Dick Schoof

Hendrikus Wilhelmus Maria „Dick“ Schoof (* 8. marec 1957, Santpoort) je holandský verejný služobník a politik, ktorý od roku 2024 slúži ako predseda vlády Holandska. Predtým pôsobil v rokoch 2020 až 2024 ako generálny tajomník Ministerstva spravodlivosti a bezpečnosti, v rokoch 2018 až 2020 ako generálny riaditeľ Všeobecnej spravodajskej a bezpečnostnej služby a v rokoch 2013 až 2018 ako národný koordinátor pre bezpečnosť a boj proti terorizmu. Dňa 2. júla 2024 Schoof zložil prísahu ako predseda vlády Holandska a Schoofovho kabinetu, čím nahradil Marka Rutteho.
Raný život a vzdelanie.
Hendrikus Wilhelmus Maria Schoof sa narodil 8. marca 1957 v Santpoorte do rímskokatolíckej rodiny ako druhé najmladšie zo siedmich detí. Má jednu sestru a jeho otec bol obecným verejným služobníkom. Vo veku ôsmich rokov sa presťahoval s rodinou do Hengelo, kde navštevoval . V rokoch 1975 až 1982 študoval mestské a regionálne plánovanie na Radboud University. Bol členom univerzitného veslárskeho študentského združenia Phocas a pôsobil ako jeho predseda.
Kariéra.
Verejná služba.
Schoof začal svoju kariéru ako politický poradca pre vzdelávanie v Asociácii holandských samospráv, a v roku 1988 sa stal štátnym úradníkom na ministerstve školstva a vedy. Pomohol rozpustiť oddelenie výstavby základných škôl, ktoré viedol pod vedením štátneho tajomníka Jacquesa Wallagea a sprostredkovať kompromis medzi Kresťanskodemokratickou výzvou a Stranou práce, keď sa obe strany nezhodli na tom, či školy alebo obce majú byť zodpovedné za údržbu školských budov.
Od roku 1996 zastával Schoof rôzne vedúce pozície v oblasti bezpečnosti. Predtým, ako bol v roku 1999 vymenovaný za hlavného riaditeľa Imigračnej a naturalizačnej služby (IND), pôsobil ako zástupca generálneho tajomníka ministerstva bezpečnosti a spravodlivosti. Holandsko zažilo relatívne vysoký prílev žiadateľov o azyl v dôsledku vojny v Kosove a táto inštitúcia mala značný počet nevybavených žiadostí. Schoof bol zodpovedný za implementáciu reforiem zákona o cudzincoch od štátneho tajomníka spravodlivosti Joba Cohena v roku 2001, ktoré zjednodušili azylové konanie, a pracoval na deportácii žiadateľov, ktorí nespĺňali podmienky. Počet žiadostí o azyl klesol, čo Schoof pripísal prísnejšej migračnej politike. Neskoršie hodnotenie však dospelo k záveru, že legislatíva mala obmedzenejší vplyv, čo naznačuje, že hlavnými faktormi poklesu boli vonkajšie faktory. Schoof odišiel z IND a stal sa generálnym riaditeľom na ministerstve vnútra a vzťahov kráľovstva v roku 2003, kde mal na starosti reštrukturalizáciu policajného zboru z niekoľkých regionálnych organizácií na jeden Národný policajný zbor.
Po tom, čo slúžil ako generálny riaditeľ na Ministerstve spravodlivosti a bezpečnosti medzi rokmi 2010 a 2013 bol Schoof vymenovaný za národného koordinátora pre bezpečnosť a boj proti terorizmu (NCTV). Svojim zamestnancom dovolil napriek varovaniam svojich právnikov monitorovať potenciálnych teroristov na sociálnych sieťach pomocou falošných profilov. Po zostrelení letu Malaysia Airlines 17 skoordinoval holandskú krízovú reakciu, čím si posilinil vzťah s premiérom Markom Ruttem. Schoof bol obvinený zo zasahovania do nezávislého vyšetrovania výkonu jeho úradu od Univerzity Twente, ktoré si sám objednal. Vyvíjal tlak aby zjemnil hlavný záver vyšetrenia. Schoof viedol Všeobecnú spravodajskú a bezpečnostnú službu ako generálny riaditeľ od roku 2018 do roku 2020. "De Volkskrant" napísal, že jeho relatívne krátke obdobie bolo charakterizované kultúrnym konfliktom. Schoof sa neúspešne pokúsil urobiť inštitúciu viac rozhľadenou, najmä cez spolupráce s inými inštitúciami a univerzitami. V roku 2019 varoval ministerstvo školstva a obec Amsterdam že podporovatelia hnutia Salafíja boli na výbore jednej moslimskej školy. Jeho varovanie boli vnímané ako spôsob vyvíjania tlaku a bolo kritizované za vzbudzovanie polarizácie.
V decembri 2019 bolo oznámené, že Schoof nahradí Siebeho Riedstra na poste generálneho tajomníka ministerstva spravodlivosti a bezpečnosti, čo je najvyššia nepolitická funkcia v rámci ministerstva. Vymenovanie nadobudlo účinnosť 1. marca 2020. Vo svojej úlohe sa podieľal na rokovaniach o azylovej reforme, ktoré viedli k pádu štvrtého Rutteho kabinetu v júli 2023. Po dosiahnutí zákonného dôchodkového veku v marci 2024 sa Schoof rozhodol neodísť do dôchodku a bola mu udelená výnimka pokračovať v práci ďalšie tri roky.
Politická kariéra.
Schoof bol pasívnym členom Strany práce (PvdA) viac ako 30 rokov, kým zo strany začiatkom roku 2021 neodišiel. Po víťazstve Strany za slobodu (PVV) Geerta Wildersa vo všeobecných voľbách v novembri 2023 to Schoof v rozhovore označil za signál nedôvery voči vláde. Ľudia sa podľa neho nemohli mýliť, ak volili PVV v takom veľkom počte.
PVV 16. mája 2024 predstavila pravicovú koaličnú zmluvu s Ľudovou stranou za slobodu a demokraciu (VVD), Novou spoločenskou zmluvou (NSC) a Hnutím Farmár – Občan (BBB). V rámci rokovaní sa lídri štyroch strán dohodli, že ani jeden z nich nebude premiérom. PVV pôvodne navrhovala na túto pozíciu Ronalda Plasterka, ten však pre obvinenia z podvodu odstúpil od úvahy. Schoof bol následne 28. mája 2024 nominovaný do funkcie predsedu vlády koaličnými stranami pod vedením formátora Richarda van Zwola. Schoof zložil prísahu 2. júla kráľovi Viliamovi Alexandrovi.
Predseda vlády Holandska.
Schoof vystriedal Marka Rutteho na poste predsedu vlády Holandska 2. júla 2024. Po zlyhaných koaličných rokovaniach po všeobecných voľbách v Holandsku v roku 2023 bol Schoof ustanovený ako nezávislý premiér.
Osobný život.
Schoof žije v Zoetermeer so svojou partnerkou. So svojou bývalou manželkou Yolandou Senf má dve dcéry Yasmin a Celine, ktoré boli adoptované z Číny. Rád chodí behať svoj prvý maratón absolvoval v roku 1987 a svoj 18. maratón v roku 2024. Schoofov starší brat Nico Schoof je bývalý starosta obcí Akersloot, Limmen, Heiloo a Alphen aan den Rijn za stranu Demokrati 66.
Schoof je katolík.