burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Sampi

Sampi (moderná forma Ϡ, staroveká forma Ͳ) je archaické písmeno gréckej abecedy, ktoré v systéme gréckych čísel malo hodnotu 900.
Stigma (grécke písmeno)

Stigma (veľké Ϛ, malé ϛ) je ligatúra gréckych písmen sigma a tau. Niekedy sa používa na reprezentáciu gréckeho čísla 6.
Vlajka Melilly

Vlajka Melilly je jednofarebná modrá. V jej strede je umiestnený erb mesta, ktorý je medzi dvomi Herkulesovými stĺpmi, ktoré sú tiež na vlajke Španielska.
Šó (grécke písmeno)

Šó (veľké Ϸ, malé ϸ) je písmeno gréckej abecedy používané v minulosti pri zápise baktrijčiny gréckou abecedou.
Vlajka Réunionu

Vlajka Réunionu - Réunion nemá svoju vlastnú oficiálnu vlajku, namiesto nej sa používa vlajka Francúzska. 
Používa sa aj vlajka - logo regiónu, ktorá je však neoficiálna - je to vlajka, ktorá má len lokálny a turistický charakter.
Josef Fischer von Röslerstamm

Josef Emanuel Fischer von Röslerstamm alebo Josef Fischer von Röslerstamm = Josef Fischer von Rösslerstamm (* 19. február 1787, Rumburk – † 17. marec 1866, Viedeň, Rakúsko) bol český úradník a entomológ – lepidopterológ nemekcého pôvodu, ktorý má význam ako jeden zo zakladateľov systematického zadelenia motýľov v rámci sveta.
Počas svojho pôsobenia na území Česka sa zdržiaval v Mikulášoviciach (Nixdorf) v oblasti severných Čiech. Tu robil aj svoje lepidopterologické výskumy a budoval zbierku. Veľmi úzko spolupracoval s Josefom Johannom Mannom, ktorý vtedy pôsobil tiež v tejto oblasti: (v rokoch 1829 – 1837 v Mikulášovicích a v okolí Zákup). Josef Johann Mann posielal zbierkový materiál Josefovi Emanuelovi Fischerovi von Röslerstammovi k determinácii. Okrem veľkých motýľov bol Fischer jedným z prvých zberateľov, ktorý sa zaujímal i o malé druhy motýľov – Microlepidoptera.
Údaje z jeho zbierky motýľov použil MUDr. Otakar Nickerl v svojích „Seznamech českých motýlů“. 
Josef Emanuel Fischer von Röslerstamm počas svojho života opísal napr. nasledujúce druhy a poddruhy hmyzu: "Adoxophyes orana" ssp. "fasciata" Fischer von Röslerstamm, 18??, "Eidophasia messengiella" Fischer von Röslerstamm, 1840, "Ochsenheimeria urella" Fischer von Röslerstamm, 1842, "Ochsenheimeria vacculella" Fischer von Röslerstamm, 1842, "Argyresthia fundella" Fischer von Röslerstamm, 1835, "Fulvoclysia fulvana" Fischer von Röslerstamm, 1834 a pod.
Josef Emanuel Fischer von Röslerstamm zomrel vo Viedni 17. marca v roku 1866.
Vlajka Ceuty

Vlajka Ceuty je štátna vlajka španielskeho autonómneho mesta Ceuta pozostáva zo štyroch čiernych a štyroch bielych trojuholníkov, ktoré sú uložené striedavo od stredu vlajky k jej rohom. Uprostred vlajky je umiestnený mestský erb. Čierno biela vlajka je identická s vlajkou Lisabonu, pripomína tak dobytie mesta Portugalcami v roku 1415. Erb v jej strede je, v skutočnosti, zase skoro identický ako na vlajke Portugalska, zobrazuje sedem hradov a päť štítov.
Kostol svätých Cyrila a Metoda (Lehota pod Vtáčnikom)

Kostol svätých Cyrila a Metoda v Lehote pod Vtáčnikom pochádza z rokov 1947-1949.
Podmienkou biskupského úradu pre zriadenie farnosti bola výstavba nového kostola, keďže malý kostol už nestačil pojať veriacich. Podnet nitrianskeho biskupa Karola Kmeťku sa dal realizovať až po skončení druhej svetovej vojny. Naliehavej požiadavky na stavbu priestrannejšieho chrámu sa ujal veľkolehotský farár Štefan Struhár. Poďla žiadosti veriacich nový kostol mal byť vysvätený sv. Cyrilovi a Metodovi.
Povolenie na stavbu udelil Biskupský úrad v Nitre 1. februára 1949. Rímskokatolícky farský úrad vo Veľkej Lehote vydal prosbu o milodar na kostol v podobe tlačeného listu, ktorý sa rozposielal po celom Slovensku. V mene chudobných farníkov sa tento list obracal na kňazov a veriaich, aby napomohli stavbu kostola s cieľom udržať vieru v Boha a náboženský život medzi robotníctvom a pribúdajúcimi baníkmi, keďže v ťažkých povojnových časoch veriaci farnosti sami nestačili financovať plánovaný náklad 4 milióny korún. Ako ozvena na na prosebnú výzvu prichádzali milodary poštou. Niektorí farníci robili podomové zbierky. Miestny farár Štefan Struhár, ktorý má veľké zásluhy o výstavbu kostola, posielal osobnitné listy na rozličné inštitúcie.
Návrh kostola po stránke liturgickej a umeleckej vyhotovil páter Valér Zavarský, SJ. Stavbu projektoval architekt Jozef Koryčánek. Realizácia stavby sa zverila dvom murárskym majstrom nemeckého pôvodu Ladislavovi Richterovi a Michalovi Ševčíkovi.
S modlitbou na perách a čakanom v ruke začali miestni veriaci pracovať na kostole 22. mája 1947. Patrónom kostola boli bývalí urbárnici, ktorí na stavbu obetovali 3500 kubíkov dreva a darovali povozy, čo zhromažďovali stavebný materiál už od roku 1946.
Kostol bol posvätený Mons. Rudolfom Formánekom 12. októbra 1947. Do základného kameňa pod vežou je vložená pamätná listina.
Výstavba kostola trvala až do roku 1949, kedy bol kostol aj jeho hlavný oltár vysvätený dr. Eduardom Nécseyom na sviatok sv. Cyrila a Metoda 5. júla 1949. Po obradoch v kostole bol požehnaný transformátor a kňaz ako prvý zapol elektrické osvetlenie.
Kostol svätých Cyrila a Metoda

Kostol svätých Cyrila a Metoda môže byť:
KDE Software Compilation 4

KDE Software Compilation 4 ("KDE SC4") je predchádzajúca generácia desktopového prostredia K Desktop Environment. Prvá verzia (4.0.0) bola uvoľnená 11. januára 2008, posledná verzia (4.10.0) bola vydaná 6. februára 2013.
Najvýraznejšou zmenou oproti KDE 3.5 je portovanie na knižnicu Qt 4, čo sa malo prejaviť zvýšením rýchlosti o 20 až 30 percent a menšou spotrebou pamäte. Obsahuje nové multimediálne API, nazvané Phonon, framework na integráciu zariadení nazvaný Solid a sprievodcu v novom štýle a predvolenú sadu ikon s názvom Oxygen. Obsahuje aj nový desktop a panel nazvaný Plasma, ktorý podporuje tzv. widgety, podobné zo systému SuperKaramba alebo widgety systému Apple. Portovanie na Qt 4 prinieslo podporu platforiem, ktoré nie sú založené na X11, vrátane Microsoft Windows a Mac OS X.
Jedna z najvýraznejších noviniek je zmena správcu súborov. Konqueror bol nahradený novým nástrojom, známym ako Dolphin.
Hlavné (major) verzie (4.x) majú byť vydávané každých 6 mesiacov, opravné verzie (4.x.y) každý mesiac.
Jana Bodnárová

Jana Bodnárová (* 21. jún 1950, Jakubovany) je slovenská spisovateľka, kunsthistorička, vydavateľka. 
Narodila sa v Jakubovanoch v okrese Liptovský Mikuláš. V rokoch 1965 – 1968 študovala na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Liptovskom Mikuláši, v rokoch 1968 – 1976 dejiny umenia (začas aj knihovedu a latinčinu) na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Po štúdiách pracovala viac ako desať rokov ako pamiatkarka pri záchrane umelecko-historických pamiatok v Prešove a písala články a štúdie o súčasnom výtvarnom umení. 
Od začiatku 90. rokov sa venuje takmer výlučne literárnej činnosti. Popri publikovaní nových kníh próz, tvorby pre deti, rozhlasových hier a televíznych scenárov, sa od polovice 90. rokov venuje tvorbe a prezentácie video performancií v domácich galériach a experimentálnych divadelných scénach, ako aj v zahraničí (Lux centre Londýn 1998, Centrum kultúry Lodž 1998, Balázs Béla Stúdió Budapešť 1999, Zamek Ujazdowski Varšava 1999, Medzinárodný festival ženské video Nový Sad 2000). Žije v Prešove.
Vlajka Svätej Heleny

Vlajka Svätej Heleny – používa sa britská služobná vlajka ("Blue Ensign") s novým znakom kolónie z roku 1985. Na ňom je v modrom poli na morských vlnách v spodnej časti čierna loď Indickej spoločnosti. Na zadnej časti lode veje biela vlajka s červeným krížom, vľavo sa z mora dvíhajú dva útesy v prirodzených farbách. V hornej časti štítu v žltom poli je zobrazený vták kulík.
Vlajka nie je používaná na všetkých ostrovoch Svätej Heleny. Tristan da Cunha, používa svoju vlastnú vlajku od októbra 2002 a ostrov Ascension používa vlajku Spojeného kráľovstva.
Beta

Beta môže byť:
Mira Nábělková

Mira Nábělková (* 30. marec 1956, Martin) je slovenská jazykovedkyňa.
V rokoch 19751980 študovala slovakistiku a rusistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, od roku 1980 pracovala v Jazykovednom ústave Ľudovíta Štúra Slovenskej akadémie vied v Bratislave. V roku 1989 obhájila dizertačnú prácu na tému "Vzťahové adjektíva v slovenčine. Funkčno-sémantická analýza desubstantívnych derivátov" (knižné vydanie Bratislava, Veda 1993). V rokoch 19891996 bola členkou výboru a vedeckou tajomníčkou Slovenskej jazykovednej spoločnosti pri SAV. V rokoch 19912000 organizovala každoročné medzinárodné Kolokvium mladých jazykovedcov pod garanciou Slovenskej jazykovednej spoločnosti pri Slovenskej akadémii vied a JÚĽŠ SAV a bola editorkou periodika VARIA – zborníka príspevkov z jednotlivých ročníkov tohto podujatia. V rokoch 19911999 pôsobila ako členka vedeckej rady JÚĽŠ SAV.
Od roku 1999 prednáša na Katedre stredoeurópskych štúdií (predtým v Kabinete slovakistiky Ústavu slavistických a východoevropských studií) Filozofickej fakulty Karlovej univerzity v Prahe, kde sa v roku 2010 habilitovala. V rokoch 19992004 externe prednášala na Ústave slavistiky Filozofickej fakulty Masarykovej univerizty v Brne (slovakistika v rámci Ústavu slavistiky FF MU). V roku 2004 dostala striebornú medailu Masarykovej univerzity za prínos k rozvoju českej slovakistiky. 
Odborne sa zaujíma o lexikálnu sémantiku a slovotvorbu, lexikografiu, syntax a sociolingvistku (problematika jazykových vzťahov slovenčiny a češtiny).
Vlajka Západnej Sahary

Vlajka Západnej Sahary má tri vodorovné pruhy, čierny, biely a zelený, s červeným rovnoramenným trojuholníkom pri žrdi, siahajúcim asi do tretiny dĺžky listu vlajky. Uprostred bieleho pruhu je červený polmesiac a červená päťramenná hviezda.
Panarabské farby vlajky vyjadrujú príslušnosť k arabskému svetu, polmesiac a hviezda sú symbolmi islamu a červená farba je zároveň znamením revolúcie aj pokrokového a demokratického charakteru štátu.
Vlajka bola prijatá 27. februára 1976 a je v pomere 1:2.
Web (webový prehliadač)

Web (predtým Epiphany) je webový prehliadač pre desktopové prostredie GNOME. Je to nástupca webového prehliadača Galeon. Je založený na renderovacom jadre WebKit, podobne ako Chromium, Safari a mnohé iné prehliadače. Epiphany bol spočiatku založený na renderovacom jadre Gecko a v prechodnom období v r. 2007-2008 umožňoval zobrazovanie cez obidve jadrá - Gecko aj WebKit. Obsahuje funkcie ako prehliadanie v paneloch, správa cookies, blokovanie vyskakujúcich okien a systém na správu rozšírení. Je to slobodný softvér a patrí medzi najrýchlejšie prehliadače vôbec.
Psí

Psí môže byť:
Omega

Omega môže byť:
Krúpa (ľadovec)

Krúpy (iné názvy: ľadovec, kamenec) je „guľovitý, kužeľovitý alebo nepravidelný kus ľadu s priemerom väčším ako 5 mm.“ Vzniká v oblakoch kumulonimbus, kde namŕzajú kvapky podchladenej vody, resp. sa priamo vodná para ukladá na ľadové častice.
Výskyt krúp je viazaný na búrkové mraky, kumulonimby. V búrkových oblakoch sa vyskytujú silné výstupné a zostupné prúdy, ktoré umožňujú namŕzanie prechladenej vody na iných ľadových časticiach, namŕzanie prechladených kvapiek sa strieda s nárastom kryštalického ľadu. To sa opakuje v cykloch tak dlho, kým krúpa nepresiahne hmotnosť, ktorú je výstupný prúd schopný niesť. Preto sú niektoré krúpy tvorené aj niekoľkými vrstvičkami.
Najväčšia krúpa bola zaznamenaná 3. septembra 1970 v Spojených štátoch počas krupobitia v Coffeyville v Kansase. Vážila 766 g, najdlhší rozmer bol 15 cm a po obvode mala 44 cm. Predpokladaná pádová rýchlosť sa pohybovala okolo 43 m/s.
Koppa

Koppa môže byť:
Krúpa

Krúpa môže byť:
Toulouse FC

Toulouse Football Club je francúzsky futbalový klub, ktorý sídli v meste Toulouse. V zatiaľ poslednej sezóne 2006-07 obsadil klub v Ligue 1 3. miesto.
Paul Le Guen

Paul Le Guen (*1. marec 1964) je bývalý francúzsky futbalista a v súčasnosti pôsobí ako tréner reprezentácie Kamerunu.
Le Guen bol úspešný manažér francúzskeho klubu Olympique Lyonnais, ktorý doviedol k trom ligovým titulom. Tiež manažoval klub Stade Rennes a krátko pôsobil v škótskom klube Rangers.
The Recording Academy

The Recording Academy (pôvodne National Academy of Recording Arts and Sciences alebo NARAS) je organizácia amerických hudobníkov, hudobných producentov, zvukárov a iných odborníkov v oblasti záznamových („nahrávacích“) médií. Bola založená v roku 1957.
Úlohou akadémie je zabezpečovať a garantovať stále kvalitnejšie a kultúrnejšie podmienky pre hudbu a jej tvorcov vo všetkých oblastiach.
Recording Academy sa stala medzinárodne známou vďaka udeľovaniu Cien Grammy.
Bursa

Bursa, (gr. "Προύσα" Prusa), je mesto na severozápade Turecka, v historickom regióne Bitýnia, pri hore Uludağ (gr. "Olympos"). Je administratívnym centrom rovnomennej provincie. Počet obyvateľov je 1 194 687, čo znamená, že Bursa je štvrtým najväčším mestom Turecka. Mesto je v súčasnosti známe ako "Yeşil Bursa" (v preklade Zelená Bursa) kvôli viacerým parkom a záhradám, ktoré sa nachádzajú v meste. Veľké je aj moderné mesto, s kvalitnou univerzitou a množstvom obchodných centier a štvrtí. Mesto je známe svojimi lyžiarskymi rezortami, mauzóleami osmanských sultánov, termálnymi kúpeľmi a figúrkami Karagöz a Hacivat.
Dejiny.
Na mieste dnešnej Bursy sa nachádzalo starogrécke mesto Kios, založené Miletčanmi, ktoré v roku 202 pred Kr. bolo premenované na "Prusa", podľa kráľa Prusia. Mesto veľmi prosperovalo v Byzantskej dobe, pretože tu končila hodvábna cesta. V roku 1326 Prusu dobyli Osmanskí Turci a spravili z nej hlavné mesto, dokým ho nepreniesli do Adrianupolu. Prusa prosperovala aj počas osmanskej nadvlády, mnoho obyvateľov prestúpilo na islam a poturčili sa. Prosperoval aj obchod s hodvábom, ktorý kontrolovali hlavne grécki obchodníci. Koncom 19. stor. mala Brusa cez 40.000 obyvateľov, väčšinou tu žili Turci, ale bolo tu aj veľa Grékov. Gréci tiež tvorili väčšinu v okolitom vidieckom kraji Prusy. Prusa tohto obdobia bola známa aj predajom drog. V roku 1923 po Grécko-tureckej výmene obyvateľov všetci Gréci odišli. Do Prusy následne prišli Turci z Grécka a neskôr aj z Bulharska.
Rob Bourdon

Robert Gregory „Rob“ Bourdon (* 20. január 1979, Calabasas, Kalifornia, USA) je americký bubeník, bývalý člen a zároveň zakladateľ americkej nu metalovej skupiny Linkin Park.
Životopis.
Narodil sa v Calabasase, v súčasnosti žije v Los Angeles. Na bicie sa učil už v štvrtej triede základnej školy. Rovnako ako Michael Kenji Shinoda a Brad Delson študoval na Agoura High School; pôvodne pracoval ako čašník. Na pozvanie Brada Delsona sa pridal k skupine Linkin Park, ktorá je zároveň prvou skupinou, v ktorej pôsobil. V kapele hral na bicie. Od septembra 2024 oficiálne nie je členom Linkin Park. Linkin Park našli novú speváčku Emily Armstrong a bubeníka, ten je zároveň aj skladateľom.
Jeho najobľúbenejšou skladbou je „In the End“.
Nemá žiadne tetovania ani piercingy, v súkromí rád hrá na klavír, obľubuje taliansku kuchyňu a má priateľku.
Bursa (rozlišovacia stránka)

Bursa môže byť:
Šó

Šó môže byť:
The Supremes

The Supremes, neskôr označovaní ako "Diana Ross and The Supremes", bola americká ženská hudobná skupina. Aktívna bola od roku 1961 do roku 1977. Hrali hlavne štýly doo-wop, pop, soul, Broadway show tunes, psychedelia a disko.
Bola to najúspešnejšia afroamerická hudobná skupina 60. rokov 20. storočia, nahrali dvanásť hitov, ktoré sa stali hitmi číslo jeden medzi rokmi 1964 a 1969. Mnoho z týchto skladieb napísal a produkoval produkčný tím Holland-Dozier-Holland. Veľký úspech počas polovice 60. rokov im vydláždil cestu k neskoršiemu black soulu a R&amp;B, aby sa dostali do hlavného prúdu v Spojených štátoch, ako aj v zámorí.
Skupina bola založená v Detroite v Michigane v roku 1959, začínali ako kvarteto nazvané "The Primettes". Zakladajúci členovia Florence Ballard, Mary Wilson, Diana Ross a Betty McGlown, všetci známi z verejného projektu Brewster-Douglass v Detroite ("The Primes", neskôr známe ako "The Temptations"). V roku 1960 Barbara Martin nahradila Betty McGlown a skupina sa premenovala na "The Supremes". Barbara Martin odišla koncom roka 1961 a Diana Ross, Florence Ballard a Mary Wilson ostali ako trio, čím sa oficiálne sformovala skupina. Po tom, ako dosiahli úspech, v polovici 60. rokov s Dianou Ross ako hlavnou speváčkou, skupina sa premenovala na "Diana Ross &amp; the Supremes" v roku 1967 a Florence Ballard bola nahradená speváčkou Cindy Birdsong. Diana Ross opustila skupinu kvôli úspešnej sólovej kariére v roku 1970 a nahradila ju Jean Terrell. Po roku 1972 sa zloženie skupiny často menilo, pričom tu účinkovali aj Lynda Laurence, Scherrie Payne a Susaye Greene predtým, ako skupina zanikla v roku 1977.
Bratríci

Bratríci boli vojenské oddiely zložené z bývalých husitských bojovníkov, pôsobiaci na území Slovenska, Moravy, severného Rakúska a južného Poľska, kam v rokoch 1445 – 1467 priniesli nielen idey husitstva, ale aj plienenie kláštorov, mnohých feudálnych osídlení. Prepadávali mešťanov, obchodníkov, duchovných a neraz aj poddaných sedliakov, takže mali povesť skôr zbojníkov, než šíriteľov vznešených husitských ideí, ako sa im to neskôr pripisovalo.
Charakteristika.
Jadro bratríckeho vojska tvorili českí bojovníci, ktorí odišli z krajiny po porážke husitského hnutia v bitke pri Lipanoch. Bratrícke vojská najskôr vstúpili do služieb šľachticov či kapitánov ako bol napr. Fridrich z Ostrogu alebo Ján Jiskra z Brandýsa. V roku 1453 z jeho vojska dezertovalo a osamostatnilo sa množstvo bratríkov pod vedením Petra Aksamita, ktorý si zriadil svoje sídlo na hrade Plaveč. Ďalšie oddiely bývalých husitských bojovníkov pôsobili nezávisle na západnom Slovensku pod velením Čecha Vaňka z Rachmanova. Bratríci obsadili alebo získali viaceré hrady a mestá, napr. Jasov, Jelšavu, Kežmarok, Richnavu a vybudovali niekoľko poľných táborov napr. v Haligovciach, Chmeľove, Zelenej hore pri Hrabušiciach, Spišskej Teplici, Gajaroch a Vyšehrade v Turci, dobudovali tiež predhradie Spišského hradu, čím z neho vytvorili jeden z najväčších hradov v Strednej Európe.
Idey husitstva sa preniesli i do života v táboroch. Panovala v nich priam biblická atmosféra, z najudatnejších bojovníkov boli vyberaní velitelia, korisť sa delila rovnakým dielom pre všetkých. Do roku 1458 patrilo bratríkom tridsaťšesť táborov a hradných pevností a ich vojská mali 15 – 20 tisíc ozbrojených bojovníkov. Vojensky ovládali celé východné a sčasti i stredné Slovensko a predstavovali vážnu politickú a bojovú silu v dynasticko-magnátskych zápasoch v Uhorsku v druhej polovici 15. storočia. Z obavy z ich narastajúcej sily sa už od r. 1453 na kráľovskom dvore organizovali proti nim bojové výpravy. Prvá výprava, ktorú proti nim viedol v r. 1454 mladší syn Jána Huňadyho Ladislav sa skončila prímerím.
Úpadok bratríckeho hnutia nastal po nástupe Mateja Korvína na uhorský trón. V bitke pri Blatnom Potoku v roku 1458, v ktorej utrpeli bratrícke oddiely prvú vážnu porážku (zahynul v nej i Peter Aksamit) sa naštrbila jednota ich hnutia. Súčasne s ďalšími porážkami (v Poľsku – pri Myšleniciach a v Rakúsku) od nich odpadli mnohí uhorskí feudáli. V dôsledku týchto okolností boli bratríci nútení neustále meniť svoju dislokáciu. Najväčšia časť z nich sa uchýlila na západnom Slovensku, kde po neúspešnom pokuse o dobytie Trnavy dal veliteľ rakúskych bratríkov Henrich Šmikovský zo Žďáru (syn husitského hajtmana Jána Šmikovského zo Žďáru, zomr. po 1442) okolo roku 1461 postaviť dobre opevnený tábor vo Veľkých Kostoľanoch pri Piešťanoch. Tu bola v roku 1467 zvedená rozhodujúca bitka, znamenajúca definitívny zánik bratríctva na Slovensku. Henrich Šmikovský zo Žďáru bol zabitý v roku 1465 v Rakúsku.
Ďalšia literatúra.
Prozaická a dramatická tvorba.
Najznámejšia je románová trilógia Aloisa Jiráska Bratrstvo:
Vlajka Hondurasu

Vlajka Hondurasu je zložená z troch vodorovných pruhov – modrého, bieleho a modrého; uprostred bieleho pruhu je päť modrých päťramenných hviezd (2+1+2).
Modrá farba predstavuje vody dvoch oceánov, medzi ktorými krajina leží, biela znamená celistvosť štátu. Usporiadanie pruhov odpovedá vlajke Spojených provincií Strednej Ameriky z roku 1823, ktoré v rokoch 1823 – 1839 tvorili Honduras, Guatemala, Salvádor, Nikaragua a Kostarika; týchto päť krajín pripomína aj päť hviezd na vlajke, ktoré vyjadrujú nádej v ich prípadné opätovné spojenie.
Vlajka sa používa od roku 1866 a oficiálne bola potvrdená roku 1949.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Lesná

Lesná môže byť:
Vlajka Martiniku

Vlajka Martiniku – na modrom poli je biely stredový kríž, ktorý rozdeľuje vlajkový list na štyri časti. V každej z nich je umiestnený biely vztýčený had.
Vlajka pochádza z roku 1766, kedy bol Martinik spojený s vtedy francúzskou Svätou Luciou, a vztyčuje sa na ostrove vedľa francúzskej trikolóry.
Vlajka Montserratu

Vlajka Montserratu – od roku 1960 sa používa britská modrá služobná vlajka ("Blue Ensign") s montserratským vlajkový emblémom (nazývaným po anglicky "badge") vo vlajúcej časti.
Je to štít s postavou ženy oblečenej do zeleného rúcha, ktorá objala čierny kríž a drží žltú harfu. Znak pochádza z roku 1909.
Široký potok (prítok Štiavnika)

Široký potok je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Bytča. Je to pravostranný prítok Štiavnika, meria 2,5 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, v časti Javornícka hornatina, na východoseverovýchodnom svahu Ustrígeľa (1 008,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 930 m n. m. Od prameňa tečie najprv na juhovýchod, potom na východ a severovýchod a zľava priberá prítok zo severovýchodného svahu Ustrígeľa. Ďalej už pokračuje východným smerom a z pravej strany ešte priberá prítok z východojuhovýchodného svahu Jaseňového (992,2 m n. m.). Napokon sa oblúkom stáča na severovýchod a južne od osady Medvedie ústi v nadmorskej výške cca 559 m n. m. do Štiavnika.
Franjo Punčec

Franjo Punčec (* 25. november 1913, Čakovec - † 5. január 1985, Johannesburg) bol juhoslovanský tenista. Medzi jeho najväčšie úspechy patrí účasti v semifinále na Wimbledone a French Championships (French Open) v roku 1938.
V rokoch 1933-1939 bol národnou tenisovou jednotkou. Juhosláviu reprezentoval aj v Davisovom pohári, kde odohral celkovo 62 zápasov, z toho 45 v dvojhre (33 výhier, 12 prehier) a 17 v štvorhre (9 výhier, 8 prehier).
V roku 1947 odišiel do Juhoafrickej republiky, kde v roku 1985 aj zomrel.
Široký potok (prítok Turca)

Široký potok je potok v hornom Turci, v juhovýchodnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Turca, meria 1,4 km a je tokom IV. rádu. Neštandardizovaný názov vodného toku je Široký jarok.
Prameň.
Pramení v Kremnických vrchoch, v podcelku Flochovský chrbát, na severozápadnom svahu Vyhnatovej (1 282,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 115 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa k ústiu tečie výlučne severozápadným smerom a nepriberá žiadne prítoky. Do Turca ústi na jeho hornom toku v Mokrej doline, východoseverovýchodne od obce Turček v neobývanej husto zalesnenej oblasti, v nadmorskej výške cca 883 m n. m.
Široký potok (prítok Lesnianky)

Široký potok je potok na Hornom Považí, v južnej časti okresu Žilina. Je to ľavostranný prítok Lesnianky meria 2,8 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Malej Fatre, v podcelku Lúčanská Fatra, v časti Kľak, na severnom svahu Kútika (1 063,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 945 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na severovýchod, pričom vytvára oblúk prehnutý na východ a tok má na hornom toku esovitý tvar. Následne mení smer toku na sever, zľava priberá prítok spod Vríckeho sedla (950,0 m n. m.), sprava prítok zo severovýchodného svahu Kútika a severoseverovýchodným smerom preteká Širokou dolinou. Na dolnom toku už nepriberá prítoky a juhovýchodne od obce Rajecká Lesná, v blízkosti rekreačnej osady Žiar v Rajeckolesnianskej doline, ústi v nadmorskej výške cca 588 m n. m. do Lesnianky.
Ottov motor

Ottov motor je historické označenie spaľovacieho motora, ktorý v roku 1876 vyrobil a 25. mája 1877 patentoval nemecký konštruktér a vynálezca Nikolaus Otto. Ottov motor bol štvortaktný plynový zážihový motor so zvýšeným kompresným pomerom. Priebeh pracovného cyklu motora je zjednodušene popisovaný termodynamickým Ottovým cyklom: adiabatická kompresia a expanzia, rýchle spaľovanie nahradené izochorickým prívodom tepla a izochorický odvod tepla realizovaný výmenou náplne.
Ottov motor v súčasnosti.
Ottov motor je historický predchodca všetkých súčasných zážihových motorov, aj napriek tomu, že väčšina spaľuje kvapalné palivá najčastejšie benzín. Preto sa v niektorých jazykoch dodnes toto označenie používa aj v súvislosti s modernými motormi s podobným princípom činnosti:
Široký potok (prítok Ipoltice)

Široký potok je potok na hornom Liptove, v juhovýchodnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Ipoltice, meria 2,5 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, v časti Kráľova hoľa, severozápadne od kóty 1 674,6 m v masíve Veľkej Vápenice, v nadmorskej výške približne 1 315 m n. m. Od prameňa tečie najprv na severozápad, sprava priberá krátky prítok z južného svahu Malej Vápenice (1 486,7 m n. m.) a preteká Širokou dolinou. Ďalej tečie západoseverozápadným smerom, zľava priberá prítok zo severozápadného úpätia Veľkej Vápenice a následne pokračuje východným smerom. Na dolnom toku, pri horárni Ráztoky, sa stáča na severozápad a v blízkosti horárne ústi v nadmorskej výške cca 937 m n. m. do Ipoltice.
Vlajka Saint Pierre a Miquelon

Vlajka Saint Pierre a Miquelon je modrá zo žltou plachetnicou J. Cartiera, francúzskeho moreplavca, ktorý tu pristál roku 1535.
V zvislom pruhu pri žrdi je vyobrazená baskická vlajka (červená zo zeleným krížom sv. Patrika a bielym krížom sv. Juraja), pod ňou je kantón bretónskej vlajky a pod ním vlajka normandská (červená s dvoma žltými leopardmi). Touto symbolikou sa pripomínajú národy, ktoré na ostrovoch taktiež pristáli.
Vlajku používajú miestne úrady a organizácie, nemá však oficiálny charakter.
Široký potok (prítok Ladomirovského potoka)

Široký potok je potok na hornom Zemplíne, v juhovýchodnej časti okresu Snina. Je to ľavostranný prítok Ladomirovského potoka, meria 2,7 km a je tokom X. rádu.
Pramení v Beskydskom predhorí, v podcelku Ublianska pahorkatina, na juhovýchodnom svahu Príslopu (507 m n. m.) v lokalite Ráztoky, v nadmorskej výške približne 455 m n. m. Od prameňa tečie najprv severovýchodným smerom, podteká štátnu cestu I/74, nevýrazne esovito sa stáča, zľava priberá prítok spod Kolonického sedla (441 m n. m.) a stáča sa juhovýchodným smerom. Ďalej priberá krátky ľavostranný prítok z lokality Mostky, pravostranný prítok prameniaci západoseverozápadne od obce Ladomirov (v blízkosti miestneho agroletiska) a následne potok výrazne meandruje, pričom postupne mení smer toku na juhojuhovýchod. Napokon sa v obci Ladomirov vlieva v nadmorskej výške cca 322 m n. m. do Ladomirovského potoka.
"Obce:" iba Ladomirov
Vlajka Portorika

Vlajka Portorika má tri červené a medzi nimi dva biele vodorovné pruhy, pri žrdi modrý klin v tvare rovnoramenného trojuholníka s bielou päťramennou hviezdou. Je farebným variantom vlajky kubánskej (Portoričania bojovali o svoju nezávislosť so Španielmi súčasne s Kubáncami v roku 1895) a pripomína aj vlajku Spojených štátov.
Vznikla roku 1895, v roku 1916 bola pripustená k používaniu a od roku 1952, kedy sa ostrov stal pridruženým štátom USA, je oficiálnou portorickou vlajkou, smie sa však vztyčovať iba spolu s vlajkou americkou.
Music from the Film More

Music from the Film More (často nazývaný jednoducho More) je prvý kompletný soundtrack k filmu od skupiny Pink Floyd. Vo filme "More" režiséra Barbeta Schroedera môžeme počuť ešte dve skladby, ktoré sa na tomto albume nenachádzajú a to piesne „Seabirds“ a „Hollywood“.
Na albume môžeme nájsť niekoľko akustických folkových balád, teda žánru, ktorý sa iba zriedka objavuje v ďalších projektoch skupiny Pink Floyd, dve hardrockové skladby, ktoré môžeme vo všeobecnosti vzhľadom na rok vydania považovať za rané diela tohto žánru: „The Nile Song“ a „Ibiza Bar“, nájdeme tu bluesové improvizácie („More Blues“), inštrumentálne experimenty na hranici medzi psychedelickým a progresívnym rockom („Quicksilver“, „Main Theme“, „Cirrus Minor“, Crying Song...“), sú tu klasické gitarové improvizácie na španielsku gitaru.
Tento album je zároveň prvým, ktorý bol nahratý po definitívnom odchode Syda Barretta zo skupiny a zároveň prvým albumom, ktorý bol nahratý bez dovtedajšieho producenta skupiny Normana Smitha.
Sountrack "More" dosiahol po svojom vydaní v rebríčkoch Spojeného kráľovstva 9. miesto a po jeho vydaní roku 1973 v USA sa tam umiestnil na 153. pozícii.
Roku 1997 bol album vydaný na CD, digitálne remastrované verzie vyšli roku 1995 v Spojenom kráľovstve a roku 1996 v USA.
Zoznam skladieb.
Spev: David Gilmour
Jastrabie

Jastrabie môže byť:
Malinský potok

Malinský potok alebo Malinové je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Bytča. Je to ľavostranný prítok Štiavnika, meria 3,5 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, na juhozápadnom svahu Malinného (912,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 710 m n. m. Na hornom toku tečie severojužným smerom, následne vstupuje do podcelku Nízke Javorníky (časť Javornícka brázda), stáča sa juhovýchodným smerom a pri osade Malinné priberá zľava prítok z juhozápadného svahu Drevísk (805,4 m n. m.). Ďalej sa postupne stáča, na dolnom toku už pokračuje juhozápadným smerom, na krátkom úseku preteká intravilánom obce Štiavnik, kde sa severne od centra obce vlieva v nadmorskej výške približne 398 m n. m. do Štiavnika.
Vlajka Kajmaních ostrovov

Vlajka Kajmaních ostrovov – používa sa britská modrá služobná vlajka ("Blue Ensign") s vlajkovým emblémom Kajmaních ostrovov (nazývaným po anglicky "badge") z roku 1958, ktorý je umiestnený vo vlajúcej časti.
V hornej červenej časti štítu je umiestnený žltý anglický lev, pod ním sú v šesťkrát bielo a modro vlnito pruhovanom poli tri zelené, žlto lemované päťramenné hviezdy, reprezentujúce tri hlavné ostrovy (Veľký Kajman, Malý Kajman a Cayman Brac). Na vrchu štítu je korytnačka a ananásovník, pod štítom devíza "HE HART FOUNDED IT UPON THE SEAS" ("Založil ich nad morom"). Do roku 1999 bol tento znak umiestnený v bielom kruhovom poli.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Kykulovský potok

Kykulovský potok je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Bytča. Je to pravostranný prítok Štiavnika, meria 3,1 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, na juhovýchodnom svahu Kykule (920,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 615 m n. m. Najprv tečie na krátkom úseku na východ, potom sa stáča na juhovýchod a vstupuje do podcelku Nízke Javorníky, do časti Javornícka brázda a tečie popri osade Bielovci na pravom brehu. Z pravej strany potom priberá prítok z juhovýchodného svahu Kýčerky (724 m n. m.) a z tej istej strany tiež prítok zo severného svahu Dúbravky (592,9 m n. m.). Následne tečie východným smerom, výraznejšie meandruje a opäť sprava priberá prítok z južného svahu Dúbravky. Napokon sa stáča juhovýchodným smerom, preteká okrajom intravilánu obce Štiavnik, kde sa v centre obce vlieva v nadmorskej výške cca 385 m n. m. do Štiavnika.
Vlajka Holandských Antíl

Vlajka Holandských Antíl – tvorí ju biely list s červeným zvislým a modrým vodorovným pruhom uprostred. Modrý pruh prekrýva zvislý červený pruh a v jeho strede je na myslenej elipse umiestnených päť bielych päťramenných hviezd. Farby odpovedajú vlajke holandskej, hviezdy reprezentujú päť hlavných ostrovov Holandských Antíl.
Vlajka bola zavedená roku 1959, a upravená v roku 1986, kedy bolo na vlajke o jednu hviezdu navyše, patrila Arube, ktorá zo spolku Holandských Antíl vystúpila.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Prievidza)

Kostol Nanebovzatia Panny Márie v Prievidza je národnou kultúrnou pamiatkou. Bol postavený okolo roku 1260 ako súčasť prievidzského hradu. Pôvodne mal románske prvky, ale neskôr ho karmelitáni prestavali v gotickom slohu. Z interiéru kostola sa zachovala iba stredoveká socha Panny Márie z druhej polovice 15. storočia.
Hričovský potok

Hričovský potok je potok na Hornom Považí, v severozápadnej časti okresu Bytča. Je to ľavostranný prítok Štiavnika, meria 2,8 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, v časti Javornícka hornatina, v hlavnom hrebeni pohoria, na juhovýchodnom svahu Hričovca (1 059,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 905 m n. m.
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu juhozápadným smerom k sútoku (773,2 m n. m.) s krátkym pravostranným prítokom spod sedla Čierna voda (1 000 m n. m.), odtiaľ pokračuje juhojuhovýchodným smerom. Na dolnom toku sa esovito stáča, zľava priberá Čemerský potok a na krátkom úseku tečie k ústiu juhozápadným smerom. Do Štiavnika sa vlieva na jeho hornom toku, severne od osady Medvedie v nadmorskej výške cca 578 m n. m.
Mimozemský život

Mimozemský život alebo zriedkavo extraterestriálny život je označenie živej hmoty alebo priamo živých organizmov mimo planéty Zem. O názvoch mimozemských foriem života/bytostí pozri nižšie.
Niektoré definície chápu mimozemský život širšie, t. j. nielen ako život mimo planéty Zem ako trojrozmerného objektu, ale aj ako život z iného času, prípadne život z nejakej ďalšej tzv. "dimenzie". 
Názvy mimozemských foriem života.
Slovenské všeobecné názvy mimozemských foriem života sú: 
Civilizácia mimo Zeme sa nazýva mimozemská civilizácia alebo zriedkavo "extraterestriálna civilizácia".
Možnosť mimozemského života.
V súčasnosti je mimozemský život hypotetický termín, pretože vo vesmíre nie je podľa väčšinového názoru vedcov život známy nikde inde, ako na Zemi, hoci sa predpokladá, že v slnečnej sústave by mohol existovať na Marse, Jupiterovom satelite Európa alebo na Saturnovom satelite Enceladus. Na život je potrebná voda v kvapalnom skupenstve a určitá teplota. Ľudské poznanie však siaha iba do najbližšieho okolia a tak definitívne vyvrátiť alebo podporiť myšlienku mimozemského života zatiaľ nie je v technických možnostiach ľudstva.
Jastrabie (prítok Štiavnika)

Jastrabie je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Bytča. Je to pravostranný prítok Štiavnika, meria 2,3 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, na severnom svahu Kykule (920,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 800 m n. m. Od prameňa tečie na sever cez lokalitu Uhlisko, kde sa stáča na severoseverovýchod a z ľavej strany ďalej priberá prítok z oblasti Na Tomášovej. Potom pokračuje severovýchodným smerom cez osadu Jastrabie. Napokon sa stáča k ústiu na východ, preteká osadou Predjastrabie a priamo v nej ústi v Štiavnickej doline v nadmorskej výške cca 477 m n. m. do Štiavnika.
Natalie Grandinová

Natalie Grandinová (* 27. február 1981, East London, Južná Afrika) je súčasná juhoafrická profesionálna tenistka.
Jastrabie (prítok Tople)

Jastrabie je potok v Hornom Zemplíne, na území okresu Vranov nad Topľou. Je to ľavostranný prítok Tople, meria 3,8 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Beskydskom predhorí, v podcelku Mernícka pahorkatina, na juhovýchodnom úpätí Húšťav (297,1 m n. m.), v lokalite Na Nemecké v nadmorskej výške približne 180 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa najprv tečie juhojuhozápadným smerom, následne sa v lokalite Grófsky les oblúkom smerujúcim na západ stáča a ďalej už pokračuje výhradne severojužným smerom. Z ľavej strany potom priberá prítok prameniaci v oblasti Ondíkova, juhozápadne od kóty 308 m a preteká intravilánom obce Jastrabie nad Topľou, pričom zároveň vstupuje na Topliansku nivu. Južne od centra obce sa v nadmorskej výške cca 128 m n. m. vlieva do Tople.
Kostol Nanebovzatia Panny Márie

Kostolov zasvätených Nanebovzatiu Panny Márie môže byť:
Slovensko.
rímskokatolícke kostoly:
Nesprávne pomenovanie pre
Česko.
a ďalšie…
Brancovský potok

Brancovský potok je potok na Hornom Považí, v centrálnej časti okresu Bytča. Je to pravostranný prítok Váhu, má dĺžku a je tokom III. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Nízke Javorníky, v časti Púchovská vrchovina, na juhovýchodnom svahu Jačmeňovca () v nadmorskej výške cca Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, na hornom toku priberá pravostranný prítok () prameniaci juhovýchodne od kóty . Na dolnom toku sa stáča juhojuhovýchodným smerom, vstupuje do Považského podolia, do podcelku Bytčianska kotlina, kde podteká Hričovský kanál a preteká okrajom Malej Bytče, pričom podteká aj cestu II. triedy č. 507. Napokon sa na území mesta Bytča, juhozápadne od spomenutej mestskej časti, vlieva v nadmorskej výške približne do Váhu.
Jabloňovský potok

Jabloňovský potok je potok na Hornom Považí, v centrálnej časti okresu Bytča. Je to pravostranný prítok Váhu, meria 4,8 km a je tokom III. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Nízke Javorníky, v časti Púchovská vrchovina, na južnom svahu Kypúsov (491,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 455 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku severojužným smerom, následne sa stáča na juhovýchod a sprava priberá prítok zo severného svahu Jačmeňovca (553,6 m n. m.). V oblasti Škaredej ďalej priberá sprava najprv prítok z východoseverovýchodného svahu Jačmeňovca, potom prítok zo severozápadného svahu Vrchovej (462 m n. m.). Nasleduje ľavostranný prítok prameniaci juhovýchodne od kóty 493,5 m, južne od Pšurnovíc, stáča sa juhojuhovýchodným smerom a pri osade Jabloňovský majer priberá sprava prítok z východojuhovýchodného svahu Vrchovej. Od tohto sútoku pokračuje na krátkom úseku opäť juhovýchodným smerom, pričom vstupuje do Bytčianskej kotliny, kde mení smer toku a tečie severojužným smerom. Potom sa križuje s korytom Hričovského kanála, preteká okrajom Malej Bytče, kde sa prudko stáča východojuhovýchodným smerom, podteká cestu II. triedy č. 507 a v blízkosti mestskej časti, na území mesta Bytča, ústi v nadmorskej výške cca 296 m n. m. do Váhu.
Pšurnovický potok

Pšurnovický potok je potok na Hornom Považí, v centrálnej časti okresu Bytča. Je to pravostranný prítok Váhu, meria 6,1 km a je tokom III. rádu.
Opis toku.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Nízke Javorníky, v časti Púchovská vrchovina, na východoseverovýchodnom svahu Novín (565,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 485 m n. m. Najprv tečie juhovýchodným smerom do bytčianskej mestskej časti Pšurnovice, preteká sprvu jej hornou časťou, kde sa stáča na východ a postupne priberá niekoľko krátkych prítokov: najprv zľava prítok prameniaci južne od kóty 583,3 m, potom sprava prítok prameniaci západne od kóty 493,5 m, ďalej zľava prítok prameniaci východne od kóty 427,8 m, sprava prítok prameniaci severovýchodne od kóty 493,5 m a opäť zľava prítok z oblasti Podbelín. Následne sa stáča juhovýchodným smerom, z ľavej strany priberá prítok spod Dúbravy (508,6 m n. m.), preteká dolnou časťou Pšurnovíc a zľava ešte priberá prítok z južného svahu Dúbravy. Po opustení intravilánu mestskej časti preteká osadou Tomborov salaš, z pravej strany priberá prítok vznikajúci západne od osady a vstupuje do Bytčianskej kotliny. Zľava priberá posledný prítok, prameniaci na východnom svahu Ostrého vrchu, križuje sa s korytom Hričovského kanála, napokon mení smer toku na juhojuhozápad, podteká cestu II. triedy č. 507 a na území mesta Bytča ústi v nadmorskej výške približne 297 m n. m. do Váhu.
Diana Rossová

Diana Rossová (rodená Diane Ernestine Earle Rossová; * 26. marec 1944, Detroit, Michigan, USA) je americká speváčka a herečka, ktorej hudobný repertoár zahŕňa R&amp;B, soul, disko a pop. 
Životopis.
Prvýkrát sa dostala do povedomia ako líderka úspešnej dievčenskej skupiny The Supremes ešte predtým, ako sa dala na sólovú kariéru v roku 1970. Počas 70. a 80. rokov 20. storočia sa stala jednou z najúspešnejších speváčok rockovej éry, pričom prenikla aj do filmu, televízie a na Broadway. Získala ocenenie "Tony Award" za hudbu v "An Evening with Diana Ross" (1977), 7 ocenení "American Music Awards" a zvláštne ocenenie "Golden Globe" za jej vedúcu úlohu v životopisnom filme o Billie Holliday, "Lady Sings the Blues." Okrem toho bola nominovaná na dvanásť ocenení Grammy Awards a Academy Award.
V roku 1976 ju časopis "Billboard" označil za umelkyňu storočia. V Guinessovej knihe rekordov sa nachádza Diana Ross ako najúspešnejšia speváčka 20. storočia s dokopy sedemdesiatimi hitmi v rebríčkoch v Spojenom kráľovstve v roku 1993 a neskôr ju prekonala Madonna. Ako sólo umelkyňa sa stala prvou umelkyňou, ktorá dosiahla šesť hitov číslo jeden. Patrí aj medzi niekoľko umelcov, ktorí majú dve hviezdičky v Hollywoodskej sieni slávy, ako sólo umelkyňa a tiež ako členka skupiny The Supremes.
Mun Kun-jong

Mun Kung-jong alebo Kun-jong Munová (kór. 문근영 ; McCunov-Reischauerov prepis: "Mun Kǔnyǒng"; * 6. máj 1987, Kwangdžu) je juhokórejská filmová herečka.
Delphi

Delphi môže byť:
More (rozlišovacia stránka)

More môže byť:
More (film z roku 1969)

More je nemecko-francúzsko-luxemburská dráma režiséra Barbeta Schroedera, ktorý ho nakrútil roku 1969. Vo filme hrajú Mimsi Farmer a Klaus Grunberg. K filmu bol vydaný soundtrack, ktorý nahrala skupina Pink Floyd a vydala na albume "Music from the Film More".
Je to príbeh o mladom nemeckom študentovi, ktorý končí svoje štúdium a rozhodne sa prežiť dobrodružstvo. Zbaví sa svojich konzervatívnych návykov, spáli za sebou všetky mosty. V Paríži stretne voľnomyšlienkárske americké dievča s ktorým sa rozhodne ísť na španielsky ostrov Ibiza. Časom zistí, že dievča je omnoho komplikovanejšie ako si myslel. Začne žiarliť na jej slobodný spôsob života a zoberie ju na miesto, kde by boli sami. Tam ho dievča zoznámi s tvrdými drogami.
Hlavnou inšpiráciou príbehu filmu je osud bájnych hrdinov Daidalosa a Ikarosa, kde dievča predstavuje slnko.
Marta Domachowská

Marta Domachowská (* 16. január 1986, Varšava, Poľsko) je súčasná poľská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA vo štvorhre.
Pohár Federácie (FED Cup).
Marta Domachowská reprezentovala tím Poľska v 9 zápasoch Pohára federácie s bilanciou 5-4 v dvojhre a 3-4 vo štvorhre.
Sofia Arvidssonová

Sofia Arvidssonová (* 16. február 1984, Halmstad, Švédsko) je súčasná švédska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA v dvojhre.
Kostol Svätého Ducha (Praha, Staré Mesto)

Kostol Sv. Ducha na Starom Meste v Prahe v ulici "Dušní" je gotická jednoloďová stavba z 2. štvrtiny 14. storočia.
Dejiny.
Kostol pôvodne stál vedľa benediktínskeho kláštora, ktorý spolu s ním vznikol. Za husitských vojen sa jeho budovy rozpredali, ale neskôr bol obnovený. Zanikol koncom 16. storočia. Do tohto kostola, ktorý stál najbližšie Židovskému mestu, museli za vlády Ferdinanda I. chodiť Židia počúvať katolícke kázne. Až v roku 1785 bola zrušená ich povinnosť platiť tzv. "Glöckelgeld", čo bol poplatok za zvonenie proti mračnám a povodniam.
Výzdoba.
Dnešná podoba interiéru tohto kostola pochádza maximálne z 18. storočia. Oltárny obraz sv. Jozefa vytvoril Jan Jiří Heintsche. Nachádza sa tu aj súsošie Pieta zo 14. storočia, neskorogotická socha sv. Anny zo začiatku 16. storočia a dve busty svätého Vojtecha. Pred kostolom je nainštalovaná kamenná socha sv. Jana Nepomuckého od Ferdinanda Maximiliána Brokofa, ktorá pôvodne stála na námestí Curieových.
Rasťo Piško

Rastislav „Rasťo“ Piško (* 7. apríl 1962, Martin) je slovenský humorista, satirik, herec , moderátor, imitátor a spisovateľ . Jeho humoristická obľúbenosť bola založená na štylizovaní sa do robotníckej priamočiarosti, jednoduchosti a do antipozície voči ľudskosť skresľujúcej intelektuálnej pretvárky.
Život.
Vyrastal v Abramovej. Legenda hovorí, že na miestnej zastávke. Vyučil sa za inštalatéra a vo svojom živote pracoval ako kúrenár. Bol členom Komunistickej strany Slovenska. Od roku 1990 pôsobil v slobodnom povolaní. Spolupracoval so Štefanom Skrúcaným, Mirom Nogom, Stanom Radičom, Jarom Filipom a Zuzanou Tlučkovou. V roku 1999 debutoval knihou rozhlasových a televíznych humoresiek "Z druhej ruky". Je spoluautorom kabaretných a humoristických programov "Apropo, Bravissimo, Pošta Horný výplach" a mnohých ďalších. V roku 2003 napísal hru "Bude ako nebolo alebo Hände hoch!" V súčasnosti s Jánom Snopkom pripravuje reláciu Stredoslováci. Žije v Bratislave. V TVA moderoval reláciu KON-RAD, Dámsky gambit a reláciu o varení .
Chrám svätého Lukáša Evanjelistu

Chrám svätého Lukáša Evanjelistu môže byť:
Kopa

Kopa môže byť:
Kostol svätého Mikuláša

Kostol svätého Mikuláša môže byť:
Pedagogická teória

Pedagogickou teóriou sa spravidla označuje celkové pojatie pedagogiky ako vedy, jej koncepcie, organizácie jej súčastí, nástrojov a výskumných metód. 
Pedagogická teória sa postupne vytvárala z rôznych zdrojov:
Pegagogické vedomie pedagóga

Pegagogické vedomie pedagóga je vyššia syntéza utváraná konfrontáciou pedagogickej teórie so skúsenosťami, ktoré pedagóg postupne nadobúda a s hodnotami, ktoré akceptuje. Schopnosť vychovávať syntézu je tiež do veľkej miery závislá aj od talentu.
Plameň (časopis)

Plameň - v podtitule "Časopis slovenskej mládeže" (od 1. čísla XIV. ročníka "Časopis katolíckej mládeže") vydával Spolok sv. Vojtecha v Trnave. 
Plameň začal vychádzať v roku 1934 - I. ročník, a vychádzal nepretržite až do prvých rokov po druhej svetovej vojne. Posledným číslom XIV. ročníka bolo číslo 9. Ďalšie vydávanie časopisu bolo v dôsledku Februárových udalostí zastavené. Uverejňovali v ňom svoje práce začínajúci autori, neskorší známi slovenskí básnici a spisovatelia, napr. Vojtech Mihálik, Miroslav Válek, Viliam Turčány a iní.
Vydavateľské ročníky Plameňa sa kryli so školským rokom. Začínali septembrom a končili júnom. Zodpovedný redaktor bol najprv Valér Vnuk, neskôr Ján Motulko.
Časopis vychádzal dva razy mesačne. Mal z dnešného pohľadu niekoľko zaujímavých rubrík:
María José Martínezová Sánchezová

María José Martínezová Sánchezová (* 12. august 1982, Yecla, Španielsko) je súčasná španielska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 2 turnaje WTA v dvojhre a 12 turnajov vo štvorhre.
Pohár Federácie (FED Cup).
María José Martínezová Sánchezová reprezentovala tím Španielska v štyroch zápasoch Pohára federácie s bilanciou 2-3 v dvojhre a 1-2 vo štvorhre.
Marta Marrerová

Marta Marrerová (* 16. január 1983, Las Palmas de Gran Canaria, Španielsko) je súčasná španielska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 2 turnaje WTA vo štvorhre.
Eva Besová

Eva Besová (* 14. január 1973, Zaragoza, Španielsko) je bývalá španielska profesionálna tenistka.
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Topoľčany)

Kostol Nanebovzatia Panny Márie sa nachádza na Námestí M. R. Štefánika v Topoľčanoch. Najstaršia písomná zmienka je z roku 1285.
Kostol v roku 1731 vyhorel. Terajší vzhľad rímskokatolíckeho kostola je z rokov 17901802. Kostol sa nachádza v strede historického námestia. Je zasvätený Nanebovzatiu Panny Márie a zdobený barokovou výmaľbou. Kostol sa považuje za neskorobarokové dielo. Postavený bol s finančnou podporou baróna Stummera. Do vybavenia kostola patrí i pieta Sedembolestnej Panny Márie, ktorá sa považuje za zázračnú. 1. septembra 2009 bol konsekrovaný nový oltár. Svätú omšu slúžil nitriansky diecézny biskup Mons. Viliam Judák.
Džanet

Džanet () alebo Tanis (), dnes Sán al-Hadžar (), bolo staroegyptské mesto v severovýchodnej časti nílskej delty, hlavné mesto 19. dolnoegyptského nomu, sídlo vládcov 21. a 22. dynastie a možno identické s hlavným mestom Hyksósov Avaris. Pôvodne ležalo v Tanidskom ramene Nílu, ktoré je dnes zanesené naplaveninami.
Dejiny.
Džanet bol založený v neskorších rokoch 20. dynastie a stal sa hlavným mestom Egypta počas nasledujúcej 21. dynastie. Z neho pochádzal aj Nesbanebdžed I. (Smendes), zakladateľ 21. dynastie. Za 22. dynastie si Džanet udržal postavenie politického centra Egypta, hoci iné, súperiace dynastie mali sídla v iných mestách. Aj po tomto období zostal významným obchodným centrom a strategickým bodom až do 6. stor. po Kr., kedy hrozilo, že bude zaplavený neďalekým jazerom Manzala a preto bolo mesto opustené. Vysťahovaní obyvatelia založili neďaleko mesto Tennis.
Archeologické vykopávky.
V Džanete sa nachádzajú ruiny mnohých chrámov vrátane najdôležitejšieho, chrámu zasvätenému Amonovi, a kráľovské pohrebisko z Tretieho prechodného obdobia. Na tomto mieste sa nachádza jediná známa neporušená hrobka faraóna (Tutanchamonova hrobka bola narušená už v staroveku). Veľká časť materiálu použitého na stavbu miestnych chrámov pochádza zo staršieho mesta Piramesse, preto sa egyptológovia v minulosti domnievali, že Džanet je totožný s Piramesse.
Hlavným lokálnym bohom bol Amon, ktorý spolu s manželkou Mut a synom Chonsom tvorili tanidskú triádu. Táto božská trojica bola totožná s tébskou božskou trojicou, čo dovoľuje mnohým odborníkom hovoriť o Džanete ako o „Tébach severu“.