burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2011

Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2011 boli v poradí 11. Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien. Bolo to najvyššie ženské európske podujatie CERH v hokeji na kolieskových korčuliach v roku 2011. Konalo sa od 25.29. októbra 2011 vo Wuppertale, konkrétne v jeho časti Cronenberg, v Nemecku, za účasti 5 tímov. Druhýkrát sa šampionát konal v Nemecku, keď predtým to bolo v roku 1999, v meste Springe. Všetky zápasy sa hrali na jedinej aréne – Cronenberg Alfred Henckels Halle. Víťazkami sa stali Španielky, ktoré vyhrali všetky zápasy. S troma titulmi a ôsmimi finálovými účasťami sa dostali na prvé miesto v historických tabuľkách európskeho šampionátu.
Kvalifikácia.
Majstrovstvá Európy sú otvoreným turnajom, takže sa kvalifikácia neuskutočňuje. Môže sa ich zúčastniť akékoľvek európske družstvo.
Výsledky.
Pozn.: Play-off ani zápasy o umiestnenie sa nehrali.
Zasadanie Štátnej rady

Zasadanie Štátnej rady (rus. "Заседание Государственного Совета") je názov obrazu ruského maliara I. J. Repina.
Keď sa v roku 1900 Repin presťahoval do usadlosti Penaty, jeho sláva začala postupne upadať. Iba vďaka návštevám priateľov a umelcov udržiaval aký-taký vzťah so svojou domovinou. Napriek odlúčeniu vlasť naň nezabudla a v roku 1901 bol vybraný na namaľovanie obrazu zachytávajúceho slávnostné zasadnutie Štátnej rady krajiny v Petrohrade. Prítomnosť cára dodávala tomuto zhromaždeniu punc pompéznosti a najvyššej vážnosti.
Vznik diela.
Repin sa práce na tomto diele ujal s nesmiernym zápalom. Denne prichádzal na zasadnutie, kreslil a maľoval skice. Odmietol maľovať jednotlivých členov rady podľa fotografií a žiadal, aby mu pózovali podľa polohy akú potreboval. Maliar si postavy usporiadal do pozícií, ktoré im podľa predbežného kompozičného rozvrhu určil. Vytvoril tak celú sériu portrétnych skíc, z ktorých viaceré vznikli už počas jedného sedenia modelu. Repin sa neštítil zobrazovaným postavám vtlačiť do ich výrazu osobnú charakteristiku a preto sa nemožno čudovať, že podobizne členov rady svojou nelichotiacou realitou a ostro videnou charakteristikou prítomných príliš neuspokojovali.
Kompozícia.
Umelec uvádza diváka do prostredia slávnostnej siene, kde sa koná zasadnutie najvyššieho zákonodarného orgánu Ruského impéria.
Celé obrovské plátno je harmonickým súzvukom červenej, zlatej a čiernej farby, čo podčiarkuje dojem slávnosti a pocitu zvláštnej štátnickej dôstojnosti. Bolo veľmi ťažké umiestniť na obraze takmer sto postáv, tak, aby väčšina z nich bola tvárou otočená k divákovi. Repinovi sa podarilo vytvoriť takú dokonalú kompozíciu obrazu, že divák veľmi ľahko rozoznáva i postavy stojace v pozadí nemenej koloristicky náročného interiéru zasadacej siene.
Obraz s celým názvom "Slávnostné zasadnutie Štátnej rady 7. mája 1901 pri príležitosti stého výročia jej vzniku" ("Торжественное заседание Государственного Совета 7 мая 1901 года в честь столетнего юбилея со дня его учреждения") je bezpochyby vrcholom portrétnej maľby v Repinovej tvorbe. 
Na Repinovu žiadosť sa na tejto obrovskej portrétnej kompozícii podieľali i jeho žiaci B. M. Kustodiev a I. S. Kulikov.
V priebehu prípravných práv vytvoril Repin sériu precíznych portrétnych štúdií a skíc jednotlivých členov rady. K najlepším z nich patrí portrét K. P. Pobedonosceva, najvyššieho prokurátora Svätej synody ruskej pravoslávnej cirkvi. Pobedonoscev bol známy ako jeden z najzarytejších reakcionárov a presne v tomto duchu ho Repin spodobnil - ľadovo chladný pohľad očí, úzke pery, zomknuté prsty rúk. 
Celkovo možno povedať, že štúdie k tomuto dielu patria k tomu najlepšiemu, čo ruské portrétne maliarstvo prelomu 19. a 20. storočia prinieslo. Súčasne je "Zasadnutie Štátnej rady" jediným príkladom oficiálneho skupinového portrétu pre celé európske umenie začiatku 20. storočia.
Send Me an Angel

„Send Me an Angel“ je rocková balada nemeckej heavy metalovej skupiny Scorpions vydaná z jej albumu "Crazy World". Popri skladbe „Wind of Change“ sa stala podpisovou skladbou albumu a dosiahla 44. miesto v rebríčku Billboard Hot 100, 8. miesto v Mainstream Rock Tracks a vysoké pozície v rebríčkoch európskych krajín, napríklad 3. miesto v Poľsku.
Hell Creek

Hell Creek môže byť:
Ferko a Ambróz

Ferko a Ambróz je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody dvoch kamarátov, chlapca Ferka a pelikána Ambróza. Seriál bol vyrobený v rokoch 1984 až 1988. Nakreslil ho Gabriel Filčík, režisérom bol Milan Horvatovič.
Dvaja a pes

Dvaja a pes je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody dvoch vyslúžilých klaunov a ich psa Pufina. Seriál bol vyrobený v roku 1985. Režisérom bol Vladimír Pikalík.
Félix a rúrka

Félix a rúrka je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody kúzelníka Félixa a jednej vodovodnej rúrky. Seriál bol vyrobený v roku 1988. Nakreslil ho Antonín Stoják, režisérom bol Ivan Renč.
Jarničky

Jarničky je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy o priateľstve slniečka a dvoch snehuliakov. Seriál bol vyrobený v roku 1984.
Klaun Am

Klaun Am je česko-slovenský animovaný seriál (a neskôr aj film), ktorý zobrazuje úsmevné príhody klauna Ama. Seriál bol vyrobený v roku 1984. Je kombináciou animovaného a hraného filmu. Neskôr bol z tohto seriálu spravený aj dlhometrážny film, z ktorého boli vystrihnuté titulky pred a za každým dielom. Režisérom bol Miroslav Hofmeister. V hlavnej úlohe sa predstavil český komik Bolek Polívka.
Wikimania

Wikimania je každoročná medzinárodná konferencia pre participantov wikiprojektov nadácie Wikimedia Foundation (napr. Wikipédia). Prvý raz sa uskutočnila v roku 2005 v Nemecku, potom v USA, Taiwane, Egypte, Argentíne, Poľsku a Izraeli. Predmetom konferencie, prezentácií a diskusií sú projekty Nadácie Wikimedia, ale aj ďalšie wiki a open-source projekty, open-source software, voľne šíriteľné poznatky, slobodný obsah ako aj technické a sociálne aspekty, ktoré s týmito oblasťami súvisia.
Kuk a Bubu

Kuk a Bubu je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy dvoch priateľov, ktorí bývajú v kľúčovej dierke. Seriál bol vyrobený v rokoch 1983 až 1984. Režisérom bol Ivan Popovič.
Eliminator

Eliminator je ôsmy štúdiový album americkej blues-rockovej skupiny ZZ Top. Bol vydaný dňa 23. marca 1983 vydavateľstvom WArner Bros. Records. Bol nahraný v Tennessee počas roku 1982 a produkovaný bol manažérom skupiny Billom Hamom. Ako single boli vydané skladby „Gimme All Your Lovin’“, „Got Me Under Pressure“, „Sharp Dressed Man“, „TV Dinners“ a „Legs“. Album je držiteľom diamantovej platne a je najúspešnejším albumom skupiny, pričom sa v USA predalo viac ako 10 miliónov kópií.
Album dostal pozitívne recenzie kritikov. Chválený bol predovšetkým za texty piesní a použitie syntetizátorov. Album bol zaradený na 396. miesto v zozname "The 500 Greatest Albums of All Time" a na 39. mieste v zozname "The 100 Greatest Albums of the 80’s" časopisu Rolling Stone.
Zoznam skladieb.
Všetky skladby napísali Billy Gibbons, Dusty Hill a Frank Beard.
Kukulík a sova Vihuela

Kukulík a sova Vihuela je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy škriatka Kuklíka a sovy Vihuely, ktorí sú záchrancami prírody. Seriál bol vyrobený v rokoch 1980 až 1982. Nakreslili ho Václav Mergl a Antonín Stoják. Režisérom bol Ivan Renč.
Lienka Anulienka

Lienka Anulienka je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy lienky Anulienky vo svete kvetov a chrobákov. Seriál bol vyrobený v rokoch 1982 až 1988. Nakreslil ho Ludvík Kadleček a režisérmi boli Jindřich Liška a Ludvík Kadleček.
Dobrodružstvá Janka Hraška

Dobrodružstvá Janka Hraška je česko-slovenský bábkový seriál, ktorý zobrazuje príbehy rozprávkového hrdinu Janka Hraška. Seriál bol vyrobený v roku 1981. Režírovala ho Lucia Šebová. Seriál je kombináciou bábkového divadla s hranými sekvenciami.
Lienkin domček

Lienkin domček je česko-slovenský bábkový seriál, ktorý zobrazuje príbehy lienky a jej kamarátov. Seriál bol vyrobený v roku 1987.
Place Georges-Pompidou

 Place Georges-Pompidou ("Námestie George Pompidoua") je námestie v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode pred Centre Georges Pompidou. Námestie aj kultúrne centrum nesú meno bývalého francúzskeho prezidenta George Pompidoua (1911-1974), ktorý zastával úrad od roku 1969 do svojej smrti.
Poloha.
Námestie je súčasťou pešej zóny. Je ohraničené ulicami Rue Beaubourg na východe, Rue Saint-Merri na juhu, Rue Saint-Martin na západe a Rue Rambuteau na severe.
Dejiny.
Námestie vzniklo pri stavbe Centre Georges Pompidou v 70. rokoch 20. storočia. Pomenované bolo mestskou vyhláškou z 21. novembra 1979.
Námestie si obľúbili pouliční umelci poskytujúci svoje služby okoloidúcim.
Významné stavby.
Hlavnou dominantou námestia je Centre Georges Pompidou rozkladajúce sa pozdĺž jeho východnej strany. Na západnej stane oproti vystupujú zo zeme pozdĺž "Rue Saint-Martin" biele tubusy zaisťujúce odvetrávanie z podzemných garáží pod námestím. V severnej časti námestie je rekonštruovaný ateliér sochára Constantina Brâncuşiho.
Rue Saint-Merri

Rue Saint-Merri ("ulica svätého Mederika") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode. Svoj názov odvodzuje od neďalekého kostola Saint-Merri.
Poloha.
Ulica vedie od križovatky s Rue du Temple a končí u pri Rue Saint-Martin. Je orientovaná od východu na západ. Smerom na západ pokračuje ulica "Rue Aubry-le-Boucher" a na východe na ňu nadväzuje Rue Sainte-Croix-de-la-Bretonnerie.
Dejiny.
Ulica je zmieňovaná už v 13. storočí. Svoj súčasný názov získala 24. januára 1881.
Rue Saint-Martin

 
Rue Saint-Martin ("Ulica svätého Martina") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 3. a 4. obvode. Pomenovaná je po bývalom kláštore Saint-Martin-des-Champs, ktorý v súčasnosti vlastní "Conservatoire national des arts et métiers" (CNAM). 
Poloha.
Ulica začína pri č. 12 na Quai de Gesvres a končí pri č. 1 Boulevard Saint-Denis a č. 55 Boulevard Saint-Martin. Na severe ústi do Rue du Faubourg-Saint-Martin. Je dlhá 1 420 metrov a priemerne široká 14,4 metra.
Place Igor-Stravinsky

Place Igor-Stravinsky ("námestie Igora Stravinského") je námestie v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode.
Poloha.
Námestie ohraničuje zo severu Centre Georges Pompidou a ulica Rue Saint-Merri, na východe ulica "Rue Brisemiche", na juhu kostol Saint-Merri a na západe budova inštitútu IRCAM. Priestory toho inštitútu sa nachádzajú i pod námestím.
Dejiny.
Námestie zaberá priestor bývalého bloku domov kde sa v stredoveku prevádzkovala prostitúcia. Domy boli v rámci hygienických opatrení zbúrané v rokoch 1934 - 1936.
21. novembra 1979 získalo námestie svoje dnešné meno na počesť ruského skladateľa Igora Fiodoroviča Stravinského.
HC OSY Spišská Nová Ves

HC OSY Spišská Nová Ves je slovenský ženský klub ľadového hokeja. Je trojnásobným majstrom Slovenska v sezónach 2009/10, 2010/11 a 2012/13. 
Sezóna 2011/12.
V sezóne 2011/12 skončili HC OSY v play-off o majstra Slovenska na druhom mieste, keď v treťom rozhodujúcom stretnutí finálovej série podľahli v predĺžení domácemu HK ŠKP Poprad. Víťazný gól Popradu zaznamenala Anna Džurňáková.
Európsky pohár majstrov.
Najdôležitejšou akciou klubu na medzinárodnom fóre bola účasť v Európskom pohári majstrov. HC OSY bol usporiadateľom jednej zo šyroch skupín prvého kola Európskeho pohára majstrov. V domácom prostredí obsadili hokejistky Spišskej Novej Vsi tretie miesto a nepostúpili. Do druhého kola postupovali iba víťazi skupín. 
EHV Sabres Vienna postúpili do druhého kola.
Prvá liga.
Základná časť.
V základnej časti prvej ligy skončili HC OSY na druhom mieste spomedzi siedmich účastníkov, čo znamenalo, že ich štvrťfinálovým súperom v play-off sa stal posledný tím tabuľky ŽHK Iskra Banská Bystrica. Víťaz základnej časti HK ŠKP Poprad postupoval priamo do semifinále.
Place de la République

Place de la République ("námestie Republiky") je námestie v Paríži na hraniciach 3., 10. a 11. obvodu. Pod námestím sa nachádza jedna z najrozsiahlejších staníc miestneho metra – République. Uprostred námestia stojí pomník Republiky (Monument à la République). Námestie Republiky je pre svoj názov a symboliku s ním súvisiacu jedným z obvyklých miest demonštrácii v Paríži. Námestie je osvetlené bohato zdobenými pouličnými lampami so symbolmi Francúzskej republiky.
Dejiny.
Námestie sa rozkladá na mieste bývalej pevnosti, ktorá bola súčasťou mestských hradieb Karola V. postavených v 14. storočí. V roku 1811 bola na námestie umiestnená fontána Château-d'Eau, ktorá dala námestie meno. Svoju dnešnú podobu získalo počas Druhého cisárstva, kedy boli vybudované Boulevard de Magenta, Avenue de la République (pôvodne "Boulevard des Amandiers") a "Boulevard du Prince-Eugène", dnes Boulevard Voltaire. V roku 1866 architekt Gabriel-Jean-Antoine Davioud postavil po celej severnej strane námestia obchody. V nasledujúcom roku tiež postavil druhú fontánu na námestí zdobenú bronzovými levmi. Fontána Château-d'Eau bola presunutá v roku 1880 na Place Félix-Éboué, aby uvoľnila miesto mohutnému pomníku.
Pomník.
V roku 1879 prebehla súťaž na realizáciu veľkého pomníka Republiky (Monument à la République), ktorú vyhrali bratia Léopold Morice (sochy) a Charles Morice (podstavec). Odhalenie pomníka sa uskutočnilo na dvakrát. Prvý raz 14. júla 1880, kedy bol predstavený sadrový model a druhý raz 14. júla 1883 konečná verzia v bronze. Pamätník sa skladá z kolosálnej bronzovej sochy Marianny vysokej stojacej na kamennom stĺpe o výške . Na ňom sú umiestnené alegórie Slobody, Rovnosti a Bratstva.
Súťaže sa v roku 1879 zúčastnil aj sochár Jules Dalou (1838 – 1902), ktorého návrh "Triomphe de la République" síce nezvíťazil, ale nakoniec bol realizovaný na Place de la Nation.
Rozvoj.
Na obnovu námestia bola vypísaná súťaž. Víťazom sa stal 21. januára 2010 tým Trevelo &amp; Viger-Kohler.
Ulice vedúce k námestiu.
V smere hodinových ručičiek:
The Extremist

The Extremist je inštrumentálny rockový album amerického gitaristu Joa Satrianiho z roku 1992. Album bol vydaný cez Epic Records a dosiahol 22. miesto v rebríčku Billboard 200.
Skladba „Summer Song“ bola použitá v reklame Sony v čase jej vydania a stále je ju možné počuť v rozhlasových a televíznych reklamách. Tiež bola použitá v soundtracku videohry "Gran Turismo 4". V rebríčku Mainstream Rock Tracks dosiahla 5. miesto.
Dňa 22. decembra 1992 bol v USA album certifikovaný zlatou platňou.
Skladba „The Extremist“ z albumu bola nominovaná na cenu Grammy v kategórii Best Rock Instrumental Performance.
Zoznam skladieb.
Všetky skladby napísal Joe Satriani.
Darmoděj a další

Darmoděj a další je album Jaromíra Nohavicu z roku 1995. Bolo natočené v štúdiu Karla Plíhala v máji 1995. Hudobná réžia: Karel Plíhal.
Fontána Château d’eau (19. obvod)

Fontána Château d’eau ("Fontána Vodárenská veža"), tiež nazývaná "Fontána núbijských levov" ("Fontaine aux Lions de Nubie") je fontána v Paríži v 19. obvode na "Avenue Jean Jaurès" pri vchode do parku La Villette.
Dejiny.
Fontána vznikla v roku 1811 pre námestie "Place du Château d’eau" (dnes Place de la République), ktorému dala svoje meno. Jej autorom je inžinier Pierre-Simon Girard (17651835). V roku 1867 bola presunutá na nádvorie jatiek v La Vilette. Od roku 1979 je spoločne s budovou bývalých jatiek chránená ako historická pamiatka.
Opis.
Fontánu tvoria štyri stupňovité nádrže. Uprostred najvyššej je chrlič. Ďalšia voda strieka z tlám štyroch dvojíc levov.
Place Saint-Sulpice

Place Saint-Sulpice ("námestie svätého Sulpicia") je námestie v Paríži. Nachádza sa v 6. obvode a je pomenovaný po významnom kostole sv. Sulpicia. Uprostred námestia je pešia zóna.
Poloha.
Námestie má zhruba tvar obdĺžnika s mierne dlhšou južnou stranou. Leží uprostred 6. obvodu na ľavom brehu. Na námestí smerujú ulice Rue Bonaparte, Rue des Canettes, "Rue Henry-de-Jouvenel", "Rue Palatine", Rue Saint-Sulpice a Rue du Vieux-Colombier.
Dejiny.
Počas výstavby fasády kostola sv. Sulpicia v 18. storočí navrhol architekt Giovanni Niccolo Servandoni (1695 - 1766) vytvoriť monumentálne polkruhové námestie široké 120 m a dlhé 208 m po vzoru Svätopeterského námestia v Ríme. Tento projekt však nebol pre svoju nákladnosť dokončený, pretože znamenal získať veľa pozemkov a zbúrať okolité budovy. Postavený bol v roku 1754 len jediný dom (dnešné č. 6 v severovýchodnom rohu námestia), ktorý mal slúžiť za vzor. Iné stavby však už neboli realizované. Námestie vzniklo v roku 1757 a niekoľkokrát zmenilo veľkosť v roku 1802, 1806, 1808 a 1810 a definitívne v roku 1811.
Place du Tertre

Place du Tertre je malé námestie na Montmartri v Paríži, len pár metrov od kostola Saint-Pierre de Montmartre a baziliky Sacré-Cœur. Námestie je známe množstvom pouličných maliarov a karikaturistov, ktorí tu predávajú svoje výtvory turistom.
Dejiny.
Place du Tertre je centrum bývalej obce Montmartre. Na námestí sa nachádza i prvá radnica Montmartru, ktorá bola v roku 1790 zriadená v dome prvého starostu Félixa Desportesa. Nachádza sa tu i reštaurácia "À la Mère Catherine", ktorá bola založená v roku 1793.
AKB48

AKB48 je japonská dievčenská idolová skupina, založená v roku 2005 textárom a hudobným producentom Jasušim Akimotom.
AKB48 je pomenovaná po tokijskej časti Akihabara (alebo v krátkosti Akiba).
V Akihabare skupina má svoje vlastné divadlo, kde sa koncertuje takmer každý deň.
AKB48 je zapisana v Guinessovej knihe rekordov ako „najpočetnejšia popová skupina“ na svete. Teraz sa skladá z troch tímov: Team A, Team K a Team B. Skupina sa skladá z 86 dievčat (stav k aprílu 2013).
Skupina je veľmi populárna v Japonsku. Deväť ich posledných singlov sa dostalo na prvé miesto v japonskej týždennej hitparáde najpredávanejších singlov spoločnosti Oricon.
Členky.
Team A.
Kapitán: Minami Takahašiová
Team K.
Kapitán: Sajaka Akimotová
Team B.
Kapitán: Juki Kašiwagiová
Nečakali

Nečakali (rus. "Не ждали") je názov obrazu ruského maliara I. J. Repina.
Obdobie konca 19. storočia je v Rusku charakterizované nástupom revolučných nálad obyvateľstva, ktoré sa priamo dotýkali aj kultúrneho diania, výtvarné umenie nevynímajúc. Toto revolučné vrenie našlo pochopiteľne odraz i v Repinovej tvorbe. Jej výsledkom je séria prác vznikajúcich v druhej polovici 19. storočia a venovaných revolučnej téme.
Medzi najvýznamnejšie práce viažúce sa k tejto tematike patria "Zatknutie agitátora" (1880 - 1892), "Odmietnutie spovede" (1885), "Revolucionárka pred popravou", no najmä hlboko psychologicky podfarbené dielo "Nečakali".
Námet a kompozícia diela.
Po dlhej neprítomnosti sa vracia do rodného domu z nútených prác politický väzeň, ktorého „nečakali“ - taký je námet obrazu. Zrazu stojí v izbe a jeho matka, manželka a deti v akomsi tichom napätí čakajú na prvé slovo, ktoré vypovie jeden z nich, ktoré zrazu uvoľní vnútorné nápätia panujúce v miestnosti a vypukne celkom prostá ľudská radosť zo stretnutia. No zatiaľ všetci čakajú na to prvé slovo a každý hľadá v očiach druhého odpoveď na svoje pocity a myšlienky.
Obraz obsahuje priamy sociálny odkaz zmyslu života a hlbokú psychologickú sondu do duše človeka. Repin sa tu prejavil ako majster psychologicko ladených scén. Je obdivuhodné ako sa mu podarilo vyriešiť úlohu nájsť pre každú z postáv na scéne, od matky až po slúžku a kuchárku, prirodzený pohyb a výraz. Rovnako skvele vyriešil priestor izby, kde každý detail poukazuje na typické prostredie pokrokovej inteligencie - napr. mapa Ruska na stene vpravo. Súčasne je obraz Repinovou víziou príchodu lepších čias symbolizovaných nielen príchodom hlavy rodiny ale aj použitím svetla a sviežich harmonických farieb, ktorými sú vymaľované steny miestnosti. 
Vznik diela.
Než toto dielo vzniklo nebolo jasné prečo si Repin vybral práve námet návratu väzňa domov. Zrejme zachytenie pocitu šťastia z návratu milovanej osoby, symbolizujúceho návrat všetkých tých, ktorí trpeli pod jarmom cárizmu, bolo umelcovým impulzom k namaľovaniu tohto diela. Pôvodne Repin zamýšľal vytvoriť obraz s námetom návratu mladej ženy, ktorá utiekla z vyhnanstva. Jej matka a súrodenci sú z jej príchodu prekvapení. Tento obraz zachovaný vo forme olejovej štúdie, však Repin kompozične rozpracovával ďalej. Predovšetkým sa zameral na hlavnú postavu diela, kde ženu nahradila mužská postava - otca rodiny. Repin dlho hľadal správny spôsob podania jeho výrazu, keď sa nečakane zjavil v izbe, rovnako ako zachytenie prekvapených pohľadov členov rodiny. Dlhá odlúčenosť ho zmenila, matka a manželka ho spoznali hneď, starší syn si naň matne spomína, zatiaľčo mladšia dcéra bola ešte malým dievčatkom keď otca zatkli.
Dielo vzniklo krátko pred dokončením obrazu "Ivan Hrozný a jeho syn Ivan". Po dokončení bol obraz vystavený na XII. putovnej výstave Združenia peredvižnikov, kde zožal obrovský úspech. Obe spomenuté diela majú okrem času vzniku spoločné to, že veľmi citlivo odrážali spoločenské napätie, panujúce v krajine po zavraždení cára Alexandra II. Obe vyvolali vášnivú debatu a obe v sebe skrývali priamu politickú symboliku.
Historik V. V. Stasov po zhliadnutí diela napísal:
Štrkáč texaský

Štrkáč texaský () je najnebezpečnejší severoamerický štrkáč, má najvyšší podiel na ľudskej úmrtnosti po uhryznutí. Tento veľký štrkáč patrí do čeľade vretenicovité ("Viperidae"). 
Opis.
Dospelé jedince merajú 120 – . Samce sú väčšie než samice. Sfarbenie je zvyčajne šedo-hnedé, ale môže byť aj ružovo-hnedé, tehlovočervené, žlté, ružové alebo kriedovo-biele. Na tele má štrkáč 24 – 25 chrbtových škvŕn, ktoré sú tmavohnedej, hnedej a šedej farby. Najprv majú chrbtové škvrny obdĺžnikový tvar, neskôr tvar šesťuholníka a nakoniec výrazný tvar diamantu. Na chvoste je 2 – 8 čiernych pruhov oddelených medzerami. Štrkáč ma biele brucho, ktorého šupiny sú veľmi zložené a nemá žiadne chrbtové škvrny. 
Rozšírenie.
Vyskytuje sa v USA (západný Arkansas, Oklahoma, Texas, Arizona, Nevada, juhovýchodná Kalifornia, Kansas a v kraji Ellsworth) a v Mexiku (Nuevo León, Coahuila, Chihuahua, Sonora, severovýchod Baja California, severná Sinaloa, severovýchodne Durango, Zatacetas, San Luis Potosí, severný Veracruz a Querétaro).
Habitat.
Žije na stepiach, v lesoch, bušiach a púštiach.
1. hokejová liga SR 2011/2012

1. hokejová liga SR 2011/2012 je devätnástou sezónou 1. hokejovej ligy SR. Súťaž má 13 účastníkov a tím HK Orange 20. 
Hrací plán.
V sezóne 2011/12 sa hrá v jednej spoločnej skupine s trinástimi účastníkmi. Každé družstvo odohrá v základnej časti 24 stretnutí pri počte 26 kôl (2x doma a 2x vonku). Po jednom zápase odohrajú všetky tímy s klubom HK Orange 20. Po základnej časti postúpi prvých desať tímov do nadstavby o play-off kde sa stretne každý s každým (1x doma a 1x vonku) a tiež jeden zápas so slovenskou dvadsiatkou. Tri tímy na 11. - 13. mieste sa stretnú v play-out (3x doma a 3x vonku) o jedno zostupové (13. miesto) a jedno barážové (12. miesto). V baráži sa predposledný tím stretne s víťazom 2. hokejovej ligy. Baráž o Slovnaft extraligu odohrá víťaz 1. hokejovej ligy a družstvo umiestnené v Extralige na 10. mieste na štyri víťazné stretnutia.
Play-off.
Finále.
Z dôvodu odchodu HC Slovan Bratislava od KHL ako aj faktu, že HC Bardejov je farmárske mužstvo HC Košice, do Tipsport extraligy postúpilo mužstvo ŠHK 37 Piešťany.
Hrúz fúzatý

Hrúz fúzatý ("Romanogobio uranoscopus") je malá kaprovitá ("Cyprinidae") ryba.
Opis.
Ide o drobnú rybku. Je podobná hrúzovi škvrnitému. Má dva veľmi dlhé fúzy siahajúce až na úroveň žiabrového viečka. Oči má posadené pomerne vysoko na hlave. Plutvy sú v pomere k telu väčšie než u ostatných hrúzov. Na tele má niekoľko tmavých pruhov. Dorastá dĺžky maximálne . Dožíva sa asi 8 rokov.
Výskyt.
Vyskytuje sa v povodí Dunaja, najmä vo východnej časti. Výskyt na Slovensku – Bodva, Topľa, Ondava, Laborec, Torysa, Hornád, Dunaj, Orava, Váh, Vlára, Ulička. V Česku sa jeho výskyt predpokladá, nebol však doteraz overený. Obýva hlavne časti tokov s prúdom. Je citlivý na znečistenie, priemyselnú ťažbu štrku a výstavbu priehrad.
Potrava.
Živí sa hlavne drobnými živočíchmi z dna ako sú červy, kôrovce a larvy hmyzu.
Rozmnožovanie.
Rozmnožuje sa v období mája a júna. Ryby v tejto dobe tiahnu v kŕdľoch proti prúdu. Samice kladú ikry v plytčinách na vodné rastliny a na kamene.
Jozef Kovalík

Jozef Kovalík môže byť:
Türk Telekom Arena

Türk Telekom Arena je futbalový štadión v tureckom meste Istanbul, kde svoje domáce zápasy hráva klub Galatasaray SK.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Mužská dvojhra na Slovak Open 2011

Mužská dvojhra na Slovak Open 2011 sa hrala ako súčasť Slovak Open 2011 od 14. do 20. novembra 2011. Turnaj vyhral Slovák Lukáš Lacko, ktorý vo finále zdolal Litovčana Ričardasa Berankisa 2 : 0 na sety. Obhajca titulu Slovák Martin Kližan sa turnaja nezúčastnil.
Al-džamá’atu 'l-islámíjatu (Ázia)

(Al-)džamá’atu 'l-islámíjatu alebo (Al-)džamá’a al-islámíja (v médiách často nesprávne "Džamá islámíja" alebo "Džamáa islámíja"; preklady a prepisy pozri Al-džamá’atu 'l-islámíjatu) je teroristická organizácia, ktorá spolupracuje s teroristickou sieťou al-Káida a bojuje za vytvorenie islamského štátu na území južného Thajska, Malajzie, Indonézie a južných Filipín. 
Mediálne zrejme najznámejším vodcom skupiny Al-džamá’atu 'l-islámíjatu bol Malajzijčan Noordin Top, zabitý pri policajnej razii na Jáve v roku 2009. Tento terorista sa prihlásil k zodpovednosti za bombové útoky na reštaurácie na indonézskom ostrove Bali v roku 2005, s bilanciou 20 obetí.
Noordin bol takisto obviňovaný z vedúcej úlohy v ďalších atentátoch na Bali. Tie v roku 2002 pripravili o život 202 ľudí, prevažne austrálskych turistov. Pripisujú sa mu aj útoky v rokoch 2003-2004, ktoré si v indonézskej metropole Jakarta vyžiadali vyše 20 mŕtvych.
Podľa politických analytikov Noordin a jeho stúpenci vytvorili aj ďalšiu organizáciu, ktorá údajne vznikla v dôsledku sporov vnútri Al-džamá’atu 'l-islámíjatu ohľadne atentátov, ktoré zabíjali aj nevinných moslimov. Noordinovo nové zoskupenie dostalo meno Tanzím káidat al-džihád ("Tanzim Qaedat al-Jihad", "Organizácia pre základňu svätej vojny") a jeho pôsobnosť sa vzťahuje na Indonéziu, Malajziu, Brunej a Filipíny.
Majstrovstvá sveta v korfbale 2011

Majstrovstvá sveta v korfbale 2011 boli 9. majstrovstvá sveta v korfbale. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie IKF v korfbale v roku 2011. Konalo sa od 27. októbra5. novembra 2011 v Šao-sing, v Číne, za účasti 16 tímov. Po druhýkrát sa šampionát uskutočnil na ázijskom kontinente, keď predtým to bolo v roku 1995 v Indii.
Kvalifikácia.
Pozn.: Wales, ako jeden z troch náhradníkov, nahradil Maďarsko, pretože to odstúpilo z finančných dôvodov. Wales je zároveň jediním nováčikom MS.
Nasadenie do skupín.
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku IKF k september 2011.
Fiat Panda

Fiat Panda je mestské auto, navrhnuté talianskou automobilovou spoločnosťou Fiat, predstavené v roku 1980. Druhá generácia sa začala vyrábať od roku 2003. Preto je predchádzajúci model Fiatu Panda nazývaný "Stará Panda" a nový model "Nová Panda". Zaujímavosťou tohto vozidla je udelenie ocenenia Európskeho auta roku 2004, kde sa Fiat Panda umiestnil ako druhý v prvom roku sériovej výroby. 
Prvá generácia.
Fiat Panda navrhnutá talianskym dizajnérom Giorgettom Giugiarom predstavovala v roku 1980 typ tzv. „sedliackeho auta“. Hlavným dôvodom pridelenia tohto názvu sa stala nízka cena vozidla, ľahká dostupnosť a úloha obyčajného úžitkového vozidla bez akýchkoľvek doplnkov. 
Konštrukčné prvky Fiatu Panda ktoré pochádzali zo súčiastok a častí iných typov Fiatu odrážali praktickosť auta. Napríklad posuvné sedadlá ktoré sa dali sklopiť, odnímateľné sedacie súpravy či umývateľné autopoťahy, dverové výplne alebo okná, ktoré sa vyznačovali lacnou a jednoduchou výrobou pretože boli ploché. 
Novší model Fiat Panda 45 bol prvýkrát predstavený na autosalóne v Paríži v roku 1982, kde upútal mnohými vylepšeniami, ako napríklad päťstupňovou prevodovkou. 
O rok neskôr získal Fiat Panda modernejší dizajn kapacitou motora 965 cm3 a výkonom 36 kW. Pohon 4x4 a manuálna prevodovka boli zásluhou rakúskej firmy Steyr – Puch, ktorá dodávala Fiatu celé hnacie ústrojenstvo, počnúc spojkami, sedacími kĺbovými hriadeľmi, brzdami a prevodovkami. Tieto súčiastky sa ďalej spracovávali v talianskom Termini Imerse, čím sa kvalita karosérie podstatne zvýšila. 
Druhá generácia.
Modernejší vzhľad automobilu sa preniesol i do interiéru. Zaviedla sa inovácia ako pozinkované telo auta, čo lepšie bránilo korózií. Takisto dvere získali nový dizajn a okná ktoré sa dali vysunúť len do štvrtiny pôvodnej dĺžky, boli výrobcom odstránené a nahradili ich úplne vysúvacie okná.
Fiat Panda Van.
Inovácia a dizajn Fiatu Panda sa z roka na rok menili. Výrobou Fiatu Panda Van ako malého nákladného vozidla výrobca upustil od zadných sedadiel. Zadné okná boli nahradené plastovými clonami a batožinový priestor sa otváral obyčajným spôsobom, nie ako dnešný hatchback.
Fiat Panda Young.
Fiat Panda Young sa vyznačoval metalickým lakom, strešnými oknami, strešnými nosičmi ale aj ostrekovačmi. Tento model zavítal na trh v roku 1987 a začal sa predávať len v limitovanej sérií 500 kusov.
Panda Elettra.
Novinkou sa stala Panda Elettra s plne elektrickým pohonom kde veľkosť batérií obsadila priestor zadných sedadiel a časť motorového priestoru so silou 19 koní.
Koniec výroby.
Sprísnenie emisií a bezpečnostné postupy postupne priniesli vyradenie Fiatu Panda z výroby hoci vozidlo zostalo vo výrobe ešte do roku 2003. Celková životnosť Fiatu Panda však predstavuje najdlhšiu životnosť malého auta na európskom trhu.
Malý Muk

Malý Muk je česko-slovenský bábkový seriál, ktorý zobrazuje príbehy cesty malého Muka za poznaním šťastia. Seriál bol vyrobený v roku 1985. Režíroval ho Ján Chlebík.
Moje priateľky myšky

Moje priateľky myšky je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy kocúrika Pazúrika a dvoch myšiek. Seriál bol vyrobený v rokoch 1987 až 1988. Nakreslil ho a režíroval Bohumil Šejda.
Moreplavci

Moreplavci je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy dvoch kamarátov na dobrodružných cestách po mori. Seriál bol vyrobený v roku 1980. Nakreslil ho Jiří Kalousek a režíroval Milan Horvatovič.
Place des Victoires

Place des Victoires ("Víťazné námestie") je námestie v Paríži na hraniciach 1. a 2. obvodu, asi 500 metrov severne od Louvru. Patrí k tzv. „"kráľovským námestiam"“ v Paríži. Bolo postavené na počesť kráľ Ľudovíta XIV., ktorého jazdecká socha stojí uprostred námestia.
Dejiny.
Návrh na založenie námestia dal maršal François de La Feuillade (1631 - 1691), ktorý tým chcel vzdať česť kráľovi Ľudovítovi XIV. Nové námestie malo svojim názvom pripomínať kráľovo víťazstvo vo francúzsko-holandskej vojne (1672 – 1679). Bolo postavené podľa plánov architekta Julesa Hardouin Mansarta, ktoré predpokladali výstavbu kruhového námestia o polomere asi 80 metrov na ktoré mali viesť tri ulice. Jednotne pojatá výstavba pochádza z rokov 1687 - 1690. Na prízemí domov sa počítalo s obchodmi (v súčasnosti sú to najmä luxusné obchody), vo vyšších podlažiach to boli byty pre šľachtu.
Uprostred námestia bola v roku 1686 postavená asi 12 m vysoká socha kráľa Ľudovíta XIV. sochára Martina Desjardina. Tento pomník bol zbúraný za Francúzskej revolúcie v roku 1792. V roku 1810 bola na jeho mieste postavená socha generála Desaixa. V roku 1828 miesto nej bola inštalovaná súčasná jazdecká socha kráľa Ľudovíta XIV. ktorej autorom je sochár François Joseph Bosio (1768 - 1845).
Bourbon-l’Archambault (obec)

Bourbon-l’Archambault je francúzska kúpeľná obec v departmente Allier, regióne Auvergne. V minulosti bola centrom starovekej provincie Bourbonsko.
Poloha.
Bourbon-l'Archambault má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod .
Dejiny.
Obec je starobylé sídlo bourbonského rodu, meno dostalo podľa svojich majiteľov Bourbonovcov, z ktorých deväť nieslo aj meno d´Archambault. Hlavná atrakcia obce, hrad bourbonských vojvodov mal opevnenie doplnené 15-timi vežami, z ktorých sa zachovali dodnes štyri. Hrad bol využívaný do 15. storočia. V 17. storočí tu boli objavené termálne pramene. Kúpele v mestečku sú aktívne dodnes. V období antiky sídlo súviselo s obcou Bourges – lat. "Avaricum Biturigum" a bolo hlavným mestom Galov. Počas Francúzskej revolúcie bola obec premenovaná na „Burges-les-Bains“ podľa riečky, ktorá ňou preteká. Najväčšiu obľubu mali tieto kúpele v 17. až 19. storočí, kedy sa v nich liečili známe osobnosti.
Obyvateľstvo.
Bourbon-l'Archambault má 2 582 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Place de Séoul

Place de Séoul ("Soulské námestie") je námestie v Paríži. Nachádza sa v 14. obvode.
Poloha.
Námestie tvorí vnútorné okrúhle nádvorie uprostred obytného komplexu "Les Colonnes", ktorého hlavná fasáda vedie na Place de Catalogne. Námestie tvorí pešia zóna s parkovou úpravou. Vstupuje sa naň z Rue Vercingétorix.
Dejiny.
Námestie vzniklo na konci 70. rokov 20. storočia v rámci výstavby v tejto oblasti. Pri ňom bol postavený komplex obytných budov nazvaný "Les Colonnes" (Stĺpy), ktorý obklopuje celé námestie. 3. septembra 1985 bolo pomenované podľa Soulu, hlavného mesta Južnej Kórei.
Parvis Notre-Dame – place Jean-Paul-II

Parvis Notre-Dame – place Jean-Paul-II je námestie v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode pred katedrálou Notre-Dame.
Poloha.
Námestie sa rozkladá na ostrově Cité na priestranstve pred katedrálou nazývanom francúzsky "parvis". Je ohraničené na severe nemocnicou Hôtel-Dieu, na východe katedrálou, na juhu nábrežím Promenade Maurice-Carême pozdĺž Seiny a na západe ulicou Rue de la Cité.
Dejiny.
Priestranstvo pred katedrálou bolo uvoľnené za Druhého cisárstva počas prestavby Paríža vedenej barónom Haussmannom. To znamenalo demolíciu hrazdených domov z 15. storočia, kostola Sainte-Geneviève-des-Ardent a pôvodnej nemocnice Hôtel-Dieu.
Pred hlavným portálom katedrály stála šibenica, ktorú v roku 1767 nahradil pranier odstránený v roku 1792. V roku 1924 bol do dlažby na námestí inštalovaný bronzový medailón, tzv nultý bod, od ktorého sa meria vzdialenosť medzi Parížom a ďalšími mestami.
3. septembra 2006 bolo námestie "Place du Parvis-Notre-Dame" premenované na "Parvis Notre-Dame - place Jean-Paul-II" na počesť pápeža Jána Pavla II. Slávnostný akt sa uskutočnil za prítomnosti parížskeho starostu Bertranda Delanoë, arcibiskupa André Vingt-Troise a apoštolského nuncia Fortunata Baldelliho. Tato zmena názvu odsúhlasená mestskou radou 13. júna 2006 nebola prijatá jednomyseľne a bola predmetom odporu opozície. Slávnostné otvorenie sa konalo pod policajným dohľadom vo vypätej atmosfére a bolo poznamenané asi päťdesiatimi zatknutiami.
Al-džamá’atu 'l-islámíjatu

(Al-)džamá’atu 'l-islámíjatu alebo menej presný prepis (Al-)džamá’a al-islámíja (v médiách často nesprávne "Džamá islámíja" alebo "Džamáa islámíja"; arab. الجماعة الإسلامية - vedecký prepis al-ǧamā’aẗu 'l-islāmiyyaẗu - doslova: "islamská skupina/islamská (vojenská) jednotka/islamský klan/islamské spoločenstvo"; cudzojazyčné prepisy napr.: "Jema(')a(h) Islami(y)(y)a(h), (Al-)Jama(')a(h) (Al-)Islami(y)(y)a(h)") môže byť:
Cena Grammy za najlepší elektronický/tanečný album

Cena Grammy za najlepší elektronický/tanečný album (angl. Grammy Award for Best Dance/Electronic Album) je cena udeľovaná interpretom za kvalitné albumy v žánroch dance/electronica počas odovzdávania cien Grammy. Prvýkrát bola cena udelená v roku 2005.
Place d’Italie

 
Place d’Italie ("Talianske námestie") je námestie v Paríži. Nachádza sa v 13. obvode.
Poloha.
Na kruhové námestie s priemerom 200 metrov smeruje Avenue des Gobelins, Avenue de la Sœur-Rosalie, Boulevard Auguste-Blanqui, 
Rue Bobillot, Avenue d’Italie, Avenue de Choisy, Boulevard Vincent-Auriol, "Rue Godefroy" a Boulevard de l’Hôpital. Esplanáda pozdĺž obchodného centra "Italie 2" bola v roku 1995 premenovaná na Place Henri-Langlois.
Dejiny.
Námestie vďačí svojmu názvu blízkosti "Avenue d’Italie", ktorá bola východiskovým bodom cesty z Paríža do Talianska. Až do prestavby Paríža pod vedením baróna Haussmanna tu bolo malé námestie z roku 1760 s pevnosťami, ktoré boli súčasťou mestských hradieb nazvaných "Fermiers généraux", ktoré oddeľovali od Paríža mesto Gentilly. Tieto dve stavby boli vypálené v roku 1789 a zbúrané v roku 1877. Pripojenie okolitých obcí k Parížu v roku 1860 umožnilo vybudovať veľké okrúhle námestí podľa vzoru Place de l’Etoile.
Podľa projektu Italie 13 zo 60. rokov 20. storočia sa námestie malo stať centrom mrakodrapov pozdĺž "Avenue d'Itálie" po celej svojej dĺžke, so stavbou Tour Apogée vyššou než Tour Montparnasse. Neďaleko námestia vzniklo šesť asi 100 m vysokých mrakodrapov. V roku 1975 bol projekt z väčšej časti zrušený. Na mieste určenom pôvodne pre Tour Apogée stojí od roku 1992 obchodné centrum "Italie 2", ktoré navrhol architekt Kenzo Tange (1913 – 2005). Zahŕňa kancelárie, hotel, obchody a veľký audiovizuálný komplex "Grand Écran Italie".
Námestie dnes.
Námestie tvorí prirodzené centrum 13. obvodu a je významným dopravným uzlom pre cestnú dopravu, autobusovú dopravu a tri trate metra. Pod námestím sa nachádza rovnomenná stanica metra. Na povrchu sa stretávajú cesty spájajúce centrum s predmestím a štvrť Montparnasse s pravým brehom.
Boulevard Vincent-Auriol

 
Boulevard Vincent-Auriol je bulvár v Paríži. Nachádza sa v 13. obvode. Prostriedkom ulice vedie viadukt linky 6 parížskeho metra.
Poloha.
Ulica vedie od nábrežia Seiny od mostu Bercy a križovatky s Quai de la Gare a Quai d’Austerlitz a končí na námestí Place d’Italie. Ulica je orientovaná zhruba od východu na západ. Uprostred bulváru vede viadukt po ktorom jazdia súpravy metra linky 6. Od rieky sú tu nadzemné stanice Quai de la Gare, Chevaleret a Nationale. Na úrovni námestia "Place des Alpes" sa linka vnára do podzemia.
Dejiny.
Bulvár bol vytýčený na mieste starých mestských hradieb "Fermiers généraux" pri rozširovaní Paríža a otvorený v roku 1818.
Pôvodný názov "Boulevard de la Gare" (Nádražný bulvár) bol odvodený od susedného Slavkovského nádražia. 1. marca 1976 bol premenovaný na súčasný názov na počesť francúzskeho prezidenta Vincenta Auriola.
Tisamenos

Tisamenos alebo Tísamenos alebo Tísamenés môže byť:
Kolok vretenovitý

Kolok vretenovitý ("Zingel streber") je druh ryby z čeľade ostriežovité ("Percidae"). Žije najmä v povodí riek Dunaj, Prut a Vardar. Obýva štrkovité a kamenisté dná prudších podhorských riek, prípadne hlavné toky v nížinách. Na území Slovenska je ryba chránená a neloví sa. Patrí aj do siete živočíchov európskeho významu NATURA 2000.
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kolok vretenovitý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy.
Rohačka brazílska

Rohačka brazílska ("Ceratophrys cornuta") je robustný druh žabotvarých. 
Opis.
Na mimoriadne bachratom 10 –  dlhom tele má obrovskú hlavu, ktorá je niekedy až 1,6-krát väčšia než telo, veľké ústa a výbežky, ktoré majú podobu rohov. Jej zložitá kresba vytvára veľmi dobrú kamufláž. Samičky nakladú 1 000 vajíčok naraz, ktoré skryjú do vodných rastlín. 
Kedysi sa rohačka považovala za rovnaký druh ako rohačka ozdobná ("Ceratophrys ornata"). Tento spor skončil, keď sa zistilo že rohačka brazílska obýva inú oblasť ako rohačka ozdobná, ani sa nekrížila a nepárili v prírode. Tento druh je známy tým, že sa živí inými druhmi žabami a to aj rohačkou ozdobnou.
Potrava.
Hlavnú zložku potravy tvoria iné žaby, jaštery a myši, ktoré loví vyčkávacím spôsobom, keď čaká, až korisť príde k nej na dosah. Jej žubrienky už po vyliahnutí žijú dravým životom.
Areál rozšírenia.
Vyskytuje sa na severozápade Južnej Ameriky.
Literatúra.
"Zvíře: obrazová encyklopedie živočichů všech kontinentů" / hlavní redaktor David Burnie. - Praha : Knižní klub, 2002. - 624 s. : barev. il. - ISBN 80-242-0862-8
Regenerácia

Regenerácia je schopnosť obnovy poškodených či odobratých tkanív, orgánov alebo častí tela jedinca. Príkladom regenerácie je dorastenie končatiny v prípade jej oddelenia. Takúto schopnosť má napr. nezmar hnedý a hviezdovky. V niektorých prípadoch z oddelenej končatiny dorastie nový jedinec.
Sthenelos

Sthenelos ("Sthenelos") môže byť v gréckej mytológii:
Bystruška Zawadského

Bystruška Zawadského ("Carabus zawadzkii") je nelietavý druh chrobáka z rodu bystrušky ("Carabus").
Žije vo Východnej Európe (na území Slovenska je to – Vihorlat, Slanské vrchy, Východné Karpaty a Malá Fatra).
Majstrovstvá sveta v halovom lakrose mužov 2011

Majstrovstvá sveta v halovom lakrose mužov 2011 boli 3. majstrovstvá sveta v halovom (box) lakrose. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie FIL v halovom lakrose v roku 2011. Konalo sa od 21.28. mája 2011 v Prahe, v Česku, za účasti 8 tímov. Po prvýkrát sa šampionát uskutočnil mimo severoamerického kontinentu. Všetky zápasy sa hrali na jedinom štadióne Slávia Eden Arena. Jediným nováčikom na šampionáte bol slovenský tím.
Fuzáč zemolezový

Fuzáč zemolezový alebo fuzáč karpatský ("Pseudogaurotina excellens") je druh chrobáka z čeľade "fuzáčovité".
Je karpatský endemit (Slovensko – Malá a Veľká Fatra, Nízke Tatry, Poľsko, Ukrajina, Rumunsko). Žije vo vyšších lesných vegetačných stupňoch. Živí sa rastlinou Lonicera nigra. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov fuzáč zemolezový patrí medzi ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, jednotlivé lokality výskytu sú od sebe veľmi vzdialené, izolované, preto je nízka pravdepodobnosť úspešného rekolonizačného procesu.
Výskyt a stav na Slovensku.
Ekosozologický status fuzáča zemolezového je na Slovensku od roku 2001 "CR" - kriticky ohrozený.
Odhadovaná veľkosť populácie v rokoch 20072012 bola 1 0005 000 jedincov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom sa vyskytovali za posledných 12 rokov (20002012) aj dlhodobý trend od roku 1988 (19882012) boli "neznáme". Kvalita biotopov bola vyhodnotená ako dobrá a stabilná.
Odhadovaná veľkosť populácie v rokoch 20132018, vyjadrená v gridoch 1x1 km, bola . Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20072019) bol "neznámy". Kvalita i plocha obývaného biotopu bola vyhodnotená ako stabilná.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 230 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Fuzáč zemolezový je prioritný druh a druh európskeho významu, ktorý sa vyskytuje v 5 územiach európskeho významu.
Tin Pan Alley

Tin Pan Alley je spoločným označením pre newyorské hudobné vydavateľstvo, ktoré stálo pri zrode hudobného priemyslu v Spojených štátoch amerických na začiatku 20. storočia. Termín pochádza podľa zvuku (doslovne sa dá nazvať ako „ulička cínových panvíc“), ktorý sa vinul z okien hudobných vydavateľstiev, ktoré sa nachádzajú medzi Broadway a 6. Avenue na Manhattane. Počiatky tohto fenoménu sa datujú okolo roku 1885, neskôr v 50. rokoch 20 storočia už Tin Pan Alley stráca vplyv nad predajom hudby a autorskými právami a zaniká. Koniec Tin Pan Alley súvisí so vznikom iného vnímania zábavy, predovšetkým nástupom rock and rollu a televízie. Tin Pan Alley zrodila éru prvých autorov populárnej hudby, ktorých tvorbu charakterizuje fúzia jazzovej a pouličnej hudby, a preto sú niekedy títo autori označovaní tiež ako skladatelia z Tin Pan Alley.
Umelci.
Medzi tvorcov z Tin Pan Alley patria Irving Caesar, Hoagy Carmichael, Walter Donaldson, Al Dubin, George Gershwin, Ira Gershwin, Buddy DeSylva, Cole Porter, Fats Waller, Gus Kahn, Irving Berlin, Shelton Brooks, Ted Snyder a ďalší.
Piesne.
Medzi najznámejšie piesne z Tin Pan Alley patria
Federal Hall

Federal Hall bola budova na 26 Wall Street na Dolnom Manhattane v meste New York v Spojených štátoch postavená v roku 1700. 
Slúžila najskôr ako radnica mesta New York, potom ako prvé sídlo kongresu Spojených štátov amerických po prijatí Ústavy. Bola tiež miestom, kde v roku 1789 prebehla inaugurácia Georga Washingtona ako prvého prezidenta Spojených štátov. Túto udalosť symbolizuje bronzová socha na schodoch pred dnešnou podobou tejto budovy postavenej medzi rokmi 1834 a 1842 ako US Customs House.
Pôvodná Federal Hall bola zbúraná v roku 1812. Dnešná verzia nesie meno Federal Hall National Memorial a slúži ako múzeum oslavujúce udalosti, ktoré sa udiali na tomto mieste. Expozícia zahrňuje interaktívne miestnosti venované americkej Ústave či listine práv, ktorá tu bola prednesená prvému Kongresu Jamesom Madisonom.
Diskografia Katy Perry

Toto je diskografia americkej speváčky-skladateľky a hudobníčky Katy Perry, ktorá sa skladá z troch štúdiových albumov, jedného koncertného albumu, dvoch EP, desiatich singlov (ako sólová interpretka), rovnako ako dvoch ako spolupracujúca interpretka a troch propagačných singlov.
Börje Salming

Anders Börje Salming (* 17. apríl 1951, Kiruna – † 24. november 2022, Nacka) bol švédsky hokejista. Ako prvý Švéd a druhý Európan (prvý bol Vladislav Tretiak) bol uvedený v roku 1996 do Siene slávy.
Bronx Community Board

Bronx Community Boards zahŕňa dvanásť miestnych zriadení v štvrti Bronx, ktoré ako aj v iných mestských častiach hrajú úlohu v samospráve v New Yorku.
Bronx Community Board 1

Bronx Community Board 1 je miestna samospráva v New Yorku, zahŕňa susedstvá Mott Haven, Melrose, a Port Morris v štvrti Bronx. Je ohraničená prielivom East River, East 149th Street, a Prospect Avenue na východe, East 161st Street (z Prospect Avenue na Third Avenue), East 159th Street (z Third Avenue na Park Avenue), a East 149th Street (z Park Avenue na Harlem River) na severe, a Harlem River s Bronx Kill na západe a juhu.
Jej súčasný predseda je George Rodriguez, a okresný riaditeľ Cedric Loftin.
Demografia.
Podľa sčítania obyvateľov, mala samospráva 82 159 obyvateľov, oproti 77 214 v roku 1990 a 78 441 v roku 1980.
Z toho 51 627 (66,9 %) boli Hispánci, 21 272 (25,9 %) boli Černosi (ne-Hispánci), 1 097 (1,3 %) Belosi (ne-Hispánci), 420 (0,5 %) boli Aziati, 206 (0,3 %) indiáni, 186 (0,2 %) boli iné rasy, a 774 (0,9 %) dvoch a viac rás.
Divadlo Jonáša Záborského

Divadlo Jonáša Záborského je profesionálne činoherné divadlo v Prešove patriace do zriaďovateľskej pôsobnosti Prešovského samosprávneho kraja. Vzniklo v roku 1944 ako "Slovenské divadlo v Prešove" a odvtedy je jedným z dvoch najväčších divadiel východného Slovenska. V súčasnosti pôsobí v Historickej budove a v Novej budove, dokopy na troch scénach. Umelecký súbor DJZ je v súčasnosti vyskladaný prevažne z absolventov Akadémie umení v Banskej Bystrici.
História.
Po obsadení Košíc maďarským vojskom sa do Prešova presťahovalo viacero osobností tamojšieho kultúrneho života. Okrem väčšiny českého obyvateľstva to boli aj zamestnanci košického štúdia Slovenského rozhlasu (napr. Peter Himič a ďalší). Divadelný súbor Jonáša Záborského v Prešove vznikol koncom októbra 1940 pri Miestnom odbore Matice slovenskej a jeho ústrednou postavou bol Anton Prídavok, riaditeľ prešovského štúdia Slovenského rozhlasu. Krúžok zakladal s vtedajšími známymi ochotníkmi: Alexandrom Kautnikom, Martinom Brezinom a Františkom Kmecom. Ondrej Jariabek bol prvým interným režisérom. Súbor už na prvej účasti na celoslovenských divadelných pretekoch v Turčianskom sv. Martine (ktoré sa konali od roku 1923) získal cenu za najlepší herecký výkon. 
Základ budúceho profesionálneho divadla v Prešove položili 21. júna 1943 v malej sále "Čierneho orla", keď založili Družstvo so správnym a dozorným orgánom. Hoci už na prvom zasadnutí družstva Kautnik favorizoval za riaditeľa profesora Obchodnej akadémie Františka Rella, kandidátov bolo viacej: Ivan Lichard, Štefan Figura, Andrej Chmelko a Janko Borodáč. Až po niekoľkých rokovaniach a najmä zásluhou príklonu J. Borodáča bol najprv zvolený, a potom aj schválený správou družstva za riaditeľa, Andrej Chmelko. Dátum otvorenia divadla bol stanovený na 23. január 1944.
Oficiálne bolo "Slovenské divadlo v Prešove" otvorené 30. januára 1944 v zrenovovanom Mestskom divadle (dnešná Historická budova DJZ) premiérou hry Ferka Urbánka, Škriatok. 
Od 1. januára 1951 prevzalo divadlo ako príspevkovú organizáciu do vlastníctva a správy Krajský národný výbor v Prešove. Došlo aj k zmene názvu na "Krajové slovenské divadlo v Prešove". 8. mája 1954 bolo divadlo premenované na dnešný názov, "Divadlo Jonáša Záborského v Prešove".
V roku 1959 prišla do súboru DJZ skvelá dnes už legendárna herečka Kveta Stražanová, divadlu zostala verná spolu so svojím manželom Jozefom Stražanom po celý život. Veľmi reprezentovali a propagovali Divadlo Jonáša Záborského. 
V roku 1969 boli reorganizáciou štátnej správy zrušené Krajské národné výbory, čím sa divadlo dostalo pod správu Ministerstva kultúry SSR. V súčasnosti patrí do pôsobnosti Prešovského samosprávneho kraja.
Najmenší hrdinovia

Najmenší hrdinovia je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody dievčatka Terezky a jej panáčikov zo skladačkovej stavebnice. Seriál bol vyrobený v rokoch 1985 až 1989. Režíroval ho František Jurišič. Seriál je kombináciou animácie a hraných sekvencií.
Náš les

Náš les je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody malého zajka Pobehaja, ktorý sa polepil medom. Seriál bol vyrobený v roku 1983.