burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dia (ostrov)

Dia () je neobývaný ostrov pri severnom pobreží gréckeho ostrova Kréta. Od hlavného mesta Kréty Iraklio je vzdialený asi . Ostrov je administratívne súčasťou sídla Elea v obecnej jednotke Guves v obci Chersonisos, v krajskej jednotke Iraklio.
Dejiny.
Ostrov býval známy pod menom Standia a bol hlavným prístavom Kréty dlhé stáročia.
Mytológia.
Ostrov je vidieť z hlavného mesta Kréty Iraklio a pravdepodobne ho bolo vidieť v časoch minojského kráľovstva z jeho hlavného mesta Knóssos. Preto je niekedy považovaný za ten ostrov, na ktorý utiekol Théseus, keď zabil Minótaura.
Ostrovček pri pohľade z mesta Iraklio pripomína obrovskú jaštericu. Podľa legendy obrovská jašterica chcela zničiť Krétu, ale po zásahu Diovho blesku skamenela a je z nej ostrov.
Ochrana životného prostredia.
Na ostrove Dia žijú tieto chránené zvieratá: slimáky "Albinaria retusa", jašterice "Podarcis erchardii schiebeli", divé králiky "Oryctolagus cuniculus cnossius" a orly, ktoré Gréci volajú "mavropetritis". Dia patrí do sústavy chránených území Európy Natura 2000. Medzi chránené rastliny patrí "Carlina diae".
Staroveký prístav.
Jacques-Yves Cousteau v roku 1976 vykonal podvodný prieskum okolia ostrova a našiel zvyšky starovekého prístavu v mori medzi Iraklio a ostrovom.
69 (sexuálna poloha)

69 je sexuálna poloha, pri ktorej obaja partneri súčasne ústami stimulujú genitálie svojho partnera, vzájomne praktizujú orálny sex.
Partneri zaujmú pozíciu, ktorá pripomína tvar čísla 69, z čoho pochádza označenie tejto polohy. Táto poloha sa používa najmä počas predohry, ale môže tiež viesť k spoločnému orgazmu. Polohu možno vykonávať medzi mužom a ženou, ako aj medzi dvoma mužmi alebo dvomi ženami.
Parmeniskos z Kerkyry

Parmeniskos ("Parmeniskos") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v rokoch 96 a 88 pred Kr.
Parmeniskos, syn Filiska z Kerkyry, bol na 171. a na 173. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia za víťazstvá v behu na jedno stadion. Kanadský historik Mark Golden, emeritný profesor klasických štúdií na Univerzite vo Winnipegu, uvádza, že Parmeniskos vyhral ako dorastenec beh na dve stadiá a beh na dlhú trať na hrách ("Amfiaareia") v Órópu, ktoré sa v pravidelnom štvorročnom cykle slávili na počesť argejského kráľa Amfiaraa.
Dvojnásobné olympijské víťazstvo Parmeniska je uvedené v starovekom diele "Kronika" (gr. Chronografia) od historika Eusebia z Kaisareie, ktorý do knihy prepísal aj zoznam olympijských víťazov z písomností Iulia Africana, autora mnohých písomných diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Hammersmith Bridge

Hammersmith Bridge je cestný visutý most v Londýne na rieke Temža spájajúci mestské časti Hammersmith and Fulham a Richmond. Je najstarším dodnes existujúcim visutým mostom na londýnskom úseku Temže.
Výstavba pôvodného reťazového mosta bola začatá v roku 1825 a po dokončení v októbri 1827 sa stal prvým visutým mostom cez Temžu v Londýne. Otvorený bol 6. októbra 1827. Hlavným inžinierom bol William Tierney Clark, ktorý je slávny najmä ako autor návrhu budapeštianskeho mosta Széchenyi lánchíd. Výstavba mosta stála 80 000 libier a na moste bolo vyberané mýto. Hlavné mostné rozpätie s dĺžkou bolo po dokončení tretím najdlhším mostným rozpätím v Európe (po Menai Suspension Bridge a Union Bridge). Dĺžka bočných rozpätí bola . Výška mosta bola a vrcholy pylónov sa nachádzali nad úrovňou vozovky. Šírka vozovky bola a dva chodníky po jej stranách boli široké. 
V marci 1869 bolo kvôli hustej premávke na moste a jeho záťaži v podobe nekoľkotisícového davu pozorovateľov veslárskych pretekov The Boat Race rozhodnuté o stavbe nového mosta. Na začiatku 80. rokov 19. storočia bol starý most zničený a na jeho mieste bol v roku 1884 postavený dočasný. Výstavba nového mosta bola začatá v roku 1886 a ukončená o rok neskôr; otvorený bol 18. júna 1887 Eduardom, Princom z Walesu. Autorom návrhu mosta bol Sir Joseph Bazalgette, známy ako inžinier ďalších významných londýnskych mostov, napr. mostov Putney Bridge alebo Albert Bridge, ako aj londýnskeho kanalizačného systému. Pylóny nového mosta boli postavené na základoch pylónov starého mosta, preto má nový most rovnakú dĺžku rozpätia. Celková šírka nového mosta je a šírka vozovky je . Jeho výstavba stála 71 500 libier. 
Nový most sa viackrát stal terčom rôznych frakcií Írskej republikánskej armády. Prvý pokus o zničenie mosta bol neúspešný a uskutočnil sa 29. marca 1939; miestna kaderníčka Maurice Childs našla pod mostom kufor s bombou, ktorý následne hodila do rieky. Ďalší neúspešný pokus o zničenie mosta sa uskutočnil 26. apríla 1996, kedy bola pri moste nájdená semtexová nálož vytvorená Dočasnou IRA. 1. júna 2000 bol most poškodený náložou odpálenou Pravou IRA. 
Pri trojtýždňových opravách mosta v roku 2000 bolo nainštalované nové osvetlenie mosta.
The Willis Family

The Willis Family je americká reality šou z prostredia muzikantskej rodiny, vysielaná v televízii TLC. 
Rodina Tobyho (* 1968) a Brendy (*1967) žije v Nashville v Tennessee a je známa ako "Willys Clan". Ich 12 detí (4 chlapci a 8 dievčat, všetci s menom na "J") tvorí hudobnú a tanečnú skupinu, ktorá je známa aj vďaka účinkovaniu v americkej sérii šou "America's Got Talent" (Amerika má talent) ako aj z vystúpení v Grand Ole Opry. Rodina má silnú kresťanskú a hudobnú tradíciu s koreňmi z Írska a juhu Chicaga, ktorá sa odzrkadľuje v ich produkcii. 
Dokument má 7 častí, ktoré mali premiéru v lete roku 2015.
William Etheridge

William Etheridge (* cca 1709 Fressingfield, Suffolk† 3. október 1776) bol anglický inžinier a architekt, známy ako konštruktér drevených mostov navrhnutých na základe matematických princípov.
V rokoch 1744 – 1749 pracoval v Londýne na pomocnej drevenej konštrukcii pri stavbe starého Westminsterského mosta. V roku 1749 postavil v univerzitnom meste Cambridge tzv. "Matematický most" cez riečku Cam. Rok nato dokončil "Starý waltonský most" cez Temžu vo Walton-on-Thames v grófstve Surrey, najstarší z radu Waltonských mostov, ktoré sa na tomto mieste vystriedali.
TLC

TLC môže byť:
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1962

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1962 boli v poradí 10. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Lipsku, vo Východnom Nemecku v dňoch od 19.25. augusta 1962, za účasti 11 mužských tímov. Dejiskom zápasov bol lipský Schwimmstadion. Tretí titul v rade a celkovo ôsmy získalo , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred a .
František Švec (poslanec)

Ing. František Švec (* 21. jún 1942, Zbehy) je technik, bývalý politik HZDS a bývalý poslanec NR SR.
Životopis.
V 90-tych rokoch pôsobil ako prednosta Okresného úradu v Nitre. V predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 kandidoval za koalíciu HZDS – RSS v západoslovenskom volebnom kraji. Mandát nadobudol až dodatočne, ako náhradník na neuplatňovaný mandát Oľgy Keltošovej, ktorá sa stala členkou vlády. V parlamente pôsobil vo výbore pre zdravotníctvo a sociálne veci a v mandátovom a imunitnom výbore. V parlamente zotrval do konca volebného obdobia, s výnimkou krátkeho obdobia, keď sa asi na mesiac do parlamentu vrátila Oľga Keltošová, ktorá hneď odišla na post veľvyslankyne SR pri OSN. 24. marca 1998 opäť zložil sľub poslanca. V parlamentných voľbách v roku 1998 opäť kandidoval za HZDS a opäť mandát poslanca nadobudol až ako náhradník, tentoraz však iba na ustanovujúcej schôdzi NR SR dňa 29. októbra 1998 za Ivana Hudeca, ktorý bol v tom čase členom končiacej vlády.
Jánský vrch (národná prírodná pamiatka)

Jánský vrch je národná prírodná pamiatka, ktorá sa nachádza na južných a západných svahoch rovnomenného vrchu severovýchodne od obce Korozluky v okrese Most v Úsťanskom kraji.
Predmet ochrany.
Chránené územie na Jánskom vrchu pri Korozlukách bolo vyhlásené Ministerstvom školstva, vied a umení ČSR pôvodne ako prírodná rezervácia 25. septembra 1951. Predmetom ochrany sú vzácne suchomilné a teplomilné rastlinné spoločenstvá, rastúce na výhrevnom čadičovom podklade. Botanicky cenná lúčka v súčasnosti zaberá plochu 9,4ha a bola zriadená predovšetkým na ochranu vzácnej trávy - ovsíkovca stepného, ktorý tu rastie na najzápadnejšej hranici svojho svetového rozšírenia. Okrem tejto rastliny sa tu nachádzajú aj ďalšie chránené druhy ako kavyľ Ivanov, jagavka ľaliovitá, poniklec lúčny, hlaváčik jarný, kozinec bezbyľový, divozel tmavočervený, silenka uškatá, nátržník piesočný alebo ostropysk chlpatý. Lokalita je zaradená v I. zóne chránenej krajinnej oblasti České středohoří.
Stav chráneného územia.
V rokoch 2005 až 2013 bol na lokalite vykonaný inventarizačný prieskum u odborov zoológie (denné motýle, pavúky, plazy, vtáky, cicavce a netopiere), cievnaté rastliny (floristika a vegetácia) a lichenológia. Starostlivosť o chránené územie je v kompetencii Správy Chránenej krajinnej oblasti České středohoří. V materiáloch CHKO sa uvádza, že výskyt vzácnych druhov rastlín na tejto lokalite je ohrozený z niekoľkých príčin. Predovšetkým tu citeľne chýba skoršia forma obhospodarovania, najmä pastva (zákaz vykonávania pastvy bol uvedený ako jedna z podmienok ochrany daného územia vo vyhláške Ministerstva školstva, vied a umení ČSR z roku 1951 ). Územie je zároveň pod silným vplyvom náväzného osídlenia pri jeho južnej hranici - konkrétne je ohrozované pohybom domácich zvierat a vznikom skládok domáceho odpadu. Lesné porasty okolo ústrednej lokality nemajú prirodzenú druhovú skladbu a plnia skôr funkciu ochranného pásma. Stepná lúčka so vzácnymi druhmi rastlín je ale súčasne ohrozovaná expanziou agátu, mechúrnika a jaseňa.
Jednou z úloh, obsiahnutých v Pláne starostlivosti o Chránenú krajinnú oblasť České středohoří na obdobie 2015 - 2024, je sledovanie populácie druhov s veľmi vzácnym výskytom v Česku. Pokiaľ ide o NPP Jánský vrch, toto ustanovenie sa týka tunajšieho výskytu ovsíkovca stepného a rastlín z rodu kavyľ. Správa CHKO je v tej súvislosti povinná vykonávať aktívne manažment k udržaniu lokality.
Dostupnosť.
Na lokalitu ani v blízkosti nej nevedie žiadna značená turistická cesta. Do Korozluky existuje spojenie autobusmi MHD z Mostu (na zastávku "Korozluky, obecný úrad"), na ceste I/15, vedúcej stredom obce, je zastávka "Korozluky" diaľkových autobusových spojov.
Jánský vrch (České středohoří)

Jánský vrch je čadičový kopec s vrcholom 340 m nad morom.
Poloha.
Nachádza sa severne nad obcou Korozluky v okrese Most. Vrch patrí do Českého stredohoria.
Východne od kopca medzi susedným vrchom Špičák (360 m) sa nachádza uzavretý lom, kde sa na prelome 80. a 90. rokov 20. storočia ťažil porcelanit.
Ochrana prírody.
Na južných a západných svahoch Jánskeho vrchu sa rozkladá rovnomenná národná prírodná pamiatka vyhlásená dňa 25. septembra 1951 o rozlohe , ktorá bola zriadená na ochranu sucho a teplomilných rastlinných spoločenstiev.
Jakub Horvay

Jakub Horvay (bližšie údaje o narodení a úmrtí nie sú známe) bol horský vodca, rodák z Novej Lesnej, známy zimnými výstupmi vo Vysokých Tatrách.
Z jeho života.
Ako a kedy sa stal horským vodcom nie je známe. Pravdepodobne tak, ako mnohí spišskí Nemci, ktorí žili v Novej Lesnej si privyrábali vodením turistov do Vysokých Tatier. Na konci 19. storočia podtatranskí horskí vodcovia neradi vodili turistov v zime. V tatranských osadách nebolo v zime veľa kúpeľných hostí, azda len v kúpeľoch Mikuláša Sontága v Novom Smokovci, ktorý propagoval zimný pobyt pre pacientov s respiračnými chorobami.
Dňa 7. apríla 1884 v Novom Smokovci sa objavil mladý 28 ročný nadporučík Teodor Wundt z Wüttenbergska. Vyhlásil, že chce podniknúť niekoľko zimných výstupov a že už si vybral horského sprievodcu. Jakuba Horvaya stretol na trhu vo Veľkej, kde sa mu prihovoril. Dohodli sa, že spolu uskutočnia niekoľko výstupov. Horvayovi, pravdepodobne, v zime chýbali peniaze a tak chtiac-nechtiac privolil.
Zakrátko 9. apríla v snehovej metelici po 10 hodinách prišli na Majláthovú chatu pri Popradskom plese. V noci sa vybrali na Rysy. Na vrchol vystúpili 10. apríla. Bol to prvý výstup na Rysy v zimných podmienkach. Na druhý deň sa vybrali na Vysokú, ale vyčerpaný Horvay, ktorý musel sekať „stupy“ do ľadu, sa vzdal. Prenocovali v horárni na Štrbskom Plese a 12. apríla vystúpili na Kriváň. Dňa 13. apríla za výdatného sneženia, vystúpili k "Hincovým plesám", ďalej im vysoký sneh nedovolil pokračovať v túre. Na druhý deň (po roztržke s Horvayom, ktorý chcel ísť nakúpiť potraviny) ani sám Wundt sa pre vysoký sneh nedostal do Mengusovského sedla. Ešte v ten večer zišli do Starého Smokovca. Dňa 15. apríla vystúpili spolu s MUDr. Sontágom na Slavkovský štít. Nocovali v Novej Lesnej u Jakuba Horvaya. Dňa 16. apríla sa z Novej Lesnej vybrali do Predných Meďodolov, vystúpili na Kopské sedlo do Zadných Meďodolov. Na druhý deň stúpali Bielovodskou dolinou a cez Poľský hrebeň a Velickú dolinu sa vrátili do Starého Smokovca. Tým sa skončila 9-dňová vysokohorská turistika. Bez jediného dňa oddychu. Aj keď už v tom čase boli v Tatrách známe lyže, propagoval ich Mikuláš Sontág, Wundt ich neuznával a všetky túry urobili pešo. Pre Jakuba Horvaya bola to zaslúžená mzda.
Počas návštevy Vysokých Tatier Teodor Wundt v zime 1884 sa spolu s Jakubom Horvayom zapísali natrvalo do dejín zimného horolezectva. Jeho ďalšia zimná návšteva v roku 1891 bola tiež úspešná. Najprv bez Jakuba Horvaya vystúpil 22. decembra na Prednú baštu a 24. decembra na Ostrvu. Oba boli prvými zimnými výstupmi. Potom s Jakubom Horvayom 27. decembra vystúpili z Malej Studenej doliny na Lomnické sedlo a na vrchol Lomnického štítu. Na druhý deň 28. decembra sa vybrali z Malej Studenej doliny cez Ľadovú priehybu a Ľadového koňa na Ľadový štít. Boli to najvyššie hodnotené výkony zimného horolezeckého obdobia ešte dlho potom. Rozhodujúcu zásluhu mal na tom práve Jakub Horvay. Stal sa autorom novej epochy zimného horolezectva vo Vysokých Tatrách.
TPA Group

Skupina TPA sa zaoberá daňovým poradenstvom a auditom. Sídli vo Viedni. Klientom ponúka služby v oblasti daní, účtovníctva, mzdového účtovníctva, auditu, podnikového poradenstva, ESG poradenstva a E-commerce poradenstva v krajinách strednej a juhovýchodnej Európy.
Základné údaje.
Sídlo TPA Group je vo Viedni. Spoločnosť riadia niekoľkí partneri pôsobiaci vo viacerých krajinách strednej a juhovýchodnej Európy. TPA Group má viac ako 1850 zamestnancov v 30 pobočkách v 12 krajín strednej a juhovýchodnej Európy. Na Slovensku má spoločnosť TPA dve pobočky - Bratislava a Košice. Okrem Slovenska TPA Group pôsobí aj v Albánsku, Bulharsku, Česku, Čiernej Hore, Chorvátsku, Maďarsku, Poľsku, Rakúsku, Rumunsku, Srbsku a Slovinsku. Spoločnosť riadia niekoľkí partneri pôsobiaci v spomínaných krajinách.
História.
V roku 1979 bola v dolnorakúskom Langenlois založená spoločnosť TPA. Spoločnosť sa rozšírila a v roku 1990 začala expandovať do susedných krajín strednej a východnej Európy. Vo všetkých dvanástich krajinách, v ktorých je v súčasnosti skupina TPA zastúpená, sa konzultačné služby zameriavajú predovšetkým na oblasť nehnuteľností, bankovníctva, služieb, energetiky, spracovateľského priemyslu a obchodu.
Od roku 1995 do septembra 2016 patrila TPA Group do Crowe Horwath International. Na začiatku roka 2005 došlo z dôvodu členstva v medzinárodnej sieti Crowe Horwath International k zmene názvu a značky z "TPA" na "TPA Horwath".
V lete 2016 skupina TPA ukončila svoje členstvo v sieti Crowe Horwath International a od 5. septembra 2016 pôsobí na trhu opäť pod značkou "TPA". Skupina TPA je nezávislým členom Baker Tilly Europe Alliance, celosvetovej asociácie samostatných a nezávislých účtovníkov, daňových poradcov a podnikových poradcov. Baker Tilly Europe Alliance je tvorená skupinou TPA, Baker Tilly Roelfs a Baker Tilly International. Sieť zahŕňala 122 nezávislých členov v 146 krajinách a zamestnáva viac ako 36 000 pracovníkov v 742 pobočkách, vďaka čomu patrí medzi top 10 globálnych poradenských sietí.
Eva Garajová

PhDr. Eva Garajová (* 13. august 1946, Šurany) je členka Matice slovenskej, pedagogička, bývalá poslankyňa NR SR a bývalá veľvyslankyňa SR pri Rade Európy v Štrasburgu.
Životopis.
Eva Garajová vyštudovala Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor slovenský a francúzsky jazyk. Absolvovala študijné pobyty vo Francúzsku. V rokoch 19681970 pôsobila ako stredoškolská profesorka cudzích jazykov na Strednej ekonomickej škole v Nových Zámkoch, od roku 1970 pôsobila na Gymnáziu v Nových Zámkoch. V roku 1968 sa stala členkou Matice slovenskej a v roku 1990 bola zvolená za predsedníčku Výboru Matice Slovenskej. V predčasných parlamentných voľbách, ktoré sa konali 30. septembra a 1. októbra 1994 kandidovala za koalíciu HZDSRSS v západoslovenskom volebnom kraji. Poslankyňou sa stala až po vymenovaní novej vlády SR, keď 14. decembra 1994 nastúpila ako náhradníčka na neuplatňovaný mandát Petra Baca, ktorý sa stal ministrom pôdohospodárstva. V parlamente pôsobila vo výbore pre financie, rozpočet a menu a od septembra 1996 bola členkou aj novovzniknutého Výboru NR SR pre európsku integráciu. V parlamente zotrvala do konca volebného obdobia v roku 1998. Od septembra 1998 do apríla 2002 pôsobila ako vedúca Stálej misie Slovenskej republiky pri Rade Európy v Štrasburgu. Vo volebnom období 20022006 pôsobila ako asistentka poslanca NR SR Miroslava Maxona. V predčasných parlamentných voľbách v roku 2006 kandidovala za HZD, ktoré sa do NR SR nedostalo.
Ján Hunsdorfer

Ján Hunsdorfer alebo (staršie) Johann Hunsdorfer môže byť:
Ján Hunsdorfer (1850)

Ján Hunsdorfer starší (Johann Hunsdorfer; * 11. apríl 1850, Veľký Slavkov, Rakúske cisárstvo† 30. máj 1917, Nová Lesná, Rakúsko-Uhorsko) bol horský vodca a horolezec, spišský Nemec.
Životopis.
Narodil sa 11. apríla 1850 vo Veľký Slavkov ako syn Samuela Hunsdorfera a jeho manželky Zuzany rodenej Hönschovej. Bol otcom Jána Hunsdorfera, ktorý bol tiež ako on horským vodcom. Narodil sa vo Veľkom Slavkove, ale ako tesár sa usadil v Novej Lesnej. Do Vysokých Tatier začal chodiť už v mladom veku. Najprv ako zberateľ byliniek, honelník pri poľovačkách, neskôr ako nosič. Od roku 1880 bol horským vodcom. Vodcom I. triedy sa stal v roku 1882.
S prvovýstupmi začal 27. júla 1896, keď s Jozefom Dérym v masíve Spišského štítu urobil štyri nové cesty. Prvovýstupy urobil s "Augustom Ottom" v roku 1897 na Svišťový štít, Rovienkovu vežu a Hranatú vežu. Dňa 13. augusta vystúpil s Englischovcami, matkou a synom na Javorový štít. Tu sa začína jeho slávna séria prvovýstupov, ktorá trvala plných sedem rokov, do roku 1903.
Rozporuplného Karola Englischa poznal už dávnejšie, asi v roku 1896, keď s ním vystúpil na Lomnický štít. Spolu vykonali za sedem rokov 37 prvovýstupov, z ktorých najhodnotnejšie boli: traverz do Malej Zmrzlej doliny popod Jastrabiu vežu do "Čierneho sedla" v roku 1898, mnohé pokusy o výstup na Ostrý štít východným hrebeňom už v roku 1900, až nakoniec absolvovali výstup severnou stenou 28. augusta 1902. Tento výstup sa stal uzlovým bodom v dejinách novodobého horolezectva. Karol Englisch bol viackrát obvinený z falšovania prvovýstupov, keď si pripisoval množstvo neuskutočnených výstupov, dokonca falšoval fotografie zo svojich túr. Popri ňom padol do nemilosti aj Ján Hunsdorfer. Nakoniec sa vyjasnili niektoré nezrovnalosti a väčšina obvinení sa nezakladala na pravde. Na tejto afére niesol svoj diel viny aj Ján Hunsdorfer. Aby na vodcovských túrach viac zarobil informoval svojich klientov, že túry, ktoré s nimi robí sú prvovýstupmi. Za tie klienti platili dvojnásobnú taxu. Povrávalo sa, že niektoré robil aj trikrát. Vždy pod zámienkou, že ide o prvovýstup.
Ján Hunsdorfer ukončil svoju vodcovskú kariéru výstupmi v roku 1905 na Malú Litvorovú vežu, Veľkú Litvorovú vežu a na Gerlachovskú vežu. Od roku 1906 mal stále menej klientov. Ešte vykonal prvovýstupy v roku 1914, keď sa ako 64 ročný zúčastnil zimného výstupu, v rámci školenia horských vodcov, na Slavkovské sedlo a Východnú Slavkovskú vežu JV hrebeňom.
Ján Hunsdrofer vykonal 72 prvovýstupov a zostupov vo Vysokých Tatrách. Bol jedným z najaktívnejších a najväčších horských vodcov, i keď na neho padol tieň mystifikácií. Bol jedným z tých, ktorí viedli 35 účastníkov výstupu na Gerlachovský štít 18. augusta 1896, keď na vrchole odhalili pamätnú tabuľu s novým názvom: „"Štít Františka Jozefa"“ (Ferenc József csúcs).
Väčšinou vodil na populárne štíty: Slavkovský štít, Rysy, Východnú Vysokú, Gerlachovský štít, Lomnický štít a mnohé iné.
Zomrel v roku 1917 skoro zabudnutý ako 67 ročný v Novej Lesnej.
Rock Reunion

Rock Reunion je hudobná skupina pochádzajúca z Banskej Bystrice. Založili ju Radovan Oravkin a Milan Kováč, k nim sa neskôr pridali aj Dominik Sabov a Andie Denbár. Skupina sa na Slovensku preslávila hlavne singlom „Dokonalá (Hej prdel)“ ft. Kali a singlom „Denník“.
Od roku 2014 a od vydania singlu „Dokonalá (Hej prdel)“ sa kapela pravidelne objavuje na slovenských festivaloch a hudobných akciách ako jedna z hlavných hviezd.
Oficiálny YouTube kanál skupiny nesie názov ReunionTV, no niektoré single má zverejnené na domácom kanáli vydavateľstva KALI RECORDS.
Vznik.
Vznik kapely sa datuje až do roku 2006. Kapela však uvádza svoj oficiálny vznik až v roku 2008, kedy sa sformovalo prvé zloženie kapely – Kováč, Oravkin, Štrba, Dorinec. Reunion vznikli v Banskej Bystrici, odkiaľ pochádzajú zakladajúci členovia. Dnes z pomedzi nich v zostave figuruje len spevák Milan Kováč.
V roku 2024 nastal náhly nečakaný odchod zakladajúceho člena, autora, textára a gitaristu kapely Radovana Oravkina a Dominika Sabova. Chýbajúcich členov kapela dočasne nahradila hosťujúcimi hudobníkmi.
Prelomový rok 2014.
V priebehu roka 2014 kapela ohlásila v poradí druhý album Denník, ktorý vyšiel v marci 2015. Kapela sama označuje obdobie pred rokom 2014 ako garážové. Od tohto prelomového dátumu nemá žiadny z vydaných singlov pod 100.000 videní na portáli youtube.com
Žáner.
Kapela uvádza, že nehrá žiadny konkrétny hudobný žáner, a preto ho nemôžeme presne zaradiť. Najviac v ňom však prevládajú žánre rock a pop, obohatené o prvky elektronickej hudby. V niektorých momentoch počuť aj vplyvy amerického pop-punku. 
Reunion sa verejne v niekoľkých rozhovoroch ohradili voči škatuľkovaniu hudby do hudobných žánrov a ako sami tvrdia, hudba je buď dobrá, alebo zlá. 
Najväčší vplyv na smerovanie kapely v jej začiatkoch mali kapely Green Day, Blink 182, Sum 41. 
Diskografia.
To najlepšie z nás (2019).
Kapela na svojich sociálnych sieťach ohlásila svoj tretí album na koniec roka 2018 a v jeho závere termín preložila na marec 2019. Mali by sa na ňom objaviť aj všetky single, ktoré doposiaľ nevyšli na žiadnom nosiči, aj skladba Buď so mnou, ktorá bola nasadená do vysielania Funrádia. Album sa nahráva z väčšej časti v štúdiu Vantastique Music Production, ktoré vlastní gitarista kapely. Album sa nahráva v zložení: Milan Kováč - spev, Radovan Oravkin - gitary, elektroniky, syntetizátory, elektronické bicie, Dominik Sabov - basgitara, Andrej Debnár -. bicie, Buko Walrus - piano. Ako vydavateľ by sa mal pod album podpísať Môlča Records.
Stretol som Dominiku tour 2019.
Koncom roka 2018 kapela ohlásila svoje tretie a doposiaľ najväčšie turné s názvom Stretol som Dominiku tour. Názov vychádza z úvodnej frázy skladby Denník, ktorá sa stala populárnejšia ako názov samotnej skladby.
Na turné vyráža pri príležitosti nového albumu To najlepšie z nás a pri príležitosti osláv 10 výročia prvého koncertu. Turné má 8 zastávok - Považská Bystrica, Bratislava, Trnava, Vrútky, Žilina, Banská Bystrica, Bardejov a Poprad, no pre veľký záujem sa séria koncertov s názvom Stretol som Dominiku rozšírila o ďalšie termíny v máji a na jeseň roku 2019 aj do iných slovenských miest.
Poštový a telegrafný úrad v Nitre

Poštový a telegrafný úrad je kultúrnou pamiatkou, ktorá sa nachádza v centre mesta na Svätoplukovom námestí a je situovaná v Pamiatkovej zóne. Funkcionalistická budova je súčasťou Dolného mesta. Funkciu hlavnej pošty si plní dodnes s takmer autentickou podobou. Predstavuje typickú ukážkovú budovu pošty z medzivojnového obdobia. Objekt bol postavený v rokoch 1929 - 1931 na základe projektu Josefa Mareka, českého architekta žijúceho na Slovensku. Pôdorysné usporiadanie zodpovedá tvaru písmena "V".
Pavol Kiniži

Pavol Kiniži z Kniže (, , * 1432† 24. november 1494, Smederevo) bol vojvodca, maramurešský župan (146770), temešský župan (147894), báčsky župan (148494).
Pavol Kiniži pochádzal zo zemianskej rodiny, vlastniacej obec Kinizs v Abovskej stolici. Údajne už od roku 1449 slúžil ako radový pešiak v mestskom žoldnierskom oddiele Košíc. Jeho veliteľom bol Blažej Maďar, ktorý si ho natoľko obľúbil, že ho po čase adoptoval a dal mu za manželku svoju dcéru Benignu.
Kiniži bol jedným z podveliteľov vojska, ktoré vpadlo počas uhorsko-českej vojny roku 1468 na Moravu, počas protirakúskej vojny do Rakúska roku 1477. Bojoval aj proti Turkom a v rokoch 147981 bol veliteľom uhorských vojsk na Balkáne. Za svoje vojenské zásluhy zastával najvýznamnejšie vojvodcovské posty v uhorskom vojsku a patril medzi rytierov kráľovského dvora Mateja Korvína. Dostal od kráľa viaceré majetky aj na území dnešného Slovenska, napríklad panstvo Lietava r. 1474, panstvo Strečno r. 1483, patrili mu aj Košeca a Ilava, ktoré však spolu so Žilinou dal za 40 tisíc zlatých do zálohu Zápoľskovcom.
Po smrti kráľa Mateja Korvína sa pridal na stranu Vladislava II. Jagelovského. V júli roku 1490 porazil protikandidáta Jána Korvína, nemanželského syna kráľa Mateja. Za túto lojalitu ho kráľ Vladislav II. odmenil vymenovaním za krajinského sudcu. Túto funkciu vykonával až do svojej smrti. Pavol Kiniži zomrel 24. novembra 1494 počas obliehania tureckej pevnosti Smederevo v dnešnom Srbsku. Pochovaný je v pavlínskom kláštore v Nagyvázsony, ktorý sám založil spolu s Blažejom Maďarom okolo roku 1483.
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1927

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1927 boli v poradí 2. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Bologni, v Taliansku v dňoch od 31. augusta5. septembra 1927, za účasti 12 mužských tímov. Nováčikmi turnaja bolo až 8 družstiev: Anglicko, Česko-Slovensko, Francúzsko, Holandsko, Juhoslávia, Rakúsko, Španielsko a domáce Taliansko. Zápasy sa odohrali v Stadio Littoriale. Titul obhájilo , ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad .
Jozef Straňák

Ing. Jozef Straňák (* 16. jún 1961, Bratislava) je stavebný inžinier, podnikateľ, funkcionár HZDS a bývalý poslanec NR SR.
Biografia.
Po parlamentných voľbách v roku 1992 sa Jozef Straňák stal vedúcim kancelárie HZDS. 10. mája 1993 bol predstavenstvom HZDS zvolený za výkonného tajomníka strany. V predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 kandidoval za koalíciu HZDS – RSS vo volebnom kraji Hlavné mesto SR Bratislava. Poslancom sa však stal až dodatočne, 14. decembra 1994, keď nastúpil do NR SR ako náhradník na neuplatňovaný mandát Kataríny Tóthovej, ktorá sa stala členkou nového vládneho kabinetu. Bol členom Ústavnoprávneho výboru NR SR a od decembra 1995 bol aj členom Výboru NR SR pre nezlúčitelnosť funkcií štátnych funkcionárov. Než sa stal poslancom, bol v novembri 1994 zvolený do Dozornej rady Fondu národného majetku. V komunálnych voľbách v roku 1998 sa uchádzal o post poslanca mestského zastupiteľstva v Bratislave.
Dáil Éireann

Dáil Éireann (z írčiny: "Írske zhromaždenie") je dolná komora a hlavná komora Oireachtasu (írskej zákonodarnej moci) ktorého súčasťou je aj írsky prezident a Seanad Éireann (horná komora). Dáil Éireann je volený priamo a najmenej raz za päť rokov v rámci systému proporcionálneho zastúpenia prostredníctvom jedného prenosného hlasu. Jej sily sú podobné tým z dolných komôr ostatných dvojkomorových systémov. Jeho moc je obmedzená írskou ústavou. Má možnosť prijímať zákony a menovať a odvolávať Taoiseacha (predseda vlády). Od roku 1922 Dáil Éireann zasadá v Leinster House v Dubline.
Tatársky biftek

 
Tatársky biftek (hovorovo tiež tatarák) je jedlo zo surového hovädzieho mäsa, ktoré sa pripravuje zo sviečkovice. Jemne naškrabané mäso sa podáva s nakrájanou cibuľou, soľou a čiernym korením, mletou červenou paprikou, worchestrovou omáčkou a horčicou. Dochutí sa červenou mletou paprikou a spojí so surovým vaječným žĺtkom. Všetky ingredience sa dobre zmiešajú a zvyčajne sa podávajú na hrianke potretej cesnakom.
Borišov (národná prírodná rezervácia)

Borišov je národná prírodná rezervácia vo Veľkej Fatre neďaleko Belej-Dulíc v okrese Martin. Vyhlásená bola v roku 1981 Ministerstvom kultúry Slovenskej socialistickej republiky na rozlohe .
NPR Borišov sa nachádza v centrálnej časti Veľkej Fatry a okrem celej severnej časti rovnomenného vrchu zaberá záver Belianskej doliny so západnými svahmi vrchov Šopron () a Javorina (), južnými svahmi Suchej () a lokality Na košariskách. 
Predmetom ochrany je zachovalé územie typickej doliny turčianskej časti Veľkej Fatry. Na území NPR sa nachádza Suchá jaskyňa.
Turistika.
Priamo cez prírodnú rezerváciou prechádza záverečná časť zeleno značeného turistického chodníka z obce Belá-Dulice cez Beliansku dolinu k Chate pod Borišovom. Južnou hranicou rezervácie je vedená žlto značená trasa od Chaty pod Borišovom na vrchol Borišova a východnou hranicou je vedená červeno značená hrebeňovka od Chaty pod Borišovom k vrcholom Šopronu a Javoriny.
Vladimír Binar

PhDr. Vladimír Binar (* 6. október 1941, Velké Meziříčí† 13. január 2016, Praha) bol český básnik, prozaik, prekladateľ a literárny vedec.
Život.
Vyštudoval na Karlovej univerzite v Prahe bohemistiku a filozofiu a niekoľko rokov učil na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity. V 70. a 80. rokoch nesmel vykonávať svoje povolanie ani publikovať, žil teda dlho v slobodnom povolaní najmä ako prekladateľ. Krátko pracoval ako nakladateľský redaktor. Po politických zmenách v roku 1989 sa opäť vrátil na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity. Niekoľko pobytov vo Francúzskej Polynézii ovplyvnilo jeho beletristické dielo, ktoré knižne vydal až po roku 2000. V roku 2012 sa stal laureátom dvoch literárnych ocenení: Ceny Česká kniha a Ceny Jaroslava Seiferta. Vynikol tiež ako editor autorov modernej duchovnej literatúry.
Žil v Prahe so svojou manželkou Miroslavou Binarovou (rodenou Klima, pôvodom z Tahiti).
Blažej Maďar

Blažej Maďar (maďarsko-latinský prídomok "„Magyar de Mére“", , ; † 1490) bol významný uhorský vojvodca, kapitán Horného Uhorska (1462), chorvátsko-slavónsky bán (14701474 a 14821483), sedmohradský vojvoda (14731475).
Biografia.
Blažej Maďar bol synom sedliakov, ktorí sa prisťahovali do Košíc, postupne sa však vďaka vojenským úspechom vypracoval a bol vymenovaný za kapitána Horného Uhorska. Slúžil vo vojsku Jána Huňadiho, patril k najlepším vojvodcom kráľa Mateja Korvína. Vďaka funkcii chorvátsko-slavonského bána získal aj titul barón. Za vernosť kráľovi Matejovi získal rozsiahle majetky. Patrili k nim aj panstvá v Zadunajsku a na Považí. Blažej Maďar bojoval nielen doma v Uhorsku, ale aj na zahraničných výpravách proti Čechom a na Balkáne proti osmanským Turkom.
Zaslúžil sa o likvidáciu bratríckeho hnutia a konsolidáciu pomerov v krajine a o eliminovanie osmanskej expanzie.
Pod Blažejom Maďarom slúžil talentovaný Pavol Kiniži, ktorého si Blažej veľmi obľúbil a nakoniec aj adoptoval. Za manželku mu dal svoju mladú dcéru Benignu. Keď okolo roku 1490 Blažej Maďar zomrel, stal sa pokračovateľom jeho slávy a dedičom jeho majetkov Pavol Kiniži.
Blažej Maďar býva niekedy v literatúre zamenený za Blažeja Podmanického, ktorý však zomrel už v roku 1480.
Ettore Scola

Ettore Scola (* 10. máj 1931, Trevico, Taliansko – † 19. január 2016, Rím, Taliansko) bol uznávaný taliansky režisér a scenárista.
Biografia.
Ettore Scola sa narodil v roku 1931 v malom mestečku Trevico neďaleko Neapola. Bol synom lekára a sám začal najprv študovať medicínu. Neskôr študoval právo v Ríme, ale v čase štúdií už začal písať humoristické články do rôznych periodík. V polovici 50-tych rokov 20. storočia začal písať filmové scenáre. Niektoré scenáre k vlastným filmom napísal spolu s Ruggerom Maccarim (napr. "Zvláštny deň"). Podieľal sa aj na scenároch dvoch filmov režiséra Dina Risiho (filmy: "Il sorpasso", 1962, a "I mostri", 1963).
Jeho režisérskym debutom bola komédia s názvom "Se permettete parliamo di donne" (1964). Prvý väčší úspech zaznamenal s filmom "Africké dobrodružstvo" ("Riusciranno i nostri eroi e ritrovare l’amico misteriosamente scomparso in Africa?", 1968), ktorý bol v Taliansku divácky veľmi populárny. Prelom v jeho kariére prišiel v roku 1970 s komédiou "Dráma žiarlivosti", kde v hlavných úlohách zažiarili Marcello Mastroianni a Monica Vitti. Marcello Mastroianni hral aj v niektorých ďalších jeho filmoch (napr. "Zvláštny deň" alebo "Che ora è? ").
Hoci sa do povedomia divákov Ettore Scola zapísal koncom 60-tych a začiatkom 70-tych rokoch ako komediálny režisér, neskôr natáčal vážnejšie filmy, často zobrazujúce prelomové historické udalosti (film " La Nuit de Varennes") alebo tragické ľudské osudy na pozadí významných dejinných udalostí ("Zvláštny deň"). Niektoré filmy pranierujú ľudské zlyhania a charakterové nedostatky, prípadne problémy v rodinných alebo širších medziľudských vzťahoch, ktoré zapríčiňuje aj proces modernizácie v spoločnosti (napríklad vo filmoch "La Famiglia", "La Terrazza", "Nové strašidlá"). Hoci bol Ettore Scola do istej miery ovplyvnený talianskym neorealizmom, jeho filmy majú vlastný filmársky rukopis a tešia sa aj dnes diváckej pozornosti.
Ettora Scola zastával ľavicové politické názory a tvrdo kritizoval politika Silvia Berlusconiho.
Ocenenia.
Cena za réžiu filmu "Brutti sporchi e cattivi" na filmovom festivale v Cannes v roku 1976.
Jeho film "Zvláštny deň" bol roku 1978 nominovaný na cenu Americkej filmovej akadémie "Oscar" v kategórii najlepší zahraničný film.
V roku 2003 získal ocenenie "Rad za zásluhy o Taliansku republiku".
Věnceslava Hrdličková

Věnceslava Hrdličková (* 15. september 1924, Praha – † 20. január 2016, Praha) bola popredná česká sinologička a japonologička.
Profesijný život.
Věnceslava Hrličková v roku 1950 vyštudovala Filozofickú fakultu Karlovej univerzity, kde získala aj doktorát filozofie, v roku 1967 titul kandidát vied a začiatkom deväťdesiatych rokov aj docentúru.
Profesijne sa zaujímala predovšetkým o čínsku a japonskú orálnu literatúru, či estetiku čínskych a japonských záhrad.
Rovnako dostala rad ocenení, napríklad 1994 jej bola udelená zlatá plaketa F. Palackého AV ČR za zásluhy v spoločenských vedách v 1995 zlatá medaila Masarykovej akadémie umenia či Rád vychádzajúceho slnka, ktorý jej udelil japonský cisár v roku 2006 za zásluhy v oblasti šírenia japonskej kultúry v Česku.
Putney Bridge

Putney Bridge je cestný oblúkový most na rieke Temža spájajúci londýnske mestské časti Hammersmith and Fulham a Wandsworth.
Prvý most, ktorý stál na mieste dnešného bol postavený na podnet prvého predsedu vlády Spojeného kráľovstva Roberta Walpolea ako náhrada tunajšej kompy. Jeho výstavba prebiehala v rokoch 1726 – 1729, architektom mosta bol Sir Jacob Ackworth a staviteľom Thomas Phillips. Otvorený bol 29. novembra 1729 a do dokončenia mosta Westminster Bridge bol jediným mostom na Temži medzi mostami London Bridge a Kingston Bridge. dlhý most bol drevený, mal 26 rozpätí s rôznymi dĺžkami medzi a . V rokoch 1870 – 1872 bol počet rozpätí znížený na 23. Do roku 1880 bolo na moste vyberané mýto.
Po odkúpení mosta správnou inštitúciou Metropolitan Board of Works v roku 1879 bolo rozhodnuté o stavbe nového mosta. Výstavba bola začatá 15. apríla 1882 a hlavným inžinierom mosta bol Sir Joseph Bazalgette, známy najmä ako hlavný inžinier londýnskeho kanalizačného systému. Most bol postavený z Cornwallskej žuly a otvorený 29. mája 1886 Eduardom, Princom z Walesu a jeho manželkou Alexandrou Dánskou. Celková dĺžka mosta je a najdlhšie z piatich rozpätí má dĺžku . Pôvodná šírka mosta bola , od rozširovania mosta v rokoch 1909 a 1933 je jeho šírka . 
Most je známy najmä vďaka tomu, že sa nachádza pri mieste, ktoré označuje začiatok veslárskych pretekov The Boat Race.
Jozef Noga

Jozef Noga môže byť:
Aigias (olympionik)

Aigias ("Aigias") bol olympijský víťaz v jazdeckom preteku na koni v roku 456 pred Kr.
Meno olympijského víťaza Aigia je zaznamenané na papyruse (P. Oxy. 222), ktorý bol v roku 1897 objavený britskými archeológmi Bernardom Grenfellom a Arthurom Huntom na egyptskom nálezisku v Oxyrhynchu. Predná strana tohto papyrusu uvádza zoznam olympijských víťazov od 75. do 78. a od 81. do 83. olympijských hier. Aigias je na tomto značne poškodenom papyruse uvedený v šestnástom riadku vpravo. Z názvu jeho domovskej krajiny sa zachovalo len začiatočné písmeno N (ΑιγίαςΝ[...] – Aigias z N[...]).
V Olympii kelés (jazdecké preteky) zaradili do programu na 33. hrách v roku 648 pred Kr. a prvým víťazom tejto discipliny bol Krauxidas z Krannónu. Antické jazdecké preteky na koňoch sa od dnešných odlišovali. Jazdci namiesto sediel používali nanajvýš vlnené podložky; nepoužívali ostrohy ani strmene. Jazdili v chitónoch, výnimočne nahí a vždy bosí. Vlasy mali zvyčajne zviazané stuhou. Kone poháňali bičíkmi, korbáčmi alebo bodcami.
Carpaccio

Carpaccio [karpačo] je predjedlo nakrájané na tenké plátky podávané v surovom stave a ochutené omáčkou. Základom pôvodného carpaccia bolo hovädzie mäso a majonézová omáčka. Neskôr sa carpaccio začalo pripravovať aj z tuniaka či lososa prípadne zeleniny.
História.
Pôvodné carpaccio má krátku históriu. Vymyslel ho Giuseppe Cipriani, šéfkuchár malého benátskeho podniku Harry's Bar v roku 1950. Na návštevu tam vtedy prišla šlachtičná Amalia Nani Mocenigo, ktorá požadovala jedlo zo surového mäsa okrem tatárskeho bifteku.
Kuchár jej pripravil nakrájané tenké plátky sviečkovice pokvapkané majonézovou omáčkou. Šlachtičnej aj ostatným hosťom chutilo a jedlo sa stalo rýchlo veľmi populárnym, až ho Cipriani zaradil na jedálny lístok.
Jedlo dostalo meno podľa maliara menom Vittore Carpaccio, ktorý sa narodil v Benátkach a v tomto čase tu mal výstavu. Jeho obľúbené farby, ktoré používal (tehlovo červená a béžovo biela) pripomínali práve túto pochúťku. Preto sa ju Giuseppe Cipriani rozhodol pomenoval podľa neho.
Predseda dočasnej vlády Írskeho slobodného štátu

Predseda dočasnej vlády Írskeho slobodného štátu () bola prechodná funkcia založená v januári 1922 trvajúca až do vytvorenia Írskeho slobodného štátu v decembri 1922. 
V decembri 1921 prešla britsko-írska zmluva v Dáil Éireanne. Britská vláda tiež schválila vytvorenie poslaneckej snemovne Južného Írska a uznala ju ako legálnu vládu. Predsedom dočasnej vlády sa stal Michael Collins (t.j. predseda vlády) a zároveň aj zostal ministrom financii pod správou Arthura Griffitha. Po smrti Michaela Collinsa a Arthura Girffitha sa predsedom dočasnej vlády a prezidentom Dáil Éireannu stal William T. Cosgrave. Ale rozdiel medzi týmito dvoma funkciami zostal irelevantný a nejasný až do vytvorenia Írskeho slobodného štátu v decembri 1922.
Miestodržitelia.
"Funkcia bola nahradená Predsedom výkonného výboru Írskeho slobodného štátu v decembri 1922"
Aristofanes (rozlišovacia stránka)

Aristofanes alebo Aristofanés ("Aristofanes", iný prepis: "Aristofanés", ) môže byť:
Aristophanes môže byť aj:
Marián Vanko

PhDr. Marián Vanko (* 25. máj 1941, Trenčianska Teplá, okr. Trenčín) je psychológ, politik HZDS, bývalý poslanec SNR a NR SR a prvý predseda Najvyššieho kontrolného úradu Slovenskej republiky (od 17. júla 1993 do 13. apríla 1994).
Biografia.
Na začiatku 90-tych rokov pôsobil ako prednosta Obvodného úradu v Púchove. Vo voľbách do SNR v roku 1992 bol zvolený za poslanca za HZDS v stredoslovenskom volebnom kraji. V parlamente pôsobil vo výbore pre štátnu správu, územnú samosprávu a národnosti. V roku 1992 svojím hlasom podporil Deklaráciu SNR o zvrchovanosti SR, ako aj Ústavu SR.
Po vzniku samostatného Slovenska a po zriadení NKÚ bol vládnym hnutím nominovaný na post predsedu, do ktorého ho parlament zvolil 17. júla 1993. V parlamente ho nahradila Jana Sudeková. Vo funkcii predsedu pôsobil iba do apríla 1994. Po zmene pomerov síl v parlamente ho nová väčšina odvolala, za nového predsedu NKÚ bol zvolený doc. Jozef Olej (nominant SDĽ).
V predčasných parlamentných voľbách v roku 1994 kandidoval do NR SR za koalíciu HZDSRSS v stredoslovenskom volebnom kraji, no do parlamentu nastúpil až neskôr, 14. decembra 1994 ako náhradník za Jána Duckého, ktorý sa stal členom vlády. V parlamente pôsobil vo výbore pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie. Z parlamentu odišiel v lete 1996, keď sa po odvolaní Ján Ducký vrátil späť do parlamentu.
Po odchode z parlamentu pracoval ako vedúci odboru sociálnych vecí na okresnom úrade v Púchove. Marián Vanko sa poslancom ešte stal vo februári 1997, keď do parlamentu nastúpil ako náhradník za Ladislava Polku, ktorý sa stal štátnym tajomníkom ministerstva vnútra. Polku nahradil vo výbore pre obranu a bezpečnosť. V Národnej rade SR zotrval do konca volebného obdobia v septembri 1998. V ďalších parlamentných voľbách už nekandidoval.
V roku 1998 mu bol udelený Rad Andreja Hlinku II. triedy za mimoriadne zásluhy o vznik samostatnej Slovenskej republiky.
V apríli 2002 kandidoval na post primátora Púchova.
Gateshead

Gateshead je mesto v metropolitnom grófstve Tyne and Wear v Anglicku a zároveň je sídlo rovnomenného okresu. Pred rokom 1974 bolo súčasťou grófstva Durham. Nachádza sa na južnom brehu rieky Tyne a spolu s Newcastle upon Tyne tvoria súmestie Tyneside. Obe mestá spája sedem mostov vrátane Gateshead Millennium Bridge. Mesto je známe ikonickou architektúrou reprezentovanou napr. Sage Gateshead, Angel of the North a Baltic Centre for Contemporary Art.
Bitka pri Trnave (1704)

Bitka pri Trnave bola jednou z vojenských stretov počas protihabsburského stavovského povstania.
Odohrala sa 26. decembra v roku 1704 pri meste Trnava, kde sa proti sebe postavili vojská habsburského generála Sigberta Heistera a kurucký vodca František II. Rákoci. Do bitky bolo zapojených okolo 22 tisíc kuruckých povstalcov a 20 tisíc vojakov cisárskej armády.
Výsledok bitky.
V dôsledku Rákociho neskúsenosti s vojenským velením sa bitka skončila pre kurucov neúspechom. Povstalci sa museli stiahnuť a generál Heister vpochodoval do Trnavy.
Elisa Bonaparte

Elisa Bonapartová (* 3. január 1777, Ajaccio, Korzika – † 7. august 1820, Terst, Taliansko) bola mladšou sestrou Napoleona Bonaparta, z jeho vôle veľkovojvodkyňou toskánskou v rokoch 1809 – 1814.
Životopis.
Élisa Bonapartová bola piatym dieťaťom Carla Bonaparta a Laetitie Bonapartovej, rodenej Ramolinovej. Pri krste dostala meno Mária Anna, ale neskôr sa premenovala na Elisu (ako viac-menej všetci jej súrodenci - príkladom šiel brat Lucciano, ktorý sa premenoval na Luciena). Elisa bola vzdelávaná v kláštornej škole v Saint Cyr, ktorú založila začiatkom 18. storočia madame de Maintenon. Elisa bola inteligentnou ženou, ktorá mala vlastný názor a do istej miery aj vlastné ambície. Talleyrand o nej hovorieval, že je „mužom medzi Napoleonovými sestrami“. 
1. mája 1797 sa z vôle matky vydala za korzického šľachtica Félixa Pasquala Baciocchiho (1762 – 1841), ktorý neoplýval ani rozumom, ani majetkom, ani politickými ambíciami. Pochádzal z drobnej korzickej šľachty, slúžil v armáde a bol hudobne nadaný – hral na husliach.
Élisa nebola obľúbenou sestrou staršieho brata Napoleona Bonaparta. Vyčítal jej výbušnú povahu a niekedy netaktné správanie. V roku 1805 jej spolu s manželom udelil titul princ a princezná z Luccy a Piombina. V roku 1809 ju vymenoval za toskánsku veľkovojvodkyňu. V týchto talianskych kniežatstvách vládla do roku 1814. V Toskánsku ju nahradil Ferdinand III., syn cisára Leopolda II. S manželom mala štyri deti, z ktorých sa dožila dospelosti iba dcéra Élise-Napoléone, ktorá sa vydala za grófa Filipa Camerata-Passioneï de Mazzoleni.
Po roku 1815 mohla žiť v Terste ako grófka z Compignana. Neskôr obývala vilu Vicentinu severne od Terstu. Venovala sa aj archeologickým vykopávkam v okolí Terstu. Zomrela náhle na neznámu chorobu vo veku len 43 rokov. Bola pochovaná v bazilike Sv. Petrónia v Bologni.
Zaujímavosť.
Jej milencom bol okrem iných aj slávny husľový virtuóz a skladateľ Niccolò Paganini. Milostná aféra kňažnej Elisy a huslistu Paganiniho sa stala námetom populárnej operety s názvom "Paganini" od Franza Lehára (prvýkrát uvedená 30. októbra 1925 vo Viedni).
Aa

aa môže byť:
aA môže byť:
Aa môže byť:
AA môže byť:
A. A. môže byť skratka:
Efótión z Mainalu

Efótión alebo Efoudión ("Efótión, Efoudión - Efudión") bol olympijský víťaz v pankratiu v roku 464 pred Kr.
Efótión z arkádskej obce Mainalos bol na 79. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom zo stromu rastúceho v posvätnom okrsku boha Dia za víťazstvo v pankratiu. Pankration zaviedli na 33. olympijských hrách v roku 648 pred Kr. Bol to pästiarský zápas, pri ktorom boli dovolené všetky zápasnícke chmaty, údery päsťou, kopanie a vykrúcanie údov.
Olympijské víťazstvo Efoudióna je uvedené v starogréckej komédii "Osy" (z roku 422 pred Kr.) od dramatika Aristofana. V tejto komédii, v ktorej kritizuje hlavne aténskych sudcov a profesionálnych udavačov, uvádza, že Efoudión i keď už bol starší, bol veľmi silný a finálovom olympijskom zápase v pankratiu dokázal zdolať svojho mladšieho súpera Askónda.
Altdorf

Altdorf môže byť:
Ďatelinová ulica

Ďatelinová ulica je ulica:
All I Ever Wanted

All I Ever Wanted môže byť:
Trstinová ulica

Trstinová ulica je ulica:
Ulica J. M. Hurbana

Ulica J. M. Hurbana je ulica:
Ulica Szewska

Ulica Szewska je ulica:
7. symfónia

7. symfónia alebo symfónia č. 7 alebo siedma symfónia môže byť:
Fulham Railway Bridge

Fulham Railway Bridge (alebo Putney Railway Bridge) je most londýnskeho metra cez rieku Temža spájajúci Fulham v mestskej časti Hammersmith and Fulham a Putney v mestskej časti Wandsworth. Tento most a neďaleký Kew Railway Bridge sú jedinými dvomi mostami metra cez Temžu.
Most je súčasťou linky District Line, v rámci ktorej sa nachádza na úseku medzi stanicami "Putney Bridge" vo Fulhame a "East Putney" v Putney. Postavený bol v rokoch 1887 – 1889 spoločnosťou Head Wrightson a jeho hlavnými inžiniermi boli William Jacomb (ktorý spolupracoval s Isambardom Kingdomom Brunelom na lodi "The Great Eastern") a W. H. Thomas. Otvorený bol 3. júna 1889 spolu s ostatnými stanicami predĺženej časti linky District. Most je priehradový, má 5 rozpätí a jeho celková dĺžka je . Výška mosta nad hladinou Temže pri nízkom prílive je . 
Súčasťou mosta je chodník, ktorý je na východnej strane mosta. Fulham Railway Bridge je tak jeden z troch mostov cez londýnsky úsek Temže, ktoré slúžia aj pre železničnú dopravu aj pre peších (ďalšími dvomi sú Barnes Railway Bridge a Hungerford Bridge).
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1926

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1926 boli 1. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Boli súčasťou Majstrovstiev Európy v plaveckých športoch 1926. Konali sa v Budapešti, v Maďarsku v dňoch od 18.22. augusta 1926, za účasti iba 4 mužských tímov. Pár dní pred začiatkom turnaja sa z neho kvôli ekonomickým dôvodom odhlásilo . Systém súťaže pozostával iba jedinej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým. Titul získalo domáce , ktoré sa v skupine umiestnilo pred a .
Awadži

Awadži môže byť:
Aomori

Aomori môže byť:
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1931

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1931 boli v poradí 3. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Paríži, vo Francúzsku v dňoch od 23.30. augusta 1931, za účasti 7 mužských tímov. Dejiskom zápasov bol plavecký štadión Piscine des Tourelles Paris. Systém súťaže pozostával iba jedinej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým. Titul tretíkrát v rade získalo , ktoré sa v skupine umiestnilo pred a . Pre bronzové Rakúsko to bola prvá medaila.
Neil Diamond

Neil Leslie Diamond (* 24. január 1941, New York, New York, USA) je americký spevák, skladateľ, klavirista a gitarista. 
Narodil sa v Brooklyne a svoju kariéru začal ako člen dua "Neil and Jack", ktoré sa, hoci vydalo niekoľko singlov, nikdy nepresadilo. Neskôr začal pracovať ako autor piesní v Brill Building (je napríklad autorom piesne "Sunday and Me" pre skupinu "Jay and the Americans"). Svoj prvý album s názvom "The Feel of Neil Diamond" vydal v roku 1966 pod značkou "Bang Records". 
Dňa 14. marca 2011 bol uvedený do Rock and Roll Hall of Fame.
Zorán Sztevanovity

Zorán Sztevanovity (pôvodne "Zoran Stevanović"; * 4. marec 1942, Belehrad) je maďarský spevák a gitarista srbského pôvodu. 
Životopis a kariéra.
Jeho rodičia boli diplomati a od roku 1948 vykonávali svoju misiu v Budapešti, kde už Zorán zostal. Jeho brat Dušan (maď. Sztevanovity Dusán) je známym maďarským skladateľom, textárom a dramaturgom. Má dve deti Zoltána a Sandru.
V roku 1960 založil skupinu Zenith a Metro. Svoju sólovú kariéru odštartoval v roku 1963 pesničkami Számum a Summertime v národnej súťaži talentov Ki mit tud? (doslova: Kto čo vie?) a zvíťazil. V roku 1991 zaznamenal ďalší zo svojich úspechov s pesničkou „A szerelemnek múlnia kell“. Patrí medzi najvýznamnejších maďarských spevákov.