Mulhacén

Mulhacén je vrch v pohorí Sierra Nevada v južnom Španielsku. S výškou je to zároveň najvyšší vrch pohoria, ako aj celého Pyrenejského polostrova. 
Absolútne najvyšší vrch Španielskeho kráľovstva je však sopka Pico de Teide na Kanárskych ostrovoch - 
Mulhacén je súčasťou Národného Parku Sierra Nevada. Leží
v srdci Granadskej provincie, na juhu Španielska a patrí do pohoria
Sierra Nevada, nachádzajúce sa v horskom systéme Andalúzske vrchy. Na
vrchole sa stretávajú hranice obcí Güéjar Sierra zo severu,
Capileira a Trevélez z juhu a tiež tu leží hranica katastrov miest Granada a Órgiva. 
Toponymia.
Názov dostal podľa kráľa, Muleya Hacéna, čo je
kastílska verzia mena Mulay Hasan, jedného z posledných granadských nasrovských
 kráľov 15. storočia. Vraví sa, že je
pochovaný vo vnútri tejto hory. Pre malý sklon južnej steny, ktorý
uľahčuje výstup, ho obyvatelia neďalekej dedinky Alpujarra poznajú aj pod
názvom el Cerro (pahorok).  
Geografické údaje.
Svojou výškou síce Mulhacén nie je ničím výnimočný,
aj tak je najvyšším vrchom Pyrenejského polostrova a nebyť Álp,
bol by najvyšším bodom Európy, keďže Kaukaz, Kanárske ostrovy a Grónsko, kde sa
nachádzajú vyššie štíty, sa geograficky radia k Ázii, Afrike a Severnej Amerike.
Vzhľadom na relatívnu výšku vrcholu patrí Mulhacénu druhá priečka v Západnej
Európe, hneď za Mont Blancom. Vo svetovom rebríčku mu patrí 64. miesto. 
Výstup.
V porovnaní s minulosťou, keď sa dalo
vyjsť motorovým vozidlom na vrchol Mulhacénu, od roku 1994 sa dá realizovať len
peší výstup, výstup na koni a z južnej strany môžete vyjsť aj na
bicykli. Zo severu je to absolútne neuskutočniteľné pre strmý terén. Najvhodnejším
obdobím na výstup je leto, pretože najvyužívanejšie turistické chodníky nie sú
pokryté snehom, hoci sa nájdu miesta, kde sa sneh neroztápa. Počasie je pomerne
stále, treba si však dať pozor na prudké nárazy vetra, ktoré dokážu výstup znepríjemniť . Počas leta nie je Mulhacén nijak výnimočný, najmä ak
hovoríme o dostupnosti a náročnosti terénu južnej steny hory. Ten
neotestuje vaše technické zdatnosti a zručnosti a to isté sa dá
povedať aj o západnej stene, kadiaľ vedie síce kratší, no o to strmší
chodník, začínajúci v Lagúne Caldera (la Laguna de la Caldera). Na
severnej a východnej strane sa však nachádzajú priepasti, preto je výstup možný len s horským vodcom. Jedine, že by ste vyrazili od Siedmich Lagún (Siete
Lagunas) na východ, kadiaľ cesta nevedie priamo, ale od Lagúny Hondera (Laguna
Hondera) sa stočíte na juh a vydáte sa po trase, vedúcej k rázcestiu Alto
de Chorillo. Výstup si tým značne zjednodušíte. To isté platí o výstupe po
severnej stene. Zažijete tuhý boj s terénom, ak sa od Lagúny Múch (la Laguna de
la Mosca) alebo cestou naspäť z vrcholu vydáte okľukou smerom ku kopcu
Collado del Ciervo. Nachádza sa nad útulňou Caldera (Refugio-vivac de la
Caldera), od ktorej sa môžete napojiť na bežnú trasu, vedúcou po západnej
stene. 
Na Mulhacén sa dá vyjsť za jeden deň z dediniek
Capileira alebo Trevélez, pričom v obidvoch prípadoch prekonáte prevýšenie
viac ako 2000 výškových metrov. Zvyčajne však turisti prenocujú v útulni pod
vrchom Poquiera alebo v útulni Caldera na západnej strane, vedľa
rovnomennej lagúny. 
Z dedinky Güéjar Sierra je však
výstup oveľa náročnejší a vzrušujúcejší. Vedie cez Údolie Genil (el valle
del Genil) a zvyčajne turisti nocujú pod holým nebom v Tajnej Jaskyni
(Cueva Secreta) a na druhý deň sa vydávajú na neľahkú túru povedľa Lagúny
Múch (la laguna de la Mosca) po zväčša drsnom a hrboľatom teréne. Často sa
podnikajú výstupy aj zo strediska Pradollano, no v tomto prípade je
prevýšenie citeľne menšie. 
Túru si zjednodušíte, ak sa zveziete autobusom,
spolu so sprievodcom a znalcom tamojšieho
prostredia pre autobusy firmy Altas Cumbres (Servicio de Interpretación
Ambiental de la Zona de Altas Cumbres), ktoré zabezpečuje Národný Park Sierra
Nevada. Autobusy môžete využiť v lete, odchádzajú z Capileiry a končia
vedľa rázcestia Alto de Chorillo na bode, Mirador de Trévelez, vo výške 2800
m.n.m., odkiaľ je najjednoduchšie vyjsť na vrchol cez Mulhacén II. 
Môžete využiť aj iný autobus, rovnakej spoločnosti,
ktorý odchádza od univerzitnej ubytovne, ležiacej v najvyšších polohách
tamojšieho lyžiarskeho strediska a ide až do výšky 3100 m.n.m. do tzv.
Posiciones de Veleta. Táto alternatíva je náročnejšia, než predošlá, lebo
zrejme narazíte na miesta s večným snehom, predovšetkým v oblasti okolo
vrchu Collao del Veleta. Výstup je uskutočniteľný za jeden deň a nemusíte nikde
prenocovať. I keď je táto trasa trošičku dlhšia, chodník je schodný aj v zime.
Namiesto autobusu sa vyveziete sedačkovou alebo kabínovou lanovkou lyžiarskeho
strediska. V prípade, že ste fanúšik bicyklovania, smiete si ho vyviezť
lanovkou so sebou. Ak sa rozhodnete cestovať autobusom, musíte si dohodnúť čas
odchodu s orgánmi Národného Parku, lebo vozidlá sú kapacitne obmedzené. Na
bicykli sa dá vyjsť až na náhornú plošinu, la Llanada del Mulhacén, rozprestierajúcu
sa blízko vrcholu Mulhacénu. Túra sa začína na rázcestí Alto de Chorillo a pokračuje
po ceste, otvorenej v 19. storočí. Vtedy slúžila na prevoz nástrojov,
umožňujúcich geodetické spojenie Afriky a Európy. No keďže sa cesta v 90-tych
rokoch uzavrela pre motorové vozidlá, momentálne je na mnohých miestach v katastrofálnom
stave a nie je veľmi zachovaná. Podmienky na zimný výstup, po ktorejkoľvek
trase sa môžu kedykoľvek zhoršiť. Vezmime si do úvahy ako rýchlo a často sa
môže zmeniť počasie cez zimné obdobie, keď teploty klesajú až na -20°C, čo má
na svedomí mnohé nešťastia. Mnohí skúsení horolezci, ktorí zdolali
osemtisícovky v Himalájach, práve pod vrcholom Mulhacénu vydýchli posledný
raz. 
V roku 1804 sa podnikol prvý dokázateľný výstup na
Mulhacén. Absolvovall ho Simón de Rojas Clemente,
no vzhľadom na terén hory, výstup už určite predtým uskutočnili miestni
obyvatelia. V roku 1901 sa konal prvý zimný výstup, o ktorom máme
dôkaz a zúčastnili sa ho Félix Basazza, Vicente Montero a Matías Vázquez.