burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Majstrovstvá Európy EFTA v nohejbale mužov 2015

Majstrovstvá Európy EFTA v nohejbale mužov 2015 boli v poradí 2. majstrovstvá Európy EFTA v nohejbale mužov, ktoré organizuje Európska nohejbalová asociácia (EFTA). Konali sa v dňoch od 13.15. novembra 2015 v Humennom, na Slovensku, za účasti 12 mužských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Dánska a Írska. Slovensko organizovalo európsky nohejbalový šampionát mužov druhýkrát, predtým hostilo toto podujatieešte pod federáciou FIFTAv roku 2007, v Trenčíne. Zápasy sa odohrali v dvoch humenských halách: Mestská športová hala Humenné s kapacitou 1 200 divákov a Športová hala Strednej odbornej školy polytechnickej. Víťazom sa stalo Česko, ktoré vo finálových stretnutiach dvojíc aj trojíc vyhralo nad .
Účastníci a ich nasadenie do výkonnostných košov.
Komisia EFTA zostavila klasifikáciu družstiev na základe ich výsledkov v predchádzajúcich MS v roku 2012, na základe ktorých ich nasadila do výkonnostných košov. Žrebovanie skupín prebehlo 27. októbra 2015.
Výsledky.
Dvojice.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Skupina D.
&lt;br&gt;
Play off.
&lt;br&gt;
Trojice.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Skupina D.
&lt;br&gt;
World of Warships

World of Warships (známe ako aj World of Battleships) je vojnová hra od spoločnosti Wargaming. Hra je založená na podobnom modele ako World of Tanks a World of Warplanes, ktoré sú predchádzajúce online hry od Wargamingu. Prináša akčnú simuláciu rôznych typov vojnových lodí, ktoré v tímovej bitke plnia rôzne role. Hra sa teraz nachádza vo fáze oficiálneho beta testovania hry, a hocikto si môže hru stiahnuť po registrácii na oficiálnych stránkach hry.
Zahrať si môžete momentálne iba za americké a japonské plavidlá, ale do hry sa budú pridávať aj ďalšie národy (potvrdené je britské, nemecké a sovietske loďstvo). Ďalší pridaný národ bude Nemecko, ktorého lode sa už nachádzajú v hre, ale sú iba testované a pre obyčajných hráčov ešte nie sú dostupné.
Vývoj.
16. augusta 2011 tvorcovia a vydavatelia hier World of Tanks a World of Warplanes oznámili novú free-to-play (zdarma na hranie) námornú akčnú MMO hru nazvanú World of Battleships. Hra uzatvára vojnovú trilógiu online hier. O rok neskôr bola premenovaná na World of Warships, hlavne vďaka faktu, že Battleship označuje konkrétnu triedu plavidiel a nefunguje ako zastrešujúci názov hry.
2. júla 2015 hra vstúpila do otvoreného beta testu, čiže k finálnemu kroku k dokončeniu samotnej hry.
Hratelnosť.
Hra má mať výrazne pomalší spád, než predchádzajúce hry v sérii, čo je dané samotnou povahou námorného boja. Pripojenia bojísk s ostatnými hrami zo série sa neplánuje, takisto ako zakomponovanie ponoriek, ktoré by podľa tvorcov výrazne narušili vyváženosť hry, v ktorej môže každé plavidlo strieľať na každé (ponorky by boli zraniteľné iba určitou skupinou plavidiel).
Mapy.
Rozloha máp je 50x50 kilometrov, a to v rôznych podnebných pásmach, a rôznych moriach a oceánoch. Bojisko je inšpirované skutočnými miestami a oblasťami bitiek. Konkrétne mapy majú svoje vlastné podmienky vrátane počasia a zážitok z nich je odlišný.
Spoločný VIP účet.
Aj na World of Warships sa vzťahuje spoločný VIP účet, ktorý bol zavedený pre World of Tanks a World of Warplanes.
Mariánsky stĺp (Nitra)

Mariánsky stĺp je morový stĺp v Nitre. Toto vrcholnobarokové súsošie, najväčšie v meste, je situované na južnom svahu hradného kopca. Biskup Imrich Esterházi dal postaviť stĺp na pamiatku veľkých morových epidémií v rokoch 1710 a 1739, počas ktorých zahynula asi štvrtina obyvateľov mesta. Súsošie bolo postavené v roku 1750 a jeho autorom je rakúsky kamenosochár Martin Vögerl z Brucku an der Leitha. Zreštaurovaná pamiatka bola skolaudovaná dňa 29. apríla 2008.
Architektúra.
Súsošie je stvárnené podľa zaužívanej kompozičnej schémy, ktorá bola rozšírená v období baroka. Stavali sa z vďačnosti za vyslyšanie modlitieb na odvrátenie moru. Stĺp vyrastá z piedestálu na ktorom sú vázy na hornej rímse a sochy štyroch svätcov. Na volútach sú anjelské postavičky držiace mariánske symboly – zlatú vežu, dom, bránu nebies a hviezdu. Zarámované reliéfne stvárnené scény zo života Panny Márie a kartuša s erbom biskupa Imricha Esterháziho sú na spodnej časti súsošia. Pozlátená ústredná socha Nepoškvrnenej Panny Márie (Immaculata) s gloriolou z hviezd okolo hlavy, stojaca na zemeguli obtočenej hadom sa týči uprostred dekoratívne tvarovaného stĺpa. Na štyroch stranách podstavca sú štyria uhorskí panovníci - Szent István (Svätý Štefan), Szent Imre herceg (Svätý Imrich-knieža), Szent László (Svätý Ladislav ) a IV. Béla (Belo IV.) Pod sochami kráľov sú sochy anjelov a niekoľko reliéfov, z ktorých väčšina zobrazuje šľachtické erby v Uhorsku. Podobný morový stĺp stojí v rakúskom Hainburgu od roku 1749.
Biskupský palác (Nitra)

Biskupský palác v Nitre je dvojposchodová budova, ktorá prilieha k západnej časti Baziliky svätého Emeráma na Nitrianskom hrade. Jeho základy pochádzajú zo stredoveku. V priebehu rokov bol viackrát prestavovaný. Spolu s kostolom tvoria dominantnú časť hradu.
Palác je sídlom nitrianskeho biskupa a pre je verejnosť prístupný raz v roku, na sviatok sv. Cyrila a Metoda (5. júl).
História.
V priebehu 13. storočia prešiel palác rozsiahlou rekonštrukciou. Jeho jadro tvorila nepodpivničená obdĺžniková stavba, ktorá stojí v strede nádvoria dnešného biskupského sídla. Prízemie slúžilo na hospodárske účely. V období pred požiarom a asanáciou veľkej častí gotického paláca slúžilo ako stajňa. Dodnes sa zachovala z tejto stavby západná časť prízemia, dnes pivnica pod stojacim západným krídlom paláca. V severozápadnom rohu nádvoria paláca bola v druhej polovici 15. storočia vybudovaná cisterna na vodu, do ktorej zvádzali vodu zo striech. Počas prestavby bola zasypaná.
Funkcia jednotlivých priestorov a poschodí sa od prestavby za biskupa Zachariáša Mošovského ("Mošóci") výraznejšie nemenili. Pivnice pod západným krídlom slúžili ako skladovacie priestory. Prízemie paláca plnilo v západnom a severnom krídle funkciu hospodárskeho a prevádzkového zázemia. Určitá časť slúžila ako obydlie pre hospodárskych úradníkov a služobníkov panstva. Nachádzala sa tu aj kuchyňa, pekáreň a sklad potravín. Poschodie paláca malo reprezentačný charakter, kde bola biskupská spálňa a pracovňa. Okrem nich tu boli aj reprezentačné a hosťovské miestnosti, archív a knižnica biskupa. Funkciu zmenilo len podkrovie, kde bol zriadený sklad potravín, kancelárie úradníkov biskupa a archív. Po požiari až do začiatku 20. storočia bolo podkrovie nevyužívané. Biskup Ladislav Adam Erdődy ho nechal prestavať do súčasnej podoby v 18. storočí. Po renovácii slúžilo ako sídlo Archeologickému ústavu Slovenskej akadémie vied a od 90. rokov 20. storočia slúžilo podkrovie ako obytno - kancelárske podlažie.
Architektúra.
Vonkajšie múry obytnej rezidencie boli osadené na románsku hradbu a jej vnútorné priestory osvetľovali gotické okienka. Dodnes jediným viditeľným detailom stredovekého paláca je okno na severnej fasáde zdobené kružbou. Umelecko-remeselná úprava reprezentačných miestností biskupskej rezidencie pochádza z rokov 1810 – 1830. Miestnosti sú zariadené cenným starožitným nábytkom v štýle empíru, steny zdobia sakrálne obrazy. Dominantou biskupského paláca a katedrály je dvojkupolovitá veža z roku 1642 a v rokoch 1773 -1839 bola prestavaná.
Wargaming

Wargaming je medzinárodný herný vývojár so sídlom v Nikózii (Cyprus). Pôvodne pochádza z Bieloruska, takže významnú budovu majú aj v Minsku. Firma má 16 kancelárii a vývojových stredísk po celom svete. Prvé veľké úspechy zaznamenal Wargaming po spustení ich prvého online free-to-play projektu, World of Tanks.
Hry.
Vytvorili zatiaľ 17 hier, z toho ich najpopulárnejšia hra je World of Tanks.
História.
Wargaming bol založený Victorom Kislyiom v roku 1998 v Minsku (Bielorusko), ako vývojové štúdio na vytváranie strategických hier pre viac hráčov na počítače.
Wargaming.net.
Prvýkrát táto služba bola oznámená v roku 2012, Wargaming.net je projekt (stránka) vyvíjaná Wargamingom. Projekt je navrhnutý aby podporoval všetky online hry od Wargamingu, a bol jednotným miestom pre všetky Wargaming projekty, partnerov a fanúšikov ich hier.
Zdroje.
 "PhoeniX_Arseny."Белорусская компания Wargaming.net получила престижную премию на КРИ 2009. Maxigame.by май 2009. Архивировано из первоисточника 2013-09-18.
 "IGN Staff." Wargaming.net Wins Best KRI 2010 Game Developer Award from Critics in Russia. Ign.com May 2010. Retrieved 2013-09-18.
 КРИ 2011. Обзор от Goha.ru. Worldoftanks.ru May 2011. Retrieved 2013-09-18.
"Suzie Ford." World of WarPlanes News Wargaming.net Scores Big Awards at Russian GDC. Mmorpg.com May 2012. Retrieved 2013-09-18.
 "Jef Reahard." Massively's E3 2012 awards and impressions. Massively.joystiq.com June 2012. Retrieved 2013-09-18.
 "Jef Reahard." World of Tanks claims Golden Joystick's best MMO award. Massively.joystiq.com October 2012. Retrieved 2013-09-18.
"Paolo Davide." MMORPGITALIA Editor's Choice Awards 2011. Mmorpgitalia.it January 2012. Retrieved 2013-09-18.
 World of Tanks has won a total of 3 MMO of the Year awards. Mmooftheyear.com 2013. Retrieved 2013-09-18.
Tupolev Tu-204

Tupolev Tu-204 je dvojmotorové úzkotrupé prúdové dopravné lietadlo vyvinuté v Sovietskom zväze v 80. rokoch 20. storočia. Je vyrábané ako náhrada za zastarané stroje Tupolev Tu-154. Jeho vývoj začal v 80. rokoch, pričom prvý prototyp lietadla vzlietol 2. januára 1989. Od roku 1990 lietajú tieto lietadlá na civilných linkách. V roku 1992 bol predstavený Tu-204-120, ktorý bol na rozdiel od sériových strojov vybavený motormi Rolls-Royce RB211-535E4 a západnou avionikou spoločnosti Honeywell. V tejto dobe však po lietadle nebol dostatočný dopyt kvôli určitej stagnácii letectva v bývalých štátoch a satelitoch Sovietskeho zväzu, kde prebiehali politické zmeny. Stroje do konca 90. rokov lietali výhradne v Rusku a až potom sa dostali na zahraničný trh.
Modifikáciou stroja Tupolev Tu-204 vznikol Tu-214. Stroj prvýkrát vzlietol 21. marca 1996 a na rozdiel od Tu-204 má zvýšenú maximálnu vzletovú hmotnosť (110,7 t) a vyšší dolet (4 600 km).
Lietadlo je určením a vlastnosťami podobné lietadlám Boeing 737, Boeing 757 či Airbus A320.
Kallisthenes zo Sparty

Kallisthenes alebo Kallisthenés ("Kallisthenes/iný prepis:Kallisthenés") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 676 pred Kr.
Kallisthenes zo Sparty bol v Olympii na 26. hrách korunovaný olivovou ratolesťou z posvätnej olivy "Darkyne krásnych vencov" (Kallistefanos) za víťazstvo v behu na jedno stadion, v najstaršej olympijskej disciplíne, podľa tradície zavedenej už na prvých hrách, t. j. v roku 776 pred Kr.. Beh na jedno stadion na olympijských hrách vždy považovali za hlavné preteky. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.
Astra alpínska

Astra alpínska (lat. "Aster alpinus") je okrasná rastlina z čeľade astrovité ("Asteraceae"). Jej pôvod je z európskych pohorí (vrátane Álp), pričom niektoré poddruhy sú pôvodom z Kanady a USA. Je to trvalá rastlina. Šľachtené odrody sa často pestujú v záhradách.
V Česku ide o kriticky ohrozený druh a je chránená. Na Slovensku sa vyskytuje viac poddruhov a to v horských oblastiach.
Opis.
Rastie do výšky 10 – 20 cm. Od neskorej jari a začiatkom leta (niekedy aj v polovici leta) kvitne do ružovej, fialovej/levanduľovej, tmavofialovej až čiernej, alebo bielej so žltým terčom. Rastie veľmi pomaly na slnečných vápencových, ílovitých a ostatných skalných pôdach s nízkou úrodnosťou. Minimálne pH je od 6 do maximálne 7,5. Rastie v chladnom podnebí.
Horec Clusiov

Horec Clusiov (Gentiana clusii) alebo horcokvet Clusiov ("Ciminalis clusii") z čeľade horcovité ("Gencianaceae"). Je alpínska bylina pôvodom z Európy. Pomenovaná je po flámskom priekopníkovi modernej botaniky, Carolovi Clusiovi (15251609).
Je to trvalá rastlina s krátkym nerozvetveným podzemkom. Z podzemku vyrastajú listy v prízemnej ružici a 1 až 8 cm dlhá stonka. Stonka sa zakončuje jedným kvetom s priemerom 5 – 6 cm. Tento veľký a hlboký kvet sa skladá zo zeleného kalicha a modrej koruny v tvare zvončeka. Rastie na vápencových skalách.
Na Slovensku rastie v Malej a Veľkej Fatre, Chočských vrchoch, Západných, Belianskych i Nízkych Tatrách, v Slovenskom krase a Muránskej planine. Na území Slovenska je zákonom chránený.
Albert Lutuli

Albert John Lutuli, známy tiež ako Luthuli či zuluským menom Mvumbi (* asi 1898, Bulawayo, Zimbabwe† 21. júl 1967, Stanger, Južná Afrika) bol juhoafrický učiteľ a politik. 
V rokoch 1952 až 1967 zastával post prezidenta Afrického národného kongresu, zastrešujúcej organizácie, ktorá bola opozíciou belošskej minoritnej vláde v Juhoafrickej republike. 
V roku 1960 získal Nobelovu cenu za mier za jeho úlohu v nenásilnom boji proti apartheidu. Stal sa prvým Afričanom a prvý človekom mimo Európu a Ameriku, ktorému bola udelená Nobelova cena za mier.
Farmerama

Farmerama je internetová hra založená na simulácii farmárenia. Cieľom hry je získavať skúsenosti plnením zadaných farmárskych úloh, vďaka ktorým sa rozširujú možnosti pestovania plodín, chovania zvierat a ďalších farmárskych aktivít.
Hra v roku 2010 vyhrala European Games Award v kategórii Best European Browser Game a Mashable Awards v kategórii Best Online Game.
Online hra Farmerama bola vyvinutá firmou Bigpoint 1. októbra 2009 a stále sa rozvíja. V novembri 2010 ju hralo cez 17 miliónov registrovaných užívateľov v 30 rôznych jazykoch. Na začiatku augusta 2011 potom Bigpoint na svojich stránkach uviedol cez 30 miliónov hráčov, na konci toho istého roku ich bolo o ďalších päť miliónov viac.
Plodiny.
Plodiny sú spolu so zvieratami hlavnou vecou, ktorá sa na farme pestuje. Ich pestovanie je dôležité pre postup do vyšších levelov. Za zber rôznych plodín získavate odlišné množstvo skúseností. Niektoré plodiny môžete pestovať už od začiatku, iné až po otvorený vyšších levelov.
Stromy.
Ďalším, čo sa vo Farmerame môže pestovať, sú stromy. Tie rastú dlhšie, než normálne plodiny, ale prinášajú často viac bodov skúseností (XP-Experience point). Aj tu platí, že niektoré stromy môžete pestovať až po otvorení vyšších levelov. Niektoré sú potom dostupné iba pri špeciálnych akciách.
Levely.
Levelov je celkom 200.
Xp = experience point (bod skúseností).
Dogs (Pink Floyd)

„Dogs“ (pôvodne z názvom „You Gotta Be Crazy“) je v poradí druhá skladba z albumu "Animals", ktorý vydala britská rocková skupina Pink Floyd v roku 1977. Skladba sa nachádza aj na "best of" albume "". 
Kompozícia.
Hudba bola zložená už v roku 1974, zložili ju David Gilmour a Roger Waters, text napísal Waters. V tom čase mala názov „You Gotta Be Crazy“. Počas nahrávania albumu "Animals" Waters upravil text, čoho následkom skladba dostala názov „Dogs“. Táto verzia je dlhá 17 minút. 
Hlavný riff obsahuje pre skupinu veľmi nezvyčajné akordy. Vo finálnej verzií je skladba hraná v tónine D moll s akordmi E♭maj7sus2/B♭, A sus2sus4 a A♭sus2(♯11). Potom sa pridáva akustická gitara a Farfisa organ a spev Davida Gilmoura. Všetky sóla v tejto skladbe sú nahrané na gitare Fender Telecaster (aj keď Gilmourová hlavná gitara bola Stratocaster). 
Koncertné verzie.
Skladba bola pravidelnou súčasťou turné "In the Flesh Tour" v roku 1977, kde Gilmour hral akustické party na gitare Fender Telecaster (kvôli lepším prechodom medzi rytmickou sekciou a sólovou). 
Taktiež bola súčasťou aj sólového turné Rogera Watersa, a to "", kde Gilmourové party spieval Jon Carin a gitarové sóla zahral Doyle Bramhall II.
Železník (Sirk, Turčok)

Železník (maď. "Vashegyit") je osada v Gemeri, na rozhraní Revúckej vrchoviny a Stolických vrchov v okrese Revúca. Je pomenovaná podľa rovnomenného vrchu, na úbočí ktorého leží, a ktorý bol významným zdrojom rudy. 
Železník vznikol ako banícka osada, o čom dodnes svedčí stôp po banskej činnosti v jeho okolí. Nachádza sa tu mnoho štôlní, v osade sa zachovala radová zástavba baníckych domčekov, ako aj dve bytovky, postavené Rimamuránskou spoločnosťou, budova jej riaditeľstva, či stará kolkáreň a kino, ktoré boli postavené pre jej zamestnancov. 
V lokalite boli prvýkrát nájdené a popísané dva minerály, evansit a vashegyit, ktorý je pomenovaný podľa maďarského názvu osady.
Dnes rastie popularita osady medzi chatármi, a o propagáciu a zachovanie jej baníckej histórie sa snažia nadšenci zo združenia Skryté poklady Slovenska. 
Administratívne patrí západná časť osady k obci Sirk, a východná k obci Turčok. Leží v sedle medzi vrchmi Železník a Havranová, vo výške okolo Osadou prechádza cesta III. triedy zo Sirku do Revúcej, na ktorú sa tu pripája cesta z Lubeníka cez Turčok.
Pamiatka zosnulých

Pamiatka zosnulých (Iné názvy: "Deň spomienky na zosnulých", ľudovo "Dušičky", zastar. "Deň pamiatky na zomretých", lat. "In commemoratione omnium fidelium defunctorum") je sviatok pripadajúci na 2. november. V rímskokatolíckej cirkvi je dňom liturgického roku, keď sa veriaci modlia za duše v očistci. Liturgické obrady vykonáva v tento čas aj Cirkev československá husitská, ktorá vzišla z prostredia katolíckeho modernizmu po prvej svetovej vojne.
Anglikánska cirkev slávenie Pamiatky zosnulých zrušila, avšak niekde bola pamiatka obnovená v rámci anglokatolíckeho hnutia. Protestantská reformácia nebola v zrušení takto dôsledná: Martinovi Lutherovi sa počas života nepodarilo slávenie pamiatky v Sasku potlačiť.
Na Slovensku sú dnes sviatok Všetkých svätých a Pamiatka zosnulých vnímané ako pamiatka zosnulých predkov. Najviac Slovákov si predvečer 2. novembra spája s navštevovaním cintorínov a zapaľovaním sviečok na hroboch. Okrem hrobov príbuzných a známych sa zapaľujú sviečky aj pri ústredných krížoch cintorínov, ale tiež pri sekulárnych pamätníkoch obetí a pri hroboch významných osobností.
História.
Oslava Dušičiek sa odvíja od slávnosti (sviatku) Všetkých svätých, ktorý pripadá na 1. novembra. V noci z 31. októbra na 1. novembra slávili Kelti koniec leta a nový rok, sviatok Samhain. Samhain bol podľa keltskej tradície časom, keď sa duša zosnulých vracia domov a ich príbuzní im svietidlami z vydlabaných riep pomáhajú na ceste do podsvetia. Na ochranu pred zlými duchmi sa ľudia prezliekali do handier a maľovali si tváre. Sviatku Samhain je svojou podstatou a znakmi najviac podobný Halloween oslavovaný večer 31. októbra. Historickým predchodcom kresťanských Dušičiek boli u pohanských Slovanov ritualizované oslavy či hostiny, konané priamo na nekropoliach na počesť zosnulých predkov.
S ohľadom na fakt, že Kelti a potom Slovania osídlili Strednú Európu a ich kultúry sa tu prelínali, sa predpokladá, že sviatok Samhain bol oslavovaný aj u nás.
Pamiatku verných zosnulých zaviedol roku 998 opát z Cluny, Svätý Odilo († 1048), ktorý sa snažil pokresťančiť pohanskú tradíciu. Z Cluny sa slávenie rozšírilo po všetkých benediktínskych kláštoroch. V Ríme sa pamiatka 2. novembra začala oslavovať v 13. storočí. V 15. storočí v Aragónii začali v tento deň dominikánski kňazi sláviť tri omše; tento zvyk potvrdil pápež Benedikt XIV. (1748) a rozšíril pre všetkých kňazov v Španielsku, Portugalsku a Latinskej Amerike. V roku 1915 dovolil Benedikt XV. slúžiť tri omše všetkým kňazom (jednu na úmysel pápeža, jednu za duše v očistci, jednu za iný úmysel). V tejto dobe sa na Dušičky organizovali sprievody na cintoríny, zdobili sa hroby atď.
Piesočný vrch

Piesočný vrch () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad Jakubanmi, približne južne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obce Jakubany a Tichý Potok. Najbližšími sídlami sú východne situovaný Tichý Potok, Poloma, Krásna Lúka a Bajerovce, severným smerom leží Šambron, Jakubany a Kolačkov, západným Ihľany a južným obec Torysky a Nižné Repaše.
Opis.
Piesočný vrch leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor () severovýchodným smerom na Kuliguru (). Východne sa nachádza Chmelov (), Čiernohuzec (), Zámčisko (), Kuligura a Siminy (), severne leží Magurič (), Repisko () a Šípková hora (), západným smerom Čierna hora (), Derežová () a Jankovec () a južným Javor (), Škapová (), Čistý diel () a Na Bielkach (). Severné a západné svahy hrebeňa odvodňujú prítoky Jakubianky do rieky Poprad, juhovýchodné potok Škapová do Torysy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý, miestami však riedky les, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít možno ojedinele vidieť okolité vrcholy Levočských vrchov, Ľubovniansku vrchovinu, Bachureň, Branisko, no tiež časť Vysokých Tatier.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými cestami a neznačenými chodníkmi z okolitých dolín.
Basketbalová extraliga mužov 1997/98

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1997/98 bol 6. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový mediálny názov "TORY I. liga" a súťažilo v nej 12 účastníkov. Titul obhájil BK Slovakofarma Pezinok po víťazstve vo finálovej sérii nad BK Chemosvit Svit.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 8 najlepších tímov zo základnej časti postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 8. miesto, ktorá sa hrala rovnako dvojkolovým systémom. Zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o konečné 9. až 12. miesto, hranej ale štvrkolovým systémom, ktorá určila 1 zostupujúci tím do nižšej súťaže. V nadstavbovej časti sa započítavali aj výsledky zo základnej časti. Po nadstavbovej časti tímy na 5. až 8. mieste odohrali ďalšiu fázu súťaže dvojkolovým systémom o konečné umiestnenie. Najlepšie 2 tímy v nadstavbovej časti odohrali finálový duel o majstra, tímy na 3. a 4. mieste odohrali zasa duel o bronz. Oba duely sa hrali na 4 víťazné zápasy.
Účastníci.
Na základe účinkovania klubov v európskych súťažiach sa Slovensko v tejto sezóne umiestnilo v európskom rebríčku FIBA, zostavovanom z výsledkov z posledných troch sezón, na 19. mieste so ziskom 6,555 bodov. V samotnej sezóne 1997/98 sa Slovensko v európskych súťažiach (zastupovaných len jediným klubom) so ziskom 0,6 bodov umiestnilo na 30. mieste rebríčka európskych krajín.
Doullens

Doullens môže byť:
Laima Vaikule

Laima Vaikule (* 31. marec 1954, Cēsis, Lotyšská SSR, dnes Lotyšsko) je lotyšská herečka, speváčka, režisérka a choreografka, ktorá je v Európe a v bývalom ZSSR známa najmä vďaka populárnym hitom ako "„Vernisage“" a "„Charlie“".
Životopis.
Vaikuleová sa narodila 31. marca 1954 v meste Cēsis v Lotyšsku. Jej rodičia sa presťahovali do Rigy, keď mala tri roky. V mladosti sa Vaikulová intenzívne venovala hudbe a tancu. V roku 1966 sa ako 12-ročná zúčastnila súťaže mladých spevákov. V rokoch 1970 až 1973 študovala vo Vilniuse zdravotníctvo a zároveň sa venovala hudbe. 
V 80. rokoch študovala herectvo a réžiu na Moskovskom štátnom inštitúte pre divadelné umenie (GITIS), ktorý absolvovala ako herečka a režisérka.
Od roku 1986 Vaikuleová spolupracovala s populárnym lotyšským skladateľom Raimondsom Paulsom a ruským básnikom Iľjom Reznikom, ktorý napísal také hity ako "„Vernisaž“", "„Charlie“" a "„Skripač na kryše“". Jej piesne získali obrovský úspech. 
Vaikulová patrí medzi pôvodných organizátorov festivalu populárnej hudby v Jūrmale spolu s Raimondsom Paulsom. V 80. a 90. rokoch bola pravidelnou účastníčkou medzinárodných hudobných súťaží a festivalov po celej Európe. Tiež bola ocenená Zlatou lýrou na Bratislavskej lýre v roku 1987. 
Za osobitný prínos k hudbe a kultúre Lotyšska jej bol udelený titul Ľudový umelec Lotyšska (1995) a tiež získala ocenenie Veľká hudobná cena (1996).
V súčasnosti žije v Rige v Lotyšsku a vlastní dom aj v Moskve. Je vegetariánkou a podporuje práva zvierat.
Picquigny

Picquigny môže byť:
BK Slovakofarma Pezinok

BK Slovakofarma Pezinok bol slovenský mužský basketbalový klub sídliaci v Pezinku. Bol založený v roku 1945 pod názvom "SSM Pezinok". Družstvo mužov pôsobilo súvisle od sezóny 1993 až do 2002/03 v najvyššej slovenskej extralige. Domáce zápasy klub hrával v Športovej hale SOŠ Pezinok, ktorá má kapacitu 2 200 divákov. Je to 7-násobný majster Slovenska a 4-násobný víťaz Slovenského pohára. 5 sezón účinkoval aj v europskych pohárových súťažiach, kde sa trikrát prebojoval do osemfinále Saportovho pohára. Klub zanikol v roku 2003.
Od roku 2002 začal v Pezinku pôsobiť nový klub MBK Pezinok, ktorý prešiel rôznymi názvami (BC Skanska, AB Cosmetics, Basketbal Pezinok), v roku 2008 získal majstrovský titul, aby nakoniec tiež zanikol. V meste potom v roku 2011 vzniklo športové občianske združenie BK Pezinok. 
História.
Klub v začiatkoch svojej histórie prešiel mnohými názvami, až sa od roku 1960 na dlhé obdobie ustálil na názve basketbalový oddiel TJ Lokomotíva Pezinok, s ktorým vytrval až do roku 1992. Počas česko-slovenskej éry sa klub väšinou pohyboval slovenskej národnej lige, čo bola druhá najvyššia súťaž v Česko-Slovensku a jediným prienikom do česko-slovenskej ligy bola sezóna 1959/60. V 80. rokoch 20. storočia začal každoročne bojovať o postup do najvyššej súťaže, čo sa mu podarilo v roku 1990. V najvyššej súťaži vytrval všetky nasledujúce 3 sezóny a v sezóne 1992/93 dosiahol prvý veľký úspech ziskom bronzovej medaily. V následnej najvyššej slovenskej súťaži už pod názvom "BK Davay Pezinok" dokázal zvíťaziť a získať tak svoj prvý majstrovský titul. Od roku 1997 do 2002 k nim pridal ďalších 6 majstrovských titulov v rade, čo z neho spravilo najúspešnejší mužský basketbalový klub na Slovensku. V spomínanom období pridal aj 4 víťazstvá v Slovenskom pohári a viackrát sa predstavil v európskych pohárových súťažiach. V Saportovom pohári, kde pravidelne účinkoval v skupinovej fáze, sa mu v sezónach 1998/99, 2000/01 a 2001/02 podarilo prebojovať až do osemfinále súťaže. Klub najprv v roku 2002 rozpustil svoj tím a predal extraligové práva pôvodne zostupujúcej Prievidzi, aby nakoniec v roku 2003 zanikol.
Močidliansky potok (prítok Chvojnice)

Močidliansky potok je potok v regióne Horné Záhorie, na území obce Popudinské Močidľany v okrese Skalica v Trnavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Chvojnická pahorkatina. Má dĺžku a je tokom IV. rádu. 
Prameň.
Pramení v v južnej oblasti územia obce Popudinské Močidľany, v katastrálnom území "Močidľany", v poľnohospodárskom extraviláne, v okrese Skalica, na južnom okraji poľa "Roviny".
Opis toku.
Od prameňa tečie "Močidliansky potok" severozápadným smerom cez poľnohospodársky extravilán územím obce Popudinské Močidľany, pravým brehom obmýva pole "Roviny", veľkým oblúkom sa stáča do smeru sever až východ, ľavým brehom obmýva pole "Dolné lúky", stáča sa do smeru severovýchod, v kanalizovanom koryte v priamke v ústi do Chvojnice ako jej ľavostranný prítok.
"Močidliansky potok" patrí do okresu Skalica v Trnavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Chvojnická pahorkatina v geomorfologickom podcelku Unínska pahorkatina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Močidliansky potok" má pôvod v názve niekdajšej samostatnej obce "Močidľany" (od roka 1975 zlúčená s obcou "Popudiny" do obce Popudinské Močidľany), na území ktorej vodný tok pramení, preteká a ústi. Z toponyma "Močidľany" bolo po rozšírení o formant "-iansky" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Močidliansky potok" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii
Názov niekdajšej samostatnej obce "Močidľany" v obci Popudinské Močidľany má pôvod v názve "osadníkov bývajúcich v blízkosti charakteristických močidiel, močaristých priehlbín, ktoré sa používali na máčanie konopí alebo ľanu" čiže motivantom bola "charakteristická poloha obce pri močidlách". Najstarší dochovaný písomný doklad o existencii obce "Močidľany" sa viaže k roku 1392 v podobe "Mochilan, Macholan" → 1489 "Mochydleny" → 1773 "Mocžidlany" → 1808 "Močidlany" → 1957 "Močidľany". Názov vodného toku "Močidliansky potok" bol štandardizovaný v roku 2009. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Močidliansky potok" nie je jedinečným hydronymom (november 2022). V povodí Hornádu je tiež "Močidliansky potok (prítok Malej Svinky)".
Referencie.
Izomerizácia

Izomerizácia je proces, v ktorom sa mení štruktúra organickej molekuly, teda konkrétne usporiadanie atómov alebo skupín v priestore, bez zmeny zloženia či molárnej hmotnosti. V širšom zmysle možno tento pojem uplatniť i mimo organickej chémie, a to napríklad na polyatómové ióny alebo koordinačné zlúčeniny. Podľa IUPAC je to chemická reakcia, v ktorej sú reaktant a produkt navzájom izomérmi. Táto definícia takisto uvádza, že intramolekulárna izomerizácia, v ktorej sa tvoria a zanikajú väzby, je špecifickým prípadom molekulárnych prešmykov; naopak to však neplatí a u niektorých izomerizácií nemusí dôjsť k prešmyku atómov či skupín (napríklad pri epimerácii dochádza len k zmene konfigurácie jedného chirálneho centra). Medzi príklady izomerizácie patria enolizácia a tautomerizácia.
Ak je aktivačná energia izomerizačnej reakcie dostatočne malá, môžu existovať oba izoméry zároveň v rovnováhe, ktorá je závislá na teplote. Bolo spočítaných mnoho hodnôt zmeny štandardnej voľnej energie, formula_1, ktoré odpovedajú pozorovaným hodnotám.
Typy izomerizácií.
Všeobecne existuje mnoho druhov izomerizácie, patrí sem ale napríklad:
Mechanizmus izomerizácie je väčšinou radikálový alebo iónový.
Niektoré izomerizácie sú katalyzované enzýmami izomerázami (EC 5).
Príklady a aplikácie.
Alkány.
Izomerizácia reťazcov alkánov prebieha počas krakovania, ktoré sa využíva v petrochemickom priemysle. Okrem skracovania priemernej dĺžky väzby sa lineárne uhľovodíky premieňajú na vetvené izoméry, ako vidieť napr. v reakcii premeny "n"-butánu na izobután:
Palivá obsahujúce vetvené uhľovodíky sú uprednostňované v motoroch s vnútorným spaľovaním kvôli ich vyššiemu oktánovému číslu.
Alkény.
Terminálne alkény izomerizujú na interné alkén v prítomnosti kovových katalyzátorov. Tento proces sa využíva v spracovaní vyšších olefínov firmy Shell na premenu α-olefínov na interné olefíny, ktoré podliehajú olefínovej metatéze. V niektorých druhoch polymerizácie alkénov vznikajú vetvené reťazce pomocou metódy zvanej chain walking.
"Trans" izomér resveratrolu možno premeniť na "cis" izomér pomocou fotochemickej reakcie:
Teplotný prešmyk azulénu na naftalén bol takisto pozorovaný.
Ďalšie príklady.
Premena z aldózy na ketózu, známa i ako Lobry de Bruynova–van Ekensteinova transformácia, je príkladom izomerizácie z chémie sacharidov:
Príkladom organokovovej izomerizácie je produkcia dekafenylferocénu, [(η5-C5Ph5)2Fe], z jeho izoméru viazaného fenylovým jadrom:
Basketbalová extraliga mužov 1998/99

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1998/99 bol 7. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga" a súťažilo v nej 11 účastníkov. Titul obhájil BK Slovakofarma Pezinok po víťazstve vo finálovej sérii nad tímom BK AŠK Inter Slovnaft Bratislava.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 11 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 6 najlepších tímov zo základnej časti postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 6. miesto, ktorá sa hrala rovnako dvojkolovým systémom. Zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o konečné 7. až 11. miesto, hranej rovnako dvojkolovým systémom, ktorej posledný tím odohral baráž na 2 víťazné zápasy s 2. tímom nižšej ligy. V nadstavbovej časti sa započítavali aj výsledky zo základnej časti. Najlepšie 2 tímy v nadstavbovej časti odohrali finálový duel o majstra, tímy na 3. a 4. mieste odohrali duel o bronz a tímy na 5. a 6. mieste duel o konečné 5. miesto. Všetky duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy.
Účastníci.
Poznámka: BK Ozeta Trenčín podal prihlášku do ligy, ale tesne pred jej začiatkom z finančných dôvodov zo súťaže odstúpil.
Na základe účinkovania klubov v európskych súťažiach sa Slovensko v tejto sezóne umiestnilo v európskom rebríčku FIBA, zostavovanom z výsledkov z posledných troch sezón, na 22. mieste so ziskom 3,944 bodov. V samotnej sezóne 1998/99 sa Slovensko v európskych súťažiach so ziskom 5,1 bodov umiestnilo na 19. mieste rebríčka európskych krajín.
Peithandros z Atén

Peithandros () bol grécky sochár v 3. stor. pred Kr..
Peithandros, sochár z Atén, pôsobil na ostrove Rodos v polovici 3. storočia pred Kr. Jeho signatúry sa našli na troch mramorových podstavcoch zo sôch v archeologických lokalitách miest Rodos (podstavec zo sochy zasvätenej „všetkým bohom“ ) a Lindos (nápisy "Lindos II 98" a "Lindos II 90" na akropole v Lindose)
Autorský podpis aténskeho sochára Peithandra sa našiel aj v starovekom maloázijskom meste Knidos na fragmente sivého mramorového podstavca počas vykopávok vedených prof. Ramazanom Özganom (publikované v roku 1992)
V budúcom živote

V budúcom živote je šiesty album slovenskej folkovej skupiny Jednofázové kvasenie. Skupina ho nahrávala v septembri 2020 až v máji 2021 v bratislavskom štúdiu Verklík.
Charakteristika.
Album sa nahrával v čase covidovej pandémie v niekoľkých etapách, čo podmienilo pomerne dlhý čas jeho realizácie. Na nahrávke sa opäť podieľali stabilní spoluhráči, ktorí sa už v minulosti objavili na niektorých predchádzajúcich albumoch Jednofázového kvasenie a ktorí zároveň patria ku kmeňovým koncertným spoluhráčom tria Valúch-Janoušek-Svozil..
Podobne ako predchádzajúci album Rybí menuet aj CD V budúcom živote tvoria zväčša nové skladby, ktorých autorom je najmä Miloš Janoušek.
Encyklopédia Folk na Slovensku charakterizuje hudbu Jednofázového kvasenia ako "„magický svet, v ktorom sa stierajú žánrové hranice; svet, kde „kvasí“ folk s rockom, džez s vážnou hudbou, folklór s blues a všetko je premiešané do divácky i poslucháčsky mimoriadne príťažlivej podoby.“" 
Album V budúcom živote je názornou ukážkou tejto pestrosti a v dobrom slova zmysle eklekticizmu, ktorý skupine umožňuje takmer neobmedzene čerpať inšpiráciu z rôznych hudobných štýlov a žánrov, ale pritom zostať pevne ukotvený vo folku. Komorné akustické balady ("Hodil som kameň, Hmly, Niečo sa minulo") sa striedajú s „šliapajúcim“ bluesrockom ("Pred zrkadlom"), s retro-blues 30. rokov ("Než príde ráno") a elektronikou ("Nikto/Neviditeľnosť").
Recenzent českého hudobného časopisu "UNI" charakterizoval album V budúcom živote nasledovne: "„Kapela, ve které základní trio doplňují další hudebníci, hraje starosvětský folk v tom nejlepším slova smyslu. Akustické nahrávky s výraznými houslemi a zobcovou flétnou mohly klidně vzniknout v 80. letech, výborné texty, plné neotřelých obrazů i více či méně skrytých aktuálních narážek, jsou vlastně nadčasové a přitom velmi současné.“"
Na výraznejšom zastúpení dychových nástrojov na nahrávkach tohto albumu sa podieľajú najmä aranžmány Karola Svozila.
Jankovec

Jankovec () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad Jakubanmi, približne južne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obce Jakubany a Tichý Potok. Najbližšími sídlami sú južne situované Torysky a Nižné Repaše, západne ležia Ihľany, severne Kolačkov, Jakubany a Šambron a východným smerom Krásna Lúka, Poloma a Tichý Potok.
Opis.
Jankovec leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor () severovýchodným smerom na Piesočný vrch (). Západne sa nachádza Zelený vrch (), Derežová () a Zelený vrch (), južne Javor, Škapová () a Čistý diel (), východným smerom Chmelov (), Čiernohuzec (), Zámčisko () a Piesočný vrch () a severným Repisko (), Šípková hora () a Čierna hora (). Severné a západné svahy hrebeňa odvodňujú prítoky Jakubianky do rieky Poprad, voda z juhovýchodných odteká potokom Škapová do Torysy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít možno ojedinele vidieť okolité vrcholy Levočských vrchov, Ľubovniansku vrchovinu, Slanské vrchy, Bachureň, Branisko, no tiež časť Vysokých Tatier.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no neďalekým hrebeňom vedie značený chodník. Lesnými cestami a neznačenými chodníkmi je prístup možný aj z okolitých dolín.
Jozef Solymosy

Jozef Solymosy (* 23. júl 2005, Bratislava) je slovenský reprezentant v synchronizovanom plávaní, dvojnásobný bronzový medailista z majstrovstiev Európy 2022 v Ríme. Na majstrovstvách Európy 2021 v Budapešti obsadil dvakrát štvrté miesto. Na majstrovstvách sveta 2022 v Budapešti obsadil vo finále 9. miesto vo voľnom zmiešanom páre a 10. miesto v technickom zmiešanom páre.
Stredoeurópska univerzita

Stredoeurópska univerzita (anglicky Central European University, CEU) je medzinárodná súkromná univerzita humanitného zamerania, ktorú roku 1991 podľa amerických vzorov založil a financuje filantrop a miliardár George Soros. Vznikla v Budapešti, od roku 2020 pôsobí vo Viedni a ponúka magisterské a doktorandské štúdium prevažne v spoločenských a humanitných odboroch. Jej absolventi sú známi filozofi, politológovia, sociológovia, ekonómovia i anglisti.
Medzi najštudovanejšie odbory patria: filozofia, kognitívne vedy, politické vedy, medzinárodné vzťahy, história, administrácia, verejné vzťahy a matematika v rozsahu ekonómie.
CEU sa radí medzi 100 najlepších humanitných univerzít sveta.
Satanova radosť

Satanova radosť alebo Joy of Satan (JoS) je webová stránka a západná ezoterická okultná organizácia založená v roku 2002 Andreou Maxine-Dietrich. Joy of Satan obhajuje „duchovný satanizmus“ alebo „teistický satanizmus“, ideológiu, ktorá predstavuje jedinečnú syntézu teistického satanizmu, nacizmu, gnostického pohanstva, západnej ezoteriky, konšpiračných teórií o UFO a mimozemských presvedčení podobných tým, ktoré spopularizovali Zecharia Sitchin a David Icke.
Presvedčenie.
Členovia veria, že Satan je „skutočným stvoriteľom a Bohom ľudstva“, ktorého túžbou bolo, aby ľudstvo dosiahlo poznanie a porozumenie. Veria, že abrahámovský Boh je v skutočnosti zlým nepriateľom ľudstva spolupracujúceho so Židmi .
Joy of Satan tvrdí, že démoni sú vlastne pohanskí bohovia, ktorí stvorili ľudstvo.
Boli predmetom značnej kontroverzie pre ich antisemitské presvedčenie a spojenie s bývalým prezidentom Národného socialistického hnutia, americkej neonacistickej organizácie.
Aktivita.
Jednou zo zahraničných sekcií Radosti Satana je aj slovenská sekcia, ktorá má spoločnú webovú stránku s českou sekciou.
Filozofická fakulta Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave

Filozofická fakulta Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave (skratka FF UCM) patrí medzi najmladšie filozofické fakulty na Slovensku. Vznikla v roku 1997. 
Pripravuje odborníkov spoločensko-vedných študijných programov, ako aj budúcich učiteľov v kombináciách predmetov. Moderná fakulta spája pedagogický prístup s vedeckým, rozvíja medziodborové vzťahy a snaží sa odrážať požiadavky trhu vzdelávania a práce.
Súčasnou dekankou je doc. Mgr. Mariana Sirotová, PhD. Vedenie ďalej tvorí päť prodekanov, a to prodekan pre vedu prof. PhDr. Pavol Tišliar, PhD., prodekanka pre styk s verejnosťou a zahraničné vzťahy doc. PaedDr. Monika Hornáček Banášová, PhD., prodekan pre denné štúdium PhDr. Ján Demčišák, PhD., prodekan pre kvalitu PhDr. David Ivanovič, PhD. a prodekanka pre ďalšie formy vzdelávania a externé štúdium PaedDr. Tímea Šeben Zaťková, PhD.
Študijné programy.
Všetky študijné programy sú akreditované v zmysle Zákona č. 131/2002 Zb. o vysokých školách.
Fakulta sociálnych vied Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave

Fakulta sociálnych vied Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave (skratka FSV UCM) je jednou z 6 fakúlt univerzity. Vznikla v roku 2011. Zameriava sa na výučbu a výskum najmä v oblasti politických vied, európskych štúdií, verejnej správy, verejnej politiky, sociálnych služieb a poradenstva.
Poskytuje štúdium v troch stupňoch vysokoškolského vzdelávania, prednášky domácich aj zahraničných odborníkov, stáže a workshopy. Absolventi fakulty pôsobia v orgánoch štátnej správy a samosprávy aj v dôležitých národných aj medzinárodných organizáciách. Dekanom je doc. PhDr. Peter Horváth, PhD.
Vedenie fakulty.
Súčasným dekanom fakulty je doc. PhDr. Peter Horváth, PhD. Vedenie ďalej tvoria piati prodekani, a to prodekan pre výchovno-vzdelávaciu činnosť, rozvoj a doktorandské štúdium doc. PhDr. Ján Machyniak, PhD., prodekan pre zahraničné vzťahy PhDr. Dalibor Mikuš, PhD., prodekan pre komunikáciu, marketing a externé prostredie Mgr. Andrej Kóňa, PhD., prodekan pre vedecko-výskumnú činnosť doc. PhDr. Jaroslav Mihálik, PhD. a prodekan pre kvalitu PhDr. Jakub Bardovič, PhD.
Veda a výskum.
Oblasti výskumu.
Fakulta sa vo výskumných projektoch venuje aj týmto oblastiam:
Odborné časopisy.
Fakulta vydáva nasledovné vedecké časopisy:
BK Iskra Svit

BK Iskra Svit (dávnejšie známy ako Chemosvit Svit) je slovenský mužský basketbalový klub sídliaci vo Svite. Bol založený v roku 1947 pod názvom "BO AC Svit". Družstvo mužov dlhodobo pôsobilo v najvyššej česko-slovenskej súťaži a od roku 1993 je stálym účasníkom slovenskej extraligy. Domáce zápasy klub hrá v Iskra Aréne, ktorá má kapacitu 670 divákov. Je to majster Slovenska z roku 2003, viacnásobný medailista slovenskej extraligy, majster Česko-Slovenska z roku 1961 a 4-násobný víťaz Slovenského pohára. Niekoľko sezón účinkoval aj v európskych pohárových súťažiach. Mládežnícke tímy fungujú pod klubom "Basketbalový klub Mládeže Svit", ktorý bol zaregistrovaný v roku 2001.
História.
Klub vznikol v roku 1947 zásluhou jeho zakladateľa Cyrila Bursu a prvýkrát sa mu podarilo postúpiť do najvyššej česko-slovenskej súťaže v roku 1957. Už o 4 roky v nej dokázal zvíťaziť a účinkovať tak aj v Európskom pohári majstrov, keď sa prebojoval do štvrťfinále. V nasledujúcich rokoch získal ďaľšie ligové medaily a až do konca 60. rokov 20. storočia sa pohyboval v hornej polovici súťaže. Ďalšiu medailu sa mu podarilo získať ale až v roku 1985. Celkovo v česko-slovenskej lige odohral 37 sezón, pričom do nižšej súťaže vypadol iba 4-krát. Po osamostatnení Slovenska účinkoval v najvyššej slovenskej súťaži od jej začiatku, pričom si pripísal množstvo medailových úspechov, z ktorých najvýznamnejší je zisk titulu majstra Slovenska v roku 2003. 4-krát dokázal zvíťaziť aj v národnom pohári. Niekoľkokrát účinkoval aj Koračovom pohári, ale bez prenikavejšieho úspechu. V sezóne 2008/09 sa na čas presťahoval do susedného Popradusvoje domáce zápasy hrával v Aréna Popradkedy si podľa mesta zmenil aj svoj názov. V roku 2010 sa vrátil nielen do Svitu, ale aj k svojmu pôvodnemu názvuIskra Svit.
Basketbalová extraliga mužov 1999/00

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 1999/00 bol 8. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga" a súťažilo v nej 12 účastníkov. Titul obhájil BK Slovakofarma Pezinok po víťazstve vo finálovej sérii nad tímom BK AŠK Inter Bratislava.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil iba čiastočne. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 6 najlepších tímov zo základnej časti postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 6. miesto. Zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o konečné 7. až 12. miesto, ktorá určila zostupujúci tím do nasledovnej sezóny. Nadstavbové skupiny sa hrali 4-kolovým systémom, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. Najlepšie 2 tímy v nadstavbovej časti odohrali finálový duel o majstra hraný na 4 víťazné zápasy, tímy na 3. a 4. mieste odohrali duel o bronz hraný na 3 víťazné zápasy a tímy na 5. a 6. mieste duel o konečné 5. miesto hraný na 2 víťazné zápasy. 
Účastníci.
Na základe účinkovania klubov v európskych súťažiach sa Slovensko v tejto sezóne umiestnilo v európskom rebríčku FIBA, zostavovanom z výsledkov z posledných troch sezón, na 24. mieste so ziskom 2,583 bodov. V samotnej sezóne 1999/00 sa Slovensko v európskych súťažiach so ziskom 1,6 bodov umiestnilo na 26. mieste rebríčka európskych krajín.
Javor (vrch v Levočských vrchoch)

Javor () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Torysky, približne severne od Levoče. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a na katastrálnom území mesta Levoča. Najbližšími sídlami sú južne situované Torysky a Nižné Repaše, západne ležia Ihľany a Ľubica, severne Kolačkov, Jakubany a Šambron a východným smerom Krásna Lúka, Poloma a Tichý Potok.
Opis.
Javor leží v hlavnom hrebeni pohoria, medzi Javorinou () a Derežovou (). Je uzlovým vrchom, keďže z hrebeňa sa tu odpája severovýchodne smerujúca rázsocha na vrch Čiernohuzec (). Západne sa nachádza Lieskovec () a Kovaľová (), severne Derežová, Zelený vrch (), Čierna hora () a Jankovec (), východne Zámčisko (), Čiernohuzec (), Čistý diel () a Škapová () a južne Obšar (), Javoríčka () a Javorina (). Východne sa zvažujúce svahy odvádzajú vodu potokom Škapová do Torysy, severné odvodňuje Jakubianka a západné potok Ľubica do rieky Poprad. Vrchol traverzuje značený turistický chodník. 
Výhľady.
Odlesnený vrchol bez vyššej vegetácie umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno ojedinele vidieť okolité vrcholy Levočských vrchov, Ľubovniansku vrchovinu, Slanské vrchy, Bachureň, Branisko, no tiež časť Nízkych a Vysokých Tatier.
Prístup.
Západne od vrcholu prechádza červeno značená turistická trasa, vedúca z Levočskej doliny severným smerom do Nižných Ružbách. Najľahší prístup vedie z obce Torysky cez rázcestie Javorinka. Oblasťou však vedie viacero lesných ciest, uľahčujúcich dostupnosť hrebeňa aj z okolitých dolín.
Lucas Demitra

Lucas Demitra (* 9. apríl 2003, St. Louis, Missouri, Spojené štáty) je slovenský futbalista, ktorý nastupuje na pozícii stredopoliara v klube St. Louis City 2 hrajúcom v lige MLS Next Pro. V slovenskej najvyššej futbalovej súťaži debutoval ako 17-ročný v sezóne 2020-21.
Osobný život.
Demitra je synom slovenského hokejistu Pavla Demitru. Narodil sa v americkom meste St. Louis, keďže v tej dobe hrával jeho otec v lige NHL za hokejový klub St. Louis Blues. V detstve sa venoval hokeju, ale napokon sa rozhodol presedlať na futbal. Mal osem rokov, keď otec zahynul pri leteckom nešťastí.
Futbalová kariéra.
Demitra je odchovancom AS Trenčín. Prvý zápas vo Fortuna lige odohral 14. februára 2021 proti Dunajskej Strede. Na premiérový zásah mu stačilo 29 minút. Po druhýkrát skóroval o mesiac neskôr v zápase proti Slovanu Bratislava. Jeho ďalšiu futbalovú kariéru poznačili časté zranenia. V júli 2024 prestúpil do futbalového klubu St. Louis City 2 hrajúceho v tretej americkej lige.
Trigonálne planárna molekulárna geometria

Trigonálne planárna molekulárna geometria popisuje geometriu (priestorové usporiadanie) molekuly, v ktorej je jeden atóm v strede viazaný na tri ďalšie atómy, ktoré ležia vo vrcholoch rovnostranného trojuholníka, pričom všetky štyri atómy ležia v rovine. V ideálnej molekule s touto geometriou sú všetky tri atómy (alebo ligandy) identické a všetky väzbové uhly sú 120°. Takéto molekuly patria do bodovej grupy D3h. Molekuly, ktoré nemajú tri identické ligandy, napríklad H2CO, sa líšia od tejto idealizovanej geometrie (majú rôzne väzbové dĺžky a uhly, ale sú stále planárne). Medzi príklady molekúl, ktoré majú trigonálne planárnu štruktúru, patria fluorid boritý (BF3), formaldehyd (H2CO), fosgén (COCl2) a oxid sírový (SO3). Niektoré ióny majú takisto trigonálne planárne usporiadanie, napríklad dusičnan (NO3-), uhličitan (CO32-) a guanidínium (C(NH2)3+). V organickej chémii sú uhlíkové atómy s tromi väzbami v trigonálne planárnom usporiadaní často popísané sp2 hybridizáciou.
Dusíková inverzia popisuje skrivenie pyramidálnych amínov cez tranzitný stav, ktorý je trigonálne planárny.
Pyramidalizácia je skrivenie trigonálne planárnej molekulárnej geometrie smerom k tetrahedrálnej molekulárnej geometrii. Tento prípad možno pozorovať u pyramidálnych alkénov.
Molekuly, ktoré majú ideálnu trigonálne planárnu štruktúru (majú identické ligandy), nemajú dipólový moment. Ak ligandy nie sú zhodné, molekula môže mať dipólový moment.
Démainetos

Démainetos () môže byť: