burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Anthe (mesiac)

Anthe alebo Saturn XLIX je malý prirodzený satelit planéty Saturn ležiaci medzi obežnými dráhami mesiacov Mimas a Enceladus. Po objavení 30. mája 2007 dostal dočasné označenie S/2007 S 4.
Anthe je viditeľne ovplyvňovaný dráhovou rezonanciou oveľa väčšieho satelitu Mimas. Dôsledkom sú výchylky vo veľkej polosi približne o 20 km počas obdobia 2 roky. Krátka vzdialenosť od obežných dráh mesiacov Pallene a Methone naznačuje ich príbuznosť k jednej skupine.
Greip (mesiac)

Greip (IPA:/ˈɡreɪp/) alebo Saturn LI (dočasné označenie S/2006 S 4) je prirodzený satelit planéty Saturn. 26. júna 2006 ho objavili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden. V priemere má približne ~6 km, okolo Saturna obieha v priemernej vzdialenosti 18 066 Mm každých 906,556 dní s inklináciou 172.7° k ekliptike (159.2° k rovníku Saturna). Obieha v retrográdnom smere s excentricitou 0,3735. Jeho názov je prevzatý z nórskej mytológie.
Jarnsaxa (mesiac)

Jarnsaxa (IPA:/jɑrnˈsæksə/) alebo Saturn L (dočasné označenie S/2006 S 6) je prirodzený satelit planéty Saturn. 26. júna 2006 ho objavili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden na základe pozorovaní od 5. januára do 26. apríla 2006.
V priemere má približne 6 km, okolo Saturna obieha v priemernej vzdialenosti 18 556,9 Mm každých 943,784 dní s inklináciou 162,9° k ekliptike (164,1° k rovníku Saturna). Obieha v retrográdnom smere s excentricitou 0,1918.
Pomenovaný je podľa obryne menom Járnsaxa z nórskej mytológie.
Má priemer okolo a obieha okolo Saturnu v priemernej vzdialenosti raz za 943,784 dní, s inklináciou 162,9° k ekliptike 164,1° k rovníku Saturna. Má retrográdnu rotáciu a excentricitu 0,1918.
Chiron (hypotetický mesiac)

Chiron je názov údajného mesiaca planéty Saturn pozorovaného v roku 1861 Hermannom Goldschmidtom. Odvtedy už pozorovaný nebol.
Hermann Goldschmidt oznámil objav deviateho mesiaca Saturnu v apríli 1861, povedal, že obieha medzi mesiacmi Titan a Hyperion. Jeho objav nebol nikdy potvrdený a mesiac nikdy znova pozorovaný. V roku 1898 William Henry Pickering objavil mesiac Phoebe, ktorý sa dnes pokladá za deviaty mesiac. V roku 1905 bol pozorovaný ďalší mesiac, ktorý dostal názov Themis, ktorý obiehal medzi mesiacmi Titan a Hyperion. Themis, podobne ako Chiron, nebol nikdy viac pozorovaný. 
Objekt objavený v roku 1977, dnes klasifikovaný ako kentaur, bol pomenovaný 2060 Chiron.
Mara

Mara môže byť
Háfiz (titul)

Háfiz alebo háfis (z = "strážca", "ochranca") je čestný titul osoby, ktorá sa naučila a ovláda naspamäť celý korán. Moslimovia si háfizov veľmi vážia, pretože hovoria, že takáto osoba si osvojila slovo Božie.
Korán sa pôvodne uchovával a šíril najmä ústne. Aj keď sa niektoré verše zapisovali, v prípade nejasností bol autoritatívnym zdrojom vždy háfiz. Až kalif Utmán ibn Affán nechal vyhotoviť štandardnú písanú verziu.
Háfiz

Háfiz (z ) môže byť:
Øresundsbroen

Øresundsbroen alebo Öresundsbron (, ) alebo po slovensky Öresundský most/Most cez Öresund je zavesený most, ktorý spája dánske hlavné mesto Kodaň so švédskym Malmö ponad Sundský prieliv. Je najdlhším kombinovaným (železnica/cesta) mostom v Európe. Je súčasťou Európskej cesty 20. Patrí medzi najväčšie mosty na svete.
Výstavba.
Idea spojenia dánskeho Sjællanduu so švédskou Skåne je stará viac ako 130 rokov, ale až v tridsiatych rokoch dvadsiateho storočia dostali projekty vzťahujúce sa k mostu jasnú podobu. V roku 1991 sa dánska a švédska vláda rozhodli pre výstavbu mosta, ktorý by spojil obidve krajiny. Jeho výstavba začala v auguste 1995. Posledná časť bola zhotovená 14. augusta 1999 a most slávnostne otvorila 1. júla 2000 dánska kráľovná Margaréta a švédsky kráľ Karol XVI. Gustáv. Druhý deň bol otvorený pre premávku, prvý vlak bol vypravený 2. júla o 6:09 z Malmö. V roku 2000 sa po prestrihnutí pásky prvýkrát od doby ľadovej stalo, že je Škandinávsky polostrov z juhu pripojený pevninskou cestou k zvyšku Európy. Vďaka mostu v súčasnosti trvá cesta z Malmö do Kodane 35 minút.
Konštrukcia.
Celá dĺžka prejazdu cez prieliv je . Na dánskej strane začína dlhým umelým polostrovom, tunelom "Drogden" s dĺžkou (3 510 úsek 10 metrov pod hladinou a dva vstupné portály), ktorý vychádza na umelý ostrov "Peberholm". Z ostrova pokračuje most s dĺžkou . Dôvod výstavby tunela namiesto predĺženia mosta bol pre blízkosť Kodanského letiska.
Mostovka je široká a v najvyššom mieste je vo výške nad hladinou mora. Je dvojpodlažný, na vrchu je cesta a v dolnej časti premávajú vlaky. Pylóny sú vysoké . Najväčšie rozpätie mostného pola je . Je kombináciou dvojkoľajovej železničnej trate a štvorprúdovej cesty. Konštrukcia železnice umožňuje vlakom premávať rýchlosťou až . 
Na most sa použilo cca 82 000 ton konštrukčnej ocele, 2 300 ton ocele pre závesné laná 60 000 ton výstuže a betónu.
Štatistika.
Cez most prejde denne 10 000 áut a 20 000 cestujúcich 280 vlakmi vrátane rýchlodráhy Kodaň - Malmö.
Spriadač lipkavcový

Spriadač lipkavcový ("Chelis maculosa") je druh motýľa z čeľade spriadačovité ("Arctiidae"). Je rozšírený v južnej časti strednej Európy.
Sojuz 30

Sojuz 30 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 30 vyštartoval 27. júna 1978 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Celkovo išlo o šiestu misiu k stanici a piatu s úspešným spojením. Veliteľom lode bol Piotr Klimuk a kozmonaut-výskumník bol Mirosław Hermaszewski, prví návštevníci posádky Sojuzu 29.
Priebeh misie.
Sojuz 30 štartoval 27. júna 1978 k stanici Saľut 6 ako druhá misia programu Interkozmos. Pripojil sa o dva dni neskôr, 29. júna a posádka sa zvítala s doterajšou posádkou Saľutu 6 – Vladimirom Kovaľonkom a Alexandrom Ivančenkovom, ktorí boli na palube už 12 dní. Už po štvrtýkrát Saľut hostil štyroch kozmonautov na palube. Stanica v tej dobe krúžila nad Zemou vo výške 338 –  a periódou 91 minút. Celé kvarteto kozmonautov plnilo zadaný pracovný sedemdenný program, ktorý zahrňoval okrem televíznych reportáží hlavne vedeckotechnické experimenty. Išlo napr. o snímkovanie území Poľska a Sovietskeho zväzu, pracovali s taviacou pecou (experimenty SYRENA a SPLAV), vykonávali lekárske merania zmien chuti, srdečnej zátaže atď.
Háfid

Háfid () môže byť v arabčine:
Hrabové

Hrabové je mestská časť Bytče. Leží na severozápade Slovenska, v Žilinskom kraji, v Bytčianskom okrese.
Polohopis.
Nachádza sa južne od Bytče na ľavej strane Váhu v doline Hrabovského potoka. Katastrálne územie Hrabového siaha východnou časťou do Súľovských skál a západnou časťou do bytčianskej kotliny.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o Hrabovom je v listine ostrihomského križiackeho kláštora z 6. októbra 1268. Do roku 1268 bol dedičným vlastníkom Juraj (v prameňoch ako Gurgus) a jeho syn Bedeč (Bedech). Je pravdepodobné, že vtedajší kráľ Belo IV. alebo jeho otec Ondrej II. daroval Hrabové Jurajovi už pred vpádom Mongolov do Uhorska, ktorý bol v rokoch 1241–1242. Už v roku 1261 dali Juraj a Bedeč Hrabové do zálohy Altmanovi ) za 20 hrivien denárov. Neskôr, keď sa Altman oženil s Jurajovou dcérou Helenou, natrvalo mu darovali Hrabové v roku 1268. Odvtedy možno hovoriť o dedičnom vlastníctve Hrabovských.
Až do zrušenia poddanstva v roku 1848 bolo Hrabové zemianskou dedinou. Všetka pôda tu patrila zemianskej rodine Hrabovskovcov. Ešte v 14. storočí im patrilo aj vtedajšie Dolné Hlboké. Hrabovskovci sa veľmi rýchlo rozvetvili a rozšírili nie len po Trenčianskej župe.
Obec sa stala mestskou časťou Bytče v roku 1971 spolu s ďalšími okolitými obcami.
Názov.
Obec dostala názov pravdepodobne podľa hrabového porastu, v ktorom sa nachádzala.
Vývin názvu obce
Začiatkom 20. storočia bol v rámci Rakúsko-Uhorska úradný maďarský názov obce "Hrabó" alebo aj "Rabó". 
Občianska vybavenosť.
V Hrabovom je moderný rímskokatolícky kostol Sedembolestnej Panny Márie, vysvätený v roku 1996.
Doprava.
Železničná stanica Bytča leží na štvorkoľajnej elektrifikovanej trati ŽSR č. 120 Bratislava – Žilina. Budova železničnej stanice leží v katastrálnom území Hrabového. Stanica bola postavená v roku 1883. V rokoch 1910 – 11 bola rozšírená o ďalšiu koľaj. Od roku 1918 je vedená Pamätná kniha železničnej stanice Bytča. Nájdeme tu záznamy o nehodách ktoré sa tu udiali. Spomína sa tu aj nehoda pri ktorej zomrel posledný vlastník bytčianskeho zámku Gróf Baron Lothar Popper. V roku 2017 bola rekonštruovaná a bola postavená rychlotrať.
Hospodárstvo.
Významné firmy.
V súčasnosti (2009) v Hrabovom pôsobia firmy: 
Školstvo.
V Hrabovom sa nachádza materská škola. (Prvý stupeň ZŠ bol do roku 2014 externým pracoviskom ZŠ Ulica Eliáša Lániho v Bytči, čomu bolo prispôsobené aj značenie tried od 1.C po 4.C.)
Milna (Brač)

Milna () je obec na chorvátskom ostrove Brač. Má rozlohu 35 km², v roku 2004 tu žilo 1 097 obyvateľov.
Časti obce.
Patria do nej osady: Bobovišća, Bobovišća na Moru, Ložišća a Milna.
Bol (Brač)

Bol () je známe prímorské letovisko na juhu chorvátskeho ostrova Brač, situované pod najvyšším vrchom dalmátskych ostrovov Vidovou gorou. 
Zlatni rat.
Bol je preslávený svojou kamenitou plážou "Zlatni rat" ("Zlatý mys"), ktorá sa považuje za symbol chorvátskeho turistického ruchu. Nachádza sa 3 km západne od centra.
Tenisové kurty.
Bol ponúka množstvo antukových tenisových kurtov, pred časom hostil turnaj najvyššej ženskej kategórie WTA (v roku 1997 na ňom vyhrala štvorhru Slovenka Henrieta Nagyová).
Doprava.
Existuje priame lodné spojenie do Splitu prostredníctvom katamaranu, turisti s autami musia cestovať do Supetaru a nalodiť sa na trajekt. Je možné i letecké spojenie prostredníctvom charterových letov z neďalekého letiska.
Zaujímavosť.
"Bol" v chorvátčine znamená "bolesť".
Selca

Selca môže byť:
Nerežišća

Nerežišća () je obec na chorvátskom ostrove Brač. 
Patria do nej osady Donji Humac, Dračevica a Nerežišća. Má rozlohu 79 km², žije v nej 865 obyvateľov (2004).
Baška Voda

Baška Voda () je obec v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe. Nachádza sa 10 km severozápadne od Makarskej.
Brela

Brela () je obec v chorvátskej Splitsko-dalmatínskej župe. Nachádza sa na dalmátskom pobreží Jadranského mora, približne 15 kilometrov severozápadne od Makarskej. Má 1 703 obyvateľov (2011).
Brela, ležiaca medzi masívom Biokovo a Jadranským morom, žije z cestovného ruchu. Je známa ako perla Makarskej riviéry. V roku 1968 získala ocenenie ako „Šampion Jadranu“ – za veľký úspech v oblasti cestovného ruchu.
Aj keď je Brela v sezóne zaplavená turistami (najmä Nemcami, Čechmi, Talianmi, Poliakmi a Slovákmi), udržuje si svoju pokojnú atmosféru a zostáva letoviskom vhodným pre rodiny s deťmi. Pláže sú kamienkové a voda vďaka prirodzenej skalnej filtrácii veľmi čistá.
V roku 2004 umiestnil americký časopis "Forbes" pláže Brely na 6. miesto v zozname 10 najkrajších svetových pláži, pričom medzi plážami v Európe sa umiestnila na prvom mieste.
Cista Provo

Cista Provo () je obec v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe. Nachádza sa severne od Makarskej, asi 20 km od pobrežia Jadranu a v roku 2011 tu žilo 2 377 obyvateľov. 
Obec leží na križovatke štátnych ciest číslo 39 a 60, ktoré tvoria vnútrozemskú príjazdovú trasu na Makarskú riviéru.
Brinje

Brinje môže byť:
Lopar

Lopar môže byť:
Šestanovac (rozlišovacia stránka)

Šestanovac môže byť:
Postira

Postira () je obec na severe chorvátskeho ostrova Brač. Patria do nej osady Postira a Dol. Má rozlohu 47 km², v roku 2004 tu žilo 1 562 obyvateľov.
Narodil sa tu Vladimir Nazor (18761949), významný chorvátsky básnik. Prvá zmienka o osade je z roku 1347. Obyvatelia sa zaoberajú najmä poľnohospodárstvom, rybolovom a ťažbou bračského kameňa.
Pučišća

Pučišća () je chorvátska obec na ostrove Brač. Tvoria ju osady Gornji Humac, Pražnica a Pučišća. V roku 2001 mala obec 2 224 obyvateľov, z ktorých významná časť pracuje v miestnom kameňolome, kde sa ťaží vzácny bračský biely kameň.
Supetar

Supetar je mesto v Chorvátsku, najväčšie sídlo na chorvátskom ostrove Brač. Je prímorským letoviskom, hoci tunajšie more je menej čisté oproti iným častiam ostrova - najmä kvôli hustej lodnej doprave (denne premáva 14 trajektov (Hrvat, Marjan, Biokovo, Tin Ujevič) do Splitu). Názov znamená v miestnom archaickom jazyku "Svätý Peter". 
Mesto pozostáva zo štyroch častí: Supetar (najväčšie stredisko ostrova), Škrip, Mirca a Splitska. V roku 2001 v celom meste žilo 3 889 obyvateľov.
Crikvenica

Crikvenica môže byť:
Zéland

Zéland môže byť:
Tuba

Tuba môže byť:
Coca-Cola Popstar (Slovensko)

Coca-Cola Popstar bola autorská hudobná súťaž na Slovensku (hudobné súťaže s názvom Coca-Cola Popstar prebiehajú aj v iných krajinách). Vznikla na podnet firmy Coca-Cola v spolupráci s Fun radiom. Za projektom stáli Milan Králik, Peter Graus a Tomáš Zubák z hudobno-produkčnej spoločnosti Le creative, s.r.o. a vydavateľstvom Street Production. Súťaž sa po prvýkrát uskutočnila v roku 2001, vtedy ešte pod brandom Fanta. Pre výnimočný úspech ju značka Coca-Cola posunula pod svoj hlavný brand. 8. ročník sa konal v roku 2008. V roku 2007 sa po súťaži konala séria koncertov pod názvom "Coca-Cola PopStar Tour".
Ročníky Coca-Cola Popstar.
2003.
Ďalší súťažiaci: Norbert Peticzky
2007.
V roku 2007 sa do súťaže prihlásilo 189 súťažiacich .
2008.
Do súťaže sa v ôsmom ročníku prihlásilo 176 súťažiacich .
La Roux

La Roux (/lɑːˈruː/) je anglická synthpopová dvojica, ktorej členmi sú speváčka, klávesistka a koproducentka Elly Jackson a textár a koproducent Ben Langmaid. Podpornými členmi sú Mickey O'Brien (klávesy, sprievodný spev) a William Bowerman (bicie).
Hudba skupiny La Roux je ovplyvnená britským synthpopom 80. rokov, a to skupinami ako Yazoo, Erasure, Depeche Mode, OMD, The Human League, Heaven 17 a Eurythmics.
Dňa 13. februára 2011 na udeľovaní cien Grammy vyhrala skupina so svojim rovnomenným albumom "La Roux" kategóriu Najlepší elektronický/tanečný album.
Utmán ibn Affán

Utmán ibn Affán (iné prepisy: Utmán bin Affán, Usmán ibn Affán; , * asi 576 – † 17. júl 656) bol jeden zo sahábov (spoločníkov proroka Mohameda) a v rokoch 644656 tretí islamský kalif Rášidského kalifátu. Bol jedným zo štyroch Správne vedených (spravodlivých) kalifov () podľa sunnitskej tradície.
Pochádzal z klanu Umajjovcov (). Do histórie islamu sa zapísal okrem iného tým, že dal spísať autoritatívnu písomnú verziu koránu ("mushaf"), ktorý dovtedy koloval len ústne alebo v odlišných verziách.
ATX

ATX (Advanced Technology Extended) je formát základných dosiek pre počítače, ktorý vytvorila firma Intel v roku 1995. Bola to prvá veľká zmena v usporiadaní počítačovej skrine po mnohých rokoch. ATX svojimi prednosťami úplne nahradil zastaraný formát AT. Ostatné štandardy pre malé základné dosky ako microATX, FlexATX a mini-ITX obyčajne zachovávali základnú koncepciu a snažili sa o zredukovanie veľkosti dosky a počtu rozširujúcich slotov. V roku 2003 oznámil Intel nový štandard BTX, uvažovaný ako nástupca ATX no ešte v roku 2007 formát ATX stále pretrvával ako priemyselný štandard pre väčšinu výrobcov výpočtovej techniky. BTX sa používa iba v značkových počítačoch, ktoré vyrábajú spoločnosti Dell, Gateway a HP. Oficiálna špecifikácia bola uvedená v roku 1995 a bola niekoľkokrát revidovaná. Súčasná verzia má označenie 2.2 a bola vydaná v roku 2004. Plný rozmer základnej dosky ATX je 305 mm x 244 mm (12" x 9.6"). Okrem neho sa používa aj menší formát microATX.
Shelly-Ann Fraserová

 
 
 
Shelly-Ann Fraserová (* 27. december 1986, Kingston, Jamajka) je jamajská atlétka, špecializujúca sa na šprinty (100 a 200 metrov). Je olympijskou víťazkou v behu na 100 m (Peking 2008), ako aj rovnakej súťaže na majstrovstvách sveta v atletike (Berlín 2009).
AT (formát)

AT je formát základnej dosky počítačov IBM AT. Podobne ako IBM PC a IBM XT modely predtým, mnoho tretích firiem vyrábalo základné dosky kompatibilné s IBM AT, čím umožňovali koncovým používateľom rozšíriť svoje počítače rýchlejším procesorom. IBM AT sa stal často kopírovaným dizajnom v rozvíjajúcom sa trhu v 80. rokoch. IBM klony, ktoré používali AT kompatibilný dizajn, prispeli k jeho popularite. V 90. rokoch mnoho počítačoch stále používalo AT a jeho varianty. Od roku 1997 bol formát AT z veľkej časti nahradený nasledovníkom ATX.
Zoznam ministrov dopravy Českej republiky

Toto je zoznam ministrov dopravy z Ministerstva dopravy Českej republiky.
Anorexia Nervosa

Anorexia Nervosa je francúzska symfonická black metalová hudobná skupina, založená v roku 1995. Oficiálne svoju činnosť neukončila, ale od roku 2005 nekoncertuje, ani nenahráva z dôvodu odchodu vokalistu, za ktorého sa nepodarilo násť adekvátnu náhradu.
Id, ego a superego

Id, ego a superego sú podľa Freudovej psychoanalýzy tri základné časti osobnosti človeka. Tento model ľudskej osobnosti prvýkrát popísal Sigmund Freud vo svojej knihe "Das Ich und das Es" z roku 1923.
Id.
Id alebo tiež „ono“, je jedna z troch zložiek teórie osobnosti podľa Freuda. Psychoanalytik tvrdí, že všetko je založené na uspokojovaní slasti a id tento rys ľudského nevedomia predstavuje a zastupuje. Je zložkou vrodenou, primárne je preň dosahovať slasť; funguje iracionálne v oblasti podvedomia (alebo tiež nevedomia), a to bez výnimky.
V modernej psychológii označuje "id" vášeň, pudy, priania, túžby, spontánnosť. Jeho protiváhou je "ego". Ak dôjde k nejakému vážnemu narušeniu vo vývoji osobnosti (s krátkodobým alebo dlhodobým trvaním), následkom môže byť rozpoltenie osobnosti na osobnosť, kde prevažuje "id" a osobnosť, kde prevažuje ego (napr. bipolárna afektívna porucha).
Ego.
Pojem ego, alebo tiež „Ja“, sa riadi princípom reality a vyrovnáva pôsobenie zložky sociálnej "(superego)" a pudovej "(id)". Je vedomé i predvedomé a výsledkom jeho činnosti je naše správanie. Je to vedomie seba, uvedomenie si svojej identity, s odlíšením seba od okolitého prostredia.
V modernej psychológii sa týmto pojmom označuje nielen "ego" podľa Freuda, ale aj zložka, ktorú vyčlenil ako "superego". Ide o racionálnu zložku, ktorá sa riadi princípmi svedomia, povinnosti a sociálnych istôt. Jej opakom je stále "Id". Ak dôjde vo vývoji človeka k nejakej chybe (krátko aj dlhodobo vznikajúcej), môže nastať porucha rozpoltenia osobnosti (napr. schizofrénia).
Freudovský pojem „ego“ nie je úplne totožný so všeobecným významom slova „ja“, ktoré sa chápe ako označenie ľudskej jedinečnosti a odlišnosti od ostatných ľudí.
V Ego-analýze (Rapport, Hartman), ako zložke neofreudizmu, sa hovorí o "Ego-funkciách", ku ktorým sa zaraďuje vedomie, pozornosť i myslenie.
Superego.
Superego, alebo tiež „Nadja“, je ďalšia z troch zložiek osobnosti podľa Freuda. Riadi sa princípom dokonalosti: „chce“ byť dokonalé z hľadiska spoločnosti a pôsobí vedome i nevedome. Vzniká vplyvom výchovy alebo okolia, ktoré na nás má vplyv a snaží sa nás civilizovať v súlade so štandardami spoločnosti, v ktorej vyrastáme. Je našou zažitou vnútornou morálkou alebo tiež svedomím.
V dnešnej modernej psychológii sa už pojem "superego" nepoužíva a nahradil ho pojem "ego", ktoré však podľa Freuda tiež existuje a má vlastný a odlišný význam.
Zoznam staroegyptských nomov (Lexa)

Zoznam staroegyptských nomov, ktorý bol publikovaný roku 1955 v práci českého egyptológa Františka Lexu "Veřejný život ve starověkém Egypte". Transliterácia a čítanie mien sú dnes už zastarané. Spolu so staroegyptskými názvami krajov Lexa uvádza ich hlavné (■), príp. ďalšie sídla, a ich grécke, koptské a arabské alternatívne mená. Na niektorých miestach podáva aj ich vývojové štádiá (→).
Rášidský kalifát

Rášidský kalifát () bola islamská vojenská ríša založená po smrti proroka Mohameda (632) a trvajúca počas vlády štyroch prvých kalifov do roku 661. Štyria vládcovia Rášidského kalifátu sa v sunnitskom islame nazývajú správne vedení (spravodliví) kalifovia ().
BTX

BTX (Balanced Technology Extended) je formát základných dosiek pre počítače PC. Pôvodne bol navrhnutý na prelome rokov 2004 a 2005 ako nástupca starnúceho formátu dosiek ATX. Bol skonštruovaný tak, aby zmierňoval problémy vzniknuté používaním novších technológií (ktoré často potrebovali viac energie a produkovali viac tepla) na základných doskách vyhovujúcich ATX špecifikácii z roku 1996. Štandardy ATX aj BTX navrhla firma Intel. Rozhodnutie Intelu znovu sa zamerať na úsporné procesory, potom čo sa stretol s teplotnými problémami pri Pentiu 4, vznieslo nejaké pochybnosti o budúcnosti tohto formátu. Prvá spoločnosť, ktorá implementovala BTX, bola Gateway Inc., nasledovala spoločnosť Dell. Mac Pro od spoločnosti Apple tiež využíval BTX dizajn. Napriek tomu bol ďalší vývoj BTX produktov zastavený v septembri 2006.
World Painted Blood

World Painted Blood je v poradí desiaty štúdiový album americkej thrash metalovej skupiny Slayer. Bol vydaný dna 3. novembra 2009 vydavateľstvom American Recordings/Sony Music. Bol produkovaný Rickom Rubinom a Gregom Fidelmanom.
Richard Jenčík

Richard Jenčík. (* 1. január 1985, Košice) je slovenský hokejový útočník, v súčasnosti hráč HC Košice.Má číslo 25.
Klubový hokej.
Je odchovancom HC Košice. Keď skončil v Juniorke Košíc pokračoval v Trebišove. V sezóne 2003/04 ako osemnásťročný hral za HK Dragon Prešov U20 kde odohral 34 zápasov, v ktorých zaznamenal 31 gólov a 24 asistencií. Potom z klubu odišiel a vrátil sa do HC Košice kde si odohral extraligovú premiéru. Koniec sezóny 2003/04 odohral v 1.lige za Košickú farmu (4 zápasy) a za HK Dragon Presov (6 zápasov). Hral aj za klub HKm Humenné(Košice B). V sezóne 2008/09 získal titul majstra Slovenska s Klubom HC Košice. V prípravnom zápase 4. augusta 2009 za HC Košice strelil svoj prvý hetrik v kariére.
Tatranský pohár

Tatranský pohár je hokejový turnaj hraný na Slovensku (v Poprade) od roku 1929. Ide o druhý najstarší hokejový turnaj v Európe po Spenglerovom pohári, ktorý sa organizuje od roku 1923 v Davose. Tatranského pohára sa zúčastňujú na pozvanie organizátora HK Poprad hlavne slovenské a európske hokejové kluby a výbery. V súčasnej dobe sa turnaj hrá v letných mesiacoch.
Vznik.
Na novovybudovanom klzisku v Novom Smokovci sa v dňoch 29. decembra 1929 až 1. januára 1930 konal prvý turnaj o Pohár Palace sanatoria Dr. Szontagha, ktorý dnes poznáme pod názvom Tatranský pohár. Na turnaji, ktorý organizoval Športový klub Vysoké Tatry (ŠKVT) v spolupráci so Skiklubom Bratislava, sa predstavilo 11 tímov. Okrem maďarských, rakúskych a českých sa na turnaji zúčastnili aj tri slovenské kluby – Banská Bystrica, Skiklub Bratislava a novovzniknutý tím ŠKVT. Víťazom turnaja sa stala Slavia Praha. Napriek tomu, že domáci klub skončil na poslednom mieste, po prehrách 0:13 s Vyšehradom a 0:8 s Brnom, turnaj znamenal prelom vo vývoji ľadového hokeja na Slovensku.
Zaujímavosti.
Prvýkrát sa finálový zápas nedohral ešte v sezóne 1933/34 v rámci 7. Tatranského pohára. Vo finále turnaja sa stretli Slavia Praha a Opava (Troppauer EV). V riadnom čase sa zápas skončil výsledkom 2:2, avšak Opava odmietla na protest nastúpiť na predĺženie. Organizátori tak za víťaza vyhlásili Slaviu Praha.  
Nikdy sa nedohral 10. Tatranský pohár v sezóne 1935/36. Dôvodom však bolo počasie. Na turnaj sa prihlásilo 14 tímov, ktorí boli rozdelení do troch skupín v Novom Smokovci, Tatranskej Lomnici a Poprade. V rámci turnaja sa odohrali len dva regulárne zápasy. Následne prišiel odmäk a ďalšie dva zápasy sa odohrali už len ako priateľské. Zvyšok turnaja bol zrušený a nikdy sa nedohral.  
Vôbec sa neodohral 17. Tatranský pohár v sezóne 1942/43, hoci ešte pár dní pred zápasom noviny avizovali, že sa turnaj uskutoční a zúčastní sa na ňom 11 tímov. Zrejme z finančných dôvodov bol celý turnaj, krátko pred začiatkom odvolaný.
Finálový zápas 72. Tatranského pohára medzi maďarským Miškovcom a Michalovcami bol odložený z dôvodu zdravotných problémov hráčov maďarského celku. Po dohode oboch celkov sa za finálový zápas považoval ich vzájomný extraligový zápas 16. kola Tipsport ligy, ktorý sa odohral 25. októbra 2019.
Rostovská operácia (1941)

Bitka o Rostov alebo rostovská operácia bolo ozbrojené stretnutie vojsk Tretej ríše a ZSSR na východnom fronte. Bitku v oblasti Rostova nad Donom na jeseň a začiatkom zimy 1941 možno rozdeliť na dve fázy:
Donbassko-rostovská strategická obranná operácia.
Po katastrofálnej porážke Červenej armády v Kyjevskom kotli pokračovalo ťaženie nemeckej armádnej skupiny Juh ďalej na východ. Časť vojsk pod velením Ericha von Mansteina zaútočila na Krym, ostatné armády útočili na územie medzi Dneprom a Donom. Tu ich čakala skonsolidovaná ruská obrana, ktorá spôsobila nemeckým jednotkám veľké straty. V období od 29. septembra do 16. novembra 1941 sa nemeckým vojskám podarilo postupovať na juhovýchodnú Ukrajinu a obsadiť Donbas. Po ťažkých a urputných bojoch padol 17. októbra 1941 do nemeckých rúk prístav Taganrog pri Azovskom mori. 17. novembra začali nemecké sily útok na Rostov nad Donom, ktorý dobyli o štyri dni neskôr 21. novembra. Nemecké jednotky prenikli až ku rieke Don a obsadili tu jeden neporušený most. To znamenalo pre ruské vedenie katastrofu, pretože okrem toho, že Nemcom padlo do rúk priemyselné mesto, dostala sa im do rúk križovatka dopravných tepien smerom na Kubáň, ku Stalingradu a naftovým poliam na Kaukaze. Preto Stalin nariadil mesto dobyť späť.
Rostovská útočná operácia.
25. novembra 1941 začal ruský protiútok, v ktorom si dokázala Červená armáda vytvoriť miestnu početnú prevahu. Začiatočné útoky však boli neúspešné, vojenské šťastie sa priklonilo k sovietskym vojskám až 27. novembra, kedy prelomili nepriateľskú obranu. Tvrdé boje pokračovali ďalšie dva dni a jednotkám Červenej armády sa podarilo Rostov 29. novembra oslobodiť. Útok proti Nemcom ďalej pokračoval a ich jednotkám začalo hroziť úplné zničenie alebo obkľúčenie. Veliteľ skupiny armád Juh maršal Gerd von Rundstedt chcel nemecké sily stiahnuť, ale Hitler to zamietol a kvôli ďalšiemu naliehaniu na stiahnutie, Rundstedta odvolal z funkcie. Velenie skupiny armád Juh prevzal poľný maršal Walter von Reichenau, ktorý tiež rýchlo pochopil situáciu a žiadal Hitlera o ústup. 29. novembra 1941 sovietske sily vytlačili jednotky 1. divízie SS Leibstandarte Adolf Hitler z Rostova. Hitler nakoniec ústup jednotiek celého pravého krídla skupiny armád Juh 1. decembra povolil. Zvyšky nemeckých síl sa preto organizovane stiahli ďaleko na západ za rieku Mius.
Výsledok.
Bitka o Rostov nad Donom znamenala pre Červenú armádu jedno z prvých víťazstiev vo Veľkej vlasteneckej vojne. Bola prvým rozsiahlym ústupom nacistických síl na území Sovietskeho zväzu. Sovietsky zväz utrpel počas bojov ťažké straty, pri defenzívnej fáze bojov stratil 143 313 mužov, ďalších 17 263 bolo ranených. Počas ofenzívnej fázy utrpeli sovietske jednotky menšie straty, keď mali 15 264 padlých a 17 847 ranených.
Front zostal stabilizovaný v oblasti Miusu až do júla 1942.
Alisha

Alisha Ann Itkin (* 16. apríl 1968, Brooklyn, New York, USA) je americká dance-pop speváčka, ktorá mala niekoľko hitov v 80. a 90. rokoch..
Rubén Ruiz Ibárruri

Rubén Ruiz Ibárruri (* 9. január 1920 Somorrostro, Vizcaya, Španielsko - † 14. september 1942 Stalingrad, ZSSR) bol španielsky vojak, syn komunistickej političky Dolores Ibárruri, po skončení občianskej vojny emigroval do ZSSR. Po emigrácii vstúpil do radov Červenej armády, kde dosiahol hodnosť poručíka. Bol smrteľne ranený v stalingradskej bitke, pričom mu bol za chrabrosť v boji priznaný titul Hrdina Sovietskeho zväzu.
Život.
Narodil 9. januára 1920 v španielskom Somorrostre v provincii Vizcaya ako jediný syn slávnej španielskej političky, dlhoročnej predsedníčky španielskej komunistickej strany Dolores Ibárruri známej aj ako "La Pasionaria".
Od mladých rokov sa zapojil do komunistického hnutia a roku 1935 po zatknutí svojej matky odišiel do Sovietskeho zväzu, kde sa učil v automobilovej fabrike. Po vypuknutí občianskej vojny sa však vrátil do rodnej krajiny, aby bojoval ako člen medzinárodných brigád. Neskôr po skočení občianskej vojny v roku 1939 sa vrátil do ZSSR. Študoval na vojenskej akadémii. Slúžil v 1. moskovskej proletárskej divízii. Do bojov Veľkej vlasteneckej vojny sa zapojil hneď od prvých dní, najprv v priestoroch Borisova, neskôr jeho oddiel bránil prechod cez rieku Berezina. Pri strete s nemeckými tankmi bol ranený a neskôr vyznamenaný Radom červenej zástavy.
V lete 1942 velil guľometnej rote, ktorá v zostave 35. gardovej divízie bránila prístupy k Stalingradu. Keďže sa väčšia časť divízie na stalingradské bojisko iba presúvala, nemeckému útoku musel čeliť strelecký prápor. Keď 24. augusta nemecké vojská zahájili útok smerom k stanici a veliteľ práporu padol, Ibarruri prevzal velenie a viedol svojich vojakov do protiútoku, pri ktorom zlikvidovali asi 100 nepriateľských vojakov. V tomto boji utrpel zranenie, ktorému neskôr po presune za Volgu podľahol.
Výnosom prezídia Prezídia najvyššieho sovietu mu bol 22. augusta 1956 udelený titul Hrdina Sovietskeho zväzu. Je pochovaný v blízkosti Mamajovej mohyly a má vo Volgograde pamätník v Aleji hrdinov.
Leňoch (biológia)

Leňoch (nesprávne resp. odborne "leňochod") je slovenský názov dvoch rodov cicavcov, a to "Choloepus" z čeľade "Choloepodidae" (pôvodne v čeľadi "Megalonychidae") a "Bradypus" z čeľade leňochovité ("Bradypodidae"). Rod "Choloepus" sa do roku 1995 zaraďoval spolu s rodom "Bradypus" do čeľade leňochovité; od roku 1995 je "Bradypus" jediným rodom čeľade leňochovité. 
Leňochy žijú v Južnej (a Strednej) Amerike na stromoch. Živia sa lístím, spia zavesené chrbtom nadol, zachytené na konári dlhými pazúrmi. Majú dlhú srsť, v ktorej im často rastú riasy, ktoré im dodávajú zelenú kryciu farbu. Srsť im vo voľnej prírode rastie v smere gravitácie leňocha zaveseného na konári, t. j. kolmo k chrbtu a od prostriedka brucha smerom k chrbtu.
Atheris

Atheris (po slovensky vretenica alebo menej formálne stromová vretenica) je rod z čeľade vretenicovité, podčeľade Viperinae. 
Žije v subsaharskej Afrike, vrátane časti juhu Afriky. Sú to predovšetkým stromové hady, ktoré málokedy presiahnu veľkosť 80 cm. Ich jed nie je veľmi silný.
Systematika.
Druhy:
Druhy, ktoré boli v roku 1996 vyradené z tohto rodu (a ktoré u niektorých autorov spolu s rodom Atheris tvoria tribus Atherini):
Trnavský šermiarsky cech

Trnavský šermiarsky cech je skupina historického šermu, ktorej počiatky siahajú do roku 1999.
História.
Z pôvodného smerovania ako skupiny historického šermu sa časom vykryštalizoval šermiarsky cech, ktorého hlavnou náplňou je hĺbkové štúdium pôvodných šermiarskych manuskriptov (fechtbuchov) a následná rekonštrukcia dobových bojových metód a postupov (Kunst des Fechtens majstra Lichtenauera). V tejto činnosti patrí medzi prvé skupiny na Slovensku (popri pezinskej Corone).
Druhou zložkou činnosti Trnavského šermiarskeho cechu je spoznávanie hmotnej európskej kultúry. Osobitne si cech vybral roky 1450 – 1480 ako hlavné obdobie pre živú rekonštrukciu historických reálií, kostýmov, zbraní a artefaktov.
Trnavský šermiarsky cech patrí medzi zakladateľov Gesellschaft Lichtenawers, nadskupinovej organizácie združujúcej zoskupenia a okruhy ľudí venujúcich sa rekonštrukcii šermiarskeho systému Lichtenauerovej línie.
Trnavský šermiarsky cech začal úpravou a oživením hradobnej veže mestského opevnenia Trnavy. Projekt obnovy veže spočíva v rekonštrukcií a vybavení jednej veže vybavením dobovej strážnice, či mestskej posádky. Popri tom sa budú budovať expozície šermu a zbraní 15. storočia ako aj výstava venovaná vývoju mestského opevnenia.
Choloepus

Choloepus (po slovensky leňoch) je rod patriaci do monotypickej čeľade Choloepodidae.
Pred rokom 1995 sa zaraďoval do čeľade leňochovité ("Bradypidae"). Podľa morfologických štúdií sa neskôr považoval za jediný recentný rod z čeľade "Megalonychidae". Podľa súčasných molekulárnych výsledkov patrí rod do čeľade "Choloepodidae" a najbližšie k vyhynutým pozemným leňochom z čeľade "Mylodontidae".
Ešte v časoch života predchodcov druhu človek rozumný žili v celej Amerike početní 6 metrov dlhí, neohrabaní predchodcovia dnešných leňochov rodu Choloepus.
Invece no

„Invece no“ (slovensky: "Naopak nie") je popová pieseň talianskej speváčky Laury Pausini z jej albumu "Primavera in anticipo" vydaná 24. októbra 2008. "„En cambio no“" je jej španielska verzia, ktorá sa stala úvodnou zvučkou mexickej telenovely En nombre del amor (V mene lásky). Pieseň vyšla aj pre brazílsky trh v portugalčine pod názvom "„Agora não“".
Tracklist.
Taliansko
Španielsko
Videoklip.
Klip bol natočený v USA v októbri 2008. Réžíroval ho Alessandro D'alatri. Zobrazuje príbeh mladého amerického vojaka a jeho priateľky.
Leňoch dvojprstý

Leňoch dvojprstý (lat. "Choloepus didactylus") je druh z čeľade "Choloepodidae" (pozri aj leňoch (biológia)).
Leňochy dvojprsté majú dlhú a hustú hnedú srsť, ktorá rastie opačným smerom, ako je to obvyklé. To leňochy chráni pred dažďom, pretože môže voda stekať smerom od brucha k Chrbtu a na zem a preto sa srsť nepremočí. V prírode majú srsť zelenkastú, čo však nespôsobuje farbivo srsti, ale zelené riasy, ktoré na leňochoch rastú na povrchu v zvláštnych žľaboch a poskytujú tým leňochom ochranné sfarbenie. V zoologických záhradách však toto sfarbenie nájdeme len zriedka, keďže sú riasy veľmi citlivé na vlhkosť vzduchu a rastú iba v takej vlhkosti, aká je v pralese. Jeho srsť sa však stáva domovom aj hmyzu, napr. motýľov. Jeho telo dorastá na dĺžku približne 60 až 64 cm a jeho hmotnosť sa pohybuje okolo 6 – 8 kg.
Majú dlhé končatiny s dvomi (na predných končatinách) a tromi (na zadných končatinách) zahnutými pazúrmi, ktoré slúžia ako háčiky pri zavesení na stromoch. Leňochy dvojprsté nemajú chvost, ktorý vo vývoji pomaly úplne zakrpatel.
Leňochy majú celkovo dvadsať zubov. Zaujímavé sú aj tým, že zuby nemajú potiahnuté sklovinou, ale riedkou a pórovitou zubovinou, do ktorej prenikajú šťavy z potravy a preto získavajú zuby tmavohnedú farbu. Leňochy majú v pomere k svojmu telu obrovský žalúdok, ktorý keď je naplnený môže zaberať aj celú brušnú dutinu. Ich žalúdok je rozdelený na tri oddiely a jeden slepý výbežok. Ťažko stráviteľnú stravu trávi pomocou zvláštnych baktérií a prvokov a leňoch dvojprstý sa vyprázdňuje zhruba raz za desať dní, ale veľkou výnimkou nebolo ani raz za tridsať dní. Majú aj premenlivú teplotu tela, ktorá aj počas dňa môže kolísať medzi 27 až 35 °C a pri veľkom kolísaní teploty upadajú leňochy dvojprsté do strnulosti, 
ktorá sa na prvý pohľad podobá zimnému spánku. Vtedy prespia celý deň. Aj mimo tohto obdobia spávajú veľmi dlho a prespia aj viac ako 22 hodín.
Leňoch

Leňoch môže byť:
Hibernácia

Hibernácia alebo prezimovanie alebo zimný spánok je v botanike obdobie odpočinku rastlín, pri ktorom sú znížené či zastavené životné pochody a podstatne klesá metabolizmus, pozri hibernácia (botanika)
Prezimovanie alebo menej často hibernácia alebo môže byť:
Hibernácia alebo zimný spánok môže byť:
Hibernácia môže byť:
Prezimovanie môže byť:
Časová priamka

Časová priamka alebo časová os je usporiadaná postupnosť časových bodov (najčastejšie rokov,dní alebo tísícročí) nanesená (najčastejšie v odstupoch úmerných skutočným odstupom časových bodov v čase) na rovnej vodorovnej alebo zvislej čiare (priamke alebo úsečke) ľubovoľným smerom. Ku všetkým alebo niektorým časovým bodom osi sa často pripisujú komentáre či obrázky k faktom vzťahujúcim sa k týmto časovým bodom; v prípade dlhších a početných komentárov sa časová os plynulo mení na chronologickú tabuľku. 
Časová os slúži ako synoptická pomôcka napríklad v dejepise, finančnej matematike, pri opise akéhokoľvek vývoja a podobne.
Napr.: časová os celých ľudských dejín vzniká tak, že sa na priamku nanesie začiatok kresťanského letopočtu a označí sa číslom 0; následne sa na priamku nanášajú ďalšie roky, ktoré sa usporadúvajú v zvolenom smere - napríklad naľavo od nuly sa roky označia ako pred Kristom a napravo od nuly ako po Kristovi.
Umelá hibernácia

Umelá hibernácia (iné názvy: umelý zimný spánok, hibernácia, zimný spánok) môže byť:
Vojvodstvo Parma a Piacenza

Vojvodstvo Parma a Piacenza alebo Parmské a piacenzské vojvodstvo (iné názvy: Vojvodstvá Parma a Piacenza; nepresne Parmské vojvodstvo; 1814-1847 presnejšie Vojvodstvo Parma, Piacenza a Guastalla/Parmské, piacenzské a guastallské vojvodstvo; 1847-(?)1859 presnejšie Vojvodstvo Parma, Piacenza a pripojené štáty/Parmské a piacenzské vojvodstvo a pripojené štáty; ) bol štát v dnešnom severnom Taliansku v rokoch 1545 - 1860 (okrem 1547-1549; čiastočne 1808-1814; 1848; 1849). 
Vznikol oddelením od Milánskeho vojvodstva ako léno pre nelegitímneho syna pápeža Pavla III., Piera Luigi Farnesea. Hlavným mesto sa stala Parma. V roku 1547 štát zanikol, v roku 1549 bolo obnovené Parmské vojvostvo, v roku 1556 aj Piacenzské vojvodstvo. V rokoch 1808 až 1814 bol súčasťou Francúzska s nominálne samostatnými vládcami. Štát bol potom v rokoch 1848, 1849 a v lete 1859 vždy len krátky čas pripojený k Sardínskemu kráľovstvu; v septembri 1859 resp. marci 1860 bol pripojený k Sardínskemu kráľovstvu (známemu od roku 1861 ako Talianske kráľovstvo) natrvalo.
Parmské vojvodstvo

Parmské vojvodstvo môže byť:
Zmija

Zmija môže byť:
Vretenica

Vretenica môže byť:
Vretenice je taxón vretenicovité (Viperidae) v širšom zmysle (v systémoch, v ktorých nie je klasifikovaný ako čeľaď ale ako rad Viperiformes a podobne), pozri pod vretenicovité
Vretenice alebo pravé vretenice je taxón Viperinae (aj v novšom – užšom význame aj staršom – širšom význame; v systémoch, v ktorých nie je klasifikovaný ako podčeľaď aj v systémoch, v ktorých je klasifikovaný ako podčeľaď), pozri Viperinae
Karol Markovič

Karol Markovič môže byť:
Parma

Parma môže byť:
Pedro Henríquez Ureña

Pedro Henríquez Urenña (* 29. jún 1884, Santo Domingo, Dominikánska republika – † 11. máj 1946, Buenos Aires, Argentína) bol dominikánsky esejista, filozof, humanista, filológ a literárny kritik. Je považovaný za jednu z hlavných postáv dominikánskej literatúry a popredného literáta v Latinskej Amerike.
Klub národnostných menšín

Klub národnostných menšín v Košiciach je komunálnym združením národnostných spolkov existujúcich v tomto meste. Združenie je jedným z praktických vyjadrení pomenovania Košíc ako "mesta tolerancie". Sídli v meštianskom dome na Mäsiarskej ulici číslo 35, kde strávil svoje detstvo košický rodák, svetoznámy autor maďarskej národnosti Sándor Márai. V dome bola zriadená v roku 1998 spomienka na tohto košického lokálpatriota – Pamätná izba Sándora Máraiho. Izba bola v roku 2018 nahradená pamätnou expozíciou.
Klub združuje košické pobočky týchto slovenských národnostných spolkov:
FEMAN - Európsky festival kultúry národov a národností

FEMAN - Európsky festival kultúry národov a národností je festival usporadúvaný v každoročne v septembri v meste Košice. Organizátorom festivalu je združenie "FEMAN, Slovensko - európska kultúrna spoločnosť". Cieľom združenia je podpora cestovného ruchu na Východnom Slovensku a podpora cezhraničnej spolupráce. 
Prvý ročník festivalu sa konal v roku 2000, v súčasnosti sa festival viac orientuje na podporu cestovného ruchu v rámci propagovania vínnej cesty medzi ukrajinskou obcou Seredné a Spišskou Kapitulou.
Externé odkazy.
FEMAN, Slovensko - európska kultúrna spoločnosť: Festival Feman
Štátny znak Etiópie

Štátny znak Etiópie je vo svojej súčasnej podobe od roku 1996. Obsahuje zlatý pentagram, ktorý vyžaruje lúče, vložený na modrom štíte. Znamená to jednotu človeka a etiópskeho národa. 
Emblém je tiež súčasťou vlajky Etiópie.
Divadlo Romathan

Divadlo Romathan je divadlo rómskej národnostnej menšiny v meste Košice. Bolo založené v roku 1992 a je jediným divadlom svojho druhu na Slovensku. Svoje predstavenia uvádza v rómčine i slovenčine.
Dejiny.
Divadlo bolo zriadené ministerstvom kultúry v máji 1992 a do roku 1996 bolo v jeho pôsobnosti. Prvou riaditeľkou až do sezóny 1997/1998 bola Anna Koptová. Po nej do funkcie nastúpil Karel Adam. Za odvolaním Anny Koptovej stál Karol Horváth podpredseda R.O.I , ktorý dosadil Karola Adama za riaditeľa. Počas organizačno-štrukturálnych zmien v divadelnej sieti prešlo divadlo v roku 1996 pod pôsobnosť košického kraja, čím strácalo právnu subjektivitu a podalo sťažnosť k ústavnému súdu. Súd sťažnosť zamietol.
Divadlo získalo právnu subjektivitu rozhodnutím vlády až 1. apríla 1999, naďalej však zostalo pod riadením kraja. Počet zamestnancov od vzniku divadla klesá, zo stovky pri vzniku na 37 umeleckých a 4 technicko-administratívnych v roku 2002. Situáciu vedenie zdôvodňuje nedostatočnou dotáciou zo strany štátu, ktorá zostala vo fixnej výške počas desiatich rokov na 7 miliónoch korún ročne.
V rámci investičného programu do oblasti kultúry Košického samosprávneho kraja sa v roku 2021 vyčlenilo 90 000 € na rekonštrukciu budovy na Továrenskej ulici. Divadlo sa zo Štefánikovej ulice po 28 rokoch presťahovalo do nových priestorov v októbri 2021.
Tvorba.
Prvá premiéra divadla bola inscenácia "Than perdal o Roma" () od Daniely Hivešovej-Šilanovej. Konala sa 20. decembra 1992 a hudobne sa na jej príprave podieľal prvý dirigent divadla Eugen Brindzák. Prvé hosťovanie divadla mimo mesta Košice bolo 24. mája 1993 v Divadle Pavla Országha Hviezdoslava v Bratislave. Do septembra 2002 divadlo uviedlo spolu 30 premiér, cez 1100 predstavení, nielen na svojich doskách.
Divadlo svojím "Eurofesitvalom" prispelo k prezentácii zavádzania euromeny na Slovensku. Iniciátor - NBS poskytla divadlu finančný grant a to zinscenovalo humorné predstavenie. Dej bol založený na príbehu rómskej rodiny počas jej pobytu v Írsku. Vychádzalo sa z predošlej inscenácie komédie "Prešibaná rodinka". Prvé vystúpenie sa konalo 14. júla 2008 v mestečku Medzev v okrese Košice-okolie, celkovo bolo naplánovaných 40 vystúpení. Podľa riaditeľa divadla Karla Adama išlo o unikátny spôsob prezentácie novej meny menšine v rámci celej eurozóny.
Archeologické múzeum (Košice)

Archeologické múzeum v Košiciach je múzeum košického mestského opevnenia, konkrétne jeho "Dolnej brány". Areál bol odkrytý počas rekonštrukcie Hlavnej ulice (1995-1996). Archeologický prieskum viedli košickí pamiatkári Marcela Ďurišová a Jozef Duchoň. Projekt múzea je dielom inžiniera Alexandra Lamiho. Múzeum pod veľkou betónovou platňou bolo sprístupnené verejnosti v roku 1998.
Archeologickým výskumom boli odkryté a verejnosti sprístupnené zvyšky týchto objektov:
Rekonštrukcia.
Archeologický komplex prešiel rokonštrukciou v roku 2021. V podzemí vznikla reprezentačná expozícia s multimediálnymi perzentáciami, infokioskami a audiovizuálnymi projektmi zameranými na opevnenie mesta. V roku 2022 má mesto Košice v pláne aj rekonštrukciu pódia nachádzajúceho sa nad múzeom. Mesto chce takto riešiť sadanie podložia v tejto časti Hlavnej ulice.
Botanická záhrada UPJŠ Košice

Botanická záhrada UPJŠ je botanická záhrada Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach a zároveň najväčšia botanická záhrada na Slovensku. Košická botanická záhrada je vybudovaná na úpätí kopcov pri severnom okraji mesta na ploche 30 ha. Verejnosti je sprístupnená od roku 1950. Spolu sa tu nachádza takmer 4 000 rastlinných druhov, čím sa radí medzi najvýznamnejšie v strednej Európe. Ponúka prehliadku tropickej a subtropickej flóry, dekoratívnej flóry, arboréta, ale známa je aj vďaka svojim vysokým skleníkom. Botanickú záhradu ročne navštívi okolo 50 tisíc návštevníkov.
Vzácna je najmä zbierka zhruba 1 200 kaktusov a sukulentov, čo je údajne najväčšia zbierka kaktusov na celom území bývalého Česko-Slovenska.
Zaujme aj expozícia orchideí, hmyzožravých rastlín, či ďalších druhov tropickej i subtropickej flóry v skleníku s plochou 1 742 m2.
Košická botanická záhrada má od augusta 2002 štatút chráneného areálu. Pracovníci botanickej záhrady sa starajú aj o 14 chránených druhov rastlín z východného Slovenska, z ktorých osem je kriticky ohrozených.
Na konci leta 2021 sa začala rekoštrukcia hlavnej budovy botanickej záhrady. Po rekonštrukcii vznikne reprezentatívnejší vstupný priestor, návštevnické centrum aj kaviareň. Práce majú byť ukončené do konca januára 2022.
Parma (Emilia-Romagna)

Parma je talianske mesto v regióne Emilia-Romagna. Je hlavným mestom rovnomennej provincie. V Parme sídli Európska agentúra pre bezpečnosť potravín (EFSA). Pred zjednotením Talianska bola Parma počas niekoľkých storočí metropolou Parmského vojvodstva.
Vývoj počtu obyvateľov.
"Počet obyvateľov"
Hromovlad

Hromovlad bola slovenská folk black metalová skupina.
História.
Skupina vznikla v roku 2003. Skupina sa skladala z 4 členov a za svoju kariérnu dobu vydala 6 albumov. Skupina sa z osobných dôvodov rozpadla v roku 2014.
Mária Alžbeta Habsbursko-lotrinská

Mária Alžbeta Habsbursko-lotrinská (* 13. august 1743 – † 22. september 1808) bola ako dcéra rakúskej panovníčky Márie Terézie a jej manžela, Františka I. Lotrinského, rakúskou arcivojvodkyňou. Bola považovaná za najkrajšiu dcéru Márie Terézie, čo chcela jej matka využiť pri sobášnej politike. Tak ako jej staršia sestra Mária Anna, ani Mária Alžbeta sa nikdy nevydala a po matkinej smrti sa stala opátkou v Ústave šľachtičných v Innsbrucku.
Detstvo.
Mária Alžbeta sa narodila 13. augusta 1743 ako piata dcéra a šieste dieťa kráľovského páru. Bola pokrstená ako "Mária Alžbeta Jozefa Johana Antónia Habsbursko-lotrinská".
Výchova a vzdelanie.
Mária Alžbeta vyrastala v detskej časti paláca s ostatnými súrodencami. Mala k dispozícií svoje vlastné služobníctvo a na jej výchovu dozerala vychovávateľka. Výchova detí na cisárskom dvore podliehala prísnym pravidlám, ktoré stanovovala samotná Mária Terézia. Tá dbala najmä na správnu stravu, hygienu a dostatočný pohyb.
Mária Alžbeta sa štúdiu a vzdelaniu veľmi nevenovala. Vystriedalo sa u nej niekoľko vychovávateliek, ktorými boli grófky Belruptová, Heisterová, Erdödyová, a dokonca aj jeden vychovávateľ, gróf František Norbert Trauttmanndorf.
Sobášna politika.
Rovnako ako všetci jej súrodenci, aj Mária Alžbeta sa mala stať obeťou sobášnej politiky svojej matky. Uchádzal sa o ňu napríklad poľský kráľ Stanislav II. August Poniatowski, ale aj vojvoda Benedetto Maria, ktorý bol synom Karola Emanuela I. Sardínsko-piemontského.
Choroba a vstup do kláštora.
15. augusta 1767 zomrela jej sestra, Mária Jozefa, na kiahne. Mala sa vydávať za neapolsko-sicílskeho kráľa Ferdinanda I.. Krátko na to ochorela aj samotná Mária Alžbeta, ktorá dokonca dostala 29. októbra toho istého roku posledné pomazanie. Nakoniec sa jej však podarilo uzdraviť, no po chorobe zostala jej tvár pokrytá jazvami. To bol dôvod, prečo sa nikdy nevydala. Jej jedinou možnosťou bolo vstúpiť do kláštora. Tak sa nakoniec stala opátkou v Ústave šľachtičných v Innsbrucku.
Križiacka výprava proti albigéncom

Križiacka výprava proti albigéncom bola križiacka výprava, ktorú v rokoch 1209–1229 na podnet pápeža Inocenta III. viedla francúzska šľachta proti heretickej sekte katarov (albigéncov) na juhu dnešného Francúzska. Albigénci boli v tejto križiackej výprave porazení a Occitánia bola začlenená do francúzskeho kráľovstva. Išlo o jedinú križiacku výpravu, ktorú katolícka cirkev oficiálne vyhlásila proti heretikom.
Voderady

Voderady môžu byť:
Škola úžitkového výtvarníctva (Ružomberok)

Škola úžitkového výtvarníctva (ŠÚV; 1946 – 1975 "Štátna priemyselná škola textilná a papiernícka", 1975 – 2000 "Stredná priemyselná škola textilná (v Ružomberku)") v Ružomberku vznikla 1. septembra 2000. K tomuto dňu bola zo siete stredných škôl Slovenska vyradená jej predchodkyňa – Stredná priemyselná škola textilná, ktorá mala vo svojom programe zaradené popri technických aj výtvarné študijné odbory zamerané na textil (25 rokov) a odevníctvo (8 rokov). K tejto zmene došlo, pretože záujem o štúdium výtvarných odborov postupne narastal, o technické klesal. ŠÚV prevzala plne vybavené textilné a odevárske dielne, ktoré sa budovali počas šesťdesiatich rokov existencie priemyselnej školy.
Súčasnosť.
Na škole úžitkového výtvarníctva možno v súčasnosti študovať 10 odborov:
Zlatňanka (folklórny súbor)

Folklórny súbor Zlatňanka je slovenský folklórny súbor z mesta Zlaté Moravce a okolia. Poslaním súboru podľa vlastných údajov je:"„Uchovávať a rozvíjať ľudové tradície, zvyky, piesne a tance z okolia Zlatých Moraviec a iných regiónov Slovenska a tak prezentovať rôznorodosť a bohatstvo slovenskej ľudovej kultúry.“"
História a súčasný stav.
Folklórny súbor Zlatňanka vznikol v septembri roku 1990 pod vedením Ing. Cyrila Lazúra. Názov sa vzťahuje na Hostiansky potok, ktorý preteká mestom Zlaté Moravce v jeho dolnej časti a ktorý sa od sútoku s Levešom v Topoľčiankach volá tiež Zlatňanka (alebo Zlatnianka).
Súbor spočiatku pôsobil ako Detský folklórny súbor Zlatňanka. Prvé vystúpenie sa uskutočnilo 6. decembra 1990.
Od roku 1998 spoluúčinkoval s Ľudovou hudbou Struna pod vedením Ing. Jána Murína a od 1. septembra 2000 sa súbor oficiálne volá Folklórny súbor Zlatňanka.
Vedením Folklórneho súboru Zlatňanka bol 1. januára 2007 poverený Stanislav Hruška. Pedagóg tanca a choreograf súboru je Mgr. Monika Hrušková, ako jeho primáš pôsobí Martin Mráz.
V okolo šesťdesiatčlennom kolektíve Folklórneho súboru Zlatňanka pracujú tri zložky: tanečníci – staršia zložka (od 13 do 18 rokov), tanečníci – mladšia zložka (od 5 do 12 rokov) a hudobníci. Okrem vystúpení doma na Slovensku súbor pravidelne účinkuje aj na zahraničných folklórnych festivaloch.
Zlatňanka

Zlatňanka môže byť: