Cliff Burton

Clifford Lee Burton (* 10. február 1962, Castro Valley, Kalifornia, USA – † 27. september 1986, Dörarp, Švédsko), známy ako Cliff Burton, bol americký basgitarista, najznámejší ako člen thrash metalovej skupiny Metallica.
Ku kapele sa pripojil v roku 1982 ako náhrada za Rona McGovneyho. Prvý album, ktorý s nimi nahral bol "Kill ’Em All" a prvý koncert absolvoval 5. marca 1983 v San Franciscu. Ďalšie dva albumy, "Ride The Lightning" a "Master of Puppets", sa stretli nielen s veľkým úspechom u ľudí, ale aj u kritiky. Bol známy svojim špecifickým poňatím basy ako sólového nástroja, keď basgitara bola sólovým nástrojom, ale udržala si aj harmonickú a rytmickú úlohu v kapele. Dodnes je považovaný za najlepšieho basgitaristu skupiny.
Zomrel dňa 27. septembra 1986, keď v severnom Švédsku autobus skupiny dostal šmyk a prevrátil sa. Burton bol uvedený do siene slávy Rock and Roll Hall of Fame ako člen Metallicy 4. apríla 2009.
Biografia.
Začiatky.
Cliff Burton sa narodil 10. februára 1962 v Alameda County v Kalifornii, Jan a Ray Burtonovcom. Mal dvoch starších súrodencov, Scotta a Connie s ktorými vyrastal v San Franciscu. O hudbu sa začal zaujímať, keď mu jeho otec predstavil klasickú hudbu a sám Cliff začal chodiť na hodiny klavíra. Ako teenager sa zaujímal o rock, klasiku a konečne aj o heavy metal. V trinástich rokoch, po smrti svojho brata, začal hrať na basgitaru. Jeho rodičia spomínajú ako hovorieval – "Chystám sa byť najlepších basgitarista len pre svojho brata." Cvičil až 6 hodín denne (aj po tom ako vstúpil do Metallicy). Spolu s klasickou hudbou a jazzom, vplyv na Burtona kolísal od južanského rocku, country a blues. Cliff taktiež uvádzal, že na jeho štýl hry na basgitare mali vplyv Geezer Butler, Blue Öyster Cult, The Misfits, Queen, Thin Lizzy, alebo Rush.
Ešte stále ako študent Castro Valley High School založil svoju prvú kapelu. Názov "EZ-Street" zobrali z názvu miestneho stripklubu. Členovia, vrátane budúceho gitaristu skupiny Faith No More "Big" Jim Martin a budúceho bubeníka Faith No More a Ozzyho Osbourna Mike-a Bordina. Burton a Martin pokračovali vo svojej hudobnej spolupráci, aj potom ako dostali Chabot College v Haywarde v Kalifornii. Ich druhá kapela „Agents of Misfortune“ vystúpila v roku 1981 v Haywarde v súťaži "Battle of the Bands". Ich vystúpenie bolo nahraté na video a obsahuje niektoré kúsky Burtonovho špecifického štýlu. Taktiež vidno ako hrá niektoré časti, z ktorých sa neskôr stali dve pesničky Metallicy – jeho vlastné basové sólo "(Anesthesia) Pulling Teeth" a intro pesničky "For Whom the Bell Tolls". Neskôr, roku 1982, sa Burton pripojil ku svojej prvej významnejšej kapele Trauma.
Metallica.
V roku 1982, Trauma cestovala do Los Angeles na vystúpenie vo „Whisky a Go Go“. Medzi účastníkmi boli aj James Hetfield a Lars Ulrich, obidvaja členovia Metallicy, ktorá sa sformovala predchádzajúci rok. Po započutí, ako to opísal Hetfield, „toho úžasného shreddingu“ (z ktorého neskôr vzišlo "(Anesthesia) Pulling Teeth "), hľadali toho o kom si mysleli, že je skvelý gitarista. Keď zistili, že to čo počuli, bolo v skutočnosti Cliffove basové sólo, rozhodli sa prijať ho do svojej kapely. Požiadali ho, aby nahradil odídeného basgitaristu Rona McGovneyho a keďže Cliff mal pocit, že Trauma sa stáva komerčnou záležitosťou, súhlasil. S myšlienkou, že sa bude musieť presťahovať do Los Angeles sa nestotožnil a preto povedal, že sa k nim pripojí jedine, ak sa kapela presťahuje do San Francisca, odkiaľ pochádzal. Metallica, netrpezlivá mať Cliffa v kapele, zanechala svoj pôsobenie v Los Angeles aby sa usadili v El Cerrito, meste ležiaceho neďaleko San Francisca.
Burtonova prvá nahrávka s Metallicou bolo EP "Megaforce Demo". Demo nahrávkou "No Life 'Til Leather", ktorú nahrali pri príležitosti Burtonovho príchodu do kapely sa dostali do rúk Johna Zazulu, majiteľa Megaforce Records. Skupina sa presťahovala do Old Bridge v New Jersey a rýchlo si zabezpečila nahrávaciu dohodu so Zazulovým vydavateľstvom. Ich prvý album, "Kill ’Em All", obsahujúci Burtonov slávny sólový kúsok, "(Anesthesia) Pulling Teeth", ktorý je výkladnou skriňou jeho používania efektov, ako napríklad wah pedálu (dovtedy bol wah pedál takmer výhradnou doménou gitaristov, s výnimkou Geezera Butlera na prvom albume Black Sabbathu a občas ultra-progresívnych basgitaristov ako Chris Squire).
Druhý album kapely, "Ride the Lightning", je ukážkou ako kapela pokročila. Narastalo Burtonove nadanie písať piesne a tak dostal dôveru v šiestich piesňach na albume. Burtonov štýl hrania a použitie efektov je nádherne počuteľné v dvoch skladbách: v intre piesne "For Whom the Bell Tolls", a sólovej base v "The Call of Ktulu".
Prírastok muzikantstva na albume "Ride the Lightning" neunikol pozornosti väčších hudobných vydavateľstiev. Metallica sa upísala vydavateľstvu Elektra a začala robiť na svojom treťom albume, "Master of Puppets", ktorý je väčšinou kritikov považovaný za medzník nielen v thrash, ale aj v celom heavymetale. Burton hrá významnú rolu v pár piesňach, obzvlášť v inštrumentálnej skladbe Orion, v ktorej je jasne počuteľný Burtonov tzv. lead bass playing style. Album taktiež obsahoval Cliffovu obľúbenú pieseň, Master of Puppets. "Master of Puppets" bol komerčne úspešný, ale zároveň to bol posledný album na ktorom hral.
Burtonove posledné vystúpenie bolo v Štokholme 26. Septembra 1986. Jedno z jeho posledných vystúpení s kapelou sa dá zadarmo stiahnuť z oficiálnej stránky Metallicy.
Smrť.
Počas európskej časti tour Damage inc. ako podpory pre Master of Puppets, si skupina sťažovala, že autobusové kabínky na spanie sú neuspokojivé a nekomfortné. Aby rozhodli, kto bude spať na posteli, Kirk Hammett s Cliffom hrali karty. Večer 26.septembra 1986, Cliff vyhral pikovým esom, preto mal na výber, kde chce spať a tak požiadal o Kirkovu posteľ. Na druhý deň pár minút pred siedmou ráno, ešte spal, keď podľa vodiča, autobus na ľade dostal šmyk, zišiel z cesty (cesta E4, 2 míle severne od Ljungby, neďaleko Dörarpu na švédskom vidieku), a prevrátil sa na trávu. Burton vyletel z okna autobusu, ktorý naňho padol a rozdrvil ho na smrť. James Hetfield sa vyjadril, že najprv veril, že sa autobus prevrátil kvôli opitému vodičovi, tvrdiac, že mu po nehode bolo z dychu cítiť alkohol. Taktiež vyhlásil, že on sám prešiel dlhý úsek cesty, aby našiel ľad na ktorom dostali šmyk, ale žiadny nenašiel. Miesty dobrovoľný fotograf, Lennart Wennberg, ktorý sa venoval mieste nehody ďalšie ráno, neskôr v rozhovore o pravdepodobnosti ľadu, ktorý zapríčinil nehodu, že to vôbec neprichádza do úvahy, keďže cesta bola suchá a teplota okolo 2 °C. To bolo taktiež potvrdené políciou, ktorá taktiež žiadny ľad nenašla. Policajt z Ljungby, Arne Pettersson bol tlmočený v miestnych novinách, že stopy na mieste nehody boli presne také ako keď vodič za volantom zaspí. Avšak vodič, pod prísahou, uviedol, že spal počas dňa a bol úplne odpočinutý a jeho svedectvo potvrdil aj druhý vodič. Bolo rozhodnuté, že vodič nie je za nehodu zodpovedný a žiadne obvinenie proti nemu nebolo vznesené.
Burton bol spopolnený a jeho popol bol rozptýlený na Maxwellovom ranči. Počas obradu zaznela pieseň Orion. Text "...cannot the Kingdom of Salvation take me home?" z piesne "To Live Is to Die" je vyrytý na jeho pamätnom náhrobku.
Najznámejší hold, nie od Metallicy, je pieseň "In My Darkest Hour" od thrash metalovej skupiny Megadeth. Líder Megadeth Dave Mustaine, potom ako počul o Burtonovej smrti, si sadol a na mieste napísal hudbu. Text však nesúvisí s Burtonovou smrťou. Dave Mustaine bol sólovým gitaristom v Metallice v jej začiatkoch a v tých časoch bol Cliffovým blízkym priateľom. Sám Mustaine priznal, že pieseň bola inšpirovaná Burtonovým odchodom. .
Thrash metalová skupina Anthrax mu venovala ich album Among the Living, tak ako kapela Metal Church album The Dark.
Pamätný kameň bol odhalený vo Švédsku blízko miesta osudnej havárie 3. októbra 2006. Nachádza sa pri parkovisku Gyllene Rasten.
Cliff Burton bol 4. apríla uvedený im memoriam do siene slávy Rock &amp; Roll Hall of Fame spolu s ostatnými členmi Metallicy. Jeho uvedenie bolo prijaté jeho otcom Rayom Burtonom, ktorý vystúpil na pódium spolu s kapelou a spomenul aj to, že Cliffova matka bola vlastne ich najväčším fanúšikom.
Životopis, "To Live Is To Die: The Life And Death Of Metallica's Cliff Burton", napísaný Joelom McIverom, bol publikovaný Jawbone Press v júni 2009. Sólový gitarista Kirk Hammett sa postaral o jej predslov.