burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Burgos (mesto v Španielsku)

Burgos je mesto v Španielsku, stredisko Starej Kastílie, hlavné mesto provincie Burgos.
Burza (ekonomika)

Burza je osobitný druh organizovaného trhu, na ktorom predávajúci, kupujúci a spravidla aj sprostredkovatelia (tzv. brokeri, makléri, senzáli, dealeri, jobberi a podobne) uskutočňujú obchody istých zastupiteľných objektov (cenných papierov, tovarov, devíz, valút, poistiek, služieb a podobne) alebo práv na tieto objekty, pričom: 
Na burze sa sústreďuje dopyt a ponuka po obchodovanom objekte, a to je nakoniec aj účel burzy.
Delenia.
Podľa všeobecnosti:
Podľa použitia počítačov:
Podľa času realizácie obchodu:
Podľa predmetu obchodovania:
Poznámka:
V slovenskej zákonnej definícii (Zákon o burze cenných papierov, Zákon o komoditnej burze) pojem burza cenných papierov zahŕňa všetky finančné nástroje, teda okrem cenných papierov a nástrojov peňažného trhu aj všetky deriváty, pričom komoditné deriváty sú zahrnuté aj v pojme komoditná burza. V nemeckej zákonnej definícii (Börsengesetz) pojem burza cenných papierov zahŕňa okrem cenných papierov a nástrojov peňažného trhu aj (spravidla len) finančné deriváty a komoditné deriváty sú zahrnuté v pojme komoditná burza. V americkom práve (napr. Securities Exchange Act) sa síce na burze cenných papierov teoreticky obchoduje len s "cennými papiermi" (securities), ale cenné papiere sú na rozdiel od európskej definície definované tak, že zahŕňajú aj (len) finančné deriváty. 
V praxi sa však buď so všetkými typmi derivátov obchoduje na komoditných burzách, alebo sa na komoditných burzách obchoduje len s komoditnými derivátmi a s finančnými derivátmi sa obchoduje na špeciálnych burzách oddelených od búrz cenných papierov (termínové burzy v užšom zmysle; v Nemecku napríklad existuje jedna takáto finančná termínová burza vo Frankfurte a najznámejšia takáto termínová burza existuje v Londýne - LIFFE). 
Terminológia.
Cena tovaru obchodovaného na burze sa nazýva kurz. Objekt pripustený na oficiálne obchodovanie na burze sa nazýva kótovaný, čiže riadne zaznamenaný (napr. v kurzovom lístku). Najmenšie množstvo tovaru, s ktorým možno na burze obchodovať (čiže s ktorého násobkami sa obchoduje), je tzv. uzávierka. Oficiálne obchody sa uzatvárajú v tzv. parkete (angl. ring; ohradené miesto len pre členov burzy a sprostredkovateľov), ostatné v tzv. kulise, čo je zvyšok burzového priestoru.
Najznámejšie burzy na svete.
Na Slovensku existuje:
Bušidó

Bušidó (jap. 武士道, dosl. "cesta bojovníka") je slovo opisujúce samurajský morálny kódex. Obsahuje nepísané princípy správania, ktorými sa 'ideálny' samuraj riadil. Tento pojem vznikol v 17. storočí retrospektívnou romantizáciou histórie vtedajšej šľachty (samurajov).
Do povedomia Západu sa bušidó dostalo na začiatku 20. storočia vďaka anglickej knihe Inaza Nitobeho "Bushido - the Soul of Japan" (dosl. "Bušidó - duša Japonska"; 1899).
Nitobe opísal bušidó ako príkaz „"byť spokojný s postavením v živote, prijímať situáciu, do ktorej sme sa narodili, ako nezmeniteľnú a pracovať na sebe v rámci daných možností, byť poddaný hlave rodiny, uctievať predkov a cvičiť sa vo vojenskom umení pestovaním a disciplinovaním mysle i tela"“.
Byrokracia (organizačná štruktúra)

Byrokracia je hierarchicky organizovaný riadiaci systém,používaný na riadenie procesu veľkých organizácií, firiem prípadne projektov. Teóriou byrokratického procesu sa zaoberajú okrem iného aj kybernetika a teória systémov.
Charakteristika.
Byrokratický proces charakterizujú:
Znaky modernej byrokracie:
Kritika.
Hore uvedené veci platia ale pre fungujúci proces. Z rôznych dôvodov môže dôjsť ale k tzv. prebujneniu byrokracie, čo má za následok dlhodobo klesajúcu efektivitu procesu.
Byt

Byt je súbor miestností (alebo len jedna miestnosť) s príslušenstvom, ktorý je určený na (trvalé) bývanie a tvorí celok; v užšom zmysle musí mať aj vlastné uzavretie. Podobný, ale podľa niektorých definícií odlišný, je pojem bytová jednotka. Podrobnosti definícií pozri nižšie.
Charakteristika.
Zo stavebného hľadiska sa byty líšia:
Byt má poskytovať zvukovú, svetelnú, tepelnú, ventilačnú a psychickú pohodu pre svojich obyvateľov.
Zo sociologického hľadiska je byt spôsob uspokojenia potreby bývať, ktorá zahŕňa potrebu ochrany pred počasím, potrebu zabezpečenia hygieny, stravovania, odpočinku, vzdelávania, výchovy, intimity a rodinného života. Užívateľom bytu je väčšinou bytová domácnosť. Byt a bytová domácnosť vytvárajú tzv. bytovú situáciu. Od roku 1992, keď bol zrušený zákon o hospodárení s bytmi, nie je na Slovensku právne upravený nárok na primerané bývanie.
Bytie

Bytie je všetko existujúce materiálne, ako aj ideálne, nezávisle od akéhokoľvek ďalšieho určenia; to, prostredníctvom čoho je niečo súcnom (ens); to, čo je identické v súcne, základ jestvujúcna. Pokiaľ bytie vystupuje ako základ (logos) súcna (on), označuje Martin Heidegger rozlišovanie bytia a súcna ako ontologickú diferenciu.
Bytie je základnou témou filozofie alebo metafyziky; predmet ontológie. Napríklad podľa Parmenida je bytie všetko to, čo je.
Pojem bytia, ktorý treba odlišovať od bytia, závisí od kategórií, ktoré intervenujú v procese jeho tvorby; pojem bytia a bytie majú odlišný ontologický status.
Bytie človeka vo svete je základný aspekt života človeka, existencie človeka.
Bytie podľa filozofov.
Demokritos.
Bytie jestvuje práve tak ako nebytie. Bytie, to sú atómy.
Erich Fromm.
Bytie je podstatný námet tisícov filozofických kníh, a otázka, čo je bytie? patrí k základným otázkam západnej filozofie. Výraz bytie sa používa rôzne: 1. ako spona, 2. ako pasívna trpná forma a 3. v zmysle existovať.
Georg Wilhelm Friedrich Hegel.
Bytie je myslenie; stelesnenie myšlienky; prvá, najbezprostrednejšia a najchudobnejšia podoba skutočnosti, ktorá v dialektickej syntéze s ničím vytvára dianie. Bytie je začiatok, prvé a najjednoduchšie určenie samovývoja absolútna. Bytie je najbezprostrednejšie a najchudobnejšie. Kategória bytia je vôbec prvá kategória.
Bytie prechádza vo svoj dialektický protiklad, v nič.
Martin Heidegger.
Bytie je okolnosť, že súcno je. Bytie a súcno nie je to isté, pojem bytia je všeobecnejší než pojem súcna. Pojem bytia je nedefinovateľný.
Karl Jaspers.
Bytie je to, v čom sa nachádzame, čo nás obklopuje, horizont, ku ktorému sa môžeme približovať, ale ktorý sa nám zakaždým posunie. Bytie tak ostáva stále neuzavreté, mimo všetkých konkrétnych druhov bytia, ktoré sa môžu stať predmetom vied. V neustálom presahovaní horizontov sa ukazuje, že bytie je transcedencia, ktorá sa nám neprezentuje v jednoznačných pojmoch a kategóriách, ale v symboloch, šifrách.
Parmenides.
Bytie je a nebytie nie je. Podstatným nóvom Parmenidovho prístupu je to, že už netematizuje niečo jestvujúce, ale prosto jestvujúce, bytie.
Ludwig Wittgenstein.
Bytie je súhrn vecných stavov.
Bytie podľa naturalizmu.
Bytie je iba príroda.
Bytie podľa štrukturalizmu.
Štrukturalizmus chápe bytie nesubstancialisticky a pluralisticky.
Všeobecne sa uprednostňuje nesubstancialistické a pluralistické chápanie bytia. Bytie sa definuje ako štruktúra konkrétnych totalít.
Bytie človeka

Bytie človeka je existencia človeka, jeho život na svete. Podstatou bytia človeka je transcendencia, maximum bytia človeka je kultúrne bytie.
Z hľadiska synkriticizmu je bytie človeka špecifické dianie (súbor príbehov), ktoré je vo svojej podstate transcendovaním, predovšetkým odkrývaním nových možností alebo spôsobov bytia vo svete. Maximum bytia človeka je kultivovanie, čiže pretváranie zla na dobro.
Max Adler (filozof)

Max Adler (* 15. január 1873, Viedeň – † 28. jún 1937, Viedeň) bol rakúsky filozof, sociológ a sociálnodemokratický politik, predstaviteľ a spoluzakladateľ austromarxizmu.
Pôsobil ako profesor na univerzite vo Viedni, kritik rakúskej sociálnej demokracie a fašizmu. Snažil sa o syntézu teórie poznania Immanuela Kanta a marxistickej predstavy sociológie.
Kultúrne bytie

Kultúrne bytie je bytie pretvárajúce zlo na dobro, maximum bytia človeka. Človek nemôže byť viac než kultúrny. Predpokladom kultúrneho bytia je spoločenské bytie, ktoré však nemusí byť automaticky kultúrnym.
Kultúrne bytie človeka je netriviálny spôsob existencie človeka,
kultúrne bytie človeka, v prvom rade ľudského indivídua. Spočíva v pretváraní zla na dobro vo svojom vnútri, vo svojej mysli a vo svojom tele.
Bytie osebe

Bytie osebe je sebapotvrdenie prostredníctvom bytia pre iné. Ako bytie osebe je niečo tým, čím je vo svojej podstate.
Bytie pre druhé

Bytie pre druhé je niečo, ktoré vstúpilo do vzťahu k inému. Niečo ako bytie pre iné je tým, čím sa podstata javí vo vzťahu k inému.
Spoločenské bytie

Spoločenské bytie je predpoklad kultúrneho bytia. Marxizmus ho definoval ako materiálnu stránku života spoločnosti. Pojem spoločenského bytia je kategóriou historického materializmu, ktorá bola vypracovaná s cieľom riešiť základnú filozofickú otázku v aplikácii na spoločnosť.
Vlastné bytie

Vlastné bytie je bytie, ktoré je základom sveta javov. Vlastné bytie je základný princíp, arché všetkých vecí.
Podľa milétskej školy je vlastné bytie homogénne, materiálne a elementárne.
Bytie vo svete

Bytie vo svete je základná štruktúra tu bytia (Grundverfassung des Daseins), fundament pôvodného fenoménu pravdy.
Bytosť

Bytosť môže byť:
Bytostný

Bytostný znamená týkajúci sa bytosti, podstaty, vnútorný.
Byzantinizmus

Byzantinizmus môže byť:
Calculus ratiotinator

Calculus ratiotinator (lat.) je krok v mathesis universalis nadväzujúci na characteristicu universalis.
Calculus ratiotinator formuluje princípy, ktoré majú matematickým spôsobom interpretovať usudzovanie., čo by umožňovalo rozhodnúť o každej myšlienke, či je pravdivá alebo nie.
Pedro Calderón de la Barca

Pedro Calderón de la Barca Henao y Riaño (* 17. január 1600, Madrid – † 25. máj 1681 Madrid) bol španielsky barokový dramatik a básnik, ktorý zavŕšil klasické obdobie španielskej
literatúry 16. - 17. storočia.
Ako vyznávač katolicizmu a absolutizmu spracoval komplex cirkevno-etických ideí. Pri výbere a spracovaní dramatického materiálu vychádza zväčša z idey (kráľovská moc, katolicizmus, česť) a až okolo nej vytvára dramatický konflikt. Dej jeho hier je prísne logicky štruktúrovaný, sústreďuje sa zväčša na jednu postavu, na jej vnútorné
konflikty: inštinkt, cit, vôľu, rozum. Tematicky veľkú časť tvorby orientuje na náboženskú alebo nábožensko-filozofickú problematiku, v ktorej sa odrážajú pesimistické názory rozkladajúceho sa dvoranstva a cirkevnej aristokracie.
K vrcholným Calderonovým dielam patrí "La vida es sueño" (Život je sen, 1635), v ktorom rieši problém predurčenia a slobodnej vôle. V tejto dráme sa odráža kríza kultúry renesancie, rozpad feudálneho sveta. Vyjadrenie protirečenia medzi dojmom a skutočnosťou, nastolenie otázky zmyslu života, slobody atď. filozoficky a psychologicky dielo neobyčajne prehlbujú. Víťazstvom hrdinu nad sebou samým a nad tragickou veštbou získava dielo životnosť a pôsobivosť.
Florentská camerata

Florentská camerata bola skupina umelecky pokrokových neskororenesančných talianskych hudobníkov (Giulio Caccini, Emilio de' Cavalieri, Vincenzo Galilei, Jacopo Peri, Pietro Strozzi), básnikov (Ottavio Rinuccini) a učencov (Corsi, Girolamo Mei). 
Stretávali sa od roku 1573 do konca 80. rokov 16. storočia v dome kniežaťa Giovanniho de' Bardi vo Florencii. Vytvorili nový vokálny sloh (monódia).
Walter Bradford Cannon

Walter Bradford Cannon (* 19. október 1871, Prairie du Chien, Wisconsin, USA – † 1. október 1945, Franklin, New Hampshire) bol americký fyziológ, ktorý zaviedol pojem homeostázy.
Cantabile

Cantabile (tal.) znamená spevne, cantando.
Cantando

Cantando (tal.) znamená spevne, cantabile.
Computer-aided quality

Computer-aided quality (skratka CAQ) je počítačom podporovaná kontrola a riadenie kvality, súčasť CAE.
Carihradská univerzita

Carihradská univerzita alebo Konštantínopolská univerzita (zriedkavo známa ako "Athenaeum") bola univerzita v Carihrade.
Založil ju roku 425 cisár Theodosius II.. V roku 1054 bola zmenená jej štruktúra. Po dobytí Carihradu Osmanmi v roku 1453 univerzita po krátkom prerušení fungovala ďalej pod inými menom ako osmanská univerzita.
V rokoch asi 842-847 na nej študoval filozofiu, gramatiku, rétoriku, muziku, aritmetiku, zemepis
a astronómiu Konštantín Filozof. Medzi jeho učiteľov patril najmä rektor Lev Matematik a profesor Fótios.
Cárizmus

Cárizmus je cárska vláda, despotický spôsob cárskej vlády v Rusku.
Cárizmus je tiež hnutie za obnovenie vlády cára v Rusku.
Gravitačná konštanta

Gravitačná konštanta je konštanta úmernosti medzi gravitačnou silou a hmotnosťou telesa. Je to jedna z troch základných fyzikálnych konštánt (viď Planckova konštanta a rýchlosť svetla). Jej aktuálna CODATA 2014 hodnota je:
G sa zvyklo označovať aj ako písmeno Gréckej abecedy Kappa "κ".
Nasledujúca tabuľka zobrazuje odporúčané hodnoty NIST publikované od roku 1969:
Cárofilstvo

Cárofilstvo je obdivovanie cárizmu, sympatie voči cárovi.
Carl Gustav Carus

Carl Gustav Carus (* 3. január 1789, Lipsko, Nemecko – † 28. júl 1869, Drážďany) bol nemecký filozof prírody, lekár, maliar, priateľ a duchovný spriaznenec Goetheho.
Cash-flow

Cash-flow alebo cash flow alebo peňažné toky (neoficiálne aj: hotovostné toky/hotovostný tok, toky hotovosti/tok hotovosti, tok peňazí/toky peňazí, peňažný tok) je rozdiel medzi bežnými príjmami a bežnými výdavkami podniku za určité časové obdobie. Cash-flow si firma musí pozorne plánovať a sledovať, inak sa môže dostať do vážnych finančných problémov, hoci je jej celková bilancia dobrá. Podnik musí mať dostatok peňažných príjmov k tomu, aby mohol splatiť pôžičky, zaplatiť dane, suroviny, energie, faktúry, atď.
Úlohou finančného manažmentu je zaistiť nielen tvorbu zisku ale aj to, aby mal podnik v každom okamihu dostatok finančnej hotovosti.
Zisk verzus cash flow.
Podnik musí okrem zisku zisťovať aj cash flow z nasledujúcich dôvodov:
Cash flow sa používa pri rozpočtovaní peňažných príjmov a výdavkov podniku, hodnotení investičných projektov, atď.
Vplyv fixných nákladov na cash flow.
Vyššie fixné náklady zvyšujú riziko podnikania, ktoré je podnikateľovi vynahradené vyššou rentabilitou v období vysokej hospodárskej aktivity. Vyššia zadĺženosť tiež zvyšuje riziko podnikania.
Pri prudkom rozvoji podniku sa môže stať, že aj vysoko zisková firma sa dostane do finančných problémov, lebo rast spotrebúva finančné zdroje. Preto takéto firmy obvykle potrebujú značné úvery, rovnako ako firmy stratové, ktoré však úvery potrebujú na prevádzkové výdaje (výplatu miezd, nákup surovín), čo ich približuje k bankrotu.
Metódy zisťovania cash flow.
Cash flow sa zisťuje dvoma metódami:
Obe metódy rozlišujú tri oblasti činnosti podniku:
Cash flow sa oficiálne vykazuje podľa slovenskej terminológie v "Prehľade peňažných tokov" (súčasť „poznámok“ účtovnej závierky), podľa terminológie použitej v preklade IAS/IFRS vo "Výkaze o peňažných tokoch" (samostatná súčasť účtovnej závierky).
Cassiodorus

Cassiodorus po lat. "Flavius Magnus Aurelius Cassiodorus Senator" (ok. 488 Scylacium (Kalábria) – † asi 583) bol rímsky filozof, encyklopedista, minister gótskeho cisára Teodoricha, významný hodnostár aj za jeho nástupcov. 
Písal historické diela: kroniku od Adama do roku 519 po Kr.; dejiny Gótov, v ktorých propagoval myšlienku splynutia Rimanov a Gótov do jedného národa.
Po roku 540 sa uchýlil do kláštora Vivarium v Bruttijsku, ktorý sám založil. Z jeho podnetu sa v kláštore opisovali diela antických autorov, čím sa zachránila hodnotná časť antickej literatúry.
Pre mníchov napísal Institutiones divinarum et humanarum litterarum (Učebnica božských a ľudských vied), ktorá bola úvodom do teológie a elementárnym výkladom 7 slobodných umení.
Carlos Castaneda

Carlos (Cesar Salvador Arana) Castaneda (* 25. december 1925, Cajamarca, Peru – † 27. apríl 1998, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký antropológ a spisovateľ.
Carlos Castaneda vyštudoval v roku 1960 antropológiu na univerzite v Los Angeles. Bol kontroverznou postavou, inšpirujúcou svojimi knihami mnohých ľudí na svete, ale tiež objektom kritiky, že bol podvodníkom a že zážitky, ktoré opísal vo svojich knihách, boli holým výmyslom. V sérii desiatich kníh Castaneda podrobne opisuje svoje zážitky, ktoré, podľa svojho tvrdenia, podstúpil počas 12-ročného učňovstva u vodcu skupiny čarodejníkov – niekoho, koho nazýval "don Juan Matus".
Knihy samotné sú zaujímavou zmesou sčasti antropologického komentára, sčasti duchovných učení a sčasti autobiografických príhod.
Kauza

Kauza (z lat. causa) môže byť:
Causa môže byť:
Causa activa

Causa activa (lat.) je činná príčina.
Causa corporalis

Causa corporalis (lat.) je fyzická, telesná príčina.
Causa efficiens

Causa efficiens (lat.) je pôsobiaca príčina.
Causa finalis

Causa finalis (lat.) je konečná príčina.
Causa formalis

Causa formalis (lat.) je tvoriaca, formujúca príčina.
Causa materialis

Causa materialis (lat.) je látková príčina, substrát činnosti.
Causa motiva

Causa motiva alebo causa movens (lat.) je hybná príčina.
Causa occasionalis

Causa occasionalis (lat.) je náhodná príčina.
Causa sui

Causa sui (lat.) je príčina seba samého. Základný princíp Spinozovej filozofie.
Termín "príčina seba samého" používali scholastici na označenie nepodmienenosti a nevynutnosti existencie Boha. Tento termín používal aj Descartes, Schelling a Hegel.
Thomas Robert Cech

Thomas R. Cech (* 8. december 1947, Chicago, USA) je americký chemik, nositeľ Nobelovu ceny za chémiu (spolu s S. Altmanom) (1989) za objav katalytickej aktivity ribonukleovej kyseliny (RNA).
Cejlón

Cejlón (, po sinhálsky "Sinhala/Srí Lanka", po tamilsky "Ilam") je ostrov v Indickom oceáne pri pobreží Prednej Indie, s ktorou je spojený Adamovým mostom. Prevláda nížina.
Štát na ostrove sa nazýva Srí Lanka (do roku 1972 sa nazýval Cejlón).
Celistvosť

Celistvosť je jednotnosť, jednota, ono jednotné a celkové, na základe ktorého rozumieme
všetkému jednotlivému.
Xénia Celnarová

PhDr. Xénia Celnarová CSc. (* 18. apríl 1944, Nižná Jablonka) je slovenská turkologička. Pracovala v Ústave orientalistiky SAV v Bratislave. 
Zaoberá sa tureckou modernou literatúrou, z ktorej preložila rad diel. Publikuje aj v Turecku.
Celok

Celok je forma celostnosti a korelát časti; to, čo pozostáva z častí alebo je rozložiteľné na časti. Príkladom celku je súhrn, množina, trieda a pod.
Názory na celok.
Podľa René Descarta je celok zložený z častí, medzi ktorými existujú neustále vzájomné väzby a súvislosti, kontinuita vzájomných vzťahov a súvislostí. Nové veci vznikajú ich neustálou integráciou a dezintegráciou. Keď sa niečo rozpadá, zároveň niečo vzniká ako výsledok integrácie jeho ostatných vlastností. Rozmanitosť vecí – častí celku nie je podľa Descarta (podobne ako podľa atomistov) výsledkom kvalitatívnych zmien. Ich kvalitatívnu rozmanitosť chápe ako výraz kvantitatívnej mnohotvárnosti. Preto napr. zviera chápal ako mechanický stroj. Descartovo chápanie celku ako jednoty, nekonečne deliteľného kontinua, sa stáva teoretickým východiskom jeho metafyziky (cf. substancia).
Podľa Parmenidesa je celok nehybné Jedno.
Pozitivizmus dokazuje, že celok nie je nič iné ako suma častí.
Celok predsynkriticky daného

Celok predsynkriticky daného je súbor daností nespracovaný prostredníctvom synkritiky, čiže tak, ako ho bádateľ pred sebou nachádza, keď k nemu pristupuje s cieľom vedome uskutočňovať nereduktívne usúvzťažňovanie jeho prvkov.
Celosť

Celosť je:
Celostnosť

Celostnosť je prejav existencie vzájomných väzieb, súvislostí, ktoré majú svoj obsah,
štruktúru, dynamiku vývoja a sú súčasťou kvality, podieľajú sa na nej.
Celistvosť je viac než celok skladajúci sa z častí.
Bežná cena (ekonómia)

Bežná cena je faktická cena v určitom období, t. j. cena skutočnej realizácie výrobkov alebo služieb v danom období (na rozdiel od stálej ceny).
Maloobchodná cena

Maloobchodná cena je cena, za ktorú sa realizujú tovary alebo služby v maloobchode.
Maloobchodná cesta je v preklade do anglického jazyka "retail price".
Spotrebiteľská cena

Spotrebiteľská cena je maloobchodná cena tovaru alebo služieb ako cena platená konečným spotrebiteľom.
Stála cena

Stála cena je cena, ktorá umožňuje porovnávanie ekonomických veličín v dlhšom období.
Trhová cena

Trhová cena je cena vyjadrujúca spoločenskú hodnotu tovaru v peniazoch, ktorá vzniká na základe ponuky a dopytu na trhu.
Cenina

Cenina môže byť:
Cento (literatúra)

Cento je reprodukčný metatextový postup, ktorého konštrukčným princípom je eliptické tesné spojenie citovaných textov pôvodných diel. Autorské inštrukcie pre recepciu sú zakotvené v metatextovych operáciách selekcie citátov a montáže (aj koláže). Pre cento je príznačná textová ontológia a princíp tvarového kontrastu, v ktorom je zakódovaná sémantická a estetická hodnota metatextu.
Centrifugálny

Centrifugálny (lat.) je odstredivý, smerujúci od stredu.
Centroméra

Centroméra alebo kinoméra (lat.+ gr.) je krátka oblasť chromozómu, ktorou sa chromozóm pripája k vláknam deliaceho vretienka pri mitóze počas metafázy. Opticky sa javí ako zúženina chromozómu. Miesto prekríženia dvoch chromatíd.
Centrum

Centrum alebo stredisko alebo zriedkavo ústredie je miesto (oblasť), v ktorom je sústredená určitá činnosť; najdôležitejšie miesto.
Centrum alebo stredisko alebo ústredie je inštitúcia, kde sa vo veľkom vykonáva/sústreďuje určitá činnosť.
Centrum alebo stredisko je stredobod.
Centrum môže byť:
Ústredie je ústredňa (miesto resp. inštitúcia, v ktorom sa sústreďuje a riadi nejaká činnosť).
Cesta

Cesta môže byť:
Obchodná cesta

Obchodná cesta je obchodná trasa spajajúca rôzne obchodné centrá (prípadne obchodné oblasti)
alebo prechádzajúca takýmito centrami (oblasťami).
Príklady:
Životná cesta

Životná cesta alebo cyklus života (lifespan) je história utvárania a rozvíjania osobnosti v danej generácii, spoločnosti a epoche. Vo filozofii je veľmi dôležité každodenné uvedomovanie si svojej vlastnej životnej cesty, pretože to je jedna z podmienok ozajstného filozofovania.
Životná cesta je predmetom skúmania napríklad biodromálnej psychológie.
Astrálne cestovanie

Astrálne cestovanie je (podľa Lobsanga Rampu) odloženie fyzického obalu spirituálnejšou časťou tela, vznesenie sa do iných dimenzií a na konci svojej "striebornej šnúry" navštívenie inej časti sveta.
Strieborná šnúra je zväzok vyžarujúcej energie, ktorá je schopná predĺžiť sa do nekonečna. Nie je to hmotné vlákno, ako sval alebo tepna či kus povrázka, ale je to sám život, je to energia prepájajúca fyzické telo s telom astrálnym.
Človek má rad tiel. Predbežne nás zaujíma len telo fyzické a stupeň naň bezprostredne nadväzujúci - astrálne telo. Môžeme si predstaviť, že keď sme v inej dimenzii, môžeme prechádzať stenami alebo prepadávať podlahami, pričom však môžeme prechádzať stenami a prepadávať podlahami iba odlišnej hustoty. V astrálnom stave veci tohto každodenného sveta nie sú pre nás nijakou prekážkou. Domové dvere nezadržia človeka vnútri alebo vonku. Ale aj v astrálnom svete sa vyskytujú dvere a steny, ktoré sú pre nás, keď sa v astráli pohybujeme, pevné a tvoriace zábranu, rovnako tak, ako sú dvere a steny na tejto Zemi prekážkou pre fyzické telo.
Možnosti.
Jedna z možností sa nám naskytne hneď po prebudení, najlepšie nesamovoľnom, kedy ešte napoly spíme. Stačí sa snažiť niečo spraviť, napr. ísť do kúpeľne. Naše telo vtedy zostane ležať, ale nám sa zdá ako keby sme skutočne do kúpeľne išli.
Central Intelligence Agency

Central Intelligence Agency, skrátene CIA [vyslov:sí-aj-ej], alebo po slovensky Ústredná spravodajská služba je ústredná spravodajská služba Spojených štátov založená v roku 1947 ako dočasný koordinačný orgán amerických tajných služieb.
Úloha.
CIA je civilná spravodajská služba. Jej úlohou je špionáž, získavanie a analyzovanie informácií o zahraničných vládach, spolkoch a spoločenských skupinách. Získané informácie CIA podáva rôznym vetvám americkej vlády ako aj spriateleným štátom a službám. Nie zriedkavo, ako aj ostatné tajné služby, využíva CIA dezinformácie a kriminálne spôsoby, ktorými ovplyvňuje názory reprezentantov USA a zahraničnú politiku.
Na rozdiel od National Security Agency nie je jej hlavným zámerom získavať informácie technickou cestou (Signals Intelligence) ale primárne prostredníctvom ľudských zdrojov (Human Intelligence).
V januári 2017 CIA odtajnila takmer 13 miliónov strán dokumentov od roku 1947 až do 90. rokov. Niektoré z nich sa týkajú aj Česko-Slovenska. Podľa jedného z nich z roku 1954 československá armáda krátky čas vlastnila poľné atómové delo.
Cibofóbia

Cibofóbia alebo sitofóbia je chorobný strach z jedla.
Josef Cibulka (filozof)

Josef Cibulka (* 11. február 1926) je slovenský filozof českého pôvodu; orientuje sa na výskum fenomenologickej filozofie a smerov, ktoré z nej vychádzajú.
Cieľ (zámer)

Cieľ je budúca (anticipovaná) kladná hodnota, ktorú vytyčuje a o ktorej dosiahnutie sa usiluje človek alebo spoločenský systém. Cieľ je predmetom štúdia filozofie, teleológie, ponematológie, praxeológie a iných.
Cieľ činnosti

Cieľ činnosti je to, o čo dosiahnutie sa v činnosti usiluje.
Cieľ poznania

Cieľ poznania je to, čo si človek vytýčil dosiahnuť v priebehu poznávania, napríklad získať
vedenie o niečom.
Podľa Arnolda Geulincxa je cieľom poznania získať vedenie o tom, že veci nie sú také, za aké ich považujeme.
Cieľ výchovy

Cieľ výchovy predstavuje určitú ideu, zámer a praktický cieľ. Cieľ výchovy je bezprostredne viazaný na proces výchovy, spoznávaním podmienok výchovy, možnosti osobnosti a vplyvu vychovávateľa. Ciele výchovy môžeme odvodiť zo súčasných i budúcich potrieb spoločnosti, potrieb jedinca alebo spojením obidvoch hľadísk. Sú vždy vyjadrením určitého ideálu, ktorý obsahuje požiadavky a predstavy o tom, čím by sa mal človek, člen určitej spoločnosti vyznačovať. Hlavnými cieľmi výchovy sú rozvoj schopností, osvojenie vedomostí a návykov, získanie skúseností a sformovanie charakteru človeka v súhlase s požiadavkami kladenými spoločnosťou v jednotlivých etapách jej historického vývoja.
Kritériá cieľov výchovy.
Ciele výchovy musia plniť nasledovné kritéria:
Funkcie cieľov výchovy.
Rozlišujeme niekoľko funkcií cieľov výchovy: 
Filozofické koncepcie vyvodzovania cieľov výchovy.
Ak chceme objektívne vymedziť ciele výchovy, nemôžeme vychádzať z jednostranných koncepcií výchovy, ale sa snažiť brať do úvahy nasledujúce kategórie:
Cieľ výchovy ako historická kategória.
Ciele výchovy nie je možné posudzovať ako nemennú kategóriu, ale naopak, ako kategóriu, ktorá sa neustále vyvíja, ktorá podlieha zmenám a vývinovým tendenciám spoločnosti. 
Klasifikácia cieľov výchovy.
Členia sa podľa rôznych kritérií:
Cigánčina

Cigánčina môže byť:
Lucius Quinctius Cincinnatus

Lucius Quinctius Cincinnatus (* 519 pred Kr. – † 438 pred Kr.) bol Rímskym patricijom (šľachticom), ktorý sa neskôr stal symbolom republikánskych cnôt skromnosti a služby vlasti.
Je predovšetkým známy za to, že hoci stratil svoj majetok a musel pracovať v pote čela vlastnými rukami, odovzdal úrad diktátora hneď ako splnil úlohu, ktorá mu bola poverená. Obetavo odišiel od pluhu aby porazil nepriateľov Ríma (kmeň Aequiov). Úrad diktátora mu bol poverený dvakrát: v roku 458 pred Kr. v spomínanej vojne proti Aequincom a znovu r. 439 pred Kr., kedy musel zachrániť Rím pred sprisahaním Spuriusa Maeliusa. Nezachovala sa žiadna zmienka o spôsobe, akým zomrel.
Cingulum

Cingulum môže byť:
Cinquecento

Cinquecento (tal.) je obdobie medzi rokmi 1500 až 1600 v talianskych kultúrnych dejinách.
Vladimír Cirbes

Vladimír Cirbes (* 21. september 1926, Rybník – † 29. október 2006) bol slovenský filozof, popularizátor marxizmu-leninizmu.
Cirka

Cirka (-kodifikovaný tvar) alebo circa je hovorová častica vyjadrujúca približnosť (čiže „asi“, „približne“, „okolo“) číselných a iných výrazov, pred ktorými stojí. Často sa píše v skrátenej podobe ca alebo cca, ktorá sa v spisovnej slovenčine píše bez bodky, napr.: ca 10 rokov.
Slovenské slovo cirka pochádza z latinského slova "circa", ktoré znamená okolo. Králik (2015) uvádza, že sa slovo cirka v slovenčine začalo používať v 20. storočí. V skutočnosti sa (v podobe circa) v slovenských textoch vyskytovalo oveľa skôr.
Cirkev alebo náboženská spoločnosť

Cirkev alebo náboženská spoločnosť je podľa slovenského a predtým od roku 1949 česko-slovenského (a podobne súčasného českého) práva označenie pre náboženské organizácie zabezpečujúce a realizujúce verejný výkon kultu. V (česko-)slovenskom zákone 308/1991 Zb. presná definícia znie: "Cirkvou alebo náboženskou spoločnosťou sa podľa tohto zákona rozumie dobrovoľné združenie osôb rovnakej náboženskej viery v organizácii utvorenej podľa príslušnosti k náboženskej viere na základe vnútorných predpisov príslušnej cirkvi alebo náboženskej spoločnosti." Do roku 1991 sa termín „cirkvi a náboženské spoločnosti“ síce vyskytoval v zákone, ale nebol v ňom výslovne definovaný. O vzniku termínu "cirkev a/alebo náboženská spoločnosť" pozri v článku náboženská spoločnosť.
Z významnejších ustanovení v zákone 308/1991 Zb. možno ďalej odcitovať napr.:
"(2) Všetky cirkvi a náboženské spoločnosti majú pred zákonom rovnaké postavenie. (3) Cirkvi a náboženské spoločnosti podľa tohto zákona sú právnické osoby. Môžu sa vzájomne združovať, utvárať komunity, rehole, spoločnosti a obdobné spoločenstvá. (4) Štát uznáva len tie cirkvi a náboženské spoločnosti, ktoré sú registrované. (5) Štát môže s cirkvami a náboženskými spoločnosťami uzatvárať zmluvy o vzájomnej spolupráci."
Štátom uznané cirkvi a náboženské spoločnosti na Slovensku.
Na Slovensku podľa zákona štát uznáva len registrované cirkvi či náboženské spoločenstvá. Náležitosti registrácie sú uvedené v zákone č. 308/1991 Zb. V roku 2011 je registrovaných 18 cirkví, z toho 15 z titulu toho, že boli uznané už v čase nadobudnutia platnosti spomenutého zákona v roku 1991. Náboženská spoločnosť Jehovovi svedkovia (1993), Novoapoštolská cirkev (2001), Cirkev Ježiša Krista Svätých neskorších dní (2006), Bahájske spoločenstvo (2007) - zvyšné 4 získali registráciu neskôr.
Zoznam zaregistrovaných cirkví a náboženských spoločností:
Počet obyvateľov Slovenska hlásiacich sa k cirkvi alebo náboženskej spoločnosti.
Podľa výsledkov sčítania ľudu (Sčítanie obyvateľov, domov a bytov Slovenskej republiky k 1. januáru 2021) žije na Slovensku:
Existuje tu tiež Cirkev Ježiša Krista Svätých neskorších dní (mormóni) a bahaizmus (bahaisti); tieto spoločenstvá sa zaregistrovali v októbri 2006 (mormóni), respektíve v apríli 2007 (bahai), a každé z nich má niekoľko sto stúpencov. 
Štátom uznané aj keď neregistrované cirkvi a náboženské spoločnosti na Slovensku.
Na Slovensku sú tri kategórie neregistrovaných konfesií:
Lokálna cirkev

Lokálna cirkev je základný prvok štruktúry katolíckej cirkvi. 
Lokálnu cirkev spravuje obvykle biskup a jeho spolupracovníci - presbyteri (kňazi) a diakoni. Lokálne cirkvi sa združujú do väčších celkov - cirkví sui iuris podľa obradu, takže sa hovorí o cirkvi latinskej, melchitskej, chaldejskej, malabarskej, ukrajinskej a pod. 
V latinskej cirkvi sa biskupi združujú do biskupských konferencií, ktoré sa neviažu na nijaké
územie a prekrývajú sa. Podkladom združenia môže byť národ, štát, jazyková oblasť, svetadiel. Biskupská konferencia so špeciálnym statusom má vymedzené právomoci na území svojich členov. Tradičnou vyššou územnou jednotkou je cirkevná provincia; jej centrom je arcidiecéza, k nej sú pridružené sufragánne
diecézy. Vo východných katolíckych cirkvách majú správnu úlohu miestne synody biskupov a patriarchovia, resp. väčší arcibiskupi alebo metropoliti.
Činiteľom jednoty a predstaveným všetkých lokálnych katolíckych cirkví a všetkých členov cirkvi je biskup Ríma, ktorý sa považuje na námestníka Krista. Je zároveň patriarchom západnej (latinskej) cirkvi. Bežne sa označuje výrazom rímsky pápež alebo Svätý otec.
Cirkulácia

Cirkulácia (lat.) môže byť:
Cirkus

Cirkus (lat.) môže byť:
Japonský cisár

Japonský cisár (, doslova „božský vládca“) je najvyšší predstaviteľ Japonska uznávaný (do obdobia po porážke Japonska v 2. svetovej vojne) za priameho potomka bohov, ktorí stvorili Japonsko.
Rímsky cisár (staroveký Rím)

Rímsky cisár (lat. Caesar) bol samovládca v Rímskej ríši.
Prvým cisárom bol Octavianus Augustus, ktorý vystupoval ako princeps, t. j. predstieral trvanie republikánskej ústavy, hoci roku 31 pred Kr. sa zmocnil vlády.
Caesar.
Napriek populárnym názorom nebol Július Cézar nikdy cisárom ("princeps"), hoci ho v roku 45 pred Kr. vymenovali (nie ako prvého Rimana) za doživotného rímskeho diktátora a historici ho za cisára považovali. Na druhej strane však sa meno Caesar stalo priezviskom prvej dynastie a efektívne sa s ním narábalo ako s titulom, čo bola prax, v ktorej sa pokračovalo počas celého cisárstva. Podobne aj Suetonius napísal Dvanástich Cézarov (vrátane Flaviovcov), takže istá kontinuita sa očividne pociťovala.
Spôsoby nadobudnutia titulu cisára v Rímskej ríši:
Principát a dominát.
Tradične rozlišujeme dve fázy rímskeho cisárstva:
Rakúske cisárstvo

Rakúske cisárstvo bola habsburská monarchia v rokoch 1804 – 1867. Rakúske cisárstvo bolo vyhlásené 11. augusta 1804 Františkom II. (ako rakúsky cisár František I.) po vyhlásení cisárstva vo Francúzsku Napoleonom I.
V dôsledku prehry v prusko-rakúskej vojne a zlyhaniu reformy štátnej správy bolo rakúske cisárstvo v roku 1867 Františkom Jozefom I. premenené na Rakúsko-Uhorsko.
Cit

Cit (často považovaný za identický s pojmom emócia) je afektívny stav na rozdiel od vedenia; psychický jav, ktorý spočíva v prežívaní príjemnosti alebo nepríjemnosti.
City sa vzťahujú na javy, ktoré majú stabilný motivačný význam. City odhaľujú osobnosti predmety, ktoré zodpovedajú jej potrebám a motivujú ju k činnosti zameranej na uspokojovanie danej potreby.
City sú biologicky účelné, majú regulatívny charakter, sú atavisticky staršie ako rozumové procesy, a preto silnejšie, menej ovplyvniteľné ako kognitívne procesy.
Podľa Wilhelma Wundta sa cit vyznačuje tromi podstatnými znakmi: 1. príjemnosťou - nepríjemnosťou, 2. vzrušením - upokojením, 3. napätím - uvoľnením.
Estetický cit

Estetický cit je emocionálny stav vznikajúci počas estetického vnímania; špecifický zážitok vyvolaný estetickým vnímaním, ide najmä o cit krásneho, vznešeného, tragického a komického.
Negatívny cit

Negatívny cit je nepríjemná emócia, ako hnev, smútok, strach, ľútosť, úzkosť.
Citát

Citát môže byť:
Cítenie

Cítenie je emócia vyvolaná morálnymi alebo duchovnými príčinami, skôr než príčinami bezprostredne organickými, napr. náboženské cítenie, estetické cítenie, atď.
V morálnom zmysle: sklon k altruizmu.
Citlivosť

Citlivosť alebo senzitivita alebo senzitívnosť alebo senzibilita alebo senzibilnosť môže byť:
Citlivosť alebo senzitivita alebo senzitívnosť môže byť aj:
Senzitivita alebo senzitívnosť môže byť aj:
Senzibilita alebo senzibilnosť je aj postihnuteľnosť, vnímateľnosť zmyslami.
Citlivosť je aj vlastnosť byť uplatňovaný s citom.
Sociálna citlivosť

Sociálna citlivosť je samoodhad volieb vlastnej osoby ostatnými jedincami.
Citovanie (doslovné uvádzanie)

Citovanie alebo citácia je doslovné uvádzanie výroku, vety a pod. podľa pôvodcu, autora a diela. Výsledok citovania, teda doslovne uvedený text s uvedením zdroja alebo doslovne opakovaný výrok, sa nazýva citát alebo citácia.
Citovanie sa používa buď na podopretie názoru autora uznávanou autoritou alebo naopak na uvedenie názoru oponenta v doslovnom znení a následné jeho vyvrátenie. Pri citovaní by mal byť uvedený presný zdroj, aby sa poprípade dal overiť. Niekedy môže byť dôležitý kontext, v ktorom bol pôvodne citát uvedený, vytrhnutím z kontextu môže dôjsť k značnému sémantickému posunu, ba dokonca k opaku toho, čo chcel pôvodný autor vlastne povedať.
Citovanie sa väčšinou používa vo vedeckých alebo odborných prácach, ale vyskytuje sa aj v krásnej literatúre.
Citrín (kremeň)

Citrín je drahokamová odroda kremeňa; je priezračný a má rôzne odtiene žltej farby. Zaraďuje sa medzi fanerokryštalické (jasnokryštalické) odrody kremeňa.
Charakteristika.
Na pohľad je veľmi podobný topásu, od ktorého ho možno rozoznať vďaka nižšej tvrdosti. Sfarbuje ho hydroxilovaný oxid železa. Sýto sfarbené citríny sa získavajú aj tepelnou úpravou ametystu. Podobne ako ametyst, aj citrín môže na svetle blednúť. Prírodný citrín býva vzácny, preto väčšina citrínov na trhu je zvyčajne tepelne upravený ametyst.
Výskyt.
Vyskytuje sa vo všeobecnosti v rovnakých lokalitách ako ametyst, v granitových pegmatitoch USA a bývalého ZSSR. Ďalšie náleziská sú v Brazílii (Minas Gerais), na škótskom ostrove Arran, blízko Hajdabarádu v Indii, vo francúzskom Dauphiné, v Salvanca Province v Španielsku a na Madagaskare. Často sa vyskytuje v prírode ako valóny, ktoré sú však slabo sfarbené. Zo všetkých odrôd kremeňa je najdrahší a v prírode veľmi vzácny, podľa iných zdrojov zase pomerne hojný.
Civilistika

Civilistika je náuka o občianskom práve.
Civilizácia

Civilizácia je úroveň spoločenského vývoja, ktorý dosiahla určitá spoločnosť, súhrn jej materiálnych a duchovných výdobytkov.
V klasickom myslení: súhrn fenoménov náboženských, intelektuálnych, politických atď. a im zodpovedajúcich hodnôt, ktoré charakterizujú národy, preberajúce grécko-rímsku tradíciu a kresťanstvo. Klasické myslenie stavia takto civilizáciu etnocentricky proti divošstvu a barbarstvu.
V modernej vede: vlastnosť akejkoľvek spoločnosti, napr. civilizácia amazonská, civilizácia čínska, civilizácia španielska atď. V anglosaskej antropológii sa tomto zmysle hovorí väčšinou o kultúre.
Civilizácia v 18. storočí je spoločnosť osvietenského racionalizmu a technickej vyspelosti v protiklade k primitívnym, barbarským spoločnostiam. Civilizácia je buď to isté, čo kultúra, alebo je to (oproti kultúre 18. stor.) úroveň techniky a s ňou súvisiacej materiálnej kultúry.
Podľa encykopedistov je civilizácia protiklad barbarstva a feudalizmu.
Vo francúzskom osvietenstve je to výsledok technického, duchovného, umeleckého, morálneho a spoločenského pokroku, slovom historického pokroku. V prehistórii a u prírodných národov (divochov, barbarov) sa nedá hovoriť o histórii a teda ani o civilizácii.
Podľa Arnolda Josepha Toynbeeho je civilizácia jednotka historického skúmania, ktorá je relatívne sebestačná a viac menej zrozumiteľná oddelene od zvyšku dejín.
Zaoberať sa civilizáciou namiesto národmi je prax, ktorú považujú za samozrejmú orientalisti, historici staroveku, archeológovia a antropológovia. Rozkrájať civilizáciu na kusy a označiť ich nálepkou národ je príznačné pre bádateľov v oblasti moderných západných dejín. Až do začiatku 18. storočia sa klasické diela západných historikov venovali celým dejinám západného kresťanstva alebo dokonca úplným dejinám sveta od jeho stvorenia až po posledný súd.
Európska civilizácia

Európska civilizácia je súhrnné označenie pre civilizácie vyvíjajúce sa v Európe. Základy európskej civilizácie položil grécky národ približne v 6. storočí pred Kr.
Civilonym

Civilonym (lat. + gr.) je pseudonym, ktorý vzniká použitím cudzieho mena skutočnej osoby.
Cizelácia

Cizelácia môže byť:
Rudolf Clausius

Rudolf Julius Emanuel Clausius (* 2. január 1822, Koszalin, Poľsko – † 24. august 1888, Bonn, Nemecko) bol nemecký matematik a fyzik, ktorý je považovaný za zakladateľa termodynamiky. 
Na základe prác Joulea a Carnota formuloval v roku 1865 pojem entropia a princíp jej rastu, ktorý je základom druhej vety termodynamiky.
Clinamen

Clinamen (lat.) alebo sklon, odklon, náklon, príklon je odchýlka atómov pri padaní prázdnym priestorom, vďaka ktorej sa môžu zhlukovať podľa jednotlivých vlastností a vytvárať tak telesá. Termín pochádza od Lucretia a týka sa názorov Epikura, ktorému pojem odchýlky umožňoval vložiť slobodnú vôľu do ľudskej duše už pri jej vzniku, pretože obzvlášť jemné atómy, ktoré dušu vytvárajú, môžu spomenuté odchýlky atómov využívať.
Clivosť

Clivosť je skľúčenosť, smutná túžba.
Cluny (obec)

Cluny alebo Clugny je francúzska obec v departemente Saône-et-Loire v regióne Burgundsko. 
V roku 2009 tu žilo 4 624 obyvateľov. 
V 10. storočí bolo miestne opátstvo strediskom reformistického hnutia za obrodu cirkvi (clunyjské hnutie).
Cnosť

Cnosť alebo čnosť (grécky "αρετη, areté", lat."virtus") je vypestovaný a navyklý (habituálny) sklon k dobrému konaniu.
O cnosti.
Podľa Aristotela je cnosť absolútna mravná zdatnosť alebo duševná zdatnosť (areté) čiže stála vlastnosť alebo stav, ktorým sa človek stáva dobrým a ktorým robí svoj výkon dobrým; cnosť je získaná zdatnosť k dobrému, k mravnému výkonu.
Podľa Gassendiho je to rozumom usmerňovaný návyk zachovávania náležitej miery (zlatý stred) v navzájom si odporujúcich vášňach.
Podľa katolicizmu je to trvalá a pevná dispozícia konať dobro.
Podľa Leibniza je podmienená existenciou morálneho zla.
Podľa Platóna je to harmónia jednotlivých častí duše. Harmóniou rozumovej duše je múdrosť, srdnatej duše mužnosť, žiadostivej duše striedmosť alebo umiernenosť; cnosť, ktorá dbá, aby v týchto troch dušiach spolu bol náležitý poriadok, je spravodlivosť.
Rozhodujúcou cnosťou v ľudskom živote je múdrosť. Keď ju človek má, má aj ostatné cnosti.
Podľa Sokrata je to vedenie toho, čo je dobré, spravodlivé a čestné, cnosť sa dá naučiť.
Podľa stoicizmu je to schopnosť rozoznať dobré od zlého; vnútorná morálna sila človeka, ktorá mu umožňuje ovládať všetky túžby, vášne a rozumu odporujúce sklony a podriaďovať ich požiadavkám rozumnej ľudskej prirodzenosti.
Existujú tri druhy cností: fyzické cnosti, etické cnosti a logické cnosti. Spomedzi cností sú najcennejšie štyri: múdrosť, udatnosť, umiernenosť a spravodlivosť. Cnosť zaručuje človeku šťastie, poskytuje mu sebauspokojenie, oslobodenie a získanie nezávislosti (apatie). Cnosť je to isté, čo múdrosť.
Kresťanstvo a cnosť.
V Novom zákone sa tiež vyskytujú zoznamy cností podobné stoickým, často vedľa zoznamov nerestí (napr. Ga 5,22nn; 1Tm 6,11; 2P 1,5-7). Špecificky kresťanské pojatie cnosti sa však obvykle odvodzuje z výrokov apoštola Pavla:
„A tak teraz ostáva viera, nádej, láska, tieto tri; no najväčšia z nich je láska.“ (1 Kor 13,13)
O týchto troch sa potom v kresťanskej teológii hovorí ako o cnostiach božských alebo teologických, pretože sú darom (milosťou) Božou a prevyšujú prirodzené ľudské schopnosti.
Sedem cností.
Sedem cností je protipólom siedmich hlavných hriechov. Sedem cností: pokora, štedrosť, dobroprajnosť, mierumilovnosť, cudnosť, striedmosť, činorodosť.
Tomáš Akvinský.
Tomáš Akvinský rozlišuje štyri cnosti prirodzené - múdrosť, spravodlivosť, statočnosť a umiernenosť - ako základ prirodzeného zákona (lex naturalis), ktorý odráža večný zákon Boží (lex aeterna). Nad nimi však stoja tri Božské, čiže teologické cnosti kresťanské - viera, nádej a láska - ktoré vždy pochádzajú z Božej milosti.
Kardinálne cnosti

Kardinálne cnosti sú štyri, s ktorými súvisejú ostatné cnosti. Grécka etika zistila, že popri štyroch cnostiach sú aj ďalšie tak ich nazvala základné. Označenie kardinálne pochádza z kresťanského označenia. V kresťanstve poznáme rozdelenie na cnosti ľudské teda kardinálne a Božské teda teologické.
Význam slova kardinálny.
Slovo kardinálny pochádza z latinčny zo slova "cardinale" čo znamená "základný".
Cnosti podľa kresťanstva.
Cnosti sa delia na: Božské a ľudské.
Božské (teologické):
Ľudské (kardinálne):
Cogito

Cogito (lat.) znamená myslím. 
Pre Descarta je to prvá pravda, ktorá je nepochybná vďaka svojej evidencii.
Pre Descarta je tiež v podstatnom súvzťahu s esse; je to závislosť ideí taká, že kde je cogito, musí byť aj esse, ale nie naopak. Skúsenosť 'cogito' teda Descartes objektivizuje do súvzťahu vrodených ideí; pravda vety cogito, ergo sum je zaručená jasným a zreteľným nazeraním vzťahu ideí vlastného myslenia, istoty, existencie.
Cogito, ergo sum

Cogito, ergo sum [vyslov: kógitó ergó sum/kogito ergo sum] je latinská veta, ktorá znamená: "Myslím, teda som". Veta pôvodne pochádza z Descartovho francúzsky písaného diela "Rozpravy o metóde" (Discours de la méthode) z roku 1637 (v podobe "Je pense, donc je suis" [ž pãs, dõk ž süi] - Myslím, teda som), v ktorom je jeho základnou filozofickou tézou. V latinčine (v podobe "Ego cogito, ergo sum" [ego kógitó ergó sum] - Myslím, teda som) výraz prvýkrát použil v roku 1644 v diele Principia philosophiae (1. časť, bod 7).
Coincidentia oppositorum

Coincidentia oppositorum (lat.) je zhoda protikladov. 
Mikuláš Kuzánsky používal tento termín v súvislosti s ideou odstránenia protikladov v nekonečne.
Collège de France

Collège de France je výskumný ústav v Paríži v 5. obvode na Rue Saint-Jacques a "Rue des Écoles" v budove vedľa Sorbonny.
Patrí medzi prestížne verejnoprávne výskumno-vzdelávacie inštitúcie nazývané "Grands établissements" (slov. približne "Významné ustanovizne"). Vznikla v roku 1530 ako alternatíva k Sorbonne. Collège de France usporiadava aj prednášky, ktoré sú bezplatne prístupné verejnosti.
Opis.
Collège de France je zvláštna inštitúcia: jej oficiálnym poslaním je „učiť vedomosti, ktoré práve vznikajú“ ("Enseigner le savoir en train de se faire"), moderne povedané spájať bádanie a výuku. Má 54 profesorských miest, rozdelených do piatich oblastí:
Collège de France usporiadava pravidelné prednášky, prístupné verejnosti, nemá však žiadnych zapísaných študentov, žiadne študijné odbory a neudeľuje žiadne tituly. Väčšina, ale nie všetci profesori sú Francúzi, dve miesta sa obsadzujú hosťujúcimi profesormi. Keď sa nejaké miesto uvolní, rozhodujú profesori o tom, kto na ne má byť povolaný. Profesúra na Collège de France je vo Francúzsku bez diskusie vrcholom vedeckej kariéry.
História.
Roku 1530 založil kráľ František I. podľa rady svojho knihovníka, humanistu Guillaumea Budého, „"Kráľovské kolégium"“ alebo tiež „"Kolégium troch jazykov"“, pretože sa tu spočiatku vyučovala gréčtina, hebrejčina a latinčina. Profesori boli hmotne zaistení, neskôr sa k oborom pridalo právo, matematika a medicína. Po revolúcii v 1789 sa kolégium premenovalo na „"Národné kolégium"“ a od roku 1870 na Collège de France. Jej heslom od založenia je „"Učí všetko“ (Docet omnia).
Slávni profesori.
Medzi profesormi na Collège de France boli a sú taktiež nasledujúci:
Anthony Collins

Anthony Collins (* 21. jún 1676, Heston (Middlesex) – † 13. december 1729, Londýn) bol anglický filozof, stúpenec deizmu.
Anna Kafendová

Prof. Anna Kafendová, rod. Zochová, (* 24. jún 1895, Záriečie – † 13. apríl 1977, Myjava) bola slovenská klavírna umelkyňa, hudobná pedagogička a muzikologička. Je považovaná za zakladateľku slovenskej hudobnej pedagogiky. Počas svojho pedagogického účinkovania na Vysokej škole múzických umení vychovala celý rad významných slovenských klaviristov.
Životopis.
Narodila sa 24. apríla 1895 v Záriečí. Prvé hudobné základy v hre na klavíri získala na evanjelickej nemeckej škole. Po ukončení ľudovej školy pokračovala na dievčenskej strednej škole v Modre, kde navštevovala aj hodiny klavírnej hry. V štúdiách pokračovala v Innsbrucku v Mestskej hudobnej škole. Po získaní diplomu pokračovala v štúdiách na konzervatóriu v Prahe. Po návrate na Slovensko nastúpila ako učiteľka klavírnej hry na Prvej hudobnej škole na Slovensku. 
Hudobno-pedagogické aktivity.
Je považovaná za zakladateľku slovenskej hudobnej pedagogiky. Na rozdiel od svojho manžela Frica Kafendu, ktorý sa pridržiaval pevných metodických zásad, jej cestou bolo hľadanie rôznych prameňov. Kafendová vychádzala výlučne z hudobnej predstavy. Z akýchkoľvek poučiek abstrahovala to, čo bolo blízke jej interpretačnému založeniu. Bola názoru, že dobrý pedagóg sa neviaže k jednému vzoru, ale poznáva a aplikuje viac vzorcov, pretože jedna cesta vedie ku kopírovaniu. Inklinovala k spontánnemu hudobnému prejavu a k emocionalizácii žiaka. Od začiatku skladby vyžadovala umelecké stvárnenie, odmietala interpretáciu bez emocionálnej odozvy. Odmietala myšlienky, že skladba sa dotvorí v jej závere. Jej pedagogické poznámky sa sústreďovali najmä k zvýrazneniu obsahovej stránky hudby. Učiteľ by mal podnecovať žiakov k pestovaniu a uplatňovaniu dynamickej škály ako aj k zvukovej vyhranenosti náladových kontrastov.
Con duolo

Con duolo (tal.) je v hudbe: zarmútene, žiaľne (o spôsobe hry).
Conatus

Conatus (lat.) je úsilie, námaha, snaha, napr. conatus dejín - smer historického vývinu.
Concursus dei

Concursus dei alebo concursus divinus (lat., doslova: "božské spolupôsobenie") je teologické a filozofické učenie o aktivite Boha v stvorení, o jeho neustálom bezprostrednom zasahovaní do svetového diania. 
Koncept božského spolupôsobenia spolu s predstavou o božej všemohúcnosti nastoľuje, obzvlášť po tragédii holokaustu, akútne otázku teodicey: "Ako to, že dobrotivý a všemohúci Boh dopúšťa zlo?"
Conditio per quam

Conditio per quam (lat.) je podmienka vôbec.
Conditio sine qua non

Conditio sine qua non (lat.) je "nevyhnutná podmienka", bez ktorej nie je možná nejaká udalosť.
Conscientia

Conscientia (lat.) je svedomie.
Podľa Tomáša Akvinského je to aplikácia určitého vedenia na určitý úkon (applicatio scientiae ad aliquem actum particularem).