Arturo Toscanini

Arturo Toscanini (* 25. marec 1867, Parma – † 16. január 1957, New York) bol taliansky dirigent, jeden z najznámejších hudobníkov konca 19. a 20. storočia.
Život.
Toscanini študoval na konzervatóriách v Parme a v Miláne hru na violončelo. Kariéru začal v Brazílii ako cellista v orchestri putovnej opery. Ako dirigent debutoval 26. júla 1886 v Rio de Janeiro, keď súbor odmietol hrať pod vedením doterajšieho dirigenta; mladý Toscanini vtedy vykonal naspamäť operu Aida, čo sa stretlo s nadšeným ohlasom publika.
V roku 1887 sa vrátil do Talianska, ale ako cellista, keď hral v milánskej La Scale na svetovej premiére Verdiho Othella. V roku 1896 viedol symfonický orchester v Turíne. 26. decembra 1898 vystúpil prvýkrát v La Scale ako dirigent a viedol tu potom orchester niekoľko rokov: 1898 – 1907 a 1920 – 1929. Jeho najväčšími úspechmi boli predstavenia opier "Falstaff" Giuseppe Verdiho a premiéra "Turandot" Giacoma Pucciniho (pri premiére 25. apríla 1926 túto operu prerušil v mieste, kde skončil pôvodný rukopis; celé predstavenie opery, ktorú dokončil Pucciniho žiak Franco Alfano, odohral až pri druhej repríze).
Po prvom angažmán v La Scale presídlil do Metropolitnej opery v New Yorku a potom sa pohyboval medzi týmito dvoma slávnymi opernými domami; vedľa toho samozrejme pôsobil aj v mnohých iných mestách.
V roku 1936 založil "NBC Symphony Orchestra (Symfonický orchester newyorského rozhlasu)" a urobil z neho jeden z najslávnejších orchestrov sveta.
Toscanini bol propagátorom súdobej hudby, mnoho neskôr slávnych diel bolo v Taliansku pod jeho taktovkou uskutočnených prvýkrát, napr. "More" Clauda Debussyho alebo balet "Petruška" Igora Stravinského.
V roku 1928 na koncerte v Bologni Toscanini odmietol dirigovať fašistickú hymnu a krátko po tom opustil svoju vlasť. Následne rezignoval aj na vystupovanie v Bayreuthe a Salzburgu. V čase 2. svetovej vojny sa zdržiaval v Spojených štátoch, kde usporiadal rad koncertov pre vojakov. Do Milána prišiel na niekoľko mesiacov až v roku 1946, aby za pomoci svojich vystúpení získal prostriedky na odstránenie škôd, ktoré vojna napáchala na La Scale.
V poslednom období svojho života všetky koncerty pre svoj slabý zrak dirigoval naspamäť. V roku 1954, v 87 rokoch ho pri koncerte zradila pamäť; vtedy sa stiahol z aktívneho koncertného života.
Sláva Toscaniniho bola výnimočná. Bol prvým nenemeckým dirigentom pozvaným do Bayreuthu na festival wagnerovských opier (1930 a 1931). Pozdvihol takisto význam hudobných festivalov v Salzburgu a Luzerne. Vedľa opier i symfonickej hudby, ktoré v jeho repertoári zaujímali najviac miesta, často hral Johanessa Brahmsa; vykonával tiež súčasná diela, vrátane raných diel Stravinského. Oproti tomu vo svojom repertoári si nevšímal hudbu Bacha aj Händela.
Toscaniniho umenie sa vyznačuje predovšetkým neobyčajnou pietou k intenciám skladateľa. Nepodliehal akýmkoľvek osobným interpretačným koncepciám. Jeho prevedenia sa vyznačovali precíznosťou posunutou k najvyššej hranici.
V skoršom období svojej kariéry umelec odmietal nahrávanie dosiek, až neskôr sa k tomu s nechuťou nechal pohnúť; napriek tomu sa uchoval reprezentatívny súbor jeho nahrávok.
Posledné roky života strávil v New Yorku, kde zomrel 16. januára 1957.