burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ján Šimkovic (ekonóm)

Ján Šimkovic (* 2. apríl 1930, Bratislava† 27. september 2014, Bratislava) je slovenský ekonóm a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
V roku 19491950 študoval na Právnickej fak. UK v Bratislave. Pri politických previerkach bol zo štúdií vylúčený. V roku 1958 ukončil štúdium financií a úveru na VŠE v Bratislave, 1964 CSc., 1968 doc., 1991 prof. Pôsobil v Št. banke Československa vo finančno-hospodárskej praxi (19501961). od roku 1962 v školstve ako pedagogický pracovník (3 roky vo výskume) na VŠE v Bratislave, vo Výskumnom ústave oblastného plánovania v Bratislave ako vedúci výskumného odd., od roku 1991 bol pedagogickým pracovníkom na CHTF STU v Bratislave a od októbra 1995 na čiastočný úväzok na Fakulte financií UMB v Banskej Bystrici, od decembra 1997 tu pôsobil na plný úväzok. Pedagogickú činnosť v národohospodárskej oblasti zameriaval na poznatky z bilancovania hospodárskych procesov národnými účtami a Input-Output analýzou, v podnikovo- hospodárskej oblasti na poznatky z manažmentu, logistiky a podnikového hospodárstva. Zaslúžil sa o zavedenie nových predmetov v odbore ekonomicko-matematické výpočty. Je autorom a spoluautorom odborných publikácií, vysokoškolských učebníc a skrípt, vedeckých monografií, vedeckých štúdií v domácich a zahraničných periodikách. Venoval sa prekladateľskej činnosti odborných kníh z anglického, nemeckého a francúzskeho jazyka.
Ladislav Šimon (básnik)

Ladislav Šimon (* 6. apríl 1938, Banská Bystrica) je básnik, germanista, prekladateľ.
Jeho sestra je Brigita Šimonová.
Životopis.
V roku 1952-1955 študoval na Jedenásťročnej strednej škole v Banskej Bystrici, 1955-1959 slovenčinu a nemčinu na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Sprvu riaditeľ Strednej školy pre spoločné stravovanie v Brezne, od 1968 vysokoškolský pedagóg na Filozofickej fakulte UPJŠ v Prešove (teraz Prešovská univerzita). Časopisecky začal publikovať ako študent v Mladej tvorbe. Je autorom občianskej lyriky s citlivým a umelecky vycibreným výrazom, v ktorom sa vyjadruje k základným problémom človeka. Venuje sa prekladaniu básnických, prozaických a literárnoteoretických textov z nemčiny a poľštiny, problematike expresionizmu v nemeckej literatúre, recepcii nemeckej literatúry na Slovensku. Spolueditor almanachov autorov Stredoslovenského kraja, monografie o Brezne, v ktorej napísal kapitolu o ochotníckom divadle. Je autorom rozhlasových hier, rozhlasových poviedok a televízneho scenára o Františkovi Švantnerovi. Ako textár zložil desiatky textov populárnych piesní, písal aj texty pre detský spevácky zbor Prešovčatá.
Pavel Simonides

Pavel Simonides (* 1684, Banská Bystrica-Radvaň † 12. jún 1736, Banská Bystrica) bol rektor a náboženský spisovateľ.
Životopis.
Od roku 1704 študoval vo Wittenbergu. Od roku 1709 konrektor, 1715-1736 rektor v Banskej Bystrici. Vo Wittenbergu vydal rozpravu o nepretržitosti evanjelickej cirkvi, publikoval svadobnú reč a pozdravné verše v dielach iných autorov.
Brigita Šimonová

Brigita Šimonová (* 6. január 1942, Banská Bystrica) je vysokoškolská pedagogička, literárna historička, sestra Ladislava Šimona.
Životopis.
V roku 1956-1959 študovala na Jedenásťročnej strednej škole v Banskej Bystrici, 1959-1964 na Filozofickej fakulte UPJŠ (teraz Prešovská univerzita) v Prešove. Stredoškolská profesorka v Rožňave, na SPŠJM v Banskej Bystrici, od roku 1973 vysokoškolská pedagogička na Pedagogickej fakulte UMB v Banskej Bystrici. Venuje sa literatúre pre deti a mládež, najmä problematike rozprávky, vyučovania literatúry a metodike. Autorka štúdií.
Ľudmila Šinalová-Kopecká

Ľudmila Šinalová-Kopecká (* 14. október 1954, Beňuš) je slovenská spisovateľka pre deti a pedagogička.
Životopis.
Po maturite na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Banskej Bystrici absolvovala roku 1978 štúdium na Filozofickej fakulty UK v Bratislave. V roku 1978 – 1992 pôsobila ako učiteľka na Strednom odbornom učilišti služieb a Strednom obchodnom učilišti, od 1992 je pedagogičkou na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici. Debutovala knihou Strom splnených želaní (1993), inšpirovanou motívmi indických rozprávok. V zbierke rozprávok Jahodníček a iné rozprávky (2000) uplatnila metaforické obrazy z reálneho života, zmmysel pre poéziu, humor a vtipné novotvary. Poviedky a rozprávky publikuje aj časopisecky (Život, Smer a i.).
Ján Sinapius-Horčička

Ján Sinapius-Horčička (Hospinianus, Synapius) (* 1. november 1625, Oravský Podzámok - † 6. august 1682, Halle, Nemecko) bol evanjelický kňaz a spisovateľ.
Životopis.
Študoval vo Wittenbergu. Rektor školy v Hlohovci (1649), farár v Skalici, vo Veličnej, v Trenčíne, v Brezne (1668-1669) a v Hlohovci od roku 1672 senior dolnotrenčianskej župy. Prenasledovaný pre vieru, musel opustiť Uhorsko. Žil v Nemecku, kde umrel počas morovej epidémie. Autor lat., najmä príležitostnej poézie, lat. učebnice protestantského náboženstva pre študentov teológie v Uhorsku Parva schola (Skalica, roku 1658).
Armin Singer

Armin Singer (* 6. júl 1905, Kremnička alebo Nemecká – † 5. november 1944, Slovensko) bol slovenský právnik.
Životopis.
Bol právnikom v Banskej Bystrici. Počas 2. svet.vojny rasovo prenasledovaný, obeť fašistického teroru. Po potlačení SNP zaistený nemeckými bezpečnostnými orgánmi (2.alebo 5. novembra 1944), väznený a popravený v Kremničke alebo Nemeckej.
Jakub Singer

Jakub Singer (* Slovensko) bol kníhtlačiar.
Životopis.
Kníhkupec v Banskej Bystrici. Založil tlačiareň v Banskej Bystrici (1887), jeho spoločníkom (1894-1897) bol Móric Sonnenfeld, vydávali maďarské noviny v Banskej Bystrici.
Leopold Singer

Leopold Singer (* 12. júl 1875, Nemecká – † 9. január 1945, Slovensko) bol právnik.
Životopis.
Právnik v Banskej Bystrici. Rasovo prenasledovaný, obeť fašistického teroru. Po potlačení SNP zaistený (27. novembra 1944), väznený a popravený v Nemeckej.
Pavol Šingler

Pavol Šingler (* 8. január 1910, Tisovec – † 5. jún 1973, Banská Bystrica) bol slovenský verejný činiteľ, politický pracovník, funkcionár KSČ.
Životopis.
Funkcionár KSS a KSČ, sprvu stolár-živnostník v Tisovci, od roku 19491951 a 19561960 vedúci odd. KV KSS v Banskej Bystrici, 19511956 vedúci odboru ÚV KSS v Bratislave a 19601966 ved. taj. ZČSSP, 19661971 OV ZČSSP v Banskej Bystrici. Účastník protifašistického hnutia, spolupracovník 5. ileg. ÚV KSS. Počas SNP príslušník 1. čs. armády na Slovensku. Realizoval politiku KSČ na stred. Slovensku. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Mikuláš Šinglovič

Mikuláš Šinglovič (* 4. december 1916, Torrington – † 22. august 1995, Trnava) bol dôstojník, vojenský letec.
Životopis.
Dôstojník letectva, plukovník česko-slovenskej armády a ČSĽA. Účastník protifašistického odboja. Veliteľ kombinovanej letky, neskôr letiska Tri Duby a veliteľ bojovej letky 1. čs. zmiešanej leteckej divízie v ZSSR. Nositeľ viacerých vyznamenaní. Mestský národný výbor v Banskej Bystrici mu udelil titul čestný občan Banskej Bystrice (1990).
Michal Sinovic

Michal Sinovic (Sinovicz, Szinovicz, Synovic, Szinowitz) (* 3. november 1732, Banská Bystrica † 21. apríl 1796, Banská Bystrica) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Lučenci, od roku 1750 v Bratislave a na univerzite vo Wittenbergu (1754-1757), roku 1759 vysvätený za evanjelického kňaza. Evanjelický kňaz na viacerých miestach Slovenska, od roku 1783 slovenský farár v Banskej Bystrici, roku 1784 profesor na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici, 1784 zvolenský senior, 1785-1796 superintendent banského dištriktu v Banskej Bystrici. Autor teologickej dizertácie a pohrebnej kázne. Známy rečník.
Andrej Július Síposs

Andrej Július Síposs (Sipos, Július Andor; Siposs, Andor Gyula) (* 27. júl 1853, Špania Dolina - † 11. február 1935, Košice) bol podnikateľ a národohospodár. Pseudonym: S-s, -ss
Životopis.
Navštevoval ľudovú školu v Brezne, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na obchodnej škole vo Viedni. Od roku 1884 majiteľ továrne na výrobu pleteného tovaru v Košiciach. Zakladateľ výroby pletených výrobkov na priemyselnej úrovni na vých. Slovensku, od roku 1919 aj filiálkami v Pribeníku a v Španej Doline. Spoločensko-ekonomický činiteľ mesta Košíc. Autor obchodnej príručky, článkov v košickej a budapeštianskej tlači (Pannonia). Vydavateľ obchodného vestníka Kassai Szappanbuborékok (okolo 1880).
Viliam Široký

Viliam Široký (* 31. máj 1902, Bratislava – † 6. október 1971, Praha) bol slovenský politik komunistickej strany, v rokoch 1953 – 1963 predseda československej vlády. Predstaviteľ centralistického a dogmatického krídla slovenskej politiky 50. rokov.
Používal pseudonymy "Dlhý" a "Marek", ako aj krycie meno "Pospíšil".
Životopis.
Jeho otec bol Ján Široký a matka Katarína, rod. Hrušovská. Základnú a meštiansku školu navštevoval v Bratislave. Pracovník železníc, neskôr funkcionár a pracovník najvyšších orgánov KSČ. Účastník protifašistického ilegálneho odboja. Pôsobil ako sekretár, inštruktor KV KSČ v Banskej Bystrici. Prispel k vypracovaniu Plánu hospodárskeho, sociálneho a kultúrneho povznesenia Slovenska, ktorý predniesol na celoslovenskej konferencii KSČ v Banskej Bystrici (máj 1937). Zatknutý v Banskej Bystrici (3. júla 1941), keď sa mal po návrate z Moskvy spojiť s vedúcimi predstaviteľmi ilegálnej KSS. Začiatkom roku 1945 sa mu podarilo utiecť a prejsť blížiaci sa front k Červenej armáde.
Po návrate sa Viliam Široký stal jedným z najmocnejších mužov v KSČ a blízkym spolupracovníkom Klementa Gottwalda. Už 8. apríla 1945 sa stal členom dočasného Ústredného výboru Komunistickej strany Československa. IX. zjazd KSČ, X. zjazd KSČ, XI. zjazd KSČ a XII. zjazd KSČ ho v tejto funkcii potvrdili.
V auguste 1945 bol delegátmi národných výborov zvolený za poslanca Slovenskej národnej rady. Zasadal tu do roku 1946. Už koncom mája 1945 bol jedným z troch predstaviteľov slovenských komunistov, ktorí dorazili do Prahy na rokovania o povojnovej organizácii celoštátnej KSČ. V auguste 1945 sa potom zúčastnil "Žilinskej konferencie KSS", kde sa začala formálna činnosť slovenskej komunistickej strany. Vo vystúpení pred delegátmi sa vyslovil za upevnenie štátnej jednoty Čechov a Slovákov, čím sa odchyľoval od vtedajších téz slovenských komunistov okolo Gustáva Husáka, ktorí od Slovenského národného povstania trvali na výraznejších právomociach slovenských orgánov. Žilinská konferencia zvolila Širokého za predsedu KSS (Karol Šmidke sa stal podpredsedom) a túto funkciu potom zastával trvale až do roku 1953 (podľa iného zdroja až do roku 1954 – aj preto, že funkcia bola v roku 1953 zrušená).
Široký a generálny tajomník ÚV KSS Štefan Bašťovanský sa potom stali dvoma mužmi, ktorí rozhodovali o väčšine zásadných vecí súvisiacich s činnosťou KSS. Práve oni boli na IX. zjazde KSČ v roku 1949 ako jediní dvaja Slováci zvolení za členov Predsedníctva celoštátneho ÚV KSČ.
Po smrti K. Gottwalda sa stal predsedom československej vlády. Poslanec NZ a SNR, člen najvyšších orgánov NF a ZČSSP. Bol predstaviteľom obdobia kultu osobnosti a iniciátorom politických procesov na Slovensku, neskôr bol zo štátnych a straníckych funkcií odvolaný. V roku 1968 mu bolo pozastavené členstvo v KSČ, tesne pred smrťou v roku 1971 mu bolo obnovené. Prispieval do mnohých novín a časopisov, výbery článkov a prejavov vyšli knižne. Nositeľ vysokých komunistických vyznamenaní.
Michal Rodoľub Šitanc

Michal Rodoľub Šitanc (Schüttancz, Šittanc) (* 17. september 1845, Bartošova Lehôtka – † 7. február 1879, Lietava) bol rímskokatolícky kňaz, náboženský publicista a básnik. Pseudonym: Tekovský
Životopis.
Po absolvovaní štúdií teológie v Banskej Bystrici, vysvätený za kňaza (1870). Rokuk. kaplán na viacerých miestach Slov., národne a buditeľsky orientovaný. Autor vlasteneckých a duchovných básní, krátkych historických próz s tematikou tur. expanzie a publicistických príspevkov. Zakladajúci člen a konateľ Spolku sv. Vojtecha.
Vincent Škrabala

Vincent Škrabala (* 1898, Moštenica – † 1945, Mauthausen) bol robotník, funkcionár KSČ.
Životopis.
Robotník na železničnej trati Banská Bystrica-Diviaky )od 1939). Po vzniku Slovenského štátu oblastný tajomník ilegál. ved KSS v Banskej Bystrici. Organizátor hospodárskych a politických štrajkov. Člen 2. ilegál. ústredného vedenia KSS. Politicky prenasledovaný, zatknutý. Zahynul v koncentračnom tábore.
Skocka

I Skocka (* Banská Bystrica – † september 1526, Slovensko) bol vodca baníckeho povstania.
Životopis.
Jeden z vodcov baníckeho povstania v Banskej Bystrici (1525 – 1526). Pri pokuse zmocniť sa Banskej Bystrice chytený, odsúdený a popravený v roku 1526.
Ladislav Škoda

Ladislav Škoda (* 7. december 1909, Staré Hory - † 12. august 1971, Mariánské Lázně, pochov.: Bratislava) bol slovenský cirkevný činiteľ a redaktor.
Jeho otec bol Ján Škoda a matka Mária rod. Gondová.
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval na Starých Horách, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Ružomberku, filozofiu na filozofickej fakulte univerzity Nijmegene a bohoslovie na teologickej fakulte v Maastrichte, ThDr., 1939 vysvätený za kňaza. Predstaviteľ a realizátor štátnej cirkevnej politiky na Slovensku v spoločenskej a vydavateľskej oblasti. Šéfredaktor Katolíckych novín a Duchovného pastiera, súčasne vedúci vydavateľského oddelenia Spolku svätého Vojtecha. Generálny tajomník Katolíckej akcie na Slovensku, predseda Edičnej komisie Spolku svätého Vojtecha, člen medzinárodného stáleho výboru Berlínskej konferencie katolíkov európskych krajín, člen Zväzu československých novinárov. Nositeľ vyznamenania.
Andrej Škrábik

ThDr. Andrej Škrábik (* 13. máj 1882, Rajec – † 8. január 1950, Banská Bystrica) bol rímskokatolícky kňaz, biskup, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Žiline a v Nitre, filozofiu a teológiu na univerzite v Budapešti. 17. septembra 1904 bol vysvätený za kňaza a v roku 1911 dosiahol titul doktora teológie. V roku 1929 bol vymenovaný za nitrianskeho kanonika, neskôr za generálneho vikára nitrianskeho biskupstva. 12. augusta 1939 bol menovaný za titulárneho biskupa scyrského a pomocného biskupa nitrianskeho. 17. septembra 1939 bol vysvätený za biskupa, hlavným svätiteľom bol arcibiskup Karol Kmeťko, spolusvätitelia boli Pavol Jantausch a Michal Buzalka. V roku 1941 sa stal biskupom-koadjútorom banskobystrického biskupa Mariána Blahu. Po jeho smrti sa automaticky stal banskobystrickým biskupom. Preniesol sídlo biskupa zo Sv. Kríža nad Hronom (teraz Žiar nad Hronom) do Banskej Bystrice. Počas SNP ukryl v seminári a v biskupskej rezidencii v Banskej Bystrici mnoho politických exponentov a zachránil ich pred prenasledovaním. Spolu s Dr. Jánom Balkom, verejným činiteľom v Banskej Bystrici, sa zaslúžil o záchranu desiatich významných činiteľov SNP, ktorých mali Nemci popraviť. Po prevzatí moci komunistami v roku 1948 mal byť pre svoje nekompromisné postoje postavený pred súd, čomu zabránila jeho choroba a predčasná smrť 8. januára 1950.
Andrej Škrábik poznal rodinu Jána Langoša, neskoršieho disidenta a ponovembrového minister vnútra ČSFR. „Môj malý Johan“ – s týmito slovami ho občas brával na kolená. Malého Janka fascinovala nielen jeho bohatá knižnica a organ, ale aj fakt, že napriek zákazu slúžil denne svätú omšu: stál pritom pri okne s roztiahnutými závesmi, ktoré aj napriek naliehaniu príbuzných odmietal zatiahnuť. Nie zriedka sa pri tom okne pristavili a v modlitbe vytrvali okoloidúci. 
Dr. Škrábik bol vysokoškolský profesor teológie, predseda Diela šírenia viery na Slovensku, riaditeľ náboženských základín, sudca cirkevného súdu, organizátor misijného diela. Bol autorom polemických prác na obranu katolíckej cirkvi a náboženstva, ale aj príručky slovenského jazyka pre Maďarov. Prispieval do viacerých novín a časopisov.
Iveta Škripková

Iveta Škripková (* 19. december 1960, Korytnica) je dramaturgička, dramatička.
Životopis.
Po absolvovaní VŠMU pôsobí od roku 1985 v Krajskom bábkovom divadle v Banskej Bystrici, kde kladie dôraz na pôvodnú tvorbu a metaforické prehĺbenie inscenačných postupov.
Anna Škrniarová

Anna Škrniarová (* 28. január 1912, Zvolen – † 28. september 1978, Banská Bystrica) bola robotníčka a funkcionárka KSČ.
Životopis.
Spolupracovníčka 5. ilegálneho ústredného vedenia KSS. Účastníčka protifašistického odboja. Za ilegálnu protifašistickú činnosť väznená v Banskej Bystrici (19391941. Pracovníčka (19471960) a vedúca odd. Krajskej odborovej rady v Banskej Bystrici (19601973). Funkcionárka straníckych orgánov a spoločenských organizácií v Banskej Bystrici. Nositeľka viacerých vyznamenaní.
Oto Škrovina

Oto Škrovina alebo Otto Škrovina (* 18. november 1877, Brezno - † 14. máj 1939, Martin) bol slovenský evanjelický kňaz, národný pracovník, historik, publicista. Pseudonym: Benjamin.
Jeho otec bol Andrej Škrovina a matka Zuzana rod. Kolesárová.
Životopis.
Základné vzdelanie získal v Brezne. Študoval na gymnáziu v Rimavskej Sobote a v Kežmarku, pre národné presvedčenie vylúčený zo všetkých škôl v Uhorsku. Maturoval v Debrecíne (1898). Teológiu študoval na teologickej akadémii v Prešove, štúdium dokončil v Bratislave. Ordinovaný (1903). Pôsobil v Martine, kaplán pri J. Horváthovi, po jeho smrti adminostrátor evanjelického zboru, farár (1906), senior Turčianskeho seniorátu (1918). Zástupca Slovenskej národnej rady, účastník Deklarácie slovenského národa. Po vstupe maďarských vojsk do Martina s M. Dulom väznený (1919). Orientoval sa na cirkevné školstvo. Stúpenec česko-slovenskej. vzájomnosti, podporoval politiku M. Rázusa. Aktívny v Muzeálnej slovenskej spoločnosti i v ďalších národných a občianskych spolkoch. Cirkevný historik, autor diel v ktorých spracoval dejiny reformácie a protestantizmu v Turci. Publikoval vo všetkých cirkevných časopisoch, písal aj do časopisu Muzeálnej slovenskej spoločnosti, Slovenských pohľadov, Národných novín.
Laurent Skubinsky-Malachovský

Laurent Skubinsky-Malachovský (Skubinský, Vavrinec (Malachovský) (* Slovensko) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Kazateľ slov. evanjelický obce v Banskej Bystrici (1608, 1617).
Krištof Škultéty

Krištof Škultéty (Christophor; Sculteti, Scultetus, Schultiss, Scholtz, Šimon) (* 16. storočie Dolná Lehota) bol kníhtlačiar.
Životopis.
Prvý kníhtlačiar v Banskej Bystrici. Od roku 1573 sa usiloval založiť knítlačiareň v Banskej Bystrici. Roku 1577 začal pracovať jeho podnik v Lindnerovskom dome na Striebornej ulici v Banskej Bystrici. Z jeho produkcie je známa zbierka latinských veršov G. Meltzera a latinský astronomický spis "Tractatus de cometa" J. Pribicera (1578). Roku 15781590 tlačil pravdepodobne iba drobné spisy a príležitostné tlače, ktoré sa nezachovali, podľa E. Jankovicha jeho tlačiareň v Banskej Bystrici pracovala až do konca 16. storočia.
Severín Škultéty

Severín Škultéty (* 1550, Dolná Lehota – † 30. jún 1600, Bardejov) bol evanjelický kňaz, pedagóg, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Vzdelanie získal v Brezne a v Bardejove. Učiteľ v Brezne, v Prešove a v Bardejove, rektor školy v Prešove a v Bardejove, tam aj farár, senior Pentapolitany (Prešov, Bardejov, Košice, Levoča, Sabinov). Obranca Lutherovho učenia proti kryptokalvinistom. Pravdepodobný prekladateľ Lutherovho Malého katechizmu, kt. vyšiel ako prvá slovenská tlačená kniha v Bardejove (1581). Autor náboženských spisov, viacerých príležitostných latinských veršov i drobnejších prác.
Zdroj.
Severín Škultéty/ecav.sk
Karola Skutecká-Karvašová

Karola Skutecká-Karvašová (* 4. jún 1893, Banská Bystrica – † 9. január 1945, Nemecká) bola slovenská maliarka. Používala pseudonym: Rolla
Životopis.
Ľudovú školu navštevovala a študovala na strednej škole v Banskej Bystrici, výtvarnú akadémiu absolvovala v Budapešti resp. vo Viedni. V mladosti získala jazykové vzdelanie ovládala nemčinu, maďarčinu, francúzštinu, anglický a taliansky jazyk.
Žila a tvorila v Banskej Bystrici. Vzťah k výtvarnému umeniu a tvorbe v nej pestoval otec. Po otcovej smrti pracovala v jeho ateliéri, technikou pastelu portrétovala členov rodiny, príbuzných, priateľov, olejomaľbu používala pri tvorbe zátiší. Jej diela sa nachádzajú v súkromnom majetku v Banskej Bystrici a v Bratislave a v Stredoslovenskej galérii v Banskej Bystrici.
Bola rasovo prenasledovanou obeťou fašistického teroru. Po potlačení SNP ju spolu spolu s manželom zaistili (18. decembra 1944), uväznili v Banskej Bystrici a popravili v Nemeckej.
Dominik Skutecký

Dominik Skutecký, tiež "David, Domenico, Döme, Skutezky, Skuteczky, Skutetzky" (* 14. február 1849, Gajary – † 13. marec 1921, Banská Bystrica) bol slovenský maliar.
Životopis.
Dominik Skutecký sa narodil do židovskej rodiny. Od roku 1853 žil vo Viedni, tu začal študovať na nižšej reálke, učil sa u sochára J. Meixnera, v prípravnej maliarskej škole v triede historického maliarstva (18651866), v škole rovnakého zamerania (18661867) a tento odbor študoval aj v Benátkach (18671870). Autor žánrovej maľby, krajinomalieb a portrétov. Pôsobil v Mníchove, Benátkach a vo Viedni. Počas prvého pobytu v Banskej Bystrici vytvoril viacero krajinomalieb zo Stredného Slovenska a žánrových scén (18841886). Po pobyte v Benátkach sa natrvalo usadil v Banskej Bystrici (1889); portrétoval významné osobnosti mesta a svojich príbuzných, maľoval prostredie medených hámrov v Banskej Bystrici. Pričinil sa o rozvoj kultúrneho života Banskej Bystrice, organizoval výstavy, najvýznamnejšia s počtom vyše 120 umeleckých diel (1902). Jeho obrazy sú v zbierkach Slovenskej národnej galérie a v iných slovenských a zahraničných galériách i súkromných zbierkach ako aj od roku 1994 v stálej expozícii Stredoslovenskej galérii v Banskej Bystrici.
Ladislav Škvarka

Ladislav Škvarka (* 25. október 1936, Tekovská Breznica - † 18. december 1992, Bratislava) bol geológ, hydrogeológ, vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Stredoškolské vzdelanie získal na gymnáziu v Banskej Bystrici (1955). Vedúci Katedry podzemných vôd Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Venoval sa hydrogeologickým problémom neovulkanitov. Zostavovateľ hydrogeologických máp. Autor a spoluautor vedeckých prác a článkov v odborných časopisoch a zborníkoch.
Ján Daniel Slabeycius

Ján Daniel Slabeycius (* 21. júl 1876, Brezno – † 8. október 1925, Brezno) bol slovenský finančník.
Životopis.
V roku 18881892 študoval na stredných školách v Kežmarku a v Rimavskej Sobote, od roku 1893 na gymnáziu v Banskej Bystrici. Úradník Vzájomnej pokladnice mestského úradu (18951920), od roku 1920 správca filiálky Národnej banky v Brezne. Predstaviteľ slovenského národného hnutia v Brezne, v októbri 1918 predseda miestnej SNR, po roku 1918 prívrženec agrárnej strany. Organizátor ľudového peňažníctva na Horehroní, 1920 spoluorganizátor premeny Pomocnice na účastinársky spolok, ktorý fuzionovala s Národnou bankou. Člen Matice slovenskej (MS) a Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS). Udržiaval spojenie s národovcami v Brezne a okolí. Pre svoje prejavy národného cítenia bol často prenasledovaný. Bol zakladajúcim členom MO Matice slovenskej v Brezne (1919).
Július Slabeycius

Július Slabeycius (* 1. apríl 1916, Brezno - † 31. január 1988, Bratislava) bol lekár-chirurg.
Životopis.
V roku 1926-1934 navštevoval reálne gymnázium v Banskej Bystrici, 1934-1940 študoval na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1940 MUDr. Prednosta Chirurgickej kliniky v Bratislave, mestský chirurg, krajský súdny znalec. Pedagóg stredného zdrav. personálu. Zaoberal sa problematikou hrudnej chirurgie, anestéziológie. Odborník na operácie pľúc a srdca. Účastník SNP a zahraničného odboja. Autor odborných prednášok, štúdií, publikácií.
Samuel Slabeycius

JUDr. Samuel Slabeycius (Slabejcius) (* 15. december 1873, Brezno – † 10. máj 1932, Bratislava) bol slovenský právnik a národno-kultúrny pracovník.
Životopis.
Študoval na Právnickej fakulte univerzity v Budapešti, 1900 JUDr. S M. Zibrínom majiteľ advokátskej kancelárie v Brezne (19001905), právny zástupca a člen správnej rady Slovenskej banky, po roku 1918 súkromný advokát v Bratislave. Člen Slovenskej národnej strany a významný organizátor národno-buditeľskej činnosti miestnej inteligencie sprvu v Brezne, od roku 1905 v Bratislave: podporoval Muzeálnu slovenskú spoločnosť (MSS), rozširoval slovenské knihy a časopisy, angažoval sa pri založení Štúrovej štipendijnej základiny na podporu študentov, obhajoval Slovákov v politických procesoch. Roku 1918 sa v jeho byte konštituovala bratislavská SNR.
Mária Slabeyciusová

Mária Slabeyciusová (* 3. apríl 1913, Detva - † 15. december 1957, Bratislava) bola lekárka-onkologička.
Životopis.
Študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici, na pedagogickej akadémii a na Lekárskej fak. Slov. univ. v Bratislave, 1946 MUDr. Od roku 1932 učiteľka na meštianskej škole v Banskej Bystrici, v roku 1946-1957 odb. pracovníčka v Ústave experimentálnej onkológie SAV v Bratislave. Vo výskumnej práci sa zamerala na cytológiu, kultivačné metódy tkanív a onkovirológiu. Spoluobjaviteľka vírusu vtáčieho sarkómu B 77, kt. sa používa ako model na výskum biolog. príčin vzniku nádorov. Prednášala Spolku slov. lekárov, publikovala odb. štúdie v čsp. Bratislavské lekárske listy.
Ján Sladkai

Ján Sladkai (Szladkay) (* 4. júl 1778, Krupina - † 3. február 1841, Spišská Belá) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Bratislave, na univerzite v Jene. Vychovávateľ. od roku 1807 evanjelický kňaz v Prešove, roku 1812 farár, neskôr senior 13 spišských miest v Spišskej Belej. Zaoberal sa aj medicínou, poskytoval zdravotné služby. Autor pohrebnej reči a príležitostnej básne.
František Slameň

František Slameň (* 3. december 1896, Horná Lehota† 27. august 1944, Brezno) bol slovenský verejný činiteľ, robotník a člen HSĽS.
Životopis.
Jeho otec bol Ján Slameň a matka Terézia rod. Žabková. Vyučil sa za sústružníka v štátnych železiarňach v Podbrezovej, v ktorých trvalo pracoval ako robotník. V rokoch 19151918 bojoval na frontoch 1. svetovej vojny, v 1919 vstúpil dobrovoľne do česko-slovenskej armády bojujúcej proti Maďarskej republike rád. Od roku 1920 člen HSĽS, 1929 predseda jej breznianskeho OV. V rokoch 19381939 poslanec autonómneho snemu, 19391944 snemu Prvej Slovenskej republiky.
HSĽS zastupoval na porade v Brezne 27. augusta 1944, na ktorej sa mali prijať opatrenia voči antifašistom a podbrezovským robotníkom, ktorí vstúpili do politického štrajku. Partizáni účastníkov porady zatkli, za asistencie slovenských vojakov naložili zaistencov na nákladné auto a odchádzali na Príslop do Bystrianskej doliny na základňu a štáb jednotky Za slobodu Slovanov. Pri prevoze zaznel výstrel, auto havarovalo a vzápätí partizánska eskorta začala strieľať do zaistencov na korbe auta, pričom štyroch z nich, vrátane Slameňa, zastrelili.
Gejza Slameň

Gejza Slameň (* 3. marec 1906, Lučatín – † 15. marec 1974, Bratislava) bol slovenský herec.
Životopis.
Gejza Slameň sa narodil v Lučatíne, v rodine štátneho horára, ako najmladšie dieťa zo súrodencov Eleny a Jozefa. Gymnázium absolvoval v Banskej Bystrici. V rokoch 1926-27 študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici. Bol učiteľom na Budči, potom na evanjelickej ľudovej škole v Ľubietovej, odkiaľ 1. septembra 1931 prešiel za správcu školy na Povrazníku, kde ako učiteľ pôsobil do roku 1946. V rokoch 1946 – 1949 opäť učil v Ľubietovej. Učiteľské povolanie spájal s verejnou prácou (počas SNP tajomník RNV a po roku 1945 predseda MNV na Povrazníku) a najmä ochotníckou činnosťou. 25. augusta 1931 sa oženil s Máriou E. Škultéty, pochádzajúcou z Hornej Lehoty, s ktorou mal dvoch synov, Ing. arch. Ivan Slameň (spoluator Mostu SNP v Bratislave) a Dušan Slameň. 
Po roku 1945 sa stal členom Mestského divadelného združenia v Banskej Bystrici. Ako aktívny divadelný ochotník patril k zakladateľskej generácii hercov Stredoslovenského divadla vo Zvolene, ktoré vzniklo v roku 1949. Spolu so svojimi kolegami tvoril vo zvolenskom divadle prvý, dvadsaťpäťčlenný divadelný herecký súbor. Z jeho spoluzakladajúcich kolegov spomeňme aspoň Karola Badániho, ktorý bol zároveň do roku 1953 aj prvým riaditeľom divadla, Máriu Markovičovú, Zoru Paulendovú, Ľudovíta Grešša, ktorý v rokoch 1954 – 1956 pôsobil aj ako riaditeľ divadla, L. Hritza, J. Bullovú, Angelu Jakubisovú, R. Debnárika, Valériu Čaplovú, či Ernesta Šmálika. Prvú premiéru malo zvolenské divadlo 28. augusta 1949 s inscenáciou Makar Dúbrava, od ruského autora Alexandra Kornejčuka. Inscenácia mala úspech aj na prehliadke divadelných súborov Veľká divadelná žatva v Prahe, na ktorej získala ocenenie a spolu s ňou aj piati herci, vrátane Gejzu Slameňa. Pre hercov bola táto cena o to vzácnejšie, že sa spravidla udeľovala jednému hercovi. Vo zvolenskom divadle Gejza Slameň účinkoval do roku 1952. Podľa divadelných kritikov, práve prvé tri zvolenské sezóny boli jeho najplodnejšou érou.
Od sezóny 1952/1953 pôsobil v činohre SND, kde sa okruh jeho postáv zúžil na menšie úlohy. Z 55 postáv, ktoré tu stvárnil, spomeňme napríklad detektíva Tvrdlíka vo Zvonovom Tanci nad plačom (1957), Tatár v Gorkého Na dne (1959) a postava Richtára v Jiráskovom Lampáši (1973), ktorú stvárnil už po odchode do dôchodku. V sezóne 1954/1955 pôsobil vo funkcii riaditeľa Krajského divadla v Nitre, dnes Divadlo Andreja Bagara.
Angažmán na prvej slovenskej divadelnej scéne mu prinieslo aj účinkovanie v šiestich slovenských celovečerných hraných filmoch. Vo filme a televízii stvárnil najmä epizódne postavy rázovitých dedinčanov a ľudových typov. V roku 1972 odišiel do dôchodku, no ešte aj potom účinkoval v niektorých predstaveniach. Účinkoval aj v mnohých rozhlasových inscenáciách
a rozprávkach.
Gejza Slameň zomrel 15. marca 1974 v Bratislave. Pochovaný je na ružinovskom cintoríne, kde je uvedený medzi významnými osobnosťami, ktoré sú tu pochované.
Ivan Slávik

Ivan Slávik (* 31. máj 1900, Dačov Lom – † 14. apríl 1973, Bratislava) bol slovenský chemik, výskumný pracovník.
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval v rodisku, v roku 19101918 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde maturoval, 19191923 na Vysokej škole Chemicko-technologického inžinierstva v Prahe.
Roku 1923 Ing., 1966 DrSc. V roku 19261927 vedúci výroby úč. spoločnosti Fatra v Banskej Bystrici. Riadiaci pracovník potravinárskych a celulózovo-papierenských podnikov.&lt;br&gt; 
Počas SNP spolupracoval s Povereníctvom priemyslu SNR v Banskej Bystrici, člen ilegálneho, neskôr RNV v Žiline. Vedecký pracovník Chemického ústavu SAV, súčasne externý pedagóg na SVŠT v Bratislave. Člen medzinárodných a slovenských chemických a celulózových spoločností. Špecialista v odbore chémie a technológie celulózy. 
Autor knižných publikácií, vedeckých štúdií a článkov. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Ján Slávik (evanjelický kňaz)

ThDr. Ján Slávik (* 4. december 1855, Dačov Lom – † 8. február 1934, Banská Bystrica) bol slovenský evanjelický kňaz, cirkevný historik, cirkevný hodnostár, osvetový pracovník a publicista.
Životopis.
Základné vzdelanie získal v Dačovom Lome. Študoval na gymnáziu vo Veľkej Revúcej (1874). Teológiu študoval vo Viedni, Erlangene. 27. marca 1878 bol vysvätený za kňaza v Békešskej Čabe. Pôsobil ako kaplán v Sennom, Hornej Lehote (u básnika Sama Chalupku). Od roku 1882 pôsobil ako farár v Dobrej Nive. V roku 1922 sa stal seniorom Zvolenského seniorátu. V roku 1925 získal na Karlovej univerzite v Prahe doktorát teológie. Od roku 1926 žil na dôchodku v Banskej Bystrici. 
Účastník slovenských narodoobranných snáh. Bol členom a funkcionár SNS, člen Slovenskej národnej rady. 30. októbra 1918 sa zúčastnil zhromaždenia v Martine, kde podpísal Martinskú deklaráciu. Bol zakladateľom Slovenského múzea, členom Výboru MS. 
Zostavil zbierku modlitieb pre mládež, konfirmačnú príručku. Bol činný v oblasti cirkevnej historiografie. Venoval sa i dejinám umenia a ochrane kultúrnohistorických pamiatok. Výrazne sa zúčastňoval na pedagogickej a osvetovej činnosti. Prednášal o racionálnom hospodárení a ovocinárstve. Bol autor článkov o hospodárstve, histórii a kultúre slovenského národa.
Vladimír Slávik

JUDr. Vladimír Slávik (* 2. december 1902, Horný Dačov Lom - † 22. jún 1980, Košice) bol slovenský právnik a protifašistický bojovník.
Životopis.
Jeho otec bol Juraj Slávik, matka Elena Sláviková a brat Ivan Slávik. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a na Právnickej fakulte KU v Prahe a UK v Bratislave., JUDr. (1925), advokátsky koncipient, tajomník Obchodnej komory v Banskej Bystrici, neskôr advokát v Michalovciach, verejný notár v Humennom, v Modrom Kameni, právny zástupca Slovenskej poisťovne v Bratislave (1942), námestník ministra zahraničného obchodu v Prahe (1945-1948), skladník resp. hospodár v Košiciach (1960-1970). Organizátor protifašistického odboja, príslušník odbojovej skupinu Flóra. Prívrženec Demokratickej strany. Zbavený funkcií pri pokuse o prechod hraníc, zadržaný a väznený, 1972 právne rehabilitovaný.
Izabela Božena Sláviková

Izabela Božena Sláviková (rod. Maróthy) (* 21. september 1865, Ľuboreč – † 10. júl 1941, Banská Bystrica) bola kultúrna pracovníčka.
Životopis.
Navštevovala školy v Banskej Bystrici. Po smrti otca Daniela Maróthyho (1878), žila dlhší čas v rodine Šoltésovcov v Martine, od roku 1883 pôsobila v Dobrej Nive, od 1926 v Banskej Bystrici. Spolupracovala s manželom Jánom Slávikom v osvetovej a kultúrnej činnosti, pracovala v Žiline a v Lipe, venovala sa i charitatívnej činnosti. Roku 1931 s Teréziou Vansovou spoluautorka výzvy na pomoc vyhorenej obce Važec. V mladosti prispela viacerými rozprávkami do časopisu Včelka a neskôr uverejnila v Živene "Rozpomienky" (1924).
Benedikt Slavkovský

Benedikt Slavkovský (Schwatkóczy, Slakovský, Szlakowsky) (vl. m. Vojtech Slavkovský) (* 20. apríl 1683, Banská Bystrica – † 11. september 1748, Krupina) bol rímskokatolícky kňaz, dramatik, básnik, hudobný skladateľ.
Životopis.
Roku 1702 vstúpil do piaristickej rehole. Filozofiu a teológiu študoval v piaristickom seminári v Prievidzi, roku 1710 vysvätený za kňaza. V roku 17101715 profesor humanitných predmetov na piaristickom gymnáziu v Brezne, potom predstavený piaristických kláštorov a hodnostár v iných cirkevných a školských funkciách na viacerých miestach Slovenska, naposledy v Krupine. Predstaviteľ barokovej piaristickej literatúry, autor veršovaných šk. drám a latinských oslavných básní. Na viaceré latinské šk. hry s motívmi kresťanskej mravouky, k libretám zložil aj hudbu, no jeho hudobné diela sa nezachovali. Písal gratulačné, kondolenčné a iné latinské básne.
Štefan Slezák

Štefan Slezák (* 31. december 1891, Stará Turá – † 11. január 1964, Bratislava) bol žandár, dôstojník a protifašistický bojovník.
Životopis.
V roku 1913 absolvoval učiteľský ústav v Šoproni. Po roku 1922 dôstojník žandárstva na rozličných miestach. Počas 1. svetovej vojny legionár v Rusku. Od roku 1939 napojený na odbojovú skupinu Obrana národa, občiansku odbojovú skupinu Flóra (protifašistická odbojová skupina)Flóra a ďalšie. V decembri 1943 signatár Memoranda Flóry. Spolupracoval s čs. exilovou vládou v Londýne. Počas SNP prednosta bezpečnostného odboru Predsedníctva SNR pre vnútorné veci v Banskej Bystrici.
Leonard Sliačan

Leonard Sliačan (* 27. október 1901, Černová † 17. október 1969, Černová) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a verejný činiteľ.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Pôsobil ako rímskokatolícky kňaz na viacerých farnostiach. Od 2. januára 1935 pôsobil ako farár vo farnosti Krupina, kde zastával aj funkciu starostu mesta. Organizátor cirkevného, kultúrneho a spoločenského života. Po roku 1945 bol politicky prenasledovaný. V roku 1958 bol odsúdený v procese s príslušníkmi POHG (skupina "Ľudovít Laco a spol.") na 25 rokov väzenia.
Ondrej Sliacky

Ondrej Sliacky (pseudonym: Ján Donoval; * 30. júl 1941, Banská Bystrica-Podlavice) je slovenský spisovateľ, literárny vedec, publicista, redaktor, šéfredaktor.
Životopis.
Študoval na Pedagogickej škole v Lučenci, 19591964 slovenčinu a históriu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil ako redaktor týždenníka Kultúrny život, od 1970 redaktor vo vydavateľstve Mladé letá (redaktor v Zlatom máji a v Slniečku), od 1990 šéfredaktor časopisu Slniečko, od 1993 aj šéfredaktor revue o umení pre deti a mládež Bibiana, je profesorom na Pedagogickej fakulte UK v Bratislave a na Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave.
V literárno-vednej oblasti sa postupne vyhraňoval ako historik literatúry pre deti a mládež. Knižne debutoval prácou "Bibliografia slovenskej literatúry pre deti a mládež 19451964" (1965). Literárnohistorický zreteľ uplatnil v antológiách poézie pre deti, je zostavovateľom "Slovníka slovenských spisovateľov pre deti a mládež" (1970; 2., rozšírené vydanie 1979). V ďalších literárnohistorických monografiách preskúmal začiatky beletristickej tvorby pre deti na Slovensku. Autor poviedkových kníh pre mládež, zostavovateľ antológie povstaleckých básnikov, prerozprával viaceré texty ľudovej slovesnosti, biblické a antické príbehy. Napísal rozhlasové a televízne hry, životopisné hry o Ľ. Podjavorinskej, J.G. Tajovskom, a J. Murgašovi a rad literárnych adaptácií. S E. Gindlom napísal rozhlasovú hru, ktorú neskôr upravil na úspešný televízny film z horolezeckého prostredia Himalájí. V roku 1996 získal cenu Trojruža.
Štefan Slivka

Štefan Slivka (* 24. február 1917, Banská Bystrica - † 2. október 1998, Banská Bystrica) bol športovec-lyžiar, tréner.
Životopis.
Štefan Slivka sa narodil 24. februára 1917 v Banskej Bystrici (časť "pod Kalváriou") ako 10-ty z dvanástich detí. Keďže Banská Bystrica sa v tých časoch stávala strediskom zimných športov na Slovensku, už od ranej mladosti mal blízky vzťah k športu. V zime lyžoval, v lete hrával futbal. Jeho prvé lyže boli vlastnoručne vyrobené z dosiek zo suda a s koženými remienkami namiesto viazania. Jeho športové úspechy prišli koncom tridsiatych rokov a počas dekády štyridsiatych rokov minulého storočia. Ako všestranný športovec - lyžiar v nordických disciplínach zúčastnil sa viacerých medzinárodných pretekov a majstrovstiev sveta. Reprezentoval ČSR (1937-1939), Slovenskú republiku (1940-1944) a druhú ČSR (1946-1948).
V roku 1942 vytvoril na mostíku generála M. R. Štefánika, vybudovanom na kopci Srnková v Banskej Bystrici, rekord skokom v dĺžke 70 metrov, ktorý bol zdolaný až v roku 1955.
Popri lyžovaní bol Štefan Slivka úspešný aj vo futbale. Hrával za SK Banská Bystrica a neskôr za SK Harmanec, kde aj pracoval v továrni na papier ako účtovník (1943-1957). V októbri 1945 si zobral za manželku Ruženu Rejzlovú, s ktorou mal troch synov, Štefana Ivana (1946), Mariana (1950) a Vladimíra (1955). V roku 1957 opustil zamestnanie v Harmanci, aby sa stal SUV ČSZTV trénerom skokanov na lyžiach z povolania v Banskej Bystrici. Počas svojho pôsobenia ako tréner a funkcionár lyžovania, Štefan Slivka sa v priebehu 24. rokov zaslúžil o popularitu športu, výstavbu ďalších 23 skokanských mostíkov a vytvorenie základne aktívnych skokanov (vyše 250), z ktorých mnohí boli úspešní.
Do dôchodku mal odísť už v roku 1977, no vo funkcii zotrval až do roku 1981. Za jeho dlhoročnú, úspešnú činnosť mu boli udelené nasledovné tituly a ocenenia:
Štefan Slivka prežil svoju manželku o 3 roky a zomrel 2. októbra 1998 vo veku 81 rokov.
Dnes už skokanov na Slovensku ubúda, mostík generála M. R. Štefánika v Banskej Bystrici bol koncom 70-tych rokov zlikvidovaný. Dnes slávnu 70-ročnú tradíciu mesta udržuje už iba športový klub KARTIK v Banskej Bystrici.
Michal Slivka (herec)

Michal Slivka (* 30. júl 1929, Banská Bystrica – † 15. október 2007, Bratislava) bol slovenský herec a zabávač. Jeho manželka Mária Velšicová je herečka a speváčka.
Životopis.
V roku 19491958 a 1964 člen činohry Divadla Jonáša Záborského v Prešove, 19581964 Tatra revue v Bratislave, od 1965 v slobodnom povolaní. Na herecké nadanie upozornil v ochotníckom krúžku v Rimavskej Sobote. Profesnú hereckú výzbroj získaval na epizódnych postavách s dominujúcimi znakmi komediálnosti. V línii estrádneho pódiového herectva pokračoval na zájazdových vystúpeniach po Slovensku a v kabaretných skečoch v rozhlasových a televíznych programoch. Podieľal sa na nich aj ako autor alebo spoluautor. Zomrel 15. októbra 2007 vo veku 78 rokov.
Ján Sloboda

Ján Sloboda (* 5. máj 1913, Girard - † 3. jún 1986, Banská Bystrica) bol redaktor, osvetový pracovník, kultúrny pracovník, protifašistický bojovník.
Životopis.
Študoval na Učiteľskom ústave v Lučenci, kde roku 1934 maturoval. Povolaním pedagóg, v roku 1944-1945 priamy účastník SNP. Veliteľ strážneho oddelenia Posádkového veliteľstva č. 1 v Banskej Bystrici (august 1944), po vypuknutí SNP veliteľ 
dôstojníckej policajnej hliadky v Banskej Bystrici. Prispieval článkami a veršami do povstaleckého periodika Bojovník, spolupracovník Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici. Inšpektor školstva a osvety na ONV a KNV v Banskej Bystrici, účastník 1. zjazdu umeleckých a vedeckých pracovníkov Slovenska v Banskej Bystrici (1945). Vedúci redaktor a zástupca šéfredaktora vydavateľstva Obzor v Bratislave. Recitátor, spevák, propagátor ľudovej slovesnosti. Zostavovateľ regionálnych populárnonáučných publikácií, príručiek, metodických listov, bibliografií. Autor budovateľských veršov, článkov o kultúrnej politike a osvetovej práci.
Milan Slobodník

Milan Slobodník (* 2. apríl 1932, Zvolen – † 28. apríl 1970, Bratislava) bol slovenský scenárista, pedagóg, brat Dušana Slobodníka.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1951 – 1954 na Pedagogickej fakulte UK v Bratislave. Učiteľ na stredných školách, neskôr redaktor Hlavnej redakcie vysielania pre deti a mládež Čs. televízie v Bratislave. Literárne činný od stredoškolských štúdií. Autor publicistických, vzdelávacích a zábavných relácií. Spolupracoval na tvorbe muzikálov, na textoch populárnych piesní. Autor televíznych poviedok a krátkych próz.
Ján Slosiarik

Ján Slosiarik, tiež "Slosziarik" (* 22. apríl 1849, Banská Bystrica) bol slovenský hudobný pedagóg, hudobník a odborný spisovateľ.
Životopis.
R. 1871 vychovávateľ a učiteľ hudby na pedagogickej škole v Csongráde, 1872-1873 učiteľ na meštianskej škole v Modre, od 1873 na gymnáziu v Subotici. Zbieral a zapisoval ľudové piesne, autor odborných prác z prírodovedy, najmä mineralógie.
Juraj Slota

Juraj Slota (Slotta) (* 24. marec 1819, Rajec – † 4. október 1882, Leopoldov) bol slovenský básnik, publicista, redaktor, pedagóg a rímskokatolícky kňaz. Používal pseudonymy "Rajecký", "Chrástka".
Životopis.
Študoval na františkánskom gymnáziu v Žiline a na benediktínskom gymnáziu v Bratislave, roku 1831, po matkinej smrti, štúdiá prerušil a učil sa za sadzača, neskôr študoval na františkánskom gymnáziu v Gyöngyösi, v Žiline, u kapucínov vo Viedni a v Bratislave, teológiu v seminári v Brne (18381842), roku 1842 vysvätený za kňaza. Sprvu bol rímskokatolíckym farárom v Tužine, roku 1852 zložil štátnicu z reči a literatúry československej v Prahe, v rokoch 18521856 bol suplentom, v rokoch 18561861 riadnym profesorom československého a latinského jazyka a náboženstva na katolíckom gymnáziu v Banskej Bystrici; pričinil sa o jeho poslovenčenie, pri gymnáziu založil hudobnú školu, jeho zásluhou vznikol Banskobystrický hudobný spolok (1857), súčasne bol kazateľom v hlavnom kostole v Banskej Bystrici (18531861). V 60. rokoch 19. storočia s Michalom Chrástkom bol najbližším spolupracovníkom Štefana Moyzesa. Roku 1861 sa zúčastnil memorandového zhromaždenia v Martine, roku 1862 spoluzakladal Maticu slovenskú, bol členom jej výboru a jej konateľom. Bol spoluzakladateľom a prvým správcom Spolku sv. Vojtecha, mecenášom slovenských národných podujatí, organizátorom zbierky na Dom Matice slovenskej, autorom náboženských a vlasteneckých básní, článkov a kázní, rečníkom, redaktorom katolíckych a pedagogických periodík.
Ján Slujka

Ján Slujka (* 7. apríl 1813, Podlavice - † 31. január 1892, Banská Štiavnica) bol slovenský hudobník, organista a zberateľ ľudových piesni.
Životopis.
Študoval na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici. Učiteľ a organista v Banskej Štiavnici a v Mezőberény. Zberateľ ľudových piesní. Spoluautor piesňovej zbierky Slovenské spevy. Autor nápevov k cirkevným a svetským piesňam. Zostavovateľ súpisov cirkevných skladieb. Zaoberal sa botanikou a šírením slovenskej kultúry.
Štefan Sluka

Štefan Sluka (* 29. apríl 1957, Bratislava - † máj 1996, Šiša Pangma, Himaláje) bol slovenský horolezec, lyžiar a skialpinista.
Životopis.
Stavebný inžinier, spolumajiteľ zatepľovacej firmy ESPO. Člen Športového klubu Biotika Slovenská Ľupča. Zahynul počas horolezeckej výpravy pri zostupe z vrcholu Šiša Pangma v Himalájach (zdolal 1. mája 1996).
Samuel Smaukler

Samuel Smaukler (Schmaukler) (* Banská Bystrica) bol cirkevný historik.
Životopis.
Pôvodom z Banskej Bystrice. Spracoval dielo o udalostiach 16. storočia zo zreteľom na cirkevné pomery (rukopis).
Jozef Smida

Jozef Smida (* 28. máj 1899, Tajov - † 3. máj 1962, Ružomberok) bol bankový úradník, protifašistický bojovník.
Životopis.
Študoval na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici, absolvoval študijnú cestu v Paríži. Pôsobil ako bankový úradník v Banskej Bystrici, Olomouci, Bratislave a v Prešove. Od 30. rokov riaditeľ filiálky Slovenskej národnej banky v Ružomberku, neskôr Štátnej banky československej. Účastník protinacistický odboja. Filiálka Slovenskej národnej banky v Ružomberku pod jeho vedením kryla všetky potreby povstalcov, ďalšiu časť peňažnej hotovosti dal pred pádom Ružomberka odviesť do Banskej Bystrice, súčasne sa mu podarilo zachrániť pred Nemcami trezory. Uznávaný finančník. Člen Matice slovenskej.
Marek Smida

Marek Smida (* 29. apríl 1911, Horná Lehota - † 24. november 1980, Modra) bol verejný činiteľ, funkcionár KSČ.
Životopis.
Organizátor sociálnych a politických štrajkov na Horehroní. Účastník protifašistického odboja. Pracovník štátnych, politických a hospodárskych organizácií, minister rezortu lesníctva, drevárstva a poľnohospodárstva v Prahe. Člen oblastného ilegálneho vedenia KSS v Banskej Bystrici (od 1939). Ako organizátor ilegálneho protifašistického hnutia väznený v Banskej Bystrici a v Ilave (1941-1943). Účastník zjednocovacieho zjazdu KSS a soc. dem. v Banskej Bystrici (17. september 1944) a člen povstaleckého ÚV KSS. Poslanec Národného zhromaždenia, SNR, ÚKRK KSČ a ÚV KSS. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Juraj Šmidelius-Kováčik

Juraj Šmidelius-Kováčik, niekedy uvádzaný "Schmidelius" (* Brezno – † 26. júl 1617, Senica) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval v Brezne, v Hlohovci, v Trenčíne, v Jihlave, v roku 1594 – 1595 študoval na univerzite vo Wittenbergu, 1595 vysvätený za evanjelický kňaza. Rektor v Trenčíne, po 1595 evanjelický kaplán v Brezne, v Banskej Bystrici, od 1600 v Liptovskom Jáne, od 1602 notár Liptovského bratstva, dekan a senior v Senici (1612 – 1617). Počas štúdií písal príležitostné latinské verše. Zostavil rukopisný zborník, tzv. "Banskobystrickú postilu", ktorá obsahuje ookrem iného 44 kázní v slovakizovanej podobe od neho a iných autorov z obdobia 1598 – 1607.
Mária Šmihlová

Mária Šmihlová (rod. Staššáková) (* 13. marec 1941, Ďubákovo) je bábkoherečka.
Životopis.
V roku 1957-1960 účinkovala v ochot. Div. súbore A. Sládkoviča v Ban. Bystrici. Od roku 1961 členka KBD v Banskej Bystrici. Predstaviteľka detských rozprávkových postáv a mladých dievčat: Princezná (Staronová komédia, 1961); Rusovláska (Zlatovláska, 1970); Prasiatko (Medvedík Pa, 1982); a i. Jej register sa obohacuje aj o charakterové postavy: Pani Hrabcová (Hašterica, 1978); Matka Čin Čin (Čin-Čin); Kráľovná (Mŕtve kráľovstvo, 1987) a i. Ako animátorka účinkovala v Čs. televízii v Bratislave.
Aristid Smrečáni

Aristid Smrečáni ("Szmrecsányi de Szmrecsány", * 22. december 1837, Smrečany† 22. jún 1911) bol župný hodnostár a statkár.
Životopis.
Jeho otec bol Gustáv Smrečáni a matka Vincencia rod. Smrečaniová. Pochádzal zo šľachtického rodu Smrečiansky zo Smrečian ("Szmrecsányi de Szmrecsány"). Študoval na gymnáziu v Ružomberku, v Miskolci, v Levoči a v Banskej Bystrici, v roku 18591862 právo v Budapešti. Hospodáril na rodinnom majetku v Smrečanoch, pôsobil v správe Liptovskej župy, 19001906 jej župan. V župnej funkcii predstaviteľ vládnuceho režimu maďarských statkárov, autor národohospodárskych a politických brožúrok.