burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Hrdlička poľná

Hrdlička poľná alebo hrdlička divá (lat. "Streptopelia turtur") je holub z čeľade holubovitých. Hniezdi na veľkej časti Európy, v Severnej Afrike, na Kanárskych ostrovoch, v Malej Ázii, Sýrii, Palestíne, Iraku, Iráne a v Afganistane.. Hniezdi na celom území Slovenska v poľnohospodárskej krajine, na okrajoch lesov do . Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov hrdlička poľná patrí medzi ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci z dôvodu ničenia jej biotopov a neudržateľného spôsobu využívania krajiny. Stavy v Európe za obdobie troch generácií (15.9 roka) klesali odhadovanou rýchlosťou 3049%. Trend bol v Európe od roku 1980 mierne klesajúci. V Strednej Ázii bol zistený za obdobie dvoch až štyroch dekád mierny až silný pokles. V Uzbekistane za posledných 30 rokov počty takisto poklesli. Pôvodná veľká populácia v európskej časti Ruska dramaticky poklesla o &gt; 80% od roku 2000 a v porovnaní so stavom od roku 1980 až o &gt; 90%. Pokles je zaznamenaný aj vo východnej a južnej časti Kazachstanu, napríklad v pohorí Manrak (južne od jazera Zajsan) bola hrdlička poľná v minulosti bežným druhom a dnes je vzácna či dokonca úplne vymizla.
Opis.
Hrdlička poľná meria 26 –  s rozpätím krídel 47 – , váži 130 – 166 g.
Hlas a komunikácia.
Ozýva sa hlbokým vrčivým ale mäkkým vrkaním "turr-turr", často na to používa jedno stabilné miesto. Hlasový prejav dopĺňa demonštračným letom, kedy vzlietne do výšky so silným tleskotom krídel, robí pritom oblúk a vo výške roztiahne krídla i chvost a klesá nazad na svoje miesto.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 15 000 - 30 000. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 93,90 % mapovacích kvadrátoch. Ojedinele bola zaznamená v zime. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "D" - ustupujúci druh.
Potrava.
Živí sa semenami kultúrnych rastlín (obilie, ryža, kukurica, slnečnica, hrach a proso) a divožijúcich rastlín (Chenopodium, Euphorbia, Vicia, Galeopsis, Setaria italica, Centaurea cyanus a iné).
Lyska čierna

Lyska čierna ("Fulica atra") je chriašteľ z čeľade chriašteľovitých. Obýva celú palearktídu. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov lyska čierna patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, v Európe populácia klesá s predpokladanou rýchlosťou poklesu o 30% za 21 rokov (dĺžka troch generácií).
Výskyt a stav na Slovensku.
Je čiastočne sťahovavá. Na jazerách, ktoré nezamŕzajú, časť našich lysiek aj prezimuje. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 50,8 %, zimovanie na 30,5 % mapovacích kvadrátoch.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 4 000 - 8 000, zimujúcich jedincov 3 500 - 7 000. Veľkosť populácie je "stabilná", maximálna zmena do 20%. Veľkosť územia, na ktorom sa vyskytuje, vykazuje "mierny nárast" o 20 do 50%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Spôsob života.
Lyska čierna je v porovnaní s ostatnými chriašteľmi pomerne agresívny vták. V konfliktoch s rivalmi imponuje bielou platničkou na čele, výrazne kontrastujúcu s čiernym operením. Vo vzájomných súbojoch sa lysky bijú krídlami alebo sa kopú. Lyska trávi väčšinu života na otvorenej hladine a na plávanie je vybavená kožnými lemami okolo prstov. Vie sa aj dobre potápať, pričom pred ponorom zmenšuje výtlak tela tak, že si perie primkne k telu.
Hniezdenie.
Hniezdi na stojatých vodách. 
Potrava.
Potravu tvoria pobrežné a vodné rastliny, hmyz, slimáky a červy.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Sliepočka vodná

Sliepočka vodná (iné názvy: sliepka vodná, sliepočka zelenonohá; "Gallinula chloropus") je vták z čeľade chriašteľovité ("Rallidae"). Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sliepočka vodná patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia i stavy v Európe sú stabilné.
Výskyt.
Obýva celú planétu okrem austrálskej oblasti.
Výskyt na Slovensku.
Na Slovensku hniezdi od nížin až po kotliny do Hniezdenie bolo dokázané alebo pravdepodobné na 57,60 % mapovacích kvadrátov. Zimovanie bolo zistené len na 13,50 % mapovacích kvadrátov. Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 1 000 - 2 500, zimujúcich jedincov 10 - 300. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Chriašteľ vodný

Chriašteľ vodný ("Rallus aquaticus") je chriašteľ z čeľade chriašteľovitých. Obýva najmä západnú a strednú palearktídu, severnú Afriku a Áziu severne od pohoria Himaláje. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov chriašteľ vodný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, v Európe je trend neznámy.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 300 - 600, zimujúcich jedincov 10 - 40. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 23,30 % a zimovanie v 7,50 % mapovacích kvadrátoch. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 "R" - vzácny. V roku 1998 "NE" - nehodnotený druh podľa uvedených kritérií z viacerých dôvodov. V roku 2001 "NE" - nehodnotený. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Chriašť bodkovaný

Chriašť bodkovaný (iné názvy: chriašteľ bodkavý, chriašť bodkavý, lat. "Porzana porzana") je druh z čeľade chriašteľovité. Obýva plytké močiare západnej a centrálnej palearktickej oblasti. V rokoch 1970 - 1990 poklesli jeho stavy v Európe o 25 %. Na Slovensku hniezdi od nížin do , dokázané hniezdenie bolo v 5,10 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov chriašť bodkovaný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 70 - 150. Veľkosť populácie má "mierny pokles" od 20 - 50%. Veľkosť územia na ktorom sa vyskytuje je "stabilná", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 "V" - zraniteľný. V roku 1998 "LR:lc", "LR" - menej ohrozený druh, "lc" - najmenej ohrozený taxón. V roku 2001 "LR" - menej ohrozený. V roku 2014 "NT* D1 - takmer ohrozený". Európsky ochranársky status "SPEC4" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Žeriav popolavý

Žeriav popolavý alebo staršie žeriav obyčajný ("Grus grus") je druh z čeľade žeriavovité. Hniezdi v celej palearktíde, žije hlavne v severovýchodnej Európe a na Sibíri. Každoročne migruje najmä cez východné, menej stredné Slovensko, v roku 2009 bolo doložené prvé hniezdenie na Slovensku, hniezdi v severnejších susediacich krajinách, ako Česko (znovu od roku 1989), Poľsko a Ukrajina. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov žeriav popolavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej aj Európskej populácie je stúpajúci.
Vzhľad.
Je to do siva sfarbený vták o niečo väčší ako bocian biely s dlhými nohami, dlhým krkom a pomerne silným, klinovitým zobákom. Od podradu dropy sa odlišuje voľne visiacim perím na chvoste. Celkové zafarbenie oboch pohlaví je sivé (mladých vtákov hnedosivé), s čiernym čelom, bradou, záhlavím, hrdlom, krajmi a koncami krídel a chvostom. Líca, boky hrdla a väzy sú biele, temenná škvrna je červená. Žeriavy lietajú v klinovitých formáciách a ozývajú sa nezameniteľnými trúbivými zvukmi.
Výskyt a stav na Slovensku.
Žeriavy sú sťahovavé vtáky, zimujú v Stredomorí a v Malej Ázii, kam odlietajú v priebehu júla a augusta, návrat na hniezdisko je počas marca a apríla. 
Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný. Žeriav popolavý je jeden z 15. nehodnotených druhov, z niektorého z nasledujúcich dôvodov: o ktorých pravidelnom hniezdení u nás existujú údaje z menej ako 10 posledných rokov, sú v štádiu rozširovania areálu, hniezdia alebo hniezdili u nás len sporadicky alebo ojedinele.
Biotop.
Obývajú rybníky s rozsiahlym rákosím, prípadne močiarovitým územím, v ktorých si z rastlinného materiálu stavajú kopovité hniezda, ale aj vlhké a riedke lesy.
Hniezdenie.
Pri dvorení predvádzajú žeriavy charakteristický tanec, pri ktorom sa klaňajú a vyskakujú do výšky. V apríli až máji znášajú zvyčajne dve vajcia, na ktorých obidvaja striedavo sedia asi jeden mesiac. Mláďatá sú nekrmivé a rodičia ich vodia ďalších 8 – 10 týždňov. Aj potom sa rodina zdržuje pohromade.
Potrava.
Žeriavy sa živia hmyzom, rastlinami, zrnom a hľúzami alebo korienkami. Pri ťahu sa žeriavy často zdržujú na poliach.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 3220 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Hurgada

Hurgada (iné názvy pozri nižšie) je egyptské turistické centrum na pobreží Červeného mora.
Je roztiahnuté zhruba pozdĺž pobrežia a nezasahuje príliš dovnútra obklopujúcej púšte. Prázdninové dediny a hotely poskytujú vodné športové zariadenia pre plachetnice a potápačov.
Názov.
Slovenské názvy sú: 
Súčasný úradný arabský názov je الغردقة, t. j.:
Ako vidno, súčasný arabský názov (Gardaka) je odlišný od mimoarabského názvu (Hurgada). Podľa viacerých autorov však pôvodný arabský názov znel Hurgada (presnejšie: هرغادة - v odbornom prepise: hurġāda, v bežnom slovenskom prepise: Hurgáda alebo Hurgháda), čiže bol zhodný s dnešným mimoarabským názvom. Vznikol vraj podľa púštnej oblasti nazývanej ديشة هرغادة (v bežnom slovenskom prepise: Díša Hurg(h)áda).
Dejiny.
Dedina, z ktorej sa neskôr vyvinulo dnešné mesto Hurgada, bola prvýkrát osídlená v roku 1905 . Pôvodne bola Hurgada rybárskou dedinou. Ropa bola objavená v oblasti v roku 1913 a v roku 1921 začali britské ropné spoločnosti s jej ťažbou a exportom . Počas vlády kráľa Farúka bolo v meste postavené rekreačné stredisko, ale po znárodnení egyptského priemyslu prezidentom Násirom bolo presunuté do egyptských ozbrojených síl. Počas Opotrebovacej vojny medzi Izraelom a Egyptom (1967–1970) bol ostrov v Červenom mori na východ od mesta opevnený egyptskými jednotkami a používaný ako stanovište radara . 22. januára 1970 bol ostrov dejiskom operácie Rhodos, helikoptérového útoku izraelských jednotiek, ktoré ho obsadili na 36 hodín. Počas októbrovej vojny v roku 1973 bol prístav v Hurgade cieľom štyroch izraelských operácií.
V septembri 1994 zabili strelci, ktorí Hurgadou prechádzali, dvoch Egypťanov a nemeckého turistu; ďalší Nemec bol pri útoku zranený a na následky zranení zomrel po návrate do Nemecka. V roku 2016 pri teroristickom útoku v Hurgade, inšpirovanom džihádistickou skupinou Islamský štát, boli zranení traja turisti. Pri ďalšom teroristickom útoku v Hurgade v roku 2017 istý muž vyhlásil, že chce zabíjať iba Neegypťanov, a dobodal sedem turistiek. Pri útoku, ktorý sa odohral v dvoch samostatných rezortných hoteloch, zahynuli dve Nemky a jedna Češka.
Časti.
Pozostáva z dvoch hlavných častí:
Ďalšie časti (výber):
Zdroj.
 - týka sa len kapitoly Dejiny
Kulík riečny

Kulík riečny (lat. "Charadrius dubius") je druh z čeľade kulíkovité. Žije v palearktickej, orientálnej a v austrálskej oblasti, kde obýva brehy riek a štrkové ostrovy. Na Slovensku bolo dokázané alebo predpokladané hniezdenie v 57,80 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kulík riečny patrí medzi najmenej ohrozené druhy, stavy celkovej populácie sú stabilné, v Európe je predpokladaný pokles o 25% za obdobie troch generácií (15 rokov).
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 2 000 - 3 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 "LR:lc", "LR" - menej ohrozený druh, "lc" - najmenej ohrozený taxón. V roku 2001 "LR" - menej ohrozený. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Cíbik chochlatý

Cíbik chochlatý alebo cíbik obyčajný (lat. "Vanellus vanellus") je druh z čeľade kulíkovité. Obýva nížiny s nevysokou vegetáciou palearktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov cíbik chochlatý patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, populácia v Európe podľa výsledkov projektu "Pan-European Common Bird Monitoring Scheme", prebiehajúci v 21 krajinách, mierne klesá od roku 1980. Toto potvrdzujú aj najnovšie poznatky, na základe ktorých je predpokladaný pokles o 3049% v priebehu trochu generácií (27 rokov). Podľa výsledkov zimného sčítania došlo k silnému poklesu stavov v Európe a západnej Ázii v rokoch 19882012. Z ostatnej časti jeho areálu rozšírenia nie sú k dispozícii žiadne aktuálne dáta.
Výskyt a stav na Slovensku.
Cíbik chochlatý bol v čase mapovania v rokoch 1980 - 1999 najrozšírenejší bahniak. Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 2 500 - 5 000, zimujúcich jedincov 0 - 1 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú "mierny pokles" od 20 - 50%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 "LR:lc", "LR" - menej ohrozený druh, "lc" - najmenej ohrozený taxón. V roku 2001 "LR" - menej ohrozený. V roku 2014 "VU C1" - zraniteľný. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Čermany

Čermany sú malá obec na Slovensku pri Topoľčanoch. 
Počet obyvateľov od roku 1921 trvalo klesá (1921 - 680; 1970 - 601; 1980 - 521; 2001 - 394)
Prvýkrát sa spomína roku 1257. V obci je rímskokatolícky klasicistický, pôvodne renesančný, kostol Narodenia Panny Márie z roku 1796.
30. apríla 2005 v obci umiestnili pamätný kríž a pamätnú tabuľu pripomínajúcu bývalých nemeckých obyvateľov obce, ktorí teraz bývajú v Nemecku, Rakúsku, na Slovensku a v zámorí.
Bojovník bahenný

Bojovník bahenný alebo pobrežník bojovný ("Calidris pugnax" alebo "Philomachus pugnax") je druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Zaraďuje sa buď do rodu pobrežník ("Calidris") alebo do samostatného rodu bojovník ("Philomachus"). Obýva palearktídu. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov bojovník bahenný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v Európe poklesli za obdobie troch generácií (15.9 rokov) o 25%. V Ázii nie je zaznamenané znižovanie stavov. Počty zimujúcich v Afrike stúpajú. 
Rod bojovník.
Rod bojovník ("Philomachus") - ak sa vôbec uznáva jeho platnosť - v zásade zahŕňa len druh bojovník bahenný, ale podľa jednej štúdie z roku 2004 by sa doňho dali zaradiť aj druhy brehárik ploskozobý ("Calidris falcinellus") a pobrežník ostrochvostý ("Calidris acuminata"). 
Opis.
Dĺžka je 20-32 cm. Hmotnosť 100 - 175 g. V lete hniezdi v jamkách v severnej Euroázii (sladkovodné mokrade a vlhké lúky), v zime žije v Afrike a častiach juhozápadnej Ázie (bahnité biotopy). Samec je v zime veľmi nenápadne sfarbený (sivo-biely), v lete je naopak pestrofarebný, pričom každý samec má jedinečnú kombináciu operenia. 
Výskyt a stav na Slovensku.
Bojovník bahenný cez celé Slovensko migruje, bol zistený v 24,50 % mapovacích kvadrátoch, najmä však cez Východoslovenskú nížinu. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V rokoch 1998,2001 a 2014 žiadny. Európsky ochranársky status "SPEC4" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Bojovník bahenný je druh európskeho významu.
Druh je zaradený do Bonnského dohovoru (Príloha II)
 a smernici o vtákoch (Príloha I, II).
Kalužiak červenonohý

Kalužiak červenonohý alebo kalužiak obyčajný (lat. "Tringa totanus") druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Je rozšírený v miernom pásme palearktídy. Na Slovensku hniezdi v 6,80 % mapovacích kvadrátov v povodiach riek na nížinách. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kalužiak červenonohý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je neznámy, u Európskej populácii bol podľa prieskumov v rokoch 19802013 zaznamený mierny pokles.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 35 – 70. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú "mierny pokles" od 20 – 50%. Ekosozologický status v roku 1995 "V" – zraniteľný. V roku 1998 "VU:B2acd", "VU" – zraniteľný. V roku 2001 "VU" - zraniteľný. V roku 2014 "EN* C2a(i)" - silne ohrozený. Európsky ochranársky status "SPEC2" – druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "D" – ustupujúci druh.
Ontário

Ontário (po angl. a fr. "Ontario") je jedna z desiatich kanadských provincií. Je najľudnatejšia a rozlohou druhá najväčšia provincia. Centrom a hlavným mestom provincie je Toronto.
Demografia.
Etnické zloženie.
Provicia Ontário je prevažne anglofónna, ale aj napriek tomu má obyvateľstvo veľmi pestrého etnického pôvodu. Najviac obyvateľov sa hlási k anglickému pôvodu (24,7 %). Pomerne veľa obyvateľov sa hlási k škótskemu pôvodu (17,5 %) a k írskemu pôvodu (16,5 %). K francúzskemu pôvodu sa hlási 11,2 % obyvateľov provincie. Časť z nich tvoria frankofónni obyvatelia vo východnej časti Ontária, hlavne v hlavnom meste Kanady Ottawa. Je ich asi 5 %. Ostatní sú potomkovia neskorších prisťahovalcov v iných častiach provincie. Asi 9,5 % obyvateľov sa hlási k nemeckému pôvodu. V provincii žije aj veľa obyvateľov talianskeho pôvodu (7,2 %), holandského pôvodu (4,1 %), poľského pôvodu (3,9 %)a ukrajinského pôvodu (2,8 %). Menšie skupiny sa hlásia k potugalskému (2,4 %), ruskému (1,4 %), španielskemu (1,2 %), maďarskému (1,3 %), gréckemu (1,1 %) a inému európskemu pôvodu. 
Je tu aj veľa prisťahovalcov z Ázie. Najviac z nich má čínsky pôvod (5,4 %) a indický pôvod (4,8 %). Filipínsky pôvod udáva 1,8 % obyvateľov provincie a pakistanský pôvod 0,8 % obyvateľov. K obyvateľom iránskeho pôvodu sa hlási 0,6 % obyvateľov.
K indiánskemu pôvodu sa hlási 2,6 % obyvateľov.
Náboženské zloženie.
Náboženské zloženie je veľmi pestré. Protestanti predstavujú 34,9 % obyvateľov, ale sú veľmi roztrieštení do mnohých denominácií. Najviac protestantov sa hlási k Zjednotenej cirkvi Kanady (12 %) a k anglikánom (9 %). Ostatní sa hlásia k presbyteriánom, baptistom, lutheránom, pentekostalistom, metodistom, Svedkom Jehovovým a k iným skupinám. K protestantom sa hlásia najmä obyvatelia anglického, škótskeho, nemeckého a škandinávskeho pôvodu.
K rímskokatolíckej cirkvi sa hlási 34,7 % obyvateľov Ontária. Ide najmä o frankofónne obyvateľstvo na východe provincie, ale aj potomkov prisťahovalcov írskeho, talianskeho, slovenského, poľského, portugalského, španielskeho a filipínskeho pôvodu. Časť sa hlási aj k ukrajinským katolíkom. 
K rôznym pravoslávnym cirkvám sa hlási 2,3 % obyvateľov Ontária. Ide o potomkov prisťahovalcov gréckeho, ruského, ukrajinského a rumunského pôvodu.
Z nekresťanských náboženstiev je tu najviac prívržencov islamu. Tvoria 3,1 % obyvateľov provincie. Islam vyznávajú prisťahovalci z Pakistanu, Iránu a z arabských krajín. K hinduistom sa hlási 1,9 % obyvateľov indického pôvodu. K budhistom (1,1 %) sa hlási časť prisťahovalcov čínskeho pôvodu a prisťahovalci z Vietnamu, Thajska, Japonska. Sikhov je 0,9 %. Je tu aj pomerne veľká komunita židov (1,7 %).
Kalužiačik malý

Kalužiačik malý (iné názvy: kalužiak malý, kalužiak riečny; lat. "Actitis hypoleucos", syn. "Tringa hypoleucos") je druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Obýva palearktídu. Na Slovensku žije na štrkových brehoch a ostrovoch riek a potokov od nížin po . Hniezdenie bolo dokázané v 27,70 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kalužiačik malý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, európska populácia vykazovala v rokoch 19802013 kolísavý trend.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 700 - 1 300. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú "mierny nárast" o 20 do 50%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 "LR:lc", "LR" - menej ohrozený druh. V roku 2001 "LR" - menej ohrozený. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 2000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Brehár čiernochvostý

Brehár čiernochvostý alebo staršie brehár obyčajný ("Limosa limosa") je druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Hniezdi v celej palearktíde, na Slovensku patrí medzi vzácne hniezdiče, obýva vlhké lúky a polia pri plytkých vodných plochách i dná vypustených rybníkov. Hniezdenie bolo dokázané alebo pravdepodobné v 2,10 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov brehár čiernochvostý patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, globálna populácia pravdepodobne poklesla od 14% 33%, čo znamená priemerne 25% za 25 rokov, predpokladá sa, že stavy v Európe klesajú rýchlosťou 30-49% za obdobie troch generácií (25.8 rokov).
Výskyt a stav na Slovensku.
Počas migrácie bol brehár čiernochvostý zistený pri väčších vodných plochách na celom území Slovenska v 12,40 % mapovacích kvadrátov. Najväčšie počty boli zaznamenané na rybníkoch medzi Senným a Iňačovcami, 2. apríla 1995 až 3500 jedincov. Hniezdenie bolo preukázané na západnom a východnom Slovensku. Na Senianskych rybníkoch a v okolí boli najpočetnejšie aj ako hniezdiče, najmä v 80-tych rokoch. Začiatkom 90-tych rokov hniezdna populácia veľmi poklesla, významným vplyvom bol pokles hladiny spodných vôd.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 5 - 40. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú "výrazný pokles" viac ako o 50%. Ekosozologický status v roku 1995 "V" - zraniteľný. V roku 1998 "EN:B1" - ohrozený. V roku 2001 "EN" - ohrozený. V roku 2014 "CR A2ac; C2a(i); D" - kriticky ohrozený. Európsky ochranársky status "SPEC2" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" - zraniteľný druh.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015). Druh je zaradený do smernici o vtákoch (Príloha II).
Hvizdák veľký

Hvizdák veľký alebo hvizdák dlhozobý ("Numenius arquata") je druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Obýva mierne a boreálne pásmo Palearktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov hvidzák veľký patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci s odhadovanou rýchlosťou medzi 2030% za 15 rokov (tri generácie), populácia v roku 2007 zaznamenala pokles za obdobie troch generácií od 26.134.1%. Nebolo isté, či pokles južných populácií nebol kompenzovaný nárastom stavov na severe. Stavy v Európe poklesli za 31.2 rokov (tri generácie) o 3049%.
Výskyt a stav na Slovensku.
Hvizdák veľký sa na Slovensku objavuje pravidelne počas migrácie, vzácne prezimuje pri Dunaji. Ako hniezdič sa objavil v 20. storočí v nížinách riek Morava a Dunaj.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 3 - 30, zimujúcich jedincov 0 - 15. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú "výrazný pokles" viac ako o 50%. Ekosozologický status v roku 1995 "E" - ohrozený druh. V roku 1998 "CR:A1,B2d" - kriticky ohrozený. V roku 2001 "CR" - kriticky ohrozený. V roku 2014 "CR A2ac; C2a(i); D" - kriticky ohrozený. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "D" - ustupujúci druh. 
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 3220,00 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.).
Sluka hôrna

Sluka hôrna alebo sluka lesná (lat. "Scolopax rusticola") druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Je rozšírená v lesoch mierneho a boreálneho pásma palearktickej oblasti. Na Slovensku žije od nížin až po hornú hranicu lesa. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sluka hôrna patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 1 300 - 2 500, zimujúcich jedincov 0 - 10. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytovala boli "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 "I" - nezaradený. V roku 1998 "LR:nt", "LR" - menej ohrozený druh. V roku 2001 "LR" - menej ohrozený. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" - zraniteľný druh. 
Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 58,50 % mapovacích kvadrátoch. Najvyššie položené hniezdo bolo zistené v Západných Tatrách.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 bol 13002500 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20002012) aj dlhodobý trend od roku 1980 (19802012) bol "klesajúci". Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola "klesajúca". V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 1500 2500 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov (20072018) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802018) boli "stabilné".
Močiarnica mekotavá

Močiarnica mekotavá alebo staršie sluka mekotavá ("Gallinago gallinago") druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Obýva celú holarktídu. Na Slovensku bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie na 12,30 % mapovacích kvadrátov. Cez Slovensko migruje a na vyhovujúcich miestach aj prezimuje. Zimovanie bol zistené na 8,90 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov močiarnica mekotavá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, Európska populácia zaznamenala v rokoch 19802013 mierny pokles.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 100 - 250, zimujúcich jedincov 20 - 100. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú "mierny pokles" od 20 - 50%. Ekosozologický status v roku 1995 "V" - zraniteľný. V roku 1998 "LR:cd", "LR" - menej ohrozený druh. V roku 2001 "VU" - zraniteľný. V roku 2014 "EN* C2a(i)" - silne ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Manitoba

Manitoba je jedna z desiatich kanadských provincií. Kanadská vláda ju vytvorila v roku 1870. Manitoba mala k 1. januáru 2006 1 178 348 obyvateľov. Hlavné a najväčšie mesto provincie je Winnipeg, kde žije viac ako polovica všetkých obyvateľov Manitoby. Na západe susedí s provinciou Saskatchewan, na východe s Ontáriom, na severe s teritóriom Nunavut a Hudsonovým zálivom, a na juhu s americkými štátmi Severná Dakota a Minnesota.
New Brunswick

New Brunswick () je jedna z desiatich kanadských provincií. Má viac ako tri štvrte miliónov obyvateľov a rozlohu 72 908 km². Hlavné mesto je Fredericton, najväčšie Saint John. 
Drvivú väčšinu obyvateľov tvoria belosi, Indiáni potom tvoria 3,31 % populácie. Je tu silné zastúpenie po francúzsky hovoriacich obyvateľov. Najsilnejšou náboženskou skupinou je rímskokatolícka cirkev (53,4 %), ktorá má suverénne postavenie najmä medzi obyvateľmi s írskymi a francúzskymi predkami. K protestantom sa hlási 35,7 % obyvateľov, bez vyznania je 8,7 % obyvateľov.
Pád (rieka)

Rieka Pád (po taliansky: "Po", v staroveku: "Eridanus") tečie zo západu na východ cez severné Taliansko, od Mount Monviso (v Kotických Alpách) smerom k Jadranskému moru pri Benátkach. Priemerný ročný prietok vody v ústí je /s a odvodňované územie má rozlohu . Vytvára Pádsku nížinu.
Prítoky rieky Pád:
Severné prítoky sú: Dora Riparia, Dora Baltea, Sesia, Ticino, Lambro, Adda, Oglio, Sarca.
Južné prítoky sú: Tanaro, Scrivia, Trebbia, Taro, Parma, Secchia, Panaro.
Pád

Pád môže byť:
Padus

Padus môže byť:
Rozmnožovanie (biológia)

Rozmnožovanie (iné názvy: množenie, tokogónia, reprodukcia) je vytváranie nových jedincov (potomkov) existujúcimi jedincami (rodičom alebo rodičmi) u všetkých živých organizmov. Rozmnožovanie je jedna zo základných vlastností živých organizmov (živej hmoty), umožňuje zachovanie druhu, a tým kontinuitu života. Rozmnožovanie nemusí byť nevyhnutne spojené s nárastom počtu jedincov.
Rozlišujú sa dve základné formy rozmnožovania:
Existuje viacero prechodných typov rozmnožovania (niekedy uvádzaných pod názvom jednopohlavné rozmnožovanie): partenogenéza (resp. apomixia), gynogenéza (merospermia), hybridogenéza a androgenéza.
Z iného hľadiska sa rozlišuje monocytogénne a polycytogénne rozmnožovanie, pozri pod Nepohlavné rozmnožovanie
Čajka smejivá

Čajka smejivá (iné názvy čajka chichotavá, čajka smejivá – obyčajná; lat. "Chroicocephalus ridibundus" staršie "Larus ridibundus") je druh z čeľade čajkovité ("Laridae "). Hniezdi v Palearktíde. Vyskytuje sa takmer na polovici územia Slovenska, hniezdi na ostrovoch. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov čajka smejivá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy, populácia v Európe v rokoch 19902013 mierne klesla, kým v severnej Amerike za posledných 40 rokov tamojšie populácie výrazne stúpli o 361%, to je 46,6% nárast každú dekádu. Prieskum bol vykonávaný na území menšom ako je polovica areálu rozšírenia na severoamerickom kontinente.
Opis.
Čajka smejivá meria 37 – , rozpätie krídel má 94 –  a váži 211 – 340 g. 
Hlas.
Ozýva sa veľmi hlasno hlavne v hniezdnych kolóniách ostrým volaním "kriää" a varovným hlasom "ke-ke-ke".
Výskyt a stav na Slovensku.
Čajka smejivá sa na Slovensku vyskytuje celý rok. Hniezdi v kolóniách na ostrovoch veľkých vodných nádrží a rybníkov. Koncom februára prilietajú na hniezdiská a po vyhniezdení ich môžeme nájsť skoro na polovici územia Slovenska. Zimujú na nezamrznutých vodných plochách a za potravou zalietajú na polia, do miest a na smetiská.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 9 000 – 17 000, zimujúcich jedincov 12 000 – 35 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Biotop.
Uprednostňujú vodné plochy, močiare a rybníky. Na ostrovoch vodných plôch hniezdia a v okolí hľadajú potravu. V mimohniezdnom období sa vyskytujú pri riekach, väčších vodných tokoch, na poliach aj na sídliskách miest.
Potrava.
Čajka smejivá sa živí najmä živočíšnou potravou. Vodný aj suchozemský hmyz a jeho larvy, ryby a drobné cicavce. Zo začiatku jari vyhľadáva suchozemský hmyz a červy, ak ho je nedostatok tak sa viac orientujú na vodný hmyz, hraboše a ryby. Z vodnej hladiny zbierajú rôzne odpadky v zimnom období. Konzumujú aj rastlinnú potravu, odtrhujú si zo stromov čerešne i žalude.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 230 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Čorík čierny

Čorík čierny alebo rybár čierny (lat. "Chlidonias niger") je druh z čeľade rybárovité, zaraďované aj pod čajkovité. Obýva močiare holarktídy od Biskajského zálivu po 95. poludník. Na Slovensku hniezdi len na močiaroch a rybníkoch Východoslovenskej roviny, dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie bolo na 2,30 % mapovacích kvadrátov, počas migrácie so objavuje skoro na každej stojacej vode, bol zistený na 23,70 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov čorík čierny patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, európska populácia má neznámy trend, v severnej Amerike došlo za posledných 40 rokov k štatisticky nevýznamnému poklesu.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 40 – 150. Je to fluktuujúci druh, veľkosť populácie vykazuje "výrazný pokles" viac ako o 50%. Veľkosť územia na ktorom sa vyskytuje má "mierny pokles" od 20% - 50%. Ekosozologický status v roku 1995 "V" - zraniteľný. V roku 1998 "VU:B1" - zraniteľný. V roku 2001 "VU" - zraniteľný. V roku 2014 "EN* C2a(i); D" - silne ohrozený. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "D" - ustupujúci druh.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Rybár riečny

Rybár riečny alebo staršie rybár obyčajný () je druh z čeľade rybárovité, zaraďované aj pod čajkovité. Obýva celú holarktídu. Hniezdi v kolóniách na štrkových ostrovoch a brehoch jazier i morí. Na Slovensku bolo dokázané hniezdenie v 4,40 % mapovacích kvadrátov pri veľkých riekach a vodných plochách. Je chránený. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov rybár riečny patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je neznámy, európska populácia má stúpajúci trend. V severnej Amerike za 40 rokov prekonala populácia štatisticky významný pokles o -70,4%.
Hlas.
Rybár riečny je hlučný vták, najmä na svojom hniezdisku. Ozýva sa ostrým "kri-jé", niekedy opakovaným "kre-kre-kre".
Výskyt a stav na Slovensku.
Rybár riečny je sťahovavý druh. Cez Slovensko migruje pozdĺž riek.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 150 – 250. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú "mierny nárast" o 20 do 50%. Ekosozologický status v roku 1995 "V" – zraniteľný. V roku 1998 "LR:cd", "LR" – menej ohrozený druh. V roku 2001 "LR" - menej ohrozený. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 2000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Rybár riečny je druh európskeho významu, ktorý sa vyskytuje ako kritériový druh v 5. chránených vtáčich územiach.
Krkavcovité

Krkavcovité () je čeľaď pomerne veľkých, poväčšine tmavo sfarbených vtákov s hrubým zobákom.
O krkavcovitých v širšom zmysle pozri systém uvedený v článku vrabcotvaré.
Systém.
Staršie sa sem (do podčeľade Cyanocoracinae) zaraďoval aj rod varovkyňa ("Platylophus"), ktorý je dnes v čeľadi strakošovité.
Tridentsko-Horná Adiža

Tridentsko-Horná Adiža alebo Tridentsko-Južné Tirolsko (po taliansky: "Trentino-Alto Adige", po nemecky: "Trentino-Südtirol") je autonómny región na severe Talianska. Pozostáva z dvoch rozdielnych oblastí, taliansky hovoriaceho Tridentska (Trentino) a prevažne nemecky hovoriaceho Horná Adiža/Južného Tirolska (Alto Adige/Südtirol). Región bol súčasťou Rakúsko-Uhorska, až kým nebol pripojený k Taliansku v roku 1919. Medzi rokmi 1919 a 1947 sa nazýval "Venezia Tridentina" (Tridentské Benátky).
Trident (mesto)

Trident (po taliansky: "Trento", po latinsky: "Tridentum") je mesto na severe Talianska.
Je situované v údolí rieky Adiža v talianskom regióne Tridentsko-Horná Adiža. Je to hlavné mesto tohto regiónu a autonómnej provincie Trident. V 
rokoch 1545-1563 sa tu konal Tridentský koncil. 
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Newfoundland a Labrador

Newfoundland a Labrador (angl. "Newfoundland and Labrador", fr.: "Terre-Neuve-et-Labrador", ir.: "Talamh an Éisc agus Labradóir", lat.: "Terra Nova") je jedna z desiatich kanadských provincií. Pozostáva z ostrova Newfoundland a severovýchodnej časti polostrova Labrador. Pôvodne sa volala iba Newfoundland a tento názov sa hovorovo požíva aj dnes, hoci súčasný oficiálny názov existuje od roku 2001. Má rozlohu a niečo cez pol milióna obyvateľov. Hlavným a zároveň najväčším mestom je St. John’s. V provincii existujú početné írsky, škótsky a francúzsky hovoriace jazykové menšiny. Väčšina obyvateľstva sa hlási ku kresťanstvu, z toho k protestantstvu 59,7 % a ku katolíckej cirkvi 36,9 %.
Súľovské skaly

Súľovské skaly sú geomorfologický podcelok Súľovských vrchov, charakteristický výrazným členitým reliéfom. Nachádzajú sa približne smerom na juh od mesta Bytča. Sú turisticky vyhľadávanou lokalitou, nachádza sa v nich národná prírodná rezervácia Súľovské skaly. Najvyšším vrchom je Žibrid s výškou 
Poloha.
Nachádzajú sa v západnej časti Súľovských vrchov. Zo severu a severozápadu ich ohraničuje Manínska vrchovina, zo západu Podmanínska pahorkatina, z juhu Zliechovská hornatina a Domanižská kotlina a z východu Rajecká kotlina, Skalky a Žilinská pahorkatina.. Súľovské skaly sú zoradené v oblúku, ktorého vrchol je na severe a ramená smerujú na juhozápad a juhovýchod.
Prírodné podmienky.
Horninovým základom Súľovských skál je zväčša charakteristický treťohorný (konkrétne eocénny) karbonátový zlepenec (s klastami starších rozrušených vápencov a dolomitov) tvoriaci súčasť borovského súvrstvia centrálnehokarpatského paleogénu. Zlepence sú nedokonale vrstevnaté, čo naznačuje, že vznikali v dynamickom prostredí, pravdepodobne priamo pod vápencovými útesmi vtedajšieho mora. Podložie tvoria staršie druhohorné dolomity a slienito-bridličnaté súvrstvia. Terén bol v priebehu neogénu zvrásnený, pričom sa vytvorili početné antiklinály a synklinály. S časom sa potom prejavil jav označovaný ako inverzia reliéfu, kedy rozpraskané horniny v osovej časti antiklinály podľahli erózii skôr ako synklinálna časť, preto pozostatky synklinály budujú dnes vyššie časti územia ako kedysi vyššie položené antiklinály. Osou vrcholu bývalej antiklinály teraz vedie dolina typu combe, ktorá vyúsťuje do obce Súľov-Hradná.
Ide o relatívne malú plochu územia s vysokou koncentráciou geomorfologických tvarov ako poskladané skalné veže, strmé bralá, ihly, okná, homole a pod., s často bizarným tvarom.
Jedným z najznámejších útvarov je Gotická brána. V Súľovských skalách sa nachádzajú aj dve jaskyne (jednou z nich je Prírodná pamiatka Šarkania diera) a zrúcanina Súľovského hradu.
Ochrana prírody.
V roku 1971 bola v oblasti vyhlásená štátna prírodná rezervácia na ploche . Dnes je oblasť súčasťou národnej prírodnej rezervácie Súľovské skaly.
Turistika.
Po celom území vedie značený náučný chodník vystavaný roku 1975 a rekonštruovaný a upravený v rokoch 1994, 1997 a 1998. Je dlhý a má 16 zastávok, ktoré sú doplnené 17 informačnými tabuľami. Prechádzky nie sú fyzicky veľmi náročné.
Horolezecká činnosť.
Lezecké cesty majú dĺžku 15 a náročnosť 410 stupňov UIAA.
Zkujnenie

Zkujnenie je proces, pri ktorom sa zo surového železa odstraňuje prebytočný uhlík.
Toto sa robí tak, že sa dlhou trubicou zhora do kokily do taveniny vháňa kyslík (čistý na 98%). Kedysi sa to robilo v tzv. Bessemerovej hruške (Bessemerov konvertor), tam sa ale kyslík vháňal zdola.
Upokojovanie (metalurgia)

Upokojovanie alebo upokojenie (nespisovne "ukľudnenie") v metalurgii je proces, pri ktorom sa z ocele odstraňuje nadbytočný kyslík.
To sa robí prvkami, ktoré kyslík viažu lepšie (majú afinitu) ako železo. Tie sa dávajú do taveniny. Bývajú to:
Fáza bublania po pridaní oxidačnej prísady (buď oxidy železa, alebo aj plynný kyslík) sa tiež nazýva uhlíkový var. Okrem znižovania obsahu uhlíka v tavenine slúži uhlíkový var aj na čistenie taveniny od rozpustených plynov, ktoré difundujú do objemu bublín a bubliny tiež strhávajú nečistoty na hladinu - k troske. Po fáze oxidácie prebieha odsírenie taveniny pomocou výmeny oxidačnej trosky za špeciálnu, určenú na odsírenie taveniny a následne deoxidácia taveniny pomocou prvkov s vysokou afinitou ku kyslíku (Mg, Al, Si...).
Súľov-Hradná

Súľov-Hradná je obec na Slovensku v okrese Bytča (Žilinský kraj).
Polohopis.
Obec leží v Súľovskej kotline, výraznej depresii v centrálnej časti Súľovských vrchov. Nachádza sa v juhovýchodnom výbežku okresu Bytča a riečka Hradnianka pretína západne od obce "Súľovskou tiesňavou" veniec hôr, vytvárajúca tak priestor pre jediné cestné spojenie cez Jablonové.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Jedinečná poloha v objatí hôr s množstvom prírodných i historických zaujímavostí vytvára zo Súľova atraktívnu lokalitu. Ponúka krásy Súľovských skál s možnosťami turistických výletov i lezeckých aktivít, vhodné terény pre cykloturistiku, ale aj dostupnosť Súľovského, Hričovského no i Lietavského hradu.
Ledeburit

Ledeburit je eutektikum metastabilnej sústavy Fe-Fe3C. 
Nie je to fáza, ale fázová zmes zložená z austenitu a cementitu (Fe3C). Pod mikroskopom sú zreteľné lamelárne štruktúry cementitu.
Podiel uhlíka v ledeburite je 4,3 %. Ledeburit je pomerne krehký, má biele lesklé a veľmi tvrdé kryštály. 
Pomenovaný je podľa objaviteľa, nemeckého metalurga K. Ledebura.
Pri obsahu uhlíka 4,3 % má zliatina železa najnižšiu teplotu tavenia - 1 147 °C namiesto 1 539 °C pri čistom železe. Preto sa vo vysokých peciach vyrába surové železo so zložením blízko eutektického bodu.
Poniklec prostredný

Poniklec prostredný ("Pulsatilla subslavica") je rastlina z čeľade iskerníkovité ("Ranunculaceae").
Výskyt.
Druh je západokarpatský endemit kvitnúci v jarných mesiacoch. Rastie len na území Slovenska v nadmorských výškach 350 až na vápencovom a dolomitovom podklade. Najhojnejší výskyt je v Strážovských vrchoch, južnej časti Veľkej Fatry a na Muránskej planine. Zriedkavejšie sa vyskytuje aj v Malých Karpatoch, Javorníkoch, Považskom Inovci, Lúčanskej Malej Fatre, na Poľane, v južnej časti Nízkych Tatier, Slovenskom raji, Slovenskom rudohorí, Strednom Pohornádí, Spišských vrchoch či v Slovenskom krase. Rastie aj v Súľovských skalách.
V čase kvitnutia dosahuje dĺžku . Prízemné listy, vyrastajúce až po odkvitnutí sú chlpaté. Tmavofialové kvety sú spočiatku zvončekovité, neskoršie roztvorené. Kvitne od marca do mája. Patrí medzi endemity Západných Karpát. Rastie prevažne na skalách, ale aj na výslnných trávnatých svahoch. 
Ohrozenie.
Návštevníci ho ničia trhaním a vykopávaním, no ohrozený je aj zarastaním pôvodných areálov. Mnohé príbuzné druhy rastú od Kaukazu cez Balkán, až po Alpy. Na území Slovenska je úplne chránený.
Druh je súčasťou návrhu doplnkov za Slovenskú republiku do Prílohy II a Prílohy IV Smernice 92/43/EEC o ochrane prírodných biotopov a voľne žijúcej fauny a flóry.
Sémantika

Sémantika (z gréc. "semantikos" – „označujúci“ od "semainein" – „označovať“ od "sema" – „znak“) môže byť:
Drop orientálny

Drop orientálny (iné názvy: drop chochlatý, drop hrivnatý; "Chlamydotis undulata") je drop z čeľade dropovitých. V minulosti, kým bol drop hrivnatý ("Ch. macqueenii") iba poddruhom druhu "Ch. undulata", bolo používané meno "hrivnatý" aj pre dnešného dropa orientálneho. K rozdeleniu na samostatné druhy došlo v roku 2003. Žije v stepiach a polopúštiach severnej Afriky. 
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov drop orientálny patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci. Od roku 2004 bol pokles spomalený a možno aj zvrátený vďaka záchrannému programu. Na základe prieskumov v rokoch 20012012 na Kanárskych ostrovoch má tamojšia populácia kolísavý charakter.
Pál Csáky

Ing. Pál Csáky (* 21. marec 1956, Šahy) je slovenský politik maďarskej národnosti. V rokoch 1990-2010 bol zvolený za poslanca SNR, resp. NR SR. V rokoch 1998-2006 pôsobil ako podpredseda vlády Slovenskej republiky pre ľudské práva a menšiny. Taktiež bol v rokoch 2007-2010 predsedom SMK-MKP. Od roku 2014 do roku 2019 pôsobil ako poslanec Európskeho parlamentu.
Politická činnosť.
Politická kariéra.
31. marca 2007 sa na VIII. kongrese SMK v Komárne stal Csáky predsedom strany. V hlasovaní ho podporilo 169 hlasujúcich, dovtedajšieho predsedu Bélu Bugára podporilo 155 delegátov kongresu. Funkcie predsedu strany sa Csáky vzdal v júni 2010 po prehratých parlamentných voľbách, v ktorých získala SMK iba 4,33 % hlasov a prvý raz od svojho vzniku nepostúpila do Národnej rady. V predsedníckom kresle ho nahradil József Berényi.
Europoslanec (2014-2019).
Vo voľbách do Európskeho parlamentu v máji 2014 získala SMK 6,53 % hlasov, jeden mandát a Csáky sa stal europoslancom. Pôsobil vo frakcii Európskej ľudovej strany. V septembri 2014 sa podpísal pod list europoslancov francúzskemu prezidentovi Francoisovi Hollandovi ako "maďarský europoslanec", za čo sa naňho zniesla vlna kritiky najmä z radov SNS. Csáky sa neskôr ospravedlnil, že k popisu došlo omylom.
Koncom júla 2018 oznámil, že nebude kandidovať v nadchádzajúcich prezidentských voľbách. Bol však pripravený viesť SMK do eurovolieb. Vo voľbách do Európskeho parlamentu v máji 2019 Csáky kandidoval ako líder SMK-MKP. Strana však získala 4,96 % hlasov, čo znamenalo, že veľmi tesne jej ušiel mandát pre europoslanca len o niekoľko stoviek hlasov. SMK získala viac hlasov než v roku 2014, no pri zvýšenej volebnej účasti stratila parlamentné zastúpenie. Csáky získal najviac preferenčných hlasov z kandidátky, 24 473.
Nové Škótsko (provincia)

Nové Škótsko (angl. "Nova Scotia", fran. "Nouvelle-Écosse", gaelsky "Alba Nuadh") je jedna zo štyroch atlantických provincií a jedna z desiatich kanadských provincií. Je druhou najhustejšie osídlenou kanadskou provinciou a zároveň druhou najmenšou podľa rozlohy (po provincii Ostrov princa Eduarda). Hlavné a zároveň najväčšie mesto je Halifax.
Provincia Nové Škótsko leží na polostrove rovnakého mena (polostrov Nové Škótsko), ostrove Cape Breton a priľahlých ostrovoch. Od provincie New Brunswick ju oddeľuje Fundyjský záliv (Bay of Fundy).
Územie Nového Škótska bolo niekoľko tisícročí obývané jedným z Prvých národov, Mi'kmaq. V roku 1605 tu Francúzi založili svoje prvé sídlo v Severnej Amerike, Port-Royal (dnešný Annapolis Royal). Port-Royal slúžil počas niekoľkých storočí ako hlavné mesto francúzskej kolónie Akádia. Pevnosť Louisbourg bola centrom zápasu o kontrolu nad týmto uzemím medzi Britmi a Francúzmi. Francúzsko sa vzdalo svojich nárokov v Parížskej zmluve (1763), ktorou bola ukončená sedemročná vojna. Tisíce britských lojalistov sa usadilo v Novom Škótsku počas Americkej vojny za nezávislosť. V roku 1867 Nové Škótsko, New Brunswick a Provincia Kanada (dnešné Ontário a Quebec) založili dnešnú Kanadu.