burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jozef Kačka

Jozef Kačka (* 3. marec 1865, Likavka – † 20. marec 1938, Sliač) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, verejný činiteľ a publicista. Pôsobil pod pseudonymami: Jozef Podholský, Ružoslav, Sielnický.
Životopis.
Študoval na gymnáziách v Ružomberku, v Levoči a v Egeri, teológiu študoval v Banskej Bystrici (18831887), 1887 vysvätený za kňaza. Rokuk. kaplán a farár na viacerých miestach, od 1893 aj administrátor v Čiernom Balogu, 18941895 kaplán v Brezne, 18951896 na Starých Horách, 19041916 na Donovaloch, 19161918 väznený v Košiciach a v Leopoldove. 
Vo verejnom živote sa aktivizoval v Slovenskej ľudovej strane (od 1925 HSĽS), vytvoril vlastnú štátnopolitickú koncepciu spoločného štátu Čechov a Slovákov a Poliakov. Náboženské práce publikoval v periodikách; prezentoval sa však vlastnými a prekladovými kázňami, prekladal z nemčiny, francúzštiny a maďarčiny. 
Politické články písal do Národných novín, Ľudových novín, Slováka a i. Po 1918 sa venoval aj literárnohistorickej problematike. V roku 18881938 člen výboru Spolku svätého Vojtecha.
Vladimír Kadera

Vladimír Kadera (* 25. január 1952, Hnúšťa) je slovenský maliar a filozof.
Životopis.
V roku 1967-1970 študoval na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Hnúšti, 1971-1973 na nadstavbe SPŠ v Banskej Bystrici, 1974-1978 na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (odbor matematika - výtvarná výchova). Pracoval v Oblastnej galérii v Banskej Bystrici (1979-1981), v KORT-výstavníctvo v Banskej Bystrici (1981-1983) na inštalácii výstav, v roku 1983-1985 bol vedúcim oddelenia reklamy v Gukotexte v Banskej Bystrici, od 1989 ako maliar a filozof v slobodnom povolaní. Jeho tvorba je ovplyvnená surrealizmom, pohybuje sa v troch rovinách - abstrakcia, štrukturálna maľba a figurálna maľba, špecialista na tváre a oči a filozofiu preferujúcu pôsobenie energií v živote človeka v priestore. Svoju tvorbu vystavoval doma aj v zahraničí. Autor monografie Kadera (2003), knihy Salvador Dalí (2004), mnoho článkov v rôznych periodikách.
Jozef Kaldrovitš

Jozef Kaldrovitš (* 30. júl 1913, Vyhne † 22. november 1977, Topoľčany) bol slovenský geofyzik.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1936), prírodopis a zemepis na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe (1936 – 1939), na Univerzite Komenského v Bratislave (1940 – 1942), v roku 1942 získal titul RNDr.
Pôsobil ako vedecký pracovník v Geofyzikálnom ústave Slovenskej akadémie vied v Bratislave. Stal sa priekopníkom zavádzania geofyzikálnych metód pri vyhľadávaní a prieskume nerastných surovín. Pre Atlas SSR vytvoril mapu tepelného toku, mapy rozloženia zemského tepla prírodných vyvrelín a rôznych typov mineralizácie registrovaných minerálnych prameňov.
Bol autorom viacerých patentov a nositeľom vyznamenaní.
František Kalesný (spisovateľ)

František Kalesný (* 19. február 1918, Stará Halič † 10. apríl 2007) bol spisovateľ literatúry faktu, etnograf, kultúrny historik. Pseudonym: František Haličan, F. Matúchov.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Lučenci, v rokoch 1937-1941 slovanskú a germánsku filológiu na Filozofickej fakulte UK, respektívne Slovenskej univerzity v Bratislave, pokračoval na univerzite vo Viedni (1940-1941).
V roku 1941-1942 bol profesorom na gymnáziu v Banskej Bystrici, pôsobil ako redaktor vo viacerých denníkoch a časopisoch (1942- 1950), ako pracovník ÚĽUV-u (1950-1955), Slovenského domu Ústredia ľudovej umeleckej tvorby (1955-1958), družstva Kroj (1958-1962), Mestského múzea v Bratislave (1962-1984).
Ako etnograf a múzejník sa zaoberal problematikou ľudovej umeleckej výroby, remesiel a vinohradníctva. Spoluautor viacerých slovenských aj inojazyčných príručiek a sprievodcov po bratislavských múzeách. Osobitnú pozornosť venoval habánskej kultúre. Publikoval množstvo etnografických a muzeologických štúdií v odbornej a domácej i zahraničnej tlači. Popri národopise a muzeológii sa orientoval aj na širší vlastivedný a historický výskum. Spoluautor vlastivedných monografií, pričom jeho práce z tejto oblasti majú populárno-náučný charakter v intenciách literatúry faktu. Popularizátor etnografie, múzejníctva a histórie v časopisoch "Múzeum", "Slovenský národopis", "Vlastivedný časopis" a i.
Július Kaličiak

Július Kaličiak (* 10. júl 1921, Málinec – † 2. október 1984, Bratislava) bol robotník a protifašistický bojovník.
Životopis.
Vyučil sa za kováča-zámočníka. Pracoval ako robotník, neskôr hospodársky pracovník. Účastník protifašistického odboja a SNP, zásobovač Žingorovej partizánskej skupiny, po prezradení zatknutý a väznený v Banskej Bystrici (1944). Pri bojoch ťažko zranený. Po oslobodení kádrový referent v n.p. Pozemné stavby v Banskej Bystrici (1958), potom riaditeľ závodu Čs. automobilových opravovní, od roku 1969 na invalidnom dôchodku.
Marián Kalický

Marián Kalický (* 12. február 1932, Dolná Ždaňa – † 26. september 2011) bol slovenský tanečník.
Životopis.
V roku 1951-1959 tanečník SĽUK-u, z toho 1953-1955 člen VUS-u, 1959-1980 sólista baletu Divadla Jozefa Gregora Tajovského (dnes Štátna opera) v Banskej Bystrici. Tanečník s dobrou technikou a so širokým repertoárovým uplatnením. Vytvoril postavy: Tanečný majster (Snehulienka, 1960); Vlk (Petrík a Vlk, 1962); Satyr (Slnečnica, 1978); Truhlík (Ferda Mravec, 1979) a iných. Choreografoval tanečné časti do opery Hájnikova žena (1977).
Štefan Kalický

Štefan Kalický (* 2. júl 1911, Valaská-Piesok - † 3. september 1944, Pusté Pole) bol pedagóg, účastník SNP.
Životopis.
Učiteľský ústav v Banskej Bystrici absolvoval roku 1931. Neskôr pracoval ako učiteľ na ľudovej škole v Čiernom Balogu, na meštianskej škole v Dobšinej. Počas Slovenského národného povstania pracoval v ilegálnom protifašistickom hnutí ako člen Revolučného národného výboru v Dobšinej. Zahynul v boji.
Ján Kalinka

Ján Kalinka (* 1567, Ružomberok – † 1640, Banská Bystrica) bol evanjelický kňaz, básnik.
Životopis.
Študoval v Ružomberku, v Trenčíne, 15951596 na univerzite vo Wittenbergu. Rektor v Trenčíne, v Ružomberku, 16031609 kazateľ v Tepličke nad Váhom, 16091629 farár v Banskej Bystrici-Radvani, od 1630 v Dubovej. Roku 1620 na sneme protestantských stavov v Banskej Bystrici poctený titulom "poeta laureatus" a povýšený do zemianskeho stavu. Autor príležitostnej latinskej poézie autobiografického charakteru, ktorú vydal jeho syn Joachim (Justa cygnea). V rkp. kronike (Meletemata) opisuje udalosti na strednom Slovensku začiatkom 17. st. (dnes nezvestná). Jeho poézia neprevyšuje úroveň dobového latinsk0ho básnictva.
Gabriela Kaliská (lekárka)

Gabriela Kaliská, rod. Svetlošáková (* 7. jún 1951, Klin) je slovenská lekárka - kardiologička.
Životopis.
Štúdium medicíny absolvovala na Lekárskej fakulte UK v Martine (1969 - 1975), 1992 CSc., 1999 FETSC. Pôsobila ako lekárka na internom odd. v Nemocnici v Ružomberku (1975-1977) a na Internej klinike NsP v Banskej Bystrici (1977-1982). Od roku 1982 je vedúcou kardiostimulačného centra a od roku 1998 krajskou kardiologičkou NsP FDR v Banskej Bystrici. Podieľa sa na vydávaní slov. verzie Journal of American College of Cardiology (členka redakčnej rady). V roku 2001 získala čestné členstvo v Slovenskej kardiologickej spoločnosti.
Michal Kališka

Michal Kališka (* 21. november 1941, Hnúšťa) je hudobník, kultúrno-osvetový pracovník, pedagóg, scenárista a režisér.
Životopis.
Študoval na Pedagogickom inštitúte v Banskej Bystrici (1959-1963), postgraduálne osvetovú prácu (1972-1974), na Inštitúte verejnej správy v Bratislave (1979-1982). Sprvu pôsobil ako učiteľ, potom riaditeľ Mestského domu osvety v Hnúšti, inšpektor kultúry KNV, riaditeľ Domu družby a kultúrno-osvetový pracovník Domu Matice slovenskej v Banskej Bystrici (1990-1999). Scenárista a režisér festivalov a osláv miestneho i celoslovenského významu. Bol zakladajúcim členom spevokolu Mladosť, spoluzakladateľ zboru "Collegium Cantus" a dixielandovej skupinu BB Band v Banskej Bystrici. Organizátor cyklu večerov o histórii džezu a polulárnej hudby v Banskej Bystrici (zdokumentované od 1920). Od roku 1961 sa zúčastňoval na folkórnych, džezových a speváckych súťažiach doma i v zahraničí. Je členom Hudobného odboru Matice Slovenskej (od roku 1992). Založil Klub rodákov Gemera-Malohontu v Banskej Bystrici (1984). V spolupráci so Slovenským rozhlasom produkoval nahrávky medzinárodných dixielandových festivalov. Ako člen orchestra (kontrabas) BB Band nahral 2 CD platne.
Ondrej Kalmančok

Ondrej Kalmančok (* 28. jún 1883, Banská Bystrica-Kostiviarska – † 15. jún 1954, Banská Bystrica-Kostiviarska) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a na Pázmaneu vo Viedni, 1905 vysvätený za kňaza. Študijný prefekt a riaditeľ seminára v Banskej Bystrici (19051909), prednášal tu aj teológiu, rokuk. kaplán a farár na viacerých miestach, 19501954 v Banskej Bystrici. V roku 19281942 redigoval týždenník Náš priateľ, v ktorom uverejnil vyše 200 článkov najmä náboženského a osvetového charakteru (boj proti alkoholizmu a fajčeniu). Prispieval do náboženských časopisov a kalendárov (zostavoval Kalendár Nášho priateľa). Prekladal z češ., nem. a maď. Po oslobodení sa angažoval v mierovom hnutí kat. duchovenstva, podpredseda jeho diecézneho výboru.
Ján Adam Kaltz

Ján Adam Kaltz ("Kalcz, Adam", * 1715, Uhorsko – † 1765) bol slovenský pedagóg, richtár a organista. Patril k popredným predstaviteľom Banskej Bystrice v 18. storočí.
Životopis.
Pôsobil ako učiteľ slovenskej školy a organista v tzv. slovenskom kostole (17301744), námestník Mestskej rady (1752), mestský radca v Banskej Bystrici. Richtár Banskej Bystrice (17511755, 17591760).
Matej Kamaši

Matej Kamaši (Kamassi) (* 9. február 1817, Senohrad - † 22. január 1894, Banská Bystrica) bol rímskokatolícky kňaz, cirkevný hodnostár, pedagóg.
Životopis.
Gymnázium absolvoval v Banskej Bystrici. V Banskej Bystrici vyštudoval aj filozofiu a teológiu, vysvätený za kňaza (1840). Profesor gramatiky na gymnáziu v Banskej Bystrici (od 1842). Katedrálny banskobystrický kanonik, rektor biskupského seminára v Banskej Bystrici (1876), katedrálny archidiakon a rektor biskupského seminára v Banskej Bystrici (1878). Autor kázní a článkov v časopise Cyrill a Method.
J. Kameník

J Kameník (* Slovensko) bol staviteľ.
Životopis.
Staviteľ v Banskej Bystrici, pri prestavbe radnice v Banskej Bystrici pracoval na zaklenutí miestnosti klenbami (podľa mestskej knihy účtov 1546).
Andrej Kamiač

Andrej Kamiač (* 16. júl 1917, Turová – † 1998) bol slovenský vysokoškolský pedagóg a ekonóm.
Životopis.
Absolvoval štúdium na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici (1936), na Vysokej škole hospodárskych vied v Bratislave (1951). Pracovník peňažných ústavov (19361939), vedúci Ústavu ekonomiky vzdelania Vysokej školy ekonomickej v Bratislave (19661979), ved. odboru Ústavu rozvoja vysokých škôl. Popredný pracovník v ekonomike vzdelávania. Autor odborných prác, viacerých učebných textov a ved. odb. článkov.
Vladimír Plintovič

Vladimír Plintovič (* 31. august 1922, Dolná Strehová – † 8. december 2010, Banská Bystrica) bol slovenský lekár - gynekológ.
Životopis.
V rokoch 1941 až 1948 absolvoval Lekársku fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil ako zástupca primára chirurgického oddelenia v Štátnej nemocnici v Lučenci (1948-1952), závodný a obvodný lekár v Pôtri a v období rokov 1954 až 1992 bol zástupcom prednostu gynekologicko-pôrodníckeho oddelenia a ordinárom pre gynekologickú endokrinológiu a sterilitu Nemocnice s poliklinikou F. D. Roosevelta v Banskej Bystrici. 
Je protagonistom Laktačného programu na Slovensku, zakladateľom Slovenskej sexuologickej spoločnosti a členom Gynekologickej spoločnosti. Je autorom učebnice pre Stredné zdravotné školy "Laktačný program - prevencia civilizačných chorôb" (Banská Bystrica, 1998). S prof. Švejcarom pripravil televízny dokument o Laktačnom programe (1984).
Zomrel 8.decembra 2010 v Banskej Bystrici.
Štefan Kankovský

Štefan Kankovský (* 1848† 6. september 1872, Turčianske Teplice, Rakúsko-Uhorsko) bol slovenský katolícky teológ, stredoškolský učiteľ a historik.
Život.
Narodil sa v roku 1848 (miesto narodenia nie je známe). V roku 1867 absolvoval štúdium na gymnáziu, následne v rokoch 18671871 študoval teológiu v kňazskom seminári v Banskej Bystrici. Od roku 1871 až do svojej smrti zastával funkciu suplujúceho profesora slovenského patronátneho katolíckeho gymnázia v Kláštore pod Znievom, kde vyučoval nemčinu, maďarčinu, latinčinu a náboženstvo. Bol členom katolíckeho Spolku sv. Vojtecha a v roku 1872 prispel na jeho základinu. Zomrel náhle 6. septembra 1872 v Turčianskych Tepliciach. Valedikciu na jeho pohrebe predniesol František Víťazoslav Sasinek.
Dielo.
V zborníku "Pamätník Slovenských Poslucháčov Kat. Bohoslovia K Tisícročnej oslave Svätého Cyrilla" (1869) publikoval štúdiu Initia religionis christianae apud Slavos (Začiatky kresťanstva u Slovanov).
Martin Kapiaš

Martin Kapiaš (* 25. júl 1932, Badín) je slovenský verejný činiteľ, kultúrno-osvetový pracovník.
Životopis.
Absolvoval Filozofickú fakultu UK v Bratislave (1964). Pôvodne herec v Dedinskom divadle, neskôr inšpektor kultúry, pracovník KNV v Bratislave, riaditeľ Krajského osvetového strediska v Bratislave, pracovník Povereníctva resp. Ministerstva kultúry SSR (19671972), od roku 1972 vedúci oddelenia kultúry SÚV ZČSSP. Nositeľ vyznamenaní.
Juraj Kapinaj

Juraj Kapinaj (* 1. marec 1904, Badín – † ?) bol slovenský pedagóg, školský pracovník a sociálnodemokratický politik, účastník slovenského domáceho občianskeho odboja počas druhej svetovej vojny (pracovník odbojových skupín Demec a Flóra), poslanec Slovenskej národnej rady v rokoch 19441946.
Patril k politikom Sociálnodemokratickej strany na Slovensku, ktorý nesúhlasili resp. prijímali s výhradou zlúčenie svojej strany s Komunistickou stranou Slovenska 17. septembra 1944.
Životopis.
Profesijná činnosť.
Narodil sa 1. marca 1904 v Badíne. Učiteľský ústav absolvoval v Banskej Bystrici (1923). V rokoch 19231931 pôsobil ako učiteľ. Istý čas bol riaditeľom meštianskej školy v obci Pruské. V rokoch 19311950 pôsobil ako referent Ministerstva školstva a národnej osvety a Povereníctvo Slovenskej národnej rady pre školstvo a národnú osvetu (neskôr názov Povereníctvo SNR pre školstvo, vedy a umenie), neskôr pracoval opäť ako učiteľ.
Odbojová a politická činnosť.
Kapinaj patril k sociálnym demokratom, ktorý sa organizovali v občianskej zložke domáceho odboja počas druhej svetovej vojny. Najskôr pracoval v odbojovej skupine Demec vedenej Michalom Zibrínom, po jej rozbití v lete 1941 pôsobil v skupine Flóra, ktorá nadviazala na činnosť skupiny Demec. V roku 1941 ho pre túto činnosť zatkla Ústredňa štátnej bezpečnosti.
Od roku 1939 pracoval vo vedení Ústredného výboru Sociálnodemokratickej strany na Slovensku (SDS) v Bratislave. Podľa Gustáva Husáka sa v jeseni 1943 Kapinaj pokúsil utvárať organizácie SDS zastrešené revolučným výborom (Ústredný výkonný výbor ilegálnej sociálnodemokratickej strany) a dožadoval sa primeraného zastúpenia v SNR. Od 5. septembra 1944 do 3. septembra 1946 bol poslancom Slovenskej národnej rady (SNR) za socialistický blok. Na porade SDS 16. septembra 1944, deň pred zlučovacím zjazdom s Komunistickou stranou Slovenska (KSS), verejne vyjadril výhrady voči zjednoteniu strán a spolu s Alexandrom Bahurinským odporúčal počkať so zlučovaním na oslobodenie. Taktiež rovnako ako Bahurinský upozorňoval na nedostatočné zastúpenie sociálnych demokratov v štruktúrach KSS a v štátnych orgánoch, nezodpovedajúce prísľubu o 40 % zastúpení, ktorý im dali komunisti pri sformovaní socialistického bloku na začiatku povstania.
Ocenenie.
V roku 1946 bol vyznamenaný Československým vojnovým krížom 1939, Radom Slovenského národného povstania I. triedy a Československou vojenskou medailou „Za zásluhy“.
Atanáz Karczub

Atanáz Karczub (* 18. september 1937, Vyšná Rybnica – † 16. august 1985, Švermovo) bol pedagóg.
Životopis.
Študoval na Vysokej škole ruského jazyka a literatúry v Prahe, 1970 PhDr., 1976 CSc., 1983 doc. Sprvu učiteľ, neskôr pracovník Oddelenia moderných učebných pomôcok Filozofickej fakulty UK, 19691985 prednášal na tejto fakulte, 19791985 vedúci Oddelenia moderných učebných pomôcok v Bratislave. Venoval sa tvorbe a metodike využívania didaktických pomôcok v učebnom procese, najmä vo výučbe jazykov. Prispieval do časopisu Učiteľské noviny, Jednotná škola a i. a zborníkov Filozofickej fakulty UK. Od 1972 funkcionár Slovenskej pedagogickej spoločnosti.
Adam Kardoss

Adam Kardoss (Kardoš) (* 12. február 1818, Zvolen – † 5. február 1889, Banská Bystrica-Majer) bol slovenský národnokultúrny pracovník a advokát.
Jeho otec bol Samuel Kardoss, matka Žofia rod. Hamanyová a syn Alexander Kardoss.
Životopis.
Študoval na evanjelickom lýceu v Bratislave. Pred revolúciou 18481849 i po nej pôsobil ako hlavný slúžny Zvolenskej župy vo Zvolene, Bzovíku, Krupine, Bátovciach, od roku 1850 mešťanosta a okresný komisár v Brezne, neskôr advokát a správca pošty v Banskej Bystrici. Národne orientovaný, verejne protestoval proti maďarizačným praktikám, roku 1874 organizoval zbierku na základinu slovenského gymnázia v Revúcej. Prispieval do Štúrovych Národných novín, Cirkevných listov Pešťbudínskych vedomostí a i. Zakladateľ Matice slovenskej, 1872 kandidát do uhorského snemu.
Alexander Kardoss

Alexander Kardoss (* 15. august 1861, Bátovce – † 24. február 1931, Banská Bystrica-Majer) bol slovenský vlastivedný pracovník. Pseudonym: Drahotína Kardossová, Stráňan.
Jeho otec bol Adam Kardoss, matka Hermína rod. Glósová a manželka Drahotína rod. Križková.
Životopis.
Študoval v Banskej Bystrici, Nagykőrösi, maturoval v Banskej Bystrici, prírodné vedy v Uherskom Hradišti a vo Viedni, 1898 zložil účtovnícku skúšku v Budapešti. Finančný úradník sirotskej stolice, podúčtovník a účtovník v Dolnom Kubíne, 1908 žil s rodinou v Kroměříži a v Kremnici, po vzniku ČSR pracovník finančného riaditeľstva v Banskej Bystrici, od 1919 žil Banskej Bystrici-Majeri. Zakladateľ putovných knižníc, šíriteľ česko-slovenskej vzájomnosti, dopisovateľ slovenských a českých novín. Popularizoval moderné formy lúkarstva a zaoberal sa slovenským miestopisom. V rukopisoch sa zachovalo 6 kopiárov jeho korešpondencie a článkov.
Drahotína Kardossová-Križková

Drahotína Kardossová-Križková (* 7. apríl 1867, Kremnica – † 24. september 1944, Majer) bola slovenská folkloristka a národnokultúrna pracovníčka.
Životopis.
Narodila sa v rodine významného občana Kremnice Pavla Križka a jeho manželky Márie rodenej Marčekovej (pochádzala z Mošoviec - † 4. jún 1898). Jej súrodencami boli Bohuslav Križko a Milutín (Želislav) Križko. Po absolvovaní ľudovej a meštianskej školy sa vzdelávala sama. Život prežila v rôznych mestách doma i v zahraničí: do roku 1914 v Dolnom Kubíne a Kroměříži, v roku 19141918 väznená vo Viedni a vo Vacove, potom žila v Kremnici a v roku 19191944 v Banskej Bystrici-Majeri.
Venovala sa národno-uvedomovacej, kultúrno-výchovnej a spolkovej činnosti, organizovala prednášky, výstavy, divadelné predstavenia, zbierky na podporu slovenských študentov. Zozbierala asi 300 slovenských ľudových prísloví a porekadiel, ktoré poskytla A. P. Zátureckému, asi 150 ľudových piesní, zapisovala aj zvyky, obyčaje, detské hry a zbierala predmety ľudovej kultúry pre múzeá. Od roku 1892 na podnet Andreja Kmeťa sa zamerala najmä na zbieranie ľudových výšiviek. Podieľala sa na založení priemyselno-kupeckého spolku, ktorý by organizoval výrobu a odbyt ľudových výšiviek a čipiek. Za národnú činnosť bola roku 1914 pod zámienkou špionáže odsúdená. Zážitky z väzenia spracovala v autobiografickej črte, písala aj cestopisné črty, krátke prózy a odborne zamerané knižné publikácie a viaceré národopisné štúdie v Slovenských pohľadoch, Národných novinách, Živene a i. Členka Muzeálnej slovenskej spoločnosti, Lipy, Matice slovenskej, Živeny, roku 1917 zakladateľa jej odboru v Banskej Bystrici, tajomníčka Čs. jednoty v Kroměříži.
Fridrich Karpe

Fridrich Karpe (Karp) (* Slovensko - † 1775) bol pedagóg, rektor.
Životopis.
Rektor v Banskej Bystrici (1716). 12. mája 1714 napísal pohrebnú báseň na počesť Jakuba Mokošiniho, syna „posledného farára horného kostola“. Karpius odišiel z Banskej Bystrice do Kremnice, kde takisto vyučoval na škole. Zomrel v roku 1775.
Jozef Karvaš (1945)

Jozef Karvaš (* 8. február 1945, Nitra – † 11. december 2021) bol slovenský džezový hudobník, trubkár, trombonista, kapelník, aranžér, textár a spevák.
Životopis.
V rokoch 19511959 navštevoval základnú školu v Banskej Bystrici, 19591962 študoval na Hudobnom konzervatóriu v Brne, ktoré z rodinných kádrových dôvodov nemohol ukončiť. Bol umeleckým vedúcim džezových orchestrov Jozef Karvaš Band a BB Band Dixieland Jazz Band. Zúčastnil sa na mnohých domácich aj zahraničných džezových festivaloch, účinkoval aj na benefičných koncertoch a podujatiach. Bol spoluzakladateľom a spoluorganizátorom džezového festivalu a života v Banskej Bystrici. Publikoval štúdie a články so zameraním na džez v odborných časopisoch. Účinkoval v domácich a zahraničných televíznych a rozhlasových programoch.
Od roku 2005 sa popri práci so svojimi hudobnými telesami venoval hraniu vážnej a chrámovej hudby so sprievodom organu alebo v spolupráci s gitarou a husľami, prípadne inými nástrojmi či ako hráč na trúbku s chrámovými zbormi a sólistami.
Po roku 1989:
Zdenko Kasáč

Dr. h. c. prof. PhDr. Zdenko Kasáč, CSc. (* 15. august 1924, Poltár – 29. marec 2017) bol literárny historik, vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Po vychodení ľudovej školy v Poltári študoval v rokoch 19351943 na gymnáziách v Lučenci a v Tisovci. V rokoch 19431944 študoval na Právnickej fakulte, v rokoch 19451949 študoval slovenčinu, filozofiu a francúzštinu na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. Počas štúdia na vysokej škole pracoval dva roky ako tlačový referent a neskôr ako prednosta kabinetu na Povereníctve zdravotníctva. 
Od roku 1950 pôsobil ako profesor na gymnáziu v Lučenci, v rokoch 19521953 ako profesor na Vyššej hospodárskej škole v Banskej Bystrici. Bol riaditeľom Jedenásťročnej strednej školy v Žarnovici (19531955). V rokoch 19551958 pracoval na Odbore školstva Krajského národného výboru v Banskej Bystrici ako krajský školský inšpektor. V rokoch 19581980 a 19831990 prednášal slovenskú literatúru 20. storočia na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici, kde v rokoch 19601968 vykonával zároveň funkciu prodekana. V rokoch 19801982 pôsobil ako lektor slovenského jazyka na Inštitúte slovanských štúdií na univerzite v Štrasburgu. Od roku 1990 žije na dôchodku v Banskej Bystrici. 
Vedeckú hodnosť kandidát vied o umení získal v roku 1966. V roku 1968 získal akademický titul doktor filozofie a v roku 1969 sa habilitoval na docenta teórie a dejín slovenskej literatúry. V roku 1980 získal hodnosť profesora teórie a dejín slovenskej literatúry. 7. septembra 2004 mu bol udelený čestný titul doctor honoris causa Univerzity Mateja Bela. 
Bol literárne činný od roku 1941, keď začal publikovať v Národných novinách, Novom rode. Neskôr publikoval v Pravde, Novom slove, Eláne, Tvorbe, Slovenských pohľadoch, Romboide, Slovenskej literatúre, v ktorých publikoval stovky recenzií, kritík, statí a štúdií o vychádzajúcich knihách, najmä básnických. V 60. rokoch sa začal zaoberať poéziou protifašistického odboja publikovanou v čase druhej svetovej vojny a počas SNP. Výsledky výskumu zhrnul do monografie "Slovenská poézia protifašistického odboja 19381945" (1974). Túto problematiku vypracoval aj v akademických syntézach Dejiny Slovenska 5 (1985). Spoločne s Albínom Baginom pripravil vysokoškolskú učebnicu z dejín slovenskej literatúry. Podal prehľad o disidentských a exilových spisovateľoch. Je autorom viacerých ďalších príručiek pre stredoškolských učiteľov slovenčiny. Je zostavovateľom viacerých básnických antológií a výberov z tvorby básnikov Jána Raka, Miloša Krnu, Alexandra Pockodyho, Štefana Atilu Brezányho, slovenskej nadrealistickej poézie. Spoluautor učebníc literatúry pre rozličné typy stredných škôl.
Gustáv Kassai

Gustáv Kassai (pôv. Engelmann) (* 15. január 1843, Košice – † 4. október 1909, Budapešť) bol slovenský filológ. Jeho otcom bol Michal Engelmann a matkou Vilhelmína rod. Kaiserová.
V rokoch 19621866 študoval na gymnáziu v Košiciach. Klasickú filológiu vyštudoval na univerzite vo Viedni. Od roku 1868 bol profesorom na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1881 v Budapešti a neskôr súkromným profesorom latinskej štylistiky a rétoriky na univerzite v Budapešti.
Je autorom latinských, gréckych a maďarských štúdií a príspevkov z klasickej filológie. Publikoval práce o Platónovej filozofii, ktoré boli vydané v Banskej Bystrici v roku 1877. Venoval sa aj prekladom maďarských autorov do starej gréčtiny. Pre školy vydal Sofoklovu Antigonu.
Janka Kassová

Janka Kassová (* 4. október 1953, Banská Bystrica - † 22. február 1999, Banská Bystrica) bola slovenská osvetová pracovníčka, choreografka a tanečnica.
Životopis.
Pracovníčka Okresného osvetového strediska v Banskej Bystrici. Tanečníčka a choreografka folklórneho súboru Urpín.
Andrej Ľudovít Katina

Andrej Ľudovít Katina (pseudonym Podlipný) (* 4. február 1909, Zvolen, Slovensko – † 23. október 1968, Myjava, Slovensko) bol slovenský evanjelický kňaz, cirkevný hodnostár, spisovateľ a redaktor.
Životopis.
Narodil sa v rodine Ondreja Katinu a jeho manželky Kataríny, rodenej Bukovej. Základné vzdelanie získal vo Zvolene, kde aj v roku 1929 zmaturoval. Neskôr študoval teológiu v Bratislave (1929 – 1933), ordinovaný bol v roku 1933. Pôsobila ako kaplán vo Zvolene, farár v Badíne (1935 – 1946), Hronseku a napokon sa stal biskupom Západného dištriktu (1952 – 1968). Jeho pôsobenie poznačil vtedajší politický systém. 
Tvorba.
V roku 1932 debutoval zbierkou nábožensky a sociálne ladených básní, potom sa venoval prozaickej tvorba s mravoučnou a historickou tematikou, pokúšal sa aj o drámu. V publicistike sa venoval kultúrnohistorickej a cirkevnej problematike, zostavil modlitebník a vydal historickú prácu o artikulárnom kostole v Hronseku. Bol spoluredaktorom časopisu Evanjelický posol spod Tatier.
Štefan Kátlovský

Štefan Kátlovský (* 14. apríl 1906, Brezová pod Bradlom – † 4. máj 1968, Košice) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a cirkevný hodnostár.
Životopis.
Maturoval na Priemyselnej škole v Bratislave, gymnaziálnu maturitu získal na Štátnom gymnáziu Andreja Sládkoviča v Banskej Bystrici (1925). Začas študoval na Českom vysokom učení v Prahe (19251926), teológiu skončil v Bratislave (1931), ordinovaný (1931), študoval v Bazileji (19311932). 
&lt;br&gt;Pôsobil ako kaplán v Prešove, farár v Hornom Tisovníku, Mýte pod Ďumbierom (1933), správca sirotinca v Modre (od novembra 1940), prednášal na Evanjelickej teologickej fakulte v Bratislave (od októbra 1941), dekan fakulty (1952), biskup Východného dištriktu (od roku 1958).
Autor náboženských a teologických prác, gramatiky hebrejčiny, vysokoškolských učebníc, prispieval do časopisov, člen prekladateľskej komisie Biblie, preložil časti Novej zmluvy. Ovládal 9 jazykov, často prednášal na teologických podujatiach v zahraničí.
Martin Katriak

Martin Katriak (* 31. júl 1913, Čačín – 4. január 1999) bol vysokoškolský pedagóg, sociológ, kultúrno-osvetový pracovník.
Životopis.
Štúdium na Filozofickej fakulte UK v Bratislave absolvoval roku 1948. V roku 19371940 pracovník Ministerstva školstva a národnej osvety, potom učiteľ na viacerých miestach. Pracovník Povereníctva školstva a osvety (19451954), Osvetového ústavu (19551964), Sociologické ústavu SAV (19651974). Docent na Filozofickej fakulte UK, na VŠE a na Fakulte VŠP KSČ prednášal sociologickú metodológiu. Zameriaval sa na problémy činnosti osvetových zariadení.
Ján Katunský

Ján Katunský (Katunski) (* 5. apríl 1643, Spišská Kapitula - † 28. jún 1683, Banská Štiavnica) bol rímskokatolícky kňaz, jezuita a pedagóg.
Životopis.
Stredoškolský profesor jazykov a humanitných predmetov. Aktívny v charitatívnej činnosti, navštevoval chorých a zaopatroval umierajúcich. Bol mučený a sťatý Tököliho kurucmi. Pôsobil ako misionár-kazateľ v Banskej Bystrici (1676 a 1681-1682).
Ján Katzernhirn

Ján Katzernhirn (Katznhirn, Katzenhiren, Katzenhrn) (* Kremnica † 10. marec 1527, Slovensko) bol remeselník, obuvník, vodca baníckeho povstania.
Bol prívržencom plebejskej reformácie, jeden z najaktívnejších činiteľov baníckeho povstania v Banskej Bystrici (15251526). V marci roku 1527 ho chytili kremnickí drábi. Bol odsúdený na smrť a popravený.
Gejza Kauzál

Gejza Kauzál (* 5. marec 1906, Chyzerovce - † 25. september 1964, Banská Bystrica) bol slovenský lekár-chirurg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Zlatých Moravciach, od r. 1923 na Lekárskej fakulte UK v Bratislave. Od r. 1929 MUDr., asistent na Chirurgickej klinike Lekárskej fakulty UK v Bratislave, primár chirurgického odd. nemocnice v Komárne, krajský odborník. Od roku 1960 vedúci chirurgickej ambulancie UÚNZ v Žiline, neskôr v Žiari nad Hronom a v Čadci. Autor 18 článkov prevažne z brušnej chirurgie.
Andrej Kavuljak

Ing. Andrej Kavuljak (* 5. december 1885, Ústie nad Oravou - † 30. máj 1952, Dolný Kubín) bol slovenský historik, lesný inžinier.
Jeho otec bol Andrej Kavuljak (18551934) a matka Alojzia rod. Pacáková.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Trstenej a v Banskej Bystrici (19001904), na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici, Ing. Taxátor Oravského komposesorátu, vedúci lesnej správy v Párnici, lesmajster v Oravskom Podzámku, inšpekčný úradník Štátnych lesov a hlavný lesný radca Riaditeľstva Štátnych lesov v Liptovskom Hrádku, riaditeľ Riaditeľstva Štátnych lesov v Banskej Bystrici (19431949), externe prednášal na Vysokej škole poľnohospodárskeho a lesníckeho inžinierstva v Košiciach. Počas 1. svetovej vojny padol na ruskom fronte roku 1915 do zajatia. Po pobyte v zajateckom tábore v Zlatouste na Urale. V rokoch 19181921 pôsobil ako prednosta a lesný inšpektor Zlatousteckej oblasti. Zoznámil sa s ruskou a neskôr i sovietskou odbornou literatúrou, po oslobodení ju i prekladal. Popredný slovenský odborník v lesníctve, teoretické a praktické skúsenosti zhrnul do vysokoškolskej učebnice o zariaďovaní lesov a do národohospodárskej štúdie o pasení v lesoch. Venoval sa prevažne histórii lesníctva na Slovensku a najmä na Orave. Výsledky štúdia zhrnul v samostatných prácach a štúdiách. Najvýznamnejšia jeho práca "Historický miestopis Oravy" vyšla až posmrtne.
Robo Kazík

Robo Kazík (* 11. máj 1947, Topoľčianky – † 1. február 2021, Topoľčianky) bol slovenský podnikateľ, spevák.
Životopis.
Absolvoval Strednú ekonomickú školu a Inštitút pre národné výbory. Pracoval ako robotník v Calexe Zlaté Moravce a v Pozemných stavbách v Banskej Bystrici. Na Mestskom úrade v Banskej Bystrici robil šestnásť rokov. Najskôr robil vodiča, potom vedúceho "Akcie Z" a ešte neskôr vedúceho odboru výstavby. Medzi rokmi 19831990 bol riaditeľom Slovkoncertu. Vydal albumy "Vráť sa mi, láska, Venované Vám, Toto sólo patrí nám, Srdce ti napovie, Vianoce, Jesenné lístie, Letná nálada". Niektoré z nich nahral s "Orchestrom Pavla Zajáčka" V Slovenskej televízii účinkoval v programe Repete. V období 20062010 pracoval ako viceprimátor v Banskej Bystrici.
S jeho manželkou Marienkou, ktorá pochádza z Očovej, mal dvoch synov. Jeho dvorná textárka bola Mária Kodajová. V roku 2006 spolu s Karolom Konárikom naspieval duet „Život je boj“ pre jeho album "To som ja".
Estradasphere

Estradasphere je kalifornská šesťčlenná skupina z USA, ktorá vznikla v roku 1998 v mestečku Santa Cruz. Skupina hrá vysoko experimentálnu kvalitnú, prevažne inštrumentálnu hudbu, ktorú definujú eklektickým hudobným žánrom. Kombinujú hlavne folklórne a džezové elementy. Zaujímavosťou je však, že v ich tvorbe nájdete takisto klasickú hudbu, progresívny rock, death metal, pop 60-ich rokov 20. storočia, new age, soundtrackovú hudbu, španielske flamenco a balkánsku ľudovú hudbu (najmä cigánske melódie). Azda najväčšou raritou v ich hudbe sú syntetické motívy videohier zo začiatku 90 rokov typu Super Mario Bros. Všetci členovia sú multiinštrumentalisti a zvláštnosťou ich vystúpení v minulosti bolo okrem ich živej hry aj cirkusové predstavenie rôznych artistov.
Daniel Kellner

Daniel Kellner (* 1758, Banská Bystrica† 1824, tamže) bol slovenský farbiar.
Životopis.
Zakladateľ farbiarskej vetvy rodu Kellnerovcov v Banskej Bystrici. V roku 1785 bol prijatý za mešťana Banskej Bystrice, zapísaný do knihy majstrov farbiarskeho cechu siedmich banských miest (1786). Člen Vonkajšej mestskej rady v Banskej Bystrici. Na evanjelickom cintoríne v Banskej Bystrici dal postaviť mauzóleum.
Ján Kellner (mešťanosta)

Ján Kellner (* 1729, Banská Bystrica † 1800, Banská Bystrica) bol mešťanosta Banskej Bystrice a člen Vonkajšej mestskej rady v Banskej Bystrici (od 1771).
Jeho otec Andrej Kellner (17001747), jeho syn Pavol Kellner (17531803).
Životopis.
Školské vzdelanie nadobudol v Banskej Bystrici. Majstrom klobučníckeho cechu sa stal v Banskej Bystrici (1750). Písal rodinnú kroniku, aj udalosti kronikárskeho charakteru o Banskej Bystrici.
Pavol Kellner

Pavol Kellner (* 1753, Banská Bystrica† 1803, tamže) bol slovenský klobučník.
Životopis.
Tovariš v otcovej dielni v Banskej Bystrici (1770). Bol prijatý za mešťana Banskej Bystrice a do cechu klobučníckych majstrov (1776). Pokračoval v písaní rodinnej kroniky aj popisovaní udalostí kronikárskeho charakteru o Banskej Bystrici.
Samuel Kellner

Samuel Kellner (* 1789, Banská Bystrica† 1855, tamže) bol slovenský klobučník.
Životopis.
Klobučník v Banskej Bystrici, prijatý za mešťana Banskej Bystrice (1813). Pôsobil v obecnom výbore v Banskej Bystrici a pri voľbe Mestskej rady bol zvolený za jej člena (1849). Bol spoluzakladateľom a pokladníkom čitateľského spolku v Banskej Bystrici (1848). Pokračoval v písaní rodinnej kroniky aj kroniky udalostí Banskej Bystrice.
Dezider Keme

Dezider Keme (* 14. december 1895, Banská Bystrica-Kremnička - † 20. november 1944, Slovensko) bol obchodník.
Životopis.
Bol obchodníkom v Banskej Bystrici. Rasovo prenasledovaný, obeť nacistického teroru. Po potlačení SNP bol spolu s manželkou Kornéliou a dcérou Luciou 11. novembra 1944 zaistený nemeckými bezpečnostnými orgánmi v Banskej Bystrici. Následne bol väznený a neskôr popravený v masovom hrobe v Banskej Bystrici-Kremničke.
Koloman Kemenczky

Koloman Kemenczky (Kálmán) (* 24. december 1846, Miškovec – † 1. máj 1925, Košice) bol slovenský pedagóg a publicista.
Životopis.
Profesor chémie a prírodopisu v Banskej Bystrici (po 1883). Autor učebníc, rozprávok, fejtónov.
Jozef Kemko

Jozef Kemko (* 19. marec 1887, Heľpa - † 25. júl 1960, Heľpa) bol ľudový rezbár.
Životopis.
Jozef Kemko bol zamestnaný ako roľník, bača a železničný robotník v Heľpe. Vyrezávaniu z dreva sa venoval vo svojom voľnom čase. vyrezával solničky, črpáky, kuchynský a pastiersky riad i hudobné nástroje (píšťalky, gajdy). Známy ako výrobca črpákov gemerského typu. Roku 1956 sa pokúsil o voľnú plastiku (monumentalizované stvárnenie Jánošíka). Jeho sochy sú charakteristické veľkorysým chápaním tvaru strnulo pózujúcich figúr čo im dodáva monumentalitu. Vypestoval si cit pre technické i výtvarné vlastnosti dreva, ale neváhal ho kombinovať ani s inými materiálmi (kožušina, kov). Jeho práce sú zastúpené v zbierkach Historického ústavu Slovenského národného múzea, Slovenskej národnej gelérie, a ÚĽUV-u v Bratislave a Etnografického ústavu Slovenského národného múzea v Martin.
Dielo.
Drevené plastiky:
Gabriel Kendrai

Gabriel Kendrai (Kendray) (* 14. február 1724, Voderady† 18. január 1797, Šaľa) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, jezuita a veršovník.
Jeho otec bol Juraj Kendrai a matka Klára rod. Szentkeresztiová.
Životopis.
V roku 1739 vstúpil do jezuitskej rehole, študoval v Trnave. Po štúdiách misionár a správca rehoľných majetkov v Banskej Bystrici a v Jágri, od 1770 v Trnave a Šali, po rozpustení rehole od 1775 svetský kňaz v Šali. Autor elegickej básnickej skladby na biblický námet a práce o vojvodcoch bojujúcich v 17. storočí na východnom Slovensku.
Matúš Kephalides

Matúš Kephalides (Hlaváč; Matej) (* 1645, Košťany nad Turcom – † 1700, Banská Bystrica) bol evanjelický kňaz, pedagóg a filozof.
Životopis.
Navštevoval školy v Košťanoch nad Turcom, vo Svätej Helene, v Martine, v Žiline, v Brezne, pokračoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde dokončil štúdium skúškou ako respondent rozpravy banskobystrického rektora J. Henselia "De creatione" (1665).
Pôsobil ako učiteľ vo Veličnej na Orave, neskôr sa stal rektorom školy v Banskej Bystrici-Radvani (1667), kde vyučoval logiku, v čase prenasledovania zbavený učiteľského miesta (1674), napokon sa utiahol do Banskej Bystrice. Ako alumnus v Banskej Bystrici napísal báseň do dizertácie T. Stellera "Excercitium Metaphysicum..." (1665). Často viedol učené rozhovory s jezuitami. Z jeho pôsobenia v Banskej Bystrici-Radvani sa zachovala dizertácia "De pluralite animarum" (1669), venovaná príslušníkom duchovného a svetského stavu. V duchu scholastickej filozofie v nej obhajuje názor, že človek ma iba jednu dušu, ktorá má viac schopností a foriem. Zastával stanovisko, že nad autoritou akéhokoľvek filozofa stojí autorita pravdy. Stúpenec teórie o mikrokozme chápanom v duchu Komenského.
Adam Kereškéni

Adam Kereškéni (Kereskényi de Alsó et Felsó Kereskény) (* 24. január 1713, Komárno - † 1. február 1777, Cluj) bol rímskokatolícky kňaz, prekladateľ, básnik, pedagóg zemianskeho pôvodu. 
Životopis.
Základné školy navštevoval v Ostrihome, v Košiciach a v Bratislave, od 1729 člen jezuitskej rehole, študoval filozofiu v Trnave, 1730 novic v Trenčíne, 1733-1734 študoval fyziku a metafyziku v Trnave, 1739-1742 teológiu vo Viedni, 1743 v Banskej Bystrici, PhDr. Od roku 1731 učiteľ v Esztergome, 1736 v Bratislave, 1737 v Trnave a 1738 v Budíne, 1745 kazateľ a prof. v Esztergome, 1746-1748 v Trnave a i., správca tlačiarne v Košiciach, v Alba Iulii, riaditeľ seminára a školy a do 1773 správca tlačiarne v Cluji. Preložil z taliančiny do maďarčiny dve jezuitské Metastasiove drámy, vydal cirkevné práce a básne.
Jakub Khien

Jakub Khien (Kiehn) (* Banská Bystrica?) bol maliar.
Životopis.
Maliar v Banskej Bystrici (1600-1617). Pravdepodobne syn banskobystrického zlatníka Jána Khuena.
Stanislav Kianička

Stanislav Kianička (* 11. november 1873, Martin - † 7. december 1940, Valča) bol rímskokatolícky kňaz a náboženský spisovateľ. Pseudonym: Klerik, Prítomný
Životopis.
Študoval na meštianskej škole v Martine, na gymnáziu a diecezálnom seminári v B.Bystrici. V roku 1897 bol vysvätený za kňaza a nastúpil ako kaplán v Dlhom Poli, neskôr farár v Necpaloch a vo Valči. Starosta Orla, funkcionár náboženských spolkov. Prispieval do cirkevnej tlače.
Bohuš Kianička

Bohuš Kianička (* 12. september 1875, Turčiansky Svätý Martin † 29. máj 1938, tamže) bol slovenský politik a živnostník.
Životopis.
Za mäsiara a udenára sa vyučil v Banskej Bystrici a podnikal v rodnom Martine.. Už počas pobytu v Budapešti a v Prahe podporoval národno-kultúrne podujatia. Predseda Československej živnostnicko-obchodnickej strany na Slovensku. Bol funkcionárom živnostníckych stavovských a družstevných organizácií, Matice slovenskej (MS), Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS). Pôsobil ako zodpovedný redaktor "Slovenského remeselníka" (1927 - 1929) a "Hlásnika". a prispieval do ďalších slovenských novín a časopisov. 
V parlamentných voľbách v roku 1925 získal za živnostenskú stranu senátorské kreslo v Národnom zhromaždení. Mandát obhájil v roku 1929 i v 1935. Členom senátu bol do až do svojej smrti, nahradil ho Juraj Vyskočil.
Zomrel v máji 1938, pochovaný bol 1. júna v Turčianskom Sv. Martine.
Krištof Kindermann

Krištof Kindermann (* Slovensko) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Evanjelický farár a správca v Špitáli sv. Alžbety v Banskej Bystrici (1534-1545).
Štefan Kindernay

Štefan Kindernay (* 5. február 1914, Brezno – † 2. február 1972, Bratislava) bol slovenský lekár – ortopéd.
Životopis.
Navštevoval základnú školu v Brezne, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, kde 1933 maturoval. Štúdium medicíny absolvoval na Lekárskej fakulte UK v Bratislave kde štúdium v roku 1939 ukončil titulom MUDr. Od 1940 asistent, po roku 1945 vedúci lekár a zástupca prednostu Ortopedickej kliniky Lekárskej fakulty UK v Bratislave. Popri tom v období 19511959 pôsobil ako konziliár Výskumného ústavu reumatických chorôb v Piešťanoch, externý učiteľ na Inštitúte pre ďalšie vzdelávanie lekárov a farmaceutov a oblastný odborník pre ortopédiu. 
Počas SNP bol veliteľom zberne ranených 1. československej armády, po ústupe do hôr pôsobil v ilegalite. 
Špecializoval sa na choroby osteoartikulárneho systému. Významné boli jeho práce traumatologické, najmä o pseudoartrózach, fraktúrach collum femoris a luxačných fraktúrach bedrového kĺbu, i práce zamerané na reumatológiu o hydrokortizóne, koxatrózach, artroplastikách kĺbov, syndróme paralytického bedrového kĺbu. Autor ortopedickej časti "Vademecum medici" (1972).
Mária Kirchmaierová

Mária Kirchmaierová (* Slovensko) bola pedagogička.
Životopis.
Učiteľka slovenskej dievčenskej školy v Banskej Bystrici (1594).
Július Kirsteuer

Július Kirsteuer (kr.m. Čerešňák) (* 25. august 1917, Banská Bystrica - † 2. január 1983, Bratislava) bol slovenský právnik a protifašistický bojovník.
Životopis.
Ľudovú školu (1923-1927) a gymnázium (1927-1935) absolvoval v Banskej Bystrici. Študoval na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1935-1940), kde dosiahol titul JUDr. 
Pracoval ako zamestnanec Ministerstva zahraničného obchodu v Prahe, Povereníctva financií, vedúci odboru Ministerstva obchodu SSR v Bratislave, pracovník PZO Technoexport a Technopol v Bratislave. V rokoch 1943-1944 ako kuriér v Turecku pracoval pre československú spravodajskú službu v Londýne, počas SNP v povstaleckom spravodajstve. Zúčastnil sa na prenesení vysielačky na Slovensko, spoluzakladal spojenie cez vysielačku Vít.
Michal Kiss

Michal Kiss (* 9. september 1856, Rybník) bol slovenský publicista a právnik.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Leviciach a v Banskej Bystrici. Následne na právnickej fakulte v Budapešti, JUDr. Od 1880 podslúžny, 1889 slúžny. Od roku roku 1896 pôsobil ako predseda sirotskej stolice v Zlatých Moravciach. Filozofickými, sociologickými, národohospodárskymi a politicko-právnymi úvahami prispieval do domácich i zahraničných časopisov.
Ján Klamárik

Ján Klamárik (* 7. február 1832, Lučenec – † 8. október 1898, Banská Bystrica) bol pedagóg. 
Pseudonym: Kemény
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Kiskunfélegyháze a v Pešti. Od roku 1847 študoval filozofiu v Pešti a v rokoch 18541855 vo Viedni, kde v roku 1858 zložil učiteľské skúšky z matematiky a prírodopisu. PhDr. V roku 1870 absolvoval zahraničnú cestu, počas ktorej študoval systém školstva. Pôsobil ako zastupujúci profesor na gymnáziu Kiskunfélegyháze, v Pécsi a inde. 
V rokoch 18611883 pôsobil v Banskej Bystrici, od roku 1867 ako riaditeľ gymnázia, v rokoch 18761883 ako obvodný školský inšpektor. Ako školský inšpektor sa pričinil o vznik vyššej dievčenskej školy a chlapčenskej meštianky v Banskej Bystrici.
Ako expoment maďarizátorskej politiky v Banskej Bystrici sa podieľal v auguste 1867 na odstránení siedmich slovenských profesorov z banskobystrického gymnázia, medzi nimu aj Martina Čulena. V roku 1874 ako hlavný dozorca viedol vyšetrovanie proti gymnáziu v Klaštore pod Znievom. V roku 1875 zakročil proti slovenským študentom za uctenie pamiatky Andreja Sládkoviča. V maďarizácii spolupracoval s biskupom Arnoldom Ipolyi-Stummerom a podžupanom Belom Grünwaldom. 
Od roku 1883 pracoval ako tajomník Ministerstva kultúry a školstva v Budapešti. V roku 1889 sa stal ministerským radcom. Od roku 1883 riadil zmeny a úpravy v uhorskom školstve. Bol zvolenským podžupanom, čestným členom krajinskej profesorkej spoločnosti, krajinskej profesorskej rady a čestným predsedom pedagogickej spoločnosti. 
Literárne začínal ako básnik v antológii gymnaziálnych študentov v Pešti (1847), potom v časopise "Bajai". Publikoval odborné články v ročenkách gymnázií a v časopisoch. Bol prekladateľom a zostavovateľom učebníc. V prácach o organizácii maďarských stredných škôl žiadal pomaďarčenie inonárodných škôl na Slovensku. Spolupracoval na maďarsko-nemecko-slovenskom slovníku Jozefa Lósa.
Ignác Klaus

Ignác Klaus (Clauss) (* 30. august 1717, Bratislava† 11. november 1791, Bratislava) bol rímskokatolícky kňaz, pedagóg, veršovník, filozof.
Jeho otec bol Ján Jakub Klaus a matka Mária Katarína rod. Schusterová.
Životopis.
Od 1734 člen jezuitskej rehole, ThDr., PhDr. Profesor teológie a filozofie na jezuitských učilištiach vo Viedni, Győri, Trnave, Košiciach a i., predstavený rehole v Bratislave, v Šoprone, v Banskej Bystrici a v Kőszegu. Od 1774 kaplán v Spišskej Novej Vsi. Od roku 1776 farár vo Veľkej. Napokon žil v Bratislave. Autor didaktickej básne a filozofických rozpráv.
Jozef Božetech Klemens

Jozef Božetech Klemens (Clemens) (* 8. marec 1817, Liptovský Mikuláš-Hušták – † 17. január 1883, Viedeň-Alservorstadt) bol maliar, sochár, technik, prírodovedec.
Životopis.
Narodil sa v Liptovskom Mikuláši, v mestskej časti Vrbica, dobovo nazývanej Hušták. Podľa záznamu o krste v matrike bol pokrstený 28. marca (deň narodenia nie je uvedený); rodičia sú zapísaní ako "Joseph Klement. Sophia Kovalszky" a pri krste dostal len meno Jozef. V roku 1837 na príhovor G. Fejérpatakyho-Belopotockého a na pozvanie K. S. Amerlinga a V. Štulca prijatý na skúšobné obdobie na AVU v Prahe, 1838 - 1843 riadny študent, súčasne navštevoval aj prírodovedné a technické prednášky. Roku 1846 pokračoval v stredoškolských štúdiách, zložil učiteľské skúšky z prírodných vied, češtiny a z nemčiny pre gymnáziá, 1855 - 1856 pre vyššie reálky. 
Popri štúdiu vyučoval v Prahe, od 1843 pôsobil na Orave, a v Šariši, pracoval v spolku Tatrín, kde vytvoril portréty viacerých slovenských dejateľov. Od 1856 učiteľ kreslenia v Žiline, od 1863 suplujúci a od 1873 riadny profesor prírodných vied a kreslenia na kat. gymnáziu v Banskej Bystrici. Spolu s P. M. Bohúňom ústredná postava výtvarného života vrcholnej fázy nášho národného obrodenia, iniciátor špecifickej slovenskej výtvarnej línie. Svoj výtvarný výraz vychádzajúci z klasicizmu spájal s romantickými prvkami. Jeho umelecký význam je predovšetkým v portrétnej tvorbe, v ďalšej etape nemal jeho umelecký vývoj už vzostupnú tendenciu, ovplyvnil ho nazarenizmus. Maľoval náboženské kompozície, opakoval ich bez tvorivého prístupu. 
Počas pražského pobytu ho zaujal objav dagerotypie, jeho prvý český ateliér pre finančné ťažkosti zanikol. Záujem o technické vedy ho priviedol v roku 1862 k vypracovaniu návrhu na tlačiarenský stroj "Samotlač", ktorého výkresy odoslal na výstavu do Londýna. Od druhej polovice 70. rokov sa pokúšal o zostrojenie parného stroja "Žiaroruchu", založeného na princípe pohonu teplým vzduchom, stavbu stroja sa mu nepodarilo presadiť ani získať patent. Zaujímal sa aj o geológiu, 1854 objavil spolu s P. Árvajom ložisko kamenného uhlia a farebného mramoru. Venoval sa aj botanike. 
Zakladajúci člen Matice českej a Matice slovenskej. Od 1858 člen c. k. ríšskeho geologického ústavu vo Viedni, od 1862 člen Uhorskej prírodovednej spoločnosti v Pešti a od 1869 člen prírodopisno-geologického odboru Matice slovenskej. Vlastnil jednu z najväčších zbierok minerálov na Slovensku. Jeho diela sú v zbierkach SNG v Bratislave, v Národnej galérii v Prahe a v "Múzeu hlavného mesta Prahy". Zomrel v nemocnici vo viedenskej časti Alservorstadt. Ako príčina úmrtia je v matrike zapísané "Blasenstein", teda močový kameň.
Externé odkazy.
[[Kategória:Slovenskí maliari]]
[[Kategória:Slovenskí sochári]]
[[Kategória:Osobnosti z Liptovského Mikuláša]]
[[Kategória:Slovenskí technici]]
[[Kategória:Slovenskí prírodovedci]]
[[Kategória:Pochovaní na Viedenskom ústrednom cintoríne]]
Bohdana Klemensová

Bohdana Klemensová (* 20. november 1849, Vrbica - † 20. november 1922, Banská Bystrica) bola slovenská výtvarníčka a pedagogička. Používala pseudonym „Teodorovie“.
Životopis.
Od roku 1860 študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici. Od roku 1878 pôsobila ako učiteľka na ľudovej škole, neskôr učiteľka a od 1898 riaditeľka strednej školy v Plzni, na dôchodku žila v Banskej Bystrici. Ostala slobodnou a bezdetnou.
Je autorkou cestopisných reportáží zo Slovenska, Česka a Ruska, v ktorých sa zamerala najmä na opisy prírody. 
Venovala sa aj ženskej problematike, príspevky uverejňovala v Národných novinách, Ženských listoch a i. Po otcovi J. B. Klemensovi zdedila maliarske nadanie, prezentovala sa najmä ako maliarka prírodných a mytologických motívov, pozoruhodná bola jej litografia zo 70. rokov 19. storočia "„Zápola Velestúrova“" s nápisom rúnoslovanským na pomedzí Smrčného medzi Banskou Bystricou a Kremnicou, v ktorej je viditeľná inšpirácia romantizmom.