burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Fregata bieloboká

Fregata bieloboká (lat. "Fregata ariel") je vták z čeľade fregatovité.
Najbežnejším teritóriom výskytu sú austrálske moria, v posledných rokoch odchováva na odľahlých ostrovoch v tropických moriach, vrátane Vianočného ostrova v Indickom oceáne. Na pevnine je ho možné zazrieť pred nástupom tropických cyklónov, a mizne s ich ústupom.
Je najmenší z druhu fregát, na dĺžku dorastá len asi . Má typický dlhý a hákovito zakončený čierny až modročierny zobák a dlhý vidlicovitý chvost. Ich kostra je extrémne ľahká. Samce majú šarlátovo sfarbený nafukovací hrdlový vak, ktorým na seba upozorňujú v období toku. Rituál dvorenia zahŕňa aj celý rad pohybových vyzývavých kreácií, drnčanie a rozťahovanie krídel. Samec je väčšinou celý čierny s výnimkou bielych miest na boku, ktoré siahajú pod krídla ako vlečka a svetlejším pásom na hornom krídle. Samice majú čiernu hlavu a krk s bielym golierom a hruďou, rovnako sa rozširujúci až pod krídla. Majú tiež úzky červený kruh okolo očí. Rozlíšiť pohlavie u mláďat a nedospelých jedincov je ťažšie.
Fregaty sú znamenití letci, ale zlí plavci a nechodia. Dokážu sa však vyšplhať na stromy a kríky, kde hniezdia. Ich pomenovanie pravdepodobne pochádza zo skutočnosti, že niekedy obratne napádajú iné vtáky a kradnú im korisť, aj preto sa označujú za kleptoparazitické vtáky. Robia to za letu, dlhým zobákom zväčša chytia obeť za krk, kým nepustí chytenú rybu. Fregata okamžite vtáka pustí a padajúcu rybu chytí za letu skôr, než dopadne do vody. Takto získavajú potravu najmä samice, ale zdá sa, že tvorí len malú časť celkovej potravy. Tá sa skladá hlavne z kalmárov a rýb, ktoré sa odvážia až k hladine alebo z nej vystrkujú hlavu. 
Odchov mláďat prebieha v období od mája do decembra v oblasti austrálskych morí. Hniezdi v korunách stromov (napr. na Vianočnom ostrove), a oba vtáky stavajú nielen hniezdo, ale sa aj striedajú pri inkubácii a kŕmenia mláďat. Väčšinou kladú jedno vajce s inkubačnou dobou 67 týždňov. Mláďatá strážia a minimálne počas prvých siedmych týždňov nenechávajú osamote zo strachu, že môže byť napadnuté iným vtákom, vrátane fregaty. Mláďatá zostávajú v hniezde po dobu asi 6 mesiacov až kým nie sú plne vyvinuté, ale rodičia sa o nich starajú a kŕmia ešte pomerne dlhú dobu aj potom.
Neileus

Neileus ("Neileus") je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kodra. 
Za vlády jeho otca Kodra vpadli do Atiky Dóri a hrozilo, že si krajinu podmania. Keď sa Kodros dozvedel z delfskej veštiarne, že Atény sa zachránia len ak zahynie ich kráľ, dobrovoľne obetoval svoj život a Dóri skutočne od Atén odtiahli. Následníkom Kodra sa potom stal jeho najstarší syn Medón, ale už nie s titulom kráľ (basileus), ale už len ako archón (panovník), lebo kráľovský titul sa po hrdinskej smrti Kodra z úcty k nemu zrušil. Počas vlády Medóna začali Ióni z Atiky (hlavne z Atén) kolonizovať západné pobrežie Malej Ázie. 
Antický autor Pausanias uvádza, že keď zomrel Kodros, medzi jeho najstarším synon Medónom a Neileom nastal spor o následníctvo. Neileus totiž argumentoval, že Medón je chromý a preto nemôže byť vládcom. Ich spor ukončila až delfská veštiareň, ktorá Medóna uznala za vládcu a z jej rozhodnutia musel Neileus s bratmi z krajiny odísť. Neileus potom obsadil mesto Milét spolu s iónskymi Grékmi z Atiky. Podľa tradície sa táto krajina v dávnej minulosti nazývala Anaktoria a obývali ju Kári. Neskôr ju obsadili kolonisti z Kréty, ktorí jej dali názov Milétos. Keď prišli kolonisti z Atiky, v boji pozabíjali všetkých mužov a oženili sa s ich ženami a dcérami.
Geoff Muldaur

Geoff Muldaur (* 12. august 1943, Pelham, New York, USA) je americký spevák a gitarista. V šesťdesiatych rokoch bol členom skupiny Kweskin Jug Band a neskôr bol členom skupiny Better Days Paula Butterfield. Svoj prvý album, spoločný so svojou manželkou Mariou Muldaurovou, s názvom "Pottery Pie" vydal v roku 1969. Na jeho albume "Is Having a Wonderful Time" z roku 1975 sa podieľal John Cale; v tom istom roku hral Muldaur na Caleovom albume "Slow Dazzle".
Aischines

Aischines alebo Aischinés ("Aischines/iný prepis:Aischinés") môže byť:
Novorusko (historické územie)

Novorusko (iné názvy: Nová Rus, Novoruský kraj, Novorossija; po rusky "Новороссия", "Новая Россия", "Новороссийский край", "Новая Русь", po ukrajinsky "Новоросія") je historické označenie územia na severnom pobreží Čierneho mora, ktoré na sklonku 18. storočia dobyla, obsadila a potom aj ruskými a ukrajinskými osadníkmi kolonizovala Ruská ríša. Ide o južnú časť bývalých tzv. Divokých polí. Administratívne bolo dobyté územie začlenené do založenej Novoruskej gubernie, ktorej správnym strediskom bol Dnipro (vtedajší názov: "Novorossijsk"), neskôr Odesa. 
Územie bolo pred ruským obsadením súčasťou Osmanskej ríše. Dnes je súčasťou Ukrajiny, z malej časti tiež Ruska a Moldavska, resp. Podnesterska. Po boľševickom prevrate v Rusku sa prestal názov Nové Rusko používať.
Termín sa začal znovu používať v dôsledku nepokojov na Ukrajine v roku 2014, pričom ho používajú prevažne miestni separatisti či ruskí predstavitelia na označenie tohto prevažne ruskojazyčného územia, na ktoré podľa nich nemá Ukrajina historický nárok.
Prybuzke (Vinnycký rajón)

Prybuzke () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 383 obyvateľov.
Nikolaj Viktorovič Starikov

Nikolaj Viktorovič Starikov (* 23. august 1970, Leningrad, Rusko) je ruský politický a spoločenský aktivista, novinár, spisovateľ (autor niekoľkých kníh o novej a nedávnej minulosti, ktorými vzbudil rozruch aj v rámci vedeckej obce).
Jeho knihy sú mixom geopolitiky, ekonómie, histórie Ruska a rôznych krajín. Sám autor svoje diela žánrovo označuje ako "historicko-politické detektívky". Starikov často vo svojich dielach oponuje Viktorovi Suvorovovi. a svoje príbehy stavia na spomienkach účastníkov a očitých svedkov opisovaných prípadov. Jeho knihy sa zameriavajú najmä na súčasný stav vecí v politike a ekonomike a sú založené najmä na článkoch publikovaných v hromadných oznamovacích prostriedkoch a na internetových zdrojoch. Vzhľadom na to, môže každý čitateľ jeho zdroje verifikovať a robiť si tak aj svoje vlastné závery.
Starikov je zakladateľom a ideologickým vodcom verejnej organizácie "Zväz ruských občanov". Spoločne s Igorom Ašmanovom, zakladateľom IT firmy "Ashmanov a partneri" založili politickú stranu "Nové veľké Rusko", ktorú však ruské ministerstvo spravodlivosti zamietlo zapísať s odôvodnením, že táto verzia názvu bola podobná s názvami už zapísanými v registri politických strán. Na druhý pokus 10. apríla 2013 ministerstvo spravodlivosti zaregistrovalo politickú stranu Starikova a Ašmanova s iným názvom - "Veľká vlastenecká strana". 
Starikov opakovane už niekoľko rokov pôsobí ako lektor v SPBGPU, MFTI, UrGEU a ďalších inštitúciách. Je obchodným riaditeľom televíznej stanice "Prvý kanál - St Petersburg".
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji 2009

Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji 2009 boli v poradí 2. Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov a 1. v kategórii žien, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konali sa v dňoch od 3.9. augusta 2009 v meste Ipoh, v Malajzii, za účasti 5 mužských a 6 ženských tímov. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť aj družstvo mužov , ale stiahlo svoju účasť kvôli nedostatočnej príprave a finančným obmedzeniam. Zápasy sa hrali na štadióne Indera Mulia Stadium. Malajzia bolo organizátorom už druhého halového ázijského šampionátu, keď hostila aj mužský turnaj v roku 2008, tiež v meste Ipoh. Titul obhájila mužská reprezentácia Iránu a u žien zvíťazila domáca Malajzia.
Konečné poradie.
IND Withdraw
Sojuz TM-20

Sojuz TM-20 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-20 vyštartoval 3. októbra 1994 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Išlo o 20. expedíciu k Miru.
National Space Science Data Center

National Space Science Data Center (NSSDC) je archív všetkých vedeckých výsledkov výskumných satelitov a vesmírnych sond USA ako aj ich popisov a vedeckých prístrojov. Takisto ponúka opisy misií iných štátov (ak existujú). Obsahuje aj rôzne zbierky snímok planét, mesiacov, komét, asteroidov a kozmických dopravných prostriedkov.
NSSDC prevádzkuje centrum NASA Goddard Space Flight.
NSSDC ID.
Všetky satelity majú v katalógu číslo, "NSSDC ID". Skladá sa z roka štartu, spojovníka, čísla štartu (trojmiestne poradové číslo štartu v roku) a jedného až troch písmen určujúcich o ktorú loď, alebo iný satelit sa jedná.
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov 2010

Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov 2010 boli v poradí 3. Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konali sa v dňoch od 6.11. júla 2010 v meste Ipoh, v Malajzii, za účasti 6 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Kazachstanu a Pakistanu. Zápasy sa hrali na štadióne Indera Mulia Stadium. Malajzia bolo organizátorom už tretieho halového ázijského šampionátu, keď hostila turnaje v rokoch 2008 a 2009, tiež v meste Ipoh. Titul obhájila mužská reprezentácia Iránu.
Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2011, ktoré sa uskutočnili v Poľsku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Marokau

Marokau je atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Ravahere (iba smerom na juhovýchod) a Tahiti je na západ.
Geografia atolu.
Atol má približne tvar trojuholníka, s jeho vrcholmi vzdialenými približne 22. Jeho lagúna má rozlohu a zo západnej a východnej strany je uzatvorená ostrovným pásom. Iba južná strana "trojuholníka" je tvorená koralovým útesom tesne pod alebo nad hladinou mora, ale bez prieplavu splavného loďou. Tie sú dva pri osade Vaiori v severnej časti atolu, ale iba pre menšie a nízke člny.
Z geologického hľadiska je to koralový atol na vrchole podmorskej sopky, ktorá je iba tesne pod hladinou. Tá má z oceánskeho dna na výšku a jej vek sa odhaduje na 46,7 až 48,9 mil. rokov.
História.
Prvá písomná zmienka je od Louisa Antoine de Bougainville z roku 1768. Po ňom bol ďalším návštevníkom James Cook 6. apríla 1769, ktorý ho spolu so susedným atolom Ravahere nazval "Îles Deux Groupes". Po nich ho ešte 28. februára 1826 navštívil moreplavec Edward Belcher.
V 19. storočí sa ostrov stal francúzskym územím. Vtedy (okolo roku 1850) tu žilo cca 60 domorodých obyvateľov.
V roku 1903 sa oblasťou prehnal hurikán a celý atol, spolu s niektorými okolnými, spustošil a pripravil o život asi 95 obyvateľov.
Vegetáciu tvoria zväčša kokosové palmy, ktoré tam boli po hurikáne v 1903 vysadené zámerne kvôli zalesneniu atolu a ťažbe kopry.
Na atole žije približne stovka obyvateľov, ktorí sa venujú najmä práci na perlových farmách, ktoré sú tu trvale až z dôb 19. storočia.
Administratívne začlenenie.
Atol je súčasťou komunity "Hikueru", spoločne s atolmi Reitoru, Ravahere a Tekokota.
Alejandro Escovedo

Alejandro Escovedo (* 10. január 1951, San Antonio, Texas, USA) je americký spevák, gitarista a skladateľ. Jeho otec bol mexický emigrant, ktorý emigroval do Texasu. Jeho bratia Coke Escovedo, Pete Escovedo a sestra Sheila E. boli tiež hudobníci. Bol členom niekoľkých skupín, medzi ktoré patria napríklad The Nuns a Rank and File.
Diokles z Messénie

Diokles (iné názvy: Dioklés, Daikles, Daiklés; ("Diokles, Daikles", iný prepis:"Dioklés, Daiklés") bol v roku 752 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Diokles z Messénie zvíťazil v behu na jedno stadion na 7. olympijských hrách, v jedinej disciplíne, v ktorej sa od ich založenia v roku 776 pred Kr. súťažilo až do roku 724 pred Kr., keď sa hry sa rozšírili o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá. (diaulos) Prvým víťazom behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov.
Podľa antického autora Flegóna z Trall, Messénčan Diokles bol prvý víťaz, koho v Olympii ovenčili olivovým vencom, upleteného z vetvičky posvätnej olivy pri Diovom chráme. Podľa legendy túto olivu zasadil Herakles, ktorý jej semeno priniesol z krajiny Hyperborejcov, obývajúcich zem vzdialenejšiu ako boh vetrov Boreas.
Antikles

Antikles alebo Antiklés ("Antikles/iný prepis:Antiklés") môže byť:
Andromenes

Andromenes alebo Andromenés ("Andromenes/iný prepis:Andromenés") môže byť:
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji žien 2010

Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji žien 2010 boli v poradí 2. Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konali sa v dňoch od 26.31. júla 2010 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 5 tímov. Jediným nováčikom turnaja bolo družstvo Indonézie. Nesúťažne hralo aj B družstvo domáceho Thajska. Titul získali hokejistky Kazachstanu, ktoré zvíťazili vo všetkých stretnutiach.
Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2011, ktoré sa uskutočnili v Poľsku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Poberežne (Vinnycký rajón)

Poberežne () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 718 obyvateľov.
Stepanivka (Vinnycký rajón)

Stepanivka () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 1 329 obyvateľov.
Ivanivka (Vinnycký rajón)

Ivanivka () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 623 obyvateľov.
Mccarthizmus

Mccarthizmus je v dejinách USA obdobie začínajúce približne koncom 40. rokov 20. storočia a trvajúce až do konca 50. rokov, ktorého hlavnou črtou bol vypätý antikomunizmus prechádzajúci až v antikomunistickú hystériu. Vyznačoval sa zvýšenou politickou represiou a kampaňou šíriacou strach z komunistického vplyvu na americké inštitúcie a zo špionáže sovietskych agentov. Hlavným predstaviteľom tohto prúdu bol senátor Joseph McCarthy, priezvisko ktorého dalo tejto epoche meno. 
McCarthy nikdy svoje obvinenia nedokázal.
Mccarthizmus pre mnoho Američanov najmä vo vládnych inštitúciách, odboroch, školstva a zábavnom priemysle znamenal postihy, napríklad stratu práce, na základe často len vágnych podozrení, že sympatizujú s komunistami. Medzi postihnutými bolo aj mnoho slávnych mien, napríklad umelci Leonard Bernstein, Charlie Chaplin, Aaron Copland, Jiří Voskovec, Arthur Miller a Orson Welles, alebo vedci Robert Oppenheimer a Linus Pauling. 
Po polovici 50. rokov začal mcarthizmus upadať, hlavne kvôli postupnej strate popularity a odporu Najvyššieho súdu USA vedeného hlavným sudcom Earlom Warrenom. Warrenov súd vydal sériu rozhodnutí, ktoré pomohli ukončiť mccarthizmus.
Komariv (Vinnycký rajón)

Komariv () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 1 190 obyvateľov.
Berezyna (Vinnycký rajón)

Berezyna () je sídlisko na Ukrajine v Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 154 obyvateľov.
Slavne (Vinnycký rajón)

Slavne () je sídlisko na Ukrajine v Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 146 obyvateľov.
Prefektúra (Francúzsko)

Prefektúra je územná jednotka administratívnej správy, riadená prefektom (z lat. "Praefectus", predstavený). Dodnes sa tak označuje jednotka krajskej správy departementu vo Francúzsku.
Pôvod.
Pôvodne prefektúra označovala mesto riadené menovaným prefektom, na rozdiel od samosprávnych miest (municipium) rímskych občanov. Rímsky cisár Dioklecián rozdelil vonkajšej časti ríše na štyri prefektúry: východnú, illyrskú, taliansku a galskú; v čele každej z nich stál vojenský veliteľ, prefekt pretória pre danú oblasť ("Praefectus Praetoria per Orientom" atď). Prefektúry sa ďalej delili na diecézy a ďalej na provincie. 
Francúzske prefektúry.
V súčasnom Francúzsku sú prefektúry jednotkou štátnej správy jednak v departementoch] (s prefektom departementu), od roku 1964 aj vo väčších regiónoch, tvorených niekoľkými departementmi. Slovom prefektúra sa označuje aj sídelné mesto prefekta, prefektov úrad a úradná budova. 
Územie prefektúry sa v prvom prípade kryje s územím departementu ako jednotky samosprávy. Prefekt departementu je do svojej funkcie menovaný prezidentom republiky. V druhom prípade zodpovedá územie prefektúry územiu regiónu a prefekt regiónu je zároveň tiež prefektom jedného z jeho departementov. 
Väčšie prefektúry sa delia na podprefektúry, ktoré zodpovedajú územiu okresu ("arrondissement"), ktoré sa ďalej delia na kantóny a obce. 
Slovom prefektúra sa označujú aj policajné obvody na čele s policajným prefektom, prípadne námorné prefektúry, veliteľstvá veľkých častí francúzskeho vojenského loďstva (prefektúra atlantická, severná a stredozemná).
Diaľnica D10 (Česko)

D10 je diaľnica, ktorá vedie z Prahy cez Mladú Boleslav do Turnova, kde sa napája na I/35. Jej celková dĺžka je 71 km. 
Diaľnica je spoplatnená len v úseku medzi exitom 14 a 39 a medzi exitom 46 a koncom komunikácie.
Andrej Bán

Andrej Bán (* 28. apríl 1964, Bratislava) je slovenský dokumentárny fotograf, reportér a publicista.
Životopis.
V rokoch 19831987 absolvoval štúdium ekonómie na Národohospodárskej fakulte Vysokej školy ekonomickej a v rokoch 1984 – 1986 medziodborové štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Od roku 1987 fotografuje pre slovenské a české periodiká ("Mladé rozlety", "Plus 7 dní", "Mladý svět", "Reflex", ".týždeň", "Denník N"). Často fotografuje v krajinách postihnutých krízami. V roku 1999 sa podieľal na založení charitatívnej organizácie Človek v ohrození. V marci 2016 založil občiansku iniciatívu Zabudnuté Slovensko, ktorá organizuje debaty, hlavne v krajoch, kde ma silnú voličskú podporu ĽSNS. 
Je tiež autorom alebo spoluautorom námetu viacerých dokumentárnych filmov ("Krátka pamäť", "Tisovy stíny", "Duše", "Akvárium", "My zdes"), ako aj beletristickej prózy "Medzisny".
Európska cesta 68

Európska cesta 68 "(E68)" je medzinárodná cesta 1. triedy. Začína v maďarskom Segedíne a končí v rumunskom Brašove. Celá trasa meria 529 kilometrov. Z celkovej trasy 529 kilometrov je 52 kilometrov vedených v Maďarsku, zvyšných 477 km prechádza územím Rumunska.
Klarisky

Klarisky môžu byť:
Európska cesta 64

Európska cesta 64 "(E64)" je medzinárodná cesta 1. triedy. Začína v talianskom Turíne a končí v Brescii. Celá trasa meria 246 kilometrov a je vedená iba na území Talianska.
V Turíne sa E64 križuje s európskymi cestami E70, E612 a E717, v Miláne s E35 a E62, v Brescii potom znova s E70. Po celú svoju trasu je E64 vedená po diaľnici A4.
Diaľnica A4 (Taliansko)

Diaľnica A4 ( alebo ) je jedna z diaľnic v Taliansku. 
Diaľnica A4 sa nachádza na severe Talianska, spája Turín s mestom Sistiana neďaleko Terstu pri hraniciach so Slovinskom. Je dokončená, dlhá a vedie cez územie regiónov Piemont, Lombardsko, Benátsko a Furlansko-Júlske Benátky. Patrí k tým najstarším, jej prvý úsek bol otvorený už 25. októbra 1932.
Ravahere

Ravahere je malý atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Marokau (iba smerom na severozápad) a Tahiti je na západ.
Geografia atolu.
Atol má tvar pretiahnutého a ohnutého trojuholníka, s najdlhším rozmerom približne . Jeho lagúna má rozlohu a nemá splavný prieplav. Východnú stranu tvorí súvislý pás zeme, dlhý , zo západnej strany je to nízky útes, za prílivu na mnohých miestach úplne ponorený. Vstup do lagúny je len na niekoľkých málo miestach za vrcholiaceho prílivu. Na južnom aj severnom cípe lagúny sú koralovými porastmi vytvorené uzatvorené plytké bazény. Južný je väčší, približne 3x, severný je nepravidelný a jeho súčasťou je aj motu – malý ostrovček s vegetáciou.
Z geologického hľadiska koralový atol sedí na vrchole podmorskej sopky, ktorá je iba tesne pod hladinou a ktorú zdieľa aj s atolom Marokau. Sopka má z oceánskeho dna na výšku a jej vek sa odhaduje na 46,7 až 48,9 mil. rokov.
História.
Prvá písomná zmienka je od Louisa Antoine de Bougainville z roku 1768. Po ňom bol ďalším návštevníkom James Cook 6. apríla 1769, ktorý ho spolu so susedným atolom Marokau nazval "Îles Deux Groupes". Či ho v roku 1826 navštívil aj moreplavec Edward Belcher, ktorý bol na Marokau, nie je z jeho záznamov jednoznačné.
V 19. storočí sa ostrov stal francúzskym územím. Vtedy (okolo roku 1850) tu žilo cca 30 domorodých obyvateľov.
V roku 1903 sa oblasťou prehnal hurikán a celý atol, spolu s niektorými okolnými, spustošil.
Vegetácia na tomto atole nebola obnovená intenzívnou výsadbou kokosových paliem, pretože suché časti atolu Ravahere sú príliš nízko nad hladinou oceánu, a teda trvalo premáčané slanou vodou. Aj preto je vegetácia atolu pomerne skromná.
Na atole dnes nežije prakticky nikto, len občas sem prídu obyvatelia susedného Marokau kvôli perlám a perleti.
Administratívne začlenenie.
Atol je súčasťou komunity "Hikueru", spoločne s atolmi Reitoru, Marokau a Tekokota.
Externé odkazy.
https://web.archive.org/web/20101221051118/http://www.oceandots.com/pacific/tuamotu/ravahere.php
Mólos

Mólos ("Mólos") môže byť v gréckej mytológii:
Mólos (syn Area)

Mólos ("Mólos") je v gréckej mytológii syn boha vojny Area a jeho milenky Démoniky.
Antický autor Apollodoros uvádza, že Mólos bol syn Agénorovej dcéry Démoniky a boha vojny Area, ktorí okrem neho splodili aj synov, Euéna, Pyla a Thestia.
Škoda 19 T

Škoda 19 T (obchodný názov Elektra) je obojsmerná päťčlánková, čiastočne nízkopodlažná električka vyrábaná českou firmou Škoda Transportation v rokoch 2010 – 2011.
Ide o obojsmerný variant električky Škoda 16 T, ktorú firma dodala do Vroclavu v rokoch 2006 – 2007 v počte 17 kusov. Vozeň je zložený z päť článkov (dizajn od štúdia Porsche Design Group), z ktorých nepárne sú usadené na dvojnápravových podvozkoch, párne sú nesené. Krajné podvozky sú hnacie, vždy s dvomi elektromotormi s výkonom 95 kW. Električka je z 65 % nízkopodlažná. Polopantograf je umiestnený na strednom článku.
Výroba.
Zmluva na dodávku 28 električiek 19 T do Vroclavu bola podpísaná 2. apríla 2009. Neskôr bol zvýšená o ďalšie tři vozne, celkový kontrakt tak dosahuje čiastky približne 2 miliardy českých korún (asi 73 miliónov eur). Prvá vyrobená električka bola zástupcom Vroclavu predstavená v areáli Škody v Plzni dňa 12. novembra 2010. Všetky vozne boli dodané do konca roka 2011. Sú súčasťou projektu Električka Plus, v rámci ktorého má byť pomocou moderných tratí a vozidiel spojené centrum mesta s futbalovým štadiónom, kde sa v roku 2012 konali zápasy majstrovstva Európy vo futbale.
Prototyp bol 23. novembra 2010 prevezený z areálu Škody do plzenskej električkovej vozovne Slovany, kde bol zložený a kde dostal „prototypové“ evidenčné číslo 117 (v rade skúšaných vozňov). Ešte toho dňa v noci vyšiel do ulíc mesta kvôli zloženiu technicko-bezpečnostnej skúšky a od tej doby absolvovala električka niekoľko skúšobných jázd po Plzni (okrem jednej poobedňajšej výnimky iba v nočných hodinách). Dňa 3. decembra 2010 bola odvezená z areálu PMDP späť k výrobcovi. Ešte v priebehu decembra bol vozeň predaný vroclavskému dopravnému podniku, ktorý ho označil evidenčným číslom 3101. Všetky vozne boli dodané do konca roka 2011.
Škoda 28 T

Škoda 28 T je električka navrhnutá spoločnosťou Škoda Transportation pre turecké mesto Konya a jeho električkovú sieť.
Konštrukcia.
Škoda 28T je odvodená električky typu 26 T pre maďarský Miškovec. Ide o 100% nízkopodlažnú, päťčlánkovú obojsmernú električku s tromi pevnými podvozkami, z ktorých obidva krajné sú hnacie, stredný je bežný. Každú nápravu hnacích podvozkov poháňa motor s výkonom 100 kW. Vstup cestujúcich zisťujú na každej strane vozidla šesť dverí, v krajných článkoch dve jednokrídlové, v oboch nesených článkoch po dvoch dvojkrídlových. Dizajn električky navrhla mladoboleslavská firma Aufeer Design. Štýl laku si z osem predložených variantov vyberali priamo občania mesta (mohli hlasovať ako na ulici, tak na internete), víťazom sa stala verzia s motívmi islamskej architektúry.
Električky môžu byť spojené do dvojíc, sú vybavené automatickými spriahadlami. Električka je konštruovaná ako ľahké metro, má vyššiu pevnosť a je konštruovaná pre prevádzku v podzemí (v Konyi bude prechádzať dlhým tunelom), napríklad sú použité materiály splňujúce vyššiu protipožiarnu bezpečnosť.
Maximálna kapacita vozňa pri obsadenosti 8 osôb/m² je 364 cestujúcich. Vozne sú vybavené Wi-Fi pripojením a klimatizáciou kabíny vodiča aj salónu pre cestujúcich so zvýšeným výkonom.
Dodávky električiek.
Na začiatku roka 2013 uspela Škoda Transportation s typom 28 T vo výberovom konaní, do ktorého sa prihlásilo päť firiem a podľa ktorého má dodať do Konyi 60 vozidiel 28T za vyše 2,6 miliardy českých korún (asi 95 miliónov eur).
Dňa 29. októbra 2013 bola prvá električka tohto typu (neskôr č. 4201) predstavená priamo v Konyi. Bola pripravená ku skúškam, ktoré následne prebehli na miestnej električkovej sieti. Druhý vozeň č. 4202 bol do Konyi dodaný v decembri 2013, dňa 18. februára 2014 bola obomi vozňami začatá bežná prevádzka s cestujúcimi. Do konca roka 2014 má byť do Konyi dodaných celkom 50 električiek, ostatné ich budú nasledovať začiatkom roka 2015.
Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji mužov 1996

Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji mužov 1996 boli v poradí 5. Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Africká federácia pozemného hokeja (AFHF). Konali sa od 13.21. apríla 1996 v Pretórii, v Južnej Afrike, za účasti 6 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Botswany a Namíbie. Domáce družstvo Južnej Afriky obhájilo titul spred 3 rokov.
Turnaj bol zároveň kvalifikáciou na hokejový turnaj Letných olympijských hier 1996, ktorý sa uskutočnil v Atlante. Kvalifikovalo sa naň iba víťazné družstvo.
Mólos (otec Mériona)

Mólos ("Mólos") je v gréckej mytológii nemaželský syn Deukalióna, syna krétskeho kráľa Minóa, alebo podľa inej verzie brat Deukalióna.
Antický autor Diodoros uvádza, že krétsky kráľ Minos mal dvoch synov, Deukalióna a Móla. Mólovi sa narodil syn Mériones a Deukalión sa stal otcom Idomenea, ktorý spolu s Mérineom prijali výzvu Agamemnóna na vojenskú výpravu proti Tróji. K brehom Tróje sa potom priplavili s vojskom na deväťdesiatich lodiach. Z vojny sa obaja šťastlivo vrátili domov, kde ich čakalo vrelé privítanie a keď neskôr umreli, usporiadali im veľkolepý pohreb. Aby ich sláva ostala nesmrteľná, Kréťania im na náhrobný kameň v Knósse vytesali nápis: "„Hľa, Idomeneov hrob v Knósse, a po jeho boku som ja, Meriones, syn Móla“." 
Homér vo svojom epickom diele Iliada opisuje prilbu, ktorú dostal Mériones od svojho otca Móla: "„prilbu z hovädzej kože vnútri stuženú pletencom z remeňov mnohých a zvonku zdobenú z oboch strán tesákmi diviaka lesklozubého, nahusto, krásne a zručne“." 
Meno Mólovho syna Mériona sa v odbornej literatúre stalo dobre známym koncom devätnásteho storočia, keď pri vykopávkach na Kréte našli v hroboch prevŕtané diviačie zuby, ktoré podľa opisu Homéra zdobili nahusto prišité aj Mérionovu prilbu z hovädzej kože. Tento popis sa zdal dlho nejasný a to až dovtedy, kým sa v hroboch našli aj vyobrazenia takýchto prílb. Predmety pochádzali z 15. – 14 storočia pred Kr. z obdobia viac než pol tisícročia pred Homérom, čo je udivujúcim dokladom presnosti Homérových opisov predmetov v jeho básnických dielach.
Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji mužov 2000

Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji mužov 2000 boli v poradí 6. Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Africká federácia pozemného hokeja (AFHF). Konali sa od 13.20. mája 2000 v Bulawayo, v Zimbabwe, za účasti rekordných 7 tímov. Zimbabwe organizovalo mužský africký šampionát prvýkrát, ale v rokoch 1990 a 1998 hostilo ženský africký šampionát. Zápasy sa hrali na štadióne Khumalo Hockey Stadium. Družstvo Južnej Afriky získalo tretíkrát titul.
Turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2002, ktoré sa uskutočnili v Malajzii. Priamo na na kvalifikovalo iba víťazné družstvo. Ďalšie 2 družstvá postúpili na Interkontinentálny pohár 2001 (kvalifikačné podujatie na MS 2002).
Antikles z Messénie

Antikles alebo Antiklés ("Antikles/iný prepis:Antiklés") bol víťaz olympijských hier behu na jedno stadion v roku 748 pred Kr.
Antikles z Messénie zvíťazil v behu na jedno stadion na 8. olympijských hrách. Beh na jedno stadion bola jediná disciplína, v ktorej sa od založenia hier v roku 776 pred Kr. súťažilo. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov.
Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien 1990

Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien 1990 boli 1. Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Africká federácia pozemného hokeja (AFHF). Konali sa od 13.19. augusta 1990 v Harare, v Zimbabwe, za účasti 5 tímov. Turnaj pozostával iba z jednej 5-člennej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým, bez play-off. Titul získala domáca reprezentácia Zimbabwe.
Marcelo Vieira da Silva Júnior

Marcelo Vieira da Silva Júnior (* 12. máj 1988, Rio de Janeiro, Brazília) alebo jednoducho Marcelo, alebo Marcelo Vieira je brazílsky futbalista, ktorý v súčasnosti nastupuje za brazílsky klub Fluminense FC. Vynikal predovšetkým technikou a rýchlosťou, vďaka ktorej dokázal výrazne podporovať útok zo svojej pozície ľavého obrancu.
Úspechy.
Real Madrid
Fluminense
Brazília U17
Brazília U23
Brazília
Individuálne
Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien 1994

Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien 1994 boli v poradí 2. Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Africká federácia pozemného hokeja (AFHF). Konali sa od 5.8. októbra 1994 v Pretórii, v Južnej Afrike, za účasti 4 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Botswany a domácej Južnej Afriky. Turnaj pozostával iba z jednej 4-člennej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým, bez play-off. Titul získala domáca reprezentácia Južnej Afriky, ktorá zvíťazila vo všetkých stretnutiach.
Turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Medzinárodný pohár 1996 (kvalifikačné podujatie na Interkontinentálny pohár 1997), ktorý sa uskutočnil v Trinidade a Tobagu. Kvalifikovalo sa naň iba víťazné družstvo.
Vince Bell

Vince Bell (* 16. september 1951, Dallas, Texas, USA) je americký pesničkár. Svoju kariéru začal v sedemdesiatych rokoch hraním po baroch. V roku 1982 utrpel ťažkú autonehodu, z ktorej sa zotavoval niekoľko rokov. Svoj prvý album nazvaný "Phoenix" vydal v roku 1994; produkoval ho Bob Neuwirth a hrali na ňom napríklad John Cale, Lyle Lovett alebo Geoff Muldaur. Nasledovali ďalšie dva albumy: "Texas Plates" v roku 1997 a "Recado" o desať rokov neskôr. V roku 2001 vydal koncertný album "Live in Texas".
IS-7

IS-7 (, Objekt 260) bol prototyp sovietskeho ťažkého tanku, ktorý nadväzoval na rad IS, hlavne na typ IS-3.
Vývoj stroja prebiehal v Závode č. 185 S.M. Kirova v Leningrade roku 1946 pod vedením konštruktéra N. F. Šašmurina. Prvý prototyp vyrobili v roku 1947. Predstavoval pokračovanie vývoja tanku IS-3 s radom modifikácii. Išlo o mohutný stroj vyzbrojený kanónom kalibru 130 mm a ôsmimi guľometmi, z toho dva boli veľkokalibrové. Pre veľkú hmotnosť munície do kanóna bolo nutné do posádky začleniť ešte jedného nabíjača, takže posádku tanku celkovo tvorilo 5 ľudí: vodič-mechanik, veliteľ, strelec a dvaja nabíjači. Do sériovej výroby sa nakoniec nedostal, avšak mnoho poznatkov získaných pri jeho konštrukcii a testoch sa uplatnilo na neskorších typoch sovietskych tankov.
Xenokles

Xenokles alebo Xenoklés ("Xenokles/iný prepis:Xenoklés") môže byť:
Sojuz TM-21

Sojuz TM-21 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Let bol súčasťou programu Shuttle-Mir. Sojuz TM-21 vyštartoval 14. marca 1995 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Traja ľudia boli na palube Sojuzu, traja na Mire a sedem na palube raketoplánu "Endeavour" ako posádka misie STS-67.
Sojuz TM-7

Sojuz TM-7 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-7 vyštartoval 26. novembra 1988 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Na palube kozmickej lode bol aj francúzsky kozmonaut Jean-Loup Chrétien.
Dótades z Messénie

Dótades alebo Dótadés ("Dótades/iný prepis:Dótadés") bol v roku 740 pred Kr. víťaz olympijských hier behu na jedno stadion.
Dótades z Messénie zvíťazil v behu na jedno stadion na 10. olympijských hrách. Od založenia hier v roku 776 pred Kr. bol beh na jedno stadion jedinou disciplínou. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala približne od 175 do 200 metrov.
Sojuz TM-19

Sojuz TM-19 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-19 vyštartoval 1. júla 1994 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Išlo o 19. expedíciu k Miru.
Sojuz TM-22

Sojuz TM-22 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-22 vyštartoval 3. septembra 1995 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Išlo o 22. expedíciu k Miru.
Sojuz TM-23

Sojuz TM-23 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-23 vyštartoval 21. februára 1996 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Išlo o 23. expedíciu k Miru.
Sojuz TM-24

Sojuz TM-24 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-24 vyštartoval 17. augusta 1996 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Na palube kozmickej lode bola aj Claudie André-Deshaysová, prvá Francúzska vo vesmíre. Išlo o 24. expedíciu k Miru.
Sojuz TM-26

Sojuz TM-26 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-26 vyštartoval 5. augusta 1997 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Hlavnou úlohou letu bolo dopraviť na stanicu dvoch špeciálne trénovaných kozmonautov k oprave časti stanice. Išlo o 26. expedíciu k Miru.
Sojuz TM-28

Sojuz TM-28 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-28 vyštartoval 13. augusta 1998 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Člen posádky Jurij Baturin sa stal prvým ruským politikom vo vesmíre. Posádka uskutočnila jeden výstup do otvoreného vesmíru. Išlo o 28. expedíciu k Miru. 
Výstup do otvoreného vesmíru (EVA).
Účelom bolo pripojenie nových káblov k solárnym panelom na module Spektr.
Diaľnica A1 (Taliansko)

Diaľnica A1 () tiež () je najdlhšia a jedna z najvýznamnejších diaľnic v Taliansku. 
Spája Miláno a Neapol po západnom pobreží Apeninského polostrova a prechádza regiónmi Lombardsko, Emilia-Romagna, Toskánsko, Umbria, Lazio a Kampánia. Od roku 1988 je celá vybudovaná; jej prvý úsek sa začal stavať v roku 1957 a bol sprevádzkovaný 4. októbra 1964. Dnes meria 759,6 km, čím je jednou z najdlhších a najkvalitnejších diaľnic Európy.
O jej vybudovaní rozhodla talianska vláda v päťdesiatych rokoch, aby spojila sever s juhom a tým pozdvihla vojnou zničený priemysel.
Diaľnica A3 (Taliansko)

Diaľnica A3 () je jedna z diaľnic v Taliansku. 
Spája Neapol a Reggio Calabria po západnom pobreží Apeninského polostrova (v niektorých miestach však zachádza relatívne dosť do vnútrozemia). Prechádza regiónmi Basilicata, Kalábria a Kampánia.
Budovaná bola v niekoľkých etapách, v smere od severu k juhu. Prvá krátka etapa (z Neapola do Pompejí) bola otvorená 29. júna 1929, druhá medzi Pompejami a Salernom potom 16. júla 1961. Posledný bol úsek Salerno – Reggio Calabria, ktorý bol pre verejnosť otvorený 13. júna 1974. Diaľnica tak dosiahla dĺžku .
Diaľnica A5 (Taliansko)

Diaľnica A5 () je jedna z diaľnic v Taliansku. 
Diaľnica A5 sa nachádza na severe krajiny, spája Turín s regiónom Valle d’Aosta a vedie na štátnu hranicu s Francúzskom. Tam sa napája na diaľnicu A40, vedúcu ďalej do Chamonix-Mont-Blanc a Mâconu v Burgundsku. Dlhá je celkom . Ukončená nie je normálne hraničným prechodom – francúzska hranica sa totiž nachádza priamo uprostred diaľničného tunela, ktorý bol vyrazený pod Mont Blancom. Prvý úsek diaľnice bol sprevádzkovaný v roku 1961.
Čečeľnycký rajón

Čečeľnycký rajón () je rajón (okres) Vinnyckej oblasti na Ukrajine, ktorý vznikol v roku 1966. Má rozlohu 760 km² a žije tu 22 287 obyvateľov. Administratívnym centrom je sídlisko mestského typu Čečeľnyk ().
Mestá a obce Čečeľnyckého rajónu.
Sídlisko mestského typu: Čečeľnyk.
Dediny: Aňutyne, Berizky-Čečeľnycki, Bilyj Kamiň, Bondurivka, Brytavka, Červona Hrebľa, Demivka, Dochno, Katašyn, Kurenivka, Luhy, Ľubomyrka, Novoukrajinka, Oľhopiľ, Rohizka, Stratijivka, Tarasivka, Tartak, Vasylivka, Verbka, Žabokryčka.
Ahe

Ahe (iné názvy: Ahemaru, Omaru) je veľký atol v západnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Manihi ( smerom na východ) a Tahiti je na juhozápad.
Geografia atolu.
Jeho lagúnu obklopuje pás nepravidelne roztrúsených väčších aj menších ostrovčekov po útesovom prstenci. Na severne strane sa tiahne súvislý, takmer dlhý pás súše s bohatou vegetáciou. Tú tvoria väčšinou kokosové palmy a iné menšie tropické stromy alebo kry. Do lagúny vedie jediný splavný vstup, široký zhruba a označený námornými navigačnými bójami.
Z geologického hľadiska je to koralový atol na vrchole podmorskej sopky, ktorá je iba tesne pod hladinou. Tá má z oceánskeho dna na výšku a jej vek sa odhaduje na 57,7 až 60,9 mil. rokov.
História.
Prvou písomnou zmienkou o návšteve atolu je od holandských cestovateľov Willema Schoutena a Jacoba Le Maireho z roku 1616. Atol pomenovali "Vliegen Eyland". Po nich to bol 11. decembra 1840 Charles Wilkes so svojou veľkou americkou expedíciou z rokov 1838 – 1842. Atol nazval "Peacock Island", po jednej z lodí expedície.
V 19. storočí sa ostrov stal francúzskym územím.
Významnou miestnou osobnosťou je francúzsky námorník, dobrodruh a spisovateľ Bernard Moitessier, ktorý na atole žil od roku 1975. 
Jeho inšpiráciou bol Novozélanďan Tom Neale, ktorého osobne navštívil na atole Suwarrow a videl, ako tam žije sám a sebestačne. S partnerkou Ileanou Drăghiciovou sa preto usadil na južnej časti atolového prstenca, na opustenom ostrovčeku "Poro Poro" a začal pestovať ovocie a zeleninu. Podarilo sa mu dokázať, že aj v týchto odľahlých končinách je možná potravinová a existenčná sebestačnosť. Na ostrovčeku vybudoval cestu a infraštruktúru. V roku 1978 sa Bernard presťahoval na ostrov Moorea.
V súčasnosti je "Poro Poro" najhustejšie obývaným "motu" z celého atolu. Nachádza sa tu komunitné centrum "Tenukupara" s približne 200 obyvateľmi.
Ekonomika.
Na atole žije viac ako 500 obyvateľov a týmto sa zaraďuje k najobývanejším atolom Francúzskej Polynézie. Ekonomika ostrova je postavená zväčša na pestovaní čiernych perál na miestnych perlových farmách. Menšou zložkou príjmu je turistika, potápanie a príjmy z produkcie kopry a rybolovu.
V roku 1997 bolo postavené letisko s dlhou pristávacou dráhou.
Demografický vývoj obývania atolu:
Fauna.
Na atole sa vyskytuje endemický druh "Ptilope des Tuamotu "(,  – atolový ovocný holub)".
Administratívne začlenenie.
Geograficky patrí atol Ahe k subskupine ostrovov kráľa Georga (, ) spoločne s atolmi Manihi, Takapoto, Takaroa a Tikei.
Xenokles z Messénie

Xenokles (iné názvy: Xenoklés, Xenodokos; ) bol v roku 744 pred Kr. víťaz olympijských hier behu na jedno stadion. 
Xenokles z Messénie zvíťazil v behu na jedno stadion na 9. olympijských hrách. Od založenia hier v roku 776 pred Kr. bol beh na jedno stadion jedinou disciplínou. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov.
Staroveký autor Pausanias uvádza, že v druhom roku deviatej olympiády (r. 743 pred Kr.), v ktorej zvíťazil v behu Messénčan Xenodokos, začali Sparťania svoje prvé (veľké) vojenské ťaženie proti Messénii.
Leóchares

Leóchares (iné názvy: Leócharés, Leochares, "Leóchares/iný prepis:Leócharés") môže byť:
International Association of Lighthouse Authorities

International Association of Lighthouse Authorities IALA (dlhým názvom The International Association of Marine Aids to Navigation and Lighthouse Authorities, Medzinárodné združenie pre správu majákov) je nezisková medzinárodná organizácia, založená v roku 1957 za účelom zberu a vydávania námorných expertíz a rád.
Charakteristika.
Výbory organizácie poskytujú dôležitú dokumentáciu (nielen) pre Medzinárodné hydrografické organizácie, pričom sekretariát IALA slúži ako clearingové miesto pre výmenu technických informácií, usporadúva semináre a technickú podporu pre rozvojové krajiny. 
Hlavnou náplňou jej práce od roku 1973 je realizácia IALA systému námorných navigačných bójí. Tento systém nahradil asi 30 rozdielnych bójí v prevádzke po celom svete za 2 hlavné systémy. Táto racionalizácia bola vynútená v dôsledku dvoch nehôd v Doverskom prielive v roku 1971, keď loď Brandenburg narazila na vrak Texaco Caribbean, ležiaci tesne pod hladinou blízko britského Folkestone aj napriek faktu, že vrak bol dostatočne označený. Situácia sa o veľmi krátky čas zopakovala, loď Niki tiež narazila na Texaco Caribbean a potopila sa. Celkové straty na životoch pri oboch nehodách boli 51 osôb.
Organizácia a rozdelenie.
Centrála IALA je neďaleko Paríža v Saint-Germain-en-Laye vo Francúzsku.
Organizácia sa delí na šesť technických komisií:
Námorné značenie.
IALA je primárne známa pre jej systém bójí a námorného navigačných označovacieho systému, používaného pri plavbách na moriach.
Každý typ značky má zreteľnú farbu, tvar a v prípade nutnosti aj charakteristické osvetlenie.
Oxythemis

Oxythemis ("Oxythemis") môže byť:
Samair

Oystray Aviation, s. r. o. (vystupovala pod značkou: "Samair"; 2. júl 2011 – 14. apríl 2014: "Sayegh Aviation Europe") bol slovenský charterový letecký dopravca so sídlom v Bratislave. Spoločnosť mala hlavnú základňu na Letisku M. R. Štefánika v Bratislave. Spoločnosť začala mať neskôr finančné problémy a v roku 2014 bol na ňu vyhlásený konkurz, pričom tesne pred ukončením činnosti sa spoločnosť premenovala na Oystray Aviation.
Destinácie.
V letnej sezóne 2012 (máj – september) Samair prevádzkovalo charterové lety:
Flotila.
Flotilu spoločnosti Samair tvorili štyri lietadlá typu Boeing 737-400 bázované na bratislavskom letisku. Jedno z týchto lietadiel N262CS sa používalo len na náhradné diely:
Manihi

Manihi (pôvodný názov: Paeua) je veľký atol v západnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Ahe ( smerom na západ) a Tahiti je na juhozápad.
Geografia atolu.
Jeho lagúnu obklopuje pás nepravidelne roztrúsených väčších aj menších ostrovčekov po útesovom prstenci. Na severnej strane sa tiahne súvislý, takmer dlhý pás súše s bohatou vegetáciou. Tú tvoria väčšinou kokosové palmy a iné menšie tropické stromy alebo kry. Do lagúny vedie jediný, ale hlboký splavný vstup „Passe de Tairapa“, široký približne a označený námornými navigačnými bójami.
Z geologického hľadiska je to koralový atol na vrchole podmorskej sopky, ktorá je iba tesne pod hladinou. Tá má z oceánskeho dna na výšku a jej vek sa odhaduje na 57,7 až 60,9 mil. rokov.
História.
Prvá písomná zmienka o návšteve atolu je od holandských cestovateľov Willema Schoutena a Jacoba Le Maireho 10. apríla 1616. Atol pomenovali "Waterland Island". Po nich to bol 25. mája 1722 Holanďan Jakob Roggeveen, nasledovaný 13. júna 1765 Johnom Byronom, ktorý atolu dal názov "Île du Prince de Galles".
V 19. storočí sa ostrov stal francúzskym územím, pri sčítaní v roku 1850 na ňom žilo 100 obyvateľov.
Ekonomika.
Na atole žije takmer 700 obyvateľov a týmto sa zaraďuje k najobývanejším atolom Francúzskej Polynézie. Atol prosperuje najmä z pestovania čiernych „tahitských“ perál na miestnych perlových farmách. Menšou zložkou príjmu je turistika, potápanie a príjmy z produkcie kopry a rybolovu.
Spolu s vedľajším atolom Ahe má atol v lagúne roztrúsené množstvo väčších koralových hláv tesne pod hladinou. Na nich sú postavené trstinové domčeky chovateľov perlorodiek, čo robí scenériu veľmi fotogenickou a prispieva k zvýšenému turizmu.
Atol má vlastné letisko s dlhou pristávacou dráhou, na ktorom prevádzkuje Air Tahiti pravidelné lety na hlavný ostrov Tahiti a nepravidelné lety na atoly Fakarava, Rangiroa a Tikehau.
Demografický vývoj obývania atolu:
Fauna.
Na atole sa vyskytujú endemické druhy vtákov, vzácny spevavý vták z čeľade trsteniarikovitých (, ) a "Ptilope des Tuamotu "(, – atolový ovocný holub)".
Administratívne začlenenie.
Geograficky patrí atol Manihi k subskupine ostrovov kráľa Georga (, ) spoločne s atolmi Ahe, Takapoto, Takaroa a Tikei.
Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien 1998

Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien 1998 boli v poradí 3. Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Africká federácia pozemného hokeja (AFHF). Konali sa od 7.11. novembra 1998 v Harare, v Zimbabwe, za účasti 4 tímov. Jediným nováčikom turnaja bolo družstvo Egypta. Zimbabwe organizovalo africký šampionát žien druhýkrát, keď predtým hostilo turnaj v roku 1990, tiež v Harare. Zápasy sa hrali na štadióne Magamba Hockey Stadium. Svoj druhý titul získala reprezentácia Južnej Afriky, ktorá zvíťazila vo všetkých stretnutiach.
Turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2002, ktoré sa uskutočnili v Austrálii. Priamo sa na ne kvalifikovalo iba víťazné družstvo. Ďalšie družstvo v poradí postúpilo na Interkontinentálny pohár 2001 (kvalifikačné podujatie na MS 2002).
Jergaly

Jergaly sú osada obce Motyčky v okrese Banská Bystrica. 
Osada leží vedľa cesty I/59 severozápadne od osád Motyčky a Štubne. V osade vyúsťuje prístupová cesta z osady Môce.
Patrí medzi osady, v ktorých sa v minulosti pálilo drevné uhlie pre okolité huty. Počas SNP bola na okraji tzv. partizánskej republiky. Po potlačení povstania nacistické oddiely vypálili miestnu rómsku osadu.
Avril Lavigne (album)

Avril Lavigne je piatym albumom kanadskej pop-rockovej speváčky a textárky Avril Lavigne. Album bol vydaný 5. novembra 2013 vo vydavateľstve Sony Music Entertainment. Pproducenti albumu boli David Johnson, Peter Svensson, David Hodges, Matt Squire a Avrilin manžel Chad Kroeger, frontman skupiny Nickelback. Do marca 2014 sa ho predalo celosvetovo viac ako 650 000 kópií.
Ako single bolo zatiaľ vydaných päť skladieb: „Here's To Never Growing Up“, „Rock n Roll“, „Let Me Go“, „Hello Kitty“ a "Give You What You Like".
Miquette Giraudy

Miquette Giraudy, niekedy používajúca alternatívne mená Monique Giraudy a Marsiale Giraudy (* 9. február 1953, Nice) je francúzska hráčka na klávesové nástroje, speváčka a skladateľka. Začínala koncom šesťdesiatych rokov ako asistentka režisérky Jackie Raynal a v roku 1969 sa podieľala na realizácii filmu "More" režiséra Barbeta Schroedera. V roku 1972 si zahrala menšiu rolu v jeho filme "La Vallée". V roku 1974 sa stala členkou skupiny Gong, v ktorej pôsobil aj jej priateľ Steve Hillage. So skupinou nahrala album "You" (1974) a "Shamal" (1976) a v roku 1976 spolu s Hillageom z kapely odišla.
V nasledujúcich rokoch hrala na Hillageových sólových albumoch "Fish Rising" (1975), "L" (1976), "Motivation Radio" (1977) , "Green" (1978), "Live Herald" (1979), "Open" (1979) a "For to Next / And Not Or" (1983). Hoci ambientný album "Rainbow Dome Musick" vyšiel výhradne pod Hillageovým menom, výrazne sa na ňom podieľala aj Giraudy. Od roku 1991 s Hillageom pôsobí v skupine System 7 a od roku 1994 spolu s Hillageom opäť pôsobila s niekoľkými prestávkami v skupine Gong, s ktorou v roku 2009 nahrala album "2032".
Bója

Bója (z hol. boei [vysl. bui]) (zastarano: boja) je:
Druhy bójí.
Navigačné bóje a značky IALA.
Podľa medzinárodnej organizácie IALA (International Association of Lighthouse Authorities, v preklade Medzinárodné združenie pre správu majákov), ktorá systém, kategorizáciu a pravidlá navigačných bójí spravuje, existuje v súčasnosti 6 základných druhov navigačných a značkovacích bójí:
Ďalšie typy bójí.
Zoznam môže byť neúplný vzhľadom na rozmanitosť používana bójí, vývoj technológií a regionálnych špecifík jednotlivých štátov.