burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Prvá Rakúska republika

Prvá rakúska republika () bol štátny útvar v období po konci prvej svetovej vojny až do roku 1934, kedy bol opustený koncept parlamentnej demokracie a Rakúsko nastúpilo cestu autoritatívneho štátu.
Dejiny.
Rakúsko prijalo 21. októbra 1919 Zmluvu zo Saint-Germain-en-Laye. Zmluva zakazovala názov Nemecké Rakúsko a upravovala hranice novovzniknutých štátov s Rakúskom.
Najdôležitejšími stranami v Prvej rakúskej republike boli Christlichsoziale Partei (Kresťansko-sociálna strana) a Sozialdemokratische Arbeiterpartei Österreichs (Sociálnodemokratická robotnícka strana Rakúska) s polovojenskou organizáciou Schutzbund, založenou v roku 1923. Kresťansko-sociálna strana reagovala na vznik Schutzbundu reorganizáciou svojej polovojenskej organizácie, Heimwehr.
V roku 1927 došlo k stretu týchto organizácií počas tzv. Júlovej revolty; aj keď bolo povstanie neskôr potlačené, nepokoje pokračovali až do tridsiatych rokov, kedy sa kancelárom stal Engelbert Dollfuß.
V roku 1933 vyhlásil jeho kabinet rozpustenie parlamentu. Kresťansko-sociálna strana odmietala spojenie s prevažne protestantským Nemeckom. Nepokoje vyústili do občianskej vojny medzi nacistami, socialistami a kresťanskými socialistami.
V roku 1934 vyhlásil Dolfuss vládu jednej strany, austrofašistického Vlasteneckého frontu. 25. júla síce Engelberta Dollfussa zavraždili nacisti, štát sa však ešte ďalšie štyri roky udržal pod ochranou Talianska. Éra prvej republiky napriek tomu skončila a Rakúsko bolo známe ako tzv. Rakúsky štát.
Vojna v Abcházsku (1998)

Vojna v Abcházsku bol ozbrojený konflikt medzi Gruzínskom a Abcházskom, ktorý vypukol v máji 1998 po opakovaných útokoch gruzínskych partizánov na abcházske vojenské i nevojenské objekty. Niekedy sa hovorí o "šesťdňovej vojne", boje ale v skutočnosti trvali dlhšie. Oných sedem dní trvala len reakcia abcházskej armády v dňoch 20. až 26. mája. K útokom zo strany Gruzíncov však dochádzalo oveľa skôr.
Príčiny vojny.
Rovnako ako v celom Abcházsku aj v okrese Gali prebiehali po vojne v roku 1993 etnické čistky mierené proti gruzínskemu obyvateľstvu. Kvôli tomu väčšina Gruzíncov utiekla, ale na rozdiel od zvyšku Abcházska sa sem v roku 1994 takmer všetci vrátili. V okrese Gali žilo aj po vojne viac ako 90% Gruzíncov, ktorí boli nespokojní s tým, že podliehajú vláde Abcházcov. Skoro začali vznikať partizánske a záškodnícke skupiny, ktoré sa niekedy v roku 1996 spojili a vytvorili tzv. Bielu légiu. O niečo neskôr vznikla druhá skupina, tzv. Lesní bratia. V Suchumi odhadli ich počet na 300 a ich činnosť označili za záškodnícku. Údajne mali títo povstalci presviedčať gruzínske obyvateľstvo, hlavne ženy s deťmi, aby rýchlo opustili krajinu pretože sa blíži ďalšia vojna.
Jar 1998.
Na jar 1998 sa útoky gruzínskych partizánov začali stupňovať. Začali útočiť na abcházsku armádu, ktorá nakoniec stratila kontrolu nad okresom. K najväčšiemu útoku došlo 18. mája v dedine Repi. Bolo pri ňom zabitých 17 miestnych policajtov. Pre abcházsku vládu to bola posledná kvapka trpezlivosti a okamžite vyslala do okresu armádu.
Vojna.
Abcházska invázia začala 20. mája. Zúčastnilo sa jej niečo medzi 1500 a 4600 dobre vyzbrojených jednotiek. Mali k dispozícii tanky T-55 a T-72, BVP aj delostrelectvo s delami kalibru 122 mm. Povstalcov bolo okolo 300 a boli vyzbrojení len ručnými zbraňami a granátometmi, s ktorými sa snažili viesť proti Abcházcom zákopovú vojnu. K najväčším bojom došlo v dedinách Kchumuškuri, Kvemo Bardžebi, Saberio a Sida. Boje skončili po šiestich dňoch 26. mája, kedy abcházska armáda obsadila celý okres Gali. Už 25. mája bola podpísaná mierová dohoda a povstalci sa začali vzdávať. Na ich odzbrojovaní dohliadali zástupcovia Organizácia Spojených národov.
Straty.
Po odzbrojení začalo sčítavanie škôd a strát. Podľa abcházskych odhadov padlo okolo 160 Gruzíncov, zatiaľ čo na abcházskej strane malo byť iba 8 mŕtvych a 17 zranených. Podľa gruzínskych odhadov na gruzínskej strane padlo len 17 povstalcov, 6 bolo nezvestných a 24 zranených, zatiaľ čo na abcházskej strane malo byť až 300 mŕtvych a veľké množstvo ranených.
Počas vojny bolo 1695 domov zrovnaných so zemou a z krajiny utieklo na 30 až 40 tisíc Gruzíncov, ale po krátkej dobe sa zase vrátili. Ešte počas konfliktu sa špekulovalo o tom, kto za týmto povstaním stojí a Abcházci začali podozrievať centrálnu vládu v Tbilisi. 22. mája sa zišli zástupcovia oboch národov, aby sa dohodol okamžitý mier. Eduard Ševardnadze potom uistil Abcházsko, že on ani jeho vláda s povstalcami nemá nič spoločné.
Eklektos zo Sinópy

Valerios (alebo Oualerios) Eklektos (, ) bol štvornásobný olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v treťom storočí. 
Eklektos zo Sinópy si na 256., 258., 259. a na 260. olympijských hrách v rokoch 245, 253, 257 a 261 vybojoval víťazstvo v súťaži trubačov a hlásateľov. Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov.
Záznam o olympijských víťazstvách Eklekta je uvedený na kamennom podstavci jeho nezachovanej sochy v Olympii, ktorý je chronologicky posledným známym podstavcom sochy starovekého olympionika. Tento nápis ("IvO 243", IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) uvádza, že v tejto disciplíne dosiahol víťazstvá aj na mnohých celogréckych a iných súťažiach v gréckych mestách a v Ríme, a aj to, že ako všeobecne známy a uznávaný mal status poslanca v mnohých gréckych mestách. Jeho víťazstvá zo súťaží hlásateľov (uvedené podrobnejšie) sú zaznamenané aj na kamennej stéle (IG II² 3169/70) objavenej v Atike.&lt;ref name="IG II² 3169/70"&gt;Inscriptiones Graecae, "IG II² 3169/70" &lt;/ref&gt;
Sandöbron

Sandöbron je betónový cestný oblúkový most premosťujúci rieku Ångermanälven v obci Kramfors v provincii Västernorrland v severnom Švédsku. Jeho celková dĺžka je , hlavné oblúkové pole má dĺžku rozpätia a výška oblúka je .
Most sa nachádza v oblasti známej ako Höga kusten. Jeho výstavba prebiehala v rokoch 1938 – 1943 a po dokončení bolo hlavné pole najdlhším betónovým oblúkovým poľom na svete do roku 1963, kedy bol dokončený portugalský most Ponte da Arrábida. Počas výstavby 31. augusta 1939 sa časť mosta zrútila a prišlo pri tom o život 18 pracovníkov. Nešťastiu nebola daná veľká mediálna pozornosť, keďže o deň neskôr vypukla druhá svetová vojna. 
Do otvorenia neďalekého mosta Högakustenbron v roku 1997 slúžil Sandöbron ako hlavná cestná spojnica oboch brehov rieky. V tom čase bol oblúkový most aj zrenovovaný.
Normandia (región)

Normandia je jeden z 13 metropolitných regiónov Francúzska. Vznikol 1. januára 2016 zlúčením dvoch bývalých regiónov Dolná Normandia a Horná Normandia. Správnym strediskom regiónu je mesto Rouen.
Hauts-de-France

Hauts-de-France je jeden z 13 metropolitných regiónov Francúzska. Vznikol 1. januára 2016 zlúčením dvoch bývalých regiónov Nord-Pas-de-Calais a Pikardia. Správnym strediskom regiónu je mesto Lille.
Languedoc

Languedoc je historické územie na juhu Francúzska pri pobreží Stredozemného mora. V minulosti bolo samostatným štátom so svojim vlastným jazykom.
K hlavným strediskám Languedocu patrí Albi. Najväčším mestom na severozápade je Toulouse, ale hlavné kultúrne centrá ležia okolo Stredozemného mora a pod Pyrenejami - Montpellier, Narbonne, Carcassonne. 
K francúzskemu kráľovstvu bol Languedoc násilne pripojený po križiackej výprave v 13. storočí, kedy vzniklo na území Toulouského grófstva hnutie početných katarov. Ich hlavným centrom bolo mesto Albi, z čoho vznikol pojem albigénstvo. Oblasť je posiata katarskými hradmi.
Zoznam slotov a soketov spoločnosti AMD

Zoznam slotov a socketov spoločnosti AMD slúži ako rýchly prehľad jednotlivých slotov a socketov firmy AMD.
Podloučky

Podloučky je prírodná pamiatka ev. č. 5624 neďaleko obcí Loučky a Klokočí na pomedzí okresov Semily a Jablonec nad Nisou. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Český ráj.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú lúčne spoločenstvá xerotermných trávnikov a lesné spoločenstvá zachovaných kvetnatých a vápnomilných bučín s výskytom chránených vtáčích druhov vyvinuté na geologickom podloží slienitých pieskovcov.
Internacionalizácia podniku

Internacionalizácia podniku/firmy/podnikania (iné názvy: internacionalizácia, zmedzinárodňovanie podniku/firmy/podnikania) je expanzia (pravidelnej) činnosti podniku za hranice jeho domovského štátu, resp. samotná (pravidelná) činnosť podniku prekračujúca hranice jeho domovského štátu. Presná definícia je sporná, podrobnosti pozri nižšie.
Definícia.
Nasledujú ukážky definície internacionalizácie z literatúry:
Niektorí autori obmedzujú definíciu internacionalizácie len na medzinárodný marketing, teda len na oblasť odbytu a marketingu, u iných zahŕňa aj iné oblasti napr. výskum, financie a pod. Okrem toho (ako vidno čiastočne aj vyššie) niektorí autori obmedzujú definíciu len na začiatok (teda rozbeh) činnosti v zahraničí. S termínom internacionalizácia úzko súvisí termín medzinárodný podnik (internacionálny podnik), pretože internacionalizácia sú vlastne činnosti či rozbeh činností medzinárodného podniku; definícia medzinárodného podniku teda určuje aj definíciu internacionalizácie.
Charakteristika.
Podniky sa internacionalizujú dvoma základnými spôsobmi: jednak exportom či importom, a jednak investíciami v zahraničí (čiže zakladaním alebo získaním kontroly nad zahraničnými podnikmi).
Internacionalizačné procesy sa vyskytujú v predvýrobnej fáze, v samotnej výrobe a/alebo pri realizácii tovarov a služieb.
Najznámejšie indikátory internacionalizácie podniku sú:
Podľa teórie internacionalizácie uppsalskej školy internacionalizácia firmy prebieha v štyroch etapách:
Trần Đại Quang

Trần Đại Quang (* 12. október 1956 v okrese Kim Sơn, provincii Ninh Bình – † 21. september 2018) bol vietnamský štátnik a prezident Vietnamu. V rokoch 2011 – 2016 bol tajomníkom a neskôr od augusta 2011 do roku 2016 minister verejnej bezpečnosti Vietnamu. Dňa 2. apríla 2016 bol zvolený za prezidenta Vietnamu, ktorým bol až do jeho smrti v septembri 2018.
MAT 49

MAT 49 je francúzsky kompaktný samopal, ktorý vyrábala firma "Manufacture Nationale d'Armes de Tulle" (MAT). Zbraň sa dobre hodila pre výsadkárov.
Používa náboje 9 × 19 mm Parabellum a zásobník na 20 alebo 32 nábojov. Zbraň bola používaná vietnamskými jednotkami ešte dlho po francúzskom odchode z Vietnamu, kým neboli vyčerpané zásoby munície 9 mm Parabellum. Okrem toho dochádzalo k úpravám zbrane, aby mohla používať sovietsky náboj 7,62 × 25 mm Tokarev.
Pre policajné jednotky bola vyrábaná špeciálna verzia pod označením MAT 49/54. Tá mala dlhšiu hlaveň a drevenú pažbu a tiež poskytovala možnosť jednotlivých výstrelov.
Aj keď je dnes štandardnou puškou francúzskych síl FAMAS, používajú MAT 49 naďalej policajné a vojenské jednotky.
7,62 × 25 mm Tokarev

7,62 × 25 mm Tokarev je ruský pištoľový náboj so stredovým zápalom a nábojnicou fľašového tvaru, široko používaný v bývalom Sovietskom zväze a jeho satelitoch, rovnako tak v ázijských krajinách ako Čína, Pakistan atď. V ruských službách bol postupne nahradený nábojom 9 × 18 mm Makarov.
Náboj je v podstate vylepšená ruská verzia streliva 7,63 × 25 mm Mauser a využívaný bol napr. v pištoli TT-33, pištoli vz. 52, samopale PPŠ-41 a u rady ďalších.
7,92 × 33 mm Kurz

7,92 × 33mm Kurz (značený ako 7.92 x 33 kurz organizácií CIP) je puškový náboj s bezokrajovou nábojnicou fľašovitého tvaru, vyvinutý v Nemecku pred druhou svetovou vojnou. Munícia je tiež označovaná 7,9 mm Kurz ( znamená "krátky"), 7,9 "Kurz", 7,9mmK alebo 8 × 33 Polte. Bol určený špeciálne pre vývoj automatickej karabíny (útočnej pušky) a ako kompromis medzi dlhším 7,92 × 57 mm Mauser a menej výkonnou muníciou 9 × 19 mm Parabellum.
Používal sa napr. v puške StG 44 alebo prototype FN FAL. Po vojne sa toto strelivo vyrábalo v NDR, Československu (ČSSR) a Egypte.
Zoznam chránených území v okrese Semily

Toto je zoznam chránených území v okrese Semily aktuálny k marcu roku 2016, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Semily.
Tie územia, ktoré status postupne z rôznych dôvodov stratili, boli odtiaľ vyradené a sú v uvedené druhej tabuľke.
Tabuľka č.2
Fiat Tipo (2015)

Fiat Tipo (v Turecku označovaný ako Egea alebo Dodge Neon v Spojených Arabských Emirátoch), je automobil nižšej strednej triedy, ktorý od druhej polovice roka 2015 vyrába automobilka FIAT. Výroba bola spustená vo verzii sedan, od roka 2016 by mal byť dostupný aj ako kombi a hatchback. Ide o nástupcu hneď dvoch predošlých kompaktných modelov, a to Brava zameraného viac na vodiča a západoeurópsku klientelu, ako aj Lineu.
Vozidlo je vyrábané v Turecku. V decembri 2015 získalo ocenenie "Best Buy Car of the year in Europe", pre rok 2016 za najlepší pomer ceny a protihodnoty. 
V marci 2022 v Taliansku, Európe, Turecku a Spojených Arabských Emirátoch vstupuje do radu nový 1,5-litrový motor GSE (Global Small Engine) T4, štvorvalec s výkonom 130 k a krútiacim momentom 240 Nm, tiež rodiny FireFly (rovnako ako predchádzajúci 1.0 T3), preplňovaný benzín, ale s hybridnou technológiou v kombinácii so 48 V elektromotorom, ktorý integruje malú dodatočnú jednotku s výkonom 15 kW,  ten je nainštalovaný v úplne novej automatickej prevodovke DCT Sedemstupňová dvojspojková prevodovka môže umožniť tichší štart (100% elektrický) a používať vozidlo v plne elektrickom režime (e-launch) pri parkovacích manévroch alebo pri malých pohyboch dopredu chôdzovým tempom (e-frontovanie), ako pri čakaní v mestskej premávke. Táto pokročilá hybridná technológia predstavuje pre spoločnosť Fiat významný skok vpred, zlepšuje efektivitu a dynamiku vozidla a umožňuje mu jazdiť aj pri vypnutom tepelnom motore. 
Z tohto dôvodu odborníci v tomto odvetví definovali nový 1,5-litrový e-motor GSE T4 s výkonom 130 koní (na rozdiel od Mild-hybridu predstaveného iba na Fiat Panda a Fiat 500 malých automobiloch), mini Full-hybrid alebo stredný hybrid (tj stredná cesta medzi skutočným full-hybridom a mild-hybridom), v súlade s výrobcami automobilov, ako je Toyota,  ktorá ako prvá predstavila túto technológiu na automobilovom trhu. 
Tento nový pokročilý hybridný motor, vyvinutý inžiniermi skupiny FCA (predstavený aj na novej Alfa Romeo Tonale, na "hybride" Fiat 500X, ako aj na modeloch Jeep Renegade a Compass), tiež umožňuje 11% zníženie CO2 v porovnaní s predchádzajúcou verziou, s deklarovanou spotrebou pre nový hybridný typ len 4,7 l/100 km.
Fiat Tipo

Fiat Tipo môže byť:
Grapefruit

Grapefruit alebo hovorovo grep je plod citrónovníka rajského (lat. "Citrus paradisi").
História.
Grapefruit bol prvýkrát objavený na ostrove Barbados v Karibskom mori, odkiaľ bol odvezený do Ameriky. Ide o kríženca jamajskej odrody pomaranča "(Citrus sinensis)" a indonézskeho pomela "(C. maxima)". Grep sa potom pestoval ako okrasná rastlina, ako ovocie je však populárny až od 19. storočia. Dnes poznáme štyri farebné formy: biely, žltý, ružový a červený.
Opis.
Grapefruity zvyčajne rastú do výšky 5 – , zriedkavo až 13 – . Listy sú tmavo zelené, dlhé až , úzke a neopadávajú. Kvety majú 5 okvetných lístkov a sú veľké asi . Plod – grapefruit – má žltú šupku (exokarp) a v priemere má 10 – . Vnútorná dužina je delená na oddiely, jej farba je premenlivá, od bielej a ružovej až k červenej. Líšia sa aj sladkosťou. Grapefruitový strom ročne rodí až 700 kusov grepu. Pestuje sa v Brazílii, Izraeli, Texase, Kalifornii, na Floride alebo aj v Turecku a v Španielsku.
Zdravie.
Grapefruit obsahuje vysoké množstvo vitamínu C, B1 a K, samotný plod je nabitý blahodarne pôsobiacimi prírodnými flavonoidmi. Grep zvyšuje obranyschopnosť organizmu, zlepšuje krvný obeh, znižuje hladinu cholesterolu v krvi a jeho častá konzumácia znižuje riziko rakoviny pľúc a žalúdka. Horká chuť grapefruitu zvádza na použitie cukru, ale toto spojenie nie je príliš vhodné, pretože grapefruit s cukrom v žalúdku kvasí.
Priemerný obsah látok a minerálov.
Tabuľka udáva dlhodobo priemerný obsah živín, prvkov, vitamínov a ďalších nutričných parametrov zistených v čerstvých plodoch grapefruitu.
7,92 × 57 mm Mauser

7,92 × 57mm Mauser (značený 8mm Mauser alebo 8 × 57mm organizácií SAAMI a 8 × 57 IS CIP) je puškový náboj s bezokrajovou nábojnicou fľašovitého tvaru. Do služby v nemeckom cisárstve vstúpil roku 1905 a dočkal sa nasadenia v oboch svetových vojnách. Vo svojej dobe bolo strelivo 7,92 × 57 mm Mauser jedným z najpopulárnejších vojenských nábojov na svete. V 21. storočí je stále populárny pri športe alebo v poľovníctve. Je naďalej vyrábaný v Európe aj v Spojených štátoch.
Zoznam chránených území v okrese Jičín

Toto je zoznam chránených území v okrese Jičín, aktuálny k marcu 2016, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Jičín.
Tie územia, ktoré status postupne z rôznych dôvodov stratili, boli odtiaľ vyradené, sú v uvedené druhej tabuľke.
Tabuľka č.2
Úlibická bažantnice

Úlibická bažantnice je prírodná rezervácia ev. č. 473 neďaleko obce Jičín v okrese Jičín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je zachovanie ekosystému starého lužného porastu s bohatou hájovou kvetenou a starými dubmi. Ide o zachovalý zvyšok tvrdého luhu v území medzi Polabím a Podkrkonoším.
Adolf Benš

Adolf Benš (* 18. máj 1894, Pardubice† 8. marec 1982, Praha) bol český architekt, pôsobiaci aj na území Slovenska.
Životopis.
Narodil sa 18. mája 1894 v Pardubiciach. Študoval architektúru na ČVUT v Prahe (1913-14, 1918-23) a na Akadémii výtvarných umení v Praze (1921-24) (žiak J. Kotěru a J. Gočára). V rokoch 1924-25 pracoval v ateliéri Josefa Gočára, v roku 1925 už zakladá vlastný ateliér. 1940-43 pracuje v Plánovacej komisii pre hl. m. Prahu, 1943-45 opäť vo vlastnom ateliéri. Po vojne pôsobí ako profesor Vysokej školy uměleckoprůmyslové v Prahe (do 1965), v rokoch 1947-48 ako jej rektor. V roku 1955 je menovaný dopisujúcim členom Akadémie architektúry v Paríži. Zomrel 8. marca 1982 v Prahe.
Adolf Benš je jedným z najvýznamnejších českých funkcionalistických architektov. Bol inšpirovaný francúzskou medzivojnovou tvorbou, najmä ideami Le Corbusiera. K jeho najvýznamnejším projektom patrí Budova Elektrických podniků hl. města Prahy z roku 1935. Na Slovensku zrealizoval napr. gymnázium v Ružomberku, alebo niekoľko víl v Bratislave.
Kovačská bažantnice

Kovačská bažantnice je prírodná rezervácia ev. č. 191 neďaleko obce Kovač v okrese Jičín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Predmet ochrany.
Dôvodom ochrany je zachovanie ekosystému starého lužného porastu s bohatou hájovou kvetenou a starými dubmi vzniknutého na dne v minulosti vypustených rybníkov. Základným cieľom je zachovanie, ochrana a podpora prirodzenej druhovej, vekovej, horizontálnej a vertikálnej štruktúry porastu zodpovedajúceho stanovišťu a ponechanie prevažnej časti porastu samovoľnému vývoju na dožitie. Ide o založenú bažantnicu na mieste zrušených rybníkov. Tomu zodpovedá aj charakter porastu. Hlavné poschodie tvoria solitérne duby - založené vo veľkom spone. Ostatné dreviny spravidla nalétly, kríkové poschodie bolo v čase fungovania bažantnice podporené výsadbou introdukovaného imelovníka.
Hrádze bývalých rybníkov sú doteraz viditeľné. Pri päte hrádze sa miestami vytvárajú mokrade s mokraďovou jelšinou.
Kolohousenka

Kolohousenka bol prvý česko-slovenský tank, ktorý vyrábala firma Škoda v polovici dvadsiatych rokov 20. storočia v troch variantoch. Bol vyvezený aj do zahraničia a v službe bol do roku 1930.
Vývoj.
V roku 1923 Česko-Slovensko zakúpilo plány od nemeckého dizajnéra ing. Heinricha Vollmera, ktorý vo svojom systéme kombinoval kolesový podvozok s pásovým. Kolesový podvozok sa mohol spúšťať a dvíhať, čo zaručovalo vozidlu optimálny výkon pri pohyboch na cestných komunikáciách, ako aj v teréne. Pásy pochádzali z traktora "Hanomag WD-50". Vozidlo potrebovalo asi 15 minút na prechod z kolesového pohonu na pásový. 
Práva na výrobu získali tri spoločnosti a za krátko sa vyrobili prvé dva prototypy rady Kolohousenka pod označením KH-50. Stroje boli zo začiatku koncipované ako samohybné delá, avšak skúšky neboli uspokojivé. Prototypy sa za krátko začali kaziť a preto boli upravené a vybavené otočnou vežou s kanónom kalibru 37 mm. Neskôr bol vyvinutý nový variant s dvomi ťažkými guľometmi, ktorý dostala armáda pod označením KH-60. Tieto stroje boli vyvezené aj do Sovietskeho zväzu a Talianska. Existovali aj plány na vybavenie stroja kanónom kalibru 75 mm. Poslednou verziou bol KH-70 vybavený 47 mm rýchlopalným kanónom. Kolohousenky následne slúžili v armáde až do roku 1930, kedy boli vyradené.
Zoznam foriem vlády

Forma vlády alebo štátne zriadenie označuje vnútorné politické usporiadanie štátu.
Forma vlády podľa pôvodu moci.
Tu sú zoradené formy štátu podľa spôsobu vlády
Forma štátu (podľa hlavy štátu).
Monarchia - vláda jedinca (zvyčajne dedičná)
Republika - vláda volenej hlavy štátu (prípadne kolégia)
Teokracia
Typy štátu podľa usporiadania.
Zvláštnymi prípadmi sú:
Iné.
Ďalej sa v politológii a štátovede používajú označenie štátnych zriadení a foriem buď historických alebo ako označenie politického režimu. Príkladom
Islamská republika

 Islamská republika je názov štátneho zriadenia v niektorých štátoch s prevahou moslimov v konfesionálnej skladbe ich obyvateľstva. Oficiálnym náboženstvom v týchto štátoch je islam. Zákonodarstvo a spôsob vládnutia nesmie odporovať islamskému právu (šaría).
Tieto štáty sami seba označujú ako islamské republiky:
Štáty, ktoré sami seba označovali ako islamské republiky v minulosti:
Yet Another Movie

„Yet Another Movie“ je v poradí šiesta skladba (spolu so skladbou „Round and Around“) z albumu "A Momentary Lapse of Reason", ktorý vydala britská hudobná skupina Pink Floyd v roku 1987. Autormi skladby sú David Gilmour a Patrick Leonard. 
Skladba obsahuje zvukové ústrižky z filmu "Casablanka". Ide o demo, ktoré vzniklo počas nahrávania albumu "The Final Cu"t (1983), ale Roger Waters sa rozhodol, že ho nepoužije. 
Koncertné verzie.
Skladba bola vždy súčasťou setlistu na "A Momentary Lapse of Reason Tour" (1987-89). Nachádzala sa vždy medzi skladbami „Learning to Fly“ a „Round and Around“. Live nahrávka sa nachádza aj na koncertnom albume "Delicate Sound of Thunder" (1988). V tomto albume a aj v reedícii albumu "A Momentary Lapse of Reason" z roku 2011 sa skupina rozhodla rozdeliť kompozíciu „Yet Another Movie“ a „Round and Around“ na dve rozličné skladby.
Obsadenie.
spolu s:
Round and Around

„Round and Around“ je v poradí šiesta skladba (spolu so skladbou „Yet Another Movie“) z albumu "A Momentary Lapse of Reason", ktorý vydala britská hudobná skupina Pink Floyd v roku 1987. Autorom skladby je David Gilmour. 
Ako samotná skladba sa objavila až vo vydaní albumu "A Momentary Lapse of Reason" z roku 2011 a koncertného albumu "Delicate Sound of Thunder" (1988).
Obsadenie.
spolu s:
Gustave Moreau

Gustave Moreau (* 6. apríl 1826, Paríž, Francúzsko† 18. apríl 1898, tamtiež) bol francúzsky maliar, ktorý používal predovšetkým mytologické a biblické námety.
Vo svojich predstavách bol prenasledovaný Salome, dcérou Herodia, ktorá nenávidela Jana Krstiteľa.
Svojim obrazom Zjavenie inšpiroval básnika Oscara Wilda. Na obraze je ústredným motívom Odseknutá Janova hlava.
Jeho dielu venuje podstatnú časť kapitoly V. vo svojej knihe "Naruby" ("A rebours", 1884) francúzsky spisovateľ Joris-Karl Huysmans.
Symbol useknutej hlavy sa objavuje aj v iných jeho dielach, napríklad na obraze "Orfeus".
Miletínská bažantnice

Miletínská bažantnice je prírodná rezervácia ev. č. 243 neďaleko obce Červená Třemešná v okrese Jičín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je uchovanie zvyškov prirodzenej geobiocenózy typickej pre oblasť Podzvičínska. Ochrana starej dubovej jaseniny so vzácnou kvetenou, rybničná a lúčna fauna. Rybník Bubnovka je významná ornitologická lokalita.
Prachovské skály

Prachovské skály sú skalné zoskupenia pieskovcových útvarov rôznych tvarov, rozkladajúce sa približne 5 až 7 km severozápadne od mesta Jičín, prírodnou rezerváciou, súčasťou Českého raja a obľúbený cieľ turistov. Vznikli v období druhohôr ako usadeniny na okraji mora.
Geomorfologické zaradenie.
Geomorfologicky sú Prachovské skály súčasťou celku Jičínská pahorkatina, podcelku Turnovská pahorkatina, okrsku Vyskeřská vrchovina a podokrsku Prachovská pahorkatina, ktorej sú samostatnou geomorfologickou časťou.
História osídlenia.
Sú tu archeologické nálezy dokazujúce, že ľudia tu žili už v praveku od doby kamennej. Celá oblasť skál bola prírodnou pevnosťou slovanských kmeňov, len na niekoľkých miestach doplnená valmi. Vnútri potom vznikali prvé sídliská.
V polovici 13. storočia vybudoval kráľ Přemysl Otakar I. na jednom z čadičových vrcholov hrad Veliš a založil Velišské panstvo. O niekoľko desiatok rokov neskôr sa panstvo dostáva do majetku Vartemberkovcov a vznikajú tu rôzne osady, koncom 15. storočia sú tu ako majitelia uvádzaní Trčkovci z Lípy. Na začiatku 17. storočia majetok prevzali Smiřickí zo Smiřic, avšak v roku 1625 panstvo prevzali Valdštejnovci a pripojili ho k svojmu Frýdlantskému vojvodstvu. Potom čo bolo vo vojnách panstvo rozvrátené, zanikli aj osady v skalách.
Nová etapa začína v roku 1637, keď panstvo získal plukovník Jindřich Šlik z grófskeho rodu Šlikovcov s majetkami v západných Čechách, ktorý bol do panského stavu povýšený cisárom Žigmundom. Rod Šlikovcov vlastnil tunajšie panstvo až do znárodnenia v roku 1948.
Roku 1866 sa v blízkosti skál odohrala jedna z bitiek Prusko-rakúskej vojny, ktorú Prusi hoci menej početní, vyhrali.
Od sklonku 19. storočia sa skaly stali cieľom horolezcov i turistov. V roku 1933 sa stali štátnou prírodnou rezerváciou..
V reštitučnom súdnom konaní získala rodina Šlikovcov v roku 1993 oblasť späť a začala tu prevádzkovať služby súvisiace s cestovným ruchom. Návštevnosť verejnosti sa odhaduje na 300 000 ľudí ročne.
Prístupnosť.
Celá oblasť je dobre prístupná autami, verejnou autobusovou dopravou a tiež pešo - 7 km od Jičína po turisticky značených cestách.
Démokrates z Magnésie

Démokrates alebo Démokratés ("Démokrates", iný prepis: "Démokratés") bol trojnásobný olympijský víťaz v boxe v 1. storočí.
Démokrates, syn Démokrata z Magnésie nad Maiandrom, zvíťazil v boxe (pygmé) na 201., 202. a na 203. olympijských hrách v rokoch 25, 29 a 33. V Olympii sa box zaviedol na 23. hrách v roku 708 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Onomastos zo Smyrny.
Záznam o olympijských víťazstvách Démokrata je uvedený na zvyškoch kamenného podstavca jeho nezachovanej sochy v Olympii ("IvO 211" a "IvO 212"; IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.), ktorý bol objavený severne od podstavca sochy "eritrejského býka". Podstavec býka (bol identifikovaný nápisom) našli archeológovia na svojom pôvodnom mieste pri severovýchodnom rohu Diovho chrámu. Zo sochy sa zachoval roh a ucho. Démokrates okrem olympijských víťazstiev dosiahol v tejto disciplíne aj víťazstvá na mnohých celogréckych a iných súťažiach v gréckych mestách.
Keďže vyhral i všetky celogrécke hry počas olympiády, vyslúžil si titul periodikés (víťaz obehu). Jednotlivé celogrécke hry sa totiž usporadúvali v rôznych obdobiach štvoročného cyklu, ktoré spolu tvorili "periodos" (pravidelný obeh). Každé štvorročné obdobie sa nazývalo olympiádou. Počas olympiády sa hry konali v nasledujúcom poradí: olympijské, nemejské, isthmické, pýtické, nemejské a isthmické.
Broskyňa (plod)

Broskyňa je dužinatý plod z čeľade kôstkovité. Ide o mäkký plod tvorený kôstkou, ktorá je uprostred. Okolo nej sa nachádza sladká dužina približne oranžovej farby obsahujúca vysoký podiel vody. Ohraničená je jedlou šupkou, ktorá má ružovkastú až červenkastú farbu, ak je plod zrelý. Často je šupka chránená drobným páperím, ktoré sa odstraňuje umytím ovocia pred konzumáciou.
Plod je zvyčajne v tvare nepravidelnej gule, ktorá je rozdelená viditeľnou ryhou na dve nerovnaké polovičky. Samotný plod obsahuje až 88% vody, 9% cukrov a je bohatým zdrojom množstva minerálov a vitamínov ako napríklad draslíka, vápnika, sodíka, železa, zinku či horčíka a niacínu, ktoré pozitívne pôsobia na duševnú pohodu človeka. Z vitamínov potom napríklad provitamín A, vitamín C a vitamín B3. Ich konzumácia nie je náročná na tráviacu sústavu, pretože obsahujú šťavy, ktoré majú blahodarný vplyv na vylučovanie s až ľahko preháňavým účinkom vďaka obsahu látok, ako je napríklad kyselina listová.
Pôvod.
Pôvodne sa začali pestovať v Číne približne pred 4 000 rokmi, predovšetkým v provinciách Che-pej a S’-čchuan, odkiaľ sa šírili do celého sveta po Hodvábnej ceste postupne cez Perziu, kde čoskoro zdomácneli ako kultúrne ovocné dreviny. Perzia bola dlho považovaná za vlasť broskýň, v Ríme ich nazývali perzské jablká "(mala persica)". Tak aj vzniklo neskoršie pomenovanie rodu, "Persica". Rimania ich rozšírili do Galie, dôkazom čoho sú broskyňové kôstky v archeologických nálezoch. V 10. storočí sa dostali do Anglicka. V 17. storočí sa vďaka vysťahovalcom dostali do USA, kde v Texase a v Kalifornii našli výhodné klimatické podmienky.
V súčasnosti je najväčšia produkcia broskýň v Stredomorí (Taliansku a Španielsku). Medzi popredných producentov sa v poslednej dobe dostávajú aj USA, kde ich pestujú najmä v Kalifornii a Georgii.
Citrónovník (rod)

Citrónovník alebo citrus (lat. "Citrus") je rod rastlín z čeľade rutovité. 
Charakteristika.
Patria sem vždyzelené dvoklíčnolistové kry alebo stromy s väčšinou chutnými plodmi (tzv. citrusový plod alebo hesperídium) s vysokým obsahom vitamínu C a iných vitamínov. Pestujú sa v subtropickej oblasti celého sveta a v teplých oblastiach mierneho pásma. Pôvodom citrónovníkov je juhovýchodná Ázia. Dnešné druhy sú väčšinou hybridného pôvodu, niektoré sú až pätnásobnými hybridmi. Veľa typov vzniklo ako púčikové variácie. Keďže ide často o hybridy, je systematika citrónovníkov neustálená a sporná. 
Systematika.
Dôležité druhy sú:
Niekedy sa sem zaraďuje aj to, čo sa inde zaraďuje ako samostatné rody:
Lenzerheide

Lenzerheide je horská obec vo Švajčiarsku, v kantóne Graubünden. Nachádza se medzi Churom, hlavným mestom kantónu, a Tiefencastelom. 
Lenzerheide je populárne lyžiarske stredisko, kde sa pravidelne konajú preteky svetového pohára v alpskom lyžovaní.
7,63 × 25 mm Mauser

7,63 × 25 mm Mauser (0.30 Mauser Automatic) bol náboj pôvodne vyvinutý pre pištoľ Mauser C96.
Základom pre toto strelivo bol náboj 7,65 × 25 mm Borchardt z roku 1893 - jediná úspešnejšia munícia pre samonabíjaciu pištoľ tej doby. Náboj 7,63 mm Mauser je niekedy zamieňaný s neskorším 7,65 mm Parabellum (0.30 Parabellum), ide tiež o pištoľový náboj s nábojnicou fľašového tvaru. Ďalej sa náboj 7,63 mm Mauser stal základom pre sovietsky náboj 7,62 × 25 mm Tokarev. Aj keď sú rozmery ich nábojníc takmer totožné, má náboj 7,62mm Tokarev silnejšiu prachovú náplň a celkovo nie je vhodný pre použitie v pištoli Mauser C96 alebo inej strelnej zbrani určenej pre náboj 7,63 mm Mauser.
7,62 × 45 mm

7,62 × 45 mm (značený 7,62 × 45 organizáciou CIP) je puškový náboj s bezokrajovou nábojnicou fľašového tvaru, vyvinutý v Československu. Využitie našiel u zbraní ako puška vz. 52, guľomet vz. 52 a ľahký guľomet ZB-530. Od tohto náboja bolo neskôr upustené, pretože Československo začalo používať štandardný náboj Varšavskej zmluvy 7,62 × 39 mm. Jeho úsťová rýchlosť a energia je mierne vyššia ako u náboja 7,62 × 39 mm.
Chránená krajinná oblasť Český ráj

Chránená krajinná oblasť Český ráj je najstaršou chránenou krajinnou oblasťou v Česku. Vyhlásená bola v roku 1955 a v roku 2002 došlo vládnym nariadením k jej rozšíreniu o oblasť Maloskalska a Prachovských skál. Zaberá územie o rozlohe cca 181,5 km². Pri príležitosti 50 výročia vyhlásenia bol Českému raju pridelený status Globálny geopark UNESCO. CHKO sa rozkladá na území troch krajov a štyroch okresov - Královohradecký kraj (okres Jičín), Liberecký kraj (okresy Semily a Jablonec nad Nisou) a Stredočeský kraj (okres Mladá Boleslav).
Správa CHKO Český ráj sídli v Turnove.
Vymedzenie CHKO.
Chránená krajinná oblasť Český ráj leží vo vnútri v širšom zmysle, oblasti turistického regiónu Český ráj a je rozdelená do troch samostatných častí. Najväčšia z nich je približne medzi Mnichovým Hradišťom, Turnovom a Sobotkou (zahŕňa oblasť Mužského a Příhrazských skál, Hruboskalsko a okolie Trosiek). Druhá časť leží medzi Turnovom, Malou Skálou a Kozákovom (oblasť Maloskalska, Suchých skál a vrchu Kozákova). Tretia časť je najmenšia a je približne medzi Jičínom a Mladějovom (sem spadá oblasť Prachovských skál).
Prírodné pomery.
Geológia.
Väčšinu podložia chráneného územia tvoria tzv. kvádrové pieskovce, ktoré tu boli uložené v období kriedy. V období terciéru bola v oblasti aktívna sopečná činnosť, vzniklo tu mnoho podpovrchových telies. Okolité kriedové sedimenty boli časom rozrušené a odnesené riekami, pretože sú menej odolné než tvrdé magmatické horniny. Týmto spôsobom vznikol aj najznámejší kopec a dominanta Českého raja - Trosky. Hora Kozákov () je známym náleziskom drahých kameňov (najmä odrôd kremeňa). Na území CHKO sú evidované stovky jaskýň a skalných dutín, najvýznamnejšie sa nachádzajú v prírodnej rezervácii Klokočské skály. Dve jaskyne v území sú uzavreté pre verejnosť z dôvodu ochrany podkovára krpatého (Sklepy pod Troskami a Krtola). Z rovnakého dôvodu je uzavretá tesaná pieskovcová štôlňa na úpätí Kozákova.
Maloplošné chránené územia.
V správe CHKO sú aj dve územia, ktoré ležia mimo chránenú oblasť:
Józef Stolarczyk

Józef Stolarczyk (* 12. február 1816, Wysoka pri Jordanówe, Poľsko† 6. júl 1893, Zakopané, Poľsko) bol známy poľský horolezec, prvý rektor a prepošt Zakopaného.
Zo životopisu.
Pochádzal z rodiny Jędrzeja Stolarczyka a Agaty rod. Działek. Vyštudoval piaristické gymnázium v Podolínci na Spiši. Teológiu študoval v seminári v Tarnówe. Dňa 28. augusta 1842 bol vysvätený za kaplána. Pôsobil ako kňaz v Makówe (18421843), v Nowom Targu (do marca 1847), ako vikár v Tarnówe (májdecember 1847). Dňa 6. januára 1848 bol menovaný za prepošta Zakopaného. Získal si rešpekt a dôveru farníkov. Rozšíril drevený kostol a začal s výstavbou nového z tehál. Vytvoril prvý cintorín a založil prvú školu v Zakopanom. Prispel k popularizácii a návštevnosti mesta ako nového letného horského strediska. Získal uznanie medzi jeho návštevníkmi i goralmi. Napísal spomienku na "Výlet na Gerlachovský štít" (1875).
Bol jeden z najlepších horolezcov tej doby. Medzi jeho najlepšie a najhodnotnejšie výstupy na tatranské štíty patrí prvovýstup na Baranie rohy (1867), ôsmy výstup na Gerlachovský štít (1874) a tretí na Ľadový štít.
Bol jeden zo spoluzakladateľov Polskiego Towarzystwa Tatrzańskiego (3. augusta 1873). V roku 1883 bol menovaný jeho čestným členom. Jeho menom bolo pomenované "Stolarczykovo sedlo" medzi Čiernym štítom a Baraními rohami a "Stolarczykov žľab", ktorý spadá z Prednej kvetnicovej priehyby k Velickému plesu v masíve Gerlachu vo Vysokých Tatrách. Tade vystúpili prví poľskí horolezci 10. septembra 1874 v jeho spoločnosti na štít. V Zakopanom po ňom pomenovali ulicu.
Pochovaný je na cintoríne "Zasłużonych na Pęksowym Brzyzku" v Zakopanom.
Jozef Karvaš (1981)

Jozef Karvaš (* 26. november 1981† 9. apríl 2014) bol džezový hudobník, hráč na trúbku, krídlovku a klavír. Syn džezového hudobníka Jozefa Karvaša a prapravnuk Andreja Kmeťa.
Jozef Karvaš maturoval na konzervatóriu v Banskej Bystrici a hneď sa začal venovať jazzovej hudbe ako trubkár i ako klavirista. Hral aj v mladých kapelách, ale jazz mu dal viac priestoru v prejave a preto natrvalo, až do svojej predčasnej smrti, nastúpil do kapiel BB Band Dixieland Jazz Band ako hráč na trúbku a do JK Trio ako klavirista a hráč na klávesové nástroje.
Kariéra.
Hral na mnohých pódiách doma, aj v zahraničí. Boli to jazzové festivaly vo Francúzsku, Nemecku, Rakúsku, Maďarsku, Poľsku, Česku. Odohral množstvo koncertov a jamsession doma i v zahraničí. Prax i teóriu jazzu často rozoberal so svojím veľkým vzorom-trubkárom orchestra Gustáva Broma Jaromírom Hniličkom, aj ďalšími členmi tohto orchestra. Jeho hra bola ovplyvnená mnohými skvelými muzikantmi, s ktorými sa stretával na významných festivaloch v zahraničí. Jeho život a sľubnú hudobnú kariéru ukončilo ťažké cievne ochorenie s výronom krvi do mozgu. Hudobná kariéra je úzko spojená so stránkou BB Band a Jozef Karvaš trio.
Discografia.
Nahral 5 CD albumov jazzovej a swingovej hudby.
Hermas z Antiochie

Hermas ("Hermas") bol olympijský víťaz v pankratiu v rokoch 25 a 29.
Hermas, syn Isióna z Antiochie, si na 201. a na 202. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v pankratiu. Pankration zaviedli na 33. olympijských hrách v roku 648 pred Kr. Bol to pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.
Záznam o olympijských víťazstvách Herma je uvedený na zvyšku kamenného podstavca jeho nezachovanej sochy v Olympii. Tento nápis ("IvO 243", IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) ešte uvádza, že sa v tejto disciplíne presadil aj na nemejských hrách, v epirskej Nikopolide na slávnostiach Aktia (konané na počesť boha Apolóna) a v Argu na slávnostiach Héraia usporiadúvaných na počesť bohyne Héry.
Podľa emeritného profesora Marka Goldena, v postave olympionika Herma ide pravdepodobne o "Tita Claudia Herma", ktorý v roku 46 pôsobil na cisárskom dvore za vlády Klaudia.
12,7 × 108 mm

12,7 × 108 mm je náboj pre ťažký guľomet a veľkorážne pušky používaný v bývalom Sovietskom zväze, krajinách Varšavskej zmluvy, v Rusku a ďalších krajinách.
Používa sa v rovnakých úlohách ako náboj .50 BMG (12,7 × 99 mm NATO). Obe sa líšia v tvare a hmotnosti strely. Nábojnica strely 12,7 x 108 mm je o niečo dlhšia a silnejšia, čo umožňuje niesť o niečo viac prachu. Náboj 12,7 × 108 mm môže byť na bojisku použitý proti rôznym cieľom ako neobrnené alebo ľahko obrnené vozidlá a k poškodeniu externých pomocných zariadení (svetlomety, radar, vysielače, priezory, časti v motorovom priestore) na ťažko obrnených vozidlách ako sú tanky. Náboje bývajú zápalné (pozri obrázok).
AvtoVAZ

AvtoVAZ (v minulosti iba VAZ) je ruská firma vyrábajúca automobily značky Lada. Ich produkcia prebieha v meste Togliatti vo Volžskom automobilovom závode. Značka Lada bola vybraná pre export automobilov, ktoré boli na vtedajšom sovietskom trhu predávané pod značkou Žiguli. Od 80. rokov sa označenie Lada používalo aj v Sovietskom zväze.
V súčasnosti si značka AvtoVAZ drží pozíciu najväčšej automobilky v Rusku, v roku 2010 obsadili vozidlá Lada prvú priečku medzi novo predanými vozidlami v Rusku s celkovým počtom 517 147 vyrobených kusov. Najúspešnejším modelom Lady a zároveň najpredávanejším ruským modelom bola Lada 2105/2107 (tiež "žigulák").
Kysucká lesná železnica

Kysucká lesná železnica (skratka KLŽ) bola lesná železnica určená na zvážanie dreva v regióne Kysúc. Železnica bola spojazdnená 15. októbra 1918 na trati Oščadnica – Chmúra. Mala spojenie na Košicko-bohumínsku železnicu vďaka vlečke. Po prepojení s Oravskou lesnou železnicou (skratka OLŽ) vybudovaním 8 km dlhej trate s piatimi úvraťami vznikla Kysucko-oravská lesná železnica (skratka: KOLŽ).
Dejiny.
Vybudovaná bola v rokoch 1915 – 1918. Trať viedla z Oščadnice do Chmúry. V hlavnej trati mala dĺžku 29,4 km. Rozchod mala 760 mm. Stavbu železnice inciovala viedenská firma Aktiengesellschaft fūr Mühlen und Holzindustrie, ktorej cieľom bolo uplatnenie exploatačného práva v oblasti Kysúc.
V roku 1926 bol dobuddovaný 8 km úsek prepájajúci KLŽ s OLŽ. Výnimočnosť spojovacieho úseku spočívala v prekonaní výškového prevýšenia medzi Kysucami a Oravou prechodom sedlom Beskýd za pomoci 5 úvratí. Prvá bola v stanici Chmúra a posledná v sedle Beskyd. Tým sa ukončila existencia KLŽ, ktorá sa stala súčasťou KOLŽ.
KOLŽ ukončila činnosť roku 1969 uznesením č.92 zo dňa 17.decembra 1968 vydaným Komisiou dopravy Stredoslovenského KNV v Banskej Bystrici.
Nasledovala demontáž tratí, avšak vďaka pamiatkovým orgánom a obyvateľom sa podarilo zachovať aspoň časť železnice v úseku Výchylovka-osada Kubátkovia po Chmúru kde koľajisko tvorí úvrať. Tiež sa zachoval úsek s ďalšími tromi úvraťami po Sedlo Beskyd, ktorého koľajisko tvorí tiež úvrať. Úsek od prvej úvrate po piatu (vzdušná vzdialenosť 1500 m) zdoláva výškový rozdiel 217,69 m. Úsek od Výchylovky - osada Kubátkovia po Sedlo Beskyd je prevádzkovaný ako Historická lesná úvraťová železnica.
Zachoval sa aj oravský úsek KOLŽ zo Sedla Beskyd do osady Tanečník, ktorý je prevádzkovaný ako Oravská lesná železnica.
7,62 × 54 mm R

7,62 × 54 mm R Mosin je ruský náboj s nábojnicou s okrajom a stredovým zápalom, pôvodne určený pre pechotnú pušku Mosin-Nagant. Do služby vstúpil v cárskom Rusku v roku 1891.
Používal sa tak v dobe cárstva, ako aj za ZSSR. Dodnes toto strelivo štandardne slúži v rôznych ozbrojených silách a v súčasnosti je zrejme najdlhšie slúžiacim vojenským nábojom na svete. Silne kužeľové nábojnice s okrajom dna na prvý pohľad prezrádzajú vysokú starobu náboja. Avšak jeho balistický výkon ho ešte dnes bezpochyby radí do popredia vo svojej kalibrovej triede. Strelivo sa používa napr. v samonabíjacej ostreľovacej puške SVD Dragunov alebo guľomete PK.
VAZ 2101

VAZ 2101 je sovietsky automobil nižšej strednej triedy vyrábaný v rokoch 1970 až 1988. Bol to prvý model vyrábaný vo Volžskom automobilovom závode (VAZ) v meste Togliatti (Toljatti).
Malý osobný automobil sa na sovietskom trhu predával pod menom Žiguli (rusky "Жигули"). Bol pomenovaný podľa Žiguľovských hôr (Жигулëвские горы), ktorých centrom je mesto Žigulovsk. Ležia na opačnom (pravom) brehu Volgy ako VAZ v Togliatti, smerom na mesto Samara.
Pre exportné trhy sa používal názov Lada, v západných krajinách sa predával pod označením Lada 1200. Voz vychádzal z talianskeho Fiatu 124, ktorý pre potreby ruských ciest prešiel radom zmien, vrátane inštalovania úplne nového štvorvalcového motora. Pôvodný Fiat 124 získal v roku 1967 cenu Európske auto roka. Model 2101 sa stal veľmi obľúbeným najmä v domácom Sovietskom zväze, ale aj v ostatných krajinách socialistického tábora a stal sa základom pre vývoj ďalších modelov značky VAZ.
Začiatok výroby: 1970
Motor: OHC štvorvalcový motor s objemom 1 198 cm3 uložený vpredu
Výkon: 44 kW (60 k) prenesený štvorstupňovou manuálnou prevodovkou na zadné kolesá. Auto s hmotnosťou 955 kg dosiahlo maximálnu rýchlosť 140 km/h. 
Karoséria: päťmiestne štvordverové auto s karosériou sedan ponúkalo úložný priestor 380 litrov.
VAZ 2103

VAZ 2103 je sovietsky automobil nižšej strednej triedy vyrábaný vo Volžskom automobilovom závode (VAZ) medzi rokmi 1972 až 1984. Na niektorých zahraničných trhoch, najmä západných krajín, sa predával pod menom Lada 1500. Išlo o luxusnejšie vybavený model úzko príbuzného modelu 2101.
VAZ 2104

VAZ 2104, 2105 a 2107 sú automobily nižšej strednej triedy vyrábané sovietskou a neskôr ruskou automobilkou AvtoVAZ. Výroba prvého vozidla z radu, sedanu VAZ 2105, sa začala v roku 1984 a pokračovala do roku 2010, zvyšné modely zostali vo výrobe až do roku 2012. 
Rad zahŕňal skromnejšie vybavený základný model VAZ 2105, luxusnejšie vybavený sedan VAZ 2107 (od 1982) a kombi VAZ 2104 (od 1984). Vozidlá boli úspešné predovšetkým v Sovietskom zväze a ďalších krajinách socialistického tábora. Mimo RVHP sa vozidlá nazývali Lada Riva alebo Nova. Svoju obľubu si udržali až do konca výroby, pričom modely 2105/2107 boli ešte v roku 2009 3. najpredávanejšími modelmi v Rusku a v roku 2010 obsadili so 136 006 predanými kusmi dokonca 1. priečku medzi novými automobilmi na ruskom trhu.
VAZ 2106

VAZ 2106, nazývaný tiež Lada 1600 sa vyrábal od roku 1976. Hoci bol nástupcom modelu 2103, prvých osem rokov produkcie sa oba modely predávali súbežne. Výroba bola ukončená v roku 2006, kedy jeho pozíciu nahradil model VAZ 2107.
Strömsundsbron

Strömsundsbron () je cestný zavesený most v švédskom meste Strömsund v rovnomennej obci v kraji Jämtland premosťujúci jazero Ströms Vattudal. Je súčasťou najdlhšej európskej cesty na švédskom území E45. 
Celková dĺžka zaveseného mosta je , hlavné pole má dĺžku rozpätia , bočné polia majú dĺžky rozpätí . Pylóny sú vysoké a mostovka je široká.
História.
Spojenie oboch brehov jazera pomocou trajektu tu existovalo už približne od roku 1600, pôvodný návrh na stavbu mosta však vznikol v polovici 20. storočia. Zavesený most bol navrhnutý nemeckým inžinierom Franzom Dischingerom a bol jedným z prvých moderných zavesených mostov sveta. Jeho výstavba prebiehala v rokoch 1953 – 1955 a otvorený bol 27. septembra 1956 Andersom Tottiem, guvernérom kraja Jämtland. 
V októbri 2010 bolo na most nainštalované nové osvetlenie.
Web 2.0

Web 2.0 je ustálené označenie pre etapu vývoja webu, v ktorej bol pevný obsah webových stránok nahradený priestorom pre zdieľanie a spoločnú tvorbu obsahu. Týka sa obdobia od roku 2004 do súčasnosti.
História.
Termín Web 2.0 prvýkrát použila Darcy DiNucci v roku 1999 vo svojom článku "Fragmented future"
Píše tu:
"Web, ako ho poznáme teraz, ktorý sa ako statický text načíta do okna prehliadača, je len zárodok webu, ktorý príde. Prvé záblesky Webu 2.0 sa už začínajú objavovať a my sledujeme, ako sa toto embryo začína vyvíjať. Web bude chápaný nie ako obrazovky plné textu a grafiky, ale ako prostredie, ako éter, prostredníctvom ktorého dochádza k interaktivite. Objaví sa na obrazovke počítača, na televíznom prijímači, na palubnej doske, na mobilnom telefóne, na hernej konzole, a možno, že aj na vašej mikrovlnnej rúre. "
Web 3.0

Web 3.0 nadväzuje na Web 2.0, ktorý označuje to, čo niektorí ľudia považujú za ďalšiu fázu vývoja webu, vrátane jeho architektúry a aplikácií. Termín Web 3.0 je pomerne nový a zatiaľ nepanuje prílišná zhoda v tom, čo by mal označovať.
Za znaky Web 3.0 sú väčšinou uvádzané:
Sémantický web

Sémantický web je web, ktorý sa má stať novým evolučným stupňom súčasného webu. Ide o web, kde sú informácie štruktúrované a uložené podľa štandardizovaných pravidiel, čo uľahčuje ich vyhľadanie a spracovanie. Stavia najmä na Resource Description Framework (RDF) a Ontology Web Language (OWL). Na špecifikáciách pre sémantický web pracuje World Wide Web Consortium (W3C).
Myšlienku sémantického, čiže významového webu prvýkrát vyslovil Tim Berners-Lee v roku 2001, kedy upozornil na skutočnosť, že súčasný web je len spleť webových stránok, ktorá neustále rastie a v ktorej je stále zložitejšie nájsť relevantné informácie. Sémantický web je podľa neho rozšírením súčasného webu, v ktorom informácie majú pridelený dobre definovaný význam lepšie umožňujúci počítačom a ľuďom spolupracovať. Sémantický web predstavuje reprezentáciu dát na WWW. Je založený na technológii Resource Description Framework (RDF), ktorá integruje širokú škálu aplikácií využívajúcich syntaktický zápis v XML a identifikátory URI pre pomenovanie. Znamená to teda, že dáta prezentované na Internete by mali mať presne definovaný význam a dovoľovať do značnej miery automatizované (strojové) spracovanie, ktoré by sa malo realizovať pomocou softvérových agentov.
Základným krokom k vytvoreniu sémantického webu je konceptualizácia dát dostupných na Internete, ktorej kľúčovým nástrojom sú ontológie alebo formalizované reprezentácie znalostí určené na ich zdieľanie a znovupoužitie. Sémantický web je založený aj na štandardizovanom popise webových zdrojov (všetko, dosiahnuteľné pomocou WWW, teda textové dokumenty, obrázky, videosekvencie, zvukové súbory a pod.). Každý zdroj by bol vybavený rovnakými charakteristickými údajmi (autor, typ zdroja, kľúčové slová atď.), Čo by umožnilo užívateľom Internetu pracovať so sieťou WWW ako s relačnou databázou a pýtať sa na jej obsah prostredníctvom jazykov podobných SQL. Dôraz by sa kládol na vysokú presnosť a relevantnosť odpovede na vyhľadávací dotaz.
Technologickým základom sémantického webu by sa mal stať štandard RDF (Resource Description Framework) - všeobecný rámec pre opis, výmenu a znovupoužitie metadát. Poskytuje jednoduchý model pre opis zdrojov, ktorý nie je závislý na konkrétnej implementácii. Dátový model RDF umožní špecifikovať trojice (zdroj, vlastnosť, hodnota vlastnosti). Týmto ide okrem iného o priradenie sémantiky webovým zdrojom, čo je pre sémantický web kľúčové.
Sémantický web propaguje Tim Berners-Lee už niekoľko rokov, napriek tomu sa doteraz nedočkal výrazného rozmachu, pravdepodobne pretože je oproti súčasnému webu príliš komplikovaný. Preto vznikajú jednoduchšie spôsoby, ako do súčasného webu ľahko pridať sémantickú informáciu: mikroformáty a RDFa.
Na hranicích

Na hranicích je prírodná rezervácia ev. č. 257 neďaleko Turnova v okrese Semily. Oblasť spravuje Správa CHKO Český ráj.
Ochrana.
Predmetom ochrany je bukový porast s hojným výskytom prasličky najväčšej.