Jon Fosse

Jon Fosse, rodné meno Jon Olav Fosse (* 29. september 1959, Haugesund, Nórsko) je nórsky spisovateľ, dramatik a esejista, ktorý píše v jednom zo štyroch nórskych úradných spisovných jazykov nynorsk. Za rok 2023 sa stal nositeľom Nobelovej ceny za literatúru.
Život.
Jon Olav Fosse sa narodil v nórskej obci Haugesund a vyrastal na vidieku na farme starých rodičov neďaleko Strandebarm v rodine obchodného manažéra a ošetrovateľky. Svoje prvé básne a neskôr poémy začal písať vo veku dvanásť rokov. Na "Universitet i Bergen" (univerzita v Bergene) získal v roku 1987 diplom Master of Arts v porovnávacej literatúre. Počas štúdia pracoval v novinách "Gula Tidend" a tiež sa oženil s matkou svojho dieťaťa v roku 1980. V nasledujúcich desaťročiach sa oženil ešte dvakrát a stal sa otcom ďalších štyroch detí. V súčasnosti je ženatý so slovenskou prekladateľkou nórskeho jazyka Annou Fosseovou, s ktorou má šiesteho potomka - dcéru. Okrem Nobelovej ceny je nositeľom mnohých nórskych literárnych ocenení.
Dielo.
Mladý spisovateľ Jon Fosse začal písať postmodernú prózu. Postupne si vypracoval vlastný štýl zachádzajúci do minimalizmu, podobne písal aj poéziu. Literárnu obec zaujal ..."pre sugestívne, rytmizované vnútorné monológy na hranici uchopiteľnosti, ako aj pre výrazový a formálny minimalizmus, repetitívnosť".
Tvorba pred rokom 2000.
V 80. rokoch 20. storočia, Jon Fosse publikoval svoje prvé romány, ktoré mu vyniesli popularitu. Jeho debut "Raudt, svart" (1983, slov. "Červený, čierny") pojednával o téme samovraždy a román "Stengd gitar" (slov. "Uzamknutá gitara "1985) bol príbeh o matke, ktorá sa vymkla z domu, v ktorom zostalo jej dieťa. Spomenutými dielami sa neskôr stal Fosse slávnym. V roku 1986 tiež zverejnil svoju zbierku poézie "Engel med vatn i augene" (slov. "Anjel s vodou v očiach"). Svoju poéziu definuje ako nositeľku rytmu, ktorý je určovacím prvkom poetickosti v diele. Fosseho poetické dielo z obdobia 1986 - 2013 pozostáva zo zbierok básní "Anjel s vodou v očiach" (1986),"Pohyby psa" (1990), "Pes a anjel" (1992), "Nové básne" (1997) , "Oko vo vetre" (2003), "Z kameňa na kameň" (2013).
V roku 1989 vydal prvú zbierku esejí "Frå telling via showing til writing" (slov. Najprv telling, potom showing a napokon writing). Vyniesla mu miesto inštruktora písania na akadémii písania v Hordalande. Zároveň sa Fosse stal známym vo svojej domovine románom "Naustet" (1989, slov. "Lodenica").
Dráma.
V roku 1992 sa rozhodol pre písanie scenárov hier z ekonomických dôvodov, ktorá činnosť sa mu tak zapáčila, že ju považoval za najväčší objav svojej kariéry. Začal písať dialógy a následne celé hry. Prvou z týchto prác bola "Nokon kjem til å komme" (1996, slov. "Niekto príde"). Prvá jeho dráma inscenovaná na javisku v National Theater in Bergen v roku 1994 bola "Og aldri skal vi skiljast" (slov." A nikdy sa nerozlúčime)". Nasledovali "Namnet" (slov. Meno 1995), "Natta syng sine songar" (slov. "Noc spieva svoje piesne "1998). V roku 1999 adaptoval francúzsky režisér Claude Régy jeho hru "Nokon kjem til å komme" v Paríži, čo napomohlo prielomu Fosseho prác do európskeho a svetového divadla. 
Po divadelných úspechoch sa Fosse sústredil na písanie dramatických diel. Počas milénia sa inscenovali jeho hry "Ein sommars dag" (1999; slov. "Letný deň"), "Dødsvariasjonar" (slov. "Variácie smrti" 2002), "Eg er vinden" (slov. "Som vietor" 2008). Väčšina hier, ktoré napísal Fosse, sa tematicky sústreďuje na individuálne príbehy typických nórskych postáv, ich súkromné problémy, medziľudské vzťahy, rodinné a partnerské konfliktné situácie, v ktorých je dôležitou zložkou psychológia postavy.
Próza po roku 2000.
V 90. rokoch 20.storočia a v miléniu sa príležitostne publikovala jeho próza. Patrí k nej "Melankolia I" (1995) a "Melankolia II" (1996), ktorá je fiktívnym príbehom nórskeho maliara Larsa Herterviga z 19. storočia a jeho pádu do šialenstva. 
V roku 2000 napísal novely "Morgon og kveld" (slov. "Ráno a večer)", o mužovi, ktorý spomína na svojich rodičov a novelu "Det er Ales" (slov. "To je Ales") s podobným rozprávaním ako v "Ráno a večer", v ktorej žena prežíva deň pred dvadsiatimi rokmi, keď jej manžel sadol na svoju loď a viac sa nevrátil.
Jon Fosse vytvoril rozsiahlejšiu trilógiu "Trilogien", ktorú dopísal v roku 2014, pozostávajúcu z dielov "Andvake" ("Bdenie", 2008), "Olavs Draumar" (slov. "Sny Olavove", 2012) a "Kveldsvævd" (slov. Na sklonku dňa, 2014) . Sága je príbehom dvojice Asleho a Alidy, smrti Asleho a ďalšieho Alidinho života. Za dielo bol ocenený v roku 2015 "Nordic Council Literature Prize for the work".
Najrozsiahlejším dielom Fosseho tvorby je "Septology". Začal ho písať v roku 2012 a skončil siedmou časťou v roku 2021. Romány pojednávajú o živote maliara Asleho, ktorý práve konvertuje na katolicizmus a stretáva zrkadlový obraz svojho priateľa tiež maliara Asleho, ktorý zomiera na alkoholizmus.
Nedávne diela z 20. rokov 20. storočia "Slik var det", "Sterk vind", "I svarte skogen inne" sú dramatické opusy adaptované na scéne "Nórskeho divadla" v Oslo. V roku 2023 mu vyšiel príbeh o šoférovi blúdiacom v hlbokom lese, ktorý tam stretol neznámeho tvora. 
Fosse tiež preložil z nemčiny do nynorsk diela rakúskeho básnika Georga Trakla a "Desať elégií" tiež od Rakúšana Rainera Maria Rilkeho. 
Vytvoril aj literatúru pre deti, napríklad "Hardanger Zoo", 1993, Spelejenta (2009).