burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Theater an der Wien

Theater an der Wien je divadlo, ktoré sa nachádza vo Viedni na ulici Linke Wienzeile v mestskom obvode (Stadtbezirk) Mariahilf. Prívlastok „an der Wien“ v názve divadla znamená „pri rieke Wien“ (zaužívaný preklad: Divadlo nad Viedenkou).Táto riečka v súčasnosti tečie pri budove divadla v podzemí a je prekrytá dlažbou.
Dejiny.
Emmanuel Schikaneder, známy ako Mozartov libretista (napísal libreto opery "Čarovná flauta"), dostal v roku 1786 licenciu od Rakúskej vlády na stavbu divadla. Stavať sa začalo v roku 1789 a budova bola dokončená v roku 1801 v Empírovom stavebnom slohu. Oficiálne otvorenie sa konalo 13. júna predstavením opery "Alexander" od "Alexandra Teybera". V divadle sa konali mnohé svetové premiéry. Z opier to bol napr. "Fidelio" od Beethovena. Koncom 19. a začiatkom 20. storočia sa divadlo stalo najvýznamnejším centrom Viedenskej operety, svetovú premiéru tu mala väčšina diel známych skladateľov.
Počas toho slávneho obdobia sa v divadle vystriedali viacerí riaditelia, ktorí svojou činnosťou výrazne prispeli ku sláve Viedenských operiet. Pri zrode viedenskej operety stáli Franz a Alois Pokorný, ktorí angažovali Suppého a uviedli niektoré z jeho prvých diel. V tomto čase v divadle ako huslista pôsobil bardejovský rodák Béla Kéler. Nástupca "Pokorných" Friedrich Stramper, pritiahol do Viedne Girardiho ktorý obohatil operety svojou hereckou genialitou, na druhej strane však vyhodil z divadla Karla Millöckera. Pri prvých úspechoch Millöckerových a Straussových operiet stáli Maximilián Steiner a jeho syn Franz a počas ich vrcholného obdobia koncom 19. storočia bol riaditeľom v Theater an der Wien veľký divadelný talent ale aj dobrodruh Franz von Jauner. Počas tvz. „strieborného obdobia“ viedenskej operety stál na čele divadla William Karczag, ktorý uviedol mnohé Lehárove operety. Jeho maďarský pôvod mu veľmi pomohol aj vo vyhľadávaní nových talentovaných skladateľov (na čele s Emmerichom Kálmánom), ktorí sa v tom čase vynorili v Budapešti.
Po 2. svetovej vojne sa budova divadla stala náhradnou scénou zbombardovanej Viedenskej štátnej opery. V roku 1955 bola uzavretá a začiatkom 60. rokov jej hrozilo prebudovanie na garáže. Našťastie k tomu nedošlo a v roku 1962 bolo divadlo znovu otvorené ako hudobné divadlo. Donedávna tvorili ťažisko repertoáru veľké muzikálové produkcie (premiéru tu mal najúspešnejší muzikál z nemecky hovoriacich krajín Elisabeth), v rámci festivalov Wiener Festwochen a Klangbogen boli uvádzané aj opery a operety. Od roku 2006 sa divadlo prezentuje opäť ako operné - stagionového typu. Jubilejný mozartovský 2006 bol programovo venovaný odkazu tohto skladateľa.
Auguste Rodin

Auguste Rodin, celým menom François-Auguste-René Rodin (* 12. november 1840, Paríž, Francúzsko – † 17. november 1917, Meudon) bol francúzsky sochár, jeden z najväčších sochárov 19. storočia. Vychádzal zo štúdia antiky, gotiky, renesancie a orientálneho umenia. Za základ svojej umeleckej činnosti pokladal prírodu. Z nej stále vychádzal a zostával jej verný až do smrti. Ľudské telo bolo pre neho najvhodnejším prostriedkom, ktorým možno vyjadriť každý vnútorný duševný stav. Ním začína éra moderného sochárstva.
Životopis.
Pochádzal z konzervatívnej úradníckej rodiny. Jeho otec pracoval ako policajný úradník. Ako 13 ročný sa stal žiakom "École Spéciale de Dessin et de Mathématiques". V nasledujúcom roku prechádza do "École des Arts décoratifs", kde zostal až do r.1862. Stále sa však márne pokúšal o prijatie na "École des Beaux Arts".
V r. 1862, keď mu zomrela sestra, ocitá sa v životnej kríze a vstupuje do rádu „"Pères du Saint-Sacrement"“.
O dva roky neskôr sa stáva žiakom Alberta-Ernesta Carrier-Belleusea. V r.1870 s ním odchádza do Bruselu, ale po umeleckých sporoch sa s ním ešte v tom roku rozišiel. Od toho času dostáva prvé objednávky a začína byť uznávaným umelcom. 
V rokoch 1875 – 1876 podnikol študijnú cestu do Talianska za „Michelangelovým tajomstvom“. Po jeho rozlúštení (1877) sa vracia naspäť do Paríža. Tu študuje francúzske gotické katedrály.
Uzaviera zmluvu, na roky 1879 – 1882, s porcelánkou v Sévres. 
V r.1883 sa zoznamuje s Camille Claudelovou. Ona sa stáva najskôr jeho žiačkou, neskôr jeho milenkou.
Popri iných rozličných prácach bol Rodin v r. 1889 poverený vytvoriť pre Parížsky panteón postavu Victora Huga. Rozhodol sa, že ho zobrazí nahého, obklopeného múzami. Prirodzene, že to vyvolalo škandál a socha zostala nedokončená.
V r.1894 sa Rodin usadil v Meudone a zhromaždil tam okolo seba okruh mladých spisovateľov a umelcov. Na Svetovej výstave v Paríži v r. 1900 vystavuje v pavilóne Rodin 171 svojich prác.
V rokoch 1905 – 1906 pôsobil ako jeho tajomník Rainer Maria Rilke.
V hoteli Biron v r. 1907 zriaďuje Rodin ďalší ateliér (dnes jeho múzeum).
Vo veku 77 rokov si vzal za manželku vo februári 1917 Rose Beuretovú, ktorá zomrela o dva týždne neskôr.
Petabajt

Petabajt (skratka "PB", ) je jedna z jednotiek kapacity pamäťových médií.
Definícia.
1 petabajt = 1015 bajtov.
V minulosti bola jednotka petabajt používaná vo význame 250 bajtov (1024 terabajtov). V súčasnosti sa ale presadzuje trend používania jednotky "PiB" (pebibajt) pre 1 024 TiB, aby mohla predpona "peta" (PB) zostať chápaná ako 1 000 terabajtov.
Meudon

Meudon je francúzske mesto v juhozápadnej časti metropolitnej oblasti Paríža v departemente Hauts-de-Seine, v regióne Île-de-France. Má asi 44 000 obyvateľov. Od centra Paríža je vzdialené 9,1 km. 
Dobrý prístup po železnici a po rieke Seine urobil od r. 1840 z Meudonu priemyselné centrum. Odvtedy sa tu vyrábajú nepretržite produkty z ocele a armádne výbušniny.
Geografia.
Leží približne 9 kilometrov juhozápadne od Paríža, mesto je postavené na kopci a v údolí rieky Seiny. Meudonský les leží väčšinou smerom na západ od mesta. V severozápadnej časti Meudonu sa nachádza Bellevue („Prekrásna vyhliadka“), odkiaľ je nádherný výhľad na Seinu.
Dejiny.
Podľa archeologických vykopávok bol Meudon osídlený už od neolitu.
Kelti nazývali toto územie Mol-Dum (Pieskové duny) a Rimania polatinčili meno na Moldunum. 
Na Fleurskom kopci sa nachádza ústav pre starých a osamelých založený vojvodkyňou Gallierovou. Budova bola dokončená v r. 1885.
V 16. storočí si kardinál Karol Lotrinský postavil v Meudone nádherné vidiecke sídlo, ktoré zaniklo v r. 1803.
Vedecké ustanovizne.
Pôsobia tu výskumné ustanovizne: "Centre national de la recherche scientifique" (CNRS, Národné centrum pre vedecký výskum) a "L'Office national d'études et de recherches aérospatiales" (ONERA, Národný úrad pre kozmické štúdiá a výskumy), obdoba americkej NASA.
Je tu tiež pobočka Parížskeho observatória, postavená v r. 1877 na zrúcanine hradu Chateau-Neuf vypáleného nemeckým vojskom pri obliehaní Paríža v r.1871.
Toronto Maple Leafs

Toronto Maple Leafs je hokejový klub NHL sídliaci v Toronte, hlavnom meste kanadskej provincie Ontário a najväčšom meste Kanady.
Toronto Maple Leafs hrá v Atlantickej divízii Východnej konferencie. Je víťazom Stanley Cupu v rokoch 1918, 1922, 1932, 1942, 1945, 1947, 1948, 1949, 1951, 1962, 1963, 1964 a 1967. 
V poslednej sezóne 2017/18 získali v základnej časti rekordný počet 105 bodov. V play-off vypadli v prvom kole, keď prehrali 4:3 na zápasy s Boston Bruins.
Súčasný káder.
"Stav k sezóne 2022-23"
Sezóna 2005/06.
V sezóne 2005/06 skončil klub Toronto Maple Leafs na štvrtom mieste v Severovýchodnej divízii Východnej konferencie. Vo Východnej konferencii sa umiestnil na 9. mieste z 15. mužstiev a nepostúpil do play-off.
New Jersey Devils

New Jersey Devils je hokejový klub NHL sídliaci v Newarku v americkom štáte New Jersey, neďaleko New Yorku.
New Jersey Devils hrá v Atlantickej divízii Východnej konferencie. Má za sebou veľmi úspešné desaťročie. Je víťazom Stanley Cupu v rokoch 1995, 2000 a 2003.
História.
Klub vstúpil do NHL v roku 1974 ako klub "Kansas City Scouts". Ako väčšina tímov, ktoré vstúpili v tú dobu do NHL mali aj Scouts negatívnu bilanciu. Ich prvú sezónu získali len 41 bodov. Aj keď boli Scouts lepší ako ich rival Washington Capitals, počas svojej druhej sezóny sa dostali do ekonomickej krízy, bolo predaných iba 2 000 z 8 000 lístkov počas sezóny a klub mal dlhy vo výške 1 milióna USD. Kvôli týmto faktorom, ako aj zlým výsledkom, sa klub presťahoval do Denveru a dostal názov Colorado Rockies.
Kapitáni tímu v histórii.
Nižšie uvedený zoznam neobsahuje kapitánov "Kansas City Scouts" a "Colorado Rockies".
Súčasný káder.
"Stav k sezóne 2022-23"
Karin Olasová

Karin Olasová (* 31. marec 1976, Trenčín) je slovenská moderátorka a herečka a speváčka. 
Absolvovala štátne šesťročné konzervatórium s pedagogickým minimom v Bratislave – odbor herectvo. Ešte počas štúdia účinkovala v divadelnej rozprávke "Princezná zlatovláska" v Divadle A. Bagara v Nitre. Hrala menšie úlohy v divadlách Astorka – Korzo 90´ a v Štúdiu S v Bratislave v predstaveniach Cyrano a Kupec Benátsky. V Prahe účinkovala v muzikáli Dracula. Na Novej scéne účinkovala v predstavení Ples v "Hoteli Savoy" a v "Krysař". Neskôr si zahrala v muzikáli "Pomáda" a v muzikáloch "Mníšky" a "Mníšky II Milionárky". Na Novej scéne hrá Oktáviu v muzikáli "Kleopatra" a taktiež v muzikáli "Donaha". Vystupovala v Slovenskej televízii a v televízii Markíza - kabaret Dereš. V októbri 2004 vyhrala súťaž televízie Joj "Dievča za milión". V TV Joj moderovala reláciu "Zlomené srdcia", ktorá sa vysielala len tri mesiace.
Ramadán

Ramadán (Arabsky: رمضان ) je deviatym mesiacom roka podľa islamského lunárneho kalendára. Podľa tradície v tomto mesiaci boli zjavené prorokovi Mohamedovi prvé verše Koránu – posvätnej knihy Islamu. Saúm – pôst počas ramadánu je jedným z piatich pilierov islamu. Moslim je povinný počas denných hodín zdržať sa akéhokoľvek jedenia, pitia, fajčenia alebo súlože. Pretože islamský lunárny kalendár je o 11 až 12 dní kratší oproti slnečnému roku, je Ramadán pohyblivý voči ročným obdobiam. Presný dátum jeho začiatku súvisí s prvým pozorovaním Mesiaca po nove v danej lokalite.
Presný dátum sa môže v rôznych krajinách odlišovať (asi o jeden deň).
Soňa Müllerová

PhDr. Soňa Müllerová, rod. Behulová (* 21. október 1961, Trenčín) je slovenská moderátorka a televízna hlásateľka. 
V roku 1985 absolvovala štúdium slovenčiny a francúzštiny na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Počas vysokej školy hrávala na experimentálnej scéne pre divadlá malých javiskových foriem "U Rolanda". 
Vstupom do STV v roku 1985 sa stala programovou hlásateľkou. Moderovala desiatky televíznych relácií a kultúrnych podujatí na Slovensku i v Česku. Popri televízii od roku 2000 moderovala aj v Rádiu FM a od roku 2004 na stanici Rádio Slovensko. V rozhlase moderovala dve autorské relácie: víkendový "lifestylový magazín" "Esprit" so spisovateľom Petrom Pišťankom a nočnú reláciu venovanú vzťahom "Krehké vzťahy". V televízii JOJ uvádzala reláciu "Soňa Talkshow". 
V súčasnosti moderuje lifestyle reláciu Dámsky klub na obrazovkách RTVS.
Osobný život.
Jej bývalým manželom je spevák Richard Müller, s ktorým má dve deti, dcéru Emu-Lujzu a syna Filipa.
Ocenenia.
2003: Krištáľové krídlo – cena divákov
Eva Pavlíková

Eva Pavlíková (* 17. september 1960, Košice) je slovenská herečka.
Divadlo začínala hrať v Malom divadelnom štúdiu Košice. Vyštudovala herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Hneď po absolutóriu v roku 1983, nastúpila do hereckého súboru Divadla Andreja Bagara v Nitre. Tu sa prejavila ako výrazná protagonistka najmä v inscenáciách režiséra Jozefa Bednárika.
Hrala v mnohých inscenáciách, napríklad vo Feldekovej hre "Utekajte slečna Nituš!", v Lorcovej "Plánke", alebo v Sprušanského inscenácii Čechovovej klasiky "Tri sestry", kde stvárnila postavu najstaršej sestry – Oľgy.
Svoje spevácke a tanečné schopnosti využila v muzikáloch "Malý obchod hrôzy", "Fidlikant na streche", "Grék Zorba", "Báthoryčka", "Adam Šangala" či "Kabaret". Príležitostne hosťuje v bratislavských muzikáloch, napr. "Pokrvní bratia" a "Donaha!", uvádzaných na Novej scéne. Taktiež účinkovala v muzikáli "Mníšky" v Teatre GEDUR.
V roku 2011 stvárnila životom zničenú matku vo videoklipe ku skladbe „"Mám v p... na lehátku"“ skupiny Horkýže slíže.
Jej mladší brat Peter bol členom českej skupiny Yo Yo Band. Je vydatá, má dcéru Katarínu „Katarziu“ Kubošiovú, ktorá pôsobí ako pesničkárka.
Ocenenia.
2005 – Krištáľové krídlo v kategórii divadlo a audiovizuálne umenie za postavu Vicky v muzikáli Do naha na Novej scéne v réžii Jozefa Bednárika, za postavu Kate v poľskej hre Bezkyslíkovce v réžii Svetozára Sprušanského, za ktorú bola odmenená prémiou Literárneho fondu a za postavu MC Kabaretiéra v muzikáli Kabaret v réžii Jozefa Bednárika
Richard Rybníček

Mgr. Richard Rybníček (* 7. november 1969, Trenčín) je primátor Trenčína, novinár, bývalý riaditeľ TV JOJ a STV.
Richard Rybníček maturoval na strednej ekonomickej škole a vyštudoval televíznu žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Hral na bicie nástroje v kapele Bez ladu a skladu. Pracoval ako vnútropolitický spravodajca ČSTK (neskôr ČTK), denníka SME a agentúry SITA. V roku 1994 absolvoval odbornú stáž v Nemeckom spolkovom sneme v Bonne. V roku 1995 pôsobil ako hovorca primátora Bratislavy. V rokoch 1996 – 1997 študoval ako štipendista Nadácie Konrada Adenauera politické vedy na Univerzite Friedricha Wilhelma v Bonne. 
Riaditeľ televízií.
Predtým ako Richard Rybníček pripravil štart televízie JOJ, bol výkonným riaditeľom Inštitútu pre verejné otázky. Richard Rybníček je tiež spolumajiteľom multimediálnej internetovej televízie Metoo.sk a portálu pozdravdoneba.sk Stál teda na začiatku tejto televízie, kým do nej investovali vtedajší českí majitelia, po necelom roku požiadal o uvoľnenie z funkcie riaditeľa, a túto funkciu prebral Milan Kňažko.
V januári 2003 ho parlament zvolil za ústredného a neskôr generálneho riaditeľa Slovenskej televízie. Dňa 10. júla 2006 sa polroka pred koncom svojho štvorročného funkčného obdobia vzdal funkcie, dôvodom podľa neho bola ponuka od spoločnosti "Febio TV", ale aj to, že splnil všetko, čo si zaumienil vykonať.
Primátor a politik.
Richard Rybníček vyhral komunálne voľby v roku 2010 s náskokom vyše 12 000 hlasov a so ziskom vyše 70 % hlasov sa 21. decembra 2010 stal primátorom. Do volieb kandidoval ako nezávislý.
Dňa 14. októbra 2016 oznámil, že zakladá novú politickú stranu, ktorá sa mala volať TOSKA. Nakoniec ale ku vzniku strany nedošlo.
Vanda Tureková

Vanda Tureková (* 18. júl 1972, Trenčín) je slovenská herečka.
Život.
Študovala na Gymnáziu Ľudovíta Štúra v Trenčíne a neskôr na Vysokej škole múzických umení v Bratislave odbor herectvo. Po svojej prvej divadelnej sezóne, ktorú prežila na doskách SND, odcestovala do Mexika. V rokoch 19971998 sa venovala štúdiu pohybovej techniky Joseho Limona na Národnej škole tanca v Mexiku. Potom pôsobila v Amsterdame a po krátkom pobyte v Bratislave, zase v nemeckom Berlíne. Roky 20012002 strávila v Tokiu, kde sa venovala výskumu japonského umenia so zameraním na butoh divadlo.
Herecká kariéra.
Už v čase štúdia herectva na VŠMU (19901994) hosťovala v rôznych bratislavských divadlách a objavila sa v televíznych inscenáciách a vo filmoch.
Zahrala si napríklad v televíznej rozprávke "Domovníkov syn" (1993), televíznom filme "Na Bukvovom dvore" (1993), aj v televíznom seriáli "Škriatok" (1994).
Hneď po ukončení VŠMU v roku 1994 sa stala internou členkou súboru SND, kde účinkovala v mnohých divadelných inscenáciách (Brian Friel „Tance na sklonku leta“, Peter Karvaš „Vlastenci z mesta Yo“, Carlo Goldoni „Čertice“, Ondrej Šoth „Svetlo v tme“, Gianni Rodani „Jazmínko v krajine klamárov“, Martin Porubjak, Martin Huba „Tančiareň“ atď.)
Neskôr pôsobila vo viacerých divadlách, aj v nezávislých divadelných zoskupeniach. Stvárnila napríklad Adelu v "Dome Bernardy Alby" (Divadlo Astorka Korzo ’90), Martu v "Jarnom prebudení" a Marišku v "Tótovcoch" (Trnavské divadlo), Chris v "Tancoch na sklonku leta", Checcu v "Čerticiach", Vivian Egertonovú vo "Vlastencoch z mesta Yo", Luciu v "Alergii" (SND).
V divadle Aréna hrala postavu Sestry v inscenácii Oľgy Muchinovej „YOU“ v réžii Mariána Amslera, postavu Lisbeth „V hodine rysa“ (P. O. Enquiste) v réžii Ivana Balaďu. Účinkovala aj v predstavení „Zem“ od V. H. Vladimírova, réžia Mária Záchenská.
V Divadle na zábradlí v Prahe hrala v autorskom pohybovom predstavení Ondreja Šotha „Nepotrební“.
V súčasnosti (2024) pravidelne hosťuje v Národnom divadle v Košiciach v multižánrovom divadelnom predstavení Ondreja Šotha a Zuzany Mistríkovej "Milada Horáková", v muzikálovom predstavení hudobného skladateľa Emmerich Kálmán "Vojvodkyňa z Chicaga" a účinkuje v slovenských filmoch a televíznych seriáloch.
Filmové ceny.
Za svoju hereckú prácu získala v roku 1995 „Cenu slovenských spisovateľov“ za Ženský herecký výkon v televíznom filme "Na Bukvovom dvore" v réžii Ondreja Šulaja, cenu „Objav divadelnej sezóny“ na Medzinárodnom divadelnom festivale Divadelná Nitra v roku 2000 a „Cenu Literárneho fondu“ za mimoriadny herecký výkon v divadelnej inscenácii Olgy Muchinovej "You" (2003).
Osobný život.
Má troch synov Samuela, Matúša a Jonáša. Dlhodobo aktívne pôsobí v hnutiach na záchranu ekologických systémov zeme, v združeniach podporujúcich alternatívne školstvo na Slovensku, vo fundraisingu a v rozvoji multitaskingových zručností.
Hrané filmy a televízne filmy.
Televízne seriály "Rodinné prípady", "Ochrancovia", "Tajné životy", "Divoké kone", "Zoo" a iné...
Zuzana Tlučková

Mgr. art. Zuzana Tlučková (* 9. február 1962, Košice) je slovenská divadelná, televízna a dabingová herečka a humoristka.
Život.
V detstve účinkovala v televíznej relácii "Zlatá brána", kde naspievala známu pieseň Bryndza. Počas gymnázia bola členkou Malého divadelného štúdia a účinkovala aj v Zlatej bráne s Jozefom Úradníkom ako Hlúpa Zuza a Hlúpy Jano. 
V roku 1984 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. Od roku 1985 bola členkou činohry Novej scény v Bratislave, pôsobila aj v štúdiu L+S. Od roku 1990 je herečkou v slobodnom povolaní. V roku 1994 získala ocenenie Žena roka za dabing telenovely "Jednoducho Mária".
S bývalým manželom hercom a humoristom Štefanom Skrúcaným (rozviedli sa v roku 2008) má synov Tomáša (* 1988) a Lukáša (* 1993).
Žije v Bratislave v mestskej časti Rača v miestnej časti Krasňany spolu so svojimi synmi a dvoma psami.
Účinkovala v mnohých televíznych inscenáciách a seriáloch. Od roku 2006 účinkovala v úspešnom seriáli "Susedia", v ktorom opäť účinkovala od roku 2018 do roku 2022.
Zoznam konfliktov v Ázii

Toto je zoznam vojenských konfliktov, ktoré sa aspoň sčasti odohrávali na ázijskom kontinente.
Brunej

Brunej (Brunej-Darussalam), dlhý tvar názvu Brunejsko-darussalamský štát, je štát v juhovýchodnej Ázii.
Dejiny.
Bývalý britský protektorát Brunej na severovýchodnom pobreží Bornea získal 1. januára 1984 nezávislosť ako sultanát. Od 14. storočia patril Brunej k východojávskej madžapahitskej ríši a roku 1410 bol islamizovaný. Roku 1521 navštívil Brunej Portugalec Fernão de Magalhães. V 16. storočí sem prišli Španieli a roku 1841 Briti, ktorí v roku 1847 uzavreli so sultánom obchodnú zmluvu a v roku 1888 urobili z Bruneja britský protektorát. V rokoch 1941-45 bolo územie Bruneja obsadené Japonskom. Roku 1959 mu priznalo Spojené kráľovstvo istú vnútornú autonómiu, ktorá bola roku 1971 rozšírená.
Najvyšším predstaviteľom štátu a predsedom vlády tohto, najmä na zemný plyn a ropu bohatého štátu, je sultán Muda Hassan al-Bolkiah, ktorý ma so svojou rodinou v rukách absolútnu moc.
Kamerun

Kamerun, dlhý tvar Kamerunská republika, je prezidentská republika v strednej Afrike. Nachádza sa medzi Nigériou, Čadom, Stredoafrickou republikou, Kongom, Gabonom a Rovníkovou Guineou. Hlavné mesto je Yaoundé.
Obyvateľstvo.
Väčšina obyvateľov hovorí francúzsky, na severe krajiny je anglofónna menšina. Obyvateľstvo Kamerunu tvorí množstvo kmeňov, z ktorých žiadny netvorí viac ako 20% populácie. Z náboženstiev je asi z 50% zastúpené kresťanstvo, nasleduje animizmus (26%) a islam (20%).
Politika.
Hlavný vplyv v štáte má už od roku 1982 prezident "Paul Biya", predsedom vlády je od roku 1996 "Pieter Musonge Mafari". Zákonodarným zborom je "Národné zhromaždenie", ktoré má 180 miest. V krajine pôsobia 4 významnejšie politické strany. Juhozápadná časť Kamerunu sa usiluje o odtrhnutie a pripojenie k Nigérii (čo Nigéria silno podporuje).
Politický vývoj Kamerunu sa na rozdiel od mnohých afrických krajín vyznačuje značnou stabilitou. Prvých 22 rokov (1960 - 1982) stál v jeho čele "Ahmadou Ahidjo", v ktorého vláde sedeli zástupcovia väčšiny významných etnických skupín. Hoci režim v tomto období nebol demokratický (od roku 1966 tu vládla jediná povolená strana), nie je považovaný za príliš represívny a pozitívne je hodnotená najmä jeho stabilita. Po opustení prezidentského postu zo zdravotných dôvodov Ahidja v roku 1982 vystriedal Paul Biya. 
Biya vniesol do politiky značné zmeny a od roku 1985 zaviedol vnútrostranícku konkurenciu vo voľbách, hoci len v rámci jedinej, vládnucej strany. Týmto relatívne demokratickým krokom zámerne oslabil nižšie pozície mocenského rebríčka vzájomnou konkurenciou. Začal ekonomicky a politicky uprednostňovať príslušníkov svojho vlastného etnika Beti/Bulu, čo podnietilo súperenie jednotlivých klanov o možnosť ovládanie štátnych podnikov.
Demokratizačná vlna na prelome 80. a 90. rokov znamenal pre Kamerun množstvo protestov, ktorým však Biyov režim vďaka dostatočnej ekonomickej a politickej sile odolal. Kombináciou ústupkov a následných represií, no najmä narýchlo zorganizovanými voľbami umlčal opozíciu, ktorá na ne nebola pripravená. V prezidentských voľbách v roku 1992 tak Biya podľa očakávaní zvíťazil a jeho udržaniu pri moci napomohla i nejednotná opozícia, ktorá voľby v roku 1992 voľby bojkotovala.
V roku 2003 vláda zakročila proti nezávislým médiám, ktorých počet po roku 2000 výrazne stúpol. Účelový krok mal umlčať hlasy opozície pred blížiacimi sa voľbami a tej sa napokon ani nepodarilo dohodnúť a do prezidentských volieb postaviť protikandidáta Biyovi. Pretrvávajúca nejednotnosť opozície, rozdelenie krajiny na frankofónnu a anglofónnu (trvale marginalizovanú) časť a rozpory medzi etnickými skupinami dlhodobo destabilizujú krajinu. Politická zmena by však priniesla skôr iba zmenu dominantnej skupiny obyvateľstva, než principiálnu zmenu pomerov v krajine.
Ekonomika.
Hospodárska výkonnosť klesá a iba medzi rokmi 1991 a 1997 kleslo HDP na hlavu o 200 USD na 600 USD. Dve tretiny pracujúcich je zamestnaných v poľnohospodárstve a vyváža sa hlavne ropa a poľnohospodárske produkty. Dováža sa spotrebný tovar, predovšetkým z európskych frankofónnych štátov.
Kajmanie ostrovy

Kajmanie ostrovy (normovaný názov od 70. rokov 20. stor.; iné názvy: [bohemizmus] Kajmanské ostrovy, do 60. rokov 20. stor. Caymanské ostrovy, neoficiálne Kajmany; angl. "Cayman Islands") sú skupina troch ostrovov v Karibskom mori a politicky zámorské územie Spojeného kráľovstva.
Tvoria ho ostrovy Veľký Kajman (Grand Cayman, ), Malý Kajman (Little Cayman) a Cayman Brac. Ležia asi severozápadne od Jamajky. Obklopujú ich koralové atoly.
Kajmanie ostrovy sú známe predovšetkým ako krajina so zvláštnym daňovým režimom, vďaka ktorému tu je zaregistrovaných vyše 500 bánk a zakladajú sa tu firmy a zmluvy.
Dejiny.
Pre Európu ich objavila 4. výprava Krištofa Kolumba 10. mája 1503. Kolonizované ale boli až v 17. storočíod roku 1670 patria Británii. V čase pirátstva často slúžili ako základňa. Do osamostatnenia Jamajky v roku 1962 boli pod správou Jamajky, odvtedy sú pod priamou správou Spojeného kráľovstva.
Komory

Komory, dlhý tvar Komorský zväz (do roku 2001 "Komorská federatívna islamská republika"), je ostrovný štát v Afrike. Nachádza sa v Mozambickom prielive v Indickom oceáne a je súčasťou Komorských ostrovov. 
Hlavné ostrovy:
Hlavné a najväčšie mesto je Moroni (26 300 obyv. v r. 2000) na ostrove Grande Comore.
Jazyky: komorčina (šáfí islam, dialekt svahilčiny), malgaština, francúzština a arabčina.
Vierovyznanie: sunnitský islam (86%) a rímskokatolícke (14%).
Na základe referenda z roku 2001 je od roku 2002 je oficiálnym názvom štátu Komorský zväz (fr. "Union des Komores", arab. الاتحاد القمر' al-Ittihád al-Qamar). Jednotlivé ostrovy získali v novom zväzku čiastočnú autonómiu s vlastnou vládou a vlajkou.
Dejiny.
Od roku 1886 do 6. júla 1975 boli Komory francúzskou dŕžavou spolu s ostrovom Mayotte, ktorý je súčasťou Francúzska dodnes. Po nadobudnutí nezávislosti na Francúzsku sa stali častými prevraty. Prvého prezidenta Ahmeda Abdallaha Abderemaneho zvrhol po mesiaci vlády pomocou žoldnierov vtedajší minister spravodlivosti Ali Soilih. Ten bol zvrhnutý v máji 1978. Počas deväťdesiatych rokov minulého storočia zostávala politická situácia na Komorách nestabilná.
Politický systém.
Ústava zaručuje deľbu moci medzi Úniou a jednotlivými ostrovmi a ostrovom priznáva čiastočnú nezávislosť, vrátane finančnej (miestny rozpočet, clá a dane). Exkluzívnymi právomocami Únie sú:
Výkonná moc.
Hlavou štátu je prezident volený na obdobie 4 rokov. Funkcia prezidenta rotuje medzi jednotlivými ostrovmi. Na ostrovoch, na ktorých nie je volený prezident sa volia dvaja viceprezidenti. Prezident a viceprezidenti tvoria Predsedníctvo Únie.
Vládu riadi ministerský predseda. Zloženie vlády má odrážať zastúpenie všetký členských ostrovov Únie.
Zákonodarná moc.
Zákonodarnú moc má "Zhromaždenie Únie" (fr. "Assemblée de l'Union") pozostávajúci zo 33 poslancov volených na obdobie 5 rokov. Zástupcov do Zhromaždenia Únie volia poslanci zhromažení jednotlivých ostrovov (5 poslancov, jeden za každý ostrov) a 28 poslancov volia občania vo včeobecných voľbách.
Ekonomika.
Prevláda poľnohospodárstvo, v ktorom pracuje 80 % zamestnaných, a ktorého hlavné produkty sú vonné esencie, kopra, kokosové orechy, klinčeky, vanilka, kasáva a banány. Hlavným výrobkom spracovateľského priemyslu sú vonné destiláty pre kozmetiku. Hlavnými obchodnými partnermi sú Francúzsko, Nemecko a USA.
Kostarika

Kostarika (po španielsky a zastarano aj po slovensky: "Costa Rica"), dlhý tvar Kostarická republika, je štát v Strednej Amerike. Susedí s Nikaragou na severe a Panamou na juhovýchode, Tichým oceánom na západe a na východe s Karibským morom. Hlavným a najväčším mestom je San José. Počet obyvateľov je okolo 4,9 milióna, z toho 300 tisíc žije v hlavnom meste. 
Kostarika bola prvá krajina na svete, ktorá zrušila svoju armádu v roku 1949, aby mohla financie použiť do vzdelania.
Od roku 2020 je členským štátom OECD.
Chorvátsko

Chorvátsko (), dlhý tvar Chorvátska republika, je juhoeurópsky a stredomorský štát na brehu Jadranského mora. Kedysi patrilo monarchii Habsburgovcov, neskôr bolo súčasťou Juhoslávie. Nezávislosť získalo v roku 1991.
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej Európe, na Balkánskom polostrove, na brehu Jadranského mora a na mnohých ostrovoch v Jadranskom mori. Patria mu dve tretiny kamenistého pobrežia Jadranského mora (polostrov Istria a Dalmácia).
Dejiny.
Pozri aj: Dejiny Juhoslávie, Vojna v Chorvátsku
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania ľudu z roku 2001 v Chorvátsku žije 4 437 460 obyvateľov, z toho je 2 301 560 žien a 2 135 900 mužov.
Priemerný vek je 39,3 (muži 37,5, ženy 41,0). Priemerná dĺžka života je 75 rokov, gramotných je 98.5% obyvateľov. Priemerný ročný prírastok obyvateľstva: 0,40 % v roku 1992 (z 0,82 % v r. 1948).
Národnostné zloženie.
V roku 2001:
Administratívne členenie.
Chorvátsko sa od roku 1992 delí na 21 žúp a tie sa delia na opčiny (v priemere okolo 10 – 20), ktoré majú podobné postavenie ako slovenské obce.
Cestovný ruch.
Najčastejšie navštevovanými miestami alebo mestami je Split, Dubrovnik, Biograd na Moru, Zadar, Pula, Opatija, Vodice, Šibenik, Novi Vinodolski, Makarská.
Doprava.
V Chorvátsku sa v roku 2006 nachádzalo ciest, bolo spevnených, z toho bolo diaľnic (autoceste). Od vyhlásenia nezávislosti v roku 1991 Chorvátsko veľmi pokročilo v stavbe diaľnic. Väčšina diaľničných úsekov, okrem obchvatu Záhrebu, je spoplatnená.
Diaľničné úseky:
Džibuti

Džibuti je hlavné mesto Džibutska.
Prístavné mesto na pobreží Adenského zálivu založil až v roku 1888 "Eloi Pino" a už o tri roky sa stalo hlavným mestom "Francúzskeho Somálska". Po osamostatnení a vzniku Džibutska sa stalo hlavným mestom krajiny.
Dopravné spojenie zabezpečuje námorný prístav, medzinárodné letisko, železnica vedúca do etiópskej metropoly Addis Abeba, ako aj sieť ciest.
Rovníková Guinea

Rovníková Guinea, dlhý tvar Republika Rovníkovej Guiney, je štát v Afrike. Hlavné mesto je Malabo. Štát susedí s Gabonom a Kamerunom, po mori má spoločnú hranicu aj s Nigériou.
Geografia.
Štát sa nachádza na západe Afriky pri pobreží Guinejského zálivu severne od rovníka. Okrem pevninskej časti k nemu prináleží aj ostrov Bioko, ktorý je značne hornatý. Nachádza sa na ňom navyšší vrch krajiny Pico Basilé s výškou 3 008 m. n. m ako aj hlavné mesto Malabo. Druhým väčším ostrovom je odľahlý ostrov Annobón. Pobrežná časť pevninskej Rovníkovej Guiney je nížinatá a smerom na východ rastie nadmorská výška, pričom najvyšším je pomerne izolovaný vrch Fijellwing, ktorý meria 1 500 m. n. m. Väčšinu územia pokrýva náhorná plošina, ktorou preteká najdlhšia rieka Benito. V pevninskej časti sa nachádza aj najväčšie mesto štátu Bata. Podnebie je rovníkové, teplé, vlhké a pravidelné ročné zrážky predstavujú približne 2 000 mm.
História.
Od 15. do 18. storočia kolonizovali toto územie Portugalčania. Pevninskú časť neskôr ako Río Muni získalo Španielsko v roku 1845. V roku 1900 boli vytýčené hranice kolónie Španielska Guinea. V roku 1960 bola rozdelená na dve Španielske provincie: Río Muni a Fernando Póo, ktoré mali od roku 1964 autonómiu. Nezávislosť získala 12. 10. 1968.
Hospodárstvo.
Donedávna značne zaostalý rozvojový štát s pestovaním batatov, manioku, banánov, kávy a kakaa. V roku 1996 boli objavené obrovské ložiská ropy v Guinejskom zálive pri hranici s Nigériou. V súčasnosti vďaka rope patrí Rovníková Guinea medzi najrýchlejšie rastúce ekonomiky na svete.
Francúzska Polynézia

Francúzska Polynézia (franc. Polynésie française, tahitsky Pōrīnetia Farāni) je zámorská správna korporácia ("collectivité d'outre-mer/"COM) Francúzska v Oceánii tvorená početnými ostrovmi. Zároveň má (v praxi len symbolické) postavenie "zámorskej krajiny v rámci Republiky" ("pays d'outre-mer"/POM). Ostrovy sa stali protektorátom Francúzska v roku 1843 a nakoniec kolóniou v roku 1880, keď kráľ Pomare V abdikoval a Francúzsko anektovalo celé súostrovie. 
Do začiatku 21. storočia mala postavenie zámorského územia ("territoire d'outre-mer", skr. TOM) Francúzska, ktoré ju, aspoň formálne, viac viazalo na materskú krajinu ako dnesbola to typická kolónia.
K Francúzskej Polynézii patria najmä:
Grenada

Grenada (grenadskou kreolskou francúzštinou: "Gwenad") je ostrovný štát v Malých Antilách v Karibskom mori na južnom konci ostrovného reťazca Grenadíny. Pozostáva zo samotného ostrova Grenada, dvoch menších ostrovov Carriacou a Petite Martinique a niekoľkých malých ostrovčekov, ktoré ležia severne od hlavného ostrova a sú súčasťou Grenadín. Nachádza sa severozápadne od Trinidadu a Tobaga, severovýchodne od Venezuely a juhozápadne od Svätého Vincenta a Grenadín. Jeho rozloha je 348,5 kilometrov štvorcových a v júli 2021 tu žilo odhadom 124 523 obyvateľov. Hlavným mestom je Saint George's. Grenada je známa aj ako „Ostrov korenia“ vďaka produkcii muškátového orieška a muškátového kvetu.
Pred príchodom Európanov do Ameriky bola Grenada obývaná pôvodnými obyvateľmi Južnej Ameriky. Krištof Kolumbus uvidel Grenadu v roku 1498 počas svojej tretej plavby do Ameriky. Po niekoľkých neúspešných pokusoch Európanov o kolonizáciu ostrova kvôli odporu obyvateľov ostrova Karibov sa v roku 1649 začalo francúzske osídľovanie a kolonizácia, ktorá pokračovala ďalšie storočie. 10. februára 1763 bola Grenada postúpená Britom na základe Parížskej zmluvy. Britská nadvláda pokračovala až do roku 1974 (okrem krátkeho francúzskeho prevzatia v rokoch 1779 až 1783). 3. marca 1967 však získala plnú autonómiu nad svojimi vnútornými záležitosťami ako pridružený štát a od roku 1958 do roku 1962 bola Grenada súčasťou Západoindickej federácie, krátkotrvajúcej federácie britských západoindických kolónií.
Nezávislosť bola udelená 7. februára 1974 pod vedením Erica Gairyho, ktorý sa stal prvým premiérom suverénneho štátu Grenady. Nový štát sa stal členom Spoločenstva národov, pričom hlavou štátu bola kráľovná Alžbeta II. V marci 1979 marxisticko-leninské Hnutie nových klenotov zvrhlo Gairyho vládu nekrvavým štátnym prevratom a založilo Ľudovú revolučnú vládu (PRG), na čele ktorej stál Maurice Bishop ako predseda vlády. Bishop bol neskôr zatknutý a popravený členmi Ľudovej revolučnej armády (PRA), čo bolo použité na ospravedlnenie invázie pod vedením USA v októbri 1983. Odvtedy sa ostrov vrátil k parlamentnej zastupiteľskej demokracii a zostal politicky stabilný. Na čele krajiny je v súčasnosti kráľ Karol III., kráľ Grenady.
Guam

Guam je najväčší ostrov súostrovia Mariány a politicky súčasťou tzv. Území USA a v rámci nich „nezačlenené“ územie (unincorporated territory) a územie s ustavujúcim aktom Kongresu (organized territory).
Je tu vojenská letecká a námorná základňa USA, káblová a rádiotelegrafická stanica. Južná časť ostrova je sopečného pôvodu a hornatá, severná koralového pôvodu a nížinatá. Pestujú sa tu tropické plodiny, vyváža sa kopra a kakao.
Ostrov má rozlohu 549 km² a žije tu 164 000 obyvateľov (zväčša Mikronézania, ale aj Američania). Správnym strediskom ostrova je Hagåtña (bývalá Agana).
Guatemala (štát)

Guatemala, dlhý tvar Guatemalská republika, je štát v Strednej Amerike. Na severe a západe hraničí s Mexikom, na východe s Belize a Karibským morom, na juhu s Tichým oceánom a na juhovýchode s Hondurasom a Salvádorom.
Geografia.
Väčšina krajiny je hornatá, sever je však rovinatý. Strednú časť krajiny pretínajú pohoria Cordillera de los Cuchumatanes a časť Sierra Madre del Sur. Podnebie sa mení od horúceho tropického na pobreží po miernejšie na vysočinách. Väčšina veľkých miest sa nachádza v južnej časti krajiny. Najdôležitejšie mestá sú Guatemala, Quetzaltenango a Escuintla. Neďaleko karibského pobrežia sa nachádza najväčšie jazero, Izabal.
V Guatemale je veľa sopiek; napríklad Tajumulco () je najvyšším vrchom v Strednej Amerike. Okrem sopečnej aktivity je krajina vystavená aj častým zemetraseniam. Nachádzajú sa v nej aj viaceré jazerá sopečného pôvodu: napríklad svetoznámy Atitlán alebo Amatitlán so sírnatými termálnymi prameňmi.
Administratívne členenie.
Administratívne sa Guatemala člení na 8 regiónov, 22 departamentov a 331 okrskov.
Sviatky.
Najvýznamnejšie sviatky v krajine sú:
1. január - Nový rok;
Veľkonočný týždeň;
1. máj - Deň práce;
30. jún - Deň liberálnej revolúcie (1871);
15. september - Deň nezávislosti;
20. október - Deň revolúcie (1944);
1. november - Deň zosnulých;
24. december - Štedrý deň;
25. december - Vianoce;
31. december - Starý rok.
Obyvateľstvo.
Aj keď úradný jazyk je španielčina, neovládajú ju všetci obyvatelia. Pre mnohých je iba druhým jazykom, lebo ich materčinou je niektorý z 21 mayských jazykov alebo z niekoľkých ďalších indiánskych jazykov nemayského pôvodu, ako napríklad xinca alebo garifuna, ktorými sa hovorí na karibskom pobreží. V roku 2003 bolo ako štátny jazyk uznaných 23 z nich. Vyžaduje sa preklad úradných dokumentov do týchto jazykov. Kto neovláda španielčinu, má nárok na tlmočníka v prípade súdneho procesu a na dvojjazyčné vzdelávanie na školách. 
Približne 60% obyvateľstva je rímskokatolíckeho vierovyznania, 35% sa hlási k rôznym protestantským denomináciám. Najmä katolícke obrady sú poznačené náboženským synkretizmom, keďže v nich dodnes pretrvali mnohé prvky tradičných mayských náboženských rituálov. V niektorých oblastiach však existujú aj komunity praktizujúce náboženstvo Mayov, najmä na západe krajiny, kde majú aj vlastných kňazov. V krajine žije aj niečo viac ako 1000 židov a približne rovnako veľa moslimov.
Guyana (štát)

Guyana, dlhý tvar Guyanská kooperatívna republika, je štát v Južnej Amerike. Susedí so štátmi Surinam, Brazília a Venezuela. Je jediným štátom Commonwealthu, ktorý sa nachádza v Južnej Amerike. Leží severne od rovníku, pri pobreží Atlantického oceánu. Hlavné mesto je Georgetown.
Dejiny.
Od 23. februára 1970 je Guyana, patriaca do Britského spoločenstva a ležiaca na severovýchode Južnej Ameriky, prezidentskou republikou. Zmenou ústavy zo 6. októbra 1980 sa Forbes Burnham sám menoval prezidentom a bol hlavou štátu do roku 1992. 
Pobrežie Guyany objavil roku 1498 Kolumbus. O rok neskôr prišli do krajiny prví Španieli. Prejavovali ale len malý záujem o toto územie, a preto sa v Guyane od 16. storočia usadzovali Holanďania, Francúzi a Briti. V polovici 17. storočia sa Holanďanom a Francúzom podarilo vytlačiť Angličanov z krajiny. 
Približne o jedno storočie neskôr, roku 1796, obsadili Angličania i holandskú časť Guyany. Vlastnícke vzťahy boli upravené až roku 1814. Holandské územie bolo rozdelené medzi Angličanov a Holanďanov a Surinam, v tejto dobe patriaci ešte ku Guyane, bol pridelený Holanďanom. Guyana sa stala britskou korunnou kolóniou. Roku 1833 bolo zrušené otroctvo, preto krajina v roku 1833 až 1917 zaznamenala príliv indických pracovných síl, ktoré výrazne poznamenali nasledujúce politické dejiny Guyany. V auguste získala krajina autonómiu a 26. mája 1966 získala definitívne samostatnosť. Guyana bola spočiatku parlamentnou monarchiou a hlavou štátu bola anglická kráľovná Alžbeta II. Od 23. februára 1970 je Guyana prezidentskou republikou. Dve najdôležitejšie strany v parlamente zastupujú dva najväčšie národnostné skupiny: Ľudový národný kongres ("People´s National Congress") obyvateľov afrického pôvodu a Ľudová pokroková strana ("People´s Progressive Party") obyvateľov indického pôvodu. 
V októbri 1992 sa konali prezidentské voľby, prvé slobodné po 24 rokoch. Zvíťazil vodca ľavicovej opozície Cheddi Jagan.
Geografia.
Povrch krajiny tvorí na západe a juhu Guyanská vysočina, ktorá vystupuje najvyššie na západ v pohorí Pakaraima Mountains. Na západe sa objavujú ostatky kriedového pieskovcového príkrovu ako ploché tabuľové hory, reliéf je tu charakterizovaný silne rozčlenenými a oddelenými chrbátmi. 
Pozdĺž Atlantického pobrežia a v údolí rieky Essequibo sa rozkladá bahnitá nížina. Najdôležitejšou riekou je Essequibo a hraničná Courantyne. Blízko hranice s Venezuelou je vodopád King George VI., ktorý meria 488 metrov. Najvyššou horou Guyany je Mount Roraima, ktorá má výšku 2 772 metrov nad morom. Je jedinou turisticky prístupnou stolovou horou v Guyanskej vysočine. Podnebie krajiny je tropické vlhké a teplé. V hlavnom meste Georgetowne je priemerná teplota v januári 26 °C, v októbri 27,5 °C a priemerný roční úhrn zrážok je .
Hospodárstvo.
Guyana je poľnohospodársky štát s významnou ťažbou nerastných surovín. Ťaží sa bauxit, zlato a diamanty. Veľké očakávania sa vkladajú do ťažby ropy v šelfových oblastiach. Viac než 80 % plochy krajiny tvoria lesy. Pestujú sa cukrová trstina, ryža, maniok, banány a kokosové palmy. Chová sa hovädzí dobytok, ovce a hydina. Dôležitý je rybolov.
Irak

Irak, dlhý tvar Iracká republika, je štát v juhozápadnej Ázii.
Geografia.
Irak sa nachádza v juhozápadnej Ázii pri Perzskom zálive. Jeho poloha je vymedzená 29°05´ až 37°23´ severnej zemepisnej šírky a 38°45´ až 48°41´ východnej zemepisnej dĺžky. S rozlohou je po Saudskej Arábii () a Jemene () tretím najväčším arabským štátom Ázie. K územiu Iraku patrí i Perzského zálivu. Hraničná línia Iraku je dlhá ; krajina susedí so šiestimi krajinami: na severozápade so Sýriou (), na severe s Tureckom (), na východe s Iránom (), na juhovýchode s Kuvajtom (), na juhu a juhozápade so Saudskou Arábiou () a na západe s Jordánskom (). Časť hranice so Saudskou Arábiou tvorí neutrálna zóna. Táto oblasť s rozlohou je pod správou oboch krajín. Vznikla na uľahčenie pohybu kočovných beduínov pri hľadaní nových pastvín.
Obyvateľstvo.
Väčšinu obyvateľstva tvoria Arabi (75 %), z ktorých väčšia časť, najmä južne od Bagdadu vyznáva šiitizmus (58 % obyvateľstva Iraku). Sunnitský islam vyznávajú Arabi v západnej časti krajiny (z provincie Saladin okolo mesta Tikrít pochádzal Saddám Husajn, v provincii Anbár zasa začal vznikať Islamský štát (militantná organizácia)). Kurdi, žijúci v severnej časti pohraničia s Iránom tvoria takmer pätinu obyvateľstva Iraku a spravujú autonómne územie s hlavným mestom v Erbíle. Väčšina Kurdov sú sunnitskí moslimovia, aj keď mnohí vyznávajú šíitsku formu islamu alebo iné gnostické prúdy (najznámejší sú Jezídi v okolí Sindžáru, ale existujú aj ďalšie skupiny ako Jarsani a Šabaci).
Spomedzi ďalších menších sú významní Turkméni, ktorí žijú v blízkosti miest Kirkúk a Mosul, Asýrčania v provincii Ninive a okolí a Mandejci (v južnom Iraku). 
Okrem nich žijú v Iraku menšie komunity Arménov, Čerkesov a Iráncov.
Z náboženského hľadiska absolútna väčšina obyvateľstva sú Moslimovia.
Šíitsky smer vyznávalo v roku 2014 61,5 % obyvateľstva, najmä Arabov a čiastočne Kurdov a väčšia časť Turkménov. Tretina Iračanov boli sunniti, ktorí sú koncentrovaní v západnej časti krajiny. Sunnitmi je zvyšok Arabov, Kurdi a časť Turkménov. 
Nemoslimské vierovyznanie malo 6 % obyvateľov, z ktorých vyše polovica boli kresťania. Asýrčania sú združení v Chaldejsko-katolícka cirkev, Sýrska ortodoxná cirkev a Asýrska cirkev Východu. Asýrčania hovoria Aramejsky, čo bol pôvodný predarabský jazyk Iraku. Ako bolo spomenuté, v Iraku žijú aj Arméni.
Mandejci (zvaní aj Sabejci) sú náboženská skupina žijúca v juhovýchodnom Iraku. Ich pôvod nie je známy, niektorí tvrdia. že sú potomkami Židov z babylonského zajatia, iní tvrdia že predstavujú pôvodné predkresťanské a predislamské vierovyznanie.
Jezídi predstavujú zvláštnu skupinu, žijúcu na severe v Iraku okolo miest Sindžár a Lališ.
Administratívne členenie.
Irak sa delí na guvernoráty (provincie), okresy a podokresy. Zvláštne postavenie má Autonómny región Kurdistan.
Výsostné znaky.
Medzi výsostné znaky Iraku patrí štátna hymna a štátna vlajka (čítaj viac: Vlajka Iraku).
Srí Lanka

Srí Lanka (-kodifikovaný slovenský tvar; nekodifikovaný tvar opierajúci sa viac o pôvodnú výslovnosť: Šrí Lanka alebo ešte presnejšie Šrí Lanká), dlhý tvar Srílanská demokratická socialistická republika (do roku 1972 "Cejlón"), je štát ležiaci na ostrove Cejlón v Indickom oceáne.
Hlavné mesto je Šrí Džajavardanapura Kotte, skrátene Kotte.
Dejiny.
Sinhálci prišli na Srí Lanku koncom 6. storočia pravdepodobne zo severnej Indie. Budhizmus bol zavedený v polovici tretieho storočia. Najväčšie kráľovstvá sa objavujú okolo miest Anurádhapuraja (od roku 200 do roku 1000) a Polonnaruwa (10701200). V 14. storočí juhoindická dynastia prevzala moc a založila tamilské kráľovstvo. Srí Lanka bola v 16. storočí okupovaná Portugalcami, v 17. storočí Nizozemskom a v roku 1796 bola odovzdaná Britom. V roku 1802 sa stala kráľovskou kolóniou. 
Cejlón získal nezávislosť v roku 1948 a v roku 1972 bol premenovaný na Srí Lanku. Na Srí Lanke od roku 1983 pretrvávala občianská vojna medzi menšinovými Tamilčanmi a Sinhálcami. Začala povstaním organizácie Tigre oslobodenia tamilského Ilámu a ďalších miestnych ozbrojených skupín. Tamilčania sa snažili na severe a východe ostrova, ktorý bol obývaný Tamilčanmi, vytvoriť samostatný štát tzv. Tamilský Ilám. Vojna trvala 26 rokov, do mája 2009. Odvtedy zahynulo v konflikte niekoľko desiatok tisíc ľudí. Napätie medzi menšinovými Sinhálcami a Tamilčanmi stále trvá. Zvíťazili Srilanské vojská.
Šalamúnove ostrovy (štát)

Šalamúnove ostrovy sú štát v Austrálii a Oceánii. Krajina sa nachádza východne od Papuy-Novej Guinei a skladá sa z asi 1 000 ostrovov tvoriacich rovnomenné súostrovie. Má rozlohu . Hlavným mestom je Honiara ležiaca na ostrove Guadalcanal. Na tomto ostrove sa počas 2. svetovej vojny odohrala rozhodujúca bitka medzi USA a Japonskom. Krajina je členom Spoločenstva národov. Žije tu asi 750 000 obyvateľov, väčšina z nich sú Melanézania
Svätý Vincent a Grenadíny

Svätý Vincent a Grenadíny (do roku 2006 bol slovenský krátky tvar "Svätý Vincent") je štát v Karibskom mori.
Svätá Lucia

Svätá Lucia (, ) je ostrovný miništát v Karibskom mori v súostroví Malých Antíl (patrí medzi Náveterné ostrovy), severne až severovýchodne od Svätého Vincenta a Grenadín, severozápadne od Barbadosu a južne od Martiniku. Tvorí ho ostrov s rozlohou 616 km2, na ktorom žije 163 362 obyvateľov (odhad 2014). Hlavným mestom je Castries.
Svoj názov získal podľa svätej Lucie zo Syrakúz.
Prírodné podmienky.
Ostrov je vulkanického pôvodu. Na ostrove sa nachádza niekoľko sopiek ako Mount Gimie či Qualibou, ktorá vybuchla posledný raz v roku 1766. Podnebie je vlhké a horúce. Celý ostrov je pokrytý úrodnou sopečnou pôdou. Dažďový prales bol na ostrove z veľkej časti vyrúbaný.
Dejiny.
Prvými obyvateľmi ostrova boli Arawakovia, ktorí prišli zo Severnej Ameriky v období rokov 200 - 400. Arawakovia boli postupne v období rokov 800 - 1000 vytlačení Karibmi. Karibovia vytvorili na ostrove zložitú prosperujúcu spoločnosť, ktorú viedol kráľ. Prvými Európanmi, ktorí prišli na pobrežie ostrova okolo roku 1500, boli Španieli. Prvá kolónia tu vznikla v roku 1660 a patrila Francúzsku. Pôvodní Karibovia boli vyhubení chorobami, ktoré sem osadníci zavliekli. Ostrov býva nazývaný Helenou Západnej Indie. Toto pomenovanie je asociáciou s Trójskou Helenou a je veľmi priliehavé, pretože Briti a Francúzi viedli o toto územie mnoho vojen. Ostrov zmenil štrnásťkrát svojho vlastníka. Definitívne v roku 1814 pripadol Spojenému kráľovstvu. Ostrov získal autonómiu roku 1967 a úplnú nezávislosť v roku 1979. Obyvatelia sú černosi, potomkovia otrokov z Afriky (tvoria skoro 90 % populácie), a žije tu menšina Indov (2,5%). Hlavou štátu je britský kráľ, ktorý je zastupovaný generálnym guvernérom. Výkonnú moc má vláda, ktorá sa zodpovedá demokraticky volenému dvojkomorovému parlamentu. Svätá Lucia je členom Spoločenstva národov.
Hospodárstvo.
Hlavný zdroj príjmov ostrova je turistika. Tretina obyvateľov pracuje v poľnohospodárstve. Hlavným vývozným artiklom sú banány. Ďalej stojí za zmienku kokosový olej, kakao a mango. Veľa potravín sa však musí dovážať. Ostrov sa snaží využívať geotermálnu energiu.
Paraguaj

Paraguaj, dlhý tvar Paraguajská republika (iné názvy pozri nižšie), je štát v Južnej Amerike. Hlavné mesto je Asunción.
Názvy.
Španielsky názov je Paraguay (krátky tvar) a República del Paraguay (dlhý tvar).
Slovenský krátky tvar názvu podľa Úradu geodézie, kartografie a katastra a súčasných Pravidiel slovenského pravopisu je "Paraguaj". Do roku 1953 sa používal názov "Paraguay", v 19. storočí aj "Paraguai" alebo "Paragvaj".
Geografia.
Paraguaj leží vo vnútrozemí medzi Bolíviou, Brazíliou a Argentínou. Hranice tvoria väčšinou rieky. Na západe územia sa rozprestiera pusté Grand Chaco s pralesmi a savanami, na východe je zvlnená vysočina. Stredom krajiny preteká splavná rieka Paraguaj. Podnebie je tropické s vysokými teplotami a veľkými zrážkami. 
Hospodárstvo.
Paraguaj je málo vyvinutá poľnohospodárska krajina s nerozvinutým priemyslom. Polovicu štátu pokrývajú lesy, 38% celkovej rozlohy tvoria pasienky a len 2% orná pôda.
Pre vlastnú spotrebu sa tu pestuje maniok, kukurica, bôb a ryža, na vývoz cukrová trstina, sója, tabak, bavlník, banány, citrusy. Lesy poskytujú okrem dreva kebračovú kôru na výrobu triesloviny. Pasienky sa využívajú na chov hovädzieho dobytka a oviec. 
Priemysel spracúva niektoré miestne produkty, najvýznamnejšie je spracovanie mäsa, výroba rastlinných olejov, prírodných silíc a triesloviny. 3/4 priemyselných závodov sa sústreďujú v aglomerácii hlavného mesta. Priehrada Itaipú na hraničnej rieke Paraná patrí k najväčším vodným priehradám na svete (aktuálne 2. miesto podľa výkonu) . Dopravná sieť je nedostatočná, železnice sú úzkorozchodné. 
Demografia.
Prevažnú časť obyvateľstva tvoria mestici, Indiánov tu žije len 30 000. Najrozšírenejším jazykom je guaraníjčina. V stupni vzdelanosti patrí Paraguaj medzi najmenej pokročilé štáty Južnej Ameriky.
Pakistan

Pakistan, dlhý tvar Pakistanská islamská republika, je štát v južnej Ázii. Na juhovýchode susedí s Indiou, na severovýchode s Čínou, na severozápade s Afganistanom, na juhozápade s Iránom a z juhu ho ohraničuje Arabské more. S takmer 229 miliónmi obyvateľov je Pakistan piata najľudnatejšia krajina sveta a po Indonézii je taktiež druhou najľudnatejšou moslimskou krajinou sveta. Pri vzniku v roku 1947 mala krajina len 32 miliónov obyvateľov a predpokladá sa, že do roku 2045 bude počet obyvateľov presahovať 330 miliónov. Rozlohou je Pakistan 33. najväčšia krajina sveta. Krajina je členom Spoločenstva národov (Commonwealthu). 
Hlavné mesto Pakistanu je Islamabad, no najväčšie mesto je prístav Karáči, ktoré bolo do roku 1969 hlavným mestom. Karáči má 21 miliónov obyvateľov a je dvakrát väčšie a desaťnásobne ľudnatejšie, ako hlavné mesto Islamabad.
Pakistan taktiež disponuje deviatou najsilnejšou armádou sveta a to najmä kvôli napätým vzťahom s Indiou. Krajina taktiež disponuje jadrovými zbraňami.
Administratívne delenie.
Administratívne sa Pakistan delí na: