Hloh jednosemenný

Hloh jednosemenný () je opadavý ker až nevysoký strom z rodu hloh ("Crataegus") z čeľade ružovité ("Rosaceae"). Jeho pôvodný areál siaha od Európy po Kaukaz, severnú Afriku a Irak. Rastie najmä v miernych biómoch.
Opis.
Hlohy jednosemenné sú rozložité nepriestupné kry, vysoké 2 až 10 m, najčastejšie s guľovitým až vajcovitým tvarom. Mladé konáre sú červenohnedé, plstnaté (neskôr lysavejúce), na ktorých sú ostré pichľavé tŕne, dlhé 15 až 20 mm. Kôra kmeňa je sivá až sivočierna. Biele drevo s červenkastým nádychom je tvrdé, pevné a ťažké.&lt;ref name="FS4/3"&gt;&lt;/ref&gt;
Čepele striedavých listov sú v obryse obrátene vajcovité, na báze klinovité, s nepravidelnými 3 až 7 hlboko zarezanými lalokmi. Listy na plodonosných konárikoch majú čepeľ dlhú 15 až 40 mm a širokú 10 až 30 mm. Laloky sú celistvookrajové, iba na vrchole s niekoľkými hrubými zubami. Čepeľ je na líci lesklá, tmavozelená, na rube sivozelená. Prílistky sú kosákovité a celistvookrajové. V pazuchách žilnatiny sú zväzočky chlpov.
Vzpriamené vrcholíkové súkvetia s 10 až 20 kvetmi sú na lysých stopkách. Kvety, s korunnými lupienkami dlhými asi 6 mm, majú priemer do 15 mm. Kališné lístky sú trojuholníkovité a sú dlhšie ako širšie. Tyčiniek je 18 až 20 s purpurovými peľnicami. Čnelka je jedna a vzpriamená. Počas kvitnutia sa kvety vyznačujú prenikavým zápachom.
Plody sú elipsovité až guľovité malvice na krátkych stopkách, dlhé 8 až12 mm a široké 6 až 10 mm. Plody obsahujú iba jedno semeno (kôstočku) a dozrievajú v septembri až v októbri.
Európske hlohy s hlboko laločnatými, veľmi premenlivými listami sa veľmi ťažko rozoznávajú. Až doposiaľ bolo opísaných veľa vnútrodruhových taxónov a takmer v každej populácii možno nájsť ďalšie, tvarovo odlišne rastliny.
Rozšírenie.
Hloh jednosemenný je pôvodný vo väčšej časti Európy (s výnimkou jej severovýchodnej časti), v severnej Afrike, v západnej Ázii a bol zavlečený aj do Severnej Ameriky a Austrálie, kde sa naturalizoval. V posledných rokoch sa stal environmentálnou burinou, najmä na tichomorskom pobreží USA a v častiach Austrálie a Nového Zélandu.
Najvyššie zaznamenaný výskyt hlohu jednosemenného v Európe bol na Cypre v nadmorskej výške 1 525 m nad morom, v Albánsku a v Libanone 1 600 m, v Severnom Macedónsku 1 630 m, v Grécku 1 650 m a v Malej Ázii 2 200 m.
Ekológia.
Hloh jednosemenný je svetlomilný ker a je častou zložkou kroviskových, rúbaňových a pastvinových spoločenstiev teplých stráni a dubových sucholesov v takmer celej Európe, s hojným výskytom až po horský stupeň. Najlepšie sa mu darí v miernych biómoch, pôvodný je však aj v Škandinávii a naturalizovaný je aj v Kanade a na Aljaške.
Najrýchlejšie rastie prvých 15 rokov a môže sa dožiť až 250 rokov. Väčšina vegetatívneho rastu prebieha na jar a začiatkom leta, pričom ročný prírastok môže dosiahnuť 30 až 60 cm. Kvitne v máji až júli a opeľujú ho najmä včely medonosné.
Význam a využitie.
Kvety a plody hlohu jednosemenného sa v ľudovom liečiteľstve využívali odpradávna. Aj dnes sú považované za vzácnu surovinu pri výrobe dôležitých liekov na znižovanie krvného tlaku, pri srdcových arytmiach a pri alergiách. Drevo hlohu jednosemenného je mimoriadne tvrdé a odolné a niekedy sa používa na výrobu rôznych drobných predmetov.
Hloh jednosemenný je významná drevina otvorených formácií. V minulosti sa vysádzal vo veľkom množstve ako hraničná drevina na poliach a pozdĺž ciest. Jeho tŕnisté konáre po každoročnom reze rýchlo vytvárajú nepreniknuteľný živý plot.
Hrozby a choroby.
Na listoch a mladých výhonkoch hlohu jednosemenného parazitujú dva druhy vošiek; voška jabloňová ("Aphis pomi") a voška maková ("Aphis fabae"). Vošky sa sústreďujú v kolóniách na spodných stranách listov alebo pozdĺž výhonkov a ich pôsobením sa napadnuté listy postupne skrúcajú. Významnou chorobou bakteriálneho pôvodu je však spála (schnutie) listov, ktorú spôsobuje druh "Erwinia amylovora". Hlohy by sa preto nemali vysádzať v blízkosti sadov, pretože slúžia ako alternatívny hostiteľ pre toto nebezpečné ochorenie ovocných stromov z čeľade ružovité.