burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Tichomír Milkin

Tichomír Milkin, vlastným menom Ján Donoval (* 14. august 1864, Donovaly-Mistríky – † 4. november 1920, Smolinské), bol rímskokatolícky kňaz, básnik, literárny kritik, prekladateľ. Pseudonym: Katolícky kňaz, Mentor, Tichomír, Tichomír Milkin
Životopis.
Základnú školu navštevoval v Banskej Bystrici, v rokoch 1876 – 1880 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Potom v Ostrihome maturoval a absolvoval katolícku teológiu, roku 1888 vysvätený za kňaza . Pôsobil ako rímskokatolícky kňaz na viacerých miestach Slovenska. Predchodca slovenskej moderny. Autor subjektívnej lyriky, vlasteneckej i náboženskej poézie. Tvorbu uverejňoval v Katolíckych novinách a v almanachu Tovaryšstvo. Podstatná časť jeho lyriky ostala nepublikovaná, výber z nej vyšiel až v roku 1985 pod názvom Sny a nádeje. Spolupracoval na Jednotnom katolíckom spevníku. Preložil Homérovu Iliadu a Bibliu (Nový zákon), ktorú dokončil 1906. Kritik a teoretik slovenského realizmu; kritické state uverejňoval v Katolíckych novinách, ale najmä v Literárnych listoch. Súčasťou jeho estetických názorov bola požiadavka vysokej jazykovej kultúry a čistoty. Jeho najznámejšou piesňou je pieseň "Bože, čos’ ráčil", ktorá sa nachádza v Jednotnom katolíckom spevníku pod číslom 524.
Ján Milochovský

Ján Milochovský (Milochovinus) (* Žilina - † 25. január 1684, Brezno) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval teológiu vo Wittenbergu (1650-1652). Rektor školy v Nitrianskom Pravne, kazateľ, kňaz v Blesovciach, Radvani a v Brezne. Počas náboženského prenasledovania musel opustiť vlasť (1673), žil v exile v Poľsku. Osud vyhnanca opísal v latinskej próze Škola utrpenia a vyslobodenia, dielo ostalo v rukopise dnes už nezvestné. Jeho práca Ornamentum magistatus politici (Ozdoba vrchnosti svetské, 1678), ktorá má filozoficko-meditatívny charakter. Súčasťou tohto diela sú prvé preklady Vergília a Ovídia do slovenčiny (resp. vtedajšej podoby literárneho jazyka).
Michal Minka

Michal Minka (* 2. február 1919, Pitelová – † 20. apríl 1945, Poręba) bol slovenský dôstojník a letec.
Životopis.
V roku 1939 maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Od roku 1941 dôstojník-letec z povolania, 1944 veliteľ roty leteckej školy v Banskej Bystrici. Po začatí SNP sa so svojou rotou leteckého dorastu zúčastnil bojov pri Telgárte, neskôr v rámci 4. taktickej skupiny 1.čs. armády bojoval pri Handlovej, Kremnici, Turčeku a Skalke. 12. októbra 1944 bol odvelený do ZSSR ako šturman 1.čs. zmiešanej leteckej divízie. Zúčastnil sa bojov o Ostravu. Tragicky zahynul dňa 20. apríla 1945, keď pri štarte svojho lietadla Lavočkin La-5FN na letisku Poreba narazil v dôsledku silného bočného vetra do zaparkovaného stroja Il-2m3. Jeho telo pochovali v obci Brzeźce. In memoriam povýšený na kpt.
Vladimír Miro

 
Vladimír Miro (* 15. október 1910, Považská Bystrica† 30. september 1970, Považská Bystrica) bol slovenský pedagóg a spisovateľ.
Životopis.
Pedagogické štúdium ukončil v roku 19301932 na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach, popri učiteľskej praxi na ľudových a stredných školách, poslucháč histórie na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. V roku 19541960 pracovník Povereníctva Krajského ústavu pre ďalšie vzdelávanie učiteľov v Žiline, v roku 19601970 v Banskej Bystrici. Autor historického románu, poviedok, krátkych próz, učebných textov z dejepisu a odborných textov.
Mikuláš Mišík

Mikuláš Mišík (pseudonym: "Vystrkovčan"; * 25. november 1907, Prievidza† 29. december 1981, Bojnice) bol slovenský historik, publicista, rímskokatolícky kňaz.
Životopis.
Jeho otec bol Ján Mišík a matka Mária rod. Schnirczová. V rokoch 19261930 absolvoval teológiu v Banskej Bystrici. Pôsobil ako kaplán, neskôr kňaz na rôznych miestach Slovenska. Vedúci vydavateľského oddelenia Spolku svätého Vojtecha v Trnave. Člen Slovenskej historickej spoločnosti pri SAV. Zaoberal sa dejinami husitského hnutia na Slovensku, osídľovaním Hornej Nitry. Autor monografie, štúdií a článkov. Autor štúdie o zástoji banskobystrických bohoslovcov v slovenskom národnom hnutí.
Matej Miškóci

Matej Miškóci (* 17. február 1886, Mošovce – † 29. október 1952, Nitra) bol slovenský pedagóg, národnokultúrny pracovník a protifašistický bojovník.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1905 maturoval na učiteľskom ústave v Soprone. Učiteľ v Brezovej pod Bradlom v Dačovom Lome s výnimkou 19141920, keď bol na ruskom fronte v zajatí, potom príslušník československých légií v Rusku. Po návrate inšpektor v Nitre, školský inšpektor pre Nitriansku župu na referáte Ministerstva školstva a národnej osvety v Bratislave. Počas 2. svetovej vojny aktívny účastník odboja, v SNP spolupracoval so skupinou občianskeho odboja. Od začiatku pedagogickej praxe budovateľ slovenského národného školstva, spoluautor učebníc, publicista a redaktor. Uverejňoval články s legionárskou a školskou problematikou. Zakladateľ a zodpovedný redaktor časopisu "Národná stráž" s prílohou Legionárska časť.
Michal Mišovic

Michal Mišovic (Mischovitz, Missovicz, Missovitz) (* Smrečany † 4. apríl 1710, Rožňava) bol pedagóg a spisovateľ.
Životopis.
V roku 1703-1704 rektor a správca evanjelických škôl v Krupine, Banskej Bystrici (asi 1704) a v Banskej Štiavnici, 1704-1705 a 1707-1710 rektor v Rožňave, 1705-1707 profesor etiky a rečníctva na kolégiu v Prešove. Prednášal aj právo, vypracoval jeho učebné osnovy. Autor školských divadelných hier, latinskej príležitostnej poézie. V jeho hrách dominovala alegória, kritizoval v nich prenasledovanie protestantov v Uhorsku. Vynikol aj ako bibliofil, odborný spisovateľ a pedagóg, menovaný "učiteľom Uhorska" (praeceptor Hungariae).
Ján Missuth

Ján Missuth (* 11. február 1902, Donovaly-Mistríky† 5. január 1966, Banská Bystrica) bol lesnícky odborník.
Jeho otec Móric Missuth, matka Anna rod. Longauerová, manželka Etela rod. Thomková.
Životopis.
V roku 1915-1923 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1923-1928 na lesníckom odbore VŠZ v Brne. Od roku 1946 prevádzkový inšpektor, plánovač a vedúci prevádzky na podnikovom riaditeľstve štátnych lesov v Banskej Bystrici. Zameriaval sa na obnovu a ochranu lesov, zužitkovanie dreva a pridružené výroby v lesnom hospodárstve, najmä včelárstvo. Autor publikácií a článkov v odborných časopisoch.
Anton Miššuth

Anton Miššuth ("Mišúth"; * 19. november 1866, Donovaly† 3. február 1935, Prievidza) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, publicista. Pseudonym: "Alfa, Gama, Kyjak, Tatrín".
Jeho otec bol Ján Miššuth a matka Apolónia rod. Mistríková.
Životopis.
Gymnázium a teológiu vyštudoval v Banskej Bystrici. Ako kaplán a farár pôsobil na viacerých miestach, v Banskej Bystrici - Radvani (18971921). Organizátor národného, kultúrneho a cirkevného života, šíriteľ ľudovej osvety. Autor básní s náboženskými a sociálnymi motívmi. Pod vplyvom Tichomíra Milkina sa dostal do kruhu tzv. Osvaldovej družiny. Organizoval ochotnícke predstavenia a spevácke vystúpenia, ako aj protialkoholickú osvetu. Publikoval básne a články v Tovaryšstve, Katolíckych novinách a i. Samostatne vydal umelecky nenáročnú zbierku básní hlavne s náboženskými vlasteneckými a sociálnymi motívmi.
Augustín Mistrík

Augustín Mistrík (* 30. august 1921, Čierny Balog – † 15. október 1978, Bratislava) bol slovenský lesnícky odborník.
Životopis.
V roku 19311939 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19391943 na odbore lesného inžinierstva SVŠT v Bratislave. Absolvoval študijný pobyt vo Francúzsku. V roku 19441945 asistent Ústavu lesných stavieb na SVŠT, počas SNP na Riaditeľstve štátnych lesov v Banskej Bystrici. Prvý námestník ministra lesného a vodného hospodárstva SSR. Zameriaval sa na mechanizáciu lesných prác, budovanie technologických zariadení a lesných komunikácií. Člen odborných domácich aj medzinárodných komisií a vládnych výborov SSR. Autor odborných článkov.
Vincent Mistrík

Vincent Mistrík (* 16. november 1909, Donovaly - † 24. august 1980, Donovaly) bol slovenský pedagóg a dôstojník.
Životopis.
V roku 1929-1930 študoval na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, 1948-1951 na VŠE v Bratislave. Po učiteľskom pôsobení od roku 1942 príslušník slovenskej armády a ČSĽA. Počas 2. svetovej vojny príslušník 1. čs. armádneho zboru, účastník bojov v karpatsko-duklianskej operácii a pri oslobodzovaní Slovenska. Prednosta odd. na posádkovom veliteľstve, neskôr pedagóg na SEŠ v Bratislave. Spoluautor učebníc hospodárskych počtov pre stredné ekonomické školy.
Miloš Mistrík

Miloš Mistrík (* 16. máj 1953, Bratislava) je slovenský divadelný teoretik a teatrológ.
Životopis.
V roku 1971-1976 absolvoval štúdium na VŠMU v Bratislave, 1984 PhDr. a CSc., 1999 doc. Pôsobil ako interný vedecký ašpirant na VŠMU v Bratislave (1977-1979), ako vedecký pracovník v Umenovednom ústave SAV v Bratislave (1980-1990), v Slovenskej televízii ako programový riaditeľ (1994-1995), neskôr zodpovedal za satelitné vysielanie. Od roku 1998 pôsobí ako hosťujúci profesor na Akadémii umení v Banskej Bystrici. Je členom redakčnej rady časopisu "Slovenské divadlo" (1987-1995 hlavný redaktor) a redakčnej rady časopisu "Javisko" (od 2000). Člen a funkcionár profesných asociácií a spoločností. Je autorom monografií a článkov do novín a časopisov, editoval 4 publikácie.
Milan Thomka Mitrovský

Milan Thomka Mitrovský (* 1. júl 1875, Martin – † 30. október 1943, Martin) bol 
slovenský maliar a spisovateľ pochádzajúci zo zemianskej rodiny.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Bratislave, kde maturoval, 1894 – 1896 na AVU v Prahe (prof. Pirner), 1896 – 1898 na výtvarnej akadémii v Mníchove (prof. Hackl), 1898 – 1901 bol na študijnom pobyte v talianskej Florencii.
Spočiatku žil a pracoval vo Viedni, po vypuknutí 1. svetovej vojny v Martine kde bol vedúcou osobnosťou a organizátorom umeleckého života a kde sa utvoril klub spisovateľov a literátov „felibrov“ (1914 – 1943).
Jeho tvorbu ovplyvnilo nemecké maliarstvo a priateľstvo s maliarom E. Zamrazilom, no s obdivom kopíroval aj diela talianskych klasikov ako bol Botticelli, Raffaelo.
Základnú os jeho tvorby predstavuje maľba portrétov, figurálnych kompozícií, voľných kópií starých majstrov a tiež figurálne kompozície na námety klasických literárnych diel (Don Quijote, Hamlet, Faust). Príležitostne maľoval krajinky a zátišia.
Ako spisovateľ sa od dvadsiatych rokov venoval literárnej tvorbe – písal fejtóny, glosy a úvahy, ktoré uverejňoval v Národných novinách a v Slovenských pohľadoch, knižne vyšli novely, spomienkové prózy a aforistické zápisky. 
V rokoch 1923 – 1928 vychádzali jeho "Listy bratislavským felibrom".
Bol členom vedenia Spolku slovenských umelcov a v roku 1902 sa zúčastnil na výstave slováckych výtvarníkov v Hodoníne.
Externé odkazy.
[[Kategória:Slovenskí maliari]]
[[Kategória:Slovenskí spisovatelia]]
[[Kategória:Slovenskí šľachtici]]
[[Kategória:Uhorskí šľachtici]]
[[Kategória:Príslušníci zemianskeho stavu]]
[[Kategória:Osobnosti z Martina]]
[[Kategória:Pochovaní na Národnom cintoríne v Martine]]
Carl Mixovszky

Carl Mixovszky (Mixszki, Mixkovski) (* Banská Bystrica?) bol zlatník.
Životopis.
Zlatnícky vidiecky majster v Banskej Bystrici-Radvani (1828-1852), prijatý za mešťana Banskej Bystrice (13. júna 1844). Vicecechmajster (1861-1862, 1866, 1869-1870).
Eliáš Mlynarových

Eliáš Mlynarových (* 1670, Kubachy (dnes Spišské Bystré)† asi 1720) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ. Pseudonym: Mlynár, Molitoris, Mlynarovich.
Životopis.
Pochádzal z učiteľskej rodiny. Základne vzdelanie získal v Nižnej Boci, v Liptovskom Jáne, v Roštári, v Štítniku, Brezne a v Kežmarku. Úradník pri kráľovskom tridsiatku, právnik slobodného mesta Kežmarok. Za evanjelického kňaza ho vysvätil superintendant Jakub Zabler (1706). Autor náboženských kníh, ktoré sa vydávali a čítali najmä v rokoch náboženského prenasledovania, keď sa pôsobenie cirkvi prenieslo do rodín. Známa je kniha modlitieb "Duchovní života studnice", (1702 – v neskorších rokoch známa ako "Studnička"). Uverejnil v nej aj vlastné duchovné piesne.
Jozef Mocák

Jozef Mocák (* 17. jún 1917, Michalovce) je slovenský pedagóg, redaktor a protifašistický bojovník.
Životopis.
Učiteľský ústav v Prešove absolvoval roku 1933, Pedagogickú fakultu UK v Bratislave roku 1956, Prírodovedeckú fakultu UK v Bratislave roku 1959. Učiteľ na ľudovej škole vo Veľkých Zalužiciach, na meštianskych školách v Michalovciach a v Banskej Bystrici. Počas SNP a v roku 1945-1952 pracovník Povereníctva školstva a osvety. V roku 1952-1966 redaktor Slovenského pedagogického nakladateľstva v Bratislave, 1966-1974 vedúci oddelenia a zástupca riaditeľa Ústavu pre učiteľské vzdelávanie v Bratislave, 1975-1979 zástupca riaditeľa Ústredného ústavu pre vzdelávanie učiteľov v Bratislave. Venoval sa tvorbe učebníc, didaktike chémie a otázkam ďalšieho vzdelávania učiteľov. Publikoval v zborníkoch a pedagogických časopisoch.
Anton Mócik

Anton Mócik (* 14. júl 1901, Belehrad – † 5. december 1988, Ružomberok) bol slovenský lekár – onkológ.
Životopis.
Študoval na Lekárskej fakulte UK v Bratislave. Sekundárny lekár na rtg terapii a okresný lekár v Ružomberku. Po zásahu HSĽS železničný lekár v Spišskej Novej Vsi. Vrátil sa do Ružomberka, znovu direktívne preložený do Komárna, kde pôsobil ako primár rtg. oddelenia. Lekár v Banskej Bystrici (19261927), zakladateľ a prvý primár onkologického oddelenia nemocnice v Banskej Bystrici (19531975). Pod jeho vedením sa onkológia rozšírila, získala moderné prístrojové vybavenie a stala sa odborným strediskom pre Stredoslovenský kraj.
Ján Mocko

Ján Mocko (* 26. január 1843, Senica - † 16. november 1911, Senica) bol evanjelický kňaz, cirkevný historik, literárny historik.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Modre, v Bratislave, 1864 v Banskej Bystrici, teológiu v Bratislave, Rostocku a v Erlangene, 1870 vysvätený za kňaza. Cirkevný a literárny historik. Spracoval biografie viacerých predstaviteľov st. slovenskej literatúry. Objavil vzácne pamiatky z konca 16. a začiatku 17. storočia - Turolúcky a Senický kancionál. Zaslúžil sa o vykonanie štúdií evanjelických náboženských piesní v ktorých sa usiloval o objasnenie literárno estetických princípov duchovnej poézie 17. - 18. storočia. Zozbieral piesne, ktoré neboli prijaté do Tranoscia. Zberateľ vzácnych kníh čs. cirkevného písomníctva ktoré usporiadal v Tranovského knižnici a daroval ju spolku Tranoscius v Liptovskom Mikuláši. Zakladateľ a člen spolku Tranoscius, predseda pastorálnych konferencií, 1891 účastník 6. Všeobecnej konferencie lutheránskej v Hannoveri, kde predniesol referát o evanjelických cirkevných pomeroch v Uhorsku.
Oľga Mocková

Oľga Mocková (rod. Braxatorisová) (* 25. august 1848, Hrochoť – † 15. október 1918, Senica) bola národnokultúrna pracovníčka.
Životopis.
Vyšla z národnouvedomelého rodinného prostredia, pod vplyvom otca → A. Sládkoviča sa venovala národnej a kultúrnej práci. Zakladajúca a dlhoročná členka výboru Živeny, venovala sa aj básnickej tvorbe a publicistickej činnosti, články uverejňovala v Dennici, v Orle a v Sokole.
Ján Teodor Mockovčák

Ján Teodor Mockovčák (Moczkovcsák, Moszkovcsak) (* 29. august 1846, Pezinok – † 11. apríl 1897, Banská Bystrica) bol náboženský spisovateľ, cirkevný hodnostár a evanjelický kňaz.
Jeho otec bol slovenský evajnejlický farár Ján Mockovčák a matkou Kristína rod. Brenigová, brat Karol Henrich Mockovčák, manželka Malvína rod. Petzová, Jolana rod. Márkusová.
Životopis.
Študoval na evanjelický lýceu v Bratislave a na Univerzite v Halle. V roku 1875 evanjelický kňaz v Banskej Bystrici, 1881 zvolenský senior. Vystupoval proti slov. nar. uvedomeniu, do svojich cirk. zborov zaviedol maďarčinu. Autor príležitostných kázní a náboženskej príručky, prispieval do periodík.
Ondrej Mojžiš

Ondrej Mojžiš (* 30. november 1903, Banská Bystrica † 13. december 1956, Banská Bystrica?) bol funkcionár KSČ, verejný činiteľ a protifašistický bojovník.
Životopis.
Navštevoval ľudovú a meštiansku školu, 1920 sa vyučil za obchodného pomocníka v Banskej Bystrici, neskôr predavač (od 1922). Zakladajúci člen a tajomník Červených odborov (1922), tajomník a predseda Jednotného zväzu súkromných a obchodných zamestnancov (do roku 1938). Zakladajúci člen a prvý predseda Komunistického zväzu mládeže Československa v Banskej Bystrici. Člen mestského zastupiteľstva (od 1930) a prvý podstarosta Banskej Bystrice (1937-1938). Zakladateľ RNV, zúčastnil sa na prípravách SNP, prispel k riešeniu úloh Banskej Bystrice ako centra povstania. V roku 1952 predseda KV KSS v v Banskej Bystrici. Riaditeľ Krajského podniku obchodu s potrebami pre domácnosť v Banskej Bystrici (1955-1956).
Miloslav Mojžiš (architekt)

Miloslav Mojžiš (* 23. február 1940, Bystrá) je slovenský architekt.
Životopis.
V roku 1946-1953 navštevoval Ľudovú školu v Slovenskej Ľupči, 1953-1958 študoval na JSŠ v Banskej Bystrici, 1959-1965 absolvoval štúdium na Stavebnej fak. SVŠT v Bratislave, odbor architektúra a stavba miest. Pôsobil v architektonickom ateliéri Stavoprojektu Banská Bystrica, na Pôdohospodárskom projektovom ústave v Banskej Bystrici ako vedúci projektant a vedúci ateliéru (1968-1971, v Stavoprojekte Banská Bystrica ako vedúci projektant (1971-1978), v Mototranse Banská 
Bystrica ako vedúci projekcie (1978-1979), na Útvare hlavného architekta Stredoslovenského kraja ako vedúci expertíznej činnosti (1979-1990), ako predseda projektového družstva ESTING Zvolen (1989-1990) a riaditeľ spoločnosti ESTING, s.r.o., Zvolen. Od roku 1995 pôsobí ako súkromný podnikateľ. Spracoval mnohé urbanisticko-architektonické koncepcie, získal viacero cien v rámci umeleckých a architektonických súťaží, autor množstva architektonických projektov administratívnych, priemyselných a obytných budov, interiérov a pamätníkov na Slovensku. V roku 1975-1989 bol členom Zväzu výtvarných umelcov (1984-1989) a Zväzu architektov, kde vykonával rôzne funkcie (1967-1989). Od roku 1990 je členom SAS a členom Komory architektov (od roku 2001). Venoval sa tvorbe a interpretácii populárnej a tanečnej hudby, účinkoval v umeleckom súbore Lúčnica. Zostavil Katalóg turistických útulní a prístreškov (spoluaut., 1981), Metodické pokyny pre vypracovanie samostatnej prílohy zelene k ÚPN-SÚ (1982).
Juraj Mojžišovič

Juraj Mojžišovič (Mojzsissovics, Mojsisovics) (* 20. apríl 1799, Ivančiná – † 10. marec 1860, Viedeň) bol lekár – chirurg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Banskej Štiavnici, právo v Bratislave, od roku 1820 medicínu na lekárskej fakulte vo Viedni. Od roku 1832 primár chirurgického oddelenia na viedenskej klinike. Chirurg, špecialista na zlomeniny. Venoval sa aj balneológii. Zaslúžil sa o propagovanie slovenských kúpeľov v zahraničných časopisoch. Člen viedenského lekárskeho spolku.
Samuel Mojžišovič

Samuel Mojžišovič (Mojsissovics,) (* 10. február 1797, Ivančiná - † 7. november 1861, Szarvas) bol statkár, veľkoobchodník, publicista.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Banskej Štiavnici. Bol obchodným pomocníkom a úradníkom v Győri a Aszóde, veľkoobchodníkom s poľnohospodárskymi produktami a statkár v Szarvasi. Prívrženec reformného hnutia uhorskej strednej šlachty a maďarskej revolúcie 1848-1849. Zavádzal moderné kapitalistické formy hospodárenia, pestovania krmovín, vynikol aj ako pomológ a včelár. V revolučných rokoch vydával propagačné brožúrky, prispieval do novín a časopisov.
Jozef Mokoš

Jozef Mokoš (* 11. marec 1941, Sereď) je slovenský básnik, dramatik, spisovateľ pre deti.
Životopis.
Po maturite na strednej škole v Ružomberku (1958) študoval v roku 19581962 bábkoherectvo a dramaturgiu bábkového divadla na Akadémii múzických umení v Prahe. V roku 19621971 bol členom, 19711973 dramaturgom, 19731978 umeleckým šéfom, 19781981 riaditeľom Krajského bábkového divadla v Banskej Bystrici, 19811992 dramaturgom poetického súboru Novej scény a umeleckým vedúcim Štátneho bábkového divadla, od 1992 je pedagógom na VŠMU v Bratislave.
Debutoval básnickou poémou "Praskanie krvi" (1962), ktorá reflektuje pocity vtedajšej mladej generácie. Zbierka "Jesenné litánie" (1969) je poetickým protestom proti morálnej dvojtvárnosti vládnuceho systému i ľudí v ňom. Výrazne sa prejavil v tvorbe pre deti a mládež. Autor bábkových hier, adaptácií a prekladov pre súbory, v ktorých pôsobil, ako i mnohých zhudobnených textov s jasne formulovaným morálnym akcentom. Výber z tejto časti tvorby "Hry ako hry" alebo "Zahrajte sa s nami" (1982) obsahuje 16 bábkových hier a viacero básnických textov. Detským čitateľom je venovaná aj "Vkladná knižka rozprávok a básní" (2000).
Juraj Mokošini

Juraj Mokošini (Mokoschinus, Mikošínus) (* Nemecká Ľupča? † ??) bol evanjelický kňaz a humanistický básnik.
Životopis.
Študoval v Banskej Bystrici a v Prešove. Roku 1622 slovenský kantor v Prešove, neskôr farár v Liptovskom Trnovci. Písal humanistickú latinskú príležitostnú poéziu (oslavné enkomiá).
Mikuláš Molitoris

Mikuláš Molitoris (* Turčianska župa† 1648, Trenčín) bol uhorský evanjelický kňaz, teológ a pedagóg na evanjelických lýceách, autor reformačných akademických dišpút.
Život.
Teológiu študoval vo Wittenbergu (1612), kde ako študent písal akademické dišputy, v ktorých obraňoval Lutherovo učenie. Pôsobil ako konrektor v Bytči (1614), rektor v Martine (1617) a vo Zvolene (1618). V roku 1617 sa zosobášil so Zuzanou, dcérou Tomáša Wianku, farára prievidzskej cirkvi. Ďalej slúžil ako diakon v Brezne (16281630), farár v Liptovskej Teplej (16301645). V období protireformácie musel Liptovskú Teplú opustiť. Následne pôsobil ako hradňanský senior v Trenčíne (1646). Zomrel v roku 1648 v Trenčíne.
Gottfried Moller

Gottfried Moller (* 1710, Banská Bystrica - † 14. október 1770, Banská Bystrica) bol lekár, richtár Banskej Bystrice.
Životopis.
Študium medicíni ukončil roku 1730 na univerzite v Halle. Úradný lekár v Banskej Bystrici, 1748-1770 člen mestskej rady, 1761-1763 richtár mesta. Stoličný lekár a tabulárny sudca Zvolenskej stolice, prísediaci Banského súdu v Banskej Bystrici. Autor dizertačnej práce o zhubnom vplyve banského prostredia na zdravie baníkov, ktorú napísal na základe výskumu vykonaného medzi baníkmi v okolí Banskej Bystrice.
Jakub Moller

Jakub Moller (Jacobus Mollerus, Mollerus Zolynsky a Zolyno Neosoliensis) (* ? Banská Bystrica † 1609, Ústí nad Labem) bol pedagóg a prekladateľ.
Životopis.
Študoval v Banskej Bystrici a na univerzite v Prahe, 1557 bakalár. Roku 1550 rektor evanjelickej školy v Spišskej Belej, po 1557 prednášal filozofiu na univerzite v Prahe, neskôr sa usadil v Ústí nad Labem, kde pôsobil ako rektor. Mešťan, člen mestskej rady. Prekladal z latinčiny.
Ján Molnár (1757)

Ján Molnár (* 10. október 1757, Štítnik – † 26. november 1819, Pešť) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Roku 1782 vyštudoval teológiu na univerzite v Jene. Od roku 1784 evanjelický kňaz v Banskej Bystrici-Radvani, 1787 farár, 1791 senior v Pešti. Účastník peštianskej synody 1791, l796 kandidoval na funkciu superintendanta banského okolia. Autor cirkevných a homiletických prác.
Ondrej Moriš

Ondrej Moriš (* 10. október 1916, Melčice-Lieskové – † 27. september 1944, Banská Bystrica) bol slovenský protifašistický bojovník, žandár, účastník SNP.
Životopis.
Pôsobil ako žandársky strážmajster v Turčianskych Tepliciach, kde nadviazal styky s antifašistami na Hlavnom veliteľstve žandárstva. Účastník protifašistického odboja a SNP. V bojoch pri Čremošnom bol ťažko zranený črepinami mínometného granátu do chrbta. V nemocnici v Banskej Bystrici zraneniu podľahol.
Ján Móry

Ján Móry (Mory) (* 10. júl 1892, Banská Bystrica† 5. máj 1978, Bratislava) bol slovenský hudobný skladateľ a pedagóg. Móry bol známou osobnosťou hudobného života v 20. a 30. rokoch 20. storočia. Ako hudobný skladateľ komponoval najmä zábavnú hudbu a operety. Používal pseudonym: H. Tschirmer.
Životopis.
V rokoch 19021910 absolvoval Ján Móry katolícke gymnázium v Banskej Bystrici, školský rok 1905/1906 absolvoval na mariánskom chlapčenskom ústave v Budapešti. V rokoch 19101912 študoval na Vysokej škole obchodnej v Budapešti. Následne absolvoval obchodnú prax v Hamburgu, Berlíne a v ďalších miestach Európy a v zámorí.
Hudobné vzdelanie nadobudol najskôr u prof. Jakuba Scheinbergera v Banskej Bystrici, ktorý ho osem rokov vzdelával v hre na klavíri. Kompozíciu Móry študoval u prof. Sándora Dobóa v Budapešti a v rokoch 19211925 u Hermana Büchela v Berlíne. Po pri tom, až do roku 1921 viedol rodinný obchod v Banskej Bystrici, ktorý následne predal súrodencom Klimovcom (sú to potraviny Klimo na Námestí SNP č. 9).
Najdlhšie pôsobil Móry ako majiteľ hotelového areálu Móry na Novom Štrbskom Plese. Tu ho navštevovali popredné osobnosti kultúrneho a hudobného života - maliar Edmund Gwerk, skladatelia Alexander Albrecht, Béla Bartók, Viliam Figuš-Bystrý, Eugen Suchoň, Alexander Moyzes, speváci Marta Krásová, Josef Munclingr, Oldřich Nový, Štefan Hoza, manželia Sylvia a Rudolf Macudzinski, klavirista Michal Knechtsberger s manželkou Elenou, libretista jeho operiet Günther Bibo, generálny hudobný riaditeľ Hermann Büchel a mnohí ďalší. Spolu s manželkou Magdou tu usporadúval hudobné salóny, na ktorých obaja aj s hosťami koncertne účinkovali. Radiojournal Košice z nich vysielal priame prenosy, ktoré v knihe hostí Móryovci nazvali Radio Monte Móry.
V rokoch 19451960 učiteľ, potom riaditeľ Hudobnej školy v Spišskej Novej Vsi, napokon žil v Bratislave.
Podnety pre hudobnú teóriu a prax získal Móry od Viliama Figuša-Bystrého, s ktorým sa stýkal v Banskej Bystrici a vo Vysokých Tatrách. Jeho piesne, operety, spevohry sa hrali okrem Slovenska aj v Česku a v Nemecku. Skladby sa nahrávali na gramofónové platne. Väčšina jeho operiet má charakter salónnych, konverzačných hier, kde sa uplatnili typické móryovské piesne a duetá, tance a ouvertúry. Je autorom dvanástich hudobno-javiskových diel, vyše dvesto piesní, komorných, orchestrálnych, sakrálnych a inštruktívnych skladieb. V Banskej Bystrici založil športový klub BAC so silným futbalovým mužstvom. Jeho pozostalosť je uložená v Literárnom a hudobnom múzeu v Banskej Bystrici.
Frico Motoška

Frico Motoška (v literatúre aj po menom Miroslav, pokrstený ako Fridrich Andrej) (* 30. november 1891, Banská Bystrica - † 21. jún 1956, Buenos Aires) bol sochár.
Životopis.
Roku 1906-1909 sa vyučil v dielni rezbára čes. pôvodu J Krauseho v Banskej Štiavnici, 1910-1914 študoval na umeleckopriemyselnej škole v Budapešti. Roku 1914 bol prijatý na výtvarnú akadémiu, 1919-1923 na AVU v Prahe. Pre zranenie v 1. svetovej vojne pracoval iba ľavou rukou. Žil a tvoril v Bratislave a na rôznych miestach v Európe, roku 1948 sa vysťahoval do Argentíny. Reprezentant konzervatívnejšieho prúdu slovenského medzivojnového sochárstva. Autor monumentálnej sochy M. R. Štefánika v Clevelande, pomníkov, pamätníkov, komorných prác vychádzajúcich zo slov. bájoslovia. Diela sú v zbierkach Galérie hlavného mesta Bratislavy a v Etnografickom ústave SNM v Martine. V 20. - 30. rokoch sa zúčastnil na viacerých výstavách.
Externé odkazy.
[[Kategória:Slovenskí sochári]]
Mikuláš Moyzes

Mikuláš Moyzes (* 6. december 1872, Zvolenská Slatina - † 2. apríl 1944, Prešov) bol slovenský hudobný skladateľ, organista a pedagóg.
Životopis.
V roku 1883-1893 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Revúcej, 1889-1893 na učiteľskom ústave v Kláštore pod Znievom, kde aj maturoval a zložil skúšku z hry na organe, v Budapešti vykonal štátnu skúšky z hudby na Maďarskej kráľovskej akadémii a stal sa riadnym profesorom hudby a spevu na učiteľských ústavoch.&lt;br&gt;
Pracoval na Slovensku, v Maďarsku a v Rumunsku. Ako dvadsaťročný sa stal organistom v Jágri a o dva roky neskôr organistom a učiteľom hudby vo Veľkom Varadíne. Neskôr sa stal profesorom hudby na učiteľskom ústave v Čurgove, v Kláštore pod Znievom a v Prešove. V kultúrnej a v spoločenskej sfére Prešova pôsobil celých 36 rokov, od svojho príchodu roku 1908 až do smrti roku 1944. Na jeho pamiatku je v Prešove postavený mramorový pomník v podobe lýry.
Bol priekopníkom realistických tendencií v slovenskej hudbe, predchodca slovenskej hudobnej moderny. Autor kompozícií, upravovateľ ľudových piesní, najmä z oblasti Zvolena a Šariša. Vydal učebnice hudby, zemepisu, slovenčiny a počtov, čím významne prispel k rozvoju slovenského školstva.
Odkaz v hudbe.
Pesničkár Jaromír Nohavica skladateľovo meno krátko zmieňuje vo svojej piesni "Těšínská".
František Mráz (jazykovedec)

František Mráz (Fraňo) (* 18. december 1835, Žilina - † 12. jún 1884, Užhorod) bol jazykovedec, pedagóg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Žiline, na seminári v Nitre, teológiu v Pešti a v Banskej Bystrici, klasickú filológiu a hudbu na univerzite v Prahe. Stredoškolský profesor na kat. gymnáziu v Banskej Bystrici (1862-1867) a od roku 1867 v Užhorode. Zaslúžil sa o poslovenčenie banskobystrického gymnázia, pre obvinenie a panslavizmu preložený do Užhorodu. Popri pedagogickej práci (vyučoval najmä slovenčinu, latinčinu a nemecký jazyk), venoval sa hudbe a spevu ale hlavne jazykovede. V roku 1864 vydal učebnicu slovenčiny, ktorá sa používala na stredných školách až do vydania Czambelovej Rukoväti. Vydal aj učebnicu maďarčiny, v rkp. ostala učebnica latinčiny. Mecén slovenských študentov, divadla v Liptovskom Mikuláši, spoluzakladateľ Matice slovenskej.
Ján Mráz

Ján Mráz môže byť:
Juraj Mrva

Juraj Mrva (* 19. september 1836, Zvolen - † 9. november 1915, Bački Petrovac) bol slovenský národnokultúrny dejateľ a evanjelický kňaz.
Životopis.
V roku 1849-1850 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1850-1856 v Banskej Štiavnici, 1856-1860 teológiu v Bratislave a vo Viedni, 1860 vysvätený za evanjelický kňaza. Počas pastoračného pôsobenia v Báčskom Petrovci popredný činiteľ slovenského národného politického a kultúrneho života na Dolnej zemi. Propagátor slovenských kníh, časopisov a novín a organizátor zbierok na Maticu slovenskú a na patronátne gymnázium v Revúcej, iniciátor slovenských divadelných predstavení. Autorsky prispieval do Národných novín, Hlásnika, Černokňažníka a cirkevných časopisov.
Mária Mudráková

Mária Mudráková (* 6. november 1890, Banská Štiavnica – † 24. január 1968, Veľké Pole) bola verejná činiteľka, robotníčka.
Životopis.
Pracovala ako robotníčka v Banskej Štiavnici. Členka KSČ, účastníčka triednych bojov, funkcionárka spoločenských org. Roku 1936 účastníčka mierového zjazdu v Bruseli (zástupkyňa mesta Banská Bystrica). Roku 19451946 poslankyňa SNR.
Ján Murgaš

Ján Murgaš (Murgasch, Murgács, Murgáč, Murgaschius) (* Háj) bol pedagóg, evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval v Banskej Bystrici aj na iných školách, 16661668 na univerzite vo Wittenbergu. Roku 1668 evanjelický kňaz vo Fiľakove, 16681673 v Selciach, od 1676 rektor školy v Burgdorfe. Pri prenasledovaní protestantov bol prinútený odísť do exilu. 
Autor dišpút o otázkach teológie a logiky.
Základný súbor

Základný súbor alebo populácia je súbor zahŕňajúci "všetky" štatistické jednotky štatistického súboru. 
Môže byť:
Ľubovoľná merateľná charakteristika základného súboru (napríklad priemer) sa nazýva parameter.
Osobná asistencia

Osobná asistencia je forma pomoci, integrácie a začiatku nezávislého života pre ťažko zdravotne postihnutých (ŤZP).
Inštitút osobnej asistencie bol na Slovensku zavedený zákonom NR SR č. 195/1998 Z.z., na ktorý nadviazal aktuálny Zákon o sociálnej pomoci č. 448/2004 Z.z. Je určená na zmiernenie znevýhodnenia a na prekonanie prekážok k veciam osobnej potreby a k stavbám občianskeho vybavenia. Podporuje sa ňou nezávislosť občana s ťažkým zdravotným postihnutím, jeho pracovné, vzdelávacie, rodinné a občianske aktivity, ktoré smerujú k jeho spoločenskej integrácii. Občanovi s ŤZP sa s pomocou osobného asistenta umožňuje styk so spoločenským prostredím, sprístupnenie informácií a zabezpečenie nevyhnutných životných úkonov, alebo nevyhnutných prác v domácnosti.
Prostredníctvom osobnej asistencie sa občan s ŤZP môže stať plnohodnotne fungujúcim členom svojej rodiny, pracovného kolektívu, či inej formálnej a neformálnej skupiny, v rámci ktorej funguje.
Osobnú asistenciu je možné charakterizovať aj ako nástroj uplatňovania práva na sebaurčenie ako pre ľudí s ťažkým zdravotným postihnutím, tak pre ľudí v ich prirodzenom sociálnom prostredí.
Východiskom osobnej asistencie je šanca na samostatnosť, nezávislosť a istotu občana s ŤZP v takom rozsahu, aký môže napodobniť iba málo iných foriem každodennej pomoci a zároveň kladie požiadavky aj na osobných asistentov.
Kentaur (planétka)

Kentauri alebo Centauri sú trieda ľadových planetoidov, ktoré obiehajú okolo Slnka medzi dráhami Jupitera a Neptúna (oblasť veľkých planét). Sú pomenované po mytologických bytostiach, Kentauroch, pretože majú vlastnosti dvoch rozdielnych telies (čiastočne planétky, čiastočne kométy, podobne ako Kentauri boli čiastočne ľudia a čiastočne kone). Kentauri boli spočiatku považované za planétky, sa však nehodili do žiadnej dovtedy známej skupiny telies. Okrem toho prejavovali slabú kometárnu aktivitu, takže ich začali považovať za vzdialené "spiace" kométy nezvyčajne veľkých rozmerov. Väčšinou krížia dráhy veľkých planét, takže skôr alebo neskôr sa k nim natoľko priblížia, že budú vymrštené zo slnečnej sústavy, alebo podstatne zmenia svoje dráhy. Keďže na svojich dráhach nemôžu stabilne existovať, musia odniekiaľ prichádzať noví Centauri (Objekty roztrúseného disku).
Prvým objektom bol náhodný objav telesa na dráhe medzi Saturnom a Uránom, ktoré bolo označené ako planétka (2060) Chiron. Objavil ho Charles Kowal 18. októbra 1977 pomocou ďalekohľadu na Mount Wilsone. Bolo o ňom zistené, že má kómu pri prelete perihéliom a dnes je oficiálne klasifikovaný ako planétka, aj ako kométa 29/P Chiron, hoci je omnoho väčší ako typické kométy.
Okrem Centaurov, ktorý sa pohybujú medzi veľkými planétami na pomerne málo výstredných dráhach, zasahujú do tejto oblasti aj dráhy ďalšieho typu planétok, tzv. Objekty roztrúseného disku (Scattered-Disk Objects). Majú veľmi excentrické dráhy, takže zachádzajú až do vzdialenosti stoviek astronomických jednotiek (AU). Aj tieto telesá sú iba na prechodných dráhach a postupne sa z niektorých stanú budúci Centauri. Celkove poznáme niekoľko desiatok Centaurov a Objektov roztrúseného disku.
Zdroj Kentaurov.
Kenneth Essex Edgeworth (1880-1972) v roku 1943 upozornil, že musí existovať dostatočne výdatný zdroj planétok, ktoré zachádzajú do vonkajších oblastí veľkých planét. Vyvodzoval, že ak planéty vznikali z pôvodnej prstencovej hmloviny okolo Slnka zrážkami a postupným "nabaľovaním" drobných teliesok, v istej vzdialenosti už nemohli vzniknúť planéty, lebo zrážky teliesok už boli príliš zriedkavé. Tieto pôvodné stavebné kamene planetárnej sústavy by tu mali obiehať dosiaľ ďaleko za dráhou Neptúna. Iba občas sa niektoré z nich dostanú do oblasti veľkých planét.
Túto teóriu neskôr rozvinul Gerard Peter Kuiper (1905-1973) v päťdesiatych rokoch 20. storočia. Ich teóriu však dlho nebolo možné potvrdiť ani vyvrátiť, pretože telesá s priemerom niekoľkých desiatok až stoviek kilometrov na hraniciach slnečnej sústavy je takmer nemožné pozorovať. Prvé teleso Edgeworth-Kuiperovho disku (tiež KBO - Kuiper Belt Objects) bolo objavené až v roku 1992. Za necelých desať rokov ich však poznáme už viac ako 300. Predpokladá sa, že planétok s priemerom nad sto kilometrov by tu mohlo byť okolo 35 000 a menších, nad dvadsať kilometrov až 100 miliónov. Celková hmotnosť Edgeworth-Kuiperovho disku sa odhaduje na niekoľko sto násobok hmotnosti hlavného pásu planétok medzi Marsom a Jupiterom.
Medzi známe Kentaury patria nasledovné planétky:
Medzihradné

Medzihradné je mestská časť mesta Dolný Kubín, do roku 1949 samostatná obec. Leží v údolí potoka Medzihradník.
Dejiny.
Prvý raz sa spomína v roku 1354. V 30. rokoch 19. storočia obyvatelia v obci pálili vápno a vyrábali kamenné bahríky (tehličky), z ktorých sa stavali tzv. oravské izbové pece. Dnes je tu úplne nová výstavba rodinných domov. Medzihradné sa delí na dve časti Medzihradné a Kopanicu.
Zdroj

Zdroj môže byť
Victoire

Victoire bola vojenská odbojová organizácia na Slovensku, počas druhej svetovej vojny.
Pôsobila na Veliteľstve pozemného vojska v Banskej Bystrici, od júna 1941 do konca roku 1943 ako celok, neskôr sa jej členovia zapojili do vojenských príprav SNP prostredníctvom Vojenského ústredia ilegálnej Slovenskej národnej rady. Na čele skupiny Victoire stál pplk. Jakub Hluchý, pracovali v nej aj pplk. Jozef Tlach, mjr. Alexander Korda, npor. Štefan Hanus a npor. Milan Murtin. Ich programom bolo obnovenie Československa, priateľstvo a jednota všetkých slovanských národov.
Centauri

Centauri môže byť:
Prúd

Prúd môže byť:
Homomorfizmus grúp

Homomorfizmus grúp alebo morfizmus grúp alebo homomorfné zobrazenie grúp formula_1 a formula_2 je zobrazenie formula_3, pri ktorom pre všetky prvky formula_4 platí formula_5, pričom formula_6 je operácia grupy formula_7 a formula_8 operácia grupy formula_9 (hovoríme tiež, že homomorfizmus zachováva operáciu).
Z tejto definície je možné odvodiť aj nasledujúce vlastnosti homomorfizmu formula_10:
Intuícia.
Cieľom definovania homomorfizmu je zostrojiť funkcie, ktoré zachovávajú algebraické štruktúry. Ekvivalentnou definíciou homomorfizmu je: Funkcia formula_3 je homomorfizmus ak pre každé formula_16 také, že formula_17 máme formula_18
Inými slovami, grupa formula_9 má v istom zmysle podobnú algebraickú štruktúru ako formula_7 a homomorfizmus formula_21 ju zachováva.
Obraz a jadro.
Nech formula_25 je homomorfizmus grúp. 
Potom množina formula_26 sa nazýva "jadro homomorfizmu" formula_10. zvyčajne sa označuje formula_28 (z anglického slova "kernel", respektíve z nemeckého kern). Ekvivalentne formula_29.
"Obrazom homomorfizmu" formula_10 nazveme množinu formula_31 (označenie formula_32 pochádza z anglického slova "image").
Jadro a obraz homomorfizmu môžu byť interpretované ako vyjadrenie, do akej miery je daný homomofizmus blízko izomorfizmu. Prvá veta o izomorfizme hovorí, že obraz homomorfizmu grúp formula_33 je izomorfný faktorovej grupe formula_34.
Homomorfizmus (algebra)

Homomorfizmus alebo homomorfné zobrazenie je zobrazenie z jednej algebrickej štruktúry do inej rovnakého typu, ktoré zachováva všetku relevantnú štruktúru. 
Formálne je to teda zobrazenie formula_1 medzi dvomi algebrickými štruktúrami rovnakého typu také, že pre každú definovanú operáciu formula_2 a pre všetky formula_3 v formula_4 platí
Každá algebrická štruktúra má svoj typ homomorfizmu:
Druhy homomorfizmov.
Existujú tieto druhy homomorfizmov:
Jadro homomorfizmu.
Každý homomorfizmus formula_6 definuje ekvivalenciu formula_7 tak, že formula_8 práve vtedy, keď formula_9. Ekvivalencia formula_7 sa nazýva jadro formula_2. Faktormnožine formula_12 môže byť daná prirodzená štruktúra, čiže formula_13. V tomto prípade je obraz formula_14 homomorfizmu formula_2 v formula_16 nutne izomorfný formula_12.
Cirkusová princezná

Cirkusová princezná (Die Zirkusprinzessin) je opereta, ktorú skomponoval Emmerich Kálmán. Premiéra sa konala 26. marca 1926 v Theater an der Wien. Libreto napísali Julius Brammer a Alfred Grünwald. Opereta mala veľký úspech a dodnes patrí medzi najviac hrané Kálmánové diela (za Čardášovou princeznou a Grófkou Maricou).
Obsah.
Fedja, dôstojník cárskej armády, je zaľúbený do Fedory Palinskej, ktorú si však vyhliadol jeho starý strýko. Keď sa dozvie o Fedjovej láske, zničí jeho vojenskú kariéru a Fedoru si vezme za ženu. Zničený a sklamaný Fedja dosiahne veľkú kariéru v Petrohradskom cirkuse pod pseudonymom "Mr. X" ako akrobatický jazdec. Svoju tvár zakrýva maskou, ktorú v blízkosti cirkusu nikdy nedáva dole. 
Fedora medzitým ovdovela a Cár ju zavolá späť z Paríža, aby sa v záujme ríše opäť vydala. Ako diváčka sa v cirkuse stretáva s Fedjom, ale v maske ho nespozná. Správa sa k nemu povýšenecky a jeho dvorenie odmieta. Knieža Vladimír Sergius má o Fedoru tiež záujem. Keď je odmietnutý, vymyslí plán, v ktorom ju dá dokopy s Fedjom (teraz už ako aristokratom bez masky).
O šesť týždňov sú Fedja a Fedora do seba zaľúbení a Sergius Fedoru nahovorí, aby si vybrala muža skôr, ako to za ňu urobí cár. Usporiadajú teda svadbu. Hneď po obrade príde Sergiova chvíľa pomsty, keď pozve cirkusantov, aby zagratulovali svojmu bývalému "kolegovi", čím vyvolá škandál.
Tretie dejstvo sa odohráva vo Viedni, kde vo Fedore zvíťazí láska a udobrí sa s Fedjom.
Geografický informačný systém

Geografický informačný systém (GIS) je informačný systém na získavanie, ukladanie, analyzovanie a manažovanie dát a príslušných vlastností, ktoré sú viazané k určitému priestoru, zvyčajne k Zemi. Inak povedané, je to počítačový systém schopný integrácie, uchovávania, úpravy, analýzy, zdieľania a zobrazovania geografických informácií. 
GIS je predovšetkým nástroj, ktorý umožňuje používateľom vytvárať interaktívne požiadavky, vyhodnocovať priestorové informácie, upravovať dáta a prezentovať výsledky všetkých týchto činností. Technológia geografických informačných systémov môže byť použitá na vedecké výskumy, vo vojenstve, pôdohospodárstve, pri ochrane životného prostredia, plánovaní výstavby miest, kartografii, histórii, marketingu, pri návrhu výstavby ciest, elektrických alebo telekomunikačných vedení alebo pri ochrane proti prírodným katastrofám. Napríklad pri protipovodňovej ochrane možnou pomocou GIS vypočítať možnú úroveň zaplavenia.
Makovická struna

Makovická struna je celoslovenská ústredná prehliadka rusínskych a ukrajinských piesní. Prvý ročník sa uskutočnil v roku 1972 v Bardejove. Finále sa koná vždy koncom roka v Bardejove (dva súťažné koncerty). Kvôli veľkému záujmu sa v posledných rokoch rozšíril aj o tretí koncert v Prešove . Hlavným organizátorom podujatia je Ústredná rada ZRUS. Súťažiť majú možnosť všetci od 8 rokov s dvomi ľudovými piesňami Rusínov alebo Ukrajincov.
Citrín

Citrín môže byť:
Sínusová veta

V trigonometrii je sínusová veta dôležité tvrdenie o rovinných trojuholníkoch. Najčastejšie znie takto:
"Pre každý trojuholník ABC s vnútornými uhlami α, β, γ a stranami a, b, c platí:"
kde R je polomer opísanej kružnice pre tento trojuholník.
Čiže:
"Pomer všetkých dĺžok strán a hodnôt sínusov im protiľahlých uhlov je v trojuholníku konštantný."
Alebo:
"Pomer dĺžok strán trojuholníka sa rovná pomeru sínusov im protiľahlých uhlov:"
Inak zapísané:
Wikiknihy

Wikiknihy () sú sesterský projekt Wikipédie, ktorý obsahuje voľne šíriteľné učebnice všetkých druhov, manuály a náučné texty. Projekt bol založený 10. júla 2003 a je spravovaný Wikimedia Foundation.
História.
Doména wikibooks.org bola zaregistrovaná 19. júla 2003. Spustená bola na poskytovanie a vytváranie slobodných učebníc predmetov ako organická chémia a fyzika. Dva veľké subprojekty, Wikijunior a Wikiverzita, boli vytvorené v rámci Wikikníh predtým, ako boli zmenené pravidlá, aby budúce projekty inkubátorového typu začínali podľa nových projektových pravidiel Wikimedie Foundation.
V auguste 2006 sa Wikiverzita stala samostatným projektom Wikimedie Foundation.
Od roku 2008 sú Wikiknihy súčasťou akademického vyhľadávacieho nástroja BASE.
V júni 2016 Compete.com odhadlo, že Wikiknihy majú 1 478 812 unikátnych návštevníkov.
Wikijunior.
Wikijunior je subprojekt Wikikníh, ktorý sa špecializuje na knihy pre deti. Projekt pozostáva z magazínu a webu a momentálne je vyvíjaný v angličtine, dánčine, fínčine, francúzštine, nemčine, taliančine, japončine, španielčine a arabčine. Je sponzorovaný Beck Foundation.
Knižný obsah.
Zatiaľčo niektoré knihy sú pôvodné, niektoré začali ako texty skopírované z iných zdrojov slobodného obsahu na internete. Všetok obsah stránky je poskytovaný pod licenciou Creative Commons Attribution-Share Alike (alebo kompatibilnou licenciou). To znamená, že tak ako pri svojom sesterskom projekte, Wikipédii, zatiaľ čo príspevky zostávajú v autorstve ich autorov, licencia zabezpečuje, že obsah môže byť slobodne distribuovaný a použitý.
Wikiknihy sa odlišujú od Wikizdrojov tým, že zatiaľ čo Wikizdroje zbierajú presné kópie a originálne preklady existujúich slobodných diel, ako napríklad originálne texty shakespearových hier, Wikiknihy sa zameriavajú na originálne diela, značne odlíšené verzie existujúcich diel alebo anotácií orgininálnych prác.
Projekt sa blíži k kompletizácii učebníc v množstve predmetov, čo by podľa nádejí zakladateľov malo byť nasledované mainstreamovou adopciou a používaním učebníc vyvíjaných a sídliacich na Wikiknihách.
Figure Number Five

Figure Number Five je piaty štúdiový album skupiny Soilwork, ktorý vyšiel 6. mája 2003.
Album bol nahratý na konci roku 2002. Skupina sa ešte viac oddialila od pôvodného žánru prezentovaného na debutovom albume "Steelbath Suicide". Tento album ponúka aj prvú baladu s názvom „Departure Plan“. Zaujímavosťou je, že klávesák Sven Karlsson sa na tejto platni prvýkrát aktívne zapojil do tvorenia skladieb. Výsledok tvorí 11 skladieb. 
Piesne „Rejection Role“ a „Light The Torch“ kapela vydala ako single.
Butatót

Butatót (poslovenčený tvar) alebo buta tót (maďarský tvar) je pejoratívne označenie Slováka v maďarčine. Používalo sa hlavne v minulosti. Doslova znamená "hlúpy Slovák" alebo "sprostý Slovák".
V Slovenskom národnom korpuse sa toto slovné spojenie a jeho varianty vyskytuje 12 krát. Vyskytuje sa aj v slovenskej literatúre, príkladom je báseň Václava Chlumeckého Enšpengera "Drevorubač Slovák":
V roku 1921 bola táto báseň predmetom poslaneckej interpelácie, keďže banskobystrický cenzor ju takmer celú scenzuroval.
Ani po druhej svetovej vojne sa v Maďarsku „sa asi za rok od podpísania prímeria nestačil vytratiť tradičný urážlivý postoj označujúci príslušníkov slovenskej menšiny hanlivým prívlastkom ‚buta Tót‘.“ Napr. v (vtedy) stále bežnej nadávke: „Buta Tót, buta paraszt, magyar kenyeret zabálsz“ čo znamená „Sprostý Slovák, sprostý sedliak, žerieš maďarský chlieb.“
Slovné spojenie sa vyskytovalo v maďarskej klasickej literatúre, napríklad u Móra Jókaia.
Eleanor Francisová Helinová

Eleanor Francisová Helinová (* 19. november 1932 – † 25. január 2009) bola americká astronómka. Niektoré zdroje jej uvádzajú aj meno Eleanor Kay Helin. 
Objavila a spoluobjavila 872 asteroidov, vrátane prvých dvoch asteroidov Aten: 2062 Aten a 2100 Ra-Shalom; asteroidy Apollo 4660 Nereus, 4769 Castalia a iné; rôzne asteroidy Amor; tri asteroidy Trojan, vrátane 3240 Laocoon a 9969 Braille.
Taktiež objavila alebo spoluobjavila kométy, vrátane periodických komét 111P/Helin-Roman-Crockett, 117P/Helin-Roman-Alu a 132P/Helin-Roman-Alu.
Označuje sa ako objaviteľka objektov, dnes známych ako asteroid 4015 Wilson-Harrington a kométa 107P/Wilson-Harrington. 
Do dôchodku odišla v roku 2002. 
Je po nej pomenovaný asteroid 3267 Glo nazvaný podľa jej prezývky.
Karol Murgaš (pedagóg)

Karol Murgaš (Anzelm Hegedüs) (* 18. marec 1881, Tajov † 23. jún 1925, Ružomberok) bol slovenský pedagóg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, po maturite vstúpil do premoštrátskej rehole, teológiu, matematiku a fyziku študoval na Norbertínu v Budapešti. Stredoškolský profesor matematiky a fyziky. Po vzniku ČSR významne prispel k rozvoju slovenského národného a kultúrneho života v Košiciach. Funkcionár národných a kultúrnych spolkov, spoluzakladateľ a prvý predseda Spolku profesorov Slovákov. Zaviedol nové formy vyučovanie matematiky, cvičenia z fyziky, poslovenčil učebnice matematiky a geometrii. Venoval sa hudbe a spevu, dirigoval, upravoval ľudové piesne, napísal operné libreto.
Matej Murín

 
Matej Murín (* 22. február 1860, Námestovo – † 13. február 1934, Žilina) bol slovenský podnikateľ. Je pochovaný v Námestove.
Životopis.
V roku 18711879 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 18791885 farmáciu na univerzite v Pešti, Mgph. Roku 18841905 bol lekárnikom v Námestove neskôr v Budapešti. V roku 19051934 bol obchodný riaditeľ Žilinskej továrne na celulózu. Tvorca jej obchodnej politiky. Bol členom správnych bankových a podnikových rád. Od roku 1889 člen Slovenského spevokolu, funkcionár Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS), 30. októbra 1918 signatár Deklarácie slovenského národa v Martine.
Wolfgang Musculus (17. storočie)

Wolfgang Musculus (Bojodurský) (* Nemecko† 8. december 1638, Slovensko, pochovaný v Ľubietovej) bol evanjelický kňaz, veršovník.
Životopis.
Pochádzal z Nemecka, kde aj vyštudoval. Pôsobil ako evanjelický kňaz na viacerých miestach Slovenska, po roku 1630 farár v Ľubietovej. Autor gratulačných veršov.
Mikuláš Muška

Mikuláš Muška (Muszka) (* 3. december 1713, Považská Bystrica – † 11. september 1783, Banská Bystrica) bol vysokoškolský pedagóg a cirkevný hodnostár.
Životopis.
Roku 1730 vstúpil do jezuitskej rehole. Študoval na univerzite v Trnave, mgr. filozofie a slobodných umení, ThDr. Vysokoškolský profesor rétoriky, filozofie a kontroverzistiky v Trnave, neskôr vo Viedni. Od roku 1776 prvý prepošt novozaloženej banskobystrickej kapituly. Autor kompilačných historických a teologických prác, príležitostných veršov a rečí.