burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jérôme Lejeune

Služobník Boží Jérôme Jean Louis Marie Lejeune (* 26. jún 1926, Montrouge, Francúzsko – † 3. apríl 1994, Paríž) bol francúzsky genetik, pediater a jeden z najvýznamnejších vodcov medzinárodného protipotratového hnutia v druhej polovici 20. storočia. Bol členom Pápežskej akadémie vied a prvý prezident Pontifikálnej akadémie pre život.
Jo považovaný za jedného zo zakladateľov modernej genetiky človeka a lekárskej genetiky. V roku 1958 objavil príčinu Downovho syndrómu - trizómiu 21. chromozómu a ako prvý lekár tak preukázal spojitosť medzi genetickou poruchou a mentálnou retardáciou. V roku 1963 ako prvý lekár diagnostikoval a popísal syndróm Cri du chat (známy tiež ako "Lejeunov syndróm"), zapríčinený deléciou časti 5. chromozómu. 
Bol osobným priateľom pápeža Jána Pavla II. Zomrel v roku 1994 na rakovinu. V katolíckej cirkvi prebieha proces jeho blahorečenia.
Kostol Svätého Ducha

Kostol Svätého Ducha alebo Kostol Ducha Svätého je názov veľkého počtu kostolov, napríklad:
Nicole Prattová

Nicole Prattová (* 5. marec 1973, Mackay, Austrália) je bývalá austrálska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 1 turnaj WTA v dvojhre a 9 turnajov vo štvorhre.
Galina Olegovna Voskobojevová

Galina Olegovna Voskobojevová (; * 18. december 1984, Moskva, Rusko) je súčasná kazašská profesionálna tenistka (do roku 2008 hrala za Rusko). Jej najvyššie umiestnenie na rebríčku WTA je 64. miesto, ktoré dosiahla 16. februára 2009.
Dubková

Dubková je miestna časť obce Lazy pod Makytou v okrese Púchov.
Nachádza sa na južnom okraji Javorníkov, v geomorfologickej časti Lysianska brázda, na potoku Biela voda v nadmorskej výške 355 m n. m. Leží na ceste medzi Lúkami (2 km na juhozápad) a Lazmi pod Makytou, 2,5 km južne od obce. Miestna časť je zložená z dvoch častí, z Dolnej a Hornej Dubkovej, a viacerých osád.
Zbora

Zbora je bývalá samostatná obec, v súčasnosti súčasť obce Dohňany v okrese Púchov.
Nachádza sa na južnom okraji Javorníkov na potoku Petríkovec v nadmorskej výške 357 m n. m. Leží 4,5 km severne od stredu Dohnian, je dostupná odbočením z cesty I/49 medzi Dohňanmi a Mestečkom.
K pôvodne samostatnej obci prináležia viaceré osady: Doliny, Lazovce, Lejšie, Podhradištie, Podskálie, Podveliková, Slatina.
Mostište

Mostište je pôvodne samostatná obec, v súčasnosti je administratívnou súčasťou obce Dohňany v okrese Púchov.
Leží na južnom okraji Javorníkov na pravostrannom prítoku Hoštinského potoka v nadmorskej výške 390 m n. m. Mostište je prístupné odbočením z cesty I/49 medzi Dohňanmi a Mestečkom, leží 3,5 km SSV od Dohnian.
V polohe Gýmeš (579,6 m n. m.) bolo odkryté predslovanské hradisko.
Petrínovec

Petrínovec je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Bielej vody, meria 5,9 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, v časti Lazianska vrchovina, na východnom svahu Štrbáka (869,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 700 m n. m. Od prameňa tečie sprvu na juhojuhovýchod, oblúkom sa postupne stáča na juhozápad a sprava priberá prítok z juhojuhozápadného svahu Štrbáka. Ďalej pri osade Dolinky priberá pravostranný prítok z osady Ozimovci a pokračuje juhojuhozápadným smerom. Následne preteká cez osadu Matejkovce, kde zľava priberá prítok z oblasti Stávky a cez obec Vydrná, kde opäť zľava priberá prítok spod sedla Kýčera (745 m n. m.). Na dolnom konci tejto obce ešte z ľavej strany priberá prítok spod kóty 758,4 m a medzi obcami Lúky a Záriečie ústi v nadmorskej výške cca 328 m n. m. do Bielej vody.
Podanie (stolný tenis)

Podanie je v stolnom tenise špeciálny úder, ktorým sa začína hra.
Podáva sa s loptičkou voľne ležiacou na dlani, ktorá musí byť otvorená. Loptička musí byť nadhodená minimálne 16 cm vysoko. Musí sa najprv dotknúť plochy podávajúceho a potom plochy prijímajúceho. Ak sa loptička dotkne sieťky a preskočí na stranu prijímajúceho, podanie sa opakuje. Povinnosťou hráča je podávať tak, aby mohla byť posúdená jeho správnosť. Podanie sa mení po dvoch správne zahraných loptičkách. Keď sa hrá štvorhra, hráč podáva z pravej strany stola, loptička sa musí dotknúť pravej strany stola a na druhe strane ľavej strany stola z hľadiska podávajúceho hráča. V prípade dvojhry, loptička môže dopadnúť na ľubovoľné miesto strany stola protihráča.
Petríkovec

Petríkovec je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Bielej vody, meria 5 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Nízke Javorníky, na východnom svahu Kohútky (794,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 690 m n. m. Od prameňa tečie najprv juhojuhovýchodným smerom, zľava priberá prítok z juhovýchodného úpätia Širokého (771,1 m n. m.) a následne tečie na krátkom úseku severojužným smerom do osady Doliny, kde zľava priberá ďalší prítok z juhovýchodného úpätia Širokého. Ďalej tečie smerom na juhozápad, z ľavej strany priberá prítok z osady Podveliková, sprava prítok z južného svahu Kohútky a preteká intravilánom Zbory. Tu najprv priberá pravostranný prítok z juhozápadného svahu Kohútky, stáča sa severojužným smerom, opäť sprava priberá prítok z oblasti Dubníka a zľava prítok od osady Lazovce. Potom priberá ľavostranný prítok prameniaci západne od Mostišťa, ktorý ústi pri osade Lejšie a stáča sa k ústiu juhozápadným smerom. Do Bielej vody ústi severozápadne od obce Dohňany v nadmorskej výške cca 297 m n. m.
Klecenský potok

Klecenský potok je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to pravostranný prítok Bielej vody, meria 4,2 km a je tokom IV. rádu.
Pramení na severnom okraji Bielych Karpát, v podcelku Kýčerská hornatina, na východnom svahu Kýčery (828,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 675 m n. m. V pramennej oblasti tečie juhovýchodným smerom až k sútoku s krátkym pravostranným prítokom spod Černákovca (628,0 m n. m.), kde sa stáča a pokračuje východoseverovýchodným smerom. Zľava ďalej priberá prítok z lokality Poddubová, sprava prítok z východoseverovýchodného svahu Černákovca a preteká osadou Klecenec, kde z ľavej strany priberá prítok z oblasti Novej Stávky. Na dolnom toku už tečie severovýchodným smerom a nepriberá prítoky. Do Bielej vody ústi v obci Záriečie v nadmorskej výške cca 321 m n. m.
Územná samospráva

Ú"zem"ná samospráva je časť verejnej správy spravidla v oblasti otázok lokálneho významu, ktorú uskutočňuje nie štát, ale obyvateľstvo územných celkov a/alebo isté orgány územných celkov.
Na Slovensku má územná samospráva dve úrovne (obec/mesto a VÚC) a je zakotvená predovšetkým v štvrtej hlave ústavy SR (čl. 64 - čl. 71). Podľa tejto hlavy:
Územná samospráva sa delí takto:
Dolniacky potok

Dolniacky potok je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to pravostranný prítok Bielej vody, meria 2,1 km a je tokom IV. rádu.
Pramení na severnom okraji Bielych Karpát na severoseverovýchodnom svahu Hladkého vrchu (626,7 m n. m.) v nadmorskej výške cca 510 m n. m. Tečie viac-menej severoseverovýchodným smerom najprv popri osade Brezová na ľavom brehu, potom okrajom obce Záriečie. Tu sa stáča na východ, podteká železničnú trať č.125 a pri obci Mestečko ústi v nadmorskej výške približne 317 m n. m. do Bielej vody.
Dohniansky potok

Dohniansky potok je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to pravostranný prítok Bielej vody, meria 3,2 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Bielych Karpatoch, v podcelku Vršatské bradlá, na severoseverozápadnom svahu Dlhej lúky (581,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 500 m n. m. Od prameňa tečie najprv smerom na sever, v lokalite Pusté priberá dva krátke prítoky najprv zľava, potom sprava a ďalej dva krátke prítoky od osady Mačisko. Následne sa stáča smerom na severoseverovýchod, preteká osadou Miškovci, kde zľava priberá prítok (322,8 m n. m.) spod masívu Tlstej hory a na krátkom úseku tečie na severozápad. Napokon mení smer toku na východ, preteká intravilánom obce Dohňany a podteká železničnú trať č. 125. Do Bielej vody ústi priamo v strede obce v nadmorskej výške cca 287 m n. m.
Hoštinský potok

Hoštinský potok je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Bielej vody, meria 6,3 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Javorníkoch, v geomorfologickom podcelku Nízke Javorníky, juhojuhovýchodne od kóty 638,9 m, v lokalite Ohrebielko v nadmorskej výške približne 490 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom, následne sa stáča severojužným smerom, zľava priberá prítok z oblasti Ohrebielka a sprava ďalší prítok (410,2 m n. m.) prameniaci juhojuhovýchodne od kóty 638,9 m. Ďalej preteká cez Hoštinú, zľava priberá krátky prítok z juhozápadného svahu Sliškovca (511,7 m n. m.) a stáča sa juhozápadným smerom. Na okraji Hoštinej ďalej priberá krátky pravostranný prítok z úpätia Gýmeša (579,6 m n. m.), potom zľava prítok zo západného svahu Vrchstráne (561,3 m n. m.) a vzápätí sa stáča smerom na západoseverozápad. Napája malú vodnú nádrž (Ihrišské rybníky), do ktorej zľava ústi krátky prítok prameniaci severne od Ihrišťa. Následne napája aj druhú menšiu nádrž, z pravej strany priberá potok (326,8 m n. m.) pretekajúci cez Mostište a výrazne rozšíreným korytom sa stáča na juhozápad. Napokon podteká štátnu cestu I/49 a na okraji obce Dohňany ústi v nadmorskej výške cca 293 m n. m. do Bielej vody.
Teti II.

Teti II. bol prvým faraónom šiestej dynastie. Je známy (menej často) tiež ako Othoes. Vládol od roku 2345 do 2333 pred Kr. a je pochovaný v Sakkáre. Presná dĺžka jeho vlády je otázna, pretože časť Turínskeho zoznamu kráľov, ktorá sa jej týka, bola zničená. Kráľovná Iput, jeho maželka, bola pravdepodobne dcéra faraóna Venisa, posledného vládcu predošlej dynastie.
Počas Tetiho vlády si začali bohatí dvorania stavať pohrebné monumenty, ktoré sa mali vyrovnať pohrebným stavbám faaónov. Napríklad jeho kancelár si vybudoval mastabu, ktorá pozostávala z 32 miestností, všetkých bohato zdobených. Budovanie bohatých hrobiek mimo kráľovskú rodinu sa považuje za znak toho, že sa bohatstvo presúva z rúk dvora na miestnych vládcov, proces, ktorý sa zavŕšil na konci Starej ríše.
Teti bol možno zavraždený Userkarem, ktorý sa pokúsil zmocniť vlády. Manethó uvádza, že bol zavraždený telesnými strážcami pri palácovom prevrate.
Regent

Regent, z lat. "regens" - "vládnuci", je najčastejšie v monarchii označenie osoby, ktorá vykonáva právomoci panovníka v jeho mene, alebo v mene koruny. Regent preberá právomoci v čase, keď je vládca neplnoletý, neprítomný alebo neschopný tieto vykonávať, alebo počas interregna.
Paola Suárezová

Paola Suárezová (* 23. jún 1976, Pergamino, Argentína) je súčasná argentínska profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 4 turnaje WTA v dvojhre a 44 turnajov vo štvorhre.
Nikolaj Andrejevič Rimskij-Korsakov

Nikolaj Andrejevič Rimskij-Korsakov () (* 18. marec 1844, Tichvin, Ruské impérium – † 21. jún 1908, Ľubensk, blízko Lugy, Ruské impérium) bol ruský hudobný skladateľ.
Životopis.
Narodil sa v meste Tichvin, východne do Petrohradu v aristokratickej rodine. Od detstva sa prejavoval jeho talent aj záujem o hudbu, rodičia však nepovažovali povolanie skladateľa za adekvátne jeho spoločenskému postaveniu a poslali ho študovať na Školu matematických a navigačných vied v Petrohrade. Popri štúdiu sa však venoval hudbe. Neskôr sa stal námorným kapitánom, v mladosti absolvoval plavbu okolo sveta. 
Okolo roku 1890, Rimskij-Korsakov ochorel na angínu. Jeho zdravotný stav zhoršovala aj napätá politická situácia a prebiehajúca revolúcia. Koncom decembra 1907 sa jeho choroba začala zhoršovať, čo mu zabránilo v práci. Zomrel na svojom panstve v Ljubensku blízko Lugy 21. júna 1908. Bol pochovaný na Tichvinskom cintoríne v chráme Alexandra Nevského v Petrohrade.
Dielo.
Hudbu začal Rimskij-Korsakov študovať až keď mal 27 rokov na petrohradskom konzervatóriu. Zanedlho sa vypracoval na post najvzdelanejšieho umelca v celom Rusku. Bol jedným z členov Mocnej hŕstky. Zbieral a harmonizoval pôvodné ruské ľudové piesne, venoval sa štúdiu starých bylín a dávnych legiend. Zaujala ho svojrázna realita ruského ľudového života. V Rusku niet iného umelca, ktorého dielo by tak hlboko vyvieralo z ľudovej tradície. Tvorivo pracoval aj s piesňovými a tanečnými prvkami iných národností žijúcich na území Ruska. Rimskij-Korsakov vytvoril množstvo symfonických skladieb, z ktorých svetovú popularitu dosiahli "Šeherezáda", "Španielske capriccio" a "Veľkonočná ouvertúra".
Operné dielo.
Ťažisko jeho hudobného diela spočíva v 15 operách, ktoré písal na Puškinov či Gogoľov námet. Jeho prvé opery majú názvy "Pskovanka", "Májová noc" a "Snehulienka". V opere "Sadko" spracoval starú legendu o kupcovi spevákovi, putujúcom k morskému cárovi, v ktorej sa prelína história s mytológiou, kresťanstvo s pohanstvom. 
V komornej opere "Mozart a Salieri" stelesnil dva kontrastné umelecké princípy, v "Cárskej neveste" využil ľudský hlas ako hlavný prostriedok na zdramatizovanie deja, v "Rozprávke o cárovi Saltánovi" so známym intermezzom "Let čmeliaka" zámerným kontrastom vokálneho a inštrumentálneho výrazu charakterizoval postavy skutočné a neskutočné. V opere "Pán vojvodca" skomponovanej na historický námet z poľských dejín demonštroval úsilie Poľska v boji proti cárskej nadvláde. Jeho ďalšie opery nesú názvy "Kaščej nesmrteľný", "Legenda o neviditeľnom meste Kiteži". Spomedzi ostatných vyniká jeho opera "Zlatý kohútik.
Mnohé jeho opery vyvolávali vo vládnych kruhoch pobúrenosť, počas premiér niektorých z nich zakročovala polícia.
Konglomerát

Konglomerát môže byť:
Vlajka Senegalu

Vlajka Senegalu v afrických farbách so zvislými pruhmi zeleným, žltým a červeným je odvodená z vlajky Federácie Mali z roku 1959, ku ktorej Senegal v rokoch 1959 – 1960 patril spolu s Francúzskym Sudánom. Od nej a od vlajky republiky Mali sa líši zelenou päťramennou hviezdou v žltom pruhu, ktorá symbolizuje nádej aj africkú slobodu a nahradzuje vlastne niekdajší malijský ideogram. Farby vlajky reprezentujú tri hlavné politické strany – "Senegalský pokrokový zväz", "Africkú stranu nezávislosti" a "Národný zväz senegalských pracujúcich" – a odpovedajú aj trom zásadám z doby protikolonialistického boja (jednota, demokracia, rovnosť).
Vlajka pochádza z roku 1960.
Norwich City FC

Norwich City FC je anglický futbalový klub sídliaci v meste Norwich. Hrá v najvyššej anglickej futbalovej súťaži Premier League. Po nevydarenej sezóne 2021/22 avšak vypadnú do EFL Championship. Ich domovským štadiónom je od roku 1935 štadión Carrow Road, ktorý má kapacitu 26 034 divákov.
Klub bol založený v roku 1902. Ich najväčším rivalom je klub Ipswich Town, zápasy medzi nimi sa označujú ako Východoanglické derby.
Medzi najväčšie úspechy klubu patrí trojnásobný zisk titulu v druhej lige, v rokoch 1972, 1986, 2004 a 2019 a zisk Ligového pohára v rokoch 1962 a 1985.
Káder mužstva.
Súčasná zostava:
Rangers FC

Rangers Football Club je futbalový klub so sídlom v meste Glasgow v Škótsku, ktorý hrá v Scottish Premiership, najvyššej škótskej lige. Svoje domáce zápasy hráva na Ibrox Stadium, ktorý sa nachádza v juhozápadnej časti mesta.
Rangers je do počtu ligových víťazstiev druhým najúspešnejším klubom na svete. Celkovo vyhral 55-krát ligový titul, 33-krát škótsky pohár a 27-krát škótsky ligový pohár. Rangers bol prvým britským klubom, ktorý sa dostal do finále Pohráu UEFA a vyhral Pohár víťazov pohárov v roku 1972 (v rokoch 1961 a 1967 dosiahol finále). Tretíkrát sa do finále európskych súťaží prebojoval v roku 2008. Rangers majú dlhoročnú rivalitu s Celticom, pričom derby týchto dvoch klubov v Glasgow sú známe ako Old Firm Derby.
Založený vo marci 1872, Rangers bol jedným z 11 pôvodných členov Scottish Football League a zostal v najvyššej divízii priebežne až do likvidácie spoločnosti The Rangers Football Club PLC na konci sezóny 2011-12. S novou identitou klub začal vo štvrtej lige aby sa postupne prebojoval v roku 2016/17 späť do najvyššej súťaže.
Manažéri klubu.
Zoznam manažérov klubu od roku 1899.
St. Mirren FC

St. Mirren FC je škótske futbalové družstvo so sídlom v meste Paisley v Renfrewshire. Hrajú v najvyššej škótskej lige. V sezóne 2017-18 vyhral St. Mirren druhú ligu - Scottish Championship a tak postúpil do Premiership.
Tomaso Albinoni

Tomaso Giovanni Albinoni (* 8. jún 1671, Benátky – † 17. január 1751, tamže) bol benátsky hudobný skladateľ obdobia baroka.
Život.
Tomaso Albinoni bol synom bohatého benátskeho obchodníka Antonia Albinoni (1634 – 1709). Ako bolo vtedy obvyklé študoval hru na husle a spieval v chrámovom zbore. V roku 1694 venoval svoju skladbu, ktorú označil ako Opus 1. kardinálovi Ottobonimu, ktorý okrem toho, že bol veľkým priaznivcom hudby a hudobníkov bol aj príbuzným pápeža Alexandra VIII.. 
V roku 1700 bol zamestnaný ako huslista v orchestre mantovského vojvodu Ferdinanda Karla, ktorému venoval svoj Opus 2. zbierku inštrumentálnych skladieb. O rok neskôr venoval Suitu pre orchester (Opus 3.) veľkovojvodovi toskánskemu Ferdinandovi III. Táto suita patrí dodnes k najhranejším Albinoniho skladbám. V roku 1705 sa oženil s Antoninou Biffi, za svedka mu bol kapelník chrámu svätého Marka v Benátkach.
Veľkú popularitu v celom Taliansku si získal svojimi operami. Skomponoval ich viac ako 50 a iba v Benátkach ich bolo medzi rokmi 1723 a 1740 uvedených 28. Hudbu inštrumentálnu našťastie nezanedbával, lebo zatiaľ, čo opery upadli celkom do zabudnutia, jeho inštrumentálne dielo je stále živé.
V roku 1722 odišiel Albinoni do Mníchova na pozvanie bavorského kurfirsta Maximiliána II. Emanuela, aby tu uviedol dve opery. Odvďačil sa mu dedikáciou zbierky dvanástich husľových koncertov.
Ďalšie osudy skladateľa poznáme iba veľmi hmlisto. Okolo roku 1740 vyšla vo Francúzsku zbierka jeho husľových sonát, ktorá bola označená ako opus posthumous – posmrtné vydanie, čo by naznačovalo, že niekedy v tejto dobe zomrel. Podľa iných svedectiev však žil naďalej v ústraní v Benátkach. Záznam v matrike farnosti San Barnaba uvádza istého Tomasa Albinoni, ktorý zomrel na cukrovku roku 1751.
Veľká časť Albinoniho rukopisov bola zničená v Drážďanoch počas 2. svetovej vojny. To je tiež jeden z dôvodov prečo je tak málo známe o jeho živote a diele po roku 1722.
Dielo.
Jeho viac ako päťdesiat opier upadlo síce do zabudnutia, ale jeho inštrumentálna hudba je dodnes hraná a vysoko cenená. Najmä jeho hobojové koncerty patria do základného repertoáru každého inštrumentalistu. Jeho dielo vzbudilo pozornosť aj u Johanna Sebastiana Bacha, ktorý skomponoval najmenej dve fúgy na Albinoniho témy a jeho skladby dával svojim žiakom na rozbor ako harmonické cvičenia.
Scottish Premiership

Scottish Premier League (alebo aj Scottish Premiership) je najvyššia škótska futbalová súťaž. Od roku 1998 v nej účinkuje 12 tímov. Po polovici sezóny sa liga rozdelí na 2 časti; na skupinu o titul (prvých 6 tímov) a skupinu o udržanie (zvyšné tímy). 
V skupine o titul sa má prvý tím možnosť kvalifikovať do predkola Ligy majstrov UEFA a druhý s tretím tímom do predkola Európskej ligy UEFA. 
Najlepší strelci.
"Tabuľka zahŕňa zápasy k 24. november 2018, tučným písmom sú označení aktívni hráči."
Cachoeira do Sul

Cachoeira do Sul je mesto štátu Rio Grande do Sul v juhovýchodnej Brazílii. Nachádza sa od hlavného mesta Porto Alegre. Má rozlohu a asi 89 669 obyvateľov.
Scottish Premier League 2006/07

Sezóna 2006-07 v Scottish Premier League bola v poradí 9. sezónou škótskej najvyššej súťaže.
Majstrom ligy sa stal Celtic FC, druhé miesto obsadil mestský rival Rangers FC. Oba tieto kluby sa kvalifikovali do Ligy majstrov UEFA.
Do Pohára UEFA sa prebojovalo družstvo Aberdeen FC z tretieho miesta a družstvo Dunfermline Athletic, ktoré vyhralo Škótsky pohár.
Stará tržnica (Bratislava)

Stará tržnica v Bratislave je technickou pamiatkou. Autorom bol mestský inžinier Gyula Laubner. Stavba bola dokončená 31. októbra 1910 ako mestská tržnica a prevádzka sa začala hneď na druhý deň. Funkciu mestskej tržnice plnila vyše 50 rokov. Ako tržnica zanikla až v roku 1960. Do roku 1982 slúžil objekt ako televízne štúdio. Potom patrili priestory rezortu kultúry. Keď ich po roku 1990 získalo mesto späť, vypísalo medzinárodnú súťaž na jej rekonštrukciu. Tržnica je zrekonštruovaná do svojej pôvodnej architektonickej podoby.
Kris Boyd

Kris Boyd (* 18. august 1973, Irvine) je bývalý škótsky futbalista, ktorý bol päťnásobným najlepším strelcom škótskej ligy.
Boyd debutoval v drese Kilmarnocku v sezóne 2000-01 v zápase proti Celticu. V januári 2006 prestúpil do Rangers FC. V sezóne 2008-09 získal prvýkrát škótsky ligový titul.
Stará tržnica

Stará tržnica môže byť:
Dlhopis (cenný papier)

Dlhopis alebo v niektorých textoch obligácia je v praxi akýkoľvek druh dlhového cenného papiera spojeného s platbou výnosov (úrokov) okrem niektorých špecifických spravidla krátkodobých dlhových cenných papierov, napr. zmeniek, štátnych pokladničných poukážok, vkladových listov a podobne, ale presné definície sa rôznia.
Aj pojem obligácia sa v literatúre a v praxi používa v rôznych významoch, a to najmä:
Chaos v pojmoch je spôsobený vplyvom v minulosti nemčiny a v súčasnosti angličtiny, kde v pojmoch (nem. Schuldverschreibung vs. Obligation vs. Rentenpapier a pod.; angl. debenture vs. bond vs. note a podobne) takisto vládne zmätok, ktorý vzájomným prekladaním medzi jazykmi ešte narastá. V súčasnosti sa napríklad v slovenčine zvykne prekladať ako "dlhopis" alebo "obligácia" najčastejšie anglický pojem "bond", ktorý však pri bližšom pohľade nie je zhodný so slovenskou definíciou.
Slovenská právna úprava dlhopisov.
Na Slovensku sú dlhopisy rozoberané najmä v zákone o dlhopisoch z roku 1990 v platnom znení. Podľa tohto zákona je dlhopis definovaný ako "cenný papier, s ktorým je spojené právo majiteľa požadovať splácanie dlžnej sumy v menovitej hodnote a vyplácanie výnosov z nej k určitému dátumu a povinnosť osoby oprávnenej vydávať dlhopisy (ďalej len "emitent") tieto záväzky splniť".
Pojem "obligácia" v zákone o dlhopisoch nie je definovaný, vyskytuje sa tam ale v spojení komunálna obligácia a zamestnanecká obligácia, ktoré sú spomenuté ako druhy dlhopisov.
V zmysle tejto definície do dlhopisov patria aj zmenky, štátne pokladničné poukážky, vkladové listy, depozitné certifikáty a podobne; tieto sú však z pojmu dlhopis nepriamo vylúčené tým, že sa v texte iného zákona – zákona o cenných papieroch – uvádzajú ako druhy cenných papierov "popri" dlhopisu. Podľa slovenského práva sú teda v konečnom dôsledku možné nasledovné formy dlhopisov:
Ďalej sa v zákone o dlhopisoch uvádza napr. 
Dlhopis podľa zákona o dlhopisoch musí obsahovať minimálne:
Dlhopis

Dlhopis alebo obligácia alebo dlžobný úpis (zastarano dlžný úpis) môže byť:
Výraz dlhopis je z právneho hľadiska menej vhodný v prvom význame, výraz dlžobný úpis je menej vhodný v druhom význame.
Chufu

Chufu alebo Chufev alebo po grécky Cheops bol druhý faraón 4. dynastie starovekého Egypta. Vládol približne v rokoch 25892566 pred Kr. Vo všeobecnosti je považovaný za staviteľa Veľkej pyramídy v Gíze, jediného zo Siedmich divov sveta, ktorý dosiaľ stojí. 
Život.
Chufu bol synom faraóna Snofrua a kráľovnej Hetepheres. Na rozdiel od svojho otca vstúpil Chufu do ľudového podania ako krutý, bezohľadný vládca. Chufu mal niekoľko synov, z ktorých jeden, Džedefre, bol jeho priamym nástupcom. Mal aj niekoľko dcér, z ktorých jedna sa neskôr stala kráľovnou Hetepheres II.
Predpokladá sa, že Chufev nastúpil na trón krátko po dovŕšení 20 rokov a vládol asi 23 rokov – toľko mu pripisuje aj Turínsky papyrus. Iné zdroje z oveľa neskorších čias spomínajú podstatne dlhšiu vládu: Manethó udáva 65 a Herodotos 50 rokov. Od roku 2000 boli objavené dve datovania spadajúce do jeho panovania. Nápis obsahujúci jeho najvyšší rok vlády: "„17. rok Chufevoveho počtu“". Prvý raz ho spomína už Flinders Petrie v knihe z roku 1883, potom bol pre historikov stratený a opäť ho našiel v roku 2001 Zahim Hawassom v jednej z odľahčovacích komôr v pyramíde tohto faraóna. Druhým dokladom bol nápis z "„roku po 13. sčítaní [Chufuovho] dobytka“" vytesaný v skale pri oáze Dachla v Sahare nájdený v roku 2003. Nápis zobrazuje kartuše faraóna Chufu a jeho syna Djedefre (hieroglyfmi napísané meno panovníka s jeho titulmi) a najstaršiu mapu na svete, ktorá zobrazuje asi 10 zdrojov vody. Miesto sa volá "Vodná skala" (Water Mountain) a je na trase starej karavánovej obchodnej cesty. 
Chufu je pokladaný za najväčšieho staviteľa z faraónov. Okrem Veľkej pyramídy v Gíze, dal postaviť aj vôbec prvú priehradu, ktorá zadržiavala prívalové vody na Níle a chránila osídlenia ľudí.
Chufu začal s výstavbou svojej pyramídy v Gíze. Podľa nápisov je veľmi pravdepodobné, že viedol aj vojenské výpravy na Sinaj, do Núbie a Líbye.
Westcarov papyrus, ktorý bol napísaný dlho po Chufevovej vláde počas Strednej ríše alebo neskôr, zobrazuje faraóna, ktorému rozprávajú príbehy plné kúziel jeho synovia Chefrén a Džedefre. Tento cyklus príbehov predstavuje Chufua ako chamtivého, krutého človeka, ktorého snaha zaistiť, aby jeho dynastia pretrvala jeho dvoch synov, je nakoniec bezvýsledná. Či je tento súbor príbehov pravdivý, nie je známe, ale Chufuovi zlá povesť vydržala až do čias Herodota, ktorý sa v Egypte dopočul o Chufuovej veľkej krutosti voči vlastným poddaným i rodine prejavovanej kvôli vybudovaniu jeho pyramídy. S istotou vieme, že Chufuov zádušný kult trval do 26. dynastie, čo bola jedna z posledných egyptských dynastii, teda takmer 2000 rokov.
Dlhový cenný papier

Dlhový cenný papier alebo v niektorých textoch dlžný cenný papier alebo úverový cenný papier (po angl. debt security) je zjednodušene povedané dlžobný úpis majúci podobu cenného papiera. Konkrétne definície v legislatíve EÚ a Slovenska sa mierne rôznia. Napr. podľa slovenského zákona o kolektívnom investovaní sú dlhové cenné papiere "dlhopisy a cenné papiere, ktoré vznikli transformáciou úverov a pôžičiek" a podľa opatrenia Národnej banky Slovenska č. 4/2004 zo 16. januára 2004 o primeranosti vlastných zdrojov financovania bánk je dlhový cenný papier "cenný papier, ktorý predstavuje záväzok jeho emitenta na vrátenie poskytnutých peňažných prostriedkov, napríklad dlhopis, alebo s ktorým je spojený záväzok na vyplatenie zložených peňažných prostriedkov, napríklad vkladový list, alebo s ktorým je spojený záväzok emitenta alebo osoby ním označenej na zaplatenie, napríklad zmenka, ak s nimi možno obchodovať na sekundárnom finančnom trhu".
Obligácia

Obligácia môže byť:
Cheops

Cheops môže byť:
Ježišov kostol (Tešín)

Ježišov kostol (poľ. "Kościół Jezusowy") alebo Kostol milosti v Poľskom Tešíne je evanjelickým kostolom, ktorý patrí k najväčším a najvýznamnejším v Strednej Európe. 
Je to päťloďová baroková bazilika; jej vnútorný priestor pojal až 6000 ľudí.
Bol vybudovaný vďaka intervencii švédskeho kráľa Karola XII. v rokoch 1710-1772. V prvých dvoch dekádach svojej existencie bol významným strediskom pietizmu. S osudom Ježišovho kostola a školy, ktorá pri ňom vznikla, je spojených niekoľko Slovákov, napr. Jonáš Nigríni, Ján Borbis či Michal Miloslav Hodža.
EMoviX

eMoviX je malá bootovateľná verzia Linux-u, podobná Knoppixu, ktorá po natiahnutí systému automaticky prehrá všetky video súbory umiestnené v koreňovom adresári. eMoviX zaberá iba 8 megabytov priestoru na CD/DVD a zvyšok ponecháva video súborom. Video prehráva MPlayer, populárny open source prehrávač. eMoviX podporuje všetky video formáty, ktoré MPlayer podporuje; to zahŕňa DivX, MPEG-1, MPEG-2, MPEG-4, WMV a RealVideo, okrem mnohých ďalších. Titulky sú tiež podporované. eMoviX nabootuje na počítačoch, ktoré podporujú x86 a majú aspoň 36 MB RAM.
Vytvárať eMoviX CD/DVD je možné s použitím softvéru ako je MoviXMaker-2 alebo K3b.
Kostol svätého Urbana

Kostol svätého Urbana môže byť:
Dóm svätého Mikuláša

Dóm svätého Mikuláša môže byť
Kostol svätých Petra a Pavla

Kostol svätých Petra a Pavla môže byť:
Zubor (rod)

Zubor (lat. "Bison") je jeden z rodov podčeľade tury (Bovinae). 
Druhy:
Slovenská liga v Amerike

Slovenská liga v Amerike () je strešná organizácia združujúca niekoľko organizácií a spolkov vytvorených občanmi Spojených štátov slovenského pôvodu. V súčasnosti má asi 300 000 členov.
História.
Slovenská liga v Amerike bola založená 30. mája 1907 v Clevelande. Jej prvým predsedom bol Štefan Furdek. Bola vytvorená ako strešná organizácia, združujúca viaceré už existujúce krajanské spolky. Jej cieľom bolo reprezentovať amerických Slovákov a podporovať emancipačné snahy Slovákov vo vtedajšom Uhorsku. V roku 1914 Slovenská liga pod vedením Ivana Daxnera vypracovala politický program o požiadavkách slovenského národa "Memorandum o krivdách a požiadavkách slovenských". 22. októbra 1915 uzatvorili v Clevelande predstavitelia ligy a Českého národného združenia dokument o vytvorení spoločného štátu pod názvom Clevelandská dohoda. V dohode sa uvažovalo o federatívnom usporiadaní spoločného štátu s úplnou národnou autonómiou Slovenska.
Pansláv

Pansláv môže byť:
Šikha Ubéróíová

Šikha Ubéróíová (po hindsky शिखा उबेरोई - Šikhá Ubéróí; * 5. apríl 1983, Mumbai, India) je súčasná indická profesionálna tenistka.
Pchin-jin

Pchin-jin (iné názvy: pinyin, zriedkavo: pchinjin, nesprávne alebo po česky: "pinjin"; čínske názvy pozri nižšie) je celosvetovo najrozšírenejší systém zápisu čínskeho jazyka (a prepisu čínskeho písma) pomocou písmen latinky. 
Hoci bežný slovenský názov je pchin-jin, lepšie je používať názov chan-jü pchin-jin (pozri nižšie), aby sa zabránilo zámene s (už zriedkavým) podobným taiwanským systémom nazývaným tchung-jung pchin-jin. V nasledujúcom texte slovo „pchin-jin“ vždy znamená chan-jü pchin-jin.
Čínske deti sa v škole (od 60. rokov) najprv učia pchin-jin a až potom sa učia štandardné čínske písmo.
Charakteristika.
Pchin-jin pozostáva z znakov latinskej abecedy doplnených diakritickými znamienkami, ktoré vyjadrujú tonálne rozdiely medzi homografickými slabikami. 
Rozdiely oproti slovenskej výslovnosti.
Systém pchin-jin nie je vždy totožný so zaužívanou výslovnosťou latinských písmen v európskych jazykoch. Hlavným rozdielom je, že páry znelá-neznelá spoluhláska (napr. "b-p", "g-k") používa na zápis spoluhlások s prídychom a bez prídychu ("p-pch", "k-kch")
Kodifikácia.
Čína oficiálne schválila štandard pchin-jin v roku 1958; od toho istého roku sa vyučuje aj na čínskych školách. Organizácia Spojených národov pchin-jin v roku 1977 prijala ako medzinárodný štandard prepisu čínskych geografických názvov. Medzinárodná organizácia pre normalizáciu (ISO) zaviedla pchin-jin ako štandard na romanizáciu modernej čínštiny pod číslom .
Iné transkripčné systémy.
Na Slovensku a Česku sa používa štandard vypracovaný v Česko-Slovensku kolektívom sinológov Orientálneho ústavu začiatkom 50. rokov. Tento štandard je na Slovensku kodifikovaný ako súčasť Pravidiel slovenského pravopisu.
V angličtine sa niekedy používa Wadov-Gilesov systém a iné jazyky majú rôzne prispôsobené systémy. Ani jeden z uvedených transkripčných systémov nezachytáva tonálne rozdiely v homografických slabikách.
Galleria Eurovea

Galleria Eurovea (pôvodne "Pribina Galleria") je obchodná časť zóny Eurovea na ľavom nábreží Dunaja v Bratislave medzi Starým mostom a mostom Apollo, ktorá sa rozprestiera na 85 000 m² plochy.
Obsahuje hlavne predajne a prevádzky medzinárodných značiek. Má sa stať novou hlavnou triedou Bratislavy a jedinou nákupnou lokalitou v meste, ktorá vyhovie najvyšším štandardom. Objavili sa tu architektonické prvky, ktoré vytvárajú atmosféru skutočnej ulice. K otvoreniu došlo 26. marca 2010.
Schöne Náci

Schöne(r) Náci, vlastným menom Ignác Lamár (* 11. august 1897, Petržalka – † 23. október 1967, Lehnice) bol neodmysliteľnou súčasťou koloritu bratislavských ulíc a kaviarní takmer 40 rokov. Jeho pamätníci ho poznali ako slušného, tichého a chudobného človeka, vždy pekne oblečeného, vo fraku s cylindrom a paličkou.
Pôvodne bol cukrársky učeň, neskôr kulisár, pomocník u obuvníka, nosič uhlia a tiež prášil koberce, okrem toho chodil po dvoroch a spieval.
Jeho socha v životnej veľkosti, ktorá je dielom akademického sochára Juraja Meliša a často je terčom útokov vandalov, stojí pri kaviarni Mayer na Hlavnom námestí.
Zomrel vo veku 70 rokov v Krajskej tuberkulóznej nemocnici v Lehniciach. 
Pesničku o Schöne Nácim má vo svojom repertoári skupina Lojzo, ktorá ju aj nahrala na svoj album "Ticho po plešine".
O Schöne Nácim tiež bola vydaná knižka "Volali ho Schöne Náci", ktorá je jeho beletrizovaným životopisom.
Pochovaný bol v neoznačenom hrobe na miestnom cintoríne v Lehniciach. Tabuľka s jeho menom pribudla pár mesiacov pred jeho prevezením do Bratislavy.
V septembri 2007 jeho telesné pozostatky vďaka úsiliu spoločnosti Ferdinanda Martinengu previezli a pochovali na Ondrejskom cintoríne v Bratislave. Pochovaný je vedľa ďalšieho známeho Bratislavčana, Júliusa Satinského.
Artur Boruc

Artur Boruc (* 20. február 1980) je poľský futbalista, hrajúci na pozícii brankára, od 20. júla 2005 hráč Celticu Glasgow, od roku 2004 reprezentant Poľska, účastník Majstrovstiev sveta 2006 a Majstrovstiev Európy 2008, pravidelne vystupujúci v Lige Majstrov.
Udičiansky potok

Udičiansky potok je potok na Hornom Považí, v severnej časti okresu Považská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Marikovského potoka, má dĺžku 4,194 km, plochu povodia 7,556 km² a je tokom IV. rádu. Niekedy sa označuje ako Gacovecký potok.
Prameň.
Pramení v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, v časti Javornícka hornatina, na západojuhozápadnom svahu Adamkova (934 m n. m.) v nadmorskej výške približne 840 m n. m.
Opis toku.
Od prameňa tečie južným smerom, následne sa mierne stáča na juhvýchodojuh a pri samote Galkovci priberá krátky pravostranný prtok spod Galkova (), a hneď aj ľavostranný prítok spod Oblazu (). Ďalej tečie v blízkosti osady Gacovci na ľavom brehu, odkiaľ prijíma krátky potok, esovito sa stáča a preteká miestnou časťou Udička. Pri osade Melicherovci potom priberá opäť zľava prítok z južného svahu Javoričia (936 m n. m.), prechodne tečie juhozápadným smerom a zľava priberá prítok od osady Fúsovci. Napokon už pokračuje k ústiu severojužným smerom, preteká osadou Usudička a severozápadne od centra obce Horná Mariková sa v nadmorskej výške cca vlieva do Marikovského potoka.
Maliarstvo v starovekom Egypte

Maliarstvo v starovekom Egypte podliehalo prísne rituálnym účelom (podobne ako sochárstvo), ktoré z neho robili po formálnej stránke dokonalé, štylizované ale málo realistické umenie. Dôraz sa kládol na jednoduchosť a formalitu. Už z najstarších dynastických čias máme zachované maľby a reliéfy na neuveriteľne vysokej úrovni, ktorá sa ale počas nasledujúcich 3000 rokov takmer nezmenila.
Nástenné maľby a reliéfy sa nám zachovali najčastejšie v egyptských hrobkách, takže medzi ich obvyklé motívy patria scény z tzv. Knihy mŕtvych alebo obrazy radostného života na druhom svete, tak ako si ho Egypťania predstavovali. Menej časté sú maľby, ktoré pokrývali steny domov a palácov.
Technika pílenia.
Staroegyptský kálači zvyčajne používal pri pílení vodiace čiary, len zriedkavo prácu začínal načrtávať voľnou nohou. Hlavná os viedla zvisle v miestach pred uchom a medzi nohami, z nej sa vodorovne viedli ďalšie pomocné čiary, ktoré zahlásili s ďalšími časťami tela. Počínajúc od 12. dynastie sa používal kánon proporcii, pri ktorom sa maliarska plocha rozdelila na štvorce a tie mali slúžiť ako mierka veľkostí. V klasickom kánone, používanom od 12. až do 26. dynastie, bola mužská postava vysoká 18 štvorcov, pričom koleno bolo v 6. a rameno v 16, štvorci.
Štetce na nanášanie farieb sa vyrábali z trstiny.
Farby.
Egyptské maliarstvo používalo celkom sedem farieb:
Farby sa len zriedkakedy konzervovali včelím voskom. To, že ich máme aj dnes zachované oslnivo jasné, je spôsobené veľmi suchým podnebím, ktoré v Egypte panuje.
Karol Nandrásky

Karol Nandrásky (* 2. december 1927† 11. júl 2016) bol slovenský evanjelický biblický teológ a filozof, vysokoškolský pedagóg, dlhoročný profesor starozákonnej teológie na Evanjelickej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Život.
Svoje štúdium začal v rokoch 19481952 na Evanjelickej bohosloveckej fakulte UK v Bratislave a na Karlovej univerzite v Prahe. V roku 1958 obhájil na svojej alma mater doktorskú prácu „Základné princípy etiky žalmov“. Na základe štipendia Nemeckého inštitútu pre Palestínu bol v roku 1963 na študijnom pobyte v Palestíne a v rokoch 19691970 na základe štipendia Svetovej rady cirkví na študijnom pobyte na univerzite v Göttingene. Ako pedagóg napísal učebné texty k biblickým knihám Ámosa, Ozeáša, Izaiáša a Jeremiáša. Na docenta sa habilitoval roku 1959 a za profesora Starej zmluvy bol vymenovaný roku 1969, v tejto funkcii pôsobil až do roku 1997. Publikoval najmä v týchto časopisoch (celým menom alebo skratkou N-sky): "Cirkevné listy", "Filozofia", "Křesťanská revue" a "Theological Quarterly". Je autorom 13 monografií. Vytvoril osobitú životnú logiku a noetiku slúžiacu pre odôvodnenie svojich návrhov pre sekulárne riešenia základných problémov spoločnosti (sociálnych, ekologických a iných) podopreté Bibliou. Publikoval ju v dielku „Logika a gramatika. Na ceste k perspektívnej biologike“ (1987).
Whist

Whist je klasická kartová hra, patrí medzi zdvihové kartové hry, ktorá sa začala hrať v 18. storočí, vyvinula sa z hry Ruff and Honours.
Hoci má hra veľmi jednoduché pravidlá, hra je náročná, ak ju chcete hrať dobre. Kým nevznikol bridž, ktorý z whistu prevzal niektoré princípy, bola to najpopulárnejšia hra medzi serióznymi hráčmi kariet.
Pravidlá whistu.
Používa sa štandardný balíček 52 francúzskych kariet bez žolíkov. Karty sú hierachizované od A po 2.
Whist hrajú štyria hráči, pričom hráči sediaci oproti sebe sú partneri. Pred samotnou hrou si hráči vytiahnu po jednej karte, hráči s dvoma najvyššími kartami vytvoria jednu dvojicu a s dvoma najnižšími druhú dvojicu. Hráči počas hry nesmú komentovať či dostali dobré alebo zlé karty.
Miešanie a rozdávanie.
Kým rozdávajúci rozdáva, jeho partner mieša druhý balíček kariet, kvôli urýchleniu hry. Rozdáva sa po jednej karte, kým sa nerozdajú všetky, karty sa rozdávajú lícom nadol, s výnimkou poslednej karty, ktorú si rozdávajúci dá sám sebe a túto kartu otočí. Farba tejto poslednej karty je tromfová. Po rozdaní všetkých kariet má každý hráč 13 kariet. V nasledujúcom rozdaní rozdáva hráč po ľavici rozdávajúceho.
Zohrávka.
Hráč po ľavici rozdávajúceho vynáša kartu do prvého zdvihu. Do zdvihu pridávajú hráči v smere hodinových ručičiek. Hráči musia ctiť farbu – to znamená, ak majú kartu vo farbe prvej karty zdvihu musia ju zahrať. Ak takúto kartu nemajú, môže pridať ľubovoľnú kartu. Pokiaľ táto karta je tromfom, získa zdvih hráč, ktorý priložil najvyšší tromf. Pokiaľ nikto nezahral tromf, zdvih získava ten hráč, ktorý priložil najvyššiu kartu vo farbe prvej karty zdvihu. Hráč ktorý získal zdvih, vynáša do ďalšieho zdvihu. Takto to pokračuje, kým nie sú zahraté všetky karty, teda dohromady sa rozdelí 13 zdvihov.
Skóre.
Pár ktorý získa viac zdvihov získa za každý zdvih okrem prvých šiestich zdvihov jeden bod. Hrá sa kým jeden pár nezíska 5 bodov, v niektorýh variantoch 7 alebo 9 bodov. Do ďalšej hry sa hráči prestriedajú a takto hrajú, kým nehral každý s každým.
V niektorých variantoch whistu sa okrem bodov za zdvihy osobitne boduje vlastnenie štyroch najvyšších kariet v tromfovej farbe (AKQJ). Ak pár má tri najvyššie honéry, získa navyše 2 body, ak má všetky štyri honéry, získa navyše 4 body. Najprv sa rátajú body za zdvihy a body za honéry sa rátajú až potom. Bod za honéry nemôže byť posledným bodom potrebným pre získanie celkovej výhry. Ak sa hrá napr. do 9 a pred hrou mal pár 4 body a získal 2 body za zdvihy a 4 body za honéry, získa miesto 6 bodov iba 4 body.
Terminológia whistu.
Whist používa podobné termíny ako bridž. Pozri článok bridžová terminológia.
Chaba

Chaba bol faraónom 3. dynastie starovekého Egypta. Predpokladá sa, že na trón nastúpil po Horovi-Sechemchetovi (Džoser-Tetim) a vládol pomerne krátko, v rokoch 26032599 pred Kr., aj keď tento časový údaj je do veľkej miery hypotetický a zakladá sa na niekoľkých málo záznamoch, ktoré o tomto kráľovi máme. Beckerath stanovil jeho vládu na niekoľkoročné obdobie okolo roku 2663 pred Kr.
Meno faraóna sa spája so stupňovitou Vrstvenou pyramídou v Záwíja al-Arján južne od Gízy. Táto nedokončená pyramída má všetky stavebné prvky typické pre 3. dynastiu a pravdepodobne by po dokončení dosahovala výšku 4245 metrov. Nenašli sa žiadne nápisy, ktoré by pripisovali stavbu priamo Chabovi, ale v neďalekej mastabe Z-500 sa našlo niekoľko alabastrových nádob s faraónovým menom.
Podľa jednej teórie by Chaba mohlo byť Horovo meno posledného faraóna 3. dynastie, Huneja, teda že dvaja faráoni sú jednou a tou istou osobou.
Defragmentácia

Defragmentácia je proces, pri ktorom sa znižuje alebo úplne odstraňuje fragmentácia súborového systému z počítačových diskových jednotiek alebo z jednotlivých diskových oddielov. Deje sa fyzickým reorganizovaním častí súboru za sebou, čím sa zvýši rýchlosť spracovávania vďaka kontinuálnemu prístupu.
Realizuje sa prostredníctvom na to určeného počítačového programu, napríklad Defrag. Defragmentáciou je možné výrazne urýchliť prístup k disku a všetky diskové operácie, ako čítanie, zápis a prístupovú dobu.
Na zaistenie výkonnosti diskových operácií je potrebné defragmentáciu vykonávať pravidelne, predovšetkým po výraznom zásahu do obsahu disku, napríklad pri hromadnom mazaní a kopírovaní veľkého množstva dát.
Defragmentáciu je potrebné vykonávať predovšetkým na súborových systémoch používaných v systémoch Microsoft Windows, ako je FAT a FAT32, ako aj na NTFS. Na súborových systémoch používaných v unixových operačných systémoch, predovšetkým na systémoch ext2 a ext3 v Linuxe obyčajne nie je potrebné defragmentáciu vykonávať, pretože tieto súborové systémy sú dostatočne moderné a sú navrhnuté tak, aby na nich vôbec nedochádzalo k fragmentácii, preto prakticky neexistujú programy na defragmentáciu v unixových systémoch ani v Linuxe. V systémoch ext2 a ext3 môže k fragmentácii dôjsť v prípade, ak je na disku veľmi málo voľného miesta a fragmentácii tak nie je možné zabrániť. V bežnom prípade sa však fragmentácia odstraňuje operačným systémom automaticky počas behu.
Fragmentácia (dátový nosič)

Fragmentácia je stav súborového systému, keď sú jednotlivé súbory uložené na disku nie v celku, ale rozdelené na menšie fragmenty. Vzniká predovšetkým na súborových systémoch FAT a FAT32, čiastočne aj na NTFS. Vzniká obyčajne pri veľkých zmenách obsahu diskov, pri hromadnom kopírovaní, presúvaní a mazaní dát, keď nové dáta sa fyzicky ukladajú nie kompaktne na jedno súvislé miesto disku, ale do viacerých "dier", ktoré ostali voľné po vymazaní dát.
Fragmentácia výrazným spôsobom negatívne ovplyvňuje výkonnosť diskového subsystému počítača, preto sa na odstránenie fragmentácie používa proces zvaný defragmentácia.
KGet

KGet je slobodný softvér na sťahovanie súborov z internetu pre pracovné prostredie KDE.
Juraj Turzo

Juraj Turzo (staršie Juraj Thurzo) môže byť:
Juraj III. Turzo

Juraj (III.) Turzo (staršie "Juraj Thurzo"; po poľsky "Jerzy", po nemecky "Georg"; uvádza sa aj ako II. a podobne) (* 26. marec 1467, Krakov – † 19. marec 1521, Augsburg) bol hlavný kremnický komorský gróf (15091520), riaditeľ Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti (funkciu prevzal po svojom otcovi Jánovi Turzovi), postupne získal meštianske práva v Krakove, Norimbergu a Levoči. V (od?) roku 1511 bol starosta Krakova. 
Bol synom Jána III. Turza (14371508). 11. októbra 1497 sa oženil Annou Fuggerovou (14811535), možno mal aj druhú manželku Katarínu Fuggerovú (Katharina Fugger). V roku 1517 sa presťahoval do Augsburgu. Mal 8 detí.
Ján Turzo

Ján Turzo (staršie "Ján Thurzo") môže byť:
Vasilisa Alexejevna Bardinová

Vasilisa Alexejevna Bardinová, (* 30. november 1987, Moskva, Rusko) je súčasná ruská profesionálna tenistka.
Wake (album)

Wake je kompilačný album z tvorby hudobnej skupiny Dead Can Dance, ktorý bol vydaný v roku 2003. Obsahuje 26 skladieb na dvoch diskoch. V albume je zahrnutá aj skladba „The Lotus Eaters“, ktorá bola predtým vydaná na box sete "Dead Can Dance (1981-1998)" a ktorá bola pôvodne nahraná v roku 1998 ako súčasť nového albumu, bola však poslednou skladbou nahratou skupinou pred jej rozpadom.
Alexej Turzo

Alexej Turzo alebo Alexius Turzo (staršie "Thurzo") môže byť:
František Turzo

František Turzo môže byť:
Jakub S. Trojan

Prof. ThDr. Ing. Jakub S. Trojan (* 13. máj 1927, Paríž, Francúzsko) je český protestantský teológ, farár Českobratskej cirkvi evanjelickej, bývalý dekan Evanjelickej teologickej fakulty Univerzity Karlovej v Prahe a profesor teologickej etiky na Karlovej univerzite v Prahe. 
Vyštudoval evanjelickú teológiu a ekonómiu. Od roku 1955 farár Českobratskej cirkvi evanjelickej, v roku 1974 zbavený štátneho súhlasu vykonávať toto povolanie. Jeden z prvých signatátov Charty 77. Od konca 70-tych rokov do pádu komunizmu viedol bytové semináre pre záujemcov o teológiu. V roku 1989 povolaný na Evangelickú teologickú fakultu UK. Zaoberá sa sociálnoetickými a antropologickými problémami, otázkami moci a občianskej zodpovednosti.
Je autorom kníh a článkov v odborných filozofických a teologických časopisoch. Hlavnou témou jeho prác sú otázky antropológie a sociálnej etiky, najmä problematika moci a občianskej zodpovednosti.
Je čestným členom Vedeckej rady Karlovej univerzity, členom rady spolku Akademická YMCA a členom edičnej rady pražského vydavatelľstva "OIKOYMENH"
Čan Jung-žan

Čan Jung-žan alebo Jung-žan Čanová (; zjednodušené znaky:詹咏然; pchin-jin: "Zhān Yǒngrán"; angl. prepis "Chan Yung-jan") (* 17. august 1989, Taipei, Taiwan) je súčasná taiwanská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 9 turnajov WTA vo štvorhre.
Przasnysz

Przasnysz je poľské mesto v Mazovskom vojvodstve. Má 17 000 obyvateľov (2004). Prvá poznámka o meste pochádza z roku 1244. Mestské práva mu boli pridelené v roku 1427.
Ján Thurzo

Ján Thurzo môže byť:
Juraj Thurzo

Juraj Thurzo môže byť:
Čuang Ťia-žung

Čuang Ťia-žung (, ; * 10. január 1985, Kao-siung) je bývalá taiwanská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 14 turnajov WTA vo štvorhre.
Karol Gábriš

Prof. ThDr. Karol Gábriš, Dr. h. c. (* 1919, Palúdzka – † 1998, Bratislava); evanjelický teológ, náboženský publicista, prekladateľ, univerzitný profesor a dekan Slovenskej evanjelickej bohosloveckej fakulty a Evanjelickej bohosloveckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Život a tvorba.
Po maturite v Liptovskom Mikuláši študoval na Slovenskej ev. bohosloveckej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. Vysvätený za kňaza bol roku 1944 a za profesora bol vymenovaný roku 1950. Ako profesor prednášal do roku 1998. V 50. rokoch sa priklonil k teológii tvárou k životu, spolupracoval s mierovým hnutím a pracoval v medzinárodnom mierovom a ekumenickom hnutí. Špecializoval sa na novozákonnú teológiu, osobitne sa vyznamenal ako bádateľ v oblasti učenia apoštola Pavla. Je autorom komentárov skoro k všetkým knihám Nového zákona. Mal významný podiel na ekumenickom preklade Biblie do slovenčiny; bol predsedom komisie pre ekumenický preklad Biblie pre Novú zmluvu, objaviteľom gréckeho rukopisu štyroch evanjelií z 10. storočia Codex Maurocordatianus. Je autorom 15 monografií a vysokoškolských učebníc. Viedol skupinu katolíckych a evanjelických teológov, ktorí pracovali na preklade vydania prvého slovenského ekumenického prekladu Novej zmluvy v edícii Písmo Sväté – Nová zmluva a Žalmy (1995). S M. Rúfusom a s V. Turčánym spolupracoval na básnických prekladoch Žalmov a Veľpiesne Šalamúnovej. V rámci rozpracovania novozákonnej problematiky podstatne prispel k sformovaniu kresťanského realizmu (pozri podobné názory u J. Michalku) vo vývoji evanjelickej sociálnej etiky na Slovensku. Vo svojej práci "Štát v listoch apoštola Pavla" (1948) rozpracoval problematiku postoja kresťana k vrchnosti.
Od r. 1959 paralelne k práci na bohoslov. fakulte farárom v evanjelickom cirkevnom zbore v Pezinku.
Senior Bratislavského seniorátu.
Fragmentácia

Fragmentácia môže byť: