burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Slovenská basketbalová liga 2021/22

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2021/22 bol 30. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťažilo v nej 8 družstiev, čo je o 1 družstvo viac ako v minulej sezóne. Po vstupe nového sponzora niesla súťaž mediálny názov "Niké Slovenská basketbalová liga", skr. "Niké SBL". Titul získal tím BK Patrioti Levice po víťazstve vo finálovom dueli s BKM Lučenec. 
Štvorica tímov SBL odohrala aj Alpsko-jadranský pohár a šesticaSpišská Nová Ves, Levice, Svit, Bratislava, Lučenec a Prievidzaaj obnovený Federálny pohár (v sezónach 2001/02 až 2004/05 sa organizoval Česko-slovenský pohár), ktorý sa konal v troch termínoch pred ligovou sezónou a zvíťazil v ňom BK Opava pred Spišskými Rytiermi. V Alpsko-jadranskom pohári sa zasa víťazom stal BK Patrioti Levice. 
Systém súťaže.
Systém súťaže bol podobný ako v minulej sezóne. Súťaž sa skladala z dvoch častízákladnej a z play-off. Základnú časť odohrali tímy štvorkolovým systémom (2x doma a 2x vonku). Najlepších 7 tímov postúpilo do play-off s tým, že najlepší tím postúpil priamo do semifinále. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo finálovým duelom. Duel o bronz sa nehral, na 3. mieste skončil ten zdolaný semifinalista, ktorý skončil v tabuľke základnej časti vyššie. Štvrťfinálové duely sa hrali na 2 víťazné zápasy, semifinále na 3 víťazné a finálový duel na 4 víťazné zápasy. Posledný tím po základnej časti odohral baráž s troma tímami 1. ligy.
Baráž o extraligu.
Tímy z 1. ligy:
Prievidza si udržala príslušnosť v extralige.
Xavier Espot Zamora

Xavier Espot Zamora (* 30. október 1979, Escaldes-Engordany, Andorra) je andorrský sudca a politik.
Je bývalý minister spravodlivosti a vnútra, Vo vláde prieméra Antoniho Martího bol v tejto funkcii od 25. júla 2012 do 28. februára 2019. Rezignoval 29. februára 2019, aby sa pripravil na kandidatúru na predsedu vlády vo voľbách v roku 2019. Predsedom vlády je od 16. mája 2019.
Zamora má magisterský titul z práva a titul z humanitných vied.
Voľba prezidenta Rakúska v roku 2022

Voľba prezidenta Rakúska v roku 2022 sa konala 9. októbra 2022.
Voľbu vyhral doterajší prezident Alexander Van der Bellen, kedže získal nadpolovičnú väčšinu hlasov, nemuselo sa tak konať 2. kolo. Hlasovať mohlo 6 363 336 Rakúšanov.
Kandidáti.
Vo voľbe kandidovalo sedem kandidátov, všetci boli muži.
Výsledky.
Výsledky volieb boli nasledovné:
Basketbalová extraliga žien 1993

Basketbalová extraliga žien v sezóne 1993 bol 1. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga" a súťažilo v nej 12 účastníkov. Titul získal klub SCP Ružomberok, ktorý v sezóne prehral iba v jedinom stretnutí.
Systém súťaže.
Súťaž sa skladala iba z dlhodobej časti a hrala sa dvojkolovým systémom (doma a vonku). Postúpilo do nej všetkých 8 slovenských družstiev z poslednej sezóny federálnej ligy, ktorá bola skrátená, a 4 najlepšie družstvá z 1. Slovenskej národnej ligy 1992/93. Play-off sa nehralo. Posledné družstvo súťaže zostúpilo v nasledujúcej sezóne do nižšej ligy.
Pentanol

Pentanol alebo amylalkohol je ktorákoľvek z ôsmich zlúčenín so vzorcom C5H12O. Formálne sú tvorené hydroxylovou skupinou viazanou na pentylovú skupinu. Tieto látky sa používajú ako rozpúšťadlá a v rámci organickej syntézy, typicky pri esterifikácii, ktorou vzniká napríklad amylacetát a iné látky. Je možné vyrobiť ich hydratáciou amylénov (penténov) či hydrolýzou amylchloridov. Názov "amylalkohol" bez bližšieho upresnenia často znamená lineárnu formu, 1-pentanol. 
Zlúčeniny.
Celkovo existuje osem izomérov, ktoré možno pomenovať ako pentanol:
Tri z týchto zlúčenín (2-metylbután-1-ol, 2-pentanol a 3-metylbután-2-ol) majú asymetrický uhlíkový atóm, takže sú opticky aktívne.
Najdôležitejšou z týchto látok je primárny izoamylalkohol (3-metylbután-1-ol), ktorý vzniká fermentáciou pri výrobe alkoholických nápojov a je súčasťou pribudliny. Ostatné sa vyrábajú synteticky.
Zoznam nezvyčajných príčin smrti

Zoznam nezvyčajných príčin smrti pozostáva z úmrtí, ku ktorým došlo za kurióznych okolností, a ktorých hodnovernosť bola doložená viacerými zdrojmi.
Starovek.
Upozornenieː niektoré nižšie uvedené príklady môžu byť apokryfy.
Lieskovský kanál (prítok Ižianskeho kanála)

Lieskovský kanál je kanál v regióne Podunajsko, na území obce Marcelová v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Má dĺžku a je tokom IV. rádu. 
Začiatok.
Začína sa v v južnej časti územia obce Marcelová, neďaleko od obecnej hranice medzi obcou Marcelová a obcou Patince v poľnohospodárskom extraviláne, na okraji poľa "Lieskové", v okrese Komárno.
Opis toku.
Od začiatku tečie východným smerom, ľavým brehom obmýva pole "Lieskové", mení smer na severovýchodný a ďalej veľkým oblúkom na juhovýchodný, v priberá bezmenný ľavostranný prítok, stáča sa na juh, ďalej na juhovýchod až severovýchod, prudko mení smer na juh, ľavým brehom stále obmýva pole "Lieskové" a v ústi na území obce Marcelová do vodného toku Ižiansky kanál ako jeho ľavostranný prítok.
"Lieskovský kanál (prítok Ižianskeho kanála)" patrí do okresu Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Podunajská nížina v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Nemá významnejší prítok.
Pôvod názvu.
Prvý element dvojslovného názvu má pôvod v názve poľa "Lieskové" na území obce Marcelová, v ktorom sa kanál začína a okrajom ktorého preteká. Z toponyma "Lieskové", po rozšírení o formant "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok so spevnenými aspoň bokmi" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Lieskovský kanál" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Motiváciou pomenovania poľa "Lieskové" bola individualizácia "charakteristického miesta zvýšeného výskytu porastu liesky obyčajnej, latinsky Corylus avellana".
Názov vodného toku "Lieskovský potok" bol štandardizovaný v roku 1978. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Lieskovský kanál (prítok Ižianskeho kanála)" nie je jedinečným hydronymom (november 2022). Ďalšie dva vodné toky – kanály majú identický štandardizovaný názov: Lieskovský kanál (prítok Ortova) a Lieskovský kanál (prítok Udoče).
Referencie.
Kvasník

Kvasník () je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Stráňany, približne západne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veterný vrch. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Veľký Lipník. Najbližšími sídlami sú na severnom úpätí ležiace Stráňany a Veľký Lipník, východne sa nachádza Kamienka, juhovýchodne Vyšné Ružbachy a západným smerom Haligovce a Veľká Lesná.
Opis.
Kvasník leží v rázsoche, vybiehajúcej severným smerom z Veterného vrchu () na Čierťaž (). Západne sa nachádza Kobylia hlava () a Hulok (), južne Riňava (), Veterný vrch () a Grúň (), východne Bukovinka () a Horbáľová () a severne Vysoké skalky (), Šľachovky () a Čierťaž (). Oblasť patrí do povodia rieky Dunajec; vodu z východných svahov odvádza Veterný potok a zo západných Šoltysa, oba smerujúce do Lipníka. Vrchol traverzuje značený turistický chodník z Veľkého Lipníka. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možno pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, no tiež Pieniny, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov, Vysoké Tatry a Oravské Beskydy, severným smerom aj mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Bukové vrchy (Bükk)

Bukové vrchy () je krasové a vápencové pohorie v Hevešskej župe a Boršodskej-abovskej-zemplínskej župe v Maďarsku. Má rozlohu skoro a je najväčšou súvislou lesnou oblasťou v Maďarsku. Veľkú časť od roku 1977 zaberá Národný park (Bükki Nemzeti Park). Je to jediné pohorie v Severomaďarskom stredohorí, ktoré nie je sopečného pôvodu. Najvyšší bod pohoria a zároveň tretí najvyšší vrch Maďarska je Szilvási-kő s výškou 
Bukové vrchy sa nachádzajú medzi Jágrom a Miškovcom. Pohorie dostalo svoj názov podľa rozsiahlych porastov buka lesného.
Najvyššie vrchy.
Vrchol Istállós-kő (959 m n. m.) bol dlho považovaný za najvyšší vrch Bukových vrchov. Podľa neoficiálnych meraní z roku 2014 je však vrchol Kettős-bérc vyšší961 m n.m. Meranie prebiehalo pomocou technológie na báze GPS, takže možnosť chyby je na rozdiel od starej triangulačnej metódy veľmi minimálna. Len čo to preukážu oficiálne merania, Kettős-bérc sa premenuje na Szilvási-kö. 
Ďalšie vrcholy: Bálvány (956 m.n.m.) a Tar-kő (949 m n.m.) a ďalších cca. 50 vrcholov sa týči nad 900 metrov, z toho 11 nad 950 – 959 m. V zozname 100 najvyšších maďarských vrchov má absolútnu väčšinu pohorie Bukové vrchy, keďže v zozname má 59 vrcholov.
Jaskyne.
Známych je tu viac ako 1 100 jaskýň, z ktorých viaceré je možné navštíviť bez akéhokoľvek školenia. Slávne jaskynné kúpele v Miskolctapolca sú napájané termálnym prameňom. 52 jaskýň je vysoko chránených. Nachádza sa tu niekoľko jaskýň obývaných pravekými ľuďmi, v ktorých sa našli významné nálezy. V Bukových vrchoch sa nachádza najhlbšia jaskyňa Maďarska, 274 metrov hlboká jaskyňa Bányász. Najdlhšou jaskyňou je jaskyňa István-lápai, ktorá je 5. najdlhšou jaskyňou v Maďarsku.
Geológia.
Pohorie Bukové vrchy geologicky tvorí samostatnú jednotku označovanú ako bükkikum, zaraďovanú k väčšiemu celku kompozitnej jednotky Pelso. Samotné bükkikum tvoria tri príkrovy, spodný bukkský parautochtón (príkrov Nagyfennsík) a nad ním ležiace príkrovy Kissfennsík a Mónosbél-Szarvaskő. Pohorie tvoria vrchnopaleozoické klastiká a hlavne triasové, menej jurské karbonáty (vápence, dolomity). Príkrov Mónosbél-Szarvaskő obsahuje relikty subdukčnej melanže s ofiolitmi (bazalty, dolerity a gabrá) ako aj sedimentami (ílovce, pieskovce).
Zväz československo-sovietskeho priateľstva

Zväz československo-sovietskeho priateľstva (skratky ZČSP, ZČSSP; , skratky SČSP, SČSSP) bola komunistická organizácia, zložka Národného frontu Čechov a Slovákov, zriadená s cieľom propagovať a vštepovať obyvateľstvu sovietizáciu a viazanosť na Sovietsky zväz. Podľa oficiálnych stanov predstavoval ľudovú, nestranícku organizáciu, ktorá má združovať občanov bez rozdielu politickej a náboženskej príslušnosti. Úlohou zväzu bolo rozvíjanie a prehlbovanie vzťahov medzi Československom a ZSSR, ako aj všestranná starostlivosť o rozvoj ich hospodárskych, kultúrnych a spoločenských stykov. Zväz propagoval Sovietsky zväz na rôznych úrovniach, organizoval zájazdy, besedy.
Zväz česko-slovensko sovietskeho priateľstva oficiálne vznikol na zjednocovacom zjazde vo februári 1948, keď došlo k zlúčeniu Zväzu priateľov ZSSR so Spoločnosťou pre hospodárske a kultúrne styky so ZSSR. Prvým predsedom bol Zdeněk Nejedlý.
ZČSP zanikol s rozpadom Sovietskeho zväzu.
Basketbalová extraliga žien 1995/96

Basketbalová extraliga žien v sezóne 1995/96 bol 4. ročník extraligy basketbalistiek, najvyššej basketbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga žien". V sezóne účinkovalo 12 družstiev. Víťazom sa štvrtýkrát v rade stalo družstvo MŠK Sipox Ružomberok, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad Cassoviou Košice.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala sa z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. Základnú časť odohralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 8 najlepších tímov postúpilo do play-off. Zvyšné 4 tímy odohrali nadstavbovú časť o konečné 9. až 12. miesto, ktorá určila zostupujúci tím v nasledujúcej sezóne. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o umiestnenie. Všetky zápasy play-off sa hrali na 2 víťazné zápasy. 
Účastníci.
Poznámka: Pred sezónou sa spojil klub BK Lokomotíva Bratislava, ktorého družstvo bolo zostupujúcim, s klubom Slávia UK Bratislava, ktorého družstvo vyhralo II. ligu, a vytvorili klub BK Slávia UK Lokomotíva Bratislava.
Centrálny depozitár cenných papierov SR

Centrálny depozitár cenných papierov SR, a.s., (skrátene CDCP SR) je akciová spoločnosť pôsobiaca na kapitálovom trhu SR ako jediný subjekt určený pre vysporadúvanie obchodov s cennými papiermi na území Slovenska a jej hlavnou úlohou je vedenie centrálnej evidencie cenných papierov, zabezpečovanie komplexných služieb pre cenné papiere, registruje ich emisie a vedie účty cenných papierov. 
História.
Dňa 22. decembra 1992 vzniklo Stredisko cenných papierov SR Bratislava, a.s., (skrátene SCP SR) so sídlom na Miletičovej ulici č. 3 v Bratislave, a to podľa zákona 600/1992 Zb. o cenných papieroch, ktorý bol prijatý Federálnym zhromaždením ČSFR 2. decembra 1992. Od 19. marca 2004 pôsobilo SCP SR už podľa nového zákona 566/2001 Z.z. o cenných papieroch a investičných službách a ten platí so zmenami a doplnkami aj pre CDCP SR, na ktoré sa SCP SR premenovalo 7. januára 2004. Od 28. januára 2019 pracuje CDCP SR aj v súlade s Nariadením Európskeho Parlamentu a Rady (EÚ). Jediným akcionárom CDCP SR je Burza cenných papierov v Bratislave, a to od 16. marca 2006.
Účastníci CDCP SR.
CDCP SR poskytuje svoje služby len cez účastníkov. Tí pozostávajú z účastníkov systému vyrovnania a z iných trhových infraštruktúr s prístupom do systému vyrovnania (napr. Burza cenných papierov v Bratislave).
Nikomachos (maliar)

Nikomachos () bol grécky maliar v 4. storočí pred Kr.
Nikomachos, maliar z Téb, pôsobiaci približne v polovici 4. stor. pred Kr., bol syn a žiak Aristóna (možno bol vnuk Aristeida). Podľa antických písomných správ patril k najvýznamnejším maliarom svojej doby.
Plínius uvádza, že medzi jeho žiakov patrili Filoxenos z Eretrie a Koroibos. Podľa Plínia maliari až do prahu helenistického obdobia poznali iba štyri základné farby (bielu, žltú, červenú, čiernu) a že aj napriek tomu umelci ako Apelles, Echión, Melanthios a Nikomachos dokázali vytvoriť nesmrteľné diela. Cicero naopak zaradil Nikomacha medzi maliarov, ktorí už používali všetky farby.
Medzi Nikomachove umelecké diela, z ktorých niektoré boli prevezené do Ríma, podľa Plínia patrili: Únos Persefony bohom podsvetia Hádom (prevezené do Ríma na Kapitol, vo svätyni 
Minervy, nad kaplnkou Iuventas), obraz bohyne Niké vezúcej sa do neba na kvadrige (štvorzáprahu), obraz božstiev Apolóna a Artemis, Kybelé (Magna Mater) sediaca na levovi, Mainády (bakchantky) a Satyrovia a obraz morskej obludy Skylly. Plínius tiež uvádza, že Nikomachovi sa pripisuje aj prvé zobrazenie Odysea v čiapke pileus a že žiadny iný maliar nebol od neho rýchlejší a uviedol príklad keď prijal objednávku od tyrana Aristrata zo Sikyónu, aby v určenom čase dokončil maliarsku prácu na pomníku, ktorý dal postaviť pre básnika Telesta, a keď Nikomachos prišiel krátko pred uplynutím tohto času, nahnevaný tyran mu pohrozil, že ho potrestá, ale on za niekoľko dní prácu s obdivuhodnou rýchlosťou a s vysokou umeleckou kvalitou dokončil. Plutarchos zaznamenal, že Nikomachos bol aj maliarom ženských portrétov, ktoré, ako sa zdá, maľoval nemenej zručne a uviedol tiež, že obrazy Nikomacha a verše Homéra majú okrem všeobecnej sily a krásy zvláštne čaro, lebo sa zdajú byť zhotovené dokonale s ľahkosťou a pohotovo.
Podľa antických zdrojov namaľoval aj portrét Antipatra (zrejme keď bol miestodržiteľom Macedónie, v rokoch 336 – 323 pred Kr.). Nikomachos údajne v krátkom čase namaľoval jeho portrét a vyžiadal si od neho vysokú sumu. Na klientove sťažnosti: „"dostal si viac za tvoj obraz, keďže si ho namaľoval za pár dní"“, Nikomachos odpovedal: „"nenamaľoval som ho za štyridsať dní, kráľu, ale pracoval som na ňom štyridsať rokov, pretože som sa tak dlho učil, aby som mohol kedykoľvek rýchlo a s ľahkosťou maľovať"“. 
Grécky archeológ Manolis Andronikos v roku 1977 vo Vergine objavil tri hrobky, ktoré dostali názvy "Hrobka Persefony", "Hrobka princa" a "Hrobka Filipa II." Obsah „hrobky Persefony“ bol v minulosti vykradnutý, ale na bočných a zadných stenách pohrebnej komory sa zachovala nádherná séria nástenných malieb znázorňujúcich únos Persefony bohom Hádom. Maľba z „"Persefoninej hrobky"“ je niektorými znalcami považovaná za dielo Nikomacha. Zdá sa ale nepravdepodobné, že by maliar takého postavenia prišiel do Macedónie a maľoval tam obraz v relatívne malej hrobke, ale je celkom možné, že tieto maľby skutočne prezrádzajú vplyv Nikomachovho štýlu. Datovanie maľby do roku približne 340 pred Kr. zapadá do obdobia pôsobenia tohto umelca.
Zbojnícky stôl

Zbojnícky stôl () je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Vyšné Ružbachy, približne západne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veterný vrch. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území mesta Podolínec. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiace Vyšné Ružbachy, južne sa nachádza Podolínec a Toporec, severozápadne Veľká Lesná a Haligovce a severne Veľký Lipník a Stráňany.
Opis.
Zbojnícky stôl leží v rázsoche, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z hlavného hrebeňa v masíve nazývanom Plontana (). Severne susedí dominantný Veterný vrch () a Grúň (), východne Suchá hora (), Kukura () a Veľká Kýčera (), južne Čuba (), Skalka () a Homôľka () a západne Špičiak (), Riňava () a Plontana (). Masív patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu z východných svahov odvádza Zálažný potok, z južných a západných Krížny potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no východným úbočím vedie chodník z Vyšných Ružbách. 
Výhľady.
Vrchol je pokrytý súvislým, miestami riedkym lesným porastom, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je ojedinele možno pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, no tiež Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Volovské a Levočské vrchy, Čergov a časť Oravských Beskýd, severne aj prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no vrchol traverzuje značka.
Lieskovský kanál

Lieskovský kanál je názov viacerých vodných tokov na Slovensku:
Močidliansky potok

Močidliansky potok môže byť na Slovensku názov vodného toku:
Basketbalová extraliga žien 1996/97

Basketbalová extraliga žien v sezóne 1996/97 bol 5. ročník extraligy basketbalistiek, najvyššej basketbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga žien". V sezóne účinkovalo 11 družstiev, čo je o jedno družstvo menej ako v minulej sezóne. Víťazom sa piatykrát v rade stalo družstvo MŠK SCP Ružomberok, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad TJ Spartak SAM Myjava. Ružomberok opäť neprehral ani v jednom stretnutí.
V sezóne padol rekordný extraligový výsledok, keď Ružomberok vyhral nad Prievidzou výsledkom .
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala sa z troch častízákladnej, nadstavbovej a z Final Four. Základnú časť odohralo 11 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 8 najlepších tímov postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 8. miesto. Nadstavbová časť sa rovnako hrala dvojkolovým systémom a započítavali sa do nej aj výsledky zo základnej časti. Najlepšie 4 tímy z nadstavbovej časti postúpili do tzv. Final Four. Vo Final Four sa hrali stretnutia semifinále, finále a stretnutie o 3. miesto. Žiadne družstvo v budúcej sezóne do nižšej súťaže nevypadávalo, nakoľko sa mala pôvodne najvyššia súťaž rozširovať na 16 tímov.
Účastníci.
Poznámky:
Ruský Ďaleký východ

Ruský Ďaleký východ (rus Дальний Восток России) je ruský región nachádzajúci sa v severnej Ázii, v najvýchodnejšej časti Ruska. Tvorí časť ázijského Ďalekého východu a administratívne je spravovaný Ďalekovýchodným federálnym okruhom.
Geografia.
Rozlohou je Ďaleký východ najväčším regiónom Ruska, zaberajúc plochu 6 952 600 km² (40 % Ruska). Zo severu ho obmýva Severný ľadový oceán, Východosibírske more, zo severovýchodu Čukotské more, z východu Tichý oceán, Beringovo more, Ochotské more a z juhovýchodu Japonské more. Z juhu susedí s Mongolskom, Čínou a Severnou Kóreou. Okrem kontinentálnej časti svetadiela sú súčasťou regiónu aj Ľachovské ostrovy, Wrangelov ostrov, ostrov Sachalin a Kurilské ostrovy.
Povrch regiónu je veľmi hornatý. Na území Jakutska sa nachádza Aldanská plošina, na juh od nej Vitimská plošina, Jabloňový chrbát a Stanový chrbát. Na juhovýchode je situovaný Burejský chrbát a horské pásmo Sichote-Aliň. Severovýchodom regiónu sa tiahne Verchojanský chrbát, Čerského chrbát, Kolymské vrchy, Čukotské vrchy a Koriacke vrchy. Na polostrove Kamčatka sa nachádza Východný chrbát a Stredokamčatský chrbát. Kamčatka je taktiež spolu s Kaukazom seizmicky najaktívnejšou časťou Ruska. Nachádza sa tu vulkanický masív tvorený Kľučevskou sopkou, starovulkánmi Kameň, Bezymiannyj, Uškovskij, Zimina a komplexom Udina.
Najsevernejšie územie regiónu pokrýva tundra pozostávajúca z bezlesných rovín s obmedzeným rastlinstvom, zo živočíchov tu žije napríklad polárna líška a vlk sibírsky. Južne od oblastí tundry sa nachádza tajga, ktorá sa vyznačuje veľmi rozsiahlymi oblasťami ihličnatých lesov, rastie tu napr. borovica trpasličia a smrek sibírsky. Na juhu regiónu sa rozprestierajú veľké územia stepí.
Hospodárstvo.
Najväčšími hospodárskymi centrami sú Sachalinská oblasť, Prímorský kraj, Jakutsko a Chabarovský kraj, ktoré sú spolu zodpovedné sa viac než 80 % HDP regiónu. Najvýznamnejšie je spracovanie dreva, petrochemický priemysel, ťažba uhlia a železnej rudy. Jakutsko sa vyznamenáva ťažbou diamantu, cínu a zlata. Dôležitý je aj rybolov, obchod s kožušinou a pestuje sa tu hlavne pšenica, ovos, sója a cukrová repa.
Demografia.
Podľa štatistík z januára 2022 žije na Ďalekom východe 8 091 244 obyvateľov, čo predstavuje 5,56 % populácie Ruska. Väčšina obyvateľstva žije skôr na juhu regiónu pri hraniciach s Čínou. Majoritu obyvateľov tvoria etnickí Rusi, ďalej tu žijú napr. Jakuti, Koriaci, Evenkovia, Čukčovia, Židia.
Najväčšie mestá:
Rovniansky potok

Rovniansky potok môže byť na Slovensku názov vodného toku:
Stráňanské sedlo

Stráňanské sedlo () je horské sedlo na pomedzí Spišskej Magury a Pienin. Leží nad Stráňanmi, približne severozápadne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa na severovýchodnom okraji Spišskej Magury a jej geomorfologického podcelku Veterný vrch a južnom okraji Pienin. Od juhu je zovreté úpätím Horbáľovej (), severozápadne sa dvíha masív Kýčery (). Západné svahy odvodňuje potok Lipník v povodí Dunajca, východné potok Kamienka v povodí rieky Poprad.
Sedlo leží na území Prešovského kraja, okresu Stará Ľubovňa a zasahuje na územie obcí Stráňany a Kamienka. V sedle a jeho okolí sa nachádzajú zväčša lúky a pasienky a najbližšími sídlami sú spomínané obce; západne ležiace Stráňany a východne situovaná Kamienka. Územie na sever od sedla i cesty II/543 je súčasťou Pieninského národného parku, západná časť patrí do jeho ochranného pásma.
Barnabáš Kissling

Ing. arch. Barnabáš Kissling (* 11. január 1925, Krátke Kesy – † 1. máj 1994, Bratislava) bol slovenský architekt. Jeho najznámejším architektonickým dielom je budova Slovenského rozhlasu.
Životopis.
Barnabáš Kissling sa narodil 11. januára 1925 v Krátkych Kesoch (dnes časť Marcelovej) pri Komárne. Študoval na Technickej univerzite Józsefa Nádora a na Umelecko-technickej univerzite v Budapešti, štúdium dokončil v roku 1952 na Stavebnej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave. Neskôr sa zamestnal v Spojprojekte v Bratislave, kde sa venoval projektovaniu poštových a telekomunikačných stavieb. Jeho projekty sa zrealizovali na celom území Slovenska a na Morave.
Od roku 1966 pôsobil v Štátnom výskumnom, projektovom a typizačnom ústave (ŠPTÚ) v Bratislave, kde so Štefanom Ďurkovičom a Štefanom Svetkom vytvoril svoj najvýznamnejší projekt – budovu Československého rozhlasu v Bratislave (dnes Slovenský rozhlas, súčasť RTVS, 19681984).
Zomrel vo veku 69 rokov 1. mája 1994 v Bratislave.
Prírodovedecká fakulta Karlovej univerzity

Prírodovedecká fakulta Karlovej univerzity (skratka PřF UK z , ) je jedna zo 17 fakúlt Karlovej univerzity.
Vznikla v roku 1920 oddelením prírodovedných a matematických odborov od vtedajšej filozofickej fakulty. V medzivojnovom období došlo k značnému rozvoju a na jej pôde pôsobil celý rad významných osobností. Fakulta a jej areál na pražskom Albertove boli svedkami dôležitých dejinných udalostí, študentskej manifestácie v novembri 1939 a o päťdesiat rokov neskôr novembrovej demonštrácie študentov 17. novembra 1989.
Štúdium.
Prírodovedecká fakulta UK poskytuje bakalárske a magisterské štúdium biologických, geografických, geologických, chemických a environmentálnych predmetov (ostatným prírodným vedám sa venuje MFF UK). Štúdium sa uskutočňuje prezenčnou formou a môže byť buď jednoodborové, slúžiace na výchovu vedeckých a odborných pracovníkov, alebo viacodborové, ktoré sa týka najmä štúdia učiteľstva všeobecne vzdelávacích predmetov. Výučba prebieha tzv. kreditovým systémom v súlade s pravidlami European Credit Transfer System, ktoré uľahčujú uznanie predmetov po študijných pobytoch v zahraničí. V súčasnej dobe fakulta ponúka 9 akreditovaných študijných programov bakalárskeho štúdia a 8 študijných programov nadväzujúceho magisterského štúdia.
Štefan Ďurkovič

Ing. arch. Štefan Ďurkovič (* 1. jún 1929, Tovarníky – † 25. máj 1996, Bratislava) bol slovenský architekt.
Životopis.
Narodil sa 1. júna 1929 v Tovarníkoch. Vyštudoval architektúru na Stavebnej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave pod vedením Emila Belluša. Po štúdiu pôsobil vo viacerých projektových ústavoch. Najdlhšie v rokoch 19671993 v Štátnom výskumnom, projektovom a typizačnom ústave. Spolupracoval prevažne so Štefanom Svetkom na súťažiach i na urbanistických a architektonických projektoch najmä v oblasti bytovej a občianskej výstavby.
K jeho vlastným dielam patrí napríklad Kartografický ústav v Krasňanoch a administratívna budova na Laurinskej ulici.
Riňava

Riňava () je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Veľký Lipník, približne západne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veterný vrch. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Kežmarok a zasahuje na katastrálne územie obcí Veľký Lipník a Toporec. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná Veľká Lesná a južne situovaný Toporec, severne ležia Haligovce a Veľký Lipník, východne Vyšné Ružbachy a juhovýchodne mesto Podolínec.
Opis.
Riňava leží v hlavnom hrebeni medzi Toporeckým sedlom a Veterným vrchom (). Severne sa nachádza Kobylia hlava (), východne Kvasník (), Veterný vrch, Plontana (), Zbojnícky stôl () a Veľká Kýčera (), južne Skalka (), Špičiak () a Homôľka () a západným smerom Kameniarka () a Hulok (). Severné svahy hrebeňa odvodňuje potok Šoltysa do Lipníka v povodí Dunajca, voda z východných odteká Krížnym potokom a z juhozápadných Toporským potokom v povodí rieky Poprad. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no severným úbočím vedie chodník z Vyšných Ružbách. 
Výhľady.
Vrchol je pokrytý súvislým, miestami riedkym lesným porastom, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je však možno pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, no tiež Busov, Čergov, Levočské vrchy, Volovské vrchy, východnú časť Nízkych Tatier, Vysoké Tatry, časť Oravských Beskýd a mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no severným úbočím vrchol traverzuje modrá značka.
Špičiak

Špičiak môže byť:
Basketbalová 1. liga mužov 1993/94

Basketbalová 1. liga mužov v sezóne 1993/94 bol 2. ročník 1. ligy basketbalistov, druhej najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "II. liga" a súťažilo v nej 11 účastníkov, pretože Liptovský Mikuláš zo súťaže odstúpil. Zvíťazilo družstvo BK Kovohuty Krompachy, ktoré spolu s ďalšími 3 družstvami postúpilo ešte v tejto sezóne do najvyššej súťaže.
Prvý ročník 1. ligy sa organizoval ako nadstavbová časť I. Slovenskej národnej ligy.
Systém súťaže.
Súťaž sa skladala z dvoch častízákladnej a nadstavbovej. Základnú časť odohrali družstvá dvojkolovým systémom (raz doma a raz vonku). Najlepšie 4 družstvá postúpili ešte v tejto sezóne do najvyššej súťaže (vtedy nazývanej I. liga), presnejšie do jej nadstavbovej skupiny o 9. až 16. miesto. Zvyšné družstvá odohrali nadstavbovú časť rovnako dvojkolovým systémom o konečné 5. až 11. miesto. Posledné družstvo po nadstavbovej časti odohralo spolu s 2 víťazmi regionálnych skupín 2. ligy (vtedy nazývaná III. liga) prelínaciu súťaž o zotrvanie v 1. lige. 
Účastníci.
Poznámky: 
Prelínacia súťaž o zotrvanie v 1. lige.
Účastníci 2. ligy 1993/94:
Basketbalová 1. liga mužov 1994/95

Basketbalová 1. liga mužov v sezóne 1994/95 bol 3. ročník 1. ligy basketbalistov, druhej najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "II. liga" a súťažilo v nej opäť 11 účastníkov, pretože rezerva Banskej Bystrice zo súťaže odstúpila. Zvíťazilo v nej družstvo TJ Iskra Matador Bratislava, ktoré postúpilo v nasledovnej sezóne do najvyššej súťaže.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Organizovala sa iba dlhodobá časť, ktorú družstvá odohrali dvojkolovým systémom (raz doma a raz vonku). Najlepšie družstvo postúpilo v nasledovnej sezóne do najvyššej súťaže (vtedy nazývanej I. liga). Žiadne družstvo kvôli neúplnemu počtu tímov do 2. ligy (vtedy nazývanej III. liga) nevypadávalo. 
Účastníci.
Poznámka: BKP Banská Bystrica "B" odstúpilo zo súťaže až po jej vyžrebovaní.
Basketbalová 1. liga mužov 1995/96

Basketbalová 1. liga mužov v sezóne 1995/96 bol 4. ročník 1. ligy basketbalistov, druhej najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "II. liga" a súťažilo v nej 12 účastníkov, čo je o 1 družstvo viac ako v predchádzajúcej sezóne. Zvíťazilo v nej družstvo BK Levice, ktoré postúpilo v nasledovnej sezóne do najvyššej súťaže.
Systém súťaže.
Systém súťaže ostal rovnaký ako v minulej sezóne. Organizovala sa iba dlhodobá časť, ktorú družstvá odohrali dvojkolovým systémom (raz doma a raz vonku). Najlepšie družstvo postúpilo v nasledovnej sezóne do najvyššej súťaže (vtedy nazývanej I. liga). Posledné družstvo zostúpilo v nasledovvnej sezóne do 2. ligy (vtedy nazývanej III. liga). 
Účastníci.
Poznámka: Družstvo TJ Slávia UPJŠ Košice prešlo pod klub BK Esprit Košice.
Gwendoline Christieová

Gwendoline Christie (; * 28. október 1978, Worthing, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka, známa z televízneho seriálu "Game of Thrones".
Detstvo a mladosť.
Christiová sa narodila v Worthingu v západnom Sussexe. Má dvoch starších nevlastných bratov. Jej matka bola ženou v domácnosti a jej otec pracoval v oblasti predaja a marketingu. Ako dieťa sa venovala gymnastike a o herectvo sa začala zaujímať až po zranení chrbtice. V roku 2005 ukončila štúdium v Drama Centre London. 
Kariéra.
V rokoch 2002 až 2008 sa nechala Christieová nafotografovať fotografkou Polly Borland, z čoho vznikla séria fotografii s názvom Bunny. 
Stvárnila kráľovnú v Shakespearovej inscenácii "Cymbeline", kde hrala spoločne s Tomom Hiddlestonom. V roku 2009 si zahrala jednu z vedľajších úloh vo filme "Imaginarium Dr. Parnassa".
V júli 2011, bola Christieová obsadená ako bojovníčka Brienne z Tarthu, v druhej sérii televízneho seriálu HBO, "Game of Thrones". Za svoj herecký výkon v televíznom seriály, získala Christieová niekoľko nominácii na televízne ocenenia. 
Objavila sa v jednej z vedľajších úloh v televíznom seriály "Wizards vs. Aliens". V roku 2015 Christieová nahradila herečku Lily Rabe, vo štvrtom pokračovaní filmovej série The Hunger Games. V rovnakom roku, si zahrala aj vo filme ' ako admirálka Phasma. Jej herecký výkon a dizajn postavy získali pozitívne recenzie. Rolu si Christieová zopakovala aj v ďalšom pokračovaní, '. Neskôr si túto úlohu zopakovala aj pre tri epizódy animovaného seriálu "Star Wars Resistance". 
V roku 2018 si zahrala po boku Stevea Carella, Diane Kruger a Leslie Mann vo filme "Vitajte v Marwene". V januári 2021 bola obsadená ako Lucifer, v televíznom seriály "Sandman". 
Súkromný život.
Christieová je vysoká 190 cm. Kvôli svojej výške, bola často šikovaná v detstve. Od roku 2013 je jej partnerom módny návrhár Giles Deacon.
Agnes Lovecká

Ing. Agnes Lovecká (* 1979, Bratislava) je slovenská huslistka, vinárka a bývalá bubeníčka hudobnej skupiny Živé kvety . Spolu so svojou rodinou vedie vinárstvo, ktoré je súčasťou Majera Zemianske Sady. 
Po rozpade hudobnej skupiny "Živé kvety" v roku 2020 založila spolu so speváčkou Luciou Piussi skupinu Terrible 2s. V súčasnosti je aj zakladajúcou členkou neziskovej organizácie Dúhové rodiny.
Životopis.
Narodila sa do rodiny hudobníkov. Keď bola na základnej škole, rodičia jej darovali prvé husle. Vďaka hre na husliach sa stala členkou symfonického orchestra. Počas strednej školy začala hrať na bubny. Vyštudovala ekonomickú univerzitu v Bratislave, neskôr pracovala ako projektová manažérka a naďalej sa venovala hudbe. So symfonickým orchestrom cestovala do zahraničia a po založení svojej prvej kapely, v ktorej hrala aj jej sestra, sa v roku 2002 stala členkou kapely Živé kvety. Po jej rozpade v roku 2020 založili s bývalou členkou Luciou Piussi kapelu Terrible 2s.
Vinárstvo.
Jej rodina pred vojnou vlastnila veľké pozemky a majer v Zemianskych Sadoch pri Hlohovci, kde pestovali mak, tabak a hrozno na víno. Za čias socializmu rodina prišla o všetku túto pôdu, no v roku 1992 získali tento majetok späť a oživili i rodinnú farmu, kde sa po mnohých rokoch vrátili z Bratislavy. Víno, ktoré dnes pomáha vyrábať ekologickým spôsobom si našlo cestu medzi odberateľov, no i do mnohých reštaurácii vo svete.
Basketbalová 1. liga mužov 1996/97

Basketbalová 1. liga mužov v sezóne 1996/97 bol 5. ročník 1. ligy basketbalistov, druhej najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "II. liga" a súťažilo v nej 12 účastníkov. Zvíťazilo v nej družstvo BK Kovohuty Krompachy, ktoré postúpilo v nasledovnej sezóne do najvyššej súťaže.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa po novom skladala z dvoch častízákladnej a nadstavbovej. Základnú časť odohrali družstvá dvojkolovým systémom (raz doma a raz vonku). 6 najlepších družstiev postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 6. miesto, ktorá určila to družstvo, ktoré postúpilo v nasledovnej sezóne do najvyššej súťaže (vtedy nazývanej I. liga). Zvyšných 6 družstiev po základnej časti odohralo nadstavbovú skupinu o 7. až 12. miesto, ktorá určila zostupujúci tím do 2. ligy (vtedy nazývanej III. liga). Nadstavbové skupiny sa odohrali tiež dvojkolovým systémom, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti.
Plontana

Plontana () je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Vyšné Ružbachy, približne západne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veterný vrch. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a zasahuje na katastrálne územie obce Veľký Lipník a mesta Podolínec. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Veľká Lesná a Haligovce, severne leží Veľký Lipník, severovýchodne Stráňany, juhovýchodne Vyšné Ružbachy a južne mesto Podolínec a Toporec.
Opis.
Plontana leží v hlavnom hrebeni medzi Toporeckým sedlom a Veterným vrchom (). Západne sa nachádza Riňava (), Kýčera () a Rígeľ (), severným smerom Kobylia hlava (), Šľachovky () a Kvasník (), východným Veterný vrch, Grúň () a Suchá hora () a južným Veľká Kýčera (), Zbojnícky stôl (), Skalka () a Špičiak (). Severné svahy hrebeňa odvodňuje potok Šoltysa do Lipníka v povodí Dunajca, voda z východných odteká Zálažným potokom a z južných Krížnym potokom v povodí rieky Poprad. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no východným úbočím vedie chodník z Vyšných Ružbách. 
Výhľady.
Vrchol je pokrytý súvislým, miestami riedkym lesným porastom, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je však možno pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, no tiež Oravské Beskydy, Vysoké a Nízke Tatry, Volovské vrchy, Levočské vrchy, Busov, Čergov a mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východným aj južným úbočím vrchol traverzuje dvojica trás:
Lopušný kanál

Lopušný kanál je kanál v regióne Podunajsko, na území obce Zemianska Olča v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do Komárňanského kanála. Má dĺžku . Rád toku IV. 
Začiatok.
Začína sa v v poľnohospodárskom extraviláne obce Zemianska Olča pri ceste oddeľujúcej pole "Lúky pri kanáli" a pole "Stredná občianska pustatina" v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Začiatok kanála je neďaleko od obecnej hranice medzi obcami Zemianska Olča a Okoličná na Ostrove cca 400 m juhozápadne od hospodárskeho dvora "Horné Lúky", ktorý leží už na území obce Okoličná na Ostrove na okraji poľa "Lopušné".
Opis toku.
"Lopušný kanál" tečie od začiatku cez extravilán Zemianskej Olče juhozápadným smerom v priamke až do svojho ústia bez jedinej zmeny smeru, tečie popri "Kolárovskej ceste", v ústi do vodného toku Komárňanský kanál ako jeho ľavostranný prítok.
"Lopušný kanál" patrí do okresu Komárno v Trnavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Podunajská nížina v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Prvý element dvojslovného názvu "Lopušný kanál" má pôvod v názve poľa "Lopušné", ktoré je vzdialené cca 800 m severovýchodne od začiatku kanála už na území susednej obce Okoličná na Ostrove (zo severnej strany poľa "Lopušné" susedí pole "Lopušná pustatina"). Z toponyma "Lopušné", po rozšírení o formant "-ný" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok so spevnenými aspoň bokmi" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Lopušný kanál" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov poľa "Lopušné" bol motivovaný charakteristickým výskytom priestoru "porasteného lopušinou, rastlinou s veľkými listami rastúcou na vlhkých miestach Arcium lappa" 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1979.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Lopušný kanál" je jedinečným hydronymom (november 2022). 
Referencie.
Imre Turchányi

JUDr. Imre Turchányi (* 22. február 1889, Nitrianske Rudno – † 5. september 1955, Budapešť) bol maďarský právnik a verejný činiteľ v období medzivojnového Česko-Slovenska a vojnového Maďarska.
Právnické vzdelanie dosiahol na univerzite v Bratislave a v Budapešti. Od roku 1918 sa venoval advokátskej kariére v Nových Zámkoch. V období vzniku Česko-Slovenska sa výrazne angažoval proti postupu čs. armády pri obsadzovaní územia Slovenska. Za toto svoje angažovanie bol vojenským súdom odsúdený na trest smrti, ktorý mu bol na základe amnestie odpustený. Politicky sa angažoval v Krajinskej kresťansko-socialistickej strane. Po parlamentných voľbách v roku 1935 svoju stranu zastupoval v hornej komore Národného zhromaždenia. Zasadal v rozpočtovom, imunitnom, zahraničnom a ústavnoprávnom výbore senátu. Mandát stratil v závere roku 1938 v súvislosti so zmenami hraníc Česko-Slovenska po Viedenskej arbitráži. Po roku 1938 zasadal v maďarskom parlamente. Po II. svetovej vojne sa usadil v Maďarsku a venoval sa prekladateľstvu.
Kim Dickensová

Kim Dickensová (; * 18. jún 1965, Huntsville, Alabama, USA) je americká filmová a televízna herečka. Je známa z filmov ako "Palookaville" (1995), "Krvavý kšeft" (1997), "Efekt Zero" (1998), "Muž bez tieňa" (2000), "Dom z piesku a hmly" (2003), "Splnený sen" (2009), "Stratené dievča" (2014) a z televíznych seriálov ako "Deadwood" (2004 - 2006), "Treme" (2010 - 2013) a "Fear the Walking Dead" (2015 - 2023).
Detstvo a mladosť.
Dickensová sa narodila v meste Huntsville, v štáte Alabama. Navštevovala Vanderbilt University v Nashville, Tennessee, kde získala bakalársky titul v odbore komunikácia. Neskôr, sa presťahovala do New Yorku, kde pracovala ako čašníčka, aby si privyrobila a pokračovala v štúdiu v Inštitúte Lee Strasberg Theatre and Film Institute a vyštudovala Americkú akadémiu dramatických umení.
Kariéra.
Dickensová debutovala v divadle, v študentskej inscenácii "Sexuálna zvrátenosť" od Davida Mameta, na Vanderbilt University. V roku 1995 debutovala na vo filme "Palookaville", kde hrala priateľku postavy Vincenta Galla. V roku 1997 sa Dickensová znovu zahrala po boku Vincenta Galla, vo filme "Krvavý kšeft", ktorý režíroval Kiefer Sutherland. O rok neskôr, si zahrala v akčnom filme "Merkúr", po boku Brucea Willisa a vo filme "Efekt Zero", po boku Billa Pullmana a Bena Stillera. 
V roku 2000 hrala jednu z hlavných úloh, vo filme, "Muž bez tieňa", po boku Kevina Bacona, a Elisabeth Shue. Hrala tiež vo filme "Skryté veci", z roku 2001, kde za svoj herecký výkon získala pozitívne uznanie kritikov a nomináciu cenu Independent Spirit Award. 
V rokoch 2004 až 2006 stvárnila postavu madam Joanie Stubbs vo westerne HBO "Deadwood". Od roku 2013 do roku 2014 mala opakujúcu sa rolu Colette Jane v kriminálnej dráme "Zákon gangu". Tiež hosťovala v politickej dráme na Netflixe, House of Cards. 
V roku 2014 hrala vedľajšiu úlohu ako detektívka Rhonda Boney v psychologickom trileri "Stratené dievča", ktorý režíroval David Fincher. V auguste 2015 začala Dickensová hrať hlavnú postavu, v televíznom seriály "Fear the Walking Dead". Svoje účinkovanie v televíznom seriály prerušila, v júni 2018 a do seriálu sa vrátila v roku 2022. Za svoj herecký výkon v televíznom seriály, získala dve nominácie na televízne ocenenie Saturn Award. 
Súkromný život.
Dickensová žije od roku 1990 v Los Angeles. Od roku 2017 je jej partnerkou herečka Leisha Hailey.
Stratené dievča

Stratené dievča () je americký psychologický film, ktorý je natočený podľa knižnej predlohy,ktorú napísal Gillian Flynn a film, režíroval David Fincher. Film mal premiéru 26. septembra 2014.
Przewodów

Przewodów je poľská dedina v gmine Dołhobyczów v Powiate hrubieszowskom v Lubelskom vojvodstve. Podľa celoštátneho sčítania ľudu, domov a bytov (marec 2011) tu žilo 530 obyvateľov a bola druhou najväčšou obcou v gmine Dołhobyczów.
Poloha.
Dedina leží asi 7 km od poľsko-ukrajinskej hranice, východne od mesta Tomaszów Lubelski.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1403, kedy bola dedina súčasťou farnosti Rzeplin.
V roku 1880 bolo v dedine 120 domov a 682 obyvateľov, z toho niekoľko desiatok katolíkov. Pri sčítaní ľudu z roku 1921 (vtedy bol Przewodów súčasťou sokalského okresu Ľvovského vojvodstva) tu bolo 140 domov a 737 obyvateľov, z toho 34 Židov a 658 Ukrajincov.
15. novembra 2022 dopadla na okraj obce raketa, ktorá usmrtila dvoch pracovníkom miestnej poľnohospodárskej firmy. Podľa predbežných zistení sa jednalo o ukrajinskú protilietadlovú raketu, ktorá minula cieľ.
Imre Varga

Imre Varga, tiež Emmerich Varga (* 4. december 1883, Letanovce – † 19. máj 1951, Poprad) bol nemecký evanjelický duchovný a politik Spišskej nemeckej strany v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Životopis.
Narodil sa v rodine Mateja Vargu a Barbory rodenej Vargovej. Základnú a strednú školu absolvoval v Spišskej Novej Vsi a neskôr v Prešove. V rokoch 19011905 študoval teológie na evanjelickom kolégiu v Prešove. V rokoch 19051906 absolvoval štúdium na univerzite v Lipsku. V roku 1906 bol vysvätený za pastora. Následne pôsobil štyri roky ako misionársky pastor v Záhrebe. Odtiaľ sa vrátil do rodného Spiša, kde pôsobil ako riadny evanjelický kňaz najprv v Spišskej Novej Vsi a od roku 1910 v Poprade.
Patril k významným predstaviteľom spišskonemeckej komunity, ktorá sa významne aktivizovala aj po vzniku Česko-Slovenska v roku 1918. Prívrženec zachovania integrity Uhorska, odporca vzniku Česko-Slovenska. Od roku 1922 pôsobil na pozícii vicestarostu Popradu. Po obecných voľbách v roku 1927 bol zvolený za starostu Popradu. Mandát obhájil aj po obecných voľbách v roku 1931. V parlamentných voľbách v roku 1929 kandidoval za Spišskú nemeckú stranu do hornej komory Národného zhromaždenia (strana kandidovala spoločne s Maďarskou národnou stranou a Krajinskou kresťansko-socialistickou stranou). Mandát nadobudol až dodatočne, 19. júna 1934, kedy nastúpil na uprázdnený mandát po zosnulom senátorovi Jánosovi Richterovi. V senáte zasadal v kultúrnom a imunitnom výbore. Pôsobil tu do konca volebného obdobia v roku 1935. Od roku 1942 na dôchodku. Angažoval sa vo viacerých cirkevných, športových, stavovských a kultúrnych inštitúciách.
Volejbalová extraliga mužov 2021/22

Volejbalová extraliga mužov v sezóne 2021/22 bol 30. ročník extraligy volejbalistov, najvyššej volejbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská volejbalová federácia (SVF). V extralige súťažilo 7 družstiev, t. j. o 1 družstvo menej ako v minulej sezóne. Titul získalo družstvo VK Spartak UJS Komárno, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad víťazom základnej častiVK MIRAD UNIPO Prešov. Súťaž v priebehu sezóny po vstupe hlavného sponzora pôsobila pod mediálnym názvom "Niké Extraliga".
Tímy Myjavy a Bratislavy sa v tejto sezóne okrem extraligy prihlásili aj do Stredoeurópskej ligy. Slovensko tak malo v tejto súťaži zastúpenie po dvoch rokoch.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne mierne pozmenil. Základná časť sa odohrala trojkolovým systémom každý s každým. Najlepších 6 družstiev postúpilo do štvrťfinále play-off tak, že 2 najlepšie družstvá po základnej časti postúpili priamo do semifinále. Štvrťfinálové duely a duel o 5. miesto sa hrali na 2 víťazné zápasy, semifinálové duely a duel o 3. miesto na 3 víťazné zápasy a finále na 4 víťazné zápasy. Zo súťaže priamo nevypadlo žiadne družstvo, ani sa nehrala prelínacia súťaž.
Účastníci.
Prihlásené družstvá:
Poznámky:
Bodovanie.
Pre určenie víťaza a poradia družstiev sa posudzujú nasledovné kritériá:
Kyselina erytorbová

Kyselina erytorbová je stereoizomér kyseliny askorbovej (vitamínu C). Syntetizuje sa reakciou metyl 2-keto--glukonátu a metoxidu sodného. Takisto je možné syntetizovať ju zo sacharózy alebo niektorými kmeňmi plesní "Penicillium", ktoré boli vybrané pre tento účel. V potravinárstve má priradené E číslo E315 a používa sa ako antioxidant. Jej soli sa nazývajú erytorbany, napríklad jej sodná soľ sa takisto používa ako prídavná látka v potravinárstve (konkrétne ako E316).
Prvýkrát ju syntetizovali nemeckí chemici Kurt Maurer a Bruno Schiedt roku 1933. 
Biologický účinok.
Rôzne klinické skúšky zisťovali účinky kyseliny erytorbovej na človeka. V jednom výskume zisťovali účinky kyseliny erytorbovej na metabolizmus vitamínu C u mladých žien, avšak nebol nájdený žiadny účinok na príjem či vylučovanie vitamínu C z tela. Neskoršia štúdia zistila, že kyselina erytorbová veľmi pomáha pri absorpcii nehemového železa.
Potravinárstvo.
Odkedy americká FDA zakázala použitie siričitanov ako konzervantov v jedlách, ktoré sa majú jesť čerstvé (napríklad šaláty), zvýšila sa používanosť kyseliny erytorbovej pre tento účel.
Okrem toho sa používa ako konzervant pre údené mäso a mrazenú zeleninu.
Chlieb vo vajci

Chlieb vo vajci alebo vajíčku (nárečovo "chleba vo vajci" alebo "bundáš") je jednoduché raňajkové alebo večerné vyprážané slané jedlo obľúbené v Česku a na Slovensku.
História.
Chlieb vo vajci vzišiel z tradičného francúzskeho toastu, ktorý sa robí v sladkej verzii. Už v antike varili jednoduchú obdobu z vtedajšieho chleba, ktorý namočili do mlieka a potom ho vypražili v oleji. Neskôr sa na to začali používať vajcia. Najväčšej obľube sa tešil v období stredoveku, keď bol často servírovaný aj ako príloha ku hlavným jedlám. Receptúra sa odvtedy veľmi nemenila, keďže sa skladal zo, už v minulosti dostupných, základných surovín.
Príprava.
Na chlieb vo vajci sú potrebné plátky chleba, vajcia, mlieko, soľ a olej na vyprážanie. Vajcia sa rozšľahajú s mliekom a soľou a do vaječného základu sa namočia plátky chleba, ktoré sa potom dajú na zohriaty olej na panvici. Vyprážajú sa na jemnom plameni 2 až 3 minúty. Chlieb vo vajci je možné dochutiť horčicou, kečupom alebo posypať syrom.