burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Cahiers du cinéma

Cahiers du cinéma je francúzsky filmový časopis vytvorený v apríli 1951 autormi André Bazin, Jacques Doniol-Valcroze, Joseph-Marie Lo Duca a Léonide Keigel. Vyvinul sa z predchádzajúceho časopisu "Revue du Cinéma" (doslova „prehľad kinematografie“ založený v roku 1928), do ktorého sa zapojili členovia dvoch parížskych filmových klubov "Objectif 49" (doslovne „ cieľ 49“) a "Ciné-Club du Quartier Latin" (doslovne „kino klub Latinskej štvrte“). V priemere ročne vyjde niečo cez 10 tisíc výtlačkov.
Pôvodne ho upravil Jacques Doniol-Valcroze a po roku 1957 Éric Rohmer, medzi jeho spisovateľov zaradil Jacquesa Rivettea, Jeana-Luca Godarda, Clauda Chabrola a Françoisa Truffauta, ktorí sa stali vysoko vplyvnými filmármi. Je to najstarší filmový časopis vo francúzskom jazyku, ktorý stále vychádza. Časopis sa zvykol objavovať aj v samotných filmoch ako istý symbol doby. Ide o časopis úzko spojený s Francúzskou novou vlnou.
Čop

Čop môže byť:
Jozef Rajchl

Jozef Rajchl (* 17. máj 1981, Bratislava) je slovenský ultramaratónec. Vytrvalostným behom sa venuje od roku 2004 a k jeho najväčším úspechom patrí transkontinentálny beh Bratislava – Atény – Peking (12 054 km ubehnutých za 150 dní v roku 2008). Rajchl taktiež stanovil v roku 2008 slovenský rekord v behu na bežiacom páse (725 km za 7 dní).
Vyštudoval Univerzitu Komenského v Bratislave, odbor Špeciálna pedagogika a aktuálne pracuje s ľuďmi so psychiatrickými diagnózami vo Viedni.
Organizuje bežecké podujatie v extrémnom behu na streche budovy Slovenského rozhlasu SKY RUN / Beh v oblakoch 12/24 hod. (2010 – súčasnosť) a podujatia „VDK“ Výšľap na Devínsku Kobylu 12/24 hod. (2007 – súčasnosť).
Plánované podujatia.
V roku 2024 sa pokúsi prebehnúť naprieč Amerikou. Vyrazí 26. mája 2024 zo San Francisca a približne za 63 dní príde do cieľa v New Yorku.
Autobusová stanica Myjava

 
Autobusová stanica Myjava je hlavná autobusová stanica na Partizánskej ulici v Myjave. Patrí spoločnosti SAD Trenčín, a. s.
Pôvodná autobusová stanica sa nachádzala na Námestí M. R. Štefánika vedľa miestnej pobočky VÚB banky, kde sa dnes nachádzajú budovy č. 580/29, 581/29A a 582/29B. Autobusová stanica sa nachádza vedľa Kultúrneho domu Samka Dudíka a spolu s mostom a kruhovým objazdom bola postavená v rokoch 2006 a 2007. Stojí na mieste, kde bola v minulosti plánovaná výstavba estrádno-tanečnej sály. Tú nahradil bowling s reštauráciou.
Jednota.
Druhá autobusová stanica s názvom „Jednota“ sa nachádza neďaleko železničnej stanice na Novomestskej ulici. Vznikla v 70. alebo 80. rokoch 20. storočia a má 7 nástupíšť.
Nagyváradský mier

Nagyváradský mier (slov. Varadínsky mier) bola mierová zmluva uzavretá dňa 24. februára roku 1538 v meste Veľký Varadín (Oradea, Rumunsko) medzi Jánom I. Zápoľským a cisárom Ferdinandom I. Habsburským, ktorej platnosťou sa skončila dlhoročná vojna uhorských protikráľov od roku 1526.
Podmienky mieru.
Obidvaja protikráli sa prijali za bratov a zároveň si rozdelili územie Uhorska, pričom sa taktiež uznali za legitímnych vládcov príslušných častí. Ferdinand I. Habsburský získal západnú časť krajiny, Chorvátsko a Slovensko (s výnimkou Košíc a východoslovenských stolíc). Na druhej strane Jánovi I. Zápoľskému pripadlo Sedmohradsko a východné Uhorsko. Ferdinand I. sa zaviazal, že v prípade, v ktorom by nezanechal dediča, jeho časť Uhorska pripadne Jánovi I. Pokiaľ by umrel Zápoľský, jeho syn (aj napriek tomu, že kráľ mal 50 rokov bol stále slobodný) získa od Ferdinanda I. Habsburského titul spišského grófa. Zároveň malo dôjsť k tomu, že Ferdinand I. mal mladému princovi garantovať vlastníctvo všetkých Zápoľského majetkov, dať mu jednu zo svojich dcér za manželku a v prípade vymretia rakúskej i španielskej vetvy rodu uznať jeho nároky na celú habsburskú dŕžavu. Obsah mierovej zmluvy zahŕňal taktiež tajný dodatok o vzájomnej podpore pri eventuálnom osmanskom útoku.
Slovensko na periférii dvoch vládcov.
Mierová zmluva nadobudla platnosť v čase, keď práve centrálna časť Uhorska spolu s Budínom, celé Sedmohradsko i severovýchodná časť Uhorska (Šariš, Zemplín, Turňa a Abov) bola pod kontrolou Jána I. Zápoľského. Ferdinand I. Habsburský mal možnosť vládnuť nad veľkou časťou Chorvátska, Slavónie i Dalmácie ale aj západného Uhorska, pričom práve na území Slovenska ovládal jeho časť od Bratislavy po Gemer a Spiš.
Zvrat a porušenie mieru.
Čoskoro po podpise tejto mierovej zmluvy sa Ján I. Zápoľský oženil v Stoličnom Belehrade s princeznou Izabelou, dcérou poľského kráľa Žigmunda I. Dňa 7. júla roku 1540 sa manželskému páru narodil syn Ján Žigmund. Už čase narodenia syna Zápoľského vyhlásil regent Juraj Utešenič mier za neplatný. Ján I. Zápoľský však dňa 17. júla toho istého roku však umrel. Vdova po ňom napokon vyhlásila veľkovaradínsky mier bez platnosti, v dôsledku čoho požiadala osmanského sultána Sulejmana I. a podporu pre vlastného syna. Sulejman I. pozvanie využil a vtiahol s armádou do Uhorska.
Belanskovci

Belanskovci alebo Belanský, do 9. septembra 1981 U Belanských, je kopanica myjavskej mestskej časti Turá Lúka pri hranici katastrálnych území Turej Lúky a Bukovca.
Východne od kopanice, neďaleko poľnohospodárskeho družstva a cesty do kopanice U Rafčíkov, pramení Žriedlovský potok. Pri autobusovej zastávke sa nachádza opustená predajňa rozličného tovaru a pri dome číslo 564 sa nachádza viac ako 600-ročná lipa.
Peter Náhlik

PhDr. Peter Náhlik, PhD. (* 18. august 1981, Trnava) je slovenský manažér a politik, od roku 2012 poslanec Národnej rady SR za stranu SMER–SD, neskôr za stranu HLAS–SD.
Životopis.
Je synom trnavského podnikateľa Miroslava Náhlika († 2017). Vysokoškolské štúdium absolvoval na Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave.
Peter Náhlik je od roku 2012 poslancom NR SR, vtedy za stranu SMER – sociálna demokracia. Zo strany odišiel v roku 2020 spolu so skupinou okolo Petra Pellegriniho a založili stranu Hlas. V strane sa podľa vlastných slov venuje environmentálnym a kultúrnym témam.
V roku 2018 zdedil po svojom otcovi rozsiahle podnikanie, ktoré ho prepájalo s oligarchom Vladimírom Poórom. Ten bol obchodným partnerom jeho otca. V spise Gorila je Poór spomínaný ako mecenáš strany Smer.
Divá (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

Divá () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Zemplínske Hámre, približne južne od Sniny. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Vihorlatské vrchov, v geomorfologickom podcelku Vihorlat a časti Kyjovská planina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Humenné a na katastrálnom území obce (vojenského obvodu) Valaškovce. Najbližším sídlom sú severne situované Zemplínske Hámre, rovnakým smerom leží aj Snina a Belá nad Cirochou, severozápadne sa nachádza Dlhé nad Cirochou a Modra nad Cirochou a západne Kamenica nad Cirochou a Valaškovce. Územie je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat.
Opis.
Divá leží v rázsoche, ktorá vedie z Motrogonu () v hlavnom hrebeni severozápadným smerom na Čop (). Východne sa nachádza Jaseňovský vrch (), Motrogon (), Roh (), Fedkov (), Strihovská poľana (), Diel (), Veža (), Nežabec () a Sninský kameň (), severne Postávka (), sedlom oddelený Čop () a Ščobík (), západne Trislák (), Jedlinky () a Kyjov () a južne Vihorlat (), Ľadovisko (), Malé Tŕstie (), Tŕstie (), Múr () a Lysák (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Laborec a jej prítoku Cirocha, kde vodu zo severných svahov odvádza potok Barnov a z južných Kamenica. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, ojedinele i Bukovské a Slanské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný zo Zemplínskych Hámrov, prípadne červeno značenej hrebeňovky cez Motrogon.
Krišľovský potok

Krišľovský potok je potok v geomorfologickom celku Ondavská vrchovina v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Stropkov. Je ľavostranným prítokom vodného toku Brusnička v povodí Ondavy. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v v geomorfologickom celku Ondavská vrchovina v lesnom extraviláne na svahu lesa Hlučné pole v južnej časti územia obce Krišľovce v okrese Stropkov v Prešovskom kraji. 
Opis toku.
Od prameňa tečie severozápadným smerom lesným extravilánom obce Krišľovce, pravým brehom obmýva úpätie lesa a pasienka Stredná, v vteká do horného konca intravilánu Krišľoviec, v vyteká z intravilánu do poľnohospodárskeho extravilánu, pravým brehom obmýva úpätie pasienka Okolo Stráne. Skrúca sa na západ, v vteká na územie obce Brusnica, v priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z doliny a lúky Šumná dolina, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu Cingová s , pravým brehom obmýva úpätie pasienka Potok, skrúca sa na sever, v priberá ľavostranný bezmenný prítok pritekajúci z lesa Zadky, vteká do intravilánu obce Brusnica. V ústi do vodného toku Brusnička ako jej ľavostranný prítok. Vodný tok Brusnička ďalej ústi do Ondavy. Pramení a preteká na území obce Krišľovce, ďalej tečie a ústi na území obce Brusnica v okrese Stropkov v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Krišľovce, na území ktorej pramení a cez územie ktorej preteká. Názov obce má pôvod zrejme v osobnom mene alebo v prezývke zakladateľa – šoltýsa. Vývoj názvu obce podľa dochovaných listín: 1567 "Kryslyoc", 1808 "Krislowec", 1920 "Križlovce", 1927 "Krišlovce", 1992 "Krišľovce". Z názvu obce rozšírením o formant "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Krišľovský potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Krišľovský potok bolo štandardizované v roku 2003. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Krišľovský potok je jedinečným názvom (apríl 2024).
Douglas B-18 Bolo

Douglas B-18 Bolo bola vojenská verzia Douglasu DC-2 navrhnutá tak, aby spĺňala požiadavky na pobrežný viacmotorový bombardér. Douglas B-18 bol americký ťažký bombardér vyvinutý spoločnosťou Douglas Aircraft Company ako náhradu za Martin B-10.
Vznik a vývoj.
Douglas B-18 bol vyvinutý v roku 1935 na základe požiadavky US Army ako náhrada za lietadlo Martin B-10. Prvý prototyp DB-1 bol poháňaný dvoma hviezdicovými motormi Wright R-1820 o výkone 930 koní. Krídlo malo rovnakú základnú konštrukciu ako DC-2 s výnimkou toho, že rozpätie bolo kratšie o 1,68 m a bolo namontované ako stredné krídlo namiesto dolného krídla. Chvostové plochy boli zväčšené a dosahoval maximálnu rýchlosť 348 km/h. No mal nový a priestrannejší trup. Obrannú výzbroj tvorili guľomety umiestnené vo vežiach na prove, na chrbte a na bruchu. Douglas B-18 bol zaradený do sériovej výroby pod označením B-18. Prvých 134 sériových lietadiel mohli niesť 2 948 kg bômb namiesto pôvodných 1 966 kg. Ďalší dopyt viedol k výrobe 217 kusov verzie B-18A so silnejšími motormi, zahrotenou a viac presklenou prednou časťou trupu a zmeneným chrbtovým streleckým stanovišťom.
Prevádzková história.
Keď vstúpili Spojené štáty do druhej svetovej vojny, Douglas B-18 boli už zastaralé ako frontové bombardéry, ale armáda používala Douglas B-18 na výcvik pilotov a navigátorov bombardérov. Neskôr počas vojny ich Americká armáda a Kráľovské kanadské letectvo používali na protiponorkové hliadky a na transport.
Michal Tomič

Michal Tomič (* 30. marec 1999, Myjava) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v českom klube SK Slavia Praha.
Klubová kariéra.
Sampdoria Janov.
Tomič je odchovancom Spartaka Myjava. Na mládežníčkej úrovni neskôr hrával za Senicu a v roku 2015 prestúpil do akadémie Sampdorie Janov. V tíme pôsobil prevažne v primavere. V A-tíme nedostal príležitosť.
MŠK Žilina.
V lete 2018 sa vrátil Tomič na Slovensko kde prišiel do MŠK Žilina na ročné hosťovanie zo Sampdorie. V seniorskom futbale debutoval 25. augusta pri remíze 0:0 s Dunajskou Stredou. Dňa 23. februára 2019 strelil svoj prvý gól v tíme keď rozhodol o výhre 1:0 nad FK Senica. 
Tomič po skončení sezóny zostal v Žiline a podpísal dvojročný kontrakt. Dňa 3. augusta 2019 strelil Tomič prvý gól v sezóne keď prispel k výhre 2:1 nad AS Trenčín.
Slovácko.
V lete 2020 prestúpil Tomič do českého klubu 1. FC Slovácko kde podpísal zmluvu na tri roky. Po zotavení zo zranenia Tomič debutoval za Slovácko 16. decembra pri prehre 1:2 so Zbrojovkou Brno. Vo svojej prvej sezóne odohral 13 zápasov v českej lige.
Dňa 18. mája 2022 nastúpil na finále Pohára FAČR kde jeho tím vyhral nad Spartou Praha 3:1 a oslavoval zisk pohára.
Dňa 13. októbra 2022 strelil Tomič svoj prvý gól za tím pri výhre 2:1 nad OGC Nice v skupine Konferenčnej ligy UEFA 2022/23. V lige skóroval prvýkrát 6. novembra keď rozhodol o výhre 1:0 nad Pardubicami.
Slavia Praha.
Vo februári 2023 prestúpil Tomič do Slavie Praha kde podpísal kontrakt do roku 2026. Do konca sezóny však bol poslaný na hosťovanie do Mladej Boleslavi.
Po návrate z hosťovania debutoval Tomič za Slaviu Praha dňa 6. augusta 2023 pri výhre 2:1 nad Zlínom. V Slavii prvýkrát skóroval 29. októbra pri výhre 2:0 nad Bohemians Praha.
Medzinárodná kariéra.
Tomič debutoval v národnom tíme dňa 23. marca 2023 pri remíze 0:0 s Luxemburskom v kvalifikácii na EURO 2024.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 3. aprílu 2024"
Medzinárodné.
"K 3. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Slovácko
Christophe Kabongo

Christophe Kabongo (* 27. september 2003, Praha, Česko) je český profesionálny futbalista, ktorý pôsobí na pozícii útočníka v slovenskom klube FK Železiarne Podbrezová na hosťovaní z belgického klubu Lommel SK.
Osobný život.
Kabongov otec je pôvodom z DR Kongo a matka je pôvodom z Ruska. Od siedmich rokoch však žijú v Česku.
Klubová kariéra.
Kabongo začínal v klube Meteor Praha. Neskôr v roku 2011 prestúpil do akadémie Sparty Praha.
Lommel.
V lete 2020 prestúpil do belgického klubu Lommel SK v druhej belgickej lige. Dňa 11. septembra debutoval v tíme pri výhre 3:2 nad Lierse Kempenzonen. Vo svojej prvej sezóne odohral za klub iba sedem zápasov v lige.
Hosťovanie v Podbrezovej.
Vo februári 2023 bol Kabongo poslaný na hosťovanie do slovenského klubu Železiarne Podbrezová. Za nováčika Niké ligy debutoval 24. februára pri remíze 2:2 so Zemplínom Michalovce. Svoj prvý gól v klube strelil 11. marca keď skóroval ako jediný pri prehre 1:6 so Spartakom Trnava. Do konca sezóny stihol streliť dokopy päť gólov v 10 zápasoch.
Štatistiky kariéry.
"K 3. aprílu 2024"
Zoznam druhov spojok

V tomto článku sú predstavené konštrukcie 39 druhov spojok rozdelených do 8 základných kategórií. Dopĺňa článok o spojke . K niektorým spojkám je dodaný bližší popis.
Pevné spojky.
Slúži na pevné spojenie dvoch súosových hriadeľov bez žiadnych prídavných vlastností. Krútiaci moment sa prenáša tvarovým alebo silovým stykom.
Pružné spojky.
Umožňujú tlmenie rázov a vibrácií.
Vyrovnávacie spojky.
Vyrovnávajú nesúosovosť oboch hriadeľov alebo ich vzájomný pohyb.
Výsuvné spojky.
Umožňujú rozpojenie hriadeľov za pokoja.
Trecie spojky.
Umožňujú plynulý rozbeh hnaného hriadeľa aj rozpojenie počas prevádzky.
Rozbehové spojky.
Umožňujú automatický plynulý rozbeh hnaného hriadeľa. Používajú ako zdroj prítlačnej sily buď pružinu alebo odstredivú silu.
Poistné (bezpečnostné) spojky.
Obmedzuje prenášaný krútiaci moment. Buď sa pri prekročení otáčok zničí (je vybavená strižným kolíkom - tzv. deštruktívna spojka) alebo sa nezničí, ale nejakým iným spôsobom začne brzdiť otáčanie (nedeštruktívne).
Jednosmerné spojky.
Prenáša krútiaci moment iba jedným smerom - tzv. voľnobežky
Soňa Szomolányi

Soňa Szomolányi (* 5. december 1946, Poprad) je slovenská politologička a sociologička.
Životopis.
Soňa Szomolányi vyštudovala sociológiu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Štúdium ukončila v roku 1971.
Pracovať začala na katedre sociológie filozofickej fakulty, v rokoch 19921994 viedla na Univerzite Komenského Inštitút stredoeurópskych štúdií. V roku 1994 habilitovala v politológii. Následne pracovala tri roky ako vedúca vedecká pracovníčka v Sociologickom ústave Slovenskej akadémie vied. Zaoberala sa výskumom kritických bodov demokratizácie Slovenska po roku 1989. V roku 2000 bola menovaná profesorkou politológie. Na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského sa potom stala vedúcou katedry politológie.
Prednášala okrem iného na univerzitách vo švajčiarskom Fribourgu, v Göteborgu a Umeå vo Švédsku alebo na Stredoeurópskej univerzite v Prahe.
Pred slovenskými parlamentnými voľbami v septembri 2023 varovala, že ak v nich zvíťazí Robert Fico, bude slovenská demokracia v ohrození. Bojuje totiž podľa nej zápas o svoju vlastnú slobodu a slobodu svojich ľudí z vlád Smeru. "„Niektorí už sú odsúdení, sú vo väzení a teraz sa otvorene vyhráža vyšetrovateľom, sudcom, prokurátorom, že keď sa dostane k moci, tak si s nimi vybaví účty. Takýto útok – zatiaľ verbálny – na právny štát sme nezažili ani za Mečiara“", uviedla Szomolányi vo februári 2023.
Vo februári 2024 uviedla, že na rozdiel od iných krajín, kde autokratizácia a ukrajovanie slobôd prebiehalo postupne, Ficova vláda šprintuje. Jeho politika je podľa nej zameraná na splnenie dvoch cieľov, ktoré sa vôbec netýkajú vytiahnutia Slovenska zo stagnácie a pasce stredného príjmu. Jeho prvým cieľom je čo najrýchlejšie zabezpečiť beztrestnosť sebe a blízkym spolustraníkom, či sú obvinení alebo už vo väzení. Druhým cieľom je zachovať si podporu voličov.
Osobný život.
Je vydatá, jej manžel prednášal logiku na filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Má jednu dcéru, ktorá vyštudovala a žije v Prahe.
Čop (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

Čop staršie Ščob () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Zemplínske Hámre, približne južne od Sniny. 
Poloha.
Nachádza sa na severe strednej časti Vihorlatské vrchov, v geomorfologickom podcelku Vihorlat a časti Kyjovská planina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Humenné a na katastrálnom území obce (vojenského obvodu) Valaškovce. Najbližším sídlom sú severovýchodne situované Zemplínske Hámre, severne leží Snina a Belá nad Cirochou, západným smerom sa nachádza Dlhé nad Cirochou, Modra nad Cirochou a Kamenica nad Cirochou, no tiež Valaškovce. Územie je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat.
Opis.
Čop leží v rázsoche, ktorá vedie z Motrogonu () v hlavnom hrebeni severozápadným smerom na Divú (). Východne sa nachádza Fedkov (), Strihovská poľana (), Diel (), Veža (), Nežabec (), Sninský kameň () a Postávka (), severne Magurica (), Patria (), Makovica () a Vysoký vrch (), západne Ščobík (), Trislák () a Jedlinky () a južne Kyjov (), Vihorlat (), Ľadovisko (), Malé Tŕstie (), sedlom oddelená Divá (), Tŕstie (), Múr () a Motrogon (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Laborec a jej prítoku Cirocha, kde vodu z juhovýchodných i severných častí odvádza potok Barnov a jeho prítoky a z juhozápadných potok Porúbka do Kamenice. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, ojedinele i Laboreckú vrchovinu, Beskydské predhorie, Bukovské a Slanské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesom z neďalekých Zemplínskych Hámrov.
Arimaspovia

Arimaspovia je v gréckej mytológii kmeň jednookých ľudí zo severnej Skýtie, ktorí podľa niekdajších geografických predstáv žili na úpätí pohoria Rifean, rôzne stotožňovaného s pohorím Ural alebo Karpaty. Všetky príbehy o ich bojoch s gryfmi strážiacimi zlato v Hyperbore v blízkosti jaskyne Borea, boha severného vetra, mali pôvod v stratenom Aristeovom diele, o ktorom píše Hérodotos. 
V mytológii.
Arimaspovia boli opísaní v diele Aristea z Prokonézu v stratenej archaickej básni "Arimaspea". Prokonnes je malý ostrov v Marmorskom mori neďaleko ústia Čierneho mora, ktorý má dobrú polohu na počúvanie príbehov cestovateľov z oblastí ďaleko na severe Čierneho mora. Aristeas v priebehu svojej básne rozpráva, že bol „opantaný bakchickou zúrivosťou", keď cestoval na sever a videl Arimaspejcov, ako o tom píše Herodotos:Arimaspiovia a gryfy boli historickými obrazmi spájanými s krajinou na severe. Aischylos v diele "Spútaný Prometheus" (asi 415 pred Kr.), opisuje putovanie Io a poznamenáva, že nemá prejsť na sever, medzi územím Arimaspov a gryfov, ale na juh. Hérodotos, „otec dejín", pripúšťa fantastický pôvab okrajov známeho sveta: „Najodľahlejšie krajiny, hoci, keďže obklopujú a úplne obklopujú celý zvyšok sveta, majú pravdepodobne tie veci, ktoré považujeme za najkrajšie a najvzácnejšie." ("Histórie" iii.116.1) Ignorujúc Hérodotovu skepsu, Strabón a Plínius Starší v "Naturalis historia" zachovali príbehy o severských ľuďoch, ktorí mali uprostred čela jedno oko a zaoberali sa krádežou zlata od gryfov, čo spôsobilo nezhody medzi týmito dvoma skupinami.
Mytologické pozadie.
Ako si všimli filológovia, boj medzi Arimaspmi a gryfmi má pozoruhodnú podobnosť s Homérovým opisom boja Pygmejov so žeriavmi. Michael Rostovtzeff našiel stvárnenie tohto námetu v "klenbe Pygmejov" pri Kerči, na území, ktoré malo kedysi významné skýtske obyvateľstvo. Analogické zobrazenia boli objavené až v Etrurii, Vulci a v piatom kurgane v Pazyriku. Helénske literárne stvárnenie boja s neobyčajnými strážnymi „vtákmi Área" spomína v "Argonautike".
Čeremišin a Záporožčenko (1999) sa podľa metodiky Georgesa Dumézila pokúšajú vystopovať paralely v germánskej mytológii (Ódin a medovina poézie, orol kradnúci zlaté jablká večnej mladosti). Predpokladajú, že všetky tieto príbehy, germánske, skýtske aj grécke, odrážajú protoindoeurópsku vieru o príšerách strážiacich vchod do iného sveta, ktoré sa zapájajú do bojov s vtákmi prenášajúcimi duše čerstvo zomrelých do iného sveta a vracajúcimi sa s rôznymi vzácnymi darmi symbolizujúcimi nový život.
Žabí potok (prítok Kapišovky)

Žabí potok je potok v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina v regióne Šariš v Prešovskom kraji v okrese Svidník. Je pravostranným prítokom vodného toku Kapišovka v povodí Ondavy. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina v lesnom extraviláne na severozápadom svahu vrchu a lesa Vrch (jeho vrcholová časť leží na území Vyšnej Pisanej) priamo na obecnej hranici medzi severnou časťou obce Nižná Pisaná a juhozápadnou časťou obce Vyšná Pisaná v okrese Svidník v Prešovskom kraji. 
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom lesným extravilánom obce Nižná Pisaná, smer toku sa mení na južný, pravým brehom obmýva úpätie lesa Dubica. V priberá pravostranný bezmenný prítok, ľavým brehom obmýva pole aj pasienok aj lúku Zadné lúky, pravým brehom obmýva pole Za výhonom, podteká cestu z Nižnej Pisanej do Vyšnej Pisanej. V ústi do vodného toku Kapišovka ako jej pravostranný prítok. Vodný tok Kapišovka ďalej ústi do Ladomirky. Pramení na obecnej hranici medzi obcami Nižná Pisaná a Vyšná Pisaná a preteká a ústi na území obce Nižná Pisaná v okrese Svidník v Prešovskom kraji. Nemá dôležitejší prítok.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v charakteristickom výskyte živočíchov z radu obojživelníkov s vedeckým pomenovaním "žabotvaré" alebo "žaby" (lat. "Amura, Ecaudata, Salientia") v priestore potoka alebo jeho okolia. Zo slovného základu pomenovania "žaba" rozšírením o formant "-í" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Žabí potok" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Žabí potok bolo štandardizované v roku 1990. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Žabí potok nie je jedinečným názvom (apríl 2024).
Đorđe Petrović

Đorđe Petrović (* 8. október 1999, Požarevac, Srbsko) je srbský profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii brankára v anglickom klube Chelsea.
Klubová kariéra.
Čukarički.
Petrović prišiel do mládežníckeho tímu FK Čukarički v roku 2014 vo veku 15 rokov. V sezóne 2018/19 pôsobil na hosťovaní v tíme IMT v tretej srbskej lige. 
Pred sezónou 2019/20 sa dostal do prvého tímu Čukarički a dňa 21. septembra 2019 debutoval v tíme pri výhre 1:0 nad Mladost Lučani. Vo svojej prvej sezóne odohral 25 zápasov z toho 21 v lige a sedemkrát si udržal čisté konto.
New England Revolution.
Dňa 6. apríla 2022 podpísal Petrović trojročnú zmluvu s klubom New England Revolution, ktorý pôsobí v Major League Soccer. V tíme debutoval 12. mája v U.S. Open Cup pri výhre 5:1 nad Cincinnati. V MLS debutoval o mesiac neskôr pri výhre 2:1 nad Sporting Kansas City. Vo svojej prvej sezóne odohral za klub 23 zápasov a sedemkrát si udržal čisté konto.
Chelsea.
Dňa 26. augusta 2023 podpísal Petrović zmluvu s anglickým klubom Chelsea na sedem rokov za poplatok 12,5 miliónov libier. Na začiatku sezóny bol dvojkou no po zranení Roberta Sáncheza sa dostal do hry dňa 10. decembra pri prehre 0:2 s Evertonom. 
Medzinárodná kariéra.
Dňa 25. januára 2021 debutoval Petrović za Srbsko v priateľskom zápase pri remíze 0:0 s Dominikánskou republikou.
Petrović bol súčasťou konečnej nominácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022. Na turnaji však pôsobil v roli náhradníka. Srbsko na turnaji skončilo v skupine.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 4. aprlu 2024"
Medzinárodné.
"K 4. aprílu 2024"
Sokol (geomorfologická časť)

Sokol je geomorfologická časť podcelku Humenské vrchy vo Vihorlatských vrchoch. Zaberá severozápadný výbežok pohoria a jej najvyšší vrch Červená skala dosahuje . 
Polohopis.
Územie sa nachádza na severozápadnom okraji pohoria a zaberá severnú časť podcelku. Na juhozápade pokračujú Humenské vrchy časťou Krivoštianka a zvyšok územia obklopuje Humenské podolie, podcelok Beskydského predhoria. 
Územie patrí do okresu Humenné v Prešovskom kraji. Na severozápadný okraj zasahuje mesto Humenné, na západe leží Jasenov a na východnom okraji Kamenica nad Cirochou. Oblasť patrí do povodia rieky Laborec, kde vodu zo západnej časti odvádza Jasenovský potok a zo strednej potok Ptava, východný okraj odvodňuje Kamenica do Cirochy, ktorá v Humennom ústí do Laborca.
Doprava.
Strednou časťou vedie údolím potoka Ptava cesta III. triedy z Humenného do Chlmca a Ptičia. Severozápadným okrajom vedie údolím Cirochy cestná spojnica Humenného a Sniny, cesta I/74.
Chránené územia.
Táto časť pohoria leží mimo Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat. Osobitne chránenými územiami sú tu NPR Humenský Sokol a NPR Humenská.
Turizmus.
Táto časť Vihorlatských vrchov patrí medzi pokojnejšie oblasti a jediný značený chodník vedie juhozápadným okrajom popod Jasenovský hrad.
Nikolas Špalek

Nikolas Špalek (* 12. február 1997) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hráva v maďarskom klube MTK Budapešť.
Klubová kariéra.
FC Nitra.
Špalek začínal s futbalom v Nedede. Neskôr sa pridal k Slovanu Duslo Šaľa a v roku 2011 sa pripojil k mládežníckemu tímu AC Nitry. V A-tíme debutoval 1. marca 2014 pri remíze 0:0 so Spartakom Trnava.
Spartak Trnava.
V lete 2014 prestúpil do Spartaku Trnava. V tíme debutoval 3. júla pri výhre 4:2 nad Hiberniansom v prvom zápase prvého predkola Európskej ligy UEFA 2014/15. V lige debutoval o desať dní neskôr pri výhre 3:0 nad ViOnom Zlaté Moravce. Dňa 28. augusta strelil Špalek svoj prvý gól za Spartak pri remíze 1:1 s Zürichom v odvete štvrtého predkola Európskej ligy. Nestačilo to však Spartaku na prienik do skupinovej fázy. V konečnom zúčtovaní prehrali s Zürichom 2:4.
MŠK Žilina.
V januári 2015 prestúpil Špalek do Žiliny s ktorou podpísal kontrakt na tri roky. Dňa 27. februára debutoval v tíme pri výhre 2:0 nad Slovanom Bratislava. 
Dňa 23. septembra 2015 strelil svoj prvý gól za Žilinu pri výhre 4:1 nad AS Trenčín.
Sezóna 2016/17 bola pre Špaleka najúspešnejšia. Odohral 35 zápasov v sezóne a strelil desať gólov. S tímom sa tešil aj zo zisku titulu vo Fortuna lige.
Brescia.
V januári 2018 prestúpil Špalek do talianskeho klubu Brescia za poplatok 1 resp. 1,5 milióna eur. Dňa 27. januára debutoval v tíme pri prehre 0:2 s Palermom. V druhom zápase za klub dňa 18. februára strelil gól pri výhre 3:1 nad Ternana Calcio. Do konca sezóny odohral dokopy 15 zápasov a strelil v nich dva góly.
V sezóne 2018/19 sa s Bresciou stali víťazmi Serie B a po ôsmich rokoch sa vrátili do najvyššej talianskej súťaže.
Špalek debutoval v Serie A dňa 25. augusta 2019 pri výhre 1:0 nad Cagliari. Dňa 14. decembra strelil Špalek svoj prvý gól v Serie A pri výhre 3:0 nad US Lecce. V sezóne odohral Špalek 26 zápasov (z toho 25 v lige) a strelil v nich dva góly.
Bačka Topola.
Po štyroch rokoch v Taliansku prestúpil Špalek v lete 2022 do srbského klubu TSC Bačka Topola. Dňa 21. augusta odohral svoj prvý zápas za klub pri výhre 3:0 nad Mladost Novi Sad.
MTK Budapešť.
Vo februári 2023 prestúpil Špalek do maďarského klubu MTK Budapešť. Počas pôsobenia v klube prijal aj maďarské občianstvo.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 4. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
MŠK Žilina
Brescia
Bombardovanie Slovenska v rokoch 1939 – 1945

Počas druhej svetovej vojny v rokoch 19391945 sa Slovensko zapojilo do viacerých konfliktov, v dôsledku čoho sa slovenské územie (ktorého južné oblasti boli v dôsledku viedenskej arbitráže pričlenené k Maďarsku) stalo terčom leteckých náletov.
Letecké sily podnikajúce nálety na územie Slovenska.
Už počas Malej vojny 24. marca 1939 Maďarské kráľovské letectvo napadlo letisko v Spišskej Novej Vsi.
Počas invázie do Poľska k bombardovaniu Slovenska nedošlo. Po napadnutí Sovietskeho zväzu Nemeckom Slovensko vyhlásilo ZSSR vojnu. Maďarsko tak učinilo až potom, ako údajne sovietske lietadlá 26. júna 1941 bombardovali Košice. Boje sa ale preniesli na sovietske územie a ďalšie sovietske nálety začali až v roku 1944, kedy sa front preniesol na Slovensko.
Koncom roka 1941 sa Slovensko pripojilo k Nemecku a vyhlásilo vojnu Spojeným štátom. Maďarsko učinilo podobne. V dôsledku tohto kroku zahájili Armádne vzdušné sily USA v roku 1944 strategické bombardovanie Slovenskaúzemia Slovenskej republiky aj južných slovenských území pripojených k Maďarsku. Ich cieľom boli najmä rafinérie ropy, vojenské letiská a železničná infraštruktúra.
Po vypuknutí Slovenského národného povstania 29. augusta 1944 dochádzalo náletom ako zo strany nemeckých síl, tak zo strany povstalcov podporovaných aj Prvým česko-slovenským samostatným stíhacím leteckým plukom presunutým na povstalecké územie zo Sovietskeho zväzu. Po potlačení povstania pokračovalo strategické bombardovanie zo strany USA, ako aj nálety sovietskych vzdušných síl a na ich strane bojujúceho rumunského letectva až do úplného oslobodenia územia Slovenska.
Obete.
Pri leteckých náletoch prišlo podľa hrubých odhadov na území dnešnej Slovenskej republiky o život 7- až 8-tisíc civilistov. Väčšina obetí prišla o život na južnom Slovensku v dôsledku viedenskej arbitráže pričleneného počas vojny k Maďarsku, kde len nálety na Nové Zámky mali asi 2-tisíc a podľa niektorých prameňov až 4-tisíc obetí. Na území vojnovej Slovenskej republiky boli stovky obetí v Američanmi bombardovanej Bratislave 16. júna 1944 a v Sovietmi bombardovanom Prešove 20. decembra 1944 a Nitre 26. marca 1945.
Andron

Andron alebo Andrón () môže byť:
Andron môže byť aj:
Argonautika

Argonautika (grécky: "Ἀργοναυτικά", romanizovane: "Argonautika") je grécka epická báseň, ktorú napísal Apollónios z Rodosu v 3. storočí pred Kristom. Jediný zachovaný helenistický epos "Argonautika" rozpráva mýtus o plavbe Iásona a argonautov s cieľom získať zlaté rúno zo vzdialenej Kolchidy. Ich hrdinské dobrodružstvá a Iasónov vzťah s nebezpečnou kolchijskou princeznou a čarodejnicou Médeiou boli už helenistickému publiku dobre známe, čo Apollóniovi umožnilo prekročiť rámec jednoduchého rozprávania a dať mu vedecký dôraz primeraný dobe. Bol to vek veľkej Alexandrijskej knižnice a jeho epos zahŕňa jeho výskum v oblasti geografie, etnografie, porovnávacieho náboženstva a homérskej literatúry. Jeho hlavný prínos do epickej tradície však spočíva v rozvinutí opisu lásky medzi hrdinom a hrdinkou. Zdá sa, že bol prvým naratívnym básnikom, ktorý skúmal „patológiu lásky". Jeho "Argonautika" mala hlboký vplyv na latinskú poéziu: preložil ju Varro Atacinus a napodobnil Valerius Flaccus, ovplyvnila Catulla a Ovídia a Vergíliovi poskytla vzor pre jeho rímsky epos "Aeneida".
Śtyri knihy majú spolu menej ako 6000 riadkov.
Pozadie.
"Argonautika" bola pre básnika, jedného z najvýznamnejších učencov alexandrijského obdobia, dobrodružstvom. Bol to odvážny pokus o prepísanie homérskeho eposu spôsobom, ktorý by vyhovoval náročnému vkusu jeho súčasníkov. Literárnou módou boli malé, dôkladné básne s prejavmi erudície a paradoxografie (opis zázrakov a zvláštností), ako to predstavovalo Kallimachovo dielo. Prispôsobením epického žánru tomuto publiku Apollónios prešiel dlhú cestu k vynájdeniu romantického románu, vrátane rozprávačských postupov, ako je vnútorný monológ, v ktorom sa autor stotožňuje s myšlienkami a pocitmi postavy. Prehodnotenie jeho diela v nedávnej minulosti viedlo k množstvu inovatívnych štúdií.
Príbeh.
Príbeh sleduje cestu Iásona a argonautov s cieľom splniť úlohu a získať zlaté rúno zo vzdialenej Kolchidy. Báseň sa začína vzývaním Apolóna a stručne opisuje jeho prorocké varovanie Peliovi, kráľovi Iólku, že jeho pád bude dielom muža s jediným sandálom. Nedávno sa ako dotyčný muž objavil Iáson, ktorý stratil sandál pri prechode cez rozvodnený potok. Pelias ho preto poveruje samovražednou misiou do Kolchidy, aby priniesol späť zlaté rúno. Loď Argo už postavil Argos. Príbeh sa končí návštevou ostrova Anafe, kde argonauti vykonávajú obrady na počesť Apolóna, a Aeginy (neďaleko Iasónovho domova), kde usporadúvajú slávnostné preteky v nosení vody a pretekaní s plnými amforami na pleciach.
Hrdinovia.
Iasón zvolával gréckych hrdinov na svoju výpravu a podľa názvu lode dostali meno argonauti. Tu sú tu uvedení v poradí, v akom sa objavujú v Knihe 1.
Andron (miestnosť)

Andron alebo andrón (), () bola súčasť starogréckeho domu, ktorá slúžila ako miesto pre mužské aktivity. Prijímali sa tu hostia, odohrávali sa tu symposia alebo hostiny.
Andrón bol z literárnych a ikonografických dôkazov identifikovaný ako priestor (miestnosť) v starogréckom dome (majetnejších rodín) určený mužom. Zvyčajne bol obrátený k ulici zatiaľ čo ostatné miestnosti v dome boli usporiadané okolo otvoreného dvora, kde žila rodina.
Bola to väčšinou miestnosť štvorcového pôdorysu (obvykle s rozmermi 4,75 x 4,75 m, ale mohla byť aj väčšia alebo menšia) s dverami ďalej od stredu (poloha dverí do týchto miestností je často atypická) a s mierne vyvýšenou cementovou plošinou po obvode miestnosti, kde boli okolo stien umiestnené ležadlá (obvykle ich bolo sedem). Tu sa hostia zabávali na hostinách (symposiach, na ktorých sa často točil spoločenský a politický život v mestách). Napriek svojej neveľkej veľkosti bol mnohokrát vyzdobený viac ako ostatné miestnosti v dome. Na podlahách sa nachádzali kamienkové mozaiky a literárne zdroje hovoria aj o freskách a tapisériach. Čaše (kylikes), z ktorých niektoré boli príliš veľké pre používanie, sa vešali na steny ako výzdoba, ich kruhové tondá (tondos, τονδος) často zobrazovali odvážne (až obscénne), šokujúce alebo zábavné scény. Aj keď boli dvere otvorené, vchod do andronu bol zvyčajne umiestnený tak, aby nebolo priamo vidno do žiadnej z ostatných miestností v dome a mohol byť tiež izolovaný predsieňou s dverami, ktoré neboli umiestnené oproti dverám do andronu. Tieto opatrenia zabezpečili aspoň čiastočné súkromie pre ostatných členov domácnosti.
Andrón bol menej súkromný priestor v dome a mal často väčšie okná smerujúce na ulicu, aby ľudia na večerných prechádzkach (s pochodňami v ruke) mohli počuť hudbu, konverzáciu alebo zábavu zvnútra. Príklady týchto miestností sú známe z archeologických lokalít najmä z neskorého klasického a helenistického obdobia (sú to domy z lokalít Olynthos, Halieis, Eretria alebo Délos).
Gloster Gladiator

Gloster Gladiator bolo britské dvojplošné stíhacie lietadlo. Predstavuje poslednú dvojplošnú stíhačku Royal Air Force, ktorá slúžila počas druhej svetovej vojny.
Vznik a vývoj.
Lietadlo Gloster Gladiator vyvinula spoločnosť Gloster Aircraft Compani na požiadavky špecifikácie F.7/30, ktorá požadovala lietadlo schopné dosiahnuť rýchlosť aspoň 400 km/h (250 mph). Prototyp lietadla Gloster Gladiator pod označením SS.37 a prvý krát vzlietol 12. Septembra 1934 s pilotom Gerrym Sayerom a s motorom Bristol Mercury IV bola zaznamenaná max rýchlosť 379 km/h (236 mph). Prvý prototyp Gloster Gladiator mal otvorení kokpit, zatiaľ čo neskoršie lietadlá Gloster Gladiator boli vybavené uzavretým posuvným prekrytom kabíny.
Prevádzková história.
Gloster Gladiator vstúpil do služby v roku 1937. Dvojplošná konštrukcia bola v tejto dobe už koncepčne prekonaná. Už o dva roky neskôr bol tento typ zastaraný a postupne vyradený z prevádzky. Po vypuknutí druhej svetovej vojny, bol Gloster Gladiator nasadený počas francúzskej a nórskej kampane v roku 1940.
Fínske letectvo používalo tiež lietadlá Gloster Gladiator počas zimnej vojny.
Známe je nasadenie počas obliehania Malty, kedy v určitom období bránili ostrov iba 3 disponibilné stroje Gloster Sea Gladiator.
Špecifikácia (Mk. II).
Všeobecné charakteristiky
Tŕstie (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

Tŕstie () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Remetské Hámre, približne južne od Sniny. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Vihorlatských vrchov, v geomorfologickom podcelku Vihorlat a časti Vihorlatská hornatina. Leží na hranici Prešovského a Košického kraja a okresov Humenné a Sobrance. Západná časť hrebeňa zasahuje na katastrálne územie vojenského obvodu Valaškovce, južné a východné svahy patria obci Remetské Hámre. Najbližšími sídlami sú severne situované Zemplínske Hámre a južne ležiace Remetské Hámre, východne sa nachádzajú Strihovce, južne tiež Vyšné Remety a Poruba pod Vihorlatom, juhozápadne Jovsa a severozápadne Modra nad Cirochou, Dlhé nad Cirochou a Belá nad Cirochou, no tiež Valaškovce. Masív je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat.
Opis.
Tŕstie leží v hlavnom hrebeni pohoria, medzi Motrogonom () a Vihorlatom (). Východne sa nachádza Lysák (), Jaseňovský vrch (), Roh (), Fedkov (), Strihovská poľana (), Diel (), Veža () a Nežabec (), severne Sninský kameň (), Motrogon (), Postávka (), Čop () a Divá (), západne Trislák (), Vihorlat (), Malé Tŕstie () a Ľadovisko () a južne Lomok () a Múr (). Severozápadné svahy odvodňuje riečka Kamenica do Laborca, južné Porubský potok do Zemplínskej šíravy a východné Čremošná do Okny v povodí Uhu. Vrcholom prechádza značená turistická trasa.
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, no tiež Východoslovenskú nížinu, Slanské vrchy, Laboreckú vrchovinu, Beskydské predhorie a Bukovské vrchy.
Tam je hviezda Sírius

Tam je hviezda Sírius je 2-dielny televízny hudobný film Československej televízie z roku 1983. Hlavnú úlohu si v televíznej inscenácii zahrala vtedy mladá speváčka Darinka Rolincová.
Dej.
Ide o rozprávku o dievčatku Ľubke a o tom, čo spôsobila jej bujná fantázia. Vďaka nej sa sa ocitla uprostred obyvateľov stredovekého hradu. Ani sám kráľ nevedel, ako sa má správať k záhadnej návštevníčke. Spolu so šašom a dvorným mudrcom skúmali, radili sa, dokonca Ľubku aj skúšali, ale nevedeli prísť na to, čo je Ľubka zač. Ale Ľubka si čoskoro získala ich priateľstvo a náklonnosť svojou úprimnosťou a peknými pesničkami. Sám princ Rastic sa stal Ľubkiným spievodcom po hrade a stredovekých zvykoch. Kráľ, princ a šašo si Ľubku obľúbili natoľko, že sa rozhodli navštíviť ju v jej byte. Cestovanie v čase im zas umožnila Ľubkina fantázia. Uprostred vecí, ktoré sú pre nás celkom bežné, kráľ so svojím sprievodom nevychádzal z úžasu. Ale najviac bol prekvapený Ľubkin otec, keď našiel túto neobvyklú návštevu vo svojej obyvačke. Všetko sa však vysvetlilo a vďaka pesničkám zavládla medzi návštevníkmi a hostiteľmi dobrá nálada a porozumenie.
Zemetrasenie v Chua-liene 2024

Zemetrasenie v Chua-liene 2024 bolo zemetrasenie, ktoré zasiahlo mesto Chua-lien na Taiwane 3. apríla o 7:58:11 TŠČ (1:58:11 SELČ) s magnitúdou 7,4. Jeho epicentrum sa nachádzalo juhojuhovýchodne od Chua-lienu. Počas zemetrasenia zahynulo najmenej 13 ľudí a zranilo sa vyše 1 100 ľudí. Bolo to najväčšie zemetrasenie, ktoré postihlo Taiwan od zemetrasenia v Ťi-ťi v roku 1999.
Zemetrasenie.
Taiwanská Central Weather Administration (CWA) určila, že zemetrasenie malo magnitúdu až 7,2, zatiaľ čo americká United States Geological Survey (USGS) určila Mw až 7,4. Po zemetrasení bolo zaznamenaných až 400 následných otrasov. Otras s magnitúdou Mw 6,4 zasiahol oblasť o 00:11 UTC a nasledovali ho otrasy s Mw 5,7 o 00:35, Mw 5,5 o 00:43 a Mw a 5,7 o 00:46.
Labula

Labula je hudobný televízny film pre deti Československej televízie v Bratislave z roku 1982. Inscenácia muzikálu ukazuje, že hrať sa je v živote dieťaťa veľmi dôležité. V detských úlohách sa predstavili Emanuel Hason a Darinka Rolincová.
Metyletylketónperoxid

Metyletylketónperoxid je organický peroxid so vzorcom . Je to bezfarebná olejovitá kvapalina, široko používaná pri vulkanizácii (zosieťovaní) polymérov.
Príprava.
Metyletylketónperoxid je odvodený z reakcie metyletylketónu s peroxidom vodíka. Pri tejto reakcií vzniká niekoľko produktov vrátane cyklického diméru.
Použitie.
Roztoky 30 až 40 % metyletylketónperoxidu sa používajú v priemysle a amatérskymi nadšencami ako katalyzátor na iniciovanie zosieťovania nenasýtených polyesterových živíc používaných pri výrobe sklolaminátu a odlievaní. Pre túto aplikáciu sa metyletylketónperoxid často rozpúšťa vo flegmatizéri, ako je dimetylftalát, cyklohexánperoxid, alebo dialylftalát na zníženie citlivosti na šok. Na rovnaký účel možno použiť benzoylperoxid.
Bezpečnosť.
Zatiaľ čo peroxid acetónu je za normálnych podmienok biela práškovitá látka, metyletylketónperoxid je o niečo menej citlivý na šok a teplotu a je stabilnejší pri skladovaní.
Metyletylketónperoxid silne dráždi kožu a môže spôsobiť progresívne korozívne poškodenie alebo slepotu.
Prchavé produkty rozkladu metyletylketónperoxidu môžu prispieť k vzniku výbuchov v plynnej fáze. Je dôležité zabezpečiť bezpečné skladovanie a maximálna skladovacia teplota by mala byť obmedzená na menej ako 30 °C.
Malé Tŕstie (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

Malé Tŕstie () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Remetské Hámre, približne južne od Sniny. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Vihorlatských vrchov, v geomorfologickom podcelku Vihorlat a časti Vihorlatská hornatina. Vrchol leží na území vojenského obvodu Valaškovce v okrese Humenné v Prešovskom kraji, no veľká časť zasahuje do katastra Poruby pod Vihorlatom v okrese Michalovce v Košickom kraji. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situované Zemplínske Hámre a juhovýchodne ležiace Remetské Hámre, severne sa nachádza Belá nad Cirochou a Dlhé nad Cirochou, severozápadne Modra nad Cirochou a Valaškovce a južným smerom Jovsa, Poruba pod Vihorlatom a Vyšné Remety. Oblasť je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat.
Opis.
Malé Tŕstie leží v hlavnom hrebeni pohoria, medzi Motrogonom () a Vihorlatom (). Severne sa nachádza Trislák (), Ščobík (), Divá () a Čop (), východne Sninský kameň (), Motrogon (), sedlom oddelené Tŕstie (), Roh (), Lysák () a Múr (), južne Lomok (), Čierna studňa () a Ľadovisko () a západne Štok (), Rozdielňa (), Malý Peňažník () a sedlom oddelený Vihorlat (). Severne sa zvažujúce svahy odvodňujú prítoky riečky Kamenica do Laborca, južné Lomocký potok do Zemplínskej šíravy. Vrchol traverzuje značená turistická trasa.
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, no tiež Východoslovenskú nížinu, Slanské vrchy a Bukovské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, no traverzom južne prechádza zeleno značená trasa, vedúca od juhu z Poruby pod Vihorlatom cez Poľanu pod Vihorlatom a Tŕstie do sedla Rozdiel.
Sedličky

Sedličky sú sídlo a mestská časť okresného mesta Jičín. Nachádza sa na severovýchode Jičína. V roku 2001 tu trvalo žilo 174 obyvateľov. Funguje tu tzv. osadní výbor, ktorého predsedom je Tomáš Kleistner.
Sedličky ležia v katastrálnom území Jičín o výmere .
Mesto Jičín v tejto časti prevádzkuje útulok pre psov.
Pamiatky.
V Sedličkách sa nachádza Valdštejnská lodžia a park Libosad.
Tiež je tu možné navštíviť prírodnú pamiatku, vrch Zebín.
Doprava.
Pri hranici s obcou Valdice je umiestnená železničná zastávka ležiaca na trati 041 (Hradec Králové – Turnov).
Autobusová zastávka je umiestnená blízko Valdštejnskej lodžie.
Obcou prechádza aj cesta II. triedy 286.
Eva Landlová

Eva Landlová (* 23. december 1931, Bratislava) je slovenská herečka a dabérka, ktorá je na scéne viac ako 70 rokov a v súčasnosti (2024) je najdlhšie pôsobiacou herečkou na Slovensku.
Životopis.
Landlová so svojimi dvomi sestrami v detstve navštevovala krasokorčuliarske tréningy. V roku 1948 sa stala majsterkou Slovenska v krasokorčuľovaní.
Navštevovala konzervatórium v Bratislave, kde študovala herectvo. Keď bola v druhom ročníku na konzervatóriu dostala sa do martinského divadla, kde pôsobila.
Jej synom je herec Matej Landl. Od roku 1952 pôsobila divadle Nová scéna a krátko pred nežnou revolúciou v roku 1989 odišla do hereckého dôchodku a venovala sa prevažne dabingu. V súčasnosti účinkuje v televíznych seriáloch, kde hrá epizódne postavy.
Taktiez je jej synom Judr Martin Landl, ktory isiel v stopach svojho milovaneho otca Judr, Frantiska Landla a v roku 1989 sa odstahoval za pracou na sever. Svedsko potom ostalo ako domaca krajina pre Martina so zenou Magdalenou a ich troma detmi, Martinom jr, Lukasom a Barbarou.
Eva Landlova ma dnes nielen 6 vnucat, ale aj dve pravnucky, Feliciu a Adelle.
Sebastian Nebyla

Sebastian Nebyla (* 25. január 2002, Gütersloh, Nemecko) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hrá na pozícii záložníka v českom klube FK Jablonec kde je na hosťovaní z chorvátskeho klubu NK Istra. 
Klubová kariéra.
Mládežnícka kariéra.
Nebyla začínal s futbalom v tíme Lokomotíva Trnava neskôr keď mal 10 rokov vstúpil do akadémie Spartaka Trnavy kde bol šesť rokov. V roku 2018 prestúpil do akadémie anglického klubu West Ham United kde však pôsobil iba v mládežníckom tíme.
DAC Dunajská Streda.
V auguste 2020 sa Nebyla vrátil na Slovensko a podpísal zmluvu s Dunajskou Stredou. Na začiatku sezóny však hrával aj v Šamoríne. V Dunajskej Strede debutoval 30. septembra pri výhre 7:0 nad Piešťanami v druhom kole Slovnaft Cupu v ktorom strelil aj svoj premiérový gól. V lige debutoval 7. novembra pri remíze 0:0 s Pohroním. Vo svojej prvej sezóne odohral 14 zápasov z toho päť v lige.
Dňa 9. októbra 2022 strelil Nebyla svoj prvý gól v lige keď prispel k víťazstvu 5:2 nad MŠK Žilina.
Istra 1961.
Po troch rokoch v Dunajskej Strede prestúpil Nebyla do chorvátskeho klubu NK Istra 1961. V klube debutoval 23. júla pri remíze 1:1 s Lokomotivou Záhreb. Svoj prvý gól v klube strelil 13. augusta pri divokej remíze 4:4 s Osijekom. 
Hosťovanie v Jablonci.
Na jeseň stratil Nebyla miesto v základnej zostave Istry a tak bol v januári 2024 poslaný na hosťovanie do českého klubu FK Jablonec. V tíme debutoval 11. februára pri prehre 3:4 so Slaviou Praha. O šesť dní neskôr strelil svoj prvý gól pri víťazstve 5:2 nad Českými Budějovicami. 
Osobný život.
Nebyla sa narodil v Nemecku no od roku 2016 pôsobí v mládežníckych reprezentáciách Slovenska.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 6. aprílu 2024"