Beriev A-50

Beriev A-50 (rus. Šmeľ (čmeliak), v kóde NATO: Mainstay) je lietadlo včasnej výstrahy a riadenia (AWACS) vyvinuté spoločnosťou Beriev v bývalom ZSSR. V sovietskom letectve nahradilo stroje Tupolev Tu-126, ktoré boli zaradené do služby ešte v polovici šesťdesiatych rokov 20. storočia. A-50 môžu byť použité na detekciu a sledovanie vzdušných cieľov, ale aj hladinových plavidiel. Získané informácie sú následne poskytované automatizovaným systémom riadiacich a veliteľských stanovíšť ruských ozbrojených síl.
Vznik a vývoj.
Na začiatku 70. rokov 20. storočia sa ukázalo, že lietadlá Tu-126 plniace úlohy protivzdušnej obrany už nespĺňajú dobové požiadavky sovietskej armády. Vybavené radarovým systémom Liana nielen že nemohli konkurovať najnovším americkým lietadlám Boeing E-3A, ale ani neboli schopné sledovať vzdušné ciele letiace v malých výškach na pozadí Zeme. Uznesením ústredného výboru strany bola konštrukčná kancelária pod vedením A. K. Konstantinova (v závode Beriev) v roku 1973 poverená skonštruovať lietadlo A-50.
Hoci lietadlo vychádzalo konštrukčne zo stroja IL-76, i tak bolo potrebné vykonať veľké množstvo úprav, čo zabralo 5 rokov práce. Prvý prototyp A-50 tak vzlietol až 19. decembra 1978, pričom let vykonal ešte bez namontovaného rádiolokátora. Štátne skúšky A-50 vybaveného rádiolokátorom začali 16. augusta 1979. Sériová produkcia lietadiel sa rozbehla v decembri 1984 a trvala až do roku 1992. Skúšobná prevádzka A-50 prebiehala v rokoch 1985-1989. K oficiálnemu zaradeniu lietadiel do služby došlo v roku 1989, kedy začali postupne nahrádzať zastarané Tu-126.
Dňa 10. septembra 2007 sa začalo testovanie zmodernizovaného lietadla na verziu A-50M. V lietadle došlo k výmene zastaraných analógových prístrojov za digitálne elektronické zariadenia, čím sa výrazne zlepšilo spracovanie informácií a zároveň skrátila doba potrebná na ich spracovanie.
Posledná modernizovaná verzia známa tiež ako A-50U, bola ohlásená už v roku 1995, ale jej testovacia fáza sa začala až v roku 2008. Prvé stroje zmodernizované na tento štandard vstúpili do služby v roku 2011 a s ich použitím sa ráta až do roku 2020.
Konštrukcia a vlastnosti.
Lietadlá A-50U sú vybavené radarovým varovaným a navádzacím systémom Šmel-M od spoločnosti Vega. Základom tohto systému je:
Radarový systém má schopnosť sledovať 50 až 60 (vo vylepšenom prevedení údajne až 150) cieľov súčasne a navádzať na 10 až 12 stíhacích lietadiel naraz. Celková hmotnosť rádioelektronického komplexu je 20 t. Rádiolokačná stanica pracuje v centimetrovom pásme a je schopná detegovať:
O pohon sa starajú 4 turboventilátorové motory D-30KP, každý s ťahom 117,7 kN. Tie umožňujú A-50 letieť maximálnou rýchlosťou /h a dosihnuť výšku až . Hliadkovanie sa zvyčajne uskutočňuje v nadmorskej výške .
Nasadenie.
Po svojom zaradení do služby operovala letka 16 až 25 lietadiel A-50 zo základní na pobreží Baltského mora. Po rozpade Sovietskeho zväzu boli lietadlá presunuté severnejšie na základňu Pečora. V súčasnosti sú všetky stroje trvalo dislokované na základni Ivanovo-Severnij a podľa potreby premiestňované na patričné predsunuté letiská. Lietadlá A-50 sa často zúčastňujú aj cvičení ruského letectva na Ďalekom východe. Počas vojny v Perzskom zálive lietali dve ruské A-50 v oblasti Čierneho mora a monitorovali aktivity vo vzdušnom priestore.
Začiatkom apríla 2000 si India prenajala od Ruska dve lietadlá A-50 a počas júla 2000 boli nasadené pozdĺž hraníc s Pakistanom, aby zistili, na akú vzdialenosť sú schopné identifikovať ciele.
Vojna v Čečensku.
Od 21. decembra 1994 boli do bojovej zóny nasadené lietadlá A-50 a ruská armáda získala úplné radarové pokrytie nad územím Čečenska a nad priľahlými oblasťami. Poskytovali tak podporu stíhačkám MiG-31 a Su-27, ktoré nad Čečenskom hliadkovali a snažili sa zabrániť vytvoreniu vzdušného koridora na dodávku zbraní alebo posíl.
Ruská intervencia v Sýrii proti odporcom režimu Bašára al-Assada.
Koncom decembra 2015 začali lietadlá A-50 poskytovať podporu ruským stíhačkám pôsobiacim v Sýrii. Beriev A-50 bol prvýkrát spozorovaný nad severozápadnou Sýriou 27. decembra. Lietadlo letelo nad uvedeným územím vo výške po dobu štyroch hodín. Nie je známe, že by nejaké ruské lietadlá včasnej výstrahy a riadenia boli dislokované na niektorej zo základní v Sýrii. Pravdepodobnejšie je, že vzlietajú zo základne na ruskom území, akou je napríklad letisko v Mozdoku. Ako uviedol zdroj z ministerstva obrany Spojeného kráľovstva, ruské stroje A-50 sa nesnažili ožarovať radarom lietadlá RAF ani ďalších krajín západnej koalície, lietajúce v sýrskom vzdušnom priestore.
Varianty.
A-50M – modernizácia pôvodnej A-50, ktorá zahŕňa vylepšenia rádiolokačného, komunikačného, navigačného systému, ako aj systému vlastnej ochrany.
A-50EI – modernizácia, ktorá bola určená pre Indické vzdušné sily. Táto verzia vznikla v spolupráci s Izraelom, ktorý dodal rádiolokátor Phalcon.
A-50U – modernizácia A-50 určená pre ruské letectvo, ktorá je vybavená lepším rádiolokátorom, novším počítačovým systémom, družicovou navigáciou a CRT obrazovky boli nahradené LCD displejmi. V porovnaní s A-50M je radar A-50U ľahší a schopný lepšie detegovať strely s plochou dráhou letu, helikoptéry a ostatné nízko letiace vzdušné ciele. Nový variant sa od predchádzajúcich strojov líši aj tým, že v lietadle pribudol odpočinkový priestor pre posádku, jedáleň a pohodlné WC.
Používatelia.
 India
 Rusko