burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1988/89

Česko-slovenská hádzanárska liga mužov v sezóne 1988/89 bol 37. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy mužov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov v Česko-Slovensku. V súťaži učinkovalo 12 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Titul získal TJ VSŽ Košice, ktorý vo finálovej sérii zvíťazil nad obhajcom prvenstva TJ Dukla Praha. Pre Košice to bol 3. titul v histórii.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa výraznejšie nezmenil. Základná časť pozostávala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát doma a vonku. Po základnej časti nasledovala nadstavbová časť s troma skupinami. 2 nadstavbové skupiny o titul sa organizovali formou jedného trojdňového turnaja, kde odohrali zápasy systémom každý s každým, pričom sa družstvám prenášali výsledky zo základnej časti. V skupine o 9. až 12. miesto (o udržanie) odohrali družstvá zápasy 2-krát doma a vonku. Neprenášali sa im výsledky zo základnej časti, pripočítali sa im ale bonifikačné body za umiestnenie. 2 najlepšie družstvá z oboch nadstavbových skupín o titul postúpili do semifinále play-off, zvyšné 4 družstvá postúpili do zápasov o 5. až 8. miesto. Zápasy play-off sa hrali na 3 vyhrané zápasy. Dve posledné družstvá z nadstavbovej skupiny o 9. až 12. miesto zostúpili do svojich nižších národných súťaží (SNL, resp. ČNL).
Základná škola (Košice, Trebišovská 10)

Základná škola Trebišovská 10 je základná škola v Košiciach, mestskej časti Západ.
Charakteristika a história.
Škola vznikla 1. septembra 1969. Zaradila sa tak do vzdelávacej sústavy regionálneho školstva, ktoré riadi Ministerstvo školstva, vedy, výskumu a športu Slovenskej republiky. Škola je plne organizovanou školou mestského typu s právnou subjektivitou. 
Od 1. septembra 1987 sa o rozsiahlu budovu delí s Gymnáziom Trebišovská 12. Od jej vzniku bol pri škole bol postavený bazén, športový areál aj gymnastická hala, vďaka čomu dostala škola prívlastok – škola so športovým zameraním na plávanie, gymnastiku a atletiku. V roku 2005 gymnastická hala zhorela, no v roku 2017 bola na jej mieste vybudovaná nová športová hala s názvom "Kalimero" aj multifunkčné ihrisko, ktoré aktívne využívajú aj žiaci školy.
Škola má bohatú športovú tradíciu. Zameriava sa najmä na plávanie, atletiku a gymnastiku a zároveň spolupracuje s viacerými športovými klubmi. Do výchovno-vzdelávacieho programu boli integrované aj predmety ako plávanie a atletika. Na škole sa vyučujú 4 cudzie jazyky: angličtina, nemčina, ruština a francúzština. V rokoch 2010 – 2011 prešla škola roziahlou modernizáciou. V roku 2016 pribudla nová atletická dráha.
XLL

XLL je štvrtý a zatiaľ posledný štúdiový album Laca Lučeniča z roku 2007 (nahrával sa od januára do decembra 2007). Autorom hudby je sám Laco, skladby mu otextovali Vlado Slivka, Marián Brezáni a Miro Jurika. Album obsahuje 12 vlastných piesní a k tomu ešte bonusovú sekciu so skladbou „S rukami vo vreckách“ od Mariána Vargu z projektu Satisfactory, zremixované skladby „Znamenia“ a „Nálady“„“ a pieseň „Skús ma nájsť“ v dvoch verziách, kde druhý hlas naspievala Petra Humeňanská.
Kritika.
Laco ako úspešný hudobník zúročil svoje skúsenosti s hudbou 60. rokov minulého storočia a tzv. vlnou elektronickej hudby na albume "XLL" z roku 2007. Názov XLL (ako obdoba veľkostnej kategórie XXL) predstavuje Lacov rozmer vnímania hudby.
Gymnázium (Košice, Trebišovská 12)

Gymnázium Trebišovská 12 (skrátene GT12), je gymnázium v Košiciach, mestskej časti Západ.
História.
Gymnázium vzniklo dňa 1. septembra 1974 pôvodne na Kováčskej ulici číslo 30. V roku 1974 na škole pôsobilo 20 učiteľov. Po čase už budova na Kováčskej gymnáziu nestačila a rozhodlo sa, že na jeho mieste bude sídliť Právnická fakulta. Tak sa od 1. septembra 1987 gymnázium presťahovalo na novú adresu - Trebišovskú 12. Od tohto roku sa gymnázium delí o budovu so Základnou školou Trebišovská 10.
Štúdium.
Všetci študenti povinne študujú anglický a nemecký jazyk alebo francúzsky jazyk. Na škole sa kladie veľký dôraz na vysokú voliteľnosť predmetov, možnosť profilácie každého študenta a zodpovedný prístup k samotnému štúdiu. Študenti majú možnosť vykonať skúšku "Sprachdiplom KMK 2. stupňa" v nemeckom jazyku ako náhradu maturitnej skúšky z cudzieho jazyka. V spolupráci zo zastúpením "British Council" v Košiciach, majú všetci študenti možnosť získať certifikát z anglického jazyka na rôznej úrovni.
Od 3. ročníka štúdia majú študenti možnosť výberu z nasledujúcich predmetov: sieťové technológie, aplikovaná ekonómia, konverzácia v nemeckom alebo francúzskom jazyku, akademická debata a seminár z predmetu podľa záujmu samotného študenta.
Tour Carpe Diem

Tour Carpe Diem je mrakodrap nachádzajúci sa v meste Courbevoie na predmestí Paríža, v štvrti La Défense.
Prvý kameň položili začiatkom roku 2011 hlavní dodávatelia spoločností BESIX a Spie Batignolles. Bola dokončená v roku 2013, nachádza sa v obci Courbevoie a obsahuje kancelárie.
Košice Región Turizmus

Košice Región Turizmus je organizácia zaoberajúca sa destinačným manažmentom pre región Košického kraja. Organizácia sa orientuje na marketing a rozvoj destinácie, ale aj na vytváranie produktov cestovného ruchu.
História.
Dňa 25. júna 2012 zastupiteľstvo Košického samosprávneho kraja na svojom zasadnutí schválilo založenie "Krajskej organizácie cestovného ruchu" pre Košický kraj. 10. decembra prebehla registrácia "KOCR Košický kraj" na Ministerstve dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky. "Krajská organizácia cestovného ruchu Košický kraj" bola oficiálne založená na ustavujúcom valnom zhromaždení 30. novembra 2012. Dňa 2. mája 2017 bola organizácia premenovaná na "Košice Región Turizmus". Zamestnáva 13 ľudí a ročný rozpočet organizácie je zhruba 800 tisíc eur.
Zakladajúcimi členmi "Krajskej organizácie cestovného ruchu Košice Region Turizmus" boli nasledovné organizácie:
Predmetom organizácie cestovného ruchu je podpora cestovného ruchu na území svojich členov. To zahŕňa najmä: chránenie záujmov, aktívne vytváranie podmienok a realizovanie rôznych aktivít, ktoré sú zamerané na rozvoj cestovného ruchu na území svojich členov.
Projekty.
Košice Región Turizmus je implementačným orgánom dotačného programu Košického samosprávneho kraja s názvom "Terra Incognita". V rámci tejto činnosti Košice Región Turizmus koordinuje finančnú, metodickú a marketingovú podporu pre úspešných žiadateľov o dotáciu pre realizáciu projektov, ktoré rozvíjajú infraštruktúru a služby v cestovnom ruchu.
"UNESCO na dosah" je projekt, ktorý sa zameriava na pamiatky, ktoré sú od Košíc dostupné autom do 100 minút. Medzi ne patria aj niektoré pamiatky v Prešovskom kraji. Projekt sa zaoberá 18 pamiatkamy Svetového dedičstva UNESCO. Každá jedna lokalita má na webstránke dostupnú virtuálnu prehliadku, hovorený komentár, video a rôzne zaujímavosti. Medzi pamiatky patria lokality ako: Dobšinská ľadová jaskyňa, Ochtinská aragonitová jaskyňa, Spišský hrad, Mesto Bardejov, Levoča, Vihorlatský prales a množstvo ďalších.
Návštevnosť regiónu.
Podľa ubytovacích štatistík za rok 2019, sa v ubytovacích zariadeniach v kraji celkovo ubytovalo 456 493 návštevníkov, čo je oproti roku 2018 nárast o o 18,24 percenta. Počet prenocovaní vzrástol oproti roku 2018 o 27,20 percenta na 1 055 845 prenocovaní. Súbežne s rastom počtu samotných turistov v regióne, narástli v kraji medziročne aj tržby ubytovacích zariadení, a to o 47,52 percenta oproti 2018, na 33 278 750 € za rok 2019. V roku 2019 sa konali Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2019, ktoré sa výrazne podpísali pod nárast kľúčových ukazovateľov návštevnosti Košického kraja.
Počet zahraničných návštevníkov v kraji medziročne vzrástol najmä u turistov z Ukrajini a Kanady. Zahraničných návštevníkov tvorili namä turisti z okolitých krajín ako: Česko, Ukrajina, Poľsko a Maďarsko.
Rímska únia Rádu svätej Uršule

Rímska únia rádu svätej Uršule (, skrátene: OSU) je združenie rehoľných domov nadväzujúcich na uršulínsku tradíciu. Jeho členky sa nazývajú uršulínky. Ako uršulínky (podľa svätice sv. Uršuly) sa označujú sestry niekoľkých katolíckych rehoľných spoločenstiev. Svojimi aktivitami odkazujú na Rád svätej Uršule, ktorý založila v 16. storočí františkánska terciárka sv. Angela Merici a pokračujú v jeho tradícii, ako nezávislé vetvy rodiny uršulínok.
História.
Pôvodné spoločenstvo svätej Uršule bolo založené v Brescii v roku 1535 Angelou Merici a potvrdené pápežom Pavlom III. 3. júna 1544 vydal zakladaciu bulu "Regimini universalis ecclesiae".
Rímska únia bola schválená 28. novembra 1900 prostredníctvom pápeža Leva XIII.
V októbri 2006 pôsobila v 36 krajinách, rozčlenená na 30 provincií a tvorilo ju cez 2 500 sestier. Rád dostal pomenovanie po sv. Uršule, patrónky mládeže, učiteliek a vychovávateliek. V čele únie stojí generálna predstavená, ktorá sídli v Ríme. Provincie Rímskej únie Rádu sv. Uršule sú zastúpené v Európe, Ázii, Amerike, Afrike a Austrálii.
Sestry uršulínky založili na Slovensku prvé školy pre ženy. Svoje pôsobenie začali v Bratislave v roku 1676. V tomto roku im uhorský primas Juraj Selepčéni odovzdal dokument, ktorým povoľoval a schvaľoval rozšírenie Rádu svätej Uršule v celej krajine. V roku 1698 bol založený kláštor v Košiciach. V roku 1724 aj kláštor v Trnave. Učili tam dievčatá na ľudovej a meštianskej škole a na dievčenskom učiteľskom ústave. Dnes má na Slovensku Rímska únia Rádu sv. Uršule komunity v Bratislave, Košiciach, Modre, Suchej nad Parnou a v Trnave.
Rímska únia rádu sv. Uršule má heslo "serviam", ktoré pochádza z latinského jazyka. V preklade znamená – "budem slúžiť" (Bohu a ľuďom). Charakterizuje ho znak, ktorý sa skladá zo:
Česko-slovenská hádzanárska liga mužov 1989/90

Česko-slovenská hádzanárska liga mužov v sezóne 1989/90 bol 38. ročník česko-slovenskej hádzanárskej ligy mužov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov v Česko-Slovensku. V súťaži učinkovalo 12 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Titul v skrátenej sezóne získala TJ Dukla Praha, pre ktorú to bol 26. titul v histórii.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Pôvodne sa mala odohrať základná časť, nadstavbová časť s 3 skupinami a play-off. Behom skrátenej súťaže sa kvôli udalostiam v novembri 1989 a tiež kvôli organizovaniu MS 1990 vo februári a marci roka 1990 systém súťaže niekoľkokrát menil, až sa v januári 1990 počas zasadnutia zástupcov prvoligových klubov a vedenia Československého zväzu hádzanej dohodlo na tom, že sa odohrá iba základná časť. Základná časť pozostávala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát doma a vonku. Dve posledné družstvá zostúpili do svojich nižších národných súťaží (SNL, resp. ČNL).
Chrám svätej Trojice (Plovdiv)

Chrám svätej Trojice (), alebo () je pravoslávny chrám z 20. rokov 20. storočia ležiaci v južnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita.
Budova leží v južnej časti Plovdivu v mestskej štvrti "Kiučuk Pariž" () na ulici „Archimandrit Evlogi“ () č. 1.
Dejiny a súčasnosť.
Po balkánskych vojnách, ako aj prvej svetovej vojne sa začal prudko zvyšovať počet obyvateľov južnej plovdivskej štvrte „Kiučuk Pariž“, keďže sa tam masovo sťahovali bulharskí utečenci z regiónov Východnej Trácie a Egejskej Macedónie. V roku 1924 sa k týmto utečencom pripojili aj presídlenci z bulharského čiernomorského pobrežia (tiež pôvodne utečenci), ktorí tam nenašli uspokojivé živobytie. Keďže sa tak zvýšila potreba existencie chrámu v tejto časti mesta, v tom istom roku sa začalo s výstavbou chrámu svätej Trojice. Tomuto významne napomohol Pavel Kalpakčiev, majiteľ továrne na tehly, nachádzajúcej sa v blízkosti, ktorý venoval ako tehly na výstavbu, tak aj finančné prostriedky. Výstavba budovy bol ukončená v roku 1928. V súčasnosti je chrám funkčným farským chrámom Bulharskej pravoslávnej cirkvi a konajú sa v ňom pravidelné božské liturgie. Pri chráme funguje nedeľná škola vierouky.
Charakteristika.
Pôdorys kostola a použitý architektonický štýl pri výstavbe chrámu svätej Trojice sú najčlenitejšie a majú najbohatšiu výzdobu z plovdivských chrámov postavených v období medzi dvomi svetovými vojnami. Aj keď je, ako ostatné chrámy z tohto obdobia, tiež bez ozdôb na fasáde, samotné tvary ríms na všetkých fasádach majú ozdobné krivky v podobe polkruhových vyvýšení. V severnom krídle nartexu sa nachádza kaplnka zasvätená svätému Pantaleónovi.
Patrocínium.
Chrám samotný je zasvätený Svätej Trojici, zatiaľ čo kaplnka pri chráme je zasvätená svätému Pantaleónovi.
Chrámové sviatky:
Chrám svätého Ivana Rilského

Chrám svätého Ivana Rilského môže byť:
v Bulharsku:
Tvoja tvár znie povedome (6. séria)

Šiesta séria zábavnej show Tvoja tvár znie povedome sa začala vysielať na Markíze 7. marca 2021. Moderátorom sa opäť stal Martin Nikodým. Do poroty zasadli Mário „Kuly” Kollár, porotkyňa z minulej série Zuzana Kubovčíková Šebová a novou porotkyňou sa stala Lujza Garajová Schrameková. K nim sa každý diel pridal špeciálny hosť. Víťazom sa stal Martin Klinčúch. TV Markíza odvysielala špeciálny diel, v ktorom účinkovali deti známych osobností alebo zo seriálov. Moderátorom bol Martin Nikodým.
Formát.
Každý zo súťažiacich si v každom kole vyžrebuje jednu známu osobnosť, ktorú v nasledujúcom týždni napodobní. Slúži im k tomu profesionálny tím maskérov, tanečníkov a odborníkov na spev a herectvo. Ich úlohou je napodobniť ju tak, aby zaujala porotu, ktorá na konci večera rozdá body od 1 až po 8. Súťažiaci, ktorý bude mať za večer najviac hlasov, vyhrá a pridelí 1000 € ľubovoľnej charitatívnej spoločnosti. V prípade remízy rozhodne porota. O víťazovi tiež rozhodujú sami súťažiaci, pretože každý z nich má ešte päť špeciálnych bodov, ktoré udelujú jednému zo svojich kolegov. Pokiaľ sa súťažiaci delí o posledné miesto spolu s iným súťažiacim, je na posledné miesto vždy určený iba jeden.
Body sa priebežne sčítavajú až do konca deviateho kola - semifinále, kedy štyria účinkujúci s najvyššími počtami bodov postúpi do finále. O celkovom víťazovi rozhodne porota vo finálovom kole. Víťaz obdrží 3000 € a odovzdá ich ľubovoľnej charite.
Obsadenie.
Súťažiaci.
Tím súťažiacich sa skladá z ôsmich osobností:
Tvoja MINI tvár znie povedome.
TV Markíza odvysielala 16. mája špeciálny diel, v ktorom účinkovali deti známych osobností alebo zo seriálov. Moderátorom sa stal Martin Nikodým.
Súťažiaci.
Tím súťažiacich sa skladá z ôsmich detí:
Vtáčia bašta

Vtáčia bašta je bývalá bašta bratislavského mestského opevnenia. Bola to najmohutnejšia bašta západnej časti opevnenia a presahovala až za parkánový múr. Ako jediná sa spomína už v 14. storočí. Bola to pretiahnutá polkruhová a dobre opevnená delová bašta. Vchod bol cez hradbový múr a vchody boli po oboch stranách. Do veže viedli z vnútra drevené schody. Neskôr v dolnej časti veže vytvorili nový vchod z parkánu. Veža prevyšovala hradbový múr opevnení. Na každom z troch podlaží boli umiestnené delá. Svojimi rozmermi presahovala mestskú priekopu, tak pred ňou bola vykopaná vlastná priekopa, Vtáčia priekopa. Pred vežou stál drevený bolverk s názvom Hell.
FIVB Vyzývací pohár vo volejbale

FIVB Vyzývací pohár vo volejbale (angl. "FIVB Volleyball Challenger Cup") je medzinárodná volejbalová súťaž založená v roku 2018, ktorú riadi Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB), slúži ako kvalifikačný turnaj pre Ligu národov. Vyzývací pohár sa koná pred záverečným kolom Ligy národov. Šesť kvalifikovaných tímov hrá v 2 skupinách po 3 tímy vo formáte každý s každým. Najlepšie 2 tímy z každej skupiny sa kvalifikujú do semifinále. Víťaz turnaja sa kvalifikuje do budúcoročnej Ligy národov (VNL).
Vojtech Suchomer

Vojtech Suchomer (* 24. november 1954, Bratislava) je slovenský tanečník, choereograf a režisér. Vyštudoval Hudobnú a tanečnú fakultu Vysokej školy múzických umení v Bratislave (VŠMU) (1980 - 1986). S Máriou Gruskovou a Dagmar Kinčekovou Millerovou založil detský súbor Klnka (1978) kde vytvoril množstvo originálnych folklórnych tancov pre deti (1978 – 1988). Bol tanečník a sólisa v umeleckých súboroch SĽUK (1972 – 1974) a Lúčnica (1974 – 1988). Pred nežnou revolúciou emigroval z Československa do Spolkovej republiky Nemecko kde pôsobil najmä v štátnej opere ako tanečník, tanečný poradca pri inscenovani opier a nezávislý umelec.
Jean-Joseph Sanfourche

Jean-Joseph Sanfourche, známy jednoducho ako Sanfourche, je francúzsky maliar, básnik, dizajnér a sochár. Narodil sa 25. júna 1929 v Bordeaux a zomrel 13. marca 2010 v Saint-Léonard-de-Noblat.
Venoval sa brutálnemu umeniu a bol priateľom Gastona Chaissaca, Jeana Dubuffeta, Roberta Doisneaua, s ktorým udržiaval korešpondenciu.
Sanfourche

Sanfourche môže byť:
Alfred Freddy Krupa

Alfred Freddy Krupa (Krūppa) (* 14. jún 1971, Karlovac, Juhoslávia) je chorvátsky súčasný maliar rodák z Horného Sliezska. Krupa je považovaný za priekopnícku silu súčasného maliarskeho hnutia New Ink Art, pre ktoré získal medzinárodné uznanie.
Jeho prvým a dlhoročným mentorom bol jeho starý otec prof. Alfred Krupa (1915 - Mikołów, 1989 - Karlovac), ktorý sám bol študentom Józefa Mehoffera v Krakove.
Maliarstvo absolvoval v roku 1995 na Akadémii výtvarných umení v Záhrebe v triede Zlatka Kauzlarića Atača s akvarelovou tematikou. V roku 1992 získal štipendium od mesta Karlovac a v roku 1998 štipendium od japonskej vlády na Tokijskej univerzite Gakugei vo Výskumnom ústave výtvarných umení v Tokiu. V roku 2005 získal titul „profesor kreslenia a maľby“ (Inštitút pre vzdelávanie Chorvátskej republiky).
Jeho pobyt v Japonsku ovplyvnil Krupovu redukciu formy v duchu zenovej výstižnosti a dramatické životné okolnosti dodali jeho umeleckej reči špecifickú západnú expresivitu, ktorá dáva nedávnym Krupovým dielam okamžitý výraz, ktorý sa nenachádza v tradičnej ani v súčasnej maľbe atramentom.
Jeho diela boli vystavené na 6 kontinentoch, často vystavené v médiách.
Skutočnosť, že na konci februára 2019 bol Krupa zaradený medzi 10 popredných súčasných maliarov atramentom, hovorí o globálnej zrozumiteľnosti jeho autentického maliarskeho prejavu, ktorý je jedným z najväčších úspechov chorvátskeho maliarstva od samostatnosti.
Od októbra 2020 s Massachusetts Institute of Technology Index historickej populárnosti (HPI) zo 47.05 je Alfred Freddy Krupa 80. najslávnejším žijúcim maliarom, 5. najslávnejším chorvátskym maliarom a najslávnejším žijúcim chorvátskym maliarom.
Tour Adria

Tour Adria je mrakodrap nachádzajúci sa v meste Courbevoie na predmestí Paríža, v štvrti La Défense.
Veža mala byť pôvodne biela, rovnako ako jej dvojča Tour Égée, ale nakoniec bola postavená v čiernej farbe s vysoko reflexnými sklenenými fasádami. So svojou 155 m vysokou výškou bola s Tour Égée najvyššou vežou v štvrti "Faubourg de l'Arche", kým nebola postavená Tour T1.
Habeš

Habeš môže byť:
Blažek

Blažek môže byť:
Pavol Merjavý

Pavol Merjavý (* 9. február 1935, Humenné – † 20. október 2023, Košice) bol slovenský modernistický architekt.
V roku 1953 absolvoval gymnánium v Humennom, v rokoch 19531959 študoval na katedre architektúry Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave a postgraduálne štúdium absolvoval na katedre architektúry v Brne. V rokoch 19591992 pracoval v košickom "Stavoprojekte". Od roku 1990 pôsobí ako samostatný architekt. Jeho najvýznamnejším dielom je Múzeum Tatranského národného parku, za ktoré bol ocenený v roku 1971 Cenou Dušana Jurkoviča.
V roku 2015 bol ocenený Cenou mesta Košice. Cenu Emila Belluša za celoživotné dielo obdržal v roku 2022.
Edmanova degradácia

Edmanova degradácia (v literatúre i ako Edmanovo odbúravanie), ktorú vyvinul Pehr Edman, je degradačna metóda sekvenovania aminokyselín v peptide. Pomocou tejto metódy sa reziduum na N-konci peptidu označí a odštiepi z peptidu bez porušenia ostatných peptidových väzieb aminokyselinových reziduí.
Mechanizmus.
Fenylizotiokyanát reaguje s nenabitou N-terminálnou amino skupinou v mierne zásaditom prostredí za tvorby "fenyltiokarbamoylového" derivátu. V kyslom prostredí sa potom tento derivát štiepi ako tiazolinónový derivát. Tiazolininónový derivát aminokyseliny sa následne extrahuje do organického rozpúšťadla a pôsobením kyseliny tvorí fenyltiohydantoínový derivát aminokyseliny, ktorý je možné identifikovať pomocou chromatografie alebo elektroforézy. Tento proces je možné opakovať a identifikovať tak ďalšiu aminokyselinu. 
Veľká nevýhoda tejto metódy je maximálna dĺžka peptidu, ktorý je možné sekvenovať - maximálna dĺžka je asi 50-60 reziduí, v praxi okolo 30 reziduí. Maximálna dĺžka je obmedzená kvôli tomu, že tvorba cyklického derivátu neprebehne vždy úplne. Problém s nedostatočnou tvorbou derivátu je u väčších peptidov možné obísť štiepením na kratšie peptidy a následným sekvenovaním. Takto je možné presne sekvenovať až 30 aminokyselín. Moderné prístroje majú úspešnosť správneho určenia každej aminokyseliny viac ako 99 %.
Výhoda Edmanovej degradácie spočíva vo využití len 10-100 pikomolov peptidu. Edmanova degradácia bola automatizovaná v roku 1967 Edmanom a Beggsom, aby sa urýchlil sekvenačný proces, a v roku 1973 sa využívalo 100 automatických sekvenátorov po celom svete.
Obmedzenia.
Keďže Edmanova degradácia využíva N-koniec proteínu, nie je možné ju využiť na chemicky modifikované N-konce peptidov (napríklad acetyláciou alebo tvorbou kyseliny pyroglutámovej). Sekvenácia sa zastaví, ak reťazec obsahuje aminokyselinu inú, než α-aminokyselinu (napríklad izoaspartát), keďže nie je možné vytvoriť preferovaný päťčlenný kruh. Edmanova degradácia sa všeobecne nedá použiť na určenie pozície disulfidických väzieb. Množstvo peptidu nutné na zisk merateľných výsledkov je aspoň 1 pikomol.
Spojená analýza.
Po 2D SDS PAGE je možné proteíny preniesť na polyvinylidéndifluoridovú (PVDF) blotovaciu membránu na ďalšiu analýzu. Edmanovu degradáciu možné urobiť priamo na PVDF membráne. Sekvenovanie 5-10 N-terminálnych reziduí by mohlo postačovať na identifikáciu požadovaného proteínu.
Tour EDF

Tour EDF je mrakodrap nachádzajúci sa v meste Puteaux na predmestí Paríža, v štvrti La Défense.
Bola postavená v roku 2001 v mene spoločnosti "Électricité de France" a je vysoká 165 metrov. Pôdorys veže je šošovkovitý; v maximálnej dĺžke je veža dlhá viac ako 70 m, zatiaľ čo jej maximálna šírka nepresahuje 32 m.
To sa stáva

To sa stáva je siedmy a zatiaľ posledný sólový štúdiový album Paľa Haberu. Album bol roku nahraný v júni až auguste 2006 a v októbri toho istého roku ho vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Autorom hudby všetkých piesní je Pavol Habera, autorom väčšiny textov je Andy Ďurica. Jednu skladbu na albume, „Niekto hore má ťa rád“, otextoval Daniel Hevier. Pri nahrávaní s Paľom spolupracovali: Juraj Tatár (klávesy), Peter Bič (gitary) a iní. Album si Habera produkoval sám.
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov do 19 rokov

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov do 19 rokov je podujatie, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Prvý turnaj sa uskutočnil v roku 1989 v Dubaji, v Spojených arabských emirátoch a odvtedy sa turnaj hrá každé dva roky.
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov do 21 rokov

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov do 21 rokov je volejbalové podujatie hráčov do 21 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Prvý turnaj sa uskutočnil v roku 1977 v Brazílii, turnaje sa hrali každé štyri roky, od roku 1985 sa hrajú každé dva roky.
Voľby do Krajinského zastupiteľstva Slovenskej krajiny v roku 1928

Voľby do Krajinského zastupiteľstva Slovenskej krajiny v roku 1928 boli prvé voľby svojho druhu, ktoré sa konali na území Slovenska 2. decembra 1928. Malo ísť o "apolitické" voľby, pri ktorých bola zakázaná predvolebná politická a stranícka kampaň. Víťazom volieb sa stala Hlinkova slovenská ľudová strana pred agrárnou stranou, spojením maďarských a nemeckých strán a komunistickou stranou.
Výsledky.
Voľby vyhrala Hlinkova slovenská ľudová strana (HSĽS). V porovnaní so župnými voľbami v roku 1923 ale výrazne stratila. Naopak len mierny pokles zažila Agrárna strana (RSZML). Ľavica v zastúpení komunistov, sociálnych demokratov a posilnila svoje pozície na Slovensku, zároveň aj zväčšila svoje voličské jadro. Pravica svoje pozície stratila. Voľby sa konali počas vládnutia zloženej z pravicových a agrárnych strán, ktorej predsedal . Vládne strany (HSĽS, RSZML, ČSL, , ČŽOS) získali spolu 682 468 hlasov, čo predstavovalo 51,7 % platných hlasov. V zastupiteľstve získali väčšinu – 35 mandátov.
Zloženie krajinského zastupiteľstva 1928 - 1935.
Krajinské zastupiteľstvo Slovenskej krajiny (1928 - 1935)
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien do 18 rokov

Majstrovstvá sveta vo volejbale žien do 18 rokov je volejbalové podujatie žien do 18 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Prvý turnaj sa uskutočnil v roku 1989 v Brazílii a odvtedy sa turnaj hrá každé dva roky.
IDS Východ

Integrovaný dopravný systém IDS Východ (skrátene IDS Východ) je integrovaný dopravný systém, ktorého cieľom je vybudovať moderný, zákaznícky atraktívny systém verejnej dopravy. Systém bude pozostávať zo všetkých druhov verejnej dopravy – vlaky, autobusy, MHD a zahŕňa celé územie Košického a Prešovského samosprávneho kraja. IDS umožňí cestovanie na jeden cestovný doklad bez ohľadu na použité druhy dopravy a prestupy.
Založenie.
Založeniu spoločnosti predchádzali viaceré rokovania medzi oboma krajmi. Vyvrcholili rokovaním predsedov samosprávnych krajov dňa 17. júla 2019 v Prešove, na ktorom prišlo k úplnej zhode pri všetkých skutočnostiach k vzniku IDS.
Dohoda pozostávala napríklad z:
Spoločnosť bola založená 8. októbra 2019. Zakladateľmi sú Košický a Prešovský samosprávny kraj (s rovnakým podielom). Dozorná rada spoločnosti má štyroch členov, dvoch z každého kraja a zároveň dvoch konateľov.
Do tvorby integrovaného dopravného systému sa 21. septembra 2020 zapojilo krajské mesto Prešov. Dňa 27. novembra 2020 sa do integrovaného dopravného systému zapojilo aj mesto Košice.
Typy cestovného.
V regionálnej autobusovej doprave Košického a Prešovského samosprávneho kraja platí od 1. augusta 2024 zónová tarifa. Je možné si zakúpiť jednorazové prestupné lístky, ako aj denné, mesačné, štvrťročné, polročné a ročné predplatné lístky. Čím je časová platnosť lístka dlhšia, tým je jeho cena v prepočte na 1 cestu výhodnejšia.
Cestovné sa určuje podľa počtu zón na trase. Benefitom najmä pre pravidelných denných cestujúcich a pre cestujúcich na dlhšie vzdialenosti sú výhodné predplatné a prestupné lístky.
Základné delenie cestovného z hľadiska poskytovanej zľavy:
Podrobné druhy cestovných lístkov:
"Zónová tarifa je v prvej fáze uplatnená iba v regionálnej autobusovej doprave, následne sa však počíta s jej postupným rozširovaním aj na železničnú dopravu a MHD v jednotlivých mestách Košického a Prešovského samosprávneho kraja. Konečným cieľom je, aby jeden cestovný lístok platil bez obmedzení v autobusovej, železničnej, aj mestskej hromadnej doprave na celom území východného Slovenska."
Havajčan čierny

Havajčan čierny ("Drepanis funerea") je vyhynutý druh vtáka z čeľade pinkovité (Fringillidae) a rodu "Drepanis".
Opis.
Havajčan čierny predstavoval endemitný druh havajského ostrova Molokai, fosílne nálezy však naznačujú aj historickú existenciu na ostrove Maui. Havajčan sa pohyboval v podraste a na nízkych stromoch. Podľa dobových správ lietal iba na krátke vzdialenosti a vyhýbal sa vrcholkom stromov. Na rozdiel od iných havajčanov nelovil hmyz. Jeho zobák mu umožňoval prenikať do kvetov rastlín a živiť sa nektárom. 
S dĺžkou okolo 20 cm patril medzi väčšie havajčany, sfarbenie mal na celom tele matno čierne, až na svetlé letky na krídlach. Jeho charakteristickým znakom bol nezvyčajne dlhý a zahnutý zobák.
História.
Medzinárodná únia na ochranu prírody a prírodných zdrojov (IUCN) hodnotí havajčana čierneho ako vyhynutý druh. IUCN za hlavnú príčinu vyhynutia považuje stratu prirodzeného prostredia následkom spásania prízemnej vegetácie nepôvodnými kopytníkmi, rovnako ako lov zo strany nepôvodných predátorov. Svoj vplyv mali, rovnako ako v prípade vyhynutia ostatných havajčanov, aj vtáčie choroby prenášané komármi.
Prvé známe exempláre havajčana čierneho získal britský prírodovedec Robert Cyril Layton Perkins v roku 1893. Druh opísal o rok neskôr anglický ornitológ Alfred Newton, pričom vedecké druhové meno "funerea" mu navrhol sám Perkins, vraj pre „pochmúrne operenie vtáka a smutný osud, ktorý tento druh pravdepodobne čaká“. Perkins sa v tomto predpoklade nemýlil. Ešte v máji roku 1907 objavil americký zoológ William Alanson Bryan po náročnej ceste niekoľko havajčanov, no všetky ostatné expedície boli bezvýsledné. Správy od Perkinsa alebo Bryana tiež poskytli jediné informácie o správaní havajčana čierneho vo voľnej prírode.
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien do 20 rokov

Majstrovstvá sveta vo volejbale žien do 20 rokov je volejbalové podujatie žien do 20 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Prvý turnaj sa uskutočnil v roku 1977 v Brazílii, turnaje sa hrali každé štyri roky, od roku 1985 sa hrajú každé dva roky.
Lyáza

Lyáza je enzým, ktorý katalyzuje rozklad chemických väzieb („eliminačná“ reakcia) bez použitia hydrolýzy („substitučná“ reakcia, katalyzovaná hydrolázami) alebo oxidácie. V procese zvyčajne vzniká dvojitá väzba alebo cyklus. Enzým môže katalyzovať i opačnú reakciu (takzvaná Michaelova adícia). Príkladom je napríklad reakcia katalyzovaná adenylátcyklázou:
Lyázy sa líšia od ostatných enzýmov v tom, že vyžadujú len jeden substrát pre reakciu v jednom smere, ale dva substráty v opačnom smere.
Názvoslovie.
Systematické názvy sú tvorené ako „"substrátskupina-lyáza"“. Medzi lyázy patria enzýmy ako sú dekarboxylázy, dehydratázy, aldolázy a podobne. Ak je produkt reakcie dôležitejší, je možné v názve použiť slovo syntáza, ako u fosfosulfolaktátsyntázy (EC 4.4.1.19, Michaelova adícia siričitanu na fosfoenolpyruvát). 
Kombináciu eliminácie a Michaelovej adície je možné vidieť napríklad v "O"-sukcinylhomoseríntiol-lyázy (MetY alebo MetZ), ktorá najprv katalyzuje γ-elimináciu "O"-sukcinylhomoserínu (počas ktorej odstupuje sukcinát) a následne adíciu sulfidu na vinylový intermediát. Táto reakcia bola najprv klasifikovaná ako lyáza (EC 4.2.99.9), ale neskôr bola zmenená na transferázu (EC 2.5.1.48).
Klasifikácia.
Lyázy sú klasifikované ako EC 4 v EC číselnej klasifikácii enzýmov. Lyázy je ďalej možné zaradiť do 7 kategórií:
Membránové lyázy.
Niektoré lyázy sú asociované s biologickými membránami ako periférne membránové proteíny alebo sú uchytené v membránach pomocou transmembránového helixu.
Číslo EC

Číslo EC (číslo Enzýmovej komisie) je číselná klasifikácia enzýmov podľa reakcie, ktorú katalyzujú. Funguje ako systém enzýmového názvoslovia a každé číslo má priradený odporúčaný názov konkrétneho enzýmu.
Presnejšie, číslo EC určuje konkrétne reakcie katalyzované enzýmami, nie enzýmy samotné. Ak dva rôzne enzýmy (napríklad z rôznych organizmov) katalyzujú tú istú reakciu, sú označené zhodným číslom. Podobne by enzýmy, ktoré majú rôzne zloženie, ale katalyzujú tú istú reakciu (ako výsledok konvergentnej evolúcie), boli označené tým istým číslom. V tom prípade ide o nehomológne izofunkčné enzýmy (NISE). Naopak, proteínové databáze ako UniProt využívajú identifikátory, ktoré určujú proteín podľa sekvencie aminokyselín (ich primárnej štruktúry).
Formát.
Každé označenie začína písmenami „EC“ a za ním nasledujú štyri čísla oddelené bodkami. Tieto čísla bližšie určujú presnejšiu klasifikáciu enzýmu. Niekedy sa využívajú predbežné označenia, ktoré majú „n“ pred posledným číslom (napríklad EC 3.5.1.n3).
Napríklad pre enzýmy tripeptidaminopeptidázy, ktoré majú číselné označenie „EC 3.4.11.4“, by sa dalo toto označenie opísať ako:
Podobnosť reakcií.
Podobnosť enzymatický reakcií môže byť spočítaná pomocou zmeny väzieb, reakčných centier alebo subštruktúrnymi metrikami (kedysi EC-BLAST, teraz EMBL-EBI Enzyme Portal).
História.
Systém enzýmového názvoslovia sa začal vyvíjať v roku 1955, kedy International Congress of Biochemistry ("Medzinárodná spoločnosť pre biochémiu") v Bruseli vytvorila Enzyme Commission ("Enzýmovú komisiu"). Prvá verzia bola publikovaná v roku 1961. Aktuálna šiesta edícia, publikovaná Medzinárodnou úniou pre biochémiu a molekulárnu biológiu v roku 1992, obsahuje 3 196 enzýmov. Dodatky 1-4 boli vydané v rokoch 1993 až 1999. Ďalšie dodatky boli vydané elektronicky, a to na stránke Nomenclature Committee of the International Union of Biochemistry and Molecular Biology (Komisie pre názvoslovie Medzinárodnej únie pre biochémiu a molekulárnu biológiu). V auguste 2018 bola pridaná kategória EC 7, ktorá popisuje translokázy.
Tour Ariane

Tour Ariane je mrakodrap nachádzajúci sa v meste Puteaux na predmestí Paríža, v štvrti La Défense.
Postavený bol v roku 1975 pod názvom Tour Générale, pretože Société Générale zaberala väčšinu užitočného priestoru. Je vysoký 152 m; kompletná rekonštrukcia prebehla v roku 2008.
Société Générale

Société Générale je jedna z hlavných európskych a francúzskych bánk. Bola založená 4. mája 1864. Spolu so BNP Paribas a Crédit Lyonnais patrí k „trom starým“ bankám Francúzska. Je súčasťou CAC 40. Ústredie je v Paríži.
Spoločnosť je univerzálnou bankou a má divízie podporujúce francúzske siete, globálne transakčné bankovníctvo, medzinárodné retailové bankovníctvo, finančné služby, podnikové a investičné bankovníctvo, súkromné bankovníctvo, správu aktív a služby v oblasti cenných papierov. 
Externé odkazy.
Uršulínky

Uršulínky môžu byť:
Klubové majstrovstvá sveta vo volejbale

Klubové majstrovstvá sveta vo volejbale je medzinárodný volejbalový turnaj klubov organizovaný Medzinárodnou volejbalovou federáciou (FIVB). Prvý ročník sa konal v roku 1989. Turnaj sa nehral medzi rokmi 1993 a 2008, ale od roku 2009 sa turnaj koná každý rok. Aktuálny formát turnaja zahŕňa osem tímov, ktoré bojujú o titul v dejiskách hostiteľskej krajiny. Právo štartu má jedno družstvo z každého kontinentu a družstvo z hostiteľskej krajiny.
Juraj Višný

Juraj Višný (* 7. jún 1937, Bratislava) je architekt, kulturista a herec.
Život.
Juraj Višný patrí k významným postavám československej kulturistiky. Je jedným z prvých priekopníkov kulturistiky v ČSSR. Cvičiť začal v roku 1957. Po prvých tréningových začiatkoch doma s jednoduchým náradím sa prihlásil do vzpieračského oddielu, kde trénoval naviac ešte trikrát týždenne podľa vlastného plánu. Ako vysokoškolský študent vesloval na Dunaji a hral volejbal za Červenú hviezdu Bratislava. V 60. rokoch 20. storočia obsadzoval prvé miesta na všetkých popredných súťažiach v ČSSR.
Na jeseň roku 1968 sa mal natáčať aj americký remake filmu Kto chce zabiť Jessii? s pôvodným hereckým obsadením Olga Schoberová, Juraj Višný a Karel Effa, ale v dôsledku politických udalostí roku 1968 bol projekt zrušený a Juraj Višný emigroval do Švajčiarska, kde sa živil až do dôchodku svojim pôvodným povolaním - architektúrou. Z jeho krúžku vyšla rada ďalších známych slovenských kulturistov. Jedným z nich je Juraj Pipasík (George „Mackie“ Pipasik), ktorý v roku 1968 emigroval do USA a vo svojom Bodybuilding Center v Kalifornii sa stal popri ďalších hviezd tiež trénerom Sylvestera Stallonea.
Úspechy.
Juraj Višný získal tituly:
Rádio (rozlišovacia stránka)

Rádio môže byť:
Južný Pirin

Južný Pirin () je podcelok pohoria Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Lokalizácia.
Ide o najjužnejšiu časť Pirinu nachádzajúcu sa južne od sedla "Popovi livadi" (). Rozprestiera sa medzi samotným horským sedlom "Popovi livadi" a sedlom "Parilskata sedlovina" () na juhu.
Smerom na juh od sedla "Popovi livadi" hlavný hrebeň stúpa až k vrchu "Mutorok" () Severozápadne od tohto vrchu sa nachádza najvyšší vrch Južného Pirinu "Sveštnik" () (iné zdroje uvádzajú aj vrch "Ušite" () ). Hlavný hrebeň ďalej pokračuje na juh cez sedlo "Džamijata" () a vrch "Sveti Petăr" () do sedla "Parilskata sedlovina", kde sa pohorie Pirin končíza sedlom "Parilskata sedlovina" sa začína pohorie "Slavjanka". 
Charakteristika.
Plošne je Južný Pirin rozmernejší než Stredný Pirin (jeho plocha zaberá cca. 1819% z celkovej rozlohy pohoria Pirin), je však nižší so zaoblenejšími vrcholovými časťami. Celkovo sa jedná o najnižší podcelok pohoria Pirin. Najvyššie vrcholy sa nachádzajú v severnej časti Južného Pirinu, vrátane dvoch najvyšších vrcholov tohto podcelku Pirinuvrchov "Sveštnik" , "Mutorok" (podľa niektorých zdrojov aj vrchu "Ušite" ), ktoré sú pomerné vysoké a strmé. Ďalej smerom na juh sa profil pohoria znižuje a zaobľuje. 
Severná časť tohto podcelku Pirinu je pomerne husto zarastená zmiešanými lesmi, západné svahy Južného Pirinu sú však nezalesnené a s len malým množstvom vegetácie. Hlavný hrebeň pohoria je pomerne široký a plochým oddeľujú sa však od neho niektoré strmé bočné hrebene. V Južnom Pirine sa nenachádzajú žiadne jazerá a rieky sú len krátke a malé.
Najvyšší vrch.
Zdroje sa nezhodujú na najvyššom vrchu tohto podcelku pohoria Pirin. Väčšina zdrojov uvádza ako najvyšší vrch Južného Pirinu vrch "Sveštnik" , niektoré však uvádzajú vrch "Ušite" , pričom v zdrojoch, kde je uvedený ako najvyšší vrch "Sveštnik" sa vrch "Ušite" vôbec nevyskytuje.
Tours Chassagne &amp; Alicante

Tours Chassagne &amp; Alicante sú dva mrakodrapy nachádzajúci sa v meste Puteaux na predmestí Paríža, v štvrti La Défense.
Postavené v roku 1995 v mene banky Société Générale, architektmi Michel Andrault, Pierre Parat a Nicolas Ayoub, merajú 167 metrov. Južná veža sa volá "Chassagne" a severná veža "Alicante", v ktorej je prvý biely kameň z Chassagne, zatiaľ čo druhá obsahuje červený mramor z Alicante. Dve veže sú od seba vzdialené asi štyridsať metrov. Obe majú strmo sklonený vrchol.
Prašná bašta

Prašná bašta môže byť:
Neilia Hunterová Bidenová

Neilia Hunterová Bidenová (; * 28. júl 1942 - † 18. december 1972) bola americká učiteľka a prvá manželka amerického prezidenta Josepha Bidena. Zahynula pri autonehode v roku 1972 so svojou ročnou dcérou Naomi; jej dvaja synovia, Beau a Hunter, boli kriticky zranení, ale prežili.
Počiatočný život a vzdelávanie.
Neilia Hunterová sa narodila 28. júla 1942 v Skaneateles v New Yorku Louise (rod. Basel; 1915–1993) a Robertovi Hunterovi (1914–1991). Navštevovala Penn Hall, strednú internátnu školu v Pensylvánii. Pôsobila v školskom francúzskom klube, hokeji, plávaní a v študentskej rade. Po ukončení strednej školy navštevovala Syracuse University a bola učiteľkou v školskom obvode mesta Syrakúzy. Bola príbuzná s bývalým poslancom mestského zastupiteľstva v meste Auburn, Robertom Hunterom.
Manželstvo.
Neilia Hunter sa stretla s Joeom Bidenom v bahamskom Nassau, zatiaľ čo Biden bol na jarných prázdninách. Krátko nato sa Biden presťahoval do Syrakúz a navštevoval právnickú školu. Pár sa vzal 27. augusta 1966. Po svadbe sa Bidenovci presťahovali do Wilmingtonu v Delaware, kde bol Biden v mestskej rade v New Castle. Pár mal tri deti: Joseph Robinette „Beau“, Robert Hunter a Naomi Christina „Amy“. 
Smrť.
V pondelok 18. decembra 1972, krátko potom, čo sa jej manžel stal zvoleným americkým senátorom, šoférovala Neilia s deťmi Naomi, Beauom a Hunterom. Neilia išla na západ po vidieckej Valley Road v Hockessine v Delaware. Autom na križovatke s cestou Delaware Route 7 (Vápencová cesta) vstúpila pred nákladné auto s prívesom. Polícia určila, že Neilia vrazila do cesty ťahača a prívesu, pravdepodobne preto, že mala otočenú hlavu a nevidela prichádzajúce nákladné auto. Neiliu a jej tri deti previezli do všeobecnej nemocnice vo Wilmingtone. Neilia a Naomi boli vyhlásené za mŕtve, ale jej dvaja synovia prežili s mnohými vážnymi zraneniami. Biden zložil prísahu do Senátu v nemocnici, kde liečili jeho synov.
Budova Ústavného súdu Slovenskej republiky

Budova Ústavného súdu Slovenskej republiky je sídlom Ústavného súdu Slovenskej republiky. Budova sa nachádza na Hlavnej ulici 110 v Košiciach.
História.
V objekte bývalých "Jiskrových kasární" na Hlavnej ulici, sídli Ústavný súd SR od roku 2006. Budova nových kasární vznikla v roku 1885 na mieste bývalej mestskej zbrojnice a starých kasární. Od roku 1910 časť kasární slúžila mestskej polícii. V budove malo sídlo aj policajné riaditeľstvo, ktoré sa neskôr presťahovalo na Moyzesovu ulicu.
Od začiatku svojej činnosti v roku 1993 ústavný súd pôsobil v Csáky-Dessewfyho paláci na Hlavnej ulici 72. Dôvodom tohto presťahovania do priestorov na Hlavnej 110, bola najmä nepostačujúca kapacita budovy a taktiež fakt, že ju mal súd v prenájme od súkromnej osoby.
Objekt v ktorom sídli súd v súčasnosti, v roku 2002 Ministerstvo obrany Slovenskej republiky zmluvou o bezodplatnom prevode majetku štátu, previedlo do správy ústavného súdu. Rekonštrukciu budovy za viac ako 199 miliónov korún, realizoval hlavný dodávateľ – "Inžinierske stavby Košice a.s.".
V súčasnosti ústavný súd sídli v troch budovách tvoriacich jeden komplex. V budove na Hlavnej ulici majú kancelárie sudcovia. V budove na Mäsiarskej ulici sa nachádza hlavná pojednávacia sieň, podateľňa, knižnica, archív a rôzne pracoviská zamestnancov súdu. V budove na Zbrojničnej ulici sú sústredené ubytovacie kapacity pre sudcov a zamestnancov s trvalým pobytom mimo Košíc.
Sveštnik

Sveštnik (, doslova "Svietnik") je vrch v pohorí Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Opis.
Podľa väčšiny zdrojov je najvyšším vrchom Južného Pirinu, podcelku pohoria Pirin (niektoré zdroje však uvádzajú ako najvyšší vrch "Ušite" (; ). Dosahuje výšku a je súčasťou hlavného hrebeňa masívu Južného Pirinu. Nachádza sa južne od horského sedla "Popovi livadi" () a severozápadne od vrcholu "Ušite" s ktorým je spojený horským sedlom. Juhovýchodne od Sveštniku sa nachádza druhý najvyšší vrch Južného Pirinu"Mutorok" (, ). Na juhozápadnej strane sa od vrcholu oddeľuje krátky vedľajší horský hrebeň.
Vrch samotný sa skladá z granitu, pôda, ktorou je pokrytý je lesná hnedozem. Je zaobleného kónusovitého tvaru, avšak s veľmi strmými svahmi, ktoré sú na juhovýchodnej strane vrchu takmer vertikálne. "Sveštnik" je čiastočne zalesnený pričom vegetácia je vo forme zmiešaného lesa. Zalesnené časti sa nachádzajú najmä na západných svahoch vrchu (najviac vyskytujúce sa druhy drevín sú borovica balkánska "Pinus peuce" a rôzne druhy smrekov). Južné a juhozápadné svahy vrchu sú trávnaté.
Turizmus.
Východiskový bod pre výstup je horské sedlo "Popovi livadi". Výstupová trasa vedie od rovnomennej horskej chaty najskôr po ceste smerom k dedine Pirin, následne od rieky "Kriva reka" smerom na juh priamo po strmom svahu hlavného hrebeňa smerom hore. Cesta najskôr vedie lesným terénom, neskôr sa z hrebeňa vegetácia stráca a výstup vedie po odkrytom hrebeni juhozápadným smerom k vrcholu "Sveštniku".
Liga majstrov vo volejbale

Liga majstrov vo volejbale () je najprestížnejšia volejbalová súťaž pre európske volejbalové kluby, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). V súťaži figuruje 20 tímov, ktoré sú rozdelené do piatich skupín po štyroch, hrá sa systémom doma-vonku. Najlepší zo skupín a traja najlepší z druhých miest postupujú do štvrťfinále. Štvrťfinále sa hrá na dva zápasy, v prípade remízy rozhoduje zlatý set. Rovnako sa hrá aj semifinále a finále sa hrá na jeden zápas. Od roku 1959 do 2000 sa súťaž volala Pohár európskych majstrov CEV, od roku 2000 nesie terajší názov Liga majstrov CEV.
Marica (rozlišovacia stránka)

Marica môže byť:
Tour Pleyel

Tour Pleyel je mrakodrap nachádzajúci sa v meste Saint-Denis (Seine-Saint-Denis) na predmestí Paríža.
Ak nerátame antény Tours Mercuriales v Bagnolet, je to najvyššia veža v Seine-Saint-Denis, ktorá vrcholí vo výške 129 m (143 metrov so značkou), pred vežou Tour La Villette (125 m).
V roku 2022 prebehne rekonštrukcia, ktorá prinesie luxusný hotel. Rekonštrukcia je súčasťou terciárneho rozvoja "Plaine Saint-Denis" pred organizáciou letných olympijských hier v roku 2024.
Slncovky (tradičný taxón)

Slncovky (lat. "Heliozoa" alebo "Heliozoea") bol v starších systémoch taxón koreňonožcov ("Rhizopoda") v širšom zmysle.
Systematika.
Minulosť.
Slncovky boli v tradičných systémoch taxón (presnejšie spravidla trieda) patriaci do koreňonožcov (Rhizopoda) v širšom zmysle a v rámci nich prípadne presnejšie do nitkonožcov (Actinopoda). Tradičný taxón slncovky väčšinou zahŕňal prinajmenšom taxóny:
ale u niektorých autorov zahŕňal aj niektoré ďalšie taxóny, a to najmä niektoré z nasledujúcich či všetky nasledujúce taxóny: Taxopodida (=Sticholonche), Rotosphaerida, Dimorphida, Ciliophryida a Pedinellales. 
Súčasnosť.
V súčasných systémoch sú všetky vyššie uvedené taxóny uvádzané ako samostatné taxóny na rôznych miestach (fylogenetického) systému, čiže nie sú chápané ako vzájomne príbuzné; tradičný taxón slncovky teda podľa súčasného stavu poznania nie je monofyletický. Konkrétne sú najdôležitejšie z vyššie uvedených taxónov dnes zaradené takto: 
Charakteristika.
V. Franc uvádzal nasledujúcu charakteristiku slncoviek (Ide o tradičné chápanie slncoviek, ale v texte nie je upresnené, ktoré konkrétne taxóny z pohľadu autora do slncoviek patria či nepatria): 
Majú guľovité telo s koncentrickými axopódiami a filopódiami. Sú holé, niekedy s kremičitou schránkou alebo slizovým obalom. Rozmnožujú sa delením a pučaním, pohlavné rozmnožovanie nie je ešte dôkladne preskúmané, hoci boli zistené bičíkaté gaméty. U niektorých druhov splýva viac jedincov do tzv. materskej cysty, v nej zložitým delením vznikajú druhotné cysty a z nich izogaméty. Tie kopulujú a vzniká zygota, ktorá sa mení na nového jedinca. V sladkých vodách žijú napr. slncovka bublinatá ("Actinosphaerium eichhorni") a slncovka obyčajná ("Actinophrys sol"), sú bez schránky. Zmienku si zaslúži aj "Raphidiophrys elegans". Tvorí agregácie zo 4 až 32 jedincov, čo umožňuje uloviť väčšiu korisť – na panôžkach bola zistená látka príbuzná hypnotoxínu, a na povrchu bunky tráviace enzýmy (ide možno o „pokus o extracelulárne trávenie“ u prvokov).
Šebo

Šebo (ženský tvar Šebová) je slovenské a české priezvisko. V roku 1995 sa na Slovensku najčastejšie vyskytovalo v obciach Podlužany, Levice a Bratislava (Petržalka).
Medzi jeho významných nositeľov patria:
Tour La Villette

Tour La Villette je mrakodrap nachádzajúci sa v meste Aubervilliers na predmestí Paríža.
Veža je s výškou 125 m druhým najvyšším mrakodrapom v Seine-Saint-Denis za Tour Pleyel v Saint-Denis (129 m).
Má 663 parkovacích miest v suteréne na 2 podlažiach.
Extraliga hádzanárov 2020/21

Extraliga hádzanárov v sezóne 2020/21 bol 28. ročník extraligy hádzanárov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej (SZH). V súťaži učinkovalo rovnako ako v minulej sezóne 10 družstiev. Aktuálny majster HT Tatran Prešov sa okrem slovenskej súťaže zúčastnil aj 9. ročníka nadnárodnej súťažeSEHA ligy. Súťaž vo svojej prvej polovici niesla mediálny názov "Slovnaft Handball Extraliga" (skr. SHE) a jeho víťaz získa Pohár Antona Frola. Po výmene generálneho partnera sa zmenil aj jej názov na "Niké Handball Extraliga" (skr. NHE). Titul obhájil HT Tatran Prešov, ktorý vo finálovej sérii zvíťazil nad HC MŠK Považská Bystrica.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti predošlej sezóne mierne zmenil. Základnú časť odohrali družstvá dvojkolovým systémom každý s každým. Po základnej časti sa družstvá rozdelilinajlepšia štvorica postúpila do play-off, družstvá na 5. až 8. mieste odohrali nadstavbová časť rovnako dvojkolovým systémom každý s každým o tzv. Ligový pohár. Namiesto výsledkov zo základnej časti sa im započítavali tzv. bonifikačné body za umiestnenie v základnej časti. Dvojkolové play-off začínalo semifinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Všetky duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy. Víťaz súťaže získal Pohár Antona Frola. Posledné družstvo po základnej časti malo odohrať barážový dvojzápas s najlepším tímom 1. ligy, baráž sa však napokon neuskutočnila a žiadne družstvo tak nevypadlo do nižšej súťaže.
Baráž.
Plánovaná baráž sa nakoniec neuskutočnila, pretože kvôli pandemickým opatreniam sa nemohli organizovať nižšie súťaže. SZH tak navrhla prvoligovým záujemcom o priamu účasť v nasledujúcej edícii extraligy.
Shawn Fonteno

Shawn Darnell Fonteno (* 8. apríl 1968 v South Los Angeles), vystupujúci aj pod pseudonymom Solo, je americký herec a raper, známy predovšetkým ako hlas Franklina Clintona v hre Grand Theft Auto V. Je bratrancom amerického rapera Young Maylaya, ktorý hral Carla "CJ" Johnsona, hlavnú postavu .