burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Suchý hrb

Suchý hrb () je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Dúbravou, približne východne od Spišského Podhradia. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Sľubica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a na katastrálnom území obce Dúbrava. Najbližším sídlom je na západnom úpätí situovaná obec Dúbrava, severozápadne ležia Harakovce a Korytné, východným smerom Široké a Víťaz a juhozápadným Vojkovce a Slatvina.
Opis.
Suchý hrb leží v hlavnom hrebeni, vedúcom zo sedla Branisko južným smerom na Sľubicu (). Severne sa nachádza sedlom Humence oddelený vrch Rajtopíky (), no tiež Rudník (), Patria () a Zvolanská (), východne leží Brezová (), južným smerom Zadný Moravec (), Sľubica () a Turnisko () a západným Kozia hora (), Dreveník (), Spišský hradný vrch () so Spišským hradom a Chochol (). Masív patrí do povodia rieky Hornád, kde vodu odvádza zo severovýchodnej časti riečka Svinka a zo západnej Žehrica a potok Oľšavec. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý, miestami však riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať Hornádsku kotlinu, no najmä okolité vrcholy Braniska, pri priaznivých podmienkach tiež Volovské vrchy, Slovenský raj, východnú časť Nízkych Tatier, Vysoké a Belianske Tatry, Levočské vrchy, Čergov, Šarišskú vrchovinu a Čiernu horu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východným úbočím prechádza traverzom zeleno značená trasa z priesmyku Branisko južným smerom na Sľubicu. V blízkom sedle Humence sa na túto trasu pripája aj modrá značka z Dúbravy.
Verejná lyrika

Verejná lyrika je štúdiový album slovenského speváka Pavla Hammela a skupiny Prúdy. Tento album vydalo v roku 1987 hudobné vydavateľstvo Opus. 
Autorom textov všetkých piesní na albume je Boris Filan, autormi hudby sú: Pavol Hammel, Ján Lauko a Martin Karvaš. Aj v tejto skupine Prúdy s kapelou spolupracoval Andrej Šeban, klávesové nástroje okrem Jána Lauka a Martina Karvaša nahrával aj Svaťo Juřík. Medzi známejšie nahrávky patria: „Najlepšie dievča na svete“, „Zbierka bývalých lások“, či pieseň „Žijem rád“.
Hydroxyškoricová kyselina

Hydroxyškoricová kyselina (hydroxycinnamatová) je skupina aromatických karboxylových kyselín patriacich medzi fenylpropanoidy, ktoré majú kostru C6–C3. Ide o hydroxyderiváty kyseliny škoricovej.
Príklady.
Ku kyselinám, ktoré vznikajú ako fytochemikálie v rastlinách, a môžu sa preto vyskytovať v potravinách, patrí napríklad:
Všetko je inak

Všetko je inak je štúdiový album, ktorý je výsledkom slovenského speváka Pavla Hammela, hráča na klávesové nástroje, Mariána Vargu a textára Kamila Peteraja. Tento album vydalo v roku 1989 hudobné vydavateľstvo Opus.
Kyselina chromotropová

Kyselina chromotropná je chemická zlúčenina so vzorcom C10H4(OH)2(HSO3)2.
Môže sa použiť ako činidlo pri kvantitatívnom stanovení herbicídu kyseliny 2,4-dichlórfenoxyoctovej (2,4-D).
Kyselina chromotropná sa tiež používa na testovanie prítomnosti formaldehydu. Užitočnosť tohto činidla pri kvantitatívnom stanovení je tvorba červeného sfarbenia (vrchol pri vlnovej dĺžke 580 nm), keď kyselina chromotropná v 50 % kyseline sírovej reaguje s formaldehydom. Sfarbenie je špecifické pre tento aldehyd a nevyrába sa z iných organických látok, ako sú iné aldehydy, ketóny a karboxylové kyseliny. NIOSH Formaldehydová metóda č. 3500 je referenčný analytický štandard, ktorý používa kyselinu chromotropnú.
Veľká cena Japonska 2022

Veľká cena Japonska 2022 (angl. Formula 1 Honda Japanese Grand Prix 2022) sa uskutočnila 9. októbra 2022 na pretekárskom okruhu Suzuka International Racing Course v japonskej Suzuke. Boli to osemnáste preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1 a prvá Veľká cena Japonska od roku 2019, potom ako predchádzajúce dva ročníky boli zrušené kvôli pandémii koronavírusu. Max Verstappen si víťazstvom na tejto Veľkej cene predčasne zaistil svoj druhý titul Majstra Sveta Jazdcov.
Pred Veľkou cenou oznámil tím Alpine, že sa Pierre Gasly od sezóny 2023 stane členom francúzskeho tímu. Nahradí Fernanda Alonsa, ktorý tím opúšťa, a stane sa tímovým kolegom Estebana Ocona. Jeho nástupcom v AlphaTauri bude Nyck de Vries, ktorý tak absolvuje svoju premiéru ako stály jazdec; na Veľkej cene Talianska už zastúpil Alexandra Albona, ktorý zo zdravotných dôvodov nemohol preteky absolvovať. Daniel Ricciardo následne potvrdil, že v roku 2023 nebude pretekať vo Formule 1.
Verstappen viedol pred pretekmi v priebežnom poradí jazdcov pred Charlesom Leclercom a Sergiom Pérezom.
Priebeh kvalifikácie.
Max Verstappen získal Pole Position. Charles Leclerc skončil druhý a Carlos Sainz tretí.
Priebeh pretekov.
Jazdec Red Bullu Verstappen vyhral preteky pred svojím tímovým kolegom Sergiom Pérezom a Charlesom Leclercom na Ferrari. Kvôli extrémne silnému dažďu sa Veľká cena konala približne len na polovičnú vzdialenosť obvyklej dĺžky pretekov. Keďže bol za to napriek tomu udelený plný počet bodov, si Max Verstappen predčasne zabezpečil svoj druhý titul majstra sveta; vďaka tomuto výsledku získal nedostihnuteľný náskok v poradí jazdcov.
Výsledky.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Preteky.
Poznámky:
Slaništský kanál

Slaništský kanál je kanál v regióne Dolné Považie, na území obce Žihárec v okrese Šaľa v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Podunajská nížina v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do Selického kanála. Má dĺžku . Rád toku V. 
Začiatok.
Začína sa v v severnej časti územia obce Žihárec, severovýchodne od intravilánu, v poľnohospodárskom extraviláne, v západnom okraji poľa "Slanište". 
Opis toku.
"Slaništský kanál" tečie od začiatku východným smerom a neskôr juhovýchodným smerom, preteká južným okrajom poľa "Slanište", preteká cez pole "Panské pasienky", ústi do vodného toku Selický kanál ako jeho pravostranný prítok. Začína sa, preteká a ústi v poľnohospodárskom extraviláne v severnej časti územia obce Žihárec.
"Slaništský kanál" patrí do okresu Šaľa v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Slaništský kanál" má pôvod v názve poľa "Slanište". Z toponyma "Slanište" bolo po pridaní formantu "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Slaništský kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Toponymum "Slanište" má pôvod v apelatívach "slanište, slanisko" s významom "miesto so slanou, kyslou rašelinovou pôdou"
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1978.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Slaništský kanál" je jedinečným hydronymom (október 2022). 
Referencie.
John Carpenter

John Howard Carpenter (* 16. január 1948, Carthage, New York, USA) je americký filmový režisér, producent, scenárista a hudobný skladateľ. Známy je hlavne vďaka hororom a akčným filmom, hlavne z 80. rokov minulého storočia. Medzi jeho najznámejšie snímky patria filmy Halloween (1978), Hmla ("The Fog") (1980), Útek z New Yorku ("Escape from New York") (1981) a Vec ("The Thing") (1982). K viacerým svojim dielam skladal aj hudbu.
Magura (vrch v Bachurni)

Magura () je vrch v pohorí Bachureň. Leží nad Lačnovom, približne juhozápadne od Lipian. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Lipovce. Najbližším sídlom je na juhovýchodnom úpätí situovaný Lačnov, rovnakým smerom ležia aj Lipovce, východným obec Renčišov a západným Vyšný a Nižný Slavkov.
Opis.
Magura leží v rázsoche, ktorá vybieha južným smerom z vrchu Bachureň () a v masíve sa vetví východným smerom na Mindžovú () a západným na Bučinu (). Východne sa nachádza Kamenná (), Skalky (), Mindžová () a Bučie (), južne Červená skala (), Suchý vrch () a Smrekovica (), západne Veľká skala (), Bučina a Adamova hora () a severne Žliabky (), Dlhé diely (), Stavenec () a sedlom oddelená Bachureň (). Južnú časť hrebeňa odvodňujú prítoky Kopytovského potoka do riečky Svinka v povodí Hornádu, voda z východných svahov odteká Renčišovským potokom do Malej Svinky a západné svahy odvodňuje Čierny močiar do Torysy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast s hôľnatým hrebeňom, ktorý umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, susedné Branisko, východnú časť Nízkych Tatier, Belianske Tatry, Levočské vrchy, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov, Šarišskú vrchovinu, Slanské vrchy, Čiernu horu a Volovské vrchy.
Prístup.
Na vrchol Magury nevedie značená turistická trasa, no blízkymi sedlami Magura a Bachureň vedú značené chodníky:
Fátima

Fátima alebo Fatima môže byť:
Labutie piesne

Labutie piesne je štúdiový album, ktorý je výsledkom spolupráce slovenského speváka Pavla Hammela, hráča na klávesové nástroje, Mariána Vargu a gitaristu Radima Hladíka. Tento album vydalo v roku 1993 hudobné vydavateľstvo Monitor EMI.
Album "Labutie piesne" voľne nadväzuje na albumy "Zelená pošta" a "Na II. programe sna", ktoré boli tiež spoločným projektom Pavla Hammela, Mariána Vargu a Radima Hladíka. Na rozdiel od predošlých albumov, "Labutie piesne" okrem Kamila Peteraja otextoval aj Boris Filan. Hudobníkov v štúdiu doplnili ďalšie elitné mená, ako je Fedor Frešo, Juraj Griglák, Anton Jaro, Martin Karvaš a Cyril Zeleňák.
Peter Klas

Peter Klas, rodným menom Ľudovít Kandra (* 6. júl 1904, Banská Štiavnica, Rakúsko-Uhorsko – † 10. september 1993, Kitchener, Ontário, Kanada), bol slovenský prozaik, patrí do skupiny exilových spisovateľov, ktorí emigrovali po roku 1945.
Život.
Peter Klas sa narodil ako Ľudovít Kandra v Banskej Štiavnici, kde vyštudoval tamojšie gymnázium v období 19141922. Ďalšie dva roky strávil štúdiom na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Ako vyučujúci prešiel viacerými školami, napríklad v Banskej Hodruši (dnes Hodruša-Hámre) a na evanjelickej ľudovej škole v Čabradskom Vrbovku. V roku 1945 po vojne emigroval do Rakúska, kde učil v Eitzingu (Horné Rakúsko) a na slovenskom gymnáziu v Aurolzmünsteri (Horné Rakúsko). V roku 1949 sa rozhodol pre odsťahovanie sa do Kanady – (Oil City, Glencoe, Kitchener, Belleville), kde začala jeho literárna činnosť.
Dielo.
Peter Klas patril k produktívnejším prozaikom v exile. Písal poviedky, novely a romány, čiastočne v romantizujúcom realizme (napr. "Na strome života") s tematikou emigrantského života v Amerike a čiastočne v expresionistickom štýle. Klasove autorské texty sú konzervatívne realistické príbehy postáv zo slovenského vidieckeho prostredia, ktoré sa dostali do sveta a reflektujú kontrastné rozdiely medzi životom v biede na Slovensku a možnosťami v zámorí. Klas bol aktívny aj ako publicista v rôznych slovenských periodikách vydávaných v USA a Kanade. Napísal román s témou Slovenského národného povstania "Satan proti Bohu", ktorý si všíma kriticky povstalecké deje a ich následky na život obyvateľov povstaleckého územia. Klas tvoril v období slovenskej moderny, no v jeho diele sa jasne prezentuje realizmus. Zbierka próz "Na strome života" z roku 1959 obsahuje príbehy z rôznych prostredí – americké mestské aj vidiecke spoločenské podmienky, slovenský vidiek, hory, poľnohospodárske komunity sa uňho striedajú tak, aby ukázal rôzne podmienky, ktorým sa museli prispôsobovať slovenskí emigrujúci ľudia. Napríklad poviedka „Vtáci otca nebeského” (odchod Slováka do Ameriky a jeho život v práci ako romantizujúci pohľad), „Fantom“ (príbeh o poľovačke na diviaka v zime) alebo „Plechový Kristus” (poviedka o opustenom horárovi, ktorý jedného dňa našiel suseda ako sa zaňho nahlas modlí pri plechovom Kristovi na pomedzí revírov).
Ligat ha’Al

Ligat ha’Al je profesionálna futbalová liga v Izraeli patriaca pod záštitu UEFA. Liga bola založená v roku 1998. Prvá sezóna bola odohraná roku 1998/1999.
Formát súťaže.
V sezónne 2022/2023 súťaží v lige 14 mužstiev. Zápasy sú hrané štýlom jeseň-zima. Po 28. kole sa liga rozdelí na dve časti. Prvých šesť mužstiev postupuje do skupiny o titul, kde odohrajú 10 zápasov. V skupine o titul hrá každé mužstvo jeden zápas proti každému mužstvu, doma aj ako hosť. V ďalšej skupine v ktorej sa bojuje o udržanie sa stretne 8 tímov, ktoré odohrajú proti každému zo súperov len jeden zápas. Posledné dva tímy zostupujú do Liga Leumit. Počas celej existencie ligy získal tím Maccabi Haifa až deväť titulov, týmto drží ligový rekord. Medzi ďalšie úspešné mužstvá v lige patrí aj Maccabi Tel Aviv (7 titulov), Beitar Jeruzalem (2 tituly), Hapoel Tel Aviv (2 tituly).
Prievlaka

Prievlaka je kanál v regióne Dolný Zemplín, na území mesta Michalovce a obcí Lastomír, Zemplínska Široká a Palín v okrese Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Východoslovenská nížina v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina. Ústi do Čečehovského kanála. Má dĺžku . Rád toku IX. 
Začiatok.
Začína sa v v južnej časti územia mesta Michalovce v mestskej časti "Meďov" v poľnohospodárskom extraviláne v poli s názvom "Meďov", južne od intravilánu mestskej časti "Meďov" a východne od mestskej časti Betlenovce. 
Opis toku.
"Prievlaka" tečie od začiatku v priamke severovýchodným smerom, v sa stáča v pravom uhle na juhovýchod, pokračuje v priamke, v podteká cestu z mestskej časti "Vrbovec" do Lastomíra, mení smer na juh, v opúšťa územie mesta Michalovce a vteká na územie obce Lastomír, podteká cestu z Lastomíra do samoty "Troganov" v obci Zemplínska Široká a zároveň preteká po hranici medzi Lastomírom a Zemplínskou Širokou, vteká na územia obce Zemplínska Široká, preteká poľnohospodárskym extravilánom, mení smer od východu po juh, preteká západným okrajom intravilánu Zemplínskej Širokej, tečie cez poľnohospodársky extravilán, vteká na severovýchodnú časť územia obce Palín, v podteká cestu zo Zemplínskej Širokej do obce Palín, v poľnohospodárskom extraviláne v ústi do vodného toku Čečehovský kanál ako jeho pravostranný prítok.
"Prievlaka" patrí do okresu Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina v geomorfologickom podcelku Laborecká rovina. Nemá dôležitejší prítok.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Prievlaka" má pôvod v rovnakom názve poľa aj pasienka "Prievlaka" v obci Palín, cez ktoré vodný tok v svojom dolnom toku preteká. Toponymum "Prievlaka" bolo bez zmeny prenesené na kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" v podobe "Prievlaka" ako súčasť skupiny jednoslovných názvov v slovenskej hydronymii. Názov poľa aj pasienka "Prievlaka" v obci Palín má pôvod v charakteristickom výskyte stredovekého topografického objektu "prievlaka" vo význame "miesto, kde sa pomalou chôdzou, vlečením, ťahaním, primitívnymi sánkami prepravoval náklad" v priestore pomenúvaného objektu. Motivácia pomenovania sa zo súčasnej slovenčiny postupne vytráca, lebo apelatívum "prievlaka" ako topografický termín ustúpilo na okraj slovenskej slovnej zásoby, podobne ako zanikol aj predmetný stredoveký spôsob transportu nákladu.
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1975.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Prievlaka" je jedinečným hydronymom (október 2022). 
Referencie.
Bučina (vrch v Bachurni)

Bučina () je vrch v pohorí Bachureň. Leží nad Vyšným Slavkovom, približne juhozápadne od Lipian. 
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Levoča a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Vyšný a Nižný Slavkov. Najbližšími sídlami sú západným smerom situované obce Vyšný a Nižný Slavkov a juhovýchodne ležiaca obec Lačnov.
Opis.
Bučina leží v rázsoche, ktorá vybieha južným smerom z vrchu Bachureň () a v masíve Magury () sa stáča na západ. Západným smerom sa nachádza Strieborná hora (), Skalka (), Ostrý vrch () a Hoľa (), južným Petrova hora (), Smrekovica (), Veľká skala () a Červená skala (), východným Bučie (), Magury () a Bachureň () a severným Dlhé diely (), Žliabky () a Adamova hora (). Oblasť patrí do povodia Torysy, kde vodu zo západných svahov odvádza Podhorský potok, z východných a severných potok Čierny močiar. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol i hrebeň pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, susedné Branisko, Volovské vrchy, východnú časť Nízkych Tatier, Belianske Tatry, Levočské vrchy a Ľubovniansku vrchovinu.
Prístup.
Na vrchol Bučiny nevedie značená turistická trasa, no údoliami na úpätí vedie:
Michal Stríženec

Doc. PhDr. Michal Stríženec, DrSc. (* 19. september 1932, Piešťany – † 7. september 2022, Bratislava) bol slovenský vedec v odbore experimentálnej psychológie, riaditeľ Ústavu experimentálnej psychológie CSPV Slovenskej akadémie vied.
Životopis.
Michal Stríženec sa narodil 19. septembra 1932 v Piešťanoch, kde aj v roku 1950 zmaturoval na gymnáziu. V rokoch 19501955 vyštudoval odbor psychológia a pedagogika na Filozofickej fakulte Univerzite Komenského v Bratislave. Už ako študent nastúpil v roku 1954 ako odborný pracovník na vtedajší Ústav experimentálnej psychológie (ÚEP) SAV, neskôr dočasne premenovaný na Psychologické laboratórium SAV. Od roku 1955 bol interným ašpirantom ústavu, v roku 1960 získal titul kandidát vied.
Od roku 1960 sa Stríženec začal orientovať na kognitívne procesy, neskôr sa na oddelení psychológie práce zameriaval na inžiniersku psychológiu a sledoval najnovšie trendy vo výskume vzťahov kybernetiky a psychológie (interakcie človeka a počítaču). Skúmal tiež kognitívne procesy ako funkcie osobnosti, a to najmä v kontexte psychomotoriky, percepcie, pamäti, myslenia alebo rozhodovania. Po roku 1989 sa začal intenzívne a systematicky venovať dovtedy tabuizovanej téme – psychológii náboženstva a spirituality, ku ktorej vydal niekoľko monografií. Celkovo bol autorom 9 monografií a viac ako 200 pôvodných vedeckých štúdií v časopisoch a zborníkoch. Hlavnou oblasťou jeho pôsobenia bolo teoretické zovšeobecnenie a empirické poznatky z aplikácie kybernetiky v psychológii, z inžinierskej psychológie, kognitívnej psychológie a psychológie náboženstva.
Počas svojej kariéry zastával Stríženec v ÚEP viaceré dôležité funkcie. Bol vedeckým tajomníkom ústavu (19701990), zástupcom riaditeľa ústavu, nakoniec jeho riaditeľom (19911999). Okrem toho bol členom viacerých komisií a organizácií, napríklad Rady SAV pre vedeckú výchovu (19982005), Slovenskej komisie pre vedecké hodnosti (19982001), Slovenskej psychologickej spoločnosti pri SAV, členom a predsedom Slovenskej kybernetickej spoločnosti pri SAV (19691972), predsedom Vedeckého kolégia pre psychológiu a pedagogiku SAV (19951999), podpredsedom grantovej komisie VEGA pre vedy o človeku či predsedom Komisie pre obhajoby doktorských prác z psychológie. Externe prednášal na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského a Filozofickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave. 
Zomrel 7. septembra 2022 vo veku nedožitých 90 rokov, pochovaný bol 16. septembra 2022 na ružinovskom cintoríne.
Dielo.
"Zoznam nie je kompletný."
Divergencie

Divergencie je názov štúdiového dvojalbumu Mariána Vargu a slovenskej art rockovej formácie Collegium Musicum, ktorý bol prvýkrát vydaný hudobným vydavateľstvom Opus v roku 1981. V nasledujúcich rokoch vyšlo vo viacerých vydavateľstvách a na rôznych fyzických hudobných nosičoch tomuto albumu deväť reedícií.
"Divergencie", ktoré vyšli v roku 1981, bol zároveň názov posledného štúdiového projektu, ktorý bol nahratý pod hlavičkou skupiny Collegium musicum. Svojim názvom a koncepciou nadväzuje na album "Konvergencie", ktorý vyšiel zhruba desať rokov pred ním. Nahrávanie trvalo asi dvadsať dní. Keďže reálne ide o produkciu viacerých hudobných telies dá sa skôr povedať, že jediným skutočne spoločným menovateľom bol prínos Mariána Vargu a v reále by sa tento album mohol považovať za jeho sólový projekt. Inštrumentálne party albumu vznikali v spolupráci s Vojtechom Magyarom, ktorého Marián Varga označil za ich spoluautora, ako textár sa na albume podieľal Kamil Peteraj. Suita „P.F. (1982, 1983...)“ je jasnou odvolávkou na predchádzajúci album "Konvergencie" (suitu „P.F. 1972“). Na druhom hudobnom nosiči dvojalbumu je štvrtá časť nazvaná „Sadza do obálky“, v ktorej nájdeme skladby v interpretácii Jána Lehotského, či Pavla Hammela.
Zoznam skladieb.
Uvedený zoznam je zostavený podľa reedície albumu na CD z roku 2003.
Hollywood Forever Cemetery

Hollywood Forever Cementery je je cintorín s kompletnými službami ako napríklad pohrebný ústav či kremačné centrum. Je jeden z najstarších cintorínov v Los Angeles v Kalifornii a nachádza sa na 6000 Santa Monica Boulevard v hollywoodskej štvrti Los Angeles. Bol založený v roku 1899 ako Hollywood Cemetery a od roku 1939 bol známy ako Hollywood Memorial Park až do roku 1998, kedy dostal svoje súčasné meno. Štúdiá Paramount Pictures sa nachádzajú na južnom konci toho istého bloku na 40 akroch (16 ha), ktoré boli kedysi súčasťou cintorína.
Medzi jednotlivcami pochovanými na cintoríne je mnoho prominentných ľudí zo zábavného priemyslu, ako aj ľudia, ktorí zohrávali dôležitú úlohu pri formovaní Los Angeles.
Rez (dreviny)

Rez je hľadanie rovnováhy pri odstraňovaní hmoty vytvorenej rastlinou tak, aby zásobné látky, ktoré rastline zostanú pri reze a neskôr vytvorená hmota boli nasmerované v súlade s požiadavkami pestovateľa.
Hlavným cieľom je udržanie rovnomernej rodivosti každý rok, dobrého zdravotného stavu stromu a obmedzenie vplyvu škodcov.
Základom správneho rezu je požitie vhodných nástrojov (záhradné nožnice, pílka, záhradný nôž) a správna technika rezu v závislosti od veku a druhu stromu a od ročného obdobia, kedy sa rez vykonáva.
Podľa veku stromu sa rez delí na výchovný, udržiavací a zmladzovací.
Podľa druhu stromu možno rozlíšiť rez jadrovín, kôstkovín a rez drobného ovocia.
V závislosti od ročného obdobia rozlišujeme rez jarný (resp. predjarný), letný a jesenný.
Universitetsholmen

Universitetsholmen je umelo vybudovaný ostrov v Malmö vo Švédsku. Ostrov sa nachádza neďaleko hlavnej vlakovej stanice. Názov dostal kvôli univerzite, ktorá na ňom bola postavená, dominantné sú najmä budovy Niagara a Orkanen, v ktorej sídli aj univerzitná knižnica.
Život je...

Život je... je štúdiový album slovenského speváka Pavla Hammela. Tento album vydalo v roku 1997 hudobné vydavateľstvo BMG Ariola.
Album "Život je..." voľne nadväzuje na Hammelov album "Unplugged". Sprievodná zostava hudobníkov v štúdiu nie je oficiálne nazvaná Prúdmi. Oproti predchádzajúcej koncertnej zostave tejto skupiny, gitaru pre tento album nenahrali Andrej Šeban a Peter Binder ale Juraj Burian. Klavír na albume nahrával aj Jaroslav Filip, vokály naspievali členovia skupiny YPS: Ján Hangoni a Ján Kapusta.
Unplugged (Pavol Hammel)

Unplugged je koncertný album slovenského speváka Pavla Hammela a skupiny Prúdy. Tento album vydalo v roku 1995 hudobné vydavateľstvo BMG Ariola.
Roberta Metsolová

Roberta Metsolová (celým menom neprechýlene Roberta Metsola Tedesco Triccas; * 18. január 1979, San Giljan, Malta) je maltská právnička a politička, europoslankyňa a úradujúca predsedníčka Európskeho parlamentu.
Vyrastala v prímorskom meste Gzira a má dvoch mladších súrodencov. Vyštudovala právo s európskym a politickým zameraním na Maltskej Univerzite, kde získala titul v roku 2003 a v štúdiu pokračovala na College of Europe v Bruggách, ktoré ukončila v roku 2004. Politický záujem vyvolalo u Roberty Metsoli maltské referendum o vstupe do Európskej únie, keď počas štúdia založila politické strany Maltských kresťansko-demokratických študentov (Studenti Demokristjani Maltin), Národnú radu mládeže (KNZ, The National Youth Council) a Mládežnícke hnutie nacionalistickej strany (MZPN, Moviment Zgħazagħ Partit Nazzjonalista).
V roku 2002 sa stala viceprezidentkou Európskej demokratickej študentskej organizácie Konvencia mládeže o budúcnosti Európy (), ktorou bola počas svojho štúdia na Maltskej Univerzite. Členstvo v tejto organizácií jej otvorilo cestu byť bližšie zapojená do vyjednávaní a prípravy Zmluvy o ústave pre Európu a neskôr aj Lisabonskej zmluvy. Vo veku 25 rokov počas štúdia prvýkrát neúspešne kandidovala v maltských voľbách do Európskeho parlamentu.
Od roku 2004 do roku 2012 pôsobila Roberta Metsola na Stálom zastúpení Malty pri Európskej únií na pozícii atašé pre právnu a justičnú spoluprácu Malty a na pozícii vedúcej oddelenia spravodlivosti a vnútorných vecí.
Žliabky (vrch v Bachurni)

Žliabky () je názov vrchu v pohorí Bachureň. Leží nad Nižným Slavkovom, približne juhozápadne od Lipian. 
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Dubovica a Nižný Slavkov. Najbližšími sídlami sú severozápadným smerom situované obce Vysoká a Brezovička, západne ležiaci Nižný Slavkov, juhozápadne Vyšný Slavkov, juhovýchodne Lačnov, východne Renčišov a severovýchodne obec Dubovica.
Opis.
Žliabky ležia v rázsoche, ktorá vybieha severozápadným smerom z vrchu Bachureň (). Západným smerom sa nachádza Adamova hora (), Strieborná hora () a Skalka (), južným Bučina (), Smrekovica () a Magura (), východným Bachureň (), Dlhé diely () a Javor () a severným Predné Bandovce (), Zadné Bendovce () a Homôľka (). Južné a severozápadné svahy odvodňujú prítoky Slavkovského potoka, severné Dubovický potok, oba smerujúce do rieky Torysa, vodu z východných odvádza Malá Svinka do Hornádu. Vrchol traverzuje značený turistický chodník z Lačnova. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, susedné Branisko, Volovské vrchy, východnú časť Nízkych Tatier, Belianske Tatry, Levočské vrchy, Ľubovniansku vrchovinu a Čergov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východným úbočím vedie zeleno značený chodník z Lačnova cez sedlo Bachureň, pokračujúci cez sedlo pod Marduňou do Sabinova.
Matthew Lillard

Matthew Lyn Lillard (* 24. január 1970, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americký herec, producent a komik. Je známy z filmov ako "Hackeri" (1995), "Vreskot" (1996), "13 duchov" (2001), "Scooby-Doo" (2002), "" (2004), "Nekecaj a pádluj!" (2004), "Pánska jazda" (2006), "Späť v hre" (2012) a z televíznych seriálov ako "The Bridge" (2013-2014), "Bosch" (2014-2021) a " Good Girls" (2018-2021).
Detstvo a mladosť.
Lillard sa narodil v meste Lansing, v štáte Michigan. Má mladšiu sestru Amy a navštevoval Foothill High School v Tustine v Kalifornii. v Meste Tustin, tiež prežil svoje detstvo. Študoval na Americkej akadémii dramatických umení v Pasadene v Kalifornii s hereckým kolegom Paulom Ruddom. 
Kariéra.
V roku 1994 ho obsadili do čiernej komédie, "Šesť vrážd stačí, mamička" a nasledujúci rok, bol obsadený do filmu "Hackeri", kde si zahral po boku Angeliny Jolie a Jonnyho Lee Millera. V roku 1996 stvárnil postavu Stua Machera, v horore "Vreskot". 
Stvárnil postavu Shaggyho, vo filmových spracovaniach animovaného filmu, "Scooby-Doo" z roku 2002 a rolu si neskôr zopakoval v pokračovaní, "" z roku 2004. Lillard, daboval aj postavu Shaggyho v animovaných seriáloch Scooby-Doo. V rovnakom roku, si zahral po boku Setha Greena, v komédii "Nekecaj a pádluj". 
V roku 2013 hral rolu Daniela Fryea v americkom televíznom seriáli "The Bridge", po boku Diane Kruger. V roku 2017 hosťoval v tretej sezóne televízneho seriálu "Twin Peaks". O rok neskôr, stávrnil záletného manžela, Christiny Hendricks, v televíznom seriály "Good Girls".
Súkromný život.
V auguste 2000 sa Lillard oženil s Heather Helmovou, s ktorou má tri deti. Spoločne bývajú v Los Angeles.
Pavlovský kanál

Pavlovský kanál je kanál v regióne Dolný Zemplín, na území obce Pavlovce nad Uhom v okrese Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina. Ústi do vodného toku Udoč. Má dĺžku . Rád toku VI. 
Začiatok.
Začína sa v na území obce Pavlovce nad Uhom na pomedzí medzi západným okrajom intravilánu a extravilánom obce, juhozápadne od futbalového ihriska umiesteného na "Lúčnej ulici".
Opis toku.
"Pavlovský kanál" tečie od svojho začiatku v priamke juhozápadným smerom cez poľnohospodársky extravilán obce Pavlovce nad Uhom, v priberá bezmenný ľavostranný prítok, v mení smer na západ, pokračuje v priamke, v ústi do vodného toku Udoč ako jej ľavostranný prítok.
"Pavlovský kanál" patrí do okresu Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina v geomorfologickom podcelku Kapušianske pláňavy. Nemá dôležitejší prítok.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Pavlovský kanál" má pôvod v prvej zložke názvu obce Pavlovce nad Uhom. Z toponyma Pavlovce nad Uhom bolo po pridaní formantu "-ský" k prvej zložke názvu a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Pavlovský kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov obce Pavlovce nad Uhom s písomne doloženými záznamami 1327 "Palouch", 1332 "Pauloch, Palouch", 1808 "Pallowce", 1920 "Pavlovce" má pôvod buď od v stredoveku obľúbeného slovanského mena "Pavol" s rozšírením podľa analógie rodinnej prípony "-ovci" → "-ovce"
alebo podľa etnonyma "Plavci/ Polovci", ktorí vykonávali v ranom stredoveku v Uhorsku strážnu službu.
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1990.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Pavlovský kanál" je jedinečným hydronymom (október 2022).
Referencie.
Pokoj vám

Pokoj vám je nerealizovaný štúdiový album slovenskej skupiny Prúdy, ktorý bol nahraný v roku 1969. Album malo vydať hudobné vydavateľstvo Panton na jeseň toho istého roku a mal byť druhým po ich debute "Zvoňte, zvonky". Album bol vydaný až o devätnásť rokov neskôr, v roku 1998 hudobným vydavateľstvom Bonton.
O albume.
Album "Pokoj vám" bol nahrávaný v lete 1969 v štúdiu symfonického orchestra Československého rozhlasu v Bratislave. Napriek tomu, že mal už pridelené katalógové číslo, vydaný nebol. Dôvodom boli temné, depresívne texty Kamila Peteraja a Borisa Filana, ktoré evokovali nálady beznádeje súvisiace s augustovou okupáciou v lete v roku 1968. Zvukový záznam z albumu sa oficiálne stratil a dlho to vyzeralo, že neexistuje. V niekoľkých kópiách ale koloval medzi fonoamatérmi a bol aj v archíve Pavola Hammela. Vďaka týmto okolnostiam sa ho podarilo v roku 1998 rekonštruovať a zvukovo pripraviť na vydanie na kompaktnom disku vo vydavateľstve Bonton.
Album je skôr profilovkou Pavla Hammela, než skupiny Prúdy. Oproti vtedajšiemu štýlu kapely je "Pokoj vám" tichší, folkovejší a je konceptuálne do jedného celku prepojený hovoreným slovom v interpretácii Pavla Hammela. Napriek tomu na ňom znejú aj rockovejšie piesne, napríklad pieseň „Horiaci dom“, na ktorej účinkuje Marián Varga, no na albume elektrická gitara ani organ výraznejšie nedominujú. 
Hudobnú réžiu nahrávania albumu mal Leoš Komárek, o zvukovú réžiu sa starali Peter Hubka a Vladimír Marko, réžiu hovoreného slova mal Dušan Hanák. O remastrovanie archívneho materiálu sa v roku 1998 postaral Alexander Soldán, editorom celého projektu bol Peter Pišťanek.
Bonusy na reedícii.
Na kompaktnom disku albumu z roku 1998 sú pridané okrem pôvodných skladieb aj dva bloky bonusov, ktoré prezentujú zostavu skupiny Prúdy z čias nahrávania albumu "Zvoňte, zvonky". Ide o piesne, nahrané v roku 1968 pre krátky film Ivana Húšťavu "Aleluja" (nahrávky 13–17). Dve z nich sú klasické vianočné koledy, prearanžované do mierne nezvyklých polôh (napríklad pochmúrne znejúca „Tichá noc“), zvyšok sú pokusy o vlastné verzie vianočných piesní. 
Druhý blok bonusov, nahrávky 18–20, pochádzajú z televízneho programu "Nedeľná chvíľka poézie" vysielanom v roku 1968. Skupina v nich zhudobnila básne liverpoolských básnikov Rogera McGougha a Briana Pattena.
Adamova hora

Adamova hora () je vrch v pohorí Bachureň. Leží nad Nižným Slavkovom, približne juhozápadne od Lipian. 
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Vysoká a Nižný Slavkov. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí ležiaci Nižný Slavkov a na severnom obec Vysoká a Brezovička, juhozápadne sa nachádza Vyšný Slavkov a juhovýchodne Lačnov.
Opis.
Adamova hora leží na konci rázsochy, ktorá vybieha severozápadným smerom z vrchu Bachureň () a smeruje na západ cez Žliabky (). Západným smerom sa nachádza Ždiar (), Strieborná hora () a Okrúhly hrb (), južným Skalka (), Ostrý vrch (), Bučina () a Smrekovica (), východným Magura (), Bachureň (), Žliabky (), Javor () a Zadné Bendovce () a severným Homôľka (). Južné svahy odvodňuje potok Čierny močiar, severné Vysocký potok, oba smerujúce do Slavkovského potoka v povodí rieky Torysa. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, susedné Branisko, Volovské vrchy, východnú časť Nízkych Tatier, Belianske Tatry, Levočské vrchy, Ľubovniansku vrchovinu a Čergov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia, príp. po hrebeni zo zeleno značeného chodníka cez Žliabky (). Južným úpätím vedie červená značka z Nižného Slavkova do sedla Bachureň.
Petrovský kanál

Petrovský kanál je kanál v regióne Dolný Zemplín, na území mesta Michalovce, jeho mestskej časti Topoľany, a v malom rozsahu na území obce Petrovce nad Laborcom v okrese Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa na pomedzí geomorfologického celku Východoslovenská pahorkatina a geomorfologického celku Východoslovenská rovina. Ústi do vodného toku Stredný potok. Má dĺžku . Rád toku VIII. 
Začiatok.
Začína sa v na území mesta Michalovce, v jeho mestskej časti Topoľany, v poľnohospodárskom extraviláne, v severnej časti poľa "Valalské pastvisko", na západ od vodného toku Ortáš a od železnice z Michaloviec do Strážskeho.
Opis toku.
"Petrovský kanál" tečie od svojho začiatku v priamke juhozápadným smerom cez poľnohospodársky extravilán mesta Michalovce jeho mestskej časti Topoľany, v vteká na územie obce Petrovce nad Laborcom, po krátkom úseku územím tejto obce sa v vracia na územie mestskej časti Topoľany mesta Michalovce, preteká cez pole "Valalské pastvisko", v ústi do vodného toku Stredný potok ako jeho ľavostranný prítok. Stredný potok je ďalej prítokom vodného toku Dolná Duša.
"Petrovský kanál" patrí do okresu Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa na pomedzí geomorfologického celku Východoslovenská pahorkatina geomorfologického podcelku Laborecká niva a geomorfologického celku Východoslovenská rovina geomorfologického podcelku Laborecká rovina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Petrovský kanál" má pôvod v prvej zložke názvu obce Petrovce nad Laborcom. Z toponyma Petrovce nad Laborcom bolo po pridaní formantu "-ský" k prvej zložke názvu a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Petrovský kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov obce Petrovce nad Laborcom s písomne doloženými záznamami 1254 "Villa Peotry", 1335 "Petroucz", 1337 "Petrolch", 1374 "Petroch", 1808 "Petrowce", 1948 "Petrovce nad Laborcom" má pôvod zrejme od prvého majiteľa daného územia "Peter" s rozšírením podľa analógie rodinnej prípony "-ovci" → "-ovce".
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1990.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Petrovský kanál" je jedinečným hydronymom (október 2022). 
Referencie.
Pavol Hammel &amp; Prúdy 1999

1999 je oficiálny titul, ktorý sa nachádza na obale štúdiového albumu spolu s názvom slovenskej skupiny Prúdy, jej členov a s menom speváka Pavla Hammela. Album v roku 1999 vydalo hudobné vydavateľstvo BMG Ariola.
O albume.
Album "Pavol Hammel &amp; Prúdy 1999" v štúdiu nahrávala jedna z najsilnejších zostáv skupiny Prúdy: Pavol Hammel, Marián Varga, Fero Griglák, Fedor Frešo, ktorú doplnili ďalší hudobní profesionáli, patriaci k mladšej generácii: Martin Gašpar, Oskar Rózsa, Peter Preložník, či Martin Valihora. Vznikla tak superskupina, ktorá nahrala album, ktorý autorsky pripravili kmeňoví skladatelia a textári Prúdov. Autormi hudby sú Pavol Hammel, Marián Varga a František Griglák, skladby otextovali: Kamil Peteraj, Boris Filan a Štefan Moravčík. Aj keď hudobníci často nahrávali v štúdiu jednotlivo, polohy a nálady, inštrumentácia skladieb sú rôznorodé, výsledný album je, napriek rozmanitosti, v jednotiacom celku. Najznámejšou tohto albumu je pieseň „Kamalásky“, Hammelovým favoritom je skladba „Staré kone a nahé jazdkyne“, alebo aj pieseň „Pravá láska“.
Zaujímavý je aj obal albumu, na ktorom sú reprodukcie obrazov, ktorých autorom je akademický maliar Ivan Pavle. Fotografia členov skupiny Prúdy je štylizovaná podľa obalu albumu "Zvoňte, zvonky". Nostalgický záber spred internátu Bernolák v Bratislave zobrazuje po tridsiatich rokoch Pavla Hammela, Fedora Freša a Mariána Vargu, no pribudol k nim Fero Griglák a v tom čase benjamín skupiny, bubeník Martin Valihora.
Samuel Pellionis

Samuel Pellionis (maď. Pellionisz; * 27. jún 1870, Dobšiná – ✝ 12. júl 1953) bol básnik a dramatik z Dobšinej, ktorý písal v nemeckom nárečí Dobšinej zvanom "Topschrisch" alebo "Buleenerisch". Nemal vyššie akademické vzdelanie a živil sa ako obuvník, napriek tomu počas života napísal mnoho diel, z ktorých sa veľká časť nezachovala. Niektoré básne a jedna divadelná scéna vyšli v novinách "Dobsina és vidéke", ktoré vychádzali do roku 1918. V roku 1993 bola publikovaná zbierka "Topscher Gakrokel", v ktorej je väčšina básní uvedená v pôvodnom nárečí, niektoré sú preložené do spisovnej nemčiny. Úvod knihy napísal vnuk autora Samuel Fischer.
Život.
Básnik prežil väčšinu svojho života v Dobšinej, ale počas učňovskej vandrovky a povinnej vojenskej služby strávil istý čas v Budapešti a vo Viedni – v oboch mestách pracoval vo voľnom čase v divadle ako komparzista. Počas jeho života sa Dobšiná nachádzala až v štyroch rôznych štátoch s rôznymi politickými zriadeniami, čo sa výrazne odrazilo aj na básnikovej tvorbe. Síce bol Samuel Pellionis často vnímaný najmä ako humorný básnik/dramatik, jeho diela sú výnimočné najmä tým, že v nárečí rozoberal nielen svoje rodné mesto a kraj, ale aj (lokálne a svetové) politické dianie, sociálne rozdiely alebo morálne otázky. Počas prvej svetovej vojny napísal mnoho pacifistických diel.
Po skončení Druhej svetovej vojny musela väčšina Nemcov z Dobšinej na základe Benešových dekrétov opustiť Česko-Slovensko, ale Samuelovi Pellionisovi, ktorý už mal v tom čase viac ako 75 rokov, bolo umožnené v Dobšinej zostať. Ako možno jediný karpatsko-nemecký nárečový básnik opísal vo svojich dielach situáciu, v akej sa následne zvyšní Nemci na Slovensku ocitli, priamo na mieste a v reálnom čase.
Zrejme aj z dôvodu chýbajúceho vzdelania nebola Samuelovi Pellionisovi venovaná počas jeho života veľká pozornosť z kruhov literárnych vedcov, i keď sa spomína v niekoľkých publikáciách o Dobšinej alebo o nemeckej nárečovej literatúre. V 70. a 80. rokoch 20. storočia sa básnikovi venoval slovenský germanista Juraj Valiska, ktorý ho spomína vo vedeckých článkoch a v publikáciách o nemeckých nárečiach na Spiši a v Dobšinej.
Samuel Pellionis je pochovaný na cintoríne v Dobšinej. Na svoj náhrobný kameň si nechal napísať:
IC 351

IC 351 je planetárna hmlovina v súhvezdí Perzeus. Objavil ju americký astronóm Edward Emerson Barnard 5. decembra v roku 1890.
Javor (vrch v Bachurni)

Javor () je vrch v pohorí Bachureň. Leží nad Vysokou, približne juhozápadne od Lipian. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a na katastrálnom území obce Dubovica. Najbližšími sídlami sú severozápadne ležiace obce Vysoká a Brezovička, západným smerom sa nachádza Nižný Slavkov, juhozápadným Vyšný Slavkov, juhovýchodným obec Lačnov, východným smerom leží Renčišov a severovýchodným obec Dubovica, Ďačov a mesto Lipany.
Opis.
Javor leží v hrebeni, ktorý vedie severozápadným smerom z vrchu Bachureň () a v masíve Žliabkov () sa prudko stáča východným smerom na Marduňu (). Západným smerom sa nachádzajú Žliabky, Adamova hora (), Strieborná hora () a Ždiar (), severným 
Homôľka (), Predné Bandovce () a Zadné Bendovce (), východným Dlhé diely (), Stavenec (), Marduňa a Skalky () a južným Bučie (), Bachureň (), Magura (), Bučina () a Smrekovica (). Severné svahy hrebeňa odvodňuje Dubovický potok do rieky Torysa, voda z južných odteká potokom Malá Svinka do Hornádu. Vrcholom vedie značený turistický chodník z Lačnova. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý, miestami však riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, vrcholy Belianskych Tatier, Levočské vrchy, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov a Slanské vrchy.
Širkovský kanál

Širkovský kanál je kanál v regióne Gemer, na území obcí Širkovce a Šimonovce v okrese Rimavská Sobota v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Lučensko-košická zníženina v geomorfologickom celku Juhoslovenská kotlina. Ústi do Rimavy. Má dĺžku . Rád toku V. 
Začiatok.
Začína sa v v poľnohospodárskom extraviláne v západnej časti územia obce Širkovce v priestore poľa "Vočik". 
Opis toku.
"Širkovský kanál" tečie od začiatku juhovýchodojužným smerom cez extravilán obce Širkovce, v sa stáča na juh, pravým brehom obmýva priestor, na ktorom je bezmenné, bezprítokové a bezodtokové jazero, v podteká železnicu z Jesenského do Lenartoviec, v mení smer na juhozápad, ľavým brehom obmýva pole "Číkovo jazero", pravým brehom obmýva pole "Veľká lúka", v opúšťa územie Širkoviec a preteká územím obce Šimonovce, podteká cestu zo Šimonoviec do Dubovca, v ústi do vodného toku Rimava ako jej ľavostranný prítok.
"Širkovský kanál" patrí do okresu Rimavská Sobota v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Juhoslovenská kotlina v geomorfologickom podcelku Rimavská kotlina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Širkovský kanál" má pôvod v názve obce Širkovce, na území ktorej sa začína a územím ktorej preteká v hornej časti svojho toku. Z toponyma Širkovce bolo po pridaní formantu "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Širkovský kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Medzi odborníkmi zatiaľ nebola dosiahnutá jednota o pôvode názvu obce Širkovce s písomne doloženými záznamami 1264 "Sirque", 1274 "Cherke", 1427 "Serke", 1773 "Sirkowcze". Výskum pokračuje.
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2007.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Širkovský kanál" je jedinečným hydronymom (október 2022). 
Referencie.
Chaplin (film z roku 1992)

Chaplin () je britsko-americký životopisný film, ktorý bol natočený na motív, dvoch knižných predlôh - "My Autobiography" od Charlieho Chaplina a "Chaplin: His Life and Art" od Davida Robinsona. Film režíroval Richard Attenborough. Film mal premiéru v decembri 1992.
Matthew Broderick

Matthew Broderick (* 21. marec 1962, Manhattan, New York, USA je americký herec. 
Detstvo a mladosť.
Broderick narodil na Manhattane ako syn dramatičky a maliara. Jeho matka bola aškenážska židovka, potomok emigrantov z Nemecka a Poľska. Jeho otec bol katolík írskeho a anglického pôvodu. Herectvo absolvoval v HB Studio.
Kariéra.
Broderick účinkoval v divadlách mimo Broadway a aj v divadle Broadway. Za svoje divadelné herecké výkony, obdržal dve ocenenia Tony Award. 
V roku 1986 bol obsadený do hlavnej úlohy vo filme "Voľný deň Ferrisa Buellera". Tento film, patrí k najobľúbenejším v komédiách z 80. rokov a za svoj herecký výkon, získal nomináciu na filmové ocenenie, Zlatý glóbus. O rok neskôr, hral v dráme "Projekt X". 
V roku 1990 si zahral po boku Marlona Branda, vo filme "Nováčik". V roku 1996, bol obsadený do jednej z vedľajších úloh, vo filme "The Cable Guy", kde hral po boku Jima Carreyho a Leslie Mann. Spoločne s Jeanom Renom a Mariou Pitillo si zahral vo filme "Godzilla" z roku 1998. 
Súkromný život.
Od roku 1997 je manželom herečky Sarah Jessicy Parker, s ktorou má tri deti.
Starí kamoši

Starí kamoši je názov štúdiového albumu speváka Pavla Hammela. Tento album v roku 2002 vydalo hudobné vydavateľstvo Epic.
Album "Starí kamoši" z väčšej časti otextoval Kamil Peteraj, Boris Filan a Daniel Hevier. Skladateľom hudby je Pavol Hammel, autorom hudby dvoch skladieb je Juraj Kupec, no nájdeme tu aj jeden pokus o moderný elektronický zvuk v skladbe „Žiť je luxus“, ktorú produkovalo jednočlenné zoskupenie This Is Kevin. Koncepčne sa tento pokus na tento album veľmi nehodí, lebo vybočuje z jeho kontextu. Špecifcká je aj orchestrálna nahrávka s podporou detského zboru, „Ten svet je v nás“, ktorá bola vyrobená v nahrávacom štúdiu Slovenského rozhlasu pre projekt Hodina deťom (text: Ján Štrasser, Tomáš Janovic). Na albume je aj duet s Darou Rolins, skladba „Mávam“, no najznámejšou a najhrávanejšou skladbou, ktorá celý tento hudobný album zastrešuje, jej jeho titulná pieseň „Starí kamoši“.
R-10 (literárna skupina)

R-10 bola literárna skupina, ktorá vznikla na báze spolku slovenských vysokoškolákov v Prahe Detvan. Skupina sa vydelila na princípe nielen roku narodenia autorov (1910) ale aj na inom pohľade na slovenskú skutočnosť. Najvplyvnejšou osobnosťou bol Alexander Matuška, k nemu sa priradili Dobroslav Chrobák, Ján Kostra, Kazimír Bezek, Michal Chorvát a ojedinele Ján Smrek. Okrajovo boli spriatelení so skupinou národohospodárov a technikov (Ján Bezek, Vladimír Klimeš, Juraj Furdík, Samuel Takáč), no jadro skupiny tvorili literáti. Členovia R-10 sa k sebe hlásili počas krátkeho obdobia rokov 19331934. Najdôležitejšie informácie o existencii skupiny sa dajú čerpať skoro výhradne len z diela Alexandra Matušku, slovenského literárneho vedca a kritika.
Profil skupiny.
Ideový profil skupiny bol ľavicový, inklinoval k davistom, tiež sa staval kriticky k folklórnemu nacionalizmu v štýle 30. rokov, ktorý R-10 ironizovala aj odmietala ako zastaraný. Členovia R-10 sa líšili od davistov svojim chladnejším postojom voči marxizmu, ale zároveň kritizovali „teologizáciu” slovenskej spoločnosti. Možno konštatovať, že ich ideové východiská boli viac vyvážené, vyhýbajúce sa extrémom naľavo aj napravo. Členovia skupiny sporadicky publikovali svoje diela v časopise DAV.
V roku 1934 publikuje časopis DAV viacero článkov pod značkou skupiny R-10, napríklad „Posledné slovo v afére bahňanskej“ od Alexandra Matušku pod pseudonymom Matúš Donoval, „Básnikovo rendez-vous” s témou básne „Básnik a žena“ od Jána Smreka, „O plagiátorskej sláve medzi nami“ bol tiež článok označený skratkou R-10. V roku 1935 sa už skratka R-10 v DAV-e neobjavuje, hoci členovia skupiny naďalej v ňom publikujú. R-10 bola literárna skupina mladých autorov, ktorá zanechala výraznejšiu stopu v skupine DAV vďaka svojmu kritickému pohľadu, ktorý vyvíjal tlak na zvyšovanie literárnej úrovne tvorby slovenských ľavicových autorov a tiež prispela doň literárnou kritikou vyššej úrovne, za čo treba vďačiť Alexandrovi Matuškovi.
R10

R10, R 10 alebo R-10 môže byť: