roku 1991 si zahral vo filme "Útek" a "Gangsteri".
V roku 2000 hosťoval v televíznom seriály "Once and Again" po boku Sely Ward. Za svoj herecký výkon získal nomináciu na Emmy Awards. V rovnakom roku si zahral vedľajšiu úlohu vo filme "Vreskot 3".
Najväčším úspechom v Dempseyho kariére bola úloha doktora Dereka Sheparda vo filme "Klinika Grace". Táto rola mu priniesla cenu Screen Actors Guild Award za vynikajúce obsadenie v dramatickom seriáli, ako aj dve nominácie na Zlatý glóbus za najlepšieho herca v dramatickom televíznom seriáli. Dempsey nastúpil do seriálu v roku 2005 a pôsobil v ňom do roku 2021.
V roku 2007 si zahral po boku Amy Adamsovej a Idiny Menzelovej v romantickej komédii "Začarovaní". Komédia sa dočkala aj pokračovania, v ktorom si zahral tiež. Druhá časť mala premiéru v roku 2022.
Súkromný život.
Dempsey bol dva krát ženatý. Prvý krát sa oženil v roku 1987 so svojou manažérkou a herečkou Rochelle Parker (v čase svadby mal 21 a ona 48). Pár sa rozviedol v roku 1994. Parker zomrela v roku 2014.
Od roku 1999 je Dempsey ženatý s vizážistkou Jill Fink. Pár má tri deti. V januári 2015 podala Fink žiadosť o rozvod, no pár sa čoskoro zmieril a v novembri 2016 rozvod stiahli.
Ústredná pálenica

Ústredná pálenica bol podnik rovnomenného družstva na výrobu ovocných likérov, ktorý sa nachádzal na Šancovej ulici v Pezinku. Architektom stavby bol Friedrich Weinwurm.
História.
V lete 1918 vzniklo družstvo Ústredná pálenica, ktoré nasledujúci rok odkúpilo pozemok Davida Reisnera na Šancovej ulici. David Reisner sa potom stal odborným vedúcim Ústrednej pálenice. Stavba bola dokončená v roku 1921 a jej náklady spolu s vybavením činili 2 000 000 československých korún, z čoho družstvo zabezpečilo 300 000 korún. Neskoršia finančná situácia v liehovarníctve a zadlženie pálenice ju dostalo do straty.
V 40. rokoch sa družstvo dostalo do likvidácie a v júni 1942 boli budovy odkúpené Slovenskou bankou a pričlenené k podniku Figaro v Trnave. Tento podnik pálenicu zakrátko predal bratislavskému veľkoobchodníkovi Ferdinandovi Chlumeckému a ten v septembri 1942 spoločnosti „Edwin Piesch, továreň na éterické oleje, tresti a kuléry“. Po zániku spoločnosti bola na palenicu uvalená národná správa a bola znárodnená. V roku 1954 sa stala súčasťou Západoslovenského liehového priemyslu, n. p. v Leopoldove a v roku 1957 Malokarpatského vinárskeho podniku, n. p. v Bratislave.
Zánik.
Stavba bola zbúraná v roku 2012 a na jej mieste v súčasnosti stoja bytové a rodinné domy.
Horúce časy

Horúce časy je názov šiesteho štúdiového albumu slovenskej skupiny Polemic. V roku 2010 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Agentura DUNA.
Snehulienka a 7 pretekárov (album)

Snehulienka a 7 pretekárov je album obsahujúci piesne z úspešného slovenského baletného muzikálu Snehulienka a sedem pretekárov. Album vydalo v roku 1991 hudobné vydavateľstvo Opus na LP platni (Opus 91 2366-1 311) a audiokazete (Opus 91 2366-4 311).
Nahrávka obsahuje 14 skladieb. Obsahuje okrem iného duet Dariny Rolincovej a Paľa Haberu „Stretnutie“. Pieseň zaspievali na spoločnom televíznom vystúpení gala večera Úsmev ako dar v roku 1991.
V roku 2017 vyšla pieseň „Snívam“ na kompilácii "Důkaz lásky" Vaša Patejdla. Ide o prespievanú pieseň „Princova ária“, ktorú v originálnej verzii naspieval Paľo Habera.
Muzikál.
Premiéra muzikálu Snehulienka a sedem pretekárov sa uskutočnila v Slovenskom národnom divadle v Bratislave 4. mája 1991. Pôvodne bola inscenácia koncipovaná ako tanečný muzikál. Všetko stálo na baletnej choreografii a piesne, ktoré vtedy naspievali speváci či herci (Kráľovná/Heidi Janků, Princ/Pavol Habera, Snehulienka/Darina Rolincová, Vedko/Dezioder Rancsó, Spachtoš/Maroš Kramár, Kýchal/Ján Gallovič, Smejko/Štefan Skrúcaný, Plaško/Václav Patejdl, Dudroš/Stanislav Kráľ, Kýblik/Miro Noga, Starena/Ivan Krajíček), tanečníci spievali na playback.
V decembri 2013 sa v Česku konala premiéra českej verzie muzikálu s názvom „Sněhurka a sedm závodníků“. Texty piesní preložil do češtiny Václav Kopta.
V októbri 2018 mal premiéru český muzikál Sněhurka na ledě, ku ktorému boli opäť použité piesne Vaša Patejdla otextované Václavom Koptom. Úvodnú pieseň „Princova árie“ zaspievali na premiére muzikálu Dara Rolins a David Gránský, ktorí prepožičali hlas Snehulienke a princovi.
Remastrovaná reedícia.
V roku 2010 vyšiel album po prvýkrát na CD ako remastrovaná kompilácia albumov "Keby som bola princezná Arabela" a "Snehulienka a 7 pretekárov" Dariny Rolincovej v rámci edície „OPUS 100“ (Sto základných albumov a interpretov), ktorá mapuje najzásadnejšie nahrávky vydavateľstva Opus. Edičná nahrávka vyšla vo forme dvojalbumu v špeciálnom zberateľskom obale.
Šancová ulica (Pezinok)

Šancová ulica () je ulica pri centre mesta Pezinok. Názov bol odvodený od slova šance (), ktoré pomenúva mestské opevnenie tiahnuce sa vedľa ulice severozápadným smerom.
Na čísle 2 sa do rokov 1957 – 1958 nachádzala židovská synagóga postavená v roku 1872. V súčasnosti tu stojí budova, kde sídli Slovenská sporiteľňa.
Do roku 2012 stál na súčasných číslach 6 a 8 areál Ústrednej pálenice.
Ivan Šimoni

Ivan Šimoni (; * 15. december 1838, Šimonovany – † 2. júl 1904, Bratislava) bol uhorský politik, novinár a spoluzakladateľ Krajinskej antisemitskej strany.
Životopis.
Ivan Šimoni sa narodil v Partizánskom (v tom čase Šimonovany) v roku 1838 ako potomok zemianskeho rodu Šimoniovcov. Jeho otec, František Šimoni bol v rokoch 1847 – 1848 prvým podžupanom Tekovskej župy.
Stredoškolské štúdiá Ivan Šimoni absolvoval na piaristickom gymnáziu v Pešti a Bratislave. Následne študoval právo vo Viedni. Keďže počas Bachovho absolutizmu nechcel pracovať v štátnych službách, narukoval do armády, z ktorej odišiel v roku 1861, aby si dokončil právnické vzdelanie v Pešti. Po zložení advokátskych skúšok si otvoril advokátsku kanceláriu v Bratislave. V roku 1872 založil spolu s Ede Hornom a Mórom Jókaiom nemecky písané opozičné noviny "Westungarischer Grenzbote", ktoré vlastnil až do svojej smrti. Bol členom Uhorského združenia novinárov.
V roku 1878 bol zvolený za poslanca uhorského snemu vo volebnom okrsku Galanta ako kandidát Strany nezávislosti a v rokoch 1881 až 1887 bol poslancom v okrsku Magyaróvár (dnes súčasť Mosonmagyaróváru). V parlamente zastával antisemitské názory. V roku 1882 predsedal medzinárodnému antisemitskému kongresu v Drážďanoch. V roku 1883 spolu s Győző Istóczym, Gézom Ónodym, Györgyom Széllom a Gáborom Anderánszkym založili Krajinskú antisemitskú stranu, ktorá vo voľbách v roku 1884 získala 17 poslaneckých mandátov. Strana sa čoskoro rozpadla na dve a v roku 1887 Šimoniho do snemu nezvolili.
Zomrel v lete 1904, keď pri bicyklovaní dostal infarkt.