burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Biela samota

Biela samota je rad 24 dvestoročných líp malolistých pozdĺž cesty na Bielu samotu pri obci Trávnica.
Fauna.
Od roku 2009 prebieha každoročne pri obci Trávnica monitoring bežných druhov vtákov metódou bodového transektu, pričom stromoradie Biela samota je jedným z bodov, kde sa v jarných mesiacoch každý rok zaznamenávajú vtáčie druhy. Už v 60. rokoch 20. storočia tu chodili deti zbierať lipový kvet a vyberať mladé dudky z dutín líp. (Ľubomír Polák, občan obce Trávnica in verb.)
V stromoradí líp a v krovinatom podraste v okolí hniezdia i nachádzajú potravu či úkryt rôzne druhy vtákov. 
Na jar spievajú v korunách líp rôzne spevavce ako drozd čierny "(Turdus merula)", drozd plavý "(Turdus philomelos)", pinka obyčajná "(Fringilla coelebs)", stehlík obyčajný "(Carduelis carduelis)", strnádka obyčajná "(Emberiza citrinella)", glezg obyčajný "(Coccothraustes coccothraustes)", vlha obyčajná "(Oriolus oriolus)" a sedmohlások obyčajný "(Hippolais icterina)".
Kroviny a spodné konáre stromov obývajú a oživujú svojim vytrvalým spevom rôzne druhy peníc, ako penica čiernohlavá "(Sylvia atricapilla)" a penica obyčajná "(Sylvia communis)" tiež slávik obyčajný "(Luscinia megarhynchos)" a strakoš obyčajný "(Lanius collurio)".
Na kmeňoch si hľadá potravu i stavia hniezdne dutiny ďateľ veľký "(Dendrocopos major)". Dutiny ďatľov alebo prirodzené bútľaviny vyhľadáva škorec obyčajný "(Sturnus vulgaris)", sýkorka veľká "(Parus major)", brhlík obyčajný "(Sitta europaea)" a v minulosti i vyššie spomínaný dudok chochlatý "(Upupa epops)".
Veľmi nápadné sú svojim hlasom a nápadným správaním nasledujúce druhy: kukučky obyčajné "(Cuculus canorus)", hrdlička poľná "(Streptopelia turtur)", sojka obyčajná "(Garrulus glandarius)", bažant obyčajný "(Phasianus colchicus)" a myšiak hôrny "(Buteo buteo)".
V zime to možno stretnúť králika zlatohlavého "(Regulus regulus)", drozda čvíkotu "(Turdus pilaris)" i drozda čierneho "(Turdus merula)", pinku severskú "(Fringilla montifringilla)", hýľa obyčajného "(Pyrrhula pyrrhula)", sýkorku hôrnu "(Parus palustris)" i jastraba krahulca "(Accipiter nisus)".
Počas migrácie bol začiatkom novembra 2011 v blízkych krovinách odchytený drozd červenkavý "(Turdus iliacus)" a bol videný ďateľ malý "(Dendrocopos minor)".
O 122 vtáčich druhoch katastra obce Trávnica pojednáva slovom i obrazom publikácia z roku 2015.
Rolando Santos

Rolando Crisostomo Santos CM (* 21. marec 1949, Malabone, Filipíny) je súčasný alotau-sideiský diecézny biskup.
Životopis.
Do rehole Lazaristov vstúpil 17. júna 1971 a 1. júna 1974 bol vysvätený za kňaza. Po dlhých rokoch pastorácie ho pápež Benedikt XVI. 6. apríla 2011 vymenoval za alotau-sdeiského biskupa. Biskupský erb podľa pôvodného návrhu Mons. Santosa navrhol slovenský heraldik Marek Sobola.
Majstrovstvá sveta v halovom pozemnom hokeji 2018

Majstrovstvá sveta v halovom pozemnom hokeji 2018 bol v poradí 5. turnaj majstrovstiev sveta v halovom pozemnom hokeji, ktoré organizuje Medzinárodná federácia pozemného hokeja (FIH). Konal sa v dňoch od 7.11. februára 2018 v Berlíne, v Nemecku, za účasti 12 mužských a 12 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá mužov Belgicka a Kazachstanu a družstvá žien Švajčiarska a USA. V mužskej kategórii zvíťazilo , ktoré vo finálovom stretnutí vyhralo nad obhajcom titulu z . V ženskej kategórii získalo tretí titul domáce , keď vo finále zvíťazilo nad obhajcom titulu z .
Nemecký Berlín bol zvolený za organizátora MS kongresom FIH v januári 2017. Pôvodne mala turnaj organizovať Argentína. Nemecko bolo organizátorom svetového šampionátu tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 2003 a 2015, vždy v Lipsku. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Max-Schmeling-Halle s kapacitou 8 500 divákov a jej 3 bočných halách.
Kvalifikácia.
Družstvá sa na MS kvalifikovali podľa nasledovného kvalifikačného kľúča:
Pozn.: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k októbru 2017.
Jackson County

Jackson County je názov 23 okresov v Spojených štátoch amerických:
Mnasitimos (syn Aristónida)

Mnasitimos () bol grécky sochár z 3. storočia pred Kr.
Mnasitimos, syn Aristónida z Rodosu, bol činný zrejme v 1. polovici 3. storočia pred Kr. Bol otec sochárov Aristónida, Telesóna a Timagora. Od starovekých autorov o ňom nemáme správy, je ale známa jeho signatúra, datovaná do tohto obdobia, uvedená na mramorovom podstavci (z nezachovanej sochy), objavenom na ostrove Rodos:
Je možné, že tu ide o sochu Timothea, syna Eufanea z Rodosu, ktorý neskôr (okolo roku 270 pred Kr.), už ako kňaz bohyne Atény "Lindskej", venoval sochu (ako votívny dar) Diovi zv. "Polieus" a "pýthijskemu" Apolónovi.
Aristónidas

Aristónidas () môže byť:
Timagoras

Timagoras () môže byť:
Han van Meegeren

Han van Meegeren, vlastným menom Henricus Antonius van Meegeren (* 10. október 1889, Deventer, Holandsko – † 30. december 1947, Amsterdam) bol holandský maliar, známy ako jeden z najlepších falšovateľov umenia 20. storočia.
Vo svojej tvorbe používal techniku starých majstrov, vďaka čomu bola často označovaná ako neoriginálna. Považovali ho za druhoradého až treťoradého umelca, preto začal falšovať obrazy slávnych maliarov, pričom sa sústredil hlavne na Johanna Vermeera. Na rozdiel od väčšiny falšovateľov nekopíroval už existujúce diela, ale vytváral nové, ktoré neskôr vydával za diela slávnych umelcov. V Holandsku ho po druhej svetovej vojne začali považovať za národného hrdinu.
Životopis.
Narodil sa 10. októbra 1889 v holandskom meste Deventer. Už ako chlapec obdivoval výtvarné umenie, ale pod vplyvom otca začal študovať architektúru v Delfte, v meste, kde Vermeer žil a pôsobil. Neskôr prešiel na akadémiu do Haagu, kde sa venoval maľbe a kresbe. Tu zožal za svoju tvorbu veľa úspechov a stal sa pomerne slávnym. Kritici sa o ňom vyjadrovali ako o technicky zdatnom, ale konzervatívnom tvorcovi. Táto kritika ho viedla k začiatku jeho kriminálnej kariéry. Spolu so svojou manželkou sa v roku 1932 presťahoval na juh Francúzska, kde falšoval diela holandských majstrov. Pripravoval sa na svoje veľdielo, pre ktoré si zvolil práve maľbu od Vermeera.
Falzifikáty.
Vo svojej práci bol dôsledný. Používal obrazy zo 17. storočia, z ktorých odstránil pôvodnú maľbu. Sám si vyrábal prírodné farby, do ktorých primiešaval bakelit. Toto považoval za svoj najväčší objav. Hotovú maľbu prudko zahrial a vďaka bakelitu sa na nej po vychladnutí vytvorili praskliny, teda maľba budila starožitný dojem. V roku 1936 dokončil svoje dielo "Kristus v Emauzách," o ktorom sa vtedy uznávaný kritik umenia, Dr. Abraham Bredius, vyjadril: „"Je to nádherný moment v živote milovníka umenia, keď je zrazu konfrontovaný s doteraz neobjavenou maľbou veľkého majstra... To, čo tu vidíme, je majstrovský kúsok Johanna Vermeera"“. Dielo neskôr predal "Rembrantovej spoločnosti" za pol milióna guldenov, čo dnes predstavuje asi 4 000 000 dolárov.
Ako falšovateľ zbohatol a v roku 1939 sa vrátil naspäť do Amsterdamu. Počas nacistickej okupácie Holandska, jeden z jeho agentov predal falzifikát "Kristus a cudzoložnica" nacistickému obchodníkovi s umením, Aloisovi Miedlovi. Dielo sa dostalo až do zbierky Hermanna Göringa. Ten, vraj, odkúpil obraz za 1,65 milióna guldenov (dnes asi 7 miliónov dolárov), čo je najvyššia cena, aká kedy bola zaplatená za falzifikát.
29. mája 1945 ho zatkli za predaj holandského kultúrneho dedičstva nacistom. Keďže mu za kolaboráciu s nacistami hrozilo doživotie, priznal sa k falšovaniu. Počas procesu ho sudca vyzval k namaľovaniu ďalšieho obrazu. Namaľoval svoj posledný falzifikát "Ježiš medzi doktormi", po čom ho následne zbavili obvinenia z kolaborácie a odsúdili za falšovanie na jeden rok väzenia. Tento trest si však neodpykal. Zomrel deň pred jeho začiatkom.
Osud jeho diel.
Cena jeho obrazov po smrti rapídne stúpla. V Rotterdamskom múzeu visí obraz "Kristus v Emauzách". Stále prebiehajú debaty o jeho pravosti.
Cerro Largo (department)

Cerro Largo () je department nachádzajúci sa na severovýchode Uruguaja. Jeho severnú, resp. severovýchodnú stranu tvorí hranica s Brazíliou, ktorú spolovice tvorí rieka Yaguarón. Na severozápadnej strane hraničí s departmentmi Rivera a Tacuarembó, na západnej strane s departmentom Durazno a na južnej strane s departmentom Treinta y Tres. Na východnej strane čiastočne zasahuje pobrežie lagúny Mirim. Hlavným mestom departmentu je Melo, ktoré leží uprostred departmentu. V departmente Cerro Largo žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 84 698 ľudí, zaberá plochu 13 648 km2, čo ho radí medzi územne väčšie departmenty.
Department bol vytvorený v roku 1821. Z tohto dôvodu nepatrí medzi prvých šesť pôvodných departmentov, no už v roku 1930 patril medzi prvých deväť, z ktorých sa neskôr formovali ďalšie. Zmena územia zasiahla department až v roku 1884, keď bol z jeho územia odčlenený department Treinta y Tres.
Zoznam miest a obcí v departmente.
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.
Cerro Largo

Cerro Largo môže byť:
Zoznam častí seriálu Susedia (5. séria)

Nasledujúci zoznam je zoznam častí 5. série seriálu Susedia.
Lena Headeyová

Lena Kathren Headeyová (* 3. október 1973, Hamilton, Bermudy) je anglická herečka a filmová producentka. 
Detstvo.
Odmalička žila a bola vychovávaná v Yorkshire, v Anglicku, odkiaľ pochádzali jej rodičia John a Sue. Počas dospievania sa presťahovala do Londýna. Tu sa začala rozbiehať jej herecká kariéra, keď na seba počas predstavovania divadelnej hry pritiahla pozornosť kastingového agenta. Svoju prvú rolu si zahrala vo filme "Waterland" (1992). 
Kariéra.
Počas jej hereckej kariéry, trvajúcej vyše 15 rokov, ukázala Lena svoj talent v rôznych roliach a žánroch. Isté obdobie bola v Indii, kde v roku 1994 hrala v Disney filme "The Jungle Book" a neskôr v Nórsku, kde natáčala film "Aberdeen" (2000). Za túto rolu dostala ocenenie Silver Iris Award za najlepší herecký výkon na filmovom festivale v Bruseli v roku 2001. Hrala aj vo filme "Kliatba bratov Grimmovcov" (2005) a v roku 2006 dostala úlohu vo veľkofilme "300". Avšak jej najväčšia a najznámejšia rola je postava kráľovnej Cersei Lannisterovej, ktorú stvárňuje v seriáli stanice HBO, "Game of Thrones".
Osobný život.
V máji 2007 sa vydala za hudobníka Petra Loughrana, s ktorým má syna Wylieho (* 31. marec 2010). Priznala, že po pôrode trpela popôrodnou depresiou. V júli 2012 podala žiadosť o rozvod. Rozviedli sa 26. decembra 2013. 
10. júla 2015 porodila svoje druhé dieťa, dcéru Teddy, ktorú má s režisérom Danom Cadanom (jej kamarát z detstva, s ktorým pracovala na filme "The Devil's Wedding"). Pár sa údajne zasnúbil a plánujú sa vziať v lete 2018.
Ľudmila Swanová

Ľudmila Swanová (rod. Želenská; * 15. november 1950, Bratislava) je slovenská herečka, rozhlasová hlásateľka a pedagogička. 
Zo života.
V roku 1974 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. Dve sezóny mala angažmán v DPDM v Trnave. Od roku 1981 do 2002 pracovala ako hlásateľka Slovenského rozhlasu. Od roku 2003 je slobodná umelkyňa, čo jej umožnilo vrátiť sa k hereckej práci. Objavila sa vo filme "Nedodržaný sľub" (2009), v seriáloch "Búrlivé víno", "Vlci", "Hotel" a ďalších televíznych i študentských filmoch. Od roku 2006 až po súčasnosť vyučuje na hudobno-dramatickom odbore Cirkevného konzervatória v Bratislave herectvo, umelecký prednes a javiskovú reč. V roku 2017 ju režisér Juraj Jakubisko obsadil do pokračovania svojho úspešného filmu "Perinbaba", kde stvárnila postavu Zubatej.
S manželom Alfrédom Swanom ma synov Mareka a Martina. Je neterou Dariny Bancíkovej.
Mária Jozefa Saská (1867 – 1944)

Mária Jozefa (; * 31. máj 1867, Drážďany, Nemecko† 28. máj 1944, Frasdorf) bola saská princezná, rakúska arcivojvodkyňa a matka posledného rakúskeho cisára Karola I.
Životopis.
Narodila sa v Drážďanoch ako dcéra neskoršieho saského kráľa Juraja I. (* 1832† 1904) a Márie Anny (* 1843† 1884), dcéry portugalskej kráľovnej Márie II.
2. októbra 1886 sa vydala za arcivojvodu Otta Františka, synovca rakúskeho cisára Františka Jozefa I. Manželstvo nebolo šťastné, lebo svetáckemu a pôžitkárskemu Otovi sa jeho veľmi zbožná manželka nijako nepozdávala - posmešne ju nazýval „mníškou“ ​​a ponižoval ju svojimi škandálmi a milostnými aférami. Napriek tomu sa im narodili dvaja synovia. O oboch synov sa starala predovšetkým Mária Jozefa, lebo arcivojvoda Otto sa u svojej rodiny príliš nezdržiaval a roku 1906 zomrel v náručí svojej milenky na syfilis.
Za prvej svetovej vojny zriadila vo svojom viedenskom paláci "Augarten" lazaret, kde pomáhala ošetrovať ranených vojakov. V roku 1919 opustila spolu so svojím synom Karolom I. a jeho rodinou Rakúsko.
Zomrela na zámku "Wildenwart" v Bavorsku. Je pochovaná v kapucínskej krypte vo Viedni, po boku svojho manžela.
Potomkovia.
V manželstve s Otom Františkom sa narodili dvaja synovia:
Kaštieľ Bošániovcov

Kaštieľ Bošániovcov je renesančný kaštieľ nachádzajúci sa na západnom Slovensku v centre obce Bošany.
Exteriér a interiér.
Kaštieľ je dvojpodlažná stavba s nárožnými polygonálnymi vežami. Pôvodne mal byť štvorkrídlový, ale vybudované sú len dve krídla. Vonkajší obvod tvoria vysoké štítové steny s vysokými štítovými atikami.
Hlavné jednotraktové krídlo s dodatočne vstavanou dvorovou chodbou má zachovalé renesančné valené klenby s lunetami a barokové štukové klenby, ktoré sa nachádzajú v nárožných vežiach. V miestnostiach poschodia sú rovné zrkadlové stropy z 19. storočia.
Po rekonštrukcii je fasáda kaštieľa namaľovaná nabielo s červenými ornamentmi.
Dejiny.
Pred príchodom rodiny Bošániovcov stál na mieste dnešného kaštieľa hrádok. Prestavba bola vykonaná v roku 1550 na opevnený ranorenesančný kaštieľ. Cieľom prestavby bol úmysel vytvoriť silnú protitureckú pevnosť. V roku 1776 bol kaštieľ znovu prestavaný, ale tentokrát do barokového štýlu. Ďalšie opravy boli v roku 1903 a 1946.
Súčasnosť.
V súčasnosti patrí kaštieľ súkromnému vlastníkovi a po dlhom období chátrania je konečne zrekonštruovaný. Avšak zatiaľ nie je sprístupnený verejnosti a plány ohľadom jeho budúceho využitia sú neznáme.
Vladimír Puchala

PhDr. Vladimír Puchala (* 26. november 1967, Krompachy) je slovenský spisovateľ, básnik, publicista, textár, manažér, v súčasnosti je generálnym riaditeľom Tlačovej agentúry Slovenskej republiky. Jeho brat Jozef je takisto básnik, dramatik, scenárista, režisér a vysokoškolský pedagóg. 
Zo života.
Absolvoval Filozofickú fakultu Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Prešove. Neskôr absolvoval študijný pobyt na University of East Anglia v Norwichy. Mediálny program absolvoval na University of Tennessee v USA.
Medzi rokmi rokoch 1994 - 1998 na Filozofickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach a na Fakulte humanitných a prírodných vied Prešovskej univerzity v Prešove pôsobil ako vysokoškolský pedagóg, vyučoval tu súčasnú a svetovú literatúru, teóriu literatúry a literárnej kritike.
V roku 1998 sa stal riaditeľom regionálneho štúdia Slovenského rozhlasu v Košiciach. V 2003 sa stal programovým riaditeľom a štatutárom Slovenského rozhlasu v Bratislave. V roku 2003 inicioval vznik hudobnej skupiny Ľudová hudba Ondreja Kandráča.
V roku 2007 išiel pracovať do Slovenskej elektrizačnej prenosovej sústave, a. s., kde pôsobil na poste vedúceho komunikácie. V roku 2007 sa stal riaditeľom stratégie v TASR a tiež zástupcom generálneho riaditeľa. Od augusta 2013 do júla 2017 pôsobil ako predseda v predstavenstve Teraz Media, a. s. Od 5. septembra 2017 sa stal novým generálnym riaditeľom TASR. 
Básne okrem knižných zbierok publikoval v americkom literárnom časopise "Prairie Schooner". Výber jeho tvorby vyšiel v roku 1993 antológii slovenskej poézie 20. storočia - "Not Waiting for Miracles", "Seventeen Contemporary Slovak Poets" v angličtine. V poľštine výber poézie vyšiel v "Antológii súčasnej slovenskej literatúry" a v slovenčine v roku 2012 v "Antológii súčasnej slovenskej poézie 5x5". Autorsky vytvoril scenáre televíznych dokumentov, literárne a umelecké rozhlasové pásma. Napísal reportáže, eseje a literárnokritické texty.
Rezistívna dotyková obrazovka

Rezistívna dotyková obrazovka (angl. "resistive touchscreen") je typ dotykovej obrazovky. Pozostáva z dvoch pružných vrstiev pokrytých rezistívnym materiálom, ktoré sú oddelené vzduchovou medzerou alebo mikrobodmi.
Princíp fungovania a súčasti.
Rezistívna dotyková obrazovka reaguje na tlak, ktorý spojí dve elektricky vodivé vrstvy dohromady, čím vznikne elektricky vodivý kontakt. Pre zistenie polohy tohto kontaktu, je v pravidelných intervaloch (mnohokrát za sekundu) privedené napätie medzi elektródy umiestnené na jednej z vrstiev. Obe vrstvy sú pokryté rovnomernou vrstvou materiálu, ktorého elektrická rezistivita sa mení v závislosti od vzdialenosti lineárne. To umožňuje pri kontakte po zmeraní napätia na druhej vrstve vypočítať, ako ďaleko od zdrojových elektród ku kontaktu došlo. Takto sa spravidla určí jedna zo súradníc dotyku a vzápätí je vykonané meranie podobného princípu na určenie druhej súradnice.
Konštrukcia.
Jednotlivé typy rezistívnych obrazoviek sa líšia najmä umiestnením elektród. Každá však spravila pozostáva z týchto súčastí:
5-drôtový typ.
5-drôtový typ (angl. "Five-Wire") je typ rezistívnej dotykovej obrazovky, ktorý používa štyri vodiče pripojené na rohoch zadnej vrstvy (obyčajne vyrobenej zo skla). Piaty vodič je pripojený na flexibilnú kryciu vrstvu (obyčajne z polyesteru pokrytého na vnútornej strane vodivou vrstvou) a využíva sa na zistenie napätia pri každom meraní polohy. Najprv je napätie privedené na dva susedné rohy zadnej vrstvy a opozitné dva rohy sú uzemnené. Pri kontakte s flexibilnou vrstvou je odmerané napätie na nej, ktoré lineárne závisí od vzdialenosti od zdrojov napätia, čiže je analógovou interpretáciou polohy dotyku. Čip obrazovky potom z tejto hodnoty vypočíta jednu súradnicu dotyku. Pre zistenie druhej súradnice je vzápätí napätie privedené na jeden z pôvodne napájaných rohov a jeho druhý susedný roh, pričom opozitné rohy sú uzemnené. Obdobným spôsobom merania a výpočtu je takto získaná aj druhá súradnica.
Sarah Jessica Parkerová

Sarah Jessica Parkerová (* 25. marec 1965, Nelsonville, Ohio, Spojené štáty) je americká herečka, producentka a návrhárka. Preslávila ju rola Carrie Bradshawovej v seriáli stanice HBO, "Sex v meste" (1998 – 2004), za ktorú získala štyri Zlaté glóbusy a dve Ceny Emmy.
Kariéru začala v televíznom seriáli už ako osemročná, a v jedenástich rokoch debutovala na Broadwayi. Od začiatku 90. rokov sa začala presadzovať vo filme ("Medové týždne vo Vegas", "Ed Wood", "Rapsódia v Miami ").
V rokoch 1984 - 1991 bol jej partnerom herec Robert Downey Jr. V roku 1997 si po päťročnom vzťahu vzala herca Matthewa Brodericka, majú tri deti.
Mária Sziglová-Winklerová

Mária Sziglová-Winklerová (* 10. január 1930) bola česko-slovenská politička maďarskej národnosti v Komunistickej strane Slovenska a pofebruárová členka Národného zhromaždenia Československej republiky.
Životopis.
Vo voľbách v roku 1954 bola zvolená za Komunistickú stranu Slovenska do Národného zhromaždenia vo volebnom obvode Šamorín-Dunajská Streda. Spolu s ňou zastupovalo maďarskú menšinu na Slovensku osem ďalších reprezentantov. V marci v roku 1957 na Národnom zhromaždení rezignovala z funkcie a nahradila ju Zdenka Fehérová.
Hoci pôvodne pracovala ako slúžka, neskôr získala prácu v poľnohospodárskom priemysle a v roku 1953 bola za svoju prácu ocenená Vyznamenaním za zásluhy o výstavbu. V roku 1954 jej ako agronómke v štátnom majetku v obci Štvrtok bolo udelené ďalšie štátne vyznamenanie. Následne v rokoch 1955-1957 pôsobila ako člen Ústredného výboru slovenského zväzu mládeže. Z tejto funkcie bola odvolaná pre „nesplnenie povinnosti“ v decembri v roku 1957.
Silné reči

Silné reči stand-up comedy show je zoskupenie komikov a komičiek, pravidelne vystupujúcich na Slovensku, v Česku aj v iných krajinách. Silné reči boli jednou z prvých stand-up comedy show na Slovenskuv roku 2009 ju založil scenárista, moderátor a kreatívec Ján Gordulič v bratislavskom Nu Spirit Clube.
Domovskou scénou pre Silné reči v Bratislave bol Nu Spirit Club, LBar, V-klub a Malá scéna. V súčasnosti vystupujú Silné reči pravidelne opäť v Luna Bare, pravidelne organizujú vystúpenia aj v bratislavskej Starej Tržnici pre cca 800 ľudí. Niekoľkokrát za mesiac vystupujú Silné reči aj v slovenských a českých mestách.
V septembri 2017 vysielala stand-up vystúpenia Silných rečí ako samostatnú reláciu slovenská komerčná televízia TV JOJ.
Zostava.
Pôvodná zostava Silných rečí sa vytvorila okolo Jána Gorduliča a postupne sa rozširovala. Z mediálne známych osobností vystupovali v Silných rečiach Juraj „Šoko“ Tabaček, Lujza Garajová Schrameková, Michael Szatmary či Kristína Tormová. V roku 2022 tvorilo stand-upové zoskupenie 22 komikov a komičiek:
Ján Gordulič, Gabo Žifčák, Milan „Docent“ Sedliak, Jakub Gulík, Jakub Lužina, Jakub „Zitron“ Ťapák, Jaro Abaffy, Joe Trendy, Juraj „Šoko“ Tabaček, Lujza Garaiová Schrameková, Marián Psár, Dano Čistý, Martin Hatala, Matej Adámy, Matej „Mako“ Makovický, Michael Szatmary, Simona Salátová, Stano Staško, Tomáš Hudák, Samo Trnka, Juraj „Yuri“ Mrišo, Ivan Kostra a Šimon Ferstl.
Živé vystúpenia.
Počas bežných stand-up vystúpení Silných rečí sa na pódiu striedajú komici / komičky so svojimi autorskými vtipmi, väčšinou v 10-15 minútových segmentoch. V Bratislave sa každý mesiac konajú tematické vystúpenia, kde sa všetci vystupujúci venujú jednej téme (napr. rozprávky, konšpirácie, Slovensko a pod.). 
Okrem týchto vystúpení vystupujú Silné reči aj s inými formátmi, pričom jediným menovateľom ostáva originálny autorský humor vystupujúcich. Tieto formáty zahŕňajú:
Online relácie.
Silné reči produkujú aj online videá na svojom Youtube kanáli. Okrem častí stand-upových vystúpení pravidelne zverejňujú aj svoje relácie:
Debilné VtipyV súboji tzv. „dad jokes“ sa komici striedajú v hovorení slovných hračiek a absurdných vtipov. Víťazom je ten, kto súpera rozosmeje viackrát.
GrilovačkaZostava komikov glosuje internetové či iné videá, väčšinou virálne videá, správy alebo kuriozity.
Obidve relácie sa príležitostne nahrávajú aj so živým publikom.
"Počas pandémie koronavírusu v rokoch 2020 a 2021, keď nebolo možné organizovať živé podujatia vysielalo zoskupenie pravidelné online podcasty. V tomto čase sa uskutočnil aj projekt Silné reči TV, ktorý zastrešoval niekoľko pravidelných relácií z vlastnej produkcie".
Stand-up špeciály.
Stand-up špeciál je hodinové alebo dlhšie vystúpenie venované originálnemu autorskému humoru jedného komika alebo komičky. Svoj hodinový špeciál predstavilo pod značkou Silné reči v slovenských a českých mestách niekoľko členov zoskupenia.
Aristónidas (syn Mnasitima)

Aristónidas () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Aristónidas, syn Mnasitima (najstaršieho člena (primogenitusa) veľkej sochárskej rodiny z Rodosu), bol otec sochárov Timagora a Mnasitima. Tvoril približne v 1. polovici 3. storočia pred Kr. Od starovekých autorov o ňom nemáme správy, svedectvom tvorby tohto umelca sú ale jeho menom signované mramorové podstavce (z nezachovaných sôch), objavené na ostrove Rodos.
Je možné, že tu ide o sochára, ktorého rímsky spisovateľ Plínius uvádza ako autora sochy Athamasa, zhotovenej zo zliatiny bronzu a železa (oxidáciou sa socha sfarbila do červena).
Štartér

Štartér môže byť:
Zoznam parkov v Košiciach

Táto stránka obsahuje zoznam mestských a lesných parkov na území Košíc, ako aj chránené územia.
Dolný tok Hrona

Dolný tok Hrona je územie európskeho významu v správe štátnej ochrany prírody Správa CHKO Dunajské luhy.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Kamenica nad Hronom, Nána, Malá nad Hronom, Kamenný Most, Kamenín a Bíňa v okrese Nové Zámky v Nitrianskom kraji s rozlohou 587,324 ha s nadmorskou výškou od 110 do . Územie bolo vyhlásené opatrením zo 7. decembra 2017, uverejneným v čiastke 6/2017 Vestníka MŽP SR, ktorým sa mení a dopĺňa národný zoznam území európskeho významu vydaný výnosom MŽP SR č.3/2004-5.1 z roku 2004 na základe uznesenia vlády Slovenskej republiky č. 495/2017 z 25. októbra 2017.
Predmet ochrany.
Predmetom ochrany sú biotopy:
Predmetom ochrany sú tieto druhy:
Fauna.
Na rieke Hron pravidelne zimujú v tejto oblasti viaceré druhy vtákov: volavka popolavá "(Ardea cinerea)", beluša veľká "(Egretta alba)", rybárik riečny "(Alcedo atthis)", kormorán veľký "(Phalacrocorax carbo)", kačica divá "(Anas platyrhynchos)" a čajka smejivá "(Larus ridibundus)". Zimujúce boli zistené aj potápač veľký "(Mergus merganser)" a labuť veľká "(Cygnus olor)"
V kolmých sprašových stenách brehov hniezdia brehuľa hnedá "(Riparia riparia)", včelárik zlatý "(Merops apiaster)" a rybárik riečny"(Alcedo atthis)".(Jozef Lengyel, 2018, in verb.).
The Serenity of Suffering

The Serenity of Suffering je dvanásty štúdiový album nu metalovej skupiny Korn vydaný 21. októbra 2016. Podľa gitaristu Briana Welcha, je to „po dlhšej dobe tvrdšie, než nás niektorí počuli“.
Artwork zahŕňa plyšovú hračku zo štvrtého albumu Korn, "Issues" a vytvoril ho Ron English.
The Serenity of Suffering debutoval na 4 mieste na US "Billboard" 200. Od decembra 2017 sa predalo 133 000 kópií v Spojených štátoch.
Howard Florey

Sir Howard Walter Florey (* 24. september 1898, Adelaide, Austrália† 21. február 1968, Oxford, Spojené kráľovstvo) bol austrálsky patológ a farmakológ.
V roku 1945 spolu s A. Flemingom a E. B. Chainom získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za objav penicilínu.
Ocenenia.
V roku 1941 bol zvolený za člena („fellow“) Kráľovskej spoločnosti, ktorá mu v roku 1951 udelila Kráľovskú medailu, a v roku 1957 Copleyovu medailu. V roku 1958 bol ako vôbec prvý Austrálčan zvolený za jej prezidenta. V roku 1945 získal Listerovu medailu. V roku 1964 bol zvolený za člena American Academy of Arts and Sciences. Od roku 1964 do roku 1966 bol kancelárom Australian National University, žil ale v Anglicku.
V roku 1944 bol povýšený do rytierskeho stavu, v roku 1965 mu bol udelený titul "Baron Florey, of Adelaide im Commonwealth of Australia und of Marston im County of Oxfordshire" a stal sa doživotným peerom. V rovnakom roku mu bol udelený "Order of Merit".
22. januára 2009 po ňom pomenovala Medzinárodná astronomická únia mesačný kráter ležiaci juhozápadne od krátera "Peary" a severozápadne od krátera "Byrd".
Laura Bassiová

Laura Bassiová, celým menom Laura Maria Catarina Bassi (* 31. október 1711, Bologna, Taliansko† 20. február 1778, Bologna), bola talianska fyzička a filozofka. Bola prvou ženou na svete, ktorá získala univerzitný post v oblasti prírodných vied. Bola tiež prvou ženou, ktorá sa v Európe stala profesorkou fyziky a druhou ženou na svete, ktorá získala doktorát z filozofie.Venovala sa, z newtonovských pozícií, problému gravitácie, optiky, svetla, elektriny, alebo vody.
Životopis.
Narodila sa v rodine prosperujúceho právnika. Jej učiteľom v detstve bol fyzik Gaetano Tacconi. Jedným z jej hlavných patrónov bol samotný pápež Benedikt XIV.
Jej manželom sa v roku 1738 stal fyzik, filozof a lekár Giovanni Giuseppe Veratti s ktorým úzko spolupracovala, a ktorý bol jej asistentom na univerzite v Bologni. Mali dvanásť detí, avšak len päť týchto detí sa dožilo dospelosti.
Blake Clark

Blake Clark (* 2. február 1946, Macon, Georgia, USA) je americký herec. Často hráva vo filmoch Adama Sandlera.
Je veteránom vojny vo Vietname, kde slúžil ako prvý poručík v 5. pechotnej divízii armády Spojených štátov.
Objavil sa aj v poslednom dieli seriálu "M*A*S*H."
Barry Bostwick

Barry Knapp Bostwick (* 24. február 1945, San Mateo, Kalifornia, USA) je americký herec.
Od pätnástich rokov vystupoval po Kalifornii ako stand-up komik. V roku 2003 daboval postavu menom Thunderbolt v animovanom filme "101 dalmatíncov 2".
Telesón (syn Mnasitima)

Telesón () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Telesón, grécky sochár z Rodosu, bol syn a žiak Mnasitima a otec sochára Mnasitima. Tvoril zrejme v polovici 3. storočia pred Kr. Od starovekých autorov o ňom nemáme správy, svedectvom tvorby tohto umelca je ale jeho menom signovaný mramorový podstavec zo sochy, objavený na akropole mesta Lindos.
Na tomto podstavci sa podľa nápisu, datovaného približne do roku 236 pred Kr., nachádzala dvojica sôch kňazov bohyne Atény "Lindskej" (možno otca a syna), a to socha Kallikrata, syna Eufrantida, ktorú Telesón zhotovil so svojim otcom a socha Eufrantida, syna Charidama, zhotovená sochárskym majstrom Fylom z Halikarnasu.
Colonia (department)

Colonia () je department nachádzajúci sa na juhozápade Uruguaja. Jeho južnú a západnú stranu tvorí ústie Río de la Plata a rieka Uruguaj, ktoré ho oddeľujú od Argentíny. Na severnej strane leží uruguajský department Soriano, na severovýchode Flores a na východe San José. Hlavným mestom departmentu je Colonia del Sacramento, ktoré leží na juhu centrálnej časti departmentu na pobreží Río de la Plata. V departmente Colonia žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 123 203 ľudí, zaberá plochu 6 106 km2, čo ho radí medzi územne menšie departmenty, no z hľadiska počtu obyvateľov patrí naopak medzi väčšie departmenty.
Department bol vytvorený už v roku 1816 a zaraďuje sa tak medzi šesť pôvodných uruguajských departmentov. Jeho územie sa počas vývoja a tvorby nových departmentov prakticky nezmenilo.
Zoznam miest a obcí v departmente.
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.
Durazno (department)

Durazno () je department nachádzajúci sa v centrálnej časti Uruguaja. Susedí iba s uruguajskými departmentmi. Na severozápade s Río Negro, na severe s Tacuarembó, na východe s Cerro Largo a Treinta y Tres, na juhu s Florida a Flores. Hlavným mestom departmentu je rovnomenné mesto Durazno, ktoré leží na juhu centrálnej časti departmentu. V departmente Durazno žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 57 088 ľudí, zaberá plochu 11 643 km2, čo ho radí medzi územne väčšie departmenty, no z hľadiska počtu obyvateľov patrí naopak medzi menšie departmenty.
Department bol vytvorený v roku 1822 a teda nepatrí medzi pôvodných šesť departmentov, no bol vytvorený v období tesne po nich a radí sa tak medzi deväť departmentov, ktoré existovali v čase prijatia prvej ústavy v roku 1830.
Zoznam miest a obcí v departmente.
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.
Flores (department)

Flores () je department nachádzajúci sa v centrálnej časti Uruguaja. Susedí iba s uruguajskými departmentmi. Na severe s depatmentom Durazno, na východe s Florida, na juhu so San José a na západe so Soriano. Hlavným mestom departmentu je mesto Trinidad, ktoré leží uprostred departmentu. V departmente Flores žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 25 050 ľudí, zaberá plochu 5 144 km2, čo ho radí medzi územne menšie departmenty, pričom z hľadiska počtu obyvateľov je úplne najmenším departmentom.
Department bol vytvorený v roku 1885 a teda je najmladším uruguajským departmentom, ktorý bol vytvorený ako úplne posledný. Pri svojom vytvorení bol vyčlenený z departmentu San José.
Zoznam miest a obcí v departmente.
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011. Celkovo sa však v tomto departmente nachádza iba šesť sídel. Zhruba 2 000 ľudí žije na rôznych vidieckych samotách, ktoré nie sú súčasťou žiadneho sídla.
Zoznam vodných plôch v Košiciach a okolí

Toto je zoznam vodných plôch v Košiciach a okolí.
V okolí Košíc sa nachádza zhruba 20 vodných plôch, medzi ktoré patria jazerá = rybníky, ramená a kúpaliská.
Timagoras (syn Mnasitima)

Timagoras () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Timagoras z Rodosu, syn sochárskeho majstra Mnasitima a brat sochárov Aristónida a Telesóna, tvoril v 3. storočí pred Kr. Od starovekých autorov o ňom nemáme správy, je ale známa jeho fragmentárna signatúra, uvedená na mramorovom podstavci (z nezachovanej sochy) z mesta Lindos:
Znalci sa na základe skúmania poškodeného nápisu (podľa typu písma datovaného približne do roku 275 pred Kr.) domnievajú, že na tomto podstavci kedysi stála socha Nikomacha, kňaza bohyne Atény "Lindskej".
Poľsko na Zimných olympijských hrách 2018

Poľsko na Zimných olympijských hrách 2018 v kórejskom Pchjongčchangu reprezentuje 62 športovcov. Hry sa konajú od 9. do 25. februára 2018.
Zoznam hotelov v Košiciach

Toto je zoznam hotelov v Košiciach, zoradených od najluxusnejších po najmenej luxusné k februáru 2018.
Vedecká práca (publikácia)

Vedecká práca je z hľadiska originality a druhovo-funkčnej charakteristiky výstupu písomná práca zverejňujúca pôvodné výsledky vlastnej vedeckej práce autora alebo autorského kolektívu a má vedecko-objaviteľský charakter.
Vedecké práce sa z hľadiska originality možno rozdeliť nasledovne: 
Sú spravidla vydávané špecializovanými vydavateľstvami (napr. Elsevier, Springer Nature, Thomson Reuters, John Wiley &amp; Sons a pod.) alebo alebo vydavateľstvami rôznych odborných inštitúcií (napr. VEDA, vydavateľstvo Slovenskej akadémie vied). Bývajú súčasťou špecializovaných publikácií ako sú vedecké monografie, zborníky a hlavne (vedecké) články v špecializovaných vedeckých časopisoch. Tieto pred publikáciou prechádzajú prísnou kontrolou a posudzovaním (peer review a pod.).
Penica obyčajná

Penica obyčajná alebo penica hnedokrídla (lat. "Sylvia communis") je druh vtáka z čeľade penicovité ("Sylviidae"). Hniezdi v západnej Palearktíde. Zimuje v Afrike, južne od Sahary. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov penica obyčajná patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, stavy v Európe v rokoch 19802013 mierne stúpali.
Opis.
Penica obyčajná meria a váži 13 – 15 g. Samec i samička majú hrdzavohnedé krovky na krídlach, dlhý chvost s bielymi krajnými chvostovými letkami, majú svetlé dúhovky a biely krúžok okolo očí. Svetlé majú aj nohy. Samec má na jar zreteľne viditeľný rozdiel medzi bielym hrvoľom a hruďou s ružovým nádychom.
Výskyt a stav na Slovensku.
Na Slovensku bolo hniezdenie dokázané alebo pravdepodobné na 97 % mapovacích kvadrátov od nížiny do Zo zimovísk prilieta uprostred apríla, odlieta na začiatku septembra.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 60 000 - 120 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC4" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 230 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015). Druh je zaradený do Bonnského dohovoru (Príloha II) a Bernského dohovoru (Príloha II).
Hlas.
&lt;br clear="left"&gt;
Aristónidas z Rodosu

Aristónidas () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Sochár Aristónidas, syn Mnasitima z Rodosu, bol činný v 2. polovici 3. storočia pred Kr. Podľa genealogického stromu jeho rozvetvenej sochárskej rodiny, zhotoveného dánskym archeológom Blinkenbergom, bol bratom sochárov Telesóna a Timagora. Od starovekých autorov sa o ňom nezachovali správy, ale svedectvom tvorby tohto umelca sú jeho menom signované podstavce zo sôch, objavené na ostrove Rodos.
Je možné, že tu ide o sochára (alebo o jeho starého otca), ktorého rímsky spisovateľ Plínius uvádza ako autora sochy Athamasa, zhotovenej zo zliatiny bronzu a železa (socha sa oxidáciou sfarbila do červena).
Florida (department)

Florida () je department nachádzajúci sa v centrálnej časti Uruguaja. Susedí iba s uruguajskými departmentmi. Na severe s departmentom Durazno, na severovýchode s Treinta y Tres, na východe s Lavalleja, na juhu s Canelones a na západe so San José a Flores. Hlavným mestom departmentu je rovnomenné mesto Florida, ktoré leží v juhozápadnej časti departmentu. V departmente Florida žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 67 048 ľudí, zaberá plochu 10 417 km2, čo ho radí medzi územne stredne veľké departmenty, pričom z hľadiska počtu obyvateľov patrí medzi menšie departmenty.
Department bol vytvorený v roku 1856, kedy bol vyčlenený z departmentu San José.
Zoznam miest a obcí v departmente.
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.
Mnasitimos z Rodosu

Mnasitimos () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Mnasitimos, syn Telesóna z Rodosu, bol činný v 2. polovici 3. storočia pred Kr. Bol otec sochára Telesóna. Od tohto umelca, člena rozvetvenej rodoskej sochárskej rodiny, je známych niekoľko jeho menom signovaných podstavcov zo sôch, datovaných do rokov 244 až 215 pred Kr., nájdených na ostrove Rodos (v mestách Lindos a Kameiros).
Zoznam fontán v Košiciach

Toto je zoznam funkčných fontán v Košiciach.
Pyrgoteles

Pyrgoteles alebo Pyrgotelés ("Pyrgoteles", iný prepis: "Pyrgotelés") môže byť:
Zoznam základných škôl v Košiciach

Toto je zoznam základných škôl, ktoré sa nachádzajú na území mesta Košice. V Košiciach sa nachádza 57 základných škôl, z ktorých je 12 súkromných, 5 umeleckých a 2 cirkevné.
Orech čierny pri Mudroňove

Orech čierny pri Mudroňove je stopäťdesiatročný orech čierny, ktorý sa nachádza na okraji lesného porastu pri poľnej ceste od obce Mudroňovo. Je chránený podľa "Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Nitre, 2/1996" z hľadiska vedeckého, ekologického, krajinárskeho a estetického.
Macúch

Macúch môže byť:
Lavalleja

Lavalleja () je department nachádzajúci sa v juhovýchodnej časti Uruguaja. Susedí iba s uruguajskými departmentmi. Na severe s departmentom Treinta y Tres, na severovýchode s Rocha, na východe až juhovýchode s Maldonado, na juhozápade s Canelones a na západnej strane s Florida. Hlavným mestom departmentu je mesto Minas, ktoré leží v južnej časti departmentu. V departmente Lavalleja žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 58 815 ľudí, zaberá plochu 10 016 km2, čo ho radí medzi územne stredne veľké departmenty, pričom z hľadiska počtu obyvateľov patrí medzi menšie departmenty.
Department bol vytvorený v roku 1837 pod názvom Minas, pričom k jeho vytvoreniu došlo jeho vyčlenením z departmentu Maldonado. Svoj názov dostal department po uruguajskom hrdinovi boja za nezávislosť Juanovi Antoniovi Lavallejovi.
Zoznam miest a obcí v departmente.
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.
Benguelský prúd

Benguelský prúd je studený morský prúd v južnej časti Atlantického oceána pri západnom pobreží Afriky. Je to severná vetva Západného príhonu.
Rýchlosť prúdu je 1-2 km/h, tečie smerom na sever. Teplota v lete na juhu 19 °C, severe 26 °C v zime na juhu 16 °C, severe 22 °C (všetky údaje sú pri hladine).
Benguelský prúd vplýva na suchosť podnebia severne od 30° j. z. š - púšť Kalahari.
Maldonado (department)

Maldonado () je department nachádzajúci sa v juhovýchodnej časti Uruguaja. Na západnej strane susedí s departmentom Canelones, na severozápadnej s Lavalleja, na východe s Rocha. Juhozápadná časť departmentu leží na pobreží ústia Río de la Plata a juhovýchodná časť na pobreží Atlantického oceána. Hlavným mestom departmentu je rovnomenné mesto Maldonado, ktoré leží v južnej časti departmentu. V departmente Maldonado žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 164 300 ľudí, zaberá plochu 4 793 km2, čo ho radí medzi územne menšie departmenty, pričom z hľadiska počtu obyvateľov je tretím najväčším departmentom.
Department bol vytvorený v roku 1816 pod názvom "San Fernando de Maldonado". Patrí tak k prvým šiestim uruguajským departmentom. Postupne boli z jeho územia vyčlenené departmenty Lavalleja a Rocha, tým sa jeho územie výrazne zredukovalo.
Zoznam miest a obcí v departmente.
Tabuľka zobrazuje najväčšie sídla departmentu v poradí podľa počtu obyvateľov zistených pri sčítaní ľudu v roku 2011.
Dominikánske námestie

Dominikánske námestie je námestie v Košiciach, v mestskej časti Staré Mesto. Nachádza sa tu dominikánsky Kostol nanebovzatia Panny Márie, Trojičný stĺp (1929), trh, fotnána a množstvo reštaurácií. Západná strana námestia začína na Moyzesovej ulici a východná končí na Mäsiarskej ulici kde sa napája na Zámočnícku smerom na Hlavnú ulicu. Námestie križujú ulice – Hradbová a Vrátna. 
Dve tretiny námestia sú pešou zónou a zvyšná časť je dostupná aj autom. V tejto časti mesta sa trhy nachádzali od 30. rokov 19. storočia na tzv. "Vonkajšej strednej promenáde". Po roku 1870 sa definitívne presunuli na toto námestie.
Názov námestia.
Dominikánske námestie vďačí za svoje pomenovanie dominikánskemu kláštoru, ktorý tu bol založený už začiatkom 13. storočia. Dominikánsky kostol zo stredoveku je najstarším chrámom v Košiciach.
Miesta južne a západne od kostola a kláštora dominikánov sa v historických záznamoch spomínajú ako "„hintter der Kloster“" (za kláštorom). Na plánoch z konca 18. storočia je názov tohto miesta "„Dominicaner Platz“" (Námestie dominikánov). Od roku 1867 je známy aj maďarský názov "„Domonkos tér“". Názov námestia bol aj "Cyrilometodejská ulica". V roku 1951 bolo námestie premenované na "Dimitrovo námestie" podľa bulharského komunistického vodcu Georgi Dimitrova. V roku 1990 sa námestiu vrátil názov Dominikánske námestie.
Festivalové námestie

Festivalové námestie je námestie v Košiciach, v mestskej časti Sever. Nachádza sa tu košický Amfiteáter (hovorovo „"amfík"“), obratisko električiek a sociálna poisťovňa.
Festivalové námestie v mestskej časti Sever dostalo meno kvôli organizovaniu kultúrnych podujatí a najmä letných filmových festivalov.
Hlavné námestie (Košice)

Hlavné námestie je námestie v Košiciach, v mestskej časti Staré Mesto. Nachádza medzi Dómom sv. Alžbety, Urbanovou vežou a Štátnym divadlom. V okolí Spievajúcej fontány je park, ktorý je súčasťou tohto námestia.
Názov námestia.
Námestie vzniklo v roku 1899, keď bola dokončená nová divadelná budova dnes budova Štátneho divadla Košice. Pred tým tu bola plocha, ktorá slúžila ako trhovisko s kupeckými krámami i obchodná hala v 18. storočí nazývaná Propyleum. Počas svojej existencie malo rôzne mená ako "Szabadság tér", Námestie slobody, "Szent Erzsébet tér" (Námestie svätej Alžbety), Leninovo námestie a Hlavné námestie.
Časom po zriadení parku sa na námestí nachádzal trh aj začiatkom 20. storočia, ale už len pred Urbanovou vežou. V roku 1986 bola v parkovej časti námestia postavená spievajúca fontána, ktorá je najstaršou spievajúcou fontánou v bývalom Československu.
Námestie Jána Mathého

Námestie Jána Mathého (predtým Námestie nádeje), je námestie v Košiciach, v mestskej časti Sever vo štvrti Mier.
Názov námestia.
Do 19. januára 2013 sa nazývalo "Námestie nádeje", v tento deň sa uskutočnil slávnostné premenovanie "Námestia nádeje" na Námestie Jána Mathého za účasti manželky Jána Mathého Evy, bývalého primátora mesta Košice Richarda Rašiho, starostu MČ Košice - Sever Vladimíra Beskida ako súčasť programu Otváracieho ceremoniálu Košice 2013.
Námestie dostalo meno po jednom z najvýraznejších slovenských sochárov – Jána Mathého, ktorý žil v mestskej časti Sever. Pre jeho rodné mesto Košice vytvoril množstvo monumentálnych realizácií, ktoré dodnes dotvárajú ulice mesta. Okrem iných je známa jeho plastika "Sám v košickom krematóriu" či "Češúca" sa pred Poliklinikou Sever alebo "Odpočívajúca rodina" vo fontáne priamo na tomto námestí.
Námestie sv. Cyrila a Metoda (Košice)

Námestie sv. Cyrila a Metoda je námestie v Košiciach, v mestskej časti Krásna. 
Nachádza sa tu rímskokatolícky Kostol sv. Cyrila a Metoda, Kaštieľ Krásna, park a zastávka autobusovej linky 52 (Žiacka ulica).
Doprava.
Zo zastávky Žiacka, jazdia tieto linky:
Pošta.
V blízkosi sa nachádza pošta Košice 18
PSČ: 040 18
Zoznam olympijských športov

Toto je zoznam športov na letných a zimných olympijských hrách.
Letné olympijské hry 1904

III. letné olympijské hry sa uskutočnili v čase od 1. júla do 23. novembra 1904 v St. Louis v americkom štáte Missouri. Aj tu sa hry stali súčasťou výstavy, tentoraz spojené s historickým výročím mesta. Hier sa zúčastnili predovšetkým domáci športovci, Kanaďania a Kubánci, a to hlavne kvôli problémom s dopravou z Európy.
Kandidátske mestá.
Ďalším kandidátskym mestom na usporiadanie III. olympijských hier bolo americké Chicago.
Námestie slobody (Košice)

Námestie slobody je námestie v Košiciach, v mestskej časti Staré Mesto. Je to priestor južne od Dómu svätej Alžbety, ktorý bol pôvodne mestským cintorínom. Po roku 1867 je tento priestor nazývaný Námestie slobody na pamiatku revolúcie z rokov 1848 – 1849. V južnom cípe nájdeme plastiku košického erbu, kedysi tam stáli sochy Štefánika i Gottwalda. Nachádza sa tu Kaplnka sv. Michala a park s fontánou, nižšie nájdeme podzemné múzeum Dolná brána.
Národné námestie

Národné námestie je námestie v Košiciach, v mestskej časti Staré Mesto. 
Nachádza sa tu budova Národnej banky Slovenska, Boutique Hotel Rokoko a zastávky mestskej hromadnej dopravy.
Pošta.
V blízkosti sa nachádza pošta Košice 4
PSČ: 040 04
Montevideo (department)

Montevideo () je department nachádzajúci sa na juhu centrálnej časti Uruguaja. Na západnej, resp. severozápadnej strane hraničí s departmentom San José, na severe a východe s departmentom Canelones a na juhu tvorí jeho hranicu pobrežie Río de la Plata. Sídlom departmentu je hlavné mesto Uruguaja Montevideo. V departmente žije podľa sčítania ľudu z roku 2011 1 319 108 ľudí, zaberá plochu 530 km2 , čo z neho robí územne najmenší, no z hľadiska počtu obyvateľov najväčší uruguajský department. Samotný department je tvorený predovšetkým samotným mestom Montevideo, zvyšnú časť tvoria dve menšie mestá, ktoré sú fakticky predmestiami hlavného mesta a rôzne vidiecke usadlosti (približne 50 000 ľudí).
Department bol vytvorený v roku 1816, vďaka čomu patrí k prvým šiestim uruguajským departmentom. Jeho územie sa v priebehu tvorby iných departmentov nemenilo.
Staničné námestie

Staničné námestie je námestie v Košiciach, v mestskej časti Staré Mesto. 
Rozprestiera sa medzi Mestským parkom, železničnou stanicou a autobusovou stanicou. Na tomto priestore sa nachádza obratisko električiek, zastávky mestskej hromadnej dopravy, parkoviská a samotná železničná stanica. Staničným námestím prejdú denne tisíce ľudí, smerujúcich do centra mesta alebo cestujúcich vlakom či autobusom.
Názov námestia.
V minulosti niesla severnejšia časť námestia názvy ako: "Via regia versus Eperjessin" (Kráľovská cesta do Prešova), "Baross Gábor körút" (Okružná Gabriela Barossa), "Wilsonova okružná", "Engelsova okružná". Južná časť názvy mala názvy ako: "Vám utca" (Mýtna ulica), "Bocskai körút" (Bočkajova okružná), "Sázavského okružná", "Kirovova ulica".
Scott McKenzie

Scott McKenzie (* Philip Wallach Blondheim III; 10. január 1939 - † 18. august 2012) bol americký spevák a skladateľ. Známy sa stal vďaka svojmu hitu z roku 1967 a zároveň generačnú hymnu „San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)“.
Živor a kariéra.
Philip Wallach Blondheim III sa narodil v meste Jacksonville na Floride v roku 1939. Bol synom Philipa Wallacha Blondheima, Jr. a Dorothy Winifred Hudsonovej. Rodina sa však presťahovala do mesta Asheville v Severnej Karolíne, keď mal Philip len šesť mesiacov. Tam sa neskôr zoznámil s Johnom Phillipsom. V roku 1961 s ním a Dickom Weissmanom založili folkovú skupinu s názvom The Journeymen. Potom, ako sa stala v roku 1964 skupina The Beatles populárna, skupina The Journeymen zanikla. McKenzie a Weissman začali sólovú kariéru, kým Phillips založil skupinu The Mamas &amp; the Papas spolu s Dennym Dohertym, Cassom Elliotom a Michelle Phillipsovou, pričom sa presťahoval do Kalifornie.
Phillips napísal a koprodukoval skladbu „San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)“ pre Scotta McKenzieho. John Phillips hral v nahrávke na gitaru a štúdiový hudobník Gary L Coleman hral na orchestrálne zvony a zvonkohru. Basová linka v skladbe bola vytvorená hudobníkom Joem Osbornom, pričom na bicie hral Hal Blaine.
Skladba bola vydaná v USA ako singel dňa 13. mája 1967, násldne sa stala hitom, a dosiahla 4. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100 a 2. miesto v kanadskom rebríčku časopisu "RPM". V Spojenom kráľovstve sa singel umiestnil na 1. mieste. Celkovo sa predalo viac ako sedem miliónov kópií tohoto singlu.
Scott McKenzie zomrel dňa 18. augusta 2012 v Los Angeles. Od roku 2010 trpel Guillain–Barre syndrómom.