burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dvojrozmerný čiarový kód

Dvojrozmerný čiarový kód, 2D čiarový kód, 2D kód alebo maticový kód je čiarový kód, ktorý nesie strojovo čitateľnú informáciu zakódovanú v svetlých a tmavých alebo farebných plochách usporiadaných v dvoch smeroch. Takéto usporiadanie umožňuje uložiť väčšie množstvo informácií než bežný, lineárny čiarový kód.
Kavala

Kavala (gr. Καβάλα - Kavala) je druhé najväčšie mesto v severnom Grécku, leží v kraji Východná Makedónia a Trácia.
Dejiny.
Starovek.
Spočiatku bolo územie Kavaly obývané Trákmi, no tých v 7. storočí pred Kr. odtiaľto vyhnali Gréci z neďalekého ostrova Thasos, ktorí tu založili kolóniu Neapolis (Nové mesto). Podľa niektorých názorov však bol Neapolis kolóniou Aténčanov, čo však je nepravdepodobné, lebo poloha mesta je blízsko vplyvu Thassosu a okolo Neapolisu boli aj iné jeho kolónie. Mesto však bolo samostatný štát a spojenec Atén, aj preto, že obyvatelia Thassosu boli Ióni, rovnako ako aj Aténčania. Na strane Atén bolo aj počas Peloponézskej vojny až do roku 340 pred Kr., kedy ho ovládli Macedónci s kráľom Filipom II.. Mesto patrilo Macedónií, ktorú v 2. storočí pred Kr. ovládli Rimania. V 1. storočí pred Kr. sem z Ríma utiekli Caesarovi vrahovia Brutus a Cassius, ktorých však porazil Augustus pri neďalekom meste Filippy. V nasledujúcom storočí sem prišiel apoštol Pavol a od tej doby sa v meste rozmáhalo kresťanstvo, ktoré v 4. storočí vytlačilo pohanské kulty. V roku 395 mesto pripadlo Východorímskej (Byzantskej) ríši.
Byzantské obdobie.
Počas tohto obdobia bolo mesto Neapolis premenované na Christoupoli (Kristovo mesto). V 6. storočí tu cisár Justinián I. postavil mohutné opevnenia, ktoré v budúcnosti slúžili na ochranu proti bulharským útočníkom. Opevnenia boli posilnené aj v 8. a 
9. storočí. V roku 1185 mesto dobyli Normani a v roku 1387 Turci čím sa dostalo do Osmanskej ríše.
Turkokratia.
Počas tureckej doby si mesto zachovalo svoj grécky charakter a v tejto dobe dostalo svooje dnešné meno, Kavala. Mesto prosperovalo aj v tomto období, v 16. storočí tu veľkovezír gréckeho pôvodu Ibrahim Paša postavil nový vodovod. Turci ďalej využívali byzantské hradby a pevnosť "Panagia", ktoré stoja dodnes. V meste sa usadila aj bulharská komunita, ktorá Kavalu nazývala Morunets.
Moderné dejiny.
V roku 1912 Kavalu ovládli Bulhari s cielom bulharizovať grécke obyvateľstvo, no o rok neskôr mesto dobyli Gréci. Bulharská menšina sa potom vysťahovala do Bulharska. Po grécko-tureckej vojne v roku 1923 sa tu usadili Maloázijskí Gréci, čím sa zvýšil význam mesta. Boli tu vytvorené široké odvetvia priemyslu a poľnohospodárstva, zvlášť kvalitný bol miestny tabak a víno.
Súčasnosť.
Kavala patrí medzi grécke veľkomestá, nachádzajú sa tu pláže, je tu dôležitý prístav a zvlášť kvalitné je miestne víno, preto sa táto oblasť nazýva aj "grécke Bordeaux". Žije tu približne 64 000 obyvateľov. Pochádza odtiaľto viacero gréckych osobností, ako speváčka Despina Vandi, futbalista Theodoros Zagorakis, speváci Vassilis Karas či Nikos Kourkoulis a spisovateľ Vassilis Vassilikos.
Bratislavafilm

Bratislavafilm je slovenský film z roku 2009 z dielne režiséra Jakuba Kronera.
Dej.
Bratislava je film o živote spoločnosti z pohľadu ľudí na jej okraji. Zobrazuje mesto s určitými pravidlami a ich porušovanie. Ukazuje najmä život niektorých mladých ľudí na sídlisku Petržalka, život mladej a staršej rodiny z Petržalky a problémy mafiána v Bratislave.
Film je zasadený do súčasnosti. Zobrazuje jeden deň z pohľadu mafiána (Peter Batthyany), taxikára (Jozef Kapec), ktorý prežíva manželskú krízu, a mladého dílera drog (Michal Nemtuda). Týchto ľudí spája človek, ktorý prichádza do Bratislavy za prácou (Ľuboš Kostelný). Príbehy sa prelínajú a vyvrcholia do drámy.
Česko-slovenský národný výbor

Česko-slovenský národný výbor alebo Československý národný výbor (skratka ČSNV) môže byť:
Doneck

Doneck (, ) je priemyselné mesto na východnej Ukrajine. Leží na rieke Kalmius, asi 50 km západne od hraníc s Ruskom, 100 km severne od Azovského mora. Je centrom samosprávnej oblasti Donecká oblasť a celého priemyselného regiónu zvaného Donbas. V meste dnes žije zhruba 1 milión obyvateľov, ich počet však po rozpade ZSSR klesá.
Dejiny.
V roku 1869 vybudoval waleský prieskumník John Hughes na mieste dnešného Donecka metalurgický závod a niekoľko uhoľných baní. Vznikla tu osada „"Hughesovka"“ (rus. "Юзовка, Juzovka"). Na začiatku 20. storočia mala už okolo 50 000 obyvateľov, v roku 1917 bola povýšená na mesto a v roku 1922 premenovaná na "Stalino" (na počesť Josifa Stalina). Tento názov však stratil po odhalení kultu osobnosti v Chruščovovej ére. Dnešný názov dostalo mesto v roku 1961 – je nazvané podľa rieky Donec (pravého prítoku Donu), ktorá však mestom nepreteká. 
Od roku 1932 je Doneck oblastným centrom. Po 2. svetovej vojne, keď bolo mesto silne zničené, nastal opäť rýchly rast - stavali sa ďalšie bane, továrne, sídliská. V roku 1978 dosiahol počet obyvateľov 1 milión. Po rozpade Sovietskeho zväzu nastal kolaps riadenej ekonomiky a útlm výroby. Kríza sa prejavila odlivom obyvateľov, ktorých počet klesol pod 1 milión a tiež stále odkladaným otvorením prvej linky metra. Doneck je považovaný za baštu opozície proti ukrajinskej politike po Oranžovej revolúcii a Janukovyčova Strana regiónov tu pri voľbách získava väčšinu hlasov.
Po protivládnych protestoch, ktoré viedli k pádu prezidenta Janukovyča a následnej nestabilnej politickej situácii na východe Ukrajiny vyhlásili v meste proruskí separatisti Doneckú ľudovú republiku. V priebehu leta 2014 o okolie mesta prebiehali boje medzi separatistami a ukrajinskou armádou.
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania v roku 2001 mal Doneck 1 016 000 obyvateľov, údaje z roku 2006 uvádzajú 993 000 obyvateľov. Národnostne tesne prevažujú Rusi (48,15 %) nad Ukrajincami (46,65 %). Prevládajúcim jazykom je ruština, a to aj u rodených Ukrajincov.
Ďalšími významnejšími menšinami sú Bielorusi, Gréci, Židia a Arméni.
Administratívne delenie.
Doneck je rozdelený na 9 rajónov, ktoré podliehajú Doneckej mestskej rade (pozri mapku).
Hospodárstvo a doprava.
Doneck je jedným z najväčších ťažobných a priemyselných centier Ukrajiny. Aj po ekonomickej kríze v 90. rokoch 20. storočia je tu 17 uhoľných baní, 5 veľkých zlievárenských komplexov, desiatky strojárskych a potravinárskych závodov. 
Okrem hlavnej stanice má Doneck 3 ďalšie železničné stanice. Hlavné trate, väčšinou dvojkoľajové a elektrifikované, mieria na Sloviansk (-Charkov), Luhansk, Rostov nad Donom, Mariupoľ. Dokončuje sa rekonštrukcia z hľadiska osobnej dopravy najvyťaženejšej trate na Dnipro a Kyjev. Doneck je sídlom Doneckej dráhy, jednej zo 6 divízií štátnych dráh Ukrzaliznycia.
V meste funguje tiež letisko a 2 autobusové stanice. MHD zaisťujú maršrutky, autobusy, trolejbusy a rozsiahla električková sieť. Buduje sa prvá linka metra.
Si-chu

Si-chu alebo Západné jazero (, ) je sladkovodné jazero v historickom centre mesta Chang-čou vo východnej Číne.
Jazero bolo pôvodne zátokou na rieke Čchien-tang, ktorá je dnes vzdialená 3 kilometre. V 8. storočí počas vládnutia dynastie Tchang bola vytvorená hrádza, ktorou sa jazero oddelilo od rieky a bolo prehĺbené na 1,5 metra.
Jazero je známe svojimi scenériami a kultúrnym dedičstvom. V okolí jazera je množstvo pavilónov, pagod, záhrad a historických pamiatok. Vďaka svojej kráse je vyobrazené na čínskej bankovke v hodnote jedného juanu a roku 2011 bolo zaradené do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Chocholnianska dolina

Chocholnianska dolina je dolina v Bielych Karpatoch, v podcelku Lopenícka hornatina.
Východiskom do Chocholnianskej doliny je obec Chocholná-Velčice. V doline sú ešte aj dnes početné a obývané kopaničiarske sídla ("Salašky, Pod tlstou horou, Palčie, Machnáč, Hrčárovce"). Vozovka smeruje až na vrch Kykula a prechádza na Českú stranu štátnej hranice. Chocholná stojí z veľkej časti na náplavovom kuželi, ktorý vznikol nánosmi materiálu z erozívnej činnosti potoka Chocholnica. Chocholnianska dolina je v dolnej časti pomerne širokou nivou s nízkym terénnym ohraničením. Neskôr začína prechádzať cez geologický podklad tvorený horninami bradlového pásma – sprava je to masív masív drietomského Žľabu () spolu s bralnatým vrchom Sokolí Kameň a zľava sú to vrchy Horného a Dolného Bradla. V hornej časti doliny ide už o morfologicky monotónny flyš.
Na úpätí Melčického vrchu sa nachádza prírodná pamiatka Petrová.
V mene lásky

V mene lásky ( "En nombre del amor") je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v rokoch 2008 – 2009. Hlavné postavy stvárnili herci Allison Lozz a Sebastián Zurita, v záporných rolách účinkovali Leticia Calderón a Altair Jarabo. Na Slovensku túto telenovelu v premiére vysielala JOJ Plus od 24. augusta 2009 do 18. decembra 2009.
Telenovela je adaptáciou mexickej telenovely "Cadenas de Amargura" z roku 1991.
Galaktický disk

Galaktický disk je časťou diskových galaxií, ako sú špirálové galaxie a šošovkové galaxie.
Galaktický disk sa nachádza v oblasti špirál. Nachádza sa tu väčšie množstvo prachu a plynu a mladšie hviezdy ako v galaktickom jadre alebo v galaktickom hale. Časť prachu a plynu v disku sa označuje ako plynový disk a časť hviezd ako hviezdny disk. 
Nepravidelné obežné rýchlosti hviezd.
Zistilo sa, že obežné rýchlosti hviezd v galaktickom disku vo väčšine diskových galaxií sú nepravidelné vzhľadom na svietivosť galaxie. Možným vysvetlením tohto problému je nesvietivá temná hmota.
Disková galaxia

Disková galaxia je galaxia, ktorá má disk zo sploštenej otáčajúcej sa masy hviezd. Tieto galaxie môžu, ale nemusia obsahovať centrálnu galaktickú výduť.
Do tejto skupiny galaxií patria:
Špirálová galaxia bez priečky

Špirálová galaxia bez priečky alebo špirálovitá galaxia bez priečkyje typ špirálovej galaxie bez centrálnej priečky alebo nie je špirálovou galaxiou s priečkou. Jej označenie v Hubblovej schéme je SA.
Prechodná špirálová galaxia

Prechodná špirálová galaxia je galaxia, ktorá sa v Hubblovej schéme nachádza medzi špirálovou galaxiou s priečkou a špirálovou galaxiou bez priečky. V morfologickej klasifikácii galaxií je označená ako SAB.
Prstenec Leva

Prstenec Leva je obrovský prvotný mrak vodíka a hélia na obežnej dráhe dvoch galaxií vo vnútri Súhvezdia Lev.
Rádioastronómovia objavili tento mrak roku 1983. Satelit Galaxy Evolution Explorer objavil ultrafialové žiarenie, ktoré astronómovia z Johns Hopkins University a Carnegie Institution for Science vysvetlili ako ukazovateľ tvorby hviezd v nových trpasličích galaxiách.
Západné jazero

Západné jazero môže byť:
Tenkovrstvový solárny článok

Tenkovrstvový solárny článok alebo tenkovrstvový slnečný článok alebo tenkovrstvový fotovoltaický článok je druh solárneho článku – veľmi tenký solárny článok, na výrobu ktorého nie je potrebná polovodičová platnička. Vyrába sa z teluridu kademnatého (CdTe – pozri solárny článok z teluridu kademnatého), zliatiny CIS (CuInSe), CIGS (CuInGaSe, príp. CuInGaS) a pod.
Hana Gregorová (herečka)

Hana Gregorová (* 20. august 1952, Bratislava) je slovenská herečka, ktorá žije v Česku. Bola manželkou českého herca Radoslava Brzobohatého, s ktorým má syna Ondřeja. Z prvého manželstva s jordánskym manželom Gassanom má dcéru Rolu. Bola manažérkou Divadla Radka Brzobohatého.
V roku 2024 sa stala historicky najstaršou súťažiacou v show Let’s Dance. Obsadila 9. miesto.
Drišľakoviny

Drišľakoviny bola hudobno-zábavná relácia vysielaná Slovenskou televíziou v rokoch 2001 - 2010. Bola jednou z najsledovanejších programov tejto televízie.Tvorila ju séria verejných vystúpení hudobno-zábavnej skupiny Drišľak. V rokoch 2021-2022 ich vysielali v reprízach na RTVS 3 každý víkend v Sobotu a Nedeľu okolo 16:40-17:10 hodine . V roku 2022 prestali účinkovať pod názvom Drišľak a skupina sa premenovala na Drišľak Tour.
Príbeh.
Hlavný dej relácie tvorí hraný príbeh z prostredia východoslovenskej obce. Predstavované sú každodenné zážitky piatich kamarátov a jednej rodiny. Jednotlivé scény sú prepojené hudobnými a tanečnými vystúpeniami skupiny Drišľak a ich hostí.
Účinkujúci.
V hraných scénach prevažne účinkujú:
Toto bolo pôvodné zloženie. V súčasnosti skupina Drišľak v televízii nevystupuje, no máva koncerty. V roku 2011 po odchode Petra Treciaka prichádza na basgitaru Ján Pankuch. Po tragickej smrti Ľubomíra Galisa prešiel Ján Pankuch na sólo husle a na basgitaru prišiel Jozef Mašlej. Po odchode Jána Pankucha prišiel na husle Jakub Kubina. V roku 2020 do hudobného dôchodku šiel Pavol Antuš a nahradil ho Slavomír Gombita. V roku 2021 odišiel z kapely Viliam Kalman a nahradil ho na bicie Matúš Putnocký. 
V zložení roku 2021-????:
Lucia Hurajová

Lucia Hurajová (* 16. júl 1976, Bratislava) je slovenská herečka, moderátorka. Vyštudovala VŠMU, má doktorát z teatrológie. Angažovala sa aj ako režisérka divadelnej hry Niekto zaklopal.
Nerast

Nerast môže byť:
Niuserreho pyramída

Niuserreho pyramída alebo Lepsius XX alebo Pyramída Lepsius XX sa nachádza na území pohrebiska pri Abúsíre v Egypte, medzi Ptahšepsesovou mastabou a Neferirkareho pyramídou.
Pyramídu postavil faraón 5. dynastie Niuserre (okolo 2416–2388 pred Kr.), pravdepodobne mladší brat faraóna Raneferefa a syn faraóna Neferirkareho a kráľovnej Chentkaus II.
Pyramída.
Jadro pyramídy pozostáva zo siedmich stupňov tvorených menšími blokmi hrubšieho miestneho vápenca. Vstup sa nachádza v úrovni základne severnej steny objektu. Pozostatky severnej kaplnky, ktorá zastrešovala vstup, neboli zatiaľ nájdené. Subštruktúru pyramídy tvorí zostupná chodba, odkláňajúca sa v určitom mieste východne o 5°, potom predsieň a pohrebná komora. Predsieň a komora ležia vo zvislej osi a sú zaklenuté troma vrstvami veľkých 90-tonových vápencových blokov. V ich priestoroch sa nenašli stopy po pohrebe. Obklad pyramídy tvorili bloky jemného bieleho vápenca, ktorého rohy v prvej vrstve boli zapustené do podložia. Niektoré z nich sa zachovali na pôvodnom mieste. Dnešný stav pyramídy je zlý, subštruktúra je natoľko poškodená zlodejmi, že nie je možná jej presnejšia rekonštrukcia. Nadzemnej časti úplne chýba obklad a je veľmi rozrušená aj vnútorná štruktúra hmoty pyramídy.
Pyramídový komplex.
Nádvorie komplexu má nepravidelný štvoruholníkový tvar. Kultová pyramída ležala tradične pri juhovýchodnom nároží pyramídy. Aj zádušný chrám je na obvyklom mieste pri východnej stene, jeho dispozícia však neleží pozdĺž východozápadnej osi, ale je posunutá na juh, čo je dôsledok priestorového obmedzenia, vyplývajúceho z okolitej stavebnej situácie. Chrám má vedľajší vchod, podobne ako Sahureho, a niekoľko ďalších dispozičných inovácií, medzi ktorými boli aj objekty podobné neskorším pylónom, ktoré spevňovali juhovýchodné a severovýchodné nárožie múru ohrady pyramídového komplexu. Chrám je veľmi zničený zlodejmi, ale existuje jeho celkom presná rekonštrukcia zo začiatku 20. storočia. Na niektorých vápencových blokoch boli objavené stavebné značky s menom doposiaľ neobjaveného Sahureho slnečného chrámu. Prvé dve tretiny vzostupnej cesty ležia na základoch vzostupnej cesty susednej Neferirkareho pyramídy, potom sa cesta prikláňa smerom k Niuserreho pyramíde. Údolný chrám leží pravdepodobne tiež na starších základoch. Cesta prekonáva prevýšenie 28 m. V jej násype vznikli počas Novej ríše hroby kňazov, ktorí slúžili obnovenému kultu faraóna a niektoré z nich sa zachovali neporušené. Oba chrámy mali v exponovaných priestoroch čadičovú dlažbu, niektoré prvky z červenej žuly a z ich reliéfnej a sochárskej výzdoby ostal len zlomok.
Výskum.
Priebežnú obhliadku vykonal už Perring, Lepsiusova expedícia pyramídu zakreslila do mapy. Základný a zatiaľ posledný výskum urobil začiatkom 20. storočia Borchardt.
Zoznam manželiek panovníkov Aragónska

Zoznam manželiek panovníkov Aragónska zahŕňa manželky panovníkov Aragónska, ktorým patril titul kráľovná alebo, počas prvých rokoch existencie Aragónska, titul grófka. Tieto ženy samy nevládli, maximálne boli regentkami za svoje neplnoleté deti. Počas celej histórie Aragónska sa vyskytla len jedna kráľovná, Petronila Aragónska, ktorej manžel, Ramon Berenguer IV., vystupoval ako "„kráľovský manžel".
Pre prehľadnosť sú kráľovné radené podľa vládnucích dynastií, ku ktorým patrili ich manželia.
Aragónsko vzniklo začiatkom 9. storočia ako Aragónske grófstvo, ktoré bolo súčasťou franskej Hispánskej marky. V rokoch 925 až 1035 bolo súčasťou Navarrského kráľovstva, od roku 1035 samostatné kráľovstvo. Roku 1162 bolo k nemu pripojené Katalánsko (presnejšie Barcelonské grófstvo), odvtedy sa niekedy rozlišujú Krajiny aragónskej koruny (vrátane Katalánska a pod.) a Aragónske kráľovstvo (vlastné Aragónsko). Od roku 1516, nástupom Karola I. po Ferdinandovi Aragónskom (1506 – 1516), bolo oficiálne spojené s Kastíliou (de facto vznik Španielska).
Aragónske kráľovstvo.
Trastamárovská dynastia.
Obdobie občianskej vojny proti Jánovi II. (roky 1462 – 1472).
Počas katalánskej občianskej vojny vedenej proti Jánovi II. (ktorý vládol v rokoch 1458 až 1479, hoci tieto roky vlády sú sporné) si na trón nárokovali tri skupiny ľudí (Vojna nezahŕňala kráľovstvo Valencie), ktorí obsadili trón počas tejto vojny (žiaden z nich nevládol vo Valencii, ktorá ostala pod vládou Jána II.). Jedným z nich bol Peter V. Aragónsky (vláda 1463 – 1466), ktorý zostal slobodný. Ďalší dvaja, Henrich IV. Kastílsky (vláda 1462 – 1463) a René z Anjou (1466 – 1472) mali manželky počas svojej vlády. Manželkou Henricha IV. bola Jana Portugalská, portugalská infantka, dcéra Eduarda Portugalského a jeho manželky, Eleonóry Aragónskej. Prvá manželka Reného zomrela ešte pred rokom 1462 a jeho druhou manželkou sa stala Jana de Lavalová, francúzska šľachtičná a dcéra Guya XIV. de Laval a Izabely Bretónskej.
Obdobie po zjednotení kráľovstiev na území Španielska.
V roku 1556 nastalo spojenie všetkých kráľovstiev, ktoré boli na území dnešného Španielska, a odvtedy sa vyskytovali pod jedným názvom ako Španielsko. Anglická kráľovná Mária I., druhá manželka Filipa II., sa stala prvou španielskou kráľovskou manželkou.
Teda všetci ďalší králi boli už králi zjednoteného Španielska, ale až do roku 1700 mali vo svojom titule (Kráľ Aragónska, Kastílie a Valencie, barcelonský gróf) časť „kráľ Aragónska“, ktorú – spolu s ostatnými titulmi – roku 1700 nahradil titul „kráľ Španielska“.
Box

Box môže byť:
Boxing

Boxing môže byť:
Cesta II. triedy 520 (Slovensko)

Cesta II. triedy 520 ("II/520") je cesta II. triedy na Slovensku, ktorá spája regióny Orava a Kysuce v žilinskom kraji. Jej celková dĺžka je 84,985 km, pričom posledný úsek okolo vodárenskej nádrže Nová Bystrica bol dočasne evidovaný ako "II/520A" a meral 9,408 km.
Priebeh.
Krásno nad Kysucou – Nová Bystrica.
Cestná komunikácia II/520 sa začína v okrese Čadca na križovatke ciest I/11 a III/2017 v meste Krásno nad Kysucou. Ďalej pokračuje križovatkami s cestami III/2039 a III/2035 do Starej Bystrice, kde sa križuje s cestou III/2037. Nasleduje obec Nová Bystrica križovaním s III/2038 a III/2036.
Vychylovka – Brišovka.
Ďalej nasleduje novovybudovaný úsek, ktorý bol dočasne evidovaný ako II/520A a ktorý obchádza vodnú nádrž Nová Bystrica cez Vychylovku a spája tak Oravu s Kysucami. S výstavbou tejto časti cesty sa začalo na jar roku 2004. Na úseku dlhom 9,408 kilometra sa nachádza 11 mostov s celkovou dĺžkou 1,2 kilometra, najvyšší sypaný most v Európe a najdlhší najvyššie položený most na Slovensku "(20300)", ktorý je postavený na 32 pilieroch. Tento úsek bol otvorený 10. novembra 2008. 
Úsek spájajúci Oravu s Kysucami pôvodne viedol údolím rieky Bystrica cez osadu Harvelka, ktoré však bolo zatopené. Zanikol tak aj pôvodný úsek, ktorý tak preťal cestu II/520 na dve časti.. 
Brišovka – Suchá Hora.
Potom cesta pokračuje ďalej ako II/520 do námestovského okresu do obce Oravská Lesná, kde sa križuje s III/2281. Nasleduje obec Zákamenné s križovaním s III/2282 a III/2270, pokračuje križovatkami s cestami III/2271 a III/2274 na križovatku s cestou I/78 v obci Lokca, s ktorou tvorí peáž až po križovatku v obci Ťapešovo, kde sa odpája, prechádza okolo Oravskej priehrady a prechádza do okresu Tvrdošín.
V tvrdošínskom okrese sa II/520 najskôr križuje s III/2309 a III/2308, v Tvrdošíne sa spája s I/59, s ktorou tvorí peáž po mesto Trstená. Následne sa mimoúrovňovo križuje s rýchlostnou cestou R3 v križovatke "Trstená". Nasledujú križovatky v obciach Liesek s III/2310 a vo Vitanovej s III/2311. Následne prechádza do Poľska ako DW959.
Zosimus

Svätý Zosimus († 26. december 418) bol pápež katolíckej cirkvi od 18. marca 417 do svojej smrti.
Podľa Liber Pontificalis bol Zosimus Grék, syn Abrama. Podľa niektorých by to mohlo naznačovať židovský pôvod. Traduje sa, že bol žiakom svätého Bazila.
Vydal rad formálnych nariadení. Schválil, aby paškál mohol byť svätený v každom chráme, nielen v chráme katedrálnom. Dbal na morálku kňazov a vydal nariadenie, aby kňazi nenavštevovali bez závažného dôvodu hostince.
Jeho pamiatka sa pripomína 26. decembra.
Paškál

Paškál (z , lat. a gréckeho "pascha" a to pôvodne z hebrejského "pesah" (prechod, prekročiť; pamiatka na odchod Židov z Egypta) je vysoká veľkonočná svieca. 
Paškál je zapaľovaný pri veľkonočnej vigílii v cirkvách západnej liturgickej tradície a symbolizuje vzkrieseného Krista, ktorého svetlo podľa kresťanskej náuky rozráža temnoty smrti.
Veľkonočná sviečka sa zapaľuje pri veľkonočnej vigílii, ktorá sa koná v noci, od ohňa v blízkosti kostola. Postupne sa s ňou vchádza do zhasnutého kostola a diakon so zdvihnutou sviecou trikrát spieva zvolanie „Kristus svetlo sveta!“ ("lumen Christi"). Liturgia potom pokračuje rozsvietením ďalších sviečok a veľkonočným chválospevom zvaným "Exsultet", ktorý spieva opäť diakon.
Na vysokej sviečke je vidieť kríž, ktorý sprevádzajú grécke písmená Α (alfa) a Ω (omega); tieto písmena symbolizujú, že Kristus je začiatok a koniec. Do kríža sú vpísané jednotlivé číslice letopočtu – symbol toho, že Kristus vládne dejinám. Do kríža je vsadených päť kadidlových zŕn predstavujúcich päť rán Kristových na kríži.
Pri veľkonočnej vigílii sa veľkonočná sviečka trikrát ponorí do vody počas jej žehnania. Pri každom krste sa od nej rozsvecuje sviečka krsteného. Veľkonočná sviečka býva umiestnená v blízkosti oltára, je žehnaná na Bielu sobotu a v kostole sa rozsvecuje pri každej bohoslužbe počas veľkonočnej doby, ktorá trvá až do Turíc, a pri slávení ďalších sviatostí počas celého roku (krst, sviatosť birmovania, manželstvo, svätenie, pohreb).
Niekoľkokilogramová sviečka má pravidlá pre jej zdobenie: je na nej letopočet, kríž a písmená alfa a omega symbolizujúce začiatok a koniec, alebo tam môže byť aj strom života, baranček. Je symbolom kresťanského spoločenstva a Kristovho vzkriesenia.
Práve vloženie kadidlových zŕn do paškálu, jeho požehnanie tvorí spolu so slávnostným sprievodom s paškálom (nesie ho diakon alebo kňaz so spevom: „Svetlo Kristove“) a spevom Exultet bohoslužbu svetla na Veľkonočnú vigíliu.
Sviečka má byť pre pravdivosť znamenia zhotovená z vosku, každý rok nová, len jedna, dostatočne veľká a nikdy nie falzifikát. Neprípustné je teda používanie tzv. olejových paškálov, ktoré skutočnú sviečku len imitujú (podľa inštrukcií "Kongregácie pre bohoslužbu" z roku 1988). U menších farností, ktoré na tom nie sú finančne práve dobre a ich paškál vyzerá ešte použiteľne, je bežné, že len upravia letopočet a veľkonočná vigília sa koná s rovnakou sviečkou aj niekoľkokrát.
Pozri aj.
Veľkonočná vigília
Deathcrush

Deathcrush je debutový album nórskej skupiny Mayhem.
Skladby.
Všetky skladby napísali členovia Mayhem, okrem uvedených
Dawn of the Black Hearts

Dawn of the Black Hearts je koncertný album skupiny Mayhem. Ide o polooficiálny album. Na obale je zobrazený spevák Dead po samovražde. Je to jediná zachovaná fotografia Deadovej mŕtvoly, ostatné boli spálené.
Album bol niekoľkokrát znovu vydaný, občas s pridanými bonusmi. Štyri bonusové skladby pochádzajú z úplných začiatkov Mayhem. Boli nahraté v Ski v roku 1986 so spevákom Messiahom a bubeníkom Manheimom. Niekedy bývajú ale chybne označené ako pochádzajúce z Lillehammeru, a ako spevák je nesprávne uvedený Maniac.
Daniel Jarque

Daniel Jarque González známy aj pod skráteným menom Daniel Jarque či Dani Jarque (* 1. január 1983, Barcelona, Španielsko – † 8. august 2009, Florencia, Taliansko) bol španielsky futbalista, ktorý bol v čase smrti kapitánom tímu Espanyol Barcelona. Hrával na pozícii stredného obrancu.
Smrť.
Podľa niektorých španielskych médii dostal srdcový infarkt v čase, keď telefonoval s priateľkou. Spoluhráči si všimli, že chýbal na spoločnom stretnutí a nahlásili jeho neprítomnosť. Podľa iných zdrojov jeho priateľka zavolala spoluhráčom po tom, čo sa neozýval. Daniel Jarque sa s mužstvom pripravoval na predsezónnom kempe v sústredení v talianskom stredisku Coverciano. Na začiatku sezóny 2009/10 sa stal kapitánom tímu po tom, čo z klubu odišiel Raúl Tamudo. Na jeho počesť hráč Arsenalu Londýn, Cesc Fabregas, po svojom druhom góle do siete Toffees (6:1) vytiahol jeho symbolický dres s číslom 21.
Slovenské futbalové kluby v európskych súťažiach v sezóne 2009/2010

V európskych futbalových súťažiach organizovaných Úniou európskych futbalových zväzov hrali v sezóne 2009/2010 štyri kluby zo Slovenska na základe postavenia v ligovej tabuľke sezóny 2008/2009 a Slovenského pohára tej istej sezóny. Do predkola Ligy majstrov sa kvalifikoval víťaz Corgoň ligy, ŠK Slovan Bratislava. Do predkola Európskej ligy druhý a tretí tím z Corgoň ligy (MŠK Žilina, resp. FC Spartak Trnava) a víťaz Slovenského pohára MFK Košice. Na základe novej reformy klubových súťaži, ktorú previedol prezident Michel Platini malo Slovensko v Európskej lige, predchodcu Pohára UEFA, o jeden klub v priamej účasť v predkole viac.
Liga majstrov UEFA.
ŠK Slovan Bratislava.
2. predkolo.
Celkové skóre: Mostar - Slovan 1:4, do 3. predkola postúpil ŠK Slovan Bratislava
3. predkolo.
Celkové skóre: Slovan - Olympiakos 0:4, do 4. predkola postúpil Olympiakos FC
Európska liga UEFA.
ŠK Slovan Bratislava.
4. predkolo.
Celkové skóre: Ajax - Slovan -:-, do skupinovej fázy postúpil
Fonolit

Fonolit alebo znelec ( - zvuk a – kameň) je vulkanická hornina. Výlevný ekvivalent nefelinického syenitu. Zložením je podobný trachytu, líši sa však vyšším obsahom nefelínu.
Názov horniny odvodený z gréčtiny zaviedli na konci 18. storočia A. G. Werner a M. H. Klaproth. Názov sa odvodzuje od kovového zvonivého zvuku, ktorý hornina vydáva pri údere po celistvej vzorke.
Vznik.
Taveniny fonolitického zloženia vznikajú pri nízkom stupni parciálneho tavenia (menej ako 10%) vo vysoko hlinitej spodnej kôre, tvorenej tonalitom, monzonitom a premenenými horninami. Ich parciálne tavenie spôsobuje uvoľňovanie alkálií - hliníka, sodíka, draslíka a vápnika, najmä vďaka taveniu živcov za spoluúčasti mafických minerálov. Takáto tavenina je nenasýtená SiO2, čo má za následok nedostatok kremeňa a tiež väčšie zastúpenie foidov na úkor živcov.
Fonolity sa nachádzajú v oblastiach kontinentálnych horúcich škvŕn, ktoré vznikajú nad plášťovými diapírmi prekrytými kontinentálnou kôrou. Často asociujú s A-typom granitoidov a alkalickými intrúziami. Je preto typický napr. v oblastiach kontinentálnych riftových zón. Môžu tiež vznikať pri nízkom stupni parciálneho tavenia v kolíznych oblastiach. 
Minerálne zloženie a vlastnosti.
Prevládajúcimi minerálmi sú alkalické živce hlavne sódny ortoklas a sanidín. Významné sú rovnako aj zástupcovia živcov, foidy, hlavne nefelín a sanidín, ktoré môžu tvoriť až 60% horniny. Fonolit patrí medzi horniny bez kremeňa, nachádza sa v spodnej APF časti ternárneho QAPF diagramu. Ako akcesórie sa môžu vyskytovať klinopyroxény, hlavne egirín a augit, ďalej biotit a alkalické amfiboly.
Fonolity sú všeobecne viac viskózne ako trachyt, vytvárajú preto často telesá dómovitého tvaru. Rozpadávajú sa na kusy doskovitého tvaru.
Využitie.
Používa sa najčastejšie ako prísada do betónov a na výrobu štrku.
Niektoré výskyty fonolitov a nefelinických syenitov môžu obsahovať mineralizáciu prvkov vzácnych zemín, ale aj uránu a fosfátov, napr. Phalaborwa v Juhoafrickej republike. Preukázalo sa, že v praveku z fonolitu, v dnešnom Nemecku, vyrábali nástroje na opracovávanie iných materiálov.
Výskyt.
Výskyt fonolitu je známy z Európy, napr. z Nórska, Grónska, Švédska, Ruského Uralu, Pyrenejí, Talianska, Kanárskych ostrovov či Francúzskeho pohoria Massif Central. V Česku sa fonolit vyskytuje v Českom stredohorí. 
Ďalšie lokality vo svete zahŕňajú Kanadu, Brazíliu, oblasť Transvaal v Juhoafrickej republike a Čínu. V USA sú trachyty známe z Magnet Cove v Arkansase, vytvárajú aj známu prírodnú pamiatku Devils Tower vo Wyomingu.
Bioluminiscencia

Bioluminiscencia je vyžarovanie viditeľného svetla (luminiscencia, svetielkovanie) živými organizmami. 
Princíp.
Proces je prírodnou formou chemoluminiscencie, t. j. svetelné žiarenie zniká ako vedľajší produkt chemickej reakcie. Princípom bioluminiscencie je oxidácia luciferínu za prítomnosti enzýmu luciferáza. Pri reakcii sa vyžaruje až 96 % svetla a len 4 % tepla, je teda z hľadiska daných organizmov veľmi efektívny (pre porovnanie, u výbojok je len 10 %).
Reakcia prebieha v dvoch stupňoch:
Výskyt.
U mnohých rýb je umožňujú bioluminiscenciu mutualistické baktérie.
Aranka Szentpéteryová

Aranka Szentpéteryová (, rod. Aurélia Szentpéteryová; * 9. december 1933, Kráľovský Chlmec – † 19. január 2023) bola slovenská herečka maďarskej národnosti.
Od roku 1960 bola členkou Jókaiho divadla v Komárne.
Fairey Swordfish

Fairey Swordfish bolo britské palubné torpédové lietadlo užívané v druhej svetovej vojne. Aj keď išlo na prvý pohľad o archaický a zastaraný stroj, preukázalo toto lietadlo mnohé služby, pričom sa preslávilo hlavne poškodením bojovej lode Bismarck, ktoré skončilo jej následným potopením.
Vývoj.
Fairey Swordfish bol vyvinutý z lietadla TSR I v rokoch 1933 a 1934. Na jar roku 1935 boli objednané tri predsériové stroje. Išlo o pomalé lietadlo vtedy bežnej dvojplošníkovej koncepcie, ktoré bolo potiahnuté plátnom a jeho rýchlosť sa pohybovala medzi 130/h. Jeho nosnosť bola prekvapivo vysoká, dokázalo niesť torpédo s hmotnosťou , a osem hlbinných náloží po . Armáda tieto stroje dostala v roku 1936. Tie boli počas vojny postupne modernizované, došlo k inštalácii silnejšieho motora, úpravám spodnej plochy krídel, kam mohli byť zavesené neriadené rakety a k ďalším vylepšeniam.
Bojové použitie.
Po vypuknutí 2. svetovej vojny roku 1939 ochraňovali Swordfishe britské vojnové aj obchodné loďstvo. Na nepriateľa prvýkrát zaútočili 11. apríla 1940 a zasiahli pri Trondheime nemecký torpédoborec. Námorné letectvo využívalo lietadlá na kladenie mín a aj k hliadkovým letom nad morom. V novembri 1940 sa preslávili účasťou v nálete na talianske loďstvo kotviace v Tarente, v máji 1941 účasťou pri potopení bojovej lode Bismarck a vo februári 1942 útokom na nemecké vojnové lode Scharnhorst, Gneisenau a Prinz Eugen. Swordfishe ďalej vzlietali z palúb sprievodných pomocných lietadlových lodí proti ponorkám pri ochrane konvojov v Atlantiku aj na lodných trasách do ZSSR.
Hustler TV

Hustler TV je prémiový televízny kanál vysielajúci obsah pre dospelých. Šírený je po celej Európe prostredníctvom káblových a satelitných operátorov. Majiteľom Hustler TV je spoločnosť Sapphire Media International BV.
Hustler TV ponúka hardcore pornografiu, no jeho sesterský kanál Blue Hustler sa špecializuje na softcore.
Hustler TV je na Slovensku šírený prostredníctvom IPTV Magio od T-Comu, digitálnym kábelovým vysielaním (DVB-C) od spoločnosti UPC a ďalšími.
Jiří Kulhánek

Jiří Kulhánek (* 31. december 1967, Brandýs nad Labem) je český spisovateľ fantasy a sci-fi románov.
Jeho diela sú špecifické čiernym humorom až sarkazmom, násilím (mučenie a krvavé scény) a nadľudskými vlastnosťami hrdinov. V jeho knihách sa objavujú upíri, zombie, kyborgovia v prostredí minulosti, súčasnosti a postapokalyptickej budúcnosti. Dej príbehov máva rýchly spád a je opisovaný v prvej osobe. Prezývka Mistr.
Martin Vanek

Martin Vanek (* 2. jún 1966, Bratislava) je slovenský divadelný a televízny herec.
Život.
Vyštudoval bábkoherectvo na DAMU v Prahe. S Igorom Adamcom účinkoval v detskej televíznej relácii "Kakao" v TV Markíza, neskôr spolupracovali v relácii "Nebuďte bábovky" na STV. Neskôr sa stal známy ako postava doktora Bélu v televíznom seriáli "Mafstory".
Je členom divadla GUnaGU. Hral aj na scéne Divadla a.ha.
Ako moderátor a scenárista spolupracoval so Slovenskou filharmóniou na cykle Hudobných akadémií pre deti a mládež.
Arkóza

Arkóza je typ pieskovca s podielom nestabilných zŕn (živce, muskovit, úlomky nestabilných hornín) nad 25 %.
Termín ako prvý použil A. Brongniart roku 1823.
Vznik.
Arkózy vznikajú zvetrávaním hornín bohatých na živce, sú to hlavne vyvreté a premenené horniny, napríklad granitoidy, ktoré obsahujú veľa kremeňa a živcov. Zvetralina, ktorá tvorí klasty arkózy však spravidla prekonala iba krátky transport alebo sa usadila veľmi rýchlo, pretože zrná nestabilných hornín a živcov by sa pri dlhšom transporte rýchlo rozpadli. Živce sa napríklad procesom kaolinizácie premieňajú na kaolín, dôležitým činiteľom je pri tom vlhkosť a teplo. Arkózy sa preto nachádzajú skôr v suchšom a chladnejšom prostredí, i keď to nie je pravidlo. Podľa dnes zaužívaných predstáv, arkózy vznikajú priamo počas alebo ihneď po skončení orogenézy v nepokojnom prostredí. Sú preto textúrne nezrelými horninami, častá je hrubá vrstvovitosť alebo šikmé zvrstvenie. Veľká časť arkóz sa nachádza priamo v nadloží granitických hornín, typické sú tiež pre deltové, riečne a kontinentálne prostredie.
Zloženie a vlastnosti.
Ako ostatné pieskovce, aj arkóza má vysoký obsah kremeňa. Obsahuje však aj viac než 25 % zŕn živcov. Často je sfarbená do ružova (od ružových živcov) alebo červena (od hematitu). Často obsahujú aj lupienky muskovitu. Hrubozrnné arkózy sa podobajú žule. V dôsledku krátkeho transportu sú slabo vytriedené.
Výskyt.
V Západných Karpatoch sú polohy arkóz známe zo Starohorských vrchov, Slovenského rudohoria (napr. štítnické súvrstvie) ale i z obalových jednotiek tatrika, napr. z karbónskych hornín seleckej jednotky v Považskom Inovci (novianské súvrstvie). Známe sú tiež z viacerých jadrových pohorí ako súčasť spodnotriasového lúžňanského súvrstvia.
Vo svete sú známe napr. zo sparagmitového súboru baltického štítu alebo z Nemecka (sárska panva). V Českom masíve arkózy vytvárajú polohy v karbónskych a permských sedimentoch napr. v okolí Krkonoší alebo v blanickej a boskovickej brázde.
Použitie.
Arkózy sa obyčajne používajú ako stavebný kameň, prípadne ako prímes do betónov a ako kamenivo. V prípade vysokej čistoty však môžu byť ťažené ako zdroj živcov pre sklársky priemysel.
National Gallery of Art

National Gallery of Art (dosl. "Národná galéria umenia") je múzeum umenia v National Mall vo Washingtone. 
Múzeum bolo založil v roku 1938 americký kongres s finančnou podporou na výstavbu a podstatnú časť umeleckých zbierok od Andrewa Mellona. Základné diela darovali Lessing J. Rosenwald, diela talianskeho umenia daroval Samuel Henry Kress a viac než 2 000 sôch, malieb, dekoratívneho umenia a porcelánu venoval Joseph E. Widener. Národná galéria je dnes jednou z najlepších zbierok západného maliarstva a sochárstva na svete.
Zbierky.
Národná galéria umenia je jednou z najlepších umeleckých zbierok na svete. Bola vytvorená pre občanov Spojených štátov amerických na základe rozhodnutia Kongresu a prijatím darov zberateľov umenia, mecenášov, finančníkov a verejnosti. Obsahuje európske a americké maliarstvo, sochárstvo, práce na papieri, fotografie a dekoratívne umenia a sochy. Stále zbierky obrazov siahajú od stredoveku až po súčasnosť. Najrozsiahlejšie sú zbierky talianskej renesancie, ktorá obsahuje napríklad diela Ducciove "Maesta", "Adoration of the Magi" od Fra Angelicoa a diela Filippo Lippiho. Nechýbajú ani diela od Leonarda, Tiziana a Raphaela.
Zbierky sochárskeho a dekoratívneho umenia zahŕňajú diela ako kalich od Abbot Sugera zo Saint-Denis a vynikajúcu kolekciu prác Rodina a Degasa.
Fotografie.
Múzeum vlastní rozsiahlu zbierku fotografií. Napríklad maliarka Georgia O'Keeffová darovala po smrti svojho muža Alfreda Stieglitza mnoho jeho diel. V súčasnosti obsahujú zbierky stovky Stieglitzových fotografií. Séria obsahuje samozrejme niekoľko portrétov jeho manželky Georgie O'Keeffovej, snímky z New Yorku, Paríža, Benátok, abstrakcie mrakov; portréty významných osobností ako boli Alfred Maurer, Abraham Walkowitz, Arthur B. Carles, Charles Demuth, Dorothy Normanová, Marcel Duchamp a mnoho dalších.
Z ďalších fotografov sú zahrnuté napríklad diela pioniera britskej fotografie, jedného z prvých vojnových fotožurnalistov Rogera Fentona; niekoľko diel avantgardistu a kurátora galérie MoMA Edwarda Steichena, Irvinga Penna a mnoho ďalších. V zbierkach sú portréty od Julie Margaret Cameronovej, Oscara Rejlandera, krajiny Carletona Watkinsa, fotografie Paríža z doby Napoleona III. od Charlesa Nègra, Charlesa Marvilla, Eugèna Atgeta, Alfreda Stieglitza, André Kertésza, Louis-Émila Durandella, Germaine Krulla, lIlse Binga, Brassaïa a ďalších.
Kaknästornet

Kaknästornet je televízna veža v Štokholme. Výstavba veže začala v roku 1963 a dokončená bola v roku 1967, jej výška je 155 metrov a 170 m spolu s anténou. Konštrukcia veže je železobetónová. Veža je spolu s rozhľadňou verejnosti prístupná.
Näsinneula

Näsinneula je rozhľadňa vo Fínskom meste Tampere s výhľadom na jazero Näsijärvi. Postavená bola v rokoch 1970 – 1971. Otvorená bola 1. mája 1971. Je vysoká 167,9 metrov a je najvyššou vežou vo Fínsku a v Škandinávií. Vo výške 124 metrov sa nachádza otočná reštaurácia (otočí sa každých 45 minút). Dva výťahy premávajú do výšky 120 metrov, kde sa nachádza bufet a na vyššou poschodí reštaurácia. 
Na vrchole veže je maják, ktorý pomocou kombinácií farieb hlási obyvateľom predpoveď počasia.
Tour Montparnasse

Tour Montparnasse je najvyšší mrakodrap v Paríži a vo Francúzsku. Jeho výstavba prebiehala počas rokov 1969 – 1972. Je vysoký 210 metrov a má 59 poschodí. Využíva sa ako administratívna budova, pričom jej posledné dve poschodia sú prístupné verejnosti ako rozhľadňa a reštaurácia.
Budova sa nachádza v historickom 15. obvode a preto bola často kritizovaná pre narušenie tejto historickej časti mesta. Úrady po dokončení zakázali výstavbu podobných budov v centre mesta. Všetky ostatné moderné výškové budovy sú postavené v mestskej časti La Défense.
Andrzej Marciniak

Andrzej Marciniak môže byť:
Andrzej Marciniak (horolezec)

Andrzej Marciniak (* 1959, Kolbudy, Poľsko – † 7. august 2009, Prostredný hrot, Slovensko) bol poľský himalájista, ktorý 24. mája 1989 vystúpil na najvyššiu horu sveta, Mount Everest. Počas tejto výpravy zomrelo päť jeho kolegov z tejto expedície po tom, čo ich zasiahla lavína, boli to Mirosław Falco-Dąsal, Mirosław Gardzielewski, Zygmunt Andrzej Heinrich, Andrzej Otręba a Eugeniusz Chrobak zomrel na ďalší deň. Marciniak bol jediný, kto prežil.
Andrzej Marciniak zomrel 7. augusta 2009 na zranenie, ktoré mu v ten deň spôsobil uvoľnený balvan pri výstupe na Prostredný hrot v Malej studenej doline vo Vysokých Tatrách. Zranenie sa mu stalo v ťažko dostupnom teréne, horská služba a posádka leteckej záchrannej služby ho po príchode už nedokázala zachrániť, hoci s nimi ešte komunikoval.
Bašňa na Naberežnoj

Bašňa na Naberežnoj je komplex troch administratívnych budov v Moskve. Výstavba prebiehala počas rokov 2004 — 2007. Skladá sa z 3 častí.
Sirion

Sirion môže byť:
Triumf-Palas

 
Triumf-Palas () je výšková budova v Moskve a najvyššia obytná budova v Európe. Je vysoká 264,1 m, má 57 nadzemných poschodí a 1000 bytov. Až do roku 2007 bol Triumf-Palas najvyššou budovou v Európe, keď jeho prvenstvo nahradil mrakodrap Bašňa na Naberežnoj. V súčasnosti je druhou najvyššou (dokončenou) budovou v Moskve. Výstavba mrakodrapu prebiehala v rokoch 2001-2005. Vrchol veže je vysoký 48,3 m.
Trpasličia eliptická galaxia

Trpasličia eliptická galaxia (dEs) sú eliptické galaxie, ktoré sú oveľa menšie ako ostatné. Ich označenie je dE, sú dosť časté v skupinách galaxií a kopách. Väčšinou sú sprievodcami iných galaxií.
Príklady.
Jedným z najbližších eliptických trpaslíkov je galaxia M110 (tiež známa ako NGC 205), ktorá je satelitom galaxie Andromeda. Bola objavená francúzskym lovcom komét Charlesom Messierom v roku 1773. Až do roku 1944 to bola jediná známa trpasličia eliptická galaxia, no potom Walter Baade potvrdil, že NGC 147 a NGC 185 sú členy Miestnej skupiny galaxií a to tým, že ich oddelil od jednotlivých hviezd. V roku 1950 boli tieto galaxie objavené aj v Kope galaxií Panna a Kope galaxií Formax.
Porovnanie s veľkými eliptickými galaxiami.
Trpasličie eliptické galaxie majú modrú Absolútnu hviezdna veľkosť v rozsahu -18 mag &lt; M &lt; -14 mag, ktorá je slabšia ako pri veľkých eliptických galaxiách. Zatiaľ čo povrchový jas veľkých eliptických galaxií je dobre popísaný v Hubblovej schéme, dEs majú exponenciálne klesajúci povrchový jas.
Dve hypotézy pôvodu.
Trpasličie eliptické galaxie môžu byť prvotnými objektami. Podľa v súčasnosti preferovanej teórie Modelu Lambda-CDM, malé objekty (skladajúce sa z temnej hmoty a plynu) sú prvé, ktoré sa formujú. Kvôli ich vzájomnej gravitačnej príťažlivosti sa niektoré objekty zrazia a spoja, čím vytvoria viac masívnejšie objekty. Nasledujúce ďalšie zrážky vedú k vytvoreniu ešte masívnejších objektov. Tento proces splynutia sa v galaxiách deje aj dnes a nazýva sa ""hierarchické splývanie". Ak je táto hypotéza správna, tak trpasličie galaxie môžu budovať časti dnešných obrovských galaxií.
Alternatívna hypotéza hovorí, že dEs môžu byť pozostatkami špirálových galaxií, ktoré mali malé množstvo objektov, a získali zaguľatený tvar kvôli opakovaným gravitačným interakciám s obrovskými galaxiami vo vnútri kopy galaxií. Tento proces zmeny morfológie galaxie interakciou sa nazýva "galaktické týranie". Dôkazy pre túto novšiu hypotézu boli objavené na hviezdnych diskoch a špirálových ramenách špirálových galaxií. Podľa tejto hypotézy sú disky a ramená upravenou verziou pôvodných hviezdnych diskov a ramien. Podobne malé zvyšky diskov a ramien sa nachádzajú v "týraných"" dEs.
Vinár (obec v Maďarsku)

Vinár je obec v Maďarsku vo Vesprémskej župe v obvode Pápa.
Má rozlohu 460 ha a žije tu 254 obyvateľov (2007).
Arachova

Arachova, , je mesto v Grécku, v kraji západná Boiótia, blízko kraja Fokida. Žije tu okolo 4 000 ľudí. Je to tradičná grécka dedina s tradičnou kamennou pevninskou gréckou architektúrou. Je to aj turistické centrum, kvôli architektúre, tradičným rodinným tavernám a známym gréckym lyžiarskym centrom.
Geografia.
Arachova sa nachádza pri pohorí Parnassos (Gkionas) a pri rieke Pleistos (Xeropotamos), 12 kilometrov od mesta Delfy, blízko mesta Amfissa.
Dejiny.
Územie mesta je obývané už od predgréckej doby, je tu doložené neolitické sídlisko a oblasť bola osídlená aj v mykénskej dobe. Homér uvádza, že na mieste dnešného mesta existovalo mesto Anemoreia. V antike bolo osídlené Dórskymi Grékmi. Boli tu mestá Anemoria a neďaleké Kyparissos, súčasť kraja Fokida. 
Počas Byzantskej doby tu bolo malé mesto menom Panias, stál tu kostol. V 7.-9. stor. tu sídlili Slovania, ktorí sa neskôr pomiešali s Grékmi. Mesto Arachova však vzniklo až v 13. stor. počas nadvlády európskych feudálov, kedy sa spojili miestne menšie obce pod menom "Petritis", niekedy počas tureckej doby bolo prijaté meno "Arachova".
Meno Arachova môže byť slovanského pôvodu, od slova "arach" (orech), alebo gréckeho pôvodu od slova "rachi" (vrch), keďže mesto je postavené na vrchu. Podľa niektorých informácii bolo mesto v 19. stor. známe ako "Rachova" ("rachi=vrch"), či "Rachotopos" (horské miesto). Je viac pravdepodobné, že meno je grécke, keďže sa zaužívalo až v tureckej dobe, kedy tu už Slovania stáročia nežili. Ale v Grécku existujú ďalšie dediny nesúce slovanské toponymum "Arachova", napr. Lakónska Arachova. 
V roku 1826, počas Gréckej vojny za nezávislosť tu Gréci, pod vedením Jeorjosa Karaiskakisa porazili tureckú armádu Mustafabeia.
Súčasnosť.
Mesto je dnes známe svojim zimným strediskom, nachádza sa tu lyžiarske centrum, jedno z najznámejších zimných centier Grécka. Patrónom mesta je Svätý Juraj (Agios Georgios), na počesť ktorého sa tu každoročne konajú veľké oslavy. Slávnosť svätého Juraja je známa po celom Grécku, jej pôvod je ešte predkresťanský a láka množstvo turistov z rôznych končín Grécka. O tejto slávnosti existuje aj ľudová pieseň "Na´imun stin Arachova na do to panyjiri (Keby som bol v Arachove a videl slávnosť)". Arachovu navštevujú aj zahraniční turisti od starovekého mesta Delfy, spoznať tak tradičnú novogrécku vidiecku architektúru.
Okrem tradičných kamenných domov je v meste veža s hodinami a Chrám Sv. Juraja z 19. stor., či pomník gréckemu hrdinovi Jeorjovi Karaiskakisovi.
Arachovu navštívili Aristotelis Onasis, Maria Callas a Jacqueline Kennedyová-Onassisová.
Post-it

Post-it sú naliepacie lístky papiera určené na dočasné nalepenie do dokumentu alebo na akýkoľvek iný povrch. Lístky majú pozdĺž jedného okraja nanesenú vrstvu špeciálneho lepidla, ktoré umožňuje odstránenie a opätovné nalepenie lístočka. Do roku 1990 mala patent na lístočky Post-it spoločnosť 3M, odvtedy ich vyrábajú aj iné spoločnosti.
Pôvodcom vynálezu lístkov bol Arthur Fry, ktorý použil lepidlo citlivé na tlak z laboratória svojho kolegu Spencera Silvera.
Eva Rysová

Eva Rysová (vyd. Suchánková; * 16. august 1932, Hajnáčka – † 12. október 2023) bola slovenská herečka.
Študovala na gymnáziu v Lučenci a v roku 1955 vyštudovala na VŠMU v Bratislave.
Do roku 1960 hrala v Armádnom divadle SNP v Martine. Jej prvou rolou bola Hanka v hre "Pacient 113". V rokoch 19601965 pôsobila v Krajskom divadle v Trnave a v Krajskom divadle v Nitre (dnes Divadlo Andreja Bagara). V roku 1966 sa stala členkou divadla Nová scéna. Za roky strávené v divadle stvárnila množstvo žánrovo i charakterovo rozmanitých postáv.
Do roku 2012 vyučovala umelecký prednes a javiskovú reč na Cirkevnom konzervatóriu v Bratislave. Venovala sa aj práci v televízii, dabingu a rozhlase.
Daniil Leonidovič Andrejev

Daniil Leonidovič Andrejev, (* 2. november 1906, Berlín – † 30. marec 1959, Moskva) bol ruský spisovateľ, básnik a mystik rusko-ukrajinského pôvodu.
Život.
Daniil Andrejev bol synom Leonida Andrejeva, významného ruského spisovateľa, a Alexandry Veligorskoy, pra-neter slávneho ukrajinského básnika, dramatika, filozofa, humanista a maliara Tarasa Ševčenka, jeho krstným otcom bol Maxim Gorkij. Jeho otec žil vo Fínsku, po dobu Ruskej revolúcie sa vrátil do Ruska, avšak po jej skončení odišiel späť do Fínska, svojho syna nechal v opatere sestry svojej manželky (jeho manželka zomrela pri pôrode) v Rusku. Na rozdiel od väčšiny vtedajšej ruskej inteligencie bol Daniil Andrejev vychovávaný veľmi nábožensky.
Začal písať už v detstve, a to ako poéziu, tak prózu. Ukončil strednú školu, avšak na vysokú školu nebol prijatý, lebo nemal proletársky pôvod. Živil sa teda ako grafik a výtvarný umelec, vo voľnom čase stále písal.
V roku 1942 bol naverbovaný do Červenej armády, avšak bol v civilnej službe, v priebehu bitky pri Leningrade sa podieľal na preprave zásob cez Ladožské jazero. Po druhej svetovej vojne sa vrátil do civilného života, ale v auguste 1947 bol odsúdený k 25 rokom väzenia za údajnú protisovietsku propagandu a prípravy vraždy J. V. Stalina. Vo väznici roku 1954 utrpel srdcový záchvat, prvú predzvesť onemocnenia srdca, ktoré nakoniec viedlo k jeho smrti.
Medzi rokmi 1947 a 1957 bol uväznený vo Vladimíre, kde mal prvé mystické vízie a kde začal písať svoje hlavné dielo, "Ruža sveta", ktoré napokon vydal v samizdate v ZSSR. Oficiálne bola v Rusku vydaná až v roku 1991, v Česku až v roku 1996.
Dielo.
Všetky literárne práce, ktoré Andrejev napísal pred rokom 1948, vrátane románu "Pútnici noci" (), opisujúceho autorovu duchovnú opozíciu voči ateizmu a sovietskemu režimu, boli zničené štátnymi inštitúciami ako "„protisovietska literatúra“". Vo väzení ale Andrejev niektoré svoje staré básne napísal znovu, z Pútnikov noci však napísal len pár stránok. Niekoľko básní bolo tiež zachránených jeho priateľmi, vrátane jeho prvej básne, ktorú napísal v ôsmich rokoch.
Jeho hlavným dielom je mystický spis "Ruže sveta" (po rusky "Роза Мира"), detailne popisujúci mnoho vrstiev duchovných svetov, obklopujúcich svet.
Mimo Ruže sveta napísal rozsiahle básne "Železné tajomstvo" (po rusky Железная мистерия, publikované 1990), "Ruskí bohovia" (Русские боги, v plnom znení publikované 1995) a ďalšie diela.