T-72

T-72 Ural niekedy tiež označovaný ako Objekt 172M je sovietsky a ruský hlavný bojový tank používaný od prvej polovice 70. rokov 20. storočia dodnes. S približne 20 000 vyrobenými kusmi je jedným z najrozšírenejších hlavných bojových tankov na svete. Boli vyvážané do krajín Varšavskej zmluvy, Fínska, Juhoslávie, Indie a na Blízky východ.
Základná konštrukcia (T-72 a T-72A) predstavuje hlavný bojový tank 2. generácie. Vzniklo veľa verzií T-72 a neskôr bol z tohto typu vyvinutý ruský hlavný bojový tank T-90. 
T-72 je na rozdiel od najnovších tankov NATO dosť ľahký a celkovo menší. Dôvodom je najmä iná koncepcia vývoja tankov, ktorú zaviedli sovietski a pokračujú v nej i ruskí konštruktéri. Menšie rozmery tankov, najmä ich menšia výška, totiž výrazne zvyšujú maskovanie tankov a tým aj šancu prežiť v boji. Jeho kanón má omnoho kratší účinný dostrel ako západné tanky, ale na menšie vzdialenosti je schopný prebiť aj najmodernejšie pancierovanie tankov NATO. Na rozdiel od techniky NATO má tank stále pasívnu ochranu pred rádioaktívnym žiarením.
Vznik a vývoj.
Vývoj tanku začal vo fabrike UralVagonZavod v Nižnom Tagile. Cieľom konštruktérov bolo vyrobiť efektívny ale jednoduchý a na výrobu nenáročný tank. Vyvíjaný bol súčasne s typom T-64A, ktorého výroba sa začala v Charkovskom traktorovom závode. T-64A bol do výzbroje zavedený v roku 1968 a predstavoval jeden z najmodernejších tankov svojej doby. Jeho výroba bola plánovaná v Charkove, Leningrade, Omsku a Nižnom Tagile. Zavedenie výroby moderného tanku, hlavne jeho nového motoru 5TDF, ktorý si vyžadoval rad nových postupov, však nebolo v tomto období vo všetkých týchto továrňach možné. V prípade vojny nebolo možné produkovať vo všetkých týchto továrňach dostatočné množstvo T-64A. Ministerstvo priemyslu preto navrhlo vývoj tanku T-64 s motorom V-45, ktorý bol vyvíjaný v tankovej konštrukčnej kancelárii v Nižnom Tagile pod vedením L. N. Karceva. Pôvodný T-64 s novým motorom (pod označením Objekt 172 bol ďalej upravovaný a dostal označenie Objekt 172M.
Konštrukcia.
T-72 Ural.
Začal sa vyrábať v roku 1971, do výzbroje sovietskych ozbrojených síl sa stroj dostal v roku 1973 pod označením T-72 Ural. Tank bol rovnocenný stroju T-64, bol však jednoduchší a lacnejší na výrobu. Vážil 41 ton, pohonnú jednotku predstavoval dieslový motor V-45 o výkone 780 koní. Stroj dosahoval najvyššiu rýchlosť na ceste . Vďaka automatickému nabíjaču, ktorý bol jednoduchší ako v stroji T-64, mal len troch členov posádky. Hlavnú výzbroj tvorí kanón kalibru 125 mm s hladkým vývrtom. Nedostatkom však bola nekvalitná munícia, ktorá má za následok neefektivitu kanóna na vzdialenosť väčšiu ako . Za nedostatočnú je tiež považovaná automatická stabilizácia kanóna.
Vedľajšia výzbroj pozostávala zo spriahnutého guľometu kalibru 7,62 mm a guľometu kalibru 12,7 mm umiestneného na veliteľskej vežičke, ktorý slúžil na obranu pred vrtuľníkmi či k paľbe po ľahko pancierovaných cieľoch.
T-72A.
Tento modernizovaný variant bol do výzbroje zavedený v roku 1979. T-72A disponoval dokonalejšou pancierovou ochranou hlavne na prednej strane veže. Pôvodný optický zameriavač bola nahradený zameriavačom TPD-K1 s laserovým diaľkomerom, čím sa zvýšila pravdepodobnosť zásahu cieľa hneď pri prvom výstrele. Pôvodný kanón 2A26M bol nahradený novým 125 mm kanónom 2A46. Tank bol tiež vybavený vrhačom dymových granátov a nočným pozorovacím systémom pre vodiča. Tank poháňal motor V-46-6 s výkonom 582 kW (780 koní).
T-72B.
Bol zavedený do služby v sovietskej armáde v roku 1984. Vyznačoval sa zosilneným čelným pancierom veže, vylepšeným motorom V84-1 s výkonom 840 k (626 kW). Bol vyzbrojený vylepšeným kanónom 2A46M, ktorý je stabilizovaný v oboch rovinách. Tank dokázal odpaľovať protitankové riadené strely 9M119 Svir využívajúce navedenie pomocou laserového lúča. 
T-72AV.
T-72AV je modernizovaná verzia hlavného bojového tanku T-72B. Tento tank je chránený výbušným reaktívnym pancierom (ERA) Kontakt-1. T-72AV je vybavený novým zameriavacím systémom 1A40-1 namiesto zameriavača TPD-2. T-72AV vstúpil do výzbroje ruských ozbrojených síl v roku 1985.
T-72BA.
Toto označenie sa používa pre T-72B, ktoré boli v rokoch 1998-2005 v Uralvagonzavod zmodernizované a vylepšené o určité základné komponenty. Pretože modernizácia bola vykonaná na rôznych ročníkoch T-72B s rôznymi úrovňami ochrany ERA, medzi vozidlami T-72BA existujú značné rozdiely. 
Existuje však niekoľko prvkov, ktoré sú spoločné pre všetky modernizované T-72BA: 
Tanky modernizované po roku 2000 dostali vylepšený systém riadenia paľby 1A40-01M, ktorý využíva digitálny balistický počítač TBV. Tanky môžu tiež strieľať laserom navádzanú protitankovú strelu 9M119M Refleks pomocou zameriavača 1K13-19. Zatiaľ čo modernizované tanky si zachovali pôvodný kanón 2A46M, dostali vylepšený stabilizačný systém 2E42-4, ktorý výrazne zlepšil presnosť - najmä pri streľbe za pohybu. Na štandard T-72BA bolo modernizovaných približne 750 tankov.
T-72B3.
Toto je hĺbkovo modernizovaná verzia tanku T-72B/B1, ktorá sa údajne približuje schopnostiam tanku T-90A. Hlavnou odlišnosťou T-72B3 od predchádzajúcej verzie je najnovší systém riadenia paľby Sosna-U s optickým a tepelným kanálom druhej generácie, ktorý poskytuje v noci zvýšený dosah identifikácie cieľov. Analógový balistický počítač nahradil digitálny. Tank získal najnovší komunikačný systém R-168-25U-2 „Akvedukt“, ktorý umožňuje prijímať a posielať zašifrované správy. Tank dostal nové pásy, ktoré zlepšujú prevádzkové vlastnosti a jazdnú dynamiku tanku. Balistickú ochranu podstatným spôsobom zvyšuje reaktívne pancierovanie tretej generácie Kontakt-5, ktoré je schopné odraziť modernú muníciu APFSDS. Kanón 2A46M5 získal lepšiu stabilizáciu a systém automatického nabíjania bol upravený tak, aby vyhovoval novšej generácii protitankovej munície Sviniec, schopnej na dva kilometre prebiť ekvivalent 740–800 mm RHAe. Prvé jednotky ruskej armády získali T-72B3 v roku 2013 a v súčasnosti je v prevádzke približne 2 000 takto zmodernizovaných tankov.
T-72B3M.
Modernizovaná verzia tanku T-72, ktorú ruské jednotky začali dostávať od roku 2017. Na základe zmluvy z marca 2016 malo byť na túto úroveň zmodernizovaných 150 tankov T-72. V rokoch 2016 až 2021 sa podarilo ruskej armáde dodať 465 tankov zmodernizovaných na úroveň T-72B3M (pričom len v roku 2021 to bolo 93 kusov). T-72B3M je chránený novým výbušným reaktívnym pancierom Relikt. Je poháňaný novým motorom V-92S2F s výkonom 1 130 koní. Ďalším dôležitým vylepšením je panoramatické pozorovacie puzdro veliteľa s termovíziou a laserovým diaľkomerom, ktoré zásadným spôsobom zvyšuje situačné povedomie veliteľa o okolí tanku. 
T-72M2.
Slovenská verzia, ktorá je vybavená jedným protilietadlovým kanónom kalibru 2A42 s dostrelom .
Bojové nasadenie.
Stroje boli nasadené vo viacerých ozbrojených konfliktoch. Najvýznamnejšie stretnutie so západnými tankmi M1 Abrams a Challenger 1 počas vojny v Perzskom zálive a operácie Iracká sloboda skončilo pre iracké tanky T-72 veľkým neúspechom. Z hľadiska doktríny nasadenia je však potrebné poznamenať, že T-72 nie je hlavný bojový tank, ktorý sa mal aktívne podieľať na stíhaní a boji s tankovými zväzmi vyzbrojených najnovšími tankmi západnej konštrukcie, táto úloha bola ponechaná typom T-64 a T-80. Konštrukcia T-72 bola koncipovaná ako relatívne lacný hlavný bojový tank, ktorý by bol spoľahlivý a nenáročný na údržbu a mohol byť široko exportovaný do spriatelených zemí.
Iracké T-72 boli počas oboch konfliktov s krajinami NATO porazené. Bolo to jednak pre nižšiu úroveň výcviku irackých vojsk a nepriateľskú drvivú leteckú a početnú prevahu ako aj pre zastaranosť tankov T-72. Iracké T-72 boli menej výkonné exportné verzie, ktoré už dlhšiu dobu neprešli modernizáciou, dôležitým faktom bola aj nedostatočná priebojnosť ich menej kvalitnej munície.
Ruská invázia na Ukrajinu.
Pri okupácii Ukrajiny nasadilo Rusko do bojov tanky T-72A, T-72AV,T-72B a T-72B3 a Ukrajina tanky T-72AV, T-72B a T-72AMT. V priebehu prvých dvoch rokov vojny stratilo Rusko minimálne 1364 týchto tankov a Ukrajina 217 tankov.