burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zelenokvetotvaré

Zelenokvetotvaré ("Chloranthales") je sesterský rad magnoliidov, patriaci medzi jadrové krytosemenné rastliny. Do radu patrí len jediná čeľaď zelenokvetovité ("Chloranthaceae"), ktorú tvoria aromatické byliny alebo dreviny s jednoduchými protistojnými listami a achlamydeickými kvetmi. Vyskytujú sa v trópoch a subtrópoch okrem Afriky a Austrálie. Sú podobné radom vavrínotvaré alebo pieprotvaré, preto boli kedysi zaraďované k magnoliidom.
Charakteristika.
Zástupcovia jedinej čeľade zelenokvetovité sú byliny, kry alebo stromy s protistojnými listami s prílistkami. Stromy sú nižšieho vzrastu, no druh "Hedyosmum cuatrecazanum" z Južnej Ameriky dorastá až do výšky 30 metrov. V rode "Sarcandra" chýbajú cievy, prítomné sú len cievice. Listy sú nápadne aromatické, s korenistou vôňou, pripomínajúce aníz, citrón alebo čierne korenie.
Kvety sú drobné, jednopohlavné alebo obojpohlavné, s redukovaným okvetím, ktoré niekedy býva nahradené zväčšeným listeňom. Semenník je vrchný alebo polospodný, tvorený 1 plodolistom. Plodom je kôstkovitá bobuľa, zriedkavo pravá kôstkovica ("Hedyosmum").&lt;ref name="mam-10/2"&gt;Steenis, C. (ed.) (1986), "Flora Malesiana. Vol. 10 (2)", Foundation Flora Malesiana: Leiden, ISBN 0-247-3280-8&lt;/ref&gt;
Rozšírenie.
Čeľaď zahŕňa 4 rody a asi 80 druhov. Je rozšírená vo vlhkých trópoch a subtrópoch Ázie a Ameriky, na Madagaskare. V Afrike, v Austrálii a v Európe sa nevyskytuje.
Význam.
Význam rastlín z čeľadi zelenokvetovité nie je veľký, no niektoré druhy sa využívajú pre svoju vôňu a tiež aj ako liečivé rastliny. Z druhu "Chloranthus spicatus" sa používajú listy na prípravu čaju. Podobné využitie má aj druh "Sarcandra glabra" alebo rod "Hedyosmum". Niektoré druhy rodov zelenokvet, "Hedyosmum" a "Sarcandra" sa používajú ako náhrada čaju alebo kávy, a tiež aj ako liek pri bolestiach hlavy, žalúdočných ťažkostiach, proti horúčke a ako antidotum.
Česko-slovenský vojnový kríž 1939

Česko-slovenský vojnový kríž 1939 bolo česko-slovenské vojenské vyznamenanie, udeľované za účasť v boji, ktorý začal v roku 1939 a za preukázanie vynikajúceho a úspešného vykonaného činu v nebezpečí života, alebo za obetovanie života.
Zriadenie.
Česko-slovenský vojnový kríž 1939 bol zriadený nariadením vlády Česko-slovenskej republiky zo dňa 20.decembra 1940 č. 4/1941 Úr. vest. čsl. Po 2. svetovej vojne bola jeho platnosť potvrdená vyhláškou ministra vnútra č. 41/1946 Zb. zo dňa 26.januára 1946 o platnosti nariadenia vlády česko-slovenskej republiky zo dňa 20.decembra 1940, č. 4/1941 Úr. vest. čsl. - zriaďuje sa Česko-slovenský vojnový kríž z r. 1939.
Podmienky udelenia.
Zriadený bol "na pamiatku boja za oslobodenie Česko-slovenskej republiky spod nepriateľskej okupácie". Udeľoval sa česko-slovenským občanom aj príslušníkom česko-slovenskej armády v zahraničí ale aj jednotkám tejto armády. Tiež mohol byť udelený príslušníkom spojeneckých armád a jednotkám týchto armád, ktoré sa zúčastnili boja za oslobodenie zahájeného v roku 1939. Podmienkou pre udelenie bolo "preukázanie vynikajúceho a úspešného vykonaného činu, alebo činu veliteľskej povahy, pri ktorom boli vystavení nebezpečiu života, alebo svoj život obetovali".
Stanovy vyznamenania.
Vyznamenanie udeľoval prezident republiky, ktorý k jeho udelení mohol splnomocniť ministra obrany, alebo veliteľa vojska. Vyznamenanie Česko-slovenským vojnovým krížom 1939 bolo udeľované doživotne. V prípade smrti jeho nositeľa bolo vyznamenanie odovzdané na pamiatku rodine - pozostalým. Vyznamenanie však nesmie byť nosené nikým, kto ním nebol vyznamenaný. Súčasťou vyznamenania bol aj diplom opravňujúci na nosenie vyznamenania. In natura bolo udeľované len raz, opakované udelenie sa označovalo bronzovými, lipovými ratolesťami na stužke, ktorá bola súčasťou vyznamenania.
Stanovy Česko-slovenského vojnového kríža 1939 boli 18. januára 1949 pozmenené a to vládnym nariadením č. 30/1949 Zb., ktorým sa doplňovali predpisy o niektorých česko-slovenských vyznamenaniach.
Popis vyznamenania.
Jedná sa o rovnoramenný kríž zakončený hrotmi so skríženými mečmi medzi ramenami. Na averznej strane sa nachádza štátny znak, na reverznej strane zemské znaky Čiech, Slovenska, Moravy, Sliezska a Podkarpatskej Rusi. Uprostred sa nachádza rozložený letopočet 1939. Stuha má úzke zvislé červené, modré a biele prúžky. Na stužke sa môžu nachádzať bronzové, lipové ratolesti označujúce opakované udelenie.
Pravé dvojklíčnolistové rastliny

Pravé dvojklíčnolistové rastliny (iné názvy: eudikotyledony, trikolpátne, trikolpátne rastliny, vyššie dvojklíčnolistové; lat. "Eudicotidae, Rosopsida, Tricolpates") sú veľký taxón krytosemenných rastlín.
Skupina je veľmi pravdepodobne monofyletická. Spoločným znakom je tri- a viac aperturátny peľ s výnimkou niekoľkých čeľadí (preto je alternatívny názov trikolpátne rastliny).
Systematika.
Systém podľa APG IV.:&lt;br&gt;
pravé dvojklíčnolistové rastliny (Eudicotidae):
Jeden z možných kladogramov vyzerá takto:
Chitón (staroveké Grécko)

Chitón () bol starogrécky spodný odev.
V starovekom grécku nepoznali spodnú bielizeň, okrem akejsi ženskej podprsenky a priesvitnej spodničky. V archaickom období ženy nosili peplos ale od klasického obdobia sa muži i ženy odievali väčšinou do chitónu, ktorý bol z obdĺžnikovej ľanovej alebo vlnenej látky.
Archaický peplos nebol nahradený okamžite a nosil sa aj keď už bol chitón (na Peloponéze sa nosil ešte v 5. storočí pred Kr.). Boli rôzne formy chitónu, medzi ktoré patril iónsky chitón vyrobený z obdĺžnikového kusa tkaniny s dvoma okrajmi prišitými k sebe do formy rúry, ktorý bol na ramenách a horných častiach paží zapnutý gombíkmi alebo niekoľkými malými sponkami. Prevísajúca látka sa vysúkala a v páse ju držal pásik (z látky či kože), čím sa vytvoril akýsi vak zvaný "kolpos". Niekedy bol tiež priviazaný prekríženými šnúrkami vedúcimi od ramien k pásu.
 
Ženy okrem chitónu nosili niekedy priesvitnú spodničku a niečo ako podprsenku zvanú "stetodesmos" alebo "tainia" alebo tiež "strofion". Bol to jednoduchý pás látky, ktorý zakryl prsia. Na vychádzky si na chitón obliekali himatión, čo bol dlhý plášť z ťažkej látky.
Mužský chitón sa v klasickom období podobal tomu ženskému. Tiež sa nosili rôzne typy iónskych chitónov a existovala aj mužská verzia dórskeho chitónu. Boli ale väčšinou kratšie bez prehybu, siahajúce len ku stehnám či kolenám a v ramenách boli zopnuté. Obmena dórskeho chitónu zvaný "exómis" (preč z ramena), bol zopnutý len na ľavom ramene a odhaľoval pravé rameno a hruď. Starší a bohatí mladší muži obvykle nosili dlhší chitón, ktorý siahal až po členky a bez opasku. Muži, ktorí sa venovali nejakej činnosti, nosili chitón dlhý po stehná (častejšie z vlny, ktorý bol teplejší a lacnejší). Do dlhého bieleho prepásaného chitónu sa obliekali vozataji (jazdci do krátkeho) počas jazdeckých pretekov, atléti pretekali nahí. Keď sa ochladilo i muži si na chitón obliekali himatión a príležitostne i šále a rôzne plášte.
Na vidieku roľníci (či otroci) často nosili odevy vyrobené zo zvieracej kože, akými boli "difthera" (kožený chitón) a "spolas" (kožené kabátce), a plášť z ovčej či kozej kože zvaných "baité" či "sisyra", ktorý bol zhotovený i s chlpmi alebo vlnou.
Lujza Izabela z Kirchbergu

Lujza Izabela z Kirchbergu (* 19. apríl 1772, Hachenburg, Nemecko† 6. január 1827, Viedeň, Rakúsko) bola rodom grófka Sayn-Wittgenstein-Hachenburg z Kirchbergu a sobášom s Fridrichom Viliamom nasavsko-weilburská kňažná.
Manželstvo a rodina.
31. júla 1788 sa v Hachenburg vydala za Fridricha Viliama, syna Karola Kristiána Nasavsko-weilburského a jeho manželky Karolíny Oranžsko-nasavskej. Karol Kristián 28. novembra 1788 zomrel a Fridrich Viliam sa stal kniežaťom.
Lujza Izabela a Fridrichom Viliam mali štyri deti:
Rožkatcotvaré

Rožkatcotvaré ("Ceratophyllales") sú radom krytosemenných rastlín a zároveň sú považované za sesterskú vetvu pravých dvojklíčnolistových rastlín. Do radu patrí jediná čeľaď rožkatcovité ("Ceratophyllaceae") s jediným druhom rožkatec ("Ceratophyllum"). Vo svete sa vyskytuje približne 6 druhov, z toho 2 na Slovensku.
Charakteristika.
Rožkatce sú trváce sladkovodné byliny, voľne sa vznášajúce vo vode (nie sú zakorenené v substráte). Namiesto koreňov sa niekedy rastliny prichytávajú o podklad pomocou premenených bočných vetiev, ktoré nahrádzajú pravé korene. Listy sú v praslene, 1- až 4-krát vidlicovito rozvetvené, bez prílistkov. Kvety sú jednopohlavné, veľmi nenápadné, jednotlivé v pazuchách listov. Samčie a samičie kvety sa obvykle striedajú po praslenoch. Okvetie je drobné, na báze zrastené, zelené, s neustáleným počtom okvetných lístkov (5–10). Okvetie niekedy býva interpretované ako súbor listencov. V samčích kvetoch je 10 alebo viac tyčiniek. Peľové zrná sú inaperturátne. Semenník je vrchný, gyneceum je monokarpné s apikálnou placentáciou. Vajíčka majú len 1 integument. Plodom je oriešok, niekedy interpretovaný ako nažka. Na povrchu orieška sú časté výrastky. Semená majú veľké embryo s dužinatými klíčnymi listami, endosperm a perisperm chýba.
Taxonómia.
Rod rožkatec ("Ceratophyllum") bol v minulosti považovaný za leknotvarú rastlinu (Cronquistov systém). V systéme APG IV. je považovaný za sesterskú vetvy pravých dvojklíčnolistových rastlín.
Miroslav Sopko

Mgr. Miroslav Sopko (* 25. január 1975, Michalovce) je slovenský učiteľ a politik. Od roku 2016 do roku 2020 bol poslancom Národnej rady SR.
Životopis.
V rokoch 19931998 vyštudoval na Pravoslávnej bohosloveckej fakulte a Fakulte humanitných a prírodných vied Prešovskej univerzity v Prešove (FHPV PU) v Prešove odbor učiteľ občianskej náuky, náboženskej výchovy a etiky. Od roku 1998 je zamestnaný na Základnej škole s materskou školou v Zalužiciach. V rokoch 2002 až 2007 si doplnil kvalifikáciu o predmety dejepis a geografia na FHPV PU a v rokoch 2006 - 2008 špecializovaným kvalifikačným štúdiom na Metodicko-pedagogickom centre v Prešove získal kvalifikáciu pre vyučovanie v predmete informatika. V roku 2010 sa stal členom Slovenskej komory učiteľov, kde v rokoch 2011 - 2016 pôsobil ako viceprezident. Je tvorcom webového portálu Občiankári.sk.
Politické pôsobenie.
Vo voľbách do NR SR v marci 2016 kandidoval na 9. mieste kandidátky hnutia OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti (OĽANO), získal 6 734 preferenčných hlasov a získal mandát poslanca NR SR. V Národnej rade SR pôsobil ako člen Mandátového a imunitného výboru NR SR a Výboru NR SR pre vzdelávanie, vedu, mládež a šport.
Počas volieb do orgánov samosprávnych krajov, ktoré sa uskutočnili 4. novembra 2017, bol splnomocnencom volebnej koalície OĽANO, SaS, KDH a NOVA, ktorá podporila úspešného kandidáta Rastislava Trnku a získala v Košickom samosprávnom kraji 16 poslancov. V decembri 2017 sa stal podpredsedom poslaneckého klubu OĽANO.
Don’t You Want Me

„Don’t You Want Me“ je singel britskej synthpopovej skupiny The Human League vydaný dňa 27. novembra 1981 ako štvrtý singel z ich tretieho štúdiového albumu "Dare" (1981).
Skladba sa stala ich najznámejšou a komerčne najúspešnejšou a bola vianočným hitom na 1. mieste v Spojenom kráľovstve, kde sa dodnes predalo viac ako 1 560 000 kópií singla. Stal sa tak 23. najúspešnejším singlom v histórií UK Singles Chart. neskôr na tri týždne obsadil 1. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100.
Superrosidy

Superrosidy sú monofyletický taxón patriaci do pravých dvojklíčnolistových rastlín. Patrí medzi ne viac ako 88 000 druhov, čo predstavuje viac ako štvrtinu všetkých krytosemenných rastlín.
Systematika.
superrosidy:
Taxón superrosidy sa podľa APG IV delí na 18 radov a 155 čeľadí, pričom všetky rady okrem jedného spadajú do taxónu rosidy.
Superasteridy

Superasteridy sú sporný taxón pravých dvojklíčnolistových krytosemenných rastlín. Delí sa (podľa systému APG IV) na 20 radov a 146 čeľadí.
Systematika.
superasteridy:
Vyššie je uvedená systematika podľa APG IV (2016). Existencia tohto taxónu je v súčasnosti veľmi pochybná (stav 2021) a presné skutočné umiestnenie jeho jednotlivých častí vo vývojovom strome dvojklíčnolistových rastlín je sporné.
Fabidy

Fabidy (lat. "Fabidae") alebo pravé rosidy I sú taxón rosidových krytosemenný rastlín. 
Delia sa takto:
Fabidy:
COM vetva

COM vetva (iné názvy: COM, (vetva/vývojová vetva) Celastrales-Oxalidales-Malpighiales; angl. "COM-clade") je v novších systémoch taxón (klád) rosidových krytosemenný rastlín. Tvoria ho tri rady; podľa latinských názvov týchto radov dostal taxón aj svoje meno: C = "Celastrales (bršlencotvaré)", O = "Oxalidales (kysličkotvaré)", M = "Malpighiales (malpígiotvaré)". 
Systematika.
Zaradenie v systéme.
Presné vývojové vzťahy medzi COM vetvou k inými taxónmi v rámci rosidov sú sporné. V súčasnosti (stavu okolo roku 2020):
Pomerne rozšírený je názor, že COM vetva je výsledkom hybridizácie fabidov a malvidov.
APG IV zaraďuje COM vetvu do fabidov, ale na inom mieste v texte je poznámka "umiestnenie neisté". 
Vnútorná systematika.
Systém vyzerá nasledovne:&lt;br&gt;
COM vetva/(vetva) Celastrales-Oxalidales-Malpighiales:
Podľa systému APG IV uvedené tri rady spolu zahŕňajú 45 čeľadí.
COM vetva sa spravidla považuje za monofyletický taxón, ale v niektorých novších prácach sa ukazuje, že minimálne niektoré menšie časti COM vetvy (v jej súčasnom ponímaní) možno vývojovo patria úplne mimo tejto skupiny.
Presné vzájomné vzťahy troch radov, ktoré COM vetvu tvoria, sú sporné. Napríklad APG IV uvádza kysličkotvaré ako sesterský taxón malpígiotvarých (preto je aj názov celého taxónu utvorený v poradí C-O-M), ale novšie práce uvádzajú ako sesterský taxón malpígiotvarých bršlencotvaré.
Malvidy

Malvidy (lat. "Malvidae") alebo pravé rosidy II sú monofyletický taxón, zaraďovaný v APG IV do skupiny rosidy patriacej do krytosemenných rastlín.
Systematika.
malvidy:
Uvedené rady podľa APG IV spolu obsahujú 60 čeľadí.
Haldex Traction

Haldex Traction AB je divízia Haldex Group, ktorú vo februári 2011 nadobudla americká spoločnosť BorgWarner. Špecializuje sa na vývoj a výrobu inteligentného pohonu všetkých kolies (AWD). Od uvedenia 1. generácie pohonu Haldex v roku 1998 vytvorila táto spoločnosť niekoľko ďalších generácií pohonu. Dňa 17. decembra 2010 ohlásila spoločnosť BorgWarner, že podpísala dohodu o kúpe divízie Traction systems skupiny Haldex Group.
História.
Prvá generácia (1998).
Prvá generácia mala svoju premiéru v automobiloch Audi TT, Audi S3 8L a VW Golf IV s elektronicky riadeným mechanicko-hydraulickým konceptom pohonu všetkých kolies. Ten pripája pohon zadných kolies vtedy, keď sa zníži priľnavosť predných kolies.
Druhá generácia (2001).
Druhá generácia je elektronicky riadeným permanentným pohonom všetkých kolies s diferenciálom Haldex, ktorý počíta, koľko výkonu môže poslať na kolesá zadnej nápravy. Diferenciál Haldex automaticky posiela výkon na predné i zadné kolesá podľa aktuálnej priľnavosti, pričom pri dobrej adhézii smeruje 95% výkonu na kolesá prednej nápravy.
Tretia generácia (2006).
Tretia generácia mala premiéru v automobile Land Rover Freelander 2. S vylepšenými schopnosťami sa zameriava na poskytnutie okamžitej reakcie v teréne.
Štvrtá generácia (2007).
Automobilka Saab uviedla kombináciu pohonu Haldex vo svojom modeli Saab 9-3 Turbo-X koncom roka 2007 pod názvom XWD (Cross-Wheel Drive).
Piata generácia (2009).
Dňa 16. apríla 2009 oznámil Haldex dohodu s Volkswagen Group, že poskytne Volkswagenu nový AWD systém pre ich novú modulárnu platformu z roku 2012. Nová, piata generácia, je zameraná na zjednodušenie integrácie do pohonného ústrojenstva.
Viliam V. Oranžský

Viliam IV. Oranžský alebo Viliam V. Batavský (; * 8. marec 1748, Haag, Holandsko† 9. apríl 1806, Braunschweig, Nemecko) bol oranžský princ a posledný nizozemský miestodržiteľ v rokoch 17511795.
Životopis.
Narodil sa v Haagu ako syn Viliama IV. Oranžského a Anny Hannoverskej, britskej kráľovskej princezny (Princess Royal), najstaršej dcéry britského kráľa Juraja II.
Mal sotva tri roky, keď jeho otec v roku 1751 zomrel. Viliam zdedil miestodržiteľský úrad po dosiahnutí 18 rokov veku, v roku 1766, do tej doby jeho menom vládli postupne tri regentky – najprv do svojej smrti jeho matka Anna (17511759), neskôr do svojej smrti jeho babička Mária Lujza Hesensko-kasselská (17591765) a potom jeho staršia sestra Karolína. V rokoch 1759 až 1766 bol spoluregentom Ludwig Ernst von Brunswick-Lüneburg-Bevern, osobný poradca do októbra 1784.
Manželstvo.
4. októbra 1767 sa oženil s pruskou princeznou Vilhelmínou (* 1751† 1820), sestrou pruského kráľa Fridricha Viliama II. Mali päť detí, z ktorých však prvé zomrelo deň po narodení a tretie sa narodilo mŕtve:
Mal aj nemanželského syna, Karola Oranžského, známeho tiež ako Karol Batavský (* 1767† 1808).
Vláda.
V dobe americkej vojny za nezávislosť Nizozemsko zachovávalo neutralitu. Viliam V. stojaci na čele proanglickej frakcie z parlamentu blokoval proamerické a neskôr aj profrancúzske snahy o zatiahnutie do vojny. Nakoniec po mnohých politických rokovaniach a pod tlakom diplomatov, amerických aj francúzskych, Zjednotenéj provincie nový štát, Spojené štáty, v roku 1782 uznali. 
Po štyroch rokoch boli Holanďania s vládou Viliama V. stále viac nespokojní. Skupina mladých revolucionárov, "Patrioti", stále panovníka provokovala. Viliam svoj dvor presťahoval do Geldernu, provincie vzdialenej od politického centra štátu, ale tým jeho činnosť v tomto smere skončila. Jeho manželka s presunom nesúhlasila a chcela vrátiť do Haagu, avšak „Patrioti“ ju zadržali v Goejanverwellesluise a musela sa vrátiť do Geldernu. Pre Vilhelmínu a jej brata to bola nesmierna potupa, Fridrich Viliam II. preto vyslal vojsko proti disidentom. "Patrioti" ušli do Francúzska práve vo vypätej dobe začiatku Veľkej francúzskej revolúcie, keď bol zvrhnutý z trónu kráľ Ľudovít XVI. Podporovaní Francúzskom sa "Patrioti" v roku 1795 vrátili z Paríža bojovať vo vlasti. Viliam V. musel utiecť a ukryť sa v Anglicku. 
Smrť a následníctvo.
Viliam V. zomrel vo vyhnanstve v nemeckom Braunschweigu ako posledný z nizozemských miestodržiteľov. Jeho telo sa do vlasti vrátilo až po sto päťdesiatich rokoch - 29. apríla 1958 bolo pochované v hrobke holandskej kráľovskej rodiny v Nieuwe Kerk v Delfte. 
V roku 1813 sa do Holandska vrátil jeho syn Viliam VI. a ako Viliam I. bol korunovaný na kráľa holandskej monarchie (nebol však prvým holandským kráľom - tým bol Ľudovít Bonaparte (* 1778† 1846), ktorý vládol v rokoch 1806 - 1810).
Vyznamenanie.
Bol 568. rytierom Podväzkového rádu.
Brother Louie

„Brother Louie“ je skladba a zároveň prvý singel nemeckej synthpopovej skupiny Modern Talking z ich tretieho štúdiového albumu "Ready for Romance". Skladba bola vydaná ako singel dňa 27. januára 1986. Dňa 3. marca 1986 dosiahla 1. miesto v Nemecku. Celkovo sa udržala štyri týždne na 1. mieste a 17 týždňov v rebríčku. V Spojenom kráľovstve dosiahla 4. miesto v rebríčku UK Singles Chart a za predaj viac ako 250 000 kusov singlu získala skupina striebornú platňu,&lt;ref name="Modern Talking: UK's Singles/Albums Positions"&gt;&lt;/ref&gt; rovnako ako vo Francúzsku.
V roku 1998 vydala skupina upravenú verziu tejto skladby v štýle eurodance s názvom „Brother Louie ’98“, ktorá bola tiež úspešná. Vo Francúzsku získala zlatú platňu za predaj viac ako 250 000 kusov singlu. Na skladbe repovými vokálmi spolupracoval Eric Singleton.
Karol Ľudovít Bádenský

Karol Ľudovít Bádenský (* 14. február 1755, Karlsruhe, Rímsko-nemecká ríša† 16. december 1801, Pforzheim) bol bádenský princ a následník bádenského markgrófstva.
Životopis.
Narodil sa ako syn Karola Fridricha a Karolíny Lujzy Hesensko-darmstadtskej, dcéry Ľudovíta VIII. Hesensko-darmstadského.
Bol popisovaný ako tlstý a chorľavý.
15. júla 1775 sa oženil so svojou sesternicou Amáliou Hesensko-darmstadtskou, dcérou Ľudovíta IX. Hesensko-darmstadského.
V roku 1801 navštívil spolu s manželkou ich dcéru Lujzu, ruskú cárovnu. Na spiatočnej ceste navštívili ešte dcéru Frederiku, švédsku kráľovnu. Tu dostal 15. decembra na zámku Gripsholm mozgovú porážku a po dvanásťhodinovom bezvedomí 16. decembra zomrel.
Deti.
Zomrel pred svojim otcom a tak nikdy nevládol, ale vďaka sobášom svojich detí je predkom členov mnohých európskych panovníckych rodov. K jeho potomkom patria aj rakúsky cisár František Jozef I. a jeho manželka Alžbeta Bavorská, ruský cár Mikuláš II. a jeho manželka Alix Hesensko-darmstadtská a súčasní panovníci dánska kráľovná Margaréta II., švédsky kráľ Karol XVI. Gustáv, monacký knieža Albert II., belgický kráľ Filip, španielsky kráľ Filip VI. či Philip, vojvoda z Edinburghu, manžel britskej kráľovnej Alžbety II.
Lamiidy

Lamiidy (lat. "Lamiidae") alebo staršie (pravé) asteridy I sú taxón asteridov. Podľa systému APG IV doň patrí 8 radov a 41 čeľadí, z ktorých mnohí zástupcovia patria na Slovensku aj na celom svete medzi liečivé rastliny.
Systematika podľa APG IV.
lamiidy:
Campanulidy

Campanulidy [vyslov: kampanulidy] alebo staršie (pravé) asteridy II sú taxón asteridových krytosemenný rastlín. Patrí doň podľa systému APG IV 7 radov a 29 čeľadí, z ktorých mnohí zástupcovia patria na Slovensku aj na celom svete medzi liečivé rastliny. Zástupcovia campanulidov, hlavne z čeľade astrovité, majú značný podiel zastúpenia v slovenskej flóre. 
Systematika podľa APG IV.
campanulidy:
Malpígiotvaré

Malpígiotvaré alebo [asi nesprávne] malpigiotvaré ("Malpighiales") je rad krytosemenných rastlín, do ktorého patrí približne 16 000 druhov, čo predstavuje približne 7,8% pravých dvojklíčnolistových rastlín.
Taxonómia.
Rad malpígiotvaré sa delí na 16 kládov (vetiev) a 42 menších skupín, ktoré sa v závislosti od systému klasifikujú ako čeľade. V systéme APG IV je rozlišovaných 36 čeľadí.
Štátny znak Severného Macedónska

Štátny znak Macedónska má dizajn podobný bývalým sovietskym znakom. Štátny znak totiž vychádza zo štátneho znaku dnes už zaniknutej Macedónskej socialistickej republiky, ktorá bola súčasťou Juhoslovanskej socialistickej federatívnej republiky. Do 16. novembra 2009 bola na štátnom znaku ešte stále červená hviezda.
Popis.
Na štátnom znaku sa nachádzajú symetrické pšeničné vence spolu s listami tabaku a makovicami. Dole sú previazané stuhou s národnými motívmi. Spoločne obklopujú modré macedónske hory a pod nimi tečie vlnitá rieka. Nad horami vychádza zlaté slnko, ktoré má 8 lúčov, toto slnko je aj na štátnej vlajke.
Río Cuarto

Río Cuarto môže byť:
Zárate

Zárate môže byť:
Luján

Luján môže byť:
Gualeguaychú

Gualeguaychú môže byť:
Strieborný kríž Žilinskej diecézy

Strieborný kríž Žilinskej diecézy je vyznamenanie Žilinskej diecézy založené Tomášom Galisom, diecéznym biskupom v roku 2018 pri príležitosti 10. výročia zriadenia diecézy. Vyznamenanie je zriadené v jedinej triede a všetci laureáti sú zapísaní do osobitnej matriky. Prvý krát bolo vyznamenanie udelené 9. februára 2018.
Špecifikácia.
Vyznamenanie pozostáva z medaily priemeru 70 mm a nositeľnej miniatúry priemeru 13 mm. Každé vyznamenanie nesie na reverze okrem názvu tiež meno laureáta, dátum udelenia a matričné číslo, ktoré sa zhoduje s číslom príslušného dekrétu.
Luján de Cuyo

Luján de Cuyo môže byť:
Sildenafil

Sildenafil, známy hlavne pod obchodným názvom Viagra, je liek užívaný mužmi na liečbu erektilnej dysfunkcie (impotencie). Sildenafil bol vyvinutý farmaceutickou spoločnosťou Pfizer, ktorá ho predáva ako Viagru, no v súčasnosti je už účinnou látkou viacerých liekov od rozličných spoločností.
Sildenafil účinkuje tak, že inhibuje fosfodiesterázu typu 5, enzým, ktorý podporuje degradáciu cyklického guanosinmonofosfátu (cGMP), ktorý reguluje tok krvi v penise. Vďaka tomu je sildenafil schopný pomôcť pri navodení erekcie.
História.
Sildenafil bol vyvinutý pod označením UK-92480 vo výskumnom ústave spoločnosti Pfizer v anglickom meste Sandwich. Aj keď je tento liek dnes známy hlavne ako látka na liečbu impotencie, nebolo to vždy tak. Najprv bol sildenafil študovaný ako možný liek na vysoký tlak a angínu pectoris. Pri testovaní sa potvrdili iba mierne účinky na liečbu angíny pectoris, no taktiež bolo spozorované, že u mužských pacientov vyvolával sildenafil erekciu penisu. Neskôr sa spoločnosť Pfizer rozhodla tento liek ponúkať na liečbu erektilnej dysfunkcie.
Spoločnosť Pfizer si tento liek patentovala v roku 1996 a v roku 1998 získala povolenie amerického úradu FDA (Úrad pre kontrolu potravín a liečiv). Viagra sa stala prvým perorálnym liekom proti erektilnej dysfunkcii. V roku 2013 vypršal patent spoločnosti Pfizer v Európskej únii, vďaka čomu môže akýkoľvek podnik vyrábať a predávať sildenafil ako generikum. Táto skupina liekov je známa aj pod názvom „generická Viagra“.
Použitie.
Primárnym použitím sildenafilu je liečba erektilnej dysfunkcie (impotencie), vďaka čomu pomáha dosiahnuť erekciu mužom, ktorí s ňou inak majú problém. V dnešnej dobe je jedným zo štandardných liečiv používaných na liečbu impotencie.
Okrem toho existujú viaceré ochorenia a zdravotné stavy, pri ktorých sildenafil, podľa dostupných informácií, aspoň nejakým spôsobom pomáha, ako napríklad Raynaudov fenomén.
Nežiaduce účinky.
Medzi najčastejšie nežiaduce účinky sildenafilu patrí bolesť hlavy, červenanie pokožky, zlé trávenie, upchatý nos, poruchy videnia (svetloplachosť, rozmazané videnie). Okrem toho sa niektorí pacienti sťažovali na to, že všetko vidia sfarbené do modra, ako aj na rozmazané či úplne stratené periférne videnie.
Taktiež existujú vážnejšie nežiaduce účinky, ktoré sa však nevyskytujú často. Do tejto skupiny patrí napríklad príliš dlhá erekcia, výrazne znížený krvný tlak, infarkt myokardu, komorová tachykardia, mŕtvica, zvýšený vnútroočný tlak či náhla strata sluchu.
Kvôli viacerým nežiaducim účinkom je v prípade Viagry a iných liekov obsahujúcich sildenafil vždy odporúčaná konzultácia s lekárom. Tieto lieky sú v lekárňach predávané iba na lekársky predpis. Mnoho webových stránok predáva Viagru aj prostredníctvom internetu, no takýto predaj je ilegálny a nákup liekov cez internet je pre spotrebiteľa vysoko rizikový. Pri liekoch z neoverených zdrojov nie je možné overiť zloženie a pôvod kupovaných liekov, kvôli čomu sú s ich kúpou a užívaním spojené mnohé riziká, vrátane rozdielnej účinnosti a iných nežiaducich účinkov.
Pollis (sochár)

Pollis alebo Pollias () bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Grécky sochár Pollis je v Plíniovej prírodopisnej encyklopédii "Naturalis historia" uvedený medzi umelcami (bronziarmi), ktorí boli autori sôch športovcov, ozbrojených mužov, poľovníkov a obetovníkov.
Je možné, že tu ide o totožného muža, ktorého rímsky spisovateľ Vitruvius zaradil k menej slávnym autorom kníh o tradíciach a zákonoch symetrie ("praecepta symmetriarum"). Na aténskej Akropole boli objavené i poškodené nápisy na dvoch podstavcoch so signatúrou Πολ[...]Pol[lias?], datované do rozhrania 6. a 5 . storočia pred Kr., ktoré sa mohli týkať tohto umelca, predpokladalo sa tiež, že tento Pollias bol otcom slávneho keramikára Euthymida, ale tieto hypotézy nebolo možné preukázať. Avšak podľa toho, ako je Pollis vo Vitruviovom diele "De architectura" chronologicky uvedený, nemožno dobu jeho činnosti určiť skôr ako do 4. storočia pred Kr.
Zoznam miest v Argentíne podľa počtu obyvateľov

Zoznam miest v Argentíne podľa počtu obyvateľov (údaje k roku 2010) podľa údajov sčítania ľudu z roku 2010.
Zoznam metropolitných oblastí v Argentíne podľa počtu obyvateľov (údaje k roku 2017) podľa aktuálnych štatistických údajov.
Gallegos

Gallegos môže byť:
Baltimora

Baltimora bol taliansky hudobný projekt aktívny v 80. rokoch. Často je v USA a Spojenom kráľovstve označovaný ako one-hit wonder, a to predovšetkým pre úspech skladby „Tarzan Boy“. Táto skladba sa umiestnila v prvej päťke v hudobných rebríčkoch v krajinách ako Nemecko, Švajčiarsko, Rakúsko, Švédsko, Francúzsko, Holandsko či Nórsko.
Štýl.
Hudobný štýl projektu je označovaný ako italo disco a niekedy ako new wave, vrátane ich prvého albumu "Living in the Background".
Eduard Schweizer

Eduard Schweizer (* 18. apríl 1913, Bazilej, Švajčiarsko† 27. jún 2006, Zürich, Švajčiarsko) bol švajčiarsky protestantský teológ.
Životopis.
Eduard Schweizer študoval protestantskú teológiu u Rudolfa Bultmanna v Marburgu, Emila Brunnera v Zürichu a Karla Bartha v Bazileji. V roku 1938 získal na univerzite v Bazileji akademický titul "Dr. theol."
Po skončení štúdia pôsobil ako farár v obci Nesslau vo švajčiarskom kantóne Sankt Gallen.
Od roku 1941 pracoval aj ako súkromný docent Nového zákona na univerzite v Zürichu.
V roku 1946 sa stal profesorom Nového zákona na univerzite v Mainzi, v letnom semestri roku 1949 pôsobil na "Rheinische Friedrich-Wilhelms-Universität" v Bonne.
Na jeseň roku 1949 sa stal riadnym profesorom Nového zákona na univerzite v Zürichu. V rokoch 1964 až 1966 bol rektorom tejto univerzity.
Spolu s Rudolfom Schnackenburgom inicioval vznik edície "Evangelisch-katholischer Kommentar zum Neuen Testament" (Evanjelicko-katolícky komentár k Novému zákonu). V rokoch 1952 až 1985 bol spoluvydavateľom časopisu "Evangelische Theologie".
V roku 1979 bol emeritovaný.
V roku 1982 mu bola udelená cena "Sexauer Gemeindepreis für Theologie".
Augustín Langhoffer

Doc. Dr. phil. Augustín Langhoffer (, * 17. apríl 1861, Kysáč† 28. marec 1940, Záhreb) bol zaslúžilý chorvátsky zoológ a entomológ slovenského pôvodu.
Život.
Augustín Langhoffer sa narodil 17. apríla 1861 v Kysáči, v rodine Jána Tobiáša Langhoffera (ktorý bol učiteľom v Kysáči) a Emílii, rod. Reiszovej. Jeho brat, Karol Langhoffer (1858), bol kysáčskym evanjelickým kňazom. Základnú školu vychodil pravdepodobne v rodisku, kde jeho otec bol učiteľom a gymnázium v Novom Sade, Osijeku a v Sarvaši (v Chorvátsku). Študovať začal na Prírodovedeckej fakulte v Záhrebe a svoje štúdium ukončil vo Viedni. V roku 1888 promoval v Jene a jeho dizertačná práca niesla názov "Beiträge zur Kenntnis der Mundteile der Dipteren". Po ukončení štúdia pracoval ako stredoškolský učiteľ na gymnáziu v Rijeke, na Námorno-obchodnej škole v Bakre a na gymnáziách v Senji, Osijeku a v Záhrebe. V roku 1895 sa habilitoval v odbore entomológia na Filozofickej fakulte Univerzity v Záhrebe a bol mu udelený titul docent.
Činnosť.
Langhoffer začal prednášať na Filozofickej fakulte v Záhrebe v roku 1895 entomológiu a od roku 1901 do 1927 prednášal aj iné predmety zo zoológie na tej istej fakulte. V roku 1901 sa stal riaditeľom Zoologického oddelenia Chorvátskeho národného múzea v Záhrebe. Na novootvorenej Lekárskej fakulte v Záhrebe v r. 1918 bol poverený prednášať všeobecnú biológiu a v tom istom roku prednášal aj na Lesníckej akadémii v Záhrebe. V rokoch 1919 až 1929 vyučoval poľnohospodársku a lesnícku entomológiu na Poľnohospodárskej a lesníckej fakulte v Záhrebe, hoci už v r. 1927 odišiel do dôchodku. Ako zoológ sa Langhoffer zaoberal prevažne entomológiou a študoval dvojkrídlovce ("Diptera") a blanokrídlovce ("Hymenoptera") - ich morfológiu, najmä ich ústne ústrojenstvo. Tiež sa zaoberal aj štúdiom pôdnej a vodnej fauny a ako prvý sa začal dôkladne venovať výskumom fauny chorvátskych jaskýň.
Tvorba.
Augustínovi Langhofferovi patrí v chorvátskej zoológii a entomológii čestné miesto. Publikoval viac než 330 vedeckých a odborných článkov, tuctu článkov z oblasti všeobecnej a aplikovanej entomológie, zoológie, ochrany prírody, ekológie, zdravia, poľovníctva a rybolovu, zoologickej nomenklatúry, atď. V tejto oblasti vyniká jeho zoznam 751 druhov chrobákov v Chorvátsku, popis 260. druhov bzdôch ("Heteroptera") či články o cikádach ("Cicadina"). Zoskupil zbierku približne 15 000 chorvátskych dvojkrídlovcov - opísal 1321 druhov dvojkrídlovcov z 50 čeľadí a tým uverejnil dosiaľ najkompletnejší zoznam tohto hmyzu v Chorvátsku. Tiež opísal aj 102 druhov lykožrútov ("Scolytidae") Chorvátska. V r. 1904 uverejnil opis rýb chorvátskej fauny. Tiež sa zaujímal aj o vtáctvo a zaoberal sa aj problémom sušenia dubových lesov v Chorvátsku. Napísal niekoľko učebníc.
Služba zahraničnej rozviedky Ruskej federácie

Služba zahraničnej rozviedky Ruskej Federácie () je ruská spravodajská agentúra s vonkajším poľom pôsobnosti. Predchodcom SVR RF bola do decembra 1991 1. správa KGB. Sídlo SVR sa nachádza v rajóne Jasenevo v Moskve.
Neuquén (mesto)

Neuquén je hlavné mesto provincie Neuquén v Argentíne. Leží v centrálnej časti krajiny na sútoku riek Neuquén a Limay. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 231 198 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov celej metropolitnej oblasti Neuquén udáva na 386 800 ľudí. Neuquén je tak najväčšie mesto celej Patagónie. Mesto bolo založené v roku 1904. Je najmladšie hlavné mesto provincie v Argentíne.
Bahía Blanca (mesto)

Bahía Blanca je prístavné mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží na pobreží pri Atlantickom oceáne (Argentínske more) v južnej časti provincie Buenos Aires. V slovenskom jazyku názov mesta znamená "Biela zátoka". Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 291 327 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov celej metropolitnej oblasti Bahía Blanca udáva na 297 900 ľudí. Mesto bolo založené v roku 1828 ako pevnosť, ktorá slúžila na ochranu pred nájazdmi indiánov.
Paraná (mesto)

Paraná je hlavné mesto provincie Entre Ríos v Argentíne. Leží na východnom brehu rieky Paraná hneď oproti mestu Santa Fe. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 247 139 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov celej metropolitnej oblasti Paraná udáva na 285 700 ľudí. Mesto bolo založené v roku 1730. V súčasnosti slúži ako významný riečny prístav, cez ktorý sú vyvážané produkty z celej oblasti.
Bahía Blanca

Bahía Blanca môže byť:
Martinská ulica (Žilina)

Martinská ulica je ulica v Žiline na sídlisku Vlčince.
Vznikla na prelome sedemdesiatych a osemdesiatych rokov 20. storočia pri výstavbe panelového sídliska. Nachádzajú sa na nej výlučne panelové domy. Je pomenovaná po okresnom meste Martin. Na ulici sa nachádza iba jedna základná škola.
Priebeh.
Ulica začína na križovatke s ulicou Matice slovenskej a pokračuje juhovýchodným smerom. Po 150 metroch sa stáča v pravom uhle, kde do nej ústi Gemerská ulica, a pokračuje asi 240 metrov až ku križovatke s Kubínskou ulicou, kde končí.
Paranã

Paranã môže byť:
Formosa (mesto)

Formosa je hlavné mesto provincie Formosa v Argentíne. Leží v severnej časti krajiny na hraniciach s Paraguajom, od ktorého ho oddeľuje rovnomenná rieka. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 222 226 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov celej metropolitnej oblasti Formosa udáva na 249 800 ľudí. Formosa slúži ako dôležitý riečny prístav, cez ktorý sa vyváža podstatná časť regionálnej produkcie, ktorá smeruje cez rieky Paraguay a následne Paraná do ostatných častí štátu a do zahraničia. Mesto bolo založené v roku 1879.
La Rioja (mesto)

La Rioja je hlavné mesto provincie La Rioja v Argentíne. Leží v severozápadnej časti krajiny. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 178 872 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov celej metropolitnej oblasti La Rioja udáva na 209 200 ľudí. Mesto bolo založené v roku 1591.
Río Cuarto (mesto)

Río Cuarto je mesto nachádzajúce sa v provincii Córdoba v Argentíne. Leží v centrálnej časti krajiny. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 157 010 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov mesta aj s predmestiami udáva na 178 800 ľudí. Mesto bolo založené v roku 1786. Mesto je významným poľnohospodárskym centrom.
San Nicolás de los Arroyos

San Nicolás de los Arroyos je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží na brehu rieky Paraná na severnom okraji provincie Buenos Aires zhruba 230 km od mesta Buenos Aires. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 133 602 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov celého mesta aj s predmestiami udáva na 140 400 ľudí. Mesto bolo založené v roku 1748.
San Rafael (Mendoza)

San Rafael je mesto nachádzajúce sa v provincii Mendoza v Argentíne. Leží v centrálnej časti krajiny na jej západnom okraji. Je vzdialené 990 km západne od argentínskeho hlavného mesta Buenos Aires. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 118 009 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov mesta aj s predmestiami udáva na 130 000 ľudí. Mesto bolo založené v roku 1805. Je významným turistickým cieľom.
Tandil

Tandil je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v centrálnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je vzdialené zhruba 360 km južne od hlavného mesta Argentíny Buenos Aires. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 116 916 obyvateľov (bez predmestí). V súčasnosti sa počet obyvateľov mesta aj s predmestiami udáva na 127 500 ľudí. Mesto bolo založené v roku 1823.
Pilar (Buenos Aires)

Pilar je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 296 826 obyvateľov. Pilar bolo založené v roku 1755. V poslednom období sa mesto stalo cieľom vyššej argentínskej vrstvy. Vybudovali sa tu viaceré uzatvorené obytné oblasti a súkromné kluby zamerané na golf, či konské pólo.
Merlo (Buenos Aires)

Merlo je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 527 658 obyvateľov. Merlo bolo založené v roku 1755.
Rob Thomas (hudobník)

Robert Kelly Thomas (*14. február 1972 Landstuhl, NSR) je americký spevák, skladateľ, producent a multi-inštrumentalista známy hlavne ako spevák alternatívnej kapely Matchbox Twenty. Má za sebou aj úspešné sólové projekty, medzi ktoré patrí singel „Lonely No More“ (2005), ktorý mu priniesol najväčší úspech v hudobnom rebríčku. Thomas má od roku 1999 tri ceny Grammy za nahrávku „Smooth“, ktorú vyprodukoval so skupinou Santana. Skladba vyšla na pätnásť-platinovom albume "Supernatural".
Rob Thomas je aj úspešným skladateľom. Zložil piesne pre hudobníkov ako Willie Nelson, Mick Jagger, Marc Anthony, Pat Green, Taylor Hicks, Travis Tritt a skupinu Daughtry.
Od roku 1996 jeho skupina vydala sériu hitových singlov, medzi inými „Push“, „3AM“, „Real World“, „Back 2 Good“, „Bent“, „If You're Gone“, „Mad Season“, „Disease“, „Unwell“, „Bright Lights“, „How Far We've Come“ a „She's So Mean“. V roku 2004 Robovi Thomasovi udelili v Songwriters Hall of Fame cenu Hala Davida, ktorá sa dáva mladým skladateľom, ktorí už majú trvalý vplyv v hudobnom priemysle.
Quilmes

Quilmes je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 582 943 obyvateľov. Quilmes bolo založené v roku 1666.
Banfield

Banfield je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 232 411 obyvateľov. Za počiatky mesta sa považuje rok 1873, kedy tu bola otvorená železničná stanica pomenovaná Banfield.
José C. Paz (mesto)

José Clemente Paz (tiež známe ako José C. Paz) je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 265 981 obyvateľov. José C. Paz bolo založené v roku 1913 a je pomenované na počesť argentínskeho politika a diplomata Josého C. Paza.
Robert Thomas

Robert Thomas, Rob Thomas, Bob Thomas, alebo Bobby Thomas môže byť:
Francis Meli (biskup)

Mons. ICLic. Francis Meli sa narodil 21. júla 1962 na Ostrove Poi, v Provincii Západná Nová Británia na Papue Novej Guinei rodičom Anthonovi Wale a Anne Aisiga. V rokoch 1985 až 1990 navštevoval Seminár Ducha Svätého v Bomane (ang. Holy Spirit Seminary at Bomana). Študoval tiež na kanadskej katolíckej Univerzite svätého Pavla (fran. "Université Saint-Paul"), pápežskej univerzite pridruženej k Ottawskej univerzite. Za kňaza bol vysvätený 24. novembra 1991 a 5. februára 2018 bol pápežom Františkom, po rezignácii biskupa Cesare Boniventa, P.I.M.E. (lat. "Pontificium Institutum pro Missionibus Exteris") z dôvodu dosiahnutia vekovej hranice, menovaný za biskupa Vanimskej diecézy (lat. "Dioecesis Uanimitana"). 
Erb.
Mons. Francisovi Melimu, ako diecéznemu biskupovi prináleží štvrtený štít, kde v prvom a štvrtom poli je umiestnený erb diecézy, druhé a tretie pole obsahuje jeho osobný erb. V druhom poli sú na zelenom pozadí nad dvomi zlatými obrúčkami snúbencov (ktoré suplujú tiež symbol tradičných domorodých mušľových peňazí – tzv. „shell money“) umiestnené strieborné váhy, symbol spravodlivosti a doterajšej profesie a pozície nového biskupa. V treťom, zelenom poli, je na striebornej zlatolistej palme položený otvorený strieborný Evanjeliár so zlatou oriezkou a s červenými gréckymi majuskulnými písmenami alfa a omega. Biskupské heslo "JUSTITIA ET VERITAS" (Spravodlivosť a pravda) vyjadruje túžbu biskupa vykonávať pastoráciu v spravodlivosti a pravde. Latinský procesiový kríž a zelený biskupský klobúk so šiestimi zelenými strapcami na každej strane, prislúcha podľa pravidiel cirkevnej heraldiky biskupovi. Autorom biskupského erbu je slovenský heraldik, žilinčan Marek Sobola.
Francis Meli

Francis Meli môže byť:
José C. Paz

José C. Paz môže byť:
José Clemente Paz

José Clemente Paz môže byť:
Voyage, voyage

Voyage, voyage je skladba, ktorú napísali Dominique Albert Dubois a Jean-Michel Rivat, a ktorú nahrala francúzska speváčka Desireless. Skladba sa stala prvým singlom z jej debutového albumu "François", vydaného koncom roka 1986. Aj napriek tomu, že je naspievaná vo francúzštine, dosiahla obrovský medzinárodný úspech medzi rokmi 1986 až 1988 a obsadila pozície v prvej desiatke v hudobných rebríčkoch v Európe.
Coververzia Kate Ryan.
Belgická speváčka Kate Ryan vytvorila coververziu, ktorá bola ako singel vydaná z jej albumu "Free" (2008). Singel dosiahol 2. mesto v Belgicku, 10. miesto v Holandsku, 26. miesto vo Švédsku, 20. miesto v Grécku, 13. miesto v Nemecku, 4. miesto v Španielsku, 12. miesto v Poľsku a 10. miesto vo Fínsku.
Lomas de Zamora

Lomas de Zamora je mesto nachádzajúce sa v provincii Buenos Aires v Argentíne. Leží v severnej časti provincie Buenos Aires a východnej časti krajiny. Je predmestím hlavného mesta Argentíny Buenos Aires a tvorí tak súčasť tzv. Metropolitnej oblasti Buenos Aires (Gran Buenos Aires). Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 616 279 obyvateľov. Mesto bolo založené v roku 1864 pod názvom "Pueblo de la Paz". Svoj súčasný názov nesie od roku 1910.
Konstal 105N2k/2000

Konstal 105N2k/2000 je novostavba poľskej električky vychádzajúci z typu Konstal 105Na a vyrábaná v rokoch 2000 – 2001 a v roku 2007 (vlečné vozne pre Štetín).
Konštrukcia.
Konstal 105N2k/2000 je jednosmerný štvornápravový motorový električkový vozeň. Podlaha vozidla sa nachádza vo výške nad temenom koľajnice. Interiér vozidla je prístupný tromi dverami v pravej bočnici. Ide o dvojkrídlové výklopné dvere s otváraním cestujúcimi. V salóne pre cestujúcich sa nachádzajú čalúnené sedadlá rozmiestnené systémom 1+1, kúrenie je zapustené v bočniciach, podlaha je pokrytá protišmykovou krytinou, vozidlá sú štandardne vybavené elektronickým informačným systémom s digitálnymi panelmi. Okná vozidla sú s výklopnou hornou časťou. Kabína vodiča je uzavretá a je vybavená ručným radičom. Električky typu 105N2k/2000 sú vybavené štyrmi trakčnými motormi (pre každú nápravu jeden motor) typu Ltd–220. Do vozňov 105N2k/2000 bola nainštalovaná elektrická výzbroj, ktorá využíva GTO tyristorov a umožňuje rekuperáciu brzdovej energie. Oproti klasickým vozňom 105Na majú električky 105N2k/2000 miesto motorgenerátora statický menič. Elektrický prúd je z trolejového vedenia odoberaný polopantografom.
Dodávky električiek.
Na prelome rokov 2000 a 2001 a v roku 2007 bolo vyrobených 82 vozidiel 105N2k/2000. Električky sú v prevádzke v Štetíne a vo Varšave.
Karol Kristián Nasavsko-weilburský

Karol Kristián Nasavsko-weilburský (* 16. január 1735, Weilburg, Nemecko†28. november 1788, Münster-Dreisen) bol do roku 1753 nasavsko-weilburský gróf a od roku 1753 prvý nasavsko-weilburský knieža.
Životopis.
Narodil sa ako posledné dieťa, a jediný syn, grófa Karol Augusta a princeznej Augusty Frederiky Nasavsko-idsteinskej. 
Jeho učiteľom bol Charles de la Pottrie, ktorého poveril politickým vedením v čase svojej služby v nizozemskej armáde. Bol veľmi dobrým vojvodcom a o niekoľko rokov neskôr sa stal veliteľom nizozemskej jazdy. Od roku 1769 velil aj ako poľný maršal. Neskôr sa stal generálom nizozemskej pechoty a guvernérom Bergen op Zoom a Maastrichtu.
Titul grófa zdedil po svojom otcovi a neskôr sa mu podarilo zjednotiť svoje územie s územiami nasavsko-saarbrückenskými, nasavsko-usingenskými a nasavsko-dietzskými. Od roku 1753 bol oficiálne prvým kniežaťom nasavsko-šeilburským. Už ako gróf podporoval vznik dôchodkových fondov pre duchovných a učiteľov.
Zomrel v roku 1788 a jeho nasledovníkom sa stal jeho najstarší syn Fridrich Viliam (1788-1816). Ten neskôr vládol spoločne s bratrancom Fridrichom Augustom a po nich vládol syn Fridricha Viliama Viliam.
Manželstvo a potomkovia.
Dňa 5. marca 1760 sa v Haagu oženil s princeznou Karolínou Oranžský-Nassavskej, dcérou Viliama IV., princa oranžského. Spolu mali celkom 15 detí.
Po smrti manželky Karolíny sa pravdepodobne znovu oženil s Barbarou Giesen, avšak toto morganatické manželstvo nedokazujú žiadne dokumenty ani záznamy, je teda pravdepodobné, že nikdy neexistovalo.
40 (číslo)

40 je číslo, ktoré nasleduje po čísle 39 a predchádza číslu 41. 
Fyzika.
−40 ("mínus štyridsať") je unikátna teplota (v stupňoch Celzia), pri ktorej sa hodnoty teplôt vo Fahrenheitovej stupnici a Celziovej stupnici navzájom rovnajú.
Premenenie zo stupňov Fahrenheita na stupeň Celzia sa vykoná matematickou operáciou
kde "C" je teplota v stupňoch Celzia, "F" je teplota v stupňoch Fahrenheita.
Ak formula_3 ∧ formula_4:
Agathón (syn Agathokla)

Agathón () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Agathón, syn Agathokla, grécky sochár neznámeho rodiska (pochádzal možno z Kyrény), bol činný zrejme v prvej polovici 3. storočia pred Kr. Od starovekých autorov sa o ňom nezachovala správa. Svedectvom tvorby tohto umelca je jeho menom signovaný mramorový podstavec zo sochy, objavený v roku 1926 medzi chrámami boha Apolóna a bohyne Isis v archeologickej lokalite starogréckeho líbyjského mesta Kyrény. Poškodený nápis na podstavci hlása: 
Nápis na podstavci datujú do 3. storočia pred Kr. Pôvodne sa predpokladalo, že sochu z podstavca zasvätil kňaz Aristis bohu Hórovi, ale to nebolo možné jednoznačne dokázať.
Vanimská diecéza

Vanimská diecéza (lat. "Dioecesis Uanimitana") je rímskokatolícka diecéza na Papue-Novej Guinei. Od svojho vzniku bola administratívne začlenená ako sufragánna diecéza pod Madangskú arcidiecézu, avšak priamo podlieha pod Kongregáciu pre evanjelizáciu národov (lat. "Congregatio pro Gentium Evangelizatione"). Biskupstvo nemá katedrálu, ale iba prokatedrálu Svätého Kríža v meste Vanimo v Provincii West Sepik (nazývaná tiež Sandaun). Hranice diecézy kopírujú hranice provincie.
História.
Na území dnešnej diecézy nariadením pápeža Pavla VI. vznikol 13. septembra 1963 vyčlenením z Apoštolského vikariátu Aitape samostatný Apoštolský vikariát Vanimo. Dňa 15. novembra 1966 bol vikariát povýšený na diecézu. V roku 2015 mala diecéza 13 farností, 96 misií, 1 diecézneho biskupa, 26 kňazov (z toho 8 diecéznych, 18 rehoľných), 43 rehoľníkov (20 bratov, 23 sestier), 14 seminaristov.
Erb diecézy.
Erb diecézy vychádza z farebnosti vlajky Provincie Sandaun. V erbe dominuje zlatý ďatelinový kríž, koreniaci v patrocíniu prokatedrály.
Referencie.
Hemodiafiltrácia

Hemodiafiltrácia je jedna z metód náhrady obličiek. Niekedy sa klasifikuje ako forma dialýzy (v širšom zmysle). Hemodiafiltrácia je kombinácia hemodialýzy (v užšom zmysle) a hemofiltrácie, čiže k hemofiltračnému okruhu je pridaný dialyzátový tok.
K polopriepustnej membráne hemofiltra sa privádza dialyzačný roztok, tak aby látky s malou a strednou molekulovou hmotnosťou prechádzali prostredníctvom difúzie cez polopriepustnú membránu podľa koncentračného spádu. Súčasne sa membránou vyfiltruje z krvi veľký objem a s ňou konvekciou prechádzajú cez polopriepustnú membránu aj nízkomolekulové a
strednomolekulové rozpustené látky. Kvapalina, ktorá bola odčerpaná, je nahradzovaná substitučným roztokom.