burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Gangnihesu

Gangnihesu (vo fr. prepise "Gangnihessou"), alebo "Ganje Hesu" (vo fr. prepise Ganye Hessou), je prvý z tradičných „dvanástich kráľov Dahome“. Dahome bolo africké kráľovstvo v oblasti dnešného Beninu.
Pôvod.
Podľa povesti Gangnihesu pochádza z dynastie, ktorá prišla v 16. stroročie z Tada na rieke Moro, miesta dnes ležiaceho v Togu, do Allady a stali sa kráľmi Veľkej Ardry. Bol jedným zo štyroch bratov. Jedným z nich bol kráľ Veľkej Ardry a po jeho smrti boli jeho územia rozdelené medzi jeho troch bratov. Tak vznikla popri Veľkej a Malej Ardre Dahome, hoci pôvodne nebola väčšia ako plošina Abome.
Kráľ.
Hovorí sa, že Ganje Hesu bol kráľom okolo roku 1620. Mal byť zbavený trónu jeho bratom Dakodonu počas cestovania po kráľovstve. Jeho symboly boli samičí vták gangnihesu, bubon a lovecká palica s oštepom. 
História.
Nie je celkom jasné, či bol z historického hľadiska kráľom. Je tiež možné, že bol dôležitým vodcom, ktorý riadil záležitosti svojej krajiny prostredníctvom svojich návrhov, a že jeho brat Dakodonu prijal ako prvý titul kráľa. Je však jasné, že Dakodonu bol vo svojej dobe považovaný za kráľa.
Veľká Ardra.
Ak by sa sme mali striktne držať povesti, počet bratov poukazuje na to, že Gangnihesu bol vlastne bratom, ktorý ako kráľ Veľkej Ardry bol kráľom všetkých troch krajín. Skutočne tiež existujú príbehy, ktoré mu takúto funkciu pripisujú. V týchto je Dogbagrigenu bratom, ktorý dostane Dahome a Dakodonu je synom Dogbagrigena.
9. máj

Narodenia.
Slovensko hľadá Superstar

Slovensko hľadá Superstar je interaktívna hudobná súťaž s prvkami reality show na motívy populárnej britskej šou "Pop Idol". Cieľom show je nájsť najlepšieho mladého speváka alebo speváčku. Vysielala sa v rokoch 2004 – 2007. 1. a 2. sériu vysielala STV, 3. sériu TV Markíza.
Všetky série "Slovensko hľadá Superstar" mali konkurzy v 4 slovenských mestách vrátane Košíc, Banskej Bystrice, Žiliny a napokon aj Bratislavy.
Moderátori a porotcovia.
Prehľad moderátorov relácie "Slovensko hľadá Superstar":
Prehľad porotcov relácie "Slovensko hľadá Superstar":
Formát.
Patrí do série programov v tomto formáte licencovaných spoločnosťou Freemantle, ktorej úspech sa začal Britskou reláciou Pop Idol, nasledovali American Idol a Australian Idol (úplný zoznam na Superstar séria).
Vyvrcholením série bola v decembri 2003 súťaž World Idol, kde súperili víťazi národných kôl. Diváci z celého sveta odhlasovali víťaza Kurta Nilsena.
Do série nepatrí Superstar USA, ktorá je paródiou, kde sa snažia nájsť najhoršieho speváka. Režisér Peter Núñez za tvorbu slovenskej verzie dostal ocenenie OTO.
Slovensko hľadá Superstar Magazín.
Popri Slovensko hľadá Superstar sa vysiela aj Slovensko hľadá Superstar magazín, relácia zo zákulisia Superstar. Súčasťou sú rozhovory so súťažiacimi a s celebritami, pohľad za scénu, na prípravu súťažiacich na ďalšie kolo, odpovede na otázky divákov a v neposlednom rade tzv. Hviezdna rota - rebríček najhorších z nepostupujúcich spevákov.
Nezvyčajné je, že formát nebol vytvorený televíznymi producentmi, ale hudobným producentom Simonom Fullerom. Pre divácke hlasovanie sa využíva spoplatnené zasielanie sms správ a telefonáty. Finálový večer Pop Idol vo februári 2002 dosiahol najväčšiu televíznu sledovanosť v Spojenom kráľovstve.
Česko Slovenská SuperStar.
Od roku 2009 spojili TV Markíza a TV Nova obe verzie do jednej federálnej šou "Česko Slovenská SuperStar". Šou sa začala vysielať 6. septembra 2009. Hlavným sloganom tejto sezóny bolo: „Dva jazyky, jeden hlas“.
Iné podobné relácie.
Úspech "Pop Idol" podnietil vznik programov s podobným formátom;
Superstar séria

Britský seriál talentovej hudobnej show "Pop Idol" odštartoval tucty nasledovníkov, ktorým sa hovorí séria Superstar či Idol.
Univerzita

 Univerzita (z lat. "universitas" = všeobecnosť / (spoločenský) celok, kolégium) je pôvodne najstarší typ vysokej školy. Dnes univerzita spravidla môže byť označenie pre:
Univerzity slúžia tak na vzdelávanie, ako aj na výskum.
Dejiny.
Hoci prvé univerzity nesúce tento názov vznikli až v stredoveku, korene univerzít sú v antike – v školách typu akadémie, lýcea a rétorických škôl. Priamymi predchodcami stredovekých univerzít boli potom kláštorné školy a dómové školy vznikajúce od 8. stor. 
Začiatky univerzít v pravom zmysle slova siahajú do 12. – 14. stor. stredovekej Európy. Latinský názov "universitas" pôvodne označoval len korporáciu učiteľov a žiakov opatrenú istými právami ("universitas magistrorum et scholarium"); až postupne sa aj školy ako také (dovtedy nazývané "studium generale, studium") začali nazývať "universitas". 
Univerzity tvorili akademickú obec riadenú vlastnými zákonmi a predpismi. Keďže sa univerzity vyvinuli z kláštorných škôl, prvé univerzity boli až do 15. stor. cirkevnými inštitúciami (pridružené ku kapitulám a pod.). Cirkev prostredníctvom nich vplývala na spoločnosť, hoci si univerzity zachovali istú samosprávu aj duchovnú autonómiu. Stredoveké univerzity boli pre každú krajinu a každý odbor iné. Zakladateľom bol väčšinou pápež, alebo cisár. Hoci sa volali „studium generale“ (všeobecné štúdium), nemali vždy všetky štyri fakulty:
Podľa najstarších univerzít v Bologni a Paríži sa v Európe rozšírili najmä dva typy univerzít so zameraním na právo alebo na teológiu a filozofiu. Toto sa miestami zmenilo až v 18. storočí. Niektoré vtedajšie názvy univerzitných funkcionárov (rektor, dekan, kvestor) sú zaužívané až dodnes. 
Najstaršie univerzity:
Pre Slovensko boli významné prvé univerzity na sever a východ od Álp (okrem Británie):
V 17. storočí sa spolu s osvietenstvom a priemyselnou revolúciou univerzity definitívne vymanili zo závislosti od cirkvi a stali sa väčšinou štátnymi. Latinčinu ako vyučovací jazyk postupne nahradili národné jazyky, vznikla možnosť slobodného vedeckého bádania a práce učiteľov, zmenila sa forma výučby a rozvíjali sa semináre a laboratórne cvičenia.
Moderné univerzity (od konca 18. stor.) sa od historických odlišujú najmä svojou organizačnou štruktúrou – sú rozdelené do fakúlt do špecializáciami na určité vedné oblasti. Taktiež ponúkajú aj mnohé humanitné a prírodné vedy.
Univerzity na Slovensku.
"Podrobnejšie pozri článok Vysoká škola"
Dejiny.
Na Slovensku vznikli do konca druhej svetovej vojny tieto univerzity (ak tak boli nazývané v čase svojho vzniku):
K prvému veľkému rozvoju univerzít a vysokého školstva na Slovensku došlo po vzniku prvej ČSR (1918), potom počas prvej Slovenskej republiky, potom postupne po druhej svetovej vojne a prudký nárast počtu univerzít (aj takých, ktoré sú nimi len podľa názvu) nastal v 90. rokoch 20. storočia.
Súčasnosť.
Tak ako mnohé iné vysoké školy, udeľujú univerzity akademické tituly a poskytujú bakalárske, inžinierske, magisterské, doktorské a doktorandské štúdium. 
Tak ako iné vysoké školy, môžu sa univerzity členiť na "fakulty". Stanoví sa, aké "odbory" sa na fakulte vyučujú.
Hltan

Hltan () je svalová trubica pokrytá viacradovým cylindrickým alebo viacvrstvovým dlaždicovým nerohovatejúcim epitelom. Meria asi 12 cm. Spája nosovú dutinu, ústnu dutinu, hrtan a pažerák. Je križovatkou tráviacej a dýchacej sústavy. Je rozdelený na 3 časti: nosová, ústna a hrtanová.
Nosová časť.
Nosová časť hltanu alebo nosohltan () komunikuje s nosovou dutinou cez choány ().
Je pokrytý viacradovým cylindrickým riasinkovým epitelom s pohárikovými bunkami.
Ústna časť.
Ústna časť hltanu () je pokračovaním ústnej dutiny za úžinou hrdla (), siaha od mäkkého podnebia po hrtanovú príchlopku.
Výstelku tejto časti hltanu tvorí viacvrstvový dlaždicový epitel, ktorý nerohovatie.
Hrtanová časť.
Hrtanová časť hltanu () začína pod príchlopkou a siaha až po prstienkovitú chrupku ().
Pokrýva ju viacvrstvový dlaždicový nerohovatejúci epitel, ktorý plynule prechádza do pažeráka.
Terry Brooks

Terry Brooks (* 8. január 1944, Sterling, Illinois, USA) je americký spisovateľ fantasy. 
Život.
Študoval na Hamilton College anglickú literatúru a potom sa dal na práva na Washington and Lee university. Písal už od strednej školy, ale svoju prvú knihu "The Sword of Shannara" (v češtine Shannarov meč) publikoval až v roku 1977. Teraz venuje písaniu kníh väčšinu svojho voľného času. Žije so svojou ženou Judine hlavne na Havajských ostrovoch.
Vtáčnik (pohorie)

Vtáčnik je pohorie (a zároveň geomorfologický celok) geomorfologickej oblasti Slovenské stredohorie.
Poloha.
Na západe, severe a severovýchode ho ohraničuje Hornonitrianska kotlina, na východe Kremnické vrchy a Žiarska kotlina. Južným smerom susedia Štiavnické vrchy a Pohronský Inovec, západným smerom pohorie Tribeč.
Veľmi orientačne hranica pohoria prechádza od Novák po Žiar nad Hronom približne po trase cesty I/9, ďalej údolím Hrona po Žarnovicu, odtiaľ po trase cesty II/512 cez Veľké Pole a Oslany k rieke Nitra, ktorá tvorí západnú hranicu až po Nováky.
Rozdelenie.
Pohorie Vtáčnik sa delí na 4 podcelky, ktoré zahŕňajú 5 časti:
Geológia.
Vtáčnik predstavuje typické vulkanické pohorie tvorené andezitom. Andezity sú výlevnými ekvivalentmi dioritu. Hlavnými minerálnymi zložkami sú plagioklasy, konkrétne andezín a farebné minerály (biotit, amfibol, pyroxény), ktoré tvoria základnú hmotu i výrastlice. Kremeň a draselné živce sa vyskytujú len ako akcesórie, alebo chýbajú.
Vývoj v pohorí Vtáčnik je úzko spätý s vývojom v Kremnických vrchoch. Vulkanická aktivita na strednom Slovensku trvala od spodného badenu po panón (16,5 – 8,5 miliónov rokov). Kremnické vrchy a Vtáčnik majú komplikovanú stavbu zloženú z viacerých štruktúrnych jednotiek. Dominantnou štruktúrou v západnej časti Vtáčnika je kremnický graben sformovaný vo vrchnom badene. Pre oblasť mimo grabenu je charakteristická stratovulkanická stavba s prevahou epiklastických brekcií nad lávovými prúdmi.
Spodnú štruktúrnu etáž v Kremnických vrchoch predstavujú relikty badenského stratovulkánu (pyroxenický, amfibolicko-pyroxenický andezit a príslušné vulkanoklastiká), v spodnom a strednom badene táto oblasť zasahovala do oblasti Vtáčnika a Hornonitrianskej kotliny. Do tohto priestoru zasahoval aj okraj distálnej vulkanickej zóny štiavnického stratovulkánu. V riečnom prostredí sa uložili vrstvy polymiktných zlepencov s pieskovcami a pokračujúca subsidencia umožnila vznik jazerno-močiarneho prostredia. Tu došlo k vzniku uhoľných slojov ako sú Handlová a Nováky, ktoré sú badenského veku.
Stredná štruktúrna etáž vo vrchnom badene je vlastne výplň kremnického grabenu. Na začiatku vývoja sa v oblasti Vtáčnika aktivoval explozívno-extruzívny vulkanizmus hyperstenicko-amfibolických andezitov, došlo k výstupu extruzívnych dómov v okrajových zlomoch grabenu na západnej strane. Spodná časť grabenu je tvorená lávovými prúdmi bazaltických, pyroxenických a leukokrátnych andezitov, autochtónnych a redeponovaných pyroklastík ako aj epiklastík (ich hrúbka sa pohybuje od 350 do ). Vyššia časť výplne je tvorená 500 metrov hrubým komplexom lávových prúdov amfibolicko-pyroxenických a biotiticko-amfibolicko-pyroxenických andezitov. Najmladšie výplne sú roztrúsené extrúzie biotiticko-amfibolických andezitov.
Vrchná štruktúrna etáž prekrýva okrajové zlomy. Je zložená z niekoľkých menších stratovulkánov pyroxenických andezitov. Stratovulkány pri západnom a severozápadnom okraji grabenu (aj vtáčnický stratovulkán) budujú od stredu k okrajom uložené lávové prúdy, pyroklastické brekcie a aglomeráty v oblasti centrálnej a blízkej vulkanickej zóny.
Izotop

Izotopy (z gréckej predpony "iso-" ("rovnaké-") a "topos" ("miesto") ) istého chemického prvku sú atómy tohto prvku s rovnakými protónovými číslami, ale s rôznymi počtami neutrónov (teda s rôznymi nukleónovými číslami). 
Izotopy toho istého prvku majú prakticky rovnaké chemické vlastnosti; hlavný rozdiel je v tom, že ťažšie izotopy reagujú trocha pomalšie. Tento efekt je najvýraznejší pri izotopoch vodíka - deutéria a trícia. Pri ťažších prvkoch s väčším počtom nukleónov je relatívny rozdiel omnoho menší a jeho vplyv zvyčajne zanedbateľný.
Fyzikálne vlastnosti izotopov sú podobné. Rozdiel je, okrem ich hmotnosti a teda hustoty ich zlúčenín, ich stálosť. Niektoré izotopy (vzďaľujúce sa od ideálneho stredného pomeru počtu neutrónov a protónov na ktorúkoľvek stranu) totiž nie sú stabilné a podliehajú rádioaktívnemu rozpadu.
Meranie hmotnosti izotopov sa robí pomocou hmotnostného spektrografu.
Zoznam vysokých škôl na Slovensku

Dole je uvedený zoznam vysokých škôl na Slovensku zriadených zákonom a pôsobiacich na základe štátneho súhlasu (stav z roku 2019 až 2021). 
Zoznam vysokých škôl na Slovensku je aj prílohou "zákona NR SR 131/2002 Z. z. o vysokých školách a o zmene a doplnení niektorých zákonov" v znení neskorších predpisov (209/2002 Z. z., 401/2002 Z. z.). Zoznam v prílohe zákona nie je však úplný, pretože nové vysoké školy, ktoré vznikli po roku 2000 už nemusel schvaľovať parlament zákonom. Zo stavu v roku 1999, keď bola zriadená prvá súkromná vysoká škola a počet slovenských VŠ aj s ňou bol 26 sa do roku 2020 zvýšil na 35 (bez šiestich zahraničných).
Zahraničné vysoké školy.
Zahraničné vysoké školy poskytujúce vzdelanie na území Slovenska: (v roku 2023 ich má byť už 8)
Štatistika

Štatistika je veda založená na využívaní empirických (t. j. založených na skúsenostiach) dát. Proces zbierania dát za účelom odhadnutia charakteristík štatistickej populácie sa nazýva vzorkovanie. Svoje výsledky zo skúmania dát štatistika vyjadruje v číselnej forme. Je založená na matematickej štatistike, ktorá je vetvou aplikovanej matematiky.
V teórii štatistiky sú náhodnosť a neurčitosť modelované pomocou teórie pravdepodobnosti.
Psychológia

Psychológia (z gréčtiny "psyché" = duša, "logos" = slovo) je veda zaoberajúca sa prežívaním a správaním.
Dejiny.
Z historického hľadiska je psychológia vedná disciplína, ktorá sa vyvinula z filozofie ako veda o duši, pričom zväčša nebolo presne stanovené, čo vlastne duša je. Podľa Alexandra Veľkého bola psychológia náuka o duši. V poslednej tretine 19. storočia sa začala psychológia rozvíjať ako samostatná vedná disciplína.
Avšak nemala jednotnú koncepciu, vznikali rôzne smery a školy. Rozpory medzi jednotlivými psychologickými prístupmi sa stali zároveň hnacou silou pre psychologické skúmanie.
Patologickými (chorobnými) duševnými stavmi a ich liečením sa zaoberá odbor medicíny - psychiatria.
Ako moderná veda skúma ľudské správanie empiricky a využíva pritom i výsledky ďalších prírodných vied, ako sú predovšetkým fyziológia, bunková biológia, neurobiológia, biochémia a štatistika. Výsledky psychológie sú využiteľné pri ovplyvňovaní problematického ľudského správania, na liečebné účely; na druhej strane výsledky psychológie sú veľmi dobre použiteľné i na ovplyvňovanie ľudského správania v obchodnej sfére, alebo aj na vojenské účely. 
Napriek tomu, že psychológia nemá hmotný predmet skúmania, je možné dokázať jej opodstatnenie vďaka vonkajším prejavom správania človeka a zmenami správania po psychologickej intervencii. 
Podľa Hegela je psychológia záverečná časť filozofie subjektívneho ducha, filozofická veda, ktorej predmetom je duch v podobe dialektickej syntézy duše a vedomia, a to vo forme teoretického ducha, praktického ducha a slobodného ducha. Psychológia má preskúmať jednotlivé schopnosti ducha.
Psychológovia.
Medzi psychológov patria napríklad: Alfred Adler, Mary D. Salterová Ainsworthová, Nancy Bayleyová, Eric Berne, Bruno Bettelheim, Erik Erikson, Viktor Emil Frankl, Anna Freudová, Sigmund Freud, Erich Fromm, Carol Gilligan, Nicky Hayes, Karen Horneyová, Arthur Janov, William James, Carl Gustav Jung, Rosabeth Mossová Kanterová, Alfred Kinsey, Abraham Maslow, Jean Piaget, Ann Marie Ryanová, Anna Roeová, Carl Rogers, Virginia Satirová, Carolyn Woodová Sherifová, Burrhus Frederic Skinner, Harry Stack Sullivan a Rollo May. Irvin Yalom.Wilhelm Wundt-zakladateľ psychológie
Slovenskí psychológovia: Anton Jurovský,Tomáš Pardel, Damián Kováč, Ondrej Kondáš, Jozef Koščo, Ladislav Košč, Ján Hvozdík, Libuša Maršalová, Ladislav Ďurič.
Vysoká škola

 Vysoká škola je vzdelávacia a vedecká inštitúcia na výchovu najvyššie kvalifikovaných odborníkov. Slovenský zákon o vysokých školách ju definuje ako „vrcholnú vzdelávaciu, vedeckú a umeleckú ustanovizeň“. Môže sa deliť na fakulty.
„"Poslaním vysokých škôl, ktoré sú súčasťou európskeho priestoru vysokoškolského vzdelávania a spoločného európskeho výskumného priestoru, je rozvíjať harmonickú osobnosť, vedomosti, múdrosť, dobro a tvorivosť v človeku a prispievať k rozvoju vzdelanosti, vedy, kultúry a zdravia pre blaho celej spoločnosti. Napĺňanie tohto poslania je predmetom hlavnej činnosti vysokých škôl"“.
Dejiny vysokých škôl na Slovensku.
Vysoké školy v dejinách Slovenska:
Česko-Slovensko a prvá Slovenská republika.
Zahraničné vysoké školy.
Zahraničné vysoké školy poskytujú vysokoškolské vzdelávanie na území Slovenska podľa právnych predpisov štátu ich sídla na základe udelenia oprávnenia vydaného Ministerstvom školstva Slovenskej republiky. Práva a povinnosti študentov zahraničných vysokých škôl nie sú upravené zákonom o vysokých školách, ale právnymi predpismi štátu ich sídla. O rovnocennosti získaného dokladu o vzdelaní s dokladmi o vzdelaní vydávaných na Slovensku (vysokoškolský diplom, vysvedčenie o štátnej skúške, dodatok k diplomu) sa rozhoduje rovnako, ako v prípade dokladov o vzdelaní získaných štúdiom v zahraničí. 
Súčasná slovenská právna úprava vysokých škôl.
Majú výhradné právo udeľovať akademické tituly a vedecko-pedagogické tituly. Patria medzi právnické osoby vykonávajúce výskum a vývoj.
Študijné programy a tituly.
Vysoké školy poskytujú vysokoškolské vzdelanie v rámci akreditovaných tzv. študijných programov, ktoré sa uskutočňujú v troch stupňoch:
Každá vysoká škola musí poskytovať aspoň 1. stupeň.
Delenia.
Delenie 1.
Od roku 2002, kedy nadobudol platnosť nový zákon o vysokých školách, sa rozlišujú:
Orgány.
Orgány akademickej samosprávy (verejnej) vysokej školy:
Akademickú obec vysokej školy tvoria učitelia a výskumní pracovníci, študenti, a pokiaľ tak určí štatút vysokej školy, aj ďalší zamestnanci vysokej školy.
Kvestor je najvyšším zamestnancom vysokej školy zabezpečujúcim hospodársky a administratívny chod školy.
Orgány akademickej samosprávy fakúlt sú rovnaké ako hore, ibaže namiesto rektora je dekan, vymenúvaný rektorom, namiesto prorektora je prodekan a namiesto kvestora je tajomník fakulty.
Orgánom (verejných) vysokých škôl vymenúvaným ministerstvom je trinásťčlenná Správna rada. Jej úlohou je „posilňovať väzbu verejnej vysokej školy v spoločnosti“. Reprezentuje na škole ministerstvo.
Poradným a kontrolným orgánom vlády pre vysoké školy a ich povoľovanie je dvadsaťjedenčlenná Akreditačná komisia.
Vysokoškolskí učitelia.
Vysokoškolskí učitelia pôsobia vo funkciách:
O udelenie titulu (najprv) „docent“ a (potom) „profesor“ sa môže uchádzať odborník, ktorý na vysokej škole patrične pôsobí a spĺňa určité kritériá. 
Titul „profesor emeritus“ môže udeliť rektor za významné prínosy v oblasti vedy alebo umenia a vzdelávania profesorovi staršiemu ako 65 rokov, ktorý skončil pracovný pomer s vysokou školou ako jej riadny profesor, a ktorý naďalej aktívne vedecky a pedagogicky pôsobí.
Studená fúzia

Studená fúzia je jadrová reakcia, pri ktorej dochádza k fúzii atomárnych jadier za nízkych teplôt (dokonca už za izbovej teploty) a tlakov, pričom sa uvoľňuje značné množstvo energie.
Vzhľadom na pravdepodobnostný charakter kvantovej mechaniky je isté, že k fúzii za nízkych teplôt dochádza. Zatiaľ čo priaznivci studenej fúzie ju považujú za perspektívnu cestu, ktorá by vyriešila energetickú krízu ľudstva, väčšina fyzikov experimenty, ktoré by mali dokazovať existenciu javu, odmieta a o reálnosti studenej fúzie pochybuje. Dosiaľ sa nepodarilo takéto experimenty opakovane uskutočniť.
Studená fúzia je preto oficiálne špekulatívnou a nedokázanou teóriou. Prvý pokus, ktorý údajne potvrdzoval existenciu takejto reakcie, uskutočnili v roku 1989 dvaja vedci, Dr. Stanley Pons a Dr. Martin Fleischmann z Univerzity v Utahu. Pri experimentoch s elektrolýzou ťažkej vody D2O namerali prebytok tepla, ktorý bolo možné vysvetliť iba jadrovým procesom. Pokus bol odvtedy mnohokrát zopakovaný, ale podobné výsledky neboli nikdy preukázateľne potvrdené. Vo všeobecnosti sa má za to, že išlo iba o chybu a nepresnosť v meraní. Pons a Fleischmann boli vystavení kritike za úpravu získaných výsledkov tak, aby dokazovali emisiu gama žiarenia, ktoré je typické pre jadrovú fúziu. Výskum možnosti studenej jadrovej fúzie napriek tomu nejaký čas ešte pokračoval kvôli zaujímavým ale nepresným výsledkom a kvôli lákavej možnosti vytvárať relatívne čistú energiu pri bežných teplotách. Odhaduje sa, že v Spojených štátoch sa vynaložilo niekoľko desiatok miliónov dolárov na experimenty so studenou jadrovou fúziou.
Merkúr (rozlišovacia stránka)

Merkúr môže byť:
Merkúr (boh)

Merkúr (lat. "Mercurius") bol starorímsky boh obchodu a zisku. Neskôr bol stotožnený s Hermom (poslom bohov). Zobrazuje sa s okrídleným klobúkom alebo sandálmi a žezlom s dvoma hadmi.
Christiaan Huygens

Christiaan Huygens (* 14. apríl 1629, Haag – † 8. júl 1695, Haag) bol holandský fyzik, matematik a astronóm. Narodil sa v rodine vzdelaného diplomata. Položil základy vlnovej teórie svetla, vysvetlil dvojlom svetla, zostrojil okulár, zaoberal sa teóriou kyvadla, zostrojil kyvadlové hodiny a objavil Saturnov prstenec. Vytvoril ďalekohľad, ktorým v roku 1655 objavil Saturnov mesiac Titan. Patrí medzi zakladateľov počtu pravdepodobnosti.
Matematické práce.
Vo vedeckých kruhoch sa stal Huygens známym dvoma matematickými prácami: "Teorémy o kvadratúre hyperboly, elipsy a kruhu a ťažiská ich častí" (1651) a "Objavy o veľkosti kruhu" (1654).
K jeho najvýznamnejším prácam patrí "Prehľad slávnych úloh" (1654). Toto dielo sa zaoberá riešením úloh formulovaných Descartom, Fermatom, Pappom, ale i antickými matematikmi.
Titan.
V roku 1655 objavil Christiaan Huygens najväčší mesiac planéty Saturn Titan. Objav zverejnil o rok neskôr.
Kyvadlové hodiny.
16. júna 1657 Huygens obdržal patent na kyvadlové hodiny.
Dostredivé zrýchlenie.
V roku 1658 vydáva Huygens spis "Horologium", o rok neskôr ďalší, v ktorom pojednáva o existencii Saturnových prstencov. Pri štúdiu kruhového pohybu objavil vzťah pre dostredivé zrýchlenie:
na základe ktorého prepočítaval Newton zrýchlenie vyvolané Zemou vo vzdialenosti Mesiaca, a tým určoval i zakrivenie jeho dráhy.
Vlnová teória svetla.
Christiaan Huygens sa zaoberal predovšetkým vlnovou teóriou svetla. V roku 1678 vydal "Pojednanie o svetle". Z predstavy pozdĺžneho vlnenia odvodil pomocou konštrukcie vlnoplôch priamočiare šírenie svetla a zákon odrazu a lomu svetla, a to nielen pre izotropné telesá, ale i pre islandský vápenec, ktorého dvojlom vysvetľoval pôsobením dvoch vlnoplôch, z ktorých je jedna guľou ako v izotropických telesách, druhá rotačným elipsoidom.
Pierre Simone de Laplace

Pierre Simon de Laplace (* 23. marec 1749, Beaumont-en-Auge, Francúzsko – † 5. marec 1827, Paríž) bol francúzsky matematik, fyzik, astronóm a politik.
Zaoberal sa matematickou analýzou, teóriou pravdepodobnosti a nebeskou mechanikou.
Je autorom Kantovej-Laplaceovej teórie o vzniku slnečnej sústavy.
Mars (rozlišovacia stránka)

Mars môže byť:
Mars (boh)

Mars bol starorímsky boh vojny a poľných prác. Rimania ho pokladali za otca Romula a Rema. Jeho grécky ekvivalent sa volal Ares.
Saturn (rozlišovacia stránka)

Saturn môže byť:
Saturn (boh)

Saturn alebo Saturnus bol starorímsky boh roľníctva, úrody a času. V starovekom Grécku bol boh času Kronos, s ktorým bol Saturn neskôr stotožňovaný.
Bol synom boha nebies Urána a bohyne zeme Gaie. Obdobie jeho údajnej vlády nad svetom oslavovali Rimania ako "zlatý vek ľudstva" a na jeho počesť sa až do príchodu kresťanstva konali slávnosti zvané saturnálie. Trvali celý týždeň a na ich konci dostávali otroci na jeden deň symbolickú slobodu. Bol zobrazovaný zvyčajne v podobe starého muža s kosákom alebo záhradníckym nožom v ruke. Saturnovou manželkou bola bohyňa Ops neskôr stotožnená s gréckou Rheiou.
Giuseppe Verdi

Giuseppe Fortunino Francesco Verdi (* 10. október 1813, Le Roncole, Taliansko – † 27. január 1901, Miláno) bol taliansky hudobný skladateľ. Jeho dielo bolo veľmi populárne už za jeho života a zostáva ním dodnes.
Život.
Narodil sa v mestečku Roncole neďaleko Parmy. Prvé hudobné vlohy prejavil ako osemročný, a tak mu rodičia v bazáre kúpili spinet.
Svoje hudobné vzdelanie získal v Bussete, kam sa presťahoval v roku 1824, od Ferdinanda Provesiho. Potom študoval súkromne (na konzervatórium ho v roku 1832 pre „nedostatok talentu“ nevzali) kompozíciu v Miláne u Vincenza Lavigna. V rokoch 18361839 bol dirigentom mestského orchestra a riaditeľom hudobnej školy v Bussete. V roku 1838 Giovanni Ricordi kúpil jeho autorské práva. Ricordiovci vlastnili celý Verdiho život.
Od roku 1839 žil ako slobodný umelec v Miláne, v Paríži a na svojom majetku pri Bussete. O mesiac nato mu zomrel syn a po pár mesiacoch zomrela aj dcéra a manželka. Písal sa rok 1840 a mladý vdovec musel prehltnúť fatálny neúspech svojej druhej opery, ktorú po premiére stiahli z repertoáru. Zdrvený Verdi sa utiahol do súkromia a krízu sa pokúsil vyriešiť prácou. Jeho prvým ozajstným úspechom bola opera "Nabucco" (1842) s premiérou v La Scale a spevom sopranistky Giuseppiny Strepponiovej, ktorá sa stala jeho milenkou a neskôr druhou ženou. Táto biblická opera s nezabudnuteľným židovským zborom v závere tretieho dejstva z neho spravila národného skladateľa číslo jeden.
V posledných rokoch života sa venoval revízii starších diel a celkom úspešne sa pokúsil vykročiť zo sveta opery svojím "Requiem" a sakrálnymi skladbami "Te Deum" a "Stabat mater". Vlastenecké námety prvých opier ho spojili s hnutím za zjednotenie Talianska, preto zomrel ako národný hrdina.
Zomrel 27. januára 1901 na následky komplikovaného infarktu. Komorný smútočný obrad sa konal presne podľa jeho želania „Bez hudby a spevu“. Ulice Milána v deň pohrebu zaplnilo asi štvrť milióna Talianov.
Charakteristika tvorby.
Stredobodom jeho opier je človek. Jeho estetickým krédom bola jednoduchosť, prirodzenosť a pravdivosť. Bol realistom, volil pravdivú charakteristiku a napriek zdanlivo naivným a konvenčným prostriedkom strhuje pravdivosť citového zážitku pátosom, silou vášne a ušľachtilosťou hudobnej krásy. Operná tvorba G. Verdiho vychádza z dvestoročnej tradície talianskej opery. Používal tradičné, uzavreté formy. Faktúra jeho orchestra nikdy neprerástla do symfonických rozmerov.
Verdi chcel svoju hudbu založiť na pravdivosti pocitov a vernosti ich melodického vyjadrenia. Bol špecialista na melódiu, dramatickosť a orchestrálnu farebnosť. V jeho dielach všetko stojí na ľudskom hlase, nikdy nedovolil dominovať orchestru. Zaujímal ho predovšetkým človek – a keď mu cenzúra v "Maškarnom bále" zakázala historický rámec deja, Verdi jednoducho spravil zo švédskeho kráľa bostonského guvernéra a podstate opery to vôbec neublížilo.
Jeho tvorba sa delí do troch období:
Diela.
Opery.
Veľké opery:
Aggiornamento

Aggiornamento (výslovnosť IPA: [addʒornaˈmento]; v preklade z tal. „aktualizácia, modernizácia“) je súhrnné označenie vývojových tendencií katolíckej cirkvi po druhom vatikánskom koncile, ktoré vychádzajú z požiadavky pápeža Jána XXIII. prispôsobiť cirkev v istých oblastiach požiadavkám dnešnej doby (obrady, právo ap.).
Des Moines

Des Moines je hlavné mesto federálneho štátu Iowa v Spojených štátoch amerických. Má rozlohu 200,1 km² a žije v ňom 203 433 obyvateľov (2010). V celej metropolitnej oblasti Des Moines žije 562 906 (2010) obyvateľov.
Sionizmus

Sionizmus je politické ideové hnutie presadzujúce založenie a udržiavanie židovského štátu v Palestíne. Bolo založené koncom 19. storočia Theodorom Herzlom, rakúsko-uhorským novinárom židovského pôvodu, ktorý v roku 1896 okrem iného pod dojmom tzv. Dreyfusovej aféry napísal dielo "Židovský štát" ("Der Judenstaat"), v ktorom ako jediné východisko pre Židov ak sa chcú vyhnúť antisemitizmu našiel založenie si vlastného štátu. Názov je odvodený od pahorku Sion v Jeruzaleme, na ktorom biblickí proroci očakávajú príchod Hospodina.
V rámci sionizmu sa rozlišuje viacero prúdov. Od vzniku hnutia koncom 19. storočia až do začiatku 30. rokov 20. storočia bol dominantným prúdom všeobecný resp. liberálny sionizmus, založený na trhovej ekonomike, demokratických a ľudskoprávnych princípoch. Tento smer si naďalej udržiava silný vplyv v súčasnom Izraeli. Vo východnej Európe sa sformoval robotnícky resp. socialistický sionizmus, ktorý je inšpirovaný socialistickými myšlienkami a vyznačoval sa najmä zakladaním kibucov. Tento prúd mal dominantné postavenie pri vzniku Izraela až do parlamentných volieb v roku 1977. V 20. a 30. rokoch 20. storočia sa sformovala nacionalistická vetva sionizmu označovaná ako revizionistický sionizmus. Časť zástancov tohto prúdu sa uchýlila k teroristickým akciám proti britským cieľom v mandátnej Palestíne, v snahe urýchliť založenie židovského štátu. Náboženský sionizmus je kombináciou sionizmu a ortodoxného judaizmu a stavia sionizmus na princípoch Tóry. Medzi súčasné prúdy patrí tiež zelený sionizmus, ktorý sa zameriava na environmentálne otázky. S oslabením (etnického) nacionalizmu v Izraeli v poslednej štvrtine 20. storočia došlo k nástupu postsionizmu, ktorý presadzuje opustenie koncepcie budovania Izraela ako štátu Židov (tzn. ide nanajvýš o formu občianskeho nacionalizmu).
Vznik a história sionizmu.
Sionizmus sa člení na viacero politických smerov a skupín spojených hlavnou myšlienkou. Sionizmus nie je všeobecne prijímaný ani medzi Židmi, významné skupiny ortodoxných Židov (napr. chasidi) myšlienku sionizmu odmietajú a na palestínske/izraelské územie sa odmietajú vracať.
Rezolúcia OSN č. 3379.
V roku 1975 Valné zhromaždenie Organizácie Spojených národov schválilo rezolúciu č. 3379, ktorá sionizmus označila za formu rasizmu. Vznik štátu Izrael bol pritom súčasťou tzv. "Plánu OSN pre rozdelenie Palestíny" (Rezolúcie VZ OSN č. 181) z roku 1947. K prijatiu rezolúcie prispela sovietska protiizraelská propaganda po Šesťdňovej vojne v roku 1968 a arabský ropný bojkot po Jomkipurskej vojne v roku 1973. Rezolúcia č. 3379 bola v roku 1991 anulovaná.
Sionizmus v dnešnom Izraeli.
Na ideách sionizmu sú založené tie prúdy politického života v Izraeli, ktoré podporujú napr. osídľovanie okupovaných území (Západného brehu Jordánu a východného Jeruzalema) židovskými osadníkmi a stavbu kontroverzného ochranného múra na palestínskom území.
Theodor Herzl

Theodor Herzl (* 2. máj 1860, Budapešť – † 3. júl 1904, Edlach) bol židovský novinár, politik a publicista pôsobiaci vo Viedni, ktorý sa pokladá za zakladateľa sionizmu. (Niekedy sa za prvého sionistu v modernom zmysle slova považuje Moses Hess.)
Česká koruna (mena)

Česká koruna () je mena, ktorá bola zavedená v Česku v roku 1993, kedy nahradila česko-slovenskú korunu (Kčs). Jedna koruna sa (formálne) delí na 100 halierov.
Nominálne hodnoty platných obehových mincí sú 1, 2, 5, 10, 20 a 50 korún; nominály platných bankoviek sú 100, 200, 500, 1000, 2000 a 5000 korún. Roku 2003 boli stiahnuté mince s hodnotou 10 a 20 halierov, roku 2008 potom 50 halierov. Stiahnuté boli rovnako bankovky nominálov 20 a 50 korún.
Americký dolár

Americký dolár (označenie: $, kód: USD, tiež skrátené US $, označovaný ako dolár) je oficiálna mena Spojených štátov amerických a jeho územia podľa ústavy Spojených štátov od roku 1792. V praxi je dolár rozdelený na 100 centov (¢), ale príležitostne je rozdelený na 1000 mills (₥) pre účtovníctvo. Obehové papierové peniaze pozostávajú z Federálnych rezervných bankoviek, ktoré sú denominované v amerických dolároch.
Mince.
Názov dolár historicky pochádza z českého Jáchymovského "toliaru". V apríli roku 1792 americký Kongres prijal menový zákon, ktorý určil dolár ako menu nového národa.
Anglická libra

Anglická libra (- oficiálne podľa NBS; iné názvy: (tvar uprednostňovaný v prekladoch EÚ) (britská) libra šterlingov, (neoficiálny, ale aj v oficiálnych textoch sa vyskytujúci tvar) britská libra, (hovorové tvary) funt šterlingov či libra; po angl. "pound sterling") je oficiálna mena Spojeného kráľovstva. Štandardný ISO 4217 kód meny je GBP. Značka pre libru je £ (zriedkavo „L“) a dáva sa pred sumu. Pôvodne libra označovala len jednotku hmotnosti (1 libra = 453 gramov), neskôr sa "libra šterlingov" začala používať ako menová jednotka.
V Spojenom kráľovstve sa, ak nie je potrebné odlíšiť jednotky meny a hmotnosti a obe zároveň od ostatných jednotiek rovnakého mena, často "libra šterlingov" skracuje na "libra" alebo niekedy jednoducho na "šterling". V slangu sa oficiálny názov často zamieňa za "quid". Šterling bol pôvodne názov pre strieborný "penny "(=penca) starej hodnoty "1/240" libry. Kvôli inflácii libra časom vystriedala penny ako oficiálnu menu.
Delenie.
Jedna libra sa delí na 100 penci. Symbol pre pencu je dnes „p“.
Pred decimalizáciou (zdesiatkovaním) v roku 1971 bola každá libra rozdelená na 240 pencí – aj keď sa toto rozdelenie zvyčajne vyjadrovalo ako na 20 šilingov, z ktorých každý mal hodnotu 12 pencí. Symbol pre šiling bol „/“ alebo "s" – odvodený nie od prvého písmena, ale od latinského slova "solidus" (napísané s dlhým s "ſolidus"). Starý symbol pre penny bol „d“ z latinského "denarius". (Solidus a denarius boli staré rímske mince.)
Po tzv. "Decimal Day" („Desiatkový deň“) bola teda hodnota jedného penny iná ako pred ním. Prvých niekoľko rokov po 1971 sa nový typ penny všeobecne označoval ako "nový penny" („new penny“). Mince denominálnych hodnôt 1p, 2p, 5p, 10p a 50p boli označované ako „NEW PENCE“ až do roku 1982, keď sa z názvu odstránilo slovo nový (new).
Švajčiarsky frank

Švajčiarsky frank je mena používaná v Švajčiarsku a Lichtenštajnsku. Vydáva ju Švajčiarska národná banka.
Francúzsky frank

Francúzsky frank (skratka F alebo FRF) bola mena (presnejšie v dejinách rad rôznych mien) používaná vo Francúzsku v rokoch 1360 až 2002. 1. januára 2002 bola nahradená eurom.
Dejiny.
Frank prvýkrát zaviedol kráľ Ján II. Dobrý v roku 1360. Názov meny je odvodený od latinského nápisu na minciach "Johannes Dei Gratia Francorum Rex", t. j. „Ján, z milosti Božej kráľ Frankov“; jeho hodnota bola stanovená na 1 libru tournois.
Po nástupe generála de Gaulla do prezidentskej funkcie v roku 1958 sa pristúpilo k ekonomickej reforme, ktorej súčasťou bolo vytvorenie "tvrdého franku". 1. januára 1960 bol daný do obehu "nový frank" a jeho hodnota bola 100 "starých" frankov. Od roku 1963 bol tento nový frank nazývaný jednoducho frank.
Kurz franku bol od 1. januára 1999 pevne viazaný na euro v pomere 1 EUR = 6.55957 FRF. Bankovky a mince prestali oficiálne platiť pre hotovostné platby 17. februára 2002.
Mince: 5, 10, 20, 50 centimov, 1, 2, 5, 10, 20 frankov
Bankovky: 50, 100, 200, 500 frankov
Talianska líra

Talianska líra bola do zavedenia eura (1. januára 2002) oficiálnou menou v Taliansku, San Maríne a Vatikáne.
Termín má pôvod v hodnote trójskej jednotky hmotnosti (lat. "libra" vysoko čistého striebra a ako taký má rovnaký pôvod ako britská libra šterlingov; v niektorých krajinách ako Cyprus sa slová "lira" a "libra" používajú ako ekvivalenty. Symbolom je "L", niekedy dvakrát prečiarknutá forma "₤".
S pádom Ríma a následnými barbarskými vpádmi sa zvyšovala nepriateľskosť jednotlivých formujúcich sa štátov, obchodné aktivity na západe prakticky zanikli, čo malo za následok zníženie obehu mincí. Toto trvalo do zjednotenia barbarskej populácie Karolom Veľkým (768814) a vytvorenia Francúzska.
Mince: 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500, 1000 lír
Bankovky: 1 000, 2 000, 5 000, 10 000, 50 000, 100 000, 500 000 lír
konverzný kurz 1€ = 1936.27 ITL.
Rakúsky šiling

Rakúsky šiling bola od roku 1924 do roku 1999 mena používaná v Rakúsku pred zavedením eura. Od pripojenia Rakúska k Nemeckej ríši bola menou v Rakúsku ríšska marka. Šiling sa delil na 100 grošov. 
Šiling prvej republiky (1925-1938).
Rakúsky šiling, zavedený menovou reformou z 1. marca 1925 nahradil dovtedajšiu, infláciou po Prvej svetovej vojne znehodnotenú, korunu. Mince boli vyrazené v hodnotách 1, 2, 5, 10, 20, 50 grošov, 1, 2, 5, 10, 20, 50 šilingov a bankovky 20, 50, 100, 500, 1000 a 5000 šilingov. 
Po anšluse Rakúska Nemeckou ríšou bol šiling nahradený ríšskou Markou s nevýhodným kurzom 1 RM=1,50 S. 
Šiling druhej republiky (1945-1999).
Po obnovení republiky po vojne boli zavedené mince v hodnote 1, 2, 5, 10, 20, 50 grošov, 1, 2, 5, 10 šilingov a tiež menej používané 20 a 50 šilingy. Šiling pretrval až do zavedenia eura, keď bol kurz šilingu k euru stanovený na 1S=0,07267€ t.j. 1€ = 13,76S.
Nemecká marka

Nemecká marka () skratka DEM alebo DM bola mena používaná v Nemeckej spolkovej republike (do roku 1990 len v Západnom Nemecku) v rokoch 1948–2001. Vystriedala ríšsku marku. V roku 2002 ju nahradilo euro.
Mince:1,2,5,10,50 fenikov,1,5,10 mariek
Bankovky:5,10,20,50,100,200,500,1000 mariek
Maďarský forint

Maďarský forint je mena Maďarska. Jeho ISO 4217 kód je HUF, v Maďarsku sa obvykle používa skratka Ft. Jeden forint sa skladá zo sto "fillérov". Keďže reálna hodnota fillérov je veľmi nízka, (najnižšia používaná minca je 5 forintov), neexistujú žiadne fillérové mince. 
Názov "forint" je odvodený z mena talianskeho mesta Florencia, kde sa v 13. storočí razili mince s názvom "fiorino d'oro".
Vznik a vývoj.
Meny v Maďarsku pred zavedením forintu sa volali (maďarská) koruna (19181927) a potom maďarské pengő (19271946).
Do obehu bol forint zavedený 1. augusta 1946, teda po druhej svetovej vojne, keď hyperinflácia znehodnotila predošlú menu s názvom pengő. Forinty zaviedla nová komunistická vláda. Výmena starej meny na novú bola realizovaná v pomere 1 forint : 4×1029 pengő. V 60. a 70. rokoch bola hodnota forintu pomerne stabilná, v 80. rokoch a po páde socializmu sa situácia zmenila. Inflácia vzrástla až na 35 % ročne, čiže hodnota meny rýchlo klesala.
Maďarsko vstúpilo 1. mája 2004 do Európskej únie. Jedným zo záväzkov vyplývajúcich z pristúpenia k EU je, že vstupujúci štát po splnení všetkých podmienok zavedie namiesto svojej národnej meny spoločnú európsku menu euro. Maďarsko plánovalo euro zaviesť 1. januára 2010. Väčšina ekonomických štúdií ale predpokladá, že Maďarsko nebude v dohľadnej dobe schopné prijať euro.
Mince.
Súčasné mince majú nominálne hodnoty 5, 10, 20, 50, 100 a 200 forintov. 
Na líci je štátny znak alebo ukážka domácej flóry a fauny, na rube je číslovka nominálnej hodnoty. 
Mince v nominálnej hodnote 1 a 2 forinty boli 1. marca 2008 stiahnuté z obehu kvôli nízkej reálnej hodnote. 
Pamätné mince.
Pamätné mince sú od roku 1989 razené z bežných i drahých kovov. Vyskytli sa aj neobvyklé nominálne hodnoty, ako napríklad 75 forintov k 75. výročiu Maďarskej národnej banky, alebo 750 forintov k MS vo futbale. Niektoré pamätné mince majú neobvyklý tvar, ako napríklad štvorec (minca s hodnotou 500 forintov pripomínajúca šachový stroj Johanna Wolfganga Kempelena alebo Rubikovu kocku), obdĺžnik, ba existujú aj „polené“ pamätné mince. Každoročne sú vydávané aj klasické mince venované slávnym Maďarom. Od roku 1989 bolo vydaných viac než sto pamätných mincí.
Bankovky.
V súčasnosti sú v obehu bankovky s hodnotami 500, 1.000, 2.000, 5.000, 10.000 a 20.000 forintov. Vzory bankoviek sa nezmenili od ich uvedenia 1. januára 1993. Medzi platné bankovky patria aj tri pamätné bankovky. špeciálne vydanie 2.000 forintovej bankovky z 20. augusta 2000, ktorá bola emitovaná pri príležitosti milénia, avšak bežne v obehu sa vyskytuje len zriedkavo. 
Bankovka s hodnotou 200 forintov bola 16. novembra 2009 stiahnutá z obehu.
Na všetkých bankovkách sú na lícnej strane portréty významných Maďarov, na rube je miesto, nejako späté s vyobrazenou osobnosťou. 
Pamätné bankovky.
Maďarská národná banka (MNB) emitovala aj tri pamätné bankovky. Ide o:
Ruský rubeľ

Ruský rubeľ je mena v Ruskej federácii. Základnou menovou jednotkou je 1 rubeľ, ktorý sa delí na 100 kopejok. Podľa ISO 4217 sa označuje skratkou RUB; ktorá nahradila predtým používané RUR. Ruský rubeľ sa okrem Ruskej federácie používa ako platidlo aj v Abcházsku a Južnom Osetsku. Bol zavedený v roku 1992, keď nahradil sovietsky rubeľ.
Mince: 1, 5, 10, 50 kopejok, 1 a 2 ruble
Bankovky: 5, 10, 50, 100, 500, 1000 a 5000 rubľov
Symbol rubľa.
Súčasné Rusko.
Začiatkom 90. rokov 20. storočia, keď sa ruská ekonomika čoraz viac integrovala do svetového obchodu a medzinárodných trhov, stalo sa aj v samotnom Rusku používanie zahraničných mien každodennou záležitosťou. Najpoužívanejšou zahraničnou menou bol americký dolár, neskôr sa k nemu pridalo aj euro. Obidve tieto svetové meny už svoje symboly majú a sú pod nimi ľahko identifikovateľné kdekoľvek na svete. „Potreba“ zaviesť podobný symbol pre ruský rubeľ sa tak stala aj otázkou národnej prestíže. 
Neoficiálne sa najčastejšie používali dva varianty:
V r. 2006 vstúpila do platnosti novela zákona o „Centrálnej banke Ruskej federácie“, podľa ktorej sa práve centrálnej banke poskytla právomoc „určiť grafické označenie rubľa vo forme znaku“ (zákon z 10. júla 2002, kapitola 4, odsek 2.1). Z pôvodných viac ako tisíc návrhov vybrala centrálna banka päť víťazných a v novembri 2013 na svojej internetovej stránke zverejnila anketu, v ktorej mala verejnosť možnosť hlasovaním si zvoliť nový grafický symbol rubľa. Hlasovanie trvalo od 5. novembra do 5. decembra 2013 a zúčastnilo sa ho takmer 280-tisíc respondentov, z ktorých 61 % vybralo víťazný návrh. Oficiálny znak rubľa predstavila predsedníčka Centrálnej banky Ruska Eľvira Nabiullinová dňa 11. decembra 2013.
História.
Rubeľ je tradičným platidlom používaným na území Ruska od 18. storočia. Dnešný ruský rubeľ bol zavedený v decembri 1991 a platil spočiatku paralelne so sovietskym rubľom. 
Menová reforma v roku 1993.
Do 26. júla 1993 platili na území Ruskej federácie všetky bankovky ZSSR (emisie rokov 1961, 1991 a 1992), ako aj bankovky znejúce na novú menu – ruský rubeľ (emisia roka 1992). S cieľom bojovať proti inflácii, stiahnuť z obehu staré sovietske bankovky a oddeliť menový systém Ruskej federácie od menových systémov ostatných krajín bývalého Sovietskeho zväzu bolo rozhodnuté o menovej reforme. 17. júla 1993 Ruská federácia vystúpila z „rubľovej zóny“ Spoločenstva nezávislých štátov, v ktorej sa používal spoločný sovietsky rubeľ.
Od 26. júla 1993 platili na území Ruskej federácie už iba ruské bankovky emisie 1993.
Emisia 1997.
Emisia bankoviek z roku 1997 je platná dodnes. Bankovky boli niekoľkokrát modifikované.
Súčasné bankovky.
Pamätné bankovky.
Prvou a zatiaľ (r. 2013) jedinou pamätnou bankovkou, ktorú vydala ruská centrálna banka, je 100-rubľová bankovka s motívmi zimných olympijských hier v Soči vydaná 30. októbra 2013.
Kanadský dolár

Kanadský dolár (CAD, alebo C$) je mena používaná v Kanade. Jeden kanadský dolár má 100 centov.
Taekwondo

Taekwondo [slovenská výslovnosť: tekvondo alebo tejkvondo] (iné názvy: taekwon-do [slov. výsl.: te(j)kvondo], tekvondo, täkwondo) je pomerne nový kórejský bojový šport a bojové umenie bez použitia zbraní, zameraný najmä na sebaobranu, sebaovládanie a zdravú sebadôveru. Má zaručiť úplné využitie sily a rýchlosti ľudského tela. Charakteristická je hlavne kopacia technika. Od 27. olympijských hier v Sydney je jedným z olympijských športov.
Charakteristika.
Taekwondo sa skladá z vyše 3200 presne opísaných pohybov, kopov, pádov, úchopov, úderov, blokov, sekov a úhybov.
Prevažujú v ňom techniky silných kopancov z otočky a výskoku na horné partie protivníkovho tela. Prebralo veľa prvkov z karate a ďalších bojových umení. Na rozdiel napríklad od kung-fu je každá technika veľmi presne opísaná, takže výuka je značne štandardizovaná.
Pásy.
Stupeň pokročilosti a schopností pretekára taekwondo vyznačuje jeho pás. Existuje 10 učňovských stupňov ("küp"), ktoré sa prideľujú od 10. (najmenší stupeň) po 1., a 10 majstrovských stupňov ("dan"), ktoré sa prideľujú od 1 do 10 (v ITF - pozri dole - do 9). Jednotlivé stupne majú svoj význam:
Technické stupne inštruktorov:
Technické stupne medzinárodných inštruktorov:
Technické stupne pre majstrov:
8. a 9. dan sa udeľuje iba čestne, za prínos pre TaeKwon-Do. A 10. dan sa udeľuje iba vo WTF (World TaeKwonDo Federation) a čestným držiteľom 10. danu vo WTF je aj bývalý americký prezident Bill Clinton.
Teakwondo verzus taekkyon.
Niektorí historici taekwondo zastávajú názor, že tvorcovia tohto športu praktizovali taekkyon (čítaj thäkkjon). Ale techniky "taekkyonu" nemajú veľa spoločného s taekwondom. V taekkyone dominujú techniky slúžiace na to, aby bol súper zbavený rovnováhy, kým v taekwonde prevažujú techniky silných kopancov z výskoku a otočky na horné partie protivníkovho tela.
Názov.
Taekwondo (hangul: 태권도; hanča: 跆拳道) - je národné bojové umenie Kórey. Pôvodne vytvorené na vojenské účely, potom prispôsobené pre civilné potreby. Názov "taekwondo" sa skladá z kórejských slabík "thä" (태/跆) - kop-práca nohou , "kwon" (권/拳) - úder- práca rukou a "do" (도/ 道) čo znamená "cesta" alebo "filozofia života".
Názov "taekwondo" bol prijatý 11. apríla 1955 súhlasom väčšiny kórejských majstrov bojových umení za účelom spojenia veľa rozmanitých štýlov (ako kongsu, taekkyon, Kwonbup, subakdo, tangsudo) pod názvom "taesoodo". Za hlavného tvorcu tohto bojového umenia sa považuje majster Čhwe Hong-hi (최홍희/崔泓熙). On je aj autorom mena "taekwondo", ktorý platí od roku 1957.
Organizácie.
tri najväčšie organizácie taekwonda svetového významu sú: 
Zásady.
Základné prvky taekwonda sú:
Sigma-algebra

Sigma-algebra alebo formula_1-algebra je v matematike teoretický koncept výberu podmnožín danej množiny, ktorý umožňuje napríklad zaviesť koncept miery, čo sa využíva predovšetkým v matematickej analýze na zavedenie pojmu integrál a v teórii pravdepodobnosti na budovanie teórie pravdepodobnostných priestorov.
Definícia.
formula_1-algebra je usporiadaná dvojica formula_3, kde formula_4 je ľubovoľná množina a formula_5, pričom platí:
Keďže triviálna formula_1-algebra (v ktorej formula_15) má veľmi jednoduché vlastnosti a v niektorých vetách spôsobuje nutnosť ju explicitne vynechať, niekedy sa zvykne v už v definícii vyradiť (podmienkou formula_16).
Na formula_1-algebrách je postavená celá moderná pravdepodobnosť a teória miery.
Vlastnosti.
Nie je ťažké ukázať, že každá formula_1-algebra je uzavretá nielen na nekonečné spočítateľné zjednotenie z definície, ale aj na spočítateľný (konečný i nekonečný) prienik a konečné zjednotenie, teda pre ľubovoľnú formula_1-algebru formula_3 platia nasledujúce tvrdenia:
Z týchto uzáverových vlastností vyplýva, že každá formula_1-algebra je uzavretá na ľubovoľnú množinovú operáciu vyjadrenú pomocou spočítateľného množstva prienikov, zjednotení a komplementov.
Ľahko sa dá aj ukázať, že prienik formula_1-algebier (teda formula_39 pre formula_1-algebry formula_41 a formula_42) je znova formula_1-algebra.
Sigma-algebra generovaná množinou.
Ak máme danú nejakú množinu formula_4, je zrejmé, že s ľubovoľnou množinou formula_5 nemusia tvoriť formula_1-algebru. Má však zmysel sa pýtať, ako vyzerá najmenšia formula_1-algebra obsahujúca celú množinu formula_10.
Formálne, nech je daná (neprázdna) množina formula_4 a množina formula_5. Nech formula_51 (teda formula_52 je prienik všetkých systémov formula_53 podmnožín množiny formula_4, ktoré obsahujú formula_10, a súčasne formula_56 je formula_1-algebra). Potom hovoríme, že formula_1-algebra formula_59 je formula_1-algebra "generovaná množinou" (systémom množín) formula_10.
Významným príkladom formula_1-algebry generovanej množinou je formula_1-algebra borelovských množín.
Bánovce nad Bebravou

Bánovce nad Bebravou sú slovenské okresné mesto v Trenčianskom kraji.
Polohopis.
Mesto sa nachádza v Bánovskej pahorkatine v severnej časti Podunajskej pahorkatiny. Severne od mesta sa krajina mení a nad rovinu vystupujú Strážovské vrchy, západne sa dvíha Považský Inovec. Na území mesta rieka Bebrava priberá Radišu a Dubničku.
Širším centrom vedie cesta I/9 (TrenčínNováky), pre tranzit je južne od mesta vybudovaný obchvat, ktorý bude súčasťou rýchlostnej cesty R2. Juhovýchodným okrajom vedie železničná trať Trenčín – Chynorany. Mesto leží juhovýchodne od Trenčína, západne od Prievidze a severne od Topoľčian.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o Bánovciach je z roku 1232. Už v roku 1376 boli Bánovce povýšené na slobodné kráľovské mesto. História mesta je spojená s veľkou husitskou výpravou v rokoch 14311433 a pustošením Turkami v roku 1633.
V stredoveku boli významným centrom remeselnej výroby ako je obuvníctvo, stolárstvo, súkenníctvo, kováčstvo, mäsiarstvo, tkáčstvo, krajčírstvo. Začiatkom 17. storočia tu bola založená škola pre poskytovanie základného vzdelania.
Aj v ďalších rokoch sa mesto rozvíjalo, budovalo a dosiahlo prostredníctvom svojich obyvateľov úspechy v rôznych oblastiach výrobných odvetví, v kultúre, v školstve a vzdelávaní, v športe a v cirkevnom živote.
Hospodárstvo.
V meste Bánovce nad Bebravou sídlia viaceré firmy ako napríklad potravinárska spoločnosť zameraná na mliečne výrobky Milsy alebo nemecká obuvnícka výrobná spoločnosť Gabor a nemecká firma Hella.