burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ivan Jakovyč Franko

Ivan Jakovyč Franko, , (* 27. august 1856, Nahujevyči, Drohobyčský okres – † 28. máj 1916, Ľvov, Rakúsko-Uhorsko) bol významný ukrajinský spisovateľ, poet, dramatik, esejista a literárny kritik, organizátor kultúrneho života, národný buditeľ, politik, historik, etnograf, filozof, prekladateľ a publicista. 
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Drohobyči, neskôr klasickú a ukrajinskú filológiu na Ľvovskej univerzite, odkiaľ bol pre spoločensko-politickú a revolučnú protištátnu činnosť vylúčený. V štúdiu pokračoval na Černovickej univerzite, potom na Viedenskej univerzite, kde obhájil dizertáciu u známeho slavistu chorvátskeho pôvodu Vatroslava Jagića (1893).
Literárnohistoricky sa Franko radí k prvým ukrajinským realistom. Po Tarasovi Ševčenkovi sa považuje za najvýznamnejšieho ukrajinského poeta. Už jeho druhá zbierka poézie "Z veršyn i nyzyn" (1887) sa vyznačuje novátorským štýlom. Zbierky ako "Večný revolucionár" alebo "Kamenári" šírili medzi mládežou revolučnú náladu, preto boli v Rusku zakázané. Vrcholom Frankovej intímnej lyriky je zbierka "Zvädnuté lístie" (1896), ktorá obsahuje prvky modernizmu a dekadencie. 
Frankova prozaická tvorba predstavuje viac ako sto poviedok a noviel a desiatky románov. Pre jeho prózu je typická žánrová rôznorodosť (od sociálno-kritickej cez historickú a buditeľskú až po filozoficko-reflexívnu) a realistické zobrazenie života všetkých spoločenských vrstiev. 
Pomník alebo pamätnú tabuľu Ivana Franka dnes nájdeme v mnohých zapadoukrajinských mestách, z ktorých jedno – Stanislav – bolo dokonca premenované sovietskymi úradmi na Ivano-Frankivsk (1961). Frankov portrét je tiež na dvadsaťhrivnovej bankovke.
Černošina

Černošina je potok v hornom Šariši, preteká územím okresu Bardejov. Je to pravostranný prítok Tople, meria 12 km a je tokom VI. rádu. Na dolnom toku výrazne meandruje.
Prameň.
Pramení v Ondavskej vrchovine východne od obce Lukavica v nadmorskej výške cca 440 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie najprv krátko na juhovýchod, medzi obcami Vyšná a Nižná Voľa na juh, potom po obec Kochanovce na juhojuhovýchod, napokon k ústiu na východ.
Ústie.
Do Tople sa vlieva východne od obce Harhaj v nadmorskej výške 192,1 m n. m.
Koprivnička

Koprivnička je potok v hornom Šariši, preteká územím okresu Bardejov. Je to pravostranný prítok Tople, meria 9,9 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Ondavskej vrchovine na južnom svahu vrchu Prílesok (497,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 390 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie na krátkom úseku najprv na juh, potom prevažne na východ.
Ústie.
Do Tople sa vlieva južne od obce Marhaň v nadmorskej výške 185 m n. m.
Hrabovec (rozlišovacia stránka)

Hrabovec má niekoľko významov, môže to byť:
Hrabovec (prítok Sekčova)

Hrabovec je potok v hornom Šariši, preteká územím okresu Bardejov. Je to ľavostranný prítok Sekčova a meria 13,2 km.
"Prameň:" v Ondavskej vrchovine na južnom svahu vrchu Budanová (540,2 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 515 m n. m.
"Smer toku:" prevažne severojužný
"Geomorfologické celky:" Ondavská vrchovina, časť Raslavická brázda
"Prítoky:" sprava Brôdok, zľava prítok spod Šipotskej hory (557,5 m n. m.) a Rešovka
"Ústie:" do Sekčova južne od obce Raslavice v nadmorskej výške 299,4 m n. m.
"Obce:" Janovce (okrajom) a Raslavice
Ján Johanides

Ján Johanides (* 18. august 1934, Dolný Kubín – † 5. jún 2008, Šaľa) bol slovenský prozaik a esejista.
Životopis.
Narodil sa v rodine predavača a vzdelanie získaval v Dolnom Kubíne a v Bratislave, kde začal v roku 1954 študovať na filozofickej fakulte Univerzity Komenského estetiku a dejiny umenia, no štúdium po troch rokoch nedokončil. Pracoval ako psychológ, referent vo Zväze slovenských spisovateľov, dramaturg a redaktor programového magazínu v dome kultúry a osvety v Bratislave a na mnohých ďalších miestach. Od roku 1972 sa venoval prevažne slobodnému povolaniu. Žil na viacerých miestach Slovenska – v Martine, v Trnovci nad Váhom, od roku 1972 žil v Šali, kde aj zomrel.
Tvorba.
Svoje prvé literárne diela začal uverejňovať v časopise Mladá tvorba a Slovenské pohľady, neskôr prispieval do všetkých literárnych časopisov. Prvé knižné dielo mu vyšlo v roku 1963. Jeho tvorba je ovplyvnená existencializmom a do literatúry tiež priniesol podnety antirománu. Dej nie je pre neho dôležitý, dôležitý je spôsob písania. Inšpiroval sa dielami francúzskych autorov Jeana-Paula Sartra či Alberta Camusa, no samotný existencializmus prijímal len ako výraz istého životného pocitu. Jeho hrdinovia vyrastajú z domáceho prostredia a nesú si so sebou do života jeho znaky. Nastoľuje problémy vojny, sociálnej vzbury, ale i ľudskej osamelosti, úzkosti, strachu, no rieši ich pozitívne pomocou viery v možnosť trvalých kontaktov človeka s človekom. Štýl jeho písania bol vecný, triezvy a objektívny, no neprestával byť kvôli tomu i poetický. V niektorých dielach využíval naopak prvky surrealizmu – príbeh písal ako snovú skutočnosť plnú absurdít a podobne.
Topoľa (potok)

Topoľa je potok v Šariši, preteká južnou časťou okresu Svidník. Je to pravostranný prítok Tople, meria 9,8 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Ondavskej vrchovine na južnom svahu Strednej hory (516,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 440 m n. m.
Smer toku.
Tečie prevažne na východojuhovýchod, od obce Kračúnovce na východ.
Ústie.
Do Tople ústi juhozápadne od mesta Giraltovce v nadmorskej výške približne 170 m n. m.
Mikuláš Kočan

Mikuláš Kočan (* 8. február 1946, Humenné) je slovenský spisovateľ, básnik a dramatik, autor rozhlasových a televíznych hier pre deti a mládež.
Životopis.
Narodil sa v robotníckej rodine a vzdelanie získaval v Humennom a v Bratislave, kde študoval na Divadelnej fakulte VŠMU. Od roku 1969 pracoval ako dramaturg vysielania pre deti a mládež v Československej televízii v Bratislave, v súčasnosti pracuje ako redaktor Literárneho týždenníka.
Tvorba.
Publikovať začal už v čase stredoškolských štúdií, knižne však debutoval až zbierkou básní v roku 1965. Spočiatku sa venoval písaniu poézie, ktorá má blízko k žánrovej a náladovej lyrike. Neskôr sa venoval výlučne písaniu drámy, kde sa venuje kritike morálnych problémov spoločnosti. Okrem tvorby pre dospelých sa venoval i tvorbe pre deti a mládež, najmä v oblasti drámy.
Christian Heinrich Friedrich Peters

Christian Heinrich Friedrich Peters * 19. september 1813, Koldenbüttel, Nemecko – † 18. júl 1890 Clinton, New York, USA) bol nemecko-americký astronóm.
Narodil sa v Šlezvicku-Holštajnsku, vtedy v Dánsku. Študoval u Carla Friedricha Gaussa. Hovoril viacerými jazykmi, nejaký čas strávil v Taliansku a otomanskom Turecku, neskôr odišiel do USA (v roku 1854).
Pracoval na Hamilton College v Clinton, New York (blízko Utici), objavil 48 planétok, počínajúc prvou 72 Feroniou v 1861 a končiac 287 Nephthysom v 1889.
Bol spoluobjaviteľom periodickej kométy 80P/Peters-Hartley, a tiež objavil niekoľko hmlovín a galaxií.
Medziansky potok (prítok Tople)

Medziansky potok je potok v dolnom Šariši, v severozápadnej časti okresu Vranov nad Topľou. Je to pravostranný prítok Tople, meria 9,9 km a je tokom VI. rádu. V obci Medzianky sa rozvetvuje na dve ramená (cca 450 m).
Prameň.
Pramení na severnom okraji Slanských vrchov na severovýchodnom úpätí vrchu Tri chotáre (1 025,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 510 m n. m.
Smer toku.
Na hornom toku tečie na krátkych úsekoch najprv na sever, potom na severovýchod a opäť na sever. Obcou Pavlovce preteká severoseverovýchodným smerom, po pribratí prítoku z oblasti Dolín sa stáča a pokračuje viac-menej východným smerom, pričom sa koryto výraznejšie vlní.
Ústie.
Potok sa vlieva do Tople pri osade Grodzin, severovýchodne od mesta Hanušovce nad Topľou, v nadmorskej výške približne 162 m n. m.
Voliansky potok (prítok Tople)

Voliansky potok je potok v Zemplíne, preteká územím okresu Vranov nad Topľou. Je to ľavostranný prítok Tople, meria 12 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Ondavskej vrchovine južne od obce Fijaš v nadmorskej výške približne 360 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie najprv na juhovýchod, potom na juh, od obce Matiaška pokračuje na juhozápad.
Ústie.
Do Tople sa vlieva východoseverovýchodne od mesta Hanušovce nad Topľou v nadmorskej výške cca 160 m n. m.
Hermanovský potok

Hermanovský potok môže byť:
Hermanovský potok (prítok Tople)

Hermanovský potok je potok na Zemplíne, preteká západnou časťou okresu Vranov nad Topľou. Je to pravostranný prítok Tople a meria 10 km.
"Prameň:" v Slanských vrchoch pod sedlom Obracaná studňa (845 m n. m.), na východnom úpätí Šimonky (1 092,0 m n. m.), v nadmorskej výške okolo 770 m n. m.
"Smer toku:" viac-menej na severoseverovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Slanské vrchy, podcelok Šimonka, 2.Beskydské predhorie, podcelok Hanušovská pahorkatina
"Prítoky:" zľava Starý potok, prítok z oblasti Kopanín, sprava nemá významnejšie prítoky
"Ústie:" do Tople severne od obce Bystré v nadmorskej výške cca 155 m n. m.
"Obce:" Hermanovce nad Topľou a Bystré
Sitnička

Sitnička je potok na Zemplíne, preteká severnou časťou okresu Humenné. Je to pravostranný prítok Oľky a meria 15,1 km.
"Prameň:" na východnom okraji Ondavskej vrchoviny na západnom svahu vrchu Kamence () v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" od prameňa na krátkom úseku na juhovýchod, za obcou Závada pokračuje severojužným smerom
"Geomorfologické celky:" potok tvorí hranicu medzi Ondavskou vrchovinou na západe a Laboreckou vrchovinou na východe
"Prítoky:" sprava Prituliansky potok (), Rohožník, prítok spod Uhliska (), spod Biľovej (), zľava prítok spod Debrianskeho (), spod Kačarníka () a spod Medvedia ()
"Ústie:" do Oľky pri obci Nižná Sitnica v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" Závada, Ruská Poruba, Vyšná Sitnica a Nižná Sitnica
Ondalík

Ondalík je potok na Zemplíne, v severnej časti okresu Vranov nad Topľou. Je to pravostranný prítok Oľky a má dĺžku 16,5 km.
"Prameň:" v Ondavskej vrchovine na južnom úpätí vrchu Ferlingov () v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" prevažne severojužný, v okolí obce Rafajovce juhozápadný
"Geomorfologické celky:" Ondavská vrchovina
"Prítoky:" sprava z úpätia Srnovej (), z oblasti Šnidárky, z oblasti Vrchu Debry, zľava prítok () zo severného svahu Uhliska (), z južného svahu Uhliska a spod Stykovice ()
"Ústie:" do Oľky južne od obce Giglovce v nadmorskej výške 
"Obce:" Piskorovce, Ďapalovce, Rafajovce, Holčíkovce a Giglovce
Kamenica (prítok Cirochy)

Kamenica je vodný tok na Zemplíne, tečie územím okresu Humenné. Je to ľavostranný prítok Cirochy a meria 18,4 km. Po obec Kamienka preteká územím VO Valaškovce, na strednom toku preteká bralnatým územím tzv. Sokolích skál. Na dolnom toku, pri obci Kamenica nad Cirochou, sa vetví na dve ramená, hlavné koryto pokračuje na severozápad, kým vedľajšie tečie na západ.
"Prameň:" vo Vihorlatských vrchoch na južnom úpätí vrchu Motrogon (1 017,9 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 860 m n. m.
"Smer toku:" po obec Kamienka viac-menej na západ, na strednom toku vytvára výrazný oblúk ohnutý na juh, za obcou tečie prevažne na severoseverozápad
"Geomorfologické celky:" 1.Vihorlatské vrchy, podcelok Vihorlat, 2.Beskydské predhorie
"Prítoky:" sprava Porúbka, prítok spod Jedliniek (614,5 m n. m.), zľava Trsťový potok, prítok spod Malého Tŕstia (965,7 m n. m.), Klinový potok, Meše, Brestový potok, prítok z oblasti Bykovho grúňa, Suchý potok a Konské
"Ústie:" do Cirochy pri obci Lackovce v nadmorskej výške 156,1 m n. m.
"Obce:" VO Valaškovce, Kamienka a Kamenica nad Cirochou
Ptava

Ptava je potok na Hornom Zemplíne, preteká územím okresu okresu Humenné, južne od okresného mesta. Je to ľavostranný prítok Laborca a meria 9,4 km. Na dolnom toku sa výraznejšie vlní a prerezáva Humenské vrchy, ktoré delí na masív Humenskej na východe a masív Humenského Sokola na západe. Na dvoch úsekoch, na strednom toku, sa rozvetvuje na dve ramená, najprv preteká v dvoch korytách obcou Chlmec, druhýkrát sa vetví pri rekreačnej osade Podskalka.
Prameň.
Pramení vo Vihorlatských vrchoch na juhojuhovýchodnom úpätí Chlmu (495,0 m n. m.), juhozápadne od stredu obce Porúbka, v nadmorskej výške približne 300 m n. m.
Smer toku.
Na hornom toku tečie najprv na sever, následne na severozápad. Na strednom a sčasti aj dolnom toku pokračuje severným smerom a napokon tečie k ústiu na severozápad.
Ústie.
Ptava sa vlieva do Laborca na okraji intravilánu mesta Humenné v nadmorskej výške cca 148 m n. m.
Dušan Mitana

Dušan Mitana (* 9. december 1946, Moravské Lieskové – † 22. máj 2019, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, scenárista a dramatik.
Životopis.
Narodil sa v robotníckej rodine a vzdelanie získaval v Moravskom Lieskovom a v Novom Meste nad Váhom, kde v roku 1964 zmaturoval na Strednej všeobecnovzdelávacej škole. Po ukončení vzdelávania pracoval ako robotník, a neskôr pokračoval v roku 1965 v štúdiu na filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave odbor novinárstvo, no po roku štúdium ukončil a odišiel pracovať do redakcie časopisu Mladá tvorba. V rokoch 1967 – 1972 opäť študoval, tentokrát filmovú a televíznu dramaturgiu na VŠMU v Bratislave. V rokoch 1973 – 1974 bol redaktorom časopisu Romboid a od roku 1975 sa profesionálne venoval literárnej tvorbe. Žil v Bratislave.
Tvorba.
Svoje prvé literárne diela uverejňoval v časopise "Mladá tvorba" a neskôr i v časopisoch "Slovenské pohľady" a "Romboid". Knižný debut mu vyšiel až v roku 1970, kedy mu vyšla prvá zbierka poviedok. Už na začiatku tvorby sa prejavil ako nadaný rozprávač. Vo svojich dielach zobrazuje grotesknosť životných situácií, ale ľudskú existenciu ako absurditu a život ako sled náhod a tajomnosti, plynulo prelína racionálne s fantazijným, normálne s patologickým či všedné s bizarným, čím vytvára i zo všedných príbehov pútavé čítanie s často neočakávanými zvratmi a závermi.
Predmestie

Predmestie je zastavaná a obývaná oblasť alebo sídlo, prípadne časť sídla nachádzajúca sa za mestom (za jeho hranicami), niekedy môže byť v meste v závislosti od krajiny. Ako predmestia sa označujú aj vonkajšie časti aglomerácie alebo konurbácie.
Jozef Puškáš

Jozef Puškáš (* 9. február 1951, Michalovce) je slovenský prozaik, esejista, filmový kritik a scenárista.
Životopis.
Narodil sa v rodine záhradníka a vzdelanie získaval v Michalovciach a v Bratislave, kde študoval na VŠMU odbor filmová a televízna dramaturgia. V rokoch 1973 – 1975 pracoval ako redaktor vo vydavateľstve Smena, neskôr pracoval ako redaktor kultúrnej rubriky v denníku Pravda, od roku 1982 pracoval ako redaktor literárno-kultúrnej prílohy Nového slova Nedeľa. Po roku 1989 pracoval v redakcii Literárneho týždenníka, od roku 1994 pôsobil v oddelení kultúry denníka Národná obroda, potom na oddelení kultúry denníka Práca. V roku 1998 bol redaktorom v časopise Duel. V súčasnosti je prorektorom na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU. Žije v Bratislave.
Tvorba.
Svoju literárnu tvorbu začal hneď vydaním knihy poviedok v roku 1972. Vo svojich dielach opisuje svet z jeho vnútornej rozpornosti a človeka vníma ako veľmi komplikovanú bytosť. Veľmi podrobne sleduje a analyzuje vnútorné stavy a myšlienkové pochody dnešného človeka. Jeho prózy sú realistické, no nevyhýba sa ani groteskným, až absurdným prvkom, ktoré majú kritickú funkciu. Pri písaní využíva rôzne žánre, od psychologickej poviedky cez sci-fi, horor až po grotesku. Okrem prozaickej tvorby sa venuje tiež písaniu recenzií, filmovej a televíznej kritike a scenárom.
Stanislav Rakús

Stanislav Rakús (* 20. január 1940, Šúrovce) je slovenský prozaik, literárny vedec a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Narodil sa v rodine krajčíra a vzdelanie získaval v Trnave a v Prešove, kde v rokoch 19571961 študoval na Vysokej škole pedagogickej odbor slovenčina – ruština. V rokoch 19631964 pracoval ako učiteľ v Trebišove, v rokoch 19641969 v Košiciach. V rokoch 19661968 pôsobil tiež ako externý dramaturg Štátneho bábkového divadla v Košiciach. Od roku 1969 pracuje na Filozofickej fakulte UPJŠ (v súčasnosti Prešovskej univerzity). V roku 1973 získal doktorát filozofie, v roku 1981 obhájil hodnosť kandidáta vied (CSc.), v roku 1996 vedeckú hodnosť doktora vied (DrSc.). Žije v Košiciach.
Tvorba.
Publikovať začal v 60. rokoch, keď mu vyšli nielen krátke prózy a novela, ale aj recenzie, články o literatúre a literárnovedné štúdie vo viacerých časopisoch (Slovenské pohľady, Mladá tvorba, Romboid, Matičné čítanie a iné). V literárnovednej oblasti sa venuje najmä problematike modernej slovenskej prózy (Peter Jilemnický, Rudolf Jašík, Milo Urban a i.). V oblasti prózy sa základom jeho diel stáva silný životný zážitok, sprostredkovaný cez rozprávanie, čo mu umožňuje voľnejšie narábať s motívmi. Využíva tiež mnoho nových kompozičných a dejových postupov, čím sa jeho tvorba stáva inovačnou.
Analógia

Analógia môže byť:
Pinchas Lapide

Pinchas Lapide (* 28. november 1922, Viedeň – † 23. október 1997, Frankfurt nad Mohanom) bol židovský teológ a religionista, známy svojou aktívnou činnosťou v židovsko-kresťanskom dialógu.
Po obsadení Rakúska nacistickým Nemeckom v roku 1938 sa dostal do koncentračného tábora, z ktorého sa mu podarilo utiecť. Cez Poľsko a Česko-Slovensko sa dostal do Spojeného kráľovstva a odtiaľ v roku 1940 loďou do Palestíny. V rokoch 19511969 pracoval ako diplomat a riaditeľ tlačového oddelenia na izraelskom úrade vlády. V rokoch 19561958 pracoval ako izraelský konzul v Miláne. Popri práci študoval judaistiku. Promoval na Kolínskej univerzite a v rokoch 19721975 študoval na Bar Ilanovej univerzite v Ramat Gan neďaleko Tel Avivu. Napísal viac ako 35 kníh, ktoré boli preložené do dvanástich jazykov. Od polovice 70. rokov žil vo Frankfurte nad Mohanom.
Pemza

Pemza je vysoko pórovitá hornina vulkanického pôvodu, prevažne svetlých farieb (biela, žltá, sivastá). Mineralogickým zložením je podobná ryolitu, trachytu a andezitu. Zaraďuje sa k prírodným (vulkanickým) sklám.
Názov.
Termín "pemza" má pôvod v latinčine a znamená pena. V pôvodnom význame sa väčšinou spájal s liparitovými lávami, neskôr ako označenie pórovitých kyslých a intermediárnych sklovitých láv.
Vlastnosti.
Na rozdiel od ostatných skiel nie je kompaktná, ale má pórovitú štruktúru. V póroch a dutinách je uzavretý plyn, čo spôsobuje, že pemza napriek hustote (ρ = 2,37) vyššej ako voda na nej pláva. Mikroskopicky sú pozorovateľné aj výrastlice sanidínu a kremeňa.
Výskyt.
Vzniká pri explozívnych erupciách preplynenej magmy, dutiny a póry sú vlastne uzavreniny sopečných plynov. Vyskytuje sa v treťohorných až recentných sopečných vrstvách a vulkanických vyvrelinách s vysokým obsahom SiO2. Veľké ložiská sú na Liparských ostrovoch, ostrovoch Egejského mora, Galapágoch a na ostrovoch v Karibiku. Nachádza sa aj v slovenských vulkanitoch.
Použitie.
Používa sa na hladenie rôznych materiálov najmä dreva, odstraňovanie nadbytočnej kože z chodidiel a okrem iného aj na výrobu pergamenu.
Oklahoma

Oklahoma je jeden zo štátov USA. Patrila medzi posledné štáty, kde voľne žili Indiáni. Názov pochádza z pôvodného jazyka Indiánov, kde okla znamená ľudia, homa znamená červená, teda Krajina červených ľudí. Hlavné mesto Oklahomy je Oklahoma City. Štát sa nachádza v tzv. „Tornado Alley“, vďaka veľkému počtu tornád, ktoré sa tu každoročne vyskytujú a spôsobujú veľké škody na majetkoch a životoch.
Oregon

Oregon je jeden zo štátov USA nachádzajúci sa na severozápadnom pobreží USA. Hlavné mesto Oregonu je Salem.
Borovička (destilát)

Borovička (ľudové a nárečové názvy: borovec, jadlovec, jalovec) je destilát zo zrelých plodov borievky obyčajnej.
Patrí do skupiny ovocných destilátov. Má typickú chuť a arómu po borievkách. Medzinárodný deň borovičky sa oslavuje každoročne 24. júna. 
Obchodníci s borovičkou (borovičkári) často pochádzali z Trenčianskej župy, z oblasti Bielych Karpát.
V rámci Európskej únie sú v kategórii borievkové destiláty chránené značky:
Predávať pod týmto názvom je možné iba tie vyrobené na Slovensku.
Chránené značky.
Spišská borovička.
Original Spišská Borovička KOSHER vyrába spoločnosť GAS Familia v meste Stará Ľubovňa. Týmto nápojom v roku 2007 spoločnosť historicky nadviazala na recept destilatérov siahajúci do roku 1797. Výnimočné vlastnosti tohto tradičného aperitívu ocenila aj Európska komisia, ktorá rozhodla o pridelení chráneného zemepisného označenia pre Spišskú borovičku zo Starej Ľubovne.
Vermont

Vermont je štát na severovýchode USA. Hraničí s kanadskou provinciou Quebec a so štátmi Massachusetts, New Hampshire a New York. Patrí medzi malé štáty, má len rozlohu (rozloha približne porovnateľná s rozlohou Slovinska), nachádza sa v území často označovanom ako Nové Anglicko. Vermont pochádza z francúzskeho slova "Mont-Vert" (Zelená hora).
Hlavné mesto Vermontu je Montpelier.
Geografia.
Cez celý štát sa tiahnu hory Green Mountains, s vrcholkami vysokými priemerne okolo , len na západe územia štátu sa nachádza nížina pozdĺž Rieky svätého Vavrinca, ktorá je spolu s riekou Connecticut na východe prirodzenou hranicou.
Osídlenie.
Vo Vermonte sa nenachádza žiadna veľká aglomerácia, veľká časť obyvateľstva žije na vidieku. Najväčšie mestá sú Burlington, Colchester, Essex, Keene (letisko) a Springfield, ktoré nemajú viac než 200 000 obyvateľov. Hlavné mesto Montpelier má 8 000 obyvateľov.
Vermont bol osídlený už koncom 18. storočia, kedy boli vytlačení Irokézovia francúzskymi kolonistami. Vždy tu boli problémy medzi Angličanmi a Francúzmi, ktorí chceli územie pre seba. V roku 1777 vyhlásil Vermont nezávislosť ako slobodná republika. Od roku 1779 je štátom USA.
Priemysel.
Veľká časť Vermontu je zalesnená, preto je významný drevospracujúci priemysel, vyrába sa tu nábytok a všetko z dreva a papiera. Ťaží sa sľuda, azbest, stavebný kameň.
Doprava.
Vermont je tranzitná krajina, všetci cestujúci z Východného pobrežia do Québecu, presnejšie do Montrealu, musia prejsť cez Vermont. Diaľnice sú teda vedené hlavne severo – južným smerom, cez Green Mountains. Štátom prechádza aj dôležitá železničná trať, ktorá väčšinou kopíruje diaľnicu.
Utah

Utah je jeden zo štátov USA nachádzajúci sa v západnej časti Spojených štátov. Susednými štátmi sú Nevada, Arizona, Colorado, Wyoming, Idaho. V jednom bode hraničí aj so štátom Nové Mexiko. Je 45. štátom začleneným do federácie.
Väčšina, približne 80% obyvateľstva Utahu žije v mestskej aglomerácii v okolí Salt Lake City na severe. Približne 62,2% obyvateľstva štátu Utah sú mormóni.
Jozef Repko

Jozef Repko (* 12. október 1940, Trenčín – † 8. apríl 2014, Senica) bol slovenský prozaik a dramatik.
Životopis.
Narodil sa v rodine vojaka z povolania a vzdelanie získaval v Trenčíne, neskôr študoval v Bratislave na Vyššej osvetovej škole. V rokoch 19611962 pracoval ako učiteľ v Trenčianskej Turnej, v rokoch 19631965 pracoval v osvetovom dome v Trenčíne, v rokoch 19661967 v závodnom klube v Hornom Srní, v rokoch 19691973 bol zástupca riaditeľa Domu kultúry v Trenčíne. Od roku 1973 žil v Senici a venoval sa profesionálne literárnej tvorbe. Zomrel 8.4. 2014.
Tvorba.
Literárnu tvorbu začal publikovaním básní v roku 1959 v časopise Mladá tvorba. Od roku 1969 sa začal pravidelne venovať tvorbe rozhlasových hier a dramatizáciám próz pre rozhlas (Archibald Joseph Cronin, Ladislav Nádaši-Jégé a i.). V rozhlasovej tvorbe sa venoval viacerým témamsociálnej problematike predmníchovskej republiky, protifašistickým odbojom, dávnej histórii nášho národa, ale najviac priestoru venoval problematike zo života súčasných detí a mládeže. V prozaickej tvorbe sa – podobne ako pri tvorbe rozhlasových hier – venoval najmä dielam pre deti a mládež. Svoje diela publikoval v detských časopisoch Ohník a Slniečko, v roku 1973 debutoval románom pre mládež s tematikou protifašistického odboja "Milión krokov domov".
Wyoming

Wyoming je federálny štát v USA. Jeho hlavné mesto je Cheyenne.
Tennessee

Tennessee je štát vo východnej časti USA. Hlavné mesto Tennessee je Nashville.
Montana (USA)

Montana je severozápadný štát USA hraničiaci s Kanadou. Jeho meno pochádza zo španielskeho slova "montaña", čo znamená "hora" alebo "pohorie". V Montane žije najviac medveďov grizzly z celých USA. Za Montanu bola do kongresu USA zvolená prvá žena v histórii.
Dejiny.
Územie Montany bolo k USA ešte ako západné teritórium pripojené 26. mája 1864. Štát Montana bol ustanovený 8. novembra 1889, ako 41. v poradí. Montana bola posledným útočiskom Siouxov, Severných Čejenov a Severných Arapahov, indiánskych kmeňov, ktoré sa nechceli vzdať svojej slobody, a preto o ňu zúrivo bojovali. V bitke pri Little Bighorn bol zabitý podplukovník americkej armády George Armstrong Custer po tom, čo so svojou jednotkou napadol obrovský tábor spojených kmeňov. Indiáni však boli nakoniec porazení a na územie začali prúdiť bieli osadníci.
Geografia.
Severnú hranicu Montany tvorí Kanada. Na východe Montana hraničí so štátmi Južná Dakota a Severná Dakota, na juhu leží Wyoming a na juhozápade štát Idaho. Montana je štvrtý najväčší štát USA. Západná Montana je zem vysokých a drsných hôr, zatiaľ čo východ krajiny je tvorený pláňami. Pramení tu rieka Missouri.
V Montane je sústredený Národný park Glacier a časť Yellowstonského národného parku. Nachádza sa tu aj legendárne bojisko pri Little Bighorn, kde došlo ku slávnej bitke medzi Indiánmi a Americkou armádou. Teraz je to národná rekreačná oblasť. Hlavnou atrakciou sú veľké stáda bizónov. Národné parky v Montane sú tvorené nádhernými scenériami, plné špicatých vrcholkov hôr, zalesnených údolí a početných jazier a vodopádov.
Je tu aj niekoľko indiánskych rezervácií: Crow, Blackfeet, Flathead, Fort Belknap, Fort Peck, Northern Cheyenne, Rocky Boy.
Demografia.
V Montane žije 989 415 obyvateľov (po sčítaní v roku 2010). Hustota zaľudnenia je 2,59 obyvateľov na km², čo ju radí k najmenej zaľudneným štátom USA.
90,6% populácie predstavujú belosi, 6,1% Indiáni, 0,6% Aziati, 0,5% Černosi a 2,3% ostatní, alebo dve a viac rás. Hispánci alebo Latinos, tvoria 2,2% obyvateľstva.
Ekonomika.
HDP Montany je 20 miliárd dolárov, čo ju radí na 48. miesto v Únii. Ročný príjem na hlavu je 22 569 dolárov, čo je 46. miesto v USA
Nebraska

Nebraska je stredozápadný štát USA. Jeho názov pochádza z indiánskej reči, konkrétne z jazyka ajova-oto. V preklade znamená "Plochá voda". Nebraska bola púštnym štátom, ale dômyselný zavlažovací systém z nej urobil krajinu mnohých fariem a polí. Ide o najúrodnejší štát v USA.
Dejiny.
Nebraska bola ustanovená Zákonom o štátoch Kansas a Nebraska 30. mája 1854. V roku 1860 zažila Nebraska prvý veľký príliv osadníkov, ktorí prišli obsadiť voľnú zem pridelenú federálnou vládou. Prví osadníci, ktorí tu vybudovali farmy, boli považovaní za bláznov, pretože Nebraskou sa tiahla rozsiahla polopúšť s veľmi riedkou vegetáciou.
V roku 1867 sa Nebraska stala 37. štátom USA, krátko po občianskej vojne. V tejto dobe sa hlavným mestom stalo mesto Lincoln, pomenované po nedávno zavraždenom prezidentovi Lincolnovi. Nahradil tak dovtedajšie hlavné a zároveň najväčšie mesto Omaha.
Geografia.
Severnú hranicu tvorí štát Južná Dakota, východnú Iowa a Missouri. Touto hranicou navyše preteká rieka Missouri. Kansas leží na južnej hranici, štát Colorado na juhozápadnej a západná hranica je tvorená štátom Wyoming.
Nebraska je označovaná za štát ležiaci na veľkých planinách. Bola to zem rozsiahlych prérií a polopúští. Je to takmer rovinatá krajina s nekonečným obzorom. Východná časť krajiny je považovaná za Stredozápad USA, ale západná časť sa radí k západnej časti USA, aj keď rozdiel medzi týmito oblasťami v Nebraske nie je žiadny. Jedna z nebraských tradícií hovorí, že Nebraska je krajina, kde začína Západ. Vraj začína na križovatke 13. ulice v Lincolne. Toto územie sa nachádza v Tornado alley.
Ekonomika.
Ekonomika Nebrasky je tvorená hlavne poľnohospodárstvom. Produkuje sa hlavne obilie, hovädzie mäso, mlieko a kukurica. Priemysel je zastúpený hlavne spracovaním potravín.
Demografia.
Podľa sčítania ľudu v roku 2010 žije v Nebraske 1 826 341 obyvateľov. Hustota osídlenia je 9,11 obyvateľa na kilometer štvorcový.
Severná Dakota

Severná Dakota je štát v severnej časti USA. Severná Dakota hraničí s kanadskými provinciami Saskatchewan a Manitoba na severe a americkými štátmi Minnesota na východe, Južnou Dakotou na juhu a Montanou na západe. Hlavné mesto je Bismarck, najväčšie mesto je Fargo. Obe mestá patria medzi najrýchlejšie rastúce v USA.
Severná Dakota je 19. najväčší štát, no s počtom obyvateľov menej ako 780 000 od roku 2020 je 4. najmenej obývaným a 4. najriedko osídleným. Hlavným mestom je Bismarck, zatiaľ čo najväčším mestom je Fargo, ktoré predstavuje takmer pätinu populácie štátu.
Poloha.
Severná Dakota sa nachádza v regióne Upper Midwest v Spojených štátoch. Leží v strede severoamerického kontinentu a na severe hraničí s Kanadou. Geografický stred Severnej Ameriky je blízko mesta Center.
Väčšina štátu je pokrytá pastvinami; plodiny pokrývajú väčšinu východnej Severnej Dakoty, ale v strede a ďalej na západ sú čoraz riedke. 
Obyvateľstvo.
Podľa odhadu z roku 2021 bola populácia Severnej Dakoty k 1. júlu 2021, 774 948, čo predstavuje pokles o 0,53% od sčítania ľudu v Spojených štátoch v roku 2020. Vďaka tomu je Severná Dakota štátom USA s najväčším percentom rastu populácie od roku 2011. Severná Dakota je štvrtým najmenej zaľudneným štátom v krajine; len Aljaška, Vermont a Wyoming majú menej obyvateľov.
Z menej ako 2 000 ľudí v roku 1870 vzrástla populácia Severnej Dakoty do roku 1930 takmer na 680 000. Rast sa potom mierne spomalil.
Ekonomika.
Poľnohospodárstvo je najväčším priemyslom Severnej Dakoty, hoci ropa, spracovanie potravín a technológie sú tiež hlavnými odvetviami. Podľa amerického Úradu pre ekonomickú analýzu mala ekonomika Severnej Dakoty v druhom štvrťroku 2018 hrubý domáci produkt 55,180 miliardy USD.
Severná Dakota je jediným štátom so štátnou bankou Bank of North Dakota v Bismarcku a štátom vlastneným mlynom na múku, North Dakota Mill and Elevator v Grand Forks.
Od roku 2012 je Fargo domovom druhého najväčšieho kampusu Microsoftu s 1 700 zamestnancami a Amazon.com s niekoľko stoviek zamestnancami v Grand Forks.
V decembri 2019 je miera nezamestnanosti v štáte jedna z najnižších v celej USA na úrovni 2,4 percenta. S výnimkou päťmesačného obdobia v roku 2020 zostala miera nezamestnanosti pod piatimi percentami každý mesiac od roku 1987.
Západná Virgínia

Západná Virgínia je štát nachádzajúci sa v Apalačskom regióne Spojených štátov amerických. Na juhozápade susedí s Kentucky, na severozápade s Ohiom, na severe s Pensylvániou, na severovýchode so štátom Maryland a na juhu, a východe s Virgíniou. Západná Virgínia je 41. najväčší štát podľa rozlohy a 38. najľudnatejší z 50 štátov USA. Hlavné a zároveň najväčšie mesto je Charleston.
Západná Virgínia vznikla oddelením niektorých okresov od Virgínie potom, čo sa s ďalšími štátmi Konfederácie odtrhla od Únie v roku 1861. V roku 1863 bola Západná Virgínia ako samostatný štát pripojená k Únii. 
Census Bureau a Združenie amerických geografov klasifikovalo Západnú Virgíniu ako súčasť juhu. Jedinečná poloha Západnej Virgínie znamená, že je často zahrnutá v niekoľkých geografických oblastiach, vrátane Mid-Atlantic, Upland South a Southeast. 
Štát je známy svojimi horami a kopcami, taktiež ide o historicky významnú oblasť ťažby dreva a uhlia. Západná Virgínia je jednou z najviac husto krasových oblastí na svete, preto je často vyhľadávaná na rekreačné účely a vedecký výskum.
NASDAQ

NASDAQ (akronym z "National Associaton of Securities Dealers Automated Quotations") je najväčší mimoburzový trh. Vlastní a ovláda ho spoločnosť "The Nasdaq Stock Market, Inc."
Založený bol roku 1938 (Maloney Act). V roku 1971 vytvorili počítačový systém NASDAQ . NASDAQ je najväčší svetový elektronický trh, obchodovanie na ňom sa uskutočňuje cez počítačovú a telekomunikačnú sieť.
Indexy NASDAQ.
Na NASDAQ sú kótované nie len akcie vysoko technologických spoločností, preto vznikol celý systém indexov, z ktorých každý odráža situáciu v príslušnom sektore ekonomiky. V súčasnosti existuje trinásť takýchto indexov, ktoré sú založené na kótovaní cenných papierov obchodovaných v elektronickom systéme NASDAQ.
Nasdaq Composite.
Index Nasdaq Composite zahŕňa akcie všetkých spoločností kótovaných na burze cenných papierov NASDAQ (celkovo viac ako 5 000). Trhová hodnota sa vypočíta takto: celkový počet akcií spoločnosti sa vynásobí aktuálnou trhovou hodnotou jednej akcie.
Nasdaq-100.
Nasdaq-100 zahŕňa 100 najväčších spoločností čo sa týka kapitalizácie, ktorých akcie sa obchodujú na burze cenných papierov NASDAQ. Index nezahŕňa spoločnosti vo finančnom sektore. Stavom k roku 2021 tvoria technologické spoločnosti 57 % Nasdaq-100. Na burze Nasdaq fond pod tickerom QQQ s vysokou presnosťou sleduje dynamiku Nasdaq-100.
Externé odkazy.
http://www.nasdaq.com/
Mloci

Mloci je slovenská hudobná skupina hrajúca country, folk a trampskú hudbu, ktorá vznikla v Prešove v roku 1984. Skupina hrá pôvodnú hudobnú tvorbu, doplnenú o originálne texty plné humoru, satiry a komických situácií. Väčšina textov a sprievodného slova na koncertoch je v šarišskom nárečí.
Židovské jazyky

Židovské jazyky sú jazyky, ktorými hovorili alebo hovoria Židia v diaspóre a v Izraeli.
Mandelbrotova množina

Mandelbrotova množina (pomenovaná po matematikovi Benoîtovi Mandelbrotovi) je jeden z najznámejších fraktálov. Je definovaná ako množina komplexných čísel "c", pre ktoré platí 
kde postupnosť formula_2 je definovaná rekurzívnym predpisom
Bod "c" teda patrí do Mandelbrotovej množiny práve vtedy, ak uvedená limita neexistuje, alebo je konečná (napr. "c" = 0).
Je možné jednoducho dokázať, že postupnosť ide do komplexného nekonečna pre všetky formula_4, takže ak ktorýkoľvek člen postupnosti prekročí túto absolútnu hodnotu, potom formula_5 nie je prvkom Mandelbrotovej množiny.
Súvislosť s Juliovou množinou.
Mandelbrotova množina tvorí akúsi mapu Juliových množín. Každému bodu odpovedá Juliova množina. Pre body vnútri Mandelbrotovej množiny odpovedajú súvislé Juliove množiny, bodom mimo zas nesúvislé a pre hraničné body sú na hranici spojitosti. Vizuálne najzaujímavejšie sú body v okolí hranice Mandelbrotovej množiny.
Tvar Juliovej množiny pripomína okolie korešpondujúceho bodu v Mandelbrotovej množine.
Praktická implementácia.
Pri praktickej implementácii sa pre každý bod rovnica opakovane vyčísľuje a vo chvíli, keď |"zn"| &gt; 2, je zrejmé, že pre daný bod bude rovnica divergovať (a pri grafickom zobrazovaní sa táto hodnota "n", pre ktorú bod túto hranicu prekročil, spravidla prevádza na farbu). Ak ani po dopredu zvolenom počte iterácii k prekročeniu tejto hranice nedôjde, je bod považovaný za súčasť Mandelbrotovej množiny. Nastavenie tejto hranice ovplyvňuje výsledný obrázok: pre príliš malú hodnotu budú niektoré body nesprávne označené ako patriace do množiny, ale veľký počet iterácii vyžaduje dlhší čas výpočtu.
Výpočet je možné urýchliť tiež tým, že sa rýchlo detegujú body, ktoré do množiny evidentne patria, pretože sa nachádzajú vnútri hlavných častí množiny – kružnice a kardioidy.
Integrál

Integrál je spolu s deriváciou najdôležitejší pojem matematickej analýzy. Pojem integrálu je zovšeobecnením pojmov ako plocha, objem, súčet či suma. Integrovanie je opačná operácia k derivovaniu.
Neurčitý integrál.
"Definícia:" Funkcia "F" sa nazýva primitívna funkcia k funkcii "f" na otvorenom intervale "I", ak platí "F"' = "f" na intervale "I".
Hľadanie neurčitého integrálu (primitívnej funkcie) je opačný proces k určovaniu derivácie. Pri výpočte sa vychádza zo známych integrálov (tzv. tabuľkové integrály) a využíva sa lineárnosť, metóda per partes a substitučná metóda.
Určitý integrál.
Jednoducho povedané, určitý integrál nezápornej funkcie "f(x)" medzi nejakými dvoma bodmi "a, b" je rovný ploche obrazca ohraničeného priamkami "x = a, x = b", osou "x" a krivkou definovanou funkciou "f". Formálnejšie povedané, taký integrál je rovný miere množiny "S" definovanej ako
Integrál sa označuje štylizovaným pretiahnutým písmenom "ſ" (tzv. dlhé s; z lat. "ſumma", "summa"). Toto značenie zaviedol matematik Gottfried Leibniz. 
Integrál opísaný v predchádzajúcom odseku by sa zapísal ako formula_3, kde znak formula_4
označuje integrovanie, "a" a "b" sú integračné medze (len pri určitom integrále), d"x" označuje premennú, podľa ktorej sa integruje (pôvodne označovalo infinitezimálnu hodnotu, ale dnes slúži len ako rýdzo symbolické označenie bez ďalšieho významu).
Príklad.
Plocha pod krivkou fx=2x+3, pre 4&lt;x&lt;7:
&lt;br&gt;
Presnejšia definícia.
Existuje veľa definícií integrálu, ktoré pre "rozumne správajúce sa funkcie" vedú k rovnakým výsledkom. Z nich najdôležitejšie sú Riemannov integrál a Lebesgueov integrál. 
Riemannov integrál navrhol Bernhard Riemann roku 1854 a išlo o prvú definíciu integrálu zodpovedajúcu dnešným pomerom. Lebesgueov integrál vytvoril Henri Lebesgue. 
Lebesgueov integrál a ďalšie, ešte pokročilejšie integrály, umožňujúce integrovať širšie triedy funkcií, platia pre ne silnejšie verzie mnohých tvrdení a poskytujú mnohé výhody. 
Patrí sem napríklad Kurzweilov integrál.
Komplexný integrál.
V komplexných číslach sa spravidla používajú krivkové integrály. Ak tieto integrály prebiehajú po uzavretej krivke v komplexnej rovine, potom je spravidla možné ich spočítať pomocou reziduálnej vety, Cauchy-ovho vzorca alebo Cauchy-ovej vety.
Megaraptor

Megaraptor bol veľký dravý dinosaurus, okolo 9 metrov dlhý zástupca Tetanurae s neistým bližším zaradením (pravdepodobne patril do Carnosauria). Žil pred približne 90 až 86 miliónmi rokov na území dnešnej Argentíny. Jediný druh je Megaraptor namunhaiquii.
Opis.
Megaraptor sa vyznačoval nadmerne veľkým pazúrom predných končatín, ktorý dosahoval dĺžku vyše 30 cm. Keďže bol sprvu známy len z veľmi sporých pozostatkov, z ktorých bol najprominentnejší práve obrovský pazúr, vedci ho považovali za najväčšieho zástupcu Dromaeosauridae. Pazúr sa tak podľa prvých rekonštrukcií megaraptora nachádzal na nohe. Až nedávne nálezy ukázali, že pazúr sa v skutočnosti nachádzal na predných končatinách, a že megaraptor nepatril medzi dromeosauridy, ale predstavoval primitívnejšieho dinosaura.
Gabriela Rothmayerová

Gabriela Rothmayerová (* 14. marec 1951, Gelnica) je slovenská ľavicová politička, spisovateľka a novinárka.
Životopis.
Základné a stredné vzdelanie získavala v Gelnici. Po maturite v roku 1969 pracovala vo Východoslovenských železiarňach, neskôr bola redaktorkou Východoslovenských novín. V rokoch 1970 – 1975 študovala novinárstvo na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Ako publicistka pracovala v denníku Smena, v rokoch 1983 – 1987 bola šéfredaktorkou časopisu Ohník, neskôr tiež vedúcou redaktorkou v týždenníku Smena na nedeľu. V rokoch 1990 – 1994 bola poslankyňou za Komunistickú stranu Československa, neskôr Stranu demokratickej ľavice (najprv Federálneho zhromaždenia ČSFR a od roku 1992 Národnej rady SR). V rokoch 1994 – 1997 pracovala ako redaktorka v Nedeľnej Pravde. V rokoch 1998 – 2003 bola riaditeľkou Rádia Devín. Od roku 2005 bola členkou Tlačovej rady SR. Od roku 2014 bola poradkyňou Roberta Fica pre kultúru.
Tvorba.
Vo svojich dielach využíva najmä vlastné zážitky a osobnú skúsenosť, no taktiež okrem realistických prvkov využíva i prvky ironizujúce a veľa humoru. Často sa zaoberá problémami a životom žien, ich konfrontáciou so svetom mužov. Píše tiež publicistické diela, ktoré sú takisto inšpirované jej životom a skúsenosťami.
Pražské povstanie (1945)

Pražské povstanie alebo Májové povstanie pražského ľudu bolo ozbrojené povstanie českých antifašistov, ktoré sa začalo 5. mája 1945 v Prahe, bolo súčasťou Májového povstania českého ľudu v roku 1945. V tomto období sa prakticky skončila bitka o Berlín a pád Tretej ríše bol zrejmý. V oblasti Čiech a Moravy sa však ešte stále nachádzalo početné nemecké vojsko skupiny armád Stred pod velením generála Schornera, ktoré sa pokúšalo tiesnené Červenou armádou ustúpiť, alebo sa prebojovať na západ a vzdať sa anglo-americkým jednotkám, ktoré dosiahli rieku Labe.
5. mája povstalecké sily usúdili, že Červená armáda, je už na dosah a začali povstanie. Ich slabo vybavené a nevycvičené oddiely však prebrali kontrolu nad značnou časťou Prahy a rýchlo tam vybudovali barikády. Povstalcom v kritickej fáze povstania (6.-7.5.) pomáhali aj jednotky generála Vlasova, ktoré sa v okolí Prahy nachádzali. 
Nemcov povstanie zaskočilo ale vzhľadom na to, že Prahu potrebovali ako komunikačný uzol rozľahlého okolia, boli ju nútení čo najskôr znovu získať späť. Na Prahu začali tlačiť zadné voje jednotiek ustupujúcich pred Červenou armádou. K ťažkým bojom došlo pred budovou Československého rozhlasu na Vinohradoch, odkiaľ povstalci volali na pomoc spojencov aj sovietske vojská ako aj na dnešnom moste Barikádnikov. Západní spojenci boli Prahe bližšie ako sovietske vojská, Praha ale ležala na sovietskej strane demarkačnej línie a tí odmietli zásah spojencov. 
Sovietske vojská zatiaľ uskutočnili Pražskú útočnú operáciu a prebili sa do Prahy. 8. mája však bolo medzi nemeckými vojskami a povstalcami dohodnuté prímerie, v ktorom sa Nemci zaviazali vyprataním mesta, pokiaľ im povstalci umožnia voľný prechod na západ. Prímerie sa však nevzťahovalo na frontové jednotky, ktoré sa sťahovali ku Prahe. 9. mája k mestu dorazili vojaci 1. ukrajinského frontu pod vedením Ivana Koneva, tankové armády Rybalka a Leljušenka a boje sa znovu rozhoreli. Tankové jednotky rýchlo prenikli do mesta a veľkú časť z neho čoskoro oslobodili. Boli to posledné z väčších bojov druhej svetovej vojny na európskom bojisku.
Igor Rusnák

Igor Rusnák (* 3. február 1936, Trnava† 9. január 2021, Tlmače) bol slovenský spisovateľ, dramaturg a publicista.
Životopis.
Narodil sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získaval v Bratislave, kde navštevoval gymnázium a neskôr v rokoch 19551960 tu študoval i na VŠMU, odbor divadelná dramaturgia. V rokoch 19581960 pracoval ako dramaturg v Československom rozhlase v Bratislave, v rokoch 19621963 bol dramaturgom v Divadle Jonáša Záborského v Prešove, v rokoch 19641965 v Krajskom oblastnom divadle v Trnave a v rokoch 19661968 bol dramaturgom v Československom štátnom filme v Bratislave, v rokoch 19681975 bol vedúcim dramaturgie. V rokoch 19751977 pôsobil ako šéf súboru Poetickej scény, v rokoch 19771980 bol redaktorom časopisu "Film a divadlo". Od roku 1980 bol opäť dramaturgom Divadla Jonáša Záborského v Prešove, no býval v Bratislave.
Tvorba.
Začiatok jeho dramatickej tvorby tvorí uverejnenie úryvku divadelnej hry v časopise "Slovenské pohľady" v roku 1963. Vo svojich dielach sa vyjadroval k rôznym témam, ako napr. problémy a deformácie spoločnosti v prvej polovici 50. rokov či generačné rozpory. Okrem dramatickej tvorby sa venoval i písaniu scenárov, no najmä publikoval množstvo filmových a divadelných kritík. Okrem vlastnej tvorby sa sporadicky venuje i prekladom z ruštiny, poľštiny, ale tiež prekladom ukrajinskej poézie.
Patton

Patton môže byť:
Ján Solovič

Ján Solovič (* 8. marec 1934, Pliešovce† 10. júl 2022) bol slovenský dramatik a spisovateľ.
Životopis.
Narodil sa v železničiarskej rodine a vzdelanie získaval vo Zvolene a v Bratislave, kde v rokoch študoval na VŠMU dramaturgiu. V rokoch 19571963 bol dramaturgom Československého rozhlasu, v rokoch 19631971 pracoval ako jeho umelecký šéf. V rokoch 19711983 bol vedúcim tajomníkom a v rokoch 19841989 bol predsedom Zväzu slovenských spisovateľov. Zastával tiež viacero politických postov, napr. bol poslancom Slovenskej národnej rady (19711990), členom jej predsedníctva či predsedom jej výboru pre školstvo a kultúru. Od roku 1978 do odchodu do dôchodku bol docentom televíznej a filmovej dramaturgie na VŠMU. 
Tvorba.
Jeho prvými literárnymi dielami boli básne. V roku 1953 debutoval ako dramatik v rozhlase, v roku 1955 debutoval tiež ako divadelný dramatik. V roku 1962 sa začal venovať aj televíznym hrám. Svojim dielom sa stal reprezentatívnou ukážkou autora z obdobia tzv. normalizácie. Vo svojich dielach sa zaoberal témami ako kolektivizácia, ľahkomyseľnosť a jej nedozierne následky, ľudské problémy, zápas o spoločenský pokrok, no taktiež sa zaoberá súčasnými spoločenskými problémami. Veľmi dobre chápe ľudské trápenia, u jednotlivcov vidí zložitú spleť osobných a spoločenských problémov, preto aj jeho hlavní hrdinovia nie sú bez vnútorných protirečení a konfliktov s okolím.
Jewish Encyclopedia

Jewish Encyclopedia (dosl. "Židovská encyklopédia") je encyklopédia, ktorú v rokoch 1901–1906 vydalo newyorské vydavateľstvo Funk and Wagnalls. V dvanástich zväzkoch obsahuje 15–000 článkov o dejinách, kultúre a náboženstve Židov až do roku 1901. Dnes je táto encyklopédia voľne prístupná na internete ako public domain.
Napriek tomu, že bola vydaná pred viac ako 100 rokmi, odborníci uznávajú túto encyklopédiu dodnes pre jej vysokú akademickú úroveň. Niektoré údaje sú už zastarané, ale mnoho materiálu má pre hebraistov a judaistov stále veľkú hodnotu.
Nyos

Nyos môže byť:
Nyos (jazero)

Nyos je jazero vulkanického pôvodu v Kamerune, neslávne známe prírodnou katastrofou, ktorá sa odohrala v noci 21. augusta 1986. Z jazera sa uvoľnil obrovský mrak CO2, ktorý usmrtil približne 1 800 ľudí a viac ako 3 500 kusov dobytka v okolitých dedinách. 
Aj keď oxid uhličitý sám osebe nie je jedovatý, pretože je ťažší ako vzduch, vytvoril oblak vysoký niekoľko desiatok metrov a vytlačil tak dýchateľný vzduch. Kým nebude vyriešené priebežné odčerpávanie CO2 z jazera, milión obyvateľov v jeho okolí je v ohrození života.
Osaka (mesto)

Osaka (; presný prepis z japončiny znie Ósaka) je hlavné mesto japonskej prefektúry Osaka a tretie najväčšie mesto v Japonsku (po Tokiu a Jokohame) s počtom obyvateľov okolo 2,6 milióna (2007). Nachádza sa v oblasti Kansai na hlavnom ostrove Honšú pri ústí rieky Jodo. Osaka spolu s mestami Kóbe a Kjóto tvorí jednu z najväčších metropolitných oblastí na svete s počtom obyvateľov 17,5 milióna.
V rebríčku Economist Intelligence Unit miest najlepších pre život z roku 2019, ktorý hodnotil 140 miest sa Osaka umiestnila na 4. mieste.
Doprava.
Na umelom ostrove 5 km od mesta na nachádza Medzinárodné letisko Kansai a na pevnine Medzinárodné letisko Osaka. V meste sa nachádza terminál vysokorýchlostných železníc Šinkansen. Metro v Osake má dĺžku 129,9 km, 8 dráh a 125 staníc. 
Priemysel.
V minulosti bolo centrom ťažkého priemyslu, v poslednom čase sa do popredia dostáva elektrotechnika.
Šport.
V roku 2002 sa tu hrali 3 stretnutia v rámci Majstrovstiev sveta vo futbale. V roku 2007 sa tu uskutočnili Majstrovstvá sveta v atletike.
Osobnosti mesta.
Jasunari Kawabata - spisovateľ - Nobelova cena
Peter Ševčovič

Peter Ševčovič (* 16. marec 1935, Bratislava – † 14. apríl 2006, Bratislava) bol slovenský prozaik, dramatik a scenárista, autor literatúry pre deti a mládež.
Životopis.
Začal študovať medicínu na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, no v roku 1958 bol z politických dôvodov vylúčený zo štúdia. Neskôr v rokoch 1962 – 1967 študoval diaľkovo dramaturgiu na Akadémii múzických umení v Prahe. V rokoch 1965 – 1996 pracoval v Slovenskej televízii ako dramaturg a hlavný dramaturg, v rokoch 1981 – 1992 prednášal externe na VŠMU, od roku 1996 bol v dôchodku. V roku 1992 mu bol udelený titul doktora medicíny honoris causa.
Tvorba.
Venoval sa písaniu noviel, románov, ale tiež písal televízne hry a seriály a divadelné hry. Námety pre jeho hry sú rôznorodé – od robotníckeho hnutia cez 2. svetovú vojnu a život v neúplných rodinách, až po aktuálne spoločenské problémy. Písal diela tak pre dospelých, ako aj pre deti a mládež.
Judaistika

Judaistika alebo židovské štúdiá je vedný odbor, ktorý sa zaoberá skúmaním dejín, kultúry a náboženstva Židov.