Ióannes Moschos

Svätý Ióannes Moschos (iné mená mená pozri nižšie; * v rokoch 540550, asi Damask/Kilíkia† september 619/634, Rím/Konštantínopol) bol byzantský mních a spisovateľ. Jeho dielo "Duchovná lúka" (iné názvy pozri nižšie), popisuje duchovné zážitky východných mníchov a bolo obľúbeným príkladom asketickej stredovekej byzantskej literatúry. Pravoslávnou cirkvou je uctievaný ako svätý, jeho sviatok sa slávi spolu s jeho priateľom, jeruzalemským patriarchom Sofroniom 11. marca.
Životopis.
Moschos sa narodil niekedy v polovici 6. storočia v sýrskom Damasku alebo v Kilíkii/Isaurii. Niekedy po roku 565 vstúpil do Kláštora svätého Theodosia pri Jeruzaleme. Jeho dobrým priateľom bol neskorší jeruzalemský patriarcha Sofronius. Ovplyvnený životom palestínskych asketikov navštívil spolu so Sofroniom kláštorné komunity v egyptských oázach. V kláštore na Sinaji následne strávil desať rokov. V roku 594 strávil krátky čas v Jeruzaleme, kde sa zúčastnil intronizácie Sofronia na stolec miestneho patriarchu. Žil zrejme v Kláštore svätého Sábu. Navštívil tiež Antiochiu, odkiaľ však po vpáde Peržanov do Byzancie odišiel. Začiatkom 7. storočia pomáhal svojmu priateľovi, alexandrijskému patriarchovi Jánovi Almužníkovi zachovať chalcedónske dogmy v Egypte. Po vyplienení Jeruzalema Peržanmi v roku 614 po a vzniku perzskej hrozby okupácie Egypta odišiel na Cyprus. Následne istý čas žil aj v Ríme, kde asi aj zomrel. Jeho pôsobenie v Konštantínopole (t.j. v "Novom Ríme") je stále sporné, no podporujú ho viacerí moderní učenci. Svoje zážitky spracoval vo svojom diele "Duchovná lúka". Na smrteľnej posteli požiadal patriarchu Sofronia, aby ho pochoval, pokiaľ je to možné, na Sinaji alebo v Kláštore svätého Theodosia v Jeruzaleme. Keď Sinaj napadli Arabi, Sofronius nechal Moscha pochovať práve v Jeruzaleme, v jaskyni, v ktorej sa podľa tradície mali ukrývať biblickí mudrci pred kráľom Herodom.
Dielo.
Iné názvy: , "Leimón" (, iný prepis: "Leimon"), "Leimónarion" (, iný prepis: "Leimonarion") či "Neos Paradeisos" ( v preklade "Nový raj"). V slovenskom preklade známe aj ako "Lúka" či "Kvetinová záhrada". 
Duchovná lúka obsahuje viac ako 300 príbehov či anekdot napísaných v jednoduchom jazyku v gréčtine. Nesú sa v duchu tradície zbierok apofthegmata tón hagión paterón. Popísané náboženské praktiky sú plné podrobností o živote a viere palestínskych a sýrskych mníchov vtedajšej doby. Obsahuje množstvo správ o zázrakoch a duchovných extázach, pričom však akékoľvek kritické stanoviská. Popisuje rozdelenie kresťanského sveta medzi prívržencov Chalcedónskeho koncilu a miafyzitov (a najmä severiánov). Samotný Moschos sa pri tom pridržiava striktne chalcedónskej náuky a mnohé z príbehov sú jej propagandou. Dielo poskytuje jedinečné údaje o spôsoboch uctievania a obradov v mníšstve v 6. a 7. storočí, o úcte k Panne Márii. Pojednáva tiež o politických okolnostiach, popisuje byzantsko-perzské vzťahy a prevládajúce herézy. Dielo Moschos venoval patriarchovi Sofroniovi, napísané bolo v Ríme. Výslovne ho odobril Druhý nicejský koncil. Preložené bolo do arabčiny, latinčiny a cirkevnej slovančiny a predstavuje významný zdroj pre lingvistiku. V minulosti bolo dielo často pripisované známejšiemu Sofroniovi, niektoré zdroje mu pripisujú aspoň spoluautorstvo.
Referencie.