burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Signálny zväzok

Signálny zväzok v "Registračných protokoloch agentúrnych a operatívnych zväzkov" Štátnej bezpečnosti bol vedený na osoby podozrivé z trestnej činnosti (činnosti proti komunistickému právnemu poriadku). Jeho cieľom bolo „preverenie signálu“, t. j. potvrdenie alebo vyvrátenie podozrenia.
Nejde o zväzok tajného spolupracovníka a bol založený bez vedomia preverovanej osoby.
Registračné protokoly agentúrnych a operatívnych zväzkov Štátnej bezpečnosti

Registračné protokoly agentúrnych a operatívnych zväzkov Štátnej bezpečnosti (skrátene "Registračné protokoly") sú záznamy, ktoré viedol štatisticko-evidenčný odbor Federálneho ministerstva vnútra a štatisticko-evidenčné útvary pri krajských správach Štátnej bezpečnosti a ich predchodcovia. Slúžili na podchytenie vzniku a pohybu zväzkovej agendy bývalej ŠtB, teda súborov dokumentov, zhromažďovaných a vedených útvarom ŠtB k určitej problematike alebo osobe.
V registračných protokoloch boli zaznamenávané všetky osoby alebo objekty kontrarozviedneho záujmu Štátnej bezpečnosti, sú preto hodnoverným svedectvom o činnosti ŠtB, o jej spolupracovníkoch, ale aj o prenasledovaných osobách.
Vývoj registračných protokolov.
Do konca roku 1950 vychádzal systém evidencií z nemeckého modelu. Bol prepojený na ďalšie pomocné evidencie, nefungoval teda samostatne. Od roku 1951 ho upravoval "Poriadok pre vedenie evidencií", ktorý vydalo kolégium ministra vnútra. V ňom už bol použitý sovietsky model vedenia registrov zväzkov. K jeho zmene prišlo v roku 1954 rozkazom ministra vnútra. Od roku 1954 do roku 1962 boli registračné protokoly zväzkov agentúrnej a neagentúrnej povahy vedené oddelene. Zväzky neagentúrnej povahy boli totiž do roku 1958 registrované podľa druhu, napr. registračné protokoly zväzkov skupinových, objektových, evidenčných, osobných apod.
Od roku 1962 (s krátkou prestávkou v rokoch 19691971) sa viedol jednotný "Všeobecný registračný protokol", v ktorom boli evidované všetky operatívne zväzky chronologicky.
Do roku 1958 sa registračné protokoly zachovali len čiastkovo a zlomkovite. Systematickejšie sa zachovali od roku 1958.
Zverejnenie registračných protokolov.
Ústav pamäti národa zverejnil na svojich internetových stránkach registračné protokoly vedené odbormi dislokovanými na území Slovenska, t. j. krajskými správami ŠtB a ich predchodcami (od roku 1974 tiež tzv. 12. správa ZNB).
Geometrický priemer

Geometrický priemer formula_1 je druh priemeru. 
Vzorec.
Majme súbor s rozsahom n, vytvorený kladnými hodnotami. 
Geometrický priemer z nevytriedených dát je n– tá odmocnina z ich súčinu, teda
formula_2
Napríklad, geometrický priemer čísel 2, 3, 6, 7, 7, 8, 9, 9, 9, 10 je 
formula_3
Použitie.
Je zrejmé, že geometrický priemer má zmysel iba pre dáta, v ktorých sú všetky hodnoty kladné čísla.
Geometrický priemer sa na rozdiel od aritmetického priemeru používa na koeficienty, napr. na výpočet priemerného rastu: ak rast cien bol postupne 20 %, 10 %, potom 15 % pokles a 10 % rast, tak priemerný rast sa rovná (1,20 · 1,10 · 0,85 · 1,10)1/4 ≅ 1,054, čiže priemerný rast je približne 5,4 %. Toto číslo vyjadruje, že výsledná cena by bola taká istá aj v prípade, ak by rast bol konštantný, každý rok 5,4 % (lebo 1,0544 ≅ 1,2 · 1,1 · 0,85 · 1,1).
Geometrický priemer je vždy menší alebo rovný ako aritmetický priemer rovnakého súboru dát (a rovná sa mu iba v prípade, ak sú všetky hodnoty v súbore rovnaké). To umožňuje definovať aritmeticko-geometrický priemer, ktorý vždy leží medzi aritmetickým a geometrickým priemerom.
Geometrický priemer logaritmov.
Geometrický priemer je definovaný ako
Pri použití logaritmov možno súčiny zmeniť na súčty a umocňovanie na súčin:
Tento vzorec opisuje aritmetický priemer logaritmov dát, ktorý sa potom použije ako argument exponenciálnej funkcie.
To znamená, že geometrický priemer možno chápať ako zovšeobecnený priemer s transformáciou "f(x)" = ln "x".
Dag

Dag môže byť:
DAG môže byť:
A Real Dead One

A Real Dead One je tretí živý album a zároveň druhý zo série "Live, Dead One" britskej heavy metalovej skupiny Iron Maiden. Autorom obalov je Derek Riggs.
Single.
vydané: 4. október 1993
Hilderich

Hilderich (* 457 - † 533) bol kráľ Vandalov a Alanov v rokoch 523530 v severnej Afrike.
Bol už starší keď sa konečne dočkal vlády, ktorú mu tak húževnato pripravoval jeho otec Hunerich. Na rozdiel od svojich predkov zásadne zmenil štátnu politiku voči katolíckej cirkvi a dokonca podporoval katolíkov, čím si znepriatelil väčšinu vandalského národa (prevažne Ariánov). S Byzantskou ríšou nadviazal priateľské styky a zrejme kvôli tomu vzťahu Hilderich vypovedal spojeneckú zmluvu s Ostrogótmi. To sa mu stalo osudným. Porážka vandalského vojska od Berberov a Maurov bola tou poslednou kvapkou trpezlivosti vandalskéj šľachty. V máji v roku 530 ho povstalci pod vedením Gelimera zosadili a uväznili. 19. mája sa Gelimer vyhlásil kráľom. Zosadenie Hildericha poskytlo zámienku Byzantskému cisárovi Justiniánovi na poslanie vojenskej výpravy na čele s vojvodcom Belisarom. Ešte skôr než dorazili vojenské jednotky bol Hilderich okolo júna v roku 533 v Kartágu zavraždený.
KVP

KVP môže byť skratka pre:
Copyleft

Copyleft je zvláštne použitie autorského práva. Pri vytvorení odvodeného diela z diela, ktoré je dostupné len pod licenciou copyleft, musí byť toto odvodené dielo ponúkané pod rovnakou licenciou ako pôvodné dielo. Termín copyleft je slovnou hračkou, v anglickom slove copyright je slovo right (právo, pravý, vpravo) nahradené slovom left (ľavý, vľavo), čím sa naznačuje, že princíp copyleftu je istým spôsobom opakom princípu copyrightu. Aj tradičné označenie copyrightu je písmeno C v krúžku otočené a ako symbol copyleftu sa používa prevrátené C v krúžku, no nemá to žiadny právny význam.
Princíp copyleftu vytvoril Richard Stallman a uplatnil ho v copyleft licenciách GPL a GFDL projektu GNU.
Copyleft sa pokladá za základ úspechu hnutia slobodného softvéru. Niektorí dokonca vravia o copylefte ako o evolučnom kroku, ktorý vedie k rozvoju konkurencie na trhu softvéru. Trh softvéru je špecifický a vďaka prudkému rozvoju (veľký dopyt a malá ponuka) umožnil v pomerne krátkom čase vznik veľkých firiem. S kúpou programov a jeho používaním sa používateľ zaväzuje dodržiavať výrobcom stanovenú licenciu. Väčšina licencií programov, napríklad takmer všetky programy firmy Microsoft neumožňujú vytvárať odvodené diela alebo kópie a tie ďalej predávať. Pri porušení licencie, ktorá je vo väčšine prípadov mnohostranová a ťažko pochopiteľná, môže byť používateľ podľa zákona stíhaný. Omnoho jednoduchšie a pre používateľa výhodnejšie licencie majú napríklad programy slobodného softvéru. Slobodný softvér a odvodené diela sú chránené práve licenciami typu copyleft proti zneužitiu zo strany firiem, ktoré nechcú poskytovať používateľovi rovnaké práva. Väčšina autorov sú aj používatelia a výhody pre používateľov môžu byť aj výhody pre autorov.
Licencie copyleft sú označované ako licencie „vírusovej“ povahy. Ak iný autor pridá k programu kus kódu pod licenciou copyleft, potom je pôvodný program „infikovaný“ a musí byť tiež šírený pod licenciou copyleft. (Na druhej strane v prípade klasickej vírusovej infekcie sa infikovaný nemôže brániť, zatiaľ čo výrobca programov sa môže ľahko brániť tým, že kód pod licenciou copyleft nepoužije.)
Sloboda používania programu pod touto licenciou je obyčajne vykúpená absolútnou nepostihnuteľnosťou autora za škody, ktoré jeho dielo spôsobí.
Tacora

Tacora je vulkanický komplex, nachádzajúci sa na hraniciach Čile a Peru. Komplex je tvorený dvoma vulkanickými centrami Tacora (južnejšie umietnené) a Chupiquiña, ktorá leží severnejšie. Sopka je tvorená prevažne andezitmi, jej vrchol je pokrytý ľadovcami. Na východnej strane komplexu sa nachádzajú aktívne fumaroly, v sedle medzi centrami aj iné hydrotermálne aktivity.
Parinacota

Parinacota je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na hraniciach Čile a Bolívie na brehoch jazera Chungará. Symetrický 6 384 m vysoký vulkán je vlastne dvojitý vulkán s centrami "Parinacota" (6 384 m) a "Pomerape" (6 222 m) a je najjužnejší a najmladší člen vulkanickej skupiny Nevados de Payachata.
Približne pred 8 000 rokmi nastal kolaps krátera Parinacoty, pričom sa uvoľnila lavína kameňov s objemom 6 km3, ktorá došla až do vzdialenosti 20 km a vytvorila prirodzenú hrádzu, v súčasnosti jeden z okrajov jazera Chungará. Neskoršia aktivita znovu vybudovala stratovulkán do dnešnej podoby. Komplex je súčasťou národného parku Lauca National Park.
Aritmetický priemer

Aritmetický priemer (formula_1), často len priemer alebo staršie aritmetický stred, je najjednoduchší druh priemeru. 
Aritmetický priemer základného súboru formula_2.
Pre základný súbor (teda všetky hodnoty štatistického súboru) sa aritmetický priemer počíta podľa vzorca:
formula_3
kde "n" je rozsah základného súboru. To znamená, že súčet hodnôt všetkých prvkov súboru sa vydelí celkovým počtom prvkov súboru. Aritmetický priemer môže mať i neceločíselnú hodnotu.
Príklad.
Pre zistenie aritmetického priemeru čísel "5", "6" a "7" je potrebné najprv zistiť súčet všetkých čísel ("5 + 6 + 7 = 18)." Súčet je potom nutné vydeliť počtom čísel (v tomto prípade 3), čo znamená "18 / 3 = 6." Aritmetický priemer čísel "5", "6" a "7" je teda "6".
Výberový aritmetický priemer.
Pre výberový súbor (teda výber hodnôt štatistického súboru) sa aritmetický priemer počíta nasledovne.
Nespracované dáta.
Pre nespracované dáta, ktoré nie sú v skupinách, je aritmetický priemer súčtom všetkých hodnôt vydelený počtom všetkých hodnôt.
formula_4 
kde formula_5 sú jednotlivé hodnoty, n je celkový počet hodnôt výberu.
Vážený aritmetický priemer.
Pre dáta rozdelené do podskupín, ktorých absolútne frekvencie sú známe, môžeme použiť aj vážený aritmetický priemer, ktorého váhy sú relatívne frekvencie. 
Pre množinu čísel formula_6 s odpovedajúcimi váhami formula_7 sa vážený aritmetický priemer vypočíta podľa vzťahu 
formula_8
Príklad.
Známky z matematiky v určitej triede sú uvedené v tabuľke. Zaujíma nás, aká je priemerná známka. 
Vážený priemer sa potom spočíta podľa vyššie uvedeného vzťahu:
formula_9
Priemerná známka je vážený priemer súboru, teda 2,07.
Kvadratický priemer

Kvadratický priemer (formula_1; po anglicky "root mean square", skratka "RMS" alebo "rms") je druh priemeru. 
Vzorec.
Je to (pre ľubovoľné reálne čísla) odmocnina zo súčtu štvorcov jednotlivých hodnôt, delená počtom meraní n , čiže
formula_2
Napríklad kvadratický priemer z čísel 2, 3, 6, 7, 7, 8, 9, 10 je 
formula_3
Použitie.
Kvadratický priemer sa obyčajne používa vo fyzike, kde sa často označuje ako efektívna hodnota.
Harmonický priemer

Harmonický priemer (formula_1) je druh priemeru.
Vzorec.
Harmonický priemer (vždy z nenulových a kladných hodnôt) je definovaný ako podiel počtu meraní a sumy prevrátených hodnôt, čiže:
formula_2
Príklad.
Napríklad harmonický priemer z čísel 2, 3, 6, 7, 7, 8 je:
formula_3
Použitie.
Harmonický priemer sa používa na charakterizovanie hodnôt, ktoré predstavujú napríklad výkonové limity – teda dosiahnuť u každej osoby ten istý výkon pri rôznom čase alebo rôzny výkon za jednotku času (1. osoba urobí prácu za hod, teda jej hodinový výkon je, …,atď.) Tiež sa používa na výpočet priemernej rýchlosti, ak sú vzdialenosti konštantné a čas premenlivý. V prípade rôznych vzdialeností a rovnakých časov sa však musí použiť aritmetický priemer.
Steffi Grafová

Steffi Grafová (* 14. jún 1969, Mannheim, Nemecko) je bývalá nemecká profesionálna tenistka a bývalá svetová jednotka v ženskom tenisovom rebríčku WTA. Počas svojej profesionálnej kariéry sa jej podarilo vyhrať 107 turnajov WTA. V roku 1988 dokázala vyhrať kalendárny Grand Slam (výhra všetkých štyroch grandslamových turnajov v priebehu jedného kalendárneho roka). Je vydatá za bývalého amerického profesionálneho tenistu Andre Agassiho, s ktorým má syna a dcéru.
Georges Eugène Sorel

Georges Eugène Sorel (* 2. november 1847 – † 29. august 1922) bol francúzsky filozof, sprvu zástanca Marxa, neskôr jeho teóriu zrevidoval a stal sa zástancom anarcho-komunizmu. 
Odmietal neodvratnú, postupnú zmenu, bol za priamu akciu vo forme generálnych štrajkov, bojkotov a sabotáží a konštantného narúšania kapitalizmu s cieľom nastoliť kontrolu výrobných prostriedkov zo strany robotníkov. Veril v potrebu uvážene koncipovaného „mýtu“, ktorý by skoordinoval masy. Inšpiroval sa jakobínmi, keď tvrdil že jedinou cestou zmeny je aplikácia moci. 
Prezentuje svoju myšlienku syndikalizmu, teóriu o riadenej ekonomike a pracovných štruktúrach – všetci, ktorí sa priamo podieľajú na výrobe, na akomkoľvek poste, by sa mali rovnako podieľať na vlastníctve vyrobeného ako aj výrobných prostriedkov, bez ohľadu na pozícii v práci.
Močový systém

Močový systém alebo urinárny systém je orgánový systém, ktorý produkuje, uskladňuje a eliminuje (vylučuje) moč. U ľudí obsahuje 2 obličky, 2 močovody, močový mechúr, 2 svalové močové zvierače a močovú rúru. Analogický orgán u bezstavovcov je nefridium.
Gaetano Mosca

Gaetano Mosca (* 1. apríl 1858, Palermo, Taliansko – † 8. november 1941, Rím) bol taliansky filozof, ktorý vypracoval koncepciu "politickej triedy". Tvrdí v nej, že ľudská spoločnosť nemôže fungovať bez politickej organizácie, a politická organizácia sa nezaobíde bez nerovnosti moci.
Z nutnosti existencie nerovnosti moci vyvodzuje, že vždy existujú dve triedy ľudí, trieda vládnucich a trieda ovládaných. Vládnúca trieda je vždy menej početná, plní všetky politické funkcie, monopolizuje moc a využíva výhody, ktoré moc prináša. Ovládaná trieda je početnejšia, je riadená a kontrolovaná triedou vládnúcou viac či menej legálnymi prostriedkami a zásobuje vládnúcu triedu materiálnymi prostriedkami a prostriedkami, ktoré sú esenciálne pre fungovanie politického organizmu.
Aj v demokracii vládne menšina vplyvných a mocných, ktorú Mosca nazýva "organizovanou minoritou boháčov", ktorej vplyv robí z demokracie formálnu záležitosť. Bohatstvo produkuje politickú moc, a naopak politická moc produkuje bohatstvo. 
Odmieta myšlienku podľa ktorej je človek od prírody dobrý. Neupiera mu však jeho dobré vlastnosti, ale je presvedčený, že boj o vyniknutie v spoločnosti presadzuje intenzívnejšie vlastnosti, ako je napr. láska k luxusu, túžba po ženách či krvi, či ambície k porúčaniu či tyranizovaniu.
Rozoznáva množstvo druhov vládnucich tried, všetky však majú tieto spoločné znaky:
- odmieta princíp ozajstnej dedičnosti (genetickej) pri udržiavaní moci v rodine, pretože keby to bola pravda každý nový vládca by bol stále lepší a lepší
Vládnúca trieda prestáva byť vládnúcou, keď stratí sféru pôsobnosti cez ktorú sa dostala k moci, alebo keď schopnosti alebo služby, ktoré poskytovali stratili ich dôležitosť v spoločenskom prostredí. 
Záruku relatívnej slobody a civilizácie vidí v tom, že sa znemožní slobodný boj síl, aby prevládla jedna sila a despoticky vnútila celej spoločnosti svoj princíp. Rovnováha síl je neopomenuteľnou podmienkou právnej ochrany
Kritika Marxa.
Základnú chybu marxizmu vidí v tom, že nedoceňuje konštantnosť ľudskej prirodzenosti. Marxov program považuje za realizovateľný v zmysle uchopenia moci a zlikvidovania súkromného vlastníctva, nie však v zmysle toho, čo marxisti sľubujú. V socialistickom štáte bude podľa neho vykorisťovanie ešte výraznejšie ako v štátoch predošlých.
Žralok tigrí

Žralok tigrí alebo žralok tigrovaný ("Galeocerdo cuvier") je veľký a silný žralok žijúci väčšinou v pobrežných vodách tropických a subtropických morí po celom svete, od plytkých vôd až do hĺbky 140 m. Dospelý žralok tigrí dorastá až do veľkosti 3,25 - 4,25 m a váhy 385 až 635 kg.
Telesné vlastnosti.
Klinový tvar hlavy umožňuje žralokovi tigriemu vykonávať rýchly pohyb do strán, a to vďaka nízkemu odporu vody. Žralok tigrí má na tele drobné otvory s elektrickými senzormi, ktoré mu umožňujú zachytiť aj ten najmenší pohyb jeho koristi. Vďaka týmto receptorom dokáže žralok svoju korisť okamžite zamerať i v tme.
Rozšírenie.
Počas leta sleduje teplé morské prúdy až na juh k Novému Zélandu alebo smerom k Japonsku, dokonca sa objavil i pri New Yorku. V zime zostáva v teplých moriach pri rovníku a potravu si hľadá pri koralových útesoch v Tichom i Indickom oceáne alebo v Karibiku. 
Potrava.
Niekedy je tento žralok nazývaný aj „smetiarom mora“, pretože si potravu nevyberá. Pri love bez ohľadu na výživnú hodnotu zožerie všetko, čo sa mu podarí uloviť. Okrem bežnej koristi ako sú ryby, sépie, chobotnice, menšie druhy žralokov (vrátane mladých žralokov tigrích), malé korytnačky a tulene, môžu v jeho žalúdku skončiť i pozostatky mŕtvych zvierat a odpadky.
Tento žralok je charakteristický svojimi priečne položenými veľkými ústami na dolnej strane tela s masívnou čeľusťou, ktorá je vybavená veľkým počtom nožovitých zubov v tvare trojuholníka. Zuby vyrastajú v niekoľkých radách, postavené za sebou. Zlomené, vypadnuté alebo inak poškodené zuby sa žralokom obnovujú. Žralok vyniká veľmi dobre vyvinutým zrakom, pri love sa však spolieha predovšetkým na iné zmysly. Svojim vynikajúcim čuchom je schopný zaznamenať i tie najmenšie stopy krvi vo vode.
Správanie.
Cez deň sa tento žralok pohybuje prevažne na otvorenom mori, v noci pri pobreží. Žije väčšinou osamote, ale viacero jedincov sa môže zhromaždiť na jednom mieste kvôli potrave. Niekedy migruje na veľké vzdialenosti. 
Rozmnožovanie.
Je jediným vajcoživorodým žralokom v čeľadi Carcharhinidae. Počas života môže mať 10-82 mláďat. Gravidita trvá dlhšie ako rok. K oplodneniu dochádza v tele matky, rovnako ako u cicavcov. Zaujímavosťou je, že žraloky síce produkujú vajíčka, ale mláďatá sa rodia živé a úplne pohyblivé. 
Počas párenia používa samec svoje brušné plutvy ako kopulačný orgán. Jednu z plutiev zavedie do pohlavného otvoru samice a vykoná insemináciu. Pre samicu môže byť takýto akt párenia veľmi bolestivou záležitosťou, pretože samček sa často pokúša udržať družku v pokoji pomocou zubov. 
Žralok tigrí a človek.
Tento žralok je zodpovedný za viac fatálnych útokov na človeka ako akýkoľvek iný druh žraloka. Podľa štatistík ISAF má tento žralok na svedomí 12 percent všetkých útokov na potápačov. 
Potápanie so žralokom tigrím.
Najväčšia šanca stretnúť sa s týmto žralokom je na východnom pobreží Afriky, na Havaji, na útese Ningaloo v Austrálii a v západnom Pacifiku. Cielene, s prikrmovaním a bez klietky, sa s týmto žralokom potápa len pri brehu mestečka Umkomaas v Juhoafrickej republike.
Harry Potter (postava)

Harry James Potter je fiktívna postava a hlavný hrdina série fantasy kníh Harry Potter od britskej spisovateľky J. K. Rowlingovej. V tejto knižnej sérii je dospievajúcim čarodejníkom a študuje na Rokfortskej strednej škole čarodejníckej.
Pochádza z rodu troch bratov Peverellovcov, z rodiny Ignotusa, ktorý od Smrti dostal neviditeľný plášť. Jeho rodičmi boli James Potter a Lily Potterová (Evansová). Boli však zavraždení čarodejníkom Lordom Voldemortom (Tomom Riddlom). Harry útok prežil a bol vychovávaný u svojej tety Petunie a strýka Vernona. Jeho bratranec Dudley s rodičmi sa k Harrymu správali desať rokov ako k sluhovi a psychicky i fyzicky ho týrali. Do doručenia prvého listu z Rokfortu Harry spával v priestore pod schodiskom.
Medzi čarodejníkmi je Harry Potter známou celebritou. Aj keď nikto nevie, ako sa to stalo, bol jediným, kto prežil Voldemortov útok a kliatbu Avada Kedavra, a pritom Voldemorta ťažko zranil. Navyše bolo predpovedané, že Harry a Voldemort sú spojení – ani jeden nemôže žiť, kým je ten druhý nažive (tento fakt však nie je všeobecne známy, avšak bol dôvodom Voldemortovho útoku na Harryho).
Opis.
Harry má chatrnú postavu (spôsobené podvýživou u Dursleyovcov). Na čele, nad zelenými očami (ktoré zdedil po svojej mame) má jazvu v tvare blesku. Nosí okuliare. Vlasy má čierne a veľmi neposlušné. Jeho pokusy učesať sa dopadajú vždy neúspešne. Jeho prútik je z cezmíny, obsahuje pero fénixa (z Dumbledorovho Félixa, ktorý zhodil dve perá; druhé sa nachádza v prútiku Lorda Voldemorta), je 28 centimetrov dlhý a poddajný. Harryho fyzický patronus je jeleň (lebo jeho otec bol animágus a menil sa na jeleňa). Prízrak berie podobu dementora, z toho sa dá usudzovať, že Harry sa najviac bojí strachu a nie smrti. Jeho najobľúbenejšie vône sú melasový koláčik, drevená vôňa metlovej rúčky a zároveň niečo kvetinové (vôňa Ginniných vlasov). Za svoj domov považuje Rokfort, kde našiel najlepších kamarátov Rona a Hermionu. A taktiež dve dievčatá, ktoré sa mu páčili – Cho Changovú a Ginny Weasleyovú, ktorá sa nakoniec stala jeho manželkou. Jeho najobľúbenejší šport je metlobal, ktorý hral za Chrabromilské metlobalové družstvo na poste stíhača. Harryho najobľúbenejší učiteľ je Remus Lupin. Naopak, Severus Snape je učiteľ, ktorého nemá v obľube, no po jeho smrti zistí, že bol na jeho strane, a preto ho začne mať rád. Harry Potter a Ginny Weaslyová majú na konci Darov smrti tri deti: Jamesa Siriusa, Albusa Severusa a Lily Lunu.
Pierre Paul Leroy-Beaulieu

Paul Leroy-Beaulieu (* 9. december 1843, Saumur, Francúzsko - † 9. december 1916, Paríž) bol francúzsky ekonóm reprezentujúci francúzsky pohľad na imperializmus konca 19. storočia. 
Názorové zaradenie.
Imperializmus berie ako poslanie vyspelých európskych národov. Svet rozdeľuje do štyroch rôznych častí:
Z tejto predstavy stavu sveta si vytvoril názor, že civilizovaní ľudia majú právo pôsobiť na necivilizované, krvilačné, nekultúrne, zaostalé, primitívne, príliš prírodné atď. spoločenstvá, ktoré vidia inú cestu ako vykorisťovanie svojho vlastného životného priestoru. Je teda podľa neho prirodzené, že sa západná civilizácia rozhodla zabrať nevyužité/nezneužité územie z rúk „ignorantských a neefektívnych“ ľudí alebo vyčerpaných spoločností bez jasného smerovania a energie, a použiť/zneužiť ho po svojom, kvôli dobrým investičným možnostiam. 
Imperializmus podľa jeho názoru nesmie byť zamieňaný s obchodnými stykmi. Znamená aktívnu komplexnú činnosť na obyvateľstve a území, poskytuje domácemu obyvateľstvu nejaké vzdelanie, regulárne právo, učí ich základy deľby práce a využíva kapitál, ktorý si pôvodné obyvateľstvo nevšímalo. Neposkytuje im to iba možnosť obchodovať z materskou krajinou, ale dáva to nové možnosti celému obyvateľstvu. Takáto transformácia nie je uskutočniteľná iba za pomoci jednoduchých ekonomických praktík. Imperializmus je teda systematická činnosť organizovaných ľudí nad inými ľuďmi, ktorých organizácia je chybná, a z toho vyplýva, že štát, a nie individuálne osoby, musí byť zodpovedný za toto poslanie.
Dôležitým fenoménom je kolonizácia kapitálom. Každý európsky kapitalista (zaraďuje medzi nich aj robotníkov) sa môže aktívne zapojiť do využívanie/zneužívania sveta tým, že investuje svoje úspory do priemyselných podnikov, ktoré budujú infraštruktúru v kolóniách. Takto investovať sa oplatí viacnásobne viac ako v materskej krajine, a peniaze sa potom aj tak vrátia, t. j. staré krajiny sa stávajú investormi, ktorým zvyšok sveta ponúka rastúci profit. Imperializmus podľa neho otvára možnosti všetkým krajinám, rozširuje trhy, buduje priemysel, zavádza ,správnu" deľbu práce, zvyšuje vzdelanie a zvyšuje životnú úroveň.
Alfred Thayer Mahan

Alfred Thayer Mahan (* 27. september 1840, West Point, New York, USA - † 1. december 1914, Washinton) bol americký kontradmirál United States Navy, historik a geostratég. 
Počas americkej občianskej vojny slúžil na lodiach Únie. Preslavil se svými úvahami na tému strategického významu námornej moci a stal sa jedným z duchovných zakladateľov anglosaskej geopolitiky. Bol predstaviteľom sociálneho darwinizmu. 
Moc nad oceánmi bola podľa neho kľúčom k sile národa, ukazuje to na príklade malého národa Angličanov. Američania podľa neho mali budovať námorníctvo, aby získali námornú silu, čím by získali aj silu ekonomickú. Národ potrebuje zámorské dŕžavy, alebo aspoň kontrolu aktív nad takýmito dŕžavami, čo by im dovolilo vykonávať svoju moc na vzdialených územiach.
Neskôr sa stal vplyvnou medzinárodnou autoritou v oblasti vojnového námorníctva, na jeho počesť bolo pomenovaných niekoľko lodí amerického námorníctva.
TransJakarta

TransJakarta (TJ) je expresná autobusová sieť premávajúca v hlavnom meste Indonézie, v Jakarte. Systém je založený na úspešnom modeli TransMilenio v kolumbijskom meste Bogota.
Masaši Kišimoto

Masaši Kišimoto (jap. 岸本 斉史) (* 8. november 1974) je mangaka, teda japonský kreslič mangy. Jeho najznámejším dielom je manga "Naruto", ktorá vychádza v Japonsku už od roku 1999 a má už vyše 210 kapitol. Sú s bratom Seišim dvojičky.
Debutoval ako mangaka s jeho prácou „Karakuri“, ktorý bol predložený vydavateľovi v roku 1996. Začiatkom roka 1999 prišiel s novým dielom, ktoré ho preslávilo po celom svete. Momentálne má Naruto milióny fanúšikov a radí sa medzi najrozsiahlejšie mangy. Je vydávaný v manga časopise Weekly Shonen Jump. Kishimoto dostal Hop Krok Award, cenu Najlepšieho umelca udeľovanú raz mesačne.
Felix Kadlinský

Felix Kadlinský (* 18. október 1613, Horšovský Týn – † 13. november 1675, Uherské Hradiště) bol český spisovateľ a prekladateľ, člen jezuitského rádu.
Dielo.
Jeho diela sú idylické, majú snahu prikrášľovať skutočnosť.
Prekladal mnoho cirkevných textov, okrem iného preložil "Plesanie kresťanskej duše" a "Inú chválu" od Fridricha von Spee.
Sekera

Sekera je nástroj, ktorý sa v súčasnosti používa primárne na opracovávanie dreva. V minulosti sa využívala ako zbraň, zriedkavo to tak je aj v súčasnosti. Sekera je zložená z obyčajne kovového klinu (hlava sekery), v ktorého širšej časti je otvor, do ktorého je zasadené zväčša drevené porisko. Sekera sa takisto využívala a využíva ako obradný či heraldický symbol.
Sekera je jedným z najstarších ľudských nástrojov. Najranejšie sekery mali kamenné hlavy (sekeromlaty), ktoré sa neskôr zhotovovali z medi, bronzu, železa a ocele.
Sekera ako nástroj je využívaná drevorubačmi, tesármi a požiarnikmi.
Sekery vyrábané ako zbrane sa odlišujú od sekier určených pre drevorubačov či tesárov. Poriská majú dlhšie a ťažšie, hlavy môžu byť zaostrené z obidvoch strán alebo môžu mať na jednej strane bodec. Ďalším predĺžením poriska vzniká halapartňa. Bojové sekery sa využívali v severnej Európe v časoch Vikingov. Sekery určené na vrhanie, používané v Severnej Amerike domorodými Indiánmi, sa nazývajú tomahavky. Sekery sa taktiež využívali ako nástroj katov.
Veľký vrch

Veľký vrch môže byť:
Veľký vrch (geomorfologická časť)

Veľký vrch je geomorfologická časť Trebišovskej tabule, podcelku Východoslovenskej roviny. Chrbát pahorkatiny vystupuje nad pravým brehom Ondavy, južne od Trebišova.
Polohopis.
Veľký vrch tvorí severo-južne orientovaný masív, nápadne vystupujúci na západe strednej časti Východoslovenskej roviny, v južnej polovici podcelku Trebišovská tabuľa. Východným úpätím preteká rieka Ondava, do ktorej odteká voda z takmer celej tejto oblasti, len južný okraj odvodňuje potok Ošva, ústiaci už do rieky Bodrog. Najvyšším vrchom je Veľký vrch () v južnej časti, o niečo nižšie Podhorie () dominuje strednej a Avaš () severnej časti. Osobitne chránené lokality sa tu nenachádzajú.
Územie leží v Košickom kraji, v okrese Trebišov a zasahuje na katastrálne územie obcí Hraň, Sirník a Brehov. Strednou časťou pahorkatiny prechádza cesta II/552, spájajúca Novosad a Oborín, na ktorú sa pripájajú cesty z tunajších obcí.
Geológia.
Z geologického hľadiska je táto časť tvorená andezitovými vulkanitmi obdobia stredného miocénu a je v podstate súborom lávových prúdov.
Turizmus.
Nie sú tu žiadne značené turistické chodníky, no lokalita poskytuje možnosti na nenáročné prechádzky a cykloturistiku.
Veľký vrch (Východoslovenská rovina)

Veľký vrch () je vrch vo Východoslovenskej rovine, krajinnom celku Východoslovenskej nížiny. Leží nad obcou Brehov, približne južne od Trebišova. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Východoslovenskej roviny, v geomorfologickom podcelku Trebišovská tabuľa a časti Veľký vrch. Vrch leží v Košickom kraji, v okrese Trebišov a na katastrálnom území obce Brehov. Najbližším sídlom je na východnom a južnom úpätí situovaný Brehov, severne sa nachádza Sirník, západne Zemplínske Jastrabie a juhozápadne Cejkov. 
Opis.
Veľký vrch leží v južnej časti Trebišovskej tabule, v samostatnej rovnomennej časti, ktorá lemuje západný breh rieky Ondava. Severným smerom susedí blízky vrch Avaš (), západne sa nachádzajú v Zemplínskych vrchoch ležiaci Strekov (), Vysoký vrch (), Rozhľadňa (), Chotárny vrch () a Vlčia hora (), južne Čierna hora (), Vakovec () a Tarbucka () a juhovýchodne Veľký kopec (). Východným úbočím preteká Ondava, voda zo západných častí odteká do potoka Ošva a smeruje do Bodrogu. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Vrch je tvorený premenenými horninami centrálnych vulkanických zón. Je to výrazne sa vypínajúci andezitový tvrdoš v rovinatej krajine. Vrch je zároveň lokalitou výskytu vzácneho zlatofúza južného a náleziskom viacerých minerálov. Na severných svahoch sa nachádzajú tri andezitové lomy, na západnom svahu vinice, na južnom úpätí sú v lesnatom prostredí zachované nepatrné zvyšky stredovekého hradu (pôvodne renesančné opevnené sídlo Bodovcov). Na vrchole stojí telekomunikačná veža.
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislá, zväčša nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach tak umožňuje výhľad na široké okolie Východoslovenskej nížiny, no tiež Zemplínske, Slanské a Vihorlatské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný z blízkej obce Brehov.
Chamosit

Chamosit je minerál kryštalizujúci v monoklinickej sústave, chemicky zásaditý hlinitokremičitan hlinito-železnato-železitý - (Fe2+,Mg,Fe3+)5Al(Si3Al)O10(OH,O)8. Patrí do skupiny chloritu.
Opis.
Chamosit je jedna z najdôležitejších železných rúd (obsahuje až 35 % železa).
Výskyt.
Vyskytuje sa v železných sedimentoch vzniknutých v redukčných podmienkach. Ako hlavné prímesi sa vyskytujú siderit, magnetit, kremeň, pyroxény, kaolinit a limonit.
Lokality.
Hlavné lokality sú:
Oktogén

Oktogén je veľmi výkonná trhavina, na vojenské a špeciálne použitie. 
Vlastnosti.
Oktogén v čistej forme je bezfarebná/biela kryštalická látka, ktorá má štyri kryštalické modifikácie - α, β, γ, δ, ale len β modifikácia (ortorombická, podobná kryštálom hexogénu) je stabilná pri normálnej teplote. Je nerozpustný vo vode a málo rozpustný vo väčšine organických rozpúšťadiel (rozpúšťa sa menej než hexogén). Rozpúšťa sa v kyseline dusičnej. Vďaka malej rozpustnosti je málo jedovatý.
Oktogén je chemicky odolný voči kyselinám s nízkou koncentráciou. Alkalické látky spôsobujú rýchlu hydrolýzu oktogénu, už 1% roztok uhličitanu sodného rozkladá oktogén, zvlášť pri teplote varu. Voči hydroxidu sodnému je oktogén odolnejší ako hexogén, čo sa dá využiť pri čistení oktogénu.
Použitie.
Oktogén vzniká pri takmer všetkých postupoch výroby hexogénu a naopak. Pri výrobe hexogénu sa nemusí oktogén odstraňovať, pretože má síce o niečo menšiu pracovnú schopnosť, ale vyššiu detonačnú rýchlosť a vyššiu stabilitu.
Čistý oktogén je relatívne veľmi drahý a preto sa oktogén v čistej forme používa vzácne. Oveľa častejšie sa používa zmes hexogénu a oktogénu. Používa sa ako trhavá náplň kumulatívnych striel (obvykle v zmesiach trhavín) a na prípravu špeciálnych, zmesných, a plastických trhavín. Bleskovica plnená oktogénom má detonačnú rýchlosť 6500ms-1 a je plne použiteľná pri teplote až 220°C.
Používa sa aj ako súčasť vysokovýkonných tuhých raketových palív.
Výroba oktogénu.
Oktogén sa dá pripraviť z hexamínu a kyseliny dusičnej za prítomnosti acetanhydridu a kyseliny octovej. V prvom kroku vzniká pri teplote 15-30°C látka označovaná ako DPT (dinitropentametyléntetramín) (výťažok 20%). V druhom kroku je DPT podrobená nitrolýze kyselinou dusičnou za prítomnosti dusičnanu amónneho a acetanhydridu pri teplote 60-65°C a vzniká oktogén (výťažok 80%).
Zmes hexogénu a oktogénu, relatívne bohatá na oktogén, sa pripravuje z hexamínu, dusičnanu amónneho a kyseliny dusičnej (v Nemecku zavedený proces KA, vypracovaný v roku 1943 Knöfflerom). Úpravou reakčných podmienok vzniká zmes, ktorá obsahuje až 10% oktogénu.
Podobne pri výrobe hexogénu "procesom E" vzniká zmes, ktorá obsahuje 6% oktogénu.
Čistenie oktogénu od hexogénu je možné niekoľkými spôsobmi. Napríklad je možné využiť vyššiu odolnosť oktogénu voči rozkladu hydroxidom sodným - zmes oktogénu a hexogénu sa zahrieva s hydroxidom sodným za takých podmienok, aby sa hexogén rozložil, ale oktogén nie.
Iný postup delenia využíva rozdielnu rozpustnosť oktogénu a hexogénu v kyseline dusičnej HNO3. Zmes RDX a HMX sa zahrieva v 55% kyseline dusičnej a filtruje. Z filtrátu sa ďalej pomocou 2-nitropropánu extrahuje hexogén, oktogén sa v 2-nitropropáne nerozpúšťa. Oktogén sa nakoniec vyčistí rekryštalizáciou zo 70% HNO3
Je možné aj čistenie rekryštalizácou z cyklopentánu.
Krahulčie vrchy

Krahulčie vrchy sú geomorfologický podcelok Považského Inovca, zaberajúci jeho juhovýchodnú časť. Najvyšší vrch podcelku je Marhát (748,2 m n. m.)
Vymedzenie.
Plošne najmenší podcelok Považského Inovca zaberá širšie okolie vrchov Marhát a Gajda (). Na východe a severe susedí s Nízkym Inovcom, západným smerom pokračuje pohorie Inoveckým predhorím. Južným smerom krajina pozvoľne klesá do Nitrianskej pahorkatiny, podcelku Podunajskej pahorkatiny.
Geologická stavba.
Západná časť územia je tvorená vápencami a dolomitmi, miestami bridlicami a pieskovcami stredného až vrchného triasu, východnú časť tvoria hercýnske granity, granodiority a tonality z obdobia vrchného devónu až spodného permu. Centrálna časť je rôznorodého geologického zloženia, okrem spomenutého horninového obalu sú ostrovčekovito rozložené aj areály slienitých vápencov, slieňovcov, ílovcov a pieskovcov spodnej až strednej kriedy, ďalej piesčité, krinoidové, škvrnité, rádiolaritové a hľuznaté vápence, rohovce a bridlice z obdobia jury a taktiež vápnité bridlice, ílovce, pieskovce a kremence spodného triasu, ako aj areál pararúl, svorov a migmatizovaných rúl s polohami amfibolitov zo staršieho paleozoika.
Klíma.
Územie patrí do mierne teplej, mierne vlhkej klimatickej oblasti, júlové teploty vzduchu dosahujú 16 až 18 °C, okrajové polohy na juhu 19 až 20 °C. Januárové teploty sa pohybujú v rozmedzí -5, -4 °C na severe, resp. -4, -3 °C na juhu. Ročný úhrn zrážok predstavuje cca 700.
Vodstvo.
Prevažná časť územia patrí do povodia Nitry, odvodňujú ho Bojnianka s Čížovcom a Radošinka s Hlavinkou. Malá severozápadná časť je súčasťou povodia Váh, odvodňuje ho Striebornica s prítokmi.
Pôdy.
Najjužnejšie polohy pokrývajú hnedozeme, východnú časť nasýtené kambizeme a pôdny kryt severnej časti reprezentujú rendziny (na severozápade, na vápencovom podloží) a kyslé kambizeme.
Flóra.
Z drevín prevažujú druhy rodu dub, v najvyšších polohách sa vyskytuje aj buk lesný.
Ochrana prírody.
Na juhovýchodnom svahu vrchu Gajda () bola vyhlásená prírodná pamiatka Mačacia jaskyňa. Meria 160 metrov a vyznačuje sa pozoruhodnou fluviokrasovou výzdobou a archeologickými nálezmi. Druhým chráneným územím je prírodná pamiatka Visiace skaly s ochranou lesných a trávnatých spoločenstiev v dubovom stupni s výskytom niektorých ohrozených druhov flóry i fauny. Severne sa nachádza prírodná pamiatka Veľká a Malá dolnosokolská jaskyňa.
Turistika.
Po hrebeni Krahulčích vrchov vedie červeno-značkovaná trasa zo sedla Havran () ďalej na sever na vrch Bezovec (). V sedle Marhát () sa križuje so žlto-značkovaným chodníkom, ktorý vedie k samote Svätý Juraj a v lokalite Jurko sa napája na zeleno-značkovaný chodník. Ten vedie z doliny Striebornice cez sedlo Gajda () do obce Nitrianska Blatnica.
Zaujímavosti.
Severne od obce Nitrianska Blatnica sa v lesnatom prostredí nachádza rotunda Svätého Juraja z 9. - 10. storočia. Pôvodné murivo siaha do výšky 57 metrov. V juhozápadnom svahu vrchu Krahulčie vrchy () leží tzv. Veľká dolnosokolská jaskyňa. Na ostrohe v Heťkovej doline sa nachádzajú pozostatky hradiska z doby halštatskej, ktoré ležalo na starej ceste spájajúcej Považie s Ponitrím.
Tovarový damping

Tovarový damping alebo častejšie len damping (staršie písanie "dumping...", po angl. "dumping"; príslušná predajná cena sa volá dampingová cena) je cenové podvádzanie pri predaji (najmä a pôvodne len na zahraničnom trhu) spočívajúce v tom, že sa tovar alebo služba predáva za cenu, ktorá je výrazne nižšia ako hladina ceny ekvivalentného tovaru alebo služby na danom trhu, prípadne nepokrýva ani náklady vynaložené na tovar alebo službu. Uskutočňuje sa s cieľom likvidácie konkurencie, prežitia na trhu alebo etablovania sa na trhu.
Damping je jednou z foriem nekalej súťaže. 
Z typologického hľadiska možno vyčleniť tri druhy dumpingu:
Matouš Collinus z Chotěřiny

Matouš Collinus z Chotěřiny (* 1516 Kouřim – † 4. jún 1566 Praha) bol český učiteľ a spisovateľ.
Študoval vo Wittenbergu, po štúdiách sa roku 1540 vrátil do Prahy, kde začal vyučovať gréčtinu, neskôr aj latinčinu. Roku 1548 dostal od grófa Kryštofa z Hardeka dom s názvom "Anjelská záhrada" (Praha, Jindřišská ulica - teraz hlavná pošta). Tu založil súkromnú školu s dvomi triedami.
Vďaka svojim satirickým básňam sa roku 1560 dostal do sporu s vedením univerzity a onedlho musel prestať vyučovať - potom sa stiahol do súkromia.
Jan z Příbrami

Jan z Příbrami alebo Příbramě alebo Jan Příbram, známy aj ako Kňaz († 20. december 1448) bol český spisovateľ a husitský teológ. 
Bakalárom sa stal v roku 1409 a majstrom slobodných umení v roku 1413. Roku 1408 bol na zhromaždení českého národa na pražskej univerzite. 
V roku 1414 bol jedným zo svedkov na osvedčení, ktoré spísal Jan z Jesenice o odoprení prístupu Janovi Husovi na arcibiskupstvo. Po smrti Jana Husa vystupoval ako hlavný rečník pražských majstrov (rozprava o artikuloch pražských). 
Na čáslavskom sneme v roku 1421 ho ustanovili (spolu s Janom Želivským za poradcu dvadsiatich zvolených zemských správcov v náboženských otázkach. Už v novembri 1421 sa Janovi Želivskému podarilo odvolať ho. Pri stretnutí pražských majstrov a táborských kňazov (Konopiště 1423 a najmä Praha 1424) najradikálnejšie vystupoval proti táboritom. Roku 1426 sa dostal do sporu s Petrom Paynom a označil učenie Jána Viklefa za kacírske, čo rozdelilo pražských majstrov (niektorí sa obávali, že na základe tohto tvrdenia by mohol byť za kacíra označený aj Jan Hus). Jan z Příbrami sa politicky opieral predovšetkým o Zikmunda Korybutoviča. Po jeho vyhnaní z Čiech (apríl 1427) Jana z Příbrami vypovedali z Prahy, preto sa v tom čase zdržiaval predovšetkým v Žatci. Roku 1429 sa mohol vrátiť do Prahy, v tom čase už začínal inklinovať ku katolíctvu. 
Roku 1434 sa postavil na stranu kompaktát a v roku 1437 sa sťažoval cisárovi na ich nedodržiavanie. V júli 1437 odišiel s českým posolstvom do Bazileja, kde hájil prijímanie sviatosti pod obidvoma spôsobmi. Roku 1439 bol spolu s Prokopom z Plzne zvolený za správcu českého duchovenstva a roku 1448 ho nahradil Jan Rokycana. Jan z Příbrami neúspešne naliehal na pápežského legáta, aby Rokycanu uznal za arcibiskupa.
Convair

Convair, predtým Consolidated Vultee, bol americký výrobca lietadiel, ktorý neskôr svoju činnosť rozšíril aj na výrobu rakiet a kozmických lodí. Spoločnosť vznikla v roku 1943 zlúčením Consolidated Aircraft a Vultee Aircraft. V roku 1953 ju kúpila firma General Dynamics a Convair väčšinu svojej histórie fungoval ako jej Convair Division.
Spoločnosť Convair je najznámejšia svojimi vojenskými lietadlami; vyrábala lietadlá ako strategické bombardéry Convair B-36 Peacemaker a Convair B-58 Hustler a stíhačky Convair F-102 Delta Dagger a Convair F-106 Delta Dart. Vyrábala aj prvé rakety Atlas vrátane rakiet, ktoré sa použili na orbitálne lety s ľudskou posádkou v rámci programu Mercury. Následná konštrukcia Atlas-Centaur spoločnosti pokračovala v tomto úspechu a deriváty tejto konštrukcie sa používali ešte aj v roku 2023.
Convair vstúpil aj do odvetvia prúdových dopravných lietadiel so svojimi konštrukciami Convair 880 a Convair 990. Tieto lietadlá boli menšie ako ich súčasníci Boeing 707 a Douglas DC-8, ale o niečo rýchlejšie. Táto kombinácia vlastností ale nevyplnila medzeru na trhu a spoločnosť sa musela stiahnuť z odvetvia dopravných lietadiel. Výrobné kapacity vybudované pre tieto projekty sa však ukázali ako veľmi ziskové a Convair sa stal hlavným subdodávateľom trupov dopravných lietadiel.
V roku 1994 firma General Dynamics predala väčšinu divízií spoločnostiam McDonnell Douglas a Lockheed, pričom jej zvyšné časti ukončili činnosť v roku 1996.
Alpínska sústava

Alpínska sústava je sústava pásmových pohorí, ktoré sa utvorili počas alpínskeho vrásnenia. Tieto pohoria sa súhrnne označujú ako alpidy.
Delenie.
Podľa "Encyklopédie Zeme" (1983) sa alpínska sústava delí na východno-západnú a cirkumpacifickú oblasť.
Východno-západná oblasť.
Severné krídlo východno-západnej oblasti začína pri Gibraltárskom prielive Sierrou Nevadou, Iberskými vrchmi prechádza do Pyrenejí, pokračuje za Lionským zálivom Alpami, ktoré prechádzajú do Karpát, na ktoré v úžine Železné vráta nadväzuje Stará planina, ktorá sa tiahne východne až k pobrežiu Čierneho mora. Potom sa severné krídlo vynára v Jajle, južnom hlavnom chrbte Krymských vrchov, pokračuje Veľkým Kaukazom, v podobe podmorského chrbta rozdeľuje panvu Kaspického mora a opäť sa vynára v Koppe Dágu, pokračuje na východ v Hindúkuši a cez Pamír nadväzuje na pohoria Karakoram, Kchun-lun a Altyn-tag. V oblasti Tibetu sa severné krídlo stáča na juh a prechádza cez Zadnú Indiu na Malajské súostrovie.
Južné krídlo východno-západnej oblasti začína na africkom brehu Gibraltárskeho prielivu, prechádza Stredným a Vysokým Atlasom do Antiatlasu, pokračuje na Sicílii a v Apeninách, ktorých vrásy sa stretávajú s Alpami, a stáča sa na juh v Dinároch a Helenidách. Na ázijskom brehu sa južné krídlo ťahá cez Taurus a Antitaurus do Arménskej vysočiny, cez Iránsku plošinu do Himalájí a Transhimalájí, cez súostrovia Andamany a Nikobary na Veľké a Malé Sundy.
Cirkumpacifická oblasť.
Cirkumpacifická oblasť sa tiahne po pobreží východnej Ázie zo severu na juh cez Koriacke vrchy, Verchojanský a Stanový chrbát, Sachalin, Sichote-Aliň, Japonské ostrovy a Kóreu. Pokračuje oblúkovitými chrbtami, ktoré sledujú Karolíny, Mariány, Filipíny, cez Novú Guineu až na novozélandské Južné Alpy. Na severoamerickom kontinente začína na Aljaške, pokračuje dvoma, resp. troma pásmami chrbtov cez Skalnaté vrchy a Pobrežné vrchy do Sierry Madre v Mexiku a do sústavy Ánd v Južnej Amerike. Andy sa v južnom výbežku Južnej Ameriky stáčajú na východ a pokračujú cez Južnú Georgiu, Južné Sandwichove ostrovy, Južné Orkneje a Južné Shetlandy do Antarktídy.
Nekalá súťaž

Nekalá súťaž je také konanie v hospodárskej súťaži, ktoré je v rozpore s dobrými mravmi a môže spôsobiť ujmu iným súťažiteľom alebo spotrebiteľom. 
Nekalou súťažou je v podstate každá súťažná činnosť, ktorá je v rozpore s poctivými zvyklosťami v obchode a priemysle. Aby mohlo byť nejaké konanie kvalifikované ako nekalosúťažné, musia byť súčasne splnené tieto podmienky: 
Formy nekalej súťaže upravuje Obchodný zákonník SR, paragrafy 4452. 
Patria sem:
V prípade, ak nedôjde dobrovoľne k upusteniu od nekalosúťaženého konania a neúspešné bolo aj mimosúdne riešenie (nie je podmienkou pre podanie žaloby na súd), osoba, ktorej práva mali byť porušené alebo ohrozené sa môže ochrany domáhať na súde. 
V súdnom konaní musí byť preukázané, že praktiky, na ktoré je poukazované, sú súčasťou hospodárskej súťaže. Tiež, že takéto konanie je v rozpore s dobrými mravmi súťaže a že konanie porušuje alebo ohrozuje práva iných súťažiteľov alebo spotrebiteľov. Tieto tri podmienky musia byť v súdnom konaní preukázané. Zákon nevyžaduje preukázať úmysel rušiteľa. Ide teda o objektívnu zodpovednosť.
Sándor Járay

Sándor Járay môže byť
Občiansky zákonník (Slovensko)

Občiansky zákonník z 26. februára 1964 (iné názvy: Občiansky zákonník č. 40/1964 Zb. , Občiansky zákonník) je zákon prijatý Národným zhromaždením Československej socialistickej republiky 26. februára 1964 a účinný od 1. apríla 1964 (s viacerými neskoršími novelizáciami) v bývalom Česko-Slovensku a v jeho nástupníckych štátoch – na Slovensku a do 1. januára 2014 i v Česku. Jedna z najvýznamnejších novelizácií prebehla po Nežnej revolúcii a následnom páde komunistického režimu a nastolení režimu demokratického s trhovou ekonomikou na základe zákona Federálneho zhromaždenia Československej socialistickej republiky č. 87/1990 Zb. z 28. marca 1990, ktorým sa mení a dopĺňa Občiansky zákonník.
Občiansky zákonník upravuje oblasť občianskeho práva hmotného – majetkové vzťahy fyzických a právnických osôb, majetkové vzťahy medzi týmito osobami a štátom, ako aj vzťahy vyplývajúce z práva na ochranu osôb, pokiaľ tieto občianskoprávne vzťahy neupravujú iné zákony. Právne vzťahy vznikajúce z výsledkov duševnej tvorivej činnosti upravujú osobitné zákony. Občiansky zákonník opisuje, kto je účastníkom občianskoprávnych vzťahov, splnomocnenie, zákonné zastúpenie, spotrebiteľské a iné občianske zmluvy.
Čankajšek

Čankajšek (; pchin-jin: "Jiǎng Jièshí" alebo "Ťiang Čung-čeng"; ; * 31. október 1887, Si-kchou, Čching – † 5. apríl 1975, Tchaj-pej, Taiwan) bol čínsky politik, revolucionár a vojenský veliteľ, od roku 1926 vodca nacionalistickej strany Kuomintang, vrchný veliteľ a generalissimus Národnej revolučnej armády a od roku 1928 vodca Čínskej republiky v pevninskej Číne. Po porážke v občianskej vojne komunistickou stranou v roku 1949 pokračoval vo vedení Čínskej republiky na ostrove Taiwan až do svojej smrti v roku 1975. Organizácia Spojených národov ho považovala za legitímnu hlavu Číny až do roku 1971. 
Život.
Narodil sa v starobylom meste Si-kchou v provincii Če-ťiang. Pochádzal z bohatej rodiny obchodníka so soľou. Rozhodol sa pre kariéru v armáde a v roku 1907 sa vydal študovať na Cisárskej japonskej vojenskej akadémii. Tam bol ovplyvnený protimandžuskými myšlienkami a v roku 1911, po vypuknutí povstania vo Wu-čchangu, sa vrátil do vlasti, aby bojoval v revolučnej armáde. Revolúcia bola úspešná a Čankajšek sa stal jedným zo zakladajúcich členov Kuomintangu.
Po Sunjatsenovej smrti v roku 1925 nastúpil Čankajšek na čelo Kuomintangu. Pozícia ústrednej vlády bola veľmi slabá a veľké časti Číny boli ovládané polosamostatnými militaristami, ktorí medzi sebou zvádzali vzájomné boje. V roku 1926 sa pustil do ofenzívy proti lokálnym vládcom za zjednotenie Číny. V roku 1927 sa rozhodol očistiť stranu od komunistov, nečakane ich napadol a počas Šanghajského masakru tisíce z nich zabil, ostatní boli vylúčení zo strany.
Po rokoch občianskych nepokojov sa mu v roku 1928 podarilo dobyť Peking a podrobil sa mu aj vládca Mandžuska Čang Süe-liang. V tom istom roku sa Čankajšek stal prezidentom Číny a ustanovil svoju vládu v Nankingu. Vylúčenie komunistov zo strany a ich podpora Sovietskym zväzom viedla k občianskej vojne. V decembri 1936 odletel Čankajšek do Si-anu, aby velil veľkému útoku na komunistov, ktorí mali základňu v Jen-ane. Jeho generáli na čele s Čang Süe-liangom však mali iné plány, Čankajška zajali a primäli ho spojiť sa s komunistami proti Japoncom. Tato aféra je známa ako Sianský incident.
Počas druhej svetovej vojny Japonci najskôr dobyli roku 1937 Šanghaj, a neskôr i hlavné mesto Nan-ťing (Nanking). Hlavným mestom sa v lete 1938 stal Čunking. Odmietal sa Japoncom podrobiť, ale aj napriek nemalej podpore poskytovanej Spojenými štátmi ich nedokázal vyhnať. V roku 1945, po kapitulácii Japonska, bol Kuomintang príliš slabý, aby dokázal obnoviť vládu v oslobodených teritóriách a tie získavali komunisti. V následnej občianskej vojne ťahal Čankajšek za kratší koniec a po tom, ako komunisti obkľúčili Čcheng-tu, posledné mesto na pevnine držané Kuomintangom, odletel 10. decembra 1949 na ostrov Taiwan. 
Čankajškova vláda sa presunula do Tchaj-peja. Až do svojej smrti bol prezidentom Čínskej republiky. Napriek demokratickej ústave fakticky fungovala diktatúra jednej strany a všetky vládne posty boli v rukách presídlencov z pevniny. Podporoval priemyselný a ekonomický rozvoj a aj vďaka americkej zahraničnej pomoci pričlenil Taiwan k ázijským tigrom.
Zomrel vo veku 87 rokov na zápal pľúc.
Sitno

Sitno môže byť: