burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
948 Jucunda

948 Jucunda je planétka s priemerom približne 73 km, ktorú objavil K. Reinmuth 3. marca 1921.
949 Hel

949 Hel je planétka s priemerom približne 70 km, ktorú objavil M. F. Wolf 11. marca 1921.
950 Ahrensa

950 Ahrensa je planétka s priemerom približne 17 km, ktorú objavil K. Reinmuth 1. apríla 1921.
951 Gaspra

951 Gaspra je planétka hlavného pásu, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 30. júla 1916. Je pomenovaná podľa rovnomenného mesta na Ukrajine.
29. októbra 1991 preletela vo vzdialenosti 1600 km od Gaspry sonda Galileo. Išlo o vôbec prvý cielený blízky prelet umelého telesa okolo planétky v histórii. Z údajov získaných počas preletu vysvitlo, že planétka má nepravidelný tvar s rozmermi 18×10×9 km a dobu rotácie 7 h. Najväčší z asi 600 na nej pozorovaných kráterov má priemer 1,5 km.
952 Caia

952 Caia je planétka s priemerom približne 84 km, ktorú objavil Grigorij Nikolajevič Neujmin 27. októbra 1916.
953 Painleva

953 Painleva je planétka s priemerom približne 31 km, ktorú objavil B. Jekhovsky 29. apríla 1921.
954 Li

954 Li je planétka s priemerom približne 59 km, ktorú objavil K. Reinmuth 4. augusta 1921.
955 Alstede

955 Alstede je planétka s priemerom približne 18 km, ktorú objavil K. Reinmuth 5. augusta 1921.
956 Elisa

956 Elisa je planétka s priemerom približne 40 km, ktorú objavil K. Reinmuth 8. augusta 1921.
957 Camelia

957 Camelia je planétka s priemerom približne 76 km, ktorú objavil K. Reinmuth 7. septembra 1921.
958 Asplinda

958 Asplinda je planétka s priemerom približne 53 km, ktorú objavil K. Reinmuth 28. septembra 1921.
959 Arne

959 Arne je planétka s priemerom približne 59 km, ktorú objavil K. Reinmuth 30. septembra 1921.
960 Birgit

960 Birgit je planétka s priemerom približne 35 km, ktorú objavil K. Reinmuth 1. októbra 1921.
961 Gunnie

961 Gunnie je planétka s priemerom približne 39 km, ktorú objavil K. Reinmuth 10. októbra 1921.
962 Aslog

962 Aslog je planétka s priemerom približne 39 km, ktorú objavil K. Reinmuth 25. októbra 1921.
963 Iduberga

963 Iduberga je planétka s priemerom približne 11 km, ktorú objavil Karl Wilhelm Reinmuth 26. októbra 1921.
964 Subamara

964 Subamara je planétka s priemerom približne 88 km, ktorú objavil J. Palisa 27. októbra 1921.
965 Angelica

965 Angelica je planétka s priemerom približne 54 km, ktorú objavil J. Hartmann 4. novembra 1921.
966 Muschi

966 Muschi je planétka s priemerom približne 27 km, ktorú objavil W. Baade 9. novembra 1921.
967 Helionape

967 Helionape je planétka s priemerom približne 14 km, ktorú objavil W. Baade 9. novembra 1921.
968 Petunia

968 Petunia je planétka s priemerom približne 31 km, ktorú objavil K. Reinmuth 24. novembra 1921.
969 Leocadia

969 Leocadia je planétka s priemerom približne 20 km, ktorú objavil Sergej Ivanovič Beľavskij 5. novembra 1921.
970 Primula

970 Primula je planétka s priemerom približne 42 km, ktorú objavil K. Reinmuth 29. novembra 1921.
971 Alsatia

971 Alsatia je planétka s priemerom približne 66 km, ktorú objavil A. Schaumasse 23. novembra 1921.
972 Cohnia

972 Cohnia je planétka s priemerom približne 78 km, ktorú objavil M. F. Wolf 18. januára 1922.
973 Aralia

973 Aralia je planétka s priemerom približne 54 km, ktorú objavil K. Reinmuth 18. marca 1922.
974 Lioba

974 Lioba je planétka s priemerom približne 24 km, ktorú objavil K. Reinmuth 18. marca 1922.
975 Perseverantia

975 Perseverantia je planétka s priemerom približne 110 km, ktorú objavil J. Palisa 27. marca 1922.
976 Benjamina

976 Benjamina je planétka s priemerom približne 86 km, ktorú objavil B. Jekhovsky 27. marca 1922.
977 Philippa

977 Philippa je planétka s priemerom približne 66 km, ktorú objavil B. Jekhovsky 6. apríla 1922.
978 Aidamina

978 Aidamina je planétka s priemerom približne 82 km, ktorú objavil Sergej Ivanovič Beľavskij 18. mája 1922.
979 Ilsewa

979 Ilsewa je planétka s priemerom približne 40 km, ktorú objavil K. Reinmuth 29. júna 1922.
980 Anacostia

980 Anacostia je planétka s priemerom približne 88 km, ktorú objavil George Henry Peters 21. novembra 1921.
981 Martina

981 Martina je planétka s priemerom približne 31 km, ktorú objavil Sergej Ivanovič Beľavskij 23. septembra 1917.
982 Franklina

982 Franklina je planétka s priemerom približne 139 km, ktorú objavil H. E. Wood 21. mája 1922.
983 Gunila

983 Gunila je planétka s priemerom približne 77 km, ktorú objavil K. Reinmuth 30. júla 1922.
984 Gretia

984 Gretia je planétka s priemerom približne 33 km, ktorú objavil K. Reinmuth 27. augusta 1922.
985 Rosina

985 Rosina je planétka s priemerom približne 38 km, ktorú objavil K. Reinmuth 14. októbra 1922.
986 Amelia

986 Amelia je planétka s priemerom približne 52 km, ktorú objavil Josep Comas i Solà 19. októbra 1922.
987 Wallia

987 Wallia je planétka s priemerom približne 44 km, ktorú objavil K. Reinmuth 23. októbra 1922.
988 Appella

988 Appella je planétka s priemerom približne 28 km, ktorú objavil B. Jekhovsky 10. novembra 1922.
989 Schwassmannia

989 Schwassmannia je planétka s priemerom približne 14 km, ktorú objavil A. Schwassmann 18. novembra 1922.
990 Yerkes

990 Yerkes je planétka s priemerom približne 20 km, ktorú objavil George Van Biesbroeck 23. novembra 1922.
991 McDonalda

991 McDonalda je planétka s priemerom približne 34 km, ktorú objavil Otto Struve 24. októbra 1922.
992 Swasey

992 Swasey je planétka s priemerom približne 30 km, ktorú objavil Otto Struve 14. novembra 1922.
993 Moultona

993 Moultona je planétka s priemerom približne 58 km, ktorú objavil George Van Biesbroeck 12. januára 1923.
994 Otthild

994 Otthild je planétka s priemerom približne 27 km, ktorú objavil K. Reinmuth 18. marca 1923.
995 Sternberga

995 Sternberga je planétka s priemerom približne 32 km, ktorú objavil Sergej Ivanovič Beľavskij 8. júna 1923.
996 Hilaritas

996 Hilaritas je planétka s priemerom približne 34 km, ktorú objavil J. Palisa 21. marca 1923.
997 Priska

997 Priska je planétka s priemerom približne 23 km, ktorú objavil K. Reinmuth 12. júla 1923.
998 Bodea

998 Bodea je planétka s priemerom približne 35 km, ktorú objavil K. Reinmuth 6. augusta 1923.
999 Zachia

(999) Zachia je planétka, ktorú objavil Karl Reinmuth večer dňa 9. augusta 1923 na nemeckom observatóriu Heidelberg-Königstuhl. Je pomenovaná po Františkovi Xaverovi Zachovi.
Okolnosti objavu.
Planétka sa v čase objavu nachádzala v juhozápadnej časti súhvezdia Pegas ("Pegasus"), asi 5° JJZ od jasnej hviezdy formula_1 Peg (Enif, +0,7 mag) a bola 22. planétkou objavenou v prvej polovici augusta 1923. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1923 NW, ktoré dostala krátko po objave.
V objavovej opozícii bola planétka z Heidelbergu pozorovaná iba počas jednej noci, keď bola získaná jedna jediná pozícia! Následne bola planétka pozorovaná až v roku 1930 (večer 24. februára a 2. marca, 2 pozície) a v roku 1943 (večer 4. apríla, 1 pozícia).
Dráha.
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 391 mil. km po stredne excentrickej dráhe s dobou obehu 4,22 roku (1541 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 158 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 24 km.
Pomenovanie.
Planétka je pomenovaná po astronómovi a matematikovi Františkovi Xaverovi Zachovi (1754 – 1832), riaditeľovi nemeckého observatória Seeberg a rodákovi z Bratislavy. Podľa Gaussových výpočtov
znovuobjavil planétku (1) Ceres, stratenú pre nedostatok pozorovaní z roku 1801.
1000 Piazzia

1000 Piazzia je planétka s priemerom približne 53 km, ktorú objavil K. Reinmuth 12. augusta 1923.
1989 Tatry

(1989) Tatry je planétka, ktorú objavili Alois Paroubek a Regina Podstanická večer dňa 20. marca 1955 na observatóriu na Skalnatom plese. Je pomenovaná po pohorí Vysoké Tatry.
Okolnosti objavu.
Planétka sa v čase objavu nachádzala vo východnej časti súhvezdia Lev ("Leo"), asi 2,8° juhovýchodne od hviezdy formula_1 Leo (Chort, +3,3 mag) a v tesnej blízkosti dvojice galaxií M 65 (16' SSV) a M 66 (25' VSV). Mala zdanlivú fotografickú jasnosť +13,5 mag a bola 7. planétkou objavenou v druhej polovici marca 1955. Svedčí o tom aj jej predbežné označenie 1955 FG, ktoré dostala krátko po objave.
Zo Skalnatého plesa bola planétka pozorovaná v 3 nociach a zmerané boli 3 pozície, neskôr zaslané do MPC. Naposledy bola planétka pozorovaná večer 28. marca 1955.
Dráha.
Planétka obieha okolo Slnka v strednej vzdialenosti 352 mil. km po takmer kruhovej dráhe s dobou obehu 3,60 roku (1316 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 180 mil. kilometrov a jej veľkosť je odhadovaná na 15 km.
Očíslovanie planétky bolo zverejnené v cirkulári MPC č. 4071 vydanom dňa 30. marca 1977.
Pomenovanie.
Planétka je pomenovaná po najvyššom pohorí vo vtedajšom Československu, Vysokých Tatrách, kde sa nachádza aj observatórium Skalnaté pleso.
Meno planétky sa stalo oficiálnym po zverejnení v cirkulári MPC č. 5183 vydanom dňa 1. februára 1980 Medzinárodnou astronomickou úniou.
Messier

Messier môže byť:
Dvojplanétka

Dvojplanétka (iné názvy: dvojitá planétka, binárna planétka) je systém dvoch planétok obiehajúcich okolo spoločného ťažiska, podobne ako je to pri dvojhviezdach alebo dvojplanétach. Niekedy sa ako "dvojplanétka" (angl. double asteroid) v užšom zmysle označuje len prípad, keď majú obe planétky približne rovnakú veľkosť, ostatné prípady sú potom "binárna planétka" v užšom zmysle (angl. binary asteroid).
Prvým objaveným systémom tohto typu bola 243 Ida. Medzi dvojplanétky v užšom zmysle patria napríklad 69230 Hermes a 90 Antiope. Binárne planétky v užšom zmysle majú malé satelity nazývané "mesiačik", sú častejšie ako dvojplanétky v užšom zmysle a sú to napr. 22 Kalliope, 45 Eugenia, 87 Sylvia, 107 Camilla, 121 Hermione, 130 Elektra, 283 Emma, 379 Huenna atď.
Párové impaktné krátery ako Clearwater Lakes v Kanade sú pravdepodobne výsledkom dopadu binarnych planétok. 
Je veľa teórií o vzniku takýchto sústav. Najnovšie štúdie zistili, že mnohé z nich sú makroporózne (so štrkovitým vnútrom). Satelity obiehajúce okolo veľkých asteroidov Pásma planétok ako sú 22 Kalliope, 45 Eugenia alebo 87 Sylvia sa mohli sformovať odtrhnutím od materského telesa, impaktom alebo odštiepením po šikmom dopade. 
Binárne planétky nachádzajúce sa za obežnou dráhou Neptúnu sa formovali v časoch vzniku Slnečnej sústavy vzájomným zachytením alebo interakciou troch telies. Asteroidy blízko Zeme, ktorých obežná dráha je vo vnútornej ćasti Slnečnej sústavy sa mohli rozdeliť vďaka slapovým vplyvom po priblížení k suchozemskej planéte. Druhý variant bol navrhnutý na vysvetlenie vysokého počtu binárnych planétok v blízkosti Zeme a vo vnútornej ćasti Pásma planétok. Tento model, opísaný v odbornom časopise Nature (10. jún 2008), znázorňuje nahromadenie materiálu v okolí rovníka asteroidu ak slnečná energia roztočí "štrkovité" asteroidy na dostatočne vysokú rýchlosť. Týmto procesom sa tiež odhaľuje nový materiál na póloch asteroidu.
Dvojplanéta

Dvojplanéta je systém dvoch gravitačne viazaných planét alebo objektov porovnateľnej veľkosti obiehajúcich okolo spoločného ťažiska.
Medzi dvojplanéty sa zaraďuje predovšetkým Pluto a Cháron a často aj Zem a Mesiac.
Podobne existujú aj binárne planétky, ako napríklad 90 Antiope.
Sacavém

Sacavém je obec (frequesia) a zároveň na tom istom území mesto (cidade) v Portugalsku v okrese (município) Loures. V roku 2004 mala 17 600 obyvateľov.
ISO 3166-2

ISO 3166-2 je druhou časťou štandardu ISO 3166. Ide o systém geokódovania slúžiaci pre označenie územných jednotiek štátov a závislých území. Účelom štandardu je vytvoriť jednotný zoznam skratiek území, pre použitie na balíkoch, kontajneroch a všade tam, kde môže krátky alfanumerický kód miesto plného názvu miesta rýchlo a stručne toto miesto určiť.
Počet záznamov.
Okolo 3700.
Formát.
ISO 3166-2 kódy sa skladajú z dvoch častí, oddelených „-“. Prvá časť je ISO 3166-1 alpha-2 code element, druhá časť je abecedná alebo číselná a má jedno, dve alebo tri miesta. Druhá časť je často založená na národnom štandarde.
Zmeny / Vydania.
Zmeny boli ohlásené v 6 vestníkoch
Zoznam kódov.
Pre nájdenie ISO 3166-2 kódu pre každú krajinu použi ISO 3166-1, zoznam štátov. Pokiaľ poznáte dvojpísmenové kódy krajín (podobné internetovým kódom krajín), môžete hneď použiť nižšie uvedenú tabuľku. 
Dostanete sa na článok ako napr. ISO 3166-2:XX, kde XX značí ISO 3166-1 kód, napr. obsahuje zoznam kódov pre Austráliu.
Tabuľka s odkazmi na kódy.
Niektoré kódy sú vytvorené pre ISO 3166/MA a sú autorsky chránené. Iné sú všeobecne používané v jednotlivých krajinách.
Maclyn McCarty

Maclyn McCarty (* 9. jún 1911, South Bend, Indiana, USA – † 2. január 2005, New York, New York) bol americký genetik. 
V roku 1944 spolu s Oswaldom Averyom a Collinom Macleodom pokračovali v Griffithovom experimente. Výsledky ich pokusov ukázali, že genetický materiál živých buniek je tvorený z DNA.
Opar

Opar môže byť:
Jednoduchý opar

Jednoduchý opar alebo herpes ( "herpes simplex") je skupina infekčných chorôb kože a slizníc. U väčšiny ľudí sa po prvej infekcii vytvorí dostatočná imunitná obrana. Je však stále veľké množstvo ľudí, u ktorých sa opakuje choroba na jednom mieste tela, najčastejšie na pere.
Povôdca ochorenia.
Ochorenie je spôsobené infekciou organizmu ľudským vírusom jednoduchého oparu (HSV, angl. "Herpes simplex virus"). Je to dvojvláknový DNA vírus patriaci do rodiny herpetických vírusov ("Herpesviridae"), podrodiny alfa ("Alphaherpesvirinae"), rod "Simplexvirus". Rozoznávajú sa dva druhy "Herpes simplex virus 1" (HSV-1) a "Herpes simplex virus 2" (HSV-2).
Jediným nositeľom a prenášačom vírusu je človek. Väčšina populácie má počas života kontakt s vírusom, pričom len u časti dôjde k prejavu ochorenia. K prenosu dochádza kontaktom (bozk, pohlavný styk), slinami alebo kvapôčkovou infekciou. Vírus je neurotropný, šíri sa pozdĺž nervových vlákien do kože a sliznice.
Prejavy ochorenia.
Infekcia HSV-1.
Infekcia organizmu vírmi herpes simplex typ 1 sa najčastejšie prejavuje vo forme pľuzgierov, neskôr vredov a chrást na koži tváre (lek. tvárový opar, "herpes facialis"), hlavne na pere (lek. opar pery, "herpes labialis)."
Prvýkrát pri styku s vírusom dochádza často k tzv. primárnej infekcii v ústnej dutine, ktorá sa prejavuje vo forme vredov na sliznici ústnej dutiny (lat. "gingivostomatitis herpetica"). Tento typ ochorenia je typický hlavne u detí.
Infekcia HSV-2.
Herpes simplex vírus typ 2 sa najčastejšie prejavuje zápalom kože a tvorbou pľuzgierov, neskôr chrást, v oblasti genitálií a análneho otvoru u mužov i žien (lat. "herpes genitalis").
Anton Špiesz

PhDr. Anton Špiesz, DrSc. (* 21. september 1930, Udavské – † 14. január 1993, Viedeň, Rakúsko) bol významný slovenský historik.
Životopis.
Detstvo strávil v Malackách, kde v roku 1949 zmaturoval na tamojšom gymnáziu. Po maturite študoval históriu na Univerzite Komenského v Bratislave. Po nadobudnutí vysokoškolského vzdelania pracoval v Historickom ústave Slovenskej akadémie vied v Bratislave. Publikačne bol veľmi činný, napísal mnoho odborných článkov a vydal niekoľko kníh týkajúcich sa hospodárskych dejín Slovenska.
Už v roku 1961 vyšla jeho prvá práca "Manufaktúrne obdobie na Slovensku 1725-1825." V roku 1972 nasledovala kniha "Remeslo na Slovensku v období existencie cechov ." Dokumenty "Štatúty bratislavských cechov" vyšli v roku 1978.
Knihu "Slobodné kráľovské mestá na Slovensku v rokoch 1680-1780" vydal v roku 1983. 
V tom istom roku vyšla aj jeho kniha "Remeslá, cechy a manufaktúry na Slovensku". "Bratislava v 18. storočí" bola vydaná v roku 1987.
"Dejiny Slovenska na ceste k sebauvedomovaniu" vyšli v roku 1992. Nedožil sa vydania knihy "Bratislava v stredoveku " (2001), ktorej bol spoluautorom. Čitateľ sa z nej môže dozvedieť ako vyzeralo terajšie hlavné mesto Slovenskej republiky v stredoveku. Ďalšou knihou vydanou po Špieszovej smrti sú "Ilustrované dejiny Slovenska", kde sa opisuje vývoj dejín Slovenska od príchodu Slovanov až do roku 1989. Je to publikácia, ktorá v prvej polovici deväťdesiatych rokov vyšla už dvakrát pod názvom Dejiny Slovenska / Na ceste k sebauvedomeniu. Autorské práva sú na nej označené použitie symbolu © do rokov 1992 a 1992 (dedičia). Vo vydavateľstve Perfekt, vyšla v roku 2000 s doslovom a výberom fotografií Dušanom Čaplovičom. Novým vydaním tejto knihy sa poskytla čitateľovi možnosť, získať na malej ploche informácie o všetkom, čo bolo v slovenských národných dejinách dôležité. Atraktivitu titulu zvyšuje pôsobivá grafická úprava s vyše tristo farebnými i čiernobielymi ilustráciami. Kniha sa používala na stredných školách ako učebnica dejín.
Dr. Anton Špiesz vystupoval so svojimi odbornými prednáškami na rôznych sympóziách doma i v zahraničí. V roku 1990 bola Dr. Špieszovi udelená Cena hlavného mesta SR Bratislavy za celoživotnú prácu v oblasti dejín.
Dr. Špiesz navštevoval aj zahraničné archívy, kde získaval materiál pre svoje práce. Pri takejto návšteve archívov vo Viedni v roku 1993 náhle zomrel. Pochovaný je na Martinskom cintoríne v Bratislave.
Bratislavské mestské zastupiteľstvo vydalo v roku 2003 Všeobecne záväzné nariadenie hlavného mesta Slovenskej republiky Bratislavy č. 5/2003 z 11. decembra 2003 o určení názvov novovzniknutých ulíc v mestských častiach hlavného mesta Slovenskej republiky, ktorým jednu z ulíc mestskej časti Karlova Ves nazvalo Špieszova ulica.
V roku 2008 obdržal štátne vyznamenanie Pribinov kríž I. triedy, udelený in memoriam za významné zásluhy o rozvoj Slovenskej republiky v oblasti historických vied.
HVD

HVD alebo Holographic Versatile Disc (holografický viacúčelový disk) je technológia optických diskov vyvinutá medzi rokmi 2004 a 2008. Spoločnosť, ktorá vyvíjala HVD skrachovala v roku 2010 a tento produkt nebol nikdy uvedený na trh.
Základom technológie HVD je použitie kolineárnej holografie, čo značí, že dva druhy laseru, červený a modro-zelený, budú spojené do jedného lúča. Úlohou modro-zeleného laseru je čítať dáta uložené na nosiči, úlohou červeného laseru je riadiť pohyb po disku. Polopriepustné zrkadlo v tele disku umožňuje uloženie dátovej stopy a riadiacej stopy v rozdielnych výškach (riadiaca stopa je bližšie k podkladu nosiča). Priemer diskov HVD je 10 alebo 12 centimetrov. Tento formát nie je kompatibilný s CD a DVD.
Najvyššia kapcita dosiahnutá technológiou HDV je 5 terabajtov.
Marián Filadelfi

Marián Filadelfi (* 1. máj 1947, Zlaté Moravce – † 2. január 2006, Bratislava) bol slovenský herec a rekvizitár.
Vyrastal v Bratislave a v roku 1965 zmaturoval na Strednej všeobecno-vzdelávacej škole. Následne absolvoval deväť semestrov na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (1965-1968). V roku 1968 sa zamestnal ako rekvizitár vo filmových ateliéroch na bratislavskej Kolibe. Asistoval vo viacerých filmových projektoch. Ako herec debutoval vo filme v roku 1968. Filadelfi neskôr odišiel z filmových ateliérov na Kolibe a v roku 1973 začal pracovať v Ústave experimentálnej chirurgie ako chovateľ laboratórnych zvierat. Neskôr bol sanitárom v Hygienickej stanici mesta Bratislavy, ošetrovateľom na gynekologickom oddelení, správcom zubnej kliniky. V rokoch 1992 až 1994 sa opäť vrátil k filmu a nastúpil ako manipulant archívnych filmov do Slovenského filmového ústavu. Po dlhej prestávke si ho opäť všimli aj filmári. 
S režisérmi Markom Škopom a Jurajom Johanidesom spolupracoval na dokumentárnom filme o Elovi Havettovi "Slávnosť osamelej palmy" (2005). Na jeho premiére, v júni 2005, mu odovzdali Cenu Ela Havettu.
Dimetrodon

Dimetrodon (v preklade "zub dvoch veľkostí") bol rod primitívneho cicavcovitého plaza (Pelycosauria), ktorý žil pred približne 300 až 280 miliónmi rokov na území dnešnej Európy a Severnej Ameriky. 
Znaky.
Tento 3 až 3,5 metra dlhý dravec mal telo podobné jašterici, mal však silné predné končatiny. Stredom chrbta sa mu týčila vysoká kožená plachta podoprená dlhými výbežkami stavcov. Jeho podlhovastá lebka bola úzka a pomerne vysoká, vybavená silnými zubami, ktoré už javili znaky diferencovania, typického pre chrup cicavcov. U dimetrodona už môžeme rozoznať aj trháky.
Kožená plachta.
Kožená plachta na chrbte slúžila pravdepodobne na reguláciu telesnej teploty. Ako iné plazy, aj telesná teplota dimetrodona závisela od teploty okolia a ak bolo chladno, bol strnulý a nemohol sa aktívne pohybovať. Ak však už skoro ráno vystavil svoju koženú plachtu lúčom slnka, veľmi rýchlo sa zohrial a potom mohol ľahko loviť rovnako veľké, ešte strnulé plazy. Veľmi podobný a rovnako veľký bol bylinožravý Edaphosaurus, žijúci po boku dimetrodona, ktorý mohol predstavovať obľúbenú korisť tohto dravca.
Rozšírenie.
Dimetrodon obýval v ranom perme oblasť súčasnej Severnej Ameriky a Európy. Jeho pozostatky sa našli v štátoch Texas, Oklahoma, Nové Mexiko, Arizona, Utah a Ohio v USA a v Nemecku v Európe.
Pelykosaury

Pelykosaury alebo [ak sa hodnotia ako rad, tak aj:] chrbtoštítovcotvaré (lat. "Pelycosauria") je v starších systémoch skupina primitívnych synapsíd, ktorá bola úspešná koncom karbónu a začiatkom permu. Vývojovo predchádzala terapsidám, ktoré predstavovali na rozdiel od pelykosaurov prirodzenú skupinu. Dnešný systém taxónov, ktoré patrili pod pelykosaury pozri v článku synapsidy.
Smolenický zámok

Smolenický zámok (normovaný názov) alebo zámok Smolenice je zámok, ktorý sa nachádza nad obcou Smolenice.
Dejiny.
Stredoveký hrad stál na mieste dnešného Smolenického zámku na úpätí Malých Karpát nad obcou rovnakého mena.
Vznikol až v 14. storočí ako posledný zo strážnych hradov pri malokarpatských priesmykoch. Na začiatku 15. storočia bol kráľovským majetkom, neskôr patril pezinským a svätojurským grófom a od začiatku 16. storočia rodine Országovcov. Potom ho takmer dve storočia vlastnili Erdődyovci.
Na konci 18. storočia zámok spustol a na začiatku 19. storočia vyhorel, takže zostali z neho iba ruiny, z ktorých vyčnievala len päťboká hlavná veža a bašty vonkajšieho opevnenia.
Na začiatku 20. storočia začali jeho poslední majitelia, Pálfiovci, stavať na hradných ruinách historizujúcu stavbu terajšieho Smolenického zámku. Zo starého hradu pri prestavbe zachovali iba časť vonkajšieho opevnenia. Zámok dobudovali až po roku 1945.
Súčasné využitie.
Smolenický zámok je majetkom Slovenskej akadémie vied a pre verejnosť je sprístupnený iba sčasti (záhrady, nádvorie, vyhradené miestnosti). Na zámku sa robia svadby a organizujú sa v ňom národné i medzinárodné vedecké konferencie (napríklad Lubyho právnické dni), čo určite neprospieva zachovaniu jeho pôvodného rázu, ale na druhej strane je to pre zámok skoro jediný zdroj príjmov, z ktorého môžu hradiť jeho nákladnú údržbu. Od brány po vežu zdolávajú turisti 156 schodov. Pálfiovci majú na miestnom cintoríne hrobku.
Terapsidy

Terapsidy [slovo muž. alebo žen. rodu] (iné názvy: terapsidné plazy, [ak sa hodnotia ako rad, tak aj:] terapsidotvaré; [bez cicavcov aj:] cicavcovité plazy ; lat. "Therapsida") je taxón synapsíd. Zahŕňa tie taxóny synapsíd, ktoré sú najviac príbuzné s cicavcami. V novších deleniach obyčajne terapsidy zahŕňajú aj samotné cicavce (Mamaliaformes/Mammalia), v tradičnom delení cicavce nezahŕňajú. O tom, či je vhodné terapsidy označiť ako plazy, pozri analogicky vysvetlenie v článku synapsidy. 
Najvyvinutejšia skupina terapsíd sa volá teriodonty.
Charakteristika.
Terapsidy sa vyznačovali redukciou článkov prstov na končatinách, špecializovanejším chrupom než pelykosaury, pričom už niektoré primitívne formy (Estemmenosuchus) nemali šupiny, ale kožné žľazy ako cicavce. Zdá sa, že už primitívne terapsidy mali stálu telesnú teplotu. Terapsidy boli úspešné koncom permu až začiatkom triasu. V strednom triase ustúpili plazom z taxónu Archosauria, vo forme cicavcov však od treťohôr dodnes predstavujú dominantné veľké zvieratá.
Systematika.
rad terapsidy (Therapsida):
Vzťahy medzi vyššie uvedenými taxónmi sú sporné, najčastejšie sa uvádzajú tieto zoskupenia:
Moschops

Moschops je rod z vyhynutej čeľade Tapinocephalidae z taxónu terapsidy. Bol to do 5 metrov dlhý bylinožravý cicavcovitý plaz žijúci koncom permu (približne pred 250 miliónmi rokov) na území dnešného Ruska. 
Poznávacie znaky.
"Moschops" mal krátku a vysokú lebku miestami až 10 cm hrubú. Účel tohto zhrubnutia je neznámy, podobne ako u hrubohlavých dinosaurov (Pachycephalosauria). V nie príliš silných čeľustiach mal neveľké špicáky a ploché "stoličky". Podľa stavby chrupu usudzujeme, že to bol bylinožravec. Mal mohutné, silno do strán vybočené končatiny, pri čom predné boli podstatne dlhšie než zadné, takže zavalité telo "Moschopsa" vyzeralo akoby zrazené na zadok. Krátky chvost sotva dosahoval na zem. "Moschopsy" sa potulovali v malých skupinách okolo brehov riek pretekajúcich pustými oblasťami a spásali pobrežné rastlinstvo. Predpokladá sa, že srsť ešte nemal. Pokrokovým znakom je hlavne rozlíšenie zubov, inak ťažkopádnou stavbou tela a z plynúcim nemotorným pohybom pripomínal skôr starobylejšie jaštery. Tiež fakt, že bol doposiaľ bylinožravý, dokazuje jeho pomerne nízky vývojový stupeň. Výskyt týchto zvierat bol zatiaľ zistený len v južnej Afrike.
František Kovár

František Kovár (* 14. november 1946, Bratislava) je slovenský divadelný, filmový, televízny a dabingový herec, recitátor a pedagóg.
Životopis.
V roku 1967 vyštudoval herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Po štúdiu na VŠMU účinkoval v divadle Andreja Bagara v Nitre, kde pôsobil do roku 1971. Od roku 1971 začal účinkovať na Novej scéne. Členom Novej scény bol do roku 1990. Začiatkom deväťdesiatych rokov stál pri zrode divadla korzo ’90. V roku 1996 sa stal členom činohry SND, kde pôsobí až dodnes. 
V roku 2012 získal Cenu Literárneho fondu za celoživotné dielo.
Pôsobil aj ako pedagóg na VŠMU. 
Dabing.
František Kovár je taktiež neoddeliteľnou súčasťou dabingu. V roku 2015 putovala do jeho rúk Cena Literárneho fondu za dabingovú postavu Denisa vo filme Železná lady a o tri roky neskôr bol odmenený tým istým ocenením za postavu Alana vo filme Storočný starček, ktorý vyliezol z okna a zmizol, a tiež za úlohu Spangela v dvojdielnom filme Mária Terézia.
Kráľová (vodné dielo)

Kráľová alebo Kaskády je viacúčelové vodné dielo na rieke Váh, medzi Sereďou a Šaľou na riečnom kilometri 44,2 – 78,6.
Dielo bolo dokončené v roku 1985 s cieľom energetického využitia Váhu, protipovodňovej ochrany priľahlého územia, na ťažbu štrkopieskov, ako zásobník zavlažovacej vody, na splavnenie daného úseku Váhu, na chov rýb a ako prostredie na rekreáciu a vodné športy. Je súčasťou systému priehrad Vážskej kaskády.
Maximilián Robespierre

Maximilián Robespierre (; * 6. máj 1758, Arras, Francúzsko – † 28. júl 1794, Paríž), celým menom "Maximilien François Marie Isidore de Robespierre" [vyslov: maksimilje(n) frá(n)sua mari izidor dropspjér], prezývaný „Nepodplatiteľný“, bol francúzsky politik, právnik, jedna z najdôležitejších osobností francúzskej revolúcie, vodca jakobínov. 
Bol žiakom Rousseaua. Spočiatku bol prívržencom radikálneho osvietenstva, bojoval za slobodu tlače a náboženstva, rovnosť všetkých občanov. Od roku 1781 bol známym advokátom v Arrase, od roku 1789 zástupca tretieho stavu v generálnych stavoch, neskôr v Ústavodarnom Národnom zhromaždení. Stal sa vodcom jakobínov. V Konvente bol lídrom časti radikálnych jakobínskych poslancov, ktorí sa nazývali "Hora" (franc. "Montagne", odtiaľ aj prezývka „montagnardi“).
Bol jedným z organizátorov zosadenia a popravy kráľa Ľudovíta XVI. a jeho manželky Márie Antoinetty (1793). Od júla 1793 bol členom Výboru pre národné blaho, čím si získal neobmedzenú moc. Počas krízy roku 1793 použil vládu teroru (franc. „terreur“) na prekonanie tejto krízy a v tomto spôsobe vlády potom pokračoval („La Grande Terreur“). Stále „pracovala gilotína“: na jar roku 1794 dal popraviť svojich protivníkov (napríklad G. Dantona). V tom istom roku stál za zrušením kresťanského vierovyznania v krajine a ustanovením kultu tzv. Najvyššej bytosti.
V júni 1794 sa proti nemu spolčili konzervatívni členovia Konventu a 27. júla 1794 (čiže 9. termidora roku II) ho zvrhli (tzv. termidorský prevrat) a o deň neskôr bol spolu s priateľmi a bratom Augustinom popravený gilotínou.
Daniela Peštová

Daniela Peštová (* 14. október 1970, Teplice) je česká modelka.
Objavila ju Dominique Caffin z agentúry Madison Modeling Agency. Pôvodne chcela ísť na vysokú školu, ale po víťazstve v modelingovej súťaži sa presťahovala do Paríža a začala spoluprácu s Madison Modeling Agency. Neskôr sa presťahovala do New Yorku a odtiaľ sa jej kariéra rozbehla.
Vyskytla sa na predných stránkach časopisov "GQ", "Marie Claire", "Cosmopolitan", "Glamour" a "ELLE". Niekoľko rokov robila modelku pre "Sports Illustrated Swimsuit Issue" a objavila sa na prednej stránke dvakrát (1995 a 2000). Pracovala aj pre "L'Oreal" a "Victoria's Secret".
Bola vydatá za Tomassa Butiho (bývalý CEO Fashion Café), ale rozviedla sa v 1998. Ešte pred rozvodom mali spolu syna Yannicka. Má taktiež dcéru Ellu so svojim súčasným partnerom, spevákom Pavlom Haberom. Bola prezývaná „Chameleón“ vďaka svojim stálym zmenám výzoru.
Jasenov

Jasenov môže byť:
Boxer (pes)

Boxer je plemeno služobných a strážnych psov pôvodom z Nemecka, uznaný FCI v 2. skupine (pinče a bradáče, molosy, švajčiarske salašnícke psy a ďalšie plemená), v sekcii 2.1 (molosy, dogovité psy, so skúškou) pod číslom 144.
Charakteristika plemena.
Pôvodne sa boxerom kupírovali uši a chvost, čo však od roku 2002 zakazuje zákon č. 488/2002 Zb. Dnes má boxer skôr menšie uši priliehajúce k lícam. Je to pes kvadratického rámca s veľmi hlbokým hrudníkom. Srsť je krátka a priliehavá, v žltej alebo žíhanej farbe s čiernou maskou. Povolené sú biele znaky, ale nie viac ako na tretine plochy tela.
Skupina Apollo

Skupina Apollo je skupina planétok pomenovaných po planétke 1862 Apollo, čo bola prvá objavená planétka tejto skupiny.
Sú to planétky, ktoré križujú dráhu Zeme.
Najväčším objektom tohto typu je 1866 Sisyphus s priemerom okolo 10 km. Medzi kozmické objekty tejto skupiny patril aj Čeľabinský meteorit, ktorý 15. februára 2013 dopadol blízko mesta Čeľabinsk v Rusku, pri čom bolo zranených vyše 1000 ľudí.
Tryptofán

Tryptofán (skratka Trp alebo W) je aromatická aminokyselina, ktorá je esenciálna pre výživu človeka. Je to základná látka pre tvorbu serotonínu. Tryptofán sa používal na tlmenie bolesti.
Chemické vlastnosti.
Funkčnou skupinou tryptofánu je indol (benzopyrol).
Biologické vlastnosti.
Tryptofán patrí medzi proteinogénne aminokyseliny - je stavebným prvkom proteínov. Je prekurzorom pri biosyntéze serotonínu (neurotransmiter), melatonínu (neurohormón) a niacínu (vitamín B3).
Výskyt.
Nachádza sa v banánoch, búrskych orieškoch, mäse, mlieku, rybách, tvarohu alebo quinoe a v goji.
Temperovaný klavír

Temperovaný klavír () je dvojzväzkové dielo od Johanna Sebastiana Bacha.
Sú to dve zbierky (Prvá časť BMW 846-869, rok 1722; Druhá časť BMW 870-893, rok 1744), pričom každá pozostáva z 24 prelúdií a fúg vo všetkých tóninách dur a mol, v chromatickom usporiadaní.
Bach tak dokázal možnosť hry na klávesových nástrojoch vo všetkých tóninách.
Ukážka z Temperovaného klavíra
Ivan Rajniak

Ivan Rajniak (* 10. júl 1931, Hybe – † 23. február 1999, Bratislava) bol slovenský herec.
Dlhoročný člen Činohry SND, tvorca mnohých filmových i televíznych postáv bol známy najmä výraznými ľudskými, tragikou života poznamenanými charakterovými úlohami. V roku 1976 mu udelili titul zaslúžilý umelec.
Život.
Narodil sa v Hybe v rodine železničiara Daniela Rajniaka a Emílie Žiškovej. V obci navštevoval evanjelickú ľudovú školu. Mal záujem študovať na lesníckej škole v Banskej Štiavnici, na ktorú ho neprijali. Preto si ako náhradné riešenie zvolil Vyššiu stavebnú školu v Prešove, kde sa začal občasne venovať ochotníckemu divadlu. Pri zvažovaní ďalšieho štúdia sa rozhodol podať si prihlášku na talentové skúšky na Vysokú školu múzických umení v Bratislave, v ktorých bol úspešný. Vedúcim jeho ročníka bol Andrej Bagar. Skúsenosti získaval tiež od vtedajších pedagógov ako Július Pántik, Ladislav Chudík či František Dibarbora. V inscenáciách potrebných na ukončenie štúdia sa predstavil vo troch charakterovo rôznych postavách, čo predznamenávalo rozsah jeho hereckých schopností.
Po absolvovaní štúdia začal pôsobiť v divadle v Košiciach. Pôsobil v mnohých hrách stvárňujúc rozmanité postavy. V prvých rokoch najmä pod vedením režiséra Ota Katušu, vrátane drámy Rómeo a Júlia v hlavnej úlohe. Neskôr v spolupráci s režisérom Jozefom Palkom, vychádzajúcim z odlišnej režisérskej školy ako Katuša, čo Rajniakovi pomohlo v hereckom raste.
Titiusov-Bodeho rad

Titiusov-Bodeho rad, nazývaný aj Titiusov-Bodeho zákon je vyjadrenie približných hodnôt priemernej vzdialenosti (veľkej polosi dráhy) planét Slnečnej sústavy v astronomických jednotkách (AU) postupnosti
Pravidelnosti v hodnotách priemernej vzdialenosti si v roku 1766 všimol nemecký matematik J. D. Titius a o šesť rokov neskôr tento zákon publikoval vtedajší riaditeľ berlínskej hvezdárne J. E. Bode. Ako je vidieť z pripojenej tabuľky, toto pravidlo celkom dobre platilo pre vtedy známe planéty, s tým, že pri Saturne bola už pomerne veľká odchýlka a pre hodnotu "n"=3 neexistovala žiadna známa planéta.
Po objavení prvej planétky Ceres sa zdalo, že bol chýbajúci člen radu nájdený; to však veľmi skoro objavy ďalších podobných telies vyvrátili. 
Na toto pravidlo sa dnes pozeráme ako na historickú kuriozitu. Celkom sa tomuto pravidlu vymyká planéta Neptún, zatiaľ čo Pluto do Titiusovho-Bodeovho radu zapadá.
Gustáv Valach

Gustáv Valach (* 16. marec 1921, Hontianske Nemce – † 27. apríl 2002, Bratislava) bol slovenský herec, dlhoročný člen Slovenského národného divadla v Bratislave. Vynikol v rázovitých, psychologicky zložitých a životom poznačených postavách.
Náboženský a politický postoj.
Gustáv Valach sa ani počas obdobia socializmu netajil svojím hlbokým náboženským presvedčením (bol katolík). Z toho dôvodu odmietol hrať kontroverznú úlohu "pápeža" v Hochhutovej hre "Zástupca", čo ho stálo na určitý čas nemožnosť pôsobiť v SND. V tom čase sa živil prácou bagristu. Netajil sa ani svojimi sympatiami k vojnovému Slovenskému štátu - v roku 1980 napríklad recitoval na pohrebe Alexandra Macha.
Rimavská Píla

Rimavská Píla () je časť mesta Tisovec, pred rokom 1979 samostatná obec. 
Polohopis.
Región: Malohont. Cez stred dediny preteká rieka Rimava. Okolité vrchy sú:
Občianska vybavenosť.
V Rimavskej Píle stojí krčma, 2 obchody, materská škola, kultúrny dom, evanjelický kostol, komunitné centrum. Je tu železničná zastávka na trati Jesenské - Brezno.
Karina

Karina je ženské krstné meno. Môže pochádzať zo švédskeho Karin, čo je podoba mena Katarína alebo z talianskeho Carina s významom „pekná, milá“. Meniny na Slovensku má 2. januára.
Hymna Kirgizskej SSR

Toto je text hymny Kirgizskej SSR resp. Kirgizska, ktorý sa používal od roku 1946 do roku 1992.
Andrej Rimko

Andrej Rimko (* 6. október 1931, Zalužice-Veľké Zalužice – † 2. január 2006, Nitra) bol slovenský herec.
Od roku 1954 člen Divadla Andreja Bagara v Nitre.
Čchan

Čchan () označuje významnú čínsku budhistickú školu, ktorá sa neskôr rozšírila aj do Kórey a odtiaľ do Japonska. Na západe je viac známa pod názvom zenový budhizmus.
Ekvivalentný japonský výraz je "zen", čo je sinojaponské čítanie znaku 禅/禪. Ten sa v modernej mandarínskej čínštine síce číta "čchan", ale v dobe, kedy buddhizmus prišiel do Japonska sa veľmi pravdepodobne vyslovoval [dzien].
Slovo "čchan" (jap. "zen')' je skratka zriedkavého slova "čchan-na" () (禅那), ktoré je čínskou (japonskou) verziou sanskrtského budhistického termínu dhjána.
Altamira

Altamira môže byť:
Zoznam psích plemien

Zoznam uznaných a predbežne uznaných plemien psov medzinárodnou organizáciou FCI, neuznaných a vymretých plemien. 
Tabuľka sa skladá z názvu plemena v slovenčine, názvu plemena v krajine pôvodu, krajiny pôvodu, patronátnej krajiny a zaradenia do systému označovania FCI. 
Príklad: Slovenský hrubosrstý stavač, označenie 7/1/320, kde 7 označuje skupinu, 1 sekciu a 320 číslo štandardu. 
Systematika FCI.
Skupina 1: Salašné a pastierske psy (bez švajčiarskych salašných psov) 
Skupina 2: Pinče, bradáče, molosoidné a švajčiarske salašné psy 
Skupina 3: Teriéry 
Skupina 4: Jazvečíky 
Skupina 5: Špice a pôvodné plemená 
Skupina 6: Duriče, farbiare a príbuzné plemená 
Skupina 7: Stavače 
Skupina 8: Retrievre, sliediče a vodné psy 
Skupina 9: Spoločenské a sprievodné psy 
Skupina 10: Chrty
Gustav Nezval

Gustav Nezval, tiež Augustin Nezval (* 18. november 1907, Řečkovice, dnes časť Brna – † 17. september 1998, Praha) bol český divadelný a filmový herec.
V rokoch 1942 – 1976 bol členom Městských divadel pražských. Z divadelných rolí: "Loupežník" (K. Čapek), Kristián (E. Rostand "Cyrano z Bergeracu"), Ferdinand II. (J. Bouček "Popel a hvězdy"). Vo filme stelesňoval postavy milovníkov a mužných hrdinov.
Moteto

Moteto je viachlasná vokálna skladba v rýchlejšom tempe.
Slovo sa objavilo v 13. storočí ako označenie pre rané diela používajúce kontrapunkt založený na repetitivnom opakovaní základného hlasu nazývaného cantus firmus. Počas renesancie bol cantus firmus opustený a ako motetá sa označujú rozsiahlejšie polyfónne kompozície obvykle na duchovné texty. Moteto bolo teda v tej dobe duchovným protikladom svetského madrigalu, s ktorým ináč zdieľalo podobný hudobný charakter. V barokovom Francúzsku okrem toho vzniká rozdelenie na "petit motet" (malé moteto) so sprievodom len bassa continua a "grand motet" (veľké moteto) s orchestrálnym sprievodom. Od konca baroka sú označované skladby ako motet už len výnimočne, väčšinou ide o rozsiahlejšie vokálno inštrumentálne diela na duchovné témy, často s latinským textom.
Partitúra

Partitúra je notový zápis všetkých hlasov inštrumentálnej, vokálnej alebo vokálno-inštrumentálnej hudobnej skladby. Originál partitúry je výsledok tvorivého procesu hudobného skladateľa. Po oficiálnom vydaní umožňuje dirigentovi (prípadne zbormajstrovi) naštudovanie a prevedenie diela. Počas dirigovania má dirigent partitúru na dirigentskom pulte pred sebou. 
Každý hlas v partitúre sa píše na osobitný riadok. Notový zápis je upravený tak, aby jednotlivé takty v každom hlase boli zoradené pod sebou, čo je nevyhnutné pre dobrú orientáciu dirigenta. Poradie jednotlivých hlasov je ustálené. Nástrojové skupiny sú oddelené voľným riadkom. Každá nástrojová skupina má hlasy radené od najvyšieho k najhlbšiemu. 
Orchestrálna partitúra.
Umožňuje podanie orchestrálnej skladby (symfónie, koncertu, atď.) alebo opery. Nástroje a hlasy sú uvádzané v talianskom znení pod plným názvom alebo skratkou. Zoradenie nástrojov v skladbe pre sólový nástroj a veľký symfonický orchester je nasledovné:
Partitúra vokálnych zborov.
Hlasy sú písané od najvyššie položených po najnižšie položené.
Fantasy

Fantasy je umelecký žáner založený na fiktívnom príbehu, v ktorom môžu mať charaktery magické schopnosti, alebo nedosiahnuteľné/prehnané vlastnosti. Fantasy mieša fantastické (neznáme, neskutočné, divné) s reálnosťou. Téma, alebo hlavná myšlienka je často vážna, zahŕňajúca sociálne a politické problémy, alebo môže byť téma univerzálnejšia a zaoberá sa ľudskými hodnotami alebo emóciami. Fantasy je často spájané s epickým dobrodružstvom a tak sa vo fantasy často vyskytujú dlhé výpravy do vzdialených zemí alebo prežitie postáv v nehostinnom prostredí.
Od science fiction ako aj u hororu sa odlišuje na prvý pohľad dejom zasadeným do fiktívnej doby bez „high-tech“. Postavy často bývajú mnohých rás prevzatých z mytológie, iných fantasy románov, alebo autor vytvára svoje vlastné rasy napr. elf, trpaslík, škriatok, drak, hobit, gnóm, vlkolak a mnoho iných. Taktiež je možné pozorovať množstvo historických a mýtických motívov použitých na dokreslenie deja. Využíva sa najmä v literatúre a vo filme. Niektoré diela zasadené do žánru fantasy majú dôkladné popisy jednotlivých bytostí, vrátane ich stvorenia v konkrétnom svete.
Za fantasy v jej začiatkoch by sme mohli považovať aj legendu o kráľovi Artušovi a podobné diela, no najvýznamnejšie prispel k jej rozmachu J. R. R. Tolkien (Pán prsteňov, Hobbit, Silmarillion) Dnes sa týmto žánrom zaoberá množstvo autorov ako napríklad Patrick Rothfuss, David Gemmel, George R. R. Martin, Tim Powers, Terry Pratchett, Jiří Kulhánek, Garth Nix, Juraj Červenák, Alexandra Pavelková a mnoho, mnoho ďalších. Asi (komerčne) najznámejšie sú fantasy série Pán prsteňov, Harry Potter, Odkaz Dračích jazdcov a Súmrak. Avšak iba Pán prsteňov sa môže uvádzať ako žáner definujúci. Fantasy literatúra má mnoho subžánrov a je veľmi pestrá. Väčšina fantasy býva zasadená do čias raného stredoveku (nie vždy), kde autor vytvára vlastný svet, postavy, rasy, faunu a flóru, zápletku, mágiu... Vlastne je všetko založené len na autorovej fantázii. Dobrá fantasy má ale vždy vytvorené svoje pravidlá, ktoré dávajú zmysel a neporušujú sa (nenastane „nechcená“ absurdita okamihu), čo pomáha udržať knihu vo vierohodnej rovine. V prípade, že sú použité vlastné rasy, väčšinou nechýbajú vytvorené vzťahy medzi nimi, ktoré sa tiahnu niekoľkými generáciami.
Conan a svätyňa démonov

Conan a svätyňa démonov je dielo od Ďura Červenáka.
Conan prechádzal mestom Hyrth v Brythunii a bol pod vplyvom alkoholu zatknutý v miestnom pohostinstve. V miestnom meste bujnel zločin a kat robil nadčasy takže aj jeho čakala poprava. Ako ho čakala poprava, postretlo ho šťastie – miestnemu vládcovi niekto uniesol dcéru a preto ho najal aby ju našiel. Tak Conan zistil že sa za tým skrývajú prisluhovači boha smrti Gor-Thyra. Conana čaká ťažký boj.
Komik

Komik je herec, stvárňujúci postavu v predstavení, ktoré vzbudzuje veselosť, smiech, a zábavu.
Medzi komické žánre patria napríklad veselohra, komédia, groteska, humoreska alebo paródia.
Santillana del Mar

Santillana del Mar je historické mesto v Kantábrii v Španielsku. Miestna ZOO, neďaleká jaskyňa Altamira (Cuevas de Altamira) a mnoho historických budov priťahujú každý rok tisíce turistov.
V roku 2019 tu žilo 4 207 obyvateľov.
Santillana del Mar je známe ako mesto troch lží, pretože tam nebol žiadny svätý (santo), tiež nie je ploché (llana) a nemá žiadne more (Mar) ako obsahuje názov mesta.
Záliv Robina Hooda

Záliv Robina Hooda () sa nachádza na východnom pobreží Anglicka, na severe Yorkshire a neďaleko Whitby. Mestečko na útese nad zálivom žije najmä z rybolovu a turizmu. Zaujímavosťou je verejne vystavený exemplár vypreparovanej námornej míny z druhej svetovej vojny s otvorom na peniaze. Do prázdneho telesa míny je možné vhodiť mincu. Zbierka je (údajne) použitá na pomoc vdovám obetí vojny.
Whitby

Whitby môže byť sídlo:
Pozri aj:
Magdalénien

Magdalénien je záverečné obdobie, resp. najmladšia kultúra, paleolitu v západnej, severnej a stredozápadnej Európe. Spadá do obdobia 15 000 - 9000 pred Kr. (iné zdroje: 18 000 - 10 000, 22 000 - 12 700 pred Kr.). Nazval ju Édouard Lartet roku 1863 podľa jaskyne La Madeleine v departemente Dordogne.
V západnej Európe nadväzuje na solutréen, v strednej sa pridružuje ku gravettienu.
Charakteristický je vrcholnými prejavmi činnosti pravekého lovca (príbytky, maľby, zbrane, keramika atď.). Známe náleziská s umeleckými dielami (najmä monumentálne jaskynné maľby) sú: Lascaux, Laugerie Haute, Combarelles, Niaux, Font-de-Gaume
Vznikla v dnešnom Francúzsku, odtiaľ sa rozšírila na sever a východ. V minulosti sa uvádzalo, že neprekročila Karpaty, teda siahala po Moravu a južné Poľsko, ale novšie boli objavené nálezy aj na území slovenského Spiša.
Lokálne názvy (prejavy):
Delí sa na 6 fáz na základe nálezov z jaskyne Placard. Určil ich H. Breuil v roku 1912.
GIOVE-A

GIOVE-A je technologická navigačná družica pre overovanie funkcie pozemného segmentu chystaného navigačného systému Galileo. Jej technické predštartovné označenie bolo GSTB-V2/A (Galileo System Test Bed - Version 2, satellite A). Postavila ju firma Surrey Satellite Technology Ltd. (SSTL), Guildford, Surrey (Spojené kráľovstvo), z ktorej pozemnej stanice je družica riadená. Operatívnym prevádzkovateľom je organizácia ESA v Paríži (Francúzsko) pre Európsku komisiu (European Commission, EC) v Bruseli (Belgicko). 
Opis družice.
Trojosovo stabilizovaná družica odvodená od typu Gemini (Geostationary Minisatellite) s telom tvaru kvádra s rozmermi 1,3×1,8×1,65 m je vybavená dvoma rozklápacími panelmi fotovoltaických batérií s rozpätím 4,54 m dodávajúcich 700 W elektrickej energie a dobíjajúcich 3 lithiumiontové akumulátorové batérie. Na palube je predprototypové navigačné zariadenie, ktoré tvoria: 
Okrem toho nesie prístroje pre monitorovanie prostredia na operačnej dráhe pre družice systému Galileo a to: 
Stabilizáciu zaisťuje systém silových zotrvačníkov a plynové trysky pracujúce s butánom skladovaným v dvoch nádržiach s kapacitou 2×25 kg, ktoré môžu slúžiť aj na drobné korekcie dráhy. 
Priebeh letu.
Nosná raketa Sojuz-FG/Fregat vzlietla z kozmodrómu Bajkonur dňa 28. decembra 2005 o 05:19:08 UT (svetového času). Po niekoľkých manévroch posledného stupňa bola o 09:01:38 UT navedená na operačnú dráhu a oddelila sa od rakety. Pohybuje sa v rovine dráhy č. 1 systému Galileo. Obiehá Zem po dráhe so sklonom 56,05° k rovníku vo výške 23 012 až 23 258 km s dobou obehu 840,98 minúty.
Predpokladaná aktivna životnosť tejto družice je 2 roky. 
Pôvod názvu.
Názov GIOVE je skratkové slovo, odvodené od Galileo In-Orbit Validation Element. Súčasne však tiež v taliančine znamená meno planéty Jupiter ako pripomienku na Galileov objav štyroch veľkých mesiacov tejto planéty a ich pužitie na navigačné účely.
Opátstvo Whitby

Opátstvo Whitby () je zrúcanina kláštora pri rybárskej osade Whitby. Je to známa turistická atrakcia v North Yorkshire. Prvá stavba pochádza z roku 657. Odvtedy bol kláštor viackrát prestavaný. 
Dejiny.
Okrem bitiek a následných renovácií je snáď zaujímavé obdobie, keď bol kláštor útočiskom pre uprchlíkov pred zákonom. Pod vedením kňaza menom Benedict Biscop sa stal hotelom pre kohokoľvek, kto bol ochotný zaplatiť a rešpektoval vnútorný mníšsky rád (ktorý zahrňoval okrem modlitieb napríklad umytie a prezlečenie hosťa do kláštorného odevu a odovzdanie zbraní a majetku do úschovy). Toto obdobie znamenalo pre kláštor zlatý vek ekonomického rastu.
Whitby inšpirovalo Brama Stokera k umiestneniu časti deja jeho románu Dracula (vyšiel v roku 1897) práve v dramaticky pôsobiacich ruinách opátstva. 
Turistika.
Kláštor je sprístupnený verejnosti a ohradený. Okrem zrúcaniny je možné navštíviť i múzeum, ktoré je v areáli a je zahrnuté v cene vstupenky. Neďaleko je Kaplnka svätej Márie so starým cintorínom. Na cintoríne sa v súčasnosti normálne nepochováva. Sú tam staré náhrobné kamene na miestach, ktoré sa predávali za pomerne lukratívne sumy. Výťažok bol použitý pre kláštor, kaplnku a ich údržbu.
Jozef Račko

Jozef Račko (* 30. január 1984) je slovenský hokejový brankár. Meria 184 cm a váži 92 kg (2006). 
Klubový hokej.
V súčasnosti chytá ako brankárska dvojka za extraligový klub HK Dynamax Nitra, kde oblieka dres s číslom 1.
Zaujímavosti.
Je slobodný, má prezývku "Dodo". Jeho hráčskym vzorom je Igor Murín.
Skupina Amor

Skupina Amor je skupina planétok, ktorých dráhy sa nachádzajú v blízkosti dráhy Zeme pomenovaná po planétke 1221 Amor. Približujú sa k zemskej dráhe zvonka, ale nekrižujú ju. Väčšina Amorov križuje dráhu Marsu. Dva prirodzené satelitu Marsu, Fobos a Deimos môžu byť pôvodne planétkami skupiny Amor, ktoré Mars zachytil pri ich prelete.
Medzi najznámejších členov tejto skupiny patrí 433 Eros, čo je prvá planétka, okolo ktorej obiehala a na ktorej neskôr pristála umelá sonda (NEAR Shoemaker).
V súčasnosti je známych vyše 1200 planétok skupiny Amor, avšak necelých 200 je očíslovaných a len niečo vyše 50 je aj pomenovaných.
Zen-budhizmus

Zen-budhizmus (iné názvy: zenový budhizmus, zen, nespisovne: "zen buddhizmus", "zenový buddhizmus") je forma budhizmu rozšírená najmä v Japonsku a Južnej Kórei, odkiaľ sa rozšírila aj do Spojených štátov a Západnej a Strednej Európy.
Je to najvýznamnejší plod japonskej budhistickej tradície, ktorý rozšíril jeho hlavný predstaviteľ Eisai (11411215). Typickou metódou zen-budhizmu je meditácia bez formy, obvykle v sede – tzv. Zazen (preferovaná najmä v škole Sótó zen), v ktorej sa dospieva k zážitku jednoty s bytím, ako aj k osvieteniu (jap. "satori"). Ďalšou metódou využívanou napr. v škole Rinzai zen, je konfrontácia s otázkou, ktorá je v intenciách racionality neriešiteľná, tzv. kóan, a ktorej riešenie je možné len pri opustení doterajšieho spôsobu nazerania.
Zen (čín. "čchan", zo sanskrit. "dhjána") sa už v Číne rozdelil na niekoľko škôl. Rinzai zen a sotó zen sú v Japonsku najdôležitejšími školami zenu. 
V zene nejde o dosahovanie cieľa, osvietenie nie je podstatné. Slová konanie nezasahovaním či nezámerné konanie sú pri pokuse opísať podstatu zenového prístupu vhodnejšie.
Zen

Zen alebo dzen môže byť:
Skupina Aten

Skupina Aten je skupina planétok, ktorých obežné dráhy sa nachádzajú blízko dráhy Zeme, vo vnútri jej obežnej dráhy. Prvou objavenou planétkou tejto skupiny je planétka 2062 Aten.
Takmer všetky planétky tejto skupiny majú afélium vo vzdialenosti väčšej ako 1 AU od Slnka. Tie, ktoré majú celú dráhu vo vnútri dráhy Zeme, sa nazývajú planétkami skupiny Apohele. V máji 2004 boli známe len 2 takéto planétky.