burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Evil Dead

Evil Dead je kultový horor z roku 1981. Scenár k nemu napísal a režíroval ho Sam Raimi. Film opisuje výlet piatich študentov v izolovanej chate v lese, ktorý sa zmení na nočnú moru keď nájdu zvukovú pásku ktorá je kľúčom k odomknutiu zlých duchov.
Film bol extrémne kontroverzný kvôli svojmu grafickému násiliu, skoro všetci americký distribútori ho odmietli vydať až sa ho napokon ujala Európska spoločnosť a film mal nakoniec premiéru 15. októbra 1981. Aj keď bol rozpočet len 375,000$ film zaznamenal úspech a zarobil 2,400,000$ za prvý týždeň premietania. Aj keď boli po vydaní zmiešané reakcie od kritikov, Evil Dead je dnes považovaný za klasiku v hororovom žánri a má obrovskú základňu priaznivcov po celom svete. Neskôr sa natočili aj 2 pokračovania Evil Dead 2 a Army of Darkness.
Dej.
5 študentov z Michiganu cestovalo na víkend do chaty v lese. Tam našli Knihu mŕtvych, taktiež známu ako Morturom Demonto.
Pri prehľadávaní pivnice v chate, študenti našli a prehrali audio pásku na ktorej boli nahraté démonické recitácie z knihy
ktoré prebudia pomstychtivých démonov. Študenti sú potom posadnutí jeden za druhým, najprv Cheryl (Ellen Sandweiss) potom čo je brutálne znásilnená temnou silou v lese. Cheryl dobehne naspäť do chaty, ale nikto jej neverí čo sa stalo. Jej brat Ash sa rozhodne že ju zavezie do mesta kde môže stráviť noc. Na to zistia že most do mesta je zničený a ohnutý do tvaru ruky. O chvíľu na to sa Cheryl premení na démona a bodne Lindu (Betsy Baker) do nohy ceruzkou. Zamknú ju do pivnice, ale moment na to sa stane Shelly posadnutá démonom a zaútočí na Scottyho (Hal Delrich) ktorý ju rozseká sekerou. Kusy tela zabalia do plachty a zakopú ich v lese, po čom sa Scotty vyberie hladať cestu von z lesa.
Ash sa pôjde pozrieť na Lindu, ale zistí že je tiež posadnutá démonom. Scotty sa vráti, ale je zmlátený stromami. Predtým než stratí vedomie povie Ashovi že v lese je cesta von. Potom čo Linda spraví trik na Asha tým že sa vráti do pôvodného stavu, ju Ash vynesie von z chaty. Vráti sa za Scottym a zistí že je mŕtvy. Linda sa potom vráti z dýkou ktorou sa bude pokúšať bodnúť Asha lenže sa nakoniec nabodne na dýku. Ash ju vynesie von aby ju rozpílil motorovou pílou ale keď zistí že na to nemá tak ju len zakope. Linda ale vstane z hrobu a Ash jej odsekne hlavu lopatou. Vráti sa do chaty a zistí že pivnica je otvorená. Cheryl vyskočí na okno a bude sa pokúšať dostať dnu. Ash ju strelí brokovnicou ale Cheryl nezomrie. Ash bude utekať do pivnice po krabicu brokov kde zažije čudnú sériu udalostí ako sa pivnica napĺňa krvou a ako počuje hlasy v hlave. Cheryl sa potom pokúsi zaútočiť na Asha cez dvere, ale on ju strelí a zabarikáduje dvere skriňou. Medzitým ožije Scottyho telo ktoré spolu s Cheryl zaútočí na Asha. Zničoho nič začnú kričať a pôjde z nich dym. Ash si všimne že kniha mŕtvych spadla do ohňa. Ash ju napokon celú vhodí priamo do ohňa, po čom démoni zostanú stáť na mieste a nakoniec sa rozložia. Za úsvitu zistí Ash že je jediný ktorý prežil. Vyjde von z chaty kde si bude chvíľu myslieť že sa všetko skončilo ale nakoniec ho temná sila chytí.
Nový potok

Nový potok môže byť:
Kýčerný potok

Kýčerný potok môže byť:
Branislav Obžera

Branislav Obžera (* 29. august 1981, Bystričany) je slovenský futbalový reprezentant, v súčasnosti hráč klubu ŠK Slovan Bratislava, kde prestúpil z Artmedie Petržalka v septembri 2008. Obžera je schopný hrať na pozícií útočníka alebo krídelného stredopoliara.
Životopis.
Rodák z Bystričian futbalovo vyrastal v drese Novák a Baníka Prievidza. Keď mal 19 rokov dostal ponuku zo Slovana a v lete 2001 ju prijal. Za Slovan odohral tri sezóny, keď zostúpil v roku 2004 do druhej Obžera zmenil dres; prestúpil do Artmedie Petržalka. O rok neskôr bol súčasťou tímu, ktorý viedol Vladimír Weiss a ktorý hral v hlavnej súťaži Ligy majstrov. V roku 2006 prestúpil spoločne s Petrom Petrášom a Martinom Jakubkom do klubu ruskej najvyššej súťaže Saturn Ramenskoje, ktorý v tom čase viedol Vladimír Weiss. Za Saturn odohral v ruskej lige 14 stretnutí, v ktorých dvakrát skóroval.
Na jar 2007 sa vrátil do Petržalky, kde pôsobí aj v súčasnosti. V prvom zápase proti FC Nitra strelil víťazný gól. V tejto sezóne skončila Artmedia na druhom mieste a kvalifikovala sa do Pohára UEFA. V druhom predkole sa stretla s arménskym klubom FK MIKA Aštarak, práve Obžera bol dôležitým hráčom odvety, keď strelil dva góly, ktoré rozhodli o postupe. V prvom kole Pohára UEFA, ale podľahli gréckemu klubu Panathinaikos Atény.
Počas sezóny 2007-08 bojovala Artmedia o prvé miesto so Žilinou, nakoniec získala titul. Obžera v tejto sezóne strelil sedem gólov.
V septembri 2008 prestúpil do Slovanu Bratislava. V novembri 2008 v zápase 17. kola Corgoň ligy strelil vo víťaznom zápase proti klubu MŠK Žilina (2:0) oba góly. Mal to byť pôvodne posledný zápas na Tehelnom poli, no nakoniec sa rozhodlo, že štadión sa ešte nebude prestavovať.
Powiat białogardzki

Powiat białogardzki je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 48341 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat choszczeński

Powiat choszczeński je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 49 915 obyvateľov (30. 6. 2007).
Powiat drawski

Powiat drawski je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 58016 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat goleniowski

Powiat goleniowski je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 79122 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat gryficki

Powiat gryficki je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 60768 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat gryfiński

Powiat gryfiński je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 83074 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat kamieński

Powiat kamieński je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 47635 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat kołobrzeski

Powiat kołobrzeski je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 76434 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat koszaliński

Powiat koszaliński je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 64365 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat łobeski

Powiat łobeski je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 37 891 obyvateľov (30.06.2014).
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Powiat myśliborski

Powiat myśliborski je powiat v Poľsku v Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 67377 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat policki

Powiat policki je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 65503 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat pyrzycki

Powiat pyrzycki je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 39907 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat sławieński

Powiat sławieński je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 57513 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat stargardzki

Powiat stargardzki je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 119334 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat świdwiński

Powiat świdwiński je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 49181 obyvateľov (31.12.2012).
Powiat szczecinecki

Powiat szczecinecki je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 77237 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat wałecki

Powiat wałecki je powiat v Poľsku vo Západopomoranskom vojvodstve.
Žije tu 54567 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat bocheński

Powiat bocheński je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 100960 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat chrzanowski

Powiat chrzanowski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 127941 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat dąbrowski

Powiat dąbrowski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 58543 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat gorlicki

Powiat gorlicki je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 106 689 obyvateľov (30. jún 2007).
Powiat krakowski

Powiat krakowski je powiat (poľsky: okres) v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 246682 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat limanowski

Powiat limanowski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 122375 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat miechowski

Powiat miechowski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 50685 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat myślenicki

Powiat myślenicki je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 117564 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat nowosądecki

Powiat nowosądecki je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 199203 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat nowotarski

Powiat nowotarski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve. Jeho sídlom je Nowy Targ.
Žije tu 185 161 obyvateľov (2009).
Do poviatu patria:
Powiat olkuski

Powiat olkuski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 114063 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat oświęcimski

Powiat oświęcimski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 153280 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat proszowicki

Powiat proszowicki je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 43447 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat suski

Powiat suski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 82192 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat tarnowski

Powiat tarnowski je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 194142 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat tatrzański

Powiat tatrzański je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 65209 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat wadowicki

Powiat wadowicki je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 154660 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat wielicki

Powiat wielicki je powiat v Poľsku vo Malopoľskom vojvodstve.
Žije tu 106598 obyvateľov (30.6.2007).
Kýčerský potok

Kýčerský potok môže byť:
Veterný potok

Veterný potok môže byť:
Gilles-Marie Oppenordt

Gilles-Marie Oppenordt (tiež Gilles-Marie Oppenord, prezývaný "Francúzsky Borromini"; * 27. júl 1672, Paríž, Francúzsko – † 13. marec 1742, tamže) bol francúzsky dizajnér a architekt.
Narodil sa v rodine holandského dizajnéra nábytku Jeana Oppenorda (1639 – 1713), ktorý bol do Paríža prilákaný možnosťou získať sponzora. V roku 1684 bol vymenovaný za "kráľovského umeleckého stolára". Ako chlapec odišiel v roku 1692 študovať na osem rokov do Ríma, kde strávil čas hraním sa s barokovými sochárskymi ornamentmi predošlej generácie, najmä pod vplyvom Berniniho a Borrominiho a severotalianskych manieristických architektov, ako napr. Pirro Ligorio. V roku 1699 sa vrátil do Francúzska, a hoci sa tu narodil, ostal už navždy cudzincom a nikdy nebol prijatý do Kráľovskej akadémie.
Migmatit

Migmatit (z gréckého slova "migma" – zmes) je hornina hybridného charakteru, ktorá tvorí hranicu medzi premenenými a vyvretými horninami. Hornina sa skladá z dvoch zložiek, rulovej a granitoidnej. Často má podobu páskovaných rúl, od ktorých ho makroskopicky často nemožno rozlíšiť.
Pre migmatity sa pôvodne používalo viacero rôznych označení. Termín migmatit prvýkrát použil fínsky petrológ J. J. Sederholm v roku 1907, ktorý skúmal migmatity v oblasti Baltského štítu v južnom Fínsku.
Vznik.
Migmatity vznikajú procesom migmatitizácie. Je to proces blízky metamorfnej diferenciácií až čiastočnému nataveniu (anatexia). K týmto procesom dochádza často na okrajoch granitových intruzí alebo v zónách mobilizácie a migrácie látok pri tektonických a metamorfných procesoch. Tieto procesy sa môžu rôzne kombinovať, pričom môže dôjsť k vzniku rôznych druhov migmatitov. 
Injekcie zvyškových granitoidných (žulovej, granodioritovej alebo pegmatitovej taveniny) roztokov môžu prenikať pozdĺž plôch bridličnatosti alebo priečnych puklín kryštalických bridlíc a vznikajú tak injekčné migmatity tvoriace aureolu okolo plutónov. Po ochladení z horúcich roztokov vykryštalizuju minerály živca a kremeňa, ktoré vytvoria v tmavej hornine (označovanej ako paleosóm, alebo substrát) svetlé prúžky (leukosóm či metatekt). Tmavé pruhy s reliktami minerálov pôvodnej horniny tvoria tzv. melanosóm. Jednotlivé pruhy bývajú zvrásnené. Granitové pruhy vznikajú čiastkovým natavovaním materskej horniny pri teplotách tesne pod bodom tavenia kryštalických bridlíc alebo rúl.
Granitová tevenina, ktorá sa podieľa na vzniku migmatitov môže mať aj metamorfný pôvod, ak vzniká na mieste selektívnym tavením niektorých zložiek horniny. Novo vzniknutá páskovaná textúra nemusí byť paralelná s metamorfnou foliáciou pôvodnej horniny.
Delenie a označenie migmatitov.
Pri výskume migmatitov, bolo vytvorených množstvo klasifikácií.
Podľa textúry sa rozlišujú tiež:
Výskyt.
Migmatity sú časté v štítových oblastiach prekambrického veku. Vyskytujú sa v štáte New York v USA, pri meste Kristiansand v južnom Nórsku, východne od Štokholmu vo Švédsku či na viacerých miestach v juhovýchodnom Fínsku.
Na Slovensku je ich výskyt spojený s regionálnou metamorfózou kryštalinika. Vyskytujú sa v jadrových pohoriach a veporiku v Nízkych a Západných Tatrách, Malej Fatre, Malej Magure, Malých Karpatoch a Považskom Inovci.
Využitie.
Migmatity sa podobne ako ruly, na Slovensku využívajú ako lomový kameň a pri výrobe drveného kameniva. V oblastiach, kde je možné ťažiť aj väčšie bloky nepopraskaných hornín ich možno využiť ako dekoračný kameň.
Jean Berain starší

Jean Bérain starší (* 1640, Meuse, Holandsko - † 24. január 1711, Paríž, Francúzsko) bol holandský maliar , dizajnér, projektant a rytec ornamentov.
Terapia

Terapia môže byť:
Terapeutika (medicína)

Terapeutika alebo terapia je odvetvie medicíny, ktoré sa zoberá terapiou v zmysle liečba; náuka o spôsoboch liečenia chorôb.
Medikácia

Medikácia môže byť:
Hamákír

Hamákír (-po arabsky ) alebo Hamaguir/Hammaguir (-po francúzsky) je mesto v Alžírsku, ležiace juhozápadne od Baššáru (Bécharu) v rovnomennej provincii. V rokoch 1947 až 1967 Francúzsko blízko mesta prevádzkovalo vojenskú raketovú základňu a neskôr od roku 1965 aj francúzsky kozmodróm pod názvom Hammaguir. V roku 1967 bola činnosť základne aj kozmodrómu ukončená.
Hammaguir (kozmodróm)

Hammaguir bol francúzsky kozmodróm, ktorý sa nachádzal v blízkosti rovnomenného mesta v Alžírsku. Kozmodróm vznikol v roku 1965 na raketovej základni, ktorá bola v prevádzke od roku 1947. V roku 1967 bola činnosť základne aj kozmodrómu ukončená.
Po prvej sérii testovacích štartov sa francúzskym technikom a vedcom v roku 1965 podarilo dopraviť pomocou raketového nosiča Diamant na obežnú dráhu okolo Zeme prvý francúzsky satelit Astérix-1. Po ňom nasledovali ešte tri ďalšie štarty až do roku 1967. 
V súvislosti so získaním alžírskej samostatnosti bola prevádzka základne postupne utlmovaná. Kozmodróm ukončil činnosť 1. júla 1967, kedy bol odovzdaný Alžírsku. Francúzsko už v roku 1964 začalo budovať nový kozmodróm Guyanské kozmické centrum vo Francúzskej Guyane blízko mesta Kourou. 
Štarty na obežnú dráhu.
Z kozmodrómu Hammaguir boli na obežnú dráhu vynesené štyri francúzske družice:
Mydlová opera

Mydlová opera (angl.:Soap Operas, alebo skrátene Soaps) je žáner televízneho seriálu, ktorý začínal v 30. rokoch pôvodne vo forme rodinných rozhlasových dramatických sérií v Spojených štátoch. 
Podobne ako telenovely, aj tento žáner je charakteristický neobmedzeným počtom častí, vysielaných najčastejšie v pracovných dňoch. Dejovo sa žáner zameriava na vzťahy a konflikty medzi členmi rodín, obchodné a osobné vzťahy rodinných klanov a rôznych epizódnych postáv, ktorých dôležitosť je modifikovaná hlavne požiadavkami a reakciami divákov. 
Tento typ programov vznikal v 30. rokoch v USA. Hlavnou cieľovou skupinou boli ženy v domácnosti a tak reklamné vstupy počas vysielania boli hlavne o kozmetických výrobkoch a teda aj o mydlách. Podľa vzoru vtedajšej prezývky filmov s westernovou tématikou „Horse Operas“, dostal tento žáner pomenovanie „Soap Operas“, ktoré mu zostalo až dodnes.
Pohánka tatárska

Pohánka tatárska ("Fagopyrum tataricum") je rastlina z čeľade stavikrvovité ("Polygonaceae").
Prilba Attica

Attica (gr: Αττικός κράνος – Attikós krános) je pôvodom grécka prilba, ktorá však bola Rimanmi prevzatá a romanizovaná a zaradená tak do rímskej uniformy.
Dejiny a vzhľad.
Prilba Attica vznikla pravdepodobne niekedy v 4. stor. pred Kr., takže ide o pomerne novší typ gréckej prilby. Svojim vzhľadom bola podobná, ako chalkidský typ, líšil sa od nej iba lícnicami, ktoré boli zavesené na pántikoch a tým, že nemala chránič nosa.
Attický typ bol viac populárny medzi gréckymi mestami na juhu Itálie, zatiaľ čo v materskom Grécku sa preferovala Korintská prilba, či Frýgska prilba. Attica mohla obsahovať aj pevný chochol. Od italských Grékov túto prilbu prevzali Etruskovia a aj Italické kmene (medzi nimi aj Rimania).
Z určitých vyobrazení na umeleckých pamiatkach helenistických ríš nachádzame vyobrazenie tejto prilby, ktorá má teraz vždy chochol a taktiež na čelnej časti ozdobný štít. Medzi Rimanmi sa v období republiky používala táto prilba so štítom a chocholom, no používali sa aj jednoduché typy, pre radových vojakov a kavaléristov (jazdcov). Tieto generálske prilby mali charakteristický spomínaný čelný štít, na ktorom bol znak – rímsky orol a neslúžili na zakrytie očí. Lícnice boli teraz u generálskych typov užšie. Objavujú sa aj rímske atticy z hrubej kože, alebo koža kombinovaná s medenými, či zlatými prvkami.
Klasický, nezdobený typ sa vyradil v 1. stor. po Kr., kedy ho nahradili prilby typu Coolus a Galea. Zdobený generálsky typ nosili všetci tribúni, legáti, cisári a iní vysokí velitelia až do 5. stor., možno aj v neskorších obdobiach, no tu ich už nahradzujú generálske neskororímske Spangenhelm. Attica sa prisudzovala aj praetoriánom, no v súčasnosti je jasné, že išlo iba o archaizujúce umelecké vyobrazenia. Attica sa v umeleckých pamiatkach často dáva aj bežným vojakom.
Jahoda obyčajná

Jahoda obyčajná (iné názvy: jahoda lesná, hovorovo: lesná jahoda, zastarano: jahodník, ľudovo: "jahoda", "zemnica"; ) je trváca rastlina z čeľade ružovité.
Biológia.
Jahoda je trváca bylina. Z podzemku vyrastajú dlhostopkaté, trojpočetné listy, zložené z vajcovitých, pílkovitých lístkov. Kvety sú usporiadané do strapcovitých vrcholíkov. Biele kvety tvoria na konci stonky riedky strapec. Na okrajoch majú čiašky päť lístkov a pod nimi ešte päť menších lístkov vonkajšieho kalicha – kališteka. Kvety majú päť bielych lupienkov, 20 tyčiniek a väčší počet semenníkov. Začína kvitnúť v máji a kvitne celé leto. Semenníky po opelení dozrievajú na drobné nažky. Plody sú nažky; nachádzajú sa na dužinato zhrubnutom kvetnom lôžku, ktoré tvorí nepravý plod – jahodu. Jahody sa rozmnožujú vegetatívne pomocou zvláštnych, z pazúch prízemných listov vyrastajúcich plazivých výhonkov. Výhonky sa na mnohých miestach zakoreňujú, a tak vznikajú nové, samostatné rastliny. Práve z tohto dôvodu sa rastlina veľmi rýchlo rozšíri na ucelené, husté porasty. Rastie v podraste lesov a hájov, v krovinách, na lúkach, medziach a rúbaniskách.
Gaius Licinius Mucianus

Gaius Licinius Mucianus bol vojvodca, štátnik a spisovateľ žijúci počas 1. storočia.
Životopis.
Mucianovo meno dokladá, že pochádzal z rodu Muciov ("gens Mucia") ale adopciou bol prijatý do rodu Liciniov ("gens Licinia"). Okolo roku 55 vyslal cisár Claudius Muciana kvôli podozreniu z dôverného styku s jeho manželkou Messalinou spolu s iným vojvodcom, Gnaeom Domitiom Corbulonom, do Arménie. Cisársku priazeň si získal nazad počas panovania cisára Nerona a roku 65 dokonca dosiahol úrad konzula.
V čase vypuknutia Židovského povstania (66) zastával úrad prokonzula v Sýrii. Po jeho neúspechu bol na východ vyslaný Flavius Vespasianus, aby ho vystriedal vo velení a povstanie potlačil. Obaja zaslúžili generáli, Mucianus aj Vespasianus, sa stále zdržovali na východe, keď k ním dorazila správa o smrti cisára Galbu (69). V politických nepokojoch po jeho smrti pôvodne Mucianus aj Vespasianus sľúbili vernosť Othonovi, ale keď sa proti tomu postavil iný kandidát o trón, Vitellius, Mucianus presvedčil Vespasiana, aby proti nemu vojensky zasiahol. Podľa dohody mal Vespasianus zostať na východe a postarať sa o situáciu tam, kým Mucianus tiahol rýchlo Malou Áziou a Trákiou, aby udrel na uzurpátora. Rím dosiahol deň po tom, čo Vitellius spáchal samovraždu. Prevzal mesto od Vespasianovho syna Domiciána a staral sa o záležitosti ríše až do príchodu Vespasiana.
Mucianus v oddanosti Vespasianovi nikdy nezakolísal. Spomína sa ako konzul v rokoch 70 a 72. Podľa chýbajúcich zmienok z obdobia vlády cisárov Tita a neskôr Domiciána sa predpokladá, že zomrel ešte za panovania Vespasiana.
Literárna dráha.
Mucianus bol jedným z predchodcov neskorších encyklopedistov. Spísal zbierku podivuhodností ("mirabilia"), ktoré zažil sám vo východných provinciách alebo sa tu o nich dopočul. V jeho diele sa striedali seriózne geografické, historické a etnografické poznatky s fantastickými, v Ríme exoticky pôsobiacimi historkami, ktorými si Mucianus ako autor získal veľkú popularitu. Z Mucianovho zborníku sa zachovalo len niekoľko zlomkov – o zázračných fontánach, cvičených slonoch, lastúrach a vplyve mesiaca na správanie opíc.
Práca Gaia Licinia Muciana sa stala jedným z prameňov encyklopedistu Plínia Staršieho.
Revište

Revište je zrúcanina gotického hradu ležiaca na katastrálnom území mesta Žarnovica (mestská časť Revištské Podzámčie) v okrese Žarnovica v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa na okraji zalesneného zrázu na pravom brehu rieky Hron.
Dejiny.
Hrad pochádza pravdepodobne z druhej polovice 13. storočia, kedy ho postavili spolu so Šášovským hradom, vzdialeným 18 km na opačnej strane Hrona. Ich význam spočíval v ochrane obchodných ciest smerujúcich k stredoslovenským banským mestám (najmä do Banskej Štiavnice a Kremnice). Iné historické názvy 1331 Reuisce, 1340 Ryuche, 1388 Revistye, Reuisthye. Spustol v 19. storočí.
Písomne sa spomína v roku 1265 a neskôr v roku 1331. Práve 14. storočie je považované za ťažisko jeho vzniku. Je uvádzaný ako hrad kráľovský. Najprv prechádzal rukami viacerých majiteľov až sa dostal k Dóczyovcom, ktorí ho ovládli na dlhšie. V štyridsiatich rokoch 15. storočia hrad na niekoľko rokov obsadila posádka bratríkov vedených Jánom Jiskrom z Brandýsa. Matej Korvín dobyl posledný bratrícky tábor v roku 1467 pri Veľkých Kostoľanoch a získal aj Revište. Korvín chcel získať späť najmä hrad Šášov od Jána Kolára, ktorý ho mal zálohovaný. Korvínovi ho Kolár ponúkal za 6 tisíc zlatých, ten mu dal len tisíc a za ďalších 5 tisíc mu dal do zálohy hrad Revište, ktorý získal od Jiskru. O rok neskôr sa novým vlastníkom hradu stal ostrihomský arcibiskup Ján Vitéz, ktorý však v r. 1472 zomrel. Panstvo sa vrátilo do vlastníctva kráľa Korvína, ktorý ho poslednýkrát daroval v r. 1479 Urbanovi z Veľkej Lúče (Orbán Dóczy, arcibiskup v Jáger, maď. Eger), ktorého príbuzní a potomkovia s priezviskom Dóczy (Dóczi, slov. Dóciovci) hrad potom vlastnili takmer dve storočia. Celé meno Dóczy de Nagy Lucse (dnes Lúč na Ostrove) začali používať až v 16. storočí. Po smrti Urbana, v r. 1492, sa revištské panstvo dostalo do vlastníctva jeho bratov a po roku 1500 patrilo ich synom Ladislavovi a Františkovi. Dóczyovci, ako majitelia troch panstiev v okolí banských miest, sa stali nebezpečnými feudálmi pre celú banskú oblasť. Často nerešpektovali ani výzvy a nariadenia panovníka. Posledný hradný pán na Revišti z rodu Dóczyovcov, Žigmund, bol sťatý Turkami po dobytí Žarnovice, dňa 4. augusta 1647. Po tomto roku sa opäť spolu s okolitými dedinami dostal do kráľovského majetku.
Hrad bol ťažko poškodený počas povstania Imricha Thökölyho (okolo roku 1679), no vzápätí bol opravený. Posledné využitie hradu bolo na konci 18. storočia, kedy sa tu nachádzali ubytovne vojakov. Po ich odchode hrad pustol a už v 19. storočí bol ruinou. Na hrade už niekoľko rokov prebieha rekonštrukcia, ktorej cieľom je ruiny doplniť a zakonzervovať.
Opis.
Skalné bralo, na ktorom hrad postavili, ovplyvnilo jeho tvar. Hrad sa skladal z vnútornej opevnenej veže a nádvoria s palácom. Vstup z dolného do horného nádvoria chránila kruhová bašta. Hrad dostal neskôr renesančné opevnenie, ktoré uzavieralo na južnej strane predhradie. Do súčasnosti sa zo stavieb hradu zachovala časť obvodového muriva s mnohými deštrukciami a zvyšky obytných budov.
Zdroj.
Štefan Pisoň, "Hrady, zámky a kaštiele na Slovensku", Osveta, Martin, 1973
Trichoglossus

Trichoglossus, po slovensky lori, je rod podčeľade loriorodé.
Systematika.
Ako Trichoglossus sa niekedy klasifikujú aj druhy rodu Psitteuteles.
Plochozem

Plochozem (v anglickom origináli "Discworld") je fantasy séria od britského autora Terryho Pratchetta, ktorá obsahuje okolo 40 kníh, poviedok, máp a ďalších publikácií odohrávajúcich sa vo fiktívnom svete Plochozeme, ktorý leži na chrbtoch štyroch slonov stojacich na pancieri korytnačky A'Tuin, plávajúcej vesmírom. V slovenskom preklade doteraz vyšlo 14 kníh. 
Táto moderná humoristicko-satirická fantasy paroduje prvky diel velikánov literatúry, ako aj rôzne motívy z mytológie, folklóru, rozprávok, alebo berie námety priamo zo života.
Zoznam kníh preložených do slovenčiny.
Knihy sú zoradené podľa roku anglického vydania. Všetky preložil Vladislav Gális.
Bastia

Bastia je mesto na severe francúzskeho ostrova Korzika. Priemerná teplota v tomto meste je okolo 17,5 °C. Pred tým ako sa stala Korzika ostrovom patriacim Francúzsku, bola Bastia jej najväčším mestom.
Dejiny.
Pôvodný názov tohto prístavného mesta bolo Porto Cardo.
Mesto bolo založili v roku 1372 Janovčania, ktorí tu postavili pevnosť. Za janovskej nadvlády v roku 1452 sa stalo hlavným mestom ostrova a sídlom miestnej vlády. V roku 1811 zmenil Napoleon hlavné mesto ostrova ma svoje rodisko Ajaccio a Bastia začala upadať. Dynamický rozvoj nasledoval znova po 2. svetovej vojne.
Lipkavec marinkový

Lipkavec marinkový ("Galium odoratum") alebo staršie marinka voňavá ("Asperula odorata") je rastlina z rodu lipkavec ("Galium") z čeľade marenovité ("Rubiaceae").
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov lipkavec marinkový patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celkový trend tohoto rozšíreného druhu je klesajúci, v Stredomorí je vzácnejší.
Psitteuteles

Psitteuteles, po slovensky lori, je rod z podčeľade loriorodé. Niekedy sa druhy z tohto rodu zaraďujú do rodu Trichoglossus.
Lorius

Lorius, po slovensky lori, je rod z podčeľade loriorodé.
Chalcopsitta

Chalcopsitta, po slovensky lori, je rod z podčeľade loriorodé.
Eos (rod)

Eos, po slovensky lori, je rod z podčeľade loriorodé.
Charmosyna

Charmosyna, po slovensky lori, je rod z podčeľade loriorodé.
Richard M. Hare

Richard Mervyn Hare (* 21. marec 1919 – † 29. január 2002) bol anglický filozof zaoberajúci sa etikou. Je známy vytvorením preskriptivizmu ako metaetickej teórie.
Vini

Vini, po slovensky lori, je rod z podčeľade loriorodé.
Bzovík (opevnený kláštor)

Bzovík (normovaný názov; iné názvy: hrad/zámok/kláštor Bzovík, Bzovícky zámok [- toto bol aj normovaný názov v rokoch 1981-1990], Bzovský zámok, Bzovícky/Bzovský hrad, Bzovícky/Bzovský kláštor) je pôvodne benediktínsky (neskôr premonštrántsky) kláštor prestavaný na pevnosť (zámok), neďaleko obce Bzovík v okrese Krupina v Banskobystrickom kraji.
Objekt bzovíckeho kláštora je dôkazom toho, že niekedy určiť jednoznačne druh stavebnej pamiatky nie je jednoduché. Kláštory bývali v histórii často terčom útokov nepriateľov a to vyvolalo potrebu ich fortifikačnej prestavby na opevnené objekty alebo pevnosti. V oblasti, ktorá sa dostala v 16. storočí do sféry ohrozenia tureckým nebezpečenstvom, sa urýchleným tempom opevňovali mestá a neskôr aj oba najstaršie kláštory v Hronskom Beňadiku a v Bzovíku.
Dejiny.
Kláštor v Bzovíku vznikol v prvej polovici 12. storočia, presnejšie medzi rokmi 1127 – 1131. Zakladacia listina bola vydaná v roku 1135 a pôvodne išlo o benediktínsky kláštor zasvätený prvému uhorskému kráľovi sv. Štefanovi. Za jeho zakladateľa je považovaný príslušník rodu Hunt-Poznanovcov gróf Lampert. Benediktínov vystriedali niekedy medzi rokmi 11791181 premonštráti z Olomouca, ktorí šírili duchovnú kultúru a vzdelanosť, no tiež nové hospodárske poznatky a nové spôsoby obrábania pôdy.
Románsky dvojvežový kostol, ku ktorému pribudla neskôr po dostavbách kláštorná budova s rajským dvorom a krížovou chodbou, bol jednou z našich najvýznamnejších románskych stavebných pamiatok. Kostol s kláštorom sa v priebehu 15. storočia často stávali terčom útokov; viackrát objekt vyhorel, načo ho vzápätí opravili a čiastočne prestavali.
Do centra pozornosti sa kláštor dostal po moháčskej katastrofe. Jeho majiteľom bol v uvedenom období jeden z oligarchov stredného Slovenska Žigmund Balaša, príslušník rodiny Balašovcov, ktorá sa neskôr „preslávila“ nielen v majetkových sporoch medzi šľachtou, ale najmä bezohľadnou krutosťou voči poddaným. Žigmund vyhnal z kláštora rehoľníkov a hneď nato (v roku 1530) začal kláštor prestavovať na kaštieľ obohnaný mohutným opevnením. Múry dostali mohutné strielne a vnútorné ochodze. K nim pristavali z vnútornej strany obydlia pre vojakov a hospodárske budovy. Celý areál chránili široké priekopy a mohutné nárožné bašty.
I ďalšie osudy objektu boli pestré. V roku 1620 kláštor vyhorel, koncom 17. storočia sa opäť vrátil cirkvi. V roku 1678 ho dobyli povstalci Imricha Tököliho.
Ďalšie obdobie už spelo k jeho zániku. Po krátkom vlastníctve rádu jezuitov a ostrihomského arcibiskupa začal objekt začiatkom 19. storočia pustnúť. Poslednú ranu v procese chátrania mu uštedrili boje počas druhej svetovej vojny i následné ničenie miestnymi obyvateľmi.
Opis.
Areál bývalého kláštora sa nachádza v stave zrúcaniny, okrem vonkajšieho opevnenia, ktoré vykazuje známky zachovalosti a rekonštrukcie. Je dobre viditeľný po odbočení z hlavnej cesty južne od obce.
Glossopsitta

Glossopsitta, po slovensky lori, je rod z podčeľade loriorodé.
Neopsittacus

Neopsittacus, po slovensky lori, je rod z podčeľade loriorodé.
Granius Licinianus

Granius Licinianus bol rímsky analistický historik žijúci za vlády dynastie Antoninovcov, v 2. storočí.
Granius Licinianus napísal rozsiahle historiografické dielo podľa vzoru Tita Livia. Z 36 kníh týchto dejín sa dochovali len nepočetné zlomky. Jeden z nich, rozoberajúci roky 163 – 78 pred Kr., sa dochoval na palimpseste uloženom v Britskej knižnici. Z fragmentov možno usudzovať, že Licinianovo dielo bolo pomerne suchopárne a že autor kládol dôraz na neobvyklé javy a znamenia.
Iným Licinianovým dielom je "Cenae suae" (Hostiny u seba), diela rôznorodého tematického obsahu napísané podľa vzoru Aula Gellia.
Cacatua

Cacatua, po slovensky kakadu, je rod z podčeľade kakaduorodé.
Calyptorhynchus

Calyptorhynchus, po slovensky kakadu, je rod z podčeľade kakaduorodé, ako aj podrod tohto rodu.
Bzovík

Bzovík môže byť:
André-Charles Boulle

André Charles Boulle (* 11. november 1642, Paríž, Francúzsko – † 28. február 1732, tamže Paríž, Francúzsko) bol francúzsky dizajnér.
Jean-Baptiste Pillement

Jean-Baptiste Pillement (* 24. máj 1728, Lyon, Francúzsko - † 26. apríl 1808, Lyon) bol francúzsky maliar a dizajnér, známy najmä vďaka svojim dokonalým a jemným krajinomaľbám, hoci maliarstvo bolo len vedľajším okruhom jeho záujmov.
Lorica musculata

Lorica musculata (Svalový pancier), bol pancier gréckeho pôvodu, používaný ako súčasť rímskej uniformy. 
História a vzhľad.
Gréci tento typ panciera vymysleli pravdepodobne niekedy medzi 7. - 5. stor. pred Kr. a keď založili svoje mestá v južnej Itálií, tento pancier prevzali aj Italické kmene a Etruskovia. Tak sa zároveň dostal aj do rímskeho vojska, hoci tu ho používali iba bohatší občania, spolu s gréckou Korintskou prilbou a gréckym mečom. Tento raný typ panciera Lorica musculata bol bronzový, pričom presne kopíroval hrudné a brušné svalstvo. Tento pancier používali iba vysokí velitelia. Niekedy pred Púnskymi vojnami sa k vybaveniu panciera Lorica musculata dostali aj kožené strapce, ktoré chránili slabiny a ramená, ale ich funkcia bola viacmenej dekoratívna. 
V 2. stor. pred Kr. sa objavili aj panciere Lorica musculata vyrobené z viacerých vrstiev tvarovanej hrubej kože. Tento kožený pancier sa stal veľmi obľúbený. V srdcovej časti sa medzi koženými vrstvami nachádzala kovová platnička. Kožená verzia panciera bola veľmi silná a chránila proti zraneniu možno i viac ako kovové verzie. V neskorých obdobiach republiky mal často pancier na sebe rôzne umelecké motívy a charakteristickú červenú stuhu. Zopínal sa pomocou charakteristických ramenných zdvojení. Takýto ostal pancier počas celého cisárstva. Nosili ho cisári, tribúni, legáti a iní vysokí velitelia. Na umeleckých dielach je prisudzovaný aj bežným vojakom a pretoriánom. Išlo však iba o umelcovu hellenistickú predstavu. Nie je presne známe, kedy sa tento pancier vyradil, predpokladá sa, že sa používal až do pádu Byzantskej ríše v r. 1453. 
Dôkazy naznačujú, že bol súčasťou generálskej a cisárskej uniformy aj v 5. a 6. stor., hoci sa preferovali aj iné neskororímske panciere. Dokazujú to cisárske vyobrazenia na minciach a aj sochy (napr. busta cisára Leva). Najslávnejšie je zobrazenie byzantského cisára Justiniána I. sediaceho na koni v tomto pancieri. Aj v nasledujúcich obdobiach sú dôkazy o používaní tejto zbroje v byzantskej armáde. Ide tak o najdlhšie používaný typ zbroje v histórií armády . Používal sa približne od 5. stor. pred Kr. do 15. storočia, hoci od pádu Západorímskej ríše ostal iba na východe.
Pietro Piffetti

Pietro Piffetti (* 17. august 1701, Turín, Taliansko – † 20. máj 1777, tamže) bol taliansky barokový ebenista a jeden z najväčších barokových ebenistov v Európe.
Jozef Schreiber

Jozef Schreiber (* 1835, Kožušany - † 1902, Lednické Rovne) bol podnikateľ českého pôvodu.
Život.
Učil sa vo Viedni. Od roku 1857 zriaďoval s rodinným kapitálom sklárne v rozličných častiach Rakúsko-Uhorska. Celkovo vlastnil 11 sklární, 2 uhoľné bane. Využil aj možnosti subvencií, ktoré poskytovala vláda Rakúsko-Uhorska na zriadenie nových priemyselných podnikov na území monarchie. V roku 1890 odkúpil panstvo v Lednických Rovniach s obrovským množstvom bukových lesov, čo bolo výborným predpokladom založenia budúceho sklárskeho priemyslu. Skláreň v Lednických Rovniach začala svoju činnosť v roku 1892 výrobou tabuľového skla na dvoch peciach a čoskoro sa stala jednou z najmodernejších v strednej Európe. Od roku 1893 sa rozbehla výroba lisovaného skla pod značkou Kaiser Crystal. Neskôr bola zavedená ručná výroba fúkaného skla - kalíškovina pod značkou Rona Crystal. Od roku 1896 to bola jediná skláreň v Európe vybavená anglickým patentom - pantografickými strojmi. Okrem toho mal veľkú zásluhu na obnovení miestneho historického parku, ktorý sa v tom čase nachádzal v dezolátnom stave. Doplnil park o prvky parkovej architektúry. Na jeho okraji postavil skleník pre zásobovanie panstva zeleninou a kvetmi, vybudoval v parku aj neorenesančné mauzóleum, kde bol v roku 1903 aj pochovaný.
Hlboký jarok

Hlboký jarok môže byť:
Marek Sapara

Marek Sapara (* 31. júl 1982, Košice) je slovenský futbalový reprezentant, v súčasnosti hráč MKE Ankaragücü. 
Je odchovancom košického futbalového klubu MFK. V drese Košíc hral do roku 2002, kedy dochádzalo k úpadku klubu. Prestúpil do Ružomberka, kde získal ligový titul v roku 2006. Po tomto úspechu prestúpil do nórskeho Rosenborgu. V jeho drese vyhral dvakrát ligu a hral aj v Lige majstrov. Vďaka svojej technike je schopný zahrávať nebezpečné štandardné situácie. Je ženatý od 13. júna 2008.
Košiarsky potok

Košiarsky potok môže byť:
Poľný potok

Poľný potok môže byť:
Powiat brodnicki

Powiat brodnicki je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 75047 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat bydgoski

Powiat bydgoski je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 98092 obyvateľov (30.6.2007).
Drieňová

Drieňová môže byť:
Powiat chełmiński

Powiat chełmiński je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 51405 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat golubsko-dobrzyński

Powiat golubsko-dobrzyński je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 45077 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat grudziądzki

Powiat grudziądzki je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 38456 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat inowrocławski

Powiat inowrocławski je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 164748 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat lipnowski

Powiat lipnowski je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 66064 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat mogileński

Powiat mogileński je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 46803 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat nakielski

Powiat nakielski je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 84946 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat radziejowski

Powiat radziejowski je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 42046 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat rypiński

Powiat rypiński je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 44220 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat sępoleński

Powiat sępoleński je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 41003 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat świecki

Powiat świecki je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 97095 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat toruński

Powiat toruński je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 91063 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat tucholski

Powiat tucholski je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 47349 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat wąbrzeski

Powiat wąbrzeski je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 34804 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat włocławski

Powiat włocławski je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 85191 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat żniński

Powiat żniński je powiat v Poľsku v Kujavsko-pomoranskom vojvodstve.
Žije tu 69705 obyvateľov (30.6.2007).
Kňazov potok

Kňazov potok môže byť:
Vápenný potok

Vápenný potok môže byť:
Cingulum militiae

Cingulum militiae bol opasok a chránič slabín u rímskych vojakov. Bol súčasťou rímskej uniformy v 1. stor. pred Kr. – 3. stor. n. l. Pozostával z opaska, na ktorom boli vpredu upevnené kovové kruhy. Niekedy sa tieto kruhy nachádzali na koženom podklade. V 2. storočí sa Cingulum skrátilo. Podobné pásy sa taktiež vyskytovali na rímskych štandardách.
Na opasku sa nosil meč ("gladius") a dýka ("pugio").
Počas krízy v 3. storočí Cingulum vymizlo z uniformy legionára a zostal iba opasok.
Powiat bialski

Powiat bialski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 113492 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat biłgorajski

Powiat biłgorajski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 103843 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat chełmski

Powiat chełmski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 79605 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat hrubieszowski

Powiat hrubieszowski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 68066 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat janowski

Powiat janowski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 47709 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat kraśnicki

Powiat kraśnicki je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 99348 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat krasnostawski

Powiat krasnostawski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 68737 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat łęczyński

Powiat łęczyński je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 57268 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat lubartowski

Powiat lubartowski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 90090 obyvateľov (30.6.2008).
Powiat lubelski

Powiat lubelski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 141837 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat łukowski

Powiat łukowski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 108165 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat parczewski

Powiat parczewski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 36342 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat puławski

Powiat puławski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 116 514 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat radzyński

Powiat radzyński je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 61140 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat rycki

Powiat rycki je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 58848 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat świdnicki (Lubelské vojvodstvo)

Powiat świdnicki je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 72385 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat tomaszowski (Lubelské vojvodstvo)

Powiat tomaszowski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 87872 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat włodawski

Powiat włodawski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 39940 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat zamojski

Powiat zamojski je powiat v Poľsku v Lubelskom vojvodstve.
Žije tu 109896 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat bełchatowski

Powiat bełchatowski je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 112608 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat brzeziński

Powiat brzeziński je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 30619 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat kutnowski

Powiat kutnowski je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 103416 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat łaski

Powiat łaski je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 50747 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat łęczycki

Powiat łęczycki je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 53101 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat łódzki wschodni

Powiat łódzki wschodni je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 65054 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat łowicki

Powiat łowicki je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 82048 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat opoczyński

Powiat opoczyński je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 78528 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat pabianicki

Powiat pabianicki je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 119095 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat pajęczański

Powiat pajęczański je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 53228 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat piotrkowski

Powiat piotrkowski je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 90273 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat poddębicki

Powiat poddębicki je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 42022 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat radomszczański

Powiat radomszczański je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 118424 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat rawski

Powiat rawski je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 49385 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat skierniewicki

Powiat skierniewicki je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 37705 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat wieluński

Powiat wieluński je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 78110 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat wieruszowski

Powiat wieruszowski je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 42208 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat zduńskowolski

Powiat zduńskowolski je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu 67775 obyvateľov (30.6.2007).
Powiat zgierski

Powiat zgierski je powiat v Poľsku v Lodžskom vojvodstve.
Žije tu obyvateľov ().
Montefortino

Montefortino bola medená rímska prilba, súčasť rímskej uniformy približne od 4. storočia pred Kr. až do 1. storočia po Kr.
Vzhľad a história.
Rimania prevzali túto prilbu od Keltov, počas Rímsko-keltských vojen v Itálii a romanizovali ju. Prilba bola jednoduchá na výrobu a zrejme ľahšia ako dovtedy používané grécke prilby. Montefortino bola hrncová prilba so slabým chráničom krku a s veľkými lícnicami na pántikoch. Svojim vzhľadom bola podobná moderným prilbám. Na vrchu mala tuľajku na chochol, ktorý sa počas republiky bežne nosil. V raných dobách sa na prilbe nosili voľné kohútie perá, v neskorších republikánskych dobách nosili na nej vojaci voľný konský chochol. Po mariových reformách v 2. storočí pred Kr. bola Montefortino najbežnejšou prilbou rímskeho vojska, popri nej slúžili aj grécke attické prilby. Montefortino sa vyradilo niekedy začiatkom 1. storočia po Kr., keď ho nahradili kvalitnejšie Galey a Coolusy.
Spangenhelm

Spangenhelm bola neskororímska prilba, súčasť rímskej uniformy od 4. storočia po Kr. Rimania túto prilbu prevzali od Sarmatov a Peržanov koncom 4. alebo začiatkom 5. storočia po Kr. a v rímskom vojsku slúžila spoločne s Hrebeňovou prilbou. 
Tvar.
Tak, ako väčšina neskororímskych prilieb, aj Spangenhelm bola veľmi jednoduchá na výrobu. Skladala sa z dvoch častí. Jedna časť tvorila tzv. kovové pásy, ktoré spájali 6 kovových alebo bronzových plátov, ktoré tvorili druhú časť prilby. Rímske modely týchto prilieb mali aj chránič nosa, lícnice a chránič krku. Lícnice a chránič krku však neboli vo väčšine prípadov kovové, ale kožené. Spangenhelm prevzali aj Germáni a vďaka tomu sa táto prilba používala až do 9. storočia, teda po páde Rímskej ríše. Tiež sa používala aj vo Východorímskej (Byzantskej) ríši. Od nej bol odvodený známy anglosaský model Sutton-Hoo.
Rozela

Rozela (staršie aj "rosela") je v novšom systéme slovenský názov latinských rodov Platycercus a Barnardius, v niektorých starších systémoch to bol názov aj ďalších rodov z čeľade papagájovité (napr. Psephotus, Northiella, Eunymphicus atď.) – pozri pod papagájovité.
Alexander

Alexander môže byť:
Kerinci (sopka)

Kerinci je aktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti indonézskeho ostrova Sumatra. S výškou 3 805 m je to najvyšší vrch ostrova a zároveň najvyššia sopka krajiny. Vrchol sopky nie je pokrytý vegetáciou a je ukončený 600 m širokým kráterom, v rámci ktorého sa nachádza menšie jazierko. Vulkán je pomerne aktívny, len v 20. storočí bolo zaznamenaných vyše 20 menších erupcií.
Korintská prilba

Korintská prilba, starogr. κόρυς κορινθιή (kórys korinthié), novogr. κορινθιακός κράνος (korinthiakós krános), bola staroveká medená grécka prilba, ktorá sa používala aj v ranej rímskej armáde a stala sa tak súčasťou rímskej uniformy.
Dejiny a vzhľad.
Gréci túto prilbu vymysleli asi v 7. stor. pred Kr. a okamžite sa stala najobľúbenejšou gréckou prilbou. Meno je odvodené od peloponézskeho mesta Korinthos. 
Rané korintské prilby boli jednoduchšie, s mohutnými lícnicami, chráničom krku, nemali ušné otvory. Prilba mohla mať aj pevný chochol. 
V neskorších storočiach sa objavuje novší typ, s veľkými tvarovanými lícnicami, otvorom na uši a znázornením očí. Väčšina prilieb mala pevný chochol rôznych farieb. Niektoré spartské modely mali priečny chochol. 
Korintské prilby boli častým námetom pre umelcov, ktorí ju maľovali bojovníkom na vázach, alebo boli súčasťou sochy. Od juhoitalských Grékov túto prilbu prevzali Etruskovia a od nich potom Italické kmene a tak sa dostala do etruskej a ranorímskej uniformy. Korintská prilba sa mimo boja často nosila iba na vŕšku hlavy. Rimania dokonca vymysleli model, ktorý sa nosil na vŕšku, tzv. italo-korintská prilba. 
Z rímskej armády sa Korintská prilba vyradila niekedy v 2. stor. pred Kr., asi po mariových reformách, no už predtým bola skôr vzácnosťou. V gréckych helenistických štátoch sa používala stále, až do ich podmanenia Rímom. Posledná armáda ktorá ich používala, bola ptolemajovská armáda v Egypte. Aj keď sa už Korintská prilba v armáde nepoužívala, stále sa vyrábala, nakoľko ju obľubovali mnohí cisári. Často ju nosili na bojisko a vďaka svojmu archaickému vzhľadu bola obľúbená. Umelci ju často používali v mozaikách, maľbách, či sochárskych dielach. Úplne sa prestala vyrábať pravdepodobne v 3. stor. po Kr. a odvtedy sa nevyskytuje ani v umení. Neskoršie rímske prilby Spangenhelm a Hrebeňová prilba boli však Korintskej prilbe podobné.
Kunyit

Kunyit je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti ostrova Sumatra. Vrchol prevažne dacitového vulkánu je ukončený dvoma krátermi, v jednom z nich sa nachádza menšie jazierko. Vek poslednej erupcie vulkánu nie je známy, no v okolí vrcholu sa nachádzajú aktívne fumaroly.
Právna rodina

Právna rodina je zoskupenie blízkych právnych režimov viacerých národných práv, ktoré majú spoločné základné charakteristické znaky, predovšetkým v usporiadaní vlastného vnútorného systému, v spôsobe normotvorby, formovaní štruktúry a povahy predpisov s typickými znakmi, ktoré sa prípadne neviažu na iné právne rodiny. Ide teda o skupinu právnych poriadkov (veľký právny systém) majúcich rovnaký právny štýl, najmä (ale nie len) z ideologického hľadiska. 
Nazývanie veľkých právnych systémov právnymi rodinami zaviedol profesor René David najmä v publikácií Veľké systémy súčasného práva. Ak v určitom zoskupení vystupuje niektorý právny poriadok ako dominantný pri formovaní daného právneho systému, označuje sa ako materský a ostatné poriadky ako dcérske, respektíve filiálne. 
René David rozlišuje tieto právne rodiny:
Zjednodušene možno medzi najdôležitejšie právne rodiny zaradiť: