Ústav marxizmu-leninizmu Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska

Ústav marxizmu-leninizmu Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska (skratka ÚML ÚV KSS) bolo hlavné teoretické, ideologické a historiografické pracovisko ÚV KSS v období tzv. normalizácie na Slovensku. 
Vznik a zánik.
Viliam Plevza, ktorý sa zaoberal dejinami tzv. revolučného robotníckeho hnutia, komunistickej strany a novšími politickými dejinami Česko-Slovenska, bol od roku 1969 riaditeľom Ústavu dejín KSS. Tento ústav bol v roku 1971 premenovaný na Ústav marxizmu-leninizmu ÚV KSS (ÚML ÚV KSS). Vtedajším žargónom ústav:„vznikol na základe uznesenia Predsedníctva ÚV KSS z 1. júna 1971 na báze bývalého Ústavu dejín KSS, ktorý sa počas svojej takmer osemnásťročnej existencie orientoval prevažne na výskum komunistického a robotníckeho hnutia na Slovensku. S týmto svojím profilom ústav po prekonaní krízy v stra­ne a spoločnosti zohral významnú úlohu v presadzovaní základných hodnôt marxisticko-leninskej historiografie, ktoré sa dosiahli vo výskume dejín strany na Slovensku a v mnohých smeroch aj v celoštátnom meradle.“Ústav zanikol v dôsledku zmeny mocenských pomerov po Novembri 1989. ÚML ÚV KSS sa potom transformoval na Ústav sociálnych a politických teórií.
Popis činnosti pracoviska.
Ústav predstieral formu a činnosť vedeckého pracoviska a jeho hlavnými úlohami bolo najmä vypracúvať, precizovať a zdôvodňovať ideologické tézy o historickej nevyhnutnosti rastu tzv. vedúcej úlohy komunistickej strany v spoločnosti v procese tzv. výstavby rozvinutej socialistickej spoločnosti a s tým spojené politické, sociálne, hospodárske, kultúrne a i. témy. Ústav mal za úlohu spracúvať dejiny KSČ a v súvislosti s tým upravovať (i falšovať) najmä politické a hospodárske dejiny štátu, študovať problematiku medzinárodných vzťahov. 
Ústav archivoval dokumenty ÚV KSS. Tieto sa v zmysle ustanovenia § 3 ods. 3 písm. b) ústavného zákona č. 460/1990 Zb. o majetku KSČ dostali do Slovenského národného archívu v priebehu rokov 1990 až 1993.
Ústav školil ašpirantov / doktorandov z oblasti marxistickej filozofie a dejín medzinárodného robotníckeho hnutia pre potreby komunistického straníckeho aparátu. Od roku 1973 mal oprávnenie udeľovať vedecké hodnosti a vychovávať nových vedeckých pracovníkov, tak ako normálne vedecké inštitúcie.
Vydával jednorazové i periodické publikácie z vlastnej produkcie i spisy popredných komunistických funkcionárov (najmä G. Husáka).
V roku 1985 ústav hodnotil 15 rokov od svojho vzniku napríklad vyzdvihovaním práce V. Plevzu (šéf) a A. Gabaľa (autor) "Zápas o budúcnosť" (1986). Výhru v zápase o budúcnosť staval na predchádzajúcich úspechoch: „V rokoch 1976 – 1980 pripravil ústav 11 publikácií a viacero zborníkov štúdií z oblasti výskumu niektorých problémov budovania rozvinu­tej socialistickej spoločnosti, najmä politického systé­mu, národnostných vzťahov, vedúcej úlohy KSČ, vedecko-technickej revolúcie, kultúry, výchovy osobnosti. V tom­to období vyšli také publikácie ako "Dejinné poučenie o trvalej platnosti Poučenia z krízového vývoja v strane a spoločnosti po XIII. zjazde KSČ."“
Zamestnanci.
Medzi vedeckých pracovníkov ústavu patril napr. politici P. Kanis, P. Weiss (vedecký tajomník ÚML ÚV KSS), politológovia J. Kiss, D. Malová, publicisti D. Gabaľ, J. Čierny a ďalší.