Makemo

Makemo (pôvodný názov Te Paritua alebo Rangi Kemo) je veľký atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu vo Francúzskej Polynézii.
Nachádza sa v strede súostrovia a jeho najbližšími susedmi sú atoly Hiti ( na juhozápad) a atol Marutea ( na juhovýchod). Centrálny ostrov Francúzskej Polynézie Tahiti je vzdialený smerom na západo-juhozápad.
Geografia atolu.
Atol na dĺžku nepresahuje a na šírku má . Lagúna má celkovú rozlohu , pričom na mnohých miestach sa dvíha v podobe stovák koralových hláv, siahajúcich z dna až tesne k hladine. Voda sa do a z lagúny z okolitého oceánu dostáva ponad útes najmä z juhu a cez dva široké prieplavy zo severnej strany. Podobne ako u mnohých iných atolov v oblasti (Taenga, Katiu, Tahanea, Tuanake, Arutua, Hiti a i.), je jeho južná časť prstenca umiestnená iba tesne na úrovni hladiny oceánu, ale severná je tvorená vyšším a často takmer súvislým pásom súše s veľkým zastúpením vegetácie.
Do lagúny vedú dva široké a hlboké prieplavy pre lode, vybavené svetelnou navigáciou pre lode podľa IALA. Prieplav "Tapuhiria", široký necelých a hlboký , je situovaný na severovýchodnom konci atolu pri osade "Ohaeva". Druhý, nazvaný "Arikitamiro", je väčší, široký a hlboký až a leží v tesnom susedstve centra komunity, osady "Pouheva". Oba prieplavy sú v dôsledku rozmanitosti a bohatstva podvodnej fauny vyhľadávaným miestom pre potápanie.
Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, na ktorej ležia aj atoly Hiti, Tuanake, Katiu a Tepoto.
Dejiny.
Na atole je možné nájsť pozostatky starovekých sídiel a kultúr, napr. dediny "Punaruku", kaplnky, cintorína, starého väzenia ale aj zvyšky megalitického kamenného monobloku, ktorého pôvod nie je dones objasnený. Viaže sa však k nemu legenda polynézskeho hrdinu "Moeava", ktorý sa na tomto atole narodil.
Prvý Európan, ktorý atol navštívil a je o tom písomná zmienka, bol John Buyers 10. marca 1803. Atol pomenoval „Philips's Island“ (Philipsov ostrov).
Ďalší záznam je datovaný 15. júla 1820 z pera Faddeja Faddejeviča Bellinsgauzena, ktorý mu dal názov „Kutuzov“.
Demografia.
V 19. storočí, keď sa Makemo stal francúzskym územím, mal asi 250 obyvateľov.
Súčasnosť.
Atol je veľmi nízko situovaný, bez výraznejších geomorfologických zaujímavostí. Na väčšine súše, kde je vegetácia schopná rásť a udržať sa, je vysadený kokosovník.
Väčšina populácie atolu žije v osade jedinej osade "Pouheva", situovanej na severnej strane atolu hneď vedľa prieplavu do lagúny "Arikitamiro". Súčasťou osady je veľký kostol Saint-Joseph alebo vysoký maják, postavený v roku 1936.
Obyvatelia sa živia rybolovom, produkciou perál a produkciou kopry. Výrazným ekonomickým príspevkom pre komunitu je existencia moderného letiska na severnej strane prstenca, niekoľko kilometrov od komunitnej osady s asfaltovou dráhou dlhou a rozvoj turizmu a potápačských centier, ktoré sa zameriavajú najmä na výlety do oblastí oboch prieplavov do lagúny.
Administratívne a geografické členenie.
Geograficky patrí atol Makemo k najväčšiemu zoskupeniu ostrovov v Tuamotu, Ostrovom Raeffsky. Tie zahŕňajú ešte aj atoly Anaa, Faaite, Tahanea, Motutunga, Takume, Raroia, Taenga, Nihiru, Katiu, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Marutea Nord, Haraiki, Aratika, Kauehi, Taiaro a Raraka.
Administratívne je atol centrom rovnomennej komunity, do ktorej patria ešte atoly Haraiki, Marutea Nord, Nihiru, Katiu, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Takume, Raroia a Taenga.