burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Visitability

Visitability () je filozofia navrhovania budov, spočívajúca v bezbariérovom navrhovaní založenom na troch bodoch:
Dejiny koncepcie visitability.
Koncepcia visitability vznikla v roku 1986 v Atlante v Spojených štátoch, konkrétne v spoločnosti „Concrete Change“ pod názvom „Basic Home Access“; názov visitability sa vžil v spojitosti s podobným programom vyvíjaným v Spojenom kráľovstve. Myšlienka sa rozšírila v 90. rokoch vo viacerých amerických mestách ako progresívny koncept navrhovania rodinných domov. Do povedomia sa však výrazne dostala v roku 2005 po tragických udalostiach spôsobených hurikánom Katrina v americkom meste New Orleans, kedy evakuácia tisícov ľudí zlyhala na tom, že pohybovo postihnutí ľudia nedokázali opustiť svoje domovy kvôli bariérám na únikových trasách, a s mnohými museli zostať uväznení aj ich opatrovatelia.
Charakteristika.
Podobný, ale odlišný, je pojem univerzálne navrhovanie. Podstatou oboch pojmov je nový pohľad na navrhovanie budov,
predstavujú revolúciu v bezbariérovom navrhovaní. Architektonické diela stavané podľa princípov týchto myšlienok umožňujú a v maximálnej možnej miere zjednodušujú prístup a pohyb v prostredí všetkým ľuďom, bez ohľadu na ich schopnosti pohybu, komunikácie či interakcie s okolím. 
Dom zohľadňujúci zásady visibility umožní pohodlné fungovanie domácnosti nielen v prípade ubytovania imobilného človeka, ale aj v prípade choroby či problémov s pohybom. Hlavnou myšlienkou visitability je nový prístup k stavbe rodinných a bytových domov.
Striekaný betón

 
Striekaný betón je názov pre betón (niekedy maltu) dopravovaný cez tlakovú hadicu a striekaný vysokou rýchlosťou na predpokladaný povrch. Táto technológia môže byt aplikovaná na akýkoľvek typ alebo tvar povrchu, vrátane stropov a zvislých plôch. Môže sa aplikovať aj na už existujúce povrchy (betón, cement, sadrokartón, polystyrén, tehly, betónové tehly, atd.) a môže byť taktiež použitý na prekrytie a dekorovanie. Technológia striekanej podlahy sa môže aplikovať na chodníky, terasy, schody, okolo bazénov, steny – fasády a všade inde, kde je potreba zlepšiť vizuálny vzhľad existujúcich štruktúr.
Dejiny.
Striekaný betón bol vynájdený v prvom polovici 19. storočia. Americký preparátor Carl Akelei, vymyslel túto metódu na vyplnenie sadrových modelov zvierat. Použil metódu vyfukovania suchého materiálu z hadice so stlačeným vzduchom, zvlhčovanie suchého materiálu prebiehalo až po opustení hadice. Táto technológia bola neskôr použitá na opravu konštrukcie v starých budovách. V roku 1911 bol udelený patent na jeho vynálezy. Termín „striekaný betón“ prvýkrát definovala American Railway Engineers Association v roku 1930. V roku 1950, bol vymyslený mokrý proces, dovtedy bol použitý len suchý proces. V roku 1960 bolo navrhnuté rotačné striekacie zariadenie, s otvorenou násypkou, ktorá umožnila nepretržité doplňovanie materiálov.
Na ťažko prístupných miestach je hadica riadená ručne, napríklad pri výstavbe malých bazénov. Pri práce na väčších plochách hadica môže byt riadená aj mechanicky.
Suchá zmes verzus mokrá zmes.
Suchá metóda spočíva v pridaní suchej prísady do násypky a jej následnej pneumatickej aplikácie pomocou hadice do otvorov. Robotník kontroluje koľko vody treba pridať do hadice. Voda a suchá zmes nie sú úplne zamiešané, zmes konečnú podobu dostane vtedy, keď sa dostane na povrch. To si vyžaduje kvalifikovaných robotníkov, najmä v prípade husto alebo silno vystužených sekciách. Výhodou suchej zmesi je, že obsah vody je možné nastaviť okamžite prostredníctvom hadice, čo umožňuje efektívnejšie umiestnenie na strop a vertikálne aplikácie, bez použitia urýchľovača. Suchý proces je užitočný pri oprave, kedy je potrebné často zastaviť.
Mokrý-mix striekaného betónu je pridanie vopred pripraveného koncentrátu do dýzy. Mokrý postup všeobecne produkuje menej odpadov (materiál, keď spadne na zem) a tuhých znečisťujúcich látok oproti metóde so suchým-mixom. Najväčšou výhodou mokrého procesu, je to, že sa dajú väčšie objemy umiestniť za kratší čas.
Striekaný betón je vystužený konvenčnou oceľovou tyčou, oceľovým pletivom, a vláknami. Vláknová výstuž (oceľ alebo syntetické) sa tiež používa na stabilizáciu pri stavbách tunelov a pri opevňovaní svahov.
Lucien Kroll

Lucien Kroll (* 13. marec 1927, Brusel, Belgicko – † 2. august 2022) bol belgický architekt.
Po absolvovaní "École Supérieure de la Cambre" (Brusel) s titulom architekta pokračoval v štúdiu urbanizmu na Institut Supérieur de la Cambre a na Institut Supérieur International d'Urbanisme taktiež v Bruseli. Na začiatku spolupracoval s Charlesom Vandenhovem v Bruseli (19511957). Počas rokov 1950 až 1960 postavil niekoľko menších diel, vrátane domov, expozícií a škôl, ale aj sakrálne objekty, vrátane kostolov a niekoľkých budov pre cirkev, najznámejšie je stredisko Ecume Nique de Dom Lambert Bauduin v kláštore v Chevetogne (19631965). Jeho prvé zákazky mimo Belgicka boli benediktínsky kláštor, výrobné a administratívne budovy v Butare vo Rwande, v Afrike (19621970). Až v roku 1970 si však založil vlastný ateliér „Lucien Kroll“.
Svojou architektúrou sa snažil poukázať na svoje presvedčenie, že funkcionalizmus prestáva fungovať, a že moderna je v podstate totálne barbarstvo. Jeho práce boli tzv. „riadené anarchie“. Od začiatku svojej kariéry sa Kroll upriamoval na ľudový štýl, ktorý sa nevykazoval „progresivitou“, ale zahŕňal obmedzené použitie jednoduchých foriem a materiálov. Obľubuje kompozície tvorené zmiešavaním materiálov, pričom pôsobia ako náhodne usporiadané, preferuje zvetrané materiály a materiály, ktoré komunikujú s vegetáciou, pričom sa snaží aby jeho stavby pôsobili dojmom vzdušnosti – ľahkosti. Lucien Kroll bol výrazne inšpirovaný tvorbou rakúskeho architekta Hundertwassera, u ktorého tiež dominovali nedostatok symetrie, chaotické a rôzne farby.
Dielo.
Jeho najvýznamnejšou stavbou je internát lekárskej fakulty na Université Catholique, Woluvé-St-Lambert, Brusel (1970 – 1982).
Meme je názov budovy v areáli študentov Woluwe St Lamert v Bruseli. Je to vlastne pomník venovaný demokratickému hnutiu v Európe a zároveň táto stavba znamenala prielom v života Krolla ako architekta. Budova sa skladá z 20 bytov, 60 ateliérov, 200 izieb, 6 skupín domov, reštaurácie, kina, divadla, obchodov, škôlky, úradov, pošty a niekoľko kaviarní. Z plánovaných je nakoniec iba .
K ďalším jeho dielam patria:
Unité d’habitation (Marseille)

Unité d'habitation (doslova "obytná jednotka") v Marseille je obytný blok naprojektovaný Le Corbusierom z poverenia štátu a postavený v rokoch 1947 – 1952. Slúžil ako vzor pre viacero podobných obytných blokov v Európe a USA. 
Tento blok je jednou z najvýznamnejších stavieb 20. storočia. Budova pôsobí celistvo a ako veľká a ťažká hmota. Tento dojem spočíva v rade betónových rámov. Železobetónové priečelie domu je udané lodžiami. Vďaka rôznofarebnosti polychrómového priečelia stavba pôsobí sviežo. 
Realizácia obytnej jednotky v Marseille predviedla ako dosiahnuť použitím železobetónu podobné hodnoty, aké majú prírodné materiály ako kameň, drevo alebo terakota. Budova poskytla 1 600 obyvateľom dvojpodlažné byty a veľký balík služieb (jasle, materská škola, družina, jedálne, knižnice, klubovne, prednáškové sály, dielne pre záujmovú činnosť). Obytnú jednotku v Marseille niektorí prirovnávajú k malému mestu, kde chodby predstavujú ulice, vedúce na strechu – námestie. Na streche sa nachádza priestor pre rôzne občianske aktivity (tanečná škola, grilovanie, bazén).
Prebíjanie

Prebíjanie (prebitie) môže byť:
Konštrukčný systém budovy

Konštrukčný systém budovy je nosná sústava, ktorú tvoria vodorovné a zvislé nosné prvky/konštrukcie.
Rámový skelet.
Rámový skelet tvoria stĺpy spolu s prievlakmi (priečle, rámové priečle). Základný rám tvoria dva vertikálne prvky - stĺpy a jeden horizontálny prvok - prievlak. Rámová konštrukcia, ktorý zaisťuje stabilitu budovy.
Stropná doska je podoprená prievlakmi. Stĺpy spolu s prievlakmi, prípadne stužidlami vytvárajú akési rámy. Rám je vytvorený zmonolitnením, spojením železobetónovej konštrukcie stĺpa s konštrukciou prievlaku. Často sa odlievajú naraz. Stĺpy aj prievlaky obsahujú výstuž (stavebnú oceľ, roxorové tyče). Pôvod týchto konštrukcií siaha až do praveku v podobe megalitov a neskôr v staroveku uplatnením architrávového systému, ktorý sa využíval hlavne v antike, ale neskôr našiel uplatnenie skoro v každom stavebnom slohu.
Prenášanie účinkov zaťaženia (tzn. usporiadanie rámov):
Hlavicový skelet.
Prievlaky sú redukované do silne vystužených prvkov – hlavíc, uložených na stĺpoch. Zaťaženie stropných konštrukcií je prenášané prostredníctvom týchto hlavíc do stĺpov a hlavice zabraňujú prepichnutiu dosky stĺpom, zároveň skracujú rozpätie.
Doskový skelet (bezprievlakový).
Zaťaženie je zo stropu prenášané priamo do stĺpov formou skrytých prievlakov tzv. bodovo podopretá doska. V mieste dosky nad stĺpom vyššie percento vystuženia
Unité d’habitation

Unité d’habitation je názov viacerých obytných blokov v Európe:
Chromatín

Chromatín ("chromatinum") je vláknitá substancia vyskytujúca sa v bunkovom jadre, zložená z DNA, histónov, RNA a nehistónových bielkovín. Predstavuje hlavnú zložku chromozómov.
Chromatín má niekoľko stupňov zloženia. Dvojitý helix (dvojitá skrutkovica) DNA spolu s bielkovinami tvorí nukleozómy.
Nukleozóm obsahuje reťazec DNA dlhý približne 150 bázových párov (u človeka 146 bp) navinutý na jadro tvorené zo 4 druhov histónových bielkovín, nazývané taktiež histónový oktamér. Medzi nukleozómami sa nachádza spojovacia DNA o dĺžke okolo 50 bp. Nukleozómy a spojovacie DNA sa ukladajú špecifickým, cikcakovitým spôsobom, tvoriac solenoid, ktorý má priemer 30 nm a preto je niekedy označovaný menom vlákno 30 nm. Solenoid sa ukladá do kľučiek, z ktorých sa skladajú chromatídy.
Chromatín sa môže zakrúcať a odkrúcať, spôsobujúc zmenu zloženia štruktúry chromozómov. Z pohľadu na špiralizáciu (kondenzáciu) rozlišujeme: menej skondenzovaný, geneticky aktívny chromatín – euchromatín a zvyčajne geneticky neaktívny skondenzovaný chromatín – heterochromatín – so silne skrútenými, skondenzovanými vláknami. Stupeň kondenzácie chromatínu odohráva rolu v kontrole expresie génov. Tvorba heterochromatínu je zviazaná s nízkym stupňom acetylácie histónov a vysokým stupňom metylácie DNA a taktiež metyláciou lyzínu 9 v históne H3. Bielkovinou, ktorá ma veľký význam v procese heterochromatizácie je HP1. Tá vlastní chromodoménu, ktorá má schopnosť viazať sa so zmetylovanými histónami.
Medzi významnejšie bielkoviny spojených s heterochromatínom patria: HP1 a Sir3. Naopak bežné bielkoviny pôsobiace s euchromatínom sú: HMGB1, HMGB2, HMGN1, HMGN2.
Chromatín (najmä v povrchových vrstvách bunky) sa ľahko farbí zásaditými farbivami – bazofilne.
Po prvý raz názov "chromatín" použil Walter Fleming v roku 1882.
Ariane 1

Ariane 1 bola štvorstupňová nosná raketa, vyvinutá Európskou vesmírnou agentúrou. Vývoj Ariane nadväzoval na zrušený projekt rakety Europa. Raketa bola navrhnutá tak, aby mohla vyniesť dve družice naraz, ESA si od toho sľubovala zníženie ceny. Vývoj začal v roku 1973. Prvýkrát vzlietla v roku 1979. Celkový počet štartov bol 11, z čoho dva skončili haváriou. Posledný štart sa konal v roku 1986. 
Prvý stupeň bol poháňaný štyrmi motormi Viking, spaľujúcimi UDMH a N2O2. Druhý stupeň bol osadený jedným motorom Viking. Tretí stupeň bol poháňaný motorom HM7-A na kryogenické pohonné látky, kvapalný vodík a kyslík. Štvrtý stupeň mal raketový motor na tuhé pohonné látky. Toto usporiadanie bolo zhodné u rakiet radu Ariane až do schválenia Ariane 4. Po nehode druhej rakety kvôli nestabilite spaľovania v máji 1980 bolo inovované palivo a miesto čistého UDMH sa používala zmes 75 % UDMH a 25 % hydrazínu. Toto palivo, nazývané UH-25, je svojimi vlastnosťami veľmi podobné americkému Aerozínu 50.
Lucky Louie

Lucky Louie ("Šťastný Louie") je americký televízny sitcom. Hlavné úlohy obsadili Louis C.K. a Pamela Adlon. Prvýkrát odvysielaný 11. júna 2006 na stanici HBO. Seriál má jednu sériu a 13 epizód. Natáčanie druhej série bolo stopnuté.
O seriáli.
Sitcom Lucky Louie je zasadený do prostredia malej americkej rodiny, ktorá „trie núdzu“. Louie sa stará o dcéru Lucy, pretože jeho žena Kim má lepšie platenú prácu (zdravotnej sestry), ako on. Vtipnosť je postavená na vulgarizmoch a nepretržitom rozoberaní sexu, rodiny a manželstva, v ktorom sa obaja partneri navzájom nenávidia a zároveň milujú. Seriál dopĺňa množstvo vtipných postavičiek, ktorých absurdná životná ľahkosť vytvára širokú škálu vtipných situácií.
Tracy Caldwellová Dysonová

Tracy Caldwellová Dysonová (* 14. august 1969, Arcadia, Kalifornia, USA ako "Tracy Ellen Caldwellová") je americká chemička a od mája 1998 astronautka, členka oddielu astronautov NASA. Do vesmíru sa dostala prvýkrát roku 2007 na palube raketoplánu Endeavour pri lete STS-118, druhýkrát do kozmu odštartovala v Sojuze TMA-20 2. apríla 2010 na 176-dňovú misiu v rámci Expedície 23/24.
Životopis.
Mladosť.
Narodila sa v Arcadii v Kalifornii, roku 1987 ukončila strednú školu v blízkom Beaumonte. Roku 1993 získala bakalársky titul z chémie na Kalifornskej štátnej univerzite (), tu sa podieľala na konštrukcii laserových spektrometrov určených k analýze zloženia atmosféry. Pokračovala štúdiom chémie na Kalifornskej univerzite (), tu roku 1997 získala titul doktora.
Astronautka.
Zúčastnila sa 17. náboru medzi astronautmi NASA. Uspela a 4. júna 1998 bola zaradená do oddielu. Absolvovala všeobecnú kozmickú prípravu a v auguste 1999 získala kvalifikáciu letový špecialista. 
Po skončení základného výcviku pracovala v houstonskom stredisku NASA. V máji 2006 bola zaradená do posádky letu STS-118. Do vesmíru odštartovala 8. augusta 2007 na palube raketoplánu Endeavour, úlohou misie STS-118 bola dostavba Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS). Endeavour pristál 21. augusta po 12 dňoch, 17 hodinách a 56 minutách letu. 
V septembri 2008 bolo oficiálne potvrdené jej menovanie do Expedície 23 so štartom 2. apríla 2010 v lodi Sojuz TMA-18. 
Štart sa uskutočnil podľa plánu a po zhruba 49 hodinách letu sa 4. apríla 2010 pripojil k ISS. Misia trvala 176 dní a po úspešnom splnení všetkých naplánovaných úloh Dysonová aj s kolegami Škvorcovom a Kornijenkom bezpečne pristáli 25. septembra 2010 v Kazachstane.
Plaza de la Constitución (mesto Mexiko)

Plaza de la Constitución (do slovenčiny preložiteľné ako "Námestie ústavy"), kratší názov je El Zócalo, je najväčšie námestie v meste Mexiko a jedno z najväčších na svete. Je centrom celého dvadsaťmiliónového mesta.
Dejiny.
Plaza de la Constitución a jej okolie bola centrom dnešného mesta už v predkolonizačných časoch, v časoch mesta Tenochtitlán. Po výstavbe súčasného mesta na rozvalinách toho starého dostalo názov "Plaza de Armas". Súčasné meno má od roku 1812, na počesť vyhlásenia Cádizskej ústavy. V roku 1843 generál Antonio Lopez de Santa Anna, ktorý bol zároveň aj prezidentom krajiny, nariaídil vztýčiť pamätník na počesť nezávislosti Mexika, a to priamo uprostred námestia. Nakoniec bol vybraný mramorový stĺp od architekta Lorenza de la Hidalgo. Nebol však dostavaný, vzniklo len 2,5 m pamätníka. Časom sa však kameň zžil s námestím a dal mu jeho dnešné meno "Zócalo", ktoré je používanejšie než formálne Plaza de la Constitución.
V súčasnosti je námestie hlavnou turistickou atrakciou aj hlavným miestom manifestácií a demonštrácií.
Plaza de la Constitución

Plaza de la Constitución (doslova "Námestie ústavy") môže byť:
Ursula Andressová

Ursula Andressová (* 19. marec 1936, Ostermundigen, kantón Bern) je švajčiarska herečka ocenená Zlatým glóbusom, sex-symbol 60. rokov 20. storočia. Známou sa stala vďaka roli Bond girl "Honey Rider" v prvej oficiálnej bondovke "" z roku 1962. Bondove dievča si zahrala aj v neoficiálnom filme Casino Royale (1967), kde stvárnila postavu "Vesper Lyndovej". 
Osobná a profesná kariéra.
Narodila sa do rodiny Švajčiarky Anny a nemeckého diplomata Rolfa Andressovcov. Otec bol z politických dôvodov zo Švajčiarska neskôr vyhostený. Má štyri sestry a jedného brata. Hovorí plynule po anglicky, francúzsky, nemecky a taliansky. Študovala v Berne a Ženeve. Svoju kariéru začala ako modelka v Paríži. Prvú filmovú ponuku získala v Taliansku. V Spojených štátoch bola potom niektorými označovaná za druhú Marlene Dietrichovú.
V roku 1957 sa vydala za amerického herca Johna Dereka, ktorý jej pomohol v kariére. Po deviatich rokoch však nasledoval rozvod. Roku 1962 získala svoju najslávnejšiu rolu "Honey Rider" v prvej oficiálnej bondovke "", ktorá jej zaistila slávu. Jej hlas bol dabovaný herečkou Nikki van der Zylovou. Za rolu získala Zlatý glóbus v kategórii "Objav roku" (1964). V roku 2003 diváci na "Channel 4" zvolili jej postavu v "Dr. No" na 1. miesto medzi „100 najviac sexy filmovými momentmi.“
Nasledovala práca s Frankom Sinatrom a Deanom Martinom na filme "Four for Texas" (1963). V snímke "Muž z Honkongu" (1965) sa zoznámila s Jeanom-Paulom Belmondom a nadviazala s ním osobný vzťah. V roku 1965 nafotila sériu nahých snímkov pre časopis "Playboy". Roku 1967 sa potom objavila v ďalšej, tentokrát neoficiálnej bondovke Casino Royale, kde stvárnila Bond girl "Vesper Lyndovú". Na natáčanie snímky "Clash of the Titans" (1981), kde hrala po boku hereckej legendy Laurence Oliviera, sa zoznámila s mladším kolegom Harry Hamlinom. Z ich vzťahu sa narodil syn Dimitrij. 
V roku 1995 ju "Empire magazine" zaradil medzi „100 najväčších sexy symbolov histórie filmu“. Jej životnými partnermi boli tiež Marlon Brando alebo James Dean. Od roku 1983 je jej priateľom Lorenzo Rispoli.
Lekárska veda

Lekárske vedy alebo medicínske vedy sú vedy ktoré sa zaoberajú chorobami. Zaoberajú sa rozpoznávaním, príčinami, prevenciou, liečením a prejavmi chorôb.
Zoznam lekárskych vied.
Medzi lekárske vedy sa podľa Ministerstva školstva SR radia nasledovné podskupiny odborov a samotné odbory :
Fotokniha (digitálna tlač)

Fotokniha je (fyzický) fotoalbum vytlačený digitálnou tlačou. Vyrába sa spravidla tak, že konečný používateľ prostredníctvom príslušného softvéru vytvorí grafický návrh fotoalbumu, ktorý je následne príslušným podnikom spracovaný digitálnou tlačou a zviazaný knihárskou väzbou. 
Fotokniha si získala obľubu spolu s rozšírením digitálnych fotoaparátov. 
Softvér na spracovanie fotoknihy.
Návrh fotoknihy sa pripravuje v počítačovom programe, ktorý väčšina spracovateľov fotokníh poskytuje zadarmo. Softvér umožňuje rozloženie fotografií na stranách fotoknihy, vkladanie a formátovanie textu, pridávanie ďalších grafických prvkov ako je pozadie, cliparty, orámovanie fotografií a iné. Súčasne môže softvér umožňovať i základné úpravy fotografií, ako je zmena farebnosti (čiernobiely efekt, sépiový efekt) či odstránenie červených očí. 
Softvér zvyčajne umožňuje spracovanie súborov vo formáte jpeg vo farebnom modeli RGB.
Na záver spracovania je možné fotoknihu napáliť na CD, prípadne odoslať na spracovanie cez internet. 
V budúcnosti výrobcovia pravdepodobne zjednodušia prípravu fotoknihy prostredníctvom online aplikácií bez nutnosti inštalácie dodatočného softvéru.
Formáty fotoknihy.
Jednotliví výrobcovia ponúkajú rôzne formáty fotokníh od 14 cm x 13 cm až po XXL rozmer 42 x 30 cm. 
Počet strán fotoknihy.
Rozsah fotoknihy volí užívateľ v príslušnom softvéri, býva však stanovený minimálny a maximálny počet strán.
Väzby fotoknihy.
Najpoužívanejšie druhy väzieb (obálok) sú:
Kvalita papiera.
Najvyššiu možnú kvalitu predstavuje fotokniha na fotopapieri. Bežne sa na tlač fotoknihy používa tlačiarenský papier s gramážou 150 – 250 g/m2.
Spracovatelia fotoknihy.
Najväčší spracovateľ fotokníh v Európe, nemecká spoločnosť CeWe Color AG, spracuje ročne 3,5 milióna fotokníh.
Hnojivo

Hnojivo alebo hnojivá látka je látka dodávajúca rastline potrebné živiny alebo podporujúca výživu rastliny. Podáva sa rastline najčastejšie cez pôdu alebo priamo do rastliny.
Delenie.
Podľa spôsobu účinku:
Podľa pôvodu:
Podľa zloženia:
Podľa skupenstva:
Podľa spôsobu aplikácie:
Tiosíran sodný

Tiosíran sodný je chemická kryštalická látka s chemickým vzorcom Na2S2O3·5H2O. Je to pentahydrát, ktorý sa v potravinárstve označuje E539. Pred meraním pH bielidiel sa táto látka pridá do bielidla, inak sa pH bielidla zmerať nedá.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Skupina A

Zápasy Skupiny A Majstrovstiev sveta vo futbale 2010 sa budú hrať od 11. do 22. júna na šiestich štadiónoch. V Skupine A sú štyri tímy: (86),  (15),  (19) a  (7). V zátvorke je umiestnenie v rebríčku FIFA. 
Víťaz skupiny sa stretne s druhým zo Skupiny B, a druhý zo skupiny sa stretne s víťazom Skupiny B.
Improliga

Improliga je tradičná súťaž tímov i jednotlivcov v divadelnej improvizácii. Na Slovensku sa organizuje už niekoľko desaťročí v rôznych mestách. Nie je nijako centralizovaná a jednotlivé Improligy zvyčajne nemajú nič spoločné. O ich prípravu sa starajú, buď miestni profesionálni, či amatérski divadelníci, alebo iní dobrovoľníci.
Cieľom tímu (či jednotlivca) je na zadanú tému vytvoriť, čo najlepšiu komediálnu scénku. Výkony hodnotí porota. Tá je zložená z pozvaných hostí alebo z divákov (niekedy kombinovane).
Miesto konania.
Improliga sa na Slovensku aktuálne organizuje v týchto mestách:
Dunga

Carlos Caetano Bledorn Verri (* 31. október, 1963, Ijuí, Rio Grande do Sul) je bývalý brazílsky futbalista a tréner. Je talianskeho a nemeckého pôvodu. Hrával ako defenzívny stredopoliar a v roku 1994 sa stal majstrom sveta. Celkovo odhral za Brazíliu 91 zápasov, v ktorých strelil 6 gólov. V súčasnosti je trénerom brazílskej reprezentácie.
Chočský príkrov

Chočský príkrov môže byť:
Leonardo Nascimento de Araújo

Leonardo Nascimento de Araújo, známy ako Leonardo (* 5. september, 1969, Niterói, Brazília), je bývalý futbalový stredopoliar, ktorý reprezentoval Brazíliu. Hral na Majstrovstvách sveta 1994, na ktorých Brazília triumfovala a tiež v roku 1998, kde skončila na druhom mieste.
Kariéra.
Leonardo začal jeho kariéru v brazílskom klube Flamengo v roku 1987. Vo veku 17 dostal príležitosť zahrať si s brazílskymi reprezentami akými boli Zico, Leandro, Bebeto a Renato Gaúcho a vyhral jeho prvý národný titul. V roku 1990 sa Leonardo stal hráčom São Paulo FC a o rok neskôr, Leonardo, Raí, a ďalšie mladé talenty boli súčasťou tímu tzv. „esquadrão tricolor“, ktorý získal brazílsky titul.
Neskôr toho roku prestúpil do španielskeho klubu Valencia CF. Po dvoch sezónach sa nakrátko vrátil do klubu São Paulo FC. Počas tohto krátkeho pôsobenia vyhral Copa Libertadores a Toyota Cup.
Leonardo odohral svoj reprezentačný debut v roku 1990. Bol súčasťou tímu, ktorý hral na Majstrovstvách sveta 1994, hrával ako ľavý obranca. V zápase proti USA fauloval a zranil stredopoliara Taba Ramosa, za dostal dištanc, pre ktorý už v ďalších zápasoch nemohol nastúpiť.
Po majstrovstvách sveta sa stal hráčom japonského klubu Kashima Antlers v novovytvorenej J. League. Leonardo tu opätovne hrával so svojmim vzorom Zicom. V roku 1996, sa vrátil do Európy, tentokrát podpísal zmluvu s klubom Paris St Germain, kde znova dosiahol viaceré úspechy. V tomto období sa presunul z postu ľavého obrancu na post stredopoliara, kde zvykol nastupovať na pozícií tvorcu hry. 
V roku 1997 podpísal zmluvu s talianskym klubom AC Miláno, prestup stál rossoneri 8,5 milióna eur. Tu odohral štyri sezóny, po nich sa vrátil do Brazílie, kde nastupoval za São Paulo FC a Flamengo. 
V máji 2009 sa po odchode Carla Ancelottiho stal trénerom AC Miláno.
Priemyselné hnojivo

Priemyselné hnojivo alebo chemické hnojivo alebo umelé hnojivo je priemyselne vyrábané hnojivo, ktoré je koncentrovanou anorganickou alebo (zriedkavejšie) organickou zlúčeninou primárnych biogénnych prvkov (najmä dusíka, fosforu a draslíka) alebo zmesou týchto zlúčenín a je často obohatené zlúčeninami vhodných sekundárnych a stopových biogénnych prvkov. 
Delenie:
Redukcia (teoretická informatika)

Redukcia v zmysle teórie vypočítateľnosti je vyjadrenie problému v podobe inštancie iného problému.
Pomocou redukcie sa definujú triedy zložitosti. Ak sa dá problém A redukovať na problém B, a B sa dá redukovať na A, hovoríme, že A a B sú rovnako ťažké problémy, alebo že A aj B patria do rovnakej triedy zložitosti.
Ako funguje redukcia problému A na problém B? Je to taký postup, ktorý:
Príklad:
Majme čiernu skrinku B, ktorá vie vypočítať funkciu sínus. Chceme vedieť počítať problém A, ktorý pre dané formula_1 vráti súčin formula_2.
Na to môžeme využiť vzorec formula_3. Treba len vhodne transformovať vstupy a výstupy. Rovnica sa dá upraviť na formula_4. Takže naša redukcia bude vyzerať takto:
Tento príklad je len ilustračný, redukcia sa využíva hlavne v prípadoch, keď je náročné reprodukovať riešenie problému B, alebo sme na to leniví. Využijeme len to, že B vieme riešiť. Napríklad na kalkulačke máme tlačidlo sin, ktorý počíta sínus, ale málokoho zaujíma, ako vnútorne funguje. Vyššie uvedený príklad sa dá využiť v prípade, keď sa nám pokazí tlačidlo kosínus.
Fotokniha

Fotokniha môže byť:
Renault Scénic

Renault Scénic je model osobného automobilu spoločnosti Renault kategórie MPV. Na trh bol uvedený v roku 1996 pod názvom Renault Mégane Scénic. O 3 roky neskôr prešiel faceliftom a bol premenovaný na Renault Scénic. Nasledujúci rok sa objavila aj verzia s pohonom všetkých 4 kolies pod označením RX4. V roku 2003 nastúpil Scénic druhej generácie.
Victor Hedman

Victor Hedman (* 18. december 1990, Örnsköldsvik, Švédsko) je švédsky hokejový obranca. Je hráčom tímu NHL Tampa Bay Lightning, ktorý ho draftoval z druhého miesta v roku 2009. 
Kariéra.
Hedman začal hrať vo švédskom juniorskom klube MODO Hockey v ročníku 2006/07. V prvej kompletnej sezóne nazbieral v 34. zápasoch 25 bodov. Po tejto sezóne sa dostal do profesionálneho klubu MODO, keď mal len 16 rokov. V roku 2009 sa zúčastnil majstrovstiev juniorov, kde získal so Švédskom strieborné medaily. Nakoniec v drafte 2009 bol vybratý z druhého miesta za Kanaďanom Johnom Tavaresom. Debut v drese Tampy Bay prežil v prvom zápase ročníka 2009/10 3. októbra 2009 proti Atlante Thrashers. V tomto zápase zaznamenal aj svoj prvý bod, keď prihral na gól svojmu spoluhráčovi Martinovi St. Louisovi. Prvý gól vsietil 5. decembra 2009 brankárovi New York Islanders Dwayneovi Rolosonovi.
Reprezentácia.
Zúčastnil sa dvoch majstrovstiev sveta juniorov v rokoch 2008 a 2009 a za každým získal striebornú medailu, keď Švédsko dvakrát prehralo s Kanadou. Debut v A tíme reprezentácie odohral proti výberu Nórska keď mal 17 rokov.
Udžijasu Hódžó

Udžijasu Hódžó (; 1515 – 1571) bol syn Udžicunau Hódžó a tretí vodca japonského klanu Hódžó z Odawary. Známy ako "Lev zo Sagami", Udžijasu je všeobecne považovaný za najschopnejšieho z piatich generácií daimjóv rodu Hódžó. Bol súčasníkom slávnych daimjóv Kenšina Uesugiho, Šingena Takedu a Jošimota Imagawu z obdobia Sengoku.
Vláda Udžijasua.
Smrť jeho otca Udžicuna sa v roku 1541 pokúsil využiť Tomosada Ógigajacu a neúspešne obliehal hrad Edo. O štyri roky neskôr sa Tomosada spojil s Haruudžim Ašikagaom a Norimasou Uesugim a obliehal hrad Kawagoe, ktorý bránil Cunanari Hódžó (mladší brat Udžijasua). Posádku hradu tvorilo iba 3000 bojovníkov, ktorí čelili 85 000 dobyvateľom. Udžicuna rýchlo zhromaždil 8000 mužov a vydal sa bratovi na pomoc. Vzhľadom na obrovskú presilu dobyvateľov sa Udžicuna rozhodol pre netradičnú taktiku a prikázal prekvapivý nočný útok. Aby ešte zvýšil šancu na úspech, prikázal svojím bojovníkom odložiť ťažkú ochrannú výzbroj a zakázal odrezávanie hláv padlých nepriateľov. Tento tradičný, časovo náročný, samurajský zvyk by totiž príliš zdržoval pri riskantnej nočnej akcii, ktorej úspech závisel na rýchlosti. Nočný útok podporený výpadom obrancov z hradu bol nadmieru úspešný a koalícia nepriateľov klanu Hódžó sa rozpadla.
Udžijasu rozšíril teritórium klanu Hódžó, ktoré teraz pokrývalo päť provincií a riadil a spravoval územie väčšie ako jeho otec a starý otec. V roku 1564 sa Udžijasu stretol s Jošihiro Satomim v druhej bitke pri Kónodai – na rovnakom mieste, ako sa kedysi stretli ich otcovia (Udžicuna Hódžó a Jošitaka Satomi) v roku 1538. Udžijasu mal k dispozícii 20 000 bojovníkov, Jošihiro iba 8 000 a rovnako ako pred 26 rokmi sa z víťazstva radoval klan Hódžó.
Ku koncu svojho života videl Udžijasu prvý veľký konflikt medzi svojim klanom a Šingenom Takedom (武田 信玄), ktorý sa stal jedným z najväčších bojovníkov tohto obdobia. Ako odpoveď na zásah klanu Hódžó na jeho inváziu do provincie Suruga, prišiel Šingen do provincie Musaši z domovskej provincie Kai a zaútočil na Hachigatu a hrad Takijama, kde ho odrazili synovia Udžijasua. Aj napriek ubráneniu hradov pre šingenom, Šingen tlačil na centrálny hrad klanu Hódžó v Odaware, podpálil mesto pod hradom a odtiahol po troch dňoch. Dvaja z Udžijasuových siedmich synov bojovali s Takedaom v bitke pri Mimasetoge v roku 1569, ktorá ukončovala prvé ťaženie Takedu proti Hódžó.
Následne Udžijasu dohodol mier s Kenšinom Uesugim a Šingenom Takedom, najsilnejšími nepriateľmi klanu Hódžó, nechajúc bezdetného Kenšina, aby adoptoval jeho sedem synov a akceptoval skutočnosť, že Šingen vládol nad Surugou. Udžijasu zomrel v roku 1571, keď už (od roku 1559) klanu vládol jeho syn Udžimasa Hódžó.
T-Com extraliga 2005/2006

T-Com extraliga 2005/2006 bola trinástou sezónou hokejovej extraligy. Víťazom sa stalo družstvo MsHK Žilina, ktoré porazilo vo finále družstvo HK Tatravagónka Poprad 4:3 na zápasy v sérii hranej na 4. víťazné zápasy. Nevypadol nikto. Družstvo MHC Martin sa zachránilo v baráži.
IntelliCAD

IntelliCAD je CAD-program s natívnou podporou DWG formátu, ktorý vyvíja združenie IntelliCAD Technology Consortium (ITC) - užívateľom ho ponúkajú v rôznych obmenách, v rôznych jazykových mutáciách (vrátane slovenskej) a pod rôznymi názvami jednotliví členovia ITC. 
Komplikovaná história IntelliCAD-u siaha do 90-tych rokov, kedy ho (ako alternatívu AutoCAD-u spoločnosi Autodesk) začali pripravovať vývojári z firmy Softdesk, ktorí neskôr založili spoločnosť Boomerang. Technológiu IntelliCAD-u potom odkúpila spoločnosť Visio, prvá predávaná verzia (IntelliCAD 98) však nepriniesla očakávaný komerčný úspech a Visio pred svojím začlenením do Microsoft-u previedlo práva na program na novozaložené neziskové združenie ITC. Krátky čas bol IntelliCAD programom s otvoreným kódom a vývoj zabezpečovali členovia združenia, dnes program vyvíja profesionálny tým platený z členských príspevkov ITC. 
IntelliCAD je univerzálny CAD-program, pracuje s DWG formátom od verzie 2,5 až po aktuálnu (v súčasnosti s využitím knižníc DWGdirect od Open Design Alliance), podporuje aj mnohé pomocné súbory AutoCAD-u (napr. písma, menu či typy čiar a šrafovaní), umožňuje nahrávanie makier a programovanie nadstavieb a doplnkov v LISP-e, VBA, SDS (obdoba ADS) a najnovšie aj DRX (obdoba ARX) - cieľom vývojárov bolo vytvorenie programu čo najkompatibilnejšieho s AutoCAD-om a s užívateľským rozhraním, ktoré umožní jednoduchý prechod medzi týmito programami (podobné príkazy, menu i nástrojové lišty, podobná filozofia ovládania a práce s výkresom). Niektoré funkcie (napríklad prácu s DWG-súbormi, renderovanie, správu rastrových obrázkov či 3d modelovanie) zabezpečujú programy tretích strán. Technológia IntelliCAD-u je tiež základom pre špecializované CAD-programy.
Aktuálna verzia programu (v septembri 2015): 8.1.
Jeffrey Williams

Jeffrey Nels Williams (* 18. január 1958, Superior, Wisconsin, USA) bol pôvodne letec Armády USA, od mája 1996 je americký astronaut, člen oddielu kozmonautov NASA. Do vesmíru sa po prvýkrát dostal v roku 2000 na palube raketoplánu Atlantis, druhýkrát v ruskom Sojuze na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) ako člen Expedície 13. Od konca septembra 2009 bol vo vesmíre tretíkrát, na šesťmesačnej misii na ISS (Expedícia 21 a 22), s návratom 18. marca 2010. V kozme strávil počas troch letov necelý rok (dohromady 362 dní).
Pre rok 2016 je predbežne vybraný na ďalšiu kozmickú misiu.
Život.
Vojak.
Jeffrey Williams sa narodil v Superior vo Wisconsine, detstvo prežil v meste Winter v tom istom štáte, tu tiež roku 1976 ukončil strednú školu. Roku 1980 získal bakalársky titul na Vojenskej akadémii Spojených štátov vo West Pointe. Potom slúžil v armáde, v rokoch 19811984 v Nemecku. Roku 1987 získal magisterský titul na "U.S.A Naval Postgraduate School". Potom do roku 1991 pracoval v Johnsonovom vesmírnom stredisku. V rokoch 19921993 sa učil v škole testovacích letcov námorníctva ("Naval Test Pilot School"), nasledujúce dva roky strávil na Edwardsovej leteckej základni.
Astronaut.
Prihlásil sa do 12. náboru astronautov NASA v roku 1987, kedy sa len dostal medzi 117 finalistov. Roku 1991 sa zúčastnil 14. náboru, ale zase neprešiel. Úspech slávil až tretíkrát, v máji 1996 v 16. nábore. Absolvoval všeobecnú kozmickú prípravu a získal kvalifikáciu letový špecialista.
Hneď po ukončení základného výcviku, v novembri 1998 bol zaradený do posádky letu STS-101. Do vesmíru odštartoval na palube raketoplánu Atlantis 19. mája 2000. Raketoplán pristál po 9 dňoch, 20 hodinách a 10 minútach letu dňa 29. mája 2000.
V novembri 2002 bol vymenovaný za veliteľa záložnej posádky Expedície 10 na Medzinárodnu vesmírnu stanicu (ISS), ale už vo februári 2003 bola posádka rozpustená. Znovu začal prípravu na pobyt na ISS v decembri 2003, keď sa stal veliteľom záložnej posádky Expedície 12 (štartovala v októbri 2005) a hlavnej posádky Expedície 14 (štartovala v septembri 2006). V septembri 2005 nahradil Daniela Taniho, palubného inžiniera Expedícia 13, do kozmu sa tak dostal o pol roka skôr.
Po druhýkrát vzlietol do vesmíru 30. marca 2006 v ruskom Sojuze TMA-8. Na ISS pracoval spoločne s Rusom Pavlom Vinogradovom a od júla 2006 aj Nemcom Thomasom Reiterom. Dvojica Williams, Vinogradov pristála 29. septembra 2006 po 182 dňoch, 22 hodinách a 43 minútach letu.
V auguste 2007 bol predbežne zaradený do Expedície 21 (štart naplánovaný na október 2009), v septembri (resp. novembri) 2008 bolo menovanie oficiálne potvrdené Roskosmosom (resp. NASA). Paralelne od júla 2008 pôsobil v záložnej posádke Expedície 19 (štart v marci 2009).
Po tretíkrát do kozmu odštartoval 30. septembra 2009 na palube lode Sojuz TMA-16 spolu s kolegom z Expedície 21 Maximom Surajevom a vesmírnym turistom Guyom Laliberté. Po obvyklom dvojdňovom lete sa Sojuz spojil s ISS. Laliberté sa po týždni vrátil s vystriedanými členmi Expedície 20 na Zem, Williams a Surajev zostali na stanici do marca 2010 a 18. marca bola ich misia definitívne ukončená úspešným pristátím v Kazachstane.
Energetický medzipriestor

Energetický medzipriestor je jedným zo základných architektonických prvkov využívaných pri ekologickej a energeticky šetrnej architektúre na získavanie pasívnych solárnych ziskov a eliminovanie úniku tepla do vonkajšieho prostredia. 
Charakteristika.
Ak kompaktnú obalovú konštrukciu na rozhraní medzi interiérom a exteriérom nahradíme vzduchovou medzerou, vznikne kvalitatívne nový druh rozhrania, tzv. nárazový priestor.
Nárazový priestor tvorí vlastne dvojitý obal – väčšinou sú to dve zasklené steny, alebo zasklená stena na vonkajšej strane a masívna stena na vnútornej strane. Pri tradičnej masívnej obvodovej konštrukcii sú fyzikálne vlastnosti konštantné, naopak, zmeny v nárazovom priestore sa menia v závislosti od zmien vonkajšieho prostredia. Vďaka tomu budova efektívne reaguje na meniace sa podmienky vonkajšieho prostredia. Nárazový priestor môže byť vytvorený určitým stavebno - technickým riešením (interaktívne steny), alebo objemovo – dispozičným riešením (podkrovný priestor, teplotné zónovanie...). Ak vzduchová medzera nadobudne dimenzie, ktoré umožňujú pobyt človeka v takto vytvorenom priestore vzniká medzipriestor.
Z hľadiska ohraničenia rozhraniami rozlišujeme medzipriestor otvorený alebo uzavretý . Príkladmi otvorených medzipriestorov sú lodžia, pavlač, kolonáda, vnútorný dvor a ulica. Príkladmi uzavretých medzipriestorov sú zimná záhrada, skleník, kryté átrium a pasáž. Uzavretý priestor je zvyčajne opticky prepojený na vonkajší priestor.
Princíp medzipriestoru.
Funguje na princípe toku energie s vyššou koncentráciou do miesta s nižšou koncentráciu. Vytvorením vzduchovej vrstvy medzi dvomi konštrukciami dochádza k spomaleniu transferu tepla do vonkajšieho prostredia, teplo sa konzervuje a znižujú sa tak tepelné straty. Naopak v zime, vplyvom slnečného žiarenia, dochádza k tepelným ziskom. Z tohto dôvodu sa spravidla netemperuje. Taktiež zabezpečuje ochranu pred priamymi poveternostnými vplyvmi (slnko, dážď, vietor, sneh...) a rozširuje priestory obývateľného prostredia.
História.
Koncepcia medzipriestoru nie je výdobytkom modernej doby. Objavuje sa v rozličných formách a na rozličných miestach už od čias Sokrata, kedy sa objavuje Sokratov dom, ktorý vychádza z gréckeho megarónu so vstupným portikom, ktorý je prechodným priestorom z exteriéru do interiéru. Hojné zastúpenie mal už v časoch antiky. Využíval vo forme peristylu, portikusu, stoi (stoa) a i., ktoré sa neskôr rôzne priestorovo a funkčne modifikovali ( príkladom je podlubie u radnice alebo meštianskeho domu alebo gánok, ktorý slúžil ako prístrešok ). Akási renesancia medzipriestorov nastala v 70. rokoch, kedy sa začala vo väčšom množstve stavať energeticky šetrnejšia architektúra. Objavujú sa zasklené pasáže, átriá a zasklené fasády sa orientujú na južnú stranu.
Účel medzipriestoru.
Z hľadiska využitia rozoznávame nasledovné základné typy medzipriestorov: úžitkový, komunikačný, resp. zhromažďovací a obytný.
Pitcairn (ostrov)

Pitcairn je malý vulkanický ostrov v Tichom oceáne. Je to druhý najväčší ostrov Pitcairnových ostrovov a jediný obývaný. Na severe ostrova sa rozkladá hlavné a jediné mesto Pitcairnových ostrovov – Adamstown (s asi 50 obyvateľmi).
Ostrov leží v Tichom oceáne, približne od Nového Zélandu a Južnej Ameriky. Pitcairn objavil 2. júla 1767 kadet Robert Pitcairn a od roku 1838 je kolóniou Spojeného kráľovstva. Súostrovie je poslednou kolóniou v Pacifiku.
Na ostrove sa nachádza vyhasnutá sopka Pawala. Sopečná pôda na ostrove je veľmi úrodná, dokonca sú tu tri sladkovodné pramene. 
V roku 1790 sem priplávali vzbúrenci z lode Bounty (Angličania) spoločne s niekoľkými Tahiťanmi. Loď spálili v zátoke Bounty Bay, založili mesto Adamstown, a časť ich potomkov tu žije dodnes, zvyšok emigroval.
Oeno

Oeno je malý koralový atol v Tichom oceáne. Patrí medzi štyri Pitcairnove ostrovy a je z nich tretí najväčší. Najvyšší bod dosahuje len 4 m n. m. 
Oeno bol pripojený k Pitcairnovým ostrovom v roku 1938, predtým patril Veľkej Británii. Leží asi od hlavného mesta Pitcairnových ostrovov, Adamstownu.
Ducie

Ducie je malý koralový atolový ostrov v Tichom oceáne. Patrí medzi štyri Pitcairnove ostrovy, a je z nich najmenší. Nížiny na Ducie sú už zaplavené, takže z mora vystupujú len nové malé ostrovčeky. Najvyšší bod dosahuje len 
Ducie sa pripojil k Pitcairnovým ostrovom v roku 1902, predtým patril Veľkej Británii. Leží asi od hlavného mesta Pitcarnových ostrovov – Adamstownu.
Dejiny.
Portugalský námorník Pedro Fernández de Quirós objavil ostrov Ducie 26. januára 1606 a pomenoval ho "La Encarnación". Neskôr bol ostrov znovu objavený Britmi keď kapitán Edward Edwards, veliteľ lode "Pandora", pátral po vzbúrencoch z lode Bounty. Ostrov Ducie je pomenovaný po barónovi Francisovi Ducie, kapitánovi britského Kráľovského námorníctva.
Piškóta

Piškóta je druh ľahkého pečiva z pšeničnej múky, vajec a cukru. Je často používaná v cukrárstve, ale má aj rôzne iné použitie. Zvláštnym druhom sú detské piškóty.
Cukrárske piškóty.
Špeciálne cukrárske piškóty majú tvar podobný lekárskej špachtli (anglický názov "ladyfingers" ich prirovnáva k dámskym prstom). Ich taliansky názov "savoiardi" pochádza z názvu kraja Savojsko. Tam ich nechal savojský vojvoda okolo roku 1350 po prvýkrát vyrobiť pri príležitosti návštevy francúzskeho kráľa.
Ich hlavné využitie je náplň do sladkých tort a pohárov, často na dekoračné účely. Známym dezertom s použitím piškótov je talianske tiramisu. Často sa využívajú na výrobu nepečených tvarohových toriet.
Piškótové cesto.
Piškótové alebo biskvitové cesto sa zvyčajne pripravuje z vaječných žĺtkov s cukrom, do ktorých sa vmiešava múka; kypria sa snehom z vaječných bielkov. Môže byť rôzne doplňované, napríklad kakaom, sekanými orechmi a podobne. Pečie sa liaté, často vo forme, nie je to kysnuté cesto.
Používa sa na výrobu pečených tort, v ktorých sa zvyčajne spája a zdobí niekoľko vrstiev piškót krémom.
Gymnázium (Šahy, Mládežnícka 22)

Gymnázium Šahy je štátne gymnázium v Šahách so 4-ročným štúdiom so zameraním na informatiku a s 8-ročným štúdiom so zameraním na cudzie jazyky.
História.
Gymnázium bolo v Šahách otvorené 4. septembra 1913, kedy boli otvorené dve triedy a zapísaných 95 žiakov. V roku 1919 československá správa zriadila 4 nižšie triedy gymnázia a 4 vyššie triedy boli povolené privátnou formou.
V marci 1945 bolo zriadené Štátne gymnázium v Šahách a v školskom roku 1945/1946 sa konali prvé maturitné skúšky.
V roku 1948 si študenti vytvorili Školskú radu, ktorá vydávala časopis Nový študent a boli vytvorené literárne, športové a záujmové krúžky.
V šk. roku 1946/1947 bola na žiadosť rodičov vytvorená reálna vetva gymnázia.
V rokoch 1954 - 1968 škola fungovala ako jedenásťročná stredná škola.
Od roku 1996 sa gymnázium rozširuje o triedy 8-ročného gymnázia so zameraním na cudzie jazyky.
Od roku 2008 má gymnázium v 4-ročnej vetve zameranie na informatiku.
Štúdium.
5-ročné štúdium zamerané na cudzie jazyky (pre žiakov, ktorí ukončili 8. alebo 9. ročník ZŠ)
Vybavenie školy.
Odborné učebne: biológia, chémia, fyzika; biologické, chemické a fyzikálne laboratórium; 5 učební cudzích jazykov, jazykové laboratórium, učebňa SVS, učebňa DEJ, 3 učebne IKT spojené v sieti a pripojené na internet, 
knižnica – učiteľská i žiacka,
telocvičňa, posilňovňa, gymnastická sála, na dvore malé futbalové ihrisko
Mimoškolská činnosť.
Krúžky:
Udžimasa Hódžó

Udžimasa Hódžó (, 1538 - 10. august 1590) bol najstarším synom Udžijasua Hódžó, štvrtým vodcom klanu Hódžó a "daimjóm" z Odawary. Velil v mnohých bitkách, upevnil pozíciu svojho klanu a utiahol sa na odpočinok v roku 1590. Jeho syn Udžinao Hódžó sa stal vodcom klanom a pánom Odawary, no na konci toho istého roku neúspešne bránil hrad Odawara proti vojskám Hidejošiho Tojotomiho (pozri Obliehanie Odawary (1590)). Udžimasa bol prinútený spáchať samovraždu spolu so svojim bratom Udžiteruom.
Ako mnoho "samurajov", ktorí spáchali "seppuku" na očistenie sa z hanebnej porážky, Udžimasa zložil svoju poslednú báseň:
Vlci a ovce

Vlky a ovce je tradičná abstraktná dosková hra pre dvoch hráčov, ktorá pochádza z Európy. Táto hra sa v rôznych obmenách hrá po celom svete.
V rôznych krajinách je hra známa pod rôznymi názvami. V niektorých zahraničných názvoch a variantoch hry sú oproti slovenskej verzii vlky a ovce nahradené inými zvieratami. Napríklad v anglickej verzii (Fox and geese) je namiesto dvoch hracích kameňov predstavujúcich vlkov v slovenskej verzii, použitý jeden hrací kameň predstavujúci líšku a kamene predstavujúce ovce sú nahradené husami.
Vo Veľkej Británii je hra známa ako "Fox and geese", vo Francúzsku ako "Renard et les poules", v Taliansku ako "Lupo e pecore", v Nemecku ako "Fuchs und Gänse", v Holandsku ako "Schaap en wolf", vo Švédsku ako "Räfspel", v Islande ako "Refskak" a v Rusku ako "Volk i ovtsy".
Dejiny.
Hra pochádza pravdepodobne zo Škandinávie, kde bola známa pod názvom Halatafl. Najstaršia písomná zmienka o tejto hre je v islandskej ságe Grettis, ktorá pochádza zo 14. storočia. Hra Halatafl je považovaná za nástupcu staršej škandinávskej hry Hnefatafl.
Anglická verzia tejto hry bola obľúbenou zábavou kráľovnej Viktórie.
Pravidlá.
Pravidlá hry sa pre jednotlivé varianty mierne líšia. Hracia doska má obvykle tvar kríža a obsahuje 33 priesečníkov po ktorých sa pohybujú hracie kamene. Počet a rozloženie kameňov závisí od konkrétneho variantu. Obvykle sa používajú 2 hracie kamene vlka a 20 kameňov oviec. V niektorých variantoch je vlk len jeden a počet oviec je menší.
Jeden z hráčov hrá za vlky, druhý za ovce. Obaja hráči sa striedajú v jednotlivých ťahoch, pričom v každom ťahu hráč vykoná pohyb jedným zo svojich hracích kameňov. Vlk môže vykonať pohyb o jedno pole v ortogonálnom smere. Ovca môže vykonať pohyb o jedno pole v ortogonálnom smere, ale nemôže vykonať pohyb vzad (iba vpred alebo do strán).
Vlk môže preskočiť ovcu rovnakým spôsobom ako v dáme a tým ju vyradiť z hry.
Cieľ hry.
Cieľom hry pre hráča s ovcami je zablokovať vlky tak, aby sa nemôhli pohnúť z miesta, alebo dosiahnúť určité miesto na hracej ploche. Cieľom hry pre hráča s vlkmi je vyradiť z hry všetky ovce, alebo zabrániť ovciam dosiahnúť určité miesto na hracej doske.
Rôzne varianty rozloženia hracích kameňov.
 x x x x x x x x x x x x x x x
 x x x x x x x x x x x x x x x 
 x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x x
 . . . o . . . x x x x x x x x x x x x x x x x . o . x x x . . . . . x
 . . . . . . . . . o . o . . . . . . . . . . . . . . . . . . . o . . .
 . . . . . . o . o . . . . . .
Vlk a psy.
Vlk a psy je iná verzia hry Vlky a ovce. Hrajú ju predovšetkým deti, pretože skúsenejší hráči vedia, že pri správnom postupe psov, nemôže vlk nikdy vyhrať.
Hracia doska tohto variantu má štvorcový tvar a obsahuje 8x8 polí. Jeden z hráčov má k dispozícii 4 hracie kamene psov, druhý má 1 hrací kameň vlka. Hracie kamene sa pohybujú diagonálne o jedno pole, ale psy nesmú vykonať pohyb vzad. V hre nie je možné zabrať (preskočiť) súperov kameň. Cieľom hry pre vlka je dostať sa na opačný koniec hracej dosky. Cieľom psov je zablokovať vlka tak, aby sa nemohol pohnúť z miesta.
Bounty Bay

Bounty bay je zátoka pri hlavnom meste Pitcairnových ostrovov Adamstowne.
Je pomenovaná po britskej lodi "Bounty" z 18. storočia, na ktorej vypukla vzbura, ktorá bola neskôr veľakrát literárne (román "Vzbura na lodi Bounty") i filmovo spracovaná. Cesta Bounty nakoniec skončila práve v tejto zátoke.
Podzámecká zahrada

Podzámecká zahrada (ľudovo Podzámka; doslova "Podzámocká záhrada") je väčšia z „arcibiskupských záhrad“ v Kroměříži. Spoločne s menšou Kvetnou záhradou a Arcibiskupským zámkom je od roku 1995 národnou kultúrnou pamiatkou a súčasťou Mestskej pamiatkovej rezervácie Kroměříž.
Od roku 1998 je spolu so zámkom a Květnou záhradou súčasťou svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Záhrada s rozlohou sa nachádza medzi Arcibiskupským zámkom a riekou Moravou. Jej najstaršia časť (medzi severnou stenou zámku a Moravou) existovala už v 15. storočí.
Záhrada zahŕňa rozsiahle, z väčšej časti udržiavané trávnaté plochy, i unikátnu zbierku stromov, takže poskytuje okolitým školám skvelé podmienky pre výuku botaniky a najmä dendrológie. Okrem toho je v záhrade chovaný aj obmedzený počet živočíchov (exotické vtáctvo, primáti, kopytníci) a hniezdi tu voľne žijúce vtáctvo.
Stredná odborná škola podnikania (Bratislava, Strečnianska 20)

Stredná odborná škola podnikania je odborná škola, ktorej odbor je zameraný na obchod a podnikanie. Pôvodne sa škola volala "Dievčenská odborná škola". Škola sídli v Bratislave.
História.
Dievčenská odborná škola.
Datúm vzniku školy bol dňa 1. januára 1991, keď na základe rozhodnutia Školskej správy Bratislava VI bola založená Dievčenská odborná škola, ktorej študijný odbor bol zameraný na Obchod a podnikanie. Škola bola umiestnená v priestoroch školy SOU obchodne na ulici Na pántoch 7 v Bratislave.
Presťahovanie na Znievsku ulicu.
1. septembra 1993 sa škola premenovala na Strednú odbornú školu podnikania a presťahovala sa do priestorov, kde v minulosti sídlili jasle a materská škôlka. Presťahovala sa do mestskej časti Petržalka na Znievsku ulicu.
Premenovanie – Stredná odborná škola podnikania.
Dňa 1. septembra 2003 sa škola z pôvodného názvu (Dievčenská odborná škola) premenovala na Strednú odbornú školu podnikania. Zmenu názvu uskutočnilo Ministerstvo školstva SR na podnet rozhodnutia od Bratislavského samosprávneho kraja.
Presťahovanie na Strečniansku ulicu.
V septembri 2009 sa škola znova presťahovala na novú adresu: Strečniansku ulicu. Na Znievskej ulici preto zostalo prázdno. Hromadia sa tam odpadky a hovorí sa, že tam sídlia bezdomovci.
Výchovno-vzdelávacie ciele.
Základným cieľom výchovno-vzdelávacieho procesu na škole je, aby žiaci dospeli ku kvalitnému vzdelaniu v oblasti podnikania v obchode a v cestovnom ruchu, nadobudli informatické vedomosti a schopnosti a praktické zručnosti v podnikaní cez krúžky.
Medzi hlavné študijné odbory patrí Obchod a podnikanie (kód odboru: 6352 6 00)