burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Edwardovo jazero

Edwardovo jazero (skôr "Idi Amin" alebo "Idi Amin Dada", dnes tiež "Rutanzige") je jazero vo Východnej Afrike v povodí rieky Níl na hraniciach Konžskej demokratickej republiky a Ugandy. Nachádza sa vo Východoafrickej priekopovej prepadline a zaradzuje sa medzi Veľké africké jazerá(15. najväčšie v Afrike). Jeho severné pobrežie je niekoľko kilometrov od rovníka. Má rozlohu . Je dlhé a maximálne široké. Dosahuje maximálnu hĺbku . Leží v nadmorskej výške .
Jazero je napájané z riek Nyamugasani, Ishasha, Rutshuru a Rwindi. Z jazera odteká rieka Semliki, ktorá tečie do Albertovho jazera.
Fauna a flóra.
Na jazere je rozvinutý rybolov. V jazere sa nachádza množstvo druhov rýb, napr. Bagrus docmak, Sarothelodon niloticus, Sarothelodon leucostictus, Haplochromis a Schutzia eduardiana. Rybolov je tu veľmi dôležitou aktivitou. Fauna žijúca na brehoch jazera zahrnuje napr. šimpanzov, slony, krokodílov a levy, ktorým poskytuje ochranu Národný park Virunga (Konžská demokratická republika) a Národný park kráľovny Alžbety (Uganda). Žije tu tiež mnoho vtákov.
Dejiny.
Jazero objavil Henry Morton Stanley v roku 1888 a pomenoval ho po Albertovi Edwardovi, Princovi Waleskom. Neskôr bolo jazero premenované na Jazero "Idi Amin" alebo Jazero "Idi Amin Dada" po ugandskom diktátorovi Idi Aminovi, dnes je opäť známe ako Edwardovo jazero (tiež jazero "Rutanzige").
Albertovo jazero

Albertovo jazero (skôr jazero "Mobutu Sese Seko") je jazero vo Východnej Afrike na hraniciach Konžskej demokratickej republiky a Ugandy. Nachádza sa v tektonickej prepadline v najsevernejšej časti reťazca jazier Východoafrickej priekopovej prepadliny. Je to jedno z Veľkých afrických jazier. Je siedme najväčšie v Afrike. Má rozlohu . Je dlhé a približne široké. Dosahuje maximálnu hĺbku . Leží v nadmorskej výške .
Pobrežie je slabo členité. Brehy sú prevažne zrázne. Dno je ploché. Na južnom konci jazera sa nachádza séria bažín v miestach, kde sa do jazera vlieva rieka Semliki.
Vodný režim.
Jazero je časťou systému horného Nílu. Jeho hlavným zdrojom je Viktóriin Níl, ktorý priteká z Viktóriinho jazera a rieka Semliki, ktorá priteká z Edwardovho jazera. Jeho odtok leží v najsevernejšom cípe jazera a nazýva sa Albertov Níl (po vstupe do Sudánu je známy ako Horský Níl). Priemerné ročné zrážky na hladinu činia a priemerný prítok z povodia jazera . Vyparovanie predstavuje a odtok . Teplota vody na povrchu dosahuje 30 °C.
Jazero je bohaté na ryby (približne 40 druhov, napr. Lates niloticus). Na jazere je rozvinutá miestna lodná doprava. Na brehoch leží niekoľko osídlení (prístavov), najväčšími sú Butiaba a Pakwach v Ugande a Kaseni v Konžskej demokratickej republike.
Dejiny.
V roku 1864 sa stal cestovateľ Samuel Baker prvým Európanom, ktorý objavil jazero. Pomenoval ho po práve zosnulom princovi Albertovi, manželovi kráľovny Viktórie.
We Wish You a Merry Christmas

„We Wish You a Merry Christmas“, je koleda, ktorá vznikla v 16. storočí niekde na dnešnom juhozápade Anglicka. Táto koleda je jednou z tých tradičných kolied, ktoré v celom kresťanskom svete pripomínajú oslavy Vianoc a Nového roka.
Organická architektúra

Organická architektúra je všeobecne architektúra inšpirovaná účelnosťou, funkčnosťou a prirodzenosťou prírody, tzv. „živá“ architektúra.
Vývoj.
Organická architektúra je všeobecne architektúra inšpirovaná prírodou. Prvýkrát sa výraz „organický“ v teórii použil v roku 1841 v knihe "De l´Art et du beau (O umení a o kráse)" od francúzskeho estetika H.F.R. de Lammenaise a v roku 1843 u amerického sochára Horatia Greenougha. Ďalej tento termín používali aj Frank Lloyd Wright a Louis Sullivan. Organické tvary sa vyskytovali aj v dielach Antoni Gaudího, v expresionizme ako u Erich Mendelsohna - (potlačenie pravých uhlov) a inde. Cieľavedome rozpracoval organickú architektúru až Frank Lloyd Wright v súvislosti s jeho programovým návratom k prírode. Dom musí podľa Frank Lloyd Wrighta rásť z potrieb ľudí a z charakteru zeme ako živý organizmus. Ďalšími predstaviteľmi organickej architektúry sú: Richard Joseph Neutra, Alvar Aalto, Friedensreich Hundertwasser, Rudolf Steiner, Bruno Zevi, Gustav Stickley, Bruce Goff, Anton Alberts, Laurie Baker, Hugo Häring, a iní.
Organická architektúra je aj architektonický smer konca 60. rokov v Maďarsku, založený maďarským architektom Imre Makoveczom. Na svoje stavby používa hlavne organické materiály, ako sú drevo, trstina a je silne inšpirovaný tvarmi prírody.
Aníz (korenina)

Aníz je korenina z bedrovníka anízového. Je príbuzný rasci alebo feniklu. Ako korenina sa často používa pri dochucovaní rôznych alkoholických nápojov (napríklad grécke ouzo alebo anízovka). Používa sa aj na dochutenie rybacích polievok a morských produktov. Používa sa pri výrobe zákuskov zvaných anízky.
Rozšírenie.
Pochádza zo stredného východu. Aníz sa pestuje na Balkánskom polostrove, v Španielsku, Turecku a v Mexiku.
Využitie.
Plod zelenosivej, sivožltej alebo sivohnedej farby sa používa ako korenie a na liečebné účely. Zbiera sa v auguste až septembri, plody sa nechajú dozrieť, suší sa v tenkých vrstvách. Pri zbere v prírode je možnosť zámeny s jedovatým bolehlavom. Zrelý aníz aromatický vonia a má korenistú, mierne sladkú chuť. Vôňu dodáva éterický olej, v ktorom je hlavnou zložkou antenol. Na liečebné účely sa využíva najmä nálev, menej čistý éterický olej. V prípade predávkovania olejom môže dôjsť k opuchu mozgu a pľúc. 
Aníz je výborný prostriedok na odkašliavanie. Žuvanie semien anízu zabraňuje zapáchajúcemu dychu. V tráviacom trakte pôsobí spasmolyticky. Jeho použitie je vhodné aj v pediatrii. Podporuje tvorbu materského mlieka, do ktorého sa jeho účinky tiež prenášajú. Zvyšuje tvorbu žlče, urýchľuje trávenie. Pôsobí proti tvorbe žalúdočných kŕčov.
Aníz má veľké využitie v potravinárstve. Dáva sa do pečiva, do chleba, do zaváranej repy, červenej kapusty. Hodí sa aj do jablčno-hruškového kompótu. Štipka anízu je vhodná k šampiňónom a k rybám. Je súčasťou mnohých koreniacich prísad. V indickej a čínskej kuchyni sa dáva aj do mäsitých pokrmov. Vyrábajú sa z neho likéry a čaje.
Ján Milčák

Ján Milčák (* 9. január 1935, Levoča – † 28. máj 2024, Levoča) bol slovenský lekár a spisovateľ. Vyštudoval LF UPJŠ v Košiciach. Písal pre deti a dospelých. Žil v Levoči.
Rozhlasová tvorba.
Z rozsiahlej rozhlasovej dramatickej tvorby získali viaceré hry Jána Milčáka hlavnú cenu na Festivaloch pôvodnej slovenskej rozhlasovej hry ("Mačka", "Celestínka, ryba a pán Baltazár", "Rodinná fotografia", "Vrana Florenťanka") a vysielali ich v mnohých štátoch Európy.
Rodina.
Jeho syn Marián Milčák (* 1960) je básnik a literárny vedec a Peter Milčák (* 1966) básnik, vydavateľ, zakladateľ vydavateľstva Modrý Peter v Levoči.
Croatia Open Umag

Croatia Open Umag je mužský tenisový turnaj zaradený do cyklu ATP International Series. Zápasy sa odohrávajú na kurtoch s tvrdým povrchom. Turnaj sa koná v chorvátskom meste Umag od roku 1990.
Podnikateľský barok

Podnikateľský barok je pejoratívne označenie architektonického štýlu, ktorý sa prejavuje približne od 90. rokov 20. storočia. Pomenúva okázalé a prehnane vyzdobené vily zbohatlíkov. Typickými prvkami týchto stavieb sú dórske stĺpy, vežičky, výklenky, oblúky, striešky, farby, levíci, gule a balustrády.
Pôvodný barok vznikol v polovici 16. storočia v Taliansku a charakterizuje ho dynamika, pohyb, skrivené línie, sklon k monumentalite, pompéznosti a iluzívnosti.
Blob architecture

Blobitecture (zložené z blob a architecture; "kvapková architektúra"), či blobizmus sú termíny, ktoré označujú jeden zo súčasných vývojových architektonických trendov v architektúre, ktorého inšpiráciou sú prírodné organické tvary, niekedy pripomínajúce amorfné zoskupenia meňaviek (amoéb). 
Termín "blob architecture" bol používaný v polovici 90. rokov 20. storočia, skrátená verzia "blobitecture" sa objavil v stĺpčeku Wiliama Safireho s názvom "on Language" (v článku Defenestration) časopisu New York Times Magazine z roku 2002. 
Súčasná architektúra stále viac opúšťa tradičné pravouhlé konštrukcie a hľadá inšpiráciu v prírodných tvaroch. V centre svetových miest sa v posledných rokoch usadzujú nachýlené veže, na prvý pohľad ťažko identifikovateľné zhluky stien a hrán, alebo medúzovito zvlnené pulzujúce tvary.
Pohľad do minulosti.
Inšpiráciu v prírode nachádzala architektúra aj skôr, napríklad v ornamentálnom štýle secesie, ktorá nahradila umelú symetriu bohatstvom prírodného dekoru. Tvarmi prírody sa inšpiroval aj architekt Gaudí, ktorého domy mali zvlnené steny, okná pripomínali jaskyne a strechy korálové útesy. Ďalší prelom do tradičného pravouhlého sveta architektúry priniesli pädesiate roky minulého storočia. Le Corbusier použil v roku 1954 krivky ako základ pre slávnu kaplnku Ronchamp.
Výrazom nového trendu boli chaoticky vyzerajúce dekonštruktivistické stavby a postmodenistické kreácie. Na počiatku tretieho tisícročia je východiskom k pochopeniu zložitých vzťahov nášho sveta biológia a v súlade s tímto trendom sa architektura usiluje o vytvorenie komplexných organizmov, ktoré žijú vlastnou dynamikou.
Obchodný dom, Birminghan.
Takmer klasickým príkladom tzv. bublinovej architektúry (blob architecture) je obchodný dom v Selfridge v anglickom Birminghane.
Modrý kolos pripomína veľkú medúzu, ktorej telo je pokryté tisícimi prísavkami, sa rozlieva po celej ploche námestia. Zaujme aj riešenie interiéru. Budova bola realizovaná v roku 2003 podľa návrhu londýnskeho ateliéru Future systems. Jeho zakladateľ Jan Kaplický odišiel z Prahy v roku 1968, má za sebou aj ďalšie zaujímavé stavby inšpirované prírodou, napríklad mediálne centrum v londýnskom Lords Cricket Ground, obytný dom vo Walese, pripomínajúci tvarom materskú škôlku.
Architekt Jan Kaplický je presvedčený,že moderní ľudia nemôžu bývať v krabiciach ako v devätnástom storočí. Človek tiež nie je pravouhlý.
Architekti a ich realizácie.
K prírodnej inšpirácii sa v poslednej dobe obracia aj Brit Norman Foster, alebo Talian Renzo Piano, dvaja architekti, ktorí doposial tvorili prevažne v chladných pravouhlých tvaroch. Fosterova budova poisťovne Swiss Re v Londýne sa podobá jedľovej šiške. Rímsky Parco della Musica auditorium od Piana vyzerá ako skarabeus.
Nové estetické cítenie a jeho realizácia nepochybne súvisí s rozvojom počítačovej techniky, ktorá dnes umožňuje trojrozmerné animácie ľubovoľných priestorov a akékoľvek krivky.
Siegfried Theiss

Siegfried Theiss (* 17. november 1882, Bratislava – † 24. január 1963, Viedeň) bol rakúsky architekt slovenského pôvodu, člen Bund Deutscher Architekten. Študoval na Technickej Univerzite vo Viedni spolu s Friedrichom Ohmannom, kde sa neskôr stal profesorom.
Prax.
Pracoval s Maxom Ferstelom.
V rokoch 1907 až 1961 bol jeho partnerom Hans Jaksch v ich architektonickej kancelárii Theiss &amp; Jaksch vo Viedni. Theiss &amp; Jaksch často vyhrávali súťaže a stali sa známymi cez veľkú škálu zákaziek pre kancelárske a sakrálne stavby ešte pred 1. svetovou vojnou. V medzivojnovom období navrhovali hlavne obytné sídla pre Viedenskú mestskú samosprávu. Koncom 20. rokov sa obrátili k modernejšiemu štýlu s výškovými budovami v prvej obytnej štvrti Viedne (Herrengasse, 1931-1933). Počas Národno sociálneho obdobia postavili niekoľko mliekární, po roku 1945 navrhli typické výklady a interiérový nábytok obchodov Palmers group.
Spitzer

Spitzer (Špitzer) môže byť:
Kontraband (film)

Kontraband "(angl. Knock Off)" je americká akčná komédia z roku 1998, ktorý režíroval Tsui Hark. V hlavnej úlohe sa predstavil Jean-Claude Van Damme ako Marcus Ray, obchodník s oblečením, ktorý musí zachrániť západ pred falošným značkovým tovarom. Bez vlastného pričinenia sa zapletie do medzinárodného komplotu s cieľom distribúcie miniatúrnych bômb, ukrytých v značkových hračkách a oblečení, do celého sveta.
Epsilon Lyrae

Epsilon Lyrae (ε Lyr) je dvojitá dvojhviezda čiže štvorhviezda v súhvezdí Lýra. Jej zložky jasné 4,68 a 4,5 magnitúd sú od seba vzdialené až 208 oblúkových sekúnd. Veľmi dobrým zrakom za vynikajúcich podmienok sa dajú rozlíšiť aj voľným okom, triédrom by to malo ísť bez problémov. Každá zo zložiek je zároveň tiež dvojhviezdou.
Jasnejšia zložka ε2 Lyrae pozostáva z hviezdy 5,14 mag, spektrálneho typu A3 a hviezdy 5,37 mag so spektrálnym typom A5. Tieto dve hviezdy obiehajú spoločné ťažisko a sú od seba vzdialené 153 astronomických jednotiek, na oblohe 2,3“. Druhú dvojicu, ε1, tvoria hviezdy 5,06 a 6,02 mag, ktoré sa obiehajú vo vzdialenosti 281 astronomických jednotiek, čo je 2,6“. Obe patria do spektrálnej triedy A2. Zároveň tieto dve dvojhviezdy obiehajú spoločné ťažisko s periódou 1 166 a 585 rokov. Takéto štvorhviezdy bývajú pomerne staré. Vzdialenosť celého systému od Slnka sa udáva v rozsahu 155 až 217 svetelných rokov.
The Shepherd

The Shepherd je americký film, ktorý pôjde do kín, alebo priamo na video v roku 2008. Hlavné úlohy zahrali Jean Claude Van Damme a Scott Adkins.
Zápletka.
Texaský policajt súperí s bývalým námorníkom, ktorý sa pokúša previezť drogy z Mexika do Spojených štátov Amerických.
Van Damme vyhlásil, že týmto filmom sa vracia na veľké plátno. V súčasnosti trénuje, aby sa mu vrátila bývalá fyzická kondícia.
Malý Rozsutec

Malý Rozsutec () je vrch Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria, približne východne od Terchovej.
Poloha.
Vrch sa nachádza na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra a jej časti Rozsutce. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie obce Terchová a čiastočne, východným úpätím na územie obce Zázrivá. Najbližším vrcholom je južne ležiaci Veľký Rozsutec (), západným susedom je na bočnom hrebeni situovaná Rovná hora () a severným smerom je sedlom Rovná hora oddelený Pupov ().
Opis.
Malý Rozsutec, charakteristickým skalným cimburím a strmými vápencovými stenami, tvorí so susedným Veľkým Rozsutcom nezameniteľnú siluetu severnej časti Malej Fatry. Výrazné skalnaté bralo, tvoriace vrcholovú časť prakticky zakončuje hlavný hrebeň Krivánskej Fatry. Vďaka polohe na okraji pohoria, nadmorskej výške a skalnatému vrcholu ponúka zaujímavý výhľad. Tvorí najvyšší vrch v horskom chrbte, ktorý v západo-východnom smere zakončuje pohorie a v sedle Medzirozsutce je kolmo napojený na južne smerujúci hlavný hrebeň. Okolím vedie množstvo značených chodníkov, sprístupňujúcich Rozsutce zo všetkých okolitých obcí.
Severozápadnú časť masívu odvodňuje Biely potok, juhozápadnú Hlboký potok, oba prítoky Varínky. Východné svahy odvodňuje potok Biela a severné prítoky Petrovského potoka do Zázrivky.
Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nadmorská výška vrcholu , čím bola upresnená dovtedy uvádzaná hodnota 
Výhľady.
Poloha vrchu na severnom okraji Krivánskej Fatry v blízkosti Veľkého Rozsutca naň lákajú množstvo turistov. Ponúka zaujímavý výhľad na mnohé vrchy hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry. Nižšia nadmorská výška v porovnaní s mnohými okolitými vrchmi spôsobuje o niečo menší výhľad, napriek tomu je možné zhliadnuť mimo okolitých vrchov napríklad Tatry, Chočské vrchy, Oravské, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy.
Ochrana prírody.
Vrchol je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Rozsutec, vyhlásenej v roku 1967 s celkovou výmerou , spadajúcou do Národného parku Malá Fatra. V okolí sa nachádza vzácna vápencomilná flóra a celá lokalita vyniká svojráznosťou a bohatstvom rastlinnej pokrývky a patrí k najbohatším botanickým lokalitám na Slovensku.
Prebudená smrť (film)

Prebudená smrť "(angl. Wake of Death)" je americký akčný film francúzskeho režiséra Philippa Martineza. Pôvodne mal film režírovať Ringo Lam, ale po pár týždňoch odišiel od projektu, počas filmovania v Kanade.
Zápletka.
Ben Archer (Van Damme), bývalý gangster, sa presťahuje z Marseille do Los Angeles a rozhodne sa žiť v súlade so zákonom a viac času tráviť so svojou manželkou Cynthiu a synom Nicholasom. Cynthia je agentkou INS a jej úlohou je zabraňovať prílivu čínskych imigrantov do USA. Počas akcie objaví Kim, mladé dievča na lodi plnej imigrantov a vezme ju domov. Ukáže sa, že to bola osudová chyba, pretože Kimin otec je Sun Quan - vodca čínskej Triády. Sun Quan vypátra, kde je jeho dcéra a pritom zabíja každého, kto je v jej okolí.
Ben objaví svoju manželku zavraždenú, pričom jeho syn Nicholas a Kim sú stratení. Pokúša sa zachrániť deti a pomstiť smrť svojej manželky.
Ben pri svojom konaní nie je sám. S pomocou Maxa (taliansky gangster), Raymonda (Maxov osobný strážca) a Tonyho (Benov brat) nájdu Nicholasa a Kim. Ben sa potom rozhodne vypátrať Andyho Wanga, ktorého videl odchádzať z miesta činu vraždy jeho manželky. Je úspešný a jeho vyšetrovanie pokračuje. Zistí, že Mac Hoggins - Cynthiin partner v INS - nebol čistý. Ben a jeho banda ho chytia a mučia v garáži, aby z neho dostali odpovede. Benovi zavolá policajt, ktorý mu dal tip na Hogginsa a dohodli sa, že sa stretnú v márnici. Hoggins sa priznáva, že Sun Quanovi povedal, že Kim je u Cynthie. Zároveň ich informuje o Sun Quanových aktivitách s heroínom v Spojených štátoch, ako aj o tom, kde sa nachádza. Potom, čo im všetko prezradí, ho zabijú.
Keď Ben dorazí do márnice, nájde tam všetkých mŕtvych. Po motocyklovej naháňačke sa Ben zbaví oboch vrahov a vráti sa do Maxovho domu. Ako prichádza, vidí odchádzať dve čierne autá a Tony, ktorý bol s ním vyskočí z auta a beží do domu, zatiaľčo sa Ben pustí za tými autami. Triáda uniesla Nicholasa a Kim. Ben je jediný, kto ich môže zachrániť.
Ben sa vracia do Maxovho domu, kde zistí, že Maxa a Raymonda zavraždili. S Tonym sa rozhodnú ísť po Sun Quanovi s použitím informácie od Hogginsa. Idú do Pier 19, kde je jeho loď, "Tha Catrina", ktorú Sun Quan používa na svoje operácie s heroínom. Strieľajú po sebe a vtom príde polícia. Ben je zasiahnutý do ramena, ale Sun Quan je zranený smrteľne.
Kritika.
Hoci šiel film v USA priamo na video (niektorých krajinách mal v kinách úspech), fanúšikovia i kritici ho chválili pre drastický ráz, surové násilie a prekvapujúco dobrú ukážku herectva Jeana Claudea Van Dammea ako Bena Archera. Niektorí tvrdia, že je to jeho najlepší film.
Peter Juščák

Peter Juščák (* 1953, Solivar) je slovenský prozaik, publicista a autor rozhlasových hier. V rokoch 2016 a 2017 pôsobil v Ústave pamäti národa v troch funkciách súčasne, ako hovorca, šéfredaktor časopisu Pamäť národa a riaditeľ sekcie dokumentácie. Na tieto posty ho vymenoval predseda Správnej rady ÚPN Ondrej Krajňák.
Čergov (pohorie)

Čergov (staršie Čerchov) je pohorie a geomorfologický celok, ktorý sa rozkladá v severnej časti Slovenska.
Polohopis.
Na východe susedí s Ondavskou vrchovinou, na juhu s Beskydským predhorím, na západe so Spišsko-šarišským medzihorím a na severe okrem Ľubovnianskej vrchoviny tvorí menšia časť štátnu hranicu s Poľskom.
Charakteristika.
Horský celok Čergov je tvorený na flyšovom podklade a je orientovaný od severu na juhovýchod. Najvyššími vrcholmi sú Minčol (), Veľká Javorina (), Hýrová (), Lysá (), Dvoriská (), Solisko (), Malý Minčol () a Čergov ().
Svahy Čergova sú zarastené zmiešanými lesmi s prevahou listnatých stromov. Z nich sa najviac vyskytuje buk, javor, hrab, v menšej miere tiež dub a breza. Z ihličnanov tu rastie najviac smrek.
Na východných svahoch Čergova pramení rieka Topľa a jej mnohé prítoky, potoky a riečky zo západnej strany tvoria prítoky rieky Torysa. Miestne podnebie radí Čergov medzi chladné oblasti s priemernými teplotami v zimných mesiacoch -3 až -6 °C, v letnom období 14 až 16 °C, počet dní so snehovou pokrývkou je 120 až 160 a počet letných dní sa pohybuje medzi 10 až 30.
Vrcholy.
Vrcholy pohoria Čergov nad :
Sedlá.
Sedlá pohoria Čergov:
Hrady.
Zrúcaniny hradov v pohorí Čergov:
Drevené kostoly.
Drevené kostoly v pohorí Čergov:
Chránené územia.
Čergovské pohorie nepatrí síce medzi chránené krajinné oblasti, ale početné pozoruhodnosti a prírodné zvláštnosti sú sústredené do mnohých prírodných rezervácií. K najkrajším a najhodnotnejším sa radí "Čergovský Minčol", "Livovská jelšina", "Fintické svahy" a "Hradová hora". Na území týchto prírodných rezervácií, ale aj mimo nich, sa nachádzajú početné chránené prírodne výtvory a náučné chodníky. Nachádzajú sa tu vzácne chránené druhy stromov, pôvodná drobnejšia vegetácia aj niektoré chránené druhy živočíchov.
Arábia

Arábia môže byť:
Alexander Kotlán

Alexander Kotlán (* 14. júl 1887, Smolenice – † 22. december 1967, Budapešť) bol jeden z najvýznamnejších parazitológov. Narodil sa v Smoleniciach, neskôr študoval na gymnáziu v Trnave. Bol profesorom parazitológie na Univerzite veterinárnych vied v Budapešti.
Budova Chirana – Dental

Budova DIPLOMAT DENTAL leží v zmiešanej zóne na okraji Piešťan. V okolí sú rôzne výrobné objekty, ale sú tu aj obytné domy. Tesne vedľa stojí charakteristický Ružový mlyn. Počiatky firmy siahajú do polovice 20. storočia – vznikla roku 1958. Autorom rekonštrukcie bol Ing. Arch. Branislav Somora.
Pred rekonštrukciou.
Areál Chirany bol postavený v neskorých päťdesiatych rokoch na základe projektov Pražského projektového ústavu na dobrej úrovni. Administratívna budova tvorila tradične s vrátnicou vstupný objekt, bola päťpodlažná, nepodpivničená, s plochou strechou. Mala jedno dvojramenné schodisko s výťahom, ktorého monolitické steny šachty spolu so štítovými stenami tvorili zavetrovací statický prvok objektu. Každé podlažie bolo vytvorené radením bunkových kancelárií pozdĺž stredovej chodby. Na šiestom podlaží bola umiestnená strešná nadstavba strojovne výťahu a ateliér firemného dizajnéra.
Po rekonštrukcii.
Z pôvodného objektu bol zachovaný iba železobetónový skelet so schodiskom. Kompozične je budova zložená z troch navzájom prelínajúcich sa hmôt, a to pôvodného hranola v pôvodných proporciách, nového vloženého polvalca a novej vloženej trojuholníkovej hmoty. Trojuholníková hmota je konzolovito predsadená oceľová konštrukcia pred pôvodnou fasádou. Tak sa dosiahla možnosť ľahkého osadenia celozasklenneho plášťa.
Spája sa tradícia hmotného sokla s progresivitou a dynamikou hornej trojuholníkovej zasklenej hmoty. Ako humanizačný prvok tu pôsobí zeleň relaxačnej záhrady umiestnenej na strešnej terase.
Ústredná budova je spojená s hlavnými halami krytým zaskleným mostíkom a sú v nej hlavné administratívne pracoviská, na najvyššom poschodí s riaditeľom, ktorý má výhľad na terasu so zeleňou, je tu ďalej ekonomický, obchodný a školiaci úsek a skúšobne, kde sa už pracuje nielen s dokumentmi, ale aj s konkrétnymi výrobkami.
Architekt Branislav Somora premenil niekdajšiu nenápadnú hranolovú stavbu s ľahkou závesovou stenou zo šesťdesiatych rokov na tvarovo výraznejší objekt. Nadsadený klin, hoci sa zdá, nezdvojuje fasádu. Tento ústupok má však podstatnú výhodu – vo vnútri je objekt rozľahleší. Priestory, ktoré architekt zásadne uvoľnoval, získali tak ešte viac voľnosti.
Šikmé plochy zvyknú vytvárať hluché miesta, ktoré sa len veľmi ťažko dajú funkčne využiť. Usporiadanie vnútorných priestorov tam, kde sa vnútri prejavuje dolná šikmá hrana klinu je harmonické. Čo je však pri budove podstatnejšie ako kompozičné jemnosti, je pozoruhodné spojenie architektonického výkonu s charakterom inštitúcie.
Kresťanský kríž

Kresťanský kríž alebo kríž je hlavný symbol v kresťanstve. Vychádza z Kristovho kríža, teda kríža, na ktorý bol podľa Biblie pribitý Ježiš Kristus.
Hornonitrianska kotlina

Hornonitrianska kotlina je územie v povodí horného toku rieky Nitra. 
Vymedzenie.
Na severe susedí so Žiarom, Malou Fatrou a Strážovskými vrchmi, ktoré kotlinu ohraničujú i zo západu. Podunajská pahorkatina a Tribeč nadväzujú na juhozápade a južným smerom leží pohorie Vtáčnik. Východným smerom ležia Kremnické vrchy.
Charakteristika.
Hornonitriansku kotlinu môžeme rozdeliť na dve časti. Pozdĺž rieky Nitra sa tiahne časť rovinatá, od rieky Nitry smerom severným a západným sa ráz krajiny mení v pahorkatinu. Najvyššími vrchmi v okolí sú Suchý vrch (1 028 m), Nemcovo (832 m) a Vyšehrad (829 m).
Väčšina územia je zalesnená zmiešanými lesmi, z listnatých stromov sa najviac vyskytuje dub a buk, z ihličnanov sú to smreky. V lesoch žijú vo väčšom množstve jelene, srnce a divé prasatá.
Jediným vodným tokom tejto oblasti je rieka Nitra, ktorá tu pramení, a jej prítoky. Podnebie Hornonitrianskej kotliny je teplé. V zimných mesiacoch sa teploty pohybujú od -2 do –4 °C a počet dní so snehovou pokrývkou je cca 50 – 70. V letnom období vystupujú priemerné teploty na 17 – 19 °C a počet letných dní býva cca 50 – 70.
Chránené územia.
Hornonitrianska kotlina nepatrí medzi veľkoplošne chránené územia, napriek tomu sa aj tu vyskytuje množstvo prírodných zaujímavostí a vzácností, pre ktorých ochranu boli niektoré časti vyhlásené štátnymi prírodnými rezerváciami. K známejším patrí NPR Rokoš. V tomto kraji sa nachádzajú aj niektoré chránené prírodné výtvory – Prepoštská jaskyňa, alebo chránené prírodné pamiatky – Hradisko, Vyšehrad. Je tu aj chránené nálezisko Jedlie.
Zaujímavé miesta, pamiatky.
Hornonitrianska kotlina je oblasť pomerne malá, ale napriek tomu aj tu nájdeme niektoré prírodne zvláštnosti a tiež historické a kultúrne pamiatky.
O osídľovaní tejto oblasti vypovedajú nálezy z početných archeologických nálezísk. Známe je archeologické nálezisko Hradisko, ktoré je chránenou prírodnou pamiatkou. K najvzácnejším nálezom patria objavy z Bojnickej jaskyne. Najstaršie historické správy o osídľovaní sú spojené s oblasťou okolo rieky Nitra. Tu sa po starých Slovanoch zachovala celá rada hradísk a opevnených obydlí. Okrem Bojnickej jaskyne sa tu ešte nachádza Prepoštská jaskyňa, ktorá bola vyhlásená národnou prírodnou pamiatkou.
Atraktivitu tejto oblasti dodávajú vyvierajúce liečivé termálne pramene. Boli využité k vybudovaniu kúpeľov Bojnice a Chalmová, kde sa liečia pacienti s poruchami pohybového ústrojenstva.
Juhoslovenská kotlina

Juhoslovenská kotlina (maď. Gömör-Nógrádi medence) je geomorfologický celok na Slovensku. 
Polohopis.
Na východe susedí s Bodvianskou pahorkatinou a Slovenským krasom, severným smerom leží Revúcka vrchovina, Ostrôžky a Krupinská planina. Na západe sa krátkym úsekom dotýka Podunajská pahorkatina a južný okraj vymedzuje štátna hranica s Maďarskom, okrem strednej časti, kde sa nachádza Cerová vrchovina.
Členenie.
Juhoslovenská kotlina sa delí na 3 podcelky, ktoré zahŕňajú 10 časti:
V členení Poliaka J. Kondrackého zahŕňa na slovenskom území aj Krupinskú planinu (ktorá uňho zahŕňa aj južnú časť Štiavnických vrchov a južnú časť Ostrôžok) a okrem toho na maďarskom území Borsodi-medence.
Charakteristika (územia vymedzeného podľa slovenského geomorfol. členenia).
Juhoslovenská kotlina je úzke pretiahnuté územie okolo toku rieky Ipeľ a dolných tokov jej prítokov, smerujúce od východu k západu. Povrch je členitý, pozdĺž toku Ipľa sa rozkladajú nížiny, nad nimi riečne terasy a ďalej pahorkatiny. Najvyššími vrcholmi sú Bukovina (525 m), Bučina (409 m) a Kamenná hora (359 m).
Oblasť je zalesnená listnatými lesmi s prevažným zastúpením drevín dub a hrab, v nížinách okolo Ipľa rastú lužné lesy. Hlavným vodným tokom je rieka Ipeľ, ktorá tvorí prirodzenú hranicu medzi Slovenskom a Maďarskom. Po celej dĺžke má mnoho menších aj väčších prítokov a ešte na slovenskom území sa vlieva do Dunaja. Malú časť územia na východe odvodňuje rieka Rimava a jej prítoky.
Juhoslovenská kotlina patrí klimaticky medzi teplé oblasti. V zimných mesiacoch sa teploty pohybujú v rozmedzí od -1 do –3 °C, v letných mesiacoch medzi 18 – 20 °C. Počet dní so snehovou pokrývkou je menší než 50, počet letných dní je 60 - 70.
Chránené územia.
Na územie Juhoslovenskej kotliny nezasahuje žiadna chránená krajinná oblasť ani národný park. Napriek tomu sa aj tu nachádza mnoho zaujímavých prírodných úkazov. K ich zachovaniu a ochrane tu bola už v roku 1988 zriadená štátna prírodná rezervácia Šípka v Plášťovciach. Z chránených prírodných výtvorov sú najznámejšie Drienčanská jaskyňa, Dudinské travertíny, Jazierko a Zlepencová terasa. Mnoho zaujímavostí skrývajú aj chránené náleziská Svetlianska cerina a Vereš a chránená študijná plocha Malá obora.
Šíp (vrch)

Šíp () je masívny rozložitý skalnatý vrch, vypínajúci sa nad sútokom riek Orava a Váh v pohorí Veľká Fatra v okrese Ružomberok. Nachádza sa v rovnomennej národnej prírodnej rezervácií Šíp a pomenúva geomorfologický podcelok Šípska Fatra.
Šíp vytvára významnú krajinnú dominantu celého okolia sútoku oboch riek. Masív Šípu má tri vrcholy. Z hlavného (východného) vrcholu je takmer kruhový rozhľad. Na nižšom (západnom) vrchole Zadného šípu, s nadmorskou výškou , je podľa povesti už od dôb svätého Cyrila a Metoda veľký drevený kríž. Tento kríž bol naposledy obnovený v roku 2005 po jeho zničení letnou veternou smršťou. Najnižší, súvisle zalesnený, je vrchol Žaškovského Šípu ().
Východne od hlavného vrcholu Šípu, priamo na hrebeni, sa nachádza výrazná kryha vápencov, tzv. Okrúhla skala (tiež Jánošíkov stôl). Na južnej strane tohto brala je menšia jaskyňa s prameňom (Abri v Okrúhlej skale).
Už od roku 1980 je celé územie Šípu s rozlohou 302 ha chránené ako národná prírodná rezervácia. Hlavným dôvodom pre vyhlásenie bol výskyt vzácnych rastlinných a živočíšnych spoločenstiev viazaných na vápencové a dolomitické skaly.
Prístup.
Turistická trasa značky, medzi osadou Podšíp a vrcholom Zadného Šípu, prekonávala veľmi strmý úsek, ktorý bol v roku 2009 nahradený ľahšou trasou cez „Lazy“.
Síce bez oficiálnej turistickej značky, ale po lesných cestách je možné sa dostať na Žaškovský Šíp ako aj samotný vrchol Šípu z obce Žaškov.
Renfe

Renfe Operadora (špan.: "Red Nacional de los Ferrocarriles Españoles") je Španielskym kráľovstvom vlastnená spoločnosť prevádzkujúca nákladnú a osobnú železničnú dopravu na sieti "Ibérijského rozchodu" a tzv. normálneho rozchodu španielskej národnej železničnej spoločnosti prevádzkujúcej trate ADIF (Administrador de Infraestructuras Ferroviarias). 
RENFE vznikli 24. januára 1941, keď boli železnice v Španielsku znárodnené. V zmysle nariadenia EU 91/440, boli RENFE rozčlenené na Renfe Operadora (prevádzka) a ADIF (infraštruktúra) 1. januára 2005. Dovtedajšie logo RENFE z roku 1971 bolo nahradené tmavofialovým.
Spoločnosť prevádzkuje cca železničných tratí, väčšina je "Ibérijského rozchodu" , rovnakého ako v Portugalsku ale širšieho ako a normálneho rozchodu , ktorý je štandardom vo Francúzsku a väčšej časti Európy. Sieť vysokorýchlostných tratí (LAV – Línea de Alta Velocidad) využívaných najmä vlakmi skupiny AVE, je už budovaná na normálnom rozchode so zámerom spojenia so železničnou sieťou ostatnej Európy cca od roku 2009, kedy je predpokladané sprejazdnenie trate tunelom Perthus pod Pyrenejským pohorím pri jeho východnom okraji. Preto je v Španielsku rozchod všeobecne nazývaný "Európsky rozchod".
Šíp (národná prírodná rezervácia)

Šíp je národná prírodná rezervácia, nachádza sa v pohorí Veľká Fatra v podcelku Šípska Fatra v okolí vrchu Šíp v katastrálnom území obcí Stankovany v okrese Ružomberok a Žaškov v okrese Dolný Kubín.
Výmera chráneného územia je . Rezervácia bola zriadená Úpravou Ministerstva kultúry SSR č. 3483/1980-32 z 31. mája 1980. Predmetom ochrany je výrazná krajinná dominanta so zriedkavou vápnomilnou flórou, významnou vegetačnou stupňovitosťou a živočíšnymi spoločenstvami na vedecko-výskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele.
Dusičnan

Dusičnan (nesystematický názov liadok) je soľ kyseliny dusičnej HNO3, pričom sa skladá z aniónu NO3-1 a katiónu, často kovu, prípadne amónneho katiónu NH4+. Dusičnany sú vo všeobecnosti veľmi dobre rozpustné vo vode. 
Najznámejšie sú:
Team X

Team X (alebo Team 10) bola skupina architektov a ďalších pozvaných spoluúčastníkov, ktorí sa zhromaždili v júli 1953 na deviatom kongrese C.I.A.M.. Prvé stretnutie, ktoré sa formálne začalo pod menom Team 10, sa konalo v Bagnols-sur-Cèze v roku 1960, posledné iba so 4 účastníkmi bolo v Lisabone v 1981. Počiatočný účastníci, uvedený dole, pozostávali z 10-tich osobností, a uvádzali o sebe, že sú mala rodinná skupina architektov, ktorí vyhľadali jeden druhého , pretože každý našiel pomoc u druhých potrebnú k vývoju a pochopeniu k ich vlastnej individuálnej tvorbe.
Vplyv.
V roku 1953, niektorí mladší členovia CIAM predvídali iné cesty zvažujúce úlohu budovy v rámci kontextu urbánneho dizajnu. Uznali sa ako Team 10, ale teraz nezávislý od CIAM a s novým programom. Tím 10 obhajoval oživenie architektúry ako celku, obzvlášť v rámci spoločenského života miest v svetle deštruktívnych vojnových rokoch, a monumentálnu úlohu prebudovať Európske mestá.
Členovia Teamu 10, ďalší architekti a odborníci z rôznych odborov z celého sveta, zdieľali víziu architektúry a mesta ktorú artikulovali cez dizajn, publikácie, a výučbu. Rozprava o Modernistickej architektúre sa posunula, jeden by bol povedal, že sa objavil novy vzor.
Kritickým aspektom tejto rozpravy bolo zistenie že architektúra a urbanizmus sú tímové úlohy; že architektovým základným klientom, dokonca aj v realizácii individuálneho projektu, nakoniec to bola samotná spoločnosť. Architektonická prax bola znovu uvážená a kolegovia so špeciálnymi vedomosťami vyzvaní.
Kysucká vrchovina

Kysucká vrchovina je pohorie a geomorfologický celok Stredných Beskýd na Slovensku. 
Vymedzenie.
Hraničí na severe s Oravskými a Kysuckými Beskydmi, na severozápade krátkym úsekom s Turzovskou vrchovinou a na západe s pohorím Javorníky. Na juhu územie klesá do Žilinskej kotliny a nasleduje pásmo hôr v poradí Malá Fatra, Oravská vrchovina, Oravská Magura a Podbeskydská vrchovina.
Delenie.
Kysucká vrchovina sa delí na 4 podcelky, ktoré zahŕňajú aj 2 časti:
Charakteristika.
Kysucká vrchovina je rozľahlý vrchovinný masív, kde sa striedajú kopce s hlbokými údoliami. Nadmorská výška dosahuje maximum vrchom Pupov () pri Terchovej, turisticky významné sú aj Ľadonhora () a Straník (). Oblasť Kysuckej vrchoviny je viac než z polovice zarastená prevažne ihličnatými lesmi, z listnatých porastov je vo väčšej miere zastúpený iba buk.
Hlavným vodným tokom tejto oblasti je rieka Kysuca a jej ľavostranné prítoky s dominantnou Bystricou, v juhovýchodnej časti je to Varínka. Podnebie radí Kysuckú vrchovinu medzi chladné oblasti s priemernými teplotami v zimnom období -3 až -7 °C, v letných mesiacoch 12 až 16 °C, počet dní so snehovou pokrývkou je 120 – 160 a počet letných dní 10 – 30.
Chránené územia.
V tejto oblasti sa nachádzajú početné druhy chránených rastlín, živočíchov aj prírodných útvarov a nálezísk. Aj preto viac ako polovica rozlohy územia patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce. Tá bola vyhlásená v roku 1984 a má celkovú rozlohu . Jej súčasťou sú početné prírodné rezervácie a chránené prírodné výtvory, medzi ktoré patrí napríklad Kysucká brána, Veľké Ostré či Ľadonhora.
This Is My Truth Tell Me Yours

This Is My Truth Tell Me Yours je štúdiový album waleskej skupiny Manic Street Preachers vydaný v septembri 1998. V Spojenom kráľovstve ho vydávalo Epic Records a v USA o ďalší rok Virgin Records. 
Názov "This Is My Truth Tell Me Yours" () je výrokom waleského labouristického politika Aneurina Bevana. Album je v porovnaní s predošlými orientovaný viac na akustické nástroje a obsahuje menej rockových skladieb.
Aneurin Bevan

Aneurin Bevan (* 15. november 1897, Tredegar, Spojené kráľovstvo - † 6. júl 1960, Londýn) bol waleský labouristický politik a socialista. Bol dôležitou osobnosťou waleskej ľavicovej politiky počas polovice 20. storočia a tiež ministrom zdravotníctva, ktorý založil NHS (Národnú zdravotnú starostlivosť).
Kondenzátor

Kondenzátor môže byť:
Guľatina

Guľatina je kmeň celého spíleného stromu v pôvodnom tvare, zbavený konárov. V tejto forme predávajú najčastejšie lesníci drevný materiál pre ďalšie spracovanie (píly, celulózky a iné).
Guľatina má po svojej dĺžke rozdielne kvalitatívne vlastnosti. 
Vrcholky stromov, ktoré majú najhoršiu kvalitu sa využívajú na kúrenie (triesky, brikety, atď.)
Otto Wagner

Otto Wagner (* 13. júl 1841, Penzing, Rakúske cisárstvo – † 11. apríl 1918, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko) bol rakúsky architekt, urbanista a teoretik architektúry, predstaviteľ secesie.
Život.
Otto Wagner svoje štúdium s technickým zameraním začal na "Technische Hochschule" vo Viedni, pokračoval na Bauakademie v Berlíne a štúdium dokončil v rokoch 1861-1863 na akadémii vo Viedni. Svoje prvé tvorivé obdobie sa nieslo v robustnom a triezvom klasicistickom štýle a postupne plynulo prešiel k secesii. Patril k jedným z najvýznamnejších a najuznávanejších architektov vo Viedni, preto dostal veľa verejných a akademických zákaziek.
1896 manifest "Moderne Architektur", kde Wagner vyzdvihuje potrebu a dôležitosť nového prístupu k architektúre, kde princípy sú tvorené na základe účelnosti. Takýto prístup je citeľný hlavne v budove viedenskej poštovej sporiteľni. Pozdvihuje nový spôsob chápania umeleckej tvorby, kedy je potrebné pochopiť a uvažovať nad pojmom štýl. Wagner ho chápe ako prirodzený výsledok moderného pokroku a je spojený so stavebnou formou. Teda ide o odmietanie renesančnej a barokovej výzdoby, zároveň podpora čitateľnosti.
Neskôr sa stal profesorom viedenskej akadémie kde vyučoval žiakov, ktorí pokračovali v ceste modernej architektúry. V roku 1897 bolo vo Viedni skupinou umelcov založené hnutie Viedenská secesia, ku ktorému patrili Joseph Maria Olbrich, či Josef Hoffmann a Otto Wagner. Cieľom hnutia bolo postaviť sa proti tradičnému modernému umeniu a snaha o architektúru a umenie podporujúcu rozvoj modernej spoločnosti. Smerovanie ku kontrole bohatosti a organizácie výzdoby v prospech kockových tvarov blokov a v geometrickom ornamente.
Aj keď na sklonku života sa stretol s nepochopením zo strany viedenskej spoločnosti, Wagner svojimi návrhmi a spismi ovplyvnil obrovskú časť európskej architektonickej avantgardy.
Tvorba (Vybrané diela).
Išlo o činžiakový dom, ktorý ako prvý nadobudol práva pre dôstojné bývanie pre obyčajných ľudí. Zaujímavý je aj okrem iného svojou farebnou fasádou zdobenom v secesnom štýle. Ide o keramickú dlažbu s ornamentálnymi kvetovými motívmi. Každý byt je rozlohou rovnako veľký a zároveň sa v rovnakej miere podieľa na výzdobe fasády. Na tomto Wagnerovom dome môžeme zreteľne vidieť zladenie výzdoby s architektúrou.
Uzatvorená kompozícia, symetria a strohé využitie výzdoby. Ide o stavbu, ktorá svojou hmotnou vyváženosťou vytvára „klasicistické dielo“. Svojou jednoduchosťou vytvára kontrast s bohato zdobenou Wagnerovou vilou I. Na fasáde sú viditeľné výraznejšie tvary kockových blokov, ktoré sú doplnené modrým geometrickým ornamentom a kovovými doštičkami.
Malý kostol v psychiatrickom ústave je modelovaný podobne ako Pavilón secesie (Joseph Maria Olbrich). Priečelie je v tvare štvorca a nad ním sa vypína veľká kupola, ktorú dopĺňajú vežičky. Dekoratívne formy sú triezvejšieho a usmerneného charakteru. Objekt je obložený mramorovými doskami.
Pôdorys je v tvare písmena V. popri pravouhlým a racionálnym tvarom je budova poznačená silným secesným dekorom. Zaujímavý je aj interiér, kde hlavná hala je prestropená s jemnou konštrukciou z kovu a skla v tvare polovičného oválu. Interiér je bez výrazných ozdôb.
Síran

Síran (sulfát) je soľ odvodená od kyseliny sírovej, ktorá vznikla náhradou oboch jej vodíkových atómov. V prípade, že by bol nahradený iba jeden atóm vodíka, vzniká hydrogensíran ("hydrogensulfát"). Všeobecný vzorec síranu sa skladá z katiónu kovu, príp. väčšej skupiny, ako je amónny katión a síranového aniónu SO.
Vlastnosti.
Síran je kryštalická látka, ktorá je v bezvodnom stave ("anhydrid") bezfarebný či biely, ale hydrát môže mať iné farby, napr: síran meďnatý , síran železnatý , síran bárnatý , síran nikelnatý a iné. Síran je spravidla dobre rozpustný vo vode, výnimkou sú síran vápenatý , síran strontnatý , síran bárnatý , síran ortutnatý , síran olovnatý a síran strieborný .
Výroba.
Výroba síranov z "neušľachtilých" kovov je veľmi jednoduchá, stačí jednoducho rozpúšťať daný kov v kyseline sírovej. Najmä alkalické kovy sú veľmi reaktívne, a táto reakcia by bola vysoko exotermická, preto sa používajú hydroxidy týchto kovov, vznikajúce ich reakciou s vodou.
Laboratórne môžu použiť aj iné zlúčeniny, napríklad uhličitany a použiť kyselinu sírovú.
Výroba síranov z "ušľachtilých" kovov je o veľa zložitejšia, pretože najmä meď nereaguje s kyselinou sírovou.
Laboratórne možno použiť peroxid vodíka alebo kyselinu dusičnú zmiešané s kyselinou sírovou, čo umožní vznik síranov.
Reakcia pri použití peroxidu vodíka :
Reakcia pri použití kyseliny dusičnej :
Priemyselne sa však využíva elektrolýzy, kde elektrolytom je kyselina sírová a elektródy sú z medi. U kladnej elektródy vzniká síran meďnatý a u zápornej vodík. Vzniknutý síran meďnatý klesá ku dnu, avšak pri vysokej koncentrácii, keď už v roztoku nie je veľa kyseliny sírovej dochádza k elektrolýze síranu meďnatého, takže na zápornej elektróde už nevzniká vodík, ale meď.
Ak použijeme však koncentrovanú kyselinu sírovú (98%), reakcia s meďou bude prebiehať sama podľa rovnice:
K reakcii dôjde, pretože sa každá druhá molekula kyseliny sírovej rozpadne, podobne ako kyselina dusičná, meď premení na kladne nabitý ión, a molekula kyseliny sírovej s týmto iónom zreaguje.
Výskyt.
Sírany sa vyskytujú v niektorých nerastoch, napríklad už spomínaný sadrovec, anhydrit a baryt, ale aj napríklad v Kamenci. Kamence sú taktiež sírany, avšak majú 2 rôzne katióny. Vznikajú spoločnú kryštalizáciou daných dvoch síranov, napríklad síran draselný a síran hlinitý vytvorí kamenec (chemicky ho stále môžeme nazývať síranom) draselno-hlinitý. Kamence spravidla bývajú hydráty, teda do svojej molekuly rady viažu aj molekuly vody. Tu sú príklady jednotlivých Kamencov:
Polyglot

Polyglot (z gréckeho "polys", mnohý a "glótta", jazyk) je človek ovládajúci viacero jazykov.
James Marsters

James Marsters (* 20. august 1962, Greenville, Kalifornia, USA) je americký herec a spevák. V rokoch 2002 – 2004 účinkoval ako spevák v skupine Ghost of the Robot, momentálne je sólový spevák. V roku 2005 vydal album "Civilized Man," v roku 2007 ďalší z názvom "Like a Waterfall". V detstve bol v skupine The Vandals. 
Životopis.
James Marsters sa narodil v kalifornskom meste Greenville, ale vyrastal v Modeste, momentálne žije v Los Angeles. Preslávila ho rola Spikea v populárnom americkom seriáli "Buffy, premožiteľka upírov" a účinkovanie v seriáli "Angel". Zahral si i v mnohých ďalších filmoch a seriáloch. Z filmov stoja za zmienku "Spletité cesty osudu" (orig. "Winding Roads)," kde si zahral Billa Johnsona, ďalej horor "Dom hrôzy" (orig. "House on Haunted Hill") kde síce nemal veľkú rolu, no bolo ho možné vidieť na začiatku filmu ako kameramana. Hral i vo filme "The Enforcers," kde sa predstavil ako Sullivan McManus a vo filme "Chance," ktorý režírovala Amber Bensonová (Tara v Buffy). Známy je film "Senzi prachy" (orig. "Cool Money)," kde si zahral hlavnú úlohu ako Bobby Comfort. K jeho najnovším filmom patria horor "Shadow Puppets," kde sa predstavil ako Jack, "" (orig. "P.S.: I love you)" kde hrá Johna McCarthyho, "Chasing the Devil" a (orig. "Dragonball Evolution)". Účinkoval aj v seriáli "Smallville", kde stvárnil Brainiaca/prof. Miltona Finea. 
James Marsters hrá aj v divadle a to už od svojich deviatich rokov. Jeho obľúbená hra je McBeth. 
Je rozvedený, jeho bývalá manželka sa volá Lianne Davidsonová a majú syna Sullivana (* 1996).
Mimobežnosť

Dve priamky sú mimobežné, keď neležia v spoločnej rovine a nemajú spoločný bod (priesečník).
Dve osové telesá v priestore sú mimobežné, keď ich osi nemajú spoločný žiaden bod (nemajú priesečník) a zároveň ich osi neležia v jednej rovine - nie sú rovnobežné.
Rôznobežnosť

Dve priamky sú navzájom rôznobežné ak ležia v jednej rovine a majú spoločný práve jeden bod, čiže majú priesečník.
Priamka je s rovinou rôznobežná ak s ňou má spoločný práve jeden bod.
Dve roviny sú navzájom rôznobežné ak majú spoločnú práve jednu priamku.
Dve osové telesá v priestore sú rôznobežné, keď ich osi v priestore majú spoločný práve jeden bod - ich priesečník.
Rovnobežnosť

Dve priamky sú navzájom rovnobežné, ak ležia v jednej rovine a nemajú spoločný bod.
Priamka je s rovinou rovnobežná, ak s ňou nemá spoločný žiaden bod.
Dve roviny sú navzájom rovnobežné, ak nemajú spoločný žiaden bod.
Dve osové telesá v priestore sú navzájom rovnobežné, keď ich osi ležia v jednej rovine a nemajú žiaden spoločný bod (nemajú priesečník).
Kolmosť

Kolmosť je spoločná vlastnosť nasledujúcich geometrických útvarov:
Koleno

Koleno môže byť:
Budova Detskej psychiatrickej liečebne, n.o. Hraň

Budova Detskej psychiatrickej liečebne, n.o. Hraň alebo Kaštieľ Hraň alebo Vila Hraň je kaštieľ, samostatný objekt v blízkosti lesa v obci Hraň. Pôvodný kaštieľ dala postaviť rodina Almášiovcov, ktorá Hraň vlastnila od konca 18. storočia. Budovu navrhol architekt Ludvig Baumann v roku 1903. 
Architektúra.
Kaštieľ je pozoruhodná eklektická stavba na spôsob rozložitých anglických vidieckých sídel. Ústredným priestorom dispozície bola hala, z ktorej viedlo na poschodie voľné schodisko. Hoci je objekt pomerne veľký, pestré rozčlenenie túto veľkosť stiera. Medzi rozmanitými oknami sú aj veľké zasklené plochy s hustým rastrom zasklenia, veľké okná či kruhové okienko v bývalej kaplnke s gotizujúcimi prvkami. Nechýbajú vysoké tehlové komíny, kamenná podmúrovka, hrazdené časti horných poschodí a vikierov či verandy s toskánskymi stĺpmi.
Súčasné využitie.
Kaštieľ vraj posledný gróf prehral v kartách. Cez druhú svetovú vojnu v nej bol internačný tábor a od začiatku 50. rokov je tu detská psychiatrická liečebňa s kapacitou 160 lôžok. Objekt obnovili koncom 90. rokov.
Byblos

Byblos (; ; ) je staroveké prístavné fenické mesto na východnom pobreží Stredozemného mora. Leží severne od Bejrútu na území dnešného štátu Libanon.
Dejiny.
Najstaršie sídliskové vrstvy pochádzajú z 5. tisícročia pred Kr., v 3. tisícročí sa zmenil na významné prístavné mesto, ktoré ťažilo z obchodu s cédrovým drevom, ktoré sa vyvážalo do Egypta. Okolo roku 2800 pred Kr. boli okolo mesta vybudované mohutné hradby. Obchod s Egyptom spôsoboval v prechodných obdobiach určitú závislosť na Egypte, inak sa vytvorila v Byble oligarchická vláda predstaviteľov významných obchodných rodín. Byblos súperil o obchodné postavenie s mestom Ugarit (Ras Šamra), ktoré ležalo na severe dnešnej Sýrie. Okolo roku 1200 pred Kr. bolo mesto zničené, ale čoskoro bolo opäť obnovené. Od 9. storočia pred Kr. sa mesto dostalo pod vplyv asýrskych vládcov, kráľ Šepatbaal platil dane asýrskemu kráľovi Tiglat-pilesarovi III.
V 7. a 6. storočí pred Kr. sa mesto dostalo pod vplyv Babylonskej a Perzskej ríše, ale udržiavalo si postavenie významného obchodného mesta, ktoré sa spolu s ďalšími fenickými mestami podieľalo na kolonizácii severného pobrežia Afriky.
Alexander Veľký si mesto podmanil s ostatnými fenickými mestami, po jeho smrti sa Byblos dostal do záujmovej sféry ríše Seleukovcov. Po dobytí Sýrie sa Byblos stal súčasťou Rímskej ríše. Bolo prebudované podľa rímskeho vzoru, zachovali sa mnohé mozaiky, stĺporadia, divadlo, nymfeum, luxusné súkromné domy.
V stredoveku sa Byblos dostal pod arabskú nadvládu, v čase križiackych vojen sa pod názvom Gibelet (alebo Giblet) stal sídlom biskupa a významným sídlom križiakov, ktorí tu vybudovali mohutný hrad. V roku 1187 mesto dobyl Saladin, potom ho znovu dobyli križiaci a v roku 1266 Baibars. Od roku 1516 sa dostal Byblos pod osmanskú nadvládu.
Archeológia.
Významnými stavebnými pamiatkami mesta je Chrám s obeliskami (asi 1900 – 1600 pred Kr.), v ktorom sa našli mnohé bronzové obetné sošky, mnohé vylúpené hrobky vládcov mesta (okolo 1800 pred Kr.), Ahiramova hrobka s jeho zdobeným sarkofágom, a rímske divadlo.
V roku 1985 bolo mesto zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.