burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Bubblegum pop

Bubblegum (tiež nazývaný ako bubblegum pop) je hudobný žáner popovej hudby s melodickým charakterom a živým rytmom, uvádzaný na trh, aby oslovil deti a dospievajúcich. Tento výraz tiež označuje popový subžáner pochádzajúci zo Spojených štátov, ktorý sa vyvinul koncom 60. rokov z garage rocku, novelty songs a zvuku Brill Building a ktorý bol tiež definovaný tým, že jeho cieľová skupina sú tínedžeri. Úspech piesne „Sugar, Sugar“ od skupiny The Archies z roku 1969 bol reprezentatívnym príkladom, ktorý viedol ku cartoon rocku.
Producenti Jerry Kasenetz a Jeffry Katz si pripísali zásluhu na vytvorení pojmu „bubblegum“, keď povedali, že počas diskusie o svojom cieľovom publiku, rozhodli, že to budú „tínedžeri a malé deti“. V tom čase zvykli žuvať žuvačky a smiali sa na tom: „Á, toto je ako žuvačková hudba“. Tento výraz potom spopularizoval ich šéf, výkonný riaditeľ vydavateľstva Buddah Records, Neil Bogart.
Väčšina umelcov tohto žánra boli one-hit wonders, teda umelci s jednou známou skladbou. K výnimkám patrili napríklad Partridge Family a Tommy Roe. V 70. rokoch bol pôvodný bubblegum zvuk vplyvom pre punk rock, new wave a melodický metal.
Tomáš Salomon

Ing. Tomáš Salomon (* 1. marec 1966) je český ekonóm a manažér, od 1. januára 2016 predseda predstavenstva a generálny riaditeľ Českej sporiteľne. V roku 1984 maturoval na Gymnáziu Jízdárenská v Ostrave a v roku 1988 absolvoval štúdium na Fakulte ekonomiky služieb a cestovného ruchu Vysokej školy ekonomickej v Bratislave. V roku 2018 bol v Česku zvolený bankárom roku. V roku 2020 bol Bankár roku znova a získal aj cenu "MasterCard Special Award".
Prehľad činnosti.
Významné funkcie:
IC 4997

IC 4997 je planetárna hmlovina v súhvezdí Šíp, nachádza sa v ňom na hranici so súhvezdím Delfín. Bola objavená nezávisle od seba americkou astronómkou Williaminou Flemmingovou a českým astronómom Gustávom Grussom v roku 1896. Presný dátum ich pozorovaní nie je známy, takže je prisudzovaný obom. V prípade českého astronóma sa jedná o jeho jediný objav. V centre hmloviny sa nachádza hviezda 14. magnitúdy s teplotou 49 000 K.
Hmlovina patrí medzi takzvané stelárne hmloviny, čo znamená, že je taká malá, alebo tak ďaleko, že bežným pozorovaním ju nie je možné odlíšiť od hviezdy. Odlíšiť ju od hviezd je možné až použitím spektroskopu. Vzdialenosť hmloviny od Zeme nie je známa, preto nepoznáme ani jej skutočné rozmery. Pri odhade vzdialenosti na úrovni 8 000 ly by jej priemer bol zhruba 0,1 ly. Z meraní teploty vyplynulo, že je extrémne horúca. S teplotou okolo 20 000 K sa radí medzi najhorúcejšie známe hmloviny. Okrem vysokej teploty je aj veľmi hustá. Rôzne merania dávajú rozsah od 1 000 do 100 000 častíc plynu na centimeter kubický. Centrálna časť sa rozpína rýchlosťou 20 km/s a odhaduje sa, že patrí medzi veľmi mladé hmloviny, s vekom len 700 rokov. 
Nezvyčajným na tejto hmlovine je jej veľká premenlivosť. V 60. rokoch bola pozorovaná výrazná zmena jej spektra, o pôvode ktorej sa len špekuluje. Môže ísť o pokles teploty hmloviny, ale úlohu tu môže hrať aj centrálna hviezda. Pozorovania v rádiovej časti spektra odhalili zmeny v štruktúre hmloviny na časovej škále jednotlivých rokov.
Wen-čchang (kozmodróm)

Kozmodróm Wen-čchang ( – "Wen-čchang chang-tchien fa-še čchang"; ) je čínsky kozmodróm na ostrove Chaj-nan. Nachádza sa na území mestského okresu Wen-čchang na východnom konci ostrova. Jeho výstavba prebiehala približne v rokoch 2009 až 2014. Vďaka tomu, že kozmodróm sa nachádza v najjužnejšej časti Číny, je vhodný na vypúšťanie geostacionárnych družíc a tiež medziplanetárnych kozmických sond. Kozmodróm Wen-čchang je určený pre štarty nosných rakiet Čchang-čeng CZ-5 a CZ-7. Prvý štart z Wen-čchangu sa uskutočnil 25. júna 2016 o 12:00 svetového času, pričom išlo o prvý štart rakety Čchang-čeng CZ-7.
Sweetener (album)

Sweetener je štvrtý štúdiový album americkej speváčky Ariany Grande, ktorý vyšiel 17. augusta 2018 prostredníctvom vydavateľstva Republic Records. Produkovala ho spolu so švédskym producentom Maxom Martinom a Američanmi Pharrellom Williamsom a Savanom Kotechom. Na albume sa nachádzajú spolupráce s Nicki Minaj, Pharrellom a Missy Elliott. "Sweetener" je primárne popová, R&amp;B a trapová nahrávka a obsahuje rôzne hudobné žánre vrátane house, funku, neo soulu, hip hopu, synth-popu a ďalších minimalistických vplyvov urban contemporary. Texty sa zaoberajú témami úzkosti, bolesti, traumy, lásky, vzťahov a posilňovania postavenia žien.
"Sweetener" vyhral cenu Grammy za najlepší vokálny popový album na udeľovaní cien Grammy 2019.
Zoznam skladieb.
Štandardná edícia
Orbis pictus

Orbis pictus (pôvodne Orbis sensualium pictus, slovensky Svet v obrazoch) je všeobecne uplatniteľná učebnica, ktorú napísal český pedagóg, teológ a filozof Ján Amos Komenský. Kniha bola publikovaná roku 1658 v Norimberku v latinčine, nemčine a neskôr preložená do mnohých európskych jazykov.
Obsah.
Kniha obsahuje priemerne 152 kapitol (závisí od vydania) s tematickými ilustráciami, ktoré knihu obohacujú a sprostredkovávajú i mladším čitateľom. Zahŕňa základy dejepisu vrátane informácií o astronómii, fyzike, biológii, umenia, význačné časti sú venované remeslám a obchodu, potom nasleduje etika, politika a správa štátu. Kapitola náboženstva sa delí na kresťanstvo, pohanstvo, judaizmus a moslimské náboženstvo. Samotný text je skomponovaný pútavým spôsobom (autor uplatňuje svoju myšlienku „schola ludus“ (v preklade „škola hrou“) ako dialóg medzi učiteľom a žiakom.
Ugljan

Ugljan () je chorvátsky ostrov. Nachádza sa v skupine ostrovov severnej Dalmácie, severozápadne od ostrova Pašman a juhovýchodne od ostrovov Sestrunj a Rivanj. S ostrovom Pašman je prepojený mostom cez prieplav Ždrelac. Rozloha ostrova je 50,21 km², dĺžku má 22 km a šírku takmer 3,8 km.
Geografia.
Vápencová časť ostrova je pokrytá prevažne makchiami, zatiaľ čo dolomitová časť je využívaná pre poľnohospodárstvo. Z významnejších zátok je na severozápade ostrova zátoka Muline, zátoky Lamjana Vela a Lamjana Mala sú na juhovýchode. Východné pobrežie se mierne zváža do mora.
Sídla.
Na ostrove sa nachádza 7 samostatných dedín, pričom päť z nich pripadá obci Preko a dve (Kali a Kukljica) tvorí samostatné obce, zahrnujúce len jedno sídlo. Dediny, nachádzajúce sa pri východnom pobreží, ležia od severu k juhu v tomto poradí: Ugljan, Lukoran, Sutomišćica, Poljana, Preko, Kali a Kukljica. Najväčším sídlom na ostrove je dedina Kali (1 638 obyvateľov), najmenšou dedinou Poljana (294 obyvateľov).
Plazská

Plazská (pred 2012 aj "Palaska" alebo "Paláska") je potok na Gemeri na území obce Dražice v okrese Rimavská Sobota. Je to pravostranný prítok Dražického potoka v povodí Slanej; má dĺžku 3,3 km. Je vodným tokom VII. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-31-03-127.
Prameň.
Vodný tok Plazská pramení v nadmorskej výške na území obce Zacharovce v blízkosti obecnej hranice medzi obcami Dražice a Zacharovce v okrese Rimavská Sobota. Pramení na juhozápadnom svahu Veľkého vrchu (), na vrchole ktorého je vysielač (rádioreleová stanica). Pramení a preteká geomorfologickými jednotkami: celkom Juhoslovenská kotlina, podcelkom Rimavská kotlina a časťou Valická pahorkatina.
Opis toku.
Od prameňa tečie východným smerom na území obce Zacharovce tesne sledujúc v dĺžke 400 m obecnú hranicu medzi Dražicami a Zacharovcami, po opustení obecnej hranice sa stáča smerom na SV a pokračuje územím obce Dražice najprv lesným priestorom, ďalej tečie v blízkosti hranice medzi lesom "Dolný les" a ornou pôdou "Driek", neskôr pokračuje ornou pôdou orámovaný pásom stromovej príbrežnej vegetácie vytvárajúc v rovinatom priestore meandrovité zákruty. Pred zaústením do Dražického potoka preteká ornou pôdou "Veľký diel", kde križuje poľnú cestu. Potok v svojom priebehu priberá postupne tri ľavostranné prítoky. V dolnej rovinatej časti bol pôvodný kľukatý tok Plazskej v dvadsiatom storočí z väčšej časti umelo narovnaný, kanalizovaný. Ústi v nadmorskej výške do Dražického potoka, ktorý ďalej vteká do rieky Blh a ten je prítokom Rimavy.
Podrobný pohľad na pôvodný meandrovitý tvar vodného toku Plazská aj v jeho dolnej časti ešte pred umelým zásahom vyrovnávania potoka poskytuje pôvodná katastrálna mapa zo 4. štvrtiny 19. storočia.
Pôvod názvu.
Geografický názov Plazská bol motivovaný charakteristickým meandrovitým, kľukatým, plazivým tvarom potoka v dolnej polovici toku pripomínajúcim pohyb hada. Pomenovací akt prebehol v slovenskom jazykovom prostredí v podobe "Plazská voda" → "Plazská"; po prisídlení maďarského obyvateľstva bol názov Plazská podľa zákonitostí preberania cudzích slov do maďarčiny prevzatý a modifikovanný do podoby → "Palaszka"; po opätovnom posune slovensko-maďarskej etnickej a jazykovej hranice bol tento názov späťprevzatý do slovenčiny v podobe → "Palaska/Paláska"; názvoslovná autorita v roku 2012 revitalizáciou pôvodného názvu štandardizovala podobu → 'Plazská".
Podobnú motiváciu pomenovania toponyma má aj geografický názov "Plazno", potok v obci Tŕnie v okrese Zvolen, a geografický názov "Plazov", pomenúvajúci silné rameno vytekajúce z Malého Dunaja a smerujúce na sever k Ivanke pri Dunaji a k Bernolákovu v hornej časti Žitného ostrova, ktoré už v stredoveku zaniklo. Etapy historického vývoja toponyma Plazov i toponyma Plazská v zmiešanom slovensko-maďarskom jazykovom prostredí sú si veľmi podobné.
Referencie.
Donč

Donč môže byť:
Ulica Akad. Mal. Jozefa Nagya (Bratislava)

Ulica Akad. Mal. Jozefa Nagya je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov.
Drag queen

Drag queen je osoba, obvykle muž, ktorá sa prezlieka za ženu a paroduje ženské stereotypy za účelom zabávania obecenstva. Používa pritom extravagantné oblečenie, parochňu a výrazný mejkap. Drag queen je často gej. Kedže drag queens svoje správanie limitujú hlavne alebo výlučne v kontexte vystupovania, nie sú totožné s transrodovými osobami a transvestitmi. Ženy prezlečené za mužov sa nazývajú drag kings. Vystúpenia drag queens v širokej verejnosti spopularizoval americký umelec RuPaul.
Terminológia.
Pôvod termínu "drag" nie je známy. Prvé zmienky o použití tohto výrazu siahajú do roku 1870, keď sa vzťahoval na mužských hercov prezlečených do ženských šiat. Samotné prezliekanie mužov za ženy však bolo bežné už v starovekom Grécku. Alternatívnym termínom je "female impersonator". RuPaul však zaužívaný výklad pojmu drag queen ako muža napodobňujúceho ženy odmieta: „Nenapodobňujem ženy! Koľko takých žien poznáte, ktoré nosia sedemnásť centimetrov vysoké opätky, štvormetrové parochne a obtiahnuté šaty?“ Niektoré drag queens považujú termín "drag queen" za neprijateľný, pokiaľ nie je používaný členmi komunity.
Pôsobenie.
Vystúpenia drag queens bývajú obvykle v nočných kluboch alebo na Pride podujatiach, kde napodobňujú spev alebo tanec. Väčšina drag queens pôsobí na čiastočný úväzok.
Na Slovensku v roku 2021 vznikla drag skupina House of Foundation. Vedúcou (matkou) je Liquid The Queen a spolu s ňou sú v skupine Cherry Tree Wood, Kar’Ma, Miss Crisis a Sata Nic. Premiéru mala v septembri 2021.
V kultúre.
K celosvetovo najznámejším drag queens patrí americký umelec, herec a producent RuPaul so svojou televíznou šou "RuPaul's Drag Race", za ktorú získal jedenásť cien Emmy a "TIME" ho v roku 2017 umiestnil na zoznam 100 najvplyvnejších osobností sveta. RuPaul sa so povedomia dostal v roku 1992, keď sa dostal do rebríčkov so svojou pesničkou „Supermodel (You Better Work)“. K popularite konceptu prispeli filmy ako "The Birdcage" (1996) alebo muzikály ako "Rent" či "Hairspray".
Konektory prívesov v Európe

Konektory prívesov v Európe sú rôzne podľa štátov a roku používania. Konektor prívesu slúži na prepojenie elektroinštalácie ťažného a prípojného vozidla. V strednej Európe je najrozšírenejší konektor starší, 7-pinový konektor (ISO 1724) a novší, 13-pinový konektor (ISO 11446). Existuje aj NEN 6120, 13-pinový klon odvodený zo 7-pinového konektora.
7-pinový konektor (ISO 1724).
"Poznámky: 
13-pinový konektor (ISO 11446).
13-pinový konektor (ISO 11446) je novším typom, je spoľahlivejší a odolnejší voči vlhkosti. Je vhodný pre nosiče bicyklov, pre brzdené i nebrzdené vozíky.
Pre spojenie so 7-pinovým konektorom je možné použiť redukciu (prevodový konektor).
Nexon

Nexon môže byť:
Ulica svornosti (Bratislava)

Ulica svornosti ("časť cesty I/63") je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa spolu so 14 ulicami: Závodná, Slovnaftská, Kazanská, Prípojná, Pšeničná, Pasienková, Lieskovská cesta, Mramorová, Jegenešská, Šamorínska, Lopárska, Ovčiarska, Pri hrádzi a Hydinárska.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov, firiem a obchodov, ako napr. OC Slovnaftská s OD Kaufland, čerpacie stanice Slovnaft a OMV.
Petőfiho ulica (Bratislava)

Petőfiho ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa len s Hviezdnou ulicou.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov. Je rovnobežná s Máchovou, Nezvalovou, Madáchovou a Jókaiho ulicou.
Spútaný motýľ

Spútaný motýľ (tur. "Hercai") je romantický dramatický turecký seriál, v ktorom hlavné úlohy stvárňujú herec Akın Akınözü a herečka Ebru Şahin. Na Slovensku tento seriál vysielala TV Doma od 4. januára 2021 do 16. augusta 2021. Seriál sa reprízoval na TV Doma od 14. marca 2023 do 8. septembra 2023.
Dej.
Reyyan je vnučka rodiny Şadoğluovcov, prominentnej rodiny v meste Midyat. Jej starý otec Nasuh a otec Hazar sú veľmi dôležitými osobnosťami v jej živote a rodine. Reyyan sa však nikdy necítila byť v rodine milovaná nikým okrem svojho otca Hazara, matky Zehry a mladšej sestričky Gül. Jej starý otec Nasuh Reyyan vždy týral kvôli tomu, že Reyyan nie je Hazarova biologická dcéra, hoci Reyyan o tom vôbec nič nevie. Nasuh v minulosti prijal Reyyan do rodiny len kvôli svojmu synovi Hazarovi. 
Jedno ráno Reyyan vyrazí na prechádzku na svoje obľúbené miesto so svojím koňom Mavim. Má to tam rada, pretože si tam môže dokonale vychutnávať východ slnka. Keď sa už Reyyan vracia domov, takmer ju a jej koňa zrazí auto. Mavi sa splaší, Reyyan z neho spadne na zem a stratí vedomie. Z auta vystúpi pekný mladý muž menom Miran, ktorý Reyyan vezme na svojom aute domov a ktorý Reyyan začne veľmi priťahovať. Tu sa začína príbeh jednej veľkej lásky a ukrutne boľavej pomsty...
Yaren, dcére Hazarovho brata Cihana a Handan, sa Miran tiež veľmi páči. Lenže Miran sa zamiluje do jej sesternice Reyyan. Yaren sa preto rozhodne Reyyan pomstiť za to, že jej zničila šťastie a život. Miran nakoniec navrhuje rodine Şadoğluovcov, že si vezme Reyyan za manželku. Hoci spočiatku to nevyzerá veľmi reálne, nakoniec sa Reyyan a Miran zosobášia. Reyyan je šťastná, že po Miranovom boku bude môcť žiť život, ktorý jej bol doteraz odopieraný jej starým otcom Nasuhom. Lenže hneď nasledujúce ráno, po prvej spoločne strávenej noci, Miran Reyyan opustí... Reyyan naplní pocit zrady a nenávisti, keď Miranovi povie, že kým bude žiť, tak mu nikdy neodpustí! Ukazuje sa, že všetko, čo Şadoğluovci vedeli o Miranovi, bola lož (svadba, jeho rodina, meno, ...). Miranovým plánom bolo získať si dôveru rodiny Şadoğluovcov a vziať si nevinnú Reyyan, aby ju na druhý deň ráno mohol opustiť a splniť tak prvú časť plánu svojej pomsty. 
Miran si však začína uvedomovať, že jeho city k Reyyan boli skutočné a takisto aj jeho láska k nej, ktorú začal pociťovať vo svojom srdci od chvíle, keď Reyyan po prvýkrát uvidel. Lenže v Miranovom srdci sa okrem lásky nachádza aj niečo, kvôli čomu sa k Reyyan zachoval tak kruto. Je to totiž túžba po pomste. Túžba pomstiť sa Hazarovi Şadoğluovi za to, že uniesol, znásilnil a zabil jeho matku a zastrelil jeho otca...
Mirana už od detstva vychovávala jeho stará mama Azize Aslanbeyová a vždy mu hovorila, že musí pomstiť smrť svojich rodičov a vyzdvihnúť tak meno Aslanbeyovcov. 
Postupom času Reyyan a Miran odhaľujú ďalšie tajomstvá. Reyyan však stále bojuje s citmi, ktoré cíti k mužovi, ktorý ju opustil a kruto ponížil a Miran zas bojuje so svojím svedomím, pretože vie, že Reyyan hlboko ranil a preto sa veľmi snaží o to, aby mu Reyyan odpustila, pretože Miranovi na nej skutočne veľmi záleží...
Olympia Dukakisová

Olympia Dukakisová (vl. menom "Olympia Mary Dukakis"; * 20. jún 1931, Lowell, Massachusetts, USA† 1. máj 2021, New York, New York, USA) bola americká herečka, producentka, režisérka a aktivistka. V roku 1987 získala Academy Awards, v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe, za svoj herecký výkon vo filme "Pod vplyvom splnu". Má svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. 
Detstvo a mladosť.
Dukakisová sa narodila ako dcéra gréckych emigrantov v Spojených štátoch. Mala o šesť rokov mladšieho brata Apolla. V detstve sa venovala aktívne športu a bola trojnásobnou šampiónkou šermu v Novom Anglicku. 
Študovala v meste Arlington, v štáte Massachusetts, na Arlington High School a neskôr na Univerzite v Bostone. Vyštudovala fyzikálnu terapiu, ktorú praktizovala pri pacientoch s detskou obrnou. Neskôr sa vrátila na Univerzitu v Bostone, kde začala študovať herectvo.
Kariéra.
Od roku 1961 pracovala v divadle ako divadelná herečka. V roku 1963 získala ocenenie Obie za svoj herecký výkon v divadelnej inscenácii Človek sa rovná človeku, kde stvárnila vdovu Leocadiu Begbick. Za svoju divadelnú kariéru, sa objavila vo viac ako 130 divadelných inscenáciách.
Spoločne s Louisom Zorichom a inými hereckými pármi spolu založila divadelnú spoločnosť. Prvá divadelná hra, ktorá mala premiéru, bola v roku 1973, "Naše mesto". Herci ktorí účinkovala v divadle boli Colleen Dewhurst, Blythe Danner či Samuel L. Jackson. 
V roku 1987 si zahrala po boku Cher, vo filme "Pod vplyvom mesiaca". Jej herecký výkon bol pozitívne prijatý filmovými kritikmi a tiež získala niekoľko ocenení, vrátane Academy Awards. Po boku Shirley MacLaine, Sally Field a Dolly Parton si zahrala vo filme "Oceľové magnólie", z roku 1989. V rovnakom roku sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu "Pozri, kto to hovorí", kde sa objavila aj v ďalších dvoch častiach, v rokoch 1990 a 1993. V menšej úlohe sa objavila vo filme Woodyho Allena, "Mocná Afrodité".
V roku 2006 si zahrala v kanadskom filme "Ďaleko od nej", po boku Julie Christie a Gordona Pinseta. V roku 2013 získala svoju hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. V roku 2018 vyšiel dokumentárny film s názvom "Olympia". V dokumente sa objavilo tiež niekoľko známych osobností, ako napríklad Laura Linney či Whoopi Goldberg. O rok neskôr, si zahrala v televíznom seriáli "Výstredná spoločnosť", po boku hereckého obsadenia ako Laura Linney a Barbara Garrick. Za svoj herecký výkon v pôvodom seriáli v roku 1993 získala Dukakisová nomináciu na Emmy. 
V roku 2021 si zahrala vo filme "Nezabudni", ktorého cieľom bolo zvýšiť podvedomie o Alzheimerovej chorobe. 
Osobný život.
Jej manželom bol Louis Zorich, s ktorým mala tri deti. Zorich zomrel v januári 2018.
Bola silnou aktivistkou za práva žien a homosexuálov. Nemala problém hrať homosexuálne postavy aj v jej filmoch. Často hovorila o problémoch, ktoré prežívala počas dospievania, nakoľko boli spojené s neprijatím gréckej komunity v Spojených štátoch. 
Úmrtie.
Dukakisová zomrela 1. mája 2021 vo veku 89 rokov, po dlhej chorobe v hospicovej starostlivosti v jej dome v New Yorku.
Vanguard Group

Vanguard Group je americká akciová spoločnosť pre správu investícií, ktorá v roku 2021 spravuje aktíva vo výške 7,2 biliónov USD. Patrí medzi najväčšie spoločnosti na svete v oblasti správy investícií. 
Spoločnosť bola založená v roku 1975 a je pomenovaná po bojovej lodi britského kráľovského námorníctva HMS Vanguard, ktorá bola uvedená do prevádzky v roku 1787. Zakladateľom spoločnosti bol americký biznismen, investor a filantrop John C. Bogle, ktorý spoločnosti predsedal do roku 1999 a je považovaný za tvorcu prvého indexového fondu, ktorý je k dispozícií pre individuálnych investorov. John C. Bogle tiež presadzoval a zohral významnú úlohu vo vytvorení možností lacného investovania pre jednotlivcov.
Vanguard v roku 2021 spravuje 209 fondov v Spojených štátoch a 232 fondov na trhoch mimo Spojených štátov pričom počet investorov presiahol 30 miliónov v asi 170 krajinách.
Kali (Chorvátsko)

Kali () je dedina, prímorské letovisko a sídlo rovnomennej općiny v Chorvátsku, v Zadarskej župe. Je jednou z troch općín (plus Kukljica a Preko), ktoré sa nachádzajú sa na ostrove Ugljan. V roku 2011 tu malo trvalý pobyt 1 638 obyvateľov. Općina Kali je tvorená len jedným sídlom – samotným Kali.
Prvýkrát sa Kali spomína v listine z roku 1299 ako osada. Susednými dedinami sú Kukljica a Preko. Nedôležitejšou dopravnou komunikáciou je cesta D110.
Phil Campbell

Philip Anthony „Phil“ Campbell (* 7. máj 1961, Pontypridd, Wales, Spojené kráľovstvo) je waleský hudobník. Od roku 1984 do roku 2015 bol sólovým gitaristom skupiny Motörhead.
Životopis.
Narodil sa v meste Pontypridd na juhu Walesu a na gitaru začal hrať vo svojich desiatich rokoch. Onedlho začal vystupovať s prvními skupinami Contrast a Rocktopus; v roku 1979 spoluzakladal skupinu Persian Risk. V roku 1984 zháňala skupina Motörhead nového gitaristu. Do najužšieho výberu sa dostali Michael Burston a práve Phil Campbell. Skupina však zháňala len jedného člena, ale ich frontman Lemmy Kilmister nakoniec, potom, co ich počul spoločne hrať, prijal oboch. So skupinou hral až do roku 2015, kedy sa po smrti Lemmyho rozpadla.
Má troch synov: Todda, Danea a Tylu.
Ametystová ulica (Bratislava)

Ametystová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Podunajské Biskupice. Križuje sa s 2 ulicami: Korálová a Achátová.
Ulicu tvorí zástavba rodinných domov.
Alfred Nikodém

Alfred Nikodém, tiež Alfred Nikodem (* 25. marec 1864, Praha – † 30. október 1949) bol český podnikateľ, majiteľ zlatníckej firmy a všestranný športovec – bežec, chodec, jazdec. Je známy predovšetkým ako priekopník zimného plávania.
Život.
Narodil sa ako ôsme z deviatich detí účtovníka Karla Nikodema, ktorý bol v tom čase oficiálom českého miestodržiteľstva v Prahe a jeho manželky Arnoštky, jej rodné priezvisko bolo Matulová, ktorá bola tiež z Prahy. Vyučil sa za účtovníka tak, ako jeho otec, bol schopným obchodníkom, ktorý skupoval zlatnícky a hodinársky tovar z aukcií a záložní a predával ich vo svojom obchode. V prosperujúcej živnosti sa tituloval ako zlatník a klenotník, hoci na odbornú prácu zamestnával zlatníckych robotníkov. Z manželstva s Annou, rodenou Pávovou, mal dcéru Miroslavu (* 1900).
Šport.
Alfred Nikodém plával prvýkrát verejne v Prahe vo Vltave na Vianoce 1923 . Tento zvyk sa ujal a v roku 1928 už plávalo pod jeho vedením v zime pri Národnom divadle 63 plavcov. Naposledy plával Nikodém verejne vo Vltave v decembri 1945, čo bolo prvé vystúpenie otužilcov po skončení vojny. V roku 1946 odovzdal vedenie pražských otužilcov Oldřichovi Liškovi.
Oldřich Liška založil "Telovýchovný otužilecký klub" a 21. decembra 1947 zorganizovali vianočné plávanie otužilcov pri Národného divadla. Alfred Nikodém zomrel o dva roky neskôr a je pochovaný na Vyšehrade. Tradícia plávania počas Vianoc vo Vltave pri Národnom divadle trvá dodnes. Pod názvom "Memoriál Alfreda Nikodéma" to organizuje "I. plavecký klub otužilcov Praha" vždy 26. decembra.
Pravopis priezviska.
V úradných záznamoch o pobyte osôb a na Nikodémovom náhrobku je jeho priezvisko (aj krstné meno) uvádzané bez dĺžňa: Alfred Nikodem. Tento pravopis preferujú aj niektorí autori, napr. Václav Židek. Sám Alfred Nikodém sa bežnejšie podpisoval v českom kontexte rovnako, ako bol uvedený ako autor publikácie "Dvomi morami", ktorá bola vydaná za jeho života.
La Trimouille

La Trimouille môže byť:
Námestie svätého Egídia

Námestie svätého Egídia je námestie v Poprade, v mestskej časti Poprad.
Analýzy Na hrane

Analýzy Na hrane je politická relácia TV JOJ, ktorá mala premiéru 4. mája 2021 na spravodajskom webe Novinyplus.sk, webových platformách televízie a na facebookovej stránke Na hrane TV JOJ. Moderátorkou relácie, ktorá voľne nadväzuje na "Na Hrane", je Jana Krescanko Dibáková.
Basket Liga Kobiet

Basket Liga Kobiet, skratka BLK, v súčasnosti pre sponzorské účely ORLEN Basket Liga Kobiet (v rokoch 20012013 "Polska Liga Koszykówki Kobiet", skratka "PLKK") je najvyššia profesionálna súťaž ženského basketbalu v Poľsku. Víťazný tím vyraďovacej časti získava titul Majstrov Poľska za danú sezónu. 
V súčasnosti hrá v BLK, ktorá sa hrá podľa pravidiel federácie FIBA Europe, 10 klubov, čo je pokles oproti 12 do roku 2021. Sezóna BLK pozostáva zo základnej a vyraďovacej časti, pričom do vyraďovacej časti sa prebojuje osem najlepších klubov základnej časti. Aktuálnym víťazom za sezónu 2022/23 je tím AZS Lublin, v novodobej ére po roku 2000 má najviac titulov klub Arka Gdynia.
Dejiny.
Basketbalová súťaž bola založená v roku 1929, kedy sa prvým víťazom stal klub Cracowia. BLK bola konaná každoročne s výnimkou roku 1935 a rokov druhej svetovej vojny. Najúspešnejším klubom v histórii súťaže je ďalší krakovský klub, Wisła Can-Pack Kraków, ktorý zvíťazil 25-krát, nasledovaný klubmi AZS Warszawa, Arka Gdynia a ŁKS Łódź so 14, 13 a 9 titulmi. Gdynia je držiteľkou najdlhšej víťaznej série s ôsmimi víťazstvami po sebe v rokoch 19982005.
Attila Végh

Attila Végh (* 9. august 1985, Dunajská Streda) je slovenský bojovník zmiešaných bojových umení (MMA) a promotér bojových organizácii, ktorý súťažil v divíziách poloťažkej váhy Bellator Fighting Championships a Konfrontacja Sztuk Walki (KSW). Vyhral letný turnaj Bellator 2012 Summer Series Light Heavyweight Tournament a potom šampionát Bellator poloťažkých váh.
Detstvo.
Vyrastal v Gabčíkove, od 5 do 16 rokov sa venoval wrestlingu, potom prešiel na Kempo Karate. Stal sa v tejto disciplíne úspešným a získal množstvo titulov vrátane titulu majstra sveta, európskeho titulu a 14-krát vyhral majstrovstvá Maďarska v kempo karate.
Kariéra.
Začiatky.
Végh absolvoval profesionálny MMA debut na Slovensku v marci 2008. Prvý rok svojej kariéry bol neporazený s bilanciou 9 výhier bez prehier.
V máji 2009 debutoval za KSW v Poľsku a zásluhou Lukasza Jurkowského prvýkrát v profesionálnej kariére prehral. Vo februári 2010 mal Végh dôležitý zápas, keď sa stretol s Aleksanderom Radosavljevicom v zápase o titul Noc Skorpiona 6 (turnaj MMA v chorvátskom Karlovci), kde v 3. kole zvíťazil. Stal sa majstrom Európy v MMA v rámci World Free Fight Association. To bol hlavný dôvod, prečo neskôr získal kontrakt s Bellatorom prostredníctvom svojho manažéra Zvonimira Brala.
V nasledujúcich troch rokoch Végh pokračoval v bojoch pre rôzne organizácie po celej strednej Európe. Po prehre s Jurkowskim si pripísal na svoje konto ďalších 15 výhier, 3 prehry a 2 remízy. Medzi významné výhry patria zápasy s Marcusom Vanttinenom a Jonasom Billsteinom.
5-Minute Crafts

5-Minute Crafts je cyperský DIY kanál na YouTube v anglickom jazyku. Kanál má v súčasnosti viac ako 80 miliónov sledovateľov, čím je štrnástym najväčším kanálom na platforme.
Charakteristika.
5-Minute Crafts vlastní spoločnosť TheSoul Publishing so sídlom v Limassole na Cypre. Spoločnosť založila ruská dvojica Pavel Radaev a Marat Mukhametov. Spoločnosť uviedla, že mesačne produkuje 1 500 videí a zamestnáva 550 ľudí, ktorí pracujú na rôznych kanáloch YouTube a stránkach na Facebooku. Kanál patrí pod sieť Channel Frederator. 5-Minute Crafts má aj stránku na Instagrame. 
Kanál obsahuje hlavne videá na tému výroby a zjednodušení pre život, ktoré sú navrhnuté vo DIY a návodových formátoch. Videá kanála používajú populárny štýl pohľadu, v ktorom je kamera nasmerovaná priamo na stôl, pričom zamestnanci na obrázku ukazujú iba svoje ruky.
História.
5-Minute Crafts boli zaregistrované na YouTube 15. novembra 2016. Prvé video kanála s názvom "5 essential DIY hacks that you will to know" bolo zverejnené nasledujúci deň. V nasledujúcich týždňoch počet sledovateľov a prehratí videa na kanáli rýchlo vzrástol. Keď kanál v marci 2019 dosiahol 50 miliónov sledovateľov, stal sa tretím najsledovanejším kanálom na YouTube.
Košická župa (Česko-Slovensko, 1923 – 1928)

Košická župa, úradný názov Župa XX. (neoficiálne pomenovanie "Košická veľžupa"), bola jednotka územnej správy a samosprávy, zavedená v prvorepublikovom Česko-Slovensku v rámci nového župného zriadenia. Existovala v rokoch 1923 – 1928, mala rozlohu 11 458 km² a jej správnym centrom boli Košice. 
Vznik a zánik župy.
Po zániku Uhorska v roku 1918 bol pôvodný uhorský systém žúp prevedený v takmer nezmenenom územnom rozsahu do správneho systému Česko-Slovenskej republiky. Toto provizórne postuhorské usporiadanie trvalo len do roku 1922. V roku 1920 bol prijatý zákon č. 126/1920 Sb. "o zriadení župných a okresných úradov v republike Československej", ktorým malo byť celé územie Česko-Slovenska (okrem Prahy a Podkarpatskej Rusi) rozdelené na 21 žúp. Jednou z nich bola aj Košická župa, ako jedna zo šiestich žúp, zriadených na území Slovenska. V porovnaní s historickými (uhorskými) župami bol ich rozsah väčší a preto sa im na Slovensku hovorilo "veľžupy". Košická župa mala poradové číslo XX. Zákon stanovil vznik župného úradu na čele so županom, ktorý bol vládou menovaným štátnym úradníkom, a župného zastupiteľstva čoby samosprávneho orgánu. Pri župnom zastupiteľstve mal byť zriadený župný výbor, župná finančná komisia a ďalšie komisie. Košická župa mala byť súčasťou nadregionálneho župného zväzu v rámci celého Slovenska.
Župné zriadenie čelilo od počiatku silnej kritike a bolo do praxe uvedené až v roku 1923, no iba na Slovensku. Dňa 30. septembra 1923 sa tu konali voľby do župných zastupiteľstiev. V Košickej župe vtedy zvíťazili protivládne a opozičné strany. Županom Košickej župy bol vymenovaný Ján Rumann a funkciu zastával do svojej smrti v roku 1925. Pozíciu po smrti prevzal Juraj Slávik a funkciu zastával do ukončenia župného pôsobenia v roku 1928.
Košická župa vznikla na celom území bývalej "Košickej župy", ktorej existencia trvala len na konci roku 1922. K tomuto novému územnému celku bola pripojená najvýchodnejšia časť Spiša, konkrétne okres Gelnica.
Dňa 14. júla 1927 bol prijatý zákon č. 125/1927 "o organizácii politickej správy", rušiaci župy a zavádzajúci krajinské zriadenie, účinný od 1. júla 1928. Podtatranská župa sa stala súčasťou krajiny Slovenskej. Na rozdiel od českých zemí, kde hranice žúp boli zachované aspoň ako vymedzenie volebných krajov pre voľby do Poslaneckej snemovne Národného zhromaždenia republiky Česko-Slovenskej, boli župy na Slovensku ako správne jednotky úplne eliminované.
Územné vymedzenie župy.
Košická župa sa rozkladala na území východného Slovenska a patrila do nej časť Spiša, celý Šariš a celý slovenský Zemplín a Abov. Zaberala tak územie od poľskej hranice na severe, po maďarskú na juhu a Podkarpatskú Rus na východe.
Administratívne členenie.
Pri vzniku mala Košická župa 17 okresov:
Zrútenie nadjazdu metra v Mexiku

Dňa 3. mája 2021 o 22.25 h SELČ sa pod prechádzajúcim vlakom v štvrti Tláhuac, Mexiko. zrútil nosník pod nadjazdom linky 12 mexického metra. Nadjazd a posledné dva vozne vlaku spadli na triedu Tláhuac v blízkosti stanice Olivos. Zahynulo najmenej 25 ľudí a viac ako 70 bolo zranených. Išlo o najsmrteľnejší incident v metre za posledných takmer 50 rokov.
Linka 12, otvorená v roku 2012, je najnovšou linkou v systéme. Od jej otvorenia sa na nej vyskytli technické a štrukturálne problémy, ktoré viedli v rokoch 2014 a 2015 k čiastočnému uzatvoreniu nadzemných úsekov, na ktorých došlo k nehode. Zemetrasenie v meste Puebla v roku 2017 tento úsek ešte viac poškodilo, a hoci bol v priebehu niekoľkých mesiacov opravený, miestni obyvatelia uvádzali, že problémy pretrvávajú aj po rokoch.
Pozadie.
Linka 12, známa aj ako Zlatá linka, je najnovšou linkou mexického metra. V októbri 2012 ho otvorili prezident Felipe Calderón a predseda vlády hlavného mesta Mexika Marcelo Ebrard. Od začiatku prevádzky sa linka 12 stretávala s problémami s vlakmi na vyvýšených úsekoch, čo si na niektorých úsekoch vyžiadalo rýchlosť až 5 km/h z dôvodu obáv z vykoľajenia.
Zrútenie.
Dňa 3. mája 2021 o 22.25 h CDT prechádzal v obci Tláhuac vlak smerujúci na východ po vyvýšenom úseku trate medzi stanicami Olivos a Tezonco. Približne 220 metrov pred stanicou Olivos sa úsek zrútil, keď zlyhal nosný trám držiaci nosníky koľajníc, čo spôsobilo pád posledných dvoch vagónov. Trosky spadli na automobil idúci po triede Tláhuac, pričom zabili vodiča a zranili jeho manželku.
Dvadsaťpäť ľudí zahynulo a 70 ďalších utrpelo zranenia; 65 obetí bolo hospitalizovaných, z toho sedem vo vážnom stave.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2011

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2011 boli v poradí 13. MS tejto vekovej kategórie. Konali sa od 14. do 24. apríla 2011 v nemeckých mestách Crimmitschau a Drážďany.
Nižšie divízie.
I. divízia.
Skupina A.
Turnaj skupiny A v rámci I. divízie MS 2011 sa hral v Rige v Lotyšsku od 11. do 17. apríla 2011. sa odhlásilo z turnaja pre zemetrasenie a cunami v Tóhoku. IIHF rozhodla, že Japonsko si udrží miesto v I. (A) divízii aj pre rok 2012 a do II. divízie zostúpi 5. tím.
Poznámka:&lt;br&gt;V budúcej sezóne Taliansko a Japonsko budú hrať v I. A divízii; Kazachstan a Maďarsko budú hrať v I. B divízii.
Skupina B.
Turnaj skupiny B v rámci I. divízie MS 2011 sa hral v Maribore v Slovinsku od 10. do 16. apríla 2011.
Poznámka:&lt;br&gt;V budúcej sezóne Slovinsko a Francúzsko budú hrať v I. A divízii; Bielorusko a Poľsko budú hrať v I. B divízii.
II. divízia.
Skupina A.
Turnaj skupiny A v rámci II. divízie MS 2011 sa hral v Brašove v Rumunsku od 19. do 25. marca 2011.
Poznámka:&lt;br&gt;V budúcej sezóne Rumunsko a Chorvátsko budú hrať v II. A divízii; Estónsko a Srbsko budú hrať v II. B divízii.
Skupina B.
Turnaj skupiny B v rámci II. divízie MS 2011 sa hral v Donecku na Ukrajine od 27. marca do 2. apríla 2011.
Poznámka:&lt;br&gt;V budúcej sezóne Holandsko a Litva budú hrať v II. A divízii; Španielsko a Čína budú hrať v II. B divízii.
III. divízia.
Skupina A.
Turnaj skupiny A v rámci III. divízie MS 2011 sa hral v Tchaj-peji na Taiwane od 11. do 17. apríla 2011.
Skupinová fáza
Play-off
Konečné poradie
Skupina B.
Turnaj skupiny B v rámci III. divízie MS 2011 sa hral v Mexiku, hlavnom meste Mexika, od 13. do 20. marca 2011.
Polárium v Talline

Polárium v Talline () je expozícia ľadových medveďov (medveď biely, ) v zoologickej záhrade v Tallinne. Polárium bolo vybudované v západnej časti mesta na ploche asi 5000 m2. Areál polária je len časťou ZOO, ale je v nej dominantný.
História.
Komplex Polária sa začal stavať v roku 2016 s celkovými nákladmi 3 mil. EUR a bol ukončený v novembri 2017, krátko pred 100. výročím formálneho vyhlásenia nezávislosti Estónska (24. február 1918). Ľadové medvede mali v tallinskej ZOO zastúpenie už od jej vzniku v roku 1939, po 2. svetovej vojne však expozícia ľadových medveďov zanikla a obnovila sa až v roku 1964. Prehľad vývoja expozície ľadových medveďov v tallinskej ZOO je zachytený vo videu a budovanie a otvorenie polária bolo pozorne sledované.
Areál.
Areál medveďov obsahuje pozemnú plochu s rôznymi bariérami pre pohyb, výstupy a hranie sa medveďov a dve vodné plochy rozdelené hlavnou pozorovateľňou, kde sa nachádza podzemné akváriové podlažie a nadzemné pozorovanice miesto. Informačné panely sa nachádzajú predovšetkým v hlavnej pozorovateľni. Areál je ohradený kamennými múrmi a je úplne bezpečný. Podrobný prehľad areálu polária je zobrazený vo fotogalérii zoologickej záhrady
Náučné panely.
Areál polária obsahuje početné trojjazyčné (estónsky, anglicky a rusky) náučné panely monograficky pokrývajúce nielen biologické atribúty ľadových medveďov a ich život, ale aj popis ich výskumov, estónske expedície do polárnych oblastí za ľadovými medveďmi, legendy a mytológiu viažúcu sa na ľadové medvede, ďalej aj neestónske dejiny týkajúce sa ľadových medveďov, zmienky o proto-eskymákoch, dejinné zmienky o ich biologických opisoch od roku 1774 (Constantine Phippis) či o genéze hnedých medveďov na medvede biele.
Miesta pozorovaní.
Areál poskytuje tri druhy pozorovaní ľadových medveďov: z poschodia (z nadhľadu), terestriálne (spoza mreží a okien) a podzemné „akváriové“ pozorovania. Medvede majú v areáli dosť priestoru na pohyb, plávanie, na hry (napríklad s loptou vo vode), na ponáranie sa a diváci sú aj účastníkmi kŕmení. Náučno-zábavný pavilón je určený nielen pre deti: obsahuje hry s motívmi Arktídy, termovíziu, náučné panely s možnosťou absolvovania kvízu. Existuje aj možnosť externe absolvovať virtuálnu prehliadku areálu polária.
UFO (rozlišovacia stránka)

UFO môže byť:
UFO (socha)

UFO je železná socha, ktorá sa nachádza v parku sídliska Medzi jarkami v bratislavskej mestskej časti Podunajské Biskupice. Pochádza zo 70. rokov 20. storočia a jej autorom je akademický sochár Juraj Hovorka.
Postupom času sa UFO začalo pomaly rozpadávať, a tak prešlo v júli 2014 rekonštrukciou, pri ktorej boli doplnené chýbajúce časti a socha bola vyleštená.
Socha je vysoká 460 cm a má priemer 800 cm. Sokel sochy je vyrobený z betónu.
Kačkovo námestie

Kačkovo námestie (do roku 1945 Námestie Pátera Scherza) bolo námestie v Bratislave v dnešnom Starom Meste.
Tvorila ho pôvodne radová domová zástavba na rozhraní bývalého Jeseninovho nábrežia a Podhradského nábrežia a Žižkovej ulice.
Zaniklo prebudovaním dunajského nábrežia a výstavbou Mostu SNP približne v roku 1967.
Nazvané bolo podľa farára Jozefa Kačku (1865-1938), predtým podľa Pátera Scherza (1807-1888), administrátora mestského lazaretu a kazateľa na Zuckermandli.
Abo Tbileli

Svätý Abo Tbileli (* okolo 757, asi Bagdad† (po?) 6. januári 786, Tbilisi) bol gruzínsky svätec a mučeník arabského pôvodu, patrón gruzínskeho hlavného mesta Tbilisi. Jeho sviatok pravoslávni Gruzínci oslavujú 8. januára (resp. 21. januára podľa juliánskeho kalendára).
Životopis "Umučenie svätého Aba" od gruzínskeho spisovateľa Ioaneho Sabanisdzeho patrí k významným prameňom gruzínskych náboženských a sociálnych dejín 8. storočia. Vznikol na popud katolika Samuela III. (VII.) krátko po Abovej smrti. Existujú aj synaxárové vydania jeho života.
Mená.
Svätcovo meno je odvodené z arabského slova Habíb.
Životopis.
O Abovom pôvode sa mnoho nevie. Primárne pramene o ňom tvrdia, že pochádzal z rodiny obchodníkov s parfumami z Bagdadu a bol arabským moslimom. Narodiť sa mal niekedy okolo roku 757 do početnej rodiny. Asi ako sedemnásť alebo osemnásťročný vstúpil do služieb kartlijského (gruzínskeho) semiautonómneho vládcu Nersea II., syna kuropalata Adarnaseho. Poskytoval mu parfumérske a prekladateľské služby. Po tom, čo sa Nerses dostal do nemilosti abbásovského kalifa al-Mansúra, bol Abo spolu s ním uvrhnutý do žalára.
Za vlády kalifa al-Mahdího bola gruzínskemu vládcovi a jeho služobníctvu udelená amnestia a gruzínska delegácia spolu s Abom opustila Bagdad. V Gruzínsku Abova moslimská viera ochladla, no pre mocenské postavenie moslimov v gruzínskych krajinách nekonvertoval. Nerseova vláda v Kartli netrvala dlho a gruzínsky panovník sa čoskoro dostal opäť do nemilosti. Spolu s časťou služobníctva preto v roku 781 odišiel do Chazarskej ríše (resp. chazarského Osetska) a neskôr do Abcházska, ktoré sa nachádzalo v byzantskej sfére vplyvu. Tam gruzínskeho vládcu nasledoval aj Abo, ktorý sa v krajine nezávislej od moci Abbásovcov a značne nepriateľskej voči islamu, hlbšie zoznámil s kresťanskou ortodoxnou teológiou, a prijal krst.
Po tom, čo sa situácia v Kartli upokojila, bolo utečencom umožnené vrátiť sa do Tbilisi. V meste Abo nejaký čas pôsobil, až dokým nebol pre presadzovanie kresťanstva miestnymi moslimskými elitami uväznený a vyzvaný, aby sa novej viery vzdal. Po tom, čo odmietol, bol v januári 786 mučený a následne popravený. Jeho telo bolo spálené a popol v mechu hodený do neďalekej rieky Mt'k'vari (dnešná Kura). Na mieste, kde bol hodený do rieky sa malo podľa legendy nasledujúci deň objaviť stĺpovité svetlo podobné blesku.
Kult.
Prakticky ihneď po poprave bol Abo uctievaný ako svätý. Katolikos Samuel III. (niektoré pramene uvádzajú Samuel VII.; 789794) prikázal spisovateľovi Ioannovi Sabanisdzeovi zdokumentovať Abov život, v dôsledku čoho vzniklo umelecky i historiograficky významné dielo "Umučenie svätého Aba" (786790). Na mieste spálenia svätcových pozostatkov mal byť o niekoľko storočí neskôr postavený Chrám Metechi, kde sa istý čas uchovávala aj Abova (údajne zázračná) ikona. V 19. storočí bola Abovi v Tbilisi na kamennej skale vystavaná kaplnka. Pôvodná stavba sa nezachovala, na mieste však vznikla nová moderná kaplnka.
Jeseninovo nábrežie

Jeseninovo nábrežie (do roku 1945 Rad Ivana Simonyiho) bolo nábrežie v Bratislave v dnešnom Starom Meste v podhradí, tvorila ho radová domová zástavba.
V roku 1975 sa stalo súčasťou Nábrežia arm. gen. Ludvíka Svobodu.
Pomenované bolo pôvodne podľa Ivana Simonyiho (1836-1904), maďarského spisovateľa a politika, neskôr podľa Sergeja Alexandroviča Jesenina (1895-1925), ruského básnika.
Podhradské nábrežie (Bratislava)

Podhradské nábrežie bolo nábrežie v Bratislave v rokoch 1921 – 1930.
V súčasnosti ho tvoria dve pomenovania:
Nitrianska župa (Česko-Slovensko, 1923 – 1928)

Nitrianska župa, úradný názov Župa XVI. (neoficiálne pomenovanie "Nitrianska veľžupa"), bola jednotka územnej správy a samosprávy, zavedená v prvorepublikovom Česko-Slovensku v rámci nového župného zriadenia. Existovala v rokoch 1923 – 1928, mala rozlohu 5 876 km² a jej správnym centrom bola Nitra. 
Vznik a zánik župy.
Po zániku Uhorska v roku 1918 bol pôvodný uhorský systém žúp prevedený v takmer nezmenenom územnom rozsahu do správneho systému Česko-Slovenskej republiky. Toto provizórne postuhorské usporiadanie trvalo len do roku 1922. V roku 1920 bol prijatý zákon č. 126/1920 Sb. "o zriadení župných a okresných úradov v republike Československej", ktorým malo byť celé územie Česko-Slovenska (okrem Prahy a Podkarpatskej Rusi) rozdelené na 21 žúp. Jednou z nich bola aj Nitrianska župa, ako jedna zo šiestich žúp, zriadených na území Slovenska. V porovnaní s historickými (uhorskými) župami bol ich rozsah väčší a preto sa im na Slovensku hovorilo "veľžupy". Nitrianska župa mala poradové číslo XVI. Zákon stanovil vznik župného úradu na čele so županom, ktorý bol vládou menovaným štátnym úradníkom, a župného zastupiteľstva čoby samosprávneho orgánu. Pri župnom zastupiteľstve mal byť zriadený župný výbor, župná finančná komisia a ďalšie komisie. Košická župa mala byť súčasťou nadregionálneho župného zväzu v rámci celého Slovenska.
Župné zriadenie čelilo od počiatku silnej kritike a bolo do praxe uvedené až v roku 1923, no iba na Slovensku. Dňa 30. septembra 1923 sa tu konali voľby do župných zastupiteľstiev. Županom Nitrianskej župy bol vymenovaný Janko Jesenský.
Dňa 14. júla 1927 bol prijatý zákon č. 125/1927 "o organizácii politickej správy", rušiaci župy a zavádzajúci krajinské zriadenie, účinný od 1. júla 1928. Nitrianska župa sa stala súčasťou krajiny Slovenskej. Na rozdiel od českých zemí, kde hranice žúp boli zachované aspoň ako vymedzenie volebných krajov pre voľby do Poslaneckej snemovne Národného zhromaždenia republiky Česko-Slovenskej, boli župy na Slovensku ako správne jednotky úplne eliminované. 
Územné vymedzenie župy.
Nitrianska župa sa rozkladala na území západného Slovenska a patrilo do nej prakticky celé Ponitrie a prihraničné oblasti s Maďarskom na juhu.
Okresy.
Pri vzniku mala Nitrianska župa týchto 9 okresov:
Bratislavská župa (Česko-Slovensko, 1923 – 1928)

Bratislavská župa, úradný názov Župa XV. (neoficiálne pomenovanie "Bratislavská veľžupa"), bola jednotka územnej správy a samosprávy, zavedená v prvorepublikovom Česko-Slovensku v rámci nového župného zriadenia. Existovala v rokoch 1923 – 1928, mala rozlohu 11 458 km² a jej správnym centrom bola Bratislava. 
Vznik a zánik župy.
Po zániku Uhorska v roku 1918 bol pôvodný uhorský systém žúp (vrátane Bratislavskej) prevedený v takmer nezmenenom územnom rozsahu do správneho systému Česko-Slovenskej republiky. Toto provizórne postuhorské usporiadanie trvalo len do roku 1922. V roku 1920 bol prijatý zákon č. 126/1920 Sb. "o zriadení župných a okresných úradov v republike Československej", ktorým malo byť celé územie Česko-Slovenska (okrem Prahy a Podkarpatskej Rusi) rozdelené na 21 žúp. Jednou z nich bola aj v nových hraniciach vymedzená Bratislavská župa, ako jedna zo šiestich žúp, zriadených na území Slovenska. V porovnaní s historickými (uhorskými) župami bol ich rozsah väčší a preto sa im na Slovensku hovorilo "veľžupy". Bratislavská župa mala poradové číslo XV. Zákon stanovil vznik župného úradu na čele so županom, ktorý bol vládou menovaným štátnym úradníkom, a župného zastupiteľstva čoby samosprávneho orgánu. Pri župnom zastupiteľstve mal byť zriadený župný výbor, župná finančná komisia a ďalšie komisie. Bratislavská župa mala byť súčasťou nadregionálneho župného zväzu v rámci celého Slovenska.
Župné zriadenie čelilo od počiatku silnej kritike a bolo do praxe uvedené až v roku 1923, no iba na Slovensku. Dňa 30. septembra 1923 sa tu konali voľby do župných zastupiteľstiev. V Bratislavskej župe vtedy zvíťazili protivládne a opozičné strany. Županom Bratislavskej župy bol vymenovaný Matej Metod Bella.
Dňa 14. júla 1927 bol prijatý zákon č. 125/1927 "o organizácii politickej správy", rušiaci župy a zavádzajúci krajinské zriadenie, účinný od 1. júla 1928. Bratislavská župa sa stala súčasťou krajiny Slovenskej. Na rozdiel od českých zemí, kde hranice žúp boli zachované aspoň ako vymedzenie volebných krajov pre voľby do Poslaneckej snemovne Národného zhromaždenia republiky Česko-Slovenskej, boli župy na Slovensku ako správne jednotky úplne eliminované. 
Župy boli obnovené na území Slovenska ešte v rokoch 1939 – 1945 za Slovenského štátu. Vtedy vznikla i novo vymedzená Bratislavská župa.
Územné vymedzenie župy.
Bratislavská župa sa rozkladala na území juhozápadného Slovenska a patrilo do nej okrem Bratislavy aj Záhorie, Dolné Považie a časť Stredného Považia a Podunajska. Zaberala tak prihraničné územie s Moravou, Rakúskom i Maďarskom.
Okresy.
Pri vzniku mala Bratislavská župa týchto 15 okresov:
Rosum

Rosum je novovybudovaný administratívny projekt. Nachádza sa na okraji Bajkalskej ulice v Bratislavskom Ružinove.
Projekt tvorí 20.875 metrov štvorcových kancelárií a 1.228 metrov štvorcových retailu. Výstavba začala v roku 2015 a bola dokončená v roku 2016. Objekt tvorí 10 poschodí a 470 parkovacích miest. Developerom je Penta Real Estate a architektom Helika.
Súčasťou projektu je nabíjacia stanica pre elektromobily a množstvo stojanov na bicykle pre zamestnancov. 
Nachádza sa v exponovanej lokalite v blízkosti jazera Štrkovec na nároží Ružinovskej a Bajkalskej. Lokalita je obsluhovaná mestskou hromadnou dopravou, električkou číslo 9 a autobusmi číslo 50, 66, 98, 75, 74. V bezprostrednej blízkosti je cyklotrasa R26 a stanica Slovnaft BAjku.