Santa Bárbara (Vila do Porto)

Santa Bárbara je obec (freguesia) v okrese (concelho) Vila do Porto, nachádzajúca sa na ostrove Santa Maria, v Azorskom súostroví.
Geografia.
Nachádza sa v údolí v severovýchodnej časti ostrova Santa Maria. Na severe a východe hraničí s Atlantickým oceánom, na juhovýchode s obcou Santo Espírito, na juhozápade s obcou Almagreira a na západe s obcou São Pedro.
Obec je rozdelená do niekoľkých miestnych častí: "Termo da Igreja" – centrum obce, "Norte", "Lagos", "Lagoínhas", "Feteiras", "Pocilgas", "Pico do Penedo", "Poço Grande", "Boa Vista", "Forno", "Barreiro", "Fajã de São Lourenço", "Arrebentão", "Tagarete", "Eira Alta" a "Ribeira do Amaro".
Nezameniteľný krajinný ráz obce prispel k priestorovému rozptýleniu obydlí obklopujúcimi celé údolie. K tomu typická architektúra domov s typickými komínmi a s bielymi fasádami v kombinácii s vonkajším lemovaním okien a dverí modrou "anil" farbou, prispieva k tomu, že obec je považovaná za najmalebnejšiu lokalitu nielen na ostrove Santa Maria, ale aj v rámci celých Azorských ostrovov.
Povrch.
Oblasť pozostáva z geologického čadičového kameňa a škváry, premenených tlakmi a zvetrávaním. V miestnej časti "Arrebentão" sa nachádza bývalý lom "Poço da Pedreira" , kde boli tieto ložiská odkopávané a používané na stavbu domov, čo vysvetľujú vertikálne svahy lomu. Z geologického pohľadu a úrovne zmien sú pyroklastické usadeniny konsolidované a nadobudli červenú farbu, z čoho bol odvodený aj názov lokality: "Pico Vermelho".
Vodstvo.
Prírodná krajina je mimoriadne krásna a vyznačuje sa horami a hlbokými údoliami, na dne ktorých tečú riečky a potoky. Medzi najvýznamnejšie patria : "Ribeira de Santa Barbara" zbierajúca vody zo všetkých prítokov zo severovýchodnej časti pohoria Pico Alto transformujúca sa neskôr na "Ribeira do Amaro" a vytvárajúca asi 40 m vysoký vodopád "Cascata do Tagarete", či "Ribeira do Salto" ukončená asi 25 m vysokým vodopádom "Cascata CaiÁgua" na východnej strane ostrova. 
Dejiny.
Osídlovanie oblasti začalo v 16. storočí o čom svedčí aj skutočnosť, že sa záliv "São Lourenço" objavil na Mape Azorských ostrovov "AÇORES INSULAE" z roku 1584 a bol identifikovaný ako "La Prainha", neskôr označovaný ako "Villa da Prainha". 
Osadníci pochádzali z vidieckych oblastí "Algarve" a "Alentejo" z Portugalskej pevniny čo sa prejavilo na topologických vplyvoch vo vidieckych domoch a dedinách regiónu.
Opis obce zverejnený v "Álbum Açoriano" z roku 1903 ju označoval ako najchudobnejšiu na ostrove, pričom jej obyvatelia sa venovali pestovaniu pšenice, zemiakov a chovu dobytka 
V roku 1965 bola zahájená v miestnej časti "Norte" prevádzka vojenskej základne LORAN (LOng RAnge Navigation), ktorá bola súčasťou reťazca NATO-D a fungovala ako stĺp pre Atlantický oceán a koordinovala diaľkovú navigáciu so stanicami na ostrovoch Flores a Porto Santo.
Vo svojej dobe bol komplex postavený a prevádzkovaný francúzskou armádou, ktorá vybudovala komunitu, ktorá zahŕňala nielen prevádzkové zariadenia, ale aj rezidencie a domy pre svojich funkcionárov, vrátane ulíc, športovísk a zelených plôch.
Prevádzka bola ukončená 31. decembra 1977 a od roku 1980 bol komplex uzatvorený. Od tej doby je opustený a chátra.
Demografia.
Výrazný krajinný reliéf s hlbokými údoliami viedol ku vzniku izolovaných osídlení miestneho obyvateľstva s počtom do 100 obyvateľov, rozdelených v súčasnosti do miestnych častí nachádzajúcich sa pozdĺž regionálnej cesty E.R. 1-1ª, ktorá obklopuje ostrov.
Populačný vývoj.
Populačný vývoj v obci Santa Bárbara 
Ekonomika a infraštruktúra.
Primárnym zdrojom príjmov miestneho obyvateľstva je poľnohospodárstvo, doplnené rybolovom, obchodom a cestovným ruchom.
Obec, ktorá je známa svojou typickou architektúrov domov rozptýlených po celomm údolí, je prezývaná aj tiež ako "„Freguesia Presépio“" (Betlehémska obec), čo z nej robí vyhľadávaný cieľ turistov. 
Turistickým centrom obce je záliv "São Lourenço" nachádzajúci sa na východnom pobreží. Patrí medzi najkrajšie zátoky celého súostrovia s vinicami tiahnucími sa po svahoch od vrchu až k oceánu, vytvárajúce dojem amfiteátra tvoriaceho ochranú bariéru pred vetrom a zároveň zabezpečujúceho prirodzené dohrievanie viniča. 
Práve miestna mikroklíma zálivu prispela k rozvoju vinárskeho priemyslu na ostrove.