burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pchjongjanské metro

Pchjongjanské metro je podzemná rýchlodráha v Pchjongjangu, ktorú tvoria dve linky nazývané Čolima a Hioksin. Je to jediný systém svojho druhu v Severnej Kórei.
Charakter prevádzky.
Sieť metra je kompletne podzemná, veľmi hlboko založená, pričom najhlbšia stanica sa nachádza až 120 metrov pod zemou. Každú trasu tvoria dva jednokoľajové tunely, stanice majú ostrovné nástupištia. Tie sú s povrchom spojené pomocou estakádových tunelov a ich konštrukcia umožňuje prípadné využitie v čase vojny ako kryty pre civilné obyvateľstvo. Výzdoba staníc je vo veľmi honosnom štýle socialistického realizmu s mozaikami, sochami a stenami obloženými dekoratívnymi druhmi kameňa.
Na rozdiel od všetkých miest sveta, kde názvy staníc zodpovedajú ich geografickému umiestneniu, tu sú všetky bez výnimky pomenované ideologicky podľa komunistických tém.
Vozidlový park.
V prevádzke sú vlaky čínskej a nemeckej výroby, v čase otvorenia jazdili východonemecké. Vo vlakoch na miestach určených na reklamu sú umiestnené portréty vodcu krajiny Kim Čong-ila a jeho otca Kim Ir-Sena.
Dejiny.
História tejto prevádzky začala v roku 1968, počas piatich rokov bol sprevádzkovaný prvý úsek s dĺžkou so 6 stanicami na linke Čolima. Výstavba sa nezaobišla bez komplikácií, v roku 1971 došlo k nešťastiu pri razení tunela pod riekou Tedong. Podľa niektorých zdrojov tu zomrelo až 100 robotníkov, tunel zatiaľ nebol prerazený a kvôli tomu neexistuje spojenie medzi brehmi rieky. Celkovo bolo medzi rokmi 1973 a 1987 otvorených 5 úsekov, sieť sa rozrástla na so sedemnástimi stanicami. Vzhľadom na zložitú ekonomickú situáciu krajiny výstavba nepokračuje, plánuje sa však tretia linka, čím by v centre mesta vznikol prestupný trojuholník ako napríklad v Prahe alebo Kyjeve.
Karmelit

Karmelit (hebr. כרמלית) je podzemná rýchlodráha v izraelskom meste Haifa. Je pomenovaná podľa hory Karmel, na ktorej sa väčšina mesta rozkladá.
Charakter prevádzky.
Systém bol otvorený v roku 1959, o 30 rokov bol zrenovovaný v rokoch 1986-1992 a od začiatku 90. rokov 20. storočia je opäť v prevádzke. 
Patrí medzi najmenšie systémy svojho druhu na svete, tvorí ho jedna linka so šiestimi stanicami s dĺžkou 1800 metrov. Jednokoľajová trať s jednou výhybňou prekonáva prevýšenie 274 metrov, ide teda skôr o podzemnú lanovku ako o skutočné metro. Vozový park tvoria dve dvojvozové súpravy.
Karmelit býva často označovaný ako najmenší systém metra na svete, hoci napríklad Tünel v Istanbule je ešte kratší a v Karlových Varoch v Česku sa tiež nachádzajú veľmi krátke podzemné lanovky, ktorých dĺžka sa počíta na desiatky alebo stovky metrov.
Význam.
Kvôli malému počtu staníc a veľmi malej dĺžke nie je význam tohto systému pre dopravu významný, pretože väčšinu cestujúcich prepravujú autobusy súkromných dopravcov. Koncentrácia obyvateľstva v jednotlivých častiach mesta sa za 50 rokov od otvorenia Kermelitu zmenila a význam a vyťaženie jednotlivých staníc sa znížilo. Hoci prebehlo viacero diskusií o predĺžení systému do hustejšie obývaných častí mesta, vzhľadom na finančné možnosti, ktoré boli veľmi obmedzené, sa nezačalo realizovať žiadne rozšírenie.
Podľa správy za rok 2004 publikovanej v nasledujúcom roku a spracovanej podľa miestneho dopravného prieskumu počet cestujúcich Karmelitu stále klesá, denne ho používa okolo 2000 ľudí. Celá prevádzka je stratová, a to od roku 1992, kedy bola dokončená rekonštrukcia. Správa vyčíslila finančné straty medzi rokmi 1992 a 2003 na 191 miliónov izraelských šekelov.
Postavenie.
Na začiatku 21. storočia je Karmelit jediným systémom svojho druhu v Izraeli. Existujú projekty na výstavbu podzemných dráh v Jeruzaleme a Tel Avive, tie ale nespadajú do kategórie podzemných dráh, ktorých realizácia by bola možná v dohľadnej dobe.
Micro-Electro-Mechanical Systems

Micro-Electro-Mechanical Systems, skratka MEMS (slovensky mikromechanické systémy, mikromechanika), označuje mechanické a elektromechanické konštrukcie veľmi malých rozmerov (pod 1 mm), ako aj technológie používané na ich prípravu. Pre ilustráciu rozmerov typických MEMS sa často používa priemer ľudského vlasu (asi 50 μm). 
Materiály a technológie.
Na prípravu MEMS sa využívajú technológie prevzaté z mikroelektroniky (t. j. výroby čipov):
Podobne, aj materiály používané v MEMS sú často prevzaté z mikroelektroniky, napr. kremík, SiO2, rôzne kovy a polyméry.
Xandria

Xandria je hudobná skupina založená a pôsobiaca najmä v Nemecku. Kombinovanie gotického metalu s prvkami symfonického a doom metalu a v mnohých prípadoch i rocku znemožňuje zaradenie skupiny do jedného samostatného štýlu.
História skupiny.
Kariéra Xandrie by sa dala rozdeliť do dvoch samostatných období, pričom prvým je samotné založenie skupiny v roku 1994 v nemeckom meste Bielefeld. Zaslúžili sa oň Marco Heubaum a Niki Weltz, ktorí medzi seba pribrali ešte niekoľko hudobníkov. Ich vzormi boli vtedy skupiny ako Tiamat alebo Paradise Lost. „Táto“ Xandria však dlho nevydržala – rozpadla sa v roku 1997 pre hudobné rozdiely.
V roku 1999 však došlo k „oživeniu“ skupiny Marcom Heubaumom, ktorému sa do tohto projektu podarilo získať nových ľudí. Skupina začala tým, že uverejnila na internete niekoľko svojich piesní na voľné stiahnutie.
To, že na poli rôznych MP3 portálov dosiahli úspech, vyústilo až do vydania debutového albumu v máji 2003. Niesol názov "Kill the Sun" a v nemeckých albumových rebríčkoch dosiahol 98. miesto. Nasledujúca nahrávka "Ravenheart" bola podstatne úspešnejšia – dokázala sa v tom istom rebríčku udržať sedem týždňov a dosiahla 36. priečku.
Rok 2005 znamenal pre skupinu vydanie tretieho albumu nazvaného "India", ktorý sa vyšplhal na 30. miesto.
25. mája 2007 vydala Xandria ďalší album nazvaný "Salomé - The Seventh Veil", ktorý obsahoval dvanásť piesní. Na jednej z nich sa podieľal aj Mika Tauriainen, člen skupiny Entwine.
30. apríla 2008 došlo k zmene na poste speváčky skupiny - Lisa Middelhauve Xandriu opustila zo súkromných dôvodov. Meno novej speváčky bolo oficiálne oznámené 8. februára 2009 - išlo Kerstin Bischof, známu aj pod umeleckým menom Lakonia.
Klačno

Klačno je najmladšie sídlisko v Ružomberku a zároveň aj najľudnatejším sídliskom. 
S jeho budovaním sa začalo v 70. rokoch 20. storočia. Bolo vybudované na močiaroch a pôvodne malo slúžiť pre ubytovanie zamestnancov bavlnárskych závodov a Severoslovenských celulózok a papierní v Ružomberku.
Hrabovo (Ružomberok)

Hrabovo je prímestská časť nachádzajúca sa na západe Ružomberka. So vznikom súvisí vybudovanie vodného diela v oblasti pre účely zásobovania bavlnárskych závodov. K rozvoju prispel cestovný ruch, ktorý súvisel s budovaním lyžiarskeho strediska na Maline-Brde. V roku 1964 bola z Hrabova vybudovaná kabínková lanovka na Malinô-Brdo. Hrabovo dnes slúži nielen ako dolná stanica spomínanej lanovky, ale aj ako východisko do Veľkej Fatry. Okrem chatovej oblasti sa tu nachádzajú aj mnohé plochy na rekreáciu a šport. V súčasnosti sa v okolí vodnej nádrže realizuje stavba rekreačných budov.
Jazierce

Jazierce (názov je jednotné číslo) sú jedna z osád na juhu Ružomberka. Nachádzajú sa v jednej z početných doliniek Veľkej Fatry. V minulosti tu bolo vybudované rekreačné stredisko slúžiace ako pioniersky tábor. Neskôr toto stredisko slúžilo ako záchytný azylový tábor pre utečencov. 
Z prírodného hľadiska má oblasť Jazierca krasový charakter a patri do Demänovského krasu podobne ako všetky ostatné oblasti v okolitom regióne. Dôkazom sú drobné masívy pozostávajúce z travertínu, nachádzajúce sa v ústí doliny. Na toto podložie sa viaže zaujímavá vegetácia typická pre tento biotop. Najväčšou zaujímavosťou tejto oblasti sú však početné vyvieračky, ponory a drobné jazierka, ktoré dávajú celej oblasti typický vzhľad aj názov. Celá oblasť je vďaka svojmu pevnému travertínovému podložiu bohatou zásobárňou pitnej vody. Svoju zásobáreň tu má ružomberská sódovkáreň.
MEMS

MEMS môže byť:
Hrabovo

Hrabovo môže byť:
Allegheny Observatory

Allegheny Observatory je americké observatórium (River View Park pri Pittsburghu, Pennsylvánia; -80,0°1,3'; +40°29,0'; 370 m). V činnosti je od 15. februára 1859. Okrem iného sa zaoberá aj výskumom extrasolárnych planét.
Almukantarát

Almukantarát alebo azimutálna kružnica je každá vedľajšia kružnica na nebeskej sfére rovnobežná s horizontom. Hviezdy, ktoré ležia na tom istom almukantaráte, majú rovnakú výšku (nad obzorom).
Frankfurtské metro

Frankfurtské metro (nem. "Frankfurt U-Bahn") je sieť podzemnej rýchlodráhy vo Frankfurte nad Mohanom, ktorá je doplnená o systém ľahkého metra a električkovú sieť. Nemecký názov pochádza z nemeckého slova pre metro, "U-Bahn". Prevádzkuje ho spoločnosť "Verkehrsgesellschaft Frankfurt", ktorá je súčasťou združenia "Rhein-Main-Verkehrsverbund".
Linky a trate.
Sieť pozostáva z troch tratí, na ktorých premáva 7 liniek.
Brie (syr)

Brie je mäkký syr s plesňovou kôrou. Pôvodný brie pochádzal z francúzskeho departementu Seine-et-Marne. Jeho dnešnými nástupcami sú Brie de Meaux a Brie de Melun z rovnakého departmentu. "Brie de Meaux" sa predáva v tvare ploských okrúhlych bochníkov vážiacich 908 g až 3,2 kg. Má bielu kôru s ružovkastobéžovým mramorovaním, ktorým sa líši od mnohých napodobenín. Cesto je lesklej slamovožltej farby, ktorá sa prehlbuje do teplej slonovinovej. 
Vyzretý syr sa môže na reze odúvať, ale nerozteká sa. Brie môže mať pivničnú arómu, prípadne arómu pražených orieškov a niekedy jemný zápach čpavku. Chuť je veľmi komplexná s orieškovou až ovocnou príchuťou. "Brie de Melun" je trocha menší a zreje dlhšie ako Brie de Meaux. Má veľmi tmavo mriežkovanú kôru iba s nepatrnými náznakmi bielej farby. Cesto je zlatožlté. Aróma a chuť sú výraznejšie a rustikálnejšie ako pri Brie de Meaux.
Tradičný brie môže byť vyrobený z pasterizovaného aj nepasterizovaného mlieka. Tvaroh sa nereže ani netlačí. Umenie výroby spočíva v naberaní vrstiev tvarohu do syrárskych foriem a v odstraňovaní srvátky. Vyformované syry sa ukladajú na slamené rohože a pravidelne sa otáčajú. Po týždni sa postriekajú penicilínovou plesňou a nechajú sa zrieť pri určitej teplote, kým nie sú hotové.
Century Media

Century Media (celým názvom "Century Media Records") je nezávislá hudobná nahrávacia spoločnosť s pobočkami v ôsmich krajinách sveta (Spojené štáty, Nemecko, Spojené kráľovstvo, Austrália, Švédsko, Taliansko, Francúzsko, Holandsko). Založená bola v roku 1988 a orientuje sa na metalové hudobné skupiny, najmä žánre ako power, death a black metal, no nájde sa aj viacero výnimiek.
Za najväčší úspech spoločnosti sú v súčasnosti považované skupiny Lacuna Coil (ktorej album "Comalies" sa stal najlepšie predávaným v histórii Century Media) a Shadows Fall.
Skupiny pod Century Media.
Zoznam skupín nahrávajúcich pod Century Media Records uvedený na oficiálnej stránke:
U.
po slovensky
Soulské metro

Soulské metro () je systém podzemných rýchlodráh v jukohórejskom meste Soul a okolí. Patrí medzi najzaťaženejšie metrá na svete, denne prepraví vyše 8 miliónov cestujúcich na desiatich linkách. Systém obsluhuje Soul, okolitú provinciu Kjonggido a mesto Inčhon, pričom sa napája aj na sieť podzemnej rýchlodráhy v tomto meste. Od roku 2005 obsluhuje provincie Čhonan a Čungnam.
Celková dĺžka liniek je okolo 287 km okrem liniek Korail. Okolo 70 percent celkovej dĺžky tratí sa nachádza pod zemou.
Dejiny.
Predchodca metra, systém Korail, začal jazdiť na Linke 1 v roku 1974. Linky 2, 3 a 4 boli otvárané koncom 70. rokoch a v 80. rokoch 20. storočia. Spoločnosť SMRT bola založená v roku 1994 na prevzala prevádzku liniek 5 až 8.
Inčchon

Inčchon (인천 / 仁川) je metropolitné mesto v Kórejskej republike, ktoré má rozlohu 964,53 km² a vyše 2,6 milióna obyvateľov. Nachádza sa tu hlavný prístav západného pobrežia Kórejskej republiky neďaleko Soulu.
V meste existuje podzemná rýchlodráha, ktorá je napojená na rýchlodráhu v Soule, hlavnom meste republiky.
Čedar

Čedar je tvrdý syr pochádzajúci z juhozápadného Anglicka (pôvodom z obce Cheddar), kde dozrievajú v jaskyniach. Tento syr má tradične tvar valcovitých bochníkov vážiacich 27,5 kg. Jednotlivé bochníky sa obväzujú, aby získali tvrdú sivohnedú kôru. Syry dozrievajú 6 až 18 mesiacov.
Čedar má hladkú a dosť tvrdú štruktúru, nie je ohybný ani drobivý. Cesto je zlatožlté, vekom postupne tmavne. Chuť mladého syra je dosť nevýrazná a orechovo-sladkastá, často v nej cítiť jemnú slanú príchuť. Ako syr dozrieva, chuť sa stáva silnou a plnou, nadobúda vynikajúcu orieškovú príchuť. Staršie syry majú chuť silnej slanej kyslosti. Po roku a viac sa na syre vytvárajú malé chrumkavé kryštáliky kazeínu.
Čedar sa vyrába ako z nepasterizovaného, tak aj z pasterizovaného plnotučného mlieka. Na vytvorenie tvarohu sa používa iniciačná kultúra a neskôr syridlo. Hotový tvaroh sa melie na kúsočky veľkosti hrášku a potom sa pomaly zohrieva. Po odtečení srvátky vytvorí tvaroh jednoliatu masu, ktorá sa nakrája na hrubé bloky. Bloky sa ukladajú na seba a naklonia sa, aby odtiekol zvyšok srvátky. Takto vyzerá proces čedarovania syra, ktorý dáva syru jeho špecifickú štruktúru. Nakoniec sa tvaroh znova rozomelie, osolí a vloží do špeciálnych foriem, v ktorých sa potom lisuje.
V súčasnosti okrem pravého čedaru vyrábajú mnohé veľké syrárne syr s celou škálou rozmanitých prísad: rascou, celým korením, pivom, cesnakom, petržlenovou vňaťou, orieškami, hrozienkami alebo sladkou nakladanou zeleninou.
World Future Society

World Future Society WFS - Svetová futurologická spoločnosť je nezisková a vzdelávacia organizácia zameraná na rozvoj futurológie a aktivít spojených so skúmaním budúcnosti. 
WFS založil v roku 1966 americký futurológ Edward Cornish v meste Washington DC v USA. WFS sídli od roku 1992 v Bethesde v štáte Maryland v USA. Združuje individuálnych a kolektívnych členov z celého sveta. 
Aktivity.
Každoročne usporadúva výročnú konferenciu v niektorom americkom alebo kanadskom veľkomeste. Prvá takáto konferencia sa konala v roku 1971 vo Washingtone DC v USA. Od roku 1967 vydáva dvojmesačne časopis The Futurist, mesačne Future Survey - časopis abstraktov futurologickej literatúry, štyrikrát ročne Futures Research Quarterly - časopis odborných článkov o budúcnosti, od roku 1997 občasník Future Times, elektronický spravodaj Futurist Update a od roku 1995 prevádzkuje svoju webovú stránku www.wfs.org. WFS má 117 kapitol v 39 štátoch sveta. Jej aktivity sú globálne i lokálne. Vydáva knihy a publikácie o budúcnosti.
World Futures Studies Federation

World Futures Studies Federation WFSF - Svetová federácia štúdií budúcnosti je medzinárodná futurologická organizácia. Bola založená v roku 1974 ako World Federation of Future Research. Združuje jednotlivcov a organizácie zaoberajúce sa futurológiou a štúdiami budúcnosti. Organizuje svetové konferencie WFSF. Sekretariát WFSF sa pravidelne presúva. V súčasnej dobe sídli v meste Dublin v Írsku. Štyrikrát ročne vydáva spravodaj Futures Bulletin. Prezidentom WFSF je Fabienne Goux-Baudimentová z Francúzska a generálnym sekretárom je John Ratcliffe z Írska.
John Ratcliffe

John S. Ratcliffe je írsky urbanista a futurológ. 
Kariéra.
Pôsobí ako profesor a riaditeľ Faculty of the Built Environment na Dublinskom technologickom inštitúte - Dublin Institute of Technology v Írsku. Je čestným hosťujúcim profesorom na University of Salford. doktorát získal v odbore Futures Studies – štúdia budúcnosti. Zaoberá sa urbanistickým plánovaním a rozvojom realít. Zaoberá sa tiež tvorbou scenárov, scenárovým učením a scenárovým plánovaním.
Generálny sekretár WFSF.
V súčasnej dobe pôsobí ako generálny sekretár World Futures Studies Federation - Svetovej federácie štúdií budúcnosti.
Dielo.
Je autorom väčšieho množstva kníh a publikácií, v ktorých sa zaoberá budúcnosťou a najmä scenárovým myslením. Napísal knihy a publikácie "Urban Planning and Real Estate Development" (spoluautor) (1996)," Real Estate 20:20" (1997), "Scenario Building: A Suitable Method For Strategic Property Planning ?" (1999), "Sustaining the Cultural Heritage of Cities: Constructing Scenarios for Learning and Planning" (2000)," Imagineering Sustainable Cities: Using Foresight Through Scenarios to Future Proof Present City Planning Policy" (2000), "Built Environment Futures" (2001), "Scenario Planning: An Evalution of Practice" (2002), "A Vision of the World Post September 11th" (2002), "Supporting Diversity „A Future Prospective“" (2004), "The Architectural Heritage Industry: Fostering Awareness Through Scenario Learning" (spoluautor), "Imagineering the Future of Real Estate, Scenario Building: A Suitable Method For Strategic Construction Industry Planning ?".
Singapurské metro

Singapurské metro (angl. "Mass Rapid Transit" alebo "MRT", čín. 大众快速交通 alebo 地铁, malaj. "Sistem Pengangkutan Gerak Cepat", tamil. சிங்கை துரிதக் கடவு ரயில்) je systém podzemnej rýchlodráhy v Singapure. Prvá linka bola otvorená v roku 1987, čím sa systém stal druhým najstarším v juhovýchodnej Ázii.
Sieť sa rýchlo rozrastala, čo bol výsledok snahy Singapuru o vybudovanie rozvinutej železničnej siete ako nosného systému mestskej hromadnej dopravy. V roku 2005 systém prepravil denne 1,338 milióna cestujúcich. V porovnaní s počtom cestujúcich autobusovou dopravou, čo je 2,785 milióna, je to menej, bol to však 76 percentný nárast v porovnaní s rokom 1995, kedy metro prepravilo 0,76 milióna cestujúcich, zatiaľ čo autobusová doprava poklesla o 8,1 percenta. Očakáva sa, že tento trend bude pokračovať.
Metro má 64 staníc a dĺžka siete je 109,4 km so štandardným rozchodom koľají. MRT dopĺňa sieť regionálnej ľahkej železnice, angl. Light Rapid Transit alebo LRT, ktorá sa napája na stanice metra. Sieť funguje od 5:30 do 1:00 denne s frekvenciou okolo 5 minút.
Tottenham Court Road (stanica metra)

Tottenham Court Road je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa v londýnskej mestskej časti City of Westminster. Východy zo stanice sa nachádzajú na ulici Oxford Street a na St Giles' Circus, kúsok od Tottenham Court Road. Obsluhujú ju dve linky. Nachádza sa v tarifnej zóne 1.
História.
Stanicu otvorili 30. júla 1900 ako súčasť Central London Railway (dnešná Central Line). Od tohto dňa až do 24. septembra 1933 nasludúca zástavka v smere na východ niesla meno British Museum. Táto bola uzavretá a ďalšou stanicou v tomto smere sa stala Holborn. Nástupištiaa pod Oxford Street, na západ od križovatky s Tottenham Court Road, boli pôvodne spojené s vestibulom pomocou výťahov. Tie v roku 1933 nahradili eskalátory a opustené výťahové šachty boli prerobené na ventilačné šachty. V roku 1938 uviedli na stanici do prevádzky chladiace zariadenie, v roku 1949 bolo vyradené. Pôvodná staničná budova na Oxford Street je dielom architekta Harryho Bell Measuresa, ktorý bol zodpovedný aj za ostatné stanice Central London Railway. Z pôvodnej budovy sa zachovali už iba zvyšky. 
Spoločnosť Charing Cross, Euston &amp; Hampstead Railway (dnes súčasť Northern Line) otvorila svoju stanicu pod názvom „Oxford Circus“ 22. júna 1907. Obe stanice boli prepojené až po vyše roku, 3. septembra 1908 pod spoločným názvom „Tottenham Court Road“. Nasledujúca stanica na Nortnern Line zmenila svoj názov z „Tottenham Court Road“ na „Goodge Street“ aby sa predišlo zmätkom. 
Pôvodný vestibul stanice sa nachádzal na juhovýchodnom rohu križovatky Oxford Street a Charing Cross Road a pôvodné výťahové šachty a únikové východy ostali zachovalé. Únikové schodisko sa často využíva ako prístupová cesta na nástupištia Northern Line, v snahe ohľahčiť preľudnené eskalátory.
Linky.
Stanicu v súčasnosti obsluhujú dve linky:
Miesta záujmu.
V blízkosti stanice sa nachádzajú:
Kualalumpurské metro

Kualalumpurské metro (angl. "STAR Light Rail Transit" alebo "STAR LRT") je bývalý názov systému podzemnej rýchlodráhy v Kuala Lumpur, hlavnom meste Malajzie.
Sieť pozostáva z troch liniek, ktoré prevádzkujú rozdielne spoločnosti.
James Ogilvy

James (Jay) A. Ogilvy (* 29. február 1964) je americký podnikateľ, poradca, konzultant a futurológ.
Kariéra.
Je spoluzakladateľom Global Business Network (GBN) medzinárodného intuitivného think tanku a konzultačnej firmy v Emeryville v štáte Kalifornia v USA.
Zaoberá sa scenárovým myslením a scenárovým plánovaním. 
Dielo.
James Ogilvy napísal a publikoval knihy a publikácie "The Emergent Paradigm. Changing Patterns of Thought and Belief" (1979), "Many Dimensional Man. Decentralizing Self, Society and Sacred" (1979)," Seven Tomorrows. Toward a Voluntary History" (1982), "Futures Studies and the Human Sciences: The Case for Normative Scenarios" (1992), "Next Leap. Scenarios for China´s Future" (1998), "China´s Future. Scenarios for the World´s Fastest Growing Economy, Ecology and Society" (2000), "Creating Better Futures. Scenario Planning as a Tool for a Better Tomorrow" (2002).
Tokijské metro

Tokijské metro (jap.: 東京の地下鉄, "Tókjó-no čikatecu") je jedna z troch sietí podzemnej rýchlodráhy v Tokiu, ktorá tvorí podzemný dopravný systém Tokia.
Tokijské metro tvorí časť najkomplexnejšieho systému mestskej hromadnej dopravy na svete. Vždy je bezchybne udržiavané a čisté, na niektorých staniciach na starších linkách sa začína viditeľne prejavovať ich vek.
Veľká snaha bola venovaná uľahčeniu orientácie pre používateľov nerozumejúcich po japonsky.
Edward Cornish

Edward Seymour Cornish (* 1927) je americký futurológ a publicista. 
Kariéra.
Edward Cornish je zakladateľom World Future Society WFS. WFS založil v roku 1966 vo Washingtone DC v USA. Vykonával funkciu prezidenta WFS. Je zakladateľom a editorom časopisu The Futurist. Zaoberá sa metodológiou prognózovania a futurológie. Zaoberá sa tiež históriou futurologického myslenia.
Dielo.
Napísal a vydal knihy a publikácie "Resource Directory for America´s Third Century. Part 1. An Introduction to the Study of the Future" (1977), "Resource Directory for America´s Third Century. Part 2. Information Sources for the Study of the Future" (1977), "The Study of the Future. An Introduction to the Art and Science of Understanding and Shaping Tomorrow´s World" (1977), "1999: The World of Tomorrow: Selections from The Futurist" (editor) (1978)", The Great Transformation. Alternative Futures for a Global Society" (editor) (1983), "Global Solutions. Innovative Approaches to World Problems" (1984), "Habitats Tomorrow. Homes and Communities in an Exciting New Era" (editor) (1984), "The Computerized Society. Living and Working in an Electronic Age" (editor) (1985)," Communications Tomorrow. The Coming of the Information Society" (editor) (1982)," The 1990s and Beyond" (editor) (1990), "The Cyber Future. 93 ways our lives will change by the year 2025" (1999), "Exploring Your Future. Living, Learning, and Working in the Information Age" (editor) (2000), "The Opportunity Century. 50 Paths to Success in the 21st Century" (spoluautor) (2000), "Futuring. The Exploration of the Future" (2004).
Bibliografia.
Knihy.
Cornish, Edward (editor): Exploring Your Future. Living, Learning, and Working in the Information Age. World Future Society, Bethesda, Maryland 2000
Cornish, Edward: Futuring. The Exploration of the Future. World Future Society, Bethesda 2004
Správy.
Cornish, Edward: The Cyber Future. 93 ways our lives will change by the year 2025. World Future Society, Bethesda, Maryland 1999
Články.
Cornish, Edward: The Wild Cards in Our Future. The Futurist. A magazine of forecasts, trends, and ideas about the future. July – August 2003, Volume 37, No. 4
Wendell Bell

Wendell Bell (* 27. september 1924, Chicago, Illinois, USA† 3. november 2019) bol americký sociológ a futurológ a emeritný profesor sociológie na Yale University.
Kariéra.
Narodil sa v meste Chicago v USA. Študoval na Fresno State University v štáte Kalifornia. Titul PhD získal na University of California v Los Angeles. Pôsobil na Stanford University, Northwestern University a University of California v Los Angeles. Od roku 1963 do roku 1995 pôsobil ako profesor na Yale University.
Od roku 1960 sa zaoberá futurológiou. Zaoberá sa tiež sociológiou mesta, sociálno-územnými analýzami, teóriou politických a sociálnych zmien. Je autorom dvojzväzkovej publikácie Foundations of Futures Studies - Základy štúdii budúcnosti. Žije v New Haven v štáte Connecticut.
Dielo.
Wendell Bell napísal a publikoval knihy a publikácie "Jamaican Leaders. Political Attitudes in a New Nation" (1964), "Images of the Future: Theory a Research Strategies" (spoluautor) (1970), The "Sociology of the Future. Theory, Cases, and Annotated Bibliography" (spoluautor) (1971), "Ethnicity and Nation-Building" (spolueditor) (1974)," Foundations of Futures Studies. Human Science for a New Era. Volume 1. History, Purposes, and Knowledge" (1997), "Foundations of Futures Studies. Human Science for a New Era. Volume 2. Values, Objectivity, and the Good Society" (1997), "The Purposes of Futures Studies" (1997).
The Futurist

The Futurist. A journal of forecasts, trends, and ideas about the future je najznámejší futurologický časopis. Časopis vydáva World Future Society so sídlom v Bethesde v štáte Maryland v USA. Vychádza dvojmesačne. Zakladateľom a editorom časopisu je americký futurológ Edward Cornish.
Future Survey

Future Survey. A Monthly Abstracts of Books, Articles and Reports Concerning Forecasts, Trends, and Ideas about the Future je časopis abstraktov, recenzií a článkov o futurologických publikáciach. Future Survey vydáva World Future Society. Vychádza mesačne. Zakladateľom a editorom je americký futurológ Michal Marien.
Michal Marien

Michael Marien je americký futurológ.
Kariéra.
Michael Marien sa zaoberá bibliografickými prehľadmi futurologickej literatúry a robí anotovanú bibliografiu. Je zakladateľom a editorom Future Survey časopisu abstraktov, recenzií a článkov o futurologických publikáciach. Žije v La Fayette v štáte New York v USA.
Dielo.
Michael Marien napísal a vydal knihy a publikácie "Essential Reading for the Future" (1970), "Alternative Futures for Learning. An Annotated Bibliography" (1971), "The Hot List Delphi. An Exploratory Survey of Essential Reading to the Future" (editor) (1972), "What I Have Learned. Thinking about the Future Then and Now" (spolueditor) (1985) (1987)," World Futures and the United Nations: An Annotated Guide to 250 Recent Books and Reports" (1995), "Environmental Issues and Sustainable Futures. A Critical Guide to Recent Books, Reports, and Periodicals" (1996)," Best Books on the Future, 1996 - 2000: Future Survey´s Super 70" (2001), "Utopia Revisited: New Thinking on Social Betterment" (2002).
Hudson Institute

Hudson Institute je americký výskumný inštitút. Založil ho v roku 1961 americký futurológ a stratégom Herman Kahn po svojom odchode z RAND Corporation. Zaoberá sa dlhodobým prognózovaním a tvorbou scenárov. Sídli v New Yorku v USA.
Brighton

Brighton je mesto v Anglicku na južnom pobreží, ktoré spolu so susedným mestom Hove tvorí celok Brighton and Hove. Je jedným z najväčších a najznámejších letovísk v Spojenom kráľovstve. 
Žije tu okolo 160-tisíc obyvateľov. Mesto je súčasťou konurbácie, ktorá sa tiahne pozdĺž pobrežia, kde žije okolo 480-tisíc obyvateľov.
OB

OB môže byť:
Ob môže byť:
Alouette (družica)

Alouette je spoločný názov pre prvé dve kanadské vedecké družice určené na výskum ionosféry, šírenia rádiových vĺn, na registráciu rádiového šumu a kozmického žiarenia. Alouette 1 štartovala 29. septembra 1962 pomocou americkej rakety Thor Agena B z kozmodrómu Vanderberg, Alouette 2 28. novembra 1965. Hmotnosť 145 kg, sklon dráhy približne 80°, výška 996-1 032 km, resp. 505-2 987 km.
Alouette

Alouette môže byť:
Ralph Asher Alpher

Ralph Asher Alpher (* 3. február 1921, Washington D.C., USA† 12. august 2007,) Austin, Texas) bol americký fyzik. 
Spolu s H. Bethem a G. Gamowom uverejnil v roku 1948 teóriu o syntéze prvkov v začiatočných horúcich fázach vývoja vesmíru krátko po Veľkom tresku. V tejto práci autori predpovedali existenciu reliktového žiarenia.
Apollo Lunar Surface Experiment Package

Apollo Lunar Surface Experiment Package (skratka ALSEP) bol balík prístrojov s hmotnosťou 126 kg, určený na experimenty na povrchu Mesiaca v programe Apollo. Obsahoval seizmometer, magnetometer, gravimeter, detektory častíc, neskôr i laserový odrážač.
The Mall

The Mall je londýnska ulica vedúca od Buckinghamského paláca po Admirality Arch na Trafalgarskom námestí. Nachádza sa v londýnskom mestskom obvode City of Westminster vo štvrti St. James's. V nedeľu, počas sviatkov a štátnických príležitostiach a ceremóniách býva uzavretá.
Opis ulice.
Pamätník kráľovny Viktórie () sa nachádza priamo pred bránou do paláca, zatiaľ čo Admirality Arch sa nachádza na opačnom konci pri Trafalgarskom námestí. St. James’s Park sa nachádza na južnej strane The Mall, na opačnej strane sa nachádza Green Park a St. James’s Palace. Na východnom konci vybieha z The Mall Horse Guards Parade, kde sa odohráva ceremoniál výmeny stráží. 
The Mall bola vytvorená na prelome 19. a 20. storočia ako ulica pre poriadanie ceremónií podľa vzoru podobných ulíc v iných európskych mestách. Súčasťou jej výstavby bola aj obnova fasády Buckinghamského paláca a stavba pamätníka kráľovnej Viktórie I.
Počas oficiálnych návštev hlavy cudzieho štátu, panovník a návšteva prechádzajú v sprievode stráží po The Mall, ktorá je slávnostne vyzdobená vlajkami Spojeného kráľovstva a vlajkami štátu, z ktorého pochádza návšteva.
Dopravné spojenie.
Najbližšie stanice londýnskeho metra:
Pall Mall (Londýn)

Pall Mall [vyslov pæl mæl] je londýnska ulica v mestskom obvode City of Westminster, vo štvrti St. James's. Pall Mall ide paralelne s The Mall, od St. James's Street, cez Waterloo Place až po Haymarket; pričom Pall Mall East pokračuje ďalej až na Trafalgarské námestie. Ulica je rušnou dopravnou tepnou štvrte St. James's a taktiež je súčasťou regionálnej cesty A4.
Opis ulice.
Takmer všetky pozemky na južnej strane Pall Mall patria kráľovskému dvoru už po dobu niekoľkých storočí. Na západnom konci ulice sa nachádza St. James’s Palace a hneď vedľa neho stojí Marlborough House, ktorý po istú dobu slúžil aj ako kráľovská rezidencia. Okrem iného sa tu nachádzajú Schomberg House a Buckingham House, sídlo vojvodu z Buckinghamu.
V súčasnosti je Pall Mall predovšetkým známa svojimi pánskymi klubmi, ktoré boli vybudované v 19. a 20. storočí. Medzi ne patria napríklad – Athenaeum, Travellers Club, Reform Club, United Services Club, Oxford &amp; Cambridge Club a Royal Automobile Club. 
Ulica taktiež bývala centrom krásneho umenia, v roku 1814 tu sídlili Kráľovská akadémia umení, Národná galéria a aukčný dom Christie's. Žiadna z týchto inštitúcií tu však neostala dlho. 
Dopravné spojenie.
Najbližšie stanice londýnskeho metra:
Starý paleolit

Starý paleolit alebo starší paleolit môže byť:
Najstarší paleolit

Najstarší paleolit alebo raný paleolit je najstaršie obdobie starej kamennej doby (paleolitu), a tým aj celých dejín. Zahŕňa obdobie približne 2,6/2,5 mil. pred Kr. - 0,6/0,7/1 mil. pred Kr. 
Časové vymedzenie.
Časový začiatok je výroba prvých kamenných nástrojov (podľa súčasného stavu poznania zhruba pred 2,6/2,5 mil. rokov) alebo prvé nálezy druhu Homo (podľa súčasného stavu poznania pred 2,5/2,4 mil. rokov, podľa staršieho datovania sa udávalo 3 mil. rokov).
Časový koniec je daný výskytom druhu Homo heidelbergensis (podľa rôznych zdrojov 900 000/800 000/700 000/600 000, v Európe zrejme až 600 000/500 000 pred Kr.; 900 000 sa "zaokrúhľuje" na 1 miliónov). 
Nasleduje po ňom starý paleolit (v užšom zmysle). Je súčasťou spodného paleolitu, čiže starého paleolitu v širšom zmysle.
Geológia.
Tomuto obdobiu geologicky zodpovedá:
Antropogenéza.
Z predchodcov človeka sem patria:
Z ľudských druhov sem patrí:
Mladý paleolit

Mladý paleolit alebo mladší paleolit môže byť:
Neskorý paleolit

Neskorý paleolit je (odhliadnuc od mezolitu) posledné obdobie paleolitu. Trval 13 000/11 000 pred Kr. – 8 300/8 200/8 000/7 500/7 400 al.(novšie)9000/9 600/10 000 pred Kr.
Časové vymedzenie.
O vymedzení začiatku pozri mladý paleolit (v užšom zmysle). Vymedzenie konca: 8 300/8 200 pred Kr, je staršie (a chybné) datovanie konca pleistocénu (=začiatku holocénu/ preboreálu) dodnes na Slovensku a inde zachované ako tradičný koniec paleolitu, 8 000 pred Kr. je okrúhle číslo a staršie datovanie začiatku poslednej tretiny preboreálu (=začiatku mezolitu), 7 500/7 400 je datovanie v niektorých oblastiach (severná Európa), 9 000 pred Kr. je okrúhle číslo a novšie datovanie začiatku poslednej tretiny preboreálu (=začiatku mezolitu). V niektorých deleniach je koniec paleolitu (=začiatok mezolitu) zhruba identický s koncom pleistocénu (=začiatkom holocénu/preboreálu), čomu zodpovedá číslo cca. 9 600 pred Kr. (v starších deleniach 8 200 pred Kr.) alebo zaokrúhlene 10 000 pred Kr. (v starších deleniach 8 000 pred Kr.).
Neskorý paleolit spolu s mladým paleolitom v užšom zmysle tvorí mladý paleolit v širšom zmysle. 
Geológia/podnebie.
Počas tohto obdobia sa z geologického hľadiska okolo 9 600 pred Kr. skončil pleistocén a posledná ľadová doba (würm) a začal sa holocén (poľadová doba). Na začiatku holocénu sa v Európe rozpúšťali ľadovce, ustúpili na sever, stúpla hladina oceánu. Tundry v Európe ustúpili na sever, chladné stepi sa zmenili na lesy a pralesy, chladnomilné čriedové zvieratá mizli alebo postupovali na sever. (Zrejme) tieto zmeny potom aj viedli z historického hľadiska k nástupu mezolitu.
Antropogenéza.
V tomto období sa už vyskytoval iba druh Homo sapiens, presnejšie cca. do 8 000 pred Kr. kromaňonec, po 8 000 pred Kr. už človek úplne zhodný s dnešným.
Typové označenie električiek ČKD

Typové označenia električiek ČKD sú zostavované z písmen a číslic nasledovným spôsobom:
Štandardné vozidlá.
do polovice 70. rokov.
1. miesto
2. miesto
3. miesto (exportné prevedenie)
Príklady:
od polovice 70. rokov.
1. miesto
2. miesto
3. miesto (označenie vzdialenosti otočných čapov podvozkov a zároveň jednosmernosti či obojsmernosti vagóna)
4. miesto (označenie šírky vozidla)
5. miesto (exportné prevedenie)
Príklady: 
Kĺbové električky.
do polovice 70. rokov.
1. miesto
2. miesto
3. miesto (exportné prevedenie)
Priklady:
od polovice 70. rokov.
1. miesto
2. miesto
3. miesto 
4. miesto (označenie vzdialenosti otočných čapov podvozkov a zároveň jednosmernosti či obojsmernosti vagóna)
5. miesto (označenie šírky vozidla)
6. miesto (exportné prevedenie)
Pri nízkopodlažných vozidlách sa namiesto prevedenia vždy používalo N.
Poznámka: Neplatí pre typ RT6 (RT6S; S = Siemens AG).
Príklady:
Eidamský syr

Eidamský syr alebo eidam () je tvrdý lisovaný syr s prírodnou kôrou známy aj svojím červeným voskovým obalom. Takto obalené syry sú určené na vývoz. Eidam určený pre domáci trh sa predáva s vlastnou prírodnou tenkou kôrou žltej farby. Cesto je žiarivo žlté, tvrdé, nepružné. Eidam má jemnú korenistú arómu a jednoduchú chuť.
Vyrába sa z čiastočne odtučneného pasterizovaného mlieka, a preto má pomerne nízky obsah tuku.
Ementálsky syr

Ementálsky syr alebo ementál (po nemecky "Emmentaler"), známy aj ako "švajčiarsky syr", je syr, ktorý pochádza z kopcovitej oblasti Emmental tvoriacej údolie rieky Emme v kantóne Bern.
Ementál patrí medzi najväčšie syry na svete a vyrába sa v tvare veľkých bochňov. Tradične by sa mal vyrábať ručne a z nepasterizovaného mlieka. Na výrobu jedného syra sa použije viac ako 1 200 l mlieka.
Tento syr má typickú hladkú bledožltú kôru a sýtožlté cesto s dierami veľkými ako čerešňa, vlašský orech, ale môžu byť aj väčšie. Ementál má komplexnú arómu, v ktorej cítiť príjemný závan lúk a kvetov, miešajúci sa s vôňou hrozienok a horiaceho dreva. Aj chuť má silnú a štavnatú, s vyzretou drevnatou dochuťou.
Ementál sa vyrába zo zmesi raňajšieho mlieka a mlieka z predchádzajúceho večera. Za pol hodiny po pridaní syridla a iniciačnej kultúry obsahujúcej propiónové baktérie sa mlieko zrazí. Tvaroh sa reže do kríža. Používa sa na to stroj s názvom "syrová harfa". Po rozrezaní sa tvaroh zohrieva, opakovane reže a mieša, až kým tvarohové hrudky nestvrdnú a neodtečie z nich srvátka. Potom sa masa preloží z kade do veľkého vaku z mušelínovej látky a prenesie sa do špeciálneho lisu. Nasledujúci deň sa syr namáča do slaného roztoku a nechá sa sušiť 10 až 14 dní. Nakoniec sa uloží do teplejších fermentačných pivníc, v ktorých sa v syre začnú tvoriť typické diery. Konečné zrenie sa odohráva v chladných pivniciach. Počas celého procesu sa jednotlivé pecne pravidelne otáčajú.
Podľa švajčiarskeho zákona sa ementál môže vyvážať až po 4 mesiacoch zrenia. Vtedy sa stále považuje za mladý. Na kôru týchto syrov sa pečaťou vyráža slovo "Switzerland".
Karl Ditters von Dittersdorf

Karl Ditters von Dittersdorf (* 2. november 1739, Viedeň, Rakúsko – † 24. október 1799, Nový Dvůr) bol rakúsky barokový hudobný skladateľ a hudobník. Je autorom 50 opier a 200 symfónií. Polovicu svojho života prežil na Morave.
Životopis.
Narodil sa v rodine zámožného dvorného divadelného krajčíra. Základné a hudobné vzdelanie mu poskytol jeho otec, ďalšie potom jeho zamestnávateľ - princ Josef Friedrich von Hilderburghausen. Karl Ditters, ktorý bol zamestnaný od 12 rokov ako páža, sa naučil niekoľko svetových jazykov a stal sa obdivovaným huslistom. 
Keď jeho pán odišiel z Viedne, aby sa staral o dedičstvo po otcovi, prepustil Dittersa a ten vo veku 22 rokov nastúpil do dvorného orchestra. V roku 1765 sa však nezhodol s intendantom orchestra, grófom Šporkom o výške honorára, a nastúpil po Michelovi Haydnovi ako kapelník orchestra v dnešnej Oradei. Po rozpustení orchestra sa v Opave zoznámil s kniežaťom, biskupom a murárom Filipom Gotthardom Schlaffgotschom. Titters vstúpil do jeho služieb a jeho nový mecenáš sa pričinil o to, že získal mnoho pôct, z ktorých najvýznamnejšou bolo získanie šľachtického titulu v roku 1773. Postupne bol hajtmanom Jeseníku, Zlatých hor, pobýval v Javorníku, kde strávil 29 rokov.
V roku 1785 bola ale na biskupstvo uvalená nútená správa a Ditters si s novým správcom nerozumel. Po biskupovej smrti musel v núdzi Jesenicko opustiť. Prijal pozvanie na zámok Červená Lhota, kde napísal svoje pamäti a 24. októbra 1799 zomrel. Je pochovaný v obci Deštná.
Extropia

Extropia je mierou inteligencie systému, jeho informovanosti, energie, života, vitality, rôznorodosti, komplexity a schopnosti rastu. Je opakom entropie. Tento pojem vyvinul T. O. Morrow (vlastným menom Tom Bell) v januári 1988. Koncept rozpracoval extropista Max More.
Extropisti sa hlásia k spontánnemu poriadku, čo v ich poňatí znamená podporovanie decentralizovaných a dobrovoľných procesov správy spoločnosti, podporovanie tolerancie, slobodného trhu, rozdielnosti myslenia s dlhodobým výhľadom, osobnej zodpovednosti a slobody. 
Bibliografia.
More, Max (collector): Lextropicon. Extropian Neologism. Extropy Institute, Revised January 2002, http://spock.extropy.org/ideas/lextropicon.html
Vzduchová puška

Vzduchová puška (slangovo "vzduchovka") je puška vystreľujúca guľové alebo tvarované strelivo prostredníctvom stlačeného vzduchu alebo iného plynu.
Kaliber.
Vzduchové pušky mávajú rôzny kaliber:
Extropy

Extropy: Journal of Transhumanist Solutions je časopis, ktorý vydáva Extropy Institute. Založili ho extropiáni Max More a T. O. Morrow ( vlastným menom Tom Bell ). Prvé číslo vyšlo pod názvom Extropy: Vaccine for the Future Shock. Toto číslo vyšlo s datovaním august / september 1988. Dohromady bolo publikovaných 17 čísiel. Jeho elektronická verzia sa nachádza na web stránke Extropy Institute.
Brokovnica

Brokovnica je lovecká, športová a obranná (zriedkavo, ale stále častejšie aj vojenská a policajná) ručná strelná zbraň strieľajúca hromadnou (brokovou), jednotnou, alebo podkalibernou strelou. Má jednu alebo niekoľko hlavní s hladkým vývrtom (výnimočne s drážkovaným vývrtom pre presnejšiu streľbu z jednotnými strelami). Býva spravidla jednoranná, opakovacia alebo samonabíjacia, pri vojenskom určení aj automatická. 
V loveckej terminológii sa jednoranná brokovnica s jednou hlavňou nazýva jednuška, s dvomi hlavňami vedľa seba dvojka (ľudovo tiež "duplovka"), s dvomi hlavňami nad sebou broková kozlica, s tromi hlavňami usporiadanými do trojuholníku brokový troják. 
Brokovnica má osobitný spôsob označenia kalibru. Kaliber neoznačuje priemer hlavne, ale počet olovených gulí rovnakého priemeru vyrobených z jednej anglickej libry olova (0,453 kg), ktoré prejdú posuvne vývrtom hlavne. Kaliber hlavne 4 potom zodpovedá priemeru vývrtu hlavne 26,5 mm, kaliber 8 priemeru 21,22mm, kaliber 10 priemeru 19,7 mm, kaliber 12 priemeru 18,5 mm, kaliber 16 priemeru 16,8 mm, kaliber 20 priemeru 15,6 mm, kaliber 24 priemeru 12,7 mm. Najrozšírenejší je kaliber 12, 16 a 20. Ostatné sú pomerne zriedkavé. Kaliber 4 majú napríklad československé vojenské signálne pištole.
Parmezán

Parmezán alebo parmazán (tal. "Parmigiano-Reggiano"). Syr sa vyrába v oblastiach kraja Emilia-Romagna.
Syry sa formujú do zavalitých bochníkov tvare bubna, pripomínajúceho malé pivové sudy. Kôra je lesklá zlatohnedej farby a veľkým písmom je na nej meno syra. Cesto má peknú slamovožltú farbu a krehkú zrnitú a štiepateľnú štruktúru, ktorá zrením tvrdne. Zrnitosť syra je hviezdicovitá, preto sa veľmi ťažko krája nožom.Vôňa má arómu hrozienok a sušeného ovocia s vínom.Syr má hutnú a šťavnatú chuť so slaným nábojom, ktorá doznieva v ústach veľmi dlho. Štruktúra parmezánu je bohatá na kryštály kazeínu.
Parmezán sa vyrába výhradne z nepasterizovaného mlieka a iba v období medzi 1. aprílom a 11. novembrom. Na začiatku výrobného procesu sa zmieša mlieko z predchádzajúceho večera s čiastočne odtučneným raňajším mliekom. Do zmesi sa pridá iniciačná kultúra a mlieko sa zohreje.
Keď obsah kyseliny mliečnej dosiahne požadovanú úroveň, pridá sa syridlo. Mlieko sa veľmi rýchlo zrazí.Tvaroh sa obráti a špeciálnym nástrojom s ostrými hranami, ktorý sa nazýva "spino" alebo tŕň, sa rozreže na kúsočky veľkosti obilného zrna. Keď sa tvaroh zohreje, klesne na dno syrového kotla a vytvorí tam celistvú masu. Tá sa z kotla vyberie do mušelínu, vloží do formy a zľahka lisuje. Potom sa na bochník vtlačí meno syra. Nakoniec sa parmezán namočí do slaného roztoku na minimálne 1 mesiac. Neskôr sa syr uskladní na drevené dosky a nechá sa zrieť. Po 12 mesiacoch sa syry ochutnávajú a triedia. Parmezán musí zrieť minimálne 12 mesiacov no nie je výnimkou ani syr zrejúci 5 a viac rokov.
Škoda 25Tr Irisbus

Škoda 25Tr Irisbus je dvojčlánkový nízkopodlažný trolejbus odvodený zo štandardného typu Škoda 24Tr Irisbus. V rokoch 2004 – 2014 bol vyrábaný firmami Škoda Electric (elektrická výzbroj vozov a konečná montáž) a Irisbus (mechanická časť).
Konštrukcia.
Trolejbusy 25Tr (rovnako ako štandardná verzia 24Tr) využívajú upravené autobusové karosérie vozov Citybus 18M a Citelis 18M. Voz 25Tr je trojnápravový trolejbus so samonosnou karosériou. Interiér vozu je nízkopodlažný, iba sedačky sú umiestnené na vyvýšených stupňoch. Trolejbus má aj možnosť tzv. kneelingu (schopnosť vypustiť vzduch z pravej strany vypružení), vďaka ktorému je možné nástupnú výšku do vozu ešte znížiť. V pravej bočnici sa nachádzajú štvoro dvojkrídlové dvere, ktoré majú zabudované dopytové otváranie.
Elektrická výzbroj na báze IGBT tranzistorov je čo možno najviac unifikovaná so štandardnou verziou 24Tr. Na rozdiel od svojho predchodcu 22Tr, je voz 25Tr len jednomotorový so zadnou hnacou nápravou. Na prianie zákazníka je možné aj do vozu zabudovať pomocný naftový agregát alebo trakčnú akumulátorovú NiCd batériu, čo umožňuje jazdu trolejbusu mimo trolejové vedenie.
Prvý vyrobený voz 25Tr má karosériu z autobusu Citybus (prototypový zlínský voz ev. č. 401), vozy vyrábané od konca roku 2005 využívajú karoserie autobusu Citelis. Do konca roka 2007 boli pritom využívané karosérie s označením Citelis 1A, odvtedy sú používané upravené skrine Citelis 1B. Oproti typu 1A s prednou tuhou nápravou disponujú prednú výkyvnú polonápravami, čo umožnilo rozšíriť uličku medzi prvými a druhými dverami, ďalším rozdielom je nízkopodlažný aj zadného článku (znížená podlaha bez schodov), odlišné kĺbové spojenie a ďalšie úpravy. Vozy s touto karosériou, niekedy označované ako 25TrBT, tiež majú upravenú elektrickú výzbroj a odlišnú zástavbu strechy s plastovými krytmi. Vozidlá s pomocným dieselovým agregátom majú zabudovaný motor spĺňajúci normu EURO 4. Prvé vyrobeným vozidlom Citelis 1B (vrátane dieselagregátu) sa stal zlínský trolejbus evidenčného čísla 407.
Prototyp.
Prototyp trolejbusu 25Tr bol odbornej verejnosti predstavený 15. júla 2004. V nasledujúcich mesiacoch bol prezentovaný a skúšaný (aj v prevádzke s cestujúcimi) v Plzni, Ústí nad Labem, Českých Budějoviciach, Brne a v Zlíne, kde takisto svoju okružnú jazdu po Česku skončil. Dostal tu evidenčné číslo 401 a bol zaradený do pravidelnej prevádzky. Už ako zlínský voz 401 bol prvýkrát nasadený do prevádzky 1. mája 2005. V novembri 2019 bol pre zlý stav odstavený. 
Dodávky trolejbusov.
Výroba trolejbusov 25Tr prebiehala v rokoch 20052014.
Gladwyn Jebb

Sir Hubert Miles Gladwyn Jebb, prvý barón Gladwyn (* 25. apríl 1900, Firbeck Hall, Anglicko - † 24. október 1996), Halesworth, Anglicko) bol britský politik, diplomat a zastupujúci generálny tajomník OSN v rokoch 1945-1946.
Osobný život.
Študoval na Eton College, potom na Magdalen College, Oxfordská univerzita. V roku 1929 si zobral za ženu Cynthiu Noble, s ktorou mal tri deti, syna Milesa a dcéry Vanessu a Stellu.
Kariéra diplomata a politika.
V roku 1924 vstúpil do Zahraničného úradu Spojeného kráľovstva (angl. Foreign Office; slúžila na propagáciu Spojeného kráľovstva v zahraničí) a slúžil v Teheráne a v Ríme.
V roku 1938 sa zúčastnil Mníchovskej dohody (len ako vedľajší účastník, nie ako signatár dohody). V roku 1943 sa stal hlavou oddelenia pre rekonštrukciu (britský orgán pre zabezpečenie potrieb obyvateľa po druhej svetovej vojne) a stal sa členom rady Zahraničného úradu a v tejto pozícii sa zúčastnil viacerých konferencii, vrátane tých v Teheráne, Jalte a v Postupimi.
Po druhej svetovej vojne sa v auguste roku 1945 stal výkonným tajomníkom prípravnej komisie OSN, po čom bol v októbri 1945 menovaný do pozície úradujúceho generálneho tajomníka OSN pred prvou voľbou, kde zotrval do februára 1946. Z OSN však neodišiel definitívne, v rokoch 1946-1947 bol poradcom Zahraničného úradu vo veciach týkajúcich sa OSN. Bol jeden zo zástupcov Spojeného kráľovstvo pri podpisovaní Bruselského paktu. V rokoch 1950-1954 bol veľvyslanec Spojeného kráľovstva pri OSN, v rokoch 1954-1960 veľvyslanec vo Francúzsku. V rokoch 1973-1976 bol člen Európskeho parlamentu.
Nadácia pre budúcnosť

Nadácia pre budúcnosť (angl. "Foundation For the Future") je americká nadácia zameraná na podporu výskumu v oblasti myslenia o budúcnosti.
Nadáciu založil Walter P. Kistlerom v roku 1996 v Bellevue v štáte Washington v USA. Podporuje výskum v oblasti faktorov, ktoré môžu mať veľký vplyv na budúcnosť ľudstva. Nadácia udeľuje prvú futurologickú cenu na svete, Kistlerovu cenu, ktorá má hodnotu 100 000 amerických dolárov. Nadácia organizuje a koordinuje projekt "Humanity 3000" a vydáva zborníky zo sympózií a konferencií projektu.
Vydáva publikácie "Foundation For the Future News" a "Humanity 3000 News".
Kistlerova cena

Kistlerová cena (angl. "The Kistler Prize") je prvé futurologické ocenenie, ktoré každoročne udeľuje Nadácia pre budúcnosť.
Kistlerová cena je pomenovaná po americkom vizionárovi a filantropovi Walterovi P. Kistlerovi. Cena sa udeľuje za originálne a inovačné príspevky k porozumeniu spojenia medzi ľudským genómom a ľudskou spoločnosťou. Pozostáva z peňažnej odmeny vo výške 100 000 amerických dolárov a 200 gramovej zlatej medaily.
Walter Kistler

Walter P. Kistler (* 1918, Biel, Švajčiarsko† 2. november 2015, Redmond, USA) bol americký vedec a vizionár. 
Bol zakladateľom a prezidentom Foundation for the Future, ktorú založil v roku 1996 v Bellevue v štáte Washington v USA. Bol zakladateľom prvej futurologickej ceny Kistlerova cena udeľovanej za prínos k rozširovaniu znalostí a porozumeniu vzťahov medzi genetikou a ľudským správaním, inteligenciou a zdravím. Kistlerova cena má hodnotu 100 000 amerických dolárov. Nadácia pre budúcnosť organizuje a koordinuje projekt Humanity 3000, ktorý je zameraný na veľmi dlhodobú budúcnosť ľudstva 1 000 rokov dopredu.
Dielo.
Napísal a vydal knihy: