Božská komédia

Božská komédia () je rozsiahly epos talianskeho básnika Danteho Alighieriho, jedno z najvýznamnejších diel svetovej literatúry. Vzniklo pravdepodobne v rokoch 13041321. V samotnej Božskej komédii Dante uvádza, že sa dej odohráva na Veľkú noc roku 1300 od 7. do 14. apríla. 1300 bol prvým jubilejným rokom, keď sa viacerí veriaci odobrali na púť, aby im boli odpustené ich hriechy. 
Je napísaná pomocou tercín (trojveršových strôf). V pôvodnom znení – a v niektorých prekladoch – je zložená z 11-slabičných veršov, v diele sa však nachádza aj niekoľko výnimiek. Podľa Jozefa Felixa a Viliama Turčányho sa nejedná o chybu alebo nepozornosť, prikláňajú sa skôr k názoru, že chcel Dante týmto narušením pravidelnosti poukázať na rozličné záležitosti vo veršoch. Celé dielo tvorí 14 233 veršov. 
Názov.
Dielo sa pôvodne volalo jednoducho Komédia (). V stredoveku, vrátane 14. storočia, keď bolo dielo napísané, sa komédia považovala za opak tragédie, teda za žáner, ktorý má pochmúrny začiatok, no radostný koniec. Prívlastok „Božská“ jej priradil až známy taliansky spisovateľ Bocaccio, ktorý bol považovaný za odborníka na Danteho umenie.
Rozdelenie.
Danteho "Božská Komédia" sa skladá z troch častí, resp. kantík:
Celú "Božskú komédiu" tvorí 100 spevov. Číslo 100 Dante považoval za symbol úplnosti a dokonalosti. Kantiku "Peklo" tvorí 33+1 spevov – jeden je úvod, ktorý sa väčšinou radí do prvej časti – Očistec 33 spevov, podobne aj Raj 33 spevov. 
Peklo (Inferno).
Kantika Peklo sa začína Danteho blúdením v Temnom lese, ktoré symbolizuje hriešnu cestu. Počas jeho cesty ho ohrozujú tri šelmy, a to "Zmyselnosť", "Pýcha" a "Lakomosť". Na pomoc mu príde jeden z najvýznamnejších antických básnikov, Vergílius, ktorého Eneidu obdivoval aj sám Dante. Vergílius symbolizuje rozum. Beatrice, Danteho platonická láska, poslala antického básnika za Dantem, aby ho previedol Peklom a Očistcom. 
Danteho Peklo má lievikovitý tvar, kde si hriešnici odpykávajú tresty na základe princípu contrapasso (súvis medzi vinou a trestom). Skladá sa z Predpeklia a deviatich kruhov Pekla. 
Dante blúdil Peklom 3 dni – od 7. apríla 1300 (na Zelený štvrtok) do 10. apríla 1300. 
Očistec (Purgatorio).
V tejto kantike Dante spoločne s Vergíliom prejdú cez Očistcovú horu, ktorá sa podľa básnika nachádza na južnej pologuli a je obklopená oceánom. Túto Očistcovú horu tvorí Predočistec, ktorý sa skladá z pobrežia a troch kruhov, z Očistca, ktorý sa skladá zo siedmich kruhov a Pozemského raja. Aj v Očistci sa uplatňuje princíp contrapasso (súvislosť medzi vinou a trestom).
Pri bráne do Očistca anjel nakreslí na Danteho čela sedem písmen P (po taliansky peccato, teda hriech), ktoré sa pri každom jednom zdolaní kruhu Očistca z Danteho zmyje. Keď prejde cez prvý kruh (pýchu), zmyje sa mu z čela jedno P a ostatné sa rozmažú – verilo sa totižto, že je pýcha základom všetkých hriechov. 
Keď sa dvaja básnici dostanú na vrch Očistcovej hory, do Pozemského Raja, Vergílius sa s Dantem rozlúči, keďže on, ako nepokrstený, odsúdený na bytie v prvom kruhu Pekla, nemá právo vstúpiť Raja. Na tomto mieste zostúpi Beatrice, Danteho platonická láska, ktorá umrela ako 25-ročná v roku 1290, teda desať rokov pred Danteho cestou, ktorá básnika prevedia cez Raj. 
Zaujímavosťou je, že Vergílius sprevádzal Danteho cez 63 spevov a Beatrice, naopak, cez obrátený číselný pomer, cez 36 spevov Božskej komédie.
Raj (Paradiso).
Rajom sprevádza Danteho Beatrice, jeho platonická láska. Raj sa skladá zo sféry ohňa, ktorý je vchodom do Raja, naďalej z deviatich nieb, Bielej ruže, Empyrea, Anjelského chóru a najvyššie sa nachádza samotný Boh.