burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
STS-51-B

STS-51-B bola misia raketoplánu Challenger ktorá sa uskutočnila v apríli 1985. Bol to siedmy let orbitera Challenger a sedemnásty let v programe Space Shuttle celkovo. Challenger mal pôvodne štartovať na misiu STS-51-E, ale pre problémy s družicou TDRS bol tento let zrušený a do nákladového priestoru raketoplánu bolo vložené laboratórium Spacelab pre let STS-51-B. 
Priebeh letu.
Challenger odštartoval z komplexu LC-39 o 12:02 EDT 29. apríla 1985. Bol to druhý let európskeho laboratória Spacelab v plnej funkčnej konfigurácii. Počas letu boli úspešne preverené možnosti Spacelabu. Posádka vytvorila dve smeny, ktoré sa striedali po dvanástich hodinách. Medzi hlavné ciele letu patrili aj biologické experimenty s dvoma opicami a 24 hlodavcami na palube. Posádke počas práce neustále pomáhalo riadiace stredisko v Johnson Space Center v texaskom Houstone. Experimenty sa týkali biochémie, astronómie, atmosférickej fyziky, mechaniky tekutín a materiálnej vedy. Z 15 primárnych experimentov bolo 14 úspešných. Raketoplán pristál na dráhe Edwards AFB o 12:11 EDT 6. mája 1985 po sedemdennom lete.
Nokia X6

Nokia X6 je hudobne orientovaný dotykový smartphone a prenosné zábavné zariadenie od Nokie. Do povedomia verejnosti bol prvýkrát oznámený začiatkom septembra 2009 počas Nokia World 2009 v Nemecku.
Nokia X6 nahrádza Nokiu 5800 ako vlajkovú loď hudobne orientovaných modelov od Nokie. Nokia X6 a X3 sú prvými zariadeniami série X. Pred sériou X, bola hudobne orientovaná séria nazvaná XpressMusic.
Pôvodná Nokia X6 obsahuje program Comes With Music a licenciu pre neobmedzené bezplatné sťahovanie z Nokia Music Store. Verzia s Comes With Music programom sa dodáva od konca roku 2009 za odhadovanú maloobchodnú ceny 605 €.
Vzhľad.
X6 je pozoruhodnejší pre jeho tenšie telo od Nokie 5800 (13,8 mm) a 35 hodinám nepretržitého prehrávania hudby. Pri spoločenských sieťach, podporuje jednoduchý prístupu k Facebooku, MySpace, Ovi, Yahoo! Messenger, YouTube, Vkontakte, Windows Live a mnoho iných.
Hrad Kotnov

Kotnov je jediná zachovalá veža táborského hradu, ktorý založil Přemysl Otakar II. na ochranu mesta "Hradiště" ako mestský hrad. 
Stojí vedľa neskorogotickej Bechyňskej brány. Má kruhový pôdorys. Pomenovaný je podľa rytiera Kotena, toto meno použil Václav Hájek z Libočan. 
Kotnov je rovnako ako Stará radnica na námestí v Tábore od roku 1962 vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Skriňová nadstavba

Skriňová nadstavba (alebo Skriňový automobil) je druh nadstavby nákladného a úžitkového automobilu, prívesu alebo návesu. Samostatný, pri automobiloch od posádky oddelený a uzamykateľný priestor môže byť využitý podľa úpravy nákladného priestoru na prepravu materiálu, tovaru, osôb, strojov a prístrojov a pod. Kabína býva sklopná dopredu, čím sa umožní prístup k motoru.
Konštrukcia nadstavby.
Bežná skriňová nadstavba má rovnú podlahu, pevné steny i strechu a dvojkrídlové dvere, ktoré môžu byť nahradené alebo doplnené zdvíhacou plošinou. Upevňovacie oká v podlahe slúžia k zabezpečeniu nákladu pri preprave a priestor najmä menších (rozvážkových) automobilov býva prístupný i bočnými posuvnými dverami. 
Odvodené verzie.
Výrobcovia ponúkajú množstvo druhov nadstavieb, prispôsobených požiadavkám trhu. Okrem najjednoduchšej verzie tak existuje napríklad:
Scratch

Scratch je nový programovací jazyk, v ktorom sa dajú jednoducho vytvárať interaktívne príbehy, hry a animácie, a ktorý ich umožňuje zdielať na webe. Prostredie jazyka má otvorený zdrojový kód a je chránené vlastnou slobodnou licenciou.
Scratch je vyvinutý skupinou Lifelong Kindergarten Group z laboratórií MIT Media Lab. Táto skupina vyvinula nové technológie ako postavy, spájanie blokov a kreslenie pre deti, ktoré rozširujú rozsah toho, čo môžu ľudia navrhnúť, vytvoriť a naučiť sa.
Vývoj jazyka Scratch je spolufinancovaný spoločnosťami National Science Foundation, Microsoft, Intel Foundation, Nokia a výskumným konzorciom MIT Media Lab.
Základné ingrediencie projektu Scratch.
Projekty v jazyku Scratch sú tvorené objektami, ktoré sa nazývajú postavy. To ako budú postavy vyzerať, je možné zmeniť tak, že sa im dajú rôzne kostýmy. Postava môže vyzerať ako človek, vlak, motýľ alebo čokoľvek iné. Ako kostým sa dá použiť ľubovoľný obrázok: obrázok možno nakresliť v kresliacom programe, importovať ho z pevného disku alebo ho pretiahnuť do programu z webovej stránky.
Postave je možné dať inštrukcie aby sa hýbala, prehrávala hudbu alebo reagovala na iné postavy. Keď je potrebné postave povedať čo má robiť, robí sa to pridaním grafických blokov do zásobníkov, ktoré sa volajú scenáre. Po kliknutí na scenár, Scratch spustí jednotlivé bloky scenára zhora dole.
Žeriav (stroj)

Žeriav je zdvíhacie zariadenie na premiestňovanie bremien zvislým a vodorovným spôsobom vo vymedzenom priestore
Pracuje na princípe sústavy kladiek, ktoré znižujú silu potrebnú na vyzdvihnutie nákladu. Rameno žeriava je spravidla možné otáčať a posúvať, čím dochádza k presúvaniu bremena. Žeriav sa využíva všade tam, kde je potreba manipulovať s ťažkými bremenami, najčastejšie v stavebníctve, strojárskom a hutníckom priemysle, doprave a pod.
Druhy žeriavov.
Žeriavy je možné rozlišovať podľa viacerých hľadísk.
Tesla (podnik)

TESLA bol česko-slovenský koncernový podnik, vyrábajúci elektrotechnické a elektronické prístroje a súčiastky na vojenské, profesionálne a amatérske účely. Priamym pokračovateľom "TESLY" je súčasná česká firma Tesla a.s. (približne 400 zamestnancov), ktorá vznikla z pobočky "Tesla Hloubětín".. Na Slovensku existuje v súčasnosti spoločnosť s názvom TESLA Stropkov, akciová spoločnosť a "TESLA Liptovský Hrádok, akciová spoločnosť. "
Vznik.
Podnik "TESLA" bol založený 10. augusta 1946 v továrni Mikrofona v Prahe-Strašniciach za účasti juhoslávskeho ministra Zlatariča Branka, ministra priemyslu Macedónska Vasiljeva Georgija, ministra priemyslu Bohumila Laušmana, zástupcov vlády, inštitúcií a vysokých škôl. Podnik vznikol zoštátnením a spojením 16 pôvodne samostatných firiem – išlo buď o česko-slovenské podniky alebo častejšie o pobočky zahraničných koncernov:
Názov TESLA a ochranná známka.
Názov "TESLA" bol pôvodne (a oficiálne) inšpirovaný menom srbského elektrotechnika Nikolu Teslu (†1943). O založení podniku oficiálne referoval časopis "Radioamatér" v októbri 1946. Potom ako v 50. rokoch nastal ideový rozkol krajín socialistického tábora a vtedajšia Juhoslávia sa stala neobľúbenou, bolo nevhodné používať srbské pomenovanie, a tým bol názov zmenený na TEchnika SLAboprúdová.
Pobočky závodov.
V ČSSR bol podnik TESLA štátnym monopolom na výrobu televízorov, rádioprijímačov, vysielacích zariadení, žiaroviek a elektrotechnických súčiastok. Jeho výrobky boli určené nielen pre všetky socialistické štáty v rámci RVHP, ale aj pre ďalšie vtedy spriatelené rozvojové krajiny ako Egypt, Sýria a iné. V roku 1980 bolo generálne riaditeľstvo Tesla Praha zrušené a následne vznikli štyri samostatné koncerny: "Tesla Rožnov" (elektronické súčiastky), "Tesla Karlín" (investičná elektronika), "Tesla Brno" (meracia a laboratórna technika) a "Tesla Bratislava" (spotrebná elektronika). Všetky boli začlenené pod Federálne ministerstvo elektrotechnického priemyslu (FMEP). "TESLA - Výzkumný ústav spojové techniky A. S. Popova" zostal pod priamou pôsobnosťou FMEP.
Podnik mal veľké množstvo závodov.
Tesla v súčasnosti.
Po roku 1989 sa jednotlivé časti podniku osamostatnili. Z väčšej časti zanikli, pretože svojou kvalitou a cenou neboli v novom prostredí konkurencieschopné. Niektoré sa zmenili na súkromné firmy s novým názvom. Priamym pokračovateľom je súčasná česká firma Tesla a.s. (približne 400 zamestnancov), ktorá vznikla z pobočky "Tesla Hloubětín". "Tesla a.s." vyrába hlavne vojenské mikrovlnné systémy, zdravotnícke prístroje alebo mobilné zariadenia na úpravu čistej vody. Závod v Mladé Vožici sa zaoberá strojárenskou výrobou (predovšetkým výrobou nábytku pre dielne).
Na Slovensku existuje v súčasnosti spoločnosť s názvom "TESLA Stropkov a.s.", ktorá vyrába zariadenia na komunikáciu v bytových domoch (ľud. zvončeky), elektrické zásuvky a vypínače, a "TESLA Liptovský Hrádok, akciová spoločnosť", ktorá produkuje výrobky strojárenské (konštrukcie – stojany, skrine na osadenie dielov), elektrotechnické (plošné spoje a pod.) a telekomunikačné (ústredne, komunikačné zariadenia, ich komponenty na opravu a servis).
Terakotová armáda

Terakotová armáda (兵馬俑) je armáda vyrobená z terakoty, ktorá sa nachádza v čínskej provincii Šen-si.
Bola objavená náhodou v marci 1974. Robotníci sužovaní suchom sa rozhodli vykopať studňu; namiesto vody našli niekoľko sôch koní a vojakov. Armáda sa skladá prevažne z vojakov, ale výnimkou nie sú ani sochy koní, vojnových vozov, hudobníkov, akrobatov či úradníkov. Väčšina sôch je v mierne nadživotnej veľkosti (1,83 – ), ale sú tu i sochy v zmenšenej mierke. Odhadovaný počet postáv je 8 tisíc vojakov, 130 vozov s 520 koňmi. Terakotovú armádu dal vytvoriť cisár Š’-chuang-ti v 3. storočí pred Kr. na ochranu hrobky.
Dnes patrí toto mauzóleum k najväčším čínskym pamiatkam. Od roku 1987 je súčasťou svetového kultúrneho dedičstva UNESCO. Zaujímavosťou je, že každá socha má iný výraz v tvári.
Rudolfinum

Rudolfinum je novorenesančná budova na námestí Jana Palacha v Prahe na pravom brehu rieky Vltavy v Starom meste v mestskej časti Praha 1.
Dejiny.
Rudolfinum bolo postavené v rokoch 1876 - 1881 a slávnostne otvorené 7. februára 1885 ako viacúčelové kultúrne zariadenie s koncertnou sieňou a výstavnými sálami. Rudolfinum dala postaviť pri príležitosti 50. výročia svojho založenia Česká spořitelna, ktorá požiadala následníka habsburského trónu arcivojvodu Rudolfa, aby stavba bola pomenovaná po ňom. Po vzniku Československa bola budova označovaná ako "Dům umělců". 
Na projekt budovy bola vypísaná verejná súťaž a následne bola výstavba zverená architektom Josefovi Zítkovi a Josefovi Schulzovi, ktorí ju dokončili v roku 1881. V roku 1884 bola zriadená koncertná sieň (dnes "Dvořákova sieň"). V zadnom trakte sú menšie koncertné sály, "Sukova sieň" a "Kubelíkova sieň".
Budova bola niekoľkokrát upravovaná, v medzivojnovom dokonca pre potreby československého parlamentu. Ten na tomto mieste fungoval od roku 1919 do 1941. Posledná kompletná rekonštrukcia bola vykonaná v rokoch 1990–1992.
V povojnovom období bola budova sídlom Hudební fakulty Akademie múzických umění a Českej filharmónie, dnes je budova sídlom Českej filharmónie a "Galérie Rudolfinum".
Autožeriav

Autožeriav alebo automobilový žeriav je nákladný automobil s nadstavbou otočného žeriavu. Pracovný stroj (žeriav) tak získava schopnosť mobility a využitia na akomkoľvek dostupnom mieste, predovšetkým na stavbách, montážnych činnostiach a doprave.
Konštrukcia.
Moderné autožeriavy majú teleskopicky vysúvateľné ramená, umožňujúce manipuláciu s nákladom vo veľkej výške. Nevyhnutnosťou sú vysúvacie podpery, zabezpečujúce stabilitu a prenášajúce záťaž z ramena na podklad bez rizika poškodenia podvozku a pneumatík. Súčasťou nadstavby je obslužná kabína žeriavnika a navíjací lanový bubon. Pohyb ramena zabezpečuje hydraulika. 
Zvláštnym typom je vyprosťovací autožeriav, používaný záchranármi pri nehodách, vojakmi a odťahovou službou pre ťažké vozidlá. Majú kratšie rameno, otočené v transportnej polohe dozadu a prídavné navijaky pre vyprosťovanie.
Autožeriav vo význame mobilný žeriav môže byť akékoľvek mobilné zariadenie s nadstavbou žeriavu. Najčastejšie sú to samohybné kolesové, pásové a koľajové podvozky.
Michelsonov-Morleyho pokus

Michelsonov-Morleyho pokus alebo Michelsonov-Morleyho experiment alebo Michelsonov (optický) pokus/experiment bol pokus z roku 1887, ktorého cieľom bolo preukázanie existencie éteru. 
V 19. storočí bola existencia svetelného éteru považovaná za fyzikálne vysvetlenie podstaty svetla. Experiment svojim neúspechom podlomil dovtedajšie teórie o svetle. Aj vďaka tomu sa otvoril priestor pre nové teórie a nový vek fyziky. Preto sa tento experiment často označuje ako "najužitočnejší nepodarený experiment".
Michelsonov-Morleyho pokus mal v zmysle fyziky 19. storočia preukázať rôznu rýchlosť svetla v smere pohybu Zeme a kolmo na smer pohybu Zeme. Použili interferometer (pozri Michelsonov interferometer), pričom lúč svetla pomocou polopriepustného zrkadla rozdelili na dve kolmé zložky. Očakávali, že zložky svetla ovplyvnené éterom sa budú pohybovať rôznou rýchlosťou. Toto sa im preukázať nepodarilo, lebo v skutočnosti je rýchlosť svetla konštantná.
Maroš (prvé meno)

Maroš je v slovenčine mužské krstné meno. Je odvodené od mena Martin, ktoré pochádza z latinčiny, zo slova "martinus" s významom „zasvätený Marsovi“ prípadne „bojovný“. Meniny na Slovensku má 11. novembra.
Okrem samostatného mena sa používa aj ako domáca podoba mien Marek, Marián a Martin.
Firestarter (softvér)

Firestarter je grafický slobodný program s otvoreným zdrojovým kódom, ktorý slúži ako osobný firewall. Na riadenie firewallu zabudovaného do jadra Linux používa nástroj Netfilter (iptables/ipchains). Dokáže riadiť vstupné aj výstupné pripojenia a v reálnom čase sledovať sieťovú komunikáciu v systéme. Firestarter tiež poskytuje funkcie na presmerovanie portov a zdieľanie internetového pripojenia spolu s možnosťou automatického nastavenia lokálnej siete pomocou služby DHCP.
Vzduchové chladenie (spaľovacie motory)

Vzduchové chladenie je spôsob chladenia spaľovacích motorov, zabezpečujúceho odvod zvyškového tepla a prevádzku motora v optimálnom tepelnom režime. Je realizované prúdom vzduchu cez rebrovanie valcov a tepelne namáhané časti motora.
Oproti kvapalinovému chladeniu má výhodu v jednoduchšej konštrukcii (chýba chladič, rozvod kvapaliny, čerpadlo i zložité chladiace kanáliky v bloku i hlave motora) i v menšej tepelnej zotrvačnosti, čo je výhodné v extrémnych teplotných podmienkach. Nevýhodou je vyššia hlučnosť a pomerne veľký výkon na pohon ventilátora (4 - 10% celkového výkonu).
Využitie.
Vzduchové chladenie sa využíva u väčšiny malých motorov, pri kosačkách, motocykloch a takmer všetkých vrtuľových lietadiel. Motory osobných automobilov sa v minulosti vzduchom chladili napr. u modelov Porsche a Tatra (napr. Tatra 603 a 613), ktorá tvorí výnimku aj pri nákladných vozidlách (Tatra 148 a 815).
Youngova nerovnosť

Youngova nerovnosť je matematická nerovnosť, ktorá dáva do súvisu súčin dvoch nezáporných čísel a súčet ich mocnín.
Nech formula_1, formula_2, formula_3. Potom
Dôkaz.
Pre formula_5 alebo formula_6 je dôkaz triviálny. Pre ostatné hodnoty z konkávnosti logaritmu dostávame
čo vďaka rastúcosti logaritmu implikuje dokazovanú nerovnosť.
Viachodnotová funkcia

Viachodnotová funkcia alebo multihodnotová funkcia alebo multifunkcia alebo korešpondencia alebo množinová funkcia je v matematike úplná relácia z množiny vstupov "X" do množiny výstupov "Y". Ide teda o reláciu, kde "každý" prvok formula_1 je v relácii s "aspoň" jedným prvkom formula_2. Inak povedané, multifunkcia z "X" do "Y" každému prvku formula_1 priraďuje neprázdnu množinu výstupov z "Y".
Od funkcií sa teda multifunkcie líšia tým, že môžu danému vstupu priraďovať aj viac hodnôt. Všetky výstupy pre daný vstup tvoria množinu, preto sa multifunkcie niekedy nazývajú aj množinové funkcie.
Viachodnotové funkcie sa často objavujú v prípadoch, keď je potrebné nájsť inverzný predpis pre zobrazenie, ktoré nie je injektívne. Takéto zobrazenie nemá inverznú funkciu, má však inverznú multifunkciu.
Viachodnotové funkcie majú praktické aplikácie vo viacerých oblastiach, najmä však v teórii optimálneho riadenia a teórii hier, kde zohráva dôležitú úlohu tzv. Kakutaniho veta o pevnom bode, ktorá je vetou o pevnom bode pre viachodnotové funkcie.
Obecný dom

Obecný dom (pôvodným názvom Reprezentační dům hlavního města Prahy) je jedna z najznámejších secesných stavieb v Prahe s novorenesančnými prvkami stojaca na námestí Republiky, v susedstve Prašnej brány oproti domu U Hybernov. Slúži najmä reprezentačným účelom.
Dejiny.
Na mieste dnešného Obecného domu stála pôvodne rezidencia českých kráľov, Kráľov dvor. Tento komplex dal vybudovať približne v roku 1380 Václav IV.; slúžil ako sídlo panovníkov v rokoch 1383–1484. Okrem paláca zahŕňal aj domy pre dvoranov, kúpele, zverinec a záhradu. Po Václavovi IV. tu sídlil jeho brat Žigmund Luxemburský, Žigmundov zať Albrecht II. Habsburský, Ladislav Pohrobok, Jiří z Poděbrad a Vladislav II. Jagelovský, ktorý zo Starého Mesta presídlil späť na Pražský hrad. Do dnešných čias sa z Kráľovského paláca zachoval len názov priľahlej ulice "Královodvorská" a priechod do Prašnej brány v Celetnej ulici. Pretože z Kráľovského paláca vychádzali korunovačné sprievody českých kráľov, nachádza sa Obecný dom vlastne na začiatku tzv. Kráľovskej cesty.
Obecný dom vstúpil dvakrát do dejín česko-slovenskej štátnosti: 28. októbra 1918 tu bola vyhlásená samostatnosť Česko-Slovenska a v novembri 1989 sa tu uskutočnilo prvé stretnutie komunistickej vlády s predstaviteľmi Občianskeho fóra na čele s Václavom Havlom.
Dom prešiel rozsiahlou rekonštrukciou v rokoch 1994–1997.
Architektúra.
Obecný dom bol postavený v rokoch 1905 – 1912 podľa plánov architektov Antonína Balšánka a Osvalda Polívku. Na jeho výzdobe sa podieľali najvýznamnejší českí maliari a sochári začiatku 20. storočia: Mikoláš Aleš, Max Švabinský, František Ženíšek, Ladislav Šaloun, Karel Novák, Josef Mařatka, Josef Václav Myslbek, Alfons Mucha a Jan Preisler. Priečeliu dominuje polkruhová mozaika zostavená podľa kresby Karla Špillara.
Interiér zahŕňa niekoľko sál, z ktorých najväčšia je "Smetanova sieň" slúžiaca ako koncertná sála pre cca. 1200 poslucháčov; usporadúvajú sa tu najmä koncerty Symfonického orchestra hl. m. Prahy FOK, ďalej festival Pražská jar, organové koncerty a.i. Ďalšie sály sú Grégrova sála, Sladkovského sála a Primátorský salónik. Okrem koncertov sa tu uskutočňujú výstavy a ďalšie spoločenské akcie. 
Na prízemí a v suteréne je niekoľko reštaurácii a kaviarní. Neďaleko hlavného vchodu je informačné stredisko.
Holohlavec

Holohlavec (ľudovo "holohlávka" alebo "lysohlávka", lat. "Psilocybe") je rod z čeľade golierovkovité z taxónu bazídiových húb s celosvetovým výskytom. Známe sú predovšetkým pre svoje halucinogénne účinky, a to aj napriek tomu, že väčšina druhov holohlavcov neobsahuje halucinogénne látky. 
Druhy, ktoré obsahujú halucinogénne látky, obsahujú psilocín a psilocybín a v menšej miere aj baeocystín a norbaeocystín, ale ich psychoaktivita je sporná. Účinok psilocybínu a psilocínu sa pri ľahkých intoxikáciách prejavuje zmenami vnímania a myslenia.
Druhy.
Rod zahŕňa asi 80 druhov, z toho na Slovensku asi 7. Príklady druhov:
Hrad Strakonice

Hrad Strakonice je gotický hrad a barokový zámok v meste Strakonice na sútoku zlatonosnej rieky Otavy a Volyňky.
Dejiny.
Hrad bol založený v 13. storočí. V roku 1243 daroval východnú polovicu hradu Bavor I. zo Strakoníc († 1260), účastník križiackej výpravy a jeho manželka Bolemila rádu maltézskych rytierov, ktorý tu zriadil komendu. V 13. storočí bola tiež vymenená pôvodne hranolová veža za dnešný Rumpál (gotická veža). 
V roku 1402 Johaniti získali celý hrad, ktorý bol od roku 1421 sídlom veľkoprevorov. V renesancii bola vybudovaná veža Jelenka. Stavebné úpravy hradu boli ukončené v rokoch 1714 – 1721 Barokovou zámockou prístavbou. Súčasťou hradného areálu je kostol sv. Prokopa. Rád tu pôsobil až do uväznenia posledného prevora a profesora miestneho gymnázia A. Voráčka komunistami v roku 1951, neskôr len skryto.
Hrad kombinuje prvky niekoľkých architektonických slohov a má tri nádvoria. Vo svojich dejinách bol dvakrát dobytý a spustošený – prvýkrát v roku 1620 stavovskými vojskami a po druhé Švédmi za tridsaťročnej vojny (údajne nie vojensky, ale zradou). 
Dnes v areálu sídli "Múzeum stredného Pootavia", Šmidingerova knižnica a Základná umelecká škola.
Od roku 1995 je areál strakonického hradu vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Animals (singel Nickelback)

„Animals“ je druhý singel kanadskej rockovej skupiny Nickelback z ich piateho štúdiového albumu "All The Right Reasons". Singel bol vydaný iba ako propagačný singel v novembri 2005. Bol vydaný cez vydavateľstvo Roadrunner Records. Koncertová verzia singla bola na B strane singlu „Savin’ Me“.
Vydanie singla.
Pieseň bola hraná jedine v amerických a kanadských rozhlasových staniciach. Pieseň prekvapivo získala veľký úspech a dosiahla #1 v rebríčku Mainstream Rock Tracks, na ktorom sa udržal 6 týždňov, v rebríčku Modern Rock Tracks dosiahol #16 a v rebríčku Hot 100 dosiahol #97. V Austrálii singel dosiahol #27. Melódia singla „Animals“ je často prirovnávaná k EP „Songs to Make Love To“ od skupiny Faith No More.
Zostava.
Nickelback
Produkcia
Ostatní
Orientalium Ecclesiarum

Dekrét Orientalium Ecclesiarum - o východných katolíckych cirkvách je jedným z dokumentov Druhého vatikánskeho koncilu. Potvrdzuje právo a povinnosť východných katolíckych cirkví zachovávať vo všetkom autentické východné dedičstvo a podľa neho sa riadiť. Vyzýva k jeho očiste tam, kde prišlo k latinizácii. Zdôrazňuje, že všetky obrady majú rovnakú dôstojnosť a sú rovnocenné (proti tézam o prednosti latinského obradu). Rieši aj otázku práv východných patriarchov a plurality tradícií (obradov). Tento dekrét sa stal významným impulzom pre tzv. obradovú obnovu východných cirkví. Veľkú zásluhu na jeho vzniku a obsahu mali najmä biskupi melchitskej gréckokatolíckej cirkvi.
Dekrét bol prijatý 21. novembra 1964 (na sviatok Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu) v pomere 2110 proti 39 hlasom.
Kláštor Kladruby

Kláštor Kladruby je bývalý benediktínsky kláštor v Kladruboch založený v roku 1115 českým kniežaťom Vladislavom I., ktorý je v kláštore pochovaný. Kláštor bol po stáročia významným činiteľom celej oblasti až do roku 1785, kedy ho cisár Jozef II. Habsburský zrušil. 
Svätý Ján Nepomucký bol podľa všetkého umučený kvôli tomu, že zmaril plány Václava IV. na zrušenie kláštora a jeho premenu na nové biskupstvo, keď využil kráľovu neprítomnosť v hlavnom meste a dal po smrti starého opáta urýchlene zvoliť nového skôr než kráľ mohol do veci zasiahnuť.
Kláštorný kostol Nanebovzatia Panny Márie zostal až do dnešných dní v prevádzke a cez veľké sviatky (Veľká Noc, Vianoce a Nanebovzatie Panny Márie) sa v ňom konajú omše. Kláštor bol po zrušení napr. vojenskou nemocnicou, chudobincom, štátnym statkom a postupne chátral. 
V 80. rokoch 20. storočia začali opravy a po nežnej revolúcii sa stal národnou kultúrnou pamiatkou. Každoročne ho navštívi asi 20 tisíc návštevníkov. Občianske združenie "Klášter Kladruby" v ňom poriada rôzne kultúrne akcie. Pravidelnými akciami sú historický jarmoky, vianočné prehliadky so špeciálnym programom, koncerty vážnej hudby – tzv. festival Kladrubské leto (za komunistického režimu Stříbrské leto) a organové koncerty.
Prestavby kláštora.
V roku 1653 začala generálna oprava konventnej budovy a chrámu Panny Márie a v rokoch 1664 – 1670 bola postavená nová prelatúra. V roku 1705 získal kláštor do svojho majetku späť přeštické panstvo a v roku 1712 začala výstavba ojedinelého architektonického skvostu, dnešnej dominanty mesta Kladruby, nového chrámu Nanebovzatia Panny Márie. Tento chrám, vysvätený v roku 1726, je tretím najväčším chrámom v českých krajinách, po katedrále sv. Víta v Prahe a chráme v Sedlci pri Kutnej Hore. Ide o vrcholné dielo staviteľa Jana Blažeje Santiniho, postavené v slohu barokovej gotiky. Celková dĺžka kostola je , vnútorná výška kopule potom takmer . Na podlahe kostola sa nachádza v mieste kríženia lodí veľká osemcipá „Santiniho“ hviezda. Ide predovšetkým o symbol Panny Márie – tzv. Mariánska hviezda. Niekde sa uvádza, že tiež ide o skrytý Santiniho symbol.
Prestavba kláštora pokračovala výstavbou nového konventu, ktorého projektantom bol Kilián Ignác Dientzenhofer. Výstavba bola z väčšej časti dokončená už 1739, ale celkového dokončenia sa dočkal až v roku 1770. Dokončovacie práce boli už poznamenané obmedzovaním cirkevného hospodárenia zo strany štátu, ktoré vyvrcholili v roku 1785, kedy Jozef II. Habsburský kláštor zrušil.
Hrad Bouzov

Hrad Bouzov (pôvodne Búzov) stojí v rovnomennej obci juhozápadne od mesta Loštice na stredozápadnej Morave. Pôsobí dojmom dobre zachovanej stredovekej pamiatky, ale jeho súčasná podoba pochádza z romantickej prestavby z prelomu 19. a 20. storočia. Patrí medzi najnavštevovanejšie pamiatky v Česku a je vyhľadávaným miestom filmárov.
Historie.
Hrad bol založený na prelome 13. a 14. storočia, jeho prvým známym majiteľom bol "Búz z Búzova" v rokoch 1317-1339. Od polovice 14. storočia ho vlastnili páni z Vildenberka, ktorí ho v roku 1382 predali markgrófovi Joštovi. Jošt ho roku 1396 prenechal Heraltovi z Kunštátu.
Tento rod hrad vlastnil asi 70 rokov, potom sa v jeho držbe vystriedalo viac majiteľov. Počas tridsaťročnej vojny slúžil Bouzov ako cisárska pevnosť a väzenie pre švédskych zajatcov. V roku 1649 hrad kúpila Eugenie Podstatská z Prusinovic, jej syn ho roku 1696 predal rádu nemeckých rytierov. Tomu hrad patril až do roku 1939, kedy ho zabavili nacisti, v priebehu druhej svetovej vojny bol odovzdaný do správy tzv. Hlavného hospodárskeho a správneho úradu SS so sídlom v Berlíne a slúžil ako sklad zabaveného majetku. Po druhej svetovej vojne bol hrad skonfiškovaný československým štátom. V štátnej správe je dodnes, snahy Nemeckého rádu o vrátenie hradu neboli úspešné.
Hrad bol postavený s typicky bergfritovou dispozíciou s jedným poschodovým palácom. Koncom 14. storočia bolo k hradu pristavané predhradie. V roku 1558 hrad Bouzov vyhorel, ale kvôli finančným problémom vtedajších majiteľov bol hrad úplne obnovený až v roku 1620. 
Do dnešnej podoby bol hrad upravený prestavbou v rokoch 1895 až 1910 na popud Eugena Habsburského, vtedajšieho veľmajstra rádu, ktorý stavbu aj financoval. Návrh prestavby projektoval architekt Georg von Hauberrisser. Tato rekonštrukcia ovplyvnila vzhľad hradu, pretože do pôvodnej typickej českej architektúry bol zakomponovaný celý rad nemeckých prvkov. Vnútorné vybavenie hradu čiastočne pochádza zo súkromných zbierok arcivojvodu Eugena, čiastočne ide o predmety vyrobené špeciálne pre hrad. 
V roku 1929 poctil hrad svojou návštevou prezident Tomáš Garrigue Masaryk spoločne s ministerským predsedom Františkom Udržalom a ministrom vnútra Janom Černým. Na hrade ich privítal aj veľmajster nemeckého rádu Panny Márie Jeruzalemskej a brniansky biskup Norbert Klein.
V roku 2004 bol na hrade natáčaný nemecký film Napola, ďalej napríklad rozprávka O princezně Jasněnce a létajícím ševci, Princezna Fantaghiro alebo pokračovanie seriálu Arabela.
Jana Hospodárová

Jana Hospodárová (* 26. apríl 1976, Bratislava) je slovenská moderátorka a občianska aktivistka v oblasti práv zvierat. Narodila sa v Bratislave, ale vyrastala v Michalovciach.
Vyštudovala hotelovú akadémiu v Prešove. Študovala tiež herectvo na VŠMU. Uvádza reláciu "Športové noviny" v televízii Markíza. V minulosti v tejto televízii moderovala aj ďalšie relácie – spoločne so Štefanom Dvorským "Teleráno", "Reflex", "Doma s Markízou", spoločne s Vilom Rozborilom reláciu "Cestoviny" a i. V roku 2011 sa stala s tanečným partnerom Matejom Chrenom víťazkou súťažnej šou "Let’s Dance".
V rámci svojich aktivít spolupracuje s organizáciami "Pes v núdzi", "Majme srdce" a pod. Je spoluzakladateľkou nadácie pre zvieratá "Niki a Steffi", ktorá vznikla 13. marca 2012. Verejne známy je spor so "Slobodou zvierat", ktorý nastal po tom, čo Hospodárová prostredníctvom médií uviedla nedostatky a neetické praktiky pracovníkov tejto organizácie. Sloboda zvierat uvedené informácie dementovala.
Peter Matoš

Peter Matoš (* 6. september 1968, Liptovský Mikuláš – † 15. august 2011, Piešťany) bol slovenský reprezentant v skialpinizme. V roku 1996 v dvojici s Miroslavom Leitnerom získal 5. miesto na medzinárodných skialpinistických pretekoch Pierra Menta vo Francúzsku.
O rok neskôr, v roku 1997, sa na rovnakých pretekoch opäť s Miroslavom Leitnerom umiestnil na 9. mieste.
&lt;br&gt;V období rokov 1991-2008 bol členom Horskej služby Nízke Tatry-sever. Bol dlhoročný organizátor Behu do vrchu Jasná-Chopok.
Závišov kríž

Závišov kříž je dvojramenný relikviárový kríž byzantského pôvodu.
Dejiny.
Pravdepodobne pochádza z Uhorska, z kráľovského pokladu, ktorý priviezla do Čiech Anna Uhorská, matka kráľovnej Kunhuty, pri úteku v roku 1270. 
Po smrti Kunhuty Uhorskej sa stal jeho majiteľom jej druhý manžel, Záviš z Falkenštejna, ktorý ho pravdepodobne daroval cisterciánskemu vyšebrodskému kláštoru. 
V roku 2010 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku. Uvádza sa, že ide o tretiu najcennejšiu stredovekú zlatnícku pamiatku v Česku (po korunovačných klenotoch a relikviáti sväzého Maura). Kríž bude aj motívom známky Českej pošty.
Janáček

Janáček môže byť:
Michelsonov interferometer

Michelsonov interferometer je interferometer, ktorý navrhol Albert Abraham Michelson.
Svoj prvý interferometer navrhol a zostavil Albert Abraham Michelson v roku 1881. Zdokonalená verzia odlišujúca sa od pôvodnej viacnásobným odrazom lúčov medzi zrkadlami bola použitá v roku 1887 pri Michelsonovom-Morleyho pokuse.
Michelsonov interferometer sa skladá zo zdroja svetelných lúčov "P", polopriepustnej sklenenej doštičky "d", kompenzačnej doštičky "k 1 ", zrkadiel "Z1", "Z2" a ďalekohľadu "D".
Lúč zo zdroja "P" dopadá pod uhlom 45° na polopriepustnú sklenenú doštičku "d", kde sa v bode "A" štiepi na dva lúče.
Lúč č 1 sa odrazí od polopriepustnej doštičky a dopadá kolmo na zrkadlo "Z 1 ", tu sa odrazí späť do bodu "A", po prechode polopriepustnou doštičkou dopadá do ďalekohľadu "D ".
Lúč č 2 prejde polopriepustnou doštičkou, dopadne kolmo na zrkadlo "Z 2 ", tu sa odrazí späť do bodu "A", v bode "A" sa odrazí do ďalekohľadu "D".
Oba lúče sa teda stretnú v ďalekohľade, kde spolu interferujú. Pretože lúč č 2 prejde polopriepustnou doštičkou celkom trikrát, vkladá sa do cesty lúča č 1 doštička "k 1 "(kompenzačná) rovnobežná s doštičkou "d". Ak sú vzdialenosti zrkadiel "Z 1 " a "Z2" od bodu "A" rovnaké, budú rovnaké aj dráhy lúčov a v ohnisku objektívu sa obaja lúče spoja.
V prípade, že posunieme zrkadlo "Z 2 "o vzdialenosť "l", dráhový rozdiel lúčov bude "Δl = 2l". V závislosti na veľkosti dráhového rozdielu vznikajú interferenčné maximá pre "Δl = k λ" (kde "k" je celé číslo, "λ"vlnová dĺžka lúča) a interferenčné minimá pre "Δl = (2k 1) λ / 2".
Kostol Najsvätejšieho srdca Pána (Vinohrady)

Kostol Najsvätejšieho srdca Pána je kostol na pražskom námestí Jiřího z Poděbrad vo štvrti Vinohrady . 
Je to moderná stavba známeho slovinského architekta Josipa Plečnika realizovaná v rokoch 1928 až 1932. 
Má širokú hlavnú vežu so šestimi zvonmi a rozmernými guľatými hodinami, ktorá dosahuje výšku 42 metrov. V podzemí je priestranný kaplnka s valenou klenbou.
V roku 2010 bol kostol zaradený medzi národné kultúrne pamiatky.
Opekanec

Opekance (iné názvy v nárečiach: bobáľky, pupáky, pupáčiky, pupáčky) sú malé guľôčky z kysnutého cesta pečené v pekáči tak, že sú k sebe jemne pritlačené.
Vianočné opekance.
Zvyknú sa podávať ako pôstne jedlo počas Štedrého dňa. Tradične sa zalievajú horúcim mliekom a posypávajú sa mletými orechami, makom, tvarohom alebo iným druhom posýpky zmiešaným s cukrom. Ako náhrada kysnutých opekancov môžu byť využité aj nakrájané rožky.
Zámok Průhonice

Zámok Průhonice leží v rovnomennej obci v okrese Praha-západ. Pri zámku sa rozkladá Průhonický park, chránený ako pamiatka UNESCO.
Dejiny.
Na mieste dnešného zámku vybudovali v 14. storočí gotickú tvrdzu so statkom páni z Říčan. Tvrdza bola v ich vlastníctve až do 90. rokov 14. storočia, kedy sa stala majetkom mešťanov z Prahy. Od roku 1404 bola majetkom Jana Dubečského z Dubče; jeho dedičia neskôr pristavali vežu a baštu s predsunutým opevnením. Po vymretí rodu v roku 1508 zdedili majetok Zápskí zo Záp. Tí tiež urobili prestavbu na renesančný zámok. V roku 1616 od nich zámok kúpil radca cisára Rudolfa II., Ondřej Hannewald z Eckersdorfu. Za tridsaťročnej vojny bol zámok spustošený. 
Ruina postupne striedala majiteľov; obnovu začali až jezuiti z internátu svätého Klimenta v Starom Meste v Prahe. Tí ju kúpili v roku 1669 a začali stavbu na trojkrídlovom pôdoryse. Medzi zámkom a kostolom postavili tiež budovu pivovaru. V ich vlastníctve bol zámok do roku 1685. Neskôr opäť striedal často majiteľov a chátral.
V roku 1802 sa majiteľmi stal gróf Jan z Nostic-Rhienecku, ktorý dal zámok prestavať v klasicistickom slohu. V roku 1885 sa dedička rodu Marie Antonie Gabriela vydala za grófa Arnošta Emanuela Silva-Tarouca. Na jeho podnet bol zámok v rokoch 1889 až 1894 prestavaný novorenesančne. Bola pritom zvýšená veža, osadené renesančné štíty a atiky. Súbežne začal Silva-Taroucca budovať okolitý park.
Z dôvodu finančnej náročnosti Silva-Tarouca v roku 1927 zámok a park predal česko-slovenskému štátu. Jeho správa po druhej svetovej vojne spadala pod Botanický ústav Česko-slovenskej akadémie vied, po rozdelení Česko-Slovenska prešla na Botanický ústav Akadémie vied Českej republiky, ktorý tu sídli.
V roku 2010 bol zámok spolu s parkom zapísaný na zoznam národných kultúrnych pamiatok.
Nokia E52

Nokia E52 je smartphone zo série Nokia Eseries s operačným systémom Symbian OS v9.3 s rozmermi displeja 240x320 pixelov. Je dostupná v čiernej, šedej hliníkovej, zlatej hliníkovej a zlatej farbe. Dodáva sa s 1 GB pamäťovou kartou MicroSD, ale podporuje pamäťové karty MicroSD s kapacitou až 16 GB. Vnútorné pamäť má veľkosť 60 MB. Ide o obnovenú verziu Nokie E51. Bol vydaný súbežne s Nokiou E55, ktorá je fyzicky a funkčne zhodná, ale s výnimkou tradičnej T9 klávesnice v E52 oproti kompaktnej QWERTY klávesnici v E55.
Kasabian

Kasabian je britská štvorčlenná alternatívna rocková skupina vytvorená v Leicesteri v roku 1999. 
Jej pôvodnými členmi boli spevák Tom Meighan, gitarista a keybordista Christopher Karloff, gitarista a vedľajší vokalista Sergio Pizzorno a basista Chris Edwards. Doteraz vydala sedem albumov - Kasabian (2004), Empire (2006), West Ryder Pauper Lunatic Asylum (2009), Velociraptor! (2011), 48:13 (2014), For Crying Out Loud (2017) a The Alchemist's Euphoria (2022). Súčasnými členmi skupiny sú Pizzorno, Edwards a bubeník Ian Matthews. Po odchode Karloffa sa Pizzorno stal hlavným textárom skupiny. Po odchode Toma Meighana v roku 2020 sa stal Pizzorno i frontmanom. Tom Meighan sa po odchode z Kasabian venuje sólovej tvorbe.
Členovia skupiny.
Súčasní členovia
Bývalí členovia
Isar

Isar je rieka v Rakúsku (Tirolsko) a v Nemecku (Bavorsko). Má dĺžku . Povodie má rozlohu .
Priebeh toku.
Rieka pramení v pohorí Karwendel v Tirolských Alpách a preteká prevažne Bavorskom. Ústi sprava do Dunaja. Priemerný prietok vody v ústí činí 175 m³/s. V lete dochádza k povodniam, zatiaľčo v zime hladina rieky klesá.
Na rieke bola vybudovaná kaskáda vodných elektrární. Využíva sa tiež k plaveniu dreva.
Oceanidy

Oceanidy (iné názvy: oceánidy/Oceánidy, okeanidy/Okeanidy, ókeanidy/Ókeanidy, ókeanovny/Ókeanovny; gr. "Ωκεανίδες" - "Ókeanides", lat. "Oceanides") boli v starogréckej mytológii morské bohyne, dcéry Titana Okeana a jeho manželky Tethye.
Boli bohyňami v otcovej ríši, no napriek tomu nepatrili k veľmi významným postavám gréckej či rímskej mytológie. Podľa niektorých autorov ich existovalo niekoľko tisíc (básnik Hesiodos ich uvádza tritisíc), z ktorých však podľa mena bolo známych asi päťdesiat; k tým známejším patrili Dióna, Élektra, Kallirhoé, Kalypsó, Klymené, Métis, Peithó, Persé, Styx a Tyché.
Obrazy s námetom oceaníd sa objavujú už od antiky. Väčšinou sú zobrazované ako mladé, krásne a bezstarostné ženy.
Zdroj.
V. Zamarovský, "Bohovia a hrdinovia antických bájí", Mladé letá, Bratislava, 1980
Kostol svätého Bartolomeja (Praha, Staré Mesto)

Kostol svatého Bartolomeja je vrcholne barokový kostol v Prahe v Starom Meste.
Nachádza sa v Bartolomejskej ulici, neďaleko zaniknutých mestských hradieb. Postavil ho v rokoch 1726 – 1731 architekt Kilián Ignác Dientzenhofer.
Jiřina Jirásková

Jiřina Jirásková (* 17. február 1931, Praha, Česko-Slovensko † 7. január 2013, Praha, Česko
) bola česká herečka, partnerka českého filmového a televízneho režiséra Zdeňka Podskalského. 
Kariéra.
Vyštudovala Pražské konzervatórium, kam prešla z rádového gymnázia. Po absolvovaní konzervatória hrala najprv rok v Hradci Králové. V roku 1951 sa stala členkou pražského Divadla na Vinohradoch, kde pôsobila do svojej smrti. Od 30. mája 1990 do 30. júna 2000 tu tiež zastávala funkciu riaditeľky.
Pred kamerou dostala prvú veľkú príležitosť v špionážnej dráme "Smyk", ktorú v roku 1960 natočil režisér Zbyněk Brynych. Potom hrala vo filmoch "Každá koruna dobrá" a "Pohled do očí". V 60. rokoch objavil jej komediálny talent režisér Zdeněk Podskalský. V 70. rokoch ale pre ňu nastala nútená prestávka na javisku aj pred kamerou. Na filmové plátno sa vrátila v roku 1983 rolou zdravotnej sestry na vidieckom obvode vo filme Karla Kachyňu "Sestřičky".
DAF XF

DAF XF je séria nákladných vozidiel určená pre dlhé trasy, ktorá je vyrábaná spoločnosťou DAF. Dnes sa vyrába druhá generácia vozidiel XF. Verzie s pravostranným riadením sa vyrábajú v závode Leyland Trucks vo Veľkej Británii.
DAF 95 XF.
Po prvýkrát vozidlo tejto série predstavené v roku 1997 a získal titul Truck of the Year 1997. Používal novo vyvinutý 6-valcový motor s objemom 12,6 l s turbodúchadlom s medzichladičom. V palivovom systéme bolo použité mechanicky ovládané palivové čerpadlo, bez elektronickej kontroly. Okrem toho motor spĺňal emisnú normu Euro 2. V septembri 1999 boli modernizované motory a tým bola splnená emisná norma Euro 3 podporená palivovým systémom PDL. Bol podobný vstrekovaču a montoval sa do každého valca zvlášť v kombinácii s vysokým tlakom vstrekovania paliva (až 1500 bar). Telo motorov sa vyrábalo z liatiny CGI, ktorá zabezpečovala väčšiu tuhosť oproti liatinovej konštrukcii. Rad motorov mal výkony 340, 381, 430, 480 a 530 koní. Systém PDL umožnil zachovanie existujúcich konštrukcii kabín bez toho, aby sa zvýšil motorový tunel, čo je potrebné pre vstrekovaciu jednotku. Kabíny sa vyrábali a dodnes sa vyrábajú v troch verziách: "Comfort Cab" – spacia kabína s nízkou strechou a jedným lôžkom, "Space Cab" – spacia kabína so zvýšenou strechou a jedným alebo dvoma lôžkami, a vrchol ponuky "Super Space Cab" – spacia kabína s vysokou strechou a dvoma lôžkami. V roku 2002 modelová rada 95 XF prešla modernizáciou, ktorá zasiahla svetlomety, mriežku chladiča, vzduchové deflektory. Modelová rada po facelifte dostala nové označenie ako XF 95.
DAF XF 95.
DAF XF 95 bol vytvorený ako sedlový ťahač s podvozkami s konfiguráciou 4x2 a 6x2. Podvozky sa vyrábali v dvoch verziách M (Medium-Duty) s výškou a H (Heavy-Duty) s výškou 260 alebo . Tento model má vpredu parabolické listové pružiny a vzduchové odpruženie skladajúce sa zo štyroch vzduchových mechov na zadnej náprave. Počas veľtrhu v Amsterdame v októbri 2005 bol predstavený nástupca XF 95 pod názvom XF 105.
DAF XF 105.
V roku 2006 nastúpil do výroby a nahradil tak sériu XF 95. Tento model získal titul Truck of the Year 2007. XF 105 má modernejšiu kabínu a viac ekonomické a ekologické motory PACCAR MX. Motory majú objem 12,9 l a výkony 408, 462, 510 a 560 koní. Pomocou systému selektívnej katalytickej redukcie SCR spĺňajú motory emisné normy Euro 4 a Euro 5. Podobne ako predchádzajúce motory majú 4 ventily na valec prepĺňanie turbodúchadlom s medzichladičom stlačeného vzduchu. V motoroch sa používajú vstrekovače PDL, ktoré majú zvýšený tlak z 1500 na 2000 bar. Vďaka tomu vo výfukovom systéme nie je potrebný filter pevných častíc. Životnosť motora sa odhaduje na 1,6 milióna kilometrov. Štandardne sa montuje 16-stupňová manuálna prevodovka, a voliteľná je automatická prevodovka AS Tronic.
Na jeseň 2006 bol predstavený spoločne s existujúcimi pohonmi aj verzie 6x4, 8x2 a 8x4. Posledný menovaný je ťahač s pohonom 8x4 (FTM) s tromi zadnými nápravami, z ktorých prvá má riaditeľné kolesá a dve posledné sú hnané nápravy. Tento ťahač sa používa na prepravu veľmi ťažkých zariadení a nadrozmerných nákladov.
Tyché

Tyché alebo Tycha alebo zastarano Tyche (starogr. "Τύχη" – Tyché, lat. "Fortuna") bola podľa starogréckej mytológie dcéra Titana Ókeana a jeho manželky Tethye, bohyňa šťastnej náhody, jedna z, podľa mena známejších, Ókeanovien. Podľa iných verzií bola dcérou boha Herma a bohyne Afrodity.&lt;br&gt;
Grécky historik Polybius veril, že keď nie je možné objaviť príčiny po väčšinou šťastných alebo náhodných udalostí ku ktorým sa žiadny určitý dôvod nenašiel, ako sú povodne, suchá, mrazy alebo dokonca aj veci v politike, potom príčinu týchto udalostí možno spravodlivo pripísať "Tyche". 
Grécke slovo "tyché" označovalo pôvodne všetko, čo stretáva človeka bez vedomého prispenia jeho vôle, všetky udalosti a príhody, šťastné i nešťastné, premenlivosť osudu a konečne osud sám. Tak ako bol vrtkavý osud, premenlivé bolo i šťastie, ktoré stálo pri ľuďoch. Jedným šťastie prialo až do konca ich života, iných zrážal rozmarný osud do priepasti rovno z vrcholu. Všetko okolo sa menilo v závratnom tempe a nik nemohol s istotou predvídať, čo mu prinesie nasledujúci deň. Všetko riadila náhoda, "tyché". A pretože sa ľudia nemohli zbaviť presvedčenia, že za touto premenlivosťou osudu sa skrýva akási nepochopiteľná a bližšie neurčená vyššia moc, začalo sa hovoriť o všemocnej bohyni Tyché. Jej moc bola nekonečná: riadila nielen všetko dianie vo svete ale vládla i nad osudom každého človeka. Veľmi výstižne to napísal básnik a dramatik Menandros:
Uctievanie.
Stále viac počas Hellenistickej periódy si mestá uctili svoju vlastnú špecifickú ikonickú verziu Tyche, ktorá nosila nástennú korunu (korunu ako múry mesta).
Tyche mala chrámy v Cézarei Maritima , Antiochii , Alexandrii a Konštantínopole . V Alexandrii bol Tychaeon , grécky chrám Tyche, opísaný Libaniusom ako jeden z najkrajších z celého elenistického sveta. 
Bola jedinečne uctievaná v Itanose na Kréte , ako Tyche Protogeneia , spojená s aténskou protogénia ("prvorodená"), dcéra Erechtea , ktorej obetavosť zachránila mesto. 
Žila na Olympe, kde sa väčšinu času zdržiavala v prítomnosti najvyššieho boha Dia. Ako sprievodkyňu bohov ju poznala staršia mytológia; v období helenizmu sa vyvinula na bohyňu so samostatnou pôsobnosťou.
Vo všeobecnosti patrila k obľúbeným božstvám, tak medzi bohmi ako i medzi ľuďmi, čo bolo, vzhľadom na jeho funkciu, pochopiteľné. Ľudia sa ju snažili si nakloniť aby sa im ušlo z jej povestného rohu hojnosti. Básnici ju oslavovali, o pomoc sa k nej utiekali námorníci túžiaci po bezpečí prístavu ako aj ľudia túžiaci po mieri a pokojnom živote. Rady ju uctievali ako svoju patrónku a ochrankyňu i mnohé mestá; napr. v meste Délos jej bol zasvätený okrsok.
Známych je niekoľko jej sôch, kde je zobrazená ako žena s roztiahnutými rukami stojaca na guli či sediaca, na hlave s korunou z mestských hradieb. K pozoruhodným dielam patrí socha "Tyché Antiochijská", rímska kópia z 3. stor. pred Kr. (vo Vatikánskych múzeách) či "Tyché Thessalonická" zo začiatku 4. stor. pred Kr. v Archeologickom múzeu v Solúne.
Do dnešných čias je Tyché známejšia pod latinským menom Fortuna.
Kostol svätého Františka z Assisi (Praha, Staré Mesto)

Kostol svätého Františka z Assisi (tiež sv. Františka Serafínského) je barokový kostol v Prahe na Křižovnickom námestí. Postavili ho v rokoch 1679 – 1685 stavitelia Gaudenzio Casanova a Domenico Canevalli podľa plánov Jeana-Baptistu Matheya. Vysvätený bol v roku 1688 pražským arcibiskupom Janom Bedřichom z Valdštejna na počesť svätého Františka z Assisi.
Dejiny.
Predchodcu dnešného kostola, kostol sv. Ducha, tu po roku 1252 vybudoval spolu so špitálom a konventom Rytiersky rád krížovníkov s červenou hviezdou. V roku 1378 bol pri požiari konventu kostol sv. Ducha poškodený, ale po opravách vydržal až do výstavby kostola sv. Františka z Assisi v 17. storočí.
Chlístov

Chlístov môže byť:
Kostol svätého Havla (Praha, Staré Mesto)

Kostol svätého Havla (pôvodne farský kostol) je kostol v Havelskej ulici v pražskom Starom Meste. Bol postavený súčasne s Havelským Mestom, založeným kráľom Václavom I., krátko po nástupe kráľa na trón v roku 1230 a za spoluúčasti mincmajstra Eberharda. Založenie Havelského Mesta pripravilo podmienky pre založenie Starého Mesta, s ktorým potom v priebehu 13. storočia splynulo v jeden správny celok chránený mestskými hradbami.
Dejiny.
Pôvodný románsky kostol bol priebežne upravovaný (v 14. a neskôr 17. storočí) Janom Dominikom Orsim a Martinom Luragom. 
Súčasné Barokovo zdobené priečelie vzniklo v rokoch 17231738 asi podľa plánov Jana Blažeja Santini-Aichela a Pavla Ignáca Bayera.
V kostole je o. i.. pochovaný Karel Škréta.
Obvod (Francúzsko)

Obvod () je jednotka administratívneho členenia Francúzska. Je časťou departementu a zahŕňa niekoľko kantónov. Na čele obvodu stojí podprefekt a jeho územie zodpovedá podprefektúre. 
Na rozdiel od regiónov, departementov, kantónov a obcí nemá svoju volenú reprezentáciu a nie je ani právnickou osobou. 
Obvody boli zriadené v roku 1800 a v istých obdobiach fungovali aj ako volebné okrsky pre celoštátne voľby. V roku 2007 malo Francúzsko 342 obvodov (330 v metropolitnom Francúzsku, 12 v zámorskom Francúzsku), spravidla tri až štyri v každom departemente. Departement Paríž má len jeden, kým Moselle deväť.
Břecštejn

Břecštejn alebo Bruštejn alebo Silberštejn je hradná zrúcanina asi 6 kilometrov západne od podkrkonošského mesta Trutnov. Najbližším sídlom je obec Vlčice.
Opis.
Prvé zmienky o hrade sú z roku 1336 s pôvodným menom "Stein", v prvej polovici pätnásteho storočia. Hrad vyrástol na strmej skalnej kryhe a z tohoto dôvodu nemohol byť rozsiahly. Prakticky neprístupný bol na severozápadnej strane, kde je skalná stena takmer zvislá. Na východe a juhovýchode musel byť hrad chránený dvojitým príkopom a valom. Po stránke fortifikačnej radíme Břečtejn medzi hrady tzv. sliezského typu, u ktorých vlastný hrad vrátane veže a obytných objektov tvorí jediný stavebný celok uzavretý obvodovou stenou.
Dnes z vlastného hradu ostali vysoké obvodové steny. Ako vchod dnes slúžia bývalé pivnice. Pod hradom je lúčka s ohniskom vhodná na prespanie.
Prístupnosť.
K hradu možno dôjsť autom. Na miesto tiež vedie označená trasa. Je dobre ísť buď po ceste, alebo práve po modrej turistickej trase, z východnej strany vedie k Břeštejnu príkry kopec.
Jegor Timurovič Gajdar

Jegor Timurovič Gajdar (; * 19. marec 1956, Moskva, ZSSR, RSFSR – † 16. december 2009, Odincovský rajón, Moskovská oblasť) bol sovietsky a ruský ekonóm a politik, od 15. júna 1992 do 14. decembra 1992 úradujúci premiér Ruskej federácie.
Po odchode z vlády.
Aj po odchode z vlády si Gajdar udržiaval dostatočný politický vplyv a bol dokonca neoficiálnym poradcom prezidenta Putina, aj keď na druhej strane dokázal byť jeho značným kritikom.
Osudový okamih v Dubline.
Osudový okamih v živote Gajdara nastal v piatok 24. novembra 2006 v írskom Dubline, kde sa zúčastnil ekonomického fóra, na ktorom mal prednášať. Po hotelových raňajkách sa začal cítiť veľmi zle. Írski lekári mu museli poskytnúť ošetrenie a jeho stav označili ako životu nebezpečný. Nevedeli presne definovať, o akú chorobu ide, za najpravdepodobnejšie označili podozrenie z otravy neznámou toxickou látkou. O dva dni neskôr po návrate domov bol na krátkom pozorovaní na moskovskej klinike. Z nemocnice ho lekári prepustili v nasledujúci deň pondelok 27. novembra s tým, že sa cíti celkom dobre, ale nechávajú ho pod lekárskym dohľadom.
Smrť prišla skoro.
Zdravotný stav Jegora Gajdara sa už nikdy výrazne nezlepšil a 16. decembra 2009 v skorých ranných hodinách vo svojom byte neďaleko Moskvy zomrel. Ako príčina smrti bola uvedená krvná zrazenina.
Marija Jegorovna Gajdarová

Marija Jegorovna Gajdarová (; "predtým po mame" Smirnovová ; * 21. október 1982, Moskva, RSFSR, ZSSR) je ruská a ukrajinská politická aktivistka, predtým aj ruská novinárka. Je poslankyňou Odeskej oblastnej rady. Od 16. januára do 10. mája 2016 pôsobila vo funkcii zástupkyne predsedu Odeskej oblastnej štátnej administratívy a predtým od júla 2015 pracovala ako jeho poradkyňa pre sociálne vecí a zdravotníctvo. V rokoch 2009 – 2011 bola zástupkyňou gubernátora Kirovskej oblasti Ruskej federácie.
Detstvo, rodina, príbuzenstvo.
Je dcérou bývalého ruského premiéra Jegora Gajdara (19562009) a z otcovej strany pravnučkou spisovateľov Arkadija Gajdara (19041941) a Pavla Bažova (18791950).
Rodičia sa rozviedli, keď mala tri roky. V roku 1990 začala používať mamine priezvisko Smirnovová (). Na jeseň 1991 ako deväťročná odišla s mamou a jej novým manželom (umelcom) do Bolívie, kde žila päť rokov a navštevovala tam školy v mestách La Paz a Cochabamba, vďaka čomu sa naučila po španielsky. Po návrate do Moskvy v roku 1996 pokračovala v štúdiu na špeciálnej španielskej škole. V nasledujúcom roku (1997) obnovila svoje vzťahy s otcom a v roku 2004 sa vrátila aj k používaniu jeho priezviska Gajdar.
Bola vydatá, ale v roku 2008 sa rozviedla.