burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Alexander Kunoši

Alexander Kunoši (* 20. júl 1908, Terešva, Ukrajina – † 31. august 1962, Bratislava, Slovensko) bol slovenský právnik, publicista, prekladateľ a diplomat.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1919 – 1927), na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe a Univerzity Komenského v Bratislave (1927 – 1932), medzinárodné právo na parížskej Sorbone (1934). Pôsobil na Obchodnej akadémii v Bratislave, v Česko-slovenskom exportnom ústave a Ministerstve zahraničných vecí v Prahe. Bol členom ľavicových študentských spolkov, v roku 1938 bol autorom petície slovenských vysokoškolákov Edvardovi Benešovi. Bol člen česko-slovenskej politickej misie v Paríži a v Londýne (1939), účastník protifašistického odboja, funkcionár Mladého Česko-Slovenska v Anglicku. V rokoch 1947 – 1951 bol prvým povojnovým veľvyslancom Česko-Slovenska v Argentíne s poverením aj pre Paraguaj a Bolíviu. V rokoch 1952 – 1954 bol nezákonne väznený a neskôr rehabilitovaný. Po prepustení pôsobil ako prekladateľ a profesor jazykovej školy v Bratislave.
Samuel Kupčok

Samuel Kupčok (* 21. apríl 1850, Brezno – † 26. júl 1914, Pukanec) bol slovenský botanik, pedagóg a veršovník.
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval v Brezne, 18621870 študoval na gymnáziu v Revúcej. V roku 18701913 učiteľ v Pukanci.
Botanizovať začal ako revúcky študent, najmä pod vplyvom Andreja Kmeťa. Venoval sa štúdiu rodov ostružina, mäta a ruža, viaceré z nich pomenoval, iné zas pomenovali jeho menom. Autor príspevkov o flóre okolia Brezna, Pukanca, Nízkych Tatier, Kovačice, kde botanizoval so svojim synom Samuelom Teodorom, s ktorým zozbieral herbár s viac ako 27 000 exemplármi rastlín.
Publikoval v časopisoch, niektoré jeho práce vyšli aj knižne. Ako známy botanik si dopisoval s mnohými našimi i zahraničnými botanikmi.
Veršovník a národný buditeľ, zakladateľ miestneho spevokolu, nacvičoval ľudové a národné piesne. Roku 1905 vydal zborníček veršov obsahujúci sviatkové, mendícke a svadobné vinše. Prispieval do Časopisu Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS), Cirkevných listov, Černokňažníka, Národných novín a i. Do 2. zväzku Slovenských spevov 18901896 prispel 24 piesňami.
Mária Kupčoková

Mária Kupčoková (rod. Kupčoková) (* 27. apríl 1879, Brezno – † 1. november 1941, Banská Štiavnica) bola slovenská spisovateľka a prekladateľka. Pseudonym: Cipuška, Julo Kľúčik, Miro Krasinský, Iva Tŕn, Všadebol.
Životopis.
Ľudovú školu navštevovala v Brezne, v roku 18911893 absolvovala kláštornú školu v Banskej Bystrici. V roku 19011905 žila v Prahe, kde v spolku Detvan nadviazala styky s I. Kraskom, Ľ. Groeblovou a i., 19051924 pôsobila v Budapešti, v Pukanci, v Novom Sade, v Kysáči a v Bátovciach, od roku 1924 natrvalo v Banskej Štiavnici, kde sa začala venovať i literárnej tvorbe. Písala články, úvahy, besednice a humoresky, v ktorých bojovala za kultúrne povznesenie slov. žien, zaznieval v nich národný a sociálny podtext a emancipačné postoje autorky. V dôsledku nepriaznivých kritík prestala tvoriť až na naliehanie S. H. Vajanského a Ľ. Podjavorinskej sa k tvorbe opäť vrátila. Publikovala v Dennici, Dolnozemskom Slovákovi, Národných novinách a i. V rukopise zanechala prácu o Márii Pischlovej, ako aj román z dejín Banskej Štiavnice "Dve jašterice štôlne Svätej Trojice". Prekladala zo srbčiny, účinkovala v ochotníckych divadlách a kultúrnych spolkoch Slov. liga, Živena, predsedníčka MO MS v Banskej Štiavnici.
Marta Kusá-Krňanová

Marta Kusá-Krňanová (* 28. júl 1910, Brezno – † 2. september 1943, Brezno) bola klaviristka.
Životopis.
R. 1931 štud. na konzervatóriu v Prahe, 19311932 hru na klavír v majstrovskej triede u J. Heřmana. Koncertná klaviristka v Bratislave, účinkovala na verejných koncertoch a v rozhlase s takmer všetkými dielami súvekých slovenských skladateľov a vrcholmi klasickej svetovej hudobnej tvorby.
František Kuska (stomatológ)

František Kuska (* 9. október 1865, Ľubochňa – † 23. apríl 1934 bol prvý slovenský dentista.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Odkúpil Kuskovu vilu v Ružomberku v roku 1910, v ktorej zriadil aj prvú ambulanciu. Mal štyroch synov, z ktorých traja tiež pracovali ako dentisti. František Kuska mal aj dcéru Ruženu pre ktorú kúpil vilu/Kusková vila.Dcéra po výdaji..za manžela si zobrala Ondreja Kubáňa a mali dcéry Ruženu a Vieru.
Peter Kušnier

Peter Kušnier (* 1. október 1894, Huty – † 1. december 1944, Ružomberok) bol slovenský robotník a funkcionár KSČ.
Životopis.
Vyučil sa za strojníka v Ružomberku. Do roku 1924 a 19311944 stavebný robotník v Ružomberku, 19241931 v Banskej Bystrici. Organizátor miestnych organizácií KSČ v Ružomberku, redaktor komunistických novín a časopisov, spoluzakladateľ 
Medzinárod. všeodborového zv. na Slovensku, 1923 jeho obvodový tajomník v Ružomberku, 1925 v Banskej Bystrici. Účastník Účastník protifašistického hnutia. Prispieval do komunistickej tlače.
Martin Kusý

Ing. arch. Martin Kusý (* 14. november 1916, Dobroč – † 24. február 1989, Bratislava) bol slovenský architekt, vysokoškolský profesor a odborný publicista.
Dopady.
Je po ňom pomenová Cena profesora Martina Kusého.
Architektonická tvorba.
Tvoril v povojnovej dobe. Bol majstrom proporcie, hľadačom výslednej harmónie hmôt a priestorov – toto je znak tiahnuci sa celou jeho architektonickou tvorbou. Podarilo sa mu robiť architektúru vo všetkých jej typologických podobách. Urbanizmus sídel, krajiny parkov, domy pre bývanie rodinné i kolektívne, školy, administratívne budovy, historické rekonštrukcie, domy pre vedu, ambasády, múzeum, priehrady, pamätníky, hrobky a náhrobky.
Dielo.
Autor monografií, štúdií a článkov, spolutvorca encyklopedických diel, autor publikácií:
Gejza Kuszka

Gejza Kuszka (* 17. január 1868, Košice † ?) bol slovenský spisovateľ, novinár a sudca.
Životopis.
Sudca v Banskej Bystrici (od 1900). Redaktor týždenníka "Kassa és Vidéke", spoluzakladateľ Košickej literárnej spoločnosti a spolku novinárov. Autor básní, politických úvodníkov, divadelných kritík a noviel.
Vincent Kútik

Vincent Kútik (* 29. máj 1917, Ondrej nad Hronom (Brusno) – † 10. október 1995, Bratislava) bol slovenský verejný činiteľ, kultúrny a knižničný pracovník.
Životopis.
Vysokú školu hospodárskych vied absolvoval v roku 1946. Pracovník v rôznych hosp.-finančných inštitúciách. Vedúci Katedry marxizmu-leninizmu SVŠT v Bratislave (1954-1957). Od roku 1959 riaditeľ Univerzitnej knižnice v Bratislave. Poslanec NZ (1948-1954).
Autor statí v odborných časopisoch a zborníkoch. Nositeľ vyznamenaní.
Anna Kútiková

Anna Kútiková (* 5. júl 1947, Banská Bystrica) je slovenská bábkoherečka.
Životopis.
V roku 19651979 členka KBD v Banskej Bystrici, od roku 1979 mimo divadla, externá hlásateľka Československého rozhlasu v Banskej Bystrici. Od roku 1963 účinkovala v ochotníckom Divadelnom súbore A. Sládkoviča v Banskej Bystrici. V KBD sa uplatnila najmä v postavách mladých dievčat: Lenka (Diablov most, 1966); Zlatovláska (Zlatovláska, 1970); Krása nevídaná (Krása nevídaná, 1972). Hlasové dispozície ju predurčovali stvárňovať detské postavy (Anička Škriatok v hre Anička Škriatok a Slamený Hubert, 1971) i rozprávkové bytosti (Koníček Hrbáčik v rovnomennej hre, 1975).
Michal Kútsky

Michal Kútsky (Kutszky, Kútzky) (* 21. november 1828, Skalica – † 18. marec 1899, Brezová pod Bradlom) bol slovenský hudobný pedagóg a zbormajster.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Komárne, na evanjelickom lýceu v Bratislave a na teologickej fakulte vo Viedni. Učiteľ hudby a organista v Skalici, tri roky učiteľ hudby a matematiky v Banskej Bystrici, 1863-1898 rektor školy a organista v Brezovej pod Bradlom, kde spolupracoval s Jarom Leškom a Štefanom Fajnorom. Posmrtne vyšla jeho partitúra k evanjelickému spevníku.
Karol Andrej Kuzmány

Karol Andrej Kuzmány (* 15. august 1868, Brezno - † 8. december 1924, Bratislava) bol podnikateľ, verejný činiteľ.
Životopis.
V rokoch 1874-78 navštevoval ľudovú školu v Brezne, odkiaľ pochádzal. Neskôr v rokoch 1878-86 študoval na gymnáziu v Banská Bystrici a v Banskej Štiavnici. Pomocník v rodinnom obchode, ktorý neskôr prevzal, veľkoobchodník v Budapešti, od 1919 v Bratislave. Podporovateľ Slovenského spolku v Budapešti, funkcionár Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS), 1918 člen ÚV Slovenskej národnej strany, zúčastnil sa na príprave založenia Slovenskej národnej rady.
Karol Ladislav Kuzmány

Karol Ladislav Kuzmány (* 2. december 1833, Banská Bystrica – † 11. október 1885, Viedeň) bol slovenský lodný inžinier.
Životopis.
Karol Ladislav Kuzmány študoval na námorníckej akadémii v Terste, do roku 1852 na Polytechnickom inštitúte vo Viedni, do roku 1853 na vojenských školách v Muggii a v Benátkach. Pôsobil ako lodný inžinier, od 60 rokov 19. storočia v Terste, potom vo Viedni. V roku 1858 sa stal kapitánom rakúskeho námorníctva. Bol odborník v lodnom staviteľstve, autor odborných článkov a prác z námorného inžinierstva a strojníctva. Bol zakladajúci člen Matice slovenskej, sprostredkovateľ rusko-slovenských stykov a podporovateľ národných kultúrnych podujatí. Autor cestopisných čŕt a reportáží, v ktorých sa prejavil ako vnímavý pozorovateľ a rozprávač.
Pavol Michal Kuzmány

Pavol Michal Kuzmány (* 3. júl 1835, Banská Bystrica – † 10. november 1900, Praha) bol slovenský spisovateľ, bankovný úradník a podnikateľ.
Životopis.
V rokoch 18411845 navštevoval ľudovú školu a 18451849 gymnázium v Banskej Bystrici, 18491852 na reálke vo Viedni. V rokoch 18521869 železničný úradník vo Viedni, 18691874 spoluzakladateľ a prvý riaditeľ Živnostenskej banky v Prahe. Oženil sa s Annou Meisnerovou z Viedne (deti: Constance, Pavol, Anna), rodina žila v Prahe až do prvej svätovej vojny.
Autor krátkych próz, reportáží a poviedok v Nár. novinách, v kt. obohatil druhú vlnu slov. realizmu o modernejšie výrazové prostriedky a netradičné spoločenské postoje s náznakmi kriticizmu voči martinskému konzervativizmu. V impresionisticky ladených žánrových obrázkoch z Banskej Bystrice predstavil život slov. malomesta v 1. pol. 19. stor. V časopisoch uverejňoval preklady z franc. a angl. jazyka. Prvý riaditeľ Živnostenskej banky pro Čechy a Moravu v Prahe, ekonomicky napomáhal slovenskému národnému hnutiu, sprostredkúval i finančnú pomoc z Ruska pre Národné noviny, subvencoval vyd. niektorých lit. diel: 1868 Spevy Sama Chalupku, 1878 Spisy básnické Andreja Sládkoviča. Prispieval do Politiky a Slovenských pohľadov.
Peter Ján Kuzmány

Peter Ján Kuzmány (* 1. marec 1837, Banská Bystrica – † 1. január 1886, Malá Poľana) bol slovenský národnokultúrny pracovník.
Životopis.
Navštevoval školy v Banskej Bystrici a Viedni, kde sa vyučil za obchodníka. V mladosti horlivý národný pracovník, rozširoval slovenskú literatúru, spolupracoval s Pavlom Dobšinským, s Viliamom Paulinym-Tóthom a ďalšími národovcami, národné hnutie podporoval i finančne. Zakladajúci člen Matice slovenskej i Nižšieho slovenského evanjelický patronátneho gymnázia v Martine.
Eugen Kuzmányi

Eugen Kuzmányi (* 23. júl 1882, Hajmáskér-Öskü † 17. jún 1941, Slavošovce) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Lučenci, štúdium prerušil a pracoval ako notársky úradník. Maturoval v roku 1904, študoval na dištriktuálnej teologickej akadémii Evanjelického kolégia v Prešove (1904-1910). Po ordinácii (1910) pôsobil akoevanjelický kaplán v Klenovci, Brezne, farár v Slavošovciach (1911-1941). Dekan štítnického dekanátu v Gemerskom seniorátu. V zbore sa venoval príprave nadaných detí na štúdiá.
Ľudmila Kuzmányová

Ľudmila Kuzmányová (rod. Pálková) (* 8. november 1844, Vrbica - † 14. jún 1875, Ľvov) bola slovenská národnokultúrna pracovníčka.
Jej manžel Peter Ján Kuzmány.
Životopis.
Narodila sa v rodine významného slovenského národného pracovníka O. Pálku. Po vydaji za Petra Jána Kuzmányho pracovala v rodinnom obchode v Brezne. V mladosti bola jednou z najbližších spolupracovníčok M. M. Hodžovej. Spoluorganizátorka miestneho dievčenského vzdelávacieho spolku a významná ochotnícka herečka divadla v Liptovskom Mikuláši. Zakladajúca členka Nižšieho slov. evanjelického patronátneho gymnázia v Martine.
Juraj Kvas

Juraj Kvas (* 8. máj 1925, Békéscsaba – † 31. august 1970, Bratislava) bol slovenský novinár.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Žiline, v Trenčíne a v Banskej Bystrici (19431944). Redaktor Času, člen tlačovej komisie ONV a redaktor Vatry v Banskej Bystrici (1945). Spoluorganizátor povstaleckej tlače tzv. občianskeho odboja, po ústupe Povstania do hôr člen partizánskeho oddielu, v roku 1945 väznený Gestapom. Od roku 1945 člen Zväzu slovenských novinárov.
Herman Kvasnica

Herman Kvasnica (pôv. Weinberger) (* 14. február 1905, Vylok † 29. august 1979, Bratislava) bol architekt a maliar.
Životopis.
Študoval architektúru na Nemeckej vysokej škole technickej v Prahe. Pracovník projekčnej kancelárie železníc, od roku 1945 architekt ČSD v Bratislave. Autor projektov železničných staničných budov a obytných budov pre železničných zamestnancov. Autor súťažného návrhu na športový štadión v Banskej Bystrici. Vystavoval v Banskej Bystrici. Venoval sa aj krajinomaľbe.
Ján Kvietok

Ján Kvietok (* 23. máj 1901, Banská Bystrica – † 24. október 1972, Komárno) bol slovenský pedagóg a osvetový pracovník.
Životopis.
Po absolvovaní Učiteľského ústavu v Turčianskych Tepliciach roku 1919 učiteľ na Orave, v Bešeľove, Detve a Hodžove. Po roku 1945 osvetový a knižničný inšpektor v Komárne, Nitre a Pezinku. Pričinil sa o rozvoj JRD v okolí Komárna.
Publikoval v pedagogických a osvetových časopisoch. V rukopise zanechal trojzväzkovú Kroniku mesta Komárna za roky 19451969.
Michal Kyseľ

Michal Kyseľ (* 27. marec 1788, Blatnica † 22. máj 1871, Banská Bystrica) bol slovenský organár, výrobca klavírov a pedagóg.
Životopis.
Študoval v Blatnici, v Ožďanoch, v Banskej Bystrici a v Banskej Štiavnici. Učiteľ a notár v Dubovom, od 1806 v Slovenskej Ľupči, od 1813 sa venoval organárstvu, od 1820 v Brezne, potom v Slovenskej Ľupči a od roku 1833 v Banskej Bystrici. 
Už ako žiak gymnázia v Banskej Štiavnici si privyrábal opravou a ladením klavírov, ako učiteľ pomáhal cez prázdniny Michalovi Podkonickému, od ktorého sa priúčal remeslu a po jeho smrti 1816 prevzal jeho dielňu. Do 1846 postavil so synom 65 nových a opravil 176 organov a zhotovil 104 klavírov, z toho asi 30 dlhých. Roku 1829 opravil organ v zámockom kostole v Banskej Bystrici.
Štefan Kýška

Štefan Kýška (* 14. júl 1914, Žilina † 18. október 1984, Žilina) bol slovenský prekladateľ. Pseudonym: Jožo Dubeň, Štefan Jamský
Životopis.
V roku 1925-1932 absolvoval štátnu reálku v Žiline, pedagogickú kvalifikáciu získal na Učiteľských ústavoch v Turčianskych Tepliciach a v Banskej Bystrici (1932), 1948-1949 študoval francúzštinu, nemčinu a slovenčinu na Pedagogickej fakulte UK v Bratislava (nedokončil). V roku 1932-1948 pôsobil ako učiteľ na ľudových a meštianskych školách, 1948 na učňovskej škole v Žiline, 1948-1949 redaktor vydavateľstva Práca v Bratislave, 1949-1968 prekladateľ v slobodnom povolaní.
Plodný prekladateľ, ktorý od roku 1947 na vysokej umeleckej a jazykovej úrovni pretlmočil do slovenčiny 75 titulov beletrie i odbornej športovej literatúry, najmä z angličtiny a nemčiny, príležitostne aj z francúzštiny, taliančiny a iných jazykov. Pri prekladaní z angličtiny sa zameral na ľahšie beletristické žánre, predovšetkým detektívnu, dobrodružnú a cestopisnú literatúru (osobitne sa venoval dielu Jacka Londona), menej na spoločenské romány. Z nemčiny sa sústredil hlavne na prekladanie športovej himalájskej a horolezeckej literatúry, tejto problematiky sa týkali aj jeho preklady z francúzštiny a taliančiny.
Dušan Kyzek

Dušan Kyzek (* 6. máj 1948, Ožďany) je slovenský režisér a dramaturg.
Životopis.
Roku 1970 absolvoval Pedagogickú fakultu v Banskej Bystrici, v roku 1972 pokračoval v štúdiu rozhlasovej réžie na VŠMU v Bratislave. O 1972 režisér Slovesnej umeleckej realizácie štúdia Československého rozhlasu v Banskej Bystrici. Režíruje publicistické, literárne a hudobno - slovné programy, ťažiskom jeho práce sú však réžie rozhlasových hier pre dospelých a adaptácia literárnych predlôh. Od 1977 sa režijne podieľa na realizácii populárnej rozhlasovej hud.-slovnej relácii Sobotník. Od roku 1989 pôsobí v Slovenskej televízii, televíznom štúdiu Banská Bystrica ako dramaturg a tvorca slovenských dialógov dabingu.
Jozef Labuda (politik)

Jozef Labuda (* 27. jún 1896, Hontianske Nemce – † 3. jún 1961, Bratislava) bol slovenský funkcionár KSČ a robotník.
Životopis.
V roku 19101914 sa vyučil za typografa. V roku 19141915 pracoval ako sadzač v tlačiarni Hungaria v Banskej Bystrici. Od roku 1916 príslušník česko-slovenských légií a pracovník česko-slovenskej tlačiarne v Kyjeve. Pod vplyvom revolučných udalostí a Jaroslava Haška prešiel na stranu revolúcie. Po návrate do vlasti zakladajúci člen KSČ, odborársky funkcionár. Vedúci oddelenia vnútornej správy ÚP Zboru povereníkov (19541960).
Irena Laciaková

Irena Laciaková (* 2. október 1865, Polichno – † 14. február 1951, Zvolen) bola spisovateľka. Pseudonym: I. Poľanská, Irena Zorislava Slančík, J. Poľanská
Životopis.
Základy vzdelania jej poskytol otec, potom rok navštevovala meštiansku školu v Banskej Bystrici. Roku 1887 redaktorka rodinného rkp. zábavno-poučného časopisu Ratolesť, v ktorom začala spolu s → Timravou literárne tvoriť. Roku 1895 debutovala v Slov. pohľadoch novelou Spoločnica. Publikovala v Živene realistické memoárové reportáže z obd. 1. sv. vojny a súčasne písala kratšie dramatické a prozaické práce.
Juraj Lačný

Juraj Lačný (* 4. máj 1748, Banská Bystrica-Radvaň – † 7. júl 1826, Kremnica) bol slovenský evanjelický kňaz a cirkevný hodnostár.
Jeho otec bol Ján Lačný a matka Anna rod. Majerčíková.
Životopis.
Študoval v Banskej Bystrici, Bratislave, 17741977 na univerzite v Jene. Roku 1769 vychovávateľ u Gostoniovcov, 1772 u Kubíniovcov, 1777 u Jesenákovcov a Radvániovcov, 1781 evanjelický farár v Sľažanoch, 1783 v Ľubietovej, 1795 v Kremnici, tekovský senior.
Zbieral dokumenty a správy o histórii evanjelickej cirkvi, ktoré využil Adam Chalupka pre svoje rukopisné dielo "Fragmenta historica de ecclesiis evangelicis in Com. Zolliensi".
Július Ladziansky

Univ. prof. Július Ladziansky (pôv. Ledényi) (* 19. november 1903, Veľký Ďur † 29. august 1943, Banská Bystrica) bol lekár-anatóm a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Leviciach, medicínu na univerzite v Budapešti a na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, 1939 univ. prof. Od roku 1930 pracovník a od roku 1936 prednosta Anatomického ústavu, od roku 1940 Histologicko-embryologického ústavu Lekárskej fakulty Slovenskej univerzity v Bratislave. Absolvoval študijný pobyt u prof. Eggelinga v Nemecku. V anatómii proti teóriám o funkcionálnom pôvode skoliózy riešil problém jej vzniku na anatomickom podklade. Priekopnícku prácu vykonal na poli slovenskej anatomickej terminológie, jeho "Pitevné cvičenia z topografickej anatómie" patria dodnes k základným dielam. Prispieval hlavne do Bratislavských lekárskych listov, 1940-1941 ich zodpovedný redaktor a Anatomischer Anzeigeru. Člen Učenej spoločnosti Šafárikovej, Slov. učenej spoločnosti, viacerých zahraničných lekárskych spoločností.
František Laho

František Laho (* 16. august 1725, Banská Bystrica-Radvaň – † 1774, Senné) bol slovenský evanjelický kňaz a náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval na univerzite vo Wittenbergu. Roku 1753 evanjelický kňaz v Pondelku, od roku 1756 v Sennom. Autor barokovej náboženskej práce.
Ján Laho

Ján Laho (* 8. Apríl 1738, Banská Bystrica-Radvaň – † 21. november 1790) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.
Životopis.
Evanjelický kňaz, od roku 1767 učiteľ na šľachtickej škole v Ožďanoch, roku 1784 superintendent v Krížovej. Roku 17841785 prvý superintendent čes. evanjelickej a. v. cirkvi, v roku 1784 na audiencii v Jihlave žiadal cisára Jozefa II., aby zrušil odvádzanie štóly katolíckym kňazom a podporoval superintendantov zo štátnych prostriedkov. Roku 1785 sa vrátil z Čiech do vlasti.
Ladislav Laho

Ladislav Laho (* 14. november 1922, Horná Lehota – † 14. október 1972, Bratislava) bol slovenský biochemik.
Životopis.
V roku 19331941 študoval na reálnom gymnáziu v Banskej Bystrici, v rokoch 19411946 na SVŠT v Bratislave. Účastník protifašistického odboja. Po oslobodení spoluzakladateľ vinárskeho výskumu na Slovensku. Zameral sa na biochémiu, analytiku a technológiu vína. V roku 19511963 riaditeľ Výskumného ústavu vinohradníckeho a vinárskeho v Bratislave. Funkcionár Office Internationale de la vigne et de la vin v Paríži, 19681980 jej predseda. Autor resp. spoluautor monografií, príručiek a vysokoškolských skrípt, odborných článkov a štúdií.
František Lahola

František Lahola (* 6. marec 1872, Babice – † 13. jún 1925, Liptovský Mikuláš) bol slovenský sochár a kamenár.
Životopis.
Vyučil sa v kamenárskych dielňach v Uherskom Hradišti. Roku 1902 kamenár v Banskej Bystrici, od roku 1904 v Liptovskom Mikuláši. Tvorca prevažne náhrobníkov bežnej úrovne. Jeho tvorba vyvrcholila portrétmi slovenských národných predstaviteľov, z ktorých sa zachovala podobizeň P. O. Hviezdoslava (dnes v SNM, Martin). Väčšina z nich je nezvestná (busty M. M. Hodžu, S. Tomášika, Š. Daxnera, D. Šusteka).
Ján Lajčiak

Ján Lajčiak (* 25. júl 1875, Pribylina † 28. október 1918, Vyšná Boca) bol slovenský filológ a teoretik kultúry.
Životopis.
Študoval na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici, zmaturoval 15. júna 1895, tri roky teológiu na Evanjelickom kolégiu v Prešove a na univerzite v Erlangene, z ktorého sa vrátil podľa zvyku vykonať záverečné skúšky do Prešova. Neskôr študoval orientálnu filológiu v Lipsku, kde sa v roku 1902 stal doktorom filozofie, v rokoch 1904 -1905 študoval v Paríži na Sorbonne, kde získal v roku 1905 teologický doktorát za dizertáciu "Ezechiel, jeho osobnosť a učenie", vydanú tlačou v roku 1905.
V rokoch 18991900 a 19021904 pôsobil ako evanjelický kaplán v Pešti u Daniela Bacháta. Od roku 1905 pôsobil ako farár vo Vyšnej Boci, kde pôsobil až do konca svojho krátkeho života.
Spolutvorca modernej slovenskej orientalistiky, prívrženec liberálnych smerov v cirkevných otázkach i v slovenskom národnom hnutí. Autor biblistickej monografie, orientalistických štúdií, prekladateľ biblických textov z gréčtiny a hebrejčiny do slovenčiny. Model slovenskej kultúry rozšíril aj o funkciu vedecko-poznávaciu a politicko-organizačnú.
Okrem vedeckých vedomostí z teológie a filológie mal vedecké znalosti z latinčiny, gréčtiny a hebrejčiny a okrem slovenčiny vedel ešte maďarsky, nemecky, francúzsky, anglicky, taliansky a učil sa mnohé orientálne staré i nové jazyky. Napísal tiež rómsku gramatiku.
V roku 1995 nakrútil režisér Fedor Bartko podľa scenára Borisa Petríka dokumentárny film "Ján Lajčiak" v rámci cyklu Slovenskej televízie Portréty.
Adolf Lanek

Adolf Lanek (* 13. január 1897, Ostrava – † 15. december 1948, Podbrezová-Vajsková) bol slovenský chemik.
Životopis.
Študoval na real. gymnáziu, neskôr na ČVUT v Prahe. Ved. technický úradník, od roku 1938 riaditeľ továrne na meď v Krompachoch, v roku 19461948 technický poradca antimónovej huty v Podbrezovej-Vajskovej. Zaoberal sa hutníctvom farebných kovov a technologickými problémami výroby antimónu.
Ján Lang

Ján Lang (; žil v 15. storočí) bol banský podnikateľ, richtár Rožňavy (1496), jeden z najvýznamnejších banských ťažiarov v 90. rokoch 15. storočia. Doložené je jeho pôsobenie v Banskej Bystrici a Rožňave.
Život.
Ako mešťan Banskej Bystrice a zrejme aj člen mestskej rady je doložený z roku 1481. Podľa interpretácie údajov fuggerovského faktora Jána Dernschwama v jeho pamätnom spise "Beschreibung des Mitteren Hauss zue Neosuhl gelegen" (1563) mohol Lang pochádzať z Rožňavy alebo Levoče.
Lang dokázateľne vlastnil hámor na sútoku Bystrice a Hrona. Pre krakovsko-levočskú spoločnosť Turzovcov skupoval banskobystrické medené a strieborné bane. V roku 1494 od neho Ján III. Turzo kúpil polovicu bane Topperstollen a v roku 1495 dva domy v Banskej Bystrici za 1000 zl., ktorých spojením a prestavbou vznikol Turzov dom, sídlo Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti.
Po zkoncentrovaní baní v okolí Banskej Bystrice sa Lang zastupujúc záujmy Turzovcov presťahoval do Rožňavy. Pred rokom 1494 sa stal rožňavským mešťanom, keďže v uvedenom roku sa (zrejme už ako člen mestskej rady) zúčastnil vyšetrovania sporu dedín Čučma a Nadabula (dnes mestská časť Rožňavy) s mestom Rožňava. Spolu s Martinom Turzom sa usiloval o monopolné postavenie v miestnej banskej ťažbe.
Štefan Lángoš

Štefan Lángoš (* 23. december 1897, Hrabušice † 27. máj 1984, Bratislava) bol slovenský lesný inžinier a historik.
Jeho otec bol Ján Lángoš a matka Judita rod. Roháriková.
Životopis.
Lesníctvo študoval na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici a v Šoprone, kde získal titul Ing. Od roku 1919 pracovník lesných úradov, 19361948 úradník Riaditeľstva štátnych lesov a majetkov v Banskej Bystrici, pracovník riaditeľstva štátnych lesov a majetkov v Bratislave, pracovník Povereníctva lesov a drevárskeho priemyslu, resp. poľnohospodárstva. V roku 19381945 vykonával osadnícke pozemkové úpravy v banskobystrickom obvode. Zúčastnil sa na príprave nového lesného zákona.
Zaoberal sa dejinami lesníctva na Slovensku, autor štúdií. Člen predsedníctva Slovenskej spoločnosti pre dejiny vied a techniky SAV.
Dávid Láni

Dávid Láni (Lány, Lányi) (* 1618, Háj † 29. apríl 1669, Brezno, pochovaný v Banskej Bystrici) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.
Životopis.
Študoval v Mošovciach, Bánovciach nad Bebravou, Bytči, Brezne, Bratislave, 1637 na univerzite vo Wittenbergu. Od roku 1640 učiteľ u Ilešháziovcov a rektor v Prievidzi. Roku 1645 evanjelický farár v Dobrej Nive, 1647 v Prievidzi, 1648 v Banskej Bystrici, 1652 v Brezne, roku 1656 superintendant banského okolia.
Zápasil s útokmi rekatolizátorov, mierny postoj zastával voči kalvínom. Mestu Breznu poskytol roku 1665 veľkú pôžičku a svojmu žiakovi Jurajovi Ilešházimu venoval spis o prirodzenom práve. Z jeho rukopisnej agendy prevzal modlitby do svojho diela jeho švagor Daniel Sinapius-Horčička.
Daniel Láni

Daniel Láni (Lány, Lanius) (* 1605, Mošovce – † 17. november 1665, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg, evanjelický kňaz a náboženský spisovateľ.
Životopis.
Od roku 1627 študoval na univerzite vo Wittenbergu, roku 1629 rektor gymnázia v Bánovciach nad Bebravou, roku 1647 farár a senior v Hlohovci, roku 1657 špitálsky farár v Banskej Bystrici. V Hlohovci viedol náboženské polemiky s miestnymi františkánmi i trnavskými jezuitmi, pod ich tlakom musel Hlohovec opustiť. Autor polemického spisu luteránskej ortodoxie, dišputy a príležitostnej latinskej poézie.
Gregor Láni

Gregor Láni (* 16. storočie, Mošovce† 19. august 1651, Brezno) bol slovenský cirkevný hodnostár a evanjelický kňaz.
Životopis.
Od roku 1616 študoval na univerzite vo Wittenbergu, kde získal titul magister. Roku 1618 rektor gymnázia v Bytči, 1619 v Žiline, 1620 kazateľ u Alžbety Coborovej na Oravskom hrade, 1622 farár v Hričove, 1626 v Rajci, 1634 vo Zvolene, od roku 1644 v Brezne, od roku 1635 superintendent.
V pastoračnej práci čelil rastúcej rekatolizácii. Vo Wittenbergu dišputoval o 10 vybratých filozofických otázkach.
Jozef Lányi

Jozef Lányi - "Lányi de Késmárk" (* 29. jún 1868, Nitrianske Pravno – † 28. október 1931, Oradea, Rumunsko) bol slovenský náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár zemianskeho pôvodu.
Životopis.
Narodil sa v rodine zemana Jozefa Lányiho (Lányi de Késmárk) a jeho manželky Márie rod. Zeiselovej. Študoval na gymnáziu v Prievidzi a v Banskej Bystrici, teológiu na univerzite v Budapešti, 1891 vysvätený za kňaza. Roku 1892 biskupský archivár a ceremoniár, roku 1899 profesor na teologickom učilišti v Banskej Bystrici, roku 18951898 riaditeľ cirkevnej ľudovej školy v Krupine, roku 1900 učiteľ maďarčiny nástupníka trónu Františka Ferdinanda, kanonik, tinínsky biskup a riaditeľ seminára v Oradei.
Autor práce o cirkevnom maliarstve, diakritických znamienkach v chaldejčine, asýrčine a arabčine, o Nabuchodonozorovom zákonníku a o kánonickom práve.
Jozef Laššák

Jozef Laššák (* 17. december 1922, Šoltýska – † 6. november 1985, Bratislava) bol slovenský politický a hospodársky pracovník.
Životopis.
V roku 19401942 študoval na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici, v roku 19621966 na VŠE v Bratislave. Generálny riaditeľ Slovenskej štátnej sporiteľne. Vedúci redaktor Života strany, publikoval v straníckej a odbornej tlači. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Anton Lauček

Anton Lauček, (* 7. apríl 1950, Ružomberok) je slovenský spisovateľ a prozaik.
Životopis.
V rokoch 1964 – 1968 študoval na Strednej všeobecnej škole v Ružomberku, 1970 – 1974 na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici odbor slovenčinu-nemčinu a v rokoch 1979 – 1985 diaľkovo popri zamestnaní na Filozofickej fakulte Univerzity P. J. Šafárika v Prešove odbor slovenčinu-históriu. Pôsobil ako vychovávateľ v domove mládeže a zároveň učil na stredných školách v Ružomberku, Liptovskom Hrádku a v Liptovskom Mikuláši, neskôr sa stal riaditeľom Domova mládeže Ružomberok. Dva roky bol v slobodnom spisovateľskom povolaní. Od roku 1995 bol pedagógom na Katecheticko-pedagogickej fakulte sv. Ondreja v Ružomberku (dnes Katolícka univerzita), od roku 2012 pôsobí ako docent na Fakulte humanitných vied Žilinskej univerzity. Debutoval knihou poviedok "Zelená modrá" (1982), v ďalších svojich prózach si všíma podoby medziľudských vzťahov v rozličných životných situáciách. Historickou novelou "Cez utrpenie" (1997) sa vrátil k tragickým udalostiam, ktoré sa odohrali roku 1907 v Černovej. Román "Pušky v hrnci, granáty v kredenci" (1993) je v slovenskej literatúre jediným humorne ladeným románom s vojnovou tematikou. "Smiech cez slzy" charakterizuje aj Laučekov román zo školského prostredia "Keď lastovičky nemôžu lietať" (2006). Čitateľa, obľubujúceho krátke a úderné texty, provokujúce úsmev aj zamyslenie, oslovia knižky obsahujúce hlavne beletrizované žánre publicistického štýlu "Iba tak" (2007), "Iba tak II." (2008), "Iba tak III" (2009), Iba tak - výber plus (2011), Vybijem ti zuby viečkami - iba tak (2011), Iba tak IV. (2013), Iba tak V. (2014), Iba tak VI. (2015), Revolúcia nebude, lebo súdruh Lenin stratil balalajku. Iba tak (2016), Iba tak VII. (2016), Iba tak VIII. (2017). Podľa jeho scenára sa zrealizovala televízna inscenácia pre mládež Benedikt (1974). Napísal tiež prvý román o Andrejovi Hlinkovi pod názvom "Andrej" (2007) a životopisnú prózu o biskupovi Jánovi Vojtaššákovi s názvom "Anjelom svojim prikážem o tebe" (2000). Je autorom "Stručnej príručky nemčiny pre turistov" (1992), vysokoškolskej učebnice Autori katolíckej moderny - život a prehľad tvorby (2000), "Katolícka moderna" (2003), Katolícka moderna /aj v reflexii/ (2014), Slovenskej literatúry pre deti a mládež /1990 – 2004/ (2004), Slovenskej literatúry pre deti a mládež /1990-2008/ (2009), Slovenské pohľady v službe totalitnej moci /1948-1951/ (2013) a Slovenské pohľady v službe totalitnej moci /1952-1955/ (2018). Autorsky sa podpísal pod monografie "Výrobný román" (2003), "Schéma a dogma v literatúre" (2006),"Schéma a dogma v literatúre II." (2011), "Schematická reportáž Ferdinanda Gabaja" (2008), "Perom pálil, perom chválil" (2009), "Svedectvo reportáží z "krajín, kde vychádza slnko"" (2009).
Alexander Lechnitzky

Alexander Lechnitzky (* Slovensko) je fotograf a vojnový zločinec.
Životopis.
Venoval sa portrétnej fotografii. Po otcovi prevzal fotoateliér v Banskej Bystrici (20.roky 20. stor.) Okrem portrétnej fotografie sa venoval zložitým alegorickým kompozíciám. Počas 2. svetovej vojny spolupracoval s nemeckou armádou, bol pracovníkom a tlmočníkom nemeckej bezpečnostnej služby SD v Banskej Bystrici. Aktívne sa podieľal na vraždení v Kremničke, kde údajne osobne zavraždil stovky ľudí. Koncom vojny emigroval a za svoje zločiny nebol nikdy potrestaný.
Oto Lechnitzky

Oto Lechnitzky (* Slovensko) je fotograf.
Jeho syn: Alexander Lechnitzky 
Životopis.
Majiteľ fotoateliéru v Banskej Bystrici (asi od 90. rokov 19.stor.). Venoval sa portrétu, vytvoril obrazovú galériu banskobystrických ulíc, budov a zákutí.
Krištof Lehher

Krištof Lehher (* Banská Bystrica) bol zlatník.
Životopis.
Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný v roku 1596-1610). Člen Mestskej rady v Banskej Bystrici (r. 1608).
Ján Lehký

Ján Lehký (* 18. máj 1906, Čestín - † 15. október 1979, Bratislava) bol verejný činiteľ, redaktor, knihovník.
Životopis.
Štud. na gymnáziu v Prievidzi a Prešove. Filológiu a filozofiu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil v knihovníctve, pracovník Univerzitnej knižnice, riaditeľ Slovenskej pedagogickej knižnice v Bratislave, v knihovníckej práci spolupracoval pri výchove mladej knihovníckej generácie. Zakladateľ a člen spoločenských organizácií, vedeckých a redakčných rád. Publikoval v denníkoch a odbornej tlači. V roku 1944 redaktor časopisu Povstanie v Prievidzi, vedúci vnútropolitickej redakcie SSV v Banskej Bystrici.
Aurel Lehotský

Aurel Lehotský (* 19. júl 1882, Kremnica – † 19. január 1953, Kremnica) bol slovenský banský inžinier a hospodársky pracovník.
Životopis.
Narodil sa 19. júla 1882 v Kremnici ako syn Jána Lehotského a Ľudmily rod. Križkovej. Študoval na reálke v Kremnici, roku 19011904 na Baníckej a lesníckej akadémii, v rokoch 19041907 na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici. Riaditeľ baní v Kremnici.
Aurel Lehotský bol tiež tajomníkom prvého filatelistického spolku na Slovensku, ktorý spolu s bratom Klementom Lehotským založil v Kremnici, v marci 1895. Iniciatívny návrh na vytvorenie klubu podal ich starý otec Pavol Križko, mestský archivár, zakladateľ mestského múzea v Kremnici. Spolok filatelistov sa volal "Album", v roku 1896 boli vydané jeho stanovy. Spolok prestal fungovať po deviatich rokoch v roku 1904. Spolok nemal nikdy viac než 20 členov a jeho význam ani činnosť nepresiahli miestny rámec. Bol však príkladom slovenského spolku v dobe národnostného útlaku a má tak čestné miesto v dejinách slovenského spolkového života pred prvou svetovou vojnou.
Aurel Lehotský ako hlavný banský inžinier bol členom komisie, ktorá 15. decembra 1918 prevzala kremnickú mincovňu do správy Československej republiky. Vládny referent finančnej správy pre Slovensko Ľudovít Medvecký ho následne ustanovil dočasným správcom mincovne.
Počas druhej svetovej vojny sa Aurel Lehotský zúčastnil ilegálneho protinacistického odboja. V roku 1944 pôsobil ako vedúci Štátnych banských a hutných závodov pri Povereníctve verejných prác v Banskej Bystrici, v decembri roku 1944 väznený gestapom v Martine. Historik kremnického baníctva, autor štúdií a článkov v odborných časopisoch. Člen spoločenských, technických a vedeckých organizácií.
Egid Lehotský

Egid Lehotský (maď.Lehotzky Egyed de Király-Lehota) (* 26. apríl 1822, Brezno – † 31. október 1894, Brezno) bol verejný činiteľ.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, právo na univerzite v Pešti. Statkár v Kráľovej Lehote a v Liptovskom Trnovci. V 60. rokoch politicky organizovaný v Deákovej strane, potom vo vládnej Liberálnej strane. V roku 1861, 1865, 18871892 poslanec uhorského snemu za volebný okres Brezno. Predseda správy výchovného ústavu v Slovenskej Ľupči, vydal správu o jeho činnosti.
Ferdinand Lehotský

Ferdinand Lehotský (* 30. máj 1908, Slatina nad Bebravou † 17. júl 1968, Bratislava) bol slovenský vojenský a neskôr civilný pilot, tanečník, herec a spevák.
Životopis.
Absolvoval Vyššiu priemyselnú školu v Banskej Bystrici. Vojenský, neskôr civilný pilot. Tanečník a herec v niektorých pražských divadlách. Člen činohry SND roku 1941-1956, od roku 1957 Novej scény v Bratislave.
Amiel

Amiel môže byť:
Eugen Lehotský

Eugen Lehotský (* 3. august 1909, Kráľová† 14. november 1970, Bratislava) bol slovenský maliar.
Životopis.
V roku 1926-1929 študoval na Umeleckopriemyselnej škole a v roku 1929 na AVU v Prahe. Pôsobil ako profesor kreslenia na gymnáziu v Kláštore pod Znievom, potom v Banskej Bystrici. Jeho maľba sa na začiatku vyznačovala renoirovsky riešenou formou, najmä figurálne zoskupenia a krajiny. Krajinu využíval najmä na tlmočenie citových polôh. Maľoval Banskú Bystricu a jej okolie, vystavoval v Banskej Bystrici roku 1932, 1940, 1974. 
Príslušník Generácie 1909, do slovenského maliarstva vniesol výdobytky európskej moderny. Tvoril najviac technikou olejomaľby, používal aj akvarel a lavírovanie, menej gvaš a temperu, venoval sa aj kresbe kriedou. Stvárňoval námety slovenskej prírody a krajiny, významnú časť jeho tvorby však predstavujú sociálne motívy a po roku 1949 diela s politickým zameraním.
Karol Miloslav Lehotský (publicista)

Karol Miloslav Lehotský ("de Kisrákó et Bisztricska"; * 16. september 1846, Púchov, Slovensko† 2. október 1915, Hložany, Srbsko) bol slovenský spisovateľ, prekladateľ a učiteľ. Pseudonym: Dragutin, Graničar, Drahotín Miloslavský, K. Miloslavský.
Životopis.
Pochádzal zo šľachtického rodu Lehotský s predikátmi z Malého Rakova a Bystričky. Karol Miloslav Lehotský študoval na gymnáziu v Trenčíne, v Českom Těšíne, v Modre a v Levoči. Učiteľský diplom získal v Banskej Bystrici. Od 1866 pôsobil ako učiteľ v Báčskom Petrovci, v rokoch 18731905 v Laliti. Od roku 1906 bol na odpočinku v Hložanoch. Bol autorom osvetových a pedagogických článkov, cestopisov, krátkych próz a prekladov. Počas pôsobenia v Juhoslávii podporoval osvetový, kultúrny a hospodársky život dolnozemských Slovákov. Roku 1887 bol vydavateľom časopisu "Priateľ školy". Bol členom Matice slovenskej.
Pavol Lehotský

Pavol Lehotský (* 17. november 1923, Kráľova Lehota – † 25. máj 1977, Bratislava) bol slovenský drevársky odborník.
Životopis.
Študoval na SVŠT v Bratislave, v roku 19471948 mechanickú technológiu dreva na Vysokej škole lesníckej v Štokholme. V roku 19501951 pracoval ako technik n.p. Smrečina v Banskej Bystrici.
Ako výskumný pracovník drevárskeho priemyslu sa zaslúžil o vývoj a zavedenie výroby vláknitých dosák suchým spôsobom v Česko-Slovensku. V roku 19651968 koordinoval výskum v rámci RVHP. Člen SAV, vedeckých rád a spoločností pre otázky využitia drevnej suroviny.
Viliam Lehotský

Viliam Lehotský (* 25. január 1847, Bystrička – † 20. apríl 1897, Martin) bol uhorský šľachtic, verejný činiteľ a právnik.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Rimavskej Sobote, Banskej Štiavnici, Pápe a na právnickej akadémii v Bratislave. Od roku 1872 notár, neskôr slúžny v Martine. Predstaviteľ maďarskej šľachty. Funkcionár vládnej Liberálnej strany, od roku 1893 poslanec uhorského snemu za volebný okres Sučany. Príslušník turčianskeho šľachtického rodu.
Krištof Leiwsol

Krištof Leiwsol (* Slovensko) bol kníhkupec.
Životopis.
Majiteľ kníhkupectva v Banskej Bystrici (1583).
Viliam Lenčo

Viliam Lenčo (* 23. máj 1885, Mošovce† 9. január 1960, Praha-Modřany?) bol slovenský vlastivedný pracovník, pedagóg.
Jeho otec bol Dr. Ján Lenčo (lekár) a matka Mariana rod. Búľovská.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Martine a v Banskej Štiavnici, prírodopis a chémiu na univerzite v Budapešti. Po ukončení pedagogickej činnosti "Povereníctvom školstva a osvety" vymenovaný za konzervátora pre stredoslovenskú oblasť, neskôr pracoval aj v Krajskom múzeu v Banskej Bystrici, kde vypracoval scenár reinštalácie anorganických zbierok. Expozíciu doplnil nálezmi z krasových území pri Harmanci. Autor štúdií a článkov v odborných časopisoch, v rukopise zanechal topografickú mineralógiu Slovenska.
Ján Lengyel

Ján Lengyel (* Slovensko) bol gróf.
Životopis.
Komorský gróf a správca mediarskeho podniku v Banskej Bystrici (1525).
Uherský Ostroh

Uherský Ostroh je mesto v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 411 obyvateľov, z toho 2 123 mužov a 2 288 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,2 roka (muži 40,5 roka, ženy 43,7 roka).
Újezdec (okres Uherské Hradiště)

Újezdec je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 237 obyvateľov, z toho 118 mužov a 119 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 41,7 roka, ženy 42,4 roka).
Stříbrnice

Stříbrnice môžu byť:
Vápenice (okres Uherské Hradiště)

Vápenice je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 199 obyvateľov, z toho 110 mužov a 89 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 37,4 roka, ženy 44,0 roka).
Vážany (okres Uherské Hradiště)

Vážany sú obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 434 obyvateľov, z toho 216 mužov a 218 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,7 roka (muži 39,8 roka, ženy 43,6 roka).
Velehrad (okres Uherské Hradiště)

Velehrad je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji, 6 km severozápadne od okresného mesta. V roku 2011 tu žilo 1 329 obyvateľov.
Dejiny.
V obci sa nachádza najstaršie cisterciánske opátstvo na Morave a každoročne 5. júla je miestom konania národnej púte. Je najnavštevovanejším pútnickym miestom Česka. V ľudovej tradícii je (mylne) stotožňovaná s hlavným strediskom Veľkej Moravy, Veligradom napriek tomu, že názov Velehrad sa prvýkrát objavuje až v listine olomouckého biskupa Jindřicha Zdíka z r. 1131.
Veletiny

Veletiny sú obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 553 obyvateľov, z toho 280 mužov a 273 žien, pričom priemerný vek v obci bol 42,0 roka (muži 39,9 roka, ženy 44,2 roka).
Vlčnov

Vlčnov () je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 3 048 obyvateľov, z toho 1 487 mužov a 1 561 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 39,6 roka, ženy 42,8 roka).
Vyškovec

Vyškovec je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 148 obyvateľov, z toho 84 mužov a 64 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 42,4 roka, ženy 40,2 roka).
Záhorovice

Záhorovice je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 080 obyvateľov, z toho 552 mužov a 528 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,8 roka (muži 38,5 roka, ženy 41,1 roka).
Zlámanec

Zlámanec je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 300 obyvateľov, z toho 155 mužov a 145 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,0 roka (muži 42,4 roka, ženy 43,5 roka).
Zlechov

Zlechov je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 691 obyvateľov, z toho 826 mužov a 865 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 39,7 roka, ženy 41,9 roka).
Žítková

Žítková je rozľahlá kopaničiarska obec v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji, etnografický subregión Moravské Kopanice v Česku. Žítková je súčasťou správneho obvodu obce Bojkovice. 1. januára 2012 tu žilo 189 obyvateľov, z toho 88 mužov a 101 žien, pričom priemerný vek bol 42,2 roka (muži 39,7 roka, ženy 44,3 roka).
V obci sa nachádza Kaplnka Panny Márie Kopanickej
Dejiny.
Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1830. V oblasti zvanej Hutě stávala skláreň zničená v 18. storočí. V súčasnosti je možné v obci nájsť súbor pôvodných domov.
Vápenice

Vápenice môže byť:
Bánov (okres Uherské Hradiště)

Bánov (okres Uherské Hradiště) je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 121 obyvateľov, z toho 1 071 mužov a 1 050 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,5 roka (muži 38,8 roka, ženy 42,2 roka).
Drslavice (okres Uherské Hradiště)

Drslavice (okres Uherské Hradiště) je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 529 obyvateľov, z toho 266 mužov a 263 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 38,4 roka, ženy 41,6 roka).
Hluk (okres Uherské Hradiště)

Hluk je mesto v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 4 421 obyvateľov, z toho 2 170 mužov a 2 251 žien, pričom priemerný vek v meste bol 40,8 roka (muži 39,2 roka, ženy 42,3 roka).
Modrá (okres Uherské Hradiště)

Modrá je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 702 obyvateľov, z toho 338 mužov a 364 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,4 roka (muži 38,5 roka, ženy 42,1 roka).
Popovice (okres Uherské Hradiště)

Popovice (okres Uherské Hradiště) je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 056 obyvateľov, z toho 507 mužov a 549 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 39,1 roka, ženy 43,5 roka).
Salaš (okres Uherské Hradiště)

Salaš je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 378 obyvateľov, z toho 199 mužov a 179 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,0 roka (muži 41,7 roka, ženy 44,4 roka).
Stupava (okres Uherské Hradiště)

Stupava je obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 145 obyvateľov, z toho 77 mužov a 68 žien, pričom priemerný vek v obci bol 47,7 roka (muži 46,2 roka, ženy 49,4 roka).
Sušice (okres Uherské Hradiště)

Sušice sú obec v Česku v okrese Uherské Hradiště v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 598 obyvateľov, z toho 306 mužov a 292 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,2 roka (muži 38,5 roka, ženy 41,9 roka).
Branky

Branky sú obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 922 obyvateľov, z toho 464 mužov a 458 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,4 roka (muži 38,2 roka, ženy 38,7 roka).
Bystřička

Bystřička je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 984 obyvateľov, z toho 486 mužov a 498 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 40,0 roka, ženy 43,1 roka).
Dolní Bečva

Dolní Bečva je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 881 obyvateľov, z toho 925 mužov a 956 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 39,6 roka, ženy 42,2 roka).
Francova Lhota

Francova Lhota () je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 596 obyvateľov, z toho 825 mužov a 771 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 38,0 roka, ženy 41,2 roka).
Halenkov

Halenkov je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 425 obyvateľov, z toho 1 198 mužov a 1 227 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 38,0 roka, ženy 41,7 roka).
Horní Bečva

Horní Bečva je horská obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. Leží v CHKO Moravsko-sliezske Beskydy asi 13 km východne od Rožnova pod Radhoštěm na brehu rieky Rožnovská Bečva.
Obec sa nachádza na dôležitej ceste E 442, spájajúcej Valašské Meziříčí a Žilinu.
1. januára 2012 tu žilo 2 451 obyvateľov, z toho 1 235 mužov a 1 216 žien, pričom priemerný vek v obci bol 43,0 roka (muži 41,1 roka, ženy 45,0 roka).
Horní Lideč

Horní Lideč () je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 430 obyvateľov, z toho 721 mužov a 709 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,6 roka (muži 36,4 roka, ženy 38,8 roka).
Hošťálková

Hošťálková je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 168 obyvateľov, z toho 1 066 mužov a 1 102 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 38,7 roka, ženy 40,2 roka).
Hovězí

Hovězí je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 370 obyvateľov, z toho 1 183 mužov a 1 187 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 38,5 roka, ženy 41,4 roka).
Huslenky

Huslenky sú obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 180 obyvateľov, z toho 1 093 mužov a 1 087 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,4 roka (muži 38,7 roka, ženy 42,1 roka).
Hutisko-Solanec

Hutisko-Solanec je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 004 obyvateľov, z toho 977 mužov a 1 027 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 40,5 roka, ženy 42,4 roka).
Obec vznikla v roku 1960 zlúčením dvoch samostatných obcí "Hutisko" a "Solanec pod Soláněm".
V obci Hutisko-Solanec sa nachádza pamätník Charlotte Garrigue-Masarykovej. Pomník postavil v roku 1926 riadiaci učiteľ Cyril Mach so svojimi žiakmi a nachádza sa v údolí miestnej časti „Za Kopcem“.
Choryně

Choryně je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 742 obyvateľov, z toho 372 mužov a 370 žien, pričom priemerný vek v obci bol 38,9 roka (muži 37,1 roka, ženy 40,8 roka).
Jablůnka

Jablůnka je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 997 obyvateľov, z toho 1 000 mužov a 997 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,3 roka (muži 39,5 roka, ženy 43,1 roka).
Janová (okres Vsetín)

Janová je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 748 obyvateľov, z toho 372 mužov a 376 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,2 roka (muži 37,5 roka, ženy 42,9 roka).
Jarcová

Jarcová je obec v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 794 obyvateľov, z toho 405 mužov a 389 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,5 roka (muži 37,3 roka, ženy 41,9 roka).
Karolinka

Karolinka je mesto v Česku v okrese Vsetín v Zlínskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 659 obyvateľov, z toho 1 333 mužov a 1 326 žien, pričom priemerný vek v meste bol 42,2 roka (muži 39,8 roka, ženy 44,6 roka).