burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Majstrovstvá ASEAN vo futsale mužov 2010

Majstrovstvá ASEAN vo futsale mužov 2010 bol v poradí 8. turnaj majstrovstiev ASEAN vo futsale mužov, ktoré riadi Futbalová federácia ASEAN (AFF). Konal sa v dňoch od 5.11. apríla 2010 v Hočiminivom Meste, vo Vietname, za účasti 5 tímov. Turnaja sa nezúčastnil dovtedajší jediný víťaz týchto majstrovstiev. Vietnam bol organizátorom subkontinentálneho šampionátu druhýkrát, keď hostil toto podujatie aj v roku 2009, rovnako v Hočiminovom Meste. Všetky zápasy sa odohrali v aréne "Phú Thọ Indoor Stadium" (vietnamsky "Nhà thi đấu Phú Thọ") s kapacitou 5 000 divákov. Titul pri neúčasti Thajska získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . Víťazné družstvo dostalo za toto víťazstvo od národnej futbalovej federácie odmenu 44 400 US$.
Peter Šišovský

Peter Šišovský (* 15. august 1991) je slovenský hokejový útočník. Hráva na pozícii pravého krídla. Je odchovancom klubu MHK Dubnica nad Váhom.
Klubový hokej.
Peter Šišovský začínal s hokejom v Dubnici nad Váhom. Pred sezónou 2007/08 prestúpil z dorasteneckého mužstva MHK Dubnica nad Váhom do susedného Trenčína. Tam odohral sezónu v klube HK Dukla Trenčín za dorast, ale v 11 zápasoch už nastúpil aj v juniorskom tíme v juniorskej extralige. V 4 zápasoch nastúpil aj za juniorov MHK Dubnica nad Váhom v 1. juniorskej lige. Od novej sezóny sa stal hráčom klubu MHC Martin. Sezónu, ale začal v drese HK Orange 20, kde odohral 7 stretnutí. Potom sa vrátil do tímu MHC Martin, za ktorý, ale odohral v extralige len jeden zápas. V Martine hrával v juniorskom tíme. Počas sezóny vypomohol aj klubu MHK Dolný Kubín v 4 stretnutiach v 1. hokejovej lige. V tejto sezóne si obliekol aj reprezentačný dres Slovenska na Majstrovstvách sveta do 18 rokov, kde nastúpil v 6 stretnutiach. Novú sezónu začal opäť v tíme HK Orange 20, ale dokončil ju v juniorskom mužstve MHC Martin. Aj v tejto sezóne si pripísal niekoľko štartov za mužov MHC Martin v extralige a mužov MHK Dolný Kubín v 1. hokejovej lige. Sezóna 2010/11 sa niesla rovnako. Začal ju v HK Orange 20 a dokončil ju v juniorskom tíme MHC Martin, za ktorý si zahral aj play-off. Za mužov MHC Martin nastúpil v extralige v siedmych dueloch. Aj v tejto sezóne si obliekol reprezentačný dres Slovenska. Na Majstrovstvách sveta juniorov nastúpil na 6 zápasov. Od sezóny 2011/12 sa stal už stabilným členom kádra mužov MHC Martin v extralige. V tejto sezóne si zahral aj za HC Slovan Bratislava v 4 zápasoch na turnaji European Trophy, kde zaznamenal dva góly. Pred sezónou 2012/13 podpísal zmluvu s klubom HK Dukla Trenčín. V priebehu sezóny, ale prestúpil do klubu ŠHK 37 Piešťany. Sezónu 2013/14 začal v Piešťanoch, ale pre zmenu sa zase vrátil do Dukly Trenčín. Nasledujúce dva ročníky odohral v jej drese. V úvode sezóny 2016/17 bol bez zmluvy a preto podpísal zmluvu s klubom HK 95 Považská Bystrica v 1. hokejovej lige. V priebehu sezóny prestúpil v rámci rovnakej ligy do klubu Penguins Prešov. Následne mu prišla ponuka s extraligového HKM Zvolen a Peter Šišovský sa tak vrátil v prebiehajúcej sezóne do Slovenskej extraligy.
Amasis

Amasis môže byť:
Amasis môže byť aj:
ATN (technická norma)

ATN® je nezáväzná technická norma, ktorej účelom a cieľom je poskytnutie návodu na návrh, realizáciu a kontrolu činností v technickej oblasti uvedenej v predmete konkrétnej ATN® technickej normy. Môže byť vhodným podkladom na dobrovoľné zaviazanie sa k činnostiam v technickej oblasti v rámci zmluvných vzťahov, ako technicky záväzné riešenie pri zadaní súťažných podmienok a výbere dodávateľa.
ATN® technické normy začala v roku 2016 spracovávať a vydávať Asociácia pasívnej požiarnej ochrany SR, ktorá je vlastníkom všetkých autorských práv k zverejneným ATN® technickým normám obsahujúcim najaktuálnejšie technické riešenia problematiky na základe najnovšieho poznania v oblasti vedy a techniky a sú voľne prístupné a bezplatne poskytnuté odbornej verejnosti.
Cieľovou skupinou na používanie ATN® technickej normy sú autorizovaní architekti a inžinieri, projektanti, špecialisti požiarnej ochrany, stavbyvedúci, zhotovitelia, investori, správcovia, orgányy dozoru, poisťovatelia stavieb a technologických zariadení v súlade so zákonnými právnymi predpismi, technickými normami a zodpovednosťou za jednotlivé činnosti vo všetkých fázach projektovania, zhotovovania a používania stavebného a/alebo technického diela.
ATN® technická norma je spracovaná tak, aby bola zachovaná plná konformita s platnými právnymi predpismi Slovenskej republiky, najmä s dôrazom na špecifikáciu požiadaviek na kvalitu výrobkov, prípadne výrobných a realizačných postupov pri zohľadnení požiadavky ochrany zdravia a životného prostredia. ATN® technická norma nadväzuje na všeobecne záväzné technické právne normy (zákony, nariadenia, vyhlášky), ktorými sú (primárne vo forme odkazov) upravené technické požiadavky na výrobky, či postupy. ATN® technická norma je preto rovnako vhodná, ako iné slovenské technické normy (STN), na účel uvedený v jeho predmete.
ATN® technická norma nie je dokumentom podľa ustanovení právneho predpisu, ktorý upravuje práva a/alebo povinnosti vo vzťahu k vydávaniu, distribúcii a ochrane STN. ATN® technická norma nie je normou (STN) vydávanou podľa zákona č. 60/2018 Z.z o technickej normalizácii, neporušuje práva a povinnosti vo vzťahu k vydávaným STN na základe vyššie uvedeného zákona, osobitne neporušuje práva a povinnosti týkajúce sa zákazu šírenia a rozmnožovania STN, či preberania obsahu STN, naopak poskytuje aktuálne technické riešenia, ktoré nie sú v STN obsiahnuté. Odkazy na STN uvedené v ATN® technickej norme majú indikatívny charakter a používajú sa spravidla v prípade, ak príslušné ustanovenie ATN® technickej normy spresňuje alebo rozširuje technické riešenia vo vzťahu k STN, na ktorú sa odkazuje.
Welthauptstadt Germania

Welthauptstadt Germania (Svetové hlavné mesto Germania) bol projekt nového hlavného mesta nacistickej Tretej ríše, ktoré malo byť postavené na mieste, kde stál Berlín.
Hlavné mesto Nemecka malo byť prestavané na veľkolepú metropolu. Plány na prestavbu sú dodnes považované za vrchol nacistickej megalomanskej architektúry. Hlavným architektom projektu bol Albert Speer, ktorý svoje plány predstavil verejnosti 28. januára 1938.
Volkshalle.
Najpôsobivejšou stavbou mesta mala byť Volkshalle. Táto ohromná hala pre 180 000 ľudí sa mala stať, ako sa vyjadril Speer, „miestom uctievania Hitlera“. Situovaná mala byť na severnej strane veľkej plochy, ktorá dnes existuje pred budovou Ríšskeho snemu ("Reichstag" – ten mal ostať zachovaný). Tento otvorený priestor (dnes Platz der Republik) mal mať 220 000 metrov štvorcových a mal sa nazývať "Königsplatz". Volkshalle bola inšpirovaná rímskou architektúrou, ktorú nacisti považovali za čistú – predovšetkým stavbami ako Augustov komplex, Palatinum a Pantheon. Mal to byť najväčší krytý priestor na svete. Celková výška budovy mala byť 290 metrov. Vedci predpokladali, že budova bude mať vnútri svoje vlastné počasie, nezávislé na počasí vonku. Na vrchole Volkshalle mala stáť gigantická socha nemeckej heraldickej orlice, zvierajúcej vo svojich pazúroch planétu Zem ako symbol nacistického nového svetového poriadku.
Štefan Miklánek

Štefan Miklánek (* 21. február 1921, Dolné Srnie† 28. november 2014, Poprad) bol slovenský vojnový veterán.
Život.
Štefan Miklánek sa narodil 21. februára 1921 v Dolnom Srní v roľníckej rodine. Otec Juraj Miklánek (18811954) a matka Anna, rodená Hargašová (18911960). Mal 2 sestry a 2 bratov. Ľudovú školu navštevoval v rodisku. Jeho učiteľkou bola spisovateľka a prekladateľka Mária Rázusová-Martáková. Meštiansku školu navštevoval v Novom Meste nad Váhom. Po jej skončení krátku dobu pracoval na okresnom úrade v Novom Meste nad Váhom. V roku 1939 opustil svoju vlasť. Nelegálne prešiel hranicu do Maďarska a do Rumunska. Po demobilizácii v roku 1945 odišiel z vojska a zamestnal sa na letisku Praha – Ruzyně. Neskoršie pracoval aj na letiskách Karlove Vary, Ostrava, Bratislava a Poprad. Krátku dobu pracoval aj vo Vagónke Poprad. S manželkou Annou, jednou z prvých pilotiek v Československu, vychovali syna Štefana a dcéru Annu. Pocítili aj krutosť vtedajšieho politického režimu, kedy obaja prišli o zamestnanie. Aj napriek tomu popri zamestnaní vyštudoval strednú priemyselnú školu elektrotechnickú a štúdium anglického jazyka ukončil štátnou skúškou. V roku 2009 sa v Bratislave stretol s Alžbetou II. kráľovnou Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Slobodného Írska prítomní boli aj jej manžel Philip a princ Charles.
Druhá svetová vojna.
Po plavbe loďou z Konstance, cez Blízky východ a Stredozemné more dorazil do Marseille. Vo Francúzsku sa prihlásil k formujúcim sa československým jednotkám. Po absolvovaní vojenského výcviku temer 18-ročný odchádza na francúzsko-nemecký front. Po kapitulácii Francúzska sa 7. júna 1940 prepravil cez Gibraltár a Biskajský záliv do Liverpoolu v Spojenom kráľovstve. V mestečku Cholmondeley podstupuje výcvik v novotvoriacej sa československej vojenskej jednotke. Po ukončení výcviku bol zaradený na pozíciu rádiotelegrafistu a stal sa zástupcom veliteľa tanku typu Sherman M-4 aby sa v deň „D - 6. júna 1944“ vylodil na plážach Normandie. Bojoval v radoch americkej armády v bitke o francúzske Falaise, Dunkerque, a so svojou jednotkou sa zúčastnil aj na vytláčaní Nemcov z Belgicka. Počas bojov bol viackrát zranený. Koniec Druhej svetovej vojny ho zastihol v západných Čechách. Dosiahol hodnosť seržanta americkej armády.
Červený most

Červený most je železničný most v Bratislave, ktorý preklenul Mlynskú dolinu. Je rozoznateľný podľa zreteľného červeného náteru a bol vybudovaný v roku 1848 ako súčasť železničnej trate Gänserndorf – Marchegg – Bratislava a pôvodne bol jednokoľajový a postavený z červených tehál. Do súčasného stavu bol vybudovaný v roku 1948. Most preklenuje mestskú komunikáciu, chodník pre chodcov a cyklistov, potok Vydrica s priľahlým údolím toku.
Dejiny.
Je najväčším železničným mostom na najstaršej parostrojnej železnici na území Slovenska. Bol postavený v rokoch 1845 - 1848 ako jednokoľajový železničný most. Bol súčasťou výstavby Uhorskej centrálnej železnice z Gänserndorfu cez Marchegg do Bratislavy. Hlavným inžinierom mosta bol Jozef Bayer. 
Pozostával z deviatich polkruhových tehových klenieb výraznej červenej farby (odtiaľ pôvod názvu "Červený most"). Prvá klenba (z lamačskej strany) mala svetlosť 10,7 m a premosťovala cestu vedúcu k Železnej studničke. Zvyšných osem klenieb (so svetlosťou 15,85 m) preklenovalo údolie.
K zdvojkoľajneniu 215 m dlhého a 17 m vysokého, pôvodne tehlového mosta prišlo v roku 1881.
Ďalšia rozsiahlejšia rekonštrukcia mostu prebiehla pod dohľadom ČSD v roku 1935 a spočívala v sanácii muriva a zosilnení klenieb železo-betónovým plášťom. 
Ustupujúca nemecká armáda vyhodila most do vzduchu 4. apríla 1945. Z mostu sa zachovalo len torzo krajnej opory mostu zo strany blžšie k Bratislave a od 29. apríla 1986 je zaradená v zozname chránených technických pamiatok. Hneď po vojne obyvatelia Bratislavy (za pomoci Červenej armády) vybudovali v priebehu siedmich dní na mieste jednokoľajové provizórium z dreva.
Výstavba finálnej (dnešnej) podoby mosta sa uskutočnila v rokoch 1946 - 1948 a to na základe projektu Dr. Ing. Arpáda Tesára, pracovníka mostnej skupiny Riaditeľstva štátnych železníc v Bratislave. Mostné piliere sú postavené zo železo-betónu a sú obloženékamenným obkladom. Oceľovú mostnú konštrukciu vyrobila a na mieste zmontovala mostáreň Škodových závodov v Plzni. Má hmotnosť 1122 ton. Reflektujúc jeho pôvodné pomenovanie, bol novovybodovaný most natretý výraznou červenou farbou.
Pri Červenom moste sa nachádza železničná zastávka Bratislava-Železná studienka, ktorá je súčasťou železničnej trate Bratislava – Marchegg, po ktorej 20. augusta 1848 prišiel do Bratislavy prvý vlak z Viedne, ťahaný parnou lokomotívou. Trať umožnila napojenie Bratislavy na rozvíjajúci sa železničný systém v Európe.
Swan Song Records

Swan Song Records bola hudobná značka, ktorú 10. mája 1974 založila anglická rocková skupina, Led Zeppelin. Fungovala pod dohľadom ich manažéra
Petra Granta. Jej poslaním bolo podporovať produkty ich skupiny, ako aj support pre tých umelcov, ktorí sa stretli s ťažkosťami pri uzatváraní zmlúv s veľkými hudobnými spoločnosťami. Vznikla potom, ako skupine Led Zeppelin koncom roku 1973 vypršal kontrakt s vydavateľstvom Atlantic Records. Napriek tomu sa nakoniec Atlantic aj tak stali distribútormi produktov hudobnej značky Swan Song.
Medzi tými ktorí vydávali pod značkou Swan Song Records boli samozrejme Led Zeppelin, ale vyšli u nich aj sólové projekty, ktoré produkovali Jimmy Page a Robert Plant, ale aj iní: Bad Company, The Pretty Things, Dave Edmunds, Mirabai, Maggie Bell (ako aj jej bývalej kapely, Midnight Flyer), Detective a Sad Café.
Vydavateľstvo Swan Song ukončilo svoju aktivitu v roku 1983. V súčasnosti funguje iba ako značka pri reedíciách ich materiálov z minulosti.
Diskografia.
Single.
Niektoré z významnejších singlov, ktoré vyšli pod značkou Swan Song Records:
DJ SS 71002 (Kanada)
W 19421 (Taliansko), 45-1925 (Španielsko), P-530N (Japonsko, február 1980)
SS 19422 (Nemecko, marec 1980), 19 422 (France)
Swan Song

Swan Song (slov. "Labutia pieseň") môže byť:
LG Marquee

LG Marquee LS855 je smartfón, ktorý vyrábala spoločnosť LG Electronics. Predstavený bol v septembri a uvedený v októbri 2011.
Obsahuje displej s uhlopriečkou 4,0 palcov s rozlíšením 480 x 800 bodov s bodovou hustotou 233 ppi a operačný systém Android 2.3. 
Poháňa ho procesor s frekvenciou 1,0 GHz, kapacita vnútorného úložiska je 4 GB, rozšíriteľná microSD kartou do 32 GB a pamäť RAM je 512 MB.
Primárna kamera má 5 MP, sekundárna 2 MP. Batéria je odnímateľná typu Li-Ion s kapacitou 1500 mAh.
Matt Damon

Matthew Paige „Matt“ Damon (* 8. október 1970, Cambridge, Massachusetts, USA) je americký herec, filmový producent a scenárista. Podľa zoznamu magazínu "Forbes" je jedným z najlepšie zarábajúcich hercov všetkých čias. Damon obdržal množstvo ocenení, vrátane Academy Award, dvoch Zlatých glóbusov, troch nominácii na BAFTA a tiež šiestich na Emmy Awards.
Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2018

Majstrovstvá Európy v krasokorčuľovaní 2018 bude 110. ročník súťaže európskych krasokorčuliarov organizovaný Medzinárodnou korčuliarskou úniou (ISU). 
Súťaž sa bude konať v januári 2018 v ruskom hlavnom meste Moskva. Majstrovstvá budú prebiehať v štyroch kategóriách – muži, ženy, športové dvojice a tanečné páry.
Jozef Serafín

Jozef Serafín (* 3. február 1922, Kamenná Poruba† 11. september 2006, Praha) bol slovenský vojnový veterán, účastník druhej svetovej vojny, príslušník zahraničného odboja.
Život.
Mladosť.
Jozef Serafín sa narodil 3. februára 1922 v Kamennej Porube v roľníckej rodine ako najstarší syn zo štyroch detí Michala a Márie, rodenej Pačutovej. Detstvo a mladosť prežil až do roku 1942 v rodisku, odkiaľ ako 20 ročný musel narukovať do slovenskej armády.
Druhá svetová vojna.
Spolu s ostatnými vojakmi bol na jar 1943 odvelený na front v Bielorusku. Odtiaľ jeho jednotku presunuli do Talianska kde prebehol k talianskym partizánom. Bojoval aj v Alžírsku. V Spojenom kráľovstve sa prihlásil do československej obrnenej brigády, ktorú roku 1944 nasadili do bojov pri francúzskom Dunkerque. Trvalo ešte necelý rok, kým vkročil do západných Čiech, kde preňho skončila vojna. Za vojnové zásluhy bol povýšený do hodnosti majora Českej armády. V roku 2004 mu bol udelený rad - Rytier čestnej légie Francúzskej republiky.
Povojnové obdobie.
Po vojne sa oženil s Martou, rodenou Márovou a spolu vychovali 5 detí. Pracoval v Litvínove v Čechách a po vojne zažil obdobie prenasledovania príslušníkov západného odboja a kresťanov zo strany komunistov. V tom období prejavil veľkú mravnú silu a osobnú statočnosť, keď nie raz poskytol útočisko a azyl internovanému biskupovi Dr. Vasiľovi Hopkovi. Jozef Serafín zomrel 11. september 2006 v Prahe, kde je aj pochovaný.
Veronika drobnolistá

Veronika drobnolistá () je druh z rodu veronika z čeľade skorocelovité ("Plantaginaceae"). Je to trváca, na Slovensku chránená bylina. Jej prirodzený areál sa rozprestiera od strednej a juhovýchodnej Európy až po Irán. 
Opis.
Veronika drobnolistá je jednoročná až trváca bylina, vysoká 5 až 20 (40) cm. Byľ je na báze poliehavá, na uzloch zakoreňujúca, ináč vystúpavá až vzpriamená, oblá a často červenkastá.
Protistojné listy sú dole krátko stopkaté, horné takmer sediace. Čepele sú široko kopijovité až široko vajcovité, na báze zúžené, plytko pílkovité až celistvookrajové, na vrchole končisté. Sú svetlozelené až fialkasté, červeno žilkované a holé.
Kvety sú usporiadané do riedkych pazušných strapcov, ktoré sú 4 až 6 krát dlhšie ako podporný list. Štvorpočetná tanierovitá koruna s priemerom 3 až 4 mm je svetlomodrá, zriedka ružová, modro žilkovaná. Čnelka s pologuľovitou bliznou je dlhá do 1,5 mm. Kvetné listene sú čiarkovité až kopijovité, dlhé do 5 mm. Stopky kvetov sú tenké, dlhé do 10 mm. Štyri kališné diely sú obrátene kopijovité, na vrchole končisté, dlhé do 4 mm.
Obrátene vajcovité až takmer guľovité tobolky sú sploštené, na vrchole plytko vykrojené, veľké do 3 mm. Sú také dlhé ako kalich. Drobné, široko elipsovité semená sú hnedo žltkasté.
Rozšírenie.
Prirodzený areál veroniky drobnolistej sa rozprestiera od strednej a juhovýchodnej Európy až po Irán. Na Slovensku bola vzácne zistená len na jedinej lokalite na Podunajskej nížine, na slaných lúkach medzi obcami Kamenín a Kamenný Most. Aktuálny výskyt tohto druhu sa na uvedenej lokalite ani na iných podobných stanovištiach južného a juhovýchodného Slovenska nepotvrdil. V roku 2002 boli zaznamenané dva nálezy na južnej Morave, pri obciach Lovčice a Diváky. 
Ekológia.
Veronika drobnolistá rastie na vlhkých lúkach, s minerálmi dobre zásobených, na humus chudobných, zásaditých, slaných, hlinitých až ílovitých pôdach. Kvitne od mája do augusta. Tento druh je na zozname chránených rastlín, ustanovenom právnym predpisom Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky. V súčasnosti sa považuje za kriticky ohrozený a nezvestný taxón flóry Slovenska. 
Červený zoznam ohrozených druhov IUCN zaradil veroniku drobnolistú na sledovanie v roku 2010. Pre nedostatok údajov jej nebol zatiaľ stanovený žiaden stupeň ohrozenia. 
Poddruhy.
Webové stránky POWO rozlišujú v rámci druhu tieto poddruhy:
Zajačia hora (Spišsko-šarišské medzihorie)

Zajačia hora () je vrch v Spišsko-šarišskom medzihorí, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Jakubany, približne južne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hromovec. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Jakubany. Najbližším sídlom sú na západnom úpätí situované Jakubany, severozápadne sa nachádza Nová Ľubovňa, severne Stará Ľubovňa a Chmeľnica, východne Ľubovnianske kúpele a Plavnica a juhovýchodne Šambron. 
Opis.
Zajačia hora leží na severozápadnom okraji podcelku Hromovec, v hrebeni vedúcom z Vysokej () na Modreninu (). Východným smerom sa nachádza vrch Vysoká (), Sivý kameň (), Vysoká (), Hromovec () a Martinec (), južným Kopa (), Siminy (), Kýčery () a Repisko (), západne Javorinka (), Sihla (), Kotník () a Patria () a severne plytkým sedlom oddelený Sosnovec (), Modrenina (), Pustá hora () a Vyšniansky vrch (). Masív je súčasťou povodia rieky Poprad, kde vodu zo západných svahov odvádza Jakubianka a z východných Ľubovnianka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. V blízkosti vrcholu stojí telekomunikačný stožiar.
Výhľady.
Vrchol pokrýva len nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť okolité vrcholy Spišsko-šarišského medzihoria, Čergov, Ľubovniansku vrchovinu a Levočské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný chodníkmi z blízkych Jakubian a Ľubovnianskych kúpeľov.
Zoznam najodoberanejších českých youtuberov

Toto je zoznam českých youtuberov podľa počtu odberateľov. Zoznam je aktuálny k 8. januáru 2024. Zoznam zahŕňa iba kanály s videoobsahom v češtine a pôsobiace prevažne pre české publikum. Zahrnutí sú tvorcovia, ktorých kanál má aspoň zhruba 400 tisíc odberateľov.
Hlboký potok (prítok Kravskej)

Hlboký potok je potok v geomorfologickom celku Strážovské vrchy v geomorfologickom podcelku Malá Magura v regióne Horná Nitra v Trenčianskom kraji v okrese Prievidza. Je pravostranným prítokom Kravskej v povodí Nitry. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v juhozápadnej časti územia obce Tužina v v lesnom extraviláne na južnom svahu vrchu a lesa Zadný diel s v okrese Prievidza v Trenčianskom kraji.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom územím obce Tužina cez lesný extravilán v Hlbokej doline. Ľavým brehom obmýva úpätie lesa Predný diel, pravým brehom obmýva úpätie lesa Dlhý hrebeň, pravým brehom obmýva úpätie lesa a pasienka Nad majerom, v vyteká z lesného extravilánu do poľnohospodárskeho extravilánu, tečie cez pole Výmole. Na úpätí lesa Smrečiny na hranici medzi obcou Tužina a obcou Nitrianske Pravno v mení smer na východ a krátky úsek tečie po tejto hranici, vracia sa na územie obce Tužina, v opúšťa územie obce Tužina a vteká do extravilánu obce Nitrianske Pravno. V pri samote Bôrik ústi do Kravskej ako jej pravostranný prítok. Pramení a preteká na území obce Tužina a tečie a ústi na území obce Nitrianske Pravno v okrese Prievidza. Nemá prítok.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v slove "hlboký" vo význame "nie plytký, majúci značnú hĺbku". Priorita pomenovacieho procesu je ešte predmetom skúmania (či bol primárne pomenovaný vodný tok Hlboký potok a jeho názov bol prenesený na dolinu Hlboká dolina, cez ktorú potok preteká, alebo opačne). Z prídavného mena "hlboký" po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 2009. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Hlboký potok nie je jedinečným názvom (január 2024). V slovenskej hydronymii patrí medzi názvy s najvyššou frekvenciou výskytu (33 vodných tokov so štandardizovaným názvom Hlboký potok).
James Henry Breasted

James Henry Breasted (* 27. august 1865, Rockford, Illinois – † 2. december 1935, New York City, New York) bol americký archeológ, egyptológ a historik.
Životopis.
Po štúdiách na Yale a v Berlíne (na Humboldt-Universität zu Berlin získal doktorát) v roku 1894 začal vyučovať egyptológiu na University of Chicago.
V roku 1906 publikoval "Ancient Records of Egypt". V piatich zväzkoch zozbieral a do angličtiny preložil všetky vtedy známe hieroglyfické nápisy. Na University of Chicago zorganizoval Oriental Institute (Orientálny inštitút).
Spopularizoval termín Úrodný polmesiac. Medzi ďalšie diela patria: "History of Egypt" (1905), "Ancient Times" (1916) a "Development of Religion and Thought in Ancient Egypt" (1912).
Mount Darwin

Mount Darwin môže byť:
Darwin College

Darwin College môže byť:
Platyovci

Platyovci (dobovo v základnom tvare: "Plathi, Plat(t)hy, de Plath") sú uhorský šľachtický rod pochádzajúci zo zaniknutej obce Paludza.
Dejiny rodu.
Prví známi členovia rodu pôsobili v službách župana Zvolenskej stolice Donča. Do priazne uhorského kráľa Karola Róberta sa Platyovci dostali za zásluhy v bojoch proti Matúšovi Čákovi Trenčianskemu, keď sa vyznamenali pri obliehaní Vyšehradu v roku 1315 a pri dobývaní Komárna v roku 1317. V tom istom roku, dňa 20. augusta/20. októbra 1317, daroval Karol Róbert územie Paludze v Liptove štyrom bratom – Otmárovi, Petrovi, Filipovi a Martinovi. Išlo o synov Mareka, zakladateľa rodu Platyovcov. Súčasťou darovaného územia bola aj lokalita s názvom Plat, od ktorej si neskôr odvodzovali priezvisko rodu, prídomkom sa stala Paludza. Druhým rodovým majetkom, ktorý sa taktiež stal súčasťou prídomku, sú Diviaky v Turčianskej stolici. Všetky majetky Platyovcom potvrdil a rozšíril ich o prédium Čimhovú v roku 1438 kráľ Albrecht II. Poslednou potvrdzujúcou panovníckou listinou na uvedené majetky je listina kráľa Ferdinanda I. z roku 1560.
Počas stredoveku pôsobili príslušníci rodu najskôr v službách kráľa, neskôr získavali funkcie aj v stoličnej samospráve. Už prví známi Platyovci sú zaznamenaní ako kráľovi ľudia, a to najmä ako svedkovia pri riešení majetkových sporov. Najvyššiu funkciu získal v období stredoveku Juraj II. Platy, ktorý bol dvoranom kráľa Vladislava II. V stoličnej správe pôsobili Platyovci ako podžupani, slúžni alebo notári. Ako vojaci sa niektorí členovia rodu zapojili do povstania Františka II. Rákociho, prípadne do Uhorskej revolúcie ako dôstojníci. Platyovci boli najmä evanjelického vierovyznania, no niektorí z nich prestúpili na katolícku vieru a uplatnili sa ako cirkevní hodnostári.
Koncom 16. storočia sa rod Platyovcov rozrástol a v siedmej generácii sa rozčlenil na dve základné vetvy Michala a Jána, z ktorých sa v priebehu 17. a 18. storočia vyčlenili ďalšie. Rod sa rozšíril do mnohých stolíc Uhorska, avšak dnes žije na Slovensku už len jedna línia Platyovcov z trenčianskej vetvy. Početní Platyovci žijú dnes najmä v Maďarsku, Rakúsku, Amerike, Kanade a Austrálii.
Rodový erb.
Erb Platyovcov pochádza už zo 14. storočia. Má nasledujúcu podobu: „V delenom štíte horná polovica päťkrát strieborno-červeno delená, v dolnom modrom poli zlatá hviezda nad strieborným položeným polmesiacom s tvárou. Spod zlatej koruny na uzatvorenej turnajovej prilbe splývajú tu modro-zlaté, tam červeno-strieborné prikrývadlá. Klenotom sú figúry dolného poľa.“
Stará pošta

Stará pošta môže byť:
Veronika horská

Veronika horská () je trváca horská bylina z čeľade skorocelovité ("Plantaginaceae"). Prirodzene sa vyskytuje v Európe a v severnej Afrike. 
Opis.
Veronika horská je trváca, riedko chlpatá bylina, dlhá 15 až 40 cm. Byľ je v dolnej časti poliehavá, na uzloch zakoreňujúca, v hornej polovici vystúpavá a oblá.
Protistojné dlhostopkaté listy sú na stonke rozložené rovnomerne. Čepele sú široko vajcovité, vrúbkovane pílkovité, na báze spravidla uťaté, niekedy plytko srdcovité, tupo končisté a na líci aj na rube roztrúsene chlpaté.
Kvety sú usporiadané v riedkych, pazušných, dlhostopkatých, 2 až 8 kvetých strapcoch. Štvorpočetná tanierovitá koruna, s priemerom 8 až 10 mm, je svetlo modrofialová, tmavo žilkovaná. Obsahuje dve tyčinky a jednu čnelku, dlhú do 5 mm. Štyri diely kalicha sú obrátene kopijovité až elipsovité, tupo končisté a rovnako dlhé (do 5 mm). Kvetné stopky sú žliazkato chlpaté, dlhé do 8 mm. Listene sú čiarkovité, na okraji brvité.
Obličkovitá tobolka je široká do 8 mm, zboku je výrazne stlačená, na vrchole aj na báze plytko vykrojená, je žliazkato brvitá a dlhšia ako kalich. Ploské semená sú široko vajcovité, veľké do 2 mm. 
Rozšírenie.
Prirodzený areál veroniky horskej zahŕňa takmer celú Európu a ďalej Turecko až severný Kaukaz a pôvodná je aj v severnej Afrike, v Alžírsku a Tunisku. Na Slovensku sa vyskytuje vo všetkých horských oblastiach, v nižších polohách je zriedkavejšia. Najvyššie zaznamenaný výskyt bol vo výške okolo 1 300 m n. m., v Chočských vrchoch. 
Ekológia.
Veronika horská je lesný druh rozšírený najmä v bučinách a v zmiešaných lesoch horského stupňa. Je tieňomilná a vyžaduje stálu pôdnu aj vzdušnú vlhkosť. Obľubuje vlhké, priepustné, výživné, neutrálne až slabo kyslé, humózne, kamenisté i hlinité pôdy. Jej rozšírenie je takmer zhodné s areálom buka lesného. Kvitne od mája do júna a je hmyzoopelivá.
Modrenina

Modrenina staršie aj Kolárovo () je vrch v Spišsko-šarišskom medzihorí, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Nová Ľubovňa, približne južne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hromovec. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Nová Ľubovňa. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí situovaná Nová Ľubovňa, juhozápadne ležiace Jakubany a východne Ľubovnianske kúpele, severne sa nachádza Stará Ľubovňa a Chmeľnica. 
Opis.
Modrenina leží na severozápadnom okraji podcelku Hromovec, v hrebeni vedúcom zo Zajačej hory () na Pustú horu (). Západne sa nachádza Patria (), Kotník (), Sihla (), Borsučinky () a Predné hory (), južne Javorinka (), Repisko (), Kýčery (), Sosnovec (), Zajačia hora (), Martinec (), Vysoká () a Hromovec (), východne Sivý kameň (), Vysoká (), Orlovská Magura () a Zimná hora () a severne Vyšniansky vrch (), Nemecký vrch (), Pustá hora () a Nízka hora (). Masív je súčasťou povodia rieky Poprad, kde vodu zo západných svahov odvádza Jakubianka a z východných a severných potok Hrona. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Vrchol pokrýva len nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť okolité vrcholy Spišsko-šarišského medzihoria, Čergov, Ľubovniansku vrchovinu a Levočské vrchy, nezriedka však i vrcholy Tatier.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný chodníkmi z blízkych obcí. Severovýchodným úbočím prechádza žlto značený turistický chodník z Novej Ľubovne do Ľubovnianskych kúpeľov.
Hlboký potok (prítok Chotinky)

Hlboký potok je potok v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Snina. Je ľavostranným prítokom Chotinky v povodí Cirochy. Má dĺžku . 
Prameň.
Pramení v severozápadnej časti územia obce Stakčín v v lesnom extraviláne na západnom svahu hrebeňa vyrastajúceho z vrchu a lesa Maňov s , ktorého vrchol je vzdialený cca 1.9 km od prameňa, v okrese Snina v Prešovskom kraji. 
Opis toku.
Od prameňa tečie západným smerom územím obce Stakčín cez lesný extravilán, pravým brehom obmýva úpätie lesa Hlboké, mení smer na severozápad, v ústi do Chotinky ako jej ľavostranný prítok. Pramení, preteká a ústi na území obce Stakčín v okrese Snina. Nemá prítok. 
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v slove "hlboký" vo význame "nie plytký, majúci značnú hĺbku". Priorita pomenovacieho procesu je ešte predmetom skúmania (či bol primárne pomenovaný vodný tok Hlboký potok a jeho názov bol sekundárne prenesený na les Hlboké, ktorým vodný tok preteká, alebo opačne). Z prídavného mena "hlboký" po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 1975. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Hlboký potok nie je jedinečným názvom (január 2024). V slovenskej hydronymii patrí medzi názvy s najvyššou frekvenciou výskytu (33 vodných tokov so štandardizovaným názvom Hlboký potok).
Chuchla (horský hrebeň)

Chuchla (), v tvare s určitým členom Chuchlata () je horský hrebeň v pohorí Rodopy v chaskovskej oblasti v južnom Bulharsku. V najvyššom bode dosahuje nadmorskej výšky .
Lokalita.
Horský hrebeň Chuchla sa nachádza v severovýchodnej časti Východných Rodop (podcelok pohoria Rodopy), pričom je jednou z častí pahorkatiny Chaskovska chălmista oblast.
Leží medzi riekami Charmanlijska reka (nazývaná aj "Oludere" (), alebo "Velička" ()) a Biserska reka, ktoré sú pravými prítokmi rieky Marica. Biserska reka hrebeň oddeľuje od výšiny Gradište na severe, Charmanlijska reka od horského hrebeňa Gorata na juhu. Vo východnej a v severnej časti časti siaha po dolinu rieky Marica. Na juhozápade sa cez nízke sedlo spája v nadmorskej výške s východorodopským horským hrebeňom Čal.
Všeobecná charakteristika.
Predstavuje nízky, široký, kopcovitý, vo vrcholovej časti skôr rovinatý a plochý horský hrebeň
Orograficky je hrebeň Chuchla výraznejšie vymedzený na severnej strane v smere do doliny Charmanlijskej reky. Severné a a východné svahy hrebeňa sú viac strmé než južné a západné.
Rieky Charmanlijska reka a Biserska reka vytvárajú na hraniciach Chuchly hlboké a krajinársky príťažlivé prielomy.
Rozmery.
Hrebeň je dlhý približne 20 kilometrov a tiahne sa v smere z juhozápadu na severovýchod. V najširších miestach dosahuje šírky 10 kilometrov.
Väčšia časť vrcholových častí Chuchly sa nachádza v nadmorskej výške medzi a .
Najvyšší vrch.
Najvyšším bodom hrebeňa je rovnomenný vrch Chuchla () s nadmorskou výškou . Nachádza sa v severnej časti hrebeňa približne 2 kilometre južne od dediny Briagovo.
Geológia.
Geologické podložie hrebeňa je tvorené v jeho severovýchodnej časti predovšetkým stabilnými rulami a v juhozápadnej časti predovšetkým nestabilnými pliocénnymi sedimentami.
Vegetácia.
Horský hrebeň Chuchla je zarastený prevažne riedkymi listnatými lesnými porastami a krovinami. Časti hrebeňa sú odlesnené a sú poľnohospodársky obhospodarované.
Fauna.
Na území Chuchly sa bežne vyskytuje pernatá zver, ako aj niekoľko druhov plazov.
Obývané miesta.
Pri severovýchodnom úpätí Chuchly leží mesto Charmanli. Okrem neho leží v úpätí horského hrebeňa ešte celkovo trinásť dedín. Sún nimi: Biser, Briagovo, Dinevo, Elena, Ivanovo, Krivo pole, Ľubenovo, Malăk izvor, Momino, Nadežden, Ostăr kamăk, Rodopi a Slavianovo.
Využitie.
Hospodárstvo.
Pomerne široko rozvinuté je na území vidiecke poľnohospodárstvo, v menšej miere aj chov hospodárskych zvierat a ťažba dreva.
Vojenské využitie.
Oblasť horského hrebeňa Chuchla bola dlhé roky využívaná ako vojenský polygón (vojenská oblasť), kde sa konali pravidelné cvičenia bulharskej armády.
Infraštruktúra.
Cestná sieť.
Pri východnom úpätí hrebeňa vedie cesta prvej triedy, ktorá spája mesto Charmanli s dedinou Biser. S úpätím hrebeňa má spojenie v dĺžke 8,9 kilometra. Cez východnú časť hrebeňa prechádza cesta tretej triedy, ktorá spája mesto Charmanli s dedinou Ivanovo. Cez územie Chuchly cesta vedie v dĺžke 10,2 kilometra.
Železničná sieť.
Pri východnom úpätí paralelne s cestou prvej triedy ktorá spája mesto Charmanli s dedinou Biser vedie železničná trať na trase SofiaPlovdivSvilengrad.
Chuchla

Chuchla môže byť:
Televízne noviny (TV Markíza)

Televízne noviny sú hlavná spravodajská relácia TV Markízy, ktoré sa vysiela od pondelka do nedele o 19:00. Moderátori účinkujú vo dvojiciach. Ako jedinou moderátorkou, ktorá odmoderovala Televízne Noviny samostane, bola Marianna Ďurianová dňa 30. decembra 2005. Tvárami Televíznych novín sú: Patrik Švajda, Ivana Zuzelková, Zuzana Čimová, Jaroslav Zápala, Dominik Matulaj, Daniel Očenáš, Viktor Vincze, Zlatica Puškárová. Vysielajú sa od roku 1996, no odvtedy prešli výraznými zmenami štúdia aj grafiky.
Úspechy.
Televízne noviny (TV Markíza) sa vysielajú každý deň so začiatkom o 19:00. Pri príležitosti 25 rokov od začiatku vysielania Markízy, v auguste 2021, Henrich Krejča povedal: "„Naše Televízne noviny zasiahli najmenej jednu generáciu, a myslím si, neskromne povedané, že aj naše správy sú súčasťou ich života.“"  Do konca roka 2009 bolo hlavné večerné spravodajstvo vysielalané v dvoch dvadsaťminútových reláciách – Televízne noviny a Dnes, medzi ktorými bola reklama. Od januára 2010 boli Televízne noviny 40-minútové a to bez reklamného brejku. Prerušiť spravodajstvo reklamným brejkom umožnila nová legislatívna úprava, ktorá zapracovala odporúčania EÚ a tak 1.2.2010 Markíza ako prvá na Slovensku prvýkrát prerušila hlavné správy reklamou. Generácia poslucháčov Markízy (Generácia M) si na to musela zvyknúť, pretože aj konkurenčná televízia JOJ zaviedla prerušovanie správ reklamou a to až natoľko, že v roku 2013 boli obidve za tento priestupok pokutované. Táto najdrahšia reklama v primetime bola obmedzená do roku 2018 pravidlom, že dovolených je najviac 12 minút reklamy za jednu hodinu (toto obmedzenie neplatí na vysielanie sponzorských odkazov). Od roku 2018 však vďaka zmene európskej legislatívy bolo toto pravidlo zrušené a novým limitom je maximálne 20 % pre reklamné vysielanie medzi 6. a 18. hodinou a rovnako 20 % v čase od 18. hodiny do polnoci. Podľa diskusií poslucháčov je úspechom Markízy, že do primetime spravodajskej relácie sa podarilo vtisnúť dva (prvý má 10 minút) reklamné bloky a ďalšie upútavky a tak Televízne noviny (do Počasia) v roku 2024 trvajú do 20:05, teda viac ako hodinu.
"Televízne noviny 25".
31. augusta 2021 o 20:30 hodine, v deň 25. narodenín televízie, bol odvysielaný dokumentárny film s názvom "Televízne noviny 25," ktorý mapuje dovtedy neodhalený pohľad do zákulisia relácie, ako aj do osudov jej moderátorov a redaktorov počas dvadsaťpäťročnej histórie relácie.
Potter County

Potter County môže byť:
Potter County (Pensylvánia)

Potter County je okres v americkom štáte Pensylvánia. Podľa sčítania ľudu z roku 2020 v ňom žije 16 396 ľudí, takže je to piaty najobývanejší okres v Pensylvánii. Administratívnym centrom je Coudersport. Tento okres vznikol v roku 1804 a neskôr bol organizovaný v roku 1836. Nesie meno po Jamesovi Potterovi, generálovi Kontinentálnej armády z Pensylvánie z obdobia Americkej revolúcie. Kvôli odľahlosti a prírodnému prostrediu sa okres niekedy označuje ako „God's country “(v preklade Božia krajina).
Martin Rakovský

Martin Rakovský môže byť:
Historický odbor Matice slovenskej

Historický odbor Matice slovenskej (HO MS) je dobrovoľným záujmovým združením profesionálnych historikov, archeológov a archivárov. Tvorí samostatnú súčasť Matice slovenskej ako jej vedecký odbor a má vlastnú právnu subjektivitu. Podieľa sa na výskume slovenských dejín, uskutočňuje výskum regionálnych dejín Slovenska, ako aj jednotlivých miest a obcí. Historický odbor MS pomáha pri ochrane kultúrneho a historického dedičstva, popularizuje výsledky svojej vedeckovýskumnej činnosti a aktívne sa podieľa na formovaní historického a národného povedomia občanov Slovenskej republiky. HO MS spolupracuje s inými domácimi a zahraničnými vedeckými inštitúciami a jednotlivcami. V rámci edície "Spisy Historického odboru MS" vydáva monografie, zborníky a dokumenty. Vedeckým periodikom Historického odboru MS je odborný časopis "Historický zborník". Medzi významných členov Historického odboru MS patrili aj dôležité osobnosti slovenskej historiografie ako Jozef Škultéty, Michal Matunák, Jozef Branecký, Václav Chaloupecký, Pavol Florek, Jan Eisner, Daniel Rapant, František Hrušovský, Branislav Varsik, Alexander Húščava, Vendelín Jankovič, Belo Polla, Richard Marsina, Ladislav Deák a mnoho ďalších. 
Dejiny.
Historický odbor Matice slovenskej bol ustanovený na druhom riadnom valnom zhromaždení Matice slovenskej v Martine 25. augusta 1920. Jeho prvým predsedom sa stal banskobystrický biskup Marián Blaha. V 20. a 30. rokoch dvadsiateho storočia zohral Historický odbor MS kľúčovú úlohu pri formovaní modernej slovenskej historickej vedy a aktívne vytváral jej pracovnú základňu. K výrazným zmenám v rámci Historického odboru MS došlo po komunistickom prevrate v roku 1948. Z Historického odboru musel odísť jeho predseda Daniel Rapant. V rámci politiky centralizácie boli v roku 1950 Historický odbor MS a jeho odborné periodikum "Historický zborník" zrušené a jediným pracoviskom profesionálnych historikov sa stal Historický ústav SAV, ktorý začal od roku 1953 vydávať "Historický časopis". 
K obnoveniu Historického odboru Matice slovenskej došlo po páde komunistického režimu. Oficiálne bola jeho činnosť obnovená 11. decembra 1992 na valnom zhromaždení. Prvým predsedom po obnovení činnosti sa stal Richard Marsina a čestným predsedom Belo Polla. V roku 1996 bolo obnovené aj vydávanie "Historického zborníku". V súčasnosti je predsedom Historického odboru MS Ivan Mrva, má niekoľko desiatok členov, organizuje vedecké konferencie, semináre a podujatia pre širokú verejnosť a vydáva vlastné odborné stanoviská ku kľúčovým otázkam slovenských dejín, čím obohacuje verejnú debatu.
Hlboký potok (prítok Jalovčanky)

Hlboký potok je potok v geomorfologickom celku Tatry v geomorfologickom podcelku Západné Tatry v regióne Liptov v Žilinskom kraji v okrese Liptovský Mikuláš. Je pravostranným prítokom Jalovčanky v povodí Váhu. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v severnej časti územia obce Jalovec v v lesnom extraviláne v Hlbokej doline na hornej hranici lesa na južnom svahu vrchu Salatín s , v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinskom kraji. 
Opis toku.
Od prameňa tečie juhozápadným smerom územím obce Jalovec cez lesný extravilán Hlbokou dolinou, pravým brehom obmýva úpätie vrchu Lysec s , mení smer na juh a neskôr sa skrúca na juhozápadojuh, na dolnom konci Hlbokej doliny v lesnom extraviláne v ústi do Jalovčanky ako jej pravostranný prítok. Pramení, preteká a ústi v severnej časti územia obce Jalovec v okrese Liptovský Mikuláš. Nemá prítok. 
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v slove "hlboký" vo význame "nie plytký, majúci značnú hĺbku". Je zrejmé, že pôvod názvu vodného toku Hlboký potok a pôvod názvu doliny Hlboká dolina, ktorou potok preteká, sú vzájomne prepojené. Priorita pomenovacieho procesu je ešte predmetom skúmania (či bol primárne pomenovaný vodný tok Hlboký potok a jeho názov bol prenesený na dolinu, alebo opačne). Z prídavného mena "hlboký" po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 1977. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Hlboký potok nie je jedinečným názvom (január 2024). V slovenskej hydronymii patrí medzi názvy s najvyššou frekvenciou výskytu (33 vodných tokov so štandardizovaným názvom Hlboký potok).
Demianka (vrch v Spišsko-šarišskom medzihorí)

Demianka () je vrch v Spišsko-šarišskom medzihorí, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Pusté Pole, približne juhovýchodne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hromovec. Vrch leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a na katastrálnom území obce Krivany. Najbližším sídlom je severne situované Pusté Pole, východne sa nachádza Kyjov, južne Krivany, Torysa, Oľšov a Šarišské Dravce a západne Krásna Lúka. 
Opis.
Demianka leží v juhovýchodnej časti podcelku Hromovec, v hrebeni vedúcom z Kňazovej () do sedla Pusté Pole. Východne sa nachádza Minčolík (), Minčol (), Lysá hora (), Hrádok () a Rohov (), južne Marduňa (), Žliabky (), Homôlka () a Strieborná hora (), západne Čierna kopa (), Kopa (), Kňazová () a Gordoška () a severne Patria (), Orlovská Magura (), Kurčínska Magura (), Hriňová hora () a Murianik (). Voda zo severných svahov hrebeňa odteká Pustopoľským potokom do rieky Poprad, južné odvodňuje Kriviansky potok do Torysy. Hrebeňom cez vrchol prechádza značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkym porastom a odlesnených častí hrebeňa je možné vidieť okolité vrcholy Spišsko-šarišského medzihoria, Levočské vrchy, Branisko, Bachureň, Slanské vrchy, Čergov a Ľubovniansku vrchovinu.
Demianka

Demianka môže byť:
Hlboký potok (prítok Idy)

Hlboký potok je potok v geomorfologickom celku Volovské vrchy v geomorfologickom podcelku Kojšovská hoľa v regióne Abov v Košickom kraji v okrese Košice-okolie. Je ľavostranným prítokom Idy v povodí Bodvy. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v severnej časti územia obce Hýľov v v lesnom extraviláne na severovýchodnom svahu lesa Zalámané v okrese Košice-okolie v Košickom kraji. 
Opis toku.
Od prameňa tečie východným smerom územím obce Hýľov cez lesný extravilán, po krátkom úseku sa skrúca na juh a tento smer si zachováva až do svojho ústia, sleduje lesnú cestu, ľavým brehom obmýva les Holubienky, v priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci z lesa Uhoľné, pravým brehom obmýva úpätie lesa Šagerová, ľavým brehom obmýva úpätie lesa Urbanova lúka, pravým brehom obmýva úpätie lesa Diely, preteká Hlbokou dolinou, pravým brehom obmýva úpätie lesa Patria, v podteká cestu z Hýľova do Zlatej Idky, v lesnom extraviláne v ústi do Idy ako jej ľavostranný prítok. Pramení, preteká a ústi v severnej časti územia obce Hýľov v okrese Košice-okolie. Nemá významnejší prítok. 
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v slove "hlboký" vo význame "nie plytký, majúci značnú hĺbku". Je zrejmé, že pôvod názvu vodného toku Hlboký potok a pôvod názvu doliny Hlboká dolina, ktorou potok preteká, sú vzájomne prepojené. Priorita pomenovacieho procesu je ešte predmetom skúmania (či bol primárne pomenovaný vodný tok Hlboký potok a jeho názov bol prenesený na dolinu, alebo opačne). Z prídavného mena "hlboký" po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena Hlboký potok ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Hlboký potok bolo štandardizované v roku 2007. V súčasnej slovenskej štandardizovanej hydronymii hydronymum Hlboký potok nie je jedinečným názvom (január 2024). V slovenskej hydronymii patrí medzi názvy s najvyššou frekvenciou výskytu (33 vodných tokov so štandardizovaným názvom Hlboký potok).
Glynis Johnsová

Glynis Johnsová (* 5. október 1923, Pretória, Juhoafrická únia† 4. január 2024, Los Angeles, Spojené štáty) bola britská herečka. Počas kariéry, ktorá trvala osem desaťročí, získala cenu Tony Award a bola nominovaná na Academy Award a Zlatý glóbus.
Životopis.
Narodila sa v Pretórii v Juhoafrickej únii waleskému otcovi Mervynovi Johnsovi, ktorý bol hercom, a austrálskej matke Alyce Steele-Warehamovej, ktorá bola klaviristkou.
Na filmovom plátne debutovala v roku 1938 a do popredia sa dostala v 40. rokoch po jej úlohe Mirandy vo filme "Miranda" (1948).
Johns bola nominovaná na Cena Akadémie za najlepší ženský herecký výkon vo vedľajšej úlohe za úlohu pani Firthovej vo filme "The Sundowners" (1960). Za rolu Teresy Harnish vo filme "The" "Chapman Report" (1962) bola nominovaná na Zlatý glóbus za najlepší ženský herecký výkon (dráma). Takisto hrala pani Winifred Banks v muzikáli Walta Disneyho "Mary Poppins" (1964).
Johns získala cenu Tony Award za najlepšiu herečku v muzikáli za "A Little Night Music" (1972), v ktorej hrala Desiree Armfeldt v pôvodnej produkcii.
Johns skončila s herectvom v roku 1999. Zomrela 4. januára 2024 v Los Angeles v Spojených štátoch vo veku 100 rokov.
Mikuláš Gaal mladší

Mikuláš Gaal mladší (* 14./15. storočie, pravdepodobne Spišská Nová Ves † 15. storočie, tamže) bol zvonolejársky a kovolejárský majster, menej známy príslušník poprednej zvonolejárskej rodiny Gaalovcov na Spiši.
Bol prostredným synom Mikuláša Gaala st. Zistiteľný v roku 1430 v Spišskej Novej Vsi. Ako tvorcu ho uvádza nápis na veľkom zvone v Kostole Nepoškvrnenia Panny Márie v Harichovciach. Ďalším pravdepodobný dielom z jeho tvorby je veľký zvon z Ruskinoviec (dnes umiestený v Mlynčekoch), ktorý svojou povrchovou úpravou, delidlami a niektorými typmi litier nápadito pripomína veľký zvon v Harichovciach. Spolupracoval istý čas s Matejom Gaalom.