Škorec obyčajný

Škorec obyčajný alebo škorec lesklý (lat. "Sturnus vulgaris") je spevavec a patrí do čeľade škorcovité. Hniezdi v Európe a v Malej Ázii. Bol introdukovaný v Severnej Amerike, južnej Afrike, Austrálii, na Novom Zélande a v Polynézii. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov škorec obyčajný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, populácia v Európe vykazovala v rokoch 19802013 mierny pokles.
Opis.
Škorec obyčajný meria a váži 70 – 94 (♂♂), 60 – 86 (♀♀) g.
Samec aj samica majú čierne perie s kovovým leskom do zeleného odtieňa na hlave, prsiach a chrbte a s purpurovým nádychom v záhlaví a na krku. Na jeseň majú biele bodky, ktoré sa postupne do ďalšieho pŕchnutia strácajú. Samiciam sa zodierajú pomalšie. Mláďatá sú sivohnedé s belavým krkom a s pásikmi na spodnej časti tela. Majú hnedý zobák. Dospelé majú na jar zobák svetložltý. Nohy majú červenožlté. Ich let je veľmi rýchly, často kĺžu s vystretými krídlami. Na jeseň vytvárajú obrovské kŕdle.
Výskyt a stav na Slovensku.
Žije súvisle na celom území Slovenska. Najvyššie hniezdne hustoty sú na okrajoch lesov a lúk, lesov a obilných polí, v menšom počte hniezdi aj v nadmorských výškach okolo . Je sťahovavý, v malom množstve prezimuje.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 400 000 – 800 000, zimujúcich jedincov 100 – 5 000. Veľkosť populácie i územie, na ktorom sa vyskytuje, sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" – menej dotknutý. Stupeň ohrozenia S – vyhovujúci ochranársky status.
Biotop.
Potravu si hľadá na lúkach, pasienkoch a poliach, na hniezdenie potrebuje stromy s dutinami, alebo aj dutiny v skalách a budovách. Preto vyhľadáva okraje lesov, kultúrnu krajinu so skupinami stromov, lesy pozdĺž vodných tokov, parky, cintoríny, sady aj záhrady. Na jeseň sa zoskupujú do veľkých kŕdľov, ktoré nocujú v trstinách alebo na stromoch.
Hniezdenie.
Najčastejšie hniezdia v dutinách stromov, menej v búdkach, občas v štrbinách múrov, striech alebo v skalách. Ak majú dostatočnú ponuku dutín, vytvárajú aj hniezdne kolónie. Do dutiny obaja rodičia nosia materiál na hniezdo, hlavne však samica. Rôzne steblá a listy tráv, slamu, kôru i perie. Vajíčka majú belasú farbu, býva ich 5 – 6. Samička sa strieda so samčekom na sedení, čo trvá 13 – 14 dní. Mláďatá vychovávajú ďalších 19 – 22 dní. Hniezdia dvakrát za rok, v apríli až máji a potom v júni až v júli.
Potrava.
Potravu hľadajú na zemi, niekedy aj za letu. Na jar sa živia hmyzom, vylietané mláďatá z prvého hniezdenia čerešňami, z druhého hniezdenia hroznom. Na začiatku jesene konzumujú hlavne rastlinnú potravu, od októbra opäť živočíšnu, v novembri po ochladení počasia sa živia obilím.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € . Druh je zaradený do smernice o vtákoch (Príloha II). V niektorých oblastiach došlo k poklesu jeho populácií v dôsledku zníženia výmery lúk a pasienkov, k obmedzeniu chovu hovädzieho dobytka. V niektorých európskych krajinách bol tento druh aj zdrojom potravy alebo chovaný v klietkach.
Hlas.
Spev škorca obyčajného je zmes melodických popevkov a škrípavých zvukov. Napodobňuje spev iných vtákov. Často spieva na viditeľných miestach ako sú špičky stromov alebo strechy a podobne.