Chrám svätého Juraja (Panagiurište)

Chrám svätého Juraja () je pravoslávny chrám z druhej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky. Je katedrálnym chrámom mesta Panagiurište, ako aj Panagiurského duchovného okruhu.
Ďalšie názvy.
Chrám je známy aj pod názvami Chrám svätého veľkomučeníka Juraja Víťazného (), alebo Katedrálny chrám svätého Juraja Víťazného ().
Lokálny ľudový názov.
Medzi obyvateľmi Panagiurišta je chrám známy pod lokálnym ľudovým názvom Horný chrám (). Názov je odvodený od skutočnosti, že sa budova nachádza v tzv. "hornej časti" mesta Panagiurište.
Lokalita.
Chrám svätého Juraja sa nachádza v centrálnej časti Panagiurišta na námestí „Rajna Kňagiňa“ (, doslova "námestie Rajny Kňagine"), v blízkosti komplexu historického múzea, v časti, ktorá sa nazýva hornou časťou mesta a leží na pravom brehu rieky Luda Jana.
Dejiny.
Iniciátorom výstavby bol panagiurský občan, čorbadži (osmanská vojenská hodnosť v janičiarskom vojsku), Penčo Chadžidejanov, ktorý zároveň prispel najvyššou finančnou čiastkou na výstavbu chrámu (a neskôr zomrel počas aprílového povstania). Aj zvyšok potrebných financií pochádzal z prostriedkov, ktorými prispeli obyvatelia Panagiurišta. Výstavba chrámu prebiehala v rokoch 18561860. Chrám bol vysvätený v októbri 1860, pričom svätiteľom bol plovdivský metropolita Ilarion. Chrám tak bol postavený v čase keď Panagiurište zažívalo veľký ekonomický a kultúrny rozmach.
Chrám bol poškodený zásahmi osmanského delostrelectva a vypálený v roku 1876 počas udalostí aprílového povstania. S reštauračnými prácami sa následne začalo po oslobodení Bulharska v roku 1878. Chrám bol nakoniec obnovený v roku 1880.
V roku 1882 boli k budove chrámu pristavané dve zvonice. V roku 1908 bola v chrámovom dvore postavená budova archieparchijskej fary.
Charakteristika.
Budova je postavená z lámaného srednogorského granitu. Je postavená v štýle architektúry bulharského národného obrodenia. Autormi stavby boli majstri Nikola German a Gančo z dediny Smolsko.
Budova je pomerne masívna a rozmerná. Hrúbka múrov dosahuje až 1,5 metra. Ide o trojloďovú pseudobaziliku s jednou apsidou na východnej strane. Na západnej strane sa nachádza predsieň ako aj vonkajší nartex s kolonádou.
Zvonice.
Pri západnej centrálnej fasáde chrámu sa nachádzajú dve zvonice. Ležia v severozápadnom a juhozápadnom uhle budovy. Boli postavené v roku 1882. Jedna z chrámových zvoníc sa využíva ako mestská hodinová veža. Zvony pre zvonice boli odliate v Rusku.
Interiér.
Lode chrámu sú od seba oddelené stĺporadím tvoreným masívnymi v hornej časti prepojenými stĺpmi. V západnej časti chrámu sa nad časťou naosu, ako aj nad predsieňou, nachádza balkón (empórium). Interiér chrámu je dobre presvetlený množstvom okien vo fasádach, pričom v severnej a južnej fasáde budovy sa nachádzajú veľké a v západnej a východnej fasáde menšie okná.
Ikonostas.
Pôvodný z dreva vyrezávaný ikonostas v chráme bol dielom majstrov rezbárov z debărskej drevorezbárskej školy. Bol však zničený v priebehu aprílového povstania. Nový ikonostas je taktiež vyrezávaný z dreva, vznikol v roku 1880 a jeho autormi sú rezbárski majstri zo Strugy.
Výzdoba.
Prvé fresky v chráme boli namaľované umelcami z rodiny Dospevských, pričom Stanislav Dospevski bol autorom oltárnych ikon.