Dráč Thunbergov

Dráč Thunbergov () je opadavý ker z rodu dráč ("Berberis"), z čeľade dráčovité ("Berberidaceae"). Prvý Európan, ktorý sa o existencii tohto kra zmienil už roku 1784, bol švédsky lekár Thunberg; videl ho v Japonsku. Do Európy sa však dostal až v roku 1864. Veľmi často sa pestuje v záhradách a parkoch. 
Opis.
Dráč Thunbergov je kompaktný ker s uzavretou korunou, vysoký 1 až 2,5 m. Mladé konáriky sú tuhé, lysé, hlboko ryhované a s červenohnedou kôrou. Zväzočky listov vyrastajú na striedavo postavených brachyblastoch. Listy sú na okraji riedko ostito zúbkaté (vybiehajú do ostňov), sviežo zelené, často s červeným nádychom. Sú obrátene vajcovité, dlhé 15 až 85 mm, na vrchole niekedy zaoblené a celistvookrajové. Tŕne, ktoré vyrastajú v pazuchách listov, sú jednotlivé (vzácne trojité), dlhé do 15 mm.
Kvety rastú na štíhlych stopkách v zväzočkoch po dva až štyri. Sú obojpohlavné, pravidelné, trojpočetné so šiestimi kališnými lístkami a šiestimi korunnými lupienkami. Korunné lupienky majú na vrchnej strane pri báze vždy dva medníky. Kališné lístky sú malé, matne červené, korunné lístky sú dvakrát dlhšie, bledožlté s červenými plôškami. Plodmi sú jasno červené, oválne bobule, dlhé do 10 mm. 
Rozšírenie.
Prirodzeným areálom výskytu dráča Thunbergovho je stredné a južné Japonsko. Vo voľnej prírode bol nájdený aj v Číne. Rastie hlavne v biómoch s miernymi klimatickými podmienkami. Dráč Thunbergov je po jeho úniku do voľnej prírody rozsiahle naturalizovaný v celej Severnej Amerike. Rastlina je naturalizovaná aj v Európe a ďalej sa šíri v juhozápadnom Nemecku, Škandinávii a ďalších európskych krajinách. 
Ekológia.
Dráč Thunbergov možno nájsť v rôznych biotopoch. Môže rásť v čiastočnom alebo úplnom tieni, ale znesie aj plné slnko. Znáša suchú ale aj vlhkú pôdu (nie však premočenú), neznáša presolené pôdy. Často sa vyskytuje v lesoch, väčšinou v miernych listnatých oblastiach, ale aj v mokradiach. Usadzuje sa na trávnatých porastoch, okrajoch polí, ciest a na opustenej pôde. Veľké suchá alebo extrémne zimy nemajú veľký vplyv na celkovú produkciu semien.
Dráč Thunbergov predstavuje určitú hrozbu pre chránené oblasti, vzhľadom k jeho schopnosti tolerovať úplný tieň, na jeho vysokú klíčivosť a na rozširovanie semien vtákmi. Môže tak v uzavretom lesnom poraste v krátkom čase vytvoriť husté, trvalé a rozsiahle populácie. 
Význam a využitie.
Dráč Thunbergov, po jeho introdukcii v Európe a iných častiach sveta, sa čoskoro stal populárnym v záhradách vďaka svojmu vzhľadu, krásnym červeným plodom, ale predovšetkým pre svoje žiarivo červené jesenné listy. Existuje mnoho medzidruhových hybridov medzi dráčom thunbergovým a dráčom obyčajným alebo dráčom Juliiným. Obsah červenofialových farbív v listoch sa najnápadnejšie prejavil pri najčastejšie pestovanom kultivare „Atropurpurea“. Farba listov potom výrazne kontrastuje so žltou farbou kvetov. 
Hrozby a choroby.
Dráč Thunbergov býva hostiteľom parazitujúcich vošiek druhu "Liosomaphis berberidis", ktoré sa živia jeho šťavami. Napadnuté jedince následne chradnú, čo znižuje ich estetickú hodnotu. V Holandsku bolo pozorovaných niekoľko dosť závažných zamorení druhom "Arge berberidis", z radu blanokrídlovcov. Jeho larvy po defoliácii dráča následne migrovali na blízke kry mahónie cezmínolistej, kde dokončili svoj vývoj. Zaujímavý je aj nález hrdze obilnej "Puccinia graminis" na dráčovi v jeho pôvodnom areáli v Japonsku. Za medzihostiteľa tohto hubového patogénu býva najčastejšie považovaný dráč obyčajný.