burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zoznam filmových článkov/I

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 93 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
i.
I Think Bad Thoughts (film)
ia.
Ian HardingIan HolmIan McKellenIan Somerhalder
ib.
Iba deňIbrahim Maiga
ic.
Ice Road Truckers
id.
Ida RapaičováIdefixIdina MenzelováIdris Elba
ig.
Igor AdamecIgor CielIgor LutherIgor Šimeg
il.
Ilja RacekIlleana Douglas
im.
Imaginárne láskyIMAXImelda StauntonováImogen PootsováImrich Jenča (rozhlasový pracovník)
in.
In the Night GardenIná láskaIndiana JonesIndiana Jones a chrám skazyIndiana Jones a nástroj osuduIndián (film)Indiánske rozprávkyIndické rozprávkyIngmar BergmanIngrid BergmanováIngrid FilanováIngrid ThulinováIngrid TimkováInna Michajlovna ČurikovováInsidious (film)Insomnia (film z roku 2002)Institut national de l'audiovisuelInšpektor MaxInšpektor RoccaInto the BadlandsInvalid (film)Invázia (film z roku 2007)Invázia (seriál)
io.
Ioan Gruffudd
ir.
Iron Man (film z roku 2008)Iron Man 2Iron Man 3Ironheart (seriál)
is.
Isabela MercedIsabella RosselliniováIsabelle AdjaniováIsabelle CarréováIsabelle HuppertováIsaura (telenovela)Isla Fisherová
it.
It Might Get Loud
iv.
Iva BittováIva JanžurováIva KubelkováIvan BalaďaIvan Béla VojtekIvan FílaIvan JandlIvan Július KovačevičIvan KrajíčekIvan KrálIvan KrivosudskýIvan KršiakIvan KrúpaIvan LetkoIvan MartinkaIvan MistríkIvan PalúchIvan PopovičIvan RajniakIvan ReitmanIvan RomančíkIvan StadtruckerIvan ŠándorIvan TrojanIvana ChristováIvana ChýlkováIveta (seriál)Iveta GrófováIveta PagáčováIvo GogálIvo NiederleIvona Krajčovičová
iz.
Izabella Miko
AGRÁRNA STRANA VIDIEKA

AGRÁRNA STRANA VIDIEKA, skratka ASV, bola bývalá slovenská agraristická politická strana. Bola proeurópsky-orientovaná. Strana fungovala medzi rokmi 2003 až 2017. V roku 2017 sa pretransformovala na stranu DOMA DOBRE.
Vedenie strany.
Stav k 23. februáru 2008:
História.
Agrárna strana vidieka bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 14. novembra 2003.
Volebné preferencie.
Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenska nezaznamenáva.
Členská základňa.
Vývoj členskej základne podľa výročných správ strany
Koalícia Čechov a Slovákov

Koalícia Čechov a Slovákov, skratka KČaS, bola slovenská mimoparlamentná politická strana. 
Koalícia Čechov a Slovákov bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 20. júna 2002. Predsedníčkou strany bola Jaroslava Cvešperová. Dňa 1. októbra 2005 strana vstúpila do likvidácie.
Volebné výsledky.
Koalícia Čechov a Slovákov sa na parlamentných voľbách nezúčastnila.
Volebné preferencie.
Volebné preferencie strany boli také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenska nezaznamenával.
Politici Koalície Čechov a Slovákov.
Články o politikoch Koalície Čechov a Slovákov sú uvedené v kategórii .
Priemysel

Priemysel je odvetvie materiálnej výroby zahrňujúce získavanie nerastných, rastlinných a živočíšnych surovín a ich spracovanie, ako aj opravy výrobkov z nich vyrobených a výrobu a rozvod energie každého druhu.
Rozdelenie.
Ťažký priemysel.
Vyrába produkty určené pre priemysel a služby. V zásade sem nepatria produkty pre konečného spotrebiteľa:
Ľahký priemysel.
Vyrába produkty určené spravidla pre koncového spotrebiteľa.
Komunikácia

Komunikácia môže byť:
Ryszard Kapuściński

Ryszard Kapuściński [ryšard kapuščiňski] (* 4. marec 1932, Pińsk východné Poľsko, teraz Bielorusko – † 23. január 2007, Varšava) bol poľský reportér, novinár a publicista. Patril k najprekladanejším súčasným poľským autorom.
Narodil sa v učiteľskej rodine. V lete 1940 utiekol spolu s matkou do Ľvova pred deportáciami na Sibír. Otec, ako záložný dôstojník, bol povolaný do armády na jar 1939 a odišiel do poľského vnútrozemia. Bojoval na západnom fronte, neskôr padol do sovietskeho zajatia. 
Ako 17-ročný debutoval básňami v týždenníku "Dziś i jutro" (Dnes a zajtra). Maturoval v roku 1950 na varšavskom gymnáziu Stanisława Staszica a v roku 1956 absolvoval históriu na Varšavskej univerzite. Novinársku dráhu začal v novinách Sztandar Młodych (Zástava mladých). 
V roku 1956 dostal prvú cenu – Zlatý kríž za zásluhy – za reportáž "To też jest prawda o Nowej Hucie" (Aj to je pravda o Nowej Hute), v ktorej opísal ťažké životné podmienky robotníkov na socialistickej stavbe baníckeho kombinátu Nowa Huta neďaleko Krakova. Z novín odišiel v roku 1958 po odvolaní členov redakcie kvôli podpore týždenníka "Po prostu" (Priamo) kritického voči štátnym úradom.
Neskôr Kapuściński prešiel do týždenníka "Polityka". Od roku 1962 pracoval pre poľskú tlačovú kanceláriu PAP ako stály zahraničný korešpondent v Afrike, Latinskej Amerike a Ázii. Dokumentoval pád cisárstva v Etiópii a Iráne. Od roku 1974 pôsobil v týždenníku" Kultura".
V roku 1987 uviedlo londýnske divadlo Royal Court Theatre scénickú adaptáciu knihy "Cesarz" (Cisár), ktorá opisuje pád režimu Haileho Selassieho v Etiópii (hra bola neskôr uvedená aj v Poľsku). Celkovo získal viac ako 40 cien a vyznamenaní.
Dielo.
Po smrti autora boli vydané:
Tad Williams

Tad Williams (* 14. marec 1957, San José, Kalifornia), vlastným menom Robert Paul Williams je americký spisovateľ žánru fantasy a sci-fi.
Vo svojom živote vystriedal niekoľko zamestnaní, kým v roku 1985 uverejnil svoj prvý román "Tailchaser's Song". Okamžite získal pamätnú cenu J.W. Campbella za najlepší spisovateľský debut.
Francesco Petrarca

Francesco Petrarca (tiež Francesco Petrarch, * 20. júl 1304, Arezzo, Florentská republika – † 19. júl 1374, Arquà pri Padove, Benátska republika) bol taliansky básnik, predstaviteľ renesančného humanizmu. Do roku 1353 žil poväčšine utiahnuto pri Avignone.
Jeho humanistické pôsobenie začalo objavením Augustína a Cicerona, ktorí sa preň stali živými nositeľmi novej duchovnej epochy.
Život.
Francesco Petrarca sa narodil v Arezze, odkiaľ sa v roku 1313 presťahoval do Avignonu, kde začal svoje štúdium, od roku 1318 študoval práva v Montpellier a potom (od roku 1322) v Bologni, štúdium ukončil z finančných dôvodov krátko po smrti svojho otca (1326). Ešte v roku 1326 sa stal kňazom. Jeho kariéra v cirkevných službách bola pomerne úspešná, niekoľkokrát vyzýval pápeža k návratu do Ríma. Roku 1343 bol poverený pápežom na diplomatickú cestu do Neapola, po návrate neprijal biskupstvo.
Roku 1347 vyzýval pri vzbure v Ríme k obnove antického Ríma, čo viedlo k ochladeniu vzťahov medzi ním a rodinou Colonnov, s ktorou sa veľmi priatelil, a pápežovým okolím. V tom istom roku bol nútený prijať kanonikát v Parme.
Roku 1353 sa presťahoval do Milána, kde až do roku 1362 pôsobil v diplomatických službách arcibiskupa G. Viscontiho.
Roku 1362 sa presťahoval do Benátok, odkiaľ bol roku 1370 pápežom Urbanom pozvaný späť do Ríma. Cestou sa prejavil jeho vek a v Padove ochorel natoľko, že už nemohol pokračovať v ceste. Po svojom uzdravení sa stiahol do ústrania a až do smrti žil u svojej dcéry v dedinke Arquà.
Tvorba.
Vo svojich morálnofilozofických spisoch Petrarca podáva syntézu grécko-rímskych mravných ideálov a humanistických cieľov. Vrcholom jeho tvorby je básnická zbierka "Spevník "(Canzionere). U nás vyšla pod názvom "Sonety pre Lauru". Zbierka obsahuje takmer 400 ľúbostných básní – najmä sonetov – v ktorých básnik ospevuje svoju milú Lauru. Petrarcova ľúbostná lyrika sa neusiluje iba o vykreslenie idealizovaného portrétu milovanej ženy, ale obdarúva Lauru aj vlastnosťami reálnej bytosti.
Zbierka sonetov v ich klasickej forme (4, 4, 3, 3) pozostáva z troch častí (v slovenskom vydaní iba z dvoch častí): 
Básnik spieva o svojej platonickej láske, ktorú uvidel prvýkrát 6.4.1327 v Avignone na pápežskom dvore. Zostala nedosiahnuteľným ideálom až do konca života. Presne o dvadsaťjeden rokov 6.4. 1348 umrela. Celý tento čas písal Petrarca ľúbostné sonety.
V roku 1341 bol korunovaný v Ríme na Veľkonočnú nedeľu za kráľa básnikov vavrínovým vencom.
Dizajn

Dizajn (z ) môže byť:
Tanec

Tanec sú opakované aj nepravidelné rytmické pohyby, konané jednou alebo viacerými osobami za sprievodu hudby, prípadne i spevu.
Dejiny.
Vznik tanca sa kladie do obdobia rodovej spoločnosti, kde umocňoval rituálne obrady. Túto funkciu zastával až do staroveku, kedy k tejto funkcii pribudla ešte funkcia umelecká. V tomto období neexistoval tanec v pároch, ale len sólový tanec (umenie) alebo skupinový tanec (rituálny). Tanec zaujímal významné miesto v kultúrach Indie, Číny, Japonska, Egypta, Mezopotámie, Palestíny a podobne a vrcholné formy dosiahol v Grécku, odkiaľ je známych až asi 200 druhov tancov. 
Svetský tanec vznikol v 6. storočí po Kr. V 11. a 12. storočí vznikli spoločenské (párové) tance vládnucich vrstiev, najmä rytierske tance, ktoré boli ovplyvnené ľudovými tancami jednotlivých národov. V 16. a 17. storočí určoval formu a štýl tanca francúzsky kráľovský dvor. V neskorom stredoveku a až do 17. storočia bolo obľúbené spájanie dvoch tancov do páru (tzv. urpaar). Urpaar sa v 17. storočí stal jadrom tanečných suít. Suita sa stala základom všetkých cyklických foriem. Na prelome 19. a 20. storočia došlo k úpadku tanca, oživenie priniesol až prílev amerických tancov po druhej svetovej vojne, najmä silný vplyv džezovej hudby (rumba, beguin, samba, boogie-woogie, rock 'n' roll, bossa nowa, čača, letkis, shake...). V 20. storočí vznikol rad súťaží, ktoré sa delia podľa druhu tanca (pozri súťažný spoločenský tanec). 
Na Ukrajine sa v 19. a 20. storočí pestovala najmä štvorylka, polka, mazúrka, valčík a polonéza a twist. Po roku 1918 najmä tango, po druhej svetovej vojne je výber tancov v súlade so svetovými trendmi.
Televízia (prenos)

Televízia (gr. "tele" – ďaleko + lat. "visio" - videnie, zjav, predstava) je v najširšom zmysle prenos obrazu elektrickou cestou alebo (bezdrôtový či drôtový) prenos televízneho signálu na diaľku, prípadne systém na takýto prenos. V užšom zmysle sa definícia obmedzuje len na prenos pohyblivých obrazov resp. systém takéhoto prenosu alebo sa obmedzuje rôznymi inými spôsobmi, ako vidno napr. z nasledujúcich definícií televízie:
Prostriedok masovej informácie a propagandy.
Televízia je okrem iného významným prostriedkom masovej informácie a propagandy. Televízia ako prostriedok masovej informácie a propagandy plní funkciu informatívno-poznávaciu, výchovno-vzdelávaciu, rekreačno-oddychovú, osvetovú, regulatívnu, direktívnu, hedonistickú ap. Publicistické a umelecké diela nielen šíri, sprostredkúva, ale predovšetkým podnecuje, organizuje a realizuje ich tvorbu vo forme špecifickej, audiovizuálnej interpretácie a osobitným spôsobom ich multiplikuje. Televízia je zároveň komplexne integrovanou kultúrnou inštitúciou prezentujúcou sa predovšetkým syntézou publicistiky a dramatiky, šírením informácií vo forme faktov a fikcie. Estetizuje fakty a dokumentarizuje umenie. Plní úlohy v komplexe politického, občianskeho, kultúrneho a estetického pôsobenia. Vplýva na verejnú mienku, formuje spoločenské vedomie, ovplyvňuje sociálne konanie širokých más, vedie divákov k rôznym spoločenským a iným aktivitám.
Prenos.
Z fyzikálneho hľadiska je televízia prenos obrazu elektrickou cestou pomocou elektromagnetických vĺn. Obraz sa sníma televíznou kamerou, ktorej hlavnou súčasťou je snímací prvok (snímacia elektrónka, CCD polovodičový prvok) Získaný signál sa prenáša veľmi krátkymi elektromagnetickými vlnami vysielanými televíznym vysielačom alebo je prenášaný koaxiálnym káblom. V televíznom prijímači, ktorého hlavnou súčasťou je obrazovka, sa vytvára obraz moduláciou elektrónového lúča obrazovým signálom privádzaným na riadiacu mriežku obrazovky. Prenos sa uskutočňuje rozkladom obrazu na vodorovné riadky. Riadkovanie vo vysielači a prijímači musí prebiehať synchrónne. Celý obraz musí byť prenesený v dobe kratšej, ako je časový interval charakterizujúci zrakovú zotrvačnosť.
Négritude

Négritude je filozofická a ideologická koncepcia a literárno-kultúrne hnutie usilujúce sa o znovuobjavenie a rehabilitáciu africkej histórie a africkej kultúry.
Hnutie négritude vzniklo v 30. rokoch 20. storočia medzi černošskou inteligenciou v Paríži ako reakcia na francúzsku koloniálnu politiku kulturnej asimilácie. Hnutie sa rozšírilo vo frankofónnej Afrike.
Jeho zakladateľmi sú L. S. Senghor a Aimé Césaire.
Négritude študuje intuitívny rozum Afričana, jeho splývanie so svetom, s prírodou, vyzdvihuje jeho poetickú expresívnosť a celostnosť vnímania, občinové ideály spravodlivosti. Toto všetko kladie do protikladu k racionálnemu rozumu Európana, jeho odtrhnutosti od prírody, vypočítavosti a individualizmu.
Videohra

Videohra je:
Videohra v širšom zmysle.
Fyzické zariadenia, na ktorých sa videohra hrá, môžu byť:
Z hľadiska dátového nosiča môže byť videohra buď pevne "zabudovaná" v zariadení alebo môže byť umiestnená na internete, na jednotke USB flash, na CD-ROM, na kartridži (pre herné konzoly), staršie na audiokazete a podobne.
Videohry možno členiť aj podľa veku hráča, princípu hry, témy hry a podobne. K tomu pozri analogicky článok počítačová hra.
Systémy hodnotenia obsahu.
Pred predajom videohier je ich obsah posudzovaný rôznymi organizáciami s cieľom ochrany detí pred témami, ktoré pre ich vek nemusia byť vhodné, ako napríklad násilie, hazard, alebo sexuálne témy. Toto hodnotenie býva zobrazované na obale hry, ale aj na marketingových materiáloch.
Analýzu obsahu hier a udeľovanie takýchto hodnotení v Európe zastrešuje organizácia PEGI, v severnej Amerike ESRB.
Hierarchia

Hierarchia (z gr. ἱερός (hieros) = svätý, posvätný + ἄρχω, ἄρχειν (archó, archein) = vládnuť »» ἱεραρχία (hierarchiá)) je spôsob usporiadania systému, v ktorom je každý prvok alebo článok, s výnimkou najvrchnejšieho, podriadený jedinému nadriadenému prvku alebo článku.
Takéto usporiadanie sa dá aplikovať na sociálne systémy, organizačné štruktúry, katalogizačné a kategorizačné schémy, kybernetické systémy a pod. Charakteristickým príznakom hierarchie je práve vzťah nadriadenosti a podriadenosti.
Typickými príkladmi hierarchického usporiadania sú napríklad
Hierarchia armády.
Napriek uvedenej hodnostnej hierarchii sa v armáde vyskytuje aj funkčná hierarchia. Niekedy sa môže stať, že vojak hodnostne nižší má vyššiu funkciu a je nadriadený hodnostne vyššiemu.
Hobby

Hobby (iné názvy: hoby, záľuba, koníček) je činnosť vykonávaná so záujmom, s radosťou, obyčajne vo voľnom čase.
Príklady.
Domáce hobby.
Kuchárske umenie
Chovateľstvo.
Akvaristika – Chovateľstvo – Kynológia (chov psov) – Sokoliarstvo – Teraristika 
Záhrada.
Záhradkárstvo
Ručné práce a remeslá.
Batikovanie – Háčkovanie – Bábkarstvo – Patchwork – Pletenie – Košikárstvo – Drevorezbárstvo – Vyšívanie
Zberateľstvo.
Zberateľstvo – Filatelia (zbieranie známok), numizmatika (zbieranie mincí) a pod. 
Hry.
Doskové hry – Kartové hry – Spoločenské hry – Hry na hrdinov – Geocaching – Sudoku
Umenie.
Divadlo – Fotografovanie – Amatérsky film – Domáce video
Modelárstvo.
Modelárstvo
Auto–moto.
Veteráni – Tuning
Veda a príroda.
Amatérska astronómia – Rádioamatérstvo
Šport.
Cykloturistika – Turistika – Gymnastika
Počítače a Internet.
Počítačové hry a videohry – Blogovanie
Josef Lanner

Josef Lanner, tiež uvádzaný ako "Joseph Lanner" (* 12. apríl 1801, Viedeň, Rakúsko – † 14. apríl 1843), bol rakúsky hudobný skladateľ. Skladal hlavne valčíky a polky.
Životopis.
Narodil sa v rodine rukavičkára. S hudbou sa stretol v neďalekom lokáli, kde rád chodil jeho otec a kde hral Michael Pamer. Mladý Lanner zatúžil hrať na husle a Pamer sa ho ujal ako učiteľ. Čoskoro ho zaradil do svojej kapely. Otec zo začiatku hľadel s nevôlou na synov záujem o hru na husle, ale keď sa vrátil z vojny s Francúzskom zranený a krátko na to vplyvom hospodárskych ťažkostí krajiny skrachoval, nerobil už synovi žiadne prekážky.
Ako 18. ročný sa Lanner osamostatnil a spolu s Karlom a Jánom Drahánekom založil vlastné trio (2 husle a gitara). Prvé verejné vystúpenie mali vo viedenskom Prátri v roku 1819. Koncom roka prijal Lanner ďalšieho člena, Johanna Starussa staršieho. Postupne ďalej roširoval svoju kapelu, ktorá bola v roku 1824 už 12 členná. Neskôr kapelu rozdelil na viac telies, a neviedol ich už celý večer, ale pendloval medzi medzi nimi. Vo Viedni rýchlo rástla jeho popularita. V roku 1829 sa stal hudobným riaditeľom dvorných bálov (K.K. Hoffbalmusikdirector). Zomrel v roku 1843 na týfus.
Hlavný Lannerov prínos spočíval v tom, že upustil od šablóny 8 opakujúcich sa valčíkových taktov (typických pre tanečný valčík tej doby) a začal komponovať rôzne motívy, ktoré do seba plynule prechádzali.
Jeho najznámejšie diela sú "Pesther Walzer", "Die Werber", "Die Hofballtänze" a "Die Schönbrunner".
Zberateľstvo

Zberateľstvo je koníček, ktorý sa zaoberá získavaním špecifického druhu vecí založeného na špecifickom záujme zberateľa. Tieto zbierky bývajú zvyčajne kvalitne roztriedené, dôkladne skatalogizované a atraktívne vystavené.
Existujú rôzne druhy zberateľstva:
Turistika

Turistika alebo turizmus je:
Príklady podľa typu:
Silicon on insulator

Silicon on insulator (SOI) je vrstvová štruktúra pozostávajúca z tenkej vrstvy kremíka, od 50 nm do 100 μm, ktorá je vytvorená na izolovanom substráte, ktorý je zvyčajne zafír alebo kremík s izolovanou vrstvou oxidu kremíka (SiO2) 80 nm hrubou na jeho povrchu. Tento proces redukuje elektrickú záťaž, ktorú tranzistor musí preniesť počas prepínajúcej operácie, zvyšuje rýchlosť (až do 15 %) a redukuje prepínaciu energiu (až do 20 %) cez čipy založené na technológii CMOS. SOI čipy sú drahšie, a preto sa používajú pre najdrahšie integrované obvody.
Populárna SOI technológia je Kremík na zafíre (Silicon on Sapphire - SOS), používané v špeciálnych integrovaných obvodoch v armáde a vesmíre.
SOI sa odlišuje od CMOS v tom, že jeho kremíkové prechody sa nachádzajú nad elektrickým izolantom. Výhoda je v tom, že tento izolant redukuje kapacitu hradla tranzistora a to sa tým pádom na prepnutie nemusí tak dlho nabiť čo logicky znamená zredukovanie prepínacieho času. SOI zariadenia sú inherentne odolné proti mikroprierazu a prúdovému zvodu. Tiež, v tranzistore je použitá redukcia zvyškového prúdu, tým je táto technológia atraktívna pre nízkoenergetické obvody.
SOI wafery sú vyrábané týmito metódami:
Použitie v priemysle.
V roku 2005 bola SOI technológia pozvoľna osvojovaná výrobcami digitálnych integrovaných obvodov. Sony, Nintendo a Microsoft plánujú použiť SOI pri produkcii ich herných konzol. Je dôležité poznamenať, že procesory založené na SOI, ktoré idú do týchto zariadení sú všetky vyrábané IBM s výnimkou Sony Playstation. Mnoho PowerPC založených na systéme od Apple Computer a high-end IBM servery používajú procesory založené na SOI už nejaký čas. Tiež by malo byť poznamenané, že kým Sony, AMD a Chartered Semiconductor vyvinuli svoje vlastné SOI technológie, každý z nich bol partnerom IBM, ktorý im túto technológiu licencoval.
Východoafrická priekopová prepadlina

Východoafrická priekopová prepadlina (po angl. "Great Rift Valley", doslova "Veľké zlomové údolie") je priekopová prepadlina vo východnej časti Afriky. Prebieha tu proces rozpadu - extenzie africkej platne a jej vzďaľovanie od arabskej a jazerá, ktoré sú súčasťou Východoafrickej priekopovej prepadliny: Avalath, Karanie, Oldumi, Abern, Osloj, Salvara, Korsta, Koral, Buisto a Ovperd. Ťahá sa v dĺžke od severu Sýrie na blízkom východe až po stred Mozambiku v juhovýchodnej Afrike. Šírka údolia sa pohybuje v rozsahu 30 až 100 kilometrov a hĺbka od sto po niekoľko tisíc metrov. Na severe sa tento proces začal asi pred 35 miliónmi rokov, v Afrike asi pred 15 miliónmi rokov. Pomenovanie dostala od bádateľa Johna Waltera Gregoryho.
Najsevernejšia časť prepadliny tvorí údolie Biká v Libanone, ktoré oddeľuje pohoria Libanon a Antilibanon. V Izraeli prechádza do údolia Chula nachádzajúceho sa medzi pohorím Galilea a Golanskými výšinami a pokračuje Jordánskym údolím cez Galilejské jazero, Mŕtve more, Arabah, Akabský záliv až po Červené more. Tento segment sa označuje aj ako zlom Mŕtveho mora.
Afarská panva (Danakilská preliačina) v Eritrei je miestom stretu trhlín, z ktorých jedna smeruje Adenským zálivom do Indického oceánu a druhá, ktorá je súčasťou Veľkej priekopovej prepadliny, smerom na juh do východnej Afriky. Najprv prechádza Etiópskou vysočinou, ktorú delí na dve časti, a južnejšie, v oblasti Veľkých afrických jazier, sa rozchádza do Východoafrickej priekopy a Stredoafrickej priekopy.
Médska ríša

Médska ríša alebo Média bola staroveká ríša Médov na území severozápadného Iránu založená v 8. storočí pred Kr. a začlenená do Perzskej ríše okolo roku 553 pred Kr.
Médov prvýkrát spomínajú pramene v roku 836 pred Kr. Po zrážkach s Asýrčanmi a Urartejcami sa médske kmene spojili. Zjednotil ich podľa Herodota vraj Deiokes, syn Fraortov, ktorý sa stal kráľom a vládol 53 rokov. Bol to vraj on, kto založil pevnosť Ektabana (dnes Hamadán), hlavné mesto Médie. Pramene z Mezopotámie ďalej spomínajú médskeho vládcu menom Daiukku (asi identický s Deiokesom), ktorý bol roku 715 pred Kr. zajatý a poslaný do vyhnanstva.
Prvým historicky doloženým vládcom Médie bol Fraortes (vládol 653 – 625 alebo 675 – 653 alebo 675 – ?625 pred Kr.), ktorý vraj porazil Peržanov a zomrel v boji s Asýrčanmi. Asýrske pramene spomínajú médskeho vzbúrenca Kaštiriti (možno identický s Fraortom) , ktorý žil okolo 672 pred Kr., vytlačil Asýrčanov a zomrel okolo roku 653 pred Kr. pri pochode do Asýrie, práve v čase, keď Médiu napadli Skýti.
Skýtsku nadvládu ukončil roku 616 pred Kr. médsky vládca Kyaxares (iránsky Uvachšatra; vládol asi 625 pred Kr. – 585 pred Kr.). Za jeho vlády zrejme ríša dosiahla vrchol. Roku 617 pred Kr. napadol Asýriu, dobyl mesto Aššur a uzavrel spojenectvo s babylonským kráľom Nabopolasarom, ktoré potvrdili svadbou detí oboch kráľov. Médsko-babylonské vojsko roku 612 pred Kr. obsadilo Ninive a ovládlo tak severnú Mezopotámiu (zničilo Asýrsku ríšu). Po bojoch s Lýdiou sa hranicou medzi Lýdiou a Médiou stala rieka Halys (dnes Kizilirmak). Známy je príbeh, ako sa tu v poslednom roku svojej vlády stretol Kyaxares s lýdskym kráľom Alyattom II., ale úplné zatmenie Slnka 26. mája 585 pred Kr. prinútilo obe strany k mieru.
Médsky kráľ Astyages (babylonský Ištuvegu; 585 pred Kr. - 549 pred Kr.) okolo roku 553 pred Kr. (podľa babylonskej kroniky 550/549 pred Kr.) podľahol útoku (rodinne príbuzného) perzského kráľa Kýra II., čím sa Média stala súčasťou Perzskej ríše.
PS

PS môže byť: 
P.S. môže byť:
SOS

SOS môže byť:
S.O.S. môže byť:
Mesiáš (náboženstvo)

Mesiáš () je židovský spasiteľ, osloboditeľ poslaný Bohom.
Pôvodne, adekvátne obradu potvrdzujúcemu kňazskú alebo kráľovskú hodnosť, slúžil ako prívlastok, neskôr sa však vzťahuje na samého kňaza aj kráľa. Kráľ ako hospodinov pomazaný spravuje osud svojho ľudu ako Jahveho zástupca.
Keď sa politická situácia zhoršuje a ľud trpí, príčina je jedine v kráľovi, pretože boh nemôže robiť chyby, a za neúspechy teda nie je zodpovedný. Preto vzniká názor, že boh sa postará o naozajstného Mesiáša. Zaniká kontinuita medzi osobu kráľa a očakávaným osloboditeľom, hoci ešte žije nádej, že tento Mesiáš bude z Dávidovho rodu. Čoraz tragickejšie historické udalosti (babylonské zajatie) spôsobili, že ríša Mesiáša, ktorú predpovedali proroci a ktorá by znamenala aj Jahveho panstvo nad všetkými národmi, pomaly bledla na akúsi nádej, ktorá sa má splniť v budúcnosti.
V časoch Makabejských sa viera v Mesiáša aktualizovala (esejci) a za rímskej nadvlády sa Židia fanatickým odhodlaním (zelóti) a násilím usilovali pripraviť panstvo Mesiáša (židovská vojna).
Kresťanstvo prevzalo ideu mesiáša z judaizmu. V Ježišovom učení a v spisoch Novej zmluvy sa už osoba Mesiáša a jeho moc posúvajú do duchovnej roviny. Kráľovstvo božie a jeho uskutočnenie nepatrí do politiky, dokonca ani nie do tohto sveta. Vláda Mesiáša nastane po poslednom súde, pri druhom prichode Ježiša.
Zelóta (Jeruzalem)

Zelóti (gr. "horliví") bola židovská strana utvorená v čase okolo Ježišovho narodenia. Viedol ich Judáš Galilejský, uvedený v knihe Skutky apoštolov (Sk 5,37). Spoločenstvo, ktoré sa prisne pridržiavalo Mojžišovho zákona, no malo silné politické zafarbenie, na rozdiel od apolitickej pasivity farizejov, hlásalo ozbrojený boj. Aj ich pomenovanie svedčí o politickej netrpezlivosti. Ako netrpezliví, „horliví“ nečakali na nastolenie Mesiášovho pozemského panstva, božou vôľou, výlučnými ľubovoľnými božími skutkami. Stúpencom toho hnutia bol aj Ježišov učeník apoštol Šimon. Zelóti sa zúčastnili aj na židovskej vojne.
Zelóta

Zelóta môže byť:
Britské Panenské ostrovy

Britské Panenské ostrovy sú zámorské územie Spojeného kráľovstva. Skladajú sa z viac než 50 ostrovov v súostroví Panenských ostrovov.
Dejiny.
Ostrovy boli osídlené okolo roku 100 pred Kr. juhoamerickým indiánskym kmeňom Arawakov. V 15. storočí boli vytlačený agresívnejším kmeňom Karibov, kmeňom z Malých Antíl, po ktorom je Karibské more pomenované.
V roku 1493 objavil ostrovy na svojej druhé výprave Krištof Kolumbus a nazval ich "Santa Ursula y las Once Mil Vírgenes", v preklade Sv. Uršula.
Španielsko na začiatku 16. storočia začalo na ostrove "Virgin Gorda" tažiť meď. V nasledujúcich rokoch o vplyv v oblasti bojovala Británia, Holandsko, Francúzsko, Španielsko a Dánsko. Počas tejto doby bola populácia domorodých indiánov zdecimovaná.
Holandsko v roku 1648 na ostrove "Tortola" založilo stále osídlenie. V roku 1672 zabrali ostrov Angličania, následne v roku 1860 i ostrovy "Anegada" a "Virgin Gorda". V období 1672 – 1733 získalo Dánsko kontrolu nad susednými ostrovmi Sv. Tomáš, Sv. Ján a St. Croix.
Ostrovy boli pre svoju polohu považované za strategicky výhodné. S pestovaním cukrovej trstiny, ktorú Briti na ostrovy doviezli, boli i ekonomicky sebestačné. Kvôli plantážam boli dovážaní z Afriky otroci.
V roku 1917 odkúpili za 17 miliónov amerických dolárov Spojené štáty od Dánska ostrovy Sv. Jan, Sv. Tomáš a St. Croix a premenovali ich na Americké Panenské ostrovy. Následne Briti premenovali ostrovy na Britské Panenské ostrovy.
Britské Panenské ostrovy boli spravované ako súčasť kolónie Záveterných ostrovov alebo spolu so Sv. Krištofom a Nevisom s administrátorom zastupujúcim britskú vládu na ostrovoch. Samostatnou kolóniou sa stali ostrovy v roku 1960 a v roku 1967 získali širšiu autonómiu. Od 60. rokov 20. storočia sa ekonomika odpútavala od tradičnej poľnohospodárskej výroby smerom k ekonomike založenej na turistike a finančných službách. Dnes je jednou z najbohatších oblastí Karibiku.
Geografia.
Britské Panenské ostrovy sa skladajú z viac ako 50 malých karibských ostrovov. 15 stále obývaných ostrovov je situovaných na západe v susedstve Amerických Panenských ostrovov. Na severe ostrovov leží Atlantský oceán a na juhu Karibské more.
Najväčšími ostrovmi sú Tortola, Virgin Gorda, Anegada, a Jost Van Dyke. Hlavné a zároveň najväčšie mesto Road Town je na ostrove Tortola.
Okrem štyroch hlavných ostrovov Tortola, Virgin Gorda, Anegada a Jost Van Dyke sú obývané aj ďalšie ostrovy:
Ekonomika.
Ekonomika Britských panenských ostrovov je jednou z najviac prosperujúcich v karibskej oblasti s HDP okolo 38 500 dolárov na obyvateľa (odhad 2004). Britské panenské ostrovy sú veľmi závislé od príjmov z turistického ruchu, ktorý generuje 45 % národného dôchodku. Najčastejšie sú ostrovy cieľom Američanov. Každoročne ich sem príde okolo 350 000 (1997). Ďalšie príjmy sú spojené s offshorovými spoločnosťami, ktoré využívajú výhody tzv. daňového raja. Miestna ekonomika je tak úzko spätá so susednými Americkými panenskými ostrovmi, pretože od roku 1959 je ich menou americký dolár. Väčšina pôdy stále zostáva v rukách pôvodných obyvateľov.
Americké Panenské ostrovy

Americké Panenské ostrovy sú skupinka ostrovov v Karibskom mori, ktoré sú izolovaným územím Spojených štátov amerických. Tieto ostrovy sú geograficky súčasťou Panenských ostrovov. Americké Panenské ostrovy sa skladajú zo štyroch hlavných ostrovov: Sv. Tomáša, Sv. Jána, St. Croix a Vodného ostrovu. Je to jediné miesto v Spojených štátoch, kde sa jazdí vľavo.
Dejiny.
Panenské ostrovy boli pôvodne osídlené Cibonejmi, Caribmi a Arawakmi. Ostrovy boli pomenované Krištofom Kolumbom na jeho druhej ceste v roku na Sv. Uršulu. Viac než 300 rokov boli ostrovy v rukách európskych mocností, Španielska, Británie, Holandska, Francúzska, Maltských rytierov a Dánska.
Dánska západoindická spoločnosť sa usadila na Sv. Tomášovi v roku 1672, na Sv. Jánovi v roku 1694 a odkúpila St. Croix od Francúzska v roku 1733. Ostrovy sa stali dánskou kráľovskou kolóniou v roku 1754, ich názov v dánskom preklade je: "Jomfruøerne". Cukrová trstina zberaná otrokmi poháňala ekonomiku ostrovov počas 18. storočia a začiatku 19. storočia, až do zakázania otroctva guvernérom Peterom von Scholtenom 3. júla 1848.
Počas námornej vojny v 1. svetovej vojne sa Spojené štáty obávali, že by ostrovy mohli byť obsadené Nemcami ako námorná základňa. Znovu teda ponúkli Dánsku odkúpenie ostrovov. Po niekoľkých mesiacoch rokovania bola odsúhlasená kúpna čiastka 25 miliónov dolárov. Nasledovné referendum, usporiadané v roku 1916, potvrdilo s veľkým rozdielom predaj ostrovov. Rokovanie bolo teda nakoniec ratifikované 17. januára 1917, kedy USA a Dánsko podpísali dohodu. USA prevzali ostrovy 31. marca, kedy teritórium premenovali na Americké Panenské ostrovy.
Americké občianstvo bolo udelené obyvateľom ostrova roku 1927.
Ekonomika.
Na Amerických Panenských ostrovoch hrá hlavnú úlohu turizmus. Ostrovy navštívia zhruba 2 milióny návštevníkov ročne, z ktorých sa mnohí v krajine zastavia počas okružných plavieb. Výrobný sektor pozostáva z rafinérstva, textilného priemyslu, výroby rumu, elektroniky a farmaceutiky. Poľnohospodársky sektor je malý. Väčšina potravín je dovážaná. Miera medzinárodného obchodu je nízka, je to však rastúca súčasť ekonomiky. Hovensa, jedna z najväčších rafinérií, je na ostrove St. Croix.
Ostrovy sú vystavené tropickým búrkam a hurikánom. V minulosti spôsobili značné škody hurikán Hugo 1989 a hurikán Marilyn 1995.
Holandské Antily

Holandské Antily bola do 10. októbra 2010 jedna z krajín Holandského kráľovstva v Malých Antilách. Na čele Sint Maartenu a Curaçaa ostala holandská kráľovná (dnes kráľ), ich obyvatelia sú holandskými občanmi. Obe územia môžu samostatne vyberať dane pričom si ponechali spoločnú centrálnu banku a najvyšší súd.
Patrili sem:
Aruba

Aruba je ostrov a konštituentná krajina Holandského kráľovstva v Malých Antilách, približne od pobrežia Venezuely. Rozloha ostrova predstavuje a dĺžka pobrežia . Hlavným mestom je Oranjestad.
Geografia.
Ostrov je dlhý a široký vo svojom najširšom bode.
Dejiny.
Prvý Európan na ostrov doplával v roku 1499, keď bol ostrov objavený Španielmi. V priebehu 17. storočia sa ostrov stal majetkom Holandska, keď bol v roku 1636 dobytý Holanďanmi. Od roku 1845 tvoril súčasť Holandských Antíl a 1. januára 1986 získal zvláštny status v rámci Holandského kráľovstva. Ostrov je tak reprezentovaný vlastnou vlajkou, ako oficiálna mena sa uznáva arubský florin známy ako arubský gulden, nie však antilský gulden, ktorý je pre okolie typický. Ostrov Aruba je však i naďalej zapojený do rôznych antilských organizácií a aktívne spolupracuje s okolitými ostrovmi napríklad pri rozvoji turistického ruchu. Do roku 1634 bol ostrov pod nadvládou Španielov. Následne sa i s ďalšími okolitými ostrovmi stal holandskou kolóniou. V roku 1986 sa Aruba odpojila a získala štatút zámorského územia s vnútornou autoritou.
Ekonomika.
V hospodárstve ostrova dominuje turistický ruch (582 140 návštevníkov v roku 1994) a petrochemický priemysel.
Médium

Médium (z lat. "medius" – prostredný) môže byť:
Pug

Pug bol mág zo zeme zvanej Midkémia. 
Pug sa narodil ako sirota v pohraničnom meste, Crydee, v Midkémii.
V deň Voľby si ho vybral za učenca hradný mág Kulgan. Spočiatku Pugovi mágia vôbec nešla, ale vedelo sa, že má talent.
Keď sa trhlinou medzi svetmi dostali do Midkemie Tsurania, ďalšia ľudská rasa z planéty Kelewan, Pug bol odvlečený ako otrok na nepriateľskú planétu. Tam z neho po dlhom a náročnom výcviku urobili Ctihodného. Titul "Ctihodný" nosia mágovia v Ríši Tsuranuanni.
Dostal takisto aj nové meno, Milamber. Zisťuje sa, že Pugovi nešlo učenie u Kulgana preto, lebo ho učili len nižšiemu umeniu. Na Kelewane sa učí oveľa silnejšia mágia. Pug sa ukáže, že je najsilnejší spomedzi vyše 2 000 Tsuranských mágov. 
Postupne začína chápať pravú podstatu mágie.
Keď potrebuje zistiť viac informácií o bájnom Nepriateľovi, ktorý chce zaútočiť na Midkemiu, vydáva sa na zdĺhavú cestu na sever od Ríše Tsuranuanni. Ďaľeko na severe Pug objavuje dávno zabudnuté odvetvie národu elfov, Eldarov. Sú najmúdrejší spomedzi elfov, keďže im ich bývalí páni, Valheruovia, najviac dôverovali a zverovali im najviac vedomostí.
Pug sa ostáva rok učiť v dávno zabudnutých lesoch s Eldarmi. Po roku zistí, že veci, ktoré doteraz považoval za nemožné, sa mu teraz zdajú ako maličkosti.
Vydáva sa teda naspäť na domovskú planétu. Tam stretne dávneho priateľa Tomasa, ktorý sa medzitým premenil v Valherua Ashen-Shugara. Tomas je ešte stále omnoho silnejší než Pug. Vydávajú sa hľadať mága Macrosa, ktorý, ako veria, je jediná šanca na porazenie bájneho Nepriateľa. 
Po mnohých prekážkach nachádzajú Macrosa v Záhrade, vo Večnom Meste. Tam sa nad nimi spustí časová pasť.
Obidvaja naliehajú na Macrosa, a on im konečne vysvetlí svoj pôvod.
Dozvedajú sa, že Macros je starý vyše niekoľkých storočí, ak nie viac, lebo on si už viac nepamätá.
Tiež, že Nepriateľ sú vlastne dávno padlí Valheruovia, bytosti nesmiernej moci, Dračí Vládci, ktorí sa chcú vrátiť do našej doby.
Z časovej pasti sa dostávajú tak, že sa posúvajú až k Začiatku všetkého, ku zrodu vesmíru samotného.
Potom sa vracajú naspäť do svojho času.
Počas záverečného súboja v Sethanone, v boji o Kameň života, sa Pugova a Macrosova myseľ spoja, aby odolali nesmiernej moci Nepriateľa. V týchto chvíľach sa Macrosove nesmierne vedomosti, nazbierané počas vekov, schopné vyrovnať sa schopnostiam Valheruov, spoja s Pugovou mysľou a on sa stáva niekým ako je Macros. Skoro nesmrteľný a s vedomosťami, o ktorých ani v tých najdomýšľavejších snoch doteraz nesníval.
Carl Wilhelm Scheele

Carl Wilhelm Scheele (* 9. december 1742 – † 21. máj 1786) bol švédsky chemik nemeckého pôvodu, ktorý objavil mnoho chemických látok. Známy je hlavne vďaka objavu kyslíka a dusíka.
Životopis.
Pracoval ako farmakológ v Štokholme, v Uppsala (17701775) a neskôr v Köpingu. Jeho štúdie ho zaviedli v roku 1772 ku objavu kyslíku a v roku 1773 dusíku. Svoje objavy publikoval vo svojej jedinej knihe "Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer" z roku 1777. Kyslík objavil v roku 1774 aj Joseph Priestley, lenže už s menšou slávou. V jeho knihe taktiež vysvetlil pojmy šírenie tepla a tepelné žiarenie.
Scheele taktiež objavil iné chemické látky ako bárium (1774), chlór (1774), mangán (1774), molybdén (1778) a volfrám (1781) a taktiež niekoľko chemických zlúčenín ako kyselina citrónová, glycerol, kyanovodík, fluorovodík a sírovodík. Taktiež objavil proces podobný pasterizácii.
Tak, ako mnohí iní chemici tých čias, často pracoval v sťažených podmienkach a v nebezpečných situáciách. Jedným z jeho zlozvykov bolo ochutnávanie chemikálie, ktorú objavil.
Zomrel predčasne, posmrtné symptómy boli podobné otrave ortuťou.
V roku1821 bol po ňom pomenovaný minerál scheelit. Na privrátenej strane Mesiaca je po ňom od roku 1976 pomenovaný kráter Scheele. Jeho meno nesie i cena "Scheelepriset" udeľovaná švédskou farmaceutickou asociáciou "Apotekarsocieteten".
Holandské kráľovstvo

Holandské kráľovstvo môže byť:
Konrad Emil Bloch

Konrad Emil Bloch (* 21. január 1912, Nysa, Poľsko – † 15. október 2000, Burlington, Massachusetts, USA) bol americký biochemik nemeckého pôvodu.
V roku 1964 získal Nobelovu cenou za fyziológiu alebo medicínu spolu s Feodorom Lynenom za objav mechanizmu a regulácie cholesterolu a mastných kyselín v metabolizme.
Život a práca.
Narodil sa v Nyse v Poľsku. Vyštudoval Vysokú školu technickú v Mníchove. V roku 1934 utiekol pred nacistickým režimom do "Schweizerisches Forschungsinstitut"(Švajčiarsky výskumný inštitút) v Davose vo Švajčiarsku. V roku 1936 sa presťahoval do USA.
Získal funkciu na katedre biologickej chémie na Yale Medical School. Zapísal sa na Columbia University, v roku 1938 získal titul PhD. v biochémii a pokračoval na univerzite v prednášaní až do roku 1946. Neskôr odišiel na University of Chicago a v roku 1954 na Harvard University ako „Eugene Higgins Professor“ biochémie až do dôchodku.
V októbri v roku 2000 zomrel v Burlingtone na zlyhanie srdca.
Hnutie za demokratické Slovensko (2014)

Hnutie za demokratické Slovensko, skratka HZDS (v rokoch 2001 až 2005 Nezávislá občianska strana nezamestnaných, v rokoch 20052009 Nezávislá občianska strana nezamestnaných a poškodených a v rokoch 20092014 Slovenská moderná spoločnosť) je zaniknutá slovenská mimoparlamentná politická strana. 
História.
Strana bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 22. augusta 2001 pod pôvodným názvom "Nezávislá občianska strana nezamestnaných". V roku 2002 bol názov zmenený na "Nezávislá občianska strana nezamestnaných a poškodených", v roku 2009 na "Slovenská moderná spoločnosť" a v roku 2014 na "Hnutie za demokratické Slovensko". Strana tak využila názov, uvoľnený po zaniknutej strane ĽS-HZDS (pôvodne do roku 2003 tiež len HZDS), existujúcej v rokoch 19912014.
Volebné preferencie.
Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenska nezaznamenáva.
JEDNOTNÉ SLOVENSKO

JEDNOTNÉ SLOVENSKO, skratka JS, (v rokoch 2000-2001 Rómska inteligencia za spolunažívanie v Slovenskej republike, v rokoch 2001-2006 Strana rómskej koalície v Slovenskej republike) bola mimoparlamentná slovenská politická strana. 
História.
Strana bola zaregistrovaná na ministerstve vnútra 16. augusta 2000 pod pôvodným názvom "Rómska inteligencia za spolunažívanie v Slovenskej republike". Od 11. novembra 2001 do 16. marca 2006 pôsobila pod názvom "Strana rómskej koalície v Slovenskej republike", skratka "SRK". 
Volebné výsledky.
Strana sa zatiaľ nezúčastnila volieb do NR SR, ani volieb do Európskeho parlamentu.
Volebné preferencie.
Preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad SR nezaznamenáva.
Rómska inteligencia za spolunažívanie v Slovenskej republike

Rómska inteligencia za spolunažívanie v Slovenskej republike môže byť slovenská politická strana:
Strana zdravotne a sociálne znevýhodnených občanov

Strana zdravotne a sociálne znevýhodnených občanov, skratka SZSZO (od roku 1998 do marca 2006 a od septembra 2006 do júna 2016 Kresťanská ľudová strana, skratka KĽS, od marca do septembra 2006 ZVON) bola slovenská mimoparlamentná politická strana. Strana zanikla 25. januára 2018.
História.
Strana bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 14. septembra 1998. Od 17. marca 2006 do 25. septembra 2006 pôsobila pod názvom "ZVON".
Volebné výsledky.
Kresťanská ľudová strana sa doteraz na parlamentných voľbách nezúčastnila. V komunálnych voľbách v roku 2006 získala strana mandát 1 starostu.
Volebné preferencie.
Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenska nezaznamenáva.
Nezávislé fórum

Nezávislé fórum, skratka NF, bola slovenská mimoparlamentná politická strana. Strana právne nezanikla, ale svoju činnosť pod menom Nezávislé fórum prestala vykonávať 8. februára 2019, keď strana zmenila svoj názov na Kresťanská únia. Súčasne sa zmenil aj štatutár strany, a týmto pretvorením došlo v skutočnosti ku vzniku nového politického subjektu.
História.
Nezávislé fórum bolo na ministerstve vnútra zaregistrované 27. augusta 1998 a jediným predsedom strany počas jej pôsobenia bol Tomáš Černý.. Cieľom strany bolo hlavne pomôcť kandidovať v komunálnych voľbách nezávislým kandidátom. Aktívna bola v Bratislave, kde viacerí jej kandidáti boli zvolení do miestnych zastupiteľstiev a do mestského zastupiteľstva. Výraznou predstaviteľkou tejto strany bola bývalá riaditeľka Slovenskej obchodnej inšpekcie a aktivistka v ochrane spotrebiteľov Marta Černá.
Strana sa nezúčastňovala parlamentných volieb.
NF

NF môže byť skratka pre:
nF môže byť skratka pre:
nf môže byť skratka pre:
n. f. môže byť skratka pre:
Rómska iniciatíva Slovenska

Rómska iniciatíva Slovenska, skratka RIS, v rokoch 19962002 Rómska inteligencia za spolunažívanie v Slovenskej republike, bola slovenská mimoparlamentná politická strana, existujúca v rokoch 1996 až 2022.
História.
Rómska iniciatíva Slovenska bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 25. októbra 1996 pod pôvodným názvom "Rómska inteligencia za spolunažívanie v Slovenskej republike". Súčasný názov strana používa od roku 2000.
V roku 2006 strana žiadala vznik centrálneho úradu pre národnostné menšiny. Strana zanikla v januári 2022, keď ju do likvidácie dal jej druhý a posledný predseda, Václav Kappel.
RIS

RIS môže byť skratka pre:
SP

SP môže byť skratka pre:
EČV pre okres Stropkov
Politické strany:
Organizácie:
Iné podľa abecedy:
SP je aj symbol:
sp je skratka pre spat.
Zelení-Strana národnej prosperity

Zelení-Strana národnej prosperity, skratka Z-SNP, je slovenská mimoparlamentná politická strana. 
História.
Zelení-Strana národnej prosperity bola na ministerstve vnútra zaregistrovaná 30. marca 1990, vtedy ešte pod názvom Strana národnej prosperity, skratka SNP. Názov strany bol zmenený na súčasný názov 14. marca 2006.
Volebné výsledky.
Zelení-Strana národnej prosperity sa doteraz na parlamentných voľbách nezúčastnila.
Volebné preferencie.
Volebné preferencie strany sú také nízke, že ich Štatistický úrad Slovenskej republiky nezaznamenáva.
Ján Karlovský

Ján Karlovský (* 16. február 1721, Bystrička – † 20. október 1794, Prešov) bol slovenský filozof, predstaviteľ osvietenskej filozofie a učiteľ , ktorý pôsobil na gymnáziu v Bratislave, stal sa rektorom gymnázia v Kežmarku a evanjelického kolégia v Prešove (1770). V slovenských podmienkach podal najsystematickejší výklad predkantovskej metafyziky, hlásil sa k metafyzicko-racionalistickému chápaniu filozofie. Zomrel v Prešove.
Osvietenská filozofia

Osvietenská filozofia je súbor filozofických názorov a postojov, ktoré zaujímali predstavitelia osvietenstva, ktorého zárodky siahajú do 16. storočia (v Anglicku) a ktorý sa počnúc 17. storočím
začal prudko rozvíjať najprv vo Francúzsku, odkiaľ sa postupne rozšíril do Nemecka, Ameriky a ďalších krajín. 
Osvietenská filozofia bojovala proti metafyzike a zastávala buď materialistické alebo deistické pozície, podporovala každý druh racionalizmu. Snažila sa opierať o výsledky prírodných vied.
Pri reflexii dejín pracovala s predstavou pokroku. V eticko-pedagogickej oblasti presadzovala a zdôvodňovala humanitné ideály.
Orontes

Orontes je rieka v juhozápadnej Ázii , ktorá tečie z Libanonu cez Sýriu a Turecko do Stredozemného mora. Leží na nej mesto Alalach.
Orchon (rieka)

Orchon (mongolsky "Орхон гол") je rieka v Mongolsku. Je 1 124 km dlhá, čím je najdlhšou riekou v Mongolsku. Povodie má rozlohu 132 800 km².
V polovici 8. storočia tu Ujguri vytvorili svoju ríšu. 
Priebeh toku.
Pramení v pohorí Changaj a tečie prevažne v úzkej doline, ktorá má miestami charakter kaňonu. Vytvára tu vodopád vysoký približne 20 m. Na strednom toku je dolina stále hlboká a členitá. Na dolnom toku, kde rieka opúšťa hory, sa dolina rozširuje na 100 až 150 m. Ústi sprava do Selengy (povodie Jeniseja).
Vodný stav.
Priemerný ročný prietok vody v ústí činí približne 120 m³/s. Najvyššie vodné stavy dosahuje na jar vďaka topeniu sezónneho snehu. V lete dochádza k povodniam, ktoré sú spôsobené dažďami. Zamŕza od novembra do apríla.
Využitie.
Využíva sa na plavenie dreva. Vodná doprava je možná do mesta Suchbátár a pri veľkej vode až k ústiu rieky Túl gol.
Na brehoch v údolí rieky sa nachádza množstvo pamiatok pre ktoré bolo údolie Orchonu v roku 2004 zapísané na zoznam Svetového dedičstva UNESCO.
Syrdarja

Syrdarja (; ; ; ; uzb. Sirdaryo; ) je rieka v Kazachstane a Uzbekistane dlhá , povodie . Ústi do Aralského jazera.
Amudarja

Amudarja (uzb. Amudaryo, turk. Amyderýa, tadž. Омударё, "Omudarjo", v staroveku po grécky nazývaná Oxus) je rieka v Uzbekistane, Turkménsku, Tadžikistane a jej tok tvorí tiež hranicu Afganistanu.
Jej dĺžka je , plocha povodia je 309 tis. km². Pramení v pohorí Pamír, preteká medzi púšťami Karakum a Kyzylkum, v dolnej aj centrálnej časti jej chýbajú prítoky. Ústi do Aralského jazera, aj keď teraz čiastočne vysychá ešte pred jeho dosiahnutím. K urýchlenému vysychaniu prispelo masívne využívanie vôd veľtoku na poľnohospodárske účely v polopúštnej krajine okolitých štátov. Za vlády Sovietskeho zväzu boli vybudované mocné zavlažovacie kanály, ktoré z rieky odvádzajú vodu hlavne na uzbecké polia, na ktorých pestovaný bavlník dosahuje odvtedy významný podiel na svetovom trhu s bavlnou. Voda Amudarji sa využíva najmä pre polia nachádzajúce sa na juh od Aralského jazera. Rozvod vody je ale značne neefektívny, preto sa jej veľká časť odparí ešte skôr ako dosiahne zavlažované polia. Následkom zvýšeného odparu ubúdajú nielen vody v rieke a cieľovom jazere, ale voda v nich je zahustená a obsahuje relatívne viac soli. To potom spôsobuje zasolenie zavlažovaných oblastí a mení aj zloženie vôd Aralského jazera.
Indus

Indus (iné názvy pozri nižšie) je najdlhšia rieka južnej Ázie a hlavný tok Pakistanu. Dĺžka: 3 180 - , povodie . 
Slovenské skloňovanie.
Slovo Indus sa podľa PSP skloňuje so zachovaním -us, teda Indusu, Induse atď. (nie Indu, Inde atď.). Veľa textov sa skloňovaniu tohto slova vyhýba tak, že pridáva slovo rieka (napr. v povodí rieky Indus). Tvary bez -us (Indu, Inde atď.) sú bohemizmy (zodpovedajú Pravidlám českého pravopisu).
Charakteristika.
Pramení ako Sengge Khamba (Shiquan He) v tibetských Transhimálajach, oddeľuje západné Himaláje od Karákórumu, preráža úzkymi údoliami Himaláje západne od Nanga Parbatu a tečie južným smerom nížinami Pakistanu do Indického oceánu. Na strednom toku rozsiahle zavlažovacie zariadenia. Delta má , je rozsiahla a nesplavná, začína pri meste Hajdarábad.
Ahmed Hassan Zewail

Ahmed Hassan Zewail, pôvodne (* 26. február 1946, Damanhúr, Egypt – † 2. august 2016, Pasadena, Kalifornia, USA) bol americko-egyptský chemik. V roku 1999 získal Nobelovu cenu za chémiu za štúdium prechodových stavov chemických reakcií s použitím femtosekundovej spektroskopie.
Životopis.
Narodil sa v meste Damanhur, juhovýchodne od Alexandrie. Vyrastal v meste Disuq. Svoj prvý titul získal na Univerzite v Alexandrii ešte predtým ako odišiel z Egypta do USA, aby tam dokončil svoj titul PhD. na Univerzite v Pensylvánii. Krátko po post-doktoráte, v roku 1976, získal miesto v Caltechu. V roku 1982 sa stal občanom USA.
Práca.
Zewailova kľúčová práca bola na pionierskom projekte femtochémie, štúdium chemických reakcií počas femtosekúnd. Využitie ultrarýchlych laserových techník, mu umožnilo opísať reakcie na atomárnej úrovni.
V roku 1999 sa Zewail stal tretím Egypťanom, ktorý získal Nobelovu cenu, nasledujúc Sadata (1978 za mier) a Mahfúda (1988 za literatúru). Zewail získal mnoho medzinárodných ocenení ako napríklad Wolfovu cenu za chémiu (1993) a Welchovu cenu (1997). V tom istom roku získal egyptské najvyššie čestné ocenenie Grand Collar of the Nile.
Mlieko (cicavce)

Mlieko je kvapalina produkovaná mliečnymi žľazami samíc cicavcov. Je to základný zdroj výživy pre mláďatá predtým, ako sú schopné tráviť inú potravu. Obvykle má bielu farbu.
Materské mlieko.
Ľudské materské mlieko je podávané dojčatám počas dojčenia, buď priamo z prsníka, alebo vytlačené a uložené do zásoby. Dojčatá tak dostávajú potrebné živiny, ale aj protilátky a črevné baktérie.
Zloženie a výživa.
Zloženie mlieka sa u jednotlivých cicavcov výrazne líši:
Dojčatá produkujú enzým laktázu, ktorý štiepi mliečny cukor laktózu. Tvorba laktázy u ľudí v dospelosti klesá (podľa etnického pôvodu), v mnohých prípadoch do takej miery, že sa cukor laktóza stane nestráviteľným. Ľudia, ktorí nemôžu tráviť mlieko s obsahom laktózy, trpia tzv. laktózovou intoleranciou.
Výživový prínos.
Jedna šálka (250 ml) mlieka s obsahom tuku 2 % obsahuje 285 mg vápnika, čo predstavuje 22 až 29 % odporúčanej dennej dávky vápnika pre dospelého človeka, 8 gramov proteínov a množstvo ďalších živín (buď prirodzene, alebo pomocou obohatenia):
Spracovanie mlieka.
Na ľudskú výživu sa využíva prevažne kravské mlieko. V niektorých oblastiach je využívané aj mlieko z iných cicavcov:
Mlieko sa spracúva na mliečne výrobky ako napríklad smotana, maslo, jogurt, zmrzlina, syr, laktóza, sušené mlieko a mnoho iných potravinových prísad a priemyselných produktov.
Svetová produkcia kravského mlieka.
V roku 2001 bolo vyprodukovaných cca 494 miliónov ton (mil. t) kravského mlieka.
Krajiny s najväčším množstvom vyrobeného mlieka:
Mlieko na Slovensku.
Na Slovensku možno v obchodoch bežne kúpiť štyri druhy kravského mlieka:
Podľa trvanlivosti sa potom mlieko delí na tri druhy: