burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Počúvadlianske jazero

Počúvadlianske jazero (do roku 1986: Počúvalské jazero; iné názvy: Počúvadlo, Počúvadlo-jazero) je jazero umelého pôvodu (tzv. tajch), nachádzajúce sa v Banskej Štiavnici, neďaleko obce Počúvadlo, kde patrí medzi najnavštevovanejšie lokality. Rozprestiera sa na ploche 12 ha a je obľúbeným letným ale aj zimným rekreačným strediskom chatárov, turistov, detských táborov a miestom kultúrnych podujatí. Zároveň je východiskom na najvyšší kopec Štiavnických vrchov Sitno.
K 1. júlu 1980 bolo územie rekreačnej oblasti Počúvadlianskeho jazera, pôvodne patriace obci Počúvadlo zlúčené s mestom Banská Štiavnica. Jazero je tak súčasťou mestskej čati Počúvadlianske Jazero.
Vznik tajchov.
V banskoštiavnickej oblasti bol vybudovaný od začiatku 16. stor. do polovice 19. stor. unikátny vodohospodársky systém umelých vodných nádrží. Systém pozostával zo 60 umelých vodných nádrží – tajchov – s celkovým objemom 7 mil. m³, ktoré boli navzájom pospájané zbernými (), náhonovými () a spojovacími jarkami. Vzhľadom na nedostatok prírodných vodných zdrojov v oblasti sa snehová a dažďová voda zachytávala v zberných jarkoch a kumulovala sa vo vodných nádržiach. Z nich sa voda náhonovými jarkami rozvádzala k banským zariadeniam. S vybudovaním tohoto systému sa spájajú mená Matej Kornel Hell, Jozef Karol Hell, ale predovšetkým významný vedec Samuel Mikovíni.
Do súčasnosti sa zachovalo 23 týchto vodných nádrží. Počúvadlianske jazero patrí medzi tie najväčšie a aj najchladnejšie. Najväčšia hĺbka je .
Molová stupnica

Prehľad mólových stupníc.
Základnou molovou stupnicou je "aiolská" (alebo aj "prirodzená") a mol, ktorá sa skladá z tónov A,H,C,D,E,F,G,A.
Obsahuje rovnaké tóny ako základná durová stupnica C-dur, ale začína 6. stupňom stupnice C-dur. Poltóny má medzi 2. a 3., a medzi 5. a 6. stupňom. Ak ju rozdelíme na dve rovnaké časti, "tetrachordy", budú tieto na rozdiel od stupnice C-dur rôzne. Vzdialenosti medzi stupňami prvého tetrachordu budú: celý tón - poltón - celý tón, vzdialenosti druhého tetrachordu budú: poltón - celý tón - celý tón. Tento predpis platí pre všetky prirodzené molové stupnice. (V prípade durových stupníc sú oba tetrachordy rovnaké). 
Ďalšie molové stupnice.
Ďalšie molové stupnice vytvoríme najľahšie tak, že jednotlivé durové stupnice začneme vždy ich 6. stupňom. Takto môžeme ku každej durovej stupnici vytvoriť molovú stupnicu s rovnakým predznamenaním.
Ďalšou možnosťou je že použijeme podobné pravidlo, ako pri durových stupniciach.
V prípade molových stupníc s krížikmi postupujeme tak, že ďalšiu stupnicu začneme druhým tetrachordom predošlej stupnice (t. j. jej 5. stupňom) a pridáme krížik navyše. Krížik sa pridáva vždy k druhému stupňu novej stupnice. 
V prípade molových stupníc s béčkami postupujeme tak, že ďalšiu stupnicu začíname o štyri stupne nižšie a pridáme béčko navyše a to ku šiestemu stupňu novej stupnice.
Harmonická molová stupnica.
Harmonické molové stupnice sa vytvorili z prirodzených zvýšením 7. stupňa stupnice. Harmonické molové stupnice majú poltónové vzdialenosti medzi 2./3., 5./6. a 7./8. stupňom, kým medzi 6./7. je vzdialenosť až 1,5 tónu (nazývaná "hiatus").
Napr.:
Melodická molová stupnica.
Melodické molové stupnice sa vytvorili z harmonických molových stupníc tak, aby sa odstránila 1,5 tónová vzdialenosť ("hiatus") medzi 6./7. stupňom. To sa dosiahlo tak, že sa zvýšil o poltón 6. stupeň. Ak rozdelíme stupnicu na dva tetrachordy (po 4 stupne), potom prvý tetrachord bude typický molový (so vzdialenosťami celý tón - poltón - celý tón), kým druhý tetrachord bude typický durový (vzdialenosti celý tón - celý tón - poltón). Pri hre stupnice smerom nadol by sme preto začínali durovým tetrachordom a pokračovali molovým, čo neznie príliš melodicky. Preto sa melodická stupnica smerom nadol hrá rovnako ako prirodzená ( aiolská ), t. j. bez zvýšeného 6. a 7. stupňa.
Napr.:
Tróilos

Tróilos alebo Troilos ("Tróilos", ) je v gréckej mytológii syn trójskeho kráľa Priama. Zahynul v trójskej vojne. Podľa Shakespearovej hry sa Troilos (syn boha Apolóna) zaľúbil do Kressidy, ale tá musela onedlho odísť ako zajatkyňa do achájskeho tábora, výmenou za zajatého Trójana Anténora, a tam sa stala milenkou kráľa Dioméda.
The Doors

The Doors bola legendárna americká rocková skupina, ktorá vznikla v roku 1965 v Los Angeles, preslávená tým, že vyniesla hudbu undergroundu z podzemia na výslnie. Ide o umelecky výnimočnú a jednu z historicky najvýznamnejších formácií rockovej hudby, ktorá svojou produkciou ovplyvnila mnoho umelcov v ďalšej histórii tejto hudobnej sféry.
História skupiny.
Pre vznik skupiny sa stalo základom stretnutie Jima Morrisona s Rayom Manzarekom v roku 1965. Názov "Doors" bol inšpirovaný esejou o drogách s názvom "Dvere vnímania" ("The Door Of Perception") od Aldousa Huxleyho. Toho inšpiroval výrok Williama Blakea: 
Debutový album nesúci prostý názov "The Doors", vyšiel v januári roku 1967. Dodnes je považovaný za najobjavnejší a umelecky najpresvedčivejší. Morrisonov sugestívny a charizmatický spev spolu s psychedelickou existenciálnou poéziou textov, oduševnený zvuk Manzarekových klávesov a jazzovo nápaditá kresba gitarových riffov Robbyho Kriegera okamžite zasiahla a ovplyvnila celú generáciu poslucháčov rockovej hudby a nemožno spochybniť aj istý vplyv na najrôznejšie hnutia, prelievajúce sa z amerického kontinentu na európsky. 
Štýl a zvuk skupiny bol od začiatku úplne originálny. Ďalšie albumy "Strange Days" a "Waiting For The Sun" iba potvrdili vyzretosť a jedinečnosť ich hudby. 
Problémy v skupine nastali potom, čo Jim Morrison prepadol alkoholu a neskôr tiež drogám. Výsledkom bol neúspešný album "The Soft Parade" vydaný v roku 1969. Nasledujúci titul "Morrison Hotel" renomé kapely napravil iba málo, ale predsa len znovu zacítili svoju šancu. Morrisonovi sa podarilo vymaniť z drogovej závislosti a v roku 1971 sa skupina opäť dostala na vrchol. Vydala vynikajúci album "L.A.Woman", so skladbami, medzi ktorými vyniká najmä „Riders On The Storm“.
Po tomto úspechu sa unavený Morrison uchýlil do Paríža, kde sa sústredil na písanie poézie. Tu však náhle 3. júla 1971 vo svojom byte umiera. Jeho smrť zostáva dosiaľ nevyjasnená, oficiálne bol ako príčina označený infarkt myokardu. Zvyšní členovia ešte stihli nahrať dva nie príliš úspešné albumy a potom sa rozpadli. Ray Manzarek vydal niekoľko sólových projektov, aby sa neskôr rozhodol pre producentskú dráhu, v ktorej pôsobil až do svojej smrti.
Vplyv The Doors.
The Doors boli jednou z najvýznamnejších amerických skupín 60.rokov a inšpirovali mnoho rockových umelcov: od Iggyho Popa v šesťdesiatych, cez Joy Division v sedemdesiatych až po Young Gods v osemdesiatych rokoch.
Škoda 01 T

Škoda 01 T (niekedy aj T3M.0) je typ električky, ktorý vznikol modernizáciou česko-slovenskej električky Tatra T3.
Dejiny.
Okrem spoločnosti ČKD sa na modernizácii električiek v Česku v 90. rokoch 20. storočia podieľala aj plzenská firma Škoda. Plzenský dopravný podnik sa rozhodol nechať si zrekonštruovať svoje električky práve v Škodovke. Ako prvá bola na tento účel určená električka T3SUCS s evidenčným čislom 246. Tá bola v rokoch 1993 až 1995 celkovo zmodernizovaná. Následne bolo Škode dodaných na rekonštrukciu ďalších 25 vozidiel.
Modernizácia.
Všetky vozidlá dostali novú elektrickú výbavu Škoda s IGBT tranzistormi. Prvé zrekonštruované vozidlo ev.č. 246 bolo prvou električkou v Česku s týmito prvkami. Ďalej bola celkovo opravená vozňová skriňa, zmodernizovaný bol aj interiér a stanovisko vodiča. Električky dostali polopantograf a prvé dve vozidlá aj výklopné dvere.
Škoda 02 T

Škoda 02 T (niekedy aj T3M.04) je typ električky, ktorý vznikol modernizáciou česko-slovenskej električky Tatra T3.
Dejiny.
Pretože v Liberci v polovici 90. rokov 20. storočia by z dôvodu zanedbaného vozňového parku mohlo dôjsť až k zastaveniu električkovej dopravy, rozhodol sa dopravný podnik modernizovať svoje električky. Z dôvodu veľkej poruchovosti električky ev.č. 54 rekonštruované v ČKD na typ Tatra T3G bolo rozhodnuté nechať si ďalšie vozidlá modernizovať v plzenskej firme Škoda, ktorá v rovnakom čase vykonávala rekonštrukciu plzenských električiek.
Modernizácia.
Električky boli celkovo opravené, zmodernizovaný bol interiér aj stanovisko vodiča, bola dosadená nová elektrická výbava Škoda s IGBT tranzistormi. Vozidlá tak prakticky zodpovedali svojim plzenským náprotivkom. Sú tu však aj rozdiely, vodič neovláda vozidlo pedálmi ako v Plzni, ale ručným radičom, neboli vykonané výrezy v prednom čele pre transparenty, menšie rozdiely sú aj v elektrických obvodoch.
Tatra T3R.PV

Tatra T3R.PV je novostavba električky nahradzujúcej vozidlá Tatra T3, ktoré sú v zlom technickom stave.
Dejiny.
Niektoré električky T3 nebolo finančne výhodné modernizovať, predovšetkým z dôvodu zlého technického stavu. Preto bola vyvinutá nová vozňová skriňa VarCB3, ktorá bola už použitá na typ Tatra T3R.EV a typ s touto skriňou a elektrickou výbavou TV Progress bol označený ako T3R.PV. Prakticky ide o novú električku, vozidlá sú však evidované ako modernizované pôvodné T3.
Modernizácia.
Na novú vozovú skriňu sú prichytené klasické čelá električiek T3. Interiér a stanovisko vodiča je upravený podľa požiadaviek odberateľa, väčšinou však podľa posledných modernizovaných T3. V Bratislave a Prahe jazdia vozidlá T3R.PV s pantografom, v ostatných mestách sú osadené polopantografom. Nová elektrická výbava je typu TV Progress.
Prevádzka.
Vozne T3R.PV sú vyrábané od roku 2003.
Tatra T3R.EV

Tatra T3R.EV je novostavba električky nahradzujúcej vozidlá Tatra T3, ktoré sú v zlom technickom stave.
Dejiny.
Pretože nie všetky električky je finančne výhodné modernizovať, či už z dôvodu zlého technického stavu alebo celkového veku vozidla, vyvinuli spoločne firmy "ČKD Pragoimex" a "Krnovské opravny a strojírny" (KOS) novú vozovú skriňu VarCB3, ktorá je určená aj pre typ Tatra T3R.PV. Na skriňu je možné prichytiť akékoľvek vyrábané čelo tak, aby električka vyzerala moderne.
Do električky T3R.EV bola zámerne zabudovaná asynchrónna elektrická výbava, pretože tento typ mal byť primárne určený na prevádzku s vlečným vozňom. Preto bol vyvinutý nový typ nízkopodlažného vlečného vozňa VV60LF.
Hoci prakticky ide o nové vozidlá, sú evidované ako modernizované pôvodné električky T3.
Modernizácia.
Vozidlá sú upravené podľa priania odberateľa. Interiér a stanovisko vodiča sú zhodné s poslednými modernizovanými vozňami T3. Sú vybavené polopantografom. Na brnianske vozidlá boli dosadené klasické čelá T3, na ostravskú električku nové čelo podľa návrhu arch. Pelikána. Nová elektrická asynchrónna výbava je typu TV Europulse.
Prevádzka.
Vozne T3R.EV boli vyrobené v rokoch 2002 až 2004.
VV60LF

VV60LF je typ českého električkového nízkopodlažného vlečného vozňa, ktorý vyrábajú spoločne firmy "Pragoimex a. s." (predtým "ČKD Pragoimex"), "Krnovské opravny a strojírny s. r. o." (KOS) a "Cegelec a. s."
História.
Brniansky dopravný podnik pomerne dlho hľadal optimálny variant na obnovu svojho vozňového parku. Okrem iného sa uvažovalo aj o nákupe nových, moderných, čiastočne nízkopodlažných električkových vlekov. V roku 2001 si nechal dopravný podnik spracovať vo Výskumnom ústave koľajových vozidiel v Prahe štúdiu relizovateľnosti prevádzky modernizovaných električiek Tatra T3 s vlečnými vozňami. Štúdia potvrdila reálnosť týchto úvah. Preto bola do novostavieb vozňov Tatra T3R.EV zabudovaná asynchrónna elektrická výbava TV Europulse, ktorá vďaka vyššiemu výkonu ako pri obyčajnej výbave, umožňuje prevádzku vlečných vozňov. Podobne sa postupovalo aj v Ostrave.
Konštrukcia.
Ide o jednosmerný štvornápravový bežný vlečný električkový vozeň. Typové označenie VV60LF odkazuje na fakt, že je čiastočne nízkopodlažný (vlečný vozeň so 60% nízkej podlahy – anglicky low floor), podlaha vo výške 350 nad temenom koľajnice. Sedadlá nad podvozkami sú umiestnené na vyvýšených podestách, teda celé vozidlo je priechodné po nízkej podlahe. V pravej bočnici sa nachádzajú dvoje dvere. Interiér je zladený s električkami T3R.EV.
Vozeň je určený na prevádzku v súprave s električkou T3R.EV buď spriahnutý s jedným (MV+VV) alebo s dvoma (MV+MV+VV alebo MV+VV+MV) motorovými vozňami.
Vario LF

Vario LF (niekedy aj Tatra T3R.EVN alebo Tatra T3RN.EV) je novostavba čiastočne nízkopodlažnej električky vychádzajúca z typu Tatra T3.
Dejiny.
Po úspešnom prezentovaní novej vozňovej skrine VarCB3 pre električky Tatra T3R.EV a Tatra T3R.PV vyvinuli spoločne firmy "ČKD Pragoimex" a "Krnovské opravny a strojírny" (KOS) nízkopodlažný variant tejto skrine ako "VarCB3LF" (LF = Low Floor = anglicky nízka podlaha), ktorá je však približne o dlhšia ako skriňa vozňov T3, ktoré má nahrádzať. Podobne ako pri vysokopodlažného typu je možné na skriňu električky Vario LF prichytiť rôzne čelá.
Niektoré vozne Vario LF sú vedené ako modernizácie vozňov T3, hoci s pôvodnými električkami nemajú fyzicky vôbec nič spoločné.
Modernizácia.
Električky vychádzajú z typu Tatra T3R.EV. Stredná časť vozidla je nízkopodlažná. Práve tá bola dôvodom na predĺženie celej električky, aby nízkopodlažná časť mala rozumnú veľkosť. Na vozidlá boli dosadené nové čelá podľa návrhu arch. Pelikána. Vozidlá dostali aj polopantograf, interiér a stanovisko vodiča je v štýle posledných modernizovaných električiek T3. Podobne ako vozne Tatra T3R.EV, dostali električky asynchrónnu elektrickú výbavu TV Europulse.
Prevádzka.
Vozne Vario LF sa vyrábajú od roku 2004.
State President Swart

State President Swart je sopka, nachádzajúca sa v Indickom oceáne na ostrove Marion, patriacom Južnej Afrike. Je to jediný vulkán Južnej Afriky s doloženou aktivitou v historickej dobe. Naposledy eruptoval v roku 2004.
Masív sopky pokrýva prakticky celý ostrov a je tvorený prevažne bazaltami a trachytmi, jej svahy sú pokryté početnými troskovými kužeľmi a parazitickými krátermi a vrchol permanentným ľadom. Počiatky sopečnej aktivity sa datujú na 450 000 rokov, no veľká väčšina lávových prúdov a kužeľov je omnoho mladšia, vyformovali sa počas holocénu.
Marion (ostrov)

Marion je ostrov vulkanického pôvodu, pod správou Juhoafrickej republiky, nachádzajúci sa v Indickom oceáne 46°52'34" južne a 37°51'32" východne. Najbližšia pevnina je vzdialená – Port Elizabeth v Juhoafrickej republike.
Marion a ostrov princa Eduarda boli objavené v 17. storočí holandským moreplavcom Barentom Barentszoonom Lamom počas cesty do východnej Indie. Jeho polohu však posunul o pár stupňov severnejšie, preto ho následná holandská expedícia nenašla. Neskoršími pánmi ostrova sa stali Francúzi, koncom 19. storočia ich vystriedali Briti. Títo nakoniec prenechali správu ostrova Južnej Afrike.
Ostrov má rozmery 19 × , plocha . Jeho najvyšší vrchol je vysoký State President Swart. Na ostrove sa nenachádza prakticky žiadne rastlinstvo, zo živočíchov sa v hojnom pošte nachádzajú tučniaky kráľovské a slonie tulene.
Súčasťou ostrova je aj meteorologická stanica (založená v roku 1947), jej posádku tvorí celoročne 17 ľudí (v letných mesiacoch viac), od roku 1995 je súčasťou prírodnej rezervácie.
Ostrov princa Eduarda (Južná Afrika)

Ostrov princa Eduarda je ostrov vulkanického pôvodu, patriaci Južnej Afrike a nachádzajúci sa v Indickom oceáne severovýchodne od ostrova Marion. Plocha ostrova je len a je celoročne neobývaný.
Ostrov predstavuje zvyšky staršieho erodovaného štítového vulkánu s centrom v severovýchodnej časti ostrova. Pozostatky vulkanickej stavby predstavujú aj malé bralá, nachádzajúce sa na pobreží ostrova. Sopka samotná je neaktívna geologicky dlhší čas, no erupcie satelitných kráterov sú omnoho mladšie.
Husto usporiadaná množina

Husto usporiadaná množina je taká usporiadaná množina, v ktorej relácia usporiadania, v istom zmysle, nepripúšťa existenciu "medzier". Presne je husto usporiadaná množina definovaná ako taká usporiadaná množina
v ktorej pre každé dva jej prvky formula_2 spĺňajúce formula_3 existuje prvok formula_4 taký, že formula_5. Relácii usporiadania formula_6 sa v takom prípade hovorí husté usporiadanie.
Gaston Lachaise

Gaston Lachaise (* 8. máj 1882, Paríž – † 10. október 1935, New York) bol významný francúzsky sochár, pôsobiaci v USA.
Sochárstvo vyštudoval vo Francúzsku, kde aj začala jeho umelecká kariéra. V rokoch 18991903 vystavoval na parížskych Salónoch, väčšinu svojho tvorivého života ale prežil v Spojených štátoch.
Medzi rokmi 19011903 stretol Lachaise francúzsko-kanaďanku Isabel Dutaud Nagle, ktorá bola od neho o desať rokov staršia, v tom čase vydatá s jedným synom. Rozvinul sa medzi nimi hlboký milostný vzťah, Lachaise kvôli nej opustil Paríž, zriekol sa začínajúcej kariéry a nasledoval ju do USA. Počas celého života mu bola Isabel, s ktorou sa 25. júna 1917 v New Yorku oženil, hlavnou inšpiráciou.
Tvoril najmä ženské akty z lešteného bronzu alebo kameňa, ktoré mali monumentálne rozmery. Je však aj autorom plastík zvierat a reliéfov na verejných budovách v New Yorku (Rockefellerovo centrum).
Lachaisova najslávnejšia práca "Stojaca žena" (1932), zmyselný ženský akt s točitými, kužeľovitými končatinami, je typickým príkladom jeho tvorby. Bol tiež známy aj ako znamenitý maliar portétov. Je autorom búst slávnych umelcov a slávnych literárnych osobností, akými boli John Marin, Marianne Mooreová a E. E. Cummings.
V modernom sochárstve reprezentuje Lachaisova tvorba klasickú líniu, ktorou sa vyznačovala tvorba iného francúzskeho sochára A. Maillola.
Vario LF3

Vario LF3 je typ českej nízkopodlažnej električky. Bol vyvinutý spoločne firmami "Pragoimex, a. s.", "Krnovské opravny a strojírny, a. s." (KOS) a "VKV Praha, s. r. o.", ktoré ho vyrábajú v spolupráci s Dopravným podnikom Ostrava.
Konštrukcia.
Nároky na množstvo prepravených osôb v električkách sa každý rok zvyšujú. Preto vzrástla potreba veľkokapacitných vozidiel, ako napríklad Tatra KT8D5, ktoré sa v súčasnosti úspešne modernizujú. Súčasne je potrebné ich počet zvyšovať, čo pri KT8D5 nie je možné. Niektoré dopravné podniky sa rozhodli rekonštruovať staršie električky na veľkokapacitné trojčlánkové (Brno – Tatra K3R-N, Plzeň – Tatra K3R-NT). Druhú možnosť, dodávku nových vozidiel, využila Ostrava v podobe električky Vario LF3.
Ide o jednosmerný osemnápravový motorový električkový vozeň, pozostávajúci z troch článkov, ktoré sú spojené kĺbmi a harmonikou. V pravej bočnici sa nachádza pätoro dverí. V každom článku sa nachádza nízkopodlažná časť. Podiel nízkej podlahy na temenom koľajnice dosahuje 50 percent z celkovej plochy. Vysokopodlažné časti nad TK sa vyskytujú v prvej tretine prvého článku, tretej tretine posledného článku a v oboch kĺboch nad podvozkami.
Vario LF3 je vybavené asynchrónnou elektrickou výbavou TV Europulse, odpruženými podvozkami Komfort a polopantografom. Dizajn čiel navrhol Ing. arch. Pelikán. Jeden striedač je určený pre jeden podvozok. Na riadenie a diagnostiku elektrickej výbavy sa používa mikroprocesorový distribuovaný riadiaci systém CECOMM. Výbava je umiestnená na streche vozidla.
Tatra K3R-N

Tatra K3R-N (niekedy aj Tatra K3R.N) je typ čiastočne nízkopodlažnej električky, ktorý vznikol modernizáciou česko-slovenskej električky Tatra K2.
Dejiny.
Z dôvodov nedostatočného počtu veľkokapacitných vozidiel sa brniansky dopravný podnik rozhodol zásadne modernizovať svoje električky K2. Prvé vozidlo ev.č. 1065 bolo najskôr predané šumperskej spoločnosti Pars nova, ktorá ho v rokoch 2002 a 2003 prestavala na typ K3R-N. V rokoch 2003 a 2004 bolo vozidlo pomerne dlho skúšané na brnianskej električkovej sieti aj s cestujúcimi. Nevyskytli sa žiadne vážne chyby, tak bola zrekonštruovaná električka odkúpená dopravným podnikom naspäť. Pri tejto príležitosti bola prečíslovaná na ev.č. 1751. Druhé vozidlo ev.č. 1752, pôvodne ev.č. 1115 bolo modernizované v roku 2004.
Od roku 2006 pokračujú dodávky električiek K3R-N kompletnými novostavbami (výrobcom je tiež "Pars"). S vyradenými vozňami, od ktorých dostanú technický preukaz, nemajú fyzicky vôbec nič spoločné. Aj tak sú z rôznych dôvodov evidované ako modernizované pôvodné električky K2.
Modernizácia.
K3R-N je osemnápravová trojčlánková električka, ktorá vznikla vložením nového stredného nízkopodlažného článku medzi pôvodné články električky K2 (pôvodné dve brnianske vozidlá) alebo ako úplná novostavba (ostatné). Boli nainštalované nové čelá známe napríklad z typu Tatra T3R alebo Tatra K2R podľa návrhu Patrika Kotasa. Dosadená bola nová hospodárnejšia elektrická výbava TV Progress od spoločnosti Cegelec. Modernizovaný bol aj interiér a stanovisko vodiča. Novým prvkom je stredný nízkopodlažný článok s výsuvnou nájazdovou plošinou.
Prevádzka.
Modernizácie na typ K3R-N prebiehali v rokoch 2002 – 2004.
Nové vozidlá sú vyrábané od roku 2006.
Anne Brontëová

Anne Brontëová (pseudonym Acton Bell) (* 17. január 1820, Thornton, Spojené kráľovstvo – † 28. máj 1849, Scarborough) bola anglická spisovateľka, sestra spisovateliek Charlotty, Emily a básnika a maliara Patricka Branwella Brontë.
Životopis.
Narodila sa v Thorntone v Yorkshire ako posledná zo šiestich detí Patricka Brontë a jeho manželky Marie Branwellovej Brontëovej. Jej matka zomrela na rakovinu o rok neskôr, v roku 1821, krátko po tom, čo sa rodina presťahovala do Haworthu, kde sa jej otec stal doživotným kaplánom. V roku 1825 dve z jej starších sestier – Maria a Elizabeth – zomreli na tuberkulózu, ktorou sa nakazili počas pobytu v škole pre dcéry duchovných "Clergy Daughters' boarding school" v Cowan Bridge v Lancashire. Vplyv ich smrti na Anne a jej súrodencov a na ich neskoršiu tvorbu sa v literatúre preberal pomerne intenzívne.
Anne navštevovala školu Miss Wooler's school na Roe Head v Huddersfielde a v rokoch 1839 – 1845 pracovala ako guvernantka a svoj voľný čas využívala na písanie, s ktorým začala už v detstve spolu so svojimi dvoma sestrami, Charlotte a Emily. Ich prvá publikácia, ktorou bol zväzok poézie, vyšla pod pseudonymami v roku 1846, rok po tom, ako začala písať svoj prvý román "Agnes Grey (Anges Greyová)", ktorý vydala spolu s troma zväzkami románu "Wuthering Heights (Búrlivé výšiny)" svojej sestry Emily len mesiac po tom, čo vyšiel román ich sestry Charlotte "Jane Eyre (Jane Eyrová)". Jej druhý a posledný román "The Tenant of Wildfell Hall ("v slovenčine vyšiel pod názvom "Tajomná pani Grahamová a Nájomníčka vo Wildfell Hall)" sa objavil v roku 1848, krátko pred smrťou jej brata Branwella a sestry Emily Brontëovej. Branwell zomrel v septembri a Emily v decembri roku 1848.
Zomrela v Scarborough, kam sa odišla liečiť z tuberkulózy. Tu je aj pochovaná na cintoríne pri kostole sv. Márie. V roku 2011 "Brontë Society" nainštalovala na jej hrobe novú pamätnú tabuľu.
Emily Brontëová

Emily Jane Brontëová (bez prechýlenia: Emily Jane Brontë; výslovnosť: , rozšírená výslovnosť: ; pseudonym: Ellis Bell; * 30. júl 1818, Thornton, Anglicko, Spojené kráľovstvo† 19. december 1848, Haworth, Anglicko, Spojené kráľovstvo) bola britská spisovateľka, poetka a učiteľka anglicko-írskeho pôvodu. V rokoch 18451846 napísala svoj jediný román, "Búrlivé výšiny" (angl. "Wuthering Heights"), ktorý sa stal jedným z klasických diel anglickej literatúry.
Život.
Narodila sa 30. júla 1818 v dedine Thornton na predmestí Bradfordu v Západnom Yorkshiri na severe Anglicka. Bola piatym zo šiestich detí írskeho anglikánskeho kňaza a spisovateľa Patricka Brontë a jeho manželky Marie Branwellovej. Jej staršími sestrami bola Maria (* 1814† 1825), Elizabeth (* 1815† 1825) a Charlotte (* 1816† 1855) a starším bratom Branwell (* 1817† 1848), pritom v januári 1820 sa do rodiny narodila ešte Anne (* 1820† 1849). Krátko na to sa rodina presťahovala do dediny Haworth, kde bol ich otec vymenovaný za doživotného kaplána.
Tu, obklopená literatúrou v otcovej knižnici, mohla Emily objavovať a rozvíjať svoj literárny talent. Ešte ako dieťa si s Charlottou, Annou a Branwellom po matkinej smrti vytvorili svoje vlastné fiktívne kráľovstvo ("Angria, Gondal, Gaaldine"), objavujúce sa v príbehoch, ktoré napísali neskôr. Z tohto obdobia sa zachovalo len málo z jej prác, s výnimkou básní.
V roku 1838 začala pracovať ako guvernantka v škole pre mladé dámy "Miss Patchett’s Ladies Academy" v Law Hill School, neďaleko Halifaxu. Neskôr spolu so sestrou Charlottou navštevovala súkromnú školu v Bruseli. Po návrate domov si spoločnými silami otvorili svoju vlastnú súkromnú školu, no pre nedostatok žiakov ich projekt stroskotal. Keď rodina objavila Emilin literárny talent, priviedlo to jej sestry Charlotte a Annu k tomu, aby vydali spoločnú zbierku básní, ktorá vyšla v roku 1846. Aby sa vyhli súdobým predsudkom voči spisovateľkám, prijali sestry Brontëové pseudonymy, v ktorých zachovali začiatočné písmená svojich krstných mien - z Charlotte sa stal "Currer Bell", z Emily "Ellis Bell" a z Anny "Acton Bell". 
V roku 1847 vydala Emily svoj jediný román "Wuthering Heights (Búrlivé výšiny)", ako dva diely z trojdielneho súboru (tretí diel tvoril román jej sestry Anny "Agnes Grey (Agnes Greyová)"). Inovačná štruktúra Emilinho románu zožala tak trochu zmätenú kritiku, no i napriek tomu sa kniha stala časom klasickým dielom anglickej literatúry. V roku 1850 vydala Charlotte Emilin román "Wuthering Heights (Búrlivé výšiny)" znovu, no tentoraz pod sestriným skutočným menom. 
Tak, ako jej sestry, i Emily mala veľmi krehké zdravie, podlomené drsným životom doma i v škole. V septembri 1848 na pohrebe svojho brata Branwella prechladla a po odmietnutí akejkoľvek lekárskej pomoci napokon 19. decembra 1848 zomrela na tuberkulózu. Pochovaná bola do rodinnej krypty v kostole "Church of St. Michael and All Angels" v Haworthe v Západnom Yorkshire.
Petra Brocková

Mgr. art. Petra Brocková, rod. Polnišová (* 24. február 1976, Bratislava) je slovenská herečka a producentka.
Osobný život.
Tri roky bola vydatá za architekta Jaroslava Takáča. Od roku 2009 – 2017 tvorila pár s francúzskym publicistom Matthieusom Darrasom. 16. júna 2010 sa im narodil prvý syn Simon a 25. augusta 2012 ich druhý syn Félix. V roku 2022 sa vydala za scenáristu a producenta Juraja Brocka.
Štúdium a divadlo.
Vyštudovala bábkoherectvo na VŠMU. Predtým pôsobila v Spojenom kráľovstve a dva roky v milánskom divadle Teatro laboraotrio mangiafuoco.
Po návrate na Slovensko sa stala jedným z kľúčových členov divadla GUnaGU v Bratislave, pôsobí v Štúdiu L+S, spolupracovala s divadlami Nová scéna, Aréna, SND.
Televízia a improvizácia..
Do povedomia širšej verejnosti vstúpila účinkovaním v humoristickej relácii "S.O.S." na STV (spolu so svojimi kolegami z divadla), kde sa podieľala aj na scenári a dramaturgii. Počas účinkovania získala niekoľko ocenení. 
Účinkovala aj v známom sitkome "Hoď svišťom", kde bola autorkou scenára niekoľkých dielov.
Od roku 2014 rovnako pôsobila v humoristickej skečovej relácii "Kredenc", v televízii Markíza. V nej okrem iného vytvorila so Zuzanou Kubovčíkovou Šebovou známu komickú dvojicu CUKY LUKY. Tá sa stala predlohou na natočenie komédie "Cuky Luky Film".
Petra Polnišová účinkovala v televíznej humornej improvizačnej šou "Partička", kde spolu s hereckými kolegami Lukášom Latinákom, Mariánom Miezgom, Robom Jakabom, Jurajom Kemkom, Romanom Pomajbom a Danom Danglom improvizovali na vybrané témy.
Petra účinkovala aj v televíznom seriáli Ordinácia v Ružovej záhrade. Ďalej hrá v seriáli Pán profesor a v dobovom seriáli "Dunaj, k vašim službám".
Film.
Petra Polnišová sa venuje okrem divadla aj filmu. Nielen ako herečka, ale aj ako kreatívna producentka. Spolu so svojím manželom založili produkčnú spoločnosť Angry Tiger, ktorá sa venuje filmovej tvorbe. Stoja za filmami ako: "Známi Neznámi", "Vitaj doma brate", "Všetci za jedného".
Podcasty.
Od roku 2019 spolu s Evou „Evelyn“ Kramerovou nahrávajú jeden z najúspešnejších podcastov na Slovensku "jauuu, PS: to bolelo", v ktorom sa cez humornú optiku pozerajú na vzťahové témy. Ich podcast má od svojho vzniku viac ako 9 mil. vypočutí.
Ocenenia a nominácie.
Osobnosť televíznej obrazovky (OTO)
XFS

XFS je žurnálovací súborový systém, ktorý vytvorila firma Silicon Graphics pre operačný systém IRIX.
Podpora.
Podpora XFS bola zabudovaná do linuxového kernelu 2.4 a 2.6, čím sa stal univerzálne dostupný pre linuxové distribúcie. Inštalačné programy systémov SuSE, Gentoo, Mandriva, Slackware, Zenwalk, Fedora, Ubuntu a Debian ponúkajú XFS ako jednu z možností súborového systému.
Podpora čítania XFS je k dispozícii aj pre FreeBSD (december 2005, vetva -CURRENT), podpora zápisu je experimentálna (7.0-CURRENT).
Mansion House

Mansion House je oficiálnou rezidenciou starostu City of London. Slúži ako miesto konania mnohých oficiálnych udalostí, ako je napríklad výročný prejav ministra financií o stave britskej ekonomiky. Mansion House sa nachádza v srdci londýnskeho City na križovatke ulíc Queen Victoria Street, Poultry, Princess Street a Threadneedle Street.
Dopravné spojenie.
V blízkosti sa nachádzajú tieto stanice londýnskeho metra:
Matterhorn

Matterhorn (, ) () je jedným z najkrajších vrcholov Álp.
Známa skalná veža Matterhornu sa týči nad malebným švajčiarskym mestečkom Zermatt (najznámejší pohľad) a talianskym mestom Breuil-Cervinia vo Val Tournanche. Názov Matterhorn vznikol pravdepodobne z nemeckých slov „matt“ vo význame údolie, lúka a „horn“ – roh. Matterhorn má na každú svetovú stranu obrátenú jednu stenu, ktoré sú nezvyčajne strmé. Sú oddelené ostrými hranami (hrebeňmi). Najčastejšou výstupovou hranou je Hörnli, ktorý je v strede najznámejšieho pohľadu na Matterhorn od Zermattu.
Matterhorn bol poslednou z vysokých alpských štvortisícoviek, na ktorú vyliezli horolezci. Už pohľad na majestátnosť štítu vzbudzoval úctu. Práve preto sa jeho zdolanie stalo v polovici 19. storočia vecou prestíže.
Prvý výstup – veľká tragédia.
14. júla 1865 vystúpili na vrchol hory prví siedmi odvážni muži pod vedením jedného z najskúsenejších horských vodcov tých čias – Brita Edwarda Whympera, ktorý po niekoľkých neúspešných pokusoch zdolal Matterhorn cez hranu Hörnli. Prvý výstup bol poznačený tragédiou, keď sa pri návrate z vrcholu pravdepodobne pod dojmom víťazstva pošmykol jeden z členov výpravy Hadow a spolu so sebou do hĺbky 1400 metrov strhol ďalších troch svojich druhov. Ich telá boli neskôr nájdené na matterhornskom ľadovci. Horolezci sú pochovaní na cintoríne v Zermatte.
Prvolezcami boli:
Z prvovýstupu sa živí vrátili iba Taugwalderovci a Edward Whymper.
Súčasnosť.
V súčasnosti je Matterhorn veľmi frekventovaným vrcholom, ktorý zdolávajú skúsenejší vysokohorskí turisti. Na výstup je nevyhnutná základná horolezecká výbava (lano, cepín, mačky, prilba...). Výstup sa odporúča iba pri dobrom počasí a predchádzajúcej aklimatizácii (napr. na niektorej z okolitých štvortisícoviek Penninských Álp: Dom, Monte Rosa, Weisshorn). Obvyklou výstupovou cestou je trasa prvolezcov z Zermattu na chatu Hörnli-hütte () a na vrchol. Objektívne nebezpečenstvo pri výstupe predstavuje predovšetkým lámavá skala, padajúce kamene a množstvo nie vždy disciplinovaných sviatočných lezcov.
Pod švajčiarskym vrcholom je umiestnená bronzová socha svätého Bernarda.
Matterhorn sa objavil vo viacerých umeleckých stvárneniach (napr. seriál Simpsonovci, obal platne Depeche Mode...)
Iné „Matterhorny“.
Pomenovanie Matterhorn sa často pridáva k iným názvom vrcholov sveta, napr. Cnicht (Matterhorn Walesu), Innerdalstarnet (nórsky Matterhorn), Machhapuchhare (Matterhorn Nepálu), Shivling (Matterhorn Indie), Ama Dablam (Matterhorn Himalájí), Mount Aspiring na Novom Zélande (Matterhorn Juhu). V USA je Matterhorn Peak v kalifornskej Sierra Nevade a Matterhorn Peak v San Juan Mountains v Colorade.
Mini Matterhorn je neoficiálne pomenovanie kúskov skál na Marse neďaleko sondy Mars Pathfinder.
Jan Jiří Heinsch

Jan Jiří Heinsch písané niekedy aj "Johann Georg Heintsch" (* 1647, Kladsko, dnešné poľské Kłodzko - † 9. september 1712, Praha) bol český maliar, významný predstaviteľ českého klasicistického smeru barokovej maľby. Tvoril na rozhraní medzi raným a vrcholným barokom a jeho tvorba sa radí k citovo zdržanlivejšiemu a realistickému prúdu tohto obdobia.
Narodil sa v Kladsku ako syn kráľovského kancelistu. Rodina bola protestantského vyznania, ale Heinsch neskôr konvertoval ku katolíctvu. 
Pravdepodobne sa vyučil v Čechách, možno u Karla Škrétu, ktorého veľmi obdivoval. Na rozdiel od mnohých barokových umelcov tých čias nenavštívil Taliansko, ale diela talianskych majstrov spoznával v Obrazárni Pražského hradu. Heinschova tvorba mala základy v talianskej renesancii 16. storočia, medzi jeho umelecké vzory patrili Paolo Veronese, Tizian a iní. 
V roku 1678 sa presťahoval do Prahy, o rok neskôr vstúpil do malostranského a potom do staromestského maliarského cechu. Hlavnou náplňou jeho práce bola portrétna maľba a tvorba závesných a oltárnych obrazov. 
Po roku 1702, pravdepodobne po smrti svojej prvej ženy, vstúpil ako brat laik do bělského kláštora augustiniánov pustovníkov, ale pred ukončením ročnej skúšobnej lehoty kláštor opustil a vrátil sa do Prahy. Po roku 1704 pre kláštor zhotovil niekoľko obrazov.
Jeden z Heinschových najpozoruhodnejších obrazov "Kristus po pôste obsluhovaný anjelmi" z roku 1684 je umiestnený v Národnej galérii v Prahe. Nachádza sa tu aj jeho autoportrét ukrytý v postave svätca na obraze "Sv. Lukáš maľuje Madonu". Heinschovým pravdepodobne najznámejším dielom je obraz "Panny Marie Karlovskej" z roku 1697, umiestnený v kostole sv. Apolináře v Prahe.
Počas celého svojho života sa veľmi úzko zameriaval na radových objednávateľov, predovšetkým na jezuitov, pre ktorých vytvoril ilustrácie životopisov významných jezuitov. Stvárnil ich pri všednom živote ako misionárov, učiteľov, spovedníkov, kazateľov, remeselníkov a podobne. 
Keďže tvoril pre cirkevné rády, stretával sa pri svojej práci aj s osobnosťami, ktoré mali k rádom blízko. Tému jeho diel zásadne ovplyvnili napríklad križovnický spisovateľ Jan František Beckovský ako aj jezuitskí historici Bohuslav Balbín a Matěj Tanner.
Heinschelovo dielo je neobyčajne rozsiahle. Predstavuje niekoľko stoviek grafických listov, asi 150 obrazov a medirytových ilustrácií a relatívne veľké množstvo kresieb.
Na konci života vytvoril Heinsch kreslený návrh k súsošiu sv. Františka Borgiáša (1710) na Karlovom moste pre Ferdinanda Maxmiliána Brokofa. 
Jan Jiří Heinsch zomrel 9. septembra 1712 a je pochovaný v Prahe.
Takt (hudba)

Takt v hudbe udáva striedanie prízvučných a neprízvučných nôt, čiže rytmus skladby.
Takt skladby je určený na začiatku skladby (za kľúčom a predznamenaním) dvoma číslami. Horné číslo udáva počet dôb v takte, spodné číslo udáva, na ktorú notu budeme počítať jednu dobu. Obyčajne to býva štvrťová alebo osminová nota, menej často aj polová. Jednotlivé takty od seba oddeľujeme zvislou "taktovou čiarou".
Napríklad v trojštvrťovom takte môžu byť tri štvrťové noty. Štvrťové noty môžeme nahradiť aj inými notami či pauzami tak, aby ich celkové trvanie zodpovedalo trom štvťovým notám.
Jednoduché takty.
Jednoduché takty sú dvojdobé, alebo trojdobé, ktoré majú jednu prízvučnú a jednu resp. dve neprízvučné doby. Používajú sa hlavne dvojštvrťové, trojštvťové, dvojosminové a trojosminové takty.
Zložené takty.
Zložené takty vznikajú spojením dvoch, alebo viacerých jednoduchých taktov. Takéto takty majú hlavný prízvuk na prvej note a jeden alebo viac vedľajších prízvukov. Napríklad spojením dvoch dvojštvrťových taktov dostaneme často používaný štvorštvrťový takt:
Štvorštvrťový takt sa často označuje namiesto číslic písmenom „C“: 
Ďalším často používaným taktom je šesťosminový takt, ktorý je zložený z dvoch trojosminových taktov (prípadne môže byť zložený aj z troch dvojosminových taktov).
Štvorštvrťový aj šesťosminový takt sú príkladmi pravidelne zložených taktov, pretože boli vytvorené z dvoch rovnakých jednoduchých taktov. Niekedy sa však v hudbe môžu vyskytovať aj nepravidelne zložené takty, napr. päťosminový (zložený z jedného dvojosminového a jedného trojosminového taktu).
Predtaktie.
Predtaktie je neúplný takt, ktorý sa môže nachádzať na začiatku skladby. Zvyšné noty taktu sa obyčajne nachádzajú na konci skladby (alebo nejakej jej ucelenej časti).
VAL

VAL je druh automatického ľahkého metra bez vodiča s kolesami s gumenými pneumatikami. Technológia je založená na objave profesora Robert Gabillard (Université Lille Nord de France). Tento druh bol navrhnutý začiatkom 80. rokov 20. storočia vo firme Matra pre nové metro v meste Lille.
Názov znamená "Villeneuve d'Ascq à Lille", dnes znamená Véhicule Automatique Léger, teda automatické ľahké vozidlo.
Na rozdiel od ostatných automatických systémov na báze metra ako napríklad Docklands Light Railway alebo SkyTrain vo Vancouveri, VAL používa platformy, ktoré sú oddelené sklom kvôli prevencii pred pádom cestujúcich na dráhu. Dvere sa otvárajú synchrónne s dverami vozidla, keď vlak zastaví na stanici.
Systém VAL sa zvažoval aj v Bratislave, pozri Nosný systém mestskej hromadnej dopravy v Bratislave.
Alzheimerova choroba

Alzheimerova choroba je neurodegeneratívna porucha mozgu, pri ktorej dochádza k postupnej demencii. Ako prvý ju opísal Alois Alzheimer. V súčasnosti nie je známa príčina jej vzniku, ale vďaka neuropatologickým nálezom sa vie aspoň to, ako prebieha. Hlavná zmena je ukladanie beta-amyloidu v mozgu a ďalšie zmeny, ktoré postupne spôsobujú rozpadnutie nervových vlákien a buniek. Alzheimerovou chorobou sa taktiež mení látková činnosť mozgu.
Mont Ross

Mont Ross je neaktívny stratovulkán a súčasne najvyšší vrch (1 850 m) vrch súostrovia Kergueleny v Indickom oceáne, ktoré je pod správou Francúzska. Sopka leží na južnom okraji hlavného ostrova, je tvorená prevažne trachyticko-bazaltovými horninami a jej vrchol je trvalo zaľadnený.
Západne od masívu Mont Ross sa na polostrove Rallier du Baty nachádzajú mladšie vulkanické centrá - "Mont St. Allouarn" a "Mont Henri Rallier du Baty". Na základe datovania trachytických vzoriek bol určený ich vek na 26 000±3 000 rokov. Na ostrove sa nachádzajú aj aktívne fumaroly.
Čiastočne usporiadaná množina

Čiastočne usporiadaná množina, úspornejšie usporiadaná množina alebo poset, je množina spolu s informáciou, na základe ktorej je možné navzájom porovnávať jej prvky. Presne je usporiadaná množina definovaná ako dvojica 
kde formula_2 je množina a formula_3 je na nej definovaná binárna relácia ktorá je reflexívna, antisymetrická a tranzitívna. Relácia, ktorá súčasne spĺňa tieto tri vlastnosti sa nazýva relácia usporiadania alebo jednoducho usporiadanie. Štúdiu usporiadaných množín sa venuje teória usporiadania.
Mont de la Dives

Mont de la Dives je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Indickom oceáne na ostrove Nový Amsterdam, spravovanom Francúzskom. Sopka, ako aj celý ostrov leží na riftovom sytéme, oddeľujúcom antarktickú a austrálsku platňu.
Masív vulkánu je tvorený prevažne bazaltovými horninami. Bol vybudovaný v dvoch periódach, ich koniec sprevádzal vznik kaldier, vzdialených od seba asi 2 km. Čas poslednej erupcie nie je známy, ale veľmi čerstvé vzorky lávových prúdov zo severovýchodnej steny krátera "Dumas" indikujú ich veľmi mladý vek - storočie, prípadne dve pred dneškom.
Nový Amsterdam (ostrov)

Nový Amsterdam (po francúzsky "Île Amsterdam") je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v Indickom oceáne, patriaci do Francúzskych južných a antarktických území. Je to jeden z najizolovanejších ostrovov sveta, najbližšia pevnina je vzdialená približne (leží približne v polovici medzi Afrikou a Austráliou).
Tvar ostrova je oválny – 8 × , navyšší bod je Mont de la Dives (). Na ostrove sa nachádza vedecká výskumná stanica "Martin de Viviès" s približne 30-člennou posádkou. Hlavný výskum je zameraný na štúdium počasia, geofyzikálne merania a ornitológiu.
City of Westminster

City of Westminster, hovorovo Westminster, je londýnsky mestský obvod (London borough) so štatútom city, ktorý sa nachádza na západ od Londýnskeho City a na sever od rieky Temže. Tvorí súčasť Vnútorného Londýna. 
Od roku 1899 do roku 1965 bolo toto územie označované ako Metropolitan Borough of Westminster. V roku 1965 vznikol súčasný borough zlúčením Metropolitan Borough of St. Marylebone, Metropolitan Borough of Paddington s Metropolitan Borough of Westminster.
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania ľudu v roku 2001 žilo v tomto obvode 181 279 obyvateľov. Westminster City Council, ako samosprávny orgán tohto obvodu, nechal vypracovať niekoľko štúdií, aby dokázal, že v City of Westminster žije vyšší počet obyvateľov a získal tak viac prostriedkov od ústrednej vlády. Štatistický úrad (Office for National Statistics) nakoniec upravil konečné číslo 17 500 na oficiálnych 198 779. Zdá sa však oveľa pravdepodobnejšie, že realistickejší je odhad okolo 220 000 obyvateľov.
Jim Jarmusch

Jim Jarmusch (* 22. január 1953, Akron Ohio, USA) je americký nezávislý filmový režisér. Vyštudoval literatúru na Columbia University, neskôr študoval film na Newyorskej univerzite, kde bol jedným z jeho profesorov Nicholas Ray ("Rebel Without The Case" - Starring James Dean). Debutoval v roku 1984 filmom Podivnejší než raj ("Stranger Than Paradise"). V súčasnosti patrí k najvýznamnejším režisérom nezávislej kinematografie.
Diak (polovodičový prvok)

Diak (z angl. skratky "DIAC" - "diode for alternating current" - dióda pre striedavý prúd) je trojvrstvová polovodičová spínacia súčiastka (obr. 1). Jej vlastnosti nezávisia od polarity pripojeného napätia, jednotlivé vývody sa teda od seba neodlišujú - je to súmerná súčiastka. Pri malom napätí medzi vývodmi má diak veľký odpor - ako dióda v závernom smere. Správa sa teda ako rozpojený spínač - je v blokovacom stave. V tomto prípade je priechod PN bližšie ku kladnému pólu pripojeného napätia - na P je plus. Druhý priechod je uzavretý, pretože druhá vrstva vodivosti P je pripojená na záporný pól napätia a súčasne na strednej vrstve s vodivosťou N pôsobí kladné napätie, ktoré tam preniká cez prvý otvorený priechod.
Po dosiahnutí spínacieho napätia UBO nastane ionizácia kryštálovej mriežky v okolí priechodu, ktorý bol uzavretý. Odpor sa náhle zmenší a prúd v obvode prudko vzrastie. Rovnako sa súčiastka správa aj pri opačnej polarite napätia, činnosť oboch priechodov sa vymení.
Z priebehu voltampérovej charakteristiky vidieť (obr. 2), že v priepustnom smere má diak záporný dynamický odpor. Spínacie napätie diaku sa nemôže meniť - je to neriadená súčiastka. Diak sa používa ako pomocná spínacia súčiastka na riadenie tyristorov a triakov a ako prepäťová ochrana.
V katalógu sa udávajú tieto hodnoty: spínacie napätie UBO s dovolenými odchýlkami, prípustný rozdiel spínacích napätí, spínací prúd IBO, ktorý prechádza diakom tesne pred zopnutím, najmenší pokles formula_1U po zopnutí a vzraste prúdu na určitú hodnotu prúdu IF a najväčšia prípustná výkonová strata.
O2

O2 môže byť:
O2 môže byť:
O-2 môže byť:
Teória usporiadania

Teória usporiadania je matematická disciplína ktorá sa zaoberá štúdiom binárnych relácií zachytávajúcich intuitívny pojem usporiadania.
Motivácia.
Jav usporiadania sa prirodzeným spôsobom vyskytuje skoro všade, obzvlášť v matematike a v informatike. Notoricky známy príklad usporiadania, s ktorým sa možno stretnúť už na základnej škole, je štandardné usporiadanie prirodzených čísel podľa ich veľkosti. Iným príkladom usporiadania z každodenného života je lexikografické usporiadanie slov v slovníku. Zamestnanci spoločnosti alebo vojaci v armáde sú hierarchicky usporiadaní vzťahmi nadriadenosti a podriadenosti.
Niektoré usporiadania majú špeciálnu vlastnosť: ktorý koľvek prvok možno porovnať každým iným prvkom a rozhodnúť či je väčší, menší alebo rovnaký. To spĺňa napríklad usporiadanie čísel alebo usporiadanie slov v slovníku. Vo všeobecnosti ale usporiadanie túto vlastnosť mať nemusí. Napríklad v hierarchii pracovníkov, dvaja kolegovia pracujúci na najnižšej úrovni, ktorí už nemajú ďalších podriadených, nie sú porovnateľní - ani jeden z nich nešéfuje tomu druhému.
V teórii usporiadania sa intuitívny pojem usporiadania formalizuje pomocou binárnych relácií špeciálnych vlastností. To umožňuje skúmať jav usporiadania na veľmi všeobecnej úrovni a nesústrediť sa na nepodstatné aspekty konkrétnych prípadov. Výsledky získané na takejto všeobecnej úrovni potom možno veľmi ľahko aplikovať v konkrétnych situáciach.
Nesmierne častý výskyt usporiadaní v praktických situáciach viedol k definícii množstva usporiadaní so špeciálnymi vlastnosťami. Mnohé z týchto špeciálnych usporiadaní dali neskôr vzniknúť pododvetviam teórie usporiadania. Teória usporiadania sa neobmedzuje len na štúdium vlastností rôznych typov usporiadaní ale skúma aj vzťahy medzi nimi. Jednoduchým príkladom vlastnosti ktorá sa opiera o pojem usporiadania je monotónnoť funkcie, jeden spomedzi základných pojmov reálnej analýzy.
Protireťazec

Protireťazec alebo antireťazec je triviálny prípad usporiadanej množiny v ktorej nie sú žiadne dva prvky porovnateľné.
Lineárne usporiadaná množina

Lineárne usporiadaná množina alebo úplne usporiadaná množina alebo reťazec je usporiadaná množina, v ktorej sú každé dva prvky porovnateľné. Napríklad množina prirodzených čísel usporiadaná reláciou "väčší než" je reťazec, pretože pre každé dve čísla vieme rozhodnúť, ktoré z nich je menšie, prípadne, že sa rovnajú. Ak je usporiadaná množina reťazcom, jej relácii usporiadania sa hovorí úplné usporiadanie alebo lineárne usporiadanie.
Reťazec

Reťazec môže byť:
Franciszek Kokot

Franciszek Kokot (celým menom Franciszek Józef Kokot; * 24. november 1929, Rosenberg O.S., Nemecko, dnes Olesno, Poľsko – † 24. január 2021, Chorzów, Poľsko) bol poľský lekár – nefrológ a endokrinológ.
Pôsobil ako profesor Sliezskej lekárskej akadémie () v Katoviciach. Bol čestným členom 7 nefrologických spoločenstiev v zahraničí a členom Poľskej akadémie vied. Jeho diela vychádzali v Poľsku v mnohých vydaniach. Venoval sa aj prekladu z angličtiny a nemčiny. Bol ženatý a mal štyroch synov.
Bola podľa neho pomenovaná minerálna voda Franciszek.
Dielo.
"(uvedené posledné vydanie)"
Spočítateľná množina

Spočítateľná množina je množina, ktorá má v istom zmysle nanajvýš „rovnako veľa“ prvkov ako množina prirodzených čísel. Presne je spočítateľná množina definovaná ako množina ktorú možno bijektívne zobraziť na podmnožinu prirodzených čísel. Príkladom spočítateľnej množiny je napríklad množina párnych čísel, keďže každému párnemu číslu možno priradiť jeho polovičnú hodnotu a toto zobrazenie je bijekcia z párnych čísel do prirodzených čísel.
Tatra KT8D5R.N2

Tatra KT8D5R.N2 je modernizovaná električka KT8D5. Modernizáciu vykonávajú firmy Pars Nova a KOS Krnov.
Modernizované električky KT8D5 podstúpili generálnu opravu vozňovej skrine a podvozkov, inštaláciu informačného systému BUSE (palubný počítač BS 100, 2 čelné, 4 bočné a 2 interné displeje), elektrického riadenia pantografov, dostali nový lak a prešli celkovou rekonštrukciou spojenou s dosadením nizkopodlažného stredného článku.
Dejiny.
Dopravní podnik města Brna odkúpil v roku 2002 z Košíc dve vozidlá KT8D5 na doplnenie svojho vozňového parku obojsmerných električiek obsahujúcich do tohto roku 35 vozidiel. Nasledujúci rok bola zakúpená ešte jedna košická električka rovnakého typu. Zatiaľ čo prvý odkúpený vozeň bol iba opravený a ešte v rovnakom roku zaradený do prevádzky pod typovým označením Tatra KT8D5R, druhá a neskôr aj tretia pôvodne košická električka bola modernizovaná dôkladnejšie. "Krnovské opravny a strojírny" (KOS) totiž vyvinuli nízkopodlažnú náhradu stredného článku vozňov KT8D5. Práve tento nový stredný článok dostali ako prvé dve brnianske električky zakúpené z Košíc.
Neskôr sa nízkopodlažný článok vo vozidlách KT8D5 objavil aj v Ostrave, kde sa však električky zjednosmerňujú (Tatra KT8D5R.N1), v Prahe (vozidlá s novou výbavou s označením Tatra KT8D5R.N2P) a v Košiciach (KT8D5R.N2).
Modernizácia.
Hlavnou zmenou pri modernizácii električiek bola výmena stredného článku za nový nízkopodlažný stredný článok ML8LF. Celý interiér vrátane stanoviska vodiča bol zmodernizovaný. Koženkové sedadlá boli nahradené čalúnenými, dvere boli vymenené za nové, dosadený bol informačný systém pre cestujúcich. Pôvodná ostala elektrická výzbroj typu TV3.
Prevádzka.
Modernizácie na typ KT8D5R.N2 prebiehajú od roku 2002.