burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Radio Head Awards

 
Radio Head Awards (štylizované ako Radio_Head Awards, skr. RHA; uvádzané aj ako Rádiohlavy) je slovenská hudobná anketa popularity Rádia FM. Vznikla v roku 2008 ako protipól ankiet Slávik a Aurel, ktoré prezentovali najmä mainstreamovú hudbu. Rádio FM založilo anketu, aby umožnilo prezentáciu aj alternatívnej hudobnej scéne na Slovensku.
Kritéria zapojenia do súťaže.
Podmienkou pre zapojenie diel do súťaže je ich vydanie v danom roku a tvorba interpretom výhradne slovenskej národnosti (pri skupine musí byť nadpolovičná väčšina Slovákov). Daný interpret musí so skladbou byť zaradený do terestriálneho rozhlasového vysielania Rádia_FM. Nováčikom roka môže byť interpret, prípadne hudobná skupina, ktorá do konca daného roku nevydala žiaden oficiálny štúdiový album alebo vydala v danom roku svoj prvý album, a túto cenu môže každý získať iba raz.
Ročníky.
2008.
Prvý ročník ankety mal dve kategórie – album roka podľa hlasovania poslucháčov a hudobných kritikov.
2009.
V tomto roku pribudli kategórie Nováčik roka, singel roka a koncertná kapela/interpret roka.
Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 2003

Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov 2003 boli v poradí 4. Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov, druhé najvyššie kontinentálne podujatie v roku 2003, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 17.19. januára 2003 v Záhrebe, v Chorvátsku, za účasti 8 tímov. Dánsko a Rakúsko, ako 2 najlepšie družstvá, sa kvalifikovali v roku 2006 na hlavné podujatie Majstrovstiev Európy. Posledné 2 družstvá zostúpili v rovnakom roku do III. divízie ME.
Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji 2006

Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji 2006 boli v poradí 5. Majstrovstvá Európy II. divízie v halovom pozemnom hokeji mužov a 6. v kategórii žien, druhé najvyššie kontinentálne podujatie v roku 2006, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 27.29. januára 2006 v meste La Spezia, v talianskom regióne Ligúria, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. 
Rusko a Taliansko, ako 2 najlepšie družstvá mužov, sa kvalifikovali v roku 2008 na hlavné podujatie Majstrovstiev Európy. Posledné družstvo zostúpilo v rovnakom roku do III. divízie ME. V ženskej kategórii sa na hlavné podujatie Majstrovstiev Európy 2008 kvalifikovali družstvá Španielska a domáceho Talianska.
Senlis (obvod)

Senlis je obvod v departemente Oise a regióne Nord-Pas-de-Calais-Pikardia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 10 kantónov a 133 obcí.
Chantilly (kantón)

Chantilly je francúzsky kantón v obvode Senlis v departemente Oise v regióne Pikardia. Tvorí ho 6 obcí.
Alkidamas

Alkidamas ("Alkidamas", ) môže byť:
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 1997

Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 1997 boli v poradí 8. Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 17.19. januára 1997 v Liévine, v departmente Pas-de-Calais, vo Francúzsku, za účasti 8 tímov. Víťazom sa ôsmykrát za sebou stali hokejisti . Bronzové Dánsko získalo svoju prvú medailu na ME. Posledné 2 družstvá zostúpili v roku 1999 do II. divízie ME.
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 1999

Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 1999 boli v poradí 9. Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 22.24. januára 1999 v Slagelse, v Dánsku, za účasti 8 tímov. Víťazom sa deviatykrát za sebou stali hokejisti . Strieborné Poľsko získalo svoju prvú medailu na ME a bronzové Švajčiarsko zopakovalo bronzové umiestnenie po 25. rokoch. Posledné 2 družstvá zostúpili v roku 2001 do II. divízie ME.
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 2001

Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 2001 boli v poradí 10. Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 19.21. januára 2001 v Luzerne, vo Švajčiarsku, za účasti 8 tímov. Švajčiarsko bolo organizátorom mužských ME druhýkrát, keď predtým to bolo v roku 1980, v Zürichu. Víťazom sa 10. krát za sebou stali hokejisti . Strieborné Španielsko získalo svoju prvú medailu na ME. Posledné 2 družstvá zostúpili v roku 2003 do II. divízie ME.
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 2003

Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 2003 boli v poradí 11. Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 17.19. januára 2003 v Santanderi, v provincii Kantábria, v Španielsku, za účasti 8 tímov. Víťazom sa 11. krát za sebou stali hokejisti . Strieborné Španielsko sa druhýkrát za sebou dostalo do finále ME. Posledné 2 družstvá zostúpili v roku 2006 do II. divízie ME.
Klenove (Tuľčynský rajón)

Klenove () je dedina ("село") na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 100 obyvateľov.
Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 1994

Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov 1994 boli v poradí 7. Majstrovstvá Európy v halovom pozemnom hokeji mužov, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konali sa od 28.30. januára 1994 v Bonne, v Nemecku, za účasti 8 tímov. Nováčikmi turnaja ME boli družstvá Česka a Ruska. Nemecko bolo organizátorom mužských ME druhýkrát, keď predtým organizovalo hneď prvý turnaj v roku 1974, v Západnom Berlíne. Víťazom sa siedmykrát za sebou stali hokejisti . Bronzové Česko získalo svoju prvú medailu na ME. 
Bol to posledný turnaj ME, ktorý sa hral s dvojbodovým systémom za víťazstvo.
86th Academy Awards

86th Academy Awards (doslova "86. ročník udeľovania cien Akadémie") alebo ľudovo 86. ročník udeľovania Oscarov je ceremónia, na ktorej boli ocenené najlepšie filmy za rok 2013. Uskutočnila sa 2. marca 2014 v divadle Dolby Theatre v Los Angeles v Kalifornii. Udeľovanie nebolo naplánované na koniec februára ako zvyčajne, aby nekolidovalo so Zimnými olympijskými hrami 2014. Ceremoniál vysielala v USA stanica ABC. Moderátorom show bola po druhýkrát Ellen DeGeneres (prvýkrát moderovala 79. ceremoniál v roku 2007).
Advokátsky koncipient

Advokátsky koncipient je právnik v pracovnom pomere u advokáta, ktorý tu vykonáva právnickú prax a pripravuje sa na budúci výkon advokácie. Čiastočne môže byť platený i stavovskou organizáciou (advokátska komora), ktorá ho vedie v zozname advokátskych koncipientov.
Pavol Hudák

Pavol Hudák môže byť:
Ktésylla

Ktésylla () je v gréckej mytológii dcéra Alkidama z ostrova Keós.
Počas pýtických hier v Delfách, ktoré sa konali na počesť boha Apolóna, (boli to hudobné súťaže a pôvodne sa konali každý ôsmy rok) sa aténsky mladík Hermochares zahľadel do tancujúcej Ktésylly a zamiloval sa do nej. Hermochares, aby na seba upozornil, hodil k jej nohám jablko s vyrytým nápisom, že prisahá v mene bohyne Artemis, že si ju chce vziať. Ktésylla jablko zdvihla a keďže text nahlas prečítala, mala sa mu zaviazať. Ktésylla ale zjavne o neho nejavila záujem, otočila sa a odišla. Hermochares preto vyhľadal jej otca Alkidama, od ktorého dostal pod prísahou na boha Apolóna súhlas, že sa s ňou môže oženiť. 
Len čo pýthijské hry skončili, Alkidamas zabudol na svoju prísahu a Ktésyllu prisľúbil inému mužovi. Oklamaný Hermochares preto náhlivo odišiel za ňou k chrámu bohyne Artemis, kde Ktésylla vykonávala obvyklé obete, aby si získal jej srdce. Pri chráme bohyne Artemidy sa potom Ktésylla ovplyvnená vôľou bohyne do Hermochara na prvý pohľad zamilovala a utiekla s ním do Atén, kde sa zobrali. 
Aj keď Alkidamas sám nedodržal sľub, pykala za to jeho dcéra Ktésylla, ktorá zomrela pri pôrode, avšak počas smútočného obradu, z jej pohrebného lôžka vyletela holubica a telo Ktésylly zmizlo. Od tej chvíle obyvatelia ostrova Keós prinášali obetné dary k chrámu bohyne lásky Afrodite, ktorá u nich dostala prídomok Ktésylla. (Afrodita Ktésylla) 
V starovekom Grécku jednotlivec patril mimo svojej pominuteľnej existencie predovšetkým k istému rodu, teda potomstvu svojich predkov. Život človeka mal sčasti spoločné črty so životom svojich predkov, takisto na neho prechádzalo morálne i duchovné dedičstvo rodu, jeho sláva i dávne hriechy, za ktoré mohol byť bohmi potrestaný.
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1996

Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1996 boli v poradí 12. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Cotonou, v Benine od 16.27. októbra 1996, za účasti 10 mužských a 7 ženských tímov. Benin sa stal ôsmou krajinou, ktorá organizovala africký šampionát. Svoj šiesty titul získali hádzanári Alžírska a druhý titul hádzanárky Pobrežia Slonoviny.
Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikácia na MS 1997 mužov a MS 1997 žien. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie mužské a 3 ženské družstvá.
Venus (pieseň, Lady Gaga)

Venus je propagačný singel americkej speváčky Lady Gaga z jej tretieho štúdiového albumu "ARTPOP "(2013). Pieseň bola k počúvaniu dostupná 27. októbra 2013 na VEVO a o deň neskôr oficiálne vyšla na iTunes.
O piesni.
Gaga 10. októbra 2013 na twitteri potvrdila, že „Venus“ bude druhým singlom z albumu a až do jeho vydania na Twitteri zdieľala ukážky a úryvky z piesne ako napríklad "Take me to your planet / take me to your leader / take me to your Venus". Lenže po vydaní pôvodného prvého promo singla „Do What U Want“, ktorý mal celosvetový úspech, sa Gaga rozhodla urobiť ho druhým oficiálnym singlom a „Venus“ sa tak stal iba propagačným singlom. K Venus bol natočený videoklip, ktorý režíroval Ruth Hogben. Ten spolupracoval s Gaga aj na jej turné The Monster Ball Tour. Časť piesne "Venus" odznela vo videoklipe s názvom G.U.Y - An ARTPOP Film.
Živé vystúpenia.
Gaga prvýkrát s piesňou Venus vystúpila v klube G-A-Y v Londýne dňa 26. októbra 2013. Ďalšie predstavenie bolo 27. októbra 2013 v britskom X-Factore spoločne so singlom „Do What U Want“. Dňa 8. novembra 2013 sa vysielala epizóda britskej relácie The Graham Norton Show, kde Gaga opäť vystúpila s Venus a Do What U Want. Ďalej bola pieseň predstavená na oslave vydania albumu, ArtRave. Venus zaznela aj v špeciálnom programu stanice ABC: Lady Gaga and the Muppets 'Holiday Spectacular. Naživo pieseň predviedla aj v Japonsku na začiatku decembra.
Katedrála svätej Cecílie

Katedrála svätej Cecílie môže byť
Katedrála svätého Kríža

Katedrála svätého Kríža môže byť:
Arava

Arava môže byť:
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1998

Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1998 boli v poradí 13. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Johannesburgu, v Južnej Afrike od 18.28. októbra 1998, za účasti 10 mužských a 6 ženských tímov. Južná Afrika sa stala deviatou krajinou, ktorá organizovala africký šampionát. Svoj piaty titul vybojovali hádzanári Tuniska a štvrtý titul hádzanárky Angoly.
Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikácia na MS 1999 mužov a MS 1999 žien. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie mužské a 3 najlepšie ženské družstvá.
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1991

Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1991 boli v poradí 9. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Káhire, v Egypte od 1.15. septembra 1991, za účasti 7 mužských a 7 ženských tímov. Egypt bol organizátorom afrického šampionátu druhýkrát, keď predtým organizoval turnaj v roku 1983, rovnako v Káhire. Na turnaji sa mali pôvodne predstaviť aj mužské družstvo Namíbie a ženské družstvo Tuniska. Svoju prvú zlatú medailu si vybojovali domáci hádzanári Egypta a rovnako prvé zlato aj hádzanárky Nigérie.
Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikácia na hádzanársky turnaj na LOH 1992 a tiež účasť na MS B kategórie 1992 mužov. Kvalifikovali sa na ne iba víťazné družstvá.
The Lady with the Pet Dog

The Lady with the Pet Dog je poviedka zo zbierky s názvom "The Goddess and Other Women" ("Bohyne a iné ženy") od americkej spisovateľky Joyce Carol Oatesovej. 
Charakteristika.
Zbierka 32 poviedok ponúka bohatú mozaiku najrôznejších osudov žien a dievčat. Oatesová sa zameriava na pochmúrne stránky moderného amerického života – opakuje sa téma strachu, násilia, vraždy a smrti. Muži sú v poviedkach zobrazovaní trochu vágnym a nie veľmi sympatickým spôsobom. Typickým kompozičným postupom je internalizácia deja; jej poviedky sa odohrávajú najmä v mysli jednotlivca. Poviedky sú úprimnou výpoveďou citlivého umelca o tragických polohách ľudského života v odcudzenej spoločnosti.
Oatesová v poviedkovej tvorbe citlivo zobrazuje narušené ľudské vzťahy. Pocity osamelosti a sklamania prenikajú predovšetkým do citovej sféry postáv, do rodinného i manželského života.
Dej.
Anna na koncerte medzi ľuďmi zazrie svojho milenca. On - jeho meno sa v poviedke neobjaví - chce ísť za ňou, lenže Anna mu naznačí, že je tam so svojím manželom. Rozrušená následne odchádza domov. Doma sa so svojím manželom miluje a pritom myslí na svojho milenca; prečo prišiel, keď sa pred pár mesiacmi definitívne rozlúčili.
Rozišli sa asi pred pol rokom, no on za ňou teraz z nepochopiteľných dôvodov prišiel. Celú tú dlhú dobu na neho však v duchu myslela. Kedysi ho považovala za svojho záchrancu v kríze, ktorú vtedy s manželom prežívala. Milovala ho, lenže každý z nich mal už svoju rodinu, takže nemohli spolu zostať. Nemohla na neho zabudnúť a pri manželovi viac nebola šťastná. Dokonca si raz skúsila podrezať žily.
Na ďalší deň jej zazvonil telefón a ozval sa jej milenec. Pýtal sa jej, ako sa ma, či je šťastná, že ju chce vidieť a či ho má ešte rada. Začali sa naďalej stretávať v hoteloch. V duchu si želala, aby to skončilo, avšak sama sa nedokázala od neho odlúčiť. Všetky tie klamstvá a tajnosti ju ničili. Raz ju dokonca napadlo, že ho zabije aj s celou jeho rodinou. Aj naďalej sa trápi a chce sa od neho odpútať. On je stále rovnaký, vyrovnaný a spokojný.
Pri jednom stretnutí v hoteli jej vyčítal, že všetko je len jej chyba, pretože si ho nechce vziať a oni dvaja už nikdy nebudú šťastní. Spočiatku to nechce počúvať, no pri odchode z izby pochopí, že on je ten pravý muž a že ho miluje viac ako svoj život.
Autorka plynule prechádza z prítomnosti do minulosti a späť, z myšlienok do reality. Celá poviedka je vlastne neustále opisovanie toho istého príbehu a pocitov hlavnej hrdinky, dokonca sú niekedy použité aj rovnaké vety, ktoré boli vyslovené, respektíve myslené v danej situácii. Vždy sú inak chronologicky usporiadané, a vždy sa čitateľ dozvie niečo viac; napríklad ako a kedy sa spoznali, aký bol ich vzťah na úplnom začiatku, čo MU pomáha pochopiť celý príbeh.
Applause (Lady Gaga)

Applause je pilotný singel z tretieho štúdiového albumu "ARTPOP "(2013) od americkej speváčky Lady Gaga. Mal vyjsť 19. augusta 2013, ale kvôli únikom na internet sa Gaga rozhodla ho vydať už 12. augusta 2013 . Prvýkrát ho zahrala americké rádiá a potom sa rozšíril do sveta. Jeho producentmi sú DJ White Shadow a samotná Lady Gaga .
O piesni.
Applause je pieseň v ktorej Gaga spieva, aby jej dali to čo miluje - potlesk, pretože potom vie, že ich urobila šťastnými. Na konci piesne nenápadne zaznie elektronickým hlasom ARTPOP. Pieseň vyšla o týždeň skôr, pretože sa na internet začali dostávať krátke ukážky piesne a tak sa Gaga bála, že niekto vypustí celý song skôr ako ona. Pôvodným pilotným singlom mala byť skladba Sexxx Dreams, ale tím Lady Gaga ju prehovoril, aby vybrala Applause. Pôvodne sa táto skladba ani nemala dostať na album. Applause sa stal jej najúspešnejším singlom v amerických rádiách za celú jej kariéru. V októbri 2013 bolo k singlu vydané aj osem remixov.
Videoklip.
Hudobné video k Applause sa natáčalo 15. júla a vyšlo 19. augusta 2013. Premiéru malo v relácii americkej televízie ABC (American Broadcasting Company) Good Morning America. Sama Lady Gaga na streche štúdia spustila videoklip, ktorý sledovali fanúšikovia priamo na Times Square. Videoklip je farebný, čiernobiely a sú na ňom aj ručne kreslené kulisy. Vo videu môžeme vidieť aj Gagu s čiernymi vlasmi a v spodnej bielizni ako tancuje na matraci, čo má znázorňovať Gagu predtým než sa stala slávnou . Ďalej potom Gagu ako za sebou vlečie umelú nohu, čo znázorňuje jej zranenia bedra, ktoré spôsobila počas Born This Way Ball alebo ako má žltú parochňu a je zavretá v klietke, čo znázorňuje éru The Fame Monster. Celkovo klip pojednáva o jej návrate na hudobnú scénu. Režisérmi videa sú holandskí fotografi, ktorí s Gagou fotili aj fotky pre "ARTPOP", Inez &amp; Vinoodh. 
Živé vystúpenia.
Prvýkrát Gaga predviedla Applause na udeľovaní cien MTV VMA 2013. Pri vystupovaní vymenila niekoľkokrát kostýmy aj parochne.Vystúpenie znázorňovalo všetky štyri éry jej kariéry. Papierový oblek ukazoval éru " Born This Way " , disco oblek " The Fame ", žltá parochňa a pomaľovaná tvár " The Fame Monster " a nakoniec kostým z klipu k Applause, kde má telo zakryté iba mušľami a má kučeravé hnedé vlasy. Gaga vystúpila s Applause 1. septembra 2013 na iTunes festivale v Londýne . Potom vystúpila v relácii Good Morning America, kde predviedla Applause v štýle čarodejníka z krajiny Oz. Singel bol aj zahrnutý v piesňach, ktoré Gaga predstavila na ArtRave. 16. novembra ho predviedla v kabaretnej verzii v programe Saturday Night Life a na Vďakyvzdanie zaznel v ABC špeciáli : Lady Gaga and the Muppets ' Holiday Spectacular. Na konci novembra ho predviedla naživo v Japonsku a rovnako tak potom spolu s Gypsy. Na začiatku decembra singel predviedla opäť v Londýne na vianočnom koncerte Jingle Bell Ball.
Euroobal

Euroobal je plastový obal na dokumenty, s dierovaním na jednej strane, ktoré slúži na založenie euroobalu do šanónu a s otvorom na inej strane, ktorý slúži na vloženie dokumentu do euroobalu.
Varianty.
Najčastejšie sa používa euroobal na dokumenty veľkosti A4 a plastová fólia je čo najtenšia (napríklad 40 mikrometrov), aby samotné euroobaly nezaberali v šanónoch príliš veľa miesta. Existujú však aj euroobaly menších formátov (A5), prípadne väčší euroobal pojme v ploche niekoľko menších dokumentov (napríklad fotky, vizitky, či optické média). Aby sa dokumenty pozostávajúce z niekoľkých spojených listov nemuseli rozdeľovať, euroobal zvyčajne pojme aj niekoľko listov naraz; pre ešte hrubšie dokumenty sa vyrábajú veľkokapacitné euroobaly, ktoré sú z hrubšej plastovej fólie, o pár milimetrov väčšie a často majú aj zložitejšiu stavbu (namiesto jednoduchého otvoru na vkladanie majú chlopňu, ktorá zabraňuje vykĺznutiu dokumentu z euroobalu).
História.
Euroobal vznikol ako vhodnejšia alternatíva k priamemu predierovaniu dokumentu, ktorý by sa tým vlastne poškodil a to aj za cenu vyšších nákladov na každý založený dokument. Na druhej strane však v kancelárii nie je potrebná dierovačka a zakladanie je rýchlejšie.
Fotografovanie obyvateľov domu

Fotografovanie obyvateľov domu je debutový film režiséra Dušana Trančíka z roku 1968. Snímka získala Hlavnú cenu v kategórii hraných a experimentálnych filmov na Dňoch krátkeho filmu v Karlových Varoch roku 1969.
Stretnutie niekoľkogeneračnej, priam typickej slovenskej rodiny pred rozostaveným rodinným domom je príležitosťou pre spoločnú spomienkovú fotografiu. Ďalšie fotografie a fotografovania dokumentujú, ako rýchlo a radostne sa dom stavia.
Charakteristika.
Zobrazuje sa tu stretnutie niekoľkogeneračnej priam typickej slovenskej rodiny pred rozostavaným domom a počas niekoľkých rodinných a životných zmien. Svadba, pohreb, narodenie, pohreb. Šťastné udalosti sú typické krásnym slnečným počasím, tie smutné zase daždivým a nevľúdnym.
Kamera je staticky umiestnená na preddomí a nahrádza fotoaparát. Všetci ľudia v kompozícii sa ku kamere chovajú ako by nezaznamenávala pohyb, ale len fotila. Každá fotografia určuje špeciálnu náladu v rodine, reagujúcej na udalosť, ktorá rodinu sprevádza.
Reakcie.
Trančík sám o tomto filme povedal: "„Na jednej strane som sa všemožne snažil, aby moje filmy boli úprimné a pravdivé, na strane druhej, aby sa paradoxne vôbec dostali k divákovi."" Je teda jasné , že ak chcel, aby sa vôbec premietali respektíve vysielali, musel pristúpiť na akúsi formu kompromisu. V tomto filme ale nesúhlas s deklarovaním vidíme aj v nostalgickej púti po starom rodičovskom dome, kde doteraz žili. Oproti novému domu má atmosféru, cítiť z neho spomienky, najmä z fotografií a obrázkov na stenách. Paradoxne preto vyznievajú rozpravy manželského páru o tom, ako sa teraz majú lepšie a ako im k tomuto šťastiu „dopomohol“ režim.
O filme v knihe "Dejiny slovenskej kinematografie":
"„Mladý absolvent strihu na FAMU debutoval filmom, ktorý kritici označili za „svetové jedinečné dielo“ (...) je to jeden z najvýznamnejších krátkych filmov v posledných rokoch (...) aj v európskom meradle"."
"„Princíp Fotografovania obyvateľov domu je jednoduchý. Na pozadí postupne dokončovanej stavby rodinného domu sa v krátkych staticky fotograficky koncipovaných vstupoch, ktoré akoby vytvárali jeden dlhý záber, predstavujú členovia rodiny, priamo do kamery rozprávajú o sebe. S blížiacim sa koncom stavby sa menia aj ich problémy, túžby, hodnoty, svadbu strieda pohreb. Trančík v maximálne jednoduchej skratke a vo veľkom obmedzení vystihol paradox veľkých snov a malej reality, neodpustil si iróniu, ale ponechal aj istú dávku obdivu k jednoduchému človeku. Film zobrazuje krásne, tragické i tragikomické okamihy. Hoci sa sugeruje dlhý časový úsek dokončovania stavby s mnohými etnograficky príznačnými udalosťami, v snímke vystupujú autentickí stavitelia domu."
Hermochares

Hermochares alebo Hermocharés () je v gréckej mytológii manžel Ktésylly z ostrova Keós.
Aténčan Hermochares sa počas pýtických hier v Delfách, ktoré sa konali na počesť boha Apolóna, (boli to hudobné súťaže a pôvodne sa konali každý ôsmy rok) zahľadel do tancujúcej Ktésylly a zamiloval sa do nej. Hermochares, aby na seba upozornil, hodil k jej nohám jablko s vyrytým nápisom, že prisahá v mene bohyne Artemis, že si ju chce vziať. Ktésylla jablko zdvihla a keďže text nahlas prečítala, mala sa mu zaviazať. Ktésylla ale zjavne o neho nejavila záujem, otočila sa a odišla. Hermochares preto vyhľadal jej otca Alkidama, od ktorého dostal pod prísahou na boha Apolóna súhlas, že sa s ňou môže oženiť. 
Hneď ako pýthijské hry skončili, Alkidamas zabudol na svoju prísahu a Ktésyllu prisľúbil inému mužovi. Oklamaný Hermochares preto náhlivo odišiel za ňou k chrámu bohyne Artemis, kde Ktésylla vykonávala obvyklé obete, aby si získal jej srdce. Pri chráme bohyne Artemidy sa potom Ktésylla ovplyvnená vôľou bohyne do Hermochara na prvý pohľad zamilovala a utiekla s ním do Atén, kde sa zobrali. 
Aj keď Alkidamas sám nedodržal sľub, pykala za to jeho dcéra Ktésylla, ktorá zomrela pri pôrode, avšak počas smútočného obradu, z jej pohrebného lôžka vyletela holubica a telo Ktésylly zmizlo. Ľudia na otázku, že aký úmysel mali s tým bohovia, dostali vo veštiarni v Delfách orákulum (odpoveď božstva), aby na ostrove Keós postavili bohyni Afrodite chrám, lebo si ju bohyňa zobrala k sebe. Od tej chvíle obyvatelia ostrova Keós prinášali obetné dary k chrámu bohyne lásky Afrodite, ktorá u nich dostala prídomok Ktésylla. (Afrodita Ktésylla) 
V starovekom Grécku jednotlivec patril mimo svojej pominuteľnej existencie predovšetkým k istému rodu, teda potomstvu svojich predkov. Život človeka mal sčasti spoločné črty so životom svojich predkov, takisto na neho prechádzalo morálne i duchovné dedičstvo rodu, jeho sláva i dávne hriechy, za ktoré mohol byť bohmi potrestaný.
Boehringer Ingelheim

C.H. Boehringer Sohn AG &amp; Ko. KG je materskou spoločnosťou Boehringer Ingelheim, ktorú založil v roku 1885 Albert Boehringer v Ingelheime nad Rýnom, Nemecko. Skupina Boehringer Ingelheim je celosvetovo jednou z 20-tich vedúcich farmaceutických spoločností. Jej sídlo je stále v Ingelheime, aj keď pôsobí celosvetovo so 140 pobočkami a viac ako 46 000 zamestnancami. Kľúčové oblasti záujmu spoločnosti sú: ochorenia dýchacích ciest, kardiovaskulárne ochorenia, Parkinsonova choroba, HIV, trombembolizmus, cerebrovaskulárne ochorenia, onkológia, diabetes a hepatitída. Od svojho založenia sa táto spoločnosť v rodinnom vlastníctve venuje výskumu, vývoju, výrobe a predaju liekov pre humánnu aj veterinárnu medicínu. Boehringer Ingelheim je stálym členom Európskej federácie farmaceutického priemyslu a asociácií (EFPIA). Korporátne logo spoločnosti Boehringer Ingelheim zobrazuje štylizovaný záber na centrálnu časť cisárskeho paláca Karola Veľkého.
Aktivity.
Boehringer Ingelheim pôsobí v oblasti humánnych liekov, veterinárnych liekov a biofarmaceutík. Korporáciu tvorí 140 pridružených spoločností a má viac ako 46 000 zamestnancov na všetkých kontinentoch. Centrá výskumu a vývoja sú na 5 miestach a v 20 výrobných zariadeniach v 13 krajinách; nachádzajú sa v Biberachu (Nemecko), Ridgefielde (Connecticut, USA), Viedni (Rakúsko), Kóbe (Japonsko) a Miláne (Taliansko) a pracuje v nich viac ako 7 000 zamestnancov.
Meropis (dcéra Euméla)

Meropis ("Meropis") je v gréckej mytológii dcéra Euméla z ostrova Kós.
Meropis, jej brat Agrón a sestra Byssa žili na ostrove Kós. Ich pozemky boli každoročne obdarené bohatou úradou, lebo popri usilovnej práci, uctievali svoju bohyňu. To sa však onedlho zmenilo, lebo spyšneli, začali sa vyhýbať spoločnosti a nechodili ani do susedných miest počas sviatkov, keď mali iným bohom priniesť obetné dary. Navyše sa o bohoch vyjadrovali rúhavo a to zvlášť jej brat Agrón, ktorý tvrdil, že nemá rád bohyňu Aténu so svetlými očami pripomínajúce oči sovy, pretože jeho sestry na rozdiel od nej majú pekné čierne oči. (sova bola posvätným vtákom bohyne Atény) Počas sviatku na počesť bohyne Artemis, povedal, že nenávidí bohyňu, ktorá sa potuluje po nociach. (Artemida bola často stotožňovaná s Hekatou, strážkyňou rázcestí, a to najmä v noci.) Keď ho pozývali, aby priniesol obetné dary na počesť boha Herma, povedal, že neuctieva boha zlodeja. (Hermes bol aj patrónom zlodejov)
Bohovia unavení z neustálych urážok sa nakoniec rozhodli potrestať ich rodinu. Jedného dňa sa Aténa, Artemis a Hermes zjavili pri dverách ich domu, Meropis premenili na kuvika (alebo inú sovu) a jej súrodencov čakal podobný osud.
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1992

Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1992 boli v poradí 10. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v meste Yamoussoukro, v Pobreží Slonoviny od 11.24. novembra 1992, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Pobrežie Slonoviny sa stalo siedmou krajinou, ktorá organizovala africký šampionát. Nováčikmi turnaja boli družstvá mužov Džibutska a Zairu (dnešná Konžská DR) a družstvo žien Zairu. Titul obhájili hádzanári Egypta a hádzanárky Angoly vybojovali svoje druhé zlato.
Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikácia na MS 1993 mužov a MS 1993 žien. Kvalifikovali sa na ne iba víťazné družstvá.
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1994

Majstrovstvá Afriky v hádzanej 1994 boli v poradí 11. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Tunise, v Tunisku od 5.24. novembra 1992, za účasti 10 mužských a 6 ženských tímov. Tunisko bol organizátorom afrického šampionátu tretíkrát, keď predtým organizovalo turnaj v rokoch 1974 a 1981, vždy v Tunise. Jedniným nováčikom turnaja bolo družstvo mužov Ghany. Svoj štvrtý titul získali domáci hádzanári Tuniska a tretí titul hádzanárky Angoly.
Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikácia na MS 1995 mužov a MS 1995 žien. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá mužov a 2 najlepšie družstvá žien.
Rodinné prípady

Rodinné prípady je slovenský seriál, ktorý mal premiéru v pondelok 17. decembra 2012 na TV Markíza. Seriál bol prerušený po jednej časti a pokračuje až od 20. januára 2014.
Formát sa zaoberá situáciami, ktoré sa naozaj stali. Ide o krízové okamihy bežných ľudí, ktorí musia riešiť zásadné životné peripetie a konflikty, ktorým by sa za normálnych okolností najradšej vyhli.
Obsadenie.
V každej časti a v každom príbehu hrajú iní herci. Ide predovšetkým o amatérskych hercov.
Inkunábula

Inkunábuly (, teda: „v kolíske“) alebo prvotlače sú najstaršie tlačené knihy pochádzajúce z Európy, ktoré vznikli v období medzi vynálezom kníhtlače, t.j. tlače s pohyblivými literami (okolo roku 1450), a koncom 15. storočia. 
Za vynálezcu kníhtlače je považovaný Johannes Gutenberg, ktorý v roku 1455 vytlačil v Mohuči tzv. 42-riadkovú Bibliu.
Najväčšia zbierka inkunábulí (takmer 20 000 exemplárov) sa nachádza v Bavorskej štátnej knižnici (Bayerische Staatsbibliothek) v Mníchove, potom v Britskej knižnici (British Library) v Londýne, v Národnej knižnici (Bibliothèque nationale) v Paríži (viac ako 12 000) a vo Vatikánskej apoštolskej knižnici v Ríme (okolo 8 000).
Venus

Venus môže byť:
Meath (grófstvo)

Meath (, ) je írske grófstvo, ktoré leží na východnom pobreží Írska v bývalej provincii Leinster. Podľa sčítania uskutočneného v roku 2011 má grófstvo 184 135 obyvateľov. Je pomenované podľa starovekého kráľovstva Meath (v starej írčine "Mide", znamená "stred"). Sídlom grófstva je mesto Navan, hoci bývalé sídelné mesto grófstva Trim si zachovalo časť svojho významu, sídli tu aj súd. Na území grófstva leží archeologická lokalita Brú na Bóinne, ktorá je zapísaná na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Významné postavenie v hospodárstve grófstva má poľnohospodárstvo a potravinársky priemysel, najmä chov dobytka, mliekarenstvo, pestovanie zemiakov a obilia.
Geografia.
Grófstvo Meath leží na východnom pobreží Írska, obmýva ho Írske more. Najdlhšia rieka grófstva je Boyne.
Meath je štrnáste najväčšie z 32 írskych grófstiev (vrátane severoírskych), pričom počtom obyvateľov je deviate najväčšie. Z 12 grófstiev v Leinsteri je druhé najväčšie rozlohou a tretie najväčšie počtom obyvateľov. Najvyšší vrch grófstva, Slieve na Calliagh, dosahuje nadmorskú výšku len , je tak druhým najnižším spomedzi najvyšších vrchov írskych grófstiev.
Meath susedí so siedmimi írskymi grófstvami: s grófstvom Fingal (jedno z troch grófstiev, na ktoré bolo rozdelené grófstvo Dublin v roku 1994) na juhovýchode, Kildare na juhu, Offaly na juhozápade, Westmeath na západe, Cavan na severozápade, Monaghan na severe a s grófstvom Louth na severovýchode.
Írčina.
Podľa sčítania 2011 z populácie staršej ako 3 roky (173 544 ľudí) ovládalo írčinu 39,3 % (68 259 obyvateľov). Niečo vyše tretina z nich (33,9 % – 23 159) írčinu používa iba v školstve, kde je vyučovanie írčiny povinné.
Kláštor Chotěšov

Kláštor Chotěšov je bývalý kláštor premonštrátok v Chotěšove v okrese Plzeň-juh, ktorý bol v 13. storočí založený na vyvýšenom mieste nad riekou Radbuzou. Komplex, ktorý je jednou z radu dominánt plzenského kraja, sa nachádza 15 km od Plzne a je dobre dostupný z diaľnice D5 na Rozvadov. 
V roku 2010 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Dejiny.
Ženský kláštor založil medzi rokmi 1202 - 1210 blahoslavený Hroznata na žiadosť svojej sestry. Presunula sa sem časť sestier premonštrátiek z kláštora v Doksanoch. Po smrti Přemysla Otakara II. v roku 1278 bol kláštor i s kostolom v tom istom roku vyplienený. Po oprave bol kostol v roku 1282 znovu vysvätený.
Za vlády Karola IV. bol opravený konvent a kláštor zažíval rozkvet - v jeho držbe bolo napríklad 56 dedín a mestá Stod, Holýšov a Dobřany.
Na začiatku husitských vojen došlo k ďalšiemu búraniu a vypáleniu kláštora. Následná obnova trvala až do roku 1490.
V rokoch 1271 - 1339 získal chotěšovský konvent v litoměřickej diecéze hospodársky veľmi výnosný majetok, ktorého jadrom sa stali Encovany na Litoměřicku. Hoci chotěšovský kláštor tento majetok často zastavoval a od husitských vojen až do roku 1498 bol statok dlhodobo zastavený, zostal v jeho držbe až do roku 1563. V Encovanoch vzniklo po roku 1511 dokonca letné sídlo chotěšovských premonštrátiek. V roku 1533 však strahovský opát Jan zistil pri vizitácii taký pokles disciplíny, že po márnych pokusoch zaviesť opäť disciplínu požiadal tepelský opát, priamy nadriadený chotěšovského konventu, priamo kráľa o zakročenie. Po ukončení vyšetrovania nariadil kráľ Ferdinand I. Encovany v roku 1543 zastaviť a v roku 1563 predať. Tak zanikol majetok tohto kláštora na území litoměřickej diecézy.
V období vrcholného baroka bola v roku 1756 dokončená štvorkrídlová budova konventu, zrejme podľa projektu Jakuba Augustona.
22. marca 1782 cisár Jozef II. kláštor zrušil. Rádové sestry dostali rentu a museli sa vysťahovať. Kláštor aj so svojimi majetkami bol následne odovzdaný do správy náboženského fondu.
V roku 1822 kúpil Chotěšov i s panstvom od náboženského fondu knieža Karel Alexander von Thurn und Taxis z Regensburgu.
V roku 1878 bola budova konventu prenajatá sestrám saleziánkam vypovedaným z Porýnia. Sestry obnovili kláštornú komunitu a otvorili penzióny na výchovu dievčat.
V roku 1925 bol v rámci zákonov o pozemkovej reforme majetok Thurn-Taxisom skonfiškovaný a zostali im len kláštorné budovy.
Za druhej svetovej vojny bol v kláštore zriadený ženský starobinec, ktorý dostali sestry na starosť.
V roku 1950 pripadol kláštor armáde, ktorá ho užívala až do roku 1973. V tej dobe došlo k úplnej devastácii celého areálu kláštora. Časť svojej základnej vojenskej služby si tu od roku 1963 odslúžil aj pesničkár Karel Kryl. V roku 1968 sa tu natáčali niektoré scény filmu "Žert".
Temná veža

Temná veža (org. "The Dark Tower") je osemdielna románová sága, ktorú napísal americký spisovateľ Stephen King. Prvý diel, The Gunslinger (Pištoľník), bol vydaný 1982 v nakladateľstve Grant a predstavil hrdinu, pištoľníka Rolanda z Gileadu, žijúceho v "zomierajúcom" svete, ktorého osud už tvorí iba záhadná Temná veža. Slovenské preklady vychádzali v rokoch 2017 až 2020 vo vydavateľstve Ikar.
Séria je zmesou žánrov fantasy, science fantasy, hororu a westernu.
Knihy.
Kniha "" (2012) sa chronologicky zaraďuje medzi štvrtý a piaty diel série. Kniha je jedným z rozprávaní o Rolandovej minulosti. 
Postavy.
Zoznam dôležitých postáv vystupujúcich alebo spomínaných vo viac ako v jednom dieli
Hrad Grabštejn

Grabštejn, predtým tiež "Olsytz", "Wlsitz" alebo "Grafenstein", je pôvodne gotický hrad z 13. storočia, ktorý bol v16. storočí prestavaný na výstavný renesančný zámok. Grabštejn leží v Čechách, pri údolí Lužickej Nisy, nad dedinou Chotyně neďaleko Hrádku nad Nisou. Zámok je vo vlastníctve štátu a je spravovaný Národným pamiatkovým ústavom.
Dejiny.
O tom, kedy bol pôvodný hrad Grafenštejn založený dodnes nepanuje medzi historikmi zhoda. Isté však je, že sa tu v druhej polovici 13. storočia, v čase vlády Přemysla Otakara II., objavujú kasteláni z Donína, páni na Grafenštejne. Páni z Donína hrad vlastnili tri storočia. V 15. storočí, za husitských vojen, bol hrad niekoľkokrát dobývaný, odolal však aj útoku vojsk Šesťmestia. V druhej polovici 16. storočia ho však Donínovci pre dlhy a spoluvlastnícke problémy predali zemskému radovi a miestokancelárovi Jiřímu Mehlovi zo Střelic. Ten ho počas dvadsiatich rokov (1566 - 1586) dal prebudovať na renesančný zámok a dal pod ním vystavať poplužný dvor. Počas týchto mohutných úprav, dotýkajúcich sa horného aj dolného hradu, bola pôvodná kaplnka sv. Barbory vyzdobená vynikajúcou maliarskou výzdobou. Vďaka tejto výzdobe a tiež náročnému vnútornému vybaveniu je kaplnka považovaná za jednu z perál renesancie a raného manierizmu v Čechách. Kvôli zhoršenému postaveniu pri dvore po nástupe Rudolfa II. a následným finančným ťažkostiam však bol v roku 1586 Mehl nútený zámok opustiť.
Zámok od neho získal najprv Ferdinand Hoffmann z Grünebühlu, po ňom rod Černousovcov, potom Nosticovcov a Trauttmannsdorfovcov. Počas tej doby prebehla tridsaťročná vojna - na jej začiatku v roku 1622 vyhorela veľká hradná veža, v jej priebehu hrad niekoľkokrát obsadila švédska posádka, a po jej skončení bolo na príkaz cisára roka 1655 strhnuté pôvodne mohutné opevnenie z hradieb. V roku 1704 predal Jan Josef z Trauttmannsdorfu zámok grófovi Janovi Václavovi Gallasovi. Gallasovci a po nich Clam-Gallasovci vykonali na zámku niekoľko prestavieb. V roku 1818 dostal dolný zámok zásluhou Kristiána Krištofa Clam-Gallasa dnešnú klasicistickú podobu a okolo neho vznikol park s mnohými vzácnymi drevinami. Komplex majitelia využívali až do jeho konfiškácie v roku 1945, kedy boli Clam-Gallasovci nútení kraj (v dobytčích vagóne) opustiť. Následne bol ešte v najnutnejšie miere udržiavaný.
V roku 1953 sa však na zámku usídlila Československá ľudová armáda. Tá hrad neudržovala a zámok významnou mierou chátral, devastácia hradu však vyvrcholila až po odchode armády z Horného zámku. Záchranné práce začali v roku 1988 a trvajú doteraz, počas nich sú pôvodne značné škody postupne zahladzované. Dnes zámok patrí k príkladne reštaurovaným pamiatkovým objektom mimoriadneho významu, postupne sú verejnosti sprístupňované ďalšie časti areálu. O obnovu zámku sa významnou mierou zaslúžil Ján Sedlák, ktorý zastával funkciu kastelána v rokoch 1991 - 2013.
Ku dňu 1.1.2014 sa funkcie kastelánky ujala Iva Bártová.
Dolný zámok a priľahlý park dnes využíva Armáda Českej republiky na výcvik služobných psov a ako základňu armádnych psovodov.
Hrad Lipnice nad Sázavou

Hrad Lipnice nad Sázavou v Lipnici nad Sázavou je jeden z najmohutnejších českých šľachtických hradov, ktorý založil okolo roku 1310 mocný rod pánov z Lichtenburku a prestavali na začiatku 16. storočia za Trčkovci z Lípy. 
V roku 2001 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Dejiny.
Prvá priama zmienka o hrade pochádza z roku 1316 ("Lypnitz"). Od počiatku 14. storočia stojí hrad ako strážny v oblasti údolia rieky Sázavy. Bol postavený na vyvýšenine z ktorej sa otvára ďaleký výhľad až k vrcholom Železných hôr a Žďárských vrchov. Pod hradom sa rozkladá predtým stredoveké mestečko, dnešná Lipnice nad Sázavou, miesto spojené predovšetkým s menom spisovateľa Jaroslava Haška. Hrad aj mesto založili páni z Lichtenburku a neskôr patrila Lipnice mnohým významným šľachtickým rodom i českým kráľom. V roku 1417 boli v lipnickej hradnej kaplnke za Čeňka z Vartemberka vysvätení prví husitkí kňazi a za takmer dvestoročnej vlády husitských rytierov Trčkovcov z Lípy bol hrad prestavaný na výstavnú neskorogotickú hradnú rezidenciu. 
Od 18. storočia hrad pomaly chátral a v roku 1869 celý vyhorel. Vo 20. storočí bol čiastočne opravený a zrekonštruovaný. Postupné opravy prebiehajú dodnes.
Prehliadka hradu návštevníkom ponúka najmä monumentálnu hradnú architektúru, krásnu vyhliadku do ďalekého kraja,
mimoriadnu zbierku gotických kachlí, gotickú i barokovú hradnú kaplnku sv. Vavrinca a mohutné pivnice so zvyškami stredovekej hodovnej siene, hlbokej studne a väzenia.
Levkivci (Tuľčynský rajón)

Levkivci () je dedina ("село") na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 928 obyvateľov.
Maňkivka (Tuľčynský rajón)

Maňkivka () je dedina ("село") na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 245 obyvateľov.
Bitka na rieke Kalke

Bitka na rieke Kalke predstavuje jednu z najvýznamnejších bitiek ruských dejín, ktorá sa odohrala 31. mája 1223. Z dnešného pohľadu išlo o najslávnejšiu porážku Slovanov, keď ruské kniežatá a Polovci utrpeli drvivú porážku od početne výrazne slabších Mongolov. Moc kniežat bola zásadne podlomená a hoci sa Mongoli najskôr sústredili na plienenie Polovcov a povolžských Bulharov, kniežatstvá si napokon v roku 1237 úspešne podmanili.
Príčina.
Východná Európa od začiatku 13. storočia čelila tlaku mongolských kmeňov, ktorí útočili najmä pod vedením veľkého chána Temüdžina, nazývaného aj Džingischán. Práve on zjednotil mongolské kmene a ovládol obrovské územie od Číny a Kórey až po Kaspické more. So svojím národom sa premiestnil až k Azovskému moru, kde sa ruské kniežatá rozhodli tatársky nápor zastaviť. Bitke na rieke Kalke predchádzali bitky na území dnešného Azerbajdžanu a Arménska v roku 1221 a tiež bitka na rieke Kubáň o rok neskôr, kde Tatári porazili vojská Polovcov (Kumánov). Tento postup Tatárov ruské kniežatá znepokojoval, no nevenovali mu dostatočnú pozornosť kvôli plieneniu vtedajšieho Bulharska.
Bitka.
Počiatok bitky opisuje krátky ruský rukopis: "V lete 6732 pritiahlo vojsko, o akom doteraz nikto nepočul: bezbožníci zvaní Tatári pritiahli na polovské územie." Tatárske vojsko bolo vedené dvomi skúsenými a obľúbenými vojvodcami Nojona Džebeho a Subutaja Bagatura, a bolo to ich vôbec prvé stretnutie so západnými vojskami. Obaja generáli velili jednému "tumenu", čo bolo 10 tisíc bojovníkov. Knieža Daniil prinútil tatárskych útočníkov na útek a jeho lukostrelci zneškodnili niekoľko sto tatárskych bojovníkov. Mongoli sa stiahli, načo Rusi reagovali vyslaním tisícky jazdcov na predsunutý pluk Tatárov. Aj tento stret skončil pre Rusov úspechom, čo značne vyzdvihlo morálku vnútri ruskej armády. 
Rusi prenasledovali Tatárov deväť dní, netušiac o pripravenej pasci, ktorú generáli nastražili práve pri rieke Kalke. Prevaha Rusov sa v tom okamihu skončila, sčasti pre nejednotnosť ruskej armády, sčasti pre nevhodné velenie niekoľkými kniežatami. Mongoli bojovali ako jednotná armáda, praktizujúca obľúbenú taktiku rýchleho útoku a ústupu, ktorá spôsobovala chaos v ruských radoch. Ruské vojská sa obrátili na ústup, ktorý sa zmenil na zúfalý útek, pri ktorom zahynulo asi 50 tisíc vojakov. Ľsťou potom vylákali z opevneného úkrytu samotného vodcu Mstislava III., ktorého brutálne umučili, čo ukončilo vojenské víťazstvo Tatárov. 
Výsledok.
Džingischán bol z úspechu svojej výpravy nadšený, čo ho utvrdilo v ľahké dobytie bohatého územia. Už v roku 1237 dobyl Kyjevskú Rus a jeho vojská mali otvorenú cestu na Krym a Ukrajinu. Tu sa však z dôvodu vyčerpania a únavy vojakov zastavili, aby sa mohli zjednotiť s hlavnými silami v severozápadnej Číne. Mongolský generál Džebe po ceste späť zomrel, zatiaľ čo z Bagatura sa stal vojnový hrdina. Ruské územie sa týmto dostalo pod vplyv tatárskeho chanátu Zlatá horda, založeným až neskôr v roku 1242 jedným z Džingischánových synov, ktorého vládcom muselo odvádzať vysoké poplatky.
Ved

Ved môže byť:
VED môže byť:
Zámok Nové Město nad Metují

Zámok Nové Město nad Metují je zámok v Novém Měste nad Metují.
Dejiny.
Zámok stojí na mieste staršej tvrdze. Pri založení bol zahrnutý do opevnenia mesta, je však od mesta oddelený výraznou priekopou. Bol rozšírený Pernštejnovcami počas 16. storočia a barokovo prestavaný v rokoch 1655 - [1661] podľa plánov Carla Luraga. V rokoch 1909 - 1913 bol upravený podľa plánov Dušana Jurkoviča pre nových vlastníkov, priemyselníkov Jozefa a Cyrila Bartoňa z Dobenína. Jurkovič navrhol aj originálnu zámockú záhradu s drevenými stavbami. V roku 1948 bol zámok Bartoňovcom skonfiškovaný. V štátnej správe zostal až do roku 1992, kedy bol v reštitúcii vrátený Josefovi Bartoňovi Dobenínovi a sprístupnený verejnosti.
Zámok je od roku 2008 chránený ako národná kultúrna pamiatka Českej republiky.
Architektúra.
Zámok tvorí štvoruholník okolo nepravidelného dvora so stredovekou guľatou vežou zvanou Máselnice (názov dostala podľa podobnosti so zariadením na výrobu masla) v severnom nároží a renesančnými maľbami a sgrafitami vo dvore. Hlavný vchod je v smere od námestia a tvoria ho most cez priekopu a kamenný barokový portál. Pred zámkom je päť sôch putti (trpaslíkov) od Matyáša Bernarda Brauna z rokov okolo 1720, ktoré sem boli prenesené z Benátok nad Jizerou v roku 1913. V zámku je rad pozoruhodných priestorov s barokovou štukovou aj modernou výzdobou (Pavel Janák, František Kysela, Max Švabinský, ale tiež diela sochárov J. V. Myslbeka, Jana Štursu, Františka Bílka). 
Na severozápad od zámku je terasová zámocká záhrada talianskeho štýlu s drevenými stavbami Dušana Jurkoviča, ktoré boli nedávno obnovené. Medzi ne patrí aj lávka pre peších v zámockej záhrade, ktorá pôvodne neslúžila verejnosti, ale iba majiteľovi zámku Cyrilovi Bratoňovi z Dobenína. Spájala dve časti záhrady predelené verejnou komunikáciou. Bola postavená v roku 1910 a Jurkovič sa tu nechal inšpirovať ľudovými stavbami zo slovenských Čičmian. Za rok (v sezóne) prejde lávkou tristo tisíc osôb. To ohrozovalo jej existenciu a tak do nej boli dodatočne zabudované skryté oceľové nosníky. Lávka je rozdelená na dve časti vežou, ktorá má tri podlažia a tvorí výrazný architektonický prvok. V parku pred zámkom je fontána z jedného kusa kameňa.
Severne od zámku, smerom k bývalej bráne, je budova bývalého pivovaru, kde je pomník Bedřicha Smetanu. Otec Bedřicha Smetanu František sem v roku 1818 prišiel ako nájomca do opraveného zámockého pivovaru. Až potom sa presunul do Litomyšle, kde sa Bedřich v roku 1824 narodil. Bedřich sa sem vracal však za svojimi príbuznými, za sesternicou Luisou, do ktorej sa zamiloval a napísal pre ňu Luisina polku.
Bitches Brew

Bitches Brew je štúdiový dvojalbum amerického džezového hudobníka Milesa Davisa, ktorý bol nahrávaný v auguste 1969 a vyšiel v apríli 1970 pod značkou Columbia Records. Je všeobecne považovaný za jeden z najzásadnejších albumov moderného džezu i džezu vôbec. Bol to zároveň Davisov prvý zlatý nosič ocenený viacerými cenami Grammy. Jeho nahrávania sa zúčastnili známi hudobníci: Dave Holland, Harvey Brooks, Bennie Maupin, Charles Alias, Jack DeJohnette, Lenny White, John McLaughlin, Chick Corea, Joe Zawinul, Larry Young, Ralph J. Gleason, Jim Riley, Wayne Shorter a Miles Davis. V roku 2003 ho časopis "Rolling Stone" umiestnil na 95. miesto rebríčka najlepších albumov všetkých čias.
Zoznam skladieb.
Strana D.
Reedícia z roku 1999 na CD-nosiči obsahuje bonusovú skladbu zo začiatku roka 1970.
Autorstvo.
Poznámka:
Výroba.
Poznámka.
Mati Klarwein - výtvarník nemeckého pôvodu, je autorom výtvarníckych riešení dvoch obalov albumov Milesa Davisa.
Okrem neho pracoval na obaloch nosičov C. Santanu, Buddy Milesa, Jeffa Becka, Jona Hassella a mnohých iných.
Zostava.
Zberateľská edícia k 40. výročiu vydania pôvodného dvojalbumu.
Pri príležitosti 40. výročia vydania pôvodného dvojalbumu bola vydaná špeciálna zberateľská edícia tohoto komerčne veľmi úspešného albumu. Okrem remasterovaného dvojalbumu na audiofilskom 180 gramovom vinylovom nosiči obsahovala: 3 CD plus DVD, takmer dvojhodinový doposiaľ nevydaný bonusový audio-materiál, 52-stranovú brožúru a ďalšie zaujímavé memorabíliá. Pre európskych fanúšikov i zberateľov vydavateľstvo Columbia pripravilo digipackovú verziu dvoj-CD plus DVD.
Rolf Yngvar Berg

Rolf Yngvar Berg (* 2. december 1925, Oslo - † 25. augusta 2018) bol nórsky botanik a emeritný profesor. V období 1965 až 1995 pôsobil na univerzite v Oslo.
Po dokončení štúdia v Osle pracoval sedem rokov ako vedecký pracovník. Vyučoval na University of California a viedol arborétum na University of California v Davise. Za svoju prácu dostal v roku 1978 Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning. Bol členom Americkej botanickej spoločnosti a Det Norske Videnskaps-Akademi.
Galateia (dcéra Eurytia)

Galateia ("Galateia") je v gréckej mytológii dcéra oichalského kráľa Euryta.
Galateia so svojim manželom Lamprom žila v meste Faistos na ostrove Kréta. Keď Galateia po čase oťarchavela, Lampros ju dôrazne žiadal, aby porodila syna a prikázal jej, že ak porodí dcéru, nech ju zabije. Po pôrode neúprosný osud nedoprial Galateie radosti zo syna, narodilo sa jej dievča.
Pri pohľade na nevinné dieťa sa ale Galateia rozhodla neuposlúchnuť manželov krutý príkaz, dcére dala chlapčenské meno Leukippos a tak ju aj vychovala. Už dospievajúce dievča však bolo obdarené nevýslovnou krásou a Galateia dostala strach, že pravda vyjde najavo. S dcérou preto odišla do svätyne bohyne Léto (Léto porodila Diove deti Apolóna a Artemidu prenasledovaná Hérou) a v modlitbách bohyňu úpenlivo prosila, aby jej dcéru premenila na syna. Jej modlitby boli vypočuté, bohyňa sa nad ňou zľutovala a jej žiadosti vyhovela.
Showtime

Showtime je americká platená káblová televízna stanica, ktorú vlastní Paramount Global. Showtime vysiela hlavne filmy, seriály, majstrovstvá v boxe a MMA, a stand-up comedy špeciály.
Showtime vysielala mnohé populárne televízne seriály ako "Dexter", "Homeland", "Californication" alebo "Borgiovci".
Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning

Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning je nórske vedecké ocenenie, ktoré udeľuje fond Nansenfondet.
Cena sa udeľuje v dvoch kategóriách: história-filozofia (od roku 1903) a matematika-prírodné vedy (od roku 1907). Je dotovaná čiastkou 150000 nórskych korún.