burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Alanya

Alanya je mesto v Turecku, ktoré sa nachádza pri pobreží Stredozemného mora. Nachádza sa 138 kilometrov východne od mesta Antalya. V roku 2012 malo mesto 104 573 obyvateľov.
Pamiatky.
Na polostrove stojí hrad Alanya, citadela seldžuckej éry z roku 1226. Súčasný hrad bol postavený nad existujúcim opevnením a slúžil dvojakému účelu ako palác miestnej samosprávy a ako obranná stavba v prípade útoku.
Geografia.
Podnebie.
Alanya má typické horúce letné stredomorské podnebie. Subtropické pásmo vysokého tlaku, ktoré sa nachádza v oblasti Stredozemného mora, zaisťuje, že najviac dažďov bude prichádzať počas zimy, takže leto bude dlhé, horúce a suché.
Demografia.
Z iba 87 080 v roku 1985 sa v okrese prudko zvýšil počet obyvateľov na 384 949 v roku 2007. V roku 2007 malo samotné mesto 134 396 obyvateľov, z toho 9 789 bolo emigrantov z Európy, asi polovica z nich z Nemecka a Dánska. Celkovo vlastní nehnuteľnosť v Alanyi 17 850 cudzincov. Počas leta počet obyvateľov stúpa kvôli veľkému počtu turistov.
Mako Komurová

Mako Komurová (; * 23. október 1991, Cisársky palác, Tokio) je bývalá japonská princezná, je najstaršou dcérou nasledovníka japonského cisárskeho trónu.
Skorší život.
Narodila sa 23. októbra 1991. Jej otcom je korunný princ Fumihito, matkou korunná princezná Kiko.
Počas svojich teenagerských rokov sa stalo kontroverzné video Mako v školskom oblečení námorného štýlu.
Štúdium.
Mako študovala na tokijskej International Christian University. V lete 2010 mala Mako študovať angličtinu na University College Dublin. Počas akademického roku 2012/13 strávila deväť mesiacov ako študentka na Edinburgh University v Škótsku. O rok neskôr žila na internáte University of Leicester v Anglicku počas štúdia na Master's in Art Museum and Gallery Studies. Počas štúdia praxovala v Coventry Museums a New Walk Museum v Leicestri. Magisterský titul získala v januári 2016.
Práca.
V apríli 2016 začala pracovať ako výskumníčka v univerzitnom múzeu na Tokijskej univerzite a od septembra 2016 je doktorandkou v odbore muzeológia na ICU.
Verejné funkcie.
V roku 2017 bola patrónkou dvoch organizácií. Vykonávala tiež verejné funkcie a cestovala do zahraničia ako reprezentantka cisárskej rodiny. Od októbra 2015 je patrónkou japonskej tenisovej asociácie a od júna 2016 patrónkou organizácie japonských kógei (japonských umení). Medzi krajiny navštívené na oficiálnych cestách patria: Salvádor a Honduras (2015); Paraguaj (2016); Bhután (2017); Brazília, Peru a Bolívia (2019). Keďže v Japonsku nemôžu ženy vládnuť, jej mladší brat Hisahito je v poradí na trón po svojom otcovi Fumihitovi, bratovi Naruhita.
Manželstvo.
Makin priateľ je Kei Komuro, nekráľovského pôvodu. Zoznámili sa na International Christian University v Tokiu. Obaja boli v prvom ročníku a chceli študovať v zahraničí. Kumuro študoval na UCLA. Komuro študoval právo na Fordham University v Spojených štátoch. V máji 2017 oznámili, že sa chcú ten rok zasnúbiť a v novembri 2018 uzavrieť sobáš. Vo februári 2018 však cisárska agentúra oznámila, že sobáš sa odkladá kvôli správam, že matka ženícha mala dlžiť peniaze. Matka tvrdí, že šlo o dar na synove vzdelanie, jej bývalý snúbenec, že išlo o pôžičku. V decembri však získali požehnanie od korunného princa Akišira. Princ však upozornil, že snúbenci budú musieť o zväzku presvedčiť japonskú verejnosť. Mako po sobáši s neurodzeným mužom stratí svoje kráľovské výsady a bude žiť mimo paláca ako obyčajná žena. Ženy sa nesmú zasadnúť na japonský cisársky trón. Korešpondent BBC Ruper Wingfield-Hayes poznamenal, že dôsledkom eliminácie japonských šľachtických rodín po druhej svetovej vojne japonské princezné nemajú inú voľbu ako vybrať si neurodzeného manžela.
26. októbra 2021 sa Mako vydala čím stratila status princeznej a oficiálne opustila cisársku rodinu. Svadba sa uskutočnila bez tradičných rituálov. Mala oblečené svetlomoderé šaty.
Manželstvom získala priezvisko svojho manžela. Vzali sa 4 roky po zásnubách. Komurová sa s manželom plánuje usadiť v New Yorku.
Komurová trpí posttraumatickou stresovou poruchou.
2021 na Slovensku

Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 2021 na Slovensku.
Vader

Vader je poľská death/thrash metalová skupina, založená v roku 1983.
Primal Fear

Primal Fear je nemecká heavy metalová hudobná skupina, ktorá je aktívna od roku 1997.
Manavgat

Manavgat je mesto a okres v provincii Antalya v Turecku, 72 km od mesta Antalya. Neďaleko mesta sa nachádza vodopád.
Turizmus.
So 64 kilometrami horúceho, slnečného pobrežia, väčšinou piesočnatými plážami, s dlhou riekou a vodopádom, dobre chránenou krajinou vrátane hôr a lesov, má Manavgat dôležitý turistický priemysel. Na pobreží je veľa ubytovania a veľa miest na preskúmanie, vrátane historických pamiatok, riek, potokov a jaskýň.
História.
Starobylé mestá Side a Selge pochádzajú zo 6. storočia pred naším letopočtom. Manavgat obsadili v roku 1220 seldžuckí Turci a v roku 1472 Osmanská ríša.
Behemoth

Behemoth je poľská black/death metalová skupina, založená v roku 1991.
Silvia Valkovič

Mgr. Silvia Valkovič, rod. Budayová (* 28. apríl 1989, Nitra) je slovenská spisovateľka a výtvarníčka.
Životopis.
O literatúru sa začala zaujímať počas štúdia na strednej škole (2005 – 2009), kde so svojimi krátkymi prácami prispievala do školského časopisu. Je absolventkou magisterského štúdia žurnalistiky na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre (2012 – 2017). V regionálnych a celoštátnych literárnych súťažiach získala celkom 11 ocenení. Pracuje ako jazyková korektorka, prekladateľka a lektorka anglického jazyka. Okrem literatúry sa tiež venuje akvarelovej a akrylovej maľbe a fotografovaniu. Žije a tvorí v Nitre.
Chorvátska abeceda

Chorvátska abeceda, chorvátska latinka alebo gajica (podľa jej reformátora) je abeceda, založená na latinskej abecede a slúži ako oficiálna abeceda na zápis chorvátčiny v Chorvátsku. Abeceda je zložená z 30 písmen a o dnešnú podobu sa zaslúžil najmä chorvátsky jazykovedec Ľudovít Gaj.
Použitie.
Okrem chorvátčiny sa rovnaké znaky používajú aj pre srbský, bosnianský a čiernohorský jazyk, či prepis (transkripciu) v macedónskom jazyku.
Znaky abecedy.
Chorvátska abeceda má nasledujúce písmená:
Z celkových 30 písmen chorvátskeho jazyka je 27 "jednoznakových" a tri sú "viacznakové" (dže, elj a enj). Dvojznakové písmená majú dve hlavné formy: Dž i DŽ, Lj a LJ, Nj a NJ. Prvé sa používa vtedy, keď je prvé písmeno slova napísané veľkým písmom (napr. na začiatku vety), druhá forma vtedy, keď je celé slovo napísané veľkými písmenami (napr. LJERKA, nie "LjERKA") alebo v zložených skratkách.
Výslovnosť.
Písmená sa čítajú tak ako v slovenčine s nasledujúcimi rozdielmi:
Čítanie skratiek.
Zložená skratka (odvodená zo začiatočných písmen slova v názve) napríklad SFRJ sa číta es-ef-er-je (bežný nesprávne čítane es-ef-er-jot, ktorá sa tak ale číta v nemčine a poľštine).
História pôvodu chorvátskej abecedy.
Ľudovít Gaj (Ljudevit Gaj) (1809 - 1872) sa pri vytváraní chorvátskej abecedy inšpiroval českou (latinskou) abecedou. Jeho abeceda obsahovala:
Rozmýšľal aj pridať písmeno É (podľa vzoru svojho predchodcu Ivana Belostenca) na rozlíšenie zvukových hlások pre "ije", "i" a "e", ktoré sa v chorvátčine zapisujú jedným písmenom, ale tento jeho návrh väčšina odmietla.
V roku 1830 zverejnil chorvátsky jazykovedec a reformátor Ľudovít Gaj v Budíne (dnešná Budapešť) zmenenú chorvátsku abecedu v brožúre „Kratka osnova horvatsko-slavenskog pravopisanja poleg mudroljubneh, narodneh i prigospodarneh temeljov i zrokov“.
Majcherová

Majcherová (, ) je vrch v Kysuckých Beskydách. Leží približne východne od Čadce a prechádza ním štátna hranica s Poľskom. 
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rača. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici, na rozhraní Žilinského kraja a Sliezskeho vojvodstva. Vedie ním taktiež hranica okresu Čadca a Powiatu żywieckeho a zasahuje na územie obcí Nová Bystrica a Rajcza. Masív sa nachádza v hlavnom hrebeni Kysuckých Beskýd, ktorým vedie rozvodnica povodí Dunaja a Visly. Slovenská, južná časť je odvodňovaná prítokmi Bystrice, poľská, severná časť odvádza vodu prítokmi rieky Sola. Susednými vrchmi sú na západe Priehybok (), na juhozápade Májov () a na východe Rycierova hora (). Vrch leží v CHKO Kysuce. 
Opis.
Čiastočne zalesnený vrch je súčasťou horského chrbta, ktorý sa tiahne od juhozápadu od vrchu Priehybok a Májov a pokračuje východným smerom na Rycierovu horu. Vedie ním štátna hranica i rozvodie Čierneho a Baltského mora. Vrchol leží zhruba severovýchodne od centra Novej Bystrice. Južnú časť masívu odvodňujú prítoky riečky Vychylovka, smerujúcej do Bystrice, severné svahy na poľskom území odvodňujú prítoky rieky Rycerka.
Výhľady.
Majcherová neposkytuje tak veľkolepé panorámy, ako iné vrchy hlavného hrebeňa. Veľkú časť horizontu zakrývajú okolité vyššie vrchy, na ktoré je z odlesnených častí zaujímavý výhľad. Okrem vrchov Kysuckých Beskýd je pri vhodných podmienkach pozorovateľná veľká časť Oravskej Magury, Sliezske Beskydy, Moravsko-sliezske Beskydy, no tiež Veľký Rozsutec, Veľký Choč či časť hrebeňa Nízkych Tatier.
Turizmus.
Majcherová leží v menej dostupnej východnej časti pohoria a hlavné turistické trasy vedú tak vrcholom, ako aj severným úpätím. Vystúpiť na vrchol sa tak dá neznačenými chodníkmi z Vychylovky, no tiež cez susedné vrchy v hrebeni.
Bobo-Dioulasso

Bobo-Dioulasso je mesto v Burkine Faso s populáciou asi 903 887 (k roku 2019 ), je to druhé najväčšie mesto v krajine po Ouagadougou, hlavnom meste Burkiny Faso. Bobo-Dioulasso je významné z ekonomického hľadiska (textilný priemysel) aj kultúrne, pretože je hlavným centrom kultúry a hudby. Miestne obyvateľstvo hovoriace jazykom Bobo volá mesto Sia.
História.
Na konci devätnásteho storočia sa Sia skladala z dvoch veľkých dedín, Tunuma a Sia, ktoré sa nachádzali niekoľko sto metrov od seba. V roku 1897 mesto obsadili Francúzi, ktorí ho v roku 1904 začlenili do novej kolónie Francúzská západná Afrika. Od roku 1960 je súčasťou nového štátu Burkina Faso.
Doprava.
Bobo-Dioulasso leží na jedinej železničnej trati v Burkina Faso, vedúcej z mesta Ouagadougou do prístavu Abidžan. Od augusta 2015 malo letisko Bobo-Dioulasso priame lety dvakrát týždenne do miest Abidžan a Ouagadougou. Letisko v Bobo-Dioulasso má pristávaciu dráhu dlhú 3 300 metrov, čo je po Dakare v Senegale druhá najdlhšia v západnej Afrike. Mesto je dôležitým cestným uzlom spájajúcim celú juhozápadnú Burkinu Faso s hlavným mestom Ouagadougou cez cestu N-1.
Kultúra a turistický ruch.
Najznámejšou turistickou atrakciou mesta je Grande Mosquée (Veľká mešita). Záujem turistov má tiež trh "Grand Marché" zo širokou ponukou tradičných hrnčiarskych výrobkov, neveľké múzeum Musée Provincial du Houёt, a zoologická záhrada.
Hospodárstvo.
Najvýznamnejším priemyslovým odvetvím mesta je textílne, hlavne výroba bavlny, a potravinárstvo. Je tu tiež dôležitý trh s dobytkom.
Podnebie.
Bobo-Dioulasso má tropické vlhké a suché podnebie. Počas najteplejších mesiacov sú jeho teploty o niečo menej teplejšie ako v severnejšom hlavnom meste Ouagadougou. Mesto má obdobie sucha, ktoré trvá od októbra do apríla, zatiaľ čo obdobie dažďov trvá zvyšných päť mesiacov.
Dachla (Západná Sahara)

Dachla (, berb. ⴷⴷⴰⵅⵍⴰ "Eddachla", ) je mesto v Západnej Sahare, ktoré v súčasnosti spravuje Maroko. Je hlavným mestom marockého administratívneho regiónu Dachla-Kued Ed-Dahab. V meste žije 106 277 ľudí. Nachádza sa asi 550 km na juh od El-Aaiún.
História.
Mesto založil v roku 1884 Emilio Bonelli y Hernando a pomenoval ho Villa Cisneros na počesť španielskeho kardinála Francisca Jiméneza de Cisneros. V koloniálnom období bolo hlavným mestom, oblasti Rio de Oro, ktorá bola jednou z dvoch častí kolónie. V tej dobe tu vzniklo celé nové mesto, t.j. prístav, pevnosť, kostol, letisko. Letisko malo veľký význam v 20. a 30. rokoch 20. storočia, kedy slúžilo k medzipristátiu pre lety do subsaharskej Afriky. Po rozdelení Španielskej Sahary v r. 1975 pripadlo mesto do časti anektovanej Mauritánií a do roku 1979 bolo strediskom mauritánskej provincie Tiris al-Gharbíjja. Od toho roku patrí do časti Západnej Sahary ovládanej Marokom. V roku 2005 prebehli v meste protesty proti marockej vláde.
Hospodárstvo.
V meste je významný rybársky prístav. Letisko má medzinárodný status a zaisťuje pravidelné spojenie s Casablancou. Významný je turistický ruch; v zime sa každoročne poriada zraz karavanov; za letného slnovratu sa poriadajú výlety na obratník Raka, ktorý leží 30 km južne od mesta.
Madínat as-Sádis min Uktúbar

Madínat as-Sádis min Uktúbar (, v egyptskej výslovnosti: "es-Sádis min Októbar" alebo iba "Sitt Októbar", v doslovnom (neoficiálnom) slovenskom preklade: "Mesto 6. októbra") je mesto vybudované v púšti asi 32 km juhozápadne od centra Káhiry, v provincii Gíza.
Bolo založené v roku 1979 a pomenované podľa dňa, kedy egyptská armáda prekročila Bar Levovu líniu. Má okolo pol milióna obyvateľov, plánuje sa rozšírenie až na tri milióny. Mesto je dôležitým centrom automobilového priemyslu, nachádza sa tu sedem súkromných vysokých škôl, veľké nákupné centrum "Múl al- 'Arab" a sídlo Konfederácie afrického futbalu.
Dachla

Dachla () môže byť:
Anatéma

Anatéma (niekedy aj: anathema či anathéma, archaicky aj: anatema, pôvodne zo , môže byť:
Anathema môže tiež byť:
Anatema môže tiež byť:
Sanok SN2

Sanok SN2 je typ dvojnápravovej obojsmernej električky, vyrobenej v rokoch 1938 – 1939 pre poľské mesto Krakov podnikom Zjednoczone Fabryki Maszyn, Kotłów i Wagonów L. Zieleniewski-Fitzner i Gamper, Spółka Akcyjna v Sanoku. Spoločne s nimi boli vyrobené vlečné vozne typu PN2.
Konštrukcia.
Sanok SN2 je obojsmerný dvojnápravový motorový električkový vozeň s odporovou výzbrojou. Vozňová skriňa električiek je celokovová, zváraná. Vozeň je vybavený štyrmi dverami, vždy dvoma na jednej strane vozňovej skrine. Pojazd tvári podvozok s dvoma jednosmernými motormi o výkone 44 kW. Prúd je z trolejového vedenia odoberaný pantografom. V interiéri, ktorý je od plošín oddelený jednoduchými prepážkami s posuvnými dverami, sú umiestnené pozdĺžne drevené lavice.
Dodávky električiek.
V rokoch 1938 – 1939 bolo vyrobených celkom 18 vozňov tohto typu.
Haley Joel Osment

Hayley Joel Osment (* 10. apríl 1988, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americký herec, ktorý v roku 1999 stvárnil postavu Colea Seara vo filme "Šiesty zmysel".
Detstvo a mladosť.
Osment sa narodil v Los Angeles v Kalifornii. Je synom učiteľky Theresy a divadelného a filmového herca Michaela Eugena Osmenta. Má jednu sestru, Emily Osment. Bol vychovávaný v katolíckej viere.
Kariéra.
Jeho prvou úlohou v celovečernom filme bol syn Forresta Gumpa (Tom Hanks), ktorý sa tiež volal Forrest Gump, v rovnomennom filme z roku 1994. Počas zvyšku 90. rokov Osment hrával pravidelné alebo opakujúce sa úlohy v rôznych televíznych seriáloch ako napríklad v televíznom seriály "Murphy Brown".
V roku 1999 si zahral po boku Bruca Willisa, vo filme "Šiesty zmysel". Za svoj herecký výkon získal cenu Saturn za najlepší herecký výkon mladého herca. Bol tiež nominovaný na Academy Awards za najlepší herecký výkon vo vedľajšej úlohe a stal sa tak druhým najmladším umelcom, ktorý bol nominovaný.
V novembri 2008 debutoval na Broadwayi v divadle Belasco, v úlohe mladého Bobbyho, závislého na heroíne.
V roku 2010 hral v komediálnom filme "Sex Ed", kde si zahral absolventa vysokej školy, ktorý sa chce učiť geometriu, ale skončí ako učiteľ sexuálnej výchovy, zatiaľ čo on sám je neskúsený.
V roku 2019 hral vo vedľajšej úlohe vo filme "Extremely Wicked, Shockingly Evil and Vile", v ktorom hral po boku Lily Collinsovej a Zaca Efrona.
Súkromný život.
Osment je vášnivým golfistom, ktorý začal hrať už ako sedemročný.
V roku 2006 mal autonehodu, pri ktorej si zlomil rebro a lopatku. Šoféroval pod vplyvom alkoholu a bol odsúdený na trojročný podmienečný trest, 60 hodín v rámci rehabilitačného a vzdelávacieho programu v oblasti alkoholu.
Vo voľnom čase hrá na gitaru a klavír. V súčasnosti (2020) žije v New Yorku a v roku 2011 absolvoval Tisch School of Arts na Newyorskej univerzite.
Leskokôrovka obyčajná

 #REDIRECT Lesklokôrovka hnedočervená
Formula 1 v roku 2021

Sezóna 2021 Formuly 1 bola 72. ročníkom svetového šampionátu jazdcov a 62. ročníkom pohára konštruktérov. Prebiehala počas dvadsiatich dvoch pretekových víkendov. Majstrom sveta sa stal Max Verstappen. Mercedes získal ôsmy pohár konštruktérov po sebe.
Kalendár.
Nasledovné preteky boli z dôvodu pandémie koronavírusu buď zrušené alebo odložené:
Pneumatiky.
Výhradným dodávateľom pneumatík pre rok 2021 je Pirelli. Rovnako ako v roku 2020 existuje päť zmesí slick (bezdrážkových) pnematík, s označením od C1 (najtvrdšia zmes) do C5 (najmäkšia zmes). Pre mokré podmienky zostávajú taktiež k dispozícii prechodné (intermediate) pneumatiky a pneumatiky do dažďa (wet).
Alokácia.
Pirelli pre každé preteky vyberá tri zmesi (tvrdú "H", strednú "M" a mäkkú "S") z piatich dostupných tvrdostí (C1 je najtvrdšia, C5 najmäkšia). Na rozdiel od uplynulých rokov, kedy Pirelli vyberalo zmesi niekoľko týždňov pred Veľkou cenou, tento rok bola zverejnená alokácia pre všetky pretekové víkendy ešte pred začiatkom sezóny z dôvodov spôsobených pandémiou koronavírusu. Tabuľka nižšie uvádza výber zmesí pneumatík a ich farebné označenie pre jednotlivé preteky. Pneumatiky do morka a prechodné pneumatiky sú dostupné počas všetkých Veľkých cien.
Košická citadela

Košická citadela bola baroková citadela, ktorá sa nachádzala na území Košíc od roku 1671 po rok 1713. Citadela bola jednou z postupne vybudovaných častí Košického mestského opevnenia. Postavená bola južne od hradieb mesta a jej časť bola odhalená pri archeologickom výskume, ktorý predbiehal pri výstavbe nákupného centra Aupark na Námestí osloboditeľov. Pozostatky citadely je možné nájsť pred hlavným vstupom do Auparku, ako aj v jeho podzemnom parkovisku.
Vznik a zánik.
V súvislosti s opakujúcimi protihabsburskými stavovskými povstaniami bolo rozhodnuté vybudovať predsunutú vojenskú pevnosť na južnom predbráni – päťramennú Košickú citadelu. Mala ochrániť mesto v prípade jeho prepadnutia nepriateľom a zároveň mimo neho sústrediť vojenskú posádku a delostrelectvo. Jej výstavba sa začala v lete 1671 po demolácii domov na južnom predmestí podľa plánu Jakuba von Holsta. Už v roku 1676, hoci bola nedostavaná, bola obranyschopná. Citadela bola samostatná pevnosť hviezdicového pôdorysu. Spolu s vonkajšími obrannými zariadeniami zaberala plochu približne 25 hektárov. Za Tököliho povstania (1682 – 1685) zbúrali jej kurtinu (stenu) obrátenú k mestu, čím sa stala nefunkčnou. Vodná priekopa, ktorá mala obklopovať citadelu, zostala nedokončená. V roku 1713 bola na príkaz cisára Karola III. citadela zbúraná.
Nález pozostatkov.
Archeologický výskum sa oficiálne začal 8. februára 2008. Na mieste výstavby košického Auparku na Námestí osloboditeľov v roku 2010 archeologóvia odhalili nález samotného bastiónu citadely. Vzhľadom na výnimočný charakter stavby sa Pamiatkový úrad SR rozhodol zachovať jej podstatu a umiestnenie. Výskum, ktorý na mieste prebiehal, zachytil líca a časť boku bastiónu, ktorý bol kedysi nazvaný "Leopold" zrejme podľa cisára Leopolda. Jej zvyšné štyri bastióny mali názvy "Claudia", "Montecuccoli", "Cintorínsky" a "Mlynský bastión". Severozápadné líce bastiónu má dĺžku zhruba 90 metrov. Výskumníci sa zhodli, že tento nález je jedinečný v celoštátnom kontexte.
Vo februári 2021 sa obchodné centrum a Východoslovenským múzeom dohodlo o priemiestení niektorých pozostatkov do areálu múzea.
Opis citadely.
Základný pôdorys citadely bol päťuholníkový a jeho každá strana mala 203 m. Z päťuholníka vyrastal z každého jedného rohu bastión s lícom 90,5 m a bokom vysadeným od vonkajšieho obvodu hradby 24,5 m. Hrúbka hlineno-murovaného valu obvodovej hradby bola 24,5 metra.
Kopa (vrch vo Veľkej Fatre)

Kopa () je vrch v severnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa približne severovýchodne od Martina.
Poloha.
Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra, nad sútokom Váhu a Oravy. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Dolný Kubín a Martin a zasahuje na katastrálne územia obcí Kraľovany a Krpeľany. Kopa sa nachádza na severnom konci hlavného hrebeňa a jeho východným predvrcholom vedie Veľkofatranská magistrála. Najbližším sídlom sú severne ležiace Kraľovany a východne situovaná Ľubochňa. Susednými vrchmi sú na západ ležiaci "Sokol" (), severne ležiaci Šíp (), východne ležiace Ostré () a južne ležiaca Magura (). Južne od mohutného masívu sa nachádza Ľubochnianske sedlo, ktorým vedie hlavný hrebeň. 
Opis.
Vrch je súčasťou rozsiahleho masívu, ktorý na západe, severe i východe strmo padá do údolia Váhu. Najvyššiu časť tvorí horský hrebeň, ktorý vedie od východu západným smerom a zakončuje ho nevýrazný vrch "Sokol". Kolmo naň vedie južným smerom do Ľubochnianskeho sedla hlavný hrebeň, smerujúci cez Kľak a Ploskú na Ostredok. Masív odvodňujú kratšie potoky, ústiace priamo do Váhu. Hustý porast na svahoch i vrchole umožňuje len veľmi obmedzené výhľady. Južnou časťou masívu v budúcnosti povedie diaľničný tunel Korbeľka. 
Výhľady.
Hustý porast zamedzuje výhľadu z vrcholu Kopy, no z vhodných čistín je možné pozorovať množstvo okolitých vrchov. Pozorovať je možné napríklad časť Veľkej Fatry a Nízkych Tatier, Vysoké Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru, Malú Fatru, Žiar i Vtáčnik.
Prístup.
Vrchol je prístupný odbočením zo značenej trasy hrebeňovky, ktorá vedie predvrcholom Kopy.
Hviezdoslavova ulica (Košice)

Hviezdoslavova ulica je ulica Košíc, nachádzajúca sa v mestskej časti Staré Mesto. Jej západný koniec začína na ulici Československej armády a východný končí na Gorkého ulici. Do ulice sa napájajú ulice ako: Moyzesova, Mäsiarska, Námestie Maratónu mieru, Hlavná a Železničná.
Celá ulica je dostupná autom a takmer po jej celej dĺžke aj električkovou dopravou. Pri križovatke s Moyzesovou ulicou sa tu nachádza Miestny úrad mestskej časti Staré Mesto. Hneď vedľa úradu sa na ulici nachádza Kancelária prezidenta SR. Ďalej je z ulice prístupná Verejná knižnica Jána Bocatia, Kostolík z obce Kožuchovce, Východoslovenské múzeum aj Pamätník maratónu mieru. Na ulici sídli aj košický týždenník .
Názov ulice.
Hviezdoslavova ulica dostala svoje meno podľa básnika Pavla Országha Hviezdoslava. Ulica za svojej existencie vystriedala viacero názvov. V nemčine mala názvy ako: "Vieh Marckt" (Dobytčí trh) a "Zimmer platz" (Tesársky pľac). V maďarčine "Épitészi tér" (Stavebné námestie), "Ferenc József tér" (Námestie Františka Jozefa), "Ferenc József körút" (Okružná Františka Jozefa). A v slovenčine mala názov "Hviezdoslavova okružná".
Električková doprava v Segedíne

Električková doprava sa nachádza aj v maďarskom Segedíne. Ide o malú sieť, ktorú dopĺňajú trolejbusy a autobusy. Električky obsluhujú severnú a juhozápadnú časť mesta, prevádzkovateľom siete je spoločnosť Szegedi Közlekedési Társaság, mestský dopravný podnik.
Dejiny.
Rovnako ako v iných mestách Európy, aj v Segedíne jazdili ako prvé omnibusy. Tie vystriedala od 1. júla 1884 konská električka, ktorá viac vyhovovala potrebám rastúceho mesta. Zániku omnibusov však pomohla aj veľká povodeň, ktorá je na konci 70. rokov 19. storočia ochromila.
1. októbra 1908 bola zahájená prevádzka elektrickej električky. Okrem normálnej prepravy cestujúcich, fungovala až do roku 1971 aj nákladná električková doprava. Dobre sa rozvíjajúcej prevádzke uštedrila ale ranu prvá svetová vojna; niektoré trate boli zrušené a počet cestujúcich využívajúcich elektrickú dráhu poklesol. O ďalších 20 rokov neskôr druhá svetová vojna síce aj donútila prerušiť električkovú prevádzku; škody na infraštruktúre však neboli také, ako za prvej vojny. Okamžite po ukončení bojov bola prevádzka obnovená.
V roku 1950 došlo k zmene dopravcu; toho pôvodného od 14. apríla 1950 vystriedala spoločnosť Szegedi Villamos Vasút Vállalat, ktorá od roku 1955 potom používala názov Szegedi Közlekedési Vállalat, súčasný názov je Szegedi Közlekedési. Od tejto doby aj začali električkovú dopravu dopĺňať i autobusy. Do prevádzky boli postupne zaradené aj električkové vozne typu FVV, článkové električky vyrobené v Budapešti. V roku 1997 bolo dodaných 13 električiek Tatra T6A2H. Potom obstaralo mesto ojazdené, ale modernizované česko-slovenské električky typu Tatra KT4D z prevádzok na východe Nemecka.
Dňa 3. marca 2012 bola v Segedíne sprevádzkovaná nová trať s dĺžkou 1,85 km, ktorá vedie z križovatky ulíc Kossuth Lajos sugárút × Vásárhelyi Pál utca × Rokus körút (blízko železničnej stanice) bulvárom Rokus körút na slučku Európa Liget. V súvislosti s tým dopravca zakúpil deväť nízkopodlažných električiek Pesa 120Nb Swing.
Linky.
Stav k 19. decembru 2019.
Vozňový park.
Stav k 2. januáru 2020.
Patricia Heatonová

Patricia Helen Heatonová (* 4. marec 1958, Cleveland, Ohio, USA) je americká herečka a komička. Známa je vďaka postave Debry Barone z televízneho seriálu "Everybody Loves Raymond" (1996 - 2005) a Frankie Heck z televízneho seriálu "Taká obyčajná rodinka" (2009 - 2018). V roku 2012 získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Životopis.
Narodila sa ako štvrtá z piatich detí Patricii a Chuckovi Heatonovým. Jej matka zomrela, keď mala Heatonová 12 rokov na aneuryzmu. Bola vychovaná v katolíckej viere.
Kariéra.
V roku 1987 prvý raz účinkovala na Broadwayi. V roku 1992 stvárnila jednu z vedľajších úloh vo filme "Memoirs of an Invisible Man", kde hrala po boku Daryl Hannahovej a Chevyho Chasea.
Najväčší úspech získala účinkovaním v televíznom seriály "Everybody Loves Raymond", ktorý sa začal natáčať v roku 1996. Sedem krát bola nominovaná na cenu Emmy Award, ktorú získala v rokoch 2000 a 2001. Spoločne s jej hereckými kolegami z televízneho seriálu získala aj ocenenie SAG.
V januári 2007 účinkovala na Broadwayi po boku Tonyho Shalhouba v hre "Second Stage". Za svoj herecký výkon v divadelnej hre bola nominovaná na cenu Lucille Lortel.
Od septembra 2009 do mája 2018 účinkovala v televíznom seriály "Taká obyčajná rodinka".
Osobný život.
Od roku 1990 je vydatá za anglického herca Davida Hunta, s ktorým má štyroch synov. Heatonová podporuje práva homosexuálov a je feministkou a republikánkou.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2018

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2018 boli 20. MS v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov. Konali sa od 19. do 29. apríla 2018 v ruských mestách Čeľabinsk a Magnitogorsk.
Nižšie divízie.
I. A divízia.
Turnaj I. A divízie MS 2018 sa hral v Rige v Lotyšsku od 2. do 8. apríla 2018.
I. B divízia.
Turnaj I. B divízie MS 2018 sa hral v Kyjeve na Ukrajine od 14. do 20. apríla 2018.
II. A divízia.
Turnaj II. A divízie MS 2018 sa hral v Tallinne v Estónsku od 1. do 7. apríla 2018.
II. B divízia.
Turnaj II. B divízie MS 2018 sa hral v Záhrebe v Chorvátsku od 24. do 30. marca 2018.
III. A divízia.
Turnaj III. A divízie MS 2018 sa hral v Erzurume v Turecku od 26. marca do 1. apríla 2018.
III. B divízia.
Turnaj III. B divízie MS 2018 sa hral v Queenstowne na Novom Zélande od 26. do 28. apríla 2018.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2019

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2019 boli 21. MS v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov. Konali sa od 18. do 28. apríla 2019 vo švédskych mestách Örnsköldsvik a Umeå. Domáce Švédsko získalo svoj prvý titul majstrov sveta v tejto kategórii.
Nižšie divízie.
I. A divízia.
Turnaj I. A divízie MS 2019 sa hral v Grenobli vo Francúzsku od 14. do 20. apríla 2019.
I. B divízia.
Turnaj I. B divízie MS 2019 sa hral v Székesfehérvári v Maďarsku od 14. do 20. apríla 2019.
II. A divízia.
Turnaj II. A divízie MS 2019 sa hral v Elektrėnai v Litve od 7. do 13. apríla 2019.
II. B divízia.
Turnaj II. B divízie MS 2019 sa hral v Belehrade v Srbsku od 25. do 31. marca 2019.
III. A divízia.
Turnaj III. A divízie MS 2019 sa hral v Sofii v Bulharsku od 25. do 31. marca 2019.
III. B divízia.
Turnaj III. B divízie MS 2019 sa hral v Kapskom Meste v Južnej Afrike od 9. do 12. apríla 2019.
Teofil III.

Teofil III. Jeruzalemský (; ), vlastným menom Ilias Giannopoulos, "Ηλίας Γιαννόπουλος", إلياس يانوبولوس, * 4. apríl 1952, Messinia) je súčasný grécky ortodoxný patriarcha Jeruzalemu. Jeho oficiálny titul znie "Jeho Najbožskejšia Blaženosť Patriarcha Svätého mesta Jeruzalem a celej Palestíny a Izraelu." 
Teofil bol 22. augusta 2005 jednomyseľne zvolený jeruzalemskou svätou synodou ako 141./142. prímas jeruzalemskej pravoslávnej cirkvi ako nástupca zosadeného Ireneja I. Jeho zvolenie potvrdila východná pravoslávna synoda v Konštantínopole, a bolo podporené Jordánskom 24. septembra 2005 ako jednou z troch vlád, ktorých schválenie je potrebné. [2] Napriek izraelskej námietke bol dosadený na trón 22. novembra 2005. Teofil predtým požiadal izraelskú vládu o uznanie volieb. [3] Izraelská vláda jeho voľbu oficiálne uznala 16. decembra 2007.
Teofil je považovaný za osobu, ktorá môže obnoviť stabilitu patriarchátu po Irenejovi I., keďže sa okolo neho môžu zjednodiť Irenejovi podporovatelia a uzavrieť tak mier so synodou. Teofil po svojom zvolení povedal: „Za posledných pár mesiacov sme mali veľa problémov, ale s pomocou Božou ich prekonáme.“ [4]
Teofil bol predtým pravoslávny arcibiskup v Tabore.
Kraj (Albánsko)

Albánsko sa od roku 2000 administratívne delí na 12 krajov (alb.: "qarku," sing. "qark" (oficiálny termín)), častejšie však "prefektura," sing. "prefekturë", občas prekladané ako prefektúra). Každý kraj sa ďalej delí na niekoľko okresov (sing. "rreth", občas nazývaných aj podprefektúry), tých je v Albánsku 36.
Selecký potok (prírodná pamiatka)

Selecký potok je prírodná pamiatka v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Selec a Trenčianske Stankovce, v okrese Trenčín v Trenčianskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1984 na rozlohe 4,5292 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území pamiatky platí 4. stupeň ochrany. 
Predmetom ochrany je: "Zachovalý fragment podhorského potoka, jeho prítokov a brehových porastov pre vedecké a výskumné ciele, ako aj významnú krajinotvornú a ekostabilizačnú funkciu."
Pozri aj.
Selecký potok (prítok Váhu)
Poštová ulica (Košice)

Poštová ulica je ulica Košíc, nachádzajúca sa v mestskej časti Staré Mesto. Jej západný koniec začína na Hlavnej ulici a východný končí na Kuzmányho a Vojenskej ulici. Ulicu križujú ulice Mäsiarska, Baštová, Hradbová a Moyzesova.
Vo svojej najužšej časti od Hlavnej po Mäsiarsku, má šírku len 4 metre. Medzi Mäsiarskou a Baštovou ulicou je široká 16 metrov a od Baštovej po Moyzesovu jej šírka činí 21 metrov. Celková dĺžka ulice je 540 metrov. Jedna tretina ulice je pešou zónou a zvyšná časť je dostupná aj autom. Na križovatke s Hlavnou ulicou sa po ľavej strane ulice nachádza Čákiho-Dezőfiho palác a neďaleko je aj Čermeľský potôčik. Ďalej sa za podchodom nachádza pamätná tabuľa Jánosa Esterházyho. Ďalej sa v budove s číslom 9 nachádza Gymnázium Poštová. Následne ulica vedie cez Park Moyzesova ku Budove hlavnej pošty až ku električkovej trati na Kuzmányho ulici.
Názov ulice.
Podľa viacerých stredovekých záznamov sa ulica pôvodne volala "„Krottengasse“", čiže Košová ulica. Dôvodom bolo zrejme to, že tu zrejme žili príslušníci cechu košikárov. Začiatkom 18. storočia niesla názov "„Rothe gasse“" – Červená ulica podľa "„Červenej veže“" tunajšieho cechu mäsiarov.
V prvej polovici 18. storočia bol úsek od Mäsiarskej po opevnenie nazvaný "„Brau gasse“" - Pivná ulica, podľa mestského pivovaru. Na pláne mesta z roku 1834 nesie názov Pivovarská ("Bräuhausgasse"). V roku 1867 sa objavil aj jeho maďarská verzia "Sörház utca". Po zániku pivovaru v roku 1879 ulicu v roku 1912 premenovali na Poštovú ("Posta utca") podľa inštitúcie, ktorá na ulici sídlila. V roku 1925 sa názov ulice zmenil na Rumanova ulica, podľa slovenského politika Jána Rumanna.
V roku 1939 sa znova volala "Posta utca" (Poštová). No v roku 1941 ju opäť premenovali na "„Teleki Pál utca“" podľa maďarského premiéra. Za ultrapravicovej vlády Strany šípových krížov na konci roka 1944 jej dali opäť názov "Posta utca" (Poštová). V roku 1945 ju znova nazvali Rumanova ulica. V roku 1949 bola podľa komunistického funkcionára Bohumila Šmerala premenovali na Šmeralovu ulicu. V roku 1990, jej bol na krátko vrátený názov Pivovarská, no následne ho nahradili názvom Poštová ulica.
Električková doprava v Pchjongjangu

Električková doprava je takisto zastúpená aj v hlavnom meste KĽDR, Pchjongjangu.
Vzhľadom k tomu, že občania štátu nemôžu vlastniť automobilov, je mestská hromadná doprava ich jedinou možnosťou, ako cestovať po hlavnom meste. Električky obsluhujú tie časti metropoly, kde nie je zabezpečená doprava metrom či trolejbusmi.
Historický vývoj.
Prvá električková sieť vznikla v Pchjongjangu v časoch japonskej okupácie. Od roku 1910 sa mesto veľmi rýchlo rozvíjalo, elektrické električky prišli na scénu 23. mája 1923, kedy nahradili konské. Celý systém vydržal fungovať zhruba tridsať rokov, v časoch kórejskej vojny bol Pchjongjang ťažko poškodený a došlo zároveň k likvidácii siete.
Súčasný systém električkovej dopravy má krátku históriu. Slávnostné otvorenie sa konalo k 79. narodeninám hlavy štátu, Kim Il-Songa, 12. apríla 1991. O tri dni neskôr začal nový druh dopravy slúžiť cestujúcim. Prvá trať má dĺžku 20 km, je mestského charakteru, spája štvrte Songsan a Songsin, kde sa nachádzajú dve vo svojej dobe nové sídliská, ktoré potrebovali dopravnej obsluhy.
V rovnaký deň o rok neskôr nasledovalo otvorenie druhej trati, a o štyri roky neskôr sa objavila aj nová, zatiaľ posledná trať; táto je však technicky oddelená od ostatných a má rozchod koľají 1000 mm (zvyšok siete je klasického rozchodu). Spája stanicu metra Samhung s mauzóleom Kim Il-Songa. Trate sú na sídliskách vedené mimo hlavnú komunikáciu po vlastnom telese (každý smer sa nachádza na inej strane; vzdialené sú od seba až desiatky metrov), ukončené sú niekedy aj provizórnymi slučkami (počítalo sa s predlžovaním tratí v súvislosti s budovaním ďalších sídlisk).
Vozňový park.
K zahájeniu prevádzky boli dodané električky česko-slovenskej výroby typov T6B5K a KT8D5K (koncové písmeno K označuje, že ide o exportné vyhotovenie pre Severnú Kóreu) a nelicencované čínske kópie vozňov KT4. Hoci vozne typu KT4 sú kĺbové, vzhľadom k technickým problémom sa nakoniec kĺby odstránili.
Po vybudovaní tretej a poslednej trati sa vozňový park rozrástol o ďalšie ojazdené elektricky pôvodom zo švajčiarskeho Zürichu. Tie sú nasadené na úzkorozchodnej trati (celkom 18 motorových a 18 vlečných vozňov). Ich dodanie v roku 1995 bolo prísne utajené.
V rokoch 1996 a 1998 sa objavili ešte aj česko-slovenské električky, ojazdené z Nemecka (z Drážďan, Magdeburgu a Lipska), typu Tatra T4D s vlečnými vozňami Tatra B4D (celkom 100 vozňov).
V roku 2008 bol vozový park doplnený vyradenými električkami Tatra T3SU a T3SUCS z pražského dopravného podniku.
Električky sú spojené do dvojvozňových súprav, a vzhľadom k svojmu už uvedenému významu sú relatívne preplnené. Jednotný mestský náter v podstate neexistuje, električky jazdia vo farbách, v akých boli do mesta dodané.
Pri Miklušovej väznici

Ulica Pri Miklušovej väznici je ulica Košíc, nachádzajúca sa v mestskej časti Staré Mesto. Jej západný koniec začína na Kováčskej ulici a východný končí na Hrnčiarskej ulici. Celá ulica je pešou zónou.
Názov ulice.
Ulica Pri Miklušovej väznici dostala svoje meno podľa Miklušovej väznice. Aktuálny názov nesie od 60. rokov 20. storočia. V minulosti mala viacero názvom: v nem. – "Gemöllte Gasse" (Maľovaná ulica), "Büttlgass", "Püttlgass", "Büttelgasse" (vštky názvy znamenali Drábska, alebo Väzenská ulica) do roku 1909. V maďarskom jazyku – "Tömlőcz utca" (Väzenská ulica), "Calvin tér" v rokoch 1911 až 1912. Ďalej Kalvínovo/Kalvínske námestie v rokoch 1927 a 1936, "Kalvin tér" (Kalvínovo námestie) v roku 1941. A v slovenčine niesla názvy ako – Jezuitská, Kalvínova ulica, Kalvínovo námestie v rokoch 1947-48 a 1958 a potom aktuálny názov ulica Pri Miklušovej väznici.
Premenovanie.
Viaceré cirkevné organizácie usilujú o premenovanie tejto ulice na "Námestie Jána Kalvína", ktorý podľa záznamov ulica kedysi mala. V roku 2009 o premenovanie požiadal Slovenský cirkevný zbor a Maďarský cirkevný zbor Reformovanej kresťanskej cirkvi na Slovensku. Odôvodnenie obsahovalo informáciu o tom, že niekdajšie označenie tejto ulice bolo v maďarskom jazyku "Kálvin tér" a od roku 1920 do roku 1938 aj v slovenskom jazyku Kalvínovo námestie. Zo zmenou nesúhlasila "Názvoslovná komisia mesta".
Zoznam jeruzalemských patriarchov

Zoznam jeruzalemských patriarchov môže byť:
Atari Jaguar CD

Atari Jaguar CD alebo Jag CD je CD-ROM periféria pre hernú konzolu Atari Jaguar.
Atari oznámila mechaniku CD-ROM pre Jaguar pred uvedením konzoly v novembri 1993. Kódové označenie bolo Jaguar II, Jaguar CD bolo uvedené 21. septembra 1995 a predávalo sa za 149,95 dolárov. Zariadenie je nasadené hore na konzole, pripája sa do slotu pre kartridže. CD mechanika má vlastný slot na kartridže, aby nebolo potrebné odpájať mechaniku.
Katherine Heiglová

Katherine Marie Heiglová (* 24. november 1978, Washington, D.C., USA) je americká herečka a bývalá modelka spoločnosti Wilhelmina Models. Je známa z televízneho seriálu "Klinika Grace", kde stvárnila postavu Dr. Isobel „Izzie“ Stevensovú.
Detstvo a mladosť.
Heiglová sa narodila v Washingtone D.C a je najmladšou zo štyroch detí Nancy a Paula Heiglových. Jej rodičia sú nemeckého pôvodu. S rodinou žila v Severnej Virgínii a v Connecticute.
V roku 1986 zomrel jej najstarší brat Jason. S jeho smrťou sa jej rodičia nevedeli stotožniť a tak prestúpili jej rodičia (matka evanjelička a otec katolík) na Cirkev Ježiša Krista Svätých neskorších dní.
Kariéra.
Keď mala Heiglová deväť rokov, jej rodičia spoločne s tetou poslali jej fotky do modelingovej agentúry. V priebehu niekoľkých týždňov podpísala zmluvu so spoločnosťou Wilhelmina Models.
Heiglová prvý raz debutovala v roku 1992 vo filme "That Night" po boku Juliette Lewisovej a Elizy Dushkuovej. V roku 1995 hrala po boku Stevena Seagala vo filme "". Zahrala si tiež vo filme "Bride of Chucky" z roku 1998.
Stvárnila postavu Isabel Evans v sci-fi dráme "Roswell". Natáčanie prebiehalo od roku 1999 do roku 2002.
V roku 2001 stvárnila jednu z vedľajších úloh v trileri "Valentine", po boku Denise Richardsovej, Marley Sheltonovej, Jessicy Cauffielovej a Davida Boreanaza.
Od roku 2005 do roku 2010 hrala v televíznom seriály "Klinika Grace". Za jej herecký výkon získala nominácie na Zlatý glóbus či Emmy Award.
V roku 2007 stvárnila hlavnú rolu v komédii "Knocked Up". Film režíroval Judd Apatow a zahrala si po boku Setha Rogena, Leslie Mannovej a Paula Rudda. Film získal pozitívne ohlasy filmových kritikov a stal sa kasovým trhákom roku 2007. O rok neskôr (2008) hrala po boku Jamesa Marsdena v romantickej komédii "27 Dresses".
V roku 2013 v romantickej komédii "The Big Wedding". V roku 2015 stvárnila žiarlivú manželku Patricka Wilsona vo filme "Home Sweet Hell". Film získal prevažne negatívne ohlasy. V rovnakom roku hrala vo filme "Jenny's Wedding" po boku Alexis Bledelovej.
V roku 2017 si zahrala v dráme "Unforgettable" po boku Rosario Dawsonovej. Heiglová vo filme stvárnila rozvedenú manželku, ktorá sa nedokáže stotožniť že jej manžel si našiel novú priateľku, ktorej následne znepríjemňuje život. Pripojila sa v roku 2018 k hereckému obsadeniu televízneho seriálu "Kravaťáci", kde účinkovala posledné dve série.
V roku 2021 mal premiéru film "Fear of Rain" a od rovnakého roku, hrá spoločne s herečkou Sarah Chalke, v televíznom seriály "Firefly Lane".
Súkromný život.
Od roku 2006 chodila so spevákom Joshom Kelleym, za ktorého sa v roku 2007 vydala. V júni 2009 si pár adoptoval dcérku z Južnej Kórei, v apríli 2012 si adoptovali druhú dcéru, tentokrát z USA a v júni 2016 pár oznámil že čakajú svoje tretie dieťa (prvé vlastné). V decembri 2016 sa im narodil syn.
V Hollywoode má povesť herečky, ktorá na pľaci spôsobuje zložité problémy nielen svojimi excentrickými požiadavkami či nevypočítateľným správaním.
Podporuje viaceré dobročinné organizácie, ako napríklad darovanie orgánov.
János Áder

János Áder (* 9. máj 1959, Csorna, Maďarsko) je maďarský právnik, politik a bývalý republikový prezident Maďarska. V treťom parlamentnom cykle (1998 až 2002) zastával post predsedu maďarského parlamentu. Vo voľbách do EP 2009 bol zvolený europoslancom za stranu Fidesz. Po abdikácií Pála Schmitta bol dňa 2. mája 2012 parlamentom zvolený republikovým prezidentom na prvé funkčné obdobie. Tohto postu sa oficiálne ujal 10. mája 2012. Dňa 13. marca 2017 bol poslancami zvolený aj na druhé funkčné obdobie, ktoré vypršalo na jar 2022.
Životopis.
János Áder sa narodil v meste Csorna v Rábsko-mošonsko-šopronskej župe na západe Maďarska. Najprv vyštudoval tamojšiu základnú školu, potom bol prijatý na Révai Miklós Gimnázium v Győri, kde maturoval v roku 1977. Za rok bol prijatý na univerzitu Loránda Eötvösa, kde roku 1983 úspešne promoval. V rokoch 1985 až 1990 pracoval vo výskumnom sociologickom ústave pre Maďarskú akadémiu vied (MTA).
Politická kariéra.
V politike sa začal János Áder pohybovať ihneď od počiatku pádu komunizmu. V roku 1989 sa pripojil k zväzu mladých demokratov Fidesz. Spolu s Lázslom Kövérom a Viktorom Orbánom sa ako zástupca tejto opozičnej strany zúčastnil jednania, kde diskutovala demokratická opozícia s komunistickou MSZMP o prechode k demokratickému štátnemu zriadeniu.
Od prvých slobodných volieb v roku 1990 bol poslancom parlamentu, v každých nasledujúcich voľbách bol znovuzvolený. Po pre Fidesz víťazných voľbách 1998 sa stal predsedom maďarského parlamentu. Vo funkcii vystriedal Zoltána Gála (MSZP). Áder túto funkciu vykonával až do roku 2002, keď ho po menej úspešných voľbách nahradila Katalin Szili (MSZP).
Po rezignácii Zoltána Pokorniho v roku 2002 prevzal Áder funkciu predsedu strany Fidesz-MPP, ktorú vykonával len do nasledujúceho roka, keď sa voľbou predsedom strany znova stal Viktor Orbán.
V roku 2007 bolo oznámené, že János Áder bude kandidovať za svoju stranu do Európskeho parlamentu. V európskych voľbách 2009 bol zvolený, Fidesz získal dokonca 14 kresiel, a Áder mal mandát europoslanca do roku 2014.
Svetozár Krno

Svetozár Krno (* 21. október 1955, Bratislava) je slovenský vysokoškolský pedagóg, politológ, cestovateľ a spisovateľ, syn spisovateľa Miloša Krna (1922–2007) a prekladateľky Viery Krnovej (1925–2010).
Vyštudoval Filozofickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Dlhodobo prednáša na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre, kde je od roku 2011 profesorom.
V roku 1991 zostavil v spolupráci s Rastislavom Tóthom a Peterom Kulašikom "Stručný politologický slovník". Je autorom mnohých politologických kníh, vrátane učebníc pre vysoké školy. Od roku 2001 vydáva vo vlastnom nakladateľstve "Karpaty-Infopres" cestovateľskú edíciu "Hory, diaľavy" (k roku 2020 trinásť kníh a jedna z pera jeho otca). Zameriava sa prevažne na východnú a južnú Európu a Áziu.
Čavka červenozobá

Čavka červenozobá () je druh spevavca z čeľade krkavcovité ("Corvidae"). Obýva skalnaté miesta teplejších oblastí južnej palearktídy a tiež jej Saharo-Arabskej podoblasti. Zo Slovenska stále chýba dostatočne dokladovaný výskyt, existuje pozorovanie z 10. februára 1953 od Bardejova, kde traja poľovníci videli jedného jedinca, ktorého správne opísali. Druhým výskytom je nález jednej zranenej čavky červenozobej pri obci Čalovec 12. júla 1990. Bola vypreparovaná a uložená v zbierkach múzea v Komárne. Ako druh nebol zaradený do zoznamu našich druhov, pretože sa odborníci domnievajú, že išlo o únik z chovu.
Pre tento druh neexistuje žiaden novší záznam ani v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov čavka červenozobá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je klesajúca, stavy v Európe boli v rokoch 19802013 hodnotené ako stabilné ale v krátkodobom trende 20002012 boli takisto klesajúce.
Externé odkazy.
Bn

Bn môže byť:
Bin

Bin môže byť:
BIN môže byť skratka pre:
Kusttram

Belgická pobrežná električková sieť (holandský oficiálny názov Kusttram) zabezpečuje hromadnú dopravu na belgickom pobreží Severného mora medzi obcami De Panne u francúzskych hraníc a Knokke-Heist blízko hraníc s Holandskom. Ide o najdlhšiu električkovú trať na svete.
Linka má 70 zastávok a dĺžku 68 km. Rozchod koľaje je 1000 mm. Električky jazdia každých 20 minút mimo sezóny a každých 10 minút v letných mesiacoch, kedy pobrežná električková linka prepraví viac ako 3 milióny cestujúcich.
Prevádzka pobrežnej električky sa začala v roku 1885 na úseku medzi mestami Oostende a Nieuwpoort. Ďalšia časť trasy medzi Oostende a Knokke bola otvorená v roku 1890. V roku 1912 bola trať elektrifikovaná, do tej doby mali električky parný pohon.
Od začiatku prevádzky do roku 1991 bola pobrežná električka spravovaná spoločnosťou NMVB (Nationale Maatschappij van Buurtspoorwegen, francúzsky Société nationale des chemins de fer vicinaux) a bola súčasťou tzv. Vicinálnych dráh. V roku 1991 táto spoločnosť zanikla a odvtedy trasu prevádzkuje flámska spoločnosť De Lijn.
V rokoch 1994 až 2002 boli všetky električky modernizované. Modernizácia zahŕňala najmä vybavenie súprav nízkopodlážnym oddielom v prostrednej časti vozňa. Táto úprava uľahčila prepravu osobám so zníženou pohyblivosťou a zvýšila kapacitu vozňov.
Dame

Adam Dame, (rod. Adam Matušák) známy pod umeleckým menom Dame, je slovenský raper, hudobný producent a člen hip-hopovej skupiny DMS. So skupinou DMS vydal jedno EP ("Teraz už naozaj") a päť albumov ("Čo sa stalo?!", "MMXV", "Prepáčte (Official)", "MDMS" a "HUHU"). Ako sólový interpret vydal 13. novembra 2017 debutový album "Selfmade" (štylizované ako "$ELFMAD€"). 6. júna 2020 vyšiel jeho druhý album s názvom "100ry." 2023 vydáva svoj tretí album s názvom "FRÍ DOM", a v roku 2024 vydal so "SMARTOM" spoločný album s názvom "TRAPOHORY"
5. 1. 2023 na prvé narodeniny svojho syna vydal jeho najnovší album Frí🏠, ktorý má 31 skladieb. Album je rozdelený do dvoch CD a názov piesne z 1 a 2 CD dáva dokopy jeden názov. Okrem jednej skladby, ktorú daroval synovi Danvinovi.
Diskografia.
Ako člen skupiny DMS
Ako sólo umelec
Konstal 14N

Konstal 14N je typ električky vyrobenej poľským podnikom Konstal v troch prototypoch v rokoch 1963 a 1967. Išlo o električku odvodenú zo štandardného vozňa Konstal 13N prevádzkovaného vo Varšave. Konstal 14N mal byť zjednodušenou verziou určenou pre ďalšie poľské mestá.
Konštrukcia.
14N vychádza zo svojho predchodcu, električky Konstal 13N, a je ďalším členom typového radu električiek zodpovedajúcich česko-slovenskej električke Tatra T1. To znamená, že ide o jednosmerný jednočlánkový motorový električkový vozeň s dvoma dvojnápravovými podvozkami a podlahou v jednej úrovni. Všetky dvojkolesia sú poháňané jednosmernými elektromotormi. Na pravej strane vozovej skrine má troje skladacie elektricky poháňané dvere. Oproti električkám 13N bolo využité priame štartovanie elektromotorov. Napájacie napätie činí pre výzbroj 600 V jednosmerného prúdu. Prúd je z trolejového vedenia odoberaný pantografom.
Prototypové motorové vozne sa vyznačovali niekoľkými konštrukčnými riešeniami. Prvý prototyp z roku 1963 nemohol byť prevádzkovaný v súprave s inou električkou, zatiaľ čo druhý prototyp z roku 1967 bol už vybavený zásuvkami mnohočlenného riadenia. Okrem motorových električiek v roku 1967 bol vyrobený prototyp vlečného vozňa typu 14ND.
Dodávky a prevádzka.
Prvý prototyp 14N bol dodaný do katovickej aglomerácie, kde dostal ev. č. 129. Bol vyradený z prevádzky v roku 1971 alebo v roku 1975 a zošrotovaný. Druhý prototyp a vlečný vozeň boli aj dodané do katovickej aglomerácie. Motorový vozeň 14N dostal číslo 140 a vlečný číslo 141. Vzhľadom k rôznym problémom (brzdy vlečného vozňa, elektrická výzbroj) boli prototypy 14N a 14ND rekonštruované na typy 13NS resp. 13NSD, a to nasadením elektrickej výzbroje s odporovou stýkačovou reguláciou.
Abd Alláh ibn Abd al-Azíz Ál Suúd

Abd Alláh ibn Abd al-Azíz Ál Suúd alebo Abd Alláh bin Abd al-Azíz Ál Suúd môže byť
Ibn Saúd

Ibn Saúd (iné prepisy: Ibn Suúd, Ibn Su’úd, Ibn Sa’úd; iný názov: Ibn Saud) môže byť: