Manželstvo

Manželstvo (iné názvy pozri nižšie) je spoločenský a/alebo právny inštitút, ktorého obsahom je spoločnosťou akceptovaný viac-menej trvalý zväzok (najmä sexuálny vzťah) medzi dvoma (v niektorých štátoch aj viacerými) osobami rôzneho (v niektorých štátoch aj rovnakého) pohlavia, ktorý sa obyčajne uzatvára sobášom a je obyčajne myslený ako základ pre rodinu, ale ktorého konkrétna podoba, funkcia a súvisiace práva a povinnosti sa líšia v závislosti od príslušnej kultúry a/alebo právneho systému. 
V právnom poriadku súčasného Slovenska je manželstvo definované v Zákone o rodine ako „"zväzok muža a ženy, ktorý vzniká na základe ich dobrovoľného a slobodného rozhodnutia uzavrieť [ho] po splnení podmienok ustanovených [Zákonom o rodine]"“. Podrobnosti o manželstve v práve Slovenska pozri nižšie. 
Názvy.
Iné názvy manželstva sú matrimónium, manželský stav, stav manželský, nárečovo: "malženstvo".
Etymológia.
Slovenské slovo "manželstvo" je odvodené od slova manžel, ktorého etymológiu pozri v článku manžel.
Manželstvo v právnom poriadku Slovenska.
Vymedzenie manželstva.
V právnom systéme Slovenskej republiky je manželstvo definované v § 1 Zákona o rodine, účinnom od roku 2005, ako „"zväzok muža a ženy, ktorý vzniká na základe ich dobrovoľného a slobodného rozhodnutia uzavrieť [ho] po splnení podmienok ustanovených [Zákonom o rodine]"“. V tom istom zákone sa v úvodnej časti Základné zásady uvádza, že „"Manželstvo je zväzkom muža a ženy. Spoločnosť tento jedinečný zväzok všestranne chráni a napomáha jeho dobro. Manžel a manželka sú si rovní v právach a povinnostiach. Hlavným účelom manželstva je založenie rodiny a riadna výchova detí."“
Okrem toho sa manželstvo s účinnosťou od septembra 2014 spomína aj v Ústave Slovenskej republiky, kde sa čl. 41 ods. 1 uvádza v podstate formulácia prebratá z úvodu Zákona o rodine: „"Manželstvo je jedinečný zväzok medzi mužom a ženou. Slovenská republika manželstvo všestranne chráni a napomáha jeho dobru."“. Táto formulácia bola do ústavy vložená v júni 2014 s cieľom zablokovať prípadné snahy o rozšírenie inštitútu manželstva na páry rovnakého pohlavia.
Formy uzavretia manželstva (čiže sobáša).
Manželstvo na Slovensku sa uzatvára so súhlasom muža aj ženy pred matričným úradom alebo pred orgánom registrovanej cirkvi. Snúbenci musia vyplniť požadované tlačivá a matričnému úradu najmenej 7 dní pred uzavretím manželstva predložiť:
Manželstvo je teda možné podľa slovenského práva v súčasnosti uzavrieť dvoma formami:
Na Slovensku sa civilný a cirkevný sobáš navzájom právne rešpektujú. Po uzavretí občianskeho sobáša je možný aj obrad cirkevný, pokiaľ je to medzi tými istými osobami (ten istý muž a tá istá žena), v civilnom práve ním však už nevzniknú žiadne právne následky. Cirkevný obrad medzi inými osobami (ten istý muž a iná žena, resp. iný muž a tá istá žena) nie je bez predchádzajúceho rozvodu možný. Po uzavretí cirkevného sobáša nie je potrebné (ale ani možné, pretože manželstvo vzniklo a právne účinky nastali uzavretím cirkevného sobáša) uzavrieť občiansky sobáš.
Ukončenie manželstva.
Manželstvo sa končí buď smrťou jedného z manželov alebo rozvodom na základe rozhodnutia súdu. Ďalším spôsobom je anulácia manželstva, keď sa manželstvo prehlási za neplatné (nulitné) od začiatku.
Súd môže manželstvo na návrh niektorého z manželov rozviesť, ak sú vzťahy medzi manželmi tak vážne narušené a trvalo rozvrátené, že manželstvo nemôže plniť svoj účel a od manželov nemožno očakávať obnovenie manželského spolužitia. Súd zisťuje príčiny, ktoré viedli k vážnemu rozvratu vzťahov medzi manželmi, a pri rozhodovaní o rozvode na ne prihliada. Súd pri rozhodovaní o rozvode vždy prihliadne na záujem maloletých detí.
Práva a povinnosti manželov.
Manželstvo obvykle prináša práva a povinnosti manželom, ktoré sa týkajú výchovy detí, spoločného vlastníctva, sexuálneho chovania, príbuzenských väzieb, členstva v kmeni, vzťahu ku spoločnosti, dedičstvu a láske. V špecifických prípadoch manželstvo tiež ustanovuje právne otcovstvo dieťaťa ženy alebo právne materstvo dieťaťa otca. Manželstvo je tradične jedným z požiadaviek na založenie rodiny, o čo sa opiera aj fungovanie spoločnosti. Manželstvo tak neslúži iba manželskému páru, ale tiež záujmom detí a spoločnosti.
V židovstve, islame a kresťanstve je manželstvo tradične nevyhnutným predpokladom pre pohlavný styk. Sexuálne vzťahy pred manželstvom nie sú v kultúrnych oblastiach týchto náboženstiev podporované, lebo je považované za smilstvo. Ešte menšej priazni sa tešia sexuálne vzťahy mimo manželstva (cudzoložstvo) ako porušenie manželskej vernosti.
Židovské ponímanie manželstva.
Manželstvo je v židovstve základným kameňom pre naplnenie prvého prikázania, totiž „Buďte plodní a množte sa“ (Gn).
Manželstvo v Starom zákone.
Manželstvo Starý zákon spája so stvorením človeka. Ide o zväzok pohlavne rôznych, avšak rovnocenných a rovnoprávnych osôb podľa poriadku, ktorý je daný od počiatku (Gn 1,27n.). Manželstvo je zmluvou, ktorá má ako primárny zámer zaistiť pokračovanie rodovej línie muža. Manželstvo kladie rôzne požiadavky na muža a ženu: muž môže porušiť iba cudzie manželstvo, žena iba manželstvo vlastné. Starý zákon nepozná záväzok monogamie a manželstvo je rozlučiteľné. Bezženstvo (či celibát) je Starému zákonu cudzie.
Ketuba (židovská svadobná zmluva).
Ketuba je židovská svadobná zmluva, ktorá sa používa už tisícročia. Bola a stále je dôležitým dokladom židovského manželstva. Má význam nielen spoločenský, ale predovšetkým právny. Spočiatku slúžila ako zákonná ochrana pre ženu v prípade, že by ju muž zapudil, rozviedol sa s ňou, alebo keby ovdovela. Išlo predovšetkým o finančné zaopatrenie a právo ženy na časť manželovho majetku. Dodnes sa do ketuby zaznamenáva finančná suma, ktorý stanoví novomanžel a ktorý sa žene vypláca po jeho smrti alebo ktorý sa musí vyplatiť v prípade rozvodu. Minimálna doporučená čiastka je suma, z ktorého by rozvedená žena mohla žiť prinajmenšom po dobu jedného roku alebo podľa zvykového práva tretina majetku. V neskorších dobách bola svadobná zmluva rozšírená o ďalšie opatrenia týkajúce sa tiež spoločného života manželov (muž má povinnosť svoju ženu živiť, šatiť, vykúpiť ju, ak by bola unesená, zaistiť jej lekára a pod.). Pri svadobnom obrade potvrdzuje muž svojim podpisom platnosť zmluvy a potom, čo sa podpíšu aj dvaja prítomní svedkovia, muž obradne odovzdáva ketubu svojej žene. Ketuba je teda platný dokument právne ochraňujúci ženu, ktorý u seba žena ponecháva po celú dobu manželstva. V prípade, že muž nedodrží to, k čomu sa vo svadobnej zmluve zaviazal, má žena právo sa obrátiť na židovský súd, tzv. bejt din. Pokiaľ "bejt din" zistí, že je žena v práve, môže na jej žiadosť povoliť rozvod manželstva.
Kresťanské ponímanie manželstva.
V kresťanstve je manželstvo právoplatným spojením muža a ženy za účelom telesného a duchovného spoločenstva.
Manželstvo v Novom zákone.
Podľa Nového zákona (Mk 10,6-9; Mt 19,4n.) sa manželstvo považuje za trvalé spojenie jedného muža a jednej ženy. Žena má v manželstve rovnoprávne postavenie. Manželstvo má podľa Nového zákona svoje miesto v dejinách spásy a vzťah muža a ženy je podľa neho predobrazom vzťahu Krista a cirkvi (Ef 5,32). Na manželstvo sa teda pozerá ako na Božiu vôľu pre človeka.
Katolícky pohľad na manželstvo.
Podľa katolíckeho učenia sa každé platné manželstvo uzavreté medzi dvomi pokrstenými považuje za sviatosť. Vzťah v manželstve obsahuje v sebe tiež vzťah k Bohu ako k svojmu základu a cieľu a manželstvo je považované za spôsob sprítomnenia Ježiša a cirkvi vo svete (Mt 18,20). Pokiaľ neexistujú manželské prekážky, môžu manželstvo prijať všetci pokrstení. "Prirodzené manželstvo" je v protiklade k "sviatostnému manželstvu" manželstvom medzi dvomi nepokrstenými. Účinkom manželstva je manželský zväzok, ktorý je svojou povahou výlučný a uzaviera sa na celý život, takže platne uzatvorené a dokonané sviatostné manželstvo sa končí až smrťou jedného z manželov.
Prelomovým pre chápanie manželstva sa stal 2. vatikánsky koncil, ktorý sa pokúsil odpútať od právneho pohľadu na manželstvo a vyzdvihol ako hlavný cieľ manželstva vzájomnú lásku manželov vedľa plodenia detí ("Gaudium et spes" 47-51; "Lumen gentium" 11).
V Rímskokatolíckej cirkvi prevláda názor, že túto sviatosť si udeľujú navzájom priamo snúbenci, kňaz (poprípade diakon) pôsobí iba ako svedok cirkevného aktu. Základom manželskej zmluvy je teda manželský sľub snúbencov. U gréckokatolíkov aj v ostatných východných katolíckych cirkvách je vysluhovateľom svätého tajomstva (sviatosti) manželstva kňaz alebo biskup, základnou podstatnou súčasťou obradu je korunovácia (korunuje sa alebo ovenčuje aj ženích aj nevesta). V prípade, ak jeden zo snúbencov je východný katolík a druhý rímskokatolík, manželstvo musí vysluhovať kňaz alebo biskup (nemôže to byť diakon ani pastoračný asistent), aj keď sa koná v latinskom obrade.
Manželstvo v katolíckom kanonickom práve.
Kódex kánonického práva a Kódex kánonov východných cirkví stanovujú právne podmienky pre uzavretie sobáša v Katolíckej cirkvi. Pre platnú formu uzavretia manželstva sa vyžaduje aktívna účasť farára alebo biskupa jedného zo snúbencov v mieste uzavretia manželstva a aspoň dvoch svedkov. Farár môže svoju právomoc delegovať inému kňazovi (v latinskej cirkvi aj diakonovi). V nebezpečí smrti je možná účasť iba dvoch svedkov. Táto forma je povinná pre všetkých, ktorí sú v katolíckej cirkvi. Obvyklou prípravou na manželstvo sú zásnuby, poučenie manželov a ohlášky. Dišpenz od manželských prekážok udeľuje diecézny, resp. eparchiálny biskup. Medzi tzv. obyčajné prekážky patrí: jednoduché rehoľné sľuby, príbuzenstvo zákonné alebo pokrvné, rozdielnosť vyznaní, neplnoletosť, pohlavná neschopnosť, ešte trvajúci manželský zväzok, rôznosť náboženstva, prijatie sviatosti svätenia, verejné doživotné (rehoľné) sľuby a i. V manželskom práve (aj prekážkach) existujú isté rozdiely medzi rímskokatolíckou cirkvou a východnými katolíckymi cirkvami.
Manželstvo v pravoslávnych cirkvách.
Manželstvo v pravosláví je vnímané do značnej miery podobne ako v Katolíckej cirkvi. Podľa pravoslávnych sa manželstvo uzatvára požehnaním, ktoré kňaz manželom pri svadbe (tzv. korunovácii) udelí (rovnako ako u východných katolíkov). Na rozdiel od katolíckeho kanonického práva môže cirkev fakticky už neexistujúce manželstvo prehlásiť za mŕtve (napr. v prípade smrti jedného z manželov, pričom smrť môže byť fyzická, morálna (napr. zločin) alebo duchovná (opustenie cirkvi, heréza, nekajúcne zotrvávanie v ťažkom hriechu; dôvodom pre rozvod je podľa Kristových slov cudzoložstvo). Druhý sobáš toho, kto nezavinil rozpad manželstva, je potom možný, avšak v prípade, že uzatvárajú ďalší sobáš obidvaja snúbenci, nekoná sa slávnostný obrad svadby, ale iný obrad, ktorý je viac-menej kajúcou bohoslužbou (ďalšie sobáše sú v súlade so Svätým písmom vnímané ako zhovievavosť k ľudskej slabosti a ako prevencia smilstva).
Manželstvo v protestantských cirkvách.
Pre protestantov je manželstvo predovšetkým osobnou voľbou dvoch snúbencov. V protestantskom ponímaní sobáš nie je sviatosť, lebo ho neustanovil Ježiš Kristus. Tým sa však nepopiera jeho dôležitosť, keďže manželstvo je niečo, čo je tu už od stvorenia sveta. Sobáš v kostole je platný aj pre úrady a predchádza mu príprava so sobášiacim farárom - počet stretnutí podľa miestnych zvyklostí. V rámci sobášneho obradu môže byť slúžená aj Večera Pánova - podľa žiadosti a osobného rozhodnutia snúbencov.