burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Epitrit

Epitrit (gr.) je v časomiere sedemmórová (štvorslabičná) stopa základného vzorca: U - - - v antickej metrike. Podľa postavenia krátkej slabiky U sa označuje ako epitrit prvý až štvrtý.
Epocha

Epocha môže byť:
Historická epocha

Historická epocha je značne dlhé a z periodizačného hľadiska základné obdobie v dejinách vyznačujúce sa istými spoločenskými vzťahmi a istým typom významového univerza.
Kultúrna epocha

Epocha kultúrna je značne dlhé a z periodizačného hľadiska základné obdobie vo vývoji kultúry a umenia charakterizovaná istými spoločenskými vzťahmi a názorovými postojmi a princípmi alebo spoločným slohom, ktorý je určený aj teritoriálne.
Epoché

Epoché môže byť
Metodickým pravidlom, ktoré predstaviteľov antického skepticizmu viedlo k epoché, bol trópos.
Eppur si muove

Eppur si muove! (po taliansky, doslova "A predsa sa pohybuje!") alebo po slovensky A predsa sa točí! je údajný Galileiho výkrik pred inkvizičným súdom, na ktorom bol nútený verejne sa zriecť Kopernikovho učenia.
Epsitaxa

Epsitaxa (gr.) je krvácanie z nosa.
Erato (múza)

Erato alebo Erató (starogr. "Ἐρατώ – Erato/iný prepis Erató", ; z gréckeho έράν ("eran"), „milovať“) je v gréckej mytológii jedna z deviatich Múz.
Erato dcéra najvyššieho boha Dia a bohyne pamäte Mnémosyny, bola múzou milostných básnických diel a milostných piesní. Bola považovaná za objaviteľku erotických básní a tancov. 
Erató býva zobrazovaná ako jedna z najkrásnejších múz, v ruke z pravidla drží lýru alebo kitharu. Býva zobrazovaná vo voľnom priesvitnom rúchu a na hlave máva korunu. 
Jedna z jej najslávnejších sôch je rímska kópia helénskeho originálu z asi 3. storočia pred Kr. – nachádza sa vo Vatikánskom múzeu.
Akko

Akko (, ) je mesto v oblasti Západnej Galiley v Severnom dištrikte v Izraeli. Na konci roku 2003 malo 45 600 obyvateľov, z toho 76 % Židov, 22 % arabských moslimov a 2 % arabských kresťanov. V meste žije aj malý počet Drúzov.
Akko bolo v minulosti kvôli svojmu prístavu a jeho strategickej polohe považované za "„kľúč do Palestíny“".
Geografia.
Leží v nadmorskej výške 10 metrov na severnom hrote haifského zálivu. Ide o prístavné mesto, ktoré je vzdialené 13 kilometrov severne od Haify. Obcou prechádza pobrežná železničná trať. Nachádza sa tu železničná stanica Akko.
Dejiny.
Akko slúžilo ako obchodné centrum už od čias osídlenia územia Feničanmi. V dobách novozákonných bolo známe ako "Ptolemais". Počas križiackych výprav bolo mesto niekoľkokrát dobyté a opäť oslobodené. Bolo posledným križiackym mestom v Svätej zemi. Počas Napoleonovho blízkovýchodného ťaženia v roku 1799 bolo napadnuté, ale francúzskej armáde odolalo.
Zvyšky podzemného križiackeho opevnenia z 13. storočia vrátane rozsiahlej krypty johanitov, ktorí vojensky obsadili mesto medzi rokmi 1191 až 1291, sa zachovali dodnes a sú turisticky sprístupnené.
Mesto je známe tiež tým, že tu bol dva roky väznený Bahá’u’lláh a kde podľa veriacich zjavil ústrednú knihu náboženstva Bahá’í – Kitáb-i-Aqdas.
Roku 2001 bolo staré mesto Akko zaradené organizáciou UNESCO medzi svetové historické pamiatky.
Demografia.
Podľa údajov z roku 2009 tvorili úplnú väčšinu obyvateľov Židia – cca 30 300 osôb (vrátane štatistickej kategórie "ostatní", ktorá zahrnuje nearabských obyvateľov židovského pôvodu ale bez formálnej príslušnosti k židovskému náboženstvu, cca 32 700 osôb). 13 600 osôb patrilo medzi izraelských Arabov. Izraelskí Arabi tak tvoria cca tretinu celkovej populácie. V pôvodnom historickom jadre mesta vo vymedzení z čias mandátnej Palestíny tvoria Arabi až 70 %. Len 15 % súčasného arabského obyvateľstva však je potomkami rodín, ktoré tu žily pred rokom 1948. Zvyšok sem presídlil z iných dedín a miest v Izraeli. Spolužitie Židov a Arabov v tomto zmiešanom meste bolo poznamenané etnickými nepokojmi, ktoré vypukli 8. októbra 2008 a eskalovali do päťdenných násilností potom, čo arabský obyvateľ vošiel autom počas sviatku Jom Kipur (kedy v Izraeli ustáva všetka cestná premávka) do prevažne židovskej štvrti Akka.
Ide o stredne veľkú obec mestského typu s dlhodobo stagnujúcou populáciou. K 31. decembru 2010 tu žilo 46 600 ľudí.
"* údaj za rok 2010 zaokrúhlený na stovky"
Bebrava (potok)

Bebrava je potok na území okresu Krupina, je to pravostranný prítok Krupinice s dĺžkou 12 km. 
Prameň.
Pramení v Štiavnických vrchoch na východnom svahu Bukoviny (645,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 542 m n. m. 
Opis toku.
Tečie juhovýchodným smerom cez Štiavnické vrchy, podcelok Skalka a Krupinskú planinu, podcelok Bzovícka pahorkatina. Do Krupinice ústi južne od mesta Krupina v nadmorskej výške okolo 250 m n. m. Preteká okrajom Žibritova a Krupiny, na hornom toku napája malú vodnú nádrž, na dolnom toku vodnú nádrž Krupina.
Erdenedzú

Erdenedzú bol prvý budhistický kláštor v Mongolsku založený chánom Abatajom.
Ereutofóbia

Ereutofóbia je chorobný strach zo začervenania sa. Príznak niektorých neuróz a psychopatií.
Erich z Auxerre

Erich alebo Henrich z Auxerre (* 841 – † 876) bol francúzsky filozof, predstaviteľ školy v Auxerre, žiak Jána Scota Eriugenu, znalec starovekých klasikov.
Milton Hyland Erickson

Milton H. Erickson (* 5. december 1901, Aurum, Nevada, USA – † 25. marec 1980, Phoenix, Arizona) bol americký psychiater a lekár, hypnoterapeut.
Základný odkaz Ericksona je v tom, že rozhodne nechcel, aby všetci pracovali tak ako on. Ericksona hodnotia ako jedného z najgeniálnejších terapeutov a hypnoterapeutov všetkých čias. Avšak Erickson bol len jeden a ďalší nebude. Každý z nás si musí nájsť svoj spôsob pri rešpektovaní toho, že
každý človek je výsostne jedinečný a individuálny. Erickson nikdy žiadnu teóriu nevytvoril. Hovorí, že "pre každého pacienta som si vymyslel jeho teóriu, každému som sa snažil ušiť terapiu na mieru. A každý z vás to musí urobiť svojím spôsobom".
Eristika

Eristika (z gr. eristiké [techné]) je umenie viesť slovný spor (ERIS), t. j. dokazovať
alebo vyvracať akékoľvek tvrdenie, bez ohľadu na to, či je pravdivé alebo nepravdivé (neobišlo sa to spravidla bez sofiziem). Majstrami v eristike boli sofisti; písali o nej príručky, školili v nej svojich žiakov. Skvelé ukážky a paródie sofistickej eristiky obsahuje Platónov dialóg Eutydemos. Popri sofistoch sa v eristike preslávili členovia megarskej školy a eristické spôsoby argumentácie veľmi používali aj antickí skeptici.
Eristika je schopnosť na základe logickej dôvtipnosti zastávať ľubovoľné pozície a presadiť ich v diskusii.
Eristika podľa Platóna.
Eristika sú argumenty sofistov; proti týmto argumentom (čiže proti eristike) stojí
sokratovská dialektika.
Erlangenský program

Erlangenský program je program, ktorý v roku 1872 sformuloval Felix Klein, a v ktorom podáva klasifikáciu geometrií na základe ich invariantnosti voči grupám transformácií, ktoré im zodpovedajú.
Erotika

Erotika (z lat. "eroticus" &lt; gr. ἐρωτικός "erotikós" – týkajúci sa pohlavnej lásky &lt; erós Ἔρως "Eros" – [telesná] láska, boh lásky) môže byť:
Erotománia

Erotománia môže byť:
Es

ES môže znamenať:
Es môže znamenať:
Máního eschatológia

Maniho eschatológia je eschatológia proroka Máního, ktorá hlása, že koniec sveta pripraví Ježiš Kristus, ktorý opäť príde. Bude posledný súd, na ňom bude všetkých súdiť Sudca spravodlivosti. Zem sa zrúti a zhorí.
Názor Hellera.
Podľa Máního eschatológie "koniec sveta pripraví navrátivší sa Ježiš. To je zreteľne prevzaté z Nového zákona. Bude posledný súd, na ňom bude všetkých súdiť "Sudca spravodlivosti". Zem sa zrúti a zhorí. Čas posledného 'očistenia' spája s rokom 1468. To je zrejme motív tzv. sothisovskej periódy, prevzatý z Egypta; tam sa po tejto dobe vracia fénix a všetko sa obnovuje."
Esejci

Esejci (iné názvy: eséni, esséni, esseni; aram., doslova: "zbožní") boli židovská asketická mníšska duchovná komunita, ktorá vznikla v 2. storočí pred Kr. Jej zakladateľom bol anonymný kňaz, ktorý sa postavil proti veľkňazovi jeruzalemského Chrámu a jeho kňazstvu. Esejci žili prísne organizovaným komunitným životom, ich ústrednou lokalitou bol Kumrán neďaleko Mŕtveho mora. O učení esejcov svedčia tzv. Kumránske zvitky, objavené roku 1947. Esejci zanikli v 1. storočí po Kr.
Esejci a Ježiš.
Niektorí bádatelia v minulosti hľadali u esejcov pôvod Ježišovho učenia. Podľa Davida Flussera, popredného izraelského odborníka na rané kresťanstvo, sú takéto teórie "„nebezpečným skomolením vtedajšej historickej situácie“". Podľa Davida Flussera je isté, že Ježiš esejcov a ich učenie poznal, neprebral ho však celé, ani sa s ním úplne nestotožnil. Hlavným zdrojom jeho učenia bolo rabínske židovstvo. Ako možný prostredník vo vzťahu Ježiša k esejcom mohol pôsobiť Ján Krstiteľ, ktorý bol podľa Flussera "„esejstvom ovplyvnený tak silne, že sa môžeme domnievať, že bol sám spočiatku esejcom. Neskôr sa zrejme vydal svojou vlastnou cestou, pretože odmietal ich sektársku doktrínu, ktorá dôsledne zahŕňala spoločné vlastníctvo, a ich celkovú rigídnosť.“"
Esencia

Esencia môže byť:
Esencializmus

Esencializmus (lat.) môže byť
Esenciálny

Esenciálny je podstatový, podstatný, patriaci k podstate javu; samostatný; neznámeho pôvodu (choroba); opak: akcidentálny.
Jean Etienne Dominique Esquirol

Jean Etienne Dominique Esquirol (* 4. január 1772, Toulouse, Francúzsko – † 12. december 1840, Paríž) bol francúzsky psychiater, zakladateľ modernej psychiatrie.
Esse (latinský výraz)

Esse (lat.) je bytie.
Podľa René Descarta je esse v podstatnom súvzťahu s cogito.
Esse est percipi

Esse est percipi alebo esse est percipi (vel percipere) je latinská veta, ktorá znamená: „Byť znamená byť vnímaný (alebo vnímať)“.
Je to základné tvrdenie filozofie Georga Berkleyho.
Essentia quinta

Essentia quinta (lat.) je piaty živel, ktorý je podľa Aristotela nemenná a večná podstata a preniká
štyrmi živlami javového sveta - zemou, vodou, vzduchom a ohňom.
Wilhelm Karl Essler

Wilhelm Karl Essler (* 27. apríl 1940, Klokočov) je nemecký logik.
Študoval na Ludwig-Maximilians-Universität. Je spoluzakladateľom časopisu "Erkenntnis - An International Journal of Analytic Philosophy".
William Kaye Estes

William Kaye Estes (* (* 17. jún 1919, Minneapolis, Minnesota, USA - † 17. august 2011, Bloomington, Indiana) bol americký psychológ, predstaviteľ experimentálnej psychológie. Rozpracúval teóriu učenia a sociálneho učenia.
Estét

Estét je milovník krásy a umenia, vyznávač čistého umenia, zdôrazňujúci formálnu stránku umenia.
Estetično

Estetično je označenie pre všetky druhy estetických podôb, stavov, vlastností, funkcií, vrátane krásy a ošklivosti; predmet estetiky.
Analytická estetika

Analytická estetika alebo jazykovoanalytická estetika je estetiky, súhrn estetickych úvah nadväzujúcich od 50. rokov 20. storočia (najmä v USA) na Wittgensteina a zameriavajúcich sa na pravidlá, podla ktorých sa možno vecne a intersubjektívne zreteľne vyjadrovať o umení a kráse.
Bystrička (prítok Oravy)

Bystrička je potok na dolnej Orave, v juhozápadnej časti okresu Dolný Kubín. Je to pravostranný prítok Oravy s dĺžkou 6,5 km, je tokom IV. rádu. 
Pramení v Malej Fatre pod sedlom Medziholie, na juhovýchodnom úpätí Veľkého Rozsutca (1 609,7 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 160 m n. m. Tečie viac-menej severojužným smerom cez Malú Fatru, podcelok Krivánska Fatra rovnomennou dolinou. Sprava priberá tri významnejšie prítoky a ústi do Oravy severne od obce Kraľovany v nadmorskej výške okolo 435 m n. m.
Fenomenologická estetika

Fenomenologická estetika je smer estetiky 20. stor., ktorý sa rozvinul začiatkom 20. stor. pod Husserlovým vplyvom a neskôr rozvinul v súlade s princípmi fenomenológie do rôznych záujmových smerov a druhov najmä v Nemecku, Francúzsku a Taliansku.
Klasická estetika

Klasická estetika je estetika od antiky zhruba do prelomu 19. a 20. storočia.
Marxistická estetika

Marxistická estetika je estetika rozvíjaná na základe dialektického materializmu a historického materializmu. Dominuje v nej idea straníckosti, ľudovosti a teória odrazu ako jednej z foriem materialistickej reinterpretácie antického pojmu mimézis.
Termín "marxistická estetika" sa presadil v 30. rokoch 20. storočia, keď Lifšic zhromaždil výpovede o umení rozptýlené v Marxovom a Engelsovom diele a Lukácz začal tieto prejavy interpretovať v ich súvislosti.
Estetika výtvarných umení

Estetika výtvarných umení je veda o podstate estetična (krásna) a jeho funkciách, zákonitostiach estetickej činnosti, vnímaní a pretváraní prirody, človeka a spoločnosti, o vzniku a podstate estetického vedomia, zameraná na všetky druhy výtvarného umenia a ich zvláštnosti, ktorými sa odlišujú od ostatných umení. Je historicky podmienená a jej predmet a úloha sa mení a rozširuje (dnes zahrnuje
napríklad tvorbu a výsledky priemyselného výtvarníctva).
Estetika výtvarných umení má svoje teoretické začiatky v období gréckej antickej estetiky.
Estetika zdola

Estetika zdola je estetika budovaná na základe skúsenosti indukciou.
Estetika zhora

Estetika zhora (nem. "Ästhetik von oben") je estetika, ktorá vychádza z najvyšších pojmov.
Estetika 20. storočia

Estetika 20. storočia je súbor estetických učení 20. stor.. Najmä v 2. polovici 20. stor. dospieva do štádia značnej nejednotnosti tak v chápaní svojho predmetu ako aj svojich metód. Pokračujú tak tendencie diferencovať až oddelovať jej základné časti (všeobecnú estetiku, teóriu mimoumeleckého estetična a všeobecnú umenovedu),
ako aj tendencie spájať ich uznávaním nadradeného pojmu a integrujúcej oblasti estetična.
Metódy odvodzuje estetika 20. stor. jednak zo špeciálnych vied (semiotika, lingvistika, teória informácií atď.), jednak z filozofickych smerov (fenomenológia, existencializmus atď.). Svoj predmet skúmania rozšíruje za hranice estetickych a umeleckych javov smerom k výrokom o nich (analytická estetika) a ďalším stránkam alebo vrstvám jazyka alebo metajazyka
estetiky, estetického diskurzu a pod. (dekonštrukcia, postmoderna).
Estetiticizmus

Estetiticizmus je názor na život a umenie, ktorý považuje umeleckú formu a pôžitok z umenia za najvyššiu hodnotu a kritérium všetkého; životný postoj estétov.
Et alii

Et alii, skratka et al., je latinský výraz znamenajúci "a iní". Používa sa najmä ako skratka pri udávaní autorov v texte. Týmto spôsobom sa uvádza odkaz na citované dielo, ktoré má troch alebo viacerých autorov. Následne sa všetci autori uvedú v príslušnej časti článku alebo knihy (najčastejšie "Prehľad literatúry") s úplnou bibliografickou citáciou podľa normy ISO 690 
V minulosti sa často používal aj výraz pre označenie skupiny autorov - "a kolektív" (so skratkou "a kol."), ktorý sa však podľa novej normy nesmie používať.
Etalón

Etalón (z ) môže byť:
Etapa

Etapa môže byť:
Éthos

Éthos (gr.) môže byť:
Aprobatívna etika

Aprobatívna etika (lat. "approbatio" – schvaľovanie) je teória morálky, v ktorej sa dobro definuje ako to, čo sankcionovala nejaká autorita (prikázala alebo schválila). Podľa toho, kto alebo čo sa pokladá za takúto autoritu (Boh, morálny cit človeka alebo spoločnosť), delí sa aprobatívna etika na teologické, psychologické a sociálno-aprobatívne teórie.
Autonómna etika

Autonómna etika je etická teória, podľa ktorej morálka vyrastá z vrodenej alebo apriórnej mravnej povinnosti. Morálka má - podľa toho učenia - základ v samotnom mravne konajúcom subjekte: človek si sám vytvára mravný zákon, pričom je nezávislý od akéhokoľvek vonkajšieho vplyvu.
Príkladom autonómnej etiky je Kantovo etické učenie stavajúce na princípe autonómnosti mravného správania rozpracovanom v Kritike praktického rozumu.
Evolucionistická etika

Evolucionistická etika je smer v etike založený Herbertom Spencerom, ktorý v 20. stor. rozvíjajú Julian Sorell Huxley, Charles Waddington, Edwin Holt, R. Gerard, Pierre Teilhard de Chardin a ďalší, a podľa ktorého sa morálne správanie človeka chápe ako funkcia prispôsobovania sa prostrediu. Za kritérium mravnosti pokladá evolúciu zahrnujúcu celú organickú prírodu: to, čo podporuje tuto evolúciu, je dobro, to, čo pôsobí proti nej, je zlo.
Ku genetickému zdôvodneniu evolucionistickej etiky prispieva sociobiológia (Edward Osborne Wilson a iní).
Dee Dee Ramone

Dee Dee Ramone, vlastným menom Douglas Glenn Colvin (* 18. september 1951, Fort Lee, Virgínia, USA – † 5. jún 2002, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol basgitarista skupiny The Ramones, v ktorej pôsobil od jej vzniku v roku 1974 do roku 1989. Koncom 80. rokov sa tiež skúsil venovať rapu pod menom Dee Dee King.
Pre Ramones písal piesne aj po svojom odchode až do roku 1996, keď sa rozpadli.
Douglas bol drogovo závislý hlavne od heroínu. Zomrel v roku 2002, keď si dal zlatú dávku heroínu.
Heteronómna etika

Heteronómna etika je etické učenie, podľa ktorého morálka vyrastá z príčin nezávislých od konajúceho subjektu. Za takéto vonkajšie príčiny pokladá štát, náboženské prikázania, motívy, ako osobná zainteresovanosť alebo želanie dobra iným ľuďom. K heteronómnym etickým učeniam patrí napr. hedonizmus, eudaimonizmus, utilitarizmus.
Humanistická etika

Humanistická etika je smer v teórii morálky, ktorý sa rozšíril v USA od 20. rokov 20. storočia, a ktorého predstaviteľmi boli: W. FFeith, Irving Babbitt, K. Garnet, I. Lewin. Humanistická etika vyvodzuje mravnosť zo špecificky ľudských javov – z toho, že človek si je schopný uvedomovať svoje činy a zriecť sa akéhokoľvek vopred daného cieľa; dokáže sa vnútorne sústrediť a zriecť sa vonkajšej expanzie. Osobnosť je jediný sudca svojich činov.
Konzekvenciálna etika

Konzekvenciálna etika je etická teória, v ktorej sa morálne hodnotenie činu určuje v závislosti od jeho praktických dôsledkov (utilitarizmus, hedonizmus, eudaimonizmus, axiologický intuitivizmus a i.), bez ohľadu na jeho motívy aj všeobecné princípy morálky. Stúpenci konzekvenciálnej etiky vychádzajú z toho, že mravnosť uspokojuje nejaké potreby spoločnosti a človeka, respektíve aspoň formálne uznávajú jej účelový charakter.
Profesijná etika

Profesijná etika je vytváranie koncepcie určitého povolania vo vzťahu ku škále spoločenských hodnôt, ktorým má toto povolanie slúžiť a ktoré mu dávajú "raison d´être". Ďalej
sa zaoberá špecializáciou jednotlivých sfér práce odborníkov, dostupnosťou či nákladnosťou ich služieb, sociálnymi koncepciami sprístupnenia odbornej pomoci, organizáciou a disciplínou v rámci profesií a pod. 
Nie je jednoducho aplikáciou úzkej etickej teórie, ale zahrnuje množstvo aspektov politickej,
sociálnej a právnej filozofie a individuálnej etiky. Profesijná etika je odvetvie etiky, ktorého predmetom je systém noriem, upravujúcich povinnosti odborníka ku klinetovi, verejnosti, k súdu a k profesijným kolegom. Vtedy ju označujeme ako deontológiu.
Bystrička (prítok Turca)

Bystrička je potok v dolnom Turci, v západnej časti okresu Martin. Je to ľavostranný prítok Turca s dĺžkou 12,4 km a je tokom IV. rádu. 
Prameň.
Pramení v Malej Fatre, v podcelku Lúčanská Fatra, v časti Lúčanské Veterné hole, na južnom úpätí Veľkej lúky (1 475,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 410 m n. m.
Opis toku.
Na hornom toku tečie najprv na západ, sprava priberá dva krátke prítoky a pokračuje juhozápadným smerom, pričom vytvára oblúk smerujúci na juhovýchod. Potom sa stáča, na krátkom úseku tečie na juh, zľava priberá prítok zo západného svahu vrchu Humience (1 398,0 m n. m.), sprava krátky prítok zo severovýchodného svahu Hornej lúky (1 299,4 m n. m.), potom z tej istej strany prítok z východného svahu Hornej lúky a stáča sa juhovýchodným smerom, pričom preteká Veľkou Bystrickou dolinou. Zľava ďalej priberá prítok (1,1 km) zo západného svahu Humiencov (1 398,0 m n. m.), na krátkom úseku tečie potom východným smerom a zľava priberá prítok z juhojuhovýchodného úpätia Humienca. Následne tečie východojuhovýchodným smerom, sprava priberá prítok z východného svahu Ostrého (1 139,1 m n. m.), z tej istej strany ďalej Končiarový potok a pokračuje východným smerom. Z ľavej strany ešte priberá Topolec, z pravej strany prítok zo severozápadného svahu Dubového diela (751,2 m n. m.). Vzápätí vteká do Turčianskej kotliny, vytvára široko roztvorený oblúk prehnutý na juh, preteká intravilánom obce Bystrička a v obci priberá ľavostranný Valaský potok. Pod obcou už tečie východojuhovýchodným smerom, potom na krátkom úseku na východ a tesne pred ústím na severovýchod. Do Turca ústi južne od mesta Martin v nadmorskej výške cca 403 m n. m.
Teologická etika

Teologická etika je etika zakladajúca sa na istom teologickom systéme; k najvplyvnejším smerom teologickej etiky patria etické učenia kresťanstva, islamu a budhizmu.
Etiológia

Etiológia je náuka o pôvode a príčinách, napr. chorôb. Etiológia skúma zákonitosti využívania poznatkov o príčinnosti v praxi vôbec (všeobecná etiológia) alebo v určitej konkrétnej praktickej oblasti, napr. pri liečení.
Všeobecná etiológia

Všeobecná etiológia je metodologická disciplína, ktorá skúma zákonitosti využívania poznatkov o príčinne účinkových vzťahoch v spoločenskej praxi.
Etiopatogenéza

Etiopatogenéza je odborný medicínsky výraz, označujúci príčinu (alebo príčiny) a vývoj choroby.
Etnikum

Etnikum je zoskupenie príslušníkov určitej skupiny, ktoré má formu: 
Nositeľom etnika je etnická skupina.
Etnocentrizmus

Etnocentrizmus je pôvodne skupinový egoistický názor o vyspelosti a kultúrnosti určitého
národa alebo etnickej skupiny nad inými alebo dokonca nad všetkými ostatnými;
rozšírený najmä v staroveku: na jednej strane kultúrni a vládnúci Rimania, na
druhej strane zaostalí a nekultúrni barbari a pod. 
V modernej dobe smery a názory, obhajujúce vedúcu úlohu a postavenie napr. európskych národov vo svete (europocentrizmus), dominantné postavenie USA (amerikanizmus) a iné. Za etnocentrizmus je možné považovať aj pôsobenie fašistického Nemecka počas 2. svetovej vojny (pokus o vyhladenie židovskej, rómskej, slovanskej a pod. kultúry).
Etnogenéza

Etnogenéza je historický proces formovania etnických skupín, zahrňujúci ich vývoj od kmeňovej štruktúry až po vytvorenie národnosti a národa.
Nová etnografia

Nová etnografia je smer, ktorý sa rozvíja od začiatku 60. rokov 20. storočia vedľa kultúrnej ekológie, kultúrneho materializmu a antropologickej archeológie. Zahrnuje
široké spektrum metód a techník rozpracovaných kognitivnou antropológiou, symbolickou antropológiou, etnosémantikou, etnovedou a etnografiou reči.
Filozofické zdroje novej etnografie možno nájsť v dielach predstaviteľov nemeckých novokantovských škôl (Ernst Cassirer), nemeckej a francúzskej hermeneutiky (Hans-Georg Gadamer, Paul Ricœur), anglickej analytickej filozofie (Ludwig Wittgenstein, Gilbert Ryle) a všeobecnej sématiny. Dôležitú úlohu zohrala aj nemecká fenomenológia (Edmund Husserl), ktorá v transformovanej podobe prostredníctvom diela A. Schtza v 60. rokoch výrazne ovplyvnila aj fenomenologickú sociológiu.
Rozhodujúcu úlohu pre konštituovanie novej etnografie malo tradičné spojenie americkej kultúrnej antropológie s lingvistikou. Dôležitú úlohu tu zohrala najmä teória lingvistického relativizmu (Sapir-Whorfova hypotéza) a koncepcia generativnej transformačnej gramatiky Chomského.
Zdrojom novej etnografie boli aj výskumy osobnosti a kultúry, najmä práce A. F. C. Wallaca venované analýze vzťahu medzi kultúrou a kognitivnou štruktúrou osobnosti. S kognitívnou psychológiou (J. S. Brunner, A. G. Miller) spája novú etnografiu záujem o štúdium funkcií ľudskej psychiky, predovšetkým
kognitivnych procesov v konkrétnom sociokultúrnom kontexte.
Etnolingvistika

Etnolingvistika je jazykovedný smer skúmajúci jazyk ako vyjadrenie kultúry,
predstáv o svete, ako aj otázky dorozumievania medzi príslušníkmi rozdielnych jazykov.
Etnometodológia

Etnometodológia je sociologický prístup, ktorý sa od 60. rokov 20. storočia rozvíja v USA. Má blízko k symbolickému interakcionizmu a svoju pozornosť zameriava na všeobecné znalosti členov určitej spoločnosti.
Priekopníckym dielom etnometodológie sú "Etnometodologické štúdie" od H. Garfinkela z roku 1967.
Etnomuzikológia

Etnomuzikológia je súčasť muzikológie, ktorá vznikla syntézou komparatívnej muzikológie a hudobnej folkloristiky a je pod silným vplyvom etnografie, sociálnej antropológie a kultúrnej antropológie.
Hlavnou úlohou etnomuzikológie je dokumentovať v podobe zvukových snímok alebo notových prepisov všetky formy hudobných kultúr, ktoré sa tradujú prevažne ústne a živou hudobno-interpretačnou praxou, a zozbieraný materiál ďalej triediť, skúmať a porovnávať.
Predstavitelia.
K predstaviteľom etnomuzikológie patria Béla Bartók, Zoltán Kodály, Constantin Brǎiloiu, Vinko Zganec, Franjo Ksaver, Carl Stumpf, Erich von Hornbostel, Curt Sachs a Alexander J. Ellis.
Etnoorganológia

Etnoorganológia je subdisciplína etnomuzikológie a organológie. Zaoberá sa výskumom ľudových hudobných nástrojov a nástrojovej hudby.
Etnopedagogika

Etnopedagogika je pedagogická disciplína, ktorá sa zaoberá problémami výchovy a vzdelávania národnostných menšín.
Etnopsychológia

Etnopsychológia je odvetvie psychológie, ktoré skúma psychické rozdiely príslušníkov rôznych etnických skupín, kmeňov i národov sveta. V počiatočnom období sa spája smenami Adolfa Bastiana, Wilhelma Wundta a Richarda Thurnwalda.
Etnos

Etnos môže byť:
Etnoveda

Etnoveda (z franc. ethnoscience) je odvetvie etnológie, ktoré usúvzťažňuje a porovnáva kladné poznatky mimoeurópskych spoločností s formalizovanými vedeckými poznatkami 
konštituovaných vedných disciplín. Tak sa napr. porovnáva primitívna klasifikácia rastlín s taxonómiou botaniky alebo diagnostické schopnosti domorodých liečiteľov s posledným stavom lekárskej vedy. Týmito porovnávaniami sa dospelo k zaujímavým, niekedy až prekvapujúcim záverom.
Etno

Etno môže byť:
Bystrička (prítok Vydrice)

Bystrička (do roku 1974: Malá Vydrica) je potok v Malých Karpatoch, v podcelku Pezinské Karpaty. Je to pravostranný prítok Vydrice, meria 3 km a je tokom III. rádu. 
Pramení neďaleko horárne Kačín v nadmorskej výške približne Tečie viac-menej juhovýchodným smerom cez Bratislavský lesný park a do Vydrice ústi pri Železnej studničke v nadmorskej výške cca , na území mesta Bratislava.
Etopédia

Etopédia je odbor špeciálnej pedagogiky, ktorý sa zameriava na výchovu, vzdelávanie a výskum sociálne narušenej mládeže (tzv. ťažko vychovateľnej). Tento typ mládeže sa vyznačuje primárnym defektom v oblasti sociálnej sféry. Cieľom etopédie je identifikovať a aplikovať optimálne formy pôsobenia na narušenú mládež, aby mohla byť plnohodnotne začlenená do spoločnosti. Etopédia sa zaoberá aj problémami súvisiacimi s psychickým zdravím narušenej mládeže a jej rodín. Metódy používané v etopédii sú zamerané na individuálne prispôsobenie, reedukáciu a prevenciu, aby sa zabezpečilo trvalé zlepšenie situácie ťažko vychovateľnej mládeže.
Etylénoxid

Etylénoxid alebo oxirán (C2H4O) je organická zlúčenina patriaca medzi heterocyklické zlúčeniny. Je to jedovatý bezfarebný plyn éterického zápachu, používaný v organickej syntéze a v chemickom priemysle.
Vlastnosti.
Etylénoxid je bezfarebný vo vode neobmedzene rozpustný stlačený alebo skvapalnený plyn ťažší ako vzduch príjemného éterického zápachu s bodom varu 10,4 °C. Patrí medzi epoxidy, ktoré charakterizuje kyslíkový mostík.
Použitie.
Etylénoxid je významnou chemickou látkou, ktorá sa využíva v celom rade organických syntéz, napr. na výrobu etylénglykolov, glykoléterov a glykolesterov či etanolamínov. Okrem výroby uvedených produktov používa sa tiež na výrobu organokovových a iných insekticídov, na zušľachťovanie celulózy a bavlnených vlákien a ako stabilizátor nitrátu celulózy a nitroglycerínu. V zmesi s CO2 sa používa ako zadymovadlo v skladištiach potravín, tiež ako sterilizačná látka v nemocniciach a na odhmyzovanie. Výrobky na báze etylénoxidu sa používajú v rôznych odvetviach priemyslu napríklad farmaceutickom, lekárskom, strojárskom, farbiarskom, kozmetickom a kožiarskom.
Balenie, preprava, skladovanie.
Etylénoxid sa dodáva v špeciálnych oceľových cisternách, tepelne izolovaných pod inertnou atmosférou dusíka. Pretlak dusíka má byť 0,5 MPa, pričom obsah kyslíka nesmie prekročiť 0,3 obj. %. Cisterny sa môžu plniť najviac do 80 % svojho objemu. Tepelná izolácia cisterien musí zabezpečiť teplotu etylénoxidu najviac 25 °C.
Z hľadiska prepravných podmienok podľa CIM/ADR je etylénoxid zaradený do 2. triedy, číslica 4 ct, číslo nebezpečia 236, číslo látky 1040. Cestná premávka sa riadi regionálnymi predpismi. Na Slovensku platí, v zmysle zákona č. 84/1991 Zb., že sa môže prepravovať do 500 kg len na zvláštne povolenie.
Bezpečnosť.
Etylénoxid je toxický v plynnej i kvapalnej fáze. Pri priamom kontakte pôsobí leptavo na oči a pokožku. Pri nadýchaní, hlavne pri väčších koncentráciach etylénoxidu vo vzduchu, sa prejavujú u človeka jeho dráždivé a narkotické účinky, nevoľnosť, kedy dráždi najmä nosnú sliznicu a môže spôsobiť poruchy srdcovej činnosti, poškodenie pečene a obličiek. Patrí medzi zvlášť nebezpečné jedy a podozrivé karcinogény.
Etymón

Etymón (gr.) je v lingvistike: základ slova, koreň slova, ktorý poukazuje na etymológiu slova alebo skupiny slov.
Eubiotika

Eubiotika (z gr.) je náuka o správnej alebo zdravej životospráve.
Euboulides z Milétu

Euboulides z Milétu (iné názvy: Eubúlides/Euboulidés/Eubúlidés/Eubulides z Milétu; * 1. pol. 4. stor. pred Kr. Milétos – † 2. pol. 4. stor. pred Kr. ?) bol grécky filozof, príslušník megarskej školy a snáď priamy žiak Eukleida z Megary.
K Eubulidovým poslucháčom vraj patril rečník Demostenes.
Eucharistia (rané kresťanstvo)

Eucharistia (gr. eucharisteiá = vďakyvzdanie) je najpodstatnejšia časť kresťanských bohoslužieb. Spočíva v požívaní sviatostných živlov (chleba a vína, chápaných ako Telo a Krv obetovaného Syna Božieho (teofagia). Je spojená so vzdávaním vďaky Bohu za to, že zoslal Svojho Syna, aby sa vydal na smrť ako obeť za odčinenie hriechov spáchaných ľuďmi.
Walter Eucken

Walter Eucken (* 17. január 1891, Jena, Nemecko – † 20. marec 1950, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol nemecký ekonóm, predstaviteľ neoliberalizmu.
Je zakladateľ freiburskej školy politickej ekonómie (ordoizmu), ktorej filozofickým
a metodologickým základom je novoknatovstvo. Bol profesorom na univerzitách v Berlíne a vo Freiburgu im Breisgau.
Eudaimonizmus

Eudaimonizmus je etické učenie, podľa ktorého hlavným kritériom je morálka a základom morálneho
správania človeka je túžba po šťastí, a to osobnom alebo spoločenskom.
Eudaimonizmus zastával Demokritos, Sokrates, Aristoteles, predstavitelia francúzskeho materializmu 18. storočia.
Podľa Kanta je eudaimonizmus názor, že pružinou všetkého konania je šťastie; eudaimonizmus je v rozpore so samým významom morality, pretože zostáva stáť na rovine materiálnej, subjektívnej, hypotetickej a heteronómnej motivácie.
Euripides

Euripides alebo Eurípidés alebo Euripidés (* 485 – † 406 pred Kr.) bol starogrécky dramatik, klasik tragédie. Tradičné mýty spracúval originálnym spôsobom, s výnimočnou znalosťou psychológie hrdinov poľudšťoval.
Diela.
Euripides uzavrel vývoj gréckej tragédie, ovplyvnil novodobú drámu. Z viac než 80 tragédií sa zachovalo iba 17 vcelku. Bohovia jeho drám jednajú ako smrtelníci, ale ich vlastnosti sú znásobené. Bohovia jednajú aj medzi obyčajnými smrteľníkmi. Hlavnou hrdinkou býva žena. V Euripidových hrách nemajú zodpovednosř za vývoj spoločnosti bohovia, ale ľudia. Prvýkrát sa v hrách objavujú otroci.
Európania

Európania sú obyvatelia európskeho svetadielu. Sú prevažne príslušníkmi europoidnej rasy, menšia časť predstavuje zmiešané belošsko-mongoloidné populácie alebo negroidné populácie.
Europocentrizmus

Europocentrizmus je koncepcia, podľa ktorej skutočné hodnoty vo vede, umení, filozofii atď. sa rozvíjajú iba v Európe; špecifická forma etnocentrizmu. Podľa europocentrizmu je Európa a jej kultúra stredom a mierou civilizačného vývinu ľudstva. Eurocentrizmus sa vyznačuje spôsobom myslenia a konania, ktoré sa vyznačujú univerzalizmom, metadiskurzívnym prekrývaním partikulárneho a sklonom likvidovať inakosť druhých. Vrcholnú formu europocentrizmu predstavuje kultúrny imperializmus a neskôr imperializmus politický.
Eurocentrizmus sa začal tematizovať na pozadí reflexie zániku kultúrnej, politickej a hospodárskej dominancie Európy.
K postupnému rozkladu europocentrizmu začína dochádzať od konca 1. svetovej vojny v súvislosti s premenami technologického sveta, rastom hospodárskeho a politického významu pacifického priestoru a postmodernou sebareflexiou európanstva, v ktorej hrá stále väčšiu úlohu vedomie plurality, multikulturality a polycentrizmu.
Eurytmia

Eurytmia (gr.) môže byť
Eustachova trubica

Eustachova trubica () alebo sluchová trubica ("tuba auditiva (eustachii)") je trubica dlhá asi 3,5 – 4,5 cm, ktorá spája dutinu stredného ucha s nosohltanom. Umožňuje vyrovnávať náhle tlakové zmeny medzi atmosférickým tlakom a tlakom v strednom uchu. Môžu cez ňu prenikať do stredného ucha zápaly (najmä v detskom veku).
Eutanázia

Eutanázia (z gr. "εὐθανασία", znamená „dobrá smrť“) v medicíne je úmyselné ukončenie života pacienta, ktorý trpí nevyliečiteľnou alebo smrteľnou chorobou, inou osobou. K eutanázii môže dôjsť rôznymi spôsobmi, preto sa delí na pasívnu a aktívnu. Pasívna eutanázia je úmyselné nevykonanie opatrení na predĺženie života, napríklad rozhodnutie nepokračovať v podávaní potrebných liekov, odpojenie od kyslíka, neumožnenie transfúzie krvi. Aktívna eutanázia je priame úmyselné konanie za účelom ukončenia života pacienta.
Na Slovensku je eutanázia zakázaná, pretože podľa trestného práva je trestný čin a zároveň podľa čl. 15 ods. 2 Ústavy Slovenskej republiky „nikto nesmie byť pozbavený života.“ Vo väčšine krajín je eutanázia zakázaná. V Európskej únii je povolená len v 4 krajinách a to v Belgicku, Holandsku, Luxembursku a Španielsku.
O prípustnosti alebo neprípustnosti eutanázie sa v dôsledku existencie možnosti jej ľahkého zneužitia živo diskutuje v etike, medicíne, právnej vede a náboženstve.
Antická filozofia označovala ako (heroickú) eutanáziu požiadavku zomrieť bez strachu.
Legálnosť eutanázie.
Na svete je aktívna eutanázia legálna len v 8 štátoch.
Euterpé

Euterpé alebo Euterpa alebo zastarano Euterpe (po grécky "Euterpé", po latinsky "Euterpe") je v gréckej mytológii múza, ktorá ochraňuje hudbu, lyriku; jej atributom je flauta. Jej synom bol trácky kráľ Résos.
Ev

eV môže byť:
e.V. môže byť:
EV môže byť:
ev môže byť:
Evanjeliár

Evanjeliár (lat. "evangeliarium") je v rímskokatolíckej cirkvi slávnostná liturgická kniha obsahujúca výlučne evanjeliá, ktoré sa čítajú pri sv. omši každý deň v každom cykle liturgického roku. Ide o drahú, ozdobnú knihu, ktorá má vo veriacom spoločenstve umocňovať pocit slávnosti a majestátnosti. Vždy na začiatku omše nesie koncelebrujúci kňaz alebo diakon Evanjeliár k oltáru, v pozícii nad hlavou. Pred čítaním z Evanjeliára ho okiadza z troch strán. Ak je kňaz alebo diakon intonačne zdatný, je veľmi žiaduce, aby Evanjelium predniesol spevom. Po skončení Evanjelia sa ešte opakuje alelujový verš.
V byzantskom obrade (v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi) sa rozlišuje medzi aprakosom, ktorý obsahuje len vybrané perikopy, a štvorevanjeliom, ktoré obsahuje úplný a súvislý text všetkých štyroch evanjelií. Text jednotlivých evanjelií je rozdelený na tzv. "začala" (začiatky), teda perikopy, tak, aby sa text všetkých štyroch evanjelií prečítal za jeden rok.
Evanjelizácia

Evanjelizácia je činnosť zameraná na šírenie kresťanskej viery vo svete.
Slovo evanjelizácia pochádza od podstatného mena evanjelium. To je gréckeho pôvodu ("euangelion") a doslova znamená "dobrá (radostná) zvesť". Tento všeobecný pojem bol prijatý kresťanmi na označenie príchodu Ježiša Krista na zem a ním uskutočneného diela spásy ľudstva skrze smrť na kríži, zmŕtvychvstanie a zoslanie Ducha Svätého. 
Slovo "evanjelizácia" je dnes najčastejšie používané v troch významoch:
Takto chápaná evanjelizácia je teda určitou etapou na ceste stávania sa kresťanom, ktorá predchádza katechumenát. Katechumenát je obdobím systematickej priúčaniu sa kresťanskému životu a prípravy na krst. Pokoncilový dokument "Ordo initiationis christianae adultorum", ktorý prinavracia Cirkvi dnešných čias inštitúciu starokresťanského katechumenátu, výrazne odlišuje etapu evanjelizácie pred katechumenátom a nazýva ju tiež predkatechumenátom. Taktiež súčasná tradícia protestantských cirkví pozná evanjelizáciu vo vyššie uvedenom zmysle, a ešte dôkladnejšie v nej odlišuje určité stupne či etapy duchovných premien, definované ako prebudenie, obrátenie a obnovenie.
V tradícii Katolíckej Cirkvi boli doteraz neznáme evanjelizačné akcie tohto typu, ale v podstate tomu istému cieľu slúžili ľudové misie a farské rekolekcie. VF poslednej dobe sa ukazuje snaha dať týmto akciám charakter viac evanjelizačný. Pojmom "evanjelizačné rekolekcie" rozumieme vlastne tradičné farské rekolekcie nasmerované k evanjelizačnému obsahu a obohatené skúsenosťami z evanjelizačnýh akcií iných cirkví. K charakteru typických protestantských evanjelizačných akcií sa na Slovensku približuje Kampaň pre Ježiša, ktorú od roku 2000 každé leto vo viacerých slovenských mestách uskutočňuje bratislavské Spoločenstvo pri Dóme svätého Martina.
Arthur Evans

Sir Arthur John Evans (* 8. júl 1851, Nash Mills, Spojené kráľovstvo – † 11. júl 1941, Boar's Hill) bol britský archeológ, objaviteľ minojskej civilizácie. Začal na vlastné trovy s výskumami na Kréte na lokalite Knossos, kde s prestávkami vyplnenými rekonštrukciou pamiatok a prípravou publikácií pracoval 1900-1930. Objavil tu palác a nekropoly z bronzovej doby, súčasne aj celú predhomérsku civilizáciu, prvú na európskej pôde. Jeho výskumy, a najmä konfrontácia s Egyptom mu umožnili urobiť z predhomérskej civilizácie dôležité ohnivko na datovanie aj pravekých európskych kultúr. Vybudoval základy jej trojstupňovej chronológie a terminológiu, ktorá sa používa dosiaľ (minojská civilizácia a i.) Jeho poznatky sa stali východiskom na ďalšie poznanie mykénskej civilizácie, jeho pokusy o rekonštrukciu sú však diskutabilné.
Richard Isadore Evans

Richard Isadore Evans (* 1922) je americký psychológ, ktorý sa zameriava hlavne na štúdium delikvencie a postojov.
Evarist

Svätý Evarist () bol 5. rímskym pápežom (medzi rokmi 97/100 až 105/109) a teda štvrtým v rade rímskych biskupov, ktorých ustanovili svätí Peter a Pavol. Predpokladá sa, že počas jeho úradu zomrel Ján (apoštol) čo značilo koniec Apoštolského Veku.
Podľa dostupných poznatkov bol Grék; niektoré pramene ako jeho vlasť uvádzajú rodisko Ježiša Krista Betlehem. Bol synom židovského otca menom Judah. Libériov katalóg zo 4. storočia ho nazýva Aristus. Na kresťanskú vieru sa obrátil zásluhou svojho predchodcu Klimenta I., po ktorého zatknutí prebral úlohu vedenia cirkvi.
O Evaristovi chýbajú zmienky o jeho živote pred nástupom na Petrov stolec. Pripadla mu úloha viesť cirkev v čase, keď značne rástol počet veriacich. Z tohto dôvodu rozdelil Rím na samostatné farnosti a každej pridelil titul, najčastejšie podľa mena niektorého z kresťanských mučeníkov. V každej z farností ustanovil jeden chrám, ktorý sa stal sídelným svätostánkom povereného hodnostára.
S Evaristovým pontifikátom sa spája niekoľko významných cirkevných nariadení - zriadil napr. zbor siedmich diakonov, a pridelil im úlohy pomáhať biskupom pri šírení evanjelia. Okrem toho napr. ustanovil, že manželský zväzok kresťanov môže požehnať iba kňaz.
Podrobnosti okolo jeho smrti nie sú jasné. V Liber Pontificalis sa o ňom píše, že bol korunovaný mučeníctvom aj keď v Rímskom martyrológiu sa nachádza bez mučeníckeho titulu. Evaristus bol pochovaný tak ako veľa ďalších pápežov v hrobke svätého Petra pod Bazilikou svätého Petra. 
Evaristovu podobizeň môžeme vidieť pri zhliadnutí série pápežských portrétov v Sixtínskej kaplnke či pri pohľade na jeho sochu v portiku Bazilike svätého Petra.
Jeho sviatok sa slávi 26. októbra.
Evenčina

Evenčina je jazyk Evenov; patrí medzi mandžusko-tunguzské jazyky altajskej jazykovej rodiny. Je to ohrozený jazyk (7000 hovoriacich v roku 2000).
Pozor na zámenu s jazykom evenkovčina.
Evenkovčina

Evenkovčina je jazyk Evenkov. Patrí medzi mandžusko-tunguzské jazyky altajskej jazykovej rodiny. Hovorí nim už len niekoľko desiatok tisíc ľudí v Rusku, Mongolsku a Číne.
Pozor na zámenu s jazykom evenčina.
Evenkovia

Evenkovia alebo zastarano Tunguzi sú národnosť žijúca medzi Ochotským morom a Jenisejom; Evenkovia žijú aj v Číne a Mongolsku. Ich počet sa odhaduje na 67 000.
Eveni

Eveni alebo staršie Evenovia alebo zastarano Lamuti je národnosť na východe Sibíri v Jakutsku, v Magadanskej a Kamčatskej oblasti Ruska. Hovoria evenčinou. Ich počet sa odhaduje na 20 000. Sú blízki Evenkom etnickým pôvodom i kultúrnymi zvykmi.
Biela (prítok Štiavnice)

Biela je potok na strednom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Štiavnice s dĺžkou 5,3 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím NAPANT-u, konkrétne územím NPR Jánska dolina.
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, v časti Demänovské vrchy, na severovýchodnom svahu Krakovej hole (1 751,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 530 m n. m. 
Opis toku.
Najprv preteká krasovou oblasťou smerom na sever, na pravom brehu tečie v blízkosti jaskynného systému V Záskočí a prechodne sa stáča severoseverozápadným smerom. Následne sa pod Sedlom pod Kúpeľom (1 131,1 m n. m.) stáča na severovýchod a preteká dolinou Bielo, bočnou dolinou Jánskej doliny. Na strednom toku sa esovito ohýba, na krátkom úseku tečie na sever a zľava priberá prítok z juhovýchodného svahu Poludnice (1 548,7 m n. m.). Na južnom úpätí Javorovice (1 062,5 m n. m.) sa definitívne stáča severovýchodným smerom a v chatovej osade v dolnej časti Jánskej doliny, južne od obce Liptovský Ján, sa v nadmorskej výške cca 677 m n. m. vlieva do Štiavnice.
Eventualita

Eventualita (lat.) môže byť:
Evidencia (filozofia)

Evidencia (lat. "evidentia") alebo názornosť alebo zrejmosť je to, čo je očividne (objektívne) dané), alebo to, čo je (subjektívne) jasné v nejakom súde. Rozhodujúcu úlohu pritom má videnie, či už v zmysle vnímania alebo v zmysle pochopenia našich hodnotení.
Evidencia je bezprostredné objasňujúce poznanie, ktoré práve pre svoj jasný, bezprostredne istý charakter nepripúšťa nijaký priestor pre pochybovanie, a preto nepotrebuje nijaké ďalšie zdôvodnenie.
Odvolávaním sa na bezprostredné, spontánne pochopenie je evidencia príbuzná intuícii, ktorá sa však preukazuje ako psychické videnie. Podobne ako intuícia aj evidencia tvorí určité napätie k jazykovo sprostredkovanému (diskurzívnemu) mysleniu. Svojím bezprostredným zmyslovým vzťahom k predmetom a súdom má evidencia poskytovať pochopenie, jasnosť, jednoznačnosť a nepochybnosť.
Evidentnosť

Evidentnosť je bezprostredná zjavnosť a nemožnosť byť ďalej zdôvodňovaný alebo nepotrebnosť byť ďalej zdôvodňovaný.
Evolúta

Evolúta (z latinčiny) je geometrické miesto stredov krivosti bodov danej krivky.
Evolventa

Evolventa (z latinčiny) je krivka, ktorú opíše bod priamky, ktorá sa kotúľa po základnej nehybnej kružnici - (evolúte). 
Využitie.
Evolventa má praktické využitie v strojárstve, pri evolventnom ozubení majú boky zubov tvar častí evolventy.
Tommy Ramone

Tommy Ramone, vlastným menom Tamás Erdélyi (* 29. január 1949, Budapešť – † 11. júl 2014, New York, USA) bol americký bubeník maďarského pôvodu. Pôsobil v skupine Ramones ako bubeník od jej vzniku v roku 1974 do roku 1978, keď odišiel, unavený z koncertovania. V Ramones sa stal bubeníkom potom, ako sa ukázala nepraktickosť úplne pôvodnej zostavy (Dee Dee nestíhal hrať a spievať zároveň, preto spev prevzal pôvodný bubeník Joey). Po odchode zo skupiny ho nahradil Marky Ramone.
Pre Ramones však produkoval aj niektoré albumy po svojom odchode (napríklad Too Tough to Die alebo Road to Ruin).
Zomrel na rakovinu žlčovodov.
Ex lex

Ex lex („mimo zákon“) je latinský právny výraz, ktorý znamená mimo zákona. Používa sa napr. vo výraze stav ex lex, ktorý označuje stav osoby, ktorá nie je pod ochranou zákona. Ide o historický výraz (v súčasných právnych systémoch sa tento inštitút neuplatňuje). Napr. v starovekom Ríme (počas diktátorstva Lucia Cornelia Sullu a počas druhého triumvirátu z nariadenia Marca Antonia) išlo o osoby zahrnuté na proskripčnú listinu, ktoré boli aktom jej vyhlásenia postavené mimo zákon a zbavené právnej i sakrálnej ochrany, tzn. proskribované osoby mohli byť usmrtené a ich vrahovia boli vopred amnestovaní..
Exlibris

Exlibris alebo staršie ex libris je „graficky alebo typograficky riešený štítok s menom alebo so značkou vlastníka knihy (knižnice ap.) obyčajne umiestnený na prednej predsádke knihy“.
Okrem osobných existujú exlibris verejných knižníc, spoločností a inštitúcií.
Dejiny.
Predchodcovia exlibris boli tabuľky, ktoré boli pripájané k egyptským a asýrskym rukopisom v 1400 pred Kristom, resp. 7. storočie pred Kristom. Najstaršie exlibris v Európe pochádzajú z Nemecka z 15. storočia. Často sa môže vyskytovať aj v rukopisnej forme. Najstarší exlibris zo Slovenska pochádza z roku 1596 z Bardejova a jeho text je „Liber Bibliothecae Bartphanae“.
Tvorbe exlibris sa venovali a venujú aj mnohí európski umelci ako Albrecht Dürer, Lucas Cranach starší, Hans Holbein mladší, Hans Baldung, Virgil Solis, zo slovenských Martin Benka, Mikuláš Galanda.
Najstaršia použitá technika výroby exlibris je drevorez (do polovice 16. storočia), neskôr mediryt. Niekedy mal, a stále má, exlibris podobu vlastníckej pečiatky - hlavne v knižniciach (z ekonomických príčin). V 19. storočí nadobudol podobu akcidencie, vtedy jeho umelecká hodnota poklesla.
Tématicky exlibris vychádzal z heraldických motívov, od konca 16. storočia ho nahradzoval portrét. Od 17. storočia sa začínajú objavovať emblémy, architektonické prvky či interiéry knižníc. 18. storočie zasa prieviedlo do sveta exlibris rastlinné a krajinné motívy obdobia rokoko.
Exlibris je už dávno predmetom zberateľstva a jeho štúdium má funkciu pomocnej knihovníckej vedy.
Ex nihilo nihil fit

Ex nihilo nihil fit je latinská veta, ktorá v preklade znamená:" „Z ničoho nič nevzniká“."
Túto vetu ako prvý vyriekol Melissos. Lucretius Carus ju rozvinul v poéme "O podstate veci" v protiklade k učeniu o stvorení sveta bohom.
Ex offo

Ex offo alebo ex officio je latinský výraz, ktorý znamená z úradnej moci, povinnosti, z úradného príkazu.
Ex professo

Ex professo je latinský výraz, ktorý znamená z povolania (primerane povolaniu, úmyselne, ako odborník).
Ex tempore

Ex tempore alebo i extempore je latinský výraz, ktorý znamená v čase potreby, príležitostne, podľa potreby.
Exa

Exa môže byť:
EXA môže byť:
Excalibur (systém)

Excalibur je ukladací a rešeršný systém s funkciami fulltextového softveru. Excalibur pracuje na princípoch fuzzy logiky, neurónovych sietí. Obsahuje prvky umelej inteligencie.
EXCALIBUR ukladá texty do súborov, údaje môžu do systému vstupovať aj pomocou scanera. Systém má veľkú účinnosť aj pri zle zoscanovanych stranách.
EXCALIBUR je produkt firmy Excalibur-Technologies, USA.
Excerpt

Excerpt alebo excerptum alebo výpisok je písomný záznam o prečítanom a preštudovanom texte. Excerptá sa robia spravidla pri štúdiu textov. Najjednoduchší a najúčelnejší spôsob záznamu o prečítaných dielach alebo kratších štúdiách je excerpčný lístok.
Exegetika

Exegetika je náuka o exegéze.
Exegéza

Exegéza (po grécky ἐξηγεῖσθαι "vyvádzať von") je kritické skúmanie akéhokoľvek textu, zvlášť ale náboženského, ako napr. Biblia, Talmudu, Midraša, Koránu atď. Exegéta je odborník na exegézu. Samotné slovo "exegéza" znamená vytiahnutie významu daného textu. Niekedy sa chápe ako protiklad k vkladaniu vlastného výkladu do daného textu. Exegéza sa tak snaží o objektívny prístup k textu. V našich podmienkach sa najčastejšie hovorí o biblickej exegéze.
Biblická exegéza.
Biblická exegéza sa potom člení na dva prístupy. Prvý z nich je exegéza zjavená, ktorá predpokladá, že autori textov boli pri písaní textu inšpirovaní Duchom svätým, a ich slová sú preto Božím zjavením. Racionálna exegéza sa zakladá na myšlienke, že autori sami stoja za svojím dielom, a preto sa k textu pristupuje s ohľadom na ich porozumenie.
Medzi hlavné strediská súčasnej katolíckej biblickej exegézy patrí:
Exegetické metódy.
Exegéza (chápaná väčšinou v zmysle exegézy racionálnej) používa na výklad textu a jeho významu najrôznejšie metódy, ktoré v svojej celistvosti umožňujú pochopenie posolstva textu. Väčšinou sa hovorí všeobecne o historicko-kritickej metóde, čo je v podstate súhrn niekoľkých metód, ktoré exegétovi pomáhajú odhaliť význam. Metódy zastrešené pod týmto názvom sú 
Úlohou historicko-kritickej metódy je zistiť, aký význam mal text v okamihu napísania, resp. aké posolstvo ním chcel autor odovzdať. 
Čiastkové metódy sa delia do dvoch skupín na metódy synchrónne a metódy diachrónne. Synchrónne metódy skúmajú text v jeho terajšej, konečnej podobe, zatiaľ čo diachrónne ho skúmajú z hľadiska jeho vzniku a vývoja, ktorý dnešnej konečnej podobe predchádzal. Zvyčajne sa potom všetky tieto metódy navzájom kombinujú. 
Diachrónne metódy.
Doplnkové metódy - Tieto metódy možno síce aplikovať na text, ale nám o ňom vydávajú len čiastočné informácie a sú často jednostranné. Pokiaľ sú vzaté bezvýhradne, potom môžu byť nebezpečne zavádzajúce.
Exemplár

Exemplár je jeden kus (odpisu, tlačiva, zo skupiny pamiatok, prírodnín), výtlačok knihy, literárneho diela a pod.