burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Bukolická poézia

Bukolická poézia (od – "búkoloi" = "pastieri") je druh antickej idylickej poézie ospevujúcej dedinský a pastiersky bezstarostný život, ktorý podľa predstáv básnikov plynul bez práce, v tancoch a piesňach.
Žáner bukolickej či pastierskej poézie (búkolika) bol veľmi obľúbený v helenistickom období, kedy bol jeho významným autorom Theokritos zo Syrakúz (300 – 260 pred Kr.). Jej korene však siahajú až do archaickej doby. Tento typ poézie naďalej skladali menej významní grécki básnici po celé helenistické obdobie. Bola podobná skoršej epickej poézii, pretože bola tvorená v hexametroch, ale jej rozsah bol menší. Ospevovala život obyčajných vidiečanov ako pastierov, roľníkov, rybárov, a nie epických hrdinov.
Bukolická poézia s obľubou ospevovala prirodzenosť vzťahov medzi týmito jednoduchými ľuďmi, ich blízkosť k prírode a pod. Život vidieckeho človeka sa kladie do ostrého protikladu so životom v meste. Sociálne protirečenia a spoločenské problémy obvykle stáli mimo jej ideového rámca alebo sa ich dotýkali iba v skrytých narážkach. Obľúbenými básnickými formami bukolickej poézie boli idyly či eklogy (dej týchto žánrových foriem je často situovaný do bájnej pastierskej zeme Arkádia s mýtickými postavami pastierov). Existuje však i bukolický román. Považuje sa zaň dielo antickej gréckej literatúry, milostný román z pastierskeho prostredia od spisovateľa Longa, "Dafnis a Chloé" (3. storočie pred Kr.).
Najznámejším predstaviteľom bukolickej poézie bol rímsky autor Publius Vergilius Maro, ktorý napísal básnické skladby, "Bucolica" (Spevy pastierske), "Georgica" (Spevy roľnícke), v ktorých opisuje idylický život na vidieku. Novodobo sa záujem o bukolickú poéziu objavil na sklonku renesancie, v baroku a v rokoku (aj v období klasicizmu), v súvislosti aj s pastorálnou (pastierskou) prózou či drámou. Literárny barok s obľubou využíval pastierske motívy najmä vo vianočnej poézii ("pastorály", odvodené od , gréckeho "búkolikos" – pastiersky). Ovplyvnila i našu literatúru (vianočné koledy, jasličkárske hry a pod.). Antická bukolická poézia sa s veľkou obľubou prekladala a napodobňovala. Najvýznamnejším prekladateľom i napodobňovateľom bukolickej poézie bol v našej literatúre Ján Hollý (aj J. Palkovič, B. Tablic a iní), ktorý prekladal Teokrita i Vergília, a podľa vzoru týchto básnikov zložil i svoje selanky. Bukolická poézia bola obľúbeným rozptýlením najmä šľachty. Často sa predstavovala aj napr. pri divadelných inscenáciách, spoločenských hrách alebo zábavách. „Pastierske“ scény boli akoby návratom k životnej prirodzenosti a často umožňovali to, čo inak dvorná etiketa zakazovala.
Železničná stanica Bern

Železničná stanica Bern (, predtým "Bern Hauptbahnhof") obsluhuje obec Bern, federálne mesto Švajčiarska. Postupne bola otvorená v rokoch 1858 až 1860 a odvtedy bola niekoľkokrát prestavaná. Leží na tratiach OltenBern a LausanneBern (spoločne tvoria trať známu v nemčine ako "Mittellandlinie") a je blízko konca Lötschbergskej trate. Stanica je vo vlastníctve Švajčiarskych federálnych železníc (SBB-CFF-FFS). Vlakové spojenia do a zo stanice prevádzkujú Švajčiarske federálne železnice, Bern-Lötschberg-Simplon (BLS) a metrový rozchod Regionalverkehr Bern-Solothurn (RBS). Vlaky prichádzajúce na stanicu zahŕňajú ICE a medzinárodné vlaky do Talianska.
Bern je najbližšia stanica k Bernskej univerzite v štvrti Länggasse. Na vrchole stanice je strešná terasa, na ktorú sa dostanete výťahom z metra z nástupíšť 12 a 13 s výhľadom na mesto a Bernské Alpy. Prístup na Letisko Bern zo stanice je zvyčajne železnicou na stanicu Belp a potom prípojným autobusom, ale prvý a posledný autobus premáva každý deň priamo medzi stanicou v Berne a letiskom. Má letiskový kód IATA (ZDJ), ako codeshare Amerických Aerolínií na linke Švajčiarskych federálnych železníc z Letiska Zürich v Zürichu.
V rokoch 1999 až 2003 bola stanica zrekonštruovaná a čiastočne prerobená. V súčasnosti sa v stavbe nachádza Rail City, nákupné centrum otvorené dlhšie ako väčšina ostatných obchodov v meste a tiež v nedeľu a počas štátnych sviatkov, keď je väčšina ostatných obchodov zatvorená; je to možné, pretože zákony o otváraní obchodov kantónu a mesta Bern sa nevzťahujú na federálne vlastnené nehnuteľnosti. Stanica má šesť nástupíšť štandardného rozchodu obsluhujúcich dvanásť koľají (očíslovaných 1–10 a 12–13) a dva metre rozchodu nástupíšť RBS obsluhujúcich štyri koľaje (číslované 21–24). Zaujímavé je, že tu nie je žiadne nástupište 11, ale medzi nástupišťami 10 a 12 je priechodná železničná trať bez priečelia nástupišťa. Stanica je prepojená s mnohými miestnymi autobusovými, električkovými a trolejbusovými linkami (prevádzkovanými napr. BERNMOBIL-om) a regionálnymi autobusovými spojmi (prevádzkovanými PostAutom).
Uprostred projekcií dramaticky narastajúceho počtu cestujúcich sa v priebehu 10. rokov 21. storočia objavili plány na veľké rozšírenie a rozvoj stanice v Berne, prevažne so zameraním na nové podzemné priestory. Švajčiarske federálne železnice, regionálny Bern-Solothurn a mesto Bern sú kľúčovými podporovateľmi tohto vývoja. Dňa 26. júna 2017 bolo vydané povolenie na plánované rozšírenie stanice a v priebehu nasledujúceho mesiaca bola zahájená stavebná činnosť. Predpokladalo sa, že zrekonštruovaná stanica bude dokončená do konca roka 2025, ale odložila sa do roku 2027 a teraz sa odkladá až do roku 2029.
Autobusová stanica Zürich

Autobusová stanica Zürich () až do premenovania v roku 2017 Carparkplatz Sihlquai, je centrálna autobusová stanica pre diaľkové autobusy a autokary v Zürichu. Nachádza sa severne od hlavnej stanice a západne od Švajčiarskeho národného múzea na Sihlquai. Parkovisko je neďaleko hlavnej vlakovej stanice. Okrem toho na neďalekú zastávku električiek "Sihlquai/HB" premávajú linky 4, 13 a 17 dopravného podniku Verkehrsbetriebe Zürich.
Autobusové linky.
Spoločnosti ako "Expressbus" a Eurolines prevádzkujú pravidelné linky do východnej Európy a najmä do Talianska. Nemecké spoločnosti FlixBus a IC Bus obsluhujú destinácie z Zürichu predovšetkým v nemeckých mestách, čiastočne aj v severnom Taliansku, susedných krajinách, Beneluxe a krajinách východnej Európy. Flixbus ponúka až sedem priamych spojení denne na Letisko Bazilej-Mulhouse-Freiburg, dôležité miesto pre nízkonákladovú leteckú spoločnosť EasyJet.
Budova FSI VUT

Budova FSI VUT je výšková budova zvaná A1 v brnenskom kampusovom areáli Pod Palackého vrchom, v ktorej sídli Fakulta strojného inžinierstva Vysokého učenia technického. Devätnásťposchodová budova je vysoká 74 metrov. Výstavba budovy začala v roku 1974 a skončila v roku 1984.
Rekonštrukcia.
V roku 2013 sa začalo s rekonštrukciou plášťa budovy, pretože jeho stav dlhodobo nevyhovoval aktuálnym potrebám, predovšetkým kvôli energetickým požiadavkám a bolo potrebné opraviť a zrekonštruovať vnútorné prvky budovy. Budovu bolo potrebné zrekonštruovať aj vďaka poškodeniu plášťa budovy spôsobeného napríklad víchricou Kyrill. Cena rekonštrukcie bola odhadovaná na 280 000 000 Kč a vykonaná bola spoločnosťou Metrostav.
Po odkrytí plášťa sa ukázalo, že ani vonkajší betónový skelet nie je v dobrej kondícii a nemusel by uniesť nový plášť. Tým sa cena predražila a tiež predĺžila očakávaná doba dokončenia rekonštrukcie. Univerzita tiež uvažovala, že doterajšiu budovu zbúra a postaví novú, to sa však nestalo.
Rekonštrukcia nakoniec stála približne 600 miliónov českých korún a bola dokončená v roku 2015. Dôvodom nedostatkov budovy bola nekvalitne vykonaná vlastná stavba, kedy v nosníkoch chýbalo približne 200 ton ocele.
Priehrada Contra

Priehrada Contra alebo priehrada Verzasca a priehrada Locarno, je oblúková betónová priehrada na rieke Verzasca v údolí Val Verzasca v Ticino vo Švajčiarsku. Súčasťou priehrady je aj vodná elektráreň. So svojou výškou 220 metrov je štvrtou najvyššou priehradou vo Švajčiarsku po priehradách Lac des Dix, Lac de Mauvoisin a Lago di Luzzone.
História.
6. mája 1960 bola založená spoločnosť Verzasca SA, aby postavila priehradu ako centrálnu časť hydroelektrického komplexu Verzasca. Výstavba začala v roku 1961. Priehradu navrhla a na jej stavbu dohliadala spoločnosť Lombardi &amp; Gellaro Ltd. Keďže sa priehrada Contra nachádza v nižšej nadmorskej výške v porovnaní s inými švajčiarskymi priehradami, tým tak teplejšie počasie umožnilo výstavbu vykonávať celoročne. Na odklonenie rieky a prípravu suchého pracoviska pre priehradu boli vybudované odklony, z ktorých jeden presmeroval rieku cez bočný tunel s kapacitou 200 m³/s. Keďže rieka mohla mať oveľa väčší prietok, ako je kapacita tunela, inžinieri to prijali ako riziko. Kamenivo do betónu bolo získané z kameňolomu v blízkosti staveniska. Okolo a pod hrádzou bola umiestnená injektážna clona, ​​aby sa zabránilo úniku, ktorý by spotreboval veľké množstvo cementu. V auguste 1964 sa nádrž začala napúšťať a v septembri 1965 bola nádrž plná a priehrada dokončená.
Zlaté oko.
Priehrada získala väčšiu slávu vďaka úvodnej sekvencii sedemnásteho filmu o Jamesovi Bondovi "" (1995), ktorá ukazuje Bonda (Pierce Brosnan), ako skáče z priehrady. Objekt slúžil ako fiktívna továreň na chemické zbrane v Archangelsku v Sovietskom zväze. Bungee Jumping v skutočnosti predviedol britský kaskadér Wayne Michaels. Krátko po vydaní filmu ju Verzasca SA, majiteľ priehrady, začal prenajímať poskytovateľovi bungee jumpingu. Odvtedy je priehrada obľúbeným cieľom turizmu. Ponuku skoku z priehrady využilo už viac ako 10 000 návštevníkov.
Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom XII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom XII.
Menovacia politika.
Pápež Inocent XII. vymenoval počas svojho pontifikátu (16911700) 30 kardinálov v štyroch konzistóriách. Hlava Cirkvi vymenovala šiestich hodnostárov "in pectore," ale kardinálmi sa stali len štyria z nich, keďže zvyšné dve mená pápež do svojej smrti nezverejnil.
Inocent XII. menoval nových kardinálov približne každého 2,5 roka, s výnimkou posledného konzistória. Najviac kardinálov (14) vymenoval počas svojho prvého menovania. Počas jeho pontifikátu sa kardinálske kolégium rozrástlo o výhradne Európanov, ktorým dominovalo 23 Talianov. Nasledovali 3 Francúzi, 2 Portugalci, 1 Španiel a 1 Rakúšan. Najmladším vymenovaným prelátom bol 38-ročný Talian Giorgio kardinál Cornaro, naopak najstarším vymenovaným bol 82-ročný Francúz Henri Albert kardinál de La Grange d'Arquien. Z krajín súčasnej strednej Európy bol vymenovaný Rakúšan Johannes Philipp kardinál von Lamberg. 
Po pápežovej smrti sa na konkláve v roku 1700 zúčastnilo z ním vymenovaných kardinálov 23 prelátov a 2 sa nezúčastnili; 5 z nich boli po smrti. Posledným žijúcim kardinálom z tejto generácie bol Giacomo kardinál Boncompagni, ktorý skonal 24. marca 1731, teda 31 rokov po smrti Inocenta XII.
Konzistórium 14. novembra 1699.
Ďalší dvaja kardináli boli vymenovaní "in pectore", ale ich menovania zanikli, keďže ich mená neboli do pápežovej smrti zverejnené.
Ružová záhrada v Berne

Ružová záhrada () je park severovýchodne od starého mesta v štvrti Schosshalde v Berne.
Záhrady sú hojne navštevované domácimi aj turistami. Park je obľúbený ako vyhliadkové miesto s dobrým výhľadom na staré mesto, má reštauráciu, veľké detské ihrisko a knižnicu so záhradou na čítanie.
Do ružovej záhrady sa dostanete za pár minút z centra autobusom číslo 10 smer Ostermundigen (stanica Rosengarten). V blízkosti však nie sú takmer žiadne parkovacie miesta pre osobnú dopravu a sú zvyčajne preplnené.
Od roku 1765 až do otvorenia Schosshaldenfriedhofu v roku 1877 bola oblasť využívaná ako cintorín. V roku 1913 bol prestavaný na verejný park a od roku 1917 sa tu pestovali ruže.
Jazierkový komplex existuje od roku 1918 s dvoma skupinami monumentov "Európy" a "Neptúna" od Karla Hännyho. V roku 1956 bol park prestavaný. Busta Jeremiasa Gotthelfa vytvorená Arnoldom Hugglerom v roku 1937 musela v roku 1960 ustúpiť novej budove letnej reštaurácie a bola premiestnená pred pavilón s dialektovou knižnicou.
V bernskej ružovej záhrade dnes rastie 223 druhov ruží, 200 kosatcov a 28 druhov rododendronov. V roku 1997 bol krížna alej, ktorá pochádza z čias cintorína, vysadená dvanástimi novými lipami.
Juan Pablo Raba

Juan Pablo Raba, celým menom "Juan Pablo Raba Vidal"; (* 14. január 1977, Bogota, Kolumbia) je kolumbijský herec, producent a model.
Na Slovensku je známy najmä svojím účinkovaním v telenovelách "Sladká Valentína", "Divoška Anastázia" a "Kráľovná juhu" a v seriáloch "Narcos" a "Agenti S.H.I.E.L.D.".
Osobný život.
V roku 2003 sa oženil s novinárkou Paulou Quinteros, v roku 2007 sa rozviedli.
Začiatkom roka 2011 začal vzťah s moderátorkou spravodajstva a modelkou Mónicou Fonseca, s ktorou sa 8. augusta 2011 oženil v Miami. Majú spolu dve deti: syna Joaquína a dcéru Josephine Joie).
Pillow pojišťovna

Pillow pojisťovňa je česká poisťovňa s licenciou od Českej národnej banky na prevádzkovanie neživotného poistenia. Poisťovňa v súčasnosti (júl 2024) ponúka v Česku produkt poistenia vozidiel (povinné zmluvné poistenie, havarijné poistenie, doplnkové - ako asistenčné služby, apod.), poistenie majetku a občianskej zodpovednosti, a poistenie úrazu a choroby. Jediným akcionárom poisťovne je spoločnosť Simply Fair Insurance.
Na Slovensku pôsobí od novembra 2023, zatiaľ s produktom poistenia vozidiel. 
História.
Poisťovňa bola založená 15. júla 2015 pod názvom "První klubová pojišťovna", pilotnú prevádzku spustila 21. septembra 2015, kým ostrá prevádzka sa začala 22. marca 2016. K premenovaniu na Pillow došlo 25. novembra 2019 a predchádzala mu zmena akcionárskej štruktúry a štatutárnych orgánov dňa 31. októbra 2019.
Klara Hitlerová

Klara Hitler, rodená Pölzl (* 12. august 1860, Spital, Rakúsko – † 21. december 1907, Linz, Rakúsko) bola matkou nemeckého politika a vodcu nacistickej strany Adolfa Hitlera.
Podľa rodinného lekára Dr. Eduarda Blocha to bola veľmi tichá, milá a láskavá žena. V roku 1934 Hitler poctil Klaru tým, že po nej pomenoval ulicu v Passau.
Život.
Narodila sa v rakúskej obci Weitra. Jej otec bol Johann Baptist Pölzl a jej matka bola Johanna Hiedler. V roku 1876 si 16-ročnú Kláru najal jej príbuzný Alois Hitler, tri roky po svojom prvom sobáši s Annou Glasl-Hörer, ako slúžku do domácnosti. Hoci Aloisov biologický otec nie je známy, po tom, čo sa jeho matka Maria Schicklgruber vydala za Johanna Georga Hiedlera, bol Alois oficiálne označený za Hiedlerovho syna. Klarina matka bola Hiedlerova neter, vďaka čomu boli Klára a Alois bratranci z prvého kolena.
Po smrti Aloisovej druhej manželky Franzisky Matzelsbergerovej v roku 1884 sa Klara a Alois vzali 7. januára 1885 na krátkej ceremónii, ktorá sa konala v Braunau am Inn. Ich prvý syn Gustav sa narodil o štyri mesiace neskôr, 17. mája 1885. Ida nasledovala 23. septembra 1886. Obe deti zomreli na záškrt počas zimy 188788. Tretie dieťa, Otto, sa narodilo a zomrelo v roku 1892. Tretí syn Adolf sa narodil 20. apríla 1889. Okrem svojich biologických detí vychovávala aj deti z Aloisovho prvého manželstva – Aloisa mladšieho a Angelu.
V roku 1892 odišla Klára s rodinou vlakom do Passau, kde sa usadili na ďalšie dva roky. Tam sa narodil 24. marca 1894 ich ďalší syn Edmund a 21. januára 1896 dcéra Paula. Edmund zomrel na osýpky 28. februára 1900 ako päťročný. Z jej šiestich detí s Aloisom sa dospelosti dožili iba Adolf a Paula.
Bola ženou v domácnosti, väčšinu času venovala starostlivosti o domácnosť a výchove detí, pre ktoré nemal ich otec Alois veľa pochopenia ani záujmu. Bola oddanou a praktizujúcou katolíčkou, čomu učila aj svoje deti.
Keď Alois v roku 1903 zomrel, zanechal štátny dôchodok. Klára predala dom v Leondingu a presťahovala sa s mladým Adolfom a Paulou do bytu v Linzi, kde žili skromne. V januári 1907 jej rodinný lekár Eduard Bloch diagnostikoval rakovinu prsníka. V Linzi podstúpila radikálnu mastektómiu, avšak počas zákroku boli zistené silné metastázy. Podstúpila intenzívnu chemoterapiu, ktorej vedľajšie účinky prispeli k jej smrti. Zomrela 21. decembra 1907. Bola pochovaná v Leondingu pri Linzi.
Adolf Hitler, ktorý mal so svojou matkou blízky vzťah, bol z jej smrti zdrvený a smútok si niesol po celý život.
Sedlo Marek

 
Sedlo Marek () je horské sedlo v Súľovských vrchoch. Nachádza sa nad obcou Malá Čierna.
Polohopis.
Priesmyk leží v strednej časti Súľovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie juhozápadným smerom zo Žibrida () na Vysoký vrch (). Sedlo oddeľuje masív Dubice () a Dlhú horu a prepája Domanižskú a Súľovskú kotlinu. Hrebeňom vedie hranica Chránenej krajinnej oblasti Strážovské vrchy a sedlom prechádza značená turistická trasa. Vodu z juhovýchodných svahov odvádza Hvojtová do Čierňanky a Rajčanky, západnú časť hrebeňa odvodňuje potok Bodianka do Domanižanky a Váhu. 
Sedlo leží na rozhraní Žilinského a Trenčianskeho kraja a okresov Bytča, Žilina a Považská Bystrica. Stretávajú sa v ňom katastrálne územia obcí Súľov-Hradná, Bodiná a Malá Čierna.
Zoznam kardinálov vymenovaných Alexandrom VIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Alexandrom VIII.
Menovacia politika.
Pápež Alexander VIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (16891691) 14 kardinálov v troch konzistóriách, ktoré sa konali v novembri a februári. Najviac kardinálov vymenoval pápež vo februári 1690. 
Všetci noví členovia kardinálskeho zboru boli Európania. Jeden z nich bol Francúz, všetci ostatní Taliani. Najmladším vymenovaním kardinálom bol 19-ročný Talian Lorenzo Altieri, naopak najstarším vymenovaným prelátom sa stal 60-ročný Giacomo Cantelmo.
Všetci Alexandrom vymenovaní kardináli sa zúčastnili na voľbe novej hlavy Cirkvi v roku 1691. Z radov ním vymenovaných prelátov sa Gian Francesco kardinál Albani stal neskôr pápežom Klementom XI. (po Inocentovi XII.).
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval Alexander VIII., bol Lorenzo kardinál Altieri. Skonal 3. augusta 1741, teda 30 rokov po pápežovej smrti.
Urtenen-Schönbühl

Urtenen-Schönbühl [vyslov: U(h)tnen-Š(h)únb(j)úl] (vo švajčiarskom dialekte "Urtene-Schönbüeu") je obec () v okrese Bern-Mittelland v kantóne Bern vo Švajčiarsku. Skladá sa z častí Urtenen a Schönbühl.
Demografické údaje.
V Urtenen-Schönbühl žije 6 367 ľudí. V roku 2020 tvorili 20,1 % obyvateľov obce ľudia narodení mimo Švajčiarska.
Partnerské mestá.
Medzi partnerské mestá Urtenen-Schönbühlu patria:
Doprava.
Do mesta vedú diaľnice A1 a A6 a hlavné cesty č. 1, č. 12 a č. 238.
Kláštor Svätej trojice

Kláštor Svätej trojice () je mužský pravoslávny kláštor, ktorý sa nachádza pri meste Kalambaka v kraji Tesália v Grécku. Objekt je postavený na skalnom útese vo výške cez 400 metrov.
Je súčasťou skupiny 24 kláštorov postavených v Meteore a taktiež jedným z najstarších dodnes existujúcich kláštorov v Meteore (Meteora znamená v gréčtine „visiace vo vzduchu“). Šesť z 24 kláštorov je stále aktívnych a otvorených pre návštevníkov.
Kláštor bol postavený v 14. až 15. storočí a je zaradený do zoznamu svetového dedičstva UNESCO.
História.
Kláštor Svätej trojice pochádza z roku 1476 a je jedným z najstarších kláštorov v Meteore. Okrem obytných priestorov má kostol (katolikon) s krížovým pôdorysom a kupolou. V malej Kaplnke svätého Jána Predchodcu, vykopanej do skaly, sú namaľované vzácne fresky zo 17. storočia. Bol bohato obdarený vzácnymi predmetmi a rukopismi, no počas druhej svetovej vojny bol čiastočne vyrabovaný.
Prístup.
Za starých čias sa mnísi a pútnici dostali do kláštora pomocou povrazových rebríkov a lán. V roku 1925, keď bol opátom kláštora Nikandros Stathopoulos, bolo na skale vytesaných 140 schodov, ktoré dovedú návštevníkov do kláštora po tom, čo prejdú úzkym chodníčkom na dne skaly. V súčasnosti existuje aj pozemná lanovka na prepravu výrobkov a materiálov.
Len pre tvoje oči.
Kláštor bol zobrazený v dvanástej oficiálnej bondovke "" z roku 1981. Objekt vystupuje v závere filmu ako o Kristatosov úkryt, pri odovzdávaní zariadenia ATAC Rusom. Časť interiérov kláštora sa natáčala v Londýne v Pinewood. Počas sekvencie ako Bond (Roger Moore) šplhá po skale ho kaskadér Rick Sylvester, vykonal kaskadérsky kúsok Bonda, ktorý spadol z útesu.
Okrem bondovky bol kláštor zobrazený vo filmoch "Tintin" (1961), "Sky Riders" (1976) alebo "Ukradli torzo Jupitera" (1980).
Čaro lásky

Čaro lásky ("Sortilegio") je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v roku 2009. Hlavné úlohy stvárnili herci Jacqueline Bracamontes a William Levy. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Doma prvýkrát od 12. apríla 2010 do 16. augusta 2010 a druhýkrát od 10. júla 2013 do 13. novembra 2013.
Rodinná kliatba

Rodinná kliatba ("Mi pecado") je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v roku 2009. Hlavné úlohy stvárnili herci Maite Perroni a Eugenio Siller. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Doma prvýkrát od 8. septembra 2011 do 16. februára 2012 a druhýkrát od 2. marca 2015 do 15. mája 2015.
Železničná stanica Schönbühl SBB

Železničná stanica Schönbühl SBB () je železničná stanica na Bahnhofstrasse 16c v obci Urtenen-Schönbühl, vo švajčiarskom kantóne Bern. Ide o medzizastávku na trati Olten – Bern Švajčiarskych federálnych železníc so štandardným rozchodom. Stanica je približne 290 m južne od Schönbühl RBS na 1000 mm rozchode trate Solothurn – Worblaufen spoločnosti Regionalverkehr Bern-Solothurn.
Spoje.
Nasledujúce spoje zastavujú na stanici Schönbühl SBB:
Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom XI.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom XI.
Menovacia politika.
Pápež Inocent XI. vymenoval počas svojho pontifikátu (16761689) 43 kardinálov v dvoch konzistóriách. Na prvom vymenoval 16 prelátov, na druhom, ktoré sa konalo o päť rokov neskôr, ich vymenoval 27.
Pápež nasledoval líniu svojich predchodcov, takže všetci vymenovaní preláti boli Európania, pričom jasnú prevahu mali Taliani, ktorých bolo 32. Kým na prvom konzistóriu boli všetci vymenovaní talianskeho pôvodu, na druhom konzistóriu udelil kardinálsky klobúk viacerým európskym národom: 2 Belgičanom, 2 Španielom, 2 Poliakom, 1 Portugalcovi, 1 Rakúšanovi, 1 Uhrovi, 1 Francúzovi a 1 Nemcovi.
Inocent XI. vymenoval ako najmladšieho člena kardinálskeho zboru 25-ročného Taliana Francesca Mariu de' Medici, ktorý bol synom toskánskeho veľkovojvodu Ferdinanda II. Medicejského. Tento prelát, podobne ako aj Rinaldo d'Este, syn veľkovojvodu z Modeny, sa kardinálskej hodnosti neskôr vzdal. Najstaršou vymenovanou osobou bol 81-ročný Talian Flaminio Taja. Od roku 1681 bol kardinálom aj Antonio Pignatelli del Rastrello, ktorý sa po Alexandrovi VIII. stal pápežom Inocentom XII.
Na konkláve, ktoré sa konalo v roku 1689 po Inocentovej smrti, sa z tejto generácie kardinálov zúčastnili 26 kardináli. Voľby sa z rôznych príčin nezúčastnili 8 kardináli a 9 kardináli sa jej nedožili.
Z vymenovaných kardinálov pôsobil na Slovensku Komárňan Leopold Karl von Kollonitsch (Kolonič), ktorý bol nitrianskym biskupom do roku 1668 a neskôr ostrihomským arcibiskupom. Je pochovaný v Bratislave. 
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval tento pápež, bol Benedetto kardinál Pamphili. Skonal 22. marca 1730, teda 41 rokov po smrti Inocenta XI. (Aj keď Rinaldo d'Este zomrel v roku 1737, po svojej rezignácii už nebol členom kardinálskeho zboru.)
Muránsko

 
Muránsko () je horské sedlo v pohorí Kozie chrbty. Nachádza sa juhovýchodne od obce Východná.
Polohopis.
Priesmyk leží v západnej polovici Kozích chrbtov, v geomorfologickom podcelku Važecký chrbát. Nachádza sa v hlavnom hrebeni, ktorý vedie od Turkovej () cez Hoškovú () na vrch Slamená (). Sedlo prepája Michalovu dolinu na severe a dolinu Muránsko na juhu a nimi tiež mohutné doliny Bieleho a Čierneho Váhu. Do týchto riek zároveň odteká voda zo sedla a jeho okolia. Oblasť je súčasťou ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry a sedlom prechádza značená turistická trasa.
Sedlo leží na území Žilinského kraja, okresu Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Východná.
Slovensko na Letných olympijských hrách 2024

Slovensko na Letných olympijských hrách 2024 v Paríži reprezentovalo 28 športovcov v 13 športoch. Na otváracom ceremoniáli malo Slovensko dvoch vlajkonosičov Zuzanu Paňkovú a Jakuba Grigara. Na záverečnom ceremoniáli boli vlajkonosičmi atlétka Viktória Forster a zápasník Tajmuraz Salkazanov.
Športovci.
Zoznam slovenských súťažiacich v jednotlivých športoch na Olympijských hrách.
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom X.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Klementom X.
Menovacia politika.
Pápež Klement X. vymenoval počas svojho pontifikátu (16701676) v šiestich konzistóriách 20 kardinálov, z toho 4 boli menovaní "in pectore". Hlava Cirkvi menovala nových kardinálov zhruba v pol až ročných intervaloch s výnimkou posledného, ktoré sa konalo skoro po dvoch rokoch. Z tohto dôvodu bolo menovaných len zopár prelátov, najviac (6) ich Klement X. ohlásil na poslednom konzistóriu v roku 1675.
Všetci vymenovaní hodnostári boli Európania, pričom 15 Taliani tvorili až 3/4 vymenovaných. Kardinálske galero získali aj 2 Francúzi, 1 Nemec, 1 Rakúšan a 1 Angličan.
Najmladším vymenovaným prelátom sa stal 23-ročný Talian Pietro Francesco kardinál Orsini de Gravina, ktorý sa v roku 1724 stal pápežom Benediktom XIII. Zároveň bol aj posledným žijúcim pôvodným kardinálom z tejto generácie. Zomrel 21. februára 1730, teda 54 rokov po Klementovej smrti. Naopak najstarším vymenovaným hodnostárom bol 68-ročný Talian Alessandro kardinál Crescenzi.
Po smrti Klementa X. v roku 1676 sa na konkláve zúčastnilo z tejto generácie 19 kardinálov a jeden bol v tom čase po smrti.
Futbal na Letných olympijských hrách 2024

Futbalový turnaj na Letných olympijských hrách 2024 sa konal od 24. júla do 10. augusta 2024 vo Francúzsku. Žrebovanie sa uskutočnilo v Paríži 20. marca 2024.
Okrem olympijského hostiteľského mesta Paríž sa zápasy hrali aj v Bordeaux, Décines-Charpieu (pri Lyone), Marseille, Nantes, Nice a Saint-Étienne.
Súťažilo sa na dvoch podujatiach: mužskom a ženskom turnaji. Asociácie pridružené k FIFA sa zúčastnili na kvalifikačných turnajoch, aby si vybojovali miestenky na olympijské hry. Za mužské tímy môžu hrať len hráči do 23 rokov (narodení 1. januára 2001 alebo neskôr), avšak povolený je maximálny počet troch starších hráčov, zatiaľ čo ženské tímy nemajú žiadne vekové obmedzenia.
 bola obhajcom titulu medzi ženami, zatiaľ čo bola dvojnásobným obhajcom titulu medzi mužmi, ale nekvalifikovala sa.
Miesta.
Celkovo sa olympijské futbalové turnaje konali na siedmich miestach, čo bolo potvrdené 17. decembra 2020.
Ženský turnaj.
Skupinová fáza.
Skupina A.
Poznámka: Kanade bolo odpočítaných 6 bodov.
Panenská veža

Panenská veža () je historická veža, ktorá sa nachádza na malom ostrove pri južnom vstupe do Bosporu, od ázijského pobrežia neďaleko Istanbulu v Turecku. Využitie tejto historickej stavby bolo od obranného hradu až po maják a rádiostanicu. V roku 1967 bola veža obnovená a pribudol k nej výťah. Súčasná výška veže je 63 metrov.
História.
Postavil ju z dreva byzantský cisár Alexios I. v roku 1110, aby obmedzil vstup do Bosporu železnou reťazou natiahnutou medzi samotnou vežou a ďalšou vežou umiestnenou na pláži v štvrti Manganae v Konštantínopole.
Počas obliehania Konštantínopolu v roku 1453, ktoré viedlo k dobytiu mesta, vežu obsadila byzantská posádka pod velením Benátčana Gabriela Trevisana. Pevnosť odolala niektorým osmanským útokom, ktorým bola po dobytí mesta odovzdaná.
Potom bol predmetom početných rekonštrukcií Osmanmi, až kým ho v roku 1763 nepostavili z kameňa. Nazýva sa Panenská veža, pretože je mylne spájaná s mýtom o smrti osemnásť ročnej princeznej, ktorá umrela po uštipnutí hadom.
Architektúra.
Vďaka rozsiahlej histórii zmenám a obnovy veže sa na jej podlažiach odráža veľké množstvo štýlov. Prvé tri poschodia napríklad odrážajú charakteristiky janovskej architektúry, zatiaľ čo ostatné predstavujú charakteristický osmanský štýl.
Využitie.
V súčasnosti dve najvyššie poschodia slúžia ako reštaurácia a kaviareň s folklórnymi predstaveniami. Cez deň je otvorená pre návštevníkov s panoramatickým výhľadom na región.
Jeden svet nestačí.
Veža sa objavila v závere filmu o Jamesovi Bondovi , kde slúžila ako úkryt Bondovej oponentke Elektre Kingovej (Sophie Marceau). Niektoré interiérové zábery miesta však vznikli v Pinewood Studios v Londýne.
Okrem bondovky z roku 1999 bola viditeľná veža aj v druhom filme série z roku 1963 "" s Connerym v roli Bonda.
Rebeli na strednej

Rebeli na strednej ("Camaleones") je mexická mládežnícka telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v rokoch 2009 – 2010. Hlavné úlohy stvárnili herci Belinda Peregrín a Alfonso Herrera. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Doma prvýkrát od 15. februára 2011 do 22. augusta 2011 a druhýkrát od 20. januára 2014 do 25. júla 2014.
Pekné jahňatá

The Pretty Baa-Lambs alebo Pretty Baa-Lambs po slovensky Pekné jahňatá je maľba olejom na paneli vykonaná v roku 1851 anglickým preraffaelstickým umelcom Fordom Madoxom Brownom a je súčasťou zbierky Birmingham Museum and Art Gallery.
Dielo namaľované v plenéri v jasnom slnku zobrazuje umelcovu modelku a milenku Emmu Hillovú a ich dcérku Catherine Madox Brownovú, oblečenú v šatách z 18. storočia, ako kŕmia trávou skupinu jahniat. Vzadu rodinná pestúnka na kolenách ťahá ďalšiu trávu.
Obraz je jednoduchým znázornením rodinného života v tom, čo bol prvým pokusom Forda Madoxa Browna maľovať vonku, v tom čase to bol nový koncept s použitím obmedzeného počtu farieb, zelenej, modrej a bielej s niekoľkými červenými odleskami. Postavy boli namaľované v záhrade ich domu Stockwell v južnom Londýne, jahňatá denne poskytoval miestny farmár a neskôr sa pridala scenéria Clapham Common.
Samotný umelec bol trochu podráždený, keď sa ho opýtali, aké je mravné ponaučenie obrazu, ak ide napríklad o zobrazenie Madony s dieťaťom. Vo svojich katalógových poznámkach k prvej verejnej výstave v roku 1852 uviedol, že obrázok nemá žiadny skrytý význam, je to jednoducho „dáma, bábätko, dve jahňatá, slúžka a tráva“.
Menšia replika diela sa nachádza v zbierke Ashmolean Museum v Oxforde.
Teresa (telenovela)

Teresa ("Teresa") je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v rokoch 2010 – 2011. Hlavné úlohy stvárnili herci Angelique Boyer, Aarón Díaz, Sebastián Rulli a Cynthia Klitbo. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Doma prvýkrát od 22. apríla 2013 do 30. septembra 2013 a druhýkrát od 27. júla 2015 do 9. novembra 2015.
Telenovela je adaptáciou rovnomennej mexickej telenovely z roku 1959.
Zoznam filmových článkov/0

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
00.
007 Elements
Zoznam architektonických článkov/0

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
00.
007 Elements
Neot

Svätý Neot (* ?† 870) bol anglický svätec a mních žijúci v 9. storočí v Cornwalle. Správy o jeho živote sa zachovali v diele "Life of King Alfred" waleského mnícha Assera žijúceho v Anglicku na prelome 9. a 10. storočia.
V mladosti sa stal pravdepodobne vojakom, neskôr z vojenských služieb odišiel a rozhodol sa vstúpiť do kláštora. Najprv slúžil ako kostolník v Glastonburskom opátstve, ale neskôr žil v Cornwalle, najprv sám, neskôr s rastúcou skupinou ďalších mníchov neďaleko Bodmin Moor, kde sa venoval starostlivosti o chudobných v okolí.
Jeho ostatky boli zachované ako sväté relikvie v cornwallskej obci, ktorá niesla jeho meno. Neskôr boli umiestnené v kláštore, ktorý bol pomenovaný na jeho počesť v jeho mene a pozostatky sa stali prioritou tohto kláštora. Nakoniec sa stratili počas vlády Henricha VIII. Tudora počas rušenia anglických kláštorov. Sviatok má 31. júla (oslavuje sa poslednú nedeľu v júli). Je patrónom rýb.
Dnes je po ňom pomenovaná dedina v Cornwalle a mesto v grófstve Cambridgeshire. Existuje mnoho kostolov zasvätených svätému Neotovi.
Tabličky

 
Tabličky () je názov horského sedla v pohorí Kozie chrbty. Nachádza sa severne od obce Vikartovce.
Polohopis.
Priesmyk leží vo východnej polovici Kozích chrbtov, v geomorfologickom podcelku Dúbrava. Nachádza sa v hlavnom hrebeni, medzi Čiernou () a Kozím kameňom (), v najvyššej časti pohoria. Sedlo tvorí prechod medzi Lopušnou dolinou na severe a južne situovanou Vikartovskou priekopou v Hornádskej kotline. Oblasť patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu odvádza potok Lopušná a jej prítoky. V sedle sa križujú turistické trasy.
Sedlo leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie obcí Šuňava, Spišská Teplica a Lučivná.
Slovenská cheerleading únia

Slovenská cheerleading únia (SCU) je športová organizácia, ktorá na území Slovenska zastrešuje šport cheerleading. Má právnu formu občianskeho združenia. Slovenská cheerleading únia na území Slovenska plní aj úlohy národného športového zväzu. Únia je členom medzinárodnej športovej organizácie European Cheer Union a International Cheer Union. Slovenská cheerleading únia ako občianske združenie vznikla v roku 2021, národným športovým zväzom sa stala 26. septembra 2023.
Od roku 2021 je cheerleading športom uznaným aj Medzinárodným olympijským výborom s ambíciou byť súčasťou letných Olympijských hier.
Kolektívni členovia SCU - cheerleading oddiely.
Slovenská cheerleading únia má individuálnych členov, ktorých je aktuálne viac ako 500. Tí sú združení v týchto oddieloch:
Úspechy SCU na medzinárodnej scéne.
2023.
V roku 2023 Slovensko malo na Majstrovstvách Európy ICE/ECU v cheerleadingu historicky prvý reprezentačný team. Európsky šampionát sa konal v dňoch 30. jún2. júl 2023 v Taliansku, v meste Verona. Slovensko na Majstrovstvách Európy ICE/ECU 2023 v cheerleadingu reprezentoval team F.R.E.S.H. Golden Rabbits, ktorý v kategórii Team Youth Coed Median Level 3 získal 5. miesto. Trénerkou teamu bola Zuzana Niščáková, asistovali jej Daniela Korečková, Lucia Michalovičová, Sofia Riabtseva a Linda Urdová.
2024.
Aktuálne najväčším športovým úspechom NŠZ SCU je 1. miesto Slovak Cheer Team-u na Majstrovstvách Európy ICU/ECU 2024 v športovom cheerleadingu, ktoré sa uskutočnili v dňoch 28.30. júna 2024 v nórskom Oslofjord Convention Centre. Na šampionáte súťažilo 195 tímov z 23 krajín Európy. Celkovo sa súťaže zúčastnilo 3 361 športovcov. Dvadsaťdeväť členný Slovak Cheer Team získal zlato v kategórii Team Youth Coed Median Level 3 pod vedením trénerskej dvojice Karin Černá a Anastasia Maksimova. O historicky prvom úspechu Slovak Cheer Team-u na Majstrovstvách Európy ICU/ECU 2024 v športovom cheerleadingu natočil Michal Prištin takmer 28 minút dlhý dokumentárny film, ktorý má názov "First &amp; Bold - Slovak Cheer Team 2024". Premiéru mal tento dokument 27. júla 2024, dostupný je aj na Youtube kanáli SCU.
Diaľnica A1 (Švajčiarsko)

Diaľnica A1 (, ) je diaľnica vo Švajčiarsku. Sleduje hlavnú východo-západnú os Švajčiarska, od St. Margrethen v severovýchodnom švajčiarskom kantóne St. Gallen až po Ženevu v juhozápadnom Švajčiarsku. Diaľnica má dĺžku 383 km. Okrem hlavného ťahu diaľnice má niekoľko vetiev, ktoré sú rôzne očíslované A1a, A1h, A1l a A1.1. Bola otvorená pri príležitosti Švajčiarskej národnej výstavy v roku 1964.
Po výstavbe tretej rúry Bareggského tunela sa dopravné zápchy v tejto oblasti zmenšili, ale Gubristský tunel zostáva so starou kapacitou ako nový bod hustej dopravy. Diaľnica A1 je prepojená rolovacou dráhou v hangári 5 s letiskom Leteckej základne v Payerne a môže sa v prípade potreby použiť ako pristávacia dráha na vzlet a pristátie. Od výstavby diaľnice však táto možnosť nebola nikdy využitá.
Cheerleading

Cheerleading je šport, ktorý pôvodne vznikol ako skupinové povzbudzovanie s komplexnou choreografiou.
V cheerleadingu sa používajú rôzne prvky: pohyby rúk, skoky, kopy, akrobacia, výkriky, kaskadérske kúsky a pyramídy, kde je dôležitá tanečná, gymnastická alebo iná pohybová príprava. Cheerleadingu sa môžu venovať deti od útleho veku a súťažne od šiestich rokov.
Od roku 2021 je cheerleading športom uznaným aj Medzinárodným olympijským výborom s ambíciou byť súčasťou letných Olympijských hier.
Slovenská cheerleading únia je športová organizácia, ktorá na území Slovenska zastrešuje šport cheerleading. Má právnu formu občianskeho združenia. Slovenská cheerleading únia na území Slovenska plní aj úlohy národného športového zväzu. Únia je členom medzinárodnej športovej organizácie European Cheer Union a International Cheer Union. Slovenská cheerleading únia ako občianske združenie vznikla 18. októbra 2021, národným športovým zväzom sa stala 26. septembra 2023.
Irvin Yalom

Irvin David Yalom, MD (* 13. jún 1931, Washington, D. C.) je americký psychiater, autor a vysokoškolský profesor. Je známy svojim existencialistickým prístupom.
Životopis.
V roku 1952 získal BA na George Washington University a v roku 1956 získal MD na Boston University. V roku 1970 napísal "The Theory and Practice of Group Psychotherapy" čím sa stal významnou postavou psychoterapie.
Na Stanford University začal učiť v roku 1964. V roku 1973 sa stal profesorom. Od roku 1994 je emeritným profesorom oddelenia Psychiatry and Behavioral Sciences na Stanford University. Jeho manželkou bola 65 rokov Marilyn Yalom. Má 4 deti.
V roku 1974 získal Strecker Award od University of Pennsylvania.
Dielo.
Medzi jeho diela patria:
Ignacy Koschembahr-Łyskowski

Prof. Ignacy Koschembahr-Łyskowski (* 3. február 1864, Żelichowo, Prusko † 10. január 1945, Milanówek, okupované Poľsko) bol poľský právnik: právny romanista a civilista, univerzitný profesor, rektor Varšavskej univerzity v rokoch 1923 až 1924, podpredseda Legislatívnej komisie Druhej poľskej republiky.
Životopis.
Koschembahr sa narodil v roku 1864 v Pomoransku, strednú školu vyštudoval v Chojnici. V rokoch 1884 až 1888 študoval v Berlíne na Humboldt-Universität u Alfreda Perniceho a habilitoval sa vo Vroclave s dielom "Die Theorie der Exceptionen nach klassischem römischen Recht" (1893). V rokoch 1895 až 1900 bol profesorom rímskeho práva vo Fribourgu vo Švajčiarsku, v rokoch 19001915 vo Ľvove a následne v rokoch 19151935 vo Varšave. Na znovuzrodenej Varšavskej univerzity patril k najaktívnejším zakladateľom. Bol predsedom komisie, ktorá vypracovala štatút univerzity a v roku 1923 bol zvolený za rektora univerzity.
V novovzniknutom Poľsku sa Koschembahr čoraz viac venoval občianskemu právu. V roku 1919 sa stal členom a v roku 1927 podpredsedom Legislatívnej komisie Poľskej republiky, ktorej úlohou bolo zjednotiť právo po období pluralizmu. V rámci komisie Koschembahr napísal návrh všeobecnej časti poľského občianskeho zákonníka. V roku 1935, po odchode do dôchodku, získal titul čestného profesora na Varšavskej univerzite. Okupáciu strávil v Milanówku pri Varšave, kde zomrel týždeň pred vstupom sovietskej armády (1945).
Dávid Ivan

Dávid Ivan môže byť:
Dávid Ivan (lukostrelec)

Dávid Ivan (* 26. január 2000, Poprad) je slovenský lukostrelec. Zúčastnil sa Letných paralympijských hier 2020 v Tokiu a Letných paralympijských hier 2024 v Paríži.
Športová činnosť.
Paralukostreľbe sa venuje od svojich 14 rokov. Pôvodne sa chcel venovať hokeju, ale pre nedovyvinutú kosť v nohe nemohol korčuľovať. Nemohol robiť ani hokejbal. Svoj prvý medzinárodný turnaj absolvoval v roku 2017. V roku 2018 súťažil prvýkrát s hendikepovanými športovcami. Na Majstrovstvách Európy 2024 v Ríme získal striebro.
Karina Petrikovičová

Karina Petrikovičová (* 22. september 1993, Piešťany) je slovenská plavkyňa. Zúčastnila sa Letných paralympijských hier 2008 v Pekingu, Letných paralympijských hier 2012 v Londýne, Letných paralympijských hier 2016 v Rio de Janeiro a Letných paralympijských hier 2024 v Paríži.
Športová činnosť.
V apríli 2024 získala bronzovú medailu na Majstrovstvách Európy v pretekoch na 100 m prsia.
Denner

Denner AG je diskontný reťazec supermarketov vo Švajčiarsku. Je to tretí najväčší reťazec supermarketov vo Švajčiarsku po Migros a Coop s podielom na trhu 11,4 %. Od roku 2007 ho vlastní federácia Migros-Genossenschafts-Bund.
Od roku 2022 má Denner 860 obchodov (591 vlastných obchodov a 269 prevádzkovaných ako franšíza s názvom "Denner Partner") a príjmy vo výške 3,7 miliardy CHF. Denner je druhým najväčším predajcom vína vo Švajčiarsku.
História.
Začiatok sa datuje do roku 1860 a neskôr spoločnosť rozvinul Karl Schweri. Neskôr sa v roku 1967 v Zürichu stal prvým švajčiarskym diskontom. V roku 1973 spoločnosť prelomila tabakový kartel v krajine. V roku 2004 predaj jej 580 predajní prekročil 1,8 miliardy CHF.
V roku 2005 spoločnosť Denner získala svoj konkurenčný diskontný reťazec Pick Pay.
V januári 2007 bolo oznámené, že Migros kúpil väčšinový podiel v Denner. Po vstupe svetovo známych predajcov Aldi a Lidl (2004 a 2009) na švajčiarsky trh Denner úspešne obhájil svoju vedúcu úlohu v kategórii diskontov.
„Jeden za všetkých“ ("Einer für Alle") je tvrdenie spoločnosti, ktorá sa označuje ako „Maloobchodný Robin Hood“, ktorý bojuje za lacnejšie ceny pre zákazníkov.
Popredný švajčiarsky diskont Denner mal ku koncu roka 2016 510 vlastných diskontných pobočiek vo všetkých štyroch jazykových regiónoch Švajčiarska a v Lichtenštajnskom kniežatstve, ako aj nezávislých predajcov, ktorých zásobuje spoločnosť Denner a pôsobia pod názvom Denner Satellit a “Denner Partner“ (279 pobočiek). 20 lokalít je prevádzkovaných aj vo franšízovom modeli ako Denner Express alebo Denner partners. Na konci roka 2017 mal Denner 811 predajných miest. S viac ako 300 vínami vo svojom sortimente je Denner druhým najväčším predajcom vína vo Švajčiarsku po Coop. Ku koncu roka 2018 Denner zamestnával celkovo 5 075 ľudí a 105 učňov. Čisté tržby v roku 2016 boli 2,97 miliardy švajčiarskych frankov a bolo zaregistrovaných 138,3 milióna nákupov. Ku koncu roka 2018 mal Denner 817 pobočiek.
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom IX.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Klementom IX.
Menovacia politika.
Pápež Klement IX. vymenoval počas svojho pontifikátu (16671669) 12 kardinálov v troch konzistóriách. Jedného kardinála ohlásil "in pectore." Najviac prelátov povýšil na poslednom konzistóriu.
Všetci vymenovaní boli Európania. Kardinálske galero získali 10 Taliani, 1 Francúz a 1 Španiel. Hlava Cirkvi vymenovala za kardinála aj svojho synovca Giacomo kardinála Rospigliosiho či Leopolda kardinála de' Medici, ktorý bol bratom Ferdinanda II. Medicejského. Najmladším vymenovaným prelátom sa stal 18-ročný Talian Sigismondo kardinál Chigi, najstarším bol 79-ročný Talian Emilio Bonaventura kardinál Altieri, ktorý sa po Klementovej smrti stal jeho nástupcom ako Klement X.
Všetci kardináli vymenovaní Klementom IX. sa po jeho skone v roku 1669 zúčastnili na konkláve. Posledným žijúcim kardinálom, ktorého tento pápež vymenoval, bol Nicolò kardinál Acciaioli. Skonal 23. februára 1719, teda skoro 50 rokov po Klementovej smrti.
Poľana (sedlo)

 
Poľana () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa južne od obce Hubová.
Polohopis.
Priesmyk leží v severnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Nachádza sa na severnom konci liptovskej vetvy hlavného hrebeňa, ktorého západné rameno vybieha z masívu Chabzdovej () a pokračuje na Kútnikov kopec (). Juhovýchodné svahy tvorí úbočie vrchu Kýčera (), severozápadné nevýrazné pahorky hrebeňa. Sedlo tvorí prechod medzi Hubovskou dolinou na severe a dolinou Baranová na juhu. Oblasť patrí do povodia rieky Váh, kde vodu odvádza Lánový potok zo severných a Veľký Kračkov z juhozápadných častí. Sedlom prechádza značený turistický i náučný chodník.
Sedlo leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obce Hubová.
Miguel Ángel Ayuso Guixot

Mons. Miguel Ángel Ayuso Guixot, MCCI (* 17. jún 1952, Sevilla, Španielsko† 25. november 2024, Rím, Taliansko) bol španielsky rímskokatolícky kňaz, biskup, kardinál a predseda Dikastéria pre medzináboženský dialóg a prefekt Komisie pre náboženské vzťahy s moslimami.
Život.
Narodil sa 17. júna 1952 v španielskom meste Seville. Dňa 2. mája 1980 zložil večné sľuby u Misionárov komboniánov Srdca Ježišovho. Rovnakého roku 20. septembra bol vysvätený na kňaza a začal pôsobiť ako misijný kňaz v Egypte a Sudáne, a to až do roku 2002.
Na Pápežskom inštitúte arabistických štúdií a islamológie získal roku 1982 licenciát a na Univerzite v Granade získal doktorát z dogmatickej teológie (2000). V roku 1989 začal pôsobiť ako profesor islamológie v Chartúme a neskôr v Káhire. Potom odišiel na Pápežský inštitút arabistických štúdií a islamológie, kde v rokoch 20062012 pôsobil ako predseda tohto inštitútu. Dňa 30. júna 2012 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za sekretára Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg a viceprefekta Komisie pre náboženské vzťahy s moslimami.
Biskup.
Dňa 29. januára 2016 ho pápež František ustanovil titulárnym biskupom z Luperciany. Biskupské svätenie prijal 19. marca rovnakého roku z rúk pápeža Františka a spolusvätiteľmi boli kardinál Fernando Filoni a arcibiskup Giovanni Angelo Becciu.
Dňa 25. mája 2019 bol vymenovaný za predsedu Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg a prefektom Komisie pre náboženské vzťahy s moslimami.
Hovorí po španielsky, arabsky, anglicky, francúzsky a taliansky.
Kardinál.
Dňa 5. októbra 2019 ho pápež František vymenoval za kardinála-diakona s titulárnym kostolom San Girolamo della Carità.
Zomrel 25. novembra 2024 vo veku 72 rokov.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1979

Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1979 boli dvanáste juniorské majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji. Majstrami Európy sa po druhýkrát stali hokejisti Česko-Slovenska.
Skupina A.
Turnaj Skupiny A sa hral od 31. marca do 6. apríla 1979 v poľských mestách Tychy a Katovice.
Prvé kolo.
Legenda:
Skupina B.
Turnaj Skupiny B sa hral od 4. do 8. marca 1979 v rumunskom meste Miercurea Ciuc.
Skupina C.
Turnaj Skupiny C sa hral od 1. do 6. marca 1979 v bulharskom hlavnom meste Sofia.
Zoznam kardinálov vymenovaných Alexandrom VII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Alexandrom VII.
Menovacia politika.
Pápež Alexander VII. vymenoval počas svojho pontifikátu (16551667) 38 kardinálov v šiestich konzistóriách. Hlava Cirkvi z nich vymenoval 16 "in pectore." Pápež kreoval kardinálov v nepravidelných intervaloch, pričom najviac ich vymenoval počas konzistória v roku 1664 (12 prelátov) a 1657 (10 prelátov).
Všetci vymenovaní kardináli boli Európania. Absolútnu väčšinu (33 prelátov) tvorili Taliani. Pápež vymenoval aj 2 Španielov, 1 Francúza, 1 Nemca a 1 Rakúšana. Najmladší vymenovaný kardinál bol 25-ročný Talian Flavio Chigi, ktorý bol zároveň pápežovým synovcom. Naopak najstarším kardinálom sa stal 75-ročný Talian Francesco Paolucci.
Po Alexandrovej smrti sa na konkláve v roku 1667 zúčastnilo z tejto generácie kardinálov 28 prelátov. Šiesti sa nemohli zúčastniť na voľbe z rôznych príčin a štyria boli po smrti. Za novú hlavu Cirkvi bol spomedzi týchto kardinálov vybraný Giulio kardinál Rospigliosi, ktorý sa stal pápežom Klementom IX.
Posledným žijúcim kardinálom vymenovaným Alexandrom VII. bol Giovanni kardinál Delfino. Skonal 19. júna 1699, čím prežil pápeža o 32 rokov. Spomedzi vymenovaných členov kardinálskeho kolégia bol Gregorio Giovanni Gasparo kardinál Barbarigo od roku 1771 uctievaný ako blahoslavený a od roku 1960 je vzývaný ako svätý.
Svätá Irena

Svätá Irena alebo (najmä v pravosláví) svätá Irina môže byť:
Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom X.

Toto je zoznam vymenovaných kardinálov Inocentom X.
Menovacia politika.
Pápež Inocent X. vymenoval počas svojho pontifikátu (16441655) 40 kardinálov v 8 konzistóriách, ktoré sa konali zhruba v ročných intervaloch. Piatich kardinálov vymenovala hlava Cirkvi "in pectore".
Všetci vymenovaní boli Európania, pričom 34 bolo Talianov. Nasledovali 2 Francúzi, 2 Španieli, 1 Poliak a 1 Nemec.
Kardinálske galero nosil tiež Giancarlo de'Medici, brat toskánskeho veľkovojvodu Ferdinanda II. Medicejského. Pápež vymenoval za kardinála (ktorý bol zároveň aj najmladším) aj svojho 22-ročného synovca Camilla Francesco Maria Pamphiljho, ktorý sa však neskôr tejto hodnosti vzdal kvôli svadbe s Olimpiou Aldobrandini. Po dvoch rokoch od vymenovania sa kardinálskej hodnosti vzdal aj Jan Kazimierz Waza, ktorý v júli 1648 nastúpil na poľský trón po svojom bratovi. Najstarším vymenovaným kardinálom bol 66-ročný Domingo Pimentel Zúñiga.
Po pápežovej smrti sa na konkláve v roku 1655 zúčastnilo 32 kardinálov. Dvaja predtým vymenovaní už neboli v tom čase kardinálmi a šiesti boli po smrti. V tejto generácii kardinálov sa nachádzali aj traja budúci pápeži: Inocentovým priamym nástupcom sa stal Fabio Chigi, ktorý sa stal pápežom Alexandrom VII.; neskôr sa Benedetto Odescalchi stal pápežom Inocentom XI. a po ňom zasadol na svätopeterský stolec Pietro Ottoboni ako pápež Alexander VIII. Pápež Inocent XI. je od roku 1956 uctievaný ako blahoslavený.
Posledným žijúcim kardinálom bol Carlo Barberini, ktorý skonal 2. októbra 1704, teda 49 rokov po Inocentovej smrti.