Blažej Baláž

Blažej Baláž (* 29. október 1958, Nevoľné), je slovenský maliar, grafik, tvorca inštalácií, objektov, performancií a vysokoškolský pedagóg.
V rokoch 1973 – 1977 študoval na SUPŠ v Kremnici na oddelení rytia kovov u Terézie Kružlicovej (dnes Súkromná škola umeleckého priemyslu, v rokoch 1977 – 1983 na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave na oddelení grafiky u Oresta Dubaya a Vladimíra Gažoviča. Od roku 1994 je vysokoškolským pedagógom na Trnavskej univerzite, v roku 1996 habilitoval za docenta na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave. Zakladajúci člen združenia "Na východ od raja" (1998). Žije v Trnave, manžel maliarky Márie Balážovej.
Tvorba.
Blažej Baláž pôsobí v oblasti politického, environmentálneho, aktivistického a neo-konceptuálneho umenia. Jeho tvorba zahŕňa mediálny obraz, práce na papieri, performancie, eventy, kresby, objekty, mail art a grafiku.
Blažej Baláž zahájil svoju maliarsku a grafickú tvorbu abstraktnými juveníliami 70-tych rokov - napríklad abstraktné obrazy "Diptych" (Keď odchádzajú tí, ktorých máme radi. Spomienka, 1975), "Topenie snehu" alebo expresívne maľby "Speváčka" (1978), "Traja králi" (1979), "Slovenský motív" (1979) či "Turoň" (1979)
. V 80-tych rokoch sa venoval najmä neoexpresívnej tvorbe - diela "Červený triptych" (1986/87), "Preobrátená figúra" (1987), menší cyklus "Synekdocha" (1987) zavŕšený rozmernejšou maľbou "City nechaj pred dverami". Pre jeho diela z 80-tych rokov je príznačný silný spoločensko - kritický postoj. V grafike sú to cykly "Podobenstvá", "Onomatopoje" a "Introspekcie" a veľkorozmerná grafika "Mechanický raj" (1988-1990) s alúziou na postmodernu a východiskom v ľudovom umení. Na konci 80-tych rokov završuje vývin spoločensko-kritickej a sociálnej grafiky línie Sokol - Hložník - Gažovič. Bohaté pozadie vytvárajú konceptuálne texty "HROBONJOUR", "IDEATH", ktorým sa venuje potom neskôr v 90-tych rokoch. Zaujímavá je jej inšpirácia v ľudovom umení - predobrazom grafiky bola drevená hračka tzv. "Bába" pochádzajúca z Partizánskej Ľupče (XIX.stor.). Podobný princíp sa opakuje v grafickom liste "Chlapci z Črpáklandu" (1988). 
V roku 1992 vytvoril z textilného odpadu niekoľko inštalácií pri príležitosti samostatnej výstavy v Galérii Jána Koniarka v Trnave. Neskôr vytvára multiinštalácie, v ktorých mení význam a funkčnosť budov galérií zaplnením všetkých okien textilnými látkami či postrihaným výtvarným časopisom ("Postscriptum", 1993, Galéria M. A. Bazovského Trenčín, "Postscriptum II", Galéria mesta Bratislavy a "Dobrý deň, pani Kopplová", Galéria J. Koniarka v Trnave 1997). 
Od roku 1992 realizuje lingvistické grafiky najprv prostredníctvom zničených matríc svojich predchádzajúcich (školských) prác. Je to cyklus "Bľabot a bes", grafiky ako "PRINT" (1992) , "IDEATH", "WEAST", "EARN", "TO BE...", ktoré sú tlačené aj za pomoci opilníkovaných mincí. Tento princíp naplno využíva v roku 1994, napríklad na rozmernom diele "Posledná večera", ktorý je obohatený o novú stratégiu - vedomé a kontrolované plesnutie papiera. Princíp tlače z malých mikromatríc - opilníkovaných mincí autor sám nazýva "rozkmitaná matrica". Takou je aj šesť metrov široký ironický "Hexameter" (1995), alebo na plátne vytlačená grafika s maliarskym formátom (200 x 300 cm) - "1358 hviezd, 1358 duší" (1999), vystavená na bienále grafiky v Ľubľani, tieto tlače mincami sú autorovou autorskou technikou. . 
Od roku 1988 využíva vo svojej tvorbe konceptuálny text. Začiatkom 90-tych rokov sú to prvé texty "DEMOCRAZY" (1991), "DOVERNE 1, 2" a makarónske texty (intertext, intratext) "HBOBONJOUR" (priekopnícky, prvý vedome segmentovaný text - 1992) ,
"SVETLOVEC", "POLETIKA". Jeho začiatky určovalo postmoderné citovanie a mixovanie, ale mimoriadne originálne ako prvý na Slovensku si uvedomil, že i konceptuálna práca s jazykom sa musí premeniť, musí sa stať mnohovrstvennou . Neskôr sú to horizontálne postkonceptuálne ironické texty "Geld macht frei", "NOCREDIT", "NOCOMMENT", "CELEVRITI" , "MONEYENOM". V posledných rokoch realizuje bohatý lingvistický výskum v oblasti postkonceptuálneho textu v rozmernom cykle "Treptomachia". Najprv sú to tzv. geometrizmy, kde 9-grafémové slová sú vytvorené opilníkovanými mincami - "GODSAVEUS", "WETRUSTIN", "CLEANMONEY". Neskoršie verzie tejto línie symbolizujú farbu a sú viac hermetické ako aj konceptuálne (napr."WARTEZEIT", "WARTERAUM" a ďalšie), či kritické - "SLOVENSKY" a "ZLATOKOPI". Posledné dva, ako aj "OBRAZNOST", "BESTEHLEN" a "BESTOCKEN" sú práce typu "intext", všetko je vo vnútri textu, nie mimo neho. Autor hovorí o akýchsi "readywordoch".. V posledných rokoch prináša Blažej Baláž novotvar - simultánne texty, akými sú napr. "TOT0JEZIVOTPRESVINE", "TOTOBOLAPOSTEL", "HOWMONEYTREES","ODRBMADEMOKRATICKY" a ďalšie. Inou kapitolou sú texty, ktoré sa zaraďujú k textom typu "outtext", pre ktoré je typické postkonceptuálne zneisťovanie hraníc medzi médiami (Treptomachia.En - Wart, 2011, Treptomachia.Sk - Vanitas, 2011). .
Začiatkom 90-tych rokov širšie rozvrstvuje tvorbu aj do oblasti, ktorá vzniká s konceptuálnym uvažovaním, ale môže byť zaraďovaná skôr do postminimalizmu. Je to "Nádych a výdych 1, 2" (1991), "Dematerializácia" (1992), "Bez názvu", "Myšacia dierka" (1992). Od polovice 90-tych rokov tvorí postminimalistické materiálové obrazy monochrómnej povahy a so silným konceptuálnym základom, ktoré teoretici zaraďujú do postgeometrickej abstrakcie. Najskôr je to cyklus "Pamäť", kde dominuje monumentálna Pamäť 2 / Nezaprášená maľba (1998) s polyuretánovým reliéfom. Neskôr je to autorova stratégia - dvojitý monochróm - farba verzus piliny z mincí, samotné opilníkované mince, mak, zemina, odpad - viditeľná v dielach akými sú "Mandaly 1, 2, 3" (1997 -2000) a "Mandala 4" (čierna, ktorej prílohou je tzv. Zbierka, súpis zničených mincí opilníkovaním mien celého sveta), Mandala 10 (Zbierka Národnej galérie, Praha), alebo Mandaly 6 a 9 / S parazitmi (2001, 2002). Postupne vznikajú Makové mandaly 5 a 15, tendencia vrcholí v rozmernom "Makovom poli", ktoré je nateraz akýmsi zavŕšením postminimalizmu. Maľby -" Mandala 17. SK - Nevoľné" (2004) a "Mandala 18. HR - Orebic" (2005) oscilujú na priesečníku Land-artu, konceptu a postminimalizmu či radikálnej maľby. Príbuznými koreláciami sa vyznačuje "Mandala 11 - Pasca" (2002), ktorej povrch tvorí rôzny subtílny odpad, špina, vlasy, motýlie krídla, špagety na bielom plátne. Takými sú aj čiastočne diela "INVESTING" a "ESTIMATED", tie sú ale vytvorené textom na listoch zo stromov. Postgeometria sa naplno prejavuje aj v "Mandale 20 (Východný štvorec 1)" a "Mandale 21 (Východný štvorec 2)" z rokov 2003/07.
Realizuje niekoľko akčných výstupov - akčné umenie - s ekologickým, politickým alebo socio-kultúrnym kontextom ("Zákony rastu", performancia 1999, "Skarabeus", 1997 , "Artwart", performancia 1997). V posledných rokoch (od roku 1993) realizuje zložito štrukturovanú permanentnú akciu "My Way" a viacero ekologických performancií a eventov, v ktorých rozvíja aktívne Beuysov princíp "sociálnej plastiky". Prisvojením si a pretváraním verejného priestoru pred bytovkou v ktorej býva (lokalizovaná v tesnej blízkosti veľmi vyťaženej dopravnej komunikácie), napĺňa "filozofiu obratov", v tomto prípade ide o aktivizmus na priesečníku sociálneho a ekologogického.