burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Volový potok (prítok Udavy)

Volový potok je potok v Hornom Zemplíne, na území okresu Humenné. Je to pravostranný prítok Udavy, meria 5 km a je tokom VII. rádu.
Pramení v Ondavskej vrchovine na juhozápadnom svahu Hučky (389,3 m n. m.) v nadmorskej výške cca 315 m n. m. Na hornom toku tečie juhojuhovýchodným smerom, zľava priberá najprv prítok z južného svahu Hučky, potom prítok z oblasti Studníkov. Následne pokračuje v podstate severojužným smerom, pričom vytvára oblúk ohnutý na západ a priberá pravostranný prítok prameniaci východne od kóty 294,2 m. Napokon ešte priberá ľavostranný prítok z južného svahu Slížov (299,5 m n. m.), vteká na rovinaté územie riečnej nivy Udavy a vytvára malý oblúk smerujúci na východ. Východne od obce Udavské sa v nadmorskej výške približne 168 m n. m. vlieva do Udavy.
Hubková

Hubková môže byť:
Hubková (potok)

Hubková je potok v Hornom Zemplíne, v centrálnej časti okresu Humenné. Je to pravostranný prítok Laborca, má dĺžku 5,9 km a je tokom VI. rádu.
Pramení v Ondavskej vrchovine na južnom svahu vrchu Nad Černovou (365,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 340 m n. m. Na krátkom úseku tečie sprvu na juhovýchod, následne sa stáča na východ. Ďalej sa oblúkom postupne stáča, pokračuje severojužným smerom, pričom vytvára oblúk prehnutý na západ a napája dve malé vodné nádrže. Na dolnom toku preteká cez prímestské rekreačné stredisko Humenného a vstupuje do Beskydského predhoria, do podcelku Humenské podolie. Tu preteká rovinatým územím laboreckej nivy a východne od Humenného ústi v nadmorskej výške cca 149,5 m n. m. do Laborca. Nepriberá žiadne prítoky.
Vlajka Dominikánskej republiky

Vlajka Dominikánskej republiky – biely stredový kríž delí list vlajky na štyri polia: prvé a štvrté je modré, druhé a tretie červené. V strede kríža je umiestnený štátny znak z roku 1844. Jeho štít opakuje obraz vlajky, navyše sú na ňom položené dva dvojice skríženými vlajok, tri skrížené kopije, uprostred je biblia otvorená na evanjeliu sv. Jána (kap.1), nad ňou je žltý kríž, symbolizujúci oslobodenie od otroctva. Štít obopínajú dva zelené ratolesti, vavrínová a palmová, zviazané stuhou v národných farbách. Pod štítom je na červenej stužke nápis "REPÚBLICA DOMINICANA", nad ním na modrej stužke štátna devíza "DIOS, PATRIA, LIBERTAD" ("Boh, vlasť, sloboda"). Kríž vlajky symbolizuje obeti obyvateľstva, jeho vieru a sílu, modrá farba získanú slobodu, červená krv a oheň boja za slobodu. 
Návrh vlajky, zvanej "trinitaria" (podľa rovnomenného hnutia za odtrhnutie od Haiti), pochádza z roku 1839, používať sa začala až po vyhlásení nezávislosti krajiny v roku 1844. Jej farby – červená a modrá – opakujú kolorit vtedy platnej vlajky haitskej. Najprv bol totiž na haitskú vlajku položený biely stredový kríž (ako symbol viery a obetovania). Až neskôr bolo červené a modré pole vo vlajúcej časti z estetických dôvodov zamenené.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Káčaňdžunga

Káčaňdžunga (v slovenčine sa uvádza aj názov "Kančendžonga", v Nepálčine a Tibetčine má názov vrchu množstvo tvarov) je tretí najvyšší vrch sveta a najvyšší vrch Indie, vysoký 
Nachádza sa na hraniciach Nepálu a Indie v Sikkimských Himalájach, v horskej skupine Káčaňdžunga Himal.
Káčaňdžunga tvorí najrozsiahlejší masív zo všetkých osemtisícoviek. Rozkladá sa na ploche 18x. Má 5 vrcholov, čo symbolizuje aj názov vrchu, ktorý sa dá preložiť ako "päť pokladníc veľkého snehu".
Vrcholy Káčaňdžungy:
V masíve je ešte vrch "Kangbačen", vysoký , ktorý sa často pokladá za samostatný vrch.
Po prvýkrát vystúpili na hlavný vrchol Káčaňdžungy britskí horolezci v roku 1955. Slovenskí horolezci vystúpili na vrchol v roku 1981, čo bol iba 9. výstup.
Zaujímavosťou je, že horolezci obvykle dodržiavajú požiadavku sikkimských duchovných, aby nevystúpili až na vrchol, ale zastavili niekoľko metrov pod vrcholom.
Štátny znak Dominikánskej republiky

Štátny znak Dominikánskej republiky – Jeho štít opakuje obraz vlajky, navyše sú na ňom položené dve dvojice skrížených vlajok, po oboch stranách sa nachádzajú tri kopie, z ktorých dve držia vlajku, uprostred je Biblia otvorená na evanjeliu sv. Jána (8, 31-32), nad ňou je žltý kríž, symbolizujúci oslobodenie od otroctva. Štít obopínajú dve zelené ratolesti, vavrínová a palmová, zviazané stuhou v národných farbách. Pod štítom je na červenej stužke nápis REPÚBLICA DOMINICANA, nad ním na modrej stužke štátna devíza DIOS, PATRIA, LIBERTAD (Boh, vlasť, sloboda). Tento štátny znak je z roku 1844.
Trnavský potok

Trnavský potok je potok v Dolnom Zemplíne, na území okresu Michalovce, v pramennej oblasti (cca ) tvorí hranicu s okresom Humenné. Vlieva sa do Šíravského kanála, meria a je tokom VII. rádu.
Pramení vo Vihorlatských vrchoch, v podcelku Vihorlat, na juhozápadnom úpätí Pirnagovho vrchu () v nadmorskej výške približne  Od prameňa tečie na krátkom úseku severozápadným smerom, potom sa stáča na západ a zľava priberá prítok zo severného svahu Dlhej (). Následne sa výrazným oblúkom stáča na juh, pričom sprava priberá prítok prameniaci západne od kóty . Ďalej pokračuje najprv juhozápadným smerom, vzápätí mení smer toku opäť na juh, vteká do Východoslovenskej pahorkatiny, do podcelku Laborecká niva a preteká obcou Trnava pri Laborci. Tu vytvára nevýrazný oblúk prehnutý na východ a tečie juhojuhovýchodným smerom odlesnenou poľnohospodárskou krajinou. Napokon sa stáča severojužným smerom a juhozápadne od obce Vinné ústi v nadmorskej výške cca  do Šíravského kanála.
Šíravský kanál

Šíravský kanál je umelo vybudovaný vodný tok v regióne Dolný Zemplín, na území okresu Michalovce. Je to prívodný kanál vodnej nádrže Zemplínska šírava s dĺžkou 4,7 km.
Východne od obce Petrovce nad Laborcom je vybudovaná prepúšťacia stanica, ktorá odvádza vodu z Laborca. Kanál odbočuje na ľavom brehu rieky v nadmorskej výške 112,2 m n. m. a pokračuje napriameným korytom východným smerom. Prebieha rovinatým územím geomorfologického celku Východoslovenská pahorkatina (podcelok Laborecká niva) a poľnohospodárskou krajinou. Zľava do kanála ústi Bočný kanál a Trnavský potok. Južne od obce Trnava pri Laborci sa oblúkom stáča na juhovýchod a juhojuhozápadne od obce Vinné ústi v nadmorskej výške 113,7 m n. m. do Zemplínskej šíravy. Niekedy sa označuje ako "Prívodný kanál".
Zalužický kanál

Zalužický kanál je umelo vybudovaný vodný tok v regióne Horný Zemplín, v centrálnej časti okresu Michalovce. Odvodňuje vodnú nádrž Zemplínska šírava a má dĺžku 2,5 km.
Opis toku.
Vyteká z priehradného múru vodnej nádrže severozápadne od obce Zalužice v nadmorskej výške 113,7 m n. m. Tečie juhozápadným smerom cez geomorfologický celok Východoslovenská rovina (podcelok Iňačovská tabuľa), poľnohospodárskou krajinou, sprava priberá kanál z oblasti Horného poľa. Na východnom okraji intravilánu mesta Michalovce ústi v nadmorskej výške približne 110,5 m n. m. do Laborca. Niekedy sa označuje ako "Odpadový kanál".
Dvojznačnosť

Dvojznačnosť alebo dvojzmyselnosť môže byť:
Dvojzmyselnosť je matie iného, spoločensky nevhodného (neslušného) významu či prejavu.
Dvojzmyselnosť alebo cochoneria [košonéria] je niečo majúce iný, neslušný význam, oplzlosť.
Turský jarok

Turský jarok je potok v Dolnom Zemplíne, na území okresu Michalovce. Je to ľavostranný prítok Laborca, meria 8,8 km a je tokom VI. rádu. Často sa označuje ako "Turský potok".
Pramení vo Vihorlatských vrchoch, v podcelku Humenské vrchy, na južnom svahu Chlmu (495,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 390 m n. m. V pramennej oblasti tečie juhojuhozápadným smerom, zľava priberá krátky prítok prameniaci západne od obce Porúbka a oblúkom sa stáča na západ. Zľava ďalej priberá prítok prameniaci severne od kóty 454,5 m, sprava dva prítoky z juhozápadného úpätia Chlmu a stáča sa na juhozápad. Následne priberá pravostranný prítok z juhojuhozápadného úpätia Uhlísk (485,6 m n. m.) a významný ľavostranný prítok (1,8 km) z oblasti Hiriača. Ďalej už tečie v geomorfologickom celku Východoslovenská pahorkatina, v podcelku Laborecká niva, z pravej strany priberá prítok (3,6 km) pretekajúci obcou Oreské a napája vodnú nádrž Oreské. Následne pokračuje juhojuhozápadným smerom, zľava postupne priberá tri prítoky z oblasti Hiriača a ďalej tečie severojužným smerom. Z ľavej strany ešte priberá prítok vznikajúci pod kótou 170,4 m, preteká intravilánom obce Zbudza a napokon tečie na krátkom úseku k ústiu juhozápadným smerom. Západne od tejto obce ústi v nadmorskej výške cca 118 m n. m. do Laborca.
Viaczmyselnosť

Viaczmyselnosť môže byť:
Petrovajka

Petrovajka je potok v Dolnom Zemplíne, v severnej časti okresu Michalovce. Je to ľavostranný prítok Laborca, meria 5,4 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení vo Vihorlatských vrchoch, v podcelku Humenské vrchy, severozápadne od kóty 283,9 m, v lokalite Rybník v nadmorskej výške približne 230 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie severojužným smerom, vteká do Východoslovenskej pahorkatiny, do podcelku Laborecká niva a tečie pomedzi obce Staré na západe a Oreské na východe. Na dolnom toku už tečie prevažne juhojuhozápadným smerom a severozápadne od obce Zbudza ústi v nadmorskej výške cca 120 m n. m. do Laborca. Nepriberá žiadne prítoky.
Lhoce

Lhoce ("Lhotse") je štvrtý najvyšší vrch Zeme, vysoký Leží na hraniciach Nepálu s Čínou, v Nepálskych Himalájach, v horskej skupine Khumbu Himal, východne od Mount Everestu.
Prvýkrát naň vystúpili v roku 1956 švajčiarski horolezci. V roku 1984 vystúpili slovenskí horolezci na východný vrchol "Lhoce-šar" vysoký a v roku 1988 na hlavný vrchol.
Makalu

Makalu je piaty najvyšší vrch Zeme, vysoký Leží na hraniciach Nepálu s Čínou, v Nepálskych Himalájach, v horskej skupine Barun Himal,
Makalu má dva vrcholy:
Ako prví naň vystúpili v roku 1955 francúzski horolezci. Zo slovenských horolezcov dosiahli vrchol Milan Kriššák v roku 1976 a Martin Gablík v roku 2002 (v rámci poľskej výpravy).
Čho Oju

Čho Oju ("Cho Oyu") je šiesty najvyšší vrch Zeme, vysoký . Leží na hraniciach Nepálu s Čínou, v Nepálskych Himalájach, v horskej skupine Khumbu Himal, na západ od Mount Everestu.
Vrch je považovaný za najľahšie dostupnú osemtisícovku, a preto je aj často vyhľadávaný horolezeckými výpravami. Ako prví ho zdolali v roku 1954 rakúski horolezci. Prvý slovenský horolezec na vrchole bol v zime roku 1985 Dušan Becík.
Čho Oju bola prvá osemtisícovka, na ktorú sa pokúsili vystúpiť ženy. Medzinárodná ženská výprava v roku 1959 sa však skončila tragicky, keď si pád lavíny vyžiadal 4 obete.
Manaslu

Manaslu (Kutang) je ôsmy najvyšší vrch Zeme, vysoký Leží v Nepále, v Nepálskych Himalájach, v horskej skupine Gurkha Himal.
Prví vystúpili na vrchol japonskí horolezci v roku 1956. V roku 1972 sa na Manaslu odohrala jedna z najväčších himalájskych tragédii, keď pod lavínou zahynulo 16 horolezcov.
V roku 1997 vystúpili na vrchol slovenskí horolezci Peter Šperka, Juraj Kardhordó a Miroslav Rybanský. Juraj Kardhordó a Miroslav Rybanský však pri zostupe zahynuli.
25. septembra 2013 vystúpil na vrchol Slovák Branislav Pastor.
Externé odkazy.
Branislav Pastor na vrchole Manaslu
Andrew Florent

Andrew Florent (* 24. október 1970, Melbourne, Austrália – † 16. august 2016) bol austrálsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP vo štvorhre.
Vojtěch Flégl

Vojtěch Flégl (* 24. jún 1967, Praha) je bývalý český profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 5 turnajov ATP vo štvorhre.
Ola Jonsson

Ola Jonsson (* 3. november 1966, Štokholm, Švédsko) je bývalý švédsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.
Marc Rosset

Marc Rosset (* 7. november 1970, Ženeva, Švajčiarsko) je bývalý švajčiarsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 15 turnajov ATP v dvojhre.
Havran (Edgar Allan Poe)

Havran () je jedna z najznámejších básní Edgara Allana Poea. Po prvýkrát bola uverejnená 29. januára 1845 v novinách New York Evening Mirror. Opisuje mysterióznu polnočnú návštevu havrana u psychicky zmučeného muža, ktorý stratil svoju lásku Lenoru. Muž kladie vo svojom psychickom rozpoložení havranovi rozličné otázky, na ktoré havran odpovedá jediným naučeným slovom: "Nevermore" (dosl. Nikdy viac). Báseň býva považovaná za obraz psychického utrpenia, viny a pocitu bezvýchodiskovosti.
Havran je jednou z najznámejších básní americkej literatúry. Medzi jej charakteristické rysy patrí zvuková bohatosť až muzikálnosť (porov. havranom neustále opakované "Nevermore"), jazyková štylizácia a nadprirodzená atmosféra plná symbolov. Z týchto dôvodov sa báseň považuje za jeden z najväčších prekladateľských orieškov.
Najznámejší preklad Havrana do slovenčiny pochádza od Vladimíra Roya. Okrem neho báseň preložili aj napr. Karol Strmeň, Valentín Beniak, Jozef Urban, Ľubomír Feldek a Jana Kantorová-Báliková.
Úryvok.
"Otvoril som prudko oblok, a len čo som cúvol o krok," 
"starobylý havran vkročil do izby sťa zjavenie," 
"neobzrel sa vľavo, vpravo, obišiel ma nevšímavo," 
"iba múdro kýval hlavou, vzlietol k buste pri stene," 
"k bielej Palladinej buste nad dverami pri stene," 
"sadol si, a iné nie." 
"Ubolenú predstavivosť tešila tá čierna bytosť," 
"správala sa veľmi vážne, dôstojne a honosne." 
"Vravím: "Hoci rozčuchraný, no ste bez bázne a hany," 
"pochmúrny a starodávny ako v tajuplnom sne." 
"Prezraďte mi, veličenstvo, ako vaše meno znie!"" 
"Havran kráka: "Veru nie.""
Nusaybin

Nusaybin je mesto v Turecku, v provincii Mardin na hraniciach so Sýriou. Nachádza sa tu hraničný prechod do susedného sýrskeho mesta al-Kámišlí.
V staroveku sa mesto nazývalo Nisibis (o starovekých dejinách viac tam). V roku 1515 ho dobyli Osmani.
Mámakunudú

Mámakunudú () prírodný atol patriaci administratívne pod atol Há Dálu (spolu s Thiladunmathí-Miladunmadulu) na Maldivách. Nachádza sa na severozápadnej časti Maldivského súostrovia.
Veľkosťou je atol Mámakunudú zaraďovaný medzi menšie atoly, nachádza sa asi 17 km západne od najväčšieho prírodného atolu Thiladunmathí-Miladunmadulu. Dlhý je 27 km vo smere juhozápad - severovýchod, a široký cca 4 km.
Na atole sú štyri ostrovy, jeden obývaný: Makunudú; a tri neobývané: Dorukanduhurá, Fenbóhurá a Innafusi. Všetky sa nachádzajú na severovýchodnej časti atolu.
Blagoevgrad (oblasť)

Blagoevgrad je oblasť v juhozápadnom Bulharsku. Má rozlohu 6 449,5 km² a žije tu 341 173 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Blagoevgrad.
Burgas (oblasť)

Burgas je oblasť na východe Bulharska pri pobreží Čierneho mora. Má rozlohu 7 748 km² a žije tu 418 750 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Burgas.
Geografia.
Významné rieky Burgaskej oblasti sú Ropotamo a Ďavolska reka, ktoré pramenia v pohorí Strandža a ústia do Čierneho mora pri meste Primorsko.
Dobrič (oblasť)

Dobrič je oblasť na severovýchode Bulharska pri pobreží Čierneho mora. Má rozlohu 4 719,7 km² a žije tu 213 325 obyvateľov. Jej sídlom je mesto Dobrič.
Gabrovo (oblasť)

Gabrovo je oblasť v strede až na severe Bulharska. Má rozlohu 2 023 km² a žije tu 145 410 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Gabrovo.
Kučmanovský potok

Kučmanovský potok je potok v dolnom Šariši, v západnej časti okresu Sabinov, kým krátky úsek v pramennej oblasti prináleží k okresu Kežmarok. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 9,7 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Potok pramení na okraji Levočských vrchov na severnom svahu Čiernej kopy (1 180,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 840 m n. m., juhojuhozápadne od obce Bajerovce.
Smer toku.
V pramennej oblasti tečie najprv severovýchodným smerom, postupne sa stáča a pokračuje východojuhovýchodným smerom. Po pribratí prítoku z oblasti Pažernej tečie juhovýchodným smerom až do obce Šarišské Dravce, odtiaľ pokračuje na krátkom úseku severojužným smerom. Na dolnom toku sa opätovne stáča na juhovýchod.
Ústie.
Do Torysy sa vlieva v obci Torysa v nadmorskej výške približne 421 m n. m.
Máfusi (Káfu)

Máfusi () je jeden z obývaných ostrovov na atole Káfu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 243 (jún 2006), dĺžka ostrova 1 276 m, šírka 260 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 26,65 km.
Krížovianka

Krížovianka je potok v dolnom Šariši, v juhozápadnej časti okresu Prešov. Je to pravostranný prítok Svinky, meria 11,5 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Kížovianka pramení v geomorfologickom celku Čierna hora na severnom svahu vrchu Čierna hora (1 024,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 855 m n. m.
Smer toku.
Na hornom toku tečie smerom na sever, vytvára ostrý oblúk smerujúci na západ a na krátkom úseku tečie na severovýchod. Obcou Hrabkov potom preteká najprv východným smerom, následne sa stáča na severovýchod. Pred obcou Krížovany sa opäť stáča a ďalej už tečie severným smerom.
Ústie.
Potok sa vlieva do Svinky severne od obce Krížovany v nadmorskej výške cca 367 m n. m.
Tomáš Bosniak (1572)

Barón Tomáš Bosniak (z Veľkého Bielu) (latinským a celým menom "Marcus Stephan Thomas Bosnyák de Magyarbél"; * 1572 - † 19. december 1634) bol šľachtic v Uhorsku.
Bol synom Ondreja Bosniaka (Andreas Bosnyák) a Kataríny Ilešháziovej (Illesházy de Illesháza). Významný protiturecký bojovník, kapitán a od roku 1613 majiteľ Šurianskeho hradu, kde aj zomrel.
Bol to rytier Zlatej ostrohy kráľa Mateja II., hlavný ceremoniár kráľa Ferdinanda II. a hlavný župan Tekovskej župy. V roku 1605 bol prívržencom stavovského povstania Štefana Bočkaja /Bocskay/ a ako povstalecký kapitán, obsadil niektoré hrady, prenikol aj na Moravu. Vyjednávač s Turkami - Osmanmi o mier, čoho výsledkom bolo podpísanie žitavského mieru v roku 1606. Panovník mu 10.12.1609 udelil titul baróna.
Rodina.
Sobášený bol s Máriou Kenderešiovou (Kenderessy; +1626), pochádzajúcou z Hevešskej stolice. Sobáš sa uskutočnil vo Fiľakove 26.2.1605. 
Z manželstva sa narodilo sedem detí:
Odkazy.
Busta T. Bosniaka a jeho dcéry Žofie sa nachádza v Mestskom múzeu v Šuranoch
Kvačiansky potok

Kvačiansky potok je potok v dolnom Šariši, v južnej časti okresu Prešov. Je to pravostranný prítok Svinky, má dĺžku 7,5 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Šarišskej vrchovine na východnom svahu Banského vrchu (662,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 615 m n. m., severne od obce Klenov.
Smer toku.
Na hornom toku tečie východným smerom, pred obcou Kvačany sa stáča na severovýchod a preteká obcou. V obci Bajerov sa stáča, na krátkom úseku tečie na sever a po sútoku s Kanovským potokom už pokračuje na východ, pričom vytvára oblúk prehnutý na sever. V obci Rokycany tečie na krátkom úseku k ústiu severovýchodným smerom.
Ústie.
Potok sa vlieva do Svinky v obci Rokycany v nadmorskej výške približne 304 m n. m.
Makunudú (Há Dálu)

Makunudú () je jedným z obývaných ostrovov na atole Há Dálu na Maldivách. Počet obyvateľov je 1 388 (jún 2006), dĺžka ostrova 200 m, šírka 500 m. Vzdialenosť od hlavného mesta Male je 261,15 km.
MS

MS môže byť:
Ms môže byť:
Weegee

Weegee pseudonym Arthur Fellig, vlastným menom "Usher Fellig" (* 12. jún 1899, Złoczów, Ukrajina – † 26. december 1968, New York, New York, USA) bol americký fotograf.
Narodil sa v dedinke Złoczów, ktorá vtedy patrila Rakúsku (terajšia Ukrajina). V roku 1906 odišiel s matkou a bratmi za otcom do USA. Bol dieťaťom ulice. Mal mnoho zamestnaní - pracoval ako mäsiar, umývač riadov, pouličný fotograf aj fotolaborant. 
Postupne sa začínal rodiť fotograf-novinár Weegee. V noci vychádzal do ulíc a fotografoval všetko čo zvyčajne zahmlieva tma. Nestaral sa o techniku fotografie a ani o jej obrazové riešenie - jediné, čo ho zaujímalo, bolo stretnúť a zaznamenať situáciu, aby mal čo ponúknuť novinám.
V roku 1935 sa stal fotografom na voľnej nohe. Využíval známosti s políciou a na miesto zločinu prichádzal zároveň s ňou, urobil rýchlo pár záberov a ráno ich predával. Publikoval do: Herald Tribune, World-Telegram, Daily News, Post, Journal-American, Sun, a ďalších. WEEGEE je vraj odvodený z anglického slova označujúceho špiristitickú tabuľku; nikto vtedy nechápal, ako môže cítiť na diaľku situáciu, ktorá ešte len príde.
Postupne nefotografoval len zločiny, ale aj nočných pijakov a rozvášnených milencov, publikum pobavené pohľadom na zranenú osobu. Predstavoval Newyorčanom ich mesto ako naozaj vyzerá. Hrozné, kruté, v ktorom sa odrážajú všetky záporné vlastnosti človeka.
Je zaraďovaný k takzvanej „Newyorskej škole fotografie“, ktorá s obľubou od 30. do 70. rokov 20. storočia využívala rôzne druhy neostrosti. Nebola to inštitúcia v pravom slova zmysle, ale šestnásť autorov (narodených od 1898 do 1934) žijúcich a tvoriacich v New Yorku.
Zomrel 26. decembra 1968 na mozgový nádor vo veku 69 rokov. Nikdy nezaprel svoj pôvod, pri pohľade na bohatých bol nesvoj. Zostalo po ňom 5 000 negatívov a 1 500 kópií, ktoré predstavujú momenty vytiahnuté z toku všedného dňa.
Mozilla

Mozilla môže byť:
Debata

Debata je rokovanie, výmena názorov, spravidla formalizované/-ná, o spornej téme a na vyššej úrovni (napríklad v parlamente).
František Cyprich

František „Fero“ Cyprich (* 1. október 1917, Svrčinovec – † 31. január 2009, Trenčín) bol pilot Slovenských vzdušných zbraní v druhej svetovej vojne a letecké eso. Dosiahol 15 potvrdených zostrelov. 
Život.
Bojoval v Malej vojne, zúčastnil sa na prepadnutí Poľska a neskôr bojoval na východnom fronte, kde dosiahol najmenej 12 zostrelov. Po vypuknutí SNP sa pripojil na stranu povstalcov, kde ako prvý povstalecký pilot dosiahol zostrel, keď 2. septembra 1944 so svojou Aviou B.534 zostrelil neozbrojený maďarský dopravný Ju 52/3m. Zároveň sa tým stal posledným stíhacím pilotom v druhej svetovej vojne, ktorý vykonal zostrel iného lietadla na dvojplošníku. Po potlačení SNP dopravným lietadlom preletel do ZSSR. 
V roku 1958 bol prepustený do zálohy s hodnosťou podplukovník, roku 1991 bol rehabilitovaný a bola mu udelená hodnosť plukovníka vo výslužbe. Žil v Trenčíne, kde aj 31. januára 2009 zomrel.
Pulse

Pulse môže byť:
Wilson Phillips

Wilson Phillips bola americká hudobná skupina v rokoch 1990-2004 v zložení Carnie Wilson, Wendy Wilson a Chynna Phillips. Počas svojho pôsobenia získali štyri nominácie Grammy, dve American Music Award a jednu Billboard Music Award.
Majstrovstvá sveta vo futbale 1934

Majstrovstvá sveta vo futbale 1934, boli druhé majstrovstvá sveta a konali sa v Taliansku od 27. mája do 10. júna. FIFA vybrala ako hostiteľa Taliansko v októbri 1932. Boli to prvé majstrovstvá sveta do ktorých sa museli mužstvá kvalifikovať. 32 národných tímov vstúpilo do kvalifikácie, a z nich 16 postúpilo na záverečný turnaj do Talianska.
Taliansko sa stalo druhým víťazom v histórii keď vo finále zdolalo Česko-Slovensko 2-1.
Kvalifikácia.
Tieto majstrovstvá sveta boli jedinečné v tom že predošlý víťaz Uruguaj odmietol pozvanie na protest proti európskej urážke z predchádzajúcich majstrovstiev sveta v 1930 práve v Uruguaji, stali sa tak jedinými majstrami sveta ktorý nesúťažili v nasledujúcom turnaji. Ďalší jedinečný fakt je že hostiteľ Taliansko sa musel kvalifikovať. Od nasledujúcich majstrovstiev sveta roku 1938 bol už hostiteľ automaticky nasadený do záverečného turnaja.
Iba desať z 32 účastníkov kvalifikácie bolo z mimoeurópskych krajín, a iba štyria postúpili na záverečný turnaj do Talianska. Posledný účastník vzišiel len tri dni pred začiatkom turnaja, USA a Mexiko sa stretli v Ríme v jedinom zápase, ktorý vyhrali USA a tak postúpili na záverečný turnaj.
Štadióny.
Deväť miest videlo tento turnaj, na deviatich štadiónoch a to:
Vyraďovacie boje.
Štvrťfinále.
opakovaný zápas:
Chaskovo (oblasť)

Chaskovo je oblasť v Bulharsku na juhu krajiny. Má rozlohu 5 543 km² a žije tu 279 067 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Chaskovo.
Kărdžali (oblasť)

Kărdžali je oblasť na juhu Bulharska. Má rozlohu 3 209,1 km² a žije tu 164 019 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Kărdžali.
Loveč (oblasť)

Loveč je oblasť v Bulharsku. Má rozlohu 4 128,8 km² a žije tu 167 931 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Loveč.
Pazardžik (oblasť)

Pazardžik je oblasť v Bulharsku. Má rozlohu 4 459 km² a žije tu 319 358 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Pazardžik.
Červený potok (prítok Drienického potoka)

Červený potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Drienického potoka, meria 5,9 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v Čergove na južnom svahu Trepeša (911,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 675 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie prevažne severojužným smerom, na hornom toku preteká lesnatým prostredím pohoria Čergov a následne vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Ľubotínska pahorkatina. Tu preteká obcou Červená Voda, za obcou vytvára výrazný oblúk prehnutý na západ a pokračuje na juh. Na dolnom toku tečie v geomorfologickom podcelku Šarišské podolie a preteká okrajom mesta Sabinov, kde v nadmorskej výške cca 341 m n. m. ústi do Drienického potoka.
František Brezina

František Brezina (* 28. august 1918, Dolný Jatov – † 17. august 1989, Sliač) bol pilot Slovenských vzdušných zbraní v druhej svetovej vojne a letecké eso. Na východnom fronte dosiahol 14 potvrdených zostrelov. Neskôr sa stal účastníkom SNP, po vojne slúžil v čs. vojenskom letectve. Z armády bol prepustený v roku 1952. Zomrel na Sliači, kde je aj pochovaný.
Anton Matúšek

Anton Matúšek (* 10. máj 1919, Dolný Hričov – † 22. november 1985, Tišnov) bol pilotom Slovenských vzdušných zbraní, neskôr 1. čs. samostatného leteckého pluku počas druhej svetovej vojny a leteckým esom.
Život.
Zúčastnil sa na prepadnutí Poľska a neskôr bojoval na východnom fronte. 9. septembra 1943 spolu s Ľudovítom Dobrovodským preletel na sovietsku stranu, kde boli obaja internovaní v zajateckých táboroch. Do svojej dezercie mal na svojom konte 12 zostrelov. Neskôr mu bolo umožnené vstúpiť do 1. čs. armádneho zboru. Krátko po vypuknutí povstania preletel pod velením Františka Fajtla do centra SNP. Koncom októbra 1944 opustil územie Slovenska kvôli zhoršujúcim sa podmienkam na povstaleckom fronte. Počas preletu musel núdzovo pristáť pri obci Domaňovce a zimu strávil v horách. Pri 20. výročí SNP bol povýšený na kapitána a o rok na majora letectva v zálohe. Anton Matúšek zomrel 22. novembra 1985.
Šarišský potok

Šarišský potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Prešov. Je to pravostranný prítok Torysy, meria 7,8 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Preteká geomorfologickým celkom Spišsko-šarišské medzihorie, podcelkom Šarišské podolie, kde aj pramení severozápadne od obce Župčany v lokalite Vysoké v nadmorskej výške cca 375 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv na juhovýchod cez samotu Biela Hlina, sprava priberá krátky prítok z lokality Vinica a prechodne tečie na východ. Zľava potom priberá ďalší krátky prítok (318,5 m n. m.), stáča sa juhovýchodným smerom a tečie v blízkosti obce Župčany. Následne tečie na krátkych úsekoch najprv na juh, potom na východ, sprava priberá prítok prameniaci južne od spomenutej obce a druhý z lokality Vyhliadka a preteká obcou Malý Šariš. V obci sa stáča severovýchodným smerom, zľava priberá dva prítoky z lokality Nad studienkou (druhý ústi v 276,6 m n. m.) a ďalej už pokračuje smerom na sever. Z ľavej strany ešte priberá prítok z lokality Kliny, napokon sa stáča a na krátkom úseku tečie k ústiu severovýchodným smerom. Na okraji mesta Veľký Šariš ústi v nadmorskej výške 257,9 m n. m. do Torysy.
Šalgov (potok)

Šalgov je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Torysy, má dĺžku 7,5 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v pohorí Bachureň na južnom úpätí Kohúta (711,4 m n. m.), v lokalite Dubina, v nadmorskej výške približne 600 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie prevažne východným smerom, zľava priberá dva prítoky z južného, resp. východného svahu Kohúta a stáča sa juhovýchodným smerom. Potom vstupuje do Spišsko-šarišského medzihoria, do podcelku Šarišské podolie, sprava priberá prítok (399,3 m n. m.) prameniaci východne od kóty 695,9 m a preteká obcou Uzovský Šalgov. V obci sa stáča na východ, na jej okraji priberá ľavostranný Šalgovec, následne z pravej strany priberá prítok z oblasti Býkoša a preteká okrajom obce Ražňany, pričom sa niekoľkokrát vlní. Za obcou tečie smerom na východoseverovýchod a južne od centra Sabinova, pri osade Dolný Mlyn, sa v nadmorskej výške cca 307 m n. m. vlieva do Torysy.
Šalgovec

Šalgovec je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Šalgova, meria 2,3 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v pohorí Bachureň na južnom svahu Kanašov (619,1 m n. m.), v lokalite Úboč, v nadmorskej výške približne 480 m n. m. 
Opis toku.
V pramennej oblasti tečie najprv na juhovýchod, následne na východ a vstupuje do geomorfologického celku Spišsko-šarišské medzihorie, do podcelku Šarišské podolie. Tu sa stáča juhovýchodným smerom, preteká sústavou desiatich rybníkov, stáča sa severojužným smerom a preteká okrajom intravilánu obce Uzovský Šalgov. Na východnom okraji obce potom ústi v nadmorskej výške cca 349 m n. m. do Šalgova. Nepriberá žiadny prítok.
Šalgov

Šalgov môže byť:
Ostroviansky potok

Ostroviansky potok je potok v dolnom Šariši, v južnej časti okresu Sabinov. Je to krátky pravostranný prítok Torysy, meria 2,2 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení na styku geomorfologických celkov Šarišská vrchovina a Spišsko-šarišské medzihorie, južne od obce Ražňany v lokalite Bikmeľ, v nadmorskej výške približne 368 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie na východ podcelkom Šarišské podolie, esovito sa stáča a pokračuje k obci Ostrovany, stáča sa na severovýchod a preteká okrajom intravilánu obce. Nepriberá žiadne prítoky. Severne od obce sa v nadmorskej výške cca 295 m n. m. vlieva do vedľajšieho ramena Torysy.
Medziansky potok

Medziansky potok môže byť:
Jozef Štauder

Jozef „Jožo“ Štauder (* 20. február 1920, Záhorská Bystrica – † 17. apríl 1978, Bratislava) bol pilotom Slovenských vzdušných zbraní v druhej svetovej vojne a leteckým esom. Zúčastnil sa sa dvoch bojových nasadení na východnom fronte. Dňa 26. júna 1944 sa zúčastnil leteckého boja nad územím západného Slovenska. Núdzovo pristál neďaleko Ivanky pri Dunaji. Do zálohy bol prepustený v roku 1958. Po prepustení do zálohy v hodnosti kapitána sa najskôr zamestnal ako vodič v ČSAD Plzeň, neskôr bol zamestnancom ČSAD Bratislava.
Medziansky potok (prítok Paťovského potoka)

Medziansky potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Prešov. Je to ľavostranný prítok Paťovského potoka, má dĺžku 3,6 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení na styku geomorfologických celkov Šarišská vrchovina a Spišsko-šarišské medzihorie, juhozápadne od obce Medzany, na severovýchodnom svahu Hložia (442,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 370 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie na krátkom úseku na sever, potom sa stáča na severovýchod, pričom tečie v podcelku Šarišské podolie. Následne vytvára oblúk prehnutý na východ, preteká okrajom obce Medzany a za obcou pokračuje severozápadným smerom. Ďalej tečie prechodne na sever, vzápätí sa postupne stáča a tečie už výhradne východným smerom. Na katastrálnom území mesta Veľký Šariš, na severozápadnom úpätí Šarišského hradného vrchu, ústi v nadmorskej výške približne 279 m n. m. do Paťovského potoka.
Paťovský potok

Paťovský potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Prešov. Je to pravostranný prítok Torysy, meria 6,7 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení na okraji Šarišskej vrchoviny, juhojuhozápadne od obce Medzany, na juhovýchodnom svahu Hložia (442,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 398 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv na sever, vteká do geomorfologického celku Spišsko-šarišské medzihorie, do podcelku Šarišské podolie a stáča sa východným smerom. Tečie južne od obce Medzany, následne sa prudko stáča na severoseverozápad a tečie západne od mesta Veľký Šariš, pričom na krátkom úseku sa stáča na západ. Napokon obteká masív Šarišského hradného vrchu, najprv zo západu, zľava priberá Medziansky potok, potom aj zo severu a pokračuje na východ. Priamo pod Šarišským hradom ústi v nadmorskej výške približne 274,5 m n. m. do Torysy.
Šiša Pangma

Šiša Pangma ("Gosaithan, Xixa-bangma, Kao-seng-can-feng") je štrnásty najvyšší vrch Zeme, vysoký Leží v Číne (Tibete), v Nepálskych Himalájach, v horskej skupine Langtang Himal.
Šiša Pangma má tri vrcholy:
Na hlavný vrchol vystúpili v roku 1964 čínski horolezci. Výprava mala 195(!) členov, na vrchol sa dostalo 10 horolezcov. Bola to posledná zdolaná osemtisícovka.
Pre zahraničných horolezcov bol vrch dostupný od roku 1978. Slovenskí horolezci vystúpili na Šiša Pangmu prvýkrát v roku 1996.
Gan

Gan môže byť:
Kukuška (film)

Kukuška je film režiséra Alexandra Rogožkina, autora filmov o svojráznych lovoch (v českom jazyku: "Svéráz národního lovu", "Svéráz národního rybolovu" a "Svéráz národního lovu v zimě"). Rozpráva príbeh troch ľudí uviaznutých v divočine počas druhej svetovej vojny, z ktorých každý hovorí iným jazykom a nerozumie jazyku ostatných dvoch. 
Ocenenia.
Film získal 17 ocenení a 5 nominácií.
Severný Málosmadulu

Severný Málosmadulu prírodný atol. Nachádza sa na Maldivách. Severný Málosmadulu sa nachádza na severe Maldív. Administratívne je celý atol súčasťou atolu Rá. Nad Severným Málosmadulu sa nachádza ešte jeden malý bezmenný atolček, ktorý je považovaný jeho za súčasť (aj administratívne spadá pod Rá.)
Nachádza sa v severozápadnej časti Maldív pod atolom Thiladunmathí-Miladunmadulu vo vzdialenosti 14 km, a 5 km severne od Južného Málosmadulu. Medzi Severným a Južným Málosmadulu sa nachádza ešte jeden bezmenný atol (je považovaný za súčasť Južného Málosmadulu, administratívne atol Bá.).
Dĺžka atola je 71 km v severojužnom smere a šírka 28 km. Má skoro 40 plytčín, pričom najväčšia sa netradične nachádza práve v lagúne atola. Na atole je 86 ostrovov navyše sa započítavajú aj dva ostrovy na bezmennom atole na severe, takže oficiálne až 88, z ktorých je 15 obývaných.
Obývané ostrovy:Alifusi (na severnom bezmennom atole), Angolitímu, Fainu, Huluduffáru, Inguraidú, Innamádú, Kandoludú, Kinolas, Mákuratu, Maduvvarí, Mídú, Rasgetímu, Rasmádú, Ungúfáru, Vádú
Externé odkazy.
Stránka Oceandots + obrázok atola z vesmíru - anglicky
Tatran (spevokol v Liptovskom Mikuláši)

Tatran je názov spevokolu sídliacom v meste Liptovský Mikuláš.
V roku 1873 založil Karol Ruppeldt v Liptovskom Mikuláši spevokol Tatran. Zbor pod jeho vedením, neskôr pod vedením dirigentov Miloša Ruppeldta a Pavla Gallu, dosahoval vysokú umeleckú úroveň. Počas I. svetovej vojny sa však odmlčal a po roku 1918 zanikol. Po II. svetovej vojne sa o jeho oživenie pokúšal MUDr. Karol Wurm. V školskom roku 1954 - 1955 zanietení učitelia Ondrej Ševčík a Jozef Macko činnosť spevokolu znovu obnovili. Svoju činnosť pod názvom Okresný učiteľský spevokol vykonával až od roku 1967. Pri príležitosti 100. výročia založenia pôvodného liptovsko – svätomikulášskeho spevokolu Tatran mu bol v roku 1973 udelený čestný názov TATRAN. Jeho dirigentmi sa stali Ján Klaučo a Martin Žákovič. V rokoch 1976 – 1978 viedol spevokol Alfonz Juriga, v rokoch 1978 - 1993 stál za dirigentským pultom Jaroslav Lauko, po jeho odchode prevzal vedenie spevokolu Štefan Jakoby. V rokoch 1996 - 2001 viedla spevokol Mgr. Viera Bystrická a od roku 2001 je jeho dirigentom PhDr. Ľubomír Raši, PhD. Počet členov spevokolu kolíše od 25 do 40.
Repertoár volili dirigenti tak, aby obsahoval skladby slovenských hudobných skladateľov, ale aj skladby svetovej zborovej tvorby. Od svojho založenia absolvoval spevokol okolo 500 vystúpení a nacvičil približne 250 zborových skladieb. Činnosť je zaznamenaná v kronike založenej v roku 1955. Za 25 rokov svojej činnosti bol najlepším speváckym zborom okresu vo svojej kategórii. V 90-tych rokoch dvakrát úspešne absolvoval zájazd do Grécka - mesta Solún, v roku 1993 sa zúčastnil na oslavách Slovenských národných dní v maďarskom meste Kiskőrös. Pod dirigentskou taktovkou Ľubomíra Rašiho spevokol reprezentoval mesto v Opave na „Dni družobných miest“ v septembri 2004 a v novembri 2004 sa podieľal na veľkej udalosti akou bolo hudobné dielo Ľubomíra Rašiho „Requiem“ pre sólistov, zbor, orchester a rockovú skupinu. Spolu s členmi evanjelického cirkevného zboru naštudoval „Českú omšu vianočnú“ od Jakuba Jána Rybu a „Pašie podľa sv. Matúša“ od Melchiora Vulpiusa. Melchior Vulpius: Pašie podľa sv. Matúša Pôvodne latinské pašie s "turba" zbormi a textom v kralickej češtine doplnil Dr. Karol Wurm. Na základe jeho práce transkripciu do slovenčiny a s použitím ekumenického prekladu urobil Ľubomír Raši a so spevokolom Tatran premiéroval a nahral pre rádio Lumen v roku 2002Všetky tieto diela vyšli aj na CD.
Wieluń

Wieluń (ˈvʲɛluɲ) je poľské mesto v Lodžskom vojvodstve. Má 26 000 obyvateľov (2005).
Dejiny.
Wieluń má už vyše 800-ročnú históriu. Prvá zmienka pochádza z druhej polovice 13. storočia. Mesto získalo mestské práva v okolo roku 1283. Legenda hovorí, že kaliské knieža Władysław Odonic poľujúc v tamojších lesoch zranil jeleňa, a keď ho prenasledoval zjavil sa mu Baránok boží s chlebom a kalichom krvi. Na tom mieste dal vybudovať kaplnku (v súčasnosti tu je Sanktuarium Matky Božej Potešenia), pri ktorej neskôr vznikla osada. Podľa legendy názov mesta vznikol zo slova "jeleň" poľ. Jeleń (Wieleń, Wieluń). V 14. storočí postavil Kazimír III. Veľký (Kazimierz III Wielki) vo Wieluniu zámok, ktorý bol následne po požiaroch prebudovávaný. Dnes je na základoch zámku postavený klasicistický palác. Mesto bolo stoličným mestom historickej wieluńskiej zeme (ziemi wieluńskiej).
Plovdiv (oblasť)

Plovdiv je oblasť v Bulharsku približne v strede krajiny. Má rozlohu 5 973 km² a žije tu 707 570 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Plovdiv.
Razgrad (oblasť)

Razgrad je oblasť v Bulharsku na severovýchode krajiny. Má rozlohu 2 637 km² a žije tu 152 417 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Razgrad.
Ruse (oblasť)

Ruse je oblasť v Bulharsku na severe krajiny. Má rozlohu 2 803 km² a žije tu 278 890 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Ruse.
Uzovský potok

Uzovský potok je potok v dolnom Šariši, vo východnej časti okresu Sabinov, na dolnom toku (cca ) tvorí hranicu s okresom Prešov. Je to ľavostranný prítok Veľkého potoka, meria a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v geomorfologickom celku Spišsko-šarišské medzihorie, v podcelku Šarišské podolie, západne od obce Uzovce v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Od prameňa tečie na krátkom úseku juhojuhovýchodným smerom v blízkosti spomenutej obce a následne sa stáča na juhozápad. Vytvára výrazný oblúk ohnutý na západ, pričom zľava priberá krátky prítok prameniaci západne od kóty a pokračuje juhovýchodným smerom. Napokon sa esovito stáča, na krátkom úseku tečie k ústiu na juh a západne od obce Gregorovce sa v nadmorskej výške cca vlieva do Veľkého potoka.
Vodnár (znamenie)

V astrológii je Vodnár ("Aquarius") jedenástym znamením zvieratníka. Je to myslený obdĺžník na oblohe 30° dlhý a 15° široký. Slnko ním prechádza v čase od 21. januára do 19. februára. Pomenovanie dostalo podľa súhvezdia Vodnár.
Pod jeho vládu údajne spadá svetová éra, ktorá sa práve začala. Ľuďom narodeným v znamení Vodnára (21. 1. - 19. 2) sa pripisuje sklon k mystike, spájanie vedomého a nevedomého, snaha o prekonanie priepastí k nadzmyslovému a prispôsobivosť. Z minerálov sa mu pripisuje jantár.
V babylonskom kalendári tomuto znameniu zodpovedá mesiac "Araḫ Šabaṭu".
Telek

Telek je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Jakubovianskeho potoka, meria 8,5 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v Čergove na juhozápadnom svahu Lysej (1 067,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 740 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie severojužným smerom, vytvára malý oblúk prehnutý na západ, sprava priberá krátky prítok prameniaci južne od kóty 847,7 m a následne vytvára ďalší oblúk smerujúci na východ, pričom zároveň priberá tri ľavostranné prítoky (najdlhší pramení západne od kóty 809,0 m). Ďalej tečie juhojuhozápadným smerom, z ľavej strany priberá prítok prameniaci južne od kóty 658,0 m, vstupuje do geomorfologického celku Spišsko-šarišské medzihorie, do podcelku Šarišské podolie, pokračuje severojužným smerom a severozápadne od obce Jakubovany napája vodnú nádrž Jakubovany. Pod nádržou tečie juhojuhovýchodným smerom mierne zvlneným korytom, preteká západne od intravilánu obce Jakubovany, oblúkom sa stáča najprv na západ, následne na juhozápad a sprava priberá Husí potok. Napokon preteká územím mesta Sabinov, kde najprv tečie na juh, esovito sa stáča, preteká intravilánom mesta a pokračuje juhojuhozápadným smerom. Napokon sa stáča na juh, tečie súbežne s korytom Torysy a pri mestskej časti Orkucany sa v nadmorskej výške cca 305 m n. m. vlieva do Jakubovianskeho potoka.
Husí potok (prítok Teleka)

Husí potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Teleka, meria 2,9 km a je tokom VIII. rádu.
Prameň.
Pramení v geomorfologickom celku Spišsko-šarišské medzihorie, v podcelku Šarišské podolie, východne od obce Drienica v nadmorskej výške cca 510 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv severojužným smerom, následne sa esovito stáča a pokračuje juhojuhovýchodným smerom. Napokon tečie na krátkom úseku k ústiu opäť severojužným smerom. Nepriberá žiadny prítok. Východne od mesta Sabinov sa v nadmorskej výške približne 348 m n. m. vlieva do Teleka.
Jakuboviansky potok

Jakuboviansky potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Torysy, má dĺžku 7,9 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Potok pramení v pohorí Čergov juhovýchodne od kóty 809,0 m n. m., v lokalite Jakuboviansky les, v nadmorskej výške približne 730 m n. m.
Smer toku.
Na hornom toku tečie severojužným smerom, nad obcou Jakubovany sa esovito stáča a obcou preteká opäť severojužným smerom. Na dolnom toku už tečie viac-menej juhozápadným smerom, pričom sa koryto viacnásobne vlní.
Ústie.
Do Torysy sa vlieva na katastrálnom území mesta Sabinov, v blízkosti Orkucian v nadmorskej výške cca 303 m n. m.
Syseľ pasienkový

Syseľ pasienkový alebo syseľ obyčajný ( alebo nesprávne "Citellus citellus") je poľný hlodavec žijúci v strednej, juhovýchodnej Európe aj na území Slovenska. Výskyt na Slovensku bol doložený na 42,3 % územia. Bežne sa s ním môžeme stretnúť v okolí letiska M. R. Štefánika neďaleko Ivanky pri Dunaji. Udomácnil sa takisto aj na Dolnom nádvorí Spišského hradu a na lúkach pod ním. Sysle sú priateľské, návštevníci hradu ich kŕmia niekedy aj z ruky. Je to chránené zviera. Žije pri poliach a lúkach. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov syseľ pasienkový patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci.
Opis sysľa.
Syseľ pasienkový dosahuje dĺžku 20 – , chvost 3.8 –  a patrí do skupiny zvierat označovaných ako hlodavce. Výrazným znakom tejto skupiny sú predné zuby (z vrchnej a spodnej čeľuste), ktoré si musia neustále obrusovať o rôzne predmety. Telo má pretiahnutý tvar a na konci každej končatiny má pazúriky, ktoré slúžia na vyhrabávanie podzemných skrýš. Farba je rôzna, závisí od ročného obdobia. Najčastejšie sú však kombinácie hnedej, hrdzavohnedej, sivej až po odtiene červenej. Na chrbtovej strane ma biele a tmavé škvrny. Syseľ má veľmi dobrý zrak a dobrý čuch.
Výskyt.
Žije v Strednej a Východnej Európe, na Slovensku sa vyskytuje už len v niektorých lokalitách. Obýva najmä stepné oblasti nížin a predhorí. Najradšej má pasienky s nízkou vegetáciou.
Rozšírenie na Slovensku.
Zo 429 mapovaných kvadrátoch DFS sa celkovo vyskytol v 182 (42,3 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 60, 15,3 %) v súčasnosti v nadmorských výškach 100 (Strážne) – (Pri Kríži, pri obci Telgárt v Nízkych Tatrách).
Spôsob života.
Žije v kolóniách, ktoré môžu mať niekoľko desiatok, až stoviek jedincov. Až šesť mesiacov v roku, od októbra do marca, prežije v zimnom spánku. Sysle sú lúčne a poľné hlodavce, ktoré žijú v poľných dierach. Hrabe prechodné a trvalé nory. Má dva vchody, jeden šikmý a jeden kolmý. Vchod meria 7. Rozmnožuje sa len jedenkrát za rok, od mája do júna rodia samičky po 25 dňoch gravidity 38 mláďat. Premnožujú sa v cykloch 79 rokov.
Potrava.
Živí sa steblami tráv, kvetmi, semenami rastlín a hmyzom. Sysle si na Slovensku nerobia zásoby.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 497,90 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z. z.) a prísne chránený aj podľa Bernského dohovoru, príloha II.
Podľa smernice Európskej únie o biotopoch voľne žijúcich živočíchov a voľne rastúcich rastlín patrí medzi druhy, pre ktoré je potrebné vyhlasovať osobitné územia ochrany – územia európskeho významu. Na Slovensku je predmetom ochrany v 18 územiach európskeho významu.
Krakovský potok

Krakovský potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 5,1 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Ľubotínska pahorkatina, juhojuhozápadne od kóty 728,2 m, medzi obcami Jakovany a Červená Voda v nadmorskej výške približne 517 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku severojužným smerom, potom vytvára výrazný oblúk prehnutý na západ, následne sa ohýba na východ a opätovne tečie na juh cez lokalitu Pod Krakovcom. Na dolnom toku preteká priemyselnou zónou mesta Sabinov, podteká cestu I. triedy č. 68, následne sa esovito stáča a pokračuje k ústiu juhovýchodným smerom. Na okraji priemyselnej zóny ústi v nadmorskej výške cca 321 m n. m. do Torysy.
Ginec

Ginec je potok v dolnom Šariši, na území okresu Sabinov. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 4 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Ľubotínska pahorkatina, na východnom úpätí Slupca (569,9 m n. m.), južne od obce Jakovany v nadmorskej výške približne 512 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie severojužným smerom, následne vstupuje do podcelku Šarišské podolie, kde vytvára oblúk ohnutý na západ a sprava priberá dva prítoky z oblasti Bukovca. Potom sa stáča juhojuhovýchodným smerom, preteká okrajom priemyselnej zóny mesta Sabinov, stáča sa na juhovýchod a na okraji mesta sa v nadmorskej výške cca 327 m n. m. vlieva do Torysy.
Malý potok

Malý potok môže byť:
Malý potok (prítok Dzikova)

Malý potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Prešov. Je to ľavostranný prítok Dzikova, meria 2,1 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Šarišské podolie, juhojuhozápadne od kóty 494,0 m v nadmorskej výške cca 455 m n. m., juhovýchodne od obce Ratvaj. 
Opis toku.
Od prameňa tečie juhojuhovýchodným smerom, následne sa stáča juhozápadným smerom. Nepriberá žiadny prítok. Južne od obce Hubošovce ústi v nadmorskej výške približne 339 m n. m. do Dzikova.
Kanašský potok

Kanašský potok je potok v dolnom Šariši, na území okresu Prešov. Je to ľavostranný prítok Dzikova, meria 3,2 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v Spišsko-šarišskom medzihorí, v podcelku Stráže, pod sedlom Stráže (448,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 430 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv juhozápadným smerom, vstupuje do podcelku Šarišské podolie a pokračuje severojužným smerom cez Kanaš. Tu sa esovito stáča, zľava priberá prítok z juhozápadného svahu Stráže (739,6 m n. m.) a pokračuje západným smerom. Na území mestskej časti sa v nadmorskej výške cca 278 m n. m. vlieva do Dzikova.
Bernát (potok)

Bernát je krátky potok v dolnom Šariši, vo východnej časti okresu Sabinov. Je to pravostranný prítok Veľkého potoka, meria 1,9 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Tečie v južnej časti pohoria Čergov, pramení na južnom svahu Lysej (1 067,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 735 m n. m. 
Opis toku.
Tečie prevažne východojuhovýchodným smerom, z ľavej strany priberá prítok prameniaci juhojuhovýchodne od kóty 903,7 m. Napokon sa stáča na juhovýchod a na katastrálnom území obce Bodovce, severoseverozápadne od obce, ústi v nadmorskej výške cca 570 m n. m. do Veľkého potoka.
Silistra (oblasť)

Silistra je oblasť v Bulharsku na severovýchode krajiny. Sídlom oblasti je mesto Silistra.
Sliven (oblasť)

Sliven je oblasť v Bulharsku vo východnej polovici krajiny. Má rozlohu a žije tu 218 474 obyvateľov. Sídlom oblasti je mesto Sliven.
Smoľan (oblasť)

Smoľan je oblasť v Bulharsku na juhu krajiny. Žije tu 140 066 obyvateľov a sídlom oblasti je mesto Smoľan.
Tărgovište (oblasť)

Tărgovište je oblasť v Bulharsku v severovýchodnej časti krajiny. Sídlom oblasti je mesto Tărgovište.
Varna (oblasť)

Varna je oblasť v Bulharsku na východe krajiny pri pobreží Čierneho mora. 
Má rozlohu , žije tu 495 702 obyvateľov a jej sídlom je mesto Varna.
Veliko Tărnovo (oblasť)

Veliko Tărnovo je oblasť v Bulharsku na severe krajiny. Má rozlohu , žije tu 293 172 obyvateľov a jej sídlom je mesto Veliko Tărnovo.
Vidin (oblasť)

Vidin je oblasť v Bulharsku v severozápadnom cípe krajiny. Má rozlohu , žije tu 101 018 obyvateľov a jej sídlom je mesto Vidin.
Vraca (oblasť)

Vraca je oblasť v severozápadnom Bulharsku pri hranici s Rumunskom. Má rozlohu , žije tu 235 189 obyvateľov a jej sídlom je mesto Vraca.