Hasič

Hasič (staré označenie je požiarnik od roku 1953 ) je označenie pre profesionálneho, alebo dobrovoľného člena hasičskej jednotky.
Poslanie hasičov.
Od minulosti, kedy mali hasiči ako hlavnú úlohu hasenie požiarov a rozširovanie osvety obyvateľstvu, sa spektrum úloh hasičstva značne rozšírilo. V súčasnosti zasahujú príslušníci hasičských zborov a jednotiek, okrem požiarov, aj pri dopravných nehodách, hromadných haváriách, živelných pohromách, úniku nebezpečných a rádioaktívnych látok, množstve rôznych technických zásahova rôznych záchranných prácach. Nezanedbateľná je aj osvetová činnosť ohľadom poučenia obyvateľstva a kontroly požiarneho zabezpečenia budov. Hasiči často spolupracujú s policajnými, záchranárskymi, zdravotníckymi a vojenskými zložkami pri riešení núdzovej situácie.
História hasičstva.
Prvé zmienky o organizovaných jednotkách určených na hasenie požiarov pochádzajú až z dôb Starovekého Ríma.
Vtedy boli zriaďované za mestom stanice s posádkou až 500 otrokov (nazývané "prefectures urbi"), ktoré zasahovali pri požiaroch mesta. Požiare boli v tých časoch veľmi časté, keďže množstvo patricijov zarábalo na tom, že sa stavalo rýchlo a lacno. Domy mali obyčajne drevené stropy, podlahy a nábytok, a boli až 5 poschodí vysoké. Hasilo sa vtedy len vodou (čerpaná z fontán, studní a riek) a tlmičmi, ktorými sa oheň utláčal. Okrem hasenia požiarov vykonávala „prefektúra“ aj osvetovú činnosť (zabezpečenie obydlí proti vzniku požiarov) a zasahovala ako dnešná polícia pri hromadných vzburách a zločinoch.
Po zániku Starovekého Ríma bola organizovaná hasičská činnosť zabudnutá a prešla do povinnosti všetkých občanov mesta. Mestá si samostatne upravovali nariadenia na ochranu pred požiarmi. Vo väčšine miest museli majitelia domov, okrem samotnej likvidácie požiaru, mať vo výbave domu aj vedro a rebríky.
Hasičské zbory, ale len dobrovoľné alebo obecné, sa v Uhorsku začali zakladať až v 18. storočí.
Nadväzovali tým na zákony cisára Jozefa II., ktorý roku 1788 vydal prvý požiarny poriadok. V roku 1888 bolo dané do platnosti nariadenie, podľa ktorého mali byť v každej obci s vyše 50 usadlosťami zriadené hasičské zbrojnice. Najstarším hasičským zborom z tých čias je Dobrovoľný hasičský zbor Bratislavy založený roku 1867.
Po vzniku Československej republiky v roku 1918 bol založený Zväz dobrovoľného hasičstva Československa. Dobrovoľné hasičské zbory na území Slovenska zastrešovala Slovenská zemská hasičská jednota, založená roku 1922 v Trenčíne. Tá združovala roku 1939 až 3 221 dobrovoľných hasičských zborov s 65 471 členmi. Profesionálne zbory boli vo vtedajších časoch zriedkavé (len v niektorých veľkých mestách), najčastejšie boli dobrovoľné a obecné resp. mestské jednotky.
Prvý zákon, ktorý podriadil hasičské zbory pod kompetenciu ministerstva vnútra, bol zákon č. 62/1950 Zb. o ochrane pred požiarmi a inými živelnými pohromami, prijatý v novom povojnovom Československu. Ten nariaďoval zriadenie profesionálnych, mestských a závodných hasičských útvarov v mestách s vyše 50 000 obyvateľmi a na miestach podľa rozhodnutia národného výboru. Neskôr bola zriadená Ústredná správa štátneho požiarneho dozoru v Prahe, ktorá zodpovedala za protipožiarnu bezpečnosť v štáte a Československý zväz požiarnej ochrany združujúci dobrovoľné hasičské jednotky.
Po rozdelení Československa na Slovensko a Česko došlo k reorganizácii hasičstva. K 1. aprílu 2002 bol uzákonený Hasičský a záchranný zbor pod ktorý patria všetky profesionálne hasičské zbory na území Slovenska. Vznikla tiež Dobrovoľná požiarna ochrana Slovenskej republiky. Okrem toho boli v mnohých firmách a dopravných spoločnostiach zriadené závodné hasičské zbory a jednotky.
V roku 2013 minister vnútra Robert Kaliňák navrhol reformu umožňujúcu aby boli dobrovoľní hasiči viac využívaní pri zásahoch. Ich nasadenie vykryje miesta kam dojazd profesionálnych hasičov trvá 30 minút a viac a zároveň bude lacnejšie ako prijatie 2500 profesionálov. Okolo 1500 dobrovoľníkov by mohlo doplniť systém profesionálov. Projekt ráta aj s prijatím 360 hasičov do HaZZ.
Hasičské jednotky na Slovensku.
Zdolávanie požiarov, záchranné práce vykonávajú:
Hasičská technika, výstroj a výzbroj.
Hasičské vozidlá.
Rozdelenie motorových vozidiel používaných v Hasičskom a záchrannom zbore Slovenskej republiky, 
podľa EN 1846-1:
1. Požiarny hasiaci a záchranný automobil
2. Výšková záchranná automobilová technika
3. Záchranný automobil
4. Sanitný automobil požiarnej služby
5. technický automobil
6. Veliteľský a štábny automobil
7. Automobil na prepravu osôb
8. Pomocný automobil
9. Ostatné špeciálne automobily
10. Požiarne prívesy
Výstroj a výzbroj hasiča.
Hasiči pri výkone svojho povolania nosia špeciálny hasičský oblek, ktorý je vyrobený z ohňovzdorného materiálu. Hasičský oblek je tmavomodrej, sivej až čiernej farby (výnimočne aj žlto-hnedej), viditeľne označený žltými, sivými alebo bielymi reflexnými páskami (výnimočne aj červenými) a nápisom HASIČI z reflexného materiálu na chrbtovej časti.
Súčasťou základného výstroja je aj:
Hasič používa pri práci rôzne špeciálne vybavenie, uložené najmä v technickom automobile. Vybavenie rozlišujeme podľa typu zásahov na ktorých sa používa.
Dôležité informácie.
Tiesňové telefónne číslo Hasičského a záchranného zboru Slovenskej republiky je 150 resp. 112.