2009 v kozmonautike

V roku 2009 sa v kozmonautike udiali niektoré významné udalosti, vrátane prvého iránskeho štartu na obežnú dráhu, vynesenia prvého švajčiarskeho satelitu a štartu prvej novozélandskej výskumnej rakety. Prvý štart absolvovali nosné rakety H-IIB a Naro-1 a posledný štart nosné rakety Cyklon-3 a Ariane 5GS. Počet členov stálej posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice sa v máji zvýšil na šesť a v závere roka úspešne odštartovala aj japonská nákladná loď HTV-1 so zásobami pre ISS.
Prehľad.
Podľa medzinárodne akceptovanej definície je každý let, ktorý prekročí tzv. Kármánovu čiaru (100 km nad hladinou mora), vesmírny. Prvý zaznamenaný štart vesmírneho letu v roku 2009 sa uskutočnil 18. januára o 2:47 GMT z Cape Canaveral Air Force Station. Raketa Delta IV Heavy vyniesla na obežnú dráhu družicu USA-202 ELINT. Bol to zároveň prvý orbitálny štart v tomto roku.
2. februára uskutočnil Irán prvý úspešný orbitálny štart, keď raketa Safír na nízku obežnú dráhu Zeme vyniesla satelit Omid.
10. februára o 16:56 GMT sa na obežnej dráhe stala prvá vážna zrážka dvoch družíc, ktorá zničila družice Kosmos 2251 a Iridium 33, vypustené v roku 1993 resp. v roku 1997. Až do zrážky bola družica Iridium 33 funkčnou a aktívnou súčasťou siete družíc Iridium, družica Kosmos 2251 bola nefunkčná (kozmický odpad).
25. augusta uskutočnila svoj prvý štart rusko-severokórejská raketa Naro-1, čím sa Severná Kórea zaradila medzi štáty, ktoré sa pokúsili vypustiť družicu na obežnú dráhu. Pokus nebol úspešný a družica nedosiahla obežnú dráhu.
Prvý let súkromnej nosnej rakety Falcon 9 spoločnosti SpaceX sa mal uskutočniť v novembri, ale bol preložený na február 2010, kvôli poskytnutiu času na dôkladnejšiu prípravu. Štart komerčnej nepilotovanej kozmickej lode SpaceX Dragon, ktorú spoločnosť vyvíja ako súčasť programu NASA COTS, ktorý mal byť uskutočnený tiež v roku 2009, bol taktiež presunutý na rok 2010. 10. septembra úspešne odštartovala prvá japonská nákladná kozmická loď HTV-1 pomocou nosnej rakety H-IIB. Prvý švajčiarsky satelit, SwissCube-1, odštartoval 23. septembra pomocou rakety PSLV.
18. decembra uskutočnila raketa Ariane 5GS svoj posledný štart. Na obežnú dráhu vyniesla družicu Helios-IIB. Posledný orbitálny štart roka sa uskutočnil 29. decembra, keď nosná raketa Proton-M s urýchľovacím stupňom Briz-M na obežnú dráhu vyniesla družicu DirecTV-12.
Výskum vesmíru.
Aj keď v roku 2009 neodštartovala žiadna planetárna sonda, na obežnú dráhu sa dostali štyri astronomické observatóriá. Družica Kepler, ktorá odštartovala pomocou rakety Delta II 7. marca, vstúpila na heliocentrickú obežnú dráhu, z ktorej bude hľadať exoplanéty. 14. mája raketa Ariane 5ECA vyniesla Herschelov vesmírny ďalekohľad a ďalekohľad Planck. Obidva boli umiestnené do L2 libračného bodu sústavy Zem a Slnko, z ktorého budú využívané na astronomické účely. Ďalekohľad Herschel skúma v infračervenom spektre, Planck vo viditeľnom spektre. Štvrté observatórium Wide-field Infrared Survey Explorer, alebo WISE, ktoré bolo náhradou za Wide Field Infrared Explorer, ktorý zlyhal krátko po štarte, bolo vynesené na slnkosynchrónnu orbitu 14. decembra raketou Delta II a bude využívané pre infračervenú astronómiu. Oprava Hubblovho teleskopu počas misie STS-125 vrátila ďalekohľad do plne operačného stavu po sérii porúch z roku 2008.
V roku 2009 odštartovali dve lunárne sondy; Lunar Reconnaissance Orbiter a Lunar Crater Observation and Sensing Satellite vyniesla naraz raketa Atlas V 18. júna. Sonda LRO vstúpila na selenocentrickú obežnú dráhu a začala sériu experimentov, kým sonda LCROSS ostala pripojená na stupeň Centaur a preletela okolo Mesiaca. Po dvoch obletoch Zeme sa sonda LCROSS oddelila od stupňa Centaur a 9. októbra obidve časti dopadli do krátera Cabeus na južnom póle Mesiaca. Podľa pozorovaní dopadu stupňa Centaur bola sonda LCROSS schopná potvrdiť výskyt vody na Mesiaci. Viacero ďalších lunárnych sond v roku ukončilo svoju činnosť; Okina dopadla na odvrátenú stranu Mesiaca 12. februára, Čchang-e i chao bola po dokončení všetkých úloh odstavená 1. marca. Úspešná misia sondy Kaguya bola ukončená 12. júna dopadom do blízkosti krátera Gill. 29. augusta zlyhala sonda Čandraján 1 a nedosiahla tak ani polovicu svojej plánovanej životnosti.
Misie Mars Science Laboratory a Fobos-Grunt na Mars boli naplánované na koniec roka 2009, avšak obom bolo poskytnuté viac času na vývoj kozmickej lode a boli presunuté do roku 2011. Fobos-Grunt, misia pre odber vzoriek z Marsovho mesiaca Fobos, by mal niesť prvú čínsku planetárnu sondu Yinghuo-1. 
V roku 2009 došlo k niekoľkým preletom sondy Cassini, ktorá stále obieha planétu Saturn, v tesnej blízkosti viacerých jeho prirodzených satelitov. Vo februári sonda Dawn preletela vo vzdialenosti 549 km od Marsu a využila jeho gravitáciu na ceste do pásma planétok. V septembri preletela sonda MESSENGER okolo planéty Merkúr po tretíkrát a naposledy pred navedením na jej obežnú dráhu v roku 2011. Zatiaľ čo hlavný cieľ preletu, využitie gravitačného poľa planéty, bol úspešný, sonda sa krátko pred preletom prepla do núdzového režimu, čo zabránilo zaznamenávaniu údajov pri odlete od planéty. V novembri sa sonda Rosetta po tretíkrát a naposledy sa na svojej ceste priblížila k Zemi.
Pilotované lety.
V roku 2009 odštartovalo deväť letov s ľudskou posádskou, najviac od roku 1997. Misia STS-119, pomocou raketoplánu "Discovery", sa začala 15. marca. Na Medzinárodnú vesmírnu stanicu priniesla najnovší súbor solárnych panelov. V marci Sojuz TMA-14, stý štart lode s ľudskou posádkou v rámci programu Sojuz, priviezol na ISS posádku Expedície 19. V máji vykonal poslednú opravárenskú misiu k Hubblovmu teleskopu, STS-125. O niekoľko dní neskôr odštartoval Sojuz TMA-15 s posádkou Expedície 20 a po prvýkrát v histórii mala základná posádka ISS šesť členov. Bol to stý vesmírny let v rámci pilotovaného programu Sojuz. Výnimkou je misia lode Sojuz T-10-1, ktorej sa nepodarilo prekročiť hranicu vesmíru. V júli na misii STS-127 vyniesol poslednú súčasť japonského laboratória Kibó. Augustová misia STS-128 raketoplánu "Discovery" zase priviezla "MPLM Leonardo". V septembri odštartovala loď Sojuz TMA-16 s posádkou Expedície 21. Išlo o sté dosiahnutie obežnej dráhy pilotovanej kozmickej lode v rámci programu Sojuz. V novembri raketoplán "Atlantis" letel na misiu STS-129 a na ISS doniesol dva EXPRESS Logistics Carrier. Posledný let s posádkou v roku 2009 bol let lode Sojuz TMA-17, ktorý odštartoval 20. decembra s posádkou Expedície 22.
Aj keď bez posádky, 28. októbra o 15:30 GMT sa zo štartovacieho komplexu 39A na Kennedyho vesmírnom stredisku uskutočnil testovací let rakety Ares I-X. Let bol úspešný a raketa dosiahla výšku okolo 46 km. Zlyhanie padáku počas zostupu spôsobilo poškodenie zachráneného prvého stupňa rakety.
Neúspešné štarty.
V roku 2009 došlo k trom neúspešným štartom. 24. februára z Vandenberg Air Force Base v Kalifornia odštartovala raketa Taurus-XL s astronomickou družicou Orbiting Carbon Observatory. Družica sa neoddelila od horného stupňa a kvôli hmotnosti nedosiahla obežnú dráhu. Stupeň so stále pripojeným satelitom vstúpil do atmosféry a padol do mora pri pobreží Antarktídy. Druhým zlyhaním bol kontroverzný severokórejský pokus o vynesenie komunikačnej družice Kwangmyongsong-2 pomocou rakety Unha. Štart sa uskutočnil 5. apríla a Severná Kórea tvrdí, že družica úspešne dosiahla obežnú dráhu, avšak žiadne objekty sledované od štartu nedosiahli orbitálnu rýchlosť a americké radarové systémy pre sledovanie rakety zistili, že raketa zlyhala približne v čase oddelenia tretieho stupňa a jej pozostatky sa zrútili do Tichého oceánu. 25. augusta na svoj prvý let odštartovala raketa Naro-1, ale polovici nákladu sa nepodarilo oddeliť a nedosiahla obežnú dráhu. 
21. mája čiastočne zlyhala raketa Sojuz-2.1a pri vypustení družice Meridian 2, kvôli predčasnému prerušeniu práce druhého stupňa nosnej rakety. Satelit bol umiestnený na nižšej ako plánovanej obežnej dráhe, ktorú bol schopný upraviť pomocou svojho palubného pohonu. 31. augusta raketa Dlhý pochod 3B umiestnila družicu Palapa-D na nižšiu ako plánovanú obežnú dráhu po prepálení plynového generátora tretieho stupňa, čo viedlo k zlyhaniu zapálenia druhého stupňa. satelit bol schopný sám zvýšiť svoju obežnú dráhu na úkor paliva, ktoré malo byť použité na vlastnú päť až šesťročnú prevádzku.