Kenšin Uesugi

Kenšin Uesugi (, * 18. február 1530 - † 19. apríl 1578) bol daimjó, ktorý vládol v japonskej provincii Ečigo v období Sengoku.
Bol jedným z mnohých mocných pánov obdobia Sengoku. Je preslávený pre svoju obratnosť na bojisku, legendárnu rivalitu so Šingenom Takedom, jeho vojenské skúsenosti, stratégiu a jeho vieru v boha vojny Bišamontena. V skutočnosti, veľa z jeho nasledovníkov (ale aj iných) verilo, že je avatára (prevtelenie) Bišamontena a volali ho „boh vojny“.
Meno.
Jeho pôvodné meno bolo Kagetora Nagao (). Zmenil si ho na Masatora Uesugi (), keď zdedil rodinné meno, aby prijal oficiálny titul Kantó Kanrei (関東管領). Neskoršie si opäť zmenil meno na Terutora Uesugi () na počesť šóguna Jošiterua Ašikagu a nakoniec si zmenil meno na Kenšin (上杉謙信), keď sa stal budhistickým mníchom; najmä aby sa stal preslávený ako vyznávač Bishamontena. 
Kenšin sa niekedy označuje ako "Drak z Ečigo" pre jeho obávané zručnosti v bojových umeniach, ktoré ukázal na bojovom poli. Jeho súper Šingen Takeda bol nazývaný "Tiger z Kai". V niektorých verziách čínskej mytológie (Šingen a Kenšin mali vždy záujem o čínsku kultúru, hlavne o diela Sun Cu), Drak a Tiger boli vždy nezmieriteľní súperi, ktorí sa snažili poraziť jeden druhého, ale ani jeden z nich nebol schopný získať prevahu. 
Život.
Narodil sa ako štvrtý syn známeho bojovníka Tamekage Nagao (長尾為景) a Kenšinove detstvo predstavuje jedinečný príbeh. Jeho otec získal slávu ako bojovník cez svoje víťazstvá nad Sadanorim Uesugim a Funajošim Uesugim. Hoci v neskorších rokov Tamekage získal prevahu oproti jeho susedným Ikkó-ikki z Hokuriku, no ako sa politická moc v regióne začala posúvať v prospech Ikkó (prevažne v dôsledku náhleho vzostupu Hongandži), situácia v Ečigo sa rýchlo zhoršovala. Vyvrcholenie prišlo v roku 1536, keď otec Kenšina zobralo vojsko a vyrazil na západ s neistým cieľom. Po jeho príchode ku Sendanno v Eččú boli jeho sily náhle napadnuté Kazujorim Enamim a výsledkom bitky bolo, že bol zabitý aj Tamekage a jeho armáda sa dala na útek.
Dopad na Ečigo bol okamžitý. Harukage Nagao, najstarší Tamekageho syn, sa ihneď snažil získať kontrolu nad Nagaom, a dokázať svoj nárok na moc, čo vyústilo smrťou jedného z jeho bratov, Kagejasua. Kagetora (Kenšin) bol z konfliktu vynechaný a bol umiestnený do kláštora Rizen, kde strávil svoj život medzi 7 až 14 rokom a venoval sa štúdiu.
Žiadosť o moc.
Vo veku 14 rokov bol Kenšin zrazu oslovený Sadamicuom Usamim a radom ďalších známych svojho zosnulého otca. Naliehali na mladého Nagaovho syna, aby prišiel so Ečigo a bojoval s jeho starším bratom o moc. Zdá sa, že Harukage nebol najefektívnejší a inšpirujúci vodca a jeho neschopnosť riadiť silné "kokudžin" rodiny, vyústila do situácie, ktorá hrozila, že provincia bude rozdrobená na kusy.
Ako rozpráva príbeh, Kenšin sa najprv zdráhal vyraziť proti svojmu vlastnému bratovi, ale bol nakoniec bol presvedčený, že je to nutné na prežitie Ečigo. V sérií stretnutí ktoré viedol sám a Sadamicu Usami, sa Kenšinovi podarilo v roku 1547 prevziať z rúk Harukagea kontrolu na klanom. Ďalší osud Harukagea je nejasný, niektoré zdroje tvrdia, že mu bolo dovolené žiť, iné že bol nútený spáchať samovraždu.
Začiatok vlády.
Hoci jeho vedenie klanu Nagao bolo teraz nepopierateľné, veľká časť Ečigo bola stále nezávislá od vlády mladého pána. Kenšin začal okamžite upevňovať svoju moc v regióne, ale toto úsilie bolo stále ešte iba v počiatočných fázach, keď sa objavili oveľa naliehavejšie starosti. Nagatoki Ogasawara a Jošikijo Murakami, dvaja páni z provincie Šinano, sa objavili pred Kešinom a požiadali ho o pomoc pri zastavení postupu silného bojovníka Šingena Takedu. Približne v tom čase, keď sa Kenšin stal novým pánom Ečigo, Šingen získaval veľké víťazstvá v privincii Šinano. Dobývanie území klanom Takedov v bezprostrednej blízkosti hraníc Ečigo doviedlo Kenšina k tomu, že súhlasil a postavil sa im na bojovom poli.
Uesugi a Takeda.
To čo nasledovalo, bolo začiatkom rivality, ktorá sa stala legendárnou. Prvý konflikt medzi týmito dvomi (obaja boli veľmi opatrní) sa obmedzil iba na nerozhodné potýčky. Počas rokov bolo nakoniec celkovo päť takýchto stretnutí na slávnom mieste Kawanakadžima, a iba štvrté stretnutie bolo vážne, v totálnej bitke medzi týmito dvoma vojvodcami.
V roku 1561 Kenšin and Šingen vybojovali svoju najväčšiu bitku, švtrtú bitku na Kawanakadžime. Kenšin použil geniálnu taktiku: špeciálne formácie, v ktorých sa vojaci v prednej línii vymenili so svojimi kamarátmi v tyle, keď vojaci v prednej línii boli unavení alebo zranení. Toto umožnilo unaveným vojakom nazbierať sily, kým vojaci, ktorí ešte neboli v akcii bojovali v prednej línii. Bolo to veľmi účinné a bolo to príčinou, prečo Kenšin takmer porazil Šingena. O tejto bitke je príbeh ako Kešin útočí na Šingena na koni a seká ho svojim mečom. Šingen odráža údery so svojim vojnovým železným vejárom "tessen". Avšak Kenšinovi sa nepodarilo zabiť Šingena. Takedov vazal ho zahnal a Šingen urobil protiútok. Armáda Uesugiho ustúpil a veľa z nich sa utopilo v neďalekej rieke, zatiaľ čo iní boli dorúbaní Takedovými generálmi.
Výsledok štvrtej bitky na Kawanakadžime je stále neistý. Mnoho učencov sa nevie zhodnúť, kto bol víťazom tejto bitky a či bitka bola dosť presvedčivá, aby bol označený práve jeden. Kenšin stratil 3000 vojakov zo svojej armády, kým Šingen stratil 4000, no Šingen tiež stratil dvoch zo svojich najdôležitejších generálov, menovite svojho radcu Kansukeho Jamamotu a mladšieho brata Nobušigeho Takedu.
Hoci Šingen a Kenšin boli súpermi viac ako štrnásť rokov, sú známi tým, že si vymenili niekoľkokrát dary, najznámejším je, keď Šingen daroval Kenšinovi vzácny meč, ktorý si vysoko cenil. Šingen zomrel v roku 1573 a Kenšin údajne veľmi plakal nad stratou tak dôstojného protivníka a údajne sľúbil, že už nikdy nebude útočiť na územie rodu Takeda. Tieto dve strany sa stali spojencami po 3 rokoch. Okrem toho došlo k incidentu, keď rad ďalších daimjóv (včítane klanu Hódžó) bojkotoval dodávky soli do provincie Kai. Kenšin počul o problémoch Šingena s daimjóm z klanu Hódžó, ktorý mu odmietol poslať ryžu. Kenšin tajne posla Takedovi soľ (soľ bola vzácna komodita tým, že bola používaná na konzervovanie potravín) a napísal svojmu nepriateľovi Šingenovi, že podľa jeho názoru sa pán Hódžó dopustil nepriateľského aktu. Hoci mohol odrezať Šingenovi dodávky a „záchranné lano“, Kenšin sa rozhodol to neurobiť, lebo by to bolo nečestné. Ako reakciu urobil Kenšin vyhlásenie: "Vojny sa vyhrávajú mečom a kopijou a nie ryžou a soľou." Týmto dal Kenšin vznešený príklad pre všetky časy, tým ako sa správal ku svojmu súperovi Šingenovi. Vyhlásenie je všeobecným moderným odporúčaním advokátov mieru, ktorí uznávajú Kenšiho pozíciu, že "mier je potrebné dosiahnuť s ryžou a soľou, a nie s mečom a kopijou ".
Okrajové udalosti.
Hoci jeho súperenie so Šingenom Takedom bolo legendárne, Kenšin Uesugi mal aj iné výpravy okrem slávnych bitiek (1553, 1555, 1557, 1561, 1564). V roku 1551 bol Kenšin vyzvaný, aby poskytol pre jeho formálneho pána Norimasa Uesugiho, ktorý bol nútený utiecť kvôli expanzii klanu Hódžó) do Kantó. Kenšin súhlasil, že mu poskytne útočisko, no nebol v tom čase v pozícii vytiahnuť proti klanu Hódžó. V roku 1559 si urobil výlet, aby vzdal hold šógunovi v Kjóte a navštívil mnoho náboženských a historických pamiatok v tejto oblasti. Toto výrazne zvýšilo je reputáciu a pridalo k jeho obrazu kultivovaného vodcu rovnako ako bojovníka. V tom istom roku bol opäť tlačený Norimasaom Uesugim prevziať kontrolu nad Kantóm od klanu Hódžó a v roku 1560 sa mu to podarilo splniť. Vedúc ťaženie proti klanu Hódžó, bol Kenšin úspešný v obsadení niekoľkých hradov klanu, ktoré mu stáli v ceste pri jeho ťažení na hrad Odawara v Sagami. Podarilo sa mu prelomiť obranu a vypáliť mesto, no samotný hrad ostal nedobytý a nedostatok zásob ho prinútil ustúpiť. V tomto čase navštívil Curugaoka Hačiman-gú a prijal meno "Uesugi".
Iná hlavná oblasť o ktorú sa Kensin Uesugi zaujímal, bola provincia Eččú. Kraj bol osídlený dvomi znepriatelenými klanmi, Džinbo a Šiina. Kenšin vstúpil na nejakú dobu do sporu ako sprostredkovateľ, ale neskôr sa postavil na stranu klanu Šiina a prevzal klan Džinbo. O niekoľko rokov neskôr, vytiahol do boja proti klanu Šiina (pod zámienkou, že sa príliš spriatelili s klanom Takeda) a v roku 1575 prevzal ich hlavný hrad. Provincia Eččú sa dostala pod jeho vládu.
Posledné roky.
Na začiatku roku 1576 začal Kenšin zvažovať otázku Nobunagu Odu, ktorý od tohto času začal rásť na najsilnejšieho bojovníka Japonska. Od smrti Šingena Takedu a Udžijasua Hódžó už nebol Kenšin obmedzovaný vo svojej expanzii. Takže keď smrť pána Noto vyvolala zmätok a konflikt, Kenšin rýchlo využil príležitosť a prevzal územie od oslabeného klanu, čo ho posunulo do pozície ohrozovať Nobunagu a jeho spojencov. Ako odpoveď, Nobunaga dal dokopy svoje sily a svojich dvoch najlepších generálov (Kacuie Šibata (柴田勝家) a Tošiie Maeda (前田利家)) a stretol sa s Kenšinom pri Tedorigawa. Skúsený Kacuie Šibata, ktorý slúžil Nobunaguovi od začiatku, bol poslaný vopred otestovať Kenšinovu slávnu vojnovú povesť. Podľa niekoľkých výpovedí, Šibata viedol do bitky vpredu 18000 mužov a sám Nobunaga ho nasledoval s posilou 20000 mužov. Ak je táto informácia presná, bola by to jedna z najväčších bitiek v období Sengoku.
Aj napriek ohromujúcim počtom Nobunagu, Kenšinovi sa podarilo dosiahnuť solídne víťazstvo. Najprv sa Kenšin odmietol zapojiť do boja s armádou Nobunagu, kým neprišli silné dažde, ktoré neutralizovali Nobunagaové pešie jednotky. Prinútený rýchlo ustúpiť, sa Šibata preskupil ku hlavnými silám Nobunagu. Ďalší krok si Kenšin požičal od svojho starého súpera Šingena Takedu; predstieral, že vysiela dopredu malú jednotku napadnúť hlavné sily Nobunagu od chrbta a dal svojmu nepriateľovi veľkú výhodu obkľúčiť jeho ostávajúce sily. Nobunaga skočil na návnadu. Nobunagove vojsko zaútočilo v noci, očakávajúc oslabeného súpera; miesto toho Kenšin čakal s plnou silou. Potom, čo stratil takmer štvrtinu svojho vojska, sa Nobunaga stiahol späť do provincie Ómi, zatiaľ čo sa Kenšin uspokojil s vybudovaním niekoľkých pevností v provincii Kaga pred návratom do provincie Ečigo. V zime 1577-1578 Kenšin Uesugi zbieral veľkú armádu, aby pokračoval vo svojom útoku na územie Nobunagu. Avšak podľa záznamov bol v tom čase v zlom zdravotnom stave a 9. apríla dostal záchvat. Zomrel o štyri dni neskôr. 
Jeho posledná báseň bola 「四十九年一睡の夢 一期の栄華一盃の酒」。"Štyridsaťdeväť rokov; jeden nočný sen. Celoživotná prosperita; šálka sake." (Tých 49 rokov môjho života prešlo ako sen jednej noci. Môj život bol plný slávy a prosperity, ako jediný pohár naplnený sake..)
Smrť Kenšina Uesugi.
Príčina smrti Kenšina bola nezodpovedaná roky. Teória akceptovaná väčšinou japonských vedcov je, že celoživotné pitie a možno aj rakovina žalúdka prispeli ku koncu tohto veľkého bojovníka.
Iné zdroje si myslia, že bol zavraždený nindžom, ktorý čakal v nádrži pod latrínou v Kenšiho tábore s krátkou kopijou. (Všimnite si, že tieto teórie sa navzájom nevylučujú – vrah, keby existoval, mohol smrteľne zraniť už mŕtveho muža.) Hovorí sa, že po tom ako sa Nobunaga Oda dozvedel o smrti Kenšina, poznamenal: "Teraz je už ríša moja."
Po smrti.
Smrť Kenšina Uesugiho bola katastrofou pre klan. Nikdy nemal žiadnych synov, ale adoptoval dvoch chlapcov za svojich dedičov. Po smrti ich adoptívneho otca, obaja okamžite vstúpili do boja o moc, ktorý sa ukončil, keď sa Kagekacu Uesugi stav novým vodcom klanu. Avšak vnútorný boj stál veľa času a energie a Nobunaga Oda nemal problém rýchlo prevziať väčšinu ich zemí až po hranice Ečigo.
V populárnej kultúre.
Pozri Ľudia z obdobie Sengoku v populárnej kultúre.