burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Akcia P

Akcia P alebo Prešovský sobor je označenie pre komunistami zinscenovanú schôdzu ("sobor" = zhromaždenie), pri ktorej bolo deklarované, že gréckokatolícka cirkev v Česko-Slovensku je rozpustená a jej duchovní spolu s veriacimi sa (automaticky) stávajú veriacimi pravoslávnej cirkvi. Odohral sa 28. apríla 1950 v Prešove a bol súčasťou ťaženia vtedajšej štátnej moci proti katolíckej cirkvi, ktorej je gréckokatolícka cirkev súčasťou.
Malý sobor, Vyšné Ružbachy 24. apríl 1950.
Akýmsi predstupňom "Prešovského soboru" bol tzv. Malý sobor, konaný 24. apríla 1950 vo Vyšných Ružbachoch. Úlohou tohto soboru bolo získanie skupiny gréckokatolíkov, ktorí by boli ochotní pracovať na pravoslavizácii gréckokatolíckej cirkvi. Sama pravoslávna cirkev sa v týchto rokovaniach zatiaľ ešte neexponovala. Dokumenty, deklarujúce zjednotenie gréckokatolíkov s pravoslávnymi boli dopredu pripravené, ale na zhromaždení gréckokatolícke duchovenstvo požiadavku pravoslavizácie odmietlo a nedalo sa predpokladať, že veriaci by - na rozdiel od svojich kňazov - pravoslávie prijali. "Malý sobor" teda skončil fiaskom.
Prešov, 28. apríl 1950.
Štyri dni po fiasku vo Vyšných Ružbachoch sa zišiel sobor v Prešove. Zúčastnilo sa ho 820 delegátov (z ktorých len minimum bolo gréckokatolíkmi) a 100 kňazov, rôzne pramene ale uvádzajú rôzne čísla. Cieľ soboru bol rovnaký - prijatie uznesenia, na základe ktorého by došlo k pravoslavizácii gréckokatolíckej cirkvi. Text manifestu, prezentovaného na sobore, bol namierený v podstate proti katolíckej cirkvi ako celku, nie iba proti gréckokatolíkom. Užhorodská únia bola vyhlásená za zrušenú.
Následky soboru.
Vláda vzala uznesenie "soboru" na vedomie 28. mája 1950. Avšak už predtým, bezprostredne po ukončení rokovaní, začali pravoslávni preberať cerkvi a fary gréckokatolíckej cirkvi, nezriedka za pomoci príslušníkov Verejnej bezpečnosti. Gréckokatolíci boli de facto postavení mimo zákon, bohoslovci z kňazského seminára boli poslaní do PTP. Vo farnostiach dochádzalo k násilnostiam, pretože gréckokatolíci odmietali vydať chrámy a fary pravoslávnym.
Širší kontext a paralely.
Realizácia tzv. Prešovského soboru bola inšpirovaná podobnými akciami vo vtedajšom sovietskom bloku: 
Slovenskí komunisti a ŠtB teda postupovali podľa viac-menej hotového scenára vypracovaného ústredím Komunistickej strany Sovietskeho zväzu.
Zbierka (súbor predmetov)

Zbierka môže byť z obecného hľadiska definovaná ako súbor hmotných či nehmotných predmetov, ktoré inštitúcie či jedinci zhromažďujú, triedia, bezpečne uchovávajú, najčastejšie za účelom ich vystaveniu, podľa toho či sa jedná o zbierku verejnú alebo súkromnú. Pre vytvorenie skutočnej zbierky je nutné, aby zoskúpenie predmetov tvorilo (relatívne) súvislý a vypovedajúci celok. Či je zbierka materiálnej alebo nemateriálnej povahy, vždy figuruje v jadre múzejných aktivít. Múzejná zbierka predstavuje zdroj a zámer aktivít múzea, ktoré vnímame ako inštitúciu. Zbierky môžu byť definované ako "zhromaždené predmety múzea, získané a uchovávané kvôli ich potenciálnej hodnote ako vzory, odkazový materiál alebo ako predmety s estetickou či vzdelávacou hodnotou." (Burcaw, 1997). Múzejná zbierka je výsledkom i zdrojom vedeckého programu, ktorého cieľom je akvizícia a prieskum, hmotných a nehmotných svedectiev človeka a jeho prostredia. 
"Akýkoľvek súbor prírodných či umelých predmetov, zanechaných dočasne alebo trvalo mimo kolobeh ekonomických aktivít, pod špeciálnou ochranou na uzavretom mieste, zariadeným pre tento účel a vystavené na obdiv". (Pomian, 1987). 
Širšie poňatie zbierky chápané ako zjednotenie predmetov, ktoré si ponechávajú svoju jedinečnosť, a ktoré sú zámerne zhromažďované podľa špecifickej logiky.
Zbierkový systém a klasifikácia zbierok.
Zbierkové predmety v múzeu utvárajú súbory usporiadané do systémov a štruktúr a vytvárajú zbierkové fondy. Z pohľadu múzea tvoria všetky zbierkové predmety jeden zbierkový fond.
Základnou jednotkou každej muzeálnej zbierky je zbierkový predmet. V rámci múzejného tézauru („pokladu“) sú zbierkové predmety usporiadané do väčších systémov a štruktúr:
Kategórie zbierok sa v muzeálnej praxi utvárajú podľa ich významovej stránky:
Z hľadiska druhového charakteru (druh múzea) rozlišujeme:
Bozk na rozlúčku

Bozk na rozlúčku je druhý štúdiový album hip-hopovej skupiny Kontrafakt. Album vyšiel v októbri 2007 pod vydavateľstvom Tvoj Tatko Records.
Ako hosť sa na ňom predstavil iba americký spevák Nate Dogg. O hudobné produkcie sa postarali Anys (s výpomocou Tomáša Gajlíka), DJ Wich, DJ Catalyst, Robert Burian (v tej dobe ešte pod pseudonymom Buro) a Abe.
Videoklipy boli natočená k skladbám „Život Je Boj“ a k skladbe „Bozk Na Rozlúčku“.
Pcheng Čcheng

Pcheng Čcheng (, pchin-jin: Péng Chéng) (* 23. apríl 1997, Charbin, Čína) je čínska krasokorčuliarka súťažiaca v kategórii „športové dvojice“. S partnerom Čang Chao vytvorila športovú dvojicu v máji 2012. Spoločne sa prvýkrát súťaží zúčastnili v sezóne 2012/2013.
Tranoscius (vydavateľstvo)

Tranoscius je slovenské vydavateľstvo. Založené bolo v roku 1898 v Liptovskom Mikuláši, kde bolo aj jeho sídlo. Pomenované bolo na počesť Juraja Tranovského .
Zameriava sa na vydávanie náboženskej literatúry. Prvou vydanou knihou bola v roku 1898 kniha "Nevyhováraj sa!" (podtitul: "Krátke odpovede na obyčajné výhovorky a námietky vo veciach náboženských") od Adolfa Petra Zátureckého. Od 24. septembra do 14. októbra 1943 bola súdom zastavená jeho činnosť. V roku 1953 bolo dovolené vydávať len kalendáre a bohoslužobné knihy a ostatné vydávanie bolo pozastavené . V rokoch 1898-1990 vydalo vydavateľstvo 1400 titulov. Činnosť Tranoscia bola obnovená v roku 1991, keď sa stal oficiálnym vydavateľstvom Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania (ECAV).
Periodiká.
Vydavateľstvo vydáva aj tri periodiká:
Timur Chamzatovič Mucurajev

Timur Chamzatovič Mucurajev (; * 25. júl 1976 Groznyj, Čečensko, ZSSR, dnes Rusko) je najznámejší čečenský bard. Je autorom a spevákom piesní, z obdobia rusko-čečenského konfliktu na Kaukaze. Timur Mucurajev má charakteristické orientálne zafarbenie hlasu. Spieva v ruštine.
Keď mal 15 stal sa majstrom Čečenska a Ingušska v karate. O dva roky neskôr úspech zopakoval v Rusku. Jeho ďalšiu športovú kariéru v roku 1994 prerušila 1. čečenská vojna. Pripojil sa k čečenskému odboju, ale bol zranený a vtedy začal spievať.
V tématike Mucurajeva dominuje islam, džihád a nezávislosť Čečenska. Značná časť piesní je venovaná konkrétnym partizánom, ktorí zahynuli počas čečenských vojen.
Jeho najznámejšie piesne sú „Groznij“, „Jeruzalem“ a „12 000 mudžahídov“.
V júni 2008 sa Mucurajev vrátil do Čečenska so súhlasom Ramzana Kadyrova.
Česko-slovenská hokejová liga 1991/1992

Česko-slovenská hokejová liga 1991/1992 bola 49. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy, ktorá sa v tom čase hrala pod názvom "federálna hokejová liga". 
Titul získalo družstvo Dukla Trenčín, keď vo finále porazilo HC Škoda Plzeň 3:1 na zápasy v sérii hranej na 3. víťazné zápasy. Vypadlo družstvo Zetor Brno. Nováčikom pre nasledujúci ročník sa stalo družstvo Motor České Budějovice. 
Hrací plán.
Štartovalo v nej 14 účastníkov. Súťaž bola geograficky rozdelená na dve 7-členné skupiny "Východ" a "Západ". Družstvá v rámci svojej skupiny sa stretli každý s každým štvorkolovo, mimo svojej skupiny dvojkolovo. Celkovo tak v základnej časti odohrali 38 zápasov. Po základnej časti nasledovalo play-off. Prvé dve družstvá z každej skupiny postúpili priamo do štvrťfinále. Družstvá na 3. - 6. mieste v skupine hrali osemfinále. Poslední dvaja v skupinách hrali o zotrvanie v súťaži. 
Káder majstraDukla Trenčín.
"Brankári:" Vladimír Hiadlovský, Igor Murín
"Obrancovia:" Lubomír Amrich, Miloš Holaň, Michal Chromčo, Dalibor Kusovský, Jaroslav Modrý, Milan Nedoma, Róbert Švehla, Ľubomír Sekeráš, Marián Smerčiak, Ernest Bokroš
"Útočníci:" Jaroslav Brabec, Dušan Gregor, Miroslav Hanták, Miroslav Hlinka, Branislav Jánoš, Ľubomír Kolník, Roman Kontšek, Martin Madový, Ján Pardavý, Róbert Petrovický, Žigmund Pálffy, Pavel Pýcha, Marián Uharček, Josef Zajíc
"Tréneri:" Július Šupler, František Hossa
Daskylos

Daskylos ("Daskylos") môže byť v gréckej mytológii:
Teroristické útoky vo Volgograde v roku 2013

Teroristické útoky vo Volgograde v roku 2013 bola séria 3 teroristických útokov v októbri a decembri 2013, ktorých terčom bola hromadná doprava v meste Volgograd v južnom Rusku. Útoky si vyžiadali životy 39 ľudí, vyše sto ľudí bolo zranených. Usmrtení boli aj 3 samovražední atentátnici.
Útok na trolejbus 21. októbra.
Prvý teroristický útok sa odohral o 14:30 21. októbra 2013, pri explózii bomby v trolejbuse miestnej MHD bolo usmrtených 6 pasažierov trolejbusu. Všetci boli ľudia do 30 rokov. Pri útoku zomrela aj samovražedná atentátnička. Ďalších 30 ľudí bolo hospitalizovaných. 18. novembra 2013 zomrela v Moskovskej nemocnici aj ťažko ranená 59 ročná žena.
Útok na vlakovú stanicu.
Dňa 29. decembra 2013 o 12:45 moskovského času sa odohral samovražedný bombový útok na volgogradskej železničnej stanici č. 1. Pri kontrole osôb vstupujúcich do stanice pred detektorom kovov ochrankári spozorovali osobu v tradičnom ženskom moslimskom odeve, ktorá sa správala podozrivo. Po tom, čo k osobe pristúpil ochrankár samovražedný atentátnik inicioval nesené výbušné zariadenie. Sila explózie bola ekvivalentná 10 kg TNT. Na mieste zahynulo 14 osôb. Traja ďalší ťažko ranení zomreli v nemocnici. Ranených bolo okolo 50 ľudí, 31 bolo hospitalizovaných, 6 z nich vo veľmi vážnom stave. Žiadna teroristická skupina sa neprihlásila k zodpovednosti za útok, ale ruské úrady považujú tento útok za teroristický čin.
Pôvodne médiá informovali o tom, že bombový útok uskutočnila samovražedná atentátnička, neskôr vyšlo najavo, že v ženskom odeve bol muž ruskej národnosti, ktorý konvertoval na islam.
Reakcie.
Generálny tajomník NATO Anders Fogh Rasmussen odsúdil útok ako barbarský a povedal, že „NATO a Rusko stoja spoločne v boji proti terorizmu a spoločne pracujú na technológii, aby sa zabránilo útokom na systémy verejnej dopravy.“
Medzinárodný olympijský výbor vyjadril sústrasť obetiam a zdôraznil, že verí, že bezpečnostné opatrenia Ruska na olympijských hrách budú primerané.
Útok na trolejbus 30. decembra.
Ďalší útok sa odohral ráno v pondelok 30. decembra 2013 okolo 08:23 miestneho času opäť v trolejbuse MHD. Explózia nastraženej výbušniny zdemolovala zadnú časť trolejbusu a pripravila na mieste o život 11 ľudí. 3 ďalší zomreli na následky zranení v nemocniciach. Zranených bolo 41 osôb, 27 z nich bolo hospitalizovaných.
Daskylos (otec Gyga)

Daskylos ("Daskylos") je v gréckej mytológii otec lýdskeho kráľa Gyga. 
Daskylos bol otec Gyga, ktorý sa zhodou neobyčajných udalostí stal kráľom Lýdie. Gyges tak založil dynastiu Mermnovcov (alebo Mermnadovcov). Jej posledným členom bol kráľ Kroisos,ktorý sa svojím nesmiernym bohatstvom dostal do prísloví.
Staroveký grécky básnik Archilochos z Paru nazval Daskylovho syna Gyga tyranom, čo bolo prvé doložené použitie tohto výrazu v gréčtine.
Akcia Kamene

Akcia Kamene (po česky Akce Kámen, chybne Akce Kameny) bola provokačná metóda, ktorú využívala Štátna bezpečnosť (ŠtB) proti tým česko-slovenským občanom, ktorí sa po februári 1948 snažili odísť bez vedomia komunistických úradov do zahraničia.
Spôsob vykonania.
Konkrétne išlo o tých, ktorí použili najbežnejšiu cestu, teda pešo cez štátnu hranicu do americkej okupačnej zóny Nemecka.
Akcia Kamene (pohraničné kamene) sa začínala tzv. podstavením tajných spolupracovníkov, či kádrových príslušníkov ŠtB v úlohe prevádzačov cez hranicu záujemcom o odchod z Česko-Slovenska.
Tieto osoby boli dovezené do pohraničia priamo z Prahy vo vozidlách ŠtB alebo boli v oblasti vyzdvihnuté na dohodnutom mieste a dovedené na „štátnu hranicu“, ktorá bola ale len |inscenovaná v bezpečnej vzdialenosti od skutočnej hranice. Pritom ŠtB využívala nočnú tmu a neznalosti terénu prevádzaných osôb.
Na účely akcie Kamene bola využívaná napríklad lokalita v okolí Všerub pri Domažliciach. Tu pri „hranici“ došlo buď k predstieranému dolapeniu skupiny pohraničnou hliadkou, pri ktorom sa podarilo prevádzačom „uniknúť“ do zahraničia, alebo akcia pokračovala zložitým divadlom.
Utečenci „prekročili“ štátnu hranicu, kde boli zastavení údajnou hliadkou nemeckej hraničnej polície a dovedení do falošnej úradovne poľného dôstojníka americkej vojenskej kontrarozviedky.
Tu boli v aranžovanom prostredí údajnej americkej kancelárie podrobení spravodajskému výsluchu, pri ktorom vypovedali o svojej činnosti proti režimu, o spolupracovníkoch pri tejto činnosti žijúcich doteraz v ČSR, niekedy aj napísali pre tieto osoby listy odporúčajúce doručiteľa a odovzdali prípadné zbrane.
Po výsluchu na úradovni utečenci odchádzali do tábora, pritom však „zablúdili“ na územie ČSR, alebo boli na „nemeckom území“ prepadnutí hliadkou Zboru národnej bezpečnosti (ZNB), boli zatknutí a „unesení“ do ČSR.
Potom boli „utečenci“ vyšetrovaní ŠtB s využitím informácií, ktoré o sebe sami dobrovoľne vypovedali na „úradovni“ a odsudzovaní k vysokým trestom väzenia. Informácie získané pri akcii potom ŠtB ďalej využívala proti ľuďom doteraz žijúcim v Česko-Slovensku.
Príslušníci ŠtB aj ich tajní spolupracovníci sa pri akciách Kamene obohacovali okrádaním zatknutých, niekedy na vlastnú päsť organizovali aj súkromné úniky tohto druhu, pričom dochádzalo aj k vraždám utečencov.
Autori akcie Kamene.
Podľa doterajších poznatkov vykonávali akcie Kamene oblastné úrady ŠtB v Karlových Varoch, Plzni a Českých Budějoviciach. V úlohe amerického dôstojníka často vystupoval schopný agent IV. sektora Amon Tomašoff.
Osoba asi najpovolanejšia, preslávený eštébák Miroslav Pich-Tůma, v roku 1956 uviedol, že akciu vymyslel krátko po februári 1948 veliteľ oblastného úradu ŠtB v Plzni JUDr. Josef Stehlík. Počet vykonaných akcií Kamene ide pravdepodobne do desiatok, ale doteraz sa podarilo doložiť a zdokumentovať priebeh len niektorých. Doteraz neboli objavené informácie ŠtB všeobecnejšej povahy ani súhrnné vyhodnotenie.
Na motívy Akcie Kamene vznikol film "Swingtime".
Talamasca

Talamasca (alebo Talamaska) je francúzsky psytrance projekt z Paríža. Je to projekt Cédrica Dassulleho, ktorý je tiež známy ako DJ Lestat. Dassulle hral viac ako 13 rokov na klavír a svoju DJskú kariéru začal v roku 1992. V roku 1996 sa stretol s house producentmi Stevom Elim a Xavierom de Galloyom. Spoločne vytvorili trance projekt Talamasca. Dnes je Talamasca sólovým projektom Dassulleho.
Názov "Talamasca" pochádza z názvu spolku v knihách spisovateľky Anne Riceovej. Takisto aj jeho umelecké meno Lestat je inšpirované jej postavou upíra Lestat de Lioncourt. Dassule počas svojej kariéry spolupracoval s psytrance interpretmi ako Nomad, Oforia, Space Cat a Xerox. Tiež sa podieľal na vytvorení psytrance vydavateľstva 3D Vision Records, spolu s Christofom Drouilletom, DJom Maelom a Javierom Galloyom. V roku 2004 založil svoje vlastné vydavateľstvo s názvom Mind Control Records.
GMS

GMS (tiež známa ako Growling Mad Scientists) je holandská psytrance dvojica, ktorá vznikla v roku 1995 a odvtedy až dodnes si udržuje významnú popularitu. Jej členmi sú Shajahan Matkin (známy ako Riktam) a Joseph Quinteros (známy ako Bansi), ktorí pochádzajú z Amsterdamu. V roku 1999 dvojica založila vydavateľstvo Spun Records.
V roku 2008 dvojica opustila Spun Records aby sa sústredili na svoje vlastné kariéry a v roku 2009 vytvorili vydavateľstvo Starbox Music.
Na svojom konte majú viac ako 350 000 predaných kópií albumov po celom svete. Režisér Tony Scott použil ich skladby vo svojich filmoch "Muž v ohni", "Domino" a "Nezastaviteľný".
Bitka pri Pan čchüan č' čan

Bitka pri Pan čchüan č' čan (čínsky: zjednodušene - 阪泉之戰, tradične - 阪泉之战; pchin-jin: "Ban Quan Zhi Zhan") je prvou písomne zaznamenanou bitkou čínskej histórie. Zmieňuje sa o nej S’-ma Čchien vo svojich "Zápiskoch historika" (, ), napísaných okolo prvého storočia pred Kr. Bojovali v nej legendárny Žltý cisár Chuang Ti a Ohnivý cisár Jen Ti. Bitka pri Pan čchüan č' čan bola vlastne poslednou zo série troch bitiek. Chuang Ti krátko potom bojoval s Čch' Jou v bitke pri Čuo-lu. Obe bitky sa konali pomerne blízko seba a do oboch bol zapojený Žltý cisár. Bitke pri Pan čchüan č' čan je pripisované vytvorenie kmeňa Chua sia, zárodku čínskej civilizácie Chan cu.
O samotnej bitke sa toho veľa nevie, podobne ako iné udalosti tohto obdobia je skutočnosť prekrytá mytológiou. Preto je aj jej historická vernosť sporná. Čínska historiografia ju datuje do obdobia 26. storočia pred Kr.
Kmeň Šen-nung bol pôvodne odnožou nomádov zo západu, ktorí vstúpili na Severočínsku nížinu. O generácie neskôr sa kmeň dostal do konfliktu s ostatnými expandujúcimi skupinami, ako napr. Hmongovia vedení Čch' Jou a kmeň Jou-siung, vedený Žltým cisárom. Keď cisár Jen Ti začal plánovať inváziu na územia okolitých kmeňov, tie sa obrátili na Žltého cisára, ktorý proti nemu postavil svoju armádu.
Armády Jou-siung, pod totemami medveďa (熊), the medveďa hnedého (羆), líšky, tigra (虎) a ďalších; a armády Šen-nungov sa stretli pri Pan čchüan č' čan v prvej rozsiahlej bitke čínskej histórie. Po troch veľkých zrážkach Šen-nungovia bitku prehrali a vytvorili spojenectvo s Žltým cisárom. Tieto dva veľké kmene následne vytvorili kmeň Chua sia, ktorý pohltil i menšie kmene v okolí.
Ďalej sa územne rozširujúci Chua sia čoskoro vzbudili závisť Čch' Jou, ktorý zaútočil na územie Šen-nungov. Chua sia na to reagoval stretom s Čch' Jou v bitke pri Čuo-lu, kde zvíťazil. Kmeň Chua sia sa následne ďalej už bez väčších problémov rozširoval a čoskoro sformoval útvar, dnes známy ako čínska civilizácia Chan cu. Do dnešného dňa sa Číňania označujú ako „potomkovia Jen a Huang“.
Miesto bitky.
Skutočná poloha Pan čchüan č' čan, kde sa táto bitka odohrala, je predmetom sporov. Existujú tri pravdepodobné lokality:
Z nich je najpravdepodobnejšou lokalitou tretia, pretože ostatné dne by vyžadovali, aby obe armádi putovali k miestu stretu na sever, čo by bolo nepraktické. Je však možnoť aj to, že správne sú všetky tri, pretože ako Konfucius, tak aj S’-ma Čchien hovoria o konflikte ako o sérii troch bitiek.
Extraliga hádzanárov 2013/14

Extraliga hádzanárov v sezóne 2013/14 bol 21. ročník extraligy hádzanárov, najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej (SZH). Oproti minulej sezóne sa počet účastníkov zvýšil o dve družstvá. Naopak, družstvo HC winLand Michalovce, ktoré skončilo v minulej sezóne bronzové, sa do tejto sezóny pre ekonomické problémy neprihlásilo. Aktuálny majster Tatran Prešov sa okrem slovenskej súťaže predstavil aj v 3. ročníku nadnárodnej súťažeSEHA lige. Víťazom sa desiatykrát v histórii súťaže stal HT Tatran Prešov, ktorý vyhral všetky zápasy. 
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóny zmenil. Počet družstiev sa navýšil o 2, s tým, že družstvo SR "20" (výber prevažne juniorov Prešova) hralo iba základnú časť a v tabuľke bolo umiestňované vždy pod čiarou. Základná časť pozostávala z 18 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát, čo znamená, že každý tím odohral 20 zápasov. Po základnej časti nasledovala nadstavbová časť s 2 skupinami, ktorá sa hrala rovnako systémom 2-krát každý s každým a v ktorej si družstvá prenášali body, a to aj body s družstvom SR "20". V nadstavbovej skupine A hrali družstvá na 1. až 6. mieste po základnej časti a prví štyria postúpili do play-off. Zápasy play-off sa hrali na 3 vyhrané duely. V nadstavbovej skupine B budú hrali družstvá na 7. až 10. mieste po základnej časti a posledné družstvo z extraligy vypadlo.
Výsledky.
Nadstavbová časť.
Skupina A.
Družstvá na 1. až 6. mieste po základnej časti.
Skupina B.
Družstvá na 7. až 10. mieste po základnej časti.
Vladimír Kukoľ

Vladimír Kukoľ je slovenský futbalista, bývalý hráč klubov MFK Ružomberok, poľských Sandecja Nowy Sącz, Jagiellonia Bialystok, Zawisca Bydgoszcz a slovenského Spartaka Myjava. Na konci roka 2013 odišiel do českého prvoligového klubu Vysočina Jihlava.
I Feel It / Thousand

„I Feel It“ a „Thousand“ sú dve skladby amerického electronica hudobníka Mobyho, ktoré boli vydané ako singel s dvojitou A stranou z jeho albumu "Moby". Boli vydané v anglickom vydaní singlu Next Is the E ako "I Feel It / Thousand".
Skladba „Thousand“ je je zapísaná v Guinessovej knihe rekordov za najrýchlejšie tempo v úderoch za minútu zo všetkých vydaných singlov, hoci niektoré skladby žánru Extratone ju prekonali. Jej tempo je približne 1000 BPM, preto nesie aj názov "Thousand" (tisíc). Singel dosiahol 38. miesto v britskom rebríčku UK Singles Chart.
Čipčie

Čipčie () je vrch v Lúčanskej Malej Fatre. Leží približne južne od Žiliny. Na vrchole je umiestená pamätná kniha výstupov a povestná lavička s výhľadom na hlavný hrebeň.
Poloha.
Nachádza sa v južnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na území okresu Žilina a v katastrálnom území obce Turie. Najbližšími vrcholmi sú južným smerom ležiaci Kozol (), juhovýchodným smerom je sedlom oddelená Ostrá () a Turskou dolinou je oddelená severne ležiaca Mikušová (). Na severozápadnom úpätí sa nachádza obec Turie. 
Opis.
Vrch je súčasťou bočného hrebeňa, ktorý vedie z vrcholu Krížavy () severozápadným smerom cez Skalku (), Kobylie () a Ostrú () na Čipčie. Vďaka polohe na okraji pohoria pôsobí mohutne a zároveň poskytuje zaujímavý výhľad na hlavný hrebeň Lúčanskej Fatry a celú Rajeckú kotlinu. Je ľahko dostupný, hoci značné prevýšenie radí výstup naň medzi stredne náročné. Svahy pokrýva zväčša zmiešaný les, vrcholová časť je z južnej strany bez porastu. Severovýchodné svahy odvodňujú prítoky Turského potoka, južné jeho prítok Polomec. 
Výhľady.
Z vrcholu je vďaka horskej lúke na južnom temene obmedzený, no veľmi pekný výhľad. Obmedzený je výhľad severným smerom na Žilinskú pahorkatinu, zaujímavý je južný smer s hlavným hrebeňom Lúčanskej Fatry a Turskou dolinou. Západný horizont ponúka výhľad na Rajeckú kotlinu, no i Strážovské vrchy.
Turizmus.
Na vrchol sa organizuje každoročne výstup, ktorý organizuje Klub slovenských turistov z Turia. Koná sa vždy prvú januárovú sobotu a v roku 2021 sa uskutočnil už 45. ročník.
Prístup.
Na vrchol vedie modro značená trasa z Turia a najľahší prístup je práve z tejto obce. Druhý chodník obchádza vrchol z opačnej (severnej) strany a pripája sa na modro značený.
Slovenské národné hokejové mužstvo na ZOH 2014

Slovenské národné hokejové mužstvo sa na Zimných olympijských hrách 2014, ktoré sa uskutočnili v Soči, zúčastnilo v nižšie uvedenej zostave a obsadilo 11. miesto.
Sung Nan

Sung Nan (, pchin-jin: Sòng Nán) (* 9. august 1990, Čchi-čchi-cha-er, Čína) je čínsky krasokorčuliar súťažiaci v sólovej mužskej kategórii. Je víťaz krasokorčuliarskej súťaže na Zimnej Univerziáde 2013, strieborný medailista z juniorských majstrovstiev sveta 2010, dvojnásobný medailista zo súťaží série „Grand Prix“ a trojnásobný čínsky národný šampión (2009, 2012, 2013).
Osobný život.
Sung sa narodil v severočínskom meste Čchi-čchi-cha-er. Momentálne žije, študuje a trénuje v Pekingu v komplexe Hlavného športového gymnázia. Sungov starší brat sa v minulosti profesionálne venoval plávaniu.
Kariéra.
Sung začal s krasokorčuľovaním vo veku šesť rokov. Jeho rodičia ho prihlásili na krasokorčuľovanie, aby zlepšili jeho zdravie a kondíciu.
Vo svojej poslednej juniorskej sezóne získal dve medaily na súťažiach juniorskej série Grand Prix (striebro a zlato), čím sa kvalifikoval do Finále Grand Prix juniorov. Vo Finále Grand Prix juniorov, ako aj na Majstrovstvách sveta juniorov 2010 skončil na druhom mieste za Japoncom Juzurom Hanjúom.
Sezóna 2010/2011.
V sezóne 2010/2011 sa Sung prvýkrát zúčastnil medzinárodných súťaží ako senior. Najlepším výsledkom v jeho prvej seniorskej sezóne bola bronzová medaila na Zimných ázijských hrách 2011 vo februári 2011 v kazašskej Astane. V apríli 2011 sa Sung zúčastnil na svojich prvých seniorských majstrovstvách sveta a vo veku 21 rokov obsadil výborné dvadsiate druhé miesto predovšetkým vďaka veľkému kvalitatívnemu pokroku v technických prvkoch, čo bolo pre odbornú verejnosť nečakaným prekvapením.
Sezóna 2011/2012.
V nasledujúcej sezóne Sung pokračoval v kvalitatívnom vzostupe a získal medaily na oboch podujatiach série „Grand Prix“, na ktoré bol nominovaný (bronz na „Cup of China 2011“, striebro na „Trophee Eric Bompard 2011“). Vďaka tomu sa stal pri svojej prvej účasti hneď prvým náhradníkom vo finálovej súťaži série - „Finále Grand Prix 2011“.
Sezóna 2012/2013.
Začiatkom novembra 2012 na Čínskom pohári („Cup of China 2012“) bol Sung nútený odstúpiť zo súťaže, pretože pri rozkorčuľovaní pred voľnými jazdami sa zrazil s Američanom Adamom Ripponom a utrpel otras mozgu. Sung bol na jednu noc hospitalizovaný na pozorovanie a bol mu odporučený dvojtýždňový odpočinok. Napriek tomu sa Sung rozhodol zúčastniť sa na druhom podujatí série „Grand Prix“ - na súťaži „Trophee Eric Bompard 2012“ a skončil na piatom mieste. Následne v decembri 2012 vyhral zlatú medailu na Majstrovstvách Číny. Sezónu ukončil na majstrovstvách sveta, kde obsadil 15. miesto.
Sezóna 2013/2014.
V decembri 2013 vyhral Sung zlatú medailu na Zimnej Univerziáde v talianskom meste Trentino.
Mestské časti Žiliny

Žilina sa delí na 20 mestských častí. Najstaršie sú Staré Mesto a Závodie, naopak najmladšia mestská časť je Hájik.
Černá hora (Šumava)

Černá hora () () je vrch v pohorí Šumava v Česku. 
Nachádza sa asi 1 km od hranice s Nemeckom, na rozhraní Juhočeského
a Plzenského kraja, ako aj okresov Prachatice a Klatovy. Vrcholom Černej hory vedie rozvodie Čierneho a Severného mora a na severných svahoch pramení Teplá Vltava.
Adulár

Adulár je lesklý minerál zo skupiny živcov, odroda K-živca - ortoklasu.
Názov zaviedol v roku 1780 Ermenegildo Pini podľa lokality z alpského pohoria Adulagebirge (súčasť Gotthardského masívu) vo Švajčiarsku.
Kryštalizuje v triklinickej sústave tvare pseudo-rombických štvorbokých stĺpcov. Kryštály sú belavé až priehľadné. Zo štruktúrneho hľadiska predstavuje nízkoteplotnú varietu ortoklasu, ktorá je tiež blízka čiastočne neusporiadanému mikroklínu.
Lokality.
Na Slovensku.
Vyskytuje sa i na Slovensku, napr. v oblasti Banskej Štiavnice a Kremnice. Spolu so záhnedou sa vyskytuje aj v obl. Klenovca - Železnej brány, sklovité až biele kryštály do 1,5 cm, miestami s povlakom chloritu.
Bavlník

Bavlník (lat. Gossypium) je rod rastlín z čeľade slezovité. Rastliny pochádzajú z tropických a subtropických oblastí Indického polostrova, Východnej Ázie a Severnej Ameriky. Predstavuje dôležitú technickú plodinu. Jej semená obrastajúce vláknami sa používajú na výrobu bavlny, semienka sa môžu používať na výrobu oleja..
Je krovitého alebo bylinného vzrastu. Kvety sú žlté, červené alebo biele. Po ich odkvitnutí vzniká tobolkovitý plod veľký asi ako slepačie vajce. Po dozretí puká a uvoľňuje sa z neho pružná guľa vláken so semienkami.
Ad usum Delphini

Ad usum Delphini alebo in usum Delphini bolo označenie špeciálnych vydaní klasických autorov pre účely vzdelávania mladého následníka trónu, predovšetkým za vlády Ľudovíta XIV. Boli z nich odstránené „nevhodné pasáže“.
&lt;br&gt;Dnes niekedy používané ako označenie diel, z ktorých bolo, obvykle z mravných dôvodov, niečo vynechané.
Ad valorem

Ad valorem môže byť:
Advance

Advance môže byť:
Roseanne (seriál)

Roseanne je americký komediálny seriál, ktorý vysielala od októbra 1988 do mája 1997 americká televízna stanice ABC v hlavnej úlohe s Roseanne Barrovou. Seriál sa točil okolo fiktívnej rodiny Connerovcov, ktorá sa snaží vyžiť s omedzeným príjmom. V Amerike sa stal veľmi úspešným. Nakrútených bolo 9 sérií.
Roseanne je ženou v domácnosti. Čo pre ňu znamená nielen starať sa o dom, v ktorom bývajú, ale najmä o jeho obyvateľov. A to v prípade troch detí, manžela a iných príbuzných nie je vôbec jednoduché.
Zayn Malik

Zain Javadd Malik (* 12. január 1993, Bradford, Spojené kráľovstvo), známy tiež ako Zayn, je anglický spevák a skladateľ. V roku 2010 sa zúčastnil konkurzu britskej hudobnej súťaže "The X Factor." Po tom, čo ho vylúčili ako sólového umelca, bol spolu so štyrmi ďalšími súťažiacimi opäť zaradený do súťaže a vznikla chlapčenská skupina One Direction. Malik opustil skupinu v marci 2015 a následne podpísal zmluvu so spoločnosťou RCA Records.
Ako sólový umelec si našiel cestu k alternatívnemu R&amp;B a vydal štúdiový album "Mind of Mine" (2016) spolu so singlom „Pillowtalk“. Stal sa prvým britským umelcom, ktorý debutoval na prvej priečke v Spojenom kráľovstve aj USA so svojím prvým singlom aj prvým albumom. Neskôr vydal singel „I Don't Wanna Live Forever“ s Taylor Swift a „Dusk Till Dawn“ featuring Sia, ktoré sa stali hitmi. V decembri 2018 vydal svoj druhý štúdiový album s názvom "Icarus Falls".
Malik je držiteľ viacerých ocenení vrátane American Music Award, Billboard Music Award a MTV Video Music Award.
Životopis.
Matka Tricia je írsko-anglického a otec Yaser britsko-pakistanského pôvodu. Má dve mladšie sestry menom Waliyhia a Safaa a jednu staršiu menom Doniya. Je moslimského vierovyznania. Navštevoval Lower Fields Primary School. Kvôli svojmu pôvodu mal v prvých dvoch stredných školách problémy, preto nakoniec študoval na Tong High School. Vynikal predovšetkým na hodinách angličtiny. Jeho schopnosť čítať ďaleko presahovala normu. „Keď som mal osem, čítal som zhruba ako osemnásťročný čitateľ.“
Jeho koníčkom je kreslenie, ktorému sa venuje od piatich – šiestich rokov. Kreslil komiksy, najskôr Caspera a neskôr Power Rangers, v súčasnosti sa venuje aj grafiti. V auguste 2013 sa zasnúbil s Perrie Edwards, členkou dievčenskej skupiny Little Mix, ktorá v roku 2011 vyhrala britský X Factor. V roku 2015, krátko po Zaynovom odchode z One Direction sa dvojica rozišla. Od roku 2015 je vo vzťahu s modelkou Gigi Hadid. Ich spoločné dieťa, dievča, sa narodilo v septembri 2020.
X FACTOR.
Do X Factoru sa chcel prihlásiť už v rokoch 2008 a 2009, no nenašiel odvahu. Nakoniec sa mu to podarilo až v roku 2010. Hlavným dôvodom bolo získanie skúseností. Na konkurze sa rozhodol zaspievať pieseň od Maria – „Let Me Love You“, s ktorou postúpil ďalej. V nasledujúcom kole – Bootcamp – ako sólový spevák neuspel, no stal sa súčasťou novo vytvorenej chlapčenskej skupiny One Direction. 21.11.2011 vydala skupina svoj prvý album s názvom "Up All Night".
One Direction.
Skupinu dali dohromady Nicole Scherzinger, Simon Cowell a Louis Walsh v súťaži X-FACTOR. Spolu so Zaynom Malikom boli členmi skupiny Harry Styles, Liam Payne, Niall Horan a Louis Tomlinson. V roku 2011 vydala skupina svoj prvý album s názvom "Up All Night". Nasledovali albumy "Take Me Home "v roku 2012", Midnight memories "v roku 2013 a album s názvom" Four "v roku 2014".
25. marca 2015 vydal Zayn Malik stanovisko v ktorom oznámil, že sa rozhodol opustiť skupinu. Ako dôvod uviedol to že chce žiť život normálneho človeka bez pozornosti médií a fanúšikov. Skupina teda ďalej pokračovala v 4-člennom zložení. V auguste 2015 sa skupina už úplne rozpadla.
Nakladatelství Triton

Nakladatelství TRITON je české nakladateľstvo, ktoré vzniklo v roku 1991. Najskôr sa orientovalo na odbornú lekársku literatúru, neskôr však svoj obzor rozšírilo na množstvo rôznych literárnych žánrov.
Daskylos (syn Tantala)

Daskylos ("Daskylos") je v gréckej mytológii syn lýdskeho kráľa Tantala.
Daskylos bol vládca Mariandynie v Bithýnii. So svojou manželkou Anthemoisiou mali synov, Lyka, Priola a Otrea Keď hrdina Hérakles odišiel do krajiny Amazoniek, aby odkiaľ priniesol pás ich kráľovnej Hippolity, navštívil cestou aj ich syna Lyka, vládcu Mýsie. Hérakla potom sprevádzal ich syn Priolas. Ako poďakovanie za pomoc im Hérakles neskôr pomohol podmaniť si okolité národy.
Heinrich Neumann

Heinrich Neumann (šľachtický predikát „z Lipian“; * 10. jún 1873, Lipany, Uhorsko - † 6. november 1939, New York, USA) bol židovský lekár (otorinolaryngológ), šľachtic, rodák zo Slovenska (Uhorska) z mesta Lipany.
Život.
Heinrich Neumann študoval na univerzite vo Viedni, skončil s doktorátom v roku 1898. Už ako študent sa zaujímal o normálnu a patologickú anatómiu ucha.
V roku 1900 nastúpil na univerzitnú ušnú kliniku. V roku 1911 sa stal titulárnym profesorom otológie. Od roku 1910 pôsobil ako ušný chirurg na "Spital der Kaufmannschaft" a od roku 1912 bol osobným lekárom cisára Františka Jozefa I. Bol dokonca kontaktovaný nacistickými lekármi ohľadne problému s hrtanom, ktorým trpel Adolf Hitler, ale odmietol ho ošetriť. Za to bol uvrhnutý do väznenia. Za jeho slobodu sa údajne prihovoril aj anglický kráľ Juraj VI. a Neumanna z väzenia prepustili.
"„Hovorí sa, že doktor odmietol vyšetriť Hitlera údajne so slovami, že by sa mal dať vyšetriť zverolekárovi.“ Bol známy tým, že neliečil len boháčov a prominentov.
Práca.
Neumann bol predovšetkým uznávaný za prácu na bezbolestných operáciach bez anestetík pri komplikovaných infekciách stredného ucha a liečbe otosklerózy. Neumann vymyslel novú techniku pre otvorenie labyrintu ucha, ktorá sa neskôr stala bežnou a je pomenovaná po ňom ako Neumannova metóda.
Doktorovi Neumannovi pri príležitosti 140. výročia jeho narodenia v Lipanoch slávnostne odhalili bustu.
Česko-slovenská hokejová liga 1992/1993

Česko-slovenská hokejová liga 1992/1993 bola 50. a zároveň posledným ročníkom česko-slovenskej hokejovej ligy, ktorá sa v tom čase hrala pod názvom "federálna hokejová liga". 
Titul získalo družstvo HC Sparta Praha, keď vo finále porazilo HC Vítkovice 3:1 na zápasy v sérii hranej na 3. víťazné zápasy. Nevypadol nikto. Súťaž sa dohrávala po zániku Česko-Slovenska. 10 českých tímov postúpilo do novovzniknutej Českej hokejovej extraligy. K nim pribudli postupujúci HC Stadion Hradec Králové a KLH Vajgar Jindřichův Hradec. Do novovzniknutej Slovenskej hokejovej extraligy postúpili 4 družstvá z federálnej ligy. K nim pribudlo 6 postupujúcich z 1. slovenskej národnej hokejovej ligy a to HC Nitra, HK Spišská Nová Ves, Hutník ZŤS Martin, ZPA Prešov, Hk 32 Liptovský Mikuláš a ZTK Zvolen.
Hrací plán.
V súťaži štartovalo 14 účastníkov. Najprv sa stretli všetky družstvá dvojkolovo každý s každým, čiže 26 zápasov. Po tejto prvej časti nasledovala druhá, kde sa párne družstvá stretli dvojkolovo s nepárnymi po úvodnej časti. Výsledky prvých 26. kôl sa započítavali. Po základnej časti nasledovalo play-off. Družstvá na prvých štyroch miestach postúpili priamo do štvrťfinále. Družstvá na 5. - 12. mieste hrali osemfinále. Pre družstvá na 13. a 14. mieste sa súťaž skončila po základnej časti. 
Káder majstraSparta Praha.
"Brankári:" Ivo Čapek, Radek Tóth
"Obrancovia:" Jan Boháček, Robert Kostka, Jiří Kročák, Pavel Táborský, Jiří Vykoukal, Václav Burda, Pavel Šrek, Leo Gudas, Zdeněk Toužimský
"Útočníci:" Pavel Geffert, Milan Kastner, David Výborný, Jiří Zelenka, Petr Hrbek, Michal Sup, Vladimír Petrovka, Martin Rousek, Ladislav Svoboda, Luboš Pázler, Jaromír Kverka, Zbyněk Kukačka, Jiří Hlinka, Tomáš Kotrba, Petr Podhorocký, Jan Pína
"Tréneri:" Pavel Wohl, Josef Horešovský
Okrajové more

Okrajové more je more, ktoré je od oceánu oddelené ostrovmi, polostrovmi a podmorskými prahmi.
Benedikt Rejt

Benedikt Rejt z Pístova, niekedy tiež "z Piestingu" (* 1450/1454 – † 1531/1536, Louny), známy tiež ako "Benedikt Rieth", "Ried", "Reyda", "Rotta", "Reta", "Benedict Reijt", ale tiež "Beneš z Loun", alebo "Beneš Lounský", bol český fortifikačný staviteľ a architekt, projektant nemeckého pôvodu.
Život.
Bol činný prevažne v Čechách. Prvá zmienka o ňom pochádza z roku 1489. Preslávil sa už pred príchodom do Čiech ako znalec techniky budovania pevností. Kráľ Vladislav II. ho pozval zo susedného Saska. S Rejtovým menom sa spája veľkorysá prestavba Pražského hradu, ktorá začala v roku 1485 fortifikáciou (veža Daliborka a hradby so streleckou ochodzou lemujúcou Zlatú uličku). Pokračovala dostavbou Starého kráľovského paláca o jedinečný priestor Vladislavskej sály. Priestor, ktorý svojimi rozmermi (62 × 16 × 13 m) nemal obdobu a kde sa mohlo 100 ľudí prechádzať na koňoch, preslávil hlavne svojou neobvykle zložitou, prevýšenou klenbou s krúženými rebrami. Išlo tak o najväčšiu klenutú sálu bez použitia stredných opôr v Európe.
Ďalej Rejt navrhol a realizoval modernizáciu opevnenia niektorých šľachtických sídiel, predovšetkým hradov Švihov a Blatná. Za svoje dielo ho povýšili do šľachtického stavu (od roku 1502 bol uvádzaný ako "nobilis Benedictus, lapicida domini regis"). V jeho dielach sa kombinujú princípy gotického dekorativizmu a renesančnej konštrukcie v duchu Albertiho.
Vladislavská sála

Vladislavská sála je názov neskorogotickej siene, jednej z najvýznamnejších architektonických pamiatok stredovekej časti Pražského hradu, súčasť Starého kráľovského paláca. Bola postavená za panovania Vladislava Jagelovského, po ktorom je pomenovaná, architektom Benediktom Rejtom. Predstavuje jednu z popredných ukážok českej neskorej, tzv. vladislavskej gotiky. V minulosti slúžila ako miesto korunovačných hostín českých panovníkov a dokonca sa tu konali jazdecké rytierske turnaje na koňoch. Dnes je sála využívaná pre reprezentačné zhromaždenia pri štátnych sviatkoch, slávnostné zasadnutia parlamentu a podobne. 
Svojimi rozmermi, dĺžkou šesťdesiatdva, šírkou šestnásť a výškou trinásť metrov, predstavuje sála najväčší uzavretý priestor v celom Česku.
Popis a dejiny.
Obdĺžniková sála s bohatou krúženou klenbou v piatich poliach a renesančnými pravouhlými oknami vznikla spojením niekoľkých starších priestorov na mieste, kde bývali snemovné sály zrejme už za panovania přemyslovského kniežaťa a prvého českého kráľa Vratislava II. (sčasti sú zachované v podzemí). Vo svojej dobe bola najväčšou svetskou klenutou sálou na svete.
Na južnej strane je sála lemovaná kamenným balkónom s krásnou vyhliadkou na mesto, z juhozápadného rohu sály je prístup do Českej kancelárie (tzv. Ludvíkovo krídlo, vyčnievajúce z južného priečelia Hradu). Na severnej strane je menšia sála Starej snemovne a Jazdecké schodisko, priamy vstup do sály z priestranstva pred Kostolom sv. Jiří. Na východnej strane k sále prilieha Kostol Všetkých svätých, na ktorého kruchtu je zo sály priamy vstup. Do sály sa dnes vstupuje pod balkónom na východnej strane III. nádvoria, historický vstup bol Jazdeckým schodiskom.
Vladislavská sála vznikla v rokoch 1490 až 1502 pod vedením architekta Benedikta Rejta a stavebne sa zachovala v pôvodnej podobe. Napriek rozšírenému názoru neslúžila ako snemovná sála (snemy sa konali v priľahlej Starej snemovni), ale skôr ako komunikačný priestor. Bola však využívaná aj pre organizovanie šľachtických zábav (turnaje, tanec, divadelné predstavenia) a od korunovácie Karola VI. v roku 1723 sa tu organizovali korunovačné hostiny (predtým tiež konané v Starej snemovni). Vo Vladislavskej sále sa v roku 1791 konala priemyselná výstava a od roku 1918 slúži pre najvýznamnejšie štátne slávnosti, voľbu prezidenta republiky a pod.
Archeológia.
Vladislavská sála je tiež mimoriadne cenným archeologickým priestorom. V rokoch 2008 - 2009 tu vykonal Archeologický ústav AV ČR Praha pri rekonštrukciách podláh odkryty, ktoré odhalili množstvo archeologických nálezov. Medzi obzvlášť cenné patria doklady vysušených exotických rastlín z prelomu 16. a 17. storočia. U niektorých ide o prvý výskyt v Európe v postkolumbovskej dobe (podzemnica olejná), alebo v strednej Európe (kávovník). Nálezy pochádzajú z klenbových zásypov, ktoré slúžili v renesancii ako odľahčovací a izolačný materiál (Beneš et al. 2012).
Lorenzo Ghiberti

Lorenzo Ghiberti (* 1378, Florencia, Taliansko – † 1. december 1455, Florencia) bol taliansky renesančný sochár.
Dielo.
Ghiberti priviedol lineárne gotické vzory umenia Florencie do nového rozmeru renesancie. Vo svojich reliéfoch a sochách sa inšpiroval umením antiky, ktorú dokázal napodobniť s technickú zručnosťou. Vo svojich reliéfoch dosiahol hĺbky využitím formálnych princípov perspektívy.
Florentská raná renesancia začala sochárskou súťažou na "severné bronzové dvere" baptistéria v roku 1401, v ktorej zvíťazil Lorenzo Ghiberti (spolu s Filippom Brunelleschim), ktorý reliéfy s námetmi zo Starého zákona (obetovanie Izáka) dokončil v roku 1424. V kompozícii aj v plastickom poňatí nadviazal na prvé bronzové dvere Andrea Pisana, ale ich gotický štýl premenil v renesančný realizmus usilujúci o plný objem a o výraz životnej energie. Zdôraznil pritom krásu pohybu, ktorá vyvoláva v ľuďoch nové city a dáva im dôstojnosť i pôvab.
V rokoch 1425 – 1452 vytvoril "východné dvere" baptistéria naproti dómu, ktoré sa stali pýchou mesta a ktoré Michelangelo Buonarroti nazval "Rajskou bránou" (v 19. storočí Rodina inšpirovali k Bráne pekiel). Ich program navrhol humanista Leonardo Bruni, ktorý výjavy zo Starého zákona zoradil z hľadiska ľudského pokroku. Ghiberti zredukoval reliéfy na desať a scény pojal ako perspektívne konštruované plastické obrazy, využil hry svetla a tieňa. Reliéf akoby prekročil hranicu sochárskeho umenia a usiloval o maliarske efekty. V živých scénach s početným komparzom sa Ghibertimu podarilo vyjadriť taliansky zmysel pre graciózny pohyb a slávnosť chvíle. V niektorých reliéfoch zhustil dej do niekoľkých epizód, v poslednom, "Šalamúnovom stretnutí s kráľovnou zo Sáby" vytvoril priestorovo aj časovo jednotnú scénu. Rám dverí ozdobil postavičkami v drobných nikách a bustami v medailónoch (v jednom umiestnil autoportrét so signatúrou), vonkajšie kamenné orámovanie motívmi toskánskej flóry a fauny. Monumentálnymi bronzovými sochami svätcov vyplnil Ghiberti výklenky florentského oratória Orsanmichele. Postavou sv. Matúša (1419 – 1422), inšpirovanou antickou sochouSofokla, predpovedal dramatickosťou Donatella a Michelangela, v mäkkom zriasení vlnenej látky sv. Štefana (1426), patróna najbohatšieho florentského cechu "arte di lana" (súkenníci), dosiahol majstrovskej dokonalosti.
V posledných rokoch svojho života Ghiberti napísal svoj životopis, ktorý je najstarším zachovaným životopisom umelca vôbec.
Agénor (syn Aigypta)

Agénor alebo Agénór alebo Agenor () je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho arabskej manželky.
Agénor bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Agénorovi potom za manželku vybrali Kleopatru, dcéru Danaa a jednej z jeho manželiek Hamadryád a konala sa svadba. Antický autor Apollodoros z Atén uvádza, že Danaos mal dve dcéry, ktoré sa volali Kleopatry. Manželka Agénora bola podľa neho dcérou Hamadryády Foiby, alebo Atlanteie. 
Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Kleopatra (manželka Agénora)

Kleopatra ("Kleopatra") je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a a jednej z jeho manželiek Hamadryád.
Kleopatra bola jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa. Antický autor Apollodoros z Atén uvádza, že Danaos mal dve dcéry, ktoré sa volali Kleopatry. Jej sestra Kleopatra bola dcérou Danaovej manželky Polyxo a ona bola podľa Apollodora dcérou Hamadryády Foiby, alebo Atlanteie. 
O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Kleopatre za manžela vybrali Agénora, syna Aigypta a jeho arabskej manželky. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého džbána vodu.
Herman Pieter de Boer

Herman Pieter de Boer (* 9. február 1928, Rotterdam – † 1. január 2014, Eindhoven) bol holandský spisovateľ, textár a novinár. Veľké množstvo jeho kníh malo mystický a erotický podtón. Medzi jeho najznámejšie knihy patria "De vrouw in het maanlicht" (1973) alebo "Het herenhotel" (1979). Ako textár spolupracoval napríklad so spevákom Ramsesom Shaffym. Zomrel v roku 2014 po dlhej chorobe vo veku 85 rokov.
Diablov advokát

Diablov advokát môže byť:
Promotor fidei

Promotor fidei (doslova "podporovateľ viery"), ľudovo advocatus diaboli (doslova "diablov advokát"), bola osoba, ktorá počas kanonizačného procesu rímskokatolíckej cirkvi predkladala argumenty, ktoré svedčia proti svätosti príslušného kandidáta. Advokát, ktorý „háji záujmy diabla“. Táto funkcia existovala takmer 4. storočia a zrušil ju až pápež Ján Pavol II. v roku 1979 v rámci revízie kanonizačného procesu.
Slovensko-česká interliga hádzanárok 2013/14

Slovensko-česká interliga hádzanárok alebo WHIL v sezóne 2013/14 bol 12. ročník spoločnej slovensko-českej hádzanárskej súťaže žien, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej a Českým zväzom hádzanej. Súťaže sa zúčastnilo 12 družstiev, teda o 1 menej ako v minulej sezóne, pretože klub UDHK ŠG Nitra-Sereď sa do tejto sezóny kvôli finančným problémom neprihlásil. Rovnako záujem neprejavil ani víťaz či iné družstvo z 1. ligy. Majstrom WHIL sa piatykrát stala IUVENTA Michalovce, ktorá aj v zvíťazila aj národných majstrovstvách a získala tak siedmykrát titul majstra Slovenska. 
Záujem účinkovať vo WHIL prejavil ukrajinský majster HC Karpaty Užhorod. WHIL však zaujala kvôli zvýšeným nákladom a neistotou pri prechode ukrajinských hraníc negatívne stanovisko. 
Systém súťaže.
Systém súťaže bol rovnaký ako po minulé roky. Hrala sa iba základná časť, ktorá pozostávala z 22 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát, čo znamená, že každý tím odohral 22 zápasov. Po základnej časti nasledovalo národné play-off. Do slovenského postúpili všetky 4 tímy, v českej nasledovalo okrem play-off najlepších 4 tímov aj nadstavbová časť v skupine o 5.8. miesto, z ktorej vzišiel účastník baráže. Zo slovenskej strany nezostúpil nikto. Slovenské play-off sa odohralo na 3 víťazné zápasy.
Face to the Sky

„Face to the Sky“ je pieseň waleského hudobníka a hudobného skladateľa Johna Calea. Prvýkrát vyšla v auguste 2012 ako druhý singel (prvý, ktorý vyšiel aj vo fyzickej podobe, nielen elektronicky ako predchádzajúce „I Wanna Talk 2 U“) z albumu "Shifty Adventures in Nookie Wood", ktorý následne vyšiel v októbri toho istého roku. Singel najprv vyšiel iba v digitálnej forme 29. augusta 2012, na 7" vinylovej platni vyšiel až 25. septembra toho roku. Na strane B bol iný mix (nazvaný Organic Mix) piesne „Living with You“. Tá vo februári 2013 vyšla na singli, kde vedľa nej je ešte jej štandardná verzia (vydaná na albume "Shifty Adventures in Nookie Wood") a jej remix od Laurel Halo.
V pôvodnej verzii piesne „Face to the Sky“ vydanej na albume "Shifty Adventures in Nookie Wood" hrajú vedľa Calea (spev, klavír, perkusie) ešte Dustin Boyer (elektrická gitara), Michael Jerome Moore (cajón) a Joey Maramba (basgitara). Bol k nej natočený aj videoklip režírovaný Tomom Scholefieldom. Vo videoklipe zdanlivo zmätený Cale chodí po šachovnici a okolo neho tancuje Freya Jeffs.
„Face to the Sky“ je jednou z piesni na albume, kde je Caleov hlas skreslený vokodérom.
Bob Neuwirth

Bob Neuwirth (* 20. jún 1939, Akron, Ohio† 18. máj 2022, Santa Monica, Kalifornia) bol americký spevák, producent, skladateľ a výtvarník. Bol priateľom Boba Dylana, hral aj v dokumentárnom filme "Dont Look Back". Je spoluautorom piesne „Mercedes Benz“, ktorú preslávila Janis Joplinová. V roku 1994 spolupracoval s Johnom Caleom zo skupiny The Velvet Underground a vydali spolu album "Last Day on Earth".
Super Furry Animals

Super Furry Animals je waleská alternatívna rocková skupina. Vznikla v roku 1993 v Cardiffe a existuje dodnes. Skupina sa skladá z členov: Gruff Rhys (spev, gitara), Huw Bunford (gitara, spev), Guto Pryce (basgitara), Cian Ciaran (klávesy, syntetizátory , gitara, spev) a Dafydd Ieuan (bicie, spev). Skôr v skupine hral aj herec Rhys Ifans.
Diaľnica D48 (Česko)

Diaľnica D48 () (do 31. decembra 2015 Rýchlostná cesta R48 ()) je diaľnica v Česku, ktorá spája diaľnicu D1 pri Bělotíne a Český Těšín cez Nový Jičín a Frýdek-Místek.
Na konci roka 2020 boli v prevádzke úseky:
Česko-slovenská hokejová liga 1959/1960

Sezóna 1959/1960 bola 17. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy. Hrala sa pod názvom I. liga. Súťaž mala 12 účastníkov. Majstrom sa stalo družstvo Rudá hvězda Brno. Vypadli družstvá TJ VŽKG Ostrava a TJ Slezan Opava. Postúpili družstvá TJ Slavoj České Budějovice a TJ Gottwaldov.
Ugandský šiling

Ugandský šiling je mena, ktorou sa platí v štáte Uganda. 
V januári 2014 bol kurz za 1 euro = cca 3 500 Ugandských šilingov.