burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dišputa svätej Kataríny Alexandrijskej pred cisárom Maxentiom

Dišputa svätej Kataríny Alexandrijskej pred cisárom Maxentiom (tal. "Disputa di Santa Caterina d'Alessandria davanti all'imperatore Maxentius") je názov fresky talianskeho renesančného maliara Pinturicchia z rokov 1492 - 1495.
Monumentálna maľba, nachádzajúca sa v Borgiovych apartmánoch ("Appartamenti Borgia") v sieni zvanej "Sala dei Santi" (Svätá sála), bola Pinturicchiom namaľovaná na príkaz pápeža Alexandra VI. Freska svojím námetom zapadá do celkovej schémy výzdoby Borgiovych apartmánov, ktorou bola oslava triumfu kresťanstva nad pohanstvom. 
Námetom fresky, namaľovanej v lunete miestnosti, je scéna zo života svätej Kataríny Alexandrijskej. Na pozadí Konštantínovho oblúka sa odohráva teologická dišputa medzi sväticou a na tróne sediacim cisárom Maxentiom. Cisár dal predvolať päťdesiat učených pohanských filozofov, aby vyvrátili vieru svätej Kataríny.
Kataríne sa však podarilo pred filozofmi svoju vieru obhájiť a presvedčiť ich aby sa obrátili na kresťanstvo. Cisár dal okamžite všetkých učencov popraviť. Napriek Kataríninmu víťazstvu bola i ona napokon mučená a popravená. Podľa legendy sa tak malo stať v roku 307 a Katarína mala byť usmrtená v kolese, ktoré sa však zlomilo a tak bola sťatá.
Okrem svätej Kataríny, ktorá má na freske portrétne rysy dcéry Alexandra VI. Lucrezie, Pinturicchio tu zobrazil portréty viacerých súčasníkov - zo známejších tu nachádzame napr. architekta niekoľkých miestností Apoštolského paláca Antonia da Sangallu ml. ale i podobizeň samotného umelca.
Freska pôsobí slávnostným dojmom, ktorý autor docielil napr. i použitím zlatej farby.
Feidias

Feidias alebo Feidiás (sa narodil cca 480 pred Kr., Aténach v olympií a zomrel cca 430 pred Kr., ) bol starogrécky sochár, architekt a maliar. Je považovaný za jedného z najvýznamnejších sochárov v dejinách. Jeho najznámejším dielom je jeden zo siedmich divov starovekého sveta – Diova socha v Olympii. Významne sa podieľal aj na výstavbe aténskeho chrámu Partenón. 
Dielo.
Do súčasnosti sa nezachovalo žiadne dielo, ktorého autorstvo by sa dalo s istotou priznať výlučne Feidiovi. Niektoré diela poznáme len z opisov, rímskych kópií a iných vyobrazení.
The Blind Side

The Blind Side () je americká športová dráma z roku 2009, ktorú napísal a režíroval John Lee Hancock a je založená na knihe Michaela Lewisa z roku 2006 "The Blind Side: Evolution of a Game". Hlavnou postavou je Michael Oher, ofenzívny lineman, ktorý hrá za Baltimore Ravens v NFL. Film sleduje život Ohera od jeho nedostatočnej výchovy, cez roky strávené na Wintage Christan School, jeho adopciu Seanom a Leigh Anne Tuohyovcami a jeho pozíciu ako jedného z najlepších šancí pre vysokoškolský futbal. Sandra Bullocková, ktorá stvárnila Leigh Anne Tuohyovú, získala Zlatý glóbus za najlepšiu herečku a Screen Actors Guild Award za najlepší výkon herečky v hlavnej úlohe. Takisto bola nominovaná na Academy Award za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe.
District 9

District 9 je sci-fi triler z roku 2009, ktorého režisérom bol Neill Blomkamp. Scenár napísal Blomkamp a Terri Tatchell a produkoval ho Peter Jackson. Vo filme hrá Sharlto Copley rolu Wikusa Van De Merwa, afrického byrokrata, ktorý má za úlohu premiestniť rasu mimozemských stvorení, ktorú prezývajú „krevety“, z Districtu 9, vojensky stráženého slumu v Johannesburgu do internačného tábora mimo mesta. Film bol v roku 2010 nominovaný na štyri Oscary - za najlepší film, najlepší adaptovaný scenár, najlepšie vizuálne efekty a najlepší strih.
Príbeh, adaptovaný podľa krátkometrážneho filmu z réžie Blomkampa a produkovaného Copleym z roku 2005 "Alive in Joburg", sa točí okolo tém ako xenofóbia a sociálna segregácia. Názov filmu bol inšpirovaný udalosťami, ktoré sa odohrali v Districte Six v Kapskom Meste počas éry apartheidu. Rozpočet filmu bol 30 miliónov dolárov a natáčal sa Chiawele, Soweto. Marketingová kampaň začala už na San Diego Comic-Cone v roku 2008, ale trailer sa dostal do médií v júli 2009. V Spojených štátoch bol uvedený 14. augusta 2009 a na Slovensku 1. októbra 2009.
Teoréma pozitívnej energie

Teoréma pozitívnej energie (všeobecne známejšia ako teória pozitívnej hmotnosti v diferenciálnej geometrii) vo všeobecnej teórii relativity udáva, že za predpokladu dominantnej energetickej podmienky, hmotnosť asymptoticky plochého časopriestoru je nenegatívna; hmotnosť je nulová len pre Minkowského časopriestor. Teoréma je porovnávacia teoréma skalárnej zakrivenosti s asymptotickými hraničnými podmienkami a zodpovedajúcim vyhlásením o geometrickej nepružnosti.
Pôvodný dôkaz o teoréme pre ADM hmotu podali Richard Schoen a Shing-Tung Yau v roku 1979 za použitia variačnej metódy. Edward Witten podal jednoduchší dôkaz v r. 1981 na základe použitia spinorov, k čomu sa inšpiroval teorémami pozitívnej energie v kontexte supergravitácie. Rozšírenie teorémy pre Bondiho hmotu poskytli Malcolm Ludvigsen a James Vickers, Gary Horowitz a Malcolm Perry, ako aj Schoen a Yau.
Gary Gibbons, Stephen Hawking, Horowitz a Perry dokázali rozšírenie teorémy na asyptotický anti-de Sitter časopriestor a na Einstein–Maxwellovu teóriu. Hmotnosť asymptoticky anti-de Sitterovho časopriestoru je nenegatívna a rovná sa vždy nule pre anti-de Sitterov časopriestor. V Einsteinovej a Maxwellovej teórii, pre časopriestor s elektrickým nábojom formula_1 a magnetickým nábojom formula_2, hmotnosť časopriestoru spĺňa
s rovnosťou pre Majumdar-Papapetrouove riešenia (extrémna čierna diera).
V r. 1984 Schoen použil teorému pozitívnej hmotnosti vo svojej práci, ktorá zakončila riešenia Yamabeovho problému. Teoréma pozitívnej energie bola použitá aj Hubertom Brayom v jeho dôkaze Riemannian-Penroseho nerovnosti.
Zagori

Zagori (gr. Ζαγόρι) je historické územie na severe Grécka v kraji Epirus blízko hranice s Albánskom. Oblasť bola dôležité obchodné centrum Grékov počas tureckej doby. Zagori tvorí 45 dedín, známe ako "Zagorochoria" (teda "dediny Zagori"). Najznámejšie sú Tsepelovo, Ano Pedina, Vitsa, Iliochori, Kapesovo, Skamneli, Monodendri či Leptokaria. Je to prevažne hornaté územie s nádhernou zelenou prírodou a skalami, nachádza sa tu aj národný park Vikos-Aoos. Žije tu 6000 obyvateľov.
Meno.
Meno Zagori je pôvodom slovanské, označuje územie za horami. V staroveku sa územie nazývalo gréckym menom Παροραία ("Paroraia"), čo v preklade do slovančiny znamená "Zagori", po slovensky Záhorie. 
História.
Na území Paroraia žil v staroveku starogrécky kmeň Epirótov - Tymfaenov a Molosov. Územie patrilo do kráľovstva Molosov. Molosi bol bojovný severogrécky kmeň, pochádzala odtiaľto Olympias, matka Alexandra Veľkého a tiež kráľ Pyrrhos, známy z bojov s Rimanmi.&lt;br&gt;
Od 2. storočia územie patrilo Rímskej ríši, od 4. storočia Byzantskej ríši. V 6. stor. sa tu usadili Slovania, ktorí preložili pôvodné grécke meno "Paroraia" na slovanské "Zagori". Slovania však netvorili väčšinu miestneho obyvateľstva a po ich podrobení Byzanciou v 9. stor. sa s Grékmi pomiešali. Od roku 1430 patrí Zagori Turkom. V tej dobe tu bolo iba 14 dedín, počas nasledujúcej prosperity tu vznikli ďalšie. Zagorčania vychádzali dobre s Turkami, preto im bola udelená autonómia. Zagorčania vytvorili svoj vlastný, autonómny štát známy ako "Kinon Zagorision" (Κοινόν Ζαγορισίων), teda Spolok Zagorčanov. Na čele spolku bola rada starších, nazývaná ako "Dimogerontia", ktorej predsedal "Vekylis". Hlavné mesto bolo Tsepelovo. Zagori malo aj svoje vojsko, nazývané "Spachides". Vďaka tejto autonómií územie bohatlo a patrilo k najbohatším územiam Grécka. Obyvatelia sa venovali podnikateľským aktivitám. Zagorskí Gréci boli výborní obchodníci, ktorí obchodovali po celej Európe. V 18. storočí tu vznikli grécke školy. Zo Zagori pochádzali aj mnohí významní konštantinopolskí grécki šlachtici - Fanarioti. V tejto dobe sa tu asi usadili grécki Sarakacani, nomádski pastieri z Agrafy. V 19. stor., počas Gréckej vojny za nezávislosť, sa Zagori postavilo proti Turkom. Armáda Aliho Pašu napadla Zagori. Proti tureckému vojsku sa postavili "spachides", na čele ktorých stál Alexis Noutsos. Grékov však bolo menej, a tak ich Turci porazili. 
Územie Epiru sa nestalo súčasťou Grécka po jeho oslobodení a Zagori definitívne stratilo svoje výnimočné postavenie, ktoré mu Turci odobrali za povstanie. V roku 1919 bolo Zagori oslobodené a pričlenené ku Grécku. V priebehu 20. storočia sa väčšina obyvateľov vysťahovala do väčších miest. Zo Zagori pochádza aj známy americký režisér a herec gréckeho pôvodu John Cassavates a grécka herečka Marika Kotopouli. Zagorský pôvod má aj jeden z najznámejších gréckych hudobných skladateľov 20 stor. Vassilis Tsitsanis.
Percival Lowell

Percival Lowell (* 13. marec 1855, Boston, Massachusetts, USA – † 12. november 1916, Flagstaff, Arizona) bol americký podnikateľ, matematik, astronóm a diplomat. Od roku 1894 sa intenzívne venoval štúdiu Marsu a snažil sa preukázať umelý pôvod marsovských vodných kanálov. Vďaka svojím výpočtom predpovedal aj existenciu Pluta, ktoré bolo objavené 14 rokov po jeho smrti.
Životopis.
Narodil sa v Bostone v rodine obchodníka s bavlnou. Jeho bratom bol Abbott Lawrence Lowell, neskorší rektor Harvardovej univerzity, sestra Amy bola poetka a kritička.
V roku 1876 dokončil Percival Lowell štúdium matematiky na Harvarde a začal sa venovať obchodu. V roku 1883 odišiel na Ďaleký východ, kde prežil asi 10 rokov. Počas svojho pobytu sa zaujímal predovšetkým o japonské náboženstvo a kultúru, o ktorej napísal aj niekoľko kníh (napr. "Noto", "Occult Japan" alebo "The Soul of the Far East").
V polovici januára roku 1894 začal spoločne s astronómom Williamom H. Pickeringom budovať observatórium v arizonskom meste Flagstaff, kde mal v úmysle pozorovať Mars. Lowellov záujem o Mars vyvolala najmä kniha Camilla Flammariona "La planète Mars", ktorú dostal v roku 1893 ako vianočný darček. Lowell študoval predovšetkým domnelé marsovské kanály, ktoré pozoroval už v roku 1877 taliansky astronóm Giovanni Schiaparelli.
Posledných 23 rokov svojho života sa venoval Lowell práve astronómii a observatóriu, ktoré je v súčasnosti pomenované po ňom. Stalo sa jedným z najvýznamnejších v USA. 
Percival Lowell zomrel novembra 1916 a je pochovaný blízko svojho observatória.
Lowell a jeho astronomická dráha.
Od roku 1894 sa Lowell venoval intenzívnemu pozorovaniu Merkúra, Venuše a predovšetkým Marsu. Jeho hvezdáreň vo Flagstaffe ležala asi vo výške , preto mal pre pozorovanie výborné podmienky. Observatórium bolo najprv vybavené 30 centimetrovým, neskôr 61 centimetrovým ďalekohľadom od slávneho optika Alvana Clarka.
Lowell však nerealizoval všetky svoje pozorovania iba vo svojej hvezdárni, ale usporiadal aj niekoľko astronomických expedícií – napr. v roku 1900 do Líbye alebo v roku 1907 do Čile.
O svojich výskumoch Marsu napísal Lowell tri knihy- "Mars" (1895), "Mars and its Canals" (Mars a jeho kanály, 1907) a" Mars as the Abode of Life" (Mars ako domov života, 1908). Tieto knihy boli veľmi čitateľné a vďaka nim sa Lowellovi podarilo spopularizovať svoje myšlienky o obývanom Marse. V roku 1909 však Eugène M. Antoniadi, francúzsky astronóm gréckeho pôvodu, vyvrátil teóriu o umelých kanáloch na Marse a svojimi pozorovaniami dokázal, že tieto kanály boli len optický klam.
Od roku 1909 sa Lowell dvakrát pokúšal nájsť záhadnú Planétu X za Neptúnom, ale neúspešne. Pluto, ktoré bolo zrejme touto Planétou X, objavil až v roku 1930 Clyde Tombaugh práve na Lowellovej hvezdárni.
Markus (pápež)

Svätý Markus († 7. október 336) bol 34. pápežom katolíckej cirkvi. Jeho pontifikát trval iba osem mesiacov a 20 dní, od 18. januára 336 do 7. októbra toho istého roka.
Jeho dátum narodenia nie je známy. Podľa "Liber pontificalis" sa narodil v Ríme a jeho otec sa volal Priscus. Na pápežský stolec nastúpil po smrti pápeža Silvestra I. Patril zrejme k najbližším spolupracovníkom nielen zosnulého pápeža, ale aj jeho predchodcu Melchiadesa, lebo zrejme jemu je adresovaný list, ktorým v roku 313 cisár Konštantín Veľký inicioval zvolanie biskupského snemu na riešenie otázky donatistov.
O činoch tohto pápeža nie je veľa správ. Jednak je to určite spôsobené krátkosťou pontifikátu a jednak hlavné udalosti cirkvi v tej dobe bolo riešiť dôsledky Nicejského koncilu, najmä odsúdenie ariánstva. Za jeho pôsobenia bol významný alexandrijský patriarcha Atanázius (296 – 373), ktorý bol poslaný z Alexandrie do vyhnanstva v Trevíre a naopak ariánskymi kresťanmi bol z biskupskej stolice zosadený Marcel z Ancyry a mnoho ďalších predstaviteľov kresťanov, ktorí prijali vyznanie viery z Nice.
Podľa oficiálnych dejín cirkvi udelil biskupom v Ostii "pallium" (pás z bielej ovčej vlny, vyzdobený čiernymi krížikmi, ktorý sa udeľuje arcibiskupom – metropolitom) a výhradné právo svätiť rímskeho biskupa. Ustanovil, že pri každej svätej omši sa číta vyznanie viery z Nice. Historické pramene tiež nasvedčujú tomu, že za pápeža Marka sa začali zostavovať "Depositio episcoporum" a "Depositio martyrum", prvé zoznamy rímskych biskupov a mučeníkov.
Podľa "Liber Pontificalis" nechal postaviť v Ríme dva kostoly. Jedným z nich je kostol sv. Marka, ktorý je dnes súčasťou Palazzo di Venezia (Benátsky palác) a druhý mimo mesta, na cintoríne sv. Balbíny medzi Via Ardeatine a Via Appia. Pozemok aj vybavenie kostolov dostal Marek darom od cisára Konštantína.
Zomrel 7. októbra 336 a bol pochovaný v kostole na cintoríne sv. Balbíny, ktorý sám postavil. Jeho hrobku objavil v roku 1867 taliansky archeológ De Rossi. Podľa "Liber pontificalis" však jeho pozostatky boli prenesené do rímskej baziliky sv. Marka.
Medzi starovekými rukopismi sa nachádza oslavná báseň, ktorú zložil pápež Damazus I. (366 – 384) údajne na počesť svätého Marka. Báseň je však písaná natoľko všeobecne, že dedikáciu nemožno potvrdiť.
Pamiatku svätého Marka uctieva katolícka cirkev v deň jeho úmrtia 7. októbra.
Peyton Manning

Peyton Williams Manning (* 24. marec 1976, New Orleans, Louisiana) je bývalý americký futbalista a dvojnásobný Super Bowl šampion ktorý hrával na pozícii quarterbacka. V americkej profesionálnej lige National Football League (NFL) bol členom mužstva Denver Broncos od roku 2012. Predtým pôsobil v mužstve Indianapolis Colts, kde sa v roku 2004 so zmluvou na 99,2 milióna amerických dolárov stal jedným z najlepšie platených hráčov v histórii NFL.
Peyton Manning je syn bývalého quarterbacka New Orleans Saints Archieho Manninga a starší brat quarterbacka New York Giants Eliho Manninga. Jeho kariéra začala počas jeho pôsobenia na univerzite v Tennessee. V roku 1998 bol povolaný do tímu Indianapolis Colts. Vo svojej prvej sezóne v Indianapolise hodil celkom 26 touchdownov v dĺžke 3739 yardov a získal tak hneď dve nováčikovské rekordy.
V sezóne 2009/10 bol Manning zvolený štvrtýkrát najužitočnejším hráčom ligy, čo sa mu podarilo ako jedinému v celej histórii NFL.
Beşiktaş JK

Beşiktaş je turecký športový klub, založený v roku 1903. Klub má viacero oddielov: futbal, basketbal, volejbal, hádzaná, atletika, box, zápasenie, šach, gymnastika, veslovanie, stolný tenis a paralympijské športy.
Jeho futbalový tím v súčasnosti hráva tureckú najvyššiu súťaž - Turkcell Süper Lig. Jeho domácim štadiónom je štadión İnönü, ktorý má kapacitu 32 145 divákov.
Smrť čaká všade

Smrť čaká všade (v origináli "The Hurt Locker") je americký vojnový triler z roku 2009 od režisérky Kathryn Bigelowovovej. Je to jeden z kriticky najlepšie oceňovaných filmov roku 2009 a vyhral mnohé ceny viacerých organizácií, festivalov a skupín. Film sleduje jednotku americkej armády poverenej odstraňovaním bômb (anglicky "Explosive Ordnance Disposal" - EOD) počas vojny v Iraku.
Príbeh napísal Mark Boal, nezávislý spisovateľ, ktorý slúžil v podobnom oddieli. Vo filme účinkujú Jeremy Renner, Anthony Mackie a Brian Geraghty ako príslušníci jednotky EOD v Iraku a vo filme je zobrazená ich misia, hrozba vzbury a napätie, ktoré sa medzi nimi vyvíja.
Film bol nakrúcaný na Blízkom východe, konkrétnejšie v Jordánsku niekoľko kilometrov od irackých hraníc. Do kín sa film dostal do amerických kín 26. júna 2009, v slovenských kinách nebol uvedený. Premiéru mal na 65. benátskom filmovom festivale na konci roku 2008.
Dej.
Film otvára citát z knihy "Vojna je sila, ktorá nám dáva zmysel" vojnového korešpondenta "The New York Times" Chrisa Hedgesa „Vzrušenie z boja býva smrteľne návykové, pretože vojna je droga“. Seržant William James (Jeremy Renner) sa stáva veliteľom tímu pyrotechnikov, keďže bývalý veliteľ zahynul pri explózii v Bagdade. Spolupracuje tu so seržantom J. T. Sanbornom (Anthony Mackie) a so špecialistom Owenom Eldridgeom (Brian Geraghty), ktorých cenné rady počúva cez vysielačku pri skúmaní a zneškodňovaní objavených výbušnín. Tí zo svojho nového veliaceho dôstojníka nie sú príliš nadšení, nakoľko hneď pri prvej spoločnej misii odmietne využiť diaľkovo ovládané pyrotechnické roboty a trvá na osobnom prieskume podozrivého nálezu. Zatiaľ čo okolitý svet prepadá chaosu, Sanborn a Eldridge pomaly odhaľujú veliteľovu pravú tvár spôsobom, ktorý ich všetkých navždy zmení.
Dusík (priezvisko)

Dusík je slovenské a české priezvisko. Na Slovensku je najčastejšie v obci Boleráz (okres Trnava), Trnave a Bratislave. V Česku je najrozšírenejšie v mestách Třebíč, Brno a Praha.
Známi nositelia.
Pozri v článku Dusík (rozlišovacia stránka).
Majstrovstvá klubov FIFA 2007 – Zostavy

Zostava tímov zúčastnených na majstrovstiev klubov FIFA 2007, ktoré sa uskutočnili od 7. do 16. decembra 2007 v Japonsku. Celkovo sa zúčastnilo 161 hráčov zo 7 tímov.
Boca Juniors.
Tréner: Miguel Angel Russo
A.C. Milan.
Tréner: Carlo Ancelotti
Étoile du Sahel.
Tréner: Bertrand Marchand
Pachuca.
Tréner: Enrique Meza
Urawa Red Diamonds.
Tréner: Holger Osieck
Sepahan.
Tréner: Luka Bonačić
Waitakere United.
Tréner: Chris Milicich
Christoph Waltz

Christoph Waltz (* 4. október 1956, Viedeň, Rakúsko) je rakúsky herec.
Životopis.
Narodil sa vo Viedni. Jeho rodičia Johannes Waltz a Elisabeth Urbancic boli scénickí návrhári. Jeho starí rodičia boli herci a jeho praprarodičia tiež pracovali v divadle. Vyštudoval herectvo na Max Reinhardt Seminar vo Viedni a na Lee Strasberg Theatre and Film Institute v New Yorku. Svoju kariéru odštartoval ako divadelný herec a hral v takých divadlách ako v Schauspielhaus Zürich, Viedenskom Burgtheateri alebo na Salzburskom festivale.
Potom bol často obsadzovaný v televíznych produkciách a v roku 2000 režíroval svoj prvý televízny film "Wenn man sich traut". Vo vojnovom filme Quentina Tarantina "Nehanební bastardi" stvárnil Waltz Hansa Landu, neslávne presláveného fajčiara cigár, ktorého prezývali "lovcom Židov". Za túto úlohu dostal cenu za Najlepšieho herca na Filmovom festivale v Cannes v roku 2009 ako aj Oskara v kategórii Najlepší herec vo vedľajšej úlohe. Táto filmová úloha bola kladne prijatá kritikmi aj členmi poroty.
Za svoju úlohu v Tarantinovom filme Divoký Django (Django Unchained) získal znova Oscara za najlepší mužský výkon vo vedľajšej úlohe v roku 2013.
Waltz hovorí plynule nemecky, francúzsky a anglicky. Je druhýkrát ženatý a má 4 deti (3 z prvého manželstva a 1 z druhého). Žil v Londýne a od roku 2013 pendluje medzi Berlínom a Los Angeles. Jeden z jeho synov sa stal rabínom v Izraeli.
Lyman Spitzer

Lyman Strong Spitzer, ml. (* 26. jún 1914, Toledo Ohio, USA – † 31. marec 1997, Princeton, New Jersey) bol americký teoretický fyzik.
Vyštudoval internátnu strednú školu "Phillips Academy", štúdium dokončil v roku 1931. Titul BA získal na Yale University roku 1935 a titul Ph.D. na Princeton University v roku 1938. Bol jedným z kľúčových fyzikov, ktorí pomohli objasniť fyziku plazmy a vlastnosti interstelárneho média. Bol zakladateľom Princeton Plasma Physics Laboratory. Už v roku 1946 vytvoril koncept budúceho Hubblovho vesmírneho teleskopu. Zomrel v roku 1997 – na jeho počesť bol po ňom pomenovaný Spitzerov vesmírny ďalekohľad.
Získané ocenenia.
Ceny
Po ňom pomenované:
Henry Draper Medal

Henry Draper Medal bola ustanovená vdovou Henryho Drapera, a je udeľovaná National Academy of Sciences v USA za príspevok pri výskume astrofyziky.
Túto cenu obdržali:
Venera-14

Venera 14 (), bola sovietska planetárna sonda, ktorá v rámci programu Venera skúmala planétu Venušu. Let sa uskutočnil v roku 1981 a bol katalogizovaný v COSPAR pod označením 1981 – 110.
Priebeh misie.
Ako bolo vtedy obvyklé, na cestu k Venuši vypravili Sovieti dve identické sondy, Veneru 13 a Veneru 14. Štartovali krátko po sebe v rozmedzí piatich dní a vďaka tomu, že obe svoju úlohu splnili v takmer zhodnom čase, ich výsledky sa dobre dopĺňali.
Sondu Veneru 14 vyniesla do vesmíru raketa Proton-K/D-1 z kozmodrómu Bajkonúr (rampa PU-200P) 4. novembra 1981. Po štyroch mesiacoch letu sa od nej oddelilo 5. marca 1982 pristávacie puzdro a zatiaľ čo nosná sonda pokračovala po prelete okolo planéty ďalej na heliocentrickú dráhu, puzdro (pristávací modul) sa dostalo na povrch Venuše v oblasti "Phoebe Regio", asi od miesta pristátia Venery 13. Počas letu atmosférou boli prevádzané jej merania. Na povrchu puzdro s pomocou mechanickej vŕtačky dokázalo odobrať vzorky horniny a dostať ich do hermeticky uzavrenej komory. V nej bola teplota 30 stupňov, tlak 5 atmosfér a fluorescenčný spektrometer, ním sa vzorky horniny skúmali. Bol nájdený hlavne urán a draslík. Namerané údaje boli prenášané cez prelietavajúcu sondu po dobu 57 minút na Zem. Sonda aj odoslala k Zemi farebné snímky Venuše z oblasti pristátia. Po hodine puzdro obrovský tlak a teplotu nevydržalo a prestalo pracovať.
Konštrukcia.
Hmotnosť sondy je, vrátane dvoch pomocných rakiet a paliva, . Samotná sonda s označením 1981-110A mala , pomocné rakety boli označené 110B a 110C, pristávacie puzdro s hmotnosťou katalogizované ako 1981-110D.
Ghost Ranch

Ghost Ranch ("Ranč duchov") je rezervácia a vzdelávacie centrum o rozlohe 85 km² (21 000 akrov), ležiace v Novom Mexiku (USA). Súčasťou tejto oblasti je aj svetovo známa paleontologická lokalita, na ktorej boli objavené pozostatky mnohých známych triasových dinosaurov. 
Prvé vykopávky tu prebiehali už od roku 1885; najznámejším objavom však bolo odkrytie viac než tisíc kostier malého dravého dinosaura rodu "Coelophysis" v roku 1947. Vďaka tomuto objavu patrí spomínaný rod k najlepšie preskúmaným dinosaurom. Objaviteľom bol slávny americký paleontológ Edwin H. Colbert. V roku 2007 boli v tunajšej Hayden Quarry objavené fosílie jedného z primitívnych dinosauromorfov druhu "Dromomeron romeri".
Umelý ostrov

Umelý ostrov je ostrov, ktorý nebol vytvorený prírodou, ale následkom ľudského zásahu. Umelé ostrovy bývajú často vytvárané na už existujúcich koralových útesoch alebo ako spojenie niekoľko malých prirodzených ostrovov.
Cmar

Tradičný cmar je mliečny výrobok, ktorý vzniká ako druhotný produkt pri mútení masla. Alternatívne sa vyrába kysnutím mlieka, prípadne mlieka zmiešaného s pravým cmarom. Má mierne kyslú chuť a používa sa aj v kozmetike.
Priemerné výživové hodnoty v 100 ml:
Adolf Weinhold

Adolf Weinhold (* 10. december 1903, Stropkov – ? september 1944) bol slovenský odbojový dôstojník, spoluorganizoval Slovenské národné povstanie na Hornej Nitre, zorganizoval prvú povstaleckú obranu v tomto priestore, ktorá v bitke pri Baťovanoch zadržala postup bojovej skupiny Schill. Padol do zajatia a jeho osud je neznámy.
Život.
Narodil sa v Stropkove, kde aj vychodil ľudovú školu. V štúdiu pokračoval a ukončil ho maturitou v Košiciach. Následne nastúpil na povinnú vojenskú službu u 2. horského práporu v Bardejove. Študoval na VUT v Prahe. Popri štúdiu pracoval ako robotník a neskôr ako úradník v Prahe.
Počas mobilizácie v roku 1938 narukoval do Jelšavy ako veliteľ záložného práporu. Neskôr do septembra 1939 pôsobil ako úradník v Bratislave. Po vzniku Slovenskej republiky Dňa 31. augusta 1939 nastúpil ako dôstojník do Slovenskej armády. Slúžil ako dôstojník dozornej služby v Podbrezovej. Známy bol svojim protinacistickým zmýšľaním. Spolupracoval s odbojovými skupinami pripravujúcimi povstanie.
Neskôr bol prevelený v hodnosti stotníka do Zemianskych Kostolian, kde nadviazal spojenie s protifašisticky naladenými dôstojníkmi. Golianom bol poverený riadiť operácie posádok Nováky, Bošany a Zemianske Kostoľany. Spolupracoval s partizánmi a podieľal sa na vyzbrojení a vystrojení Hornonitrianskej partizánskej brigády. Z miestnych vojenských skladov vytvoril významné oporné body povstania v oblasti. Zabezpečil aj plynulú výrobu munície pre povstalcov.
Večer 29. augusta 1944 sa spolu s celou posádkou pridal k povstalcom. Urýchlene uskutočnil mobilizáciu a dozeral na formovanie obrany a vyzbrojovanie povstaleckých jednotiek. Vyše týždňa jednotky pod jeho velením húževnato vzdorovali útokom nemeckej útočnej skupiny Schill. Vyznamenal sa najmä v bojoch o Baťovany (dnešné Partizánske).. Dňa 9. septembra 1944 pri vedení protiútoku pri Malých Uherciach padol do nemeckého zajatia. Po vypočúvaní Gestapom v Topoľčanoch a Nitre bol odvezený na neznáme miesto a neskôr pravdepodobne popravený. Jeho zajatie bolo ťažkou ranou pre povstalcov na tomto úseku. Dňa 13. septembra Nemci obsadili Nováky a o deň neskôr i Prievidzu.
Zoznam entomologických časopisov

Zoznam entomologických časopisov - tento zoznam obsahuje časopisy a iné periodické tlače, kde sú publikované entomologické state a monografie zaoberajúce sa hmyzom. Zoznam je rozdelený podľa štátov a nie je kompletný. 
Nemecko.
"Entomologische Zeitung" (Stettin)), 1840-1914, "Stettiner Entomologische Zeitung", 1915-1944
Ľubica (prvé meno)

Ľubica je ženske krstné meno slovanského pôvodu. Pochádza buď z ruského "любовь" ("ľubov" – „láska“) alebo zo srbského resp. chorvátskeho "ljubav" („láska“), prípadne "ljubičica" („fialová“). Na Slovensku má meniny 17. marca.
Madona del Cardellino

Madona del Cardellino () je názov obrazu talianskeho renesančného umelca Raffaela Santiho namaľovaného v roku 1507.
Raffael je v dejinách európskeho maliarstva známy o. i. ako autor viacerých obrazov, v ktorých dominuje motív Madony a Dieťaťa. Obraz "Madona dell Cardellino" je jedným z nich.
Ikonografia diela je typická „raffaelovská“: v otvorenej krajine, v tomto prípade zrejme inšpirovanej toskánskym vidiekom, sedí na skale Panna Mária. Pri jej nohách stoja deti - sv. Ján Krstiteľ a Ježiško. Madona upiera nežný, materský pohľad na svetlovlasú, kučeravú hlávku Jána Krstiteľa, opásaného rúškou z ťavej srsti a držiaceho v rúčkach malého stehlíka (odtiaľ názov obrazu). Nahý Ježiško ho nežne hladí po jemnom perí, pričom je prítomnosťou vtáčika zaujatý viac, ako otvorenou knižkou v matkinej ruke. Vzťah k matke naznačuje jeho nôžka, ktorou stojí na obnaženej nohe Panny Márie. 
Postavy sú namaľovaná v priestorovej pyramíde, čo dokazuje jednoznačný Leonardov vplyv. Zaujímavo pôsobí pozadie scény, dokumentujúce obdobie a čas vzniku maľby. To je tvorené otvorenou krajinou s tečúcou riekou a mostom a architektúrou neďalekého mesta, v ktorej dominuje kupola kostola, pripomínajúca kupolu katedrály Santa Maria del Fiore vo Florencii.
Dielo vzniklo ako Raffaelov svadobný dar k sobášu jeho priateľa Lorenza Nasiho. Obraz bol vážne poškodený pri zrútení Lorenzovho domu v roku 1547. Následne bol zreštaurovaný maliarom Ridolfom Ghirlandaiom, synom Domenica Ghirlandaia, umelca, hlboko ovplyvneného Raffaelovými prácami.
Oravské hradné bralo

Oravské hradné bralo je geomorfologický útvar vysoký 112 metrov. Nachádza sa v katastrálnom území obce Oravský Podzámok (okres Dolný Kubín), vedľa toku rieky Orava a na jeho vrchole je postavený Oravský hrad. Patrí do Oravskej vrchoviny. Bralo bolo osídlené už v praveku a od 13. storočia na ňom stojí súčasný hrad.
Od roku 1974 patrila medzi slovenské prírodné pamiatky a v roku 2001 bol jej štatút zmenený na národnú prírodnú pamiatku. Celková výmera chráneného územia 4. stupňa je . Okrem kultúrnej a geologickej hodnoty je predmetom ochrany aj vápnomilná vegetácia, najmä lišajníky.
Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae

Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae je český, predtým česko-slovenský entomologický časopis, ktorý vychádza od roku 1923. Zaoberá sa entomologickou problematikou, hlavne z odboru taxonómie, fylogenézy a morfológie hmyzu. V časopise sú i biografie, krátke poznámky a recenzie kníh. Vychádza v Prahe. V časopise publikujú autori z celého sveta a ich rukopisy sú recenzované dvoma nezávislými recenzentmi.
Od roku 2008 vychádzajú dve čísla ročne: koncom júna a začiatkom decembra. Autori článkov publikujú v anglickom jazyku a dodržujú podmienky Medzinárodných zásad zoologickej nomenklatúry.
Entomological Problems

Entomological Problems je slovenský entomologický časopis, ktorý vychádza dvakrát ročne: v júni a v decembri. Vydavateľom časopisu je Ústav zoológie Slovenskej akadémie vied a Slovenská entomologická spoločnosť. V časopise sú publikované pôvodné práce, recenzie, krátke poznámky, popisy nových druhov a foriem, biografie a knižné recenzie zo všetkých odborov entomológie a arachnológie. Všetky príspevky sú recenzované redakčnou radou.
Slovenská entomologická spoločnosť

Slovenská entomologická spoločnosť - je dobrovoľné združenie vedeckých a odborných pracovníkov v oblasti entomológie a iných príbuzných disciplín (napr. arachnológia). Samostatne táto spoločnosť pôsobí od roku 1968, kedy sa odčlenila od Československej entomologickej spoločnosti pri ČSAV. SES vznikla v roku 1957 (10. mája 1957 o 10. hodine), ale pôvodný vznik tejto spoločnosti je v roku 1941, kedy bola založená v Žiline počas Slovenského štátu, ako Prvá Slovenská entomologická spoločnosť v Žiline.
Štruktúra spoločnosti.
Členskú základňu spoločnosti tvoria odborníci, ktorí pracujú na univerzitách, vo výskumných ústavoch a na ďalších špecializovaných pracoviskách z odboru zoológie a entomológie, ako aj veľké množstvo nadšencov a "neprofesionálov", ktorí patria k amatérskym entomológom, ktorých koníčkom je tento odbor. Ich práca a pomerne veľmi dobré a podrobné znalosti sú významným prínosom k štúdiu a výskumu hmyzu na Slovensku, ale i v iných oblastiach celého sveta. Spoločnosť zahŕňa aj odborníkov zo zahraničia a má i kolektívnych členov (z niektorých múzeí a odborných škôl). 
Poslanie spoločnosti.
Náplňou spoločnosti je rozširovať poznatky o hmyze a tým prispievať k rozvoju entomológie na Slovensku. K aktivitám spoločnosti patrí aj organizovanie rôznych vedeckých konferencií a prednášok. Veľmi atraktívne pre všetkých členov sú tzv. "Entomologické dni", ktoré sa každoročne organizuje v niektorej entomologicky atraktívnej oblasti slovenskej prírody. SES umožňuje aj publikačnú činnosť. Vydáva svoj vlastný časopis: Entomofauna Carpatica a zborníkov z konferencií a sympózií. Spolupracuje s vedeckými spoločnosťami podobného zamerania aj v zahraničí, s univerzitami a hlavne so Slovenskou akadémiou vied. SES má bohatú históriu výskumnej činnosti. Jej členovia sú zapojení do mnohých národných a medzinárodných výskumných projektov a spolupracuje aj s inštitúciami životného prostredia a Štátnej ochrany prírody SR (ŠOP SR) pri skúmaní druhového bohatstva hmyzu, jeho rozmanitosti, rozšírenia a stavu prírody na Slovensku.
The Coleopterist (časopis)

The Coleopterist je anglický entomologický časopis, ktorý sa špecializuje hlavne na rad chrobákov (Coleoptera). Pod týmto názvom vychádza od roku 1992. Je pokračovaním časopisu, ktorý vychádzal od roku 1980 pod názvom: The Coleopterist's Newsletter a mal celkove do roku 1991 vydaných 45 čísel.
Svätý Ján Krstiteľ (Leonardo da Vinci)

Svätý Ján Krstiteľ je názov obrazu namaľovaného talianskym renesančným umelcom Leonardom da Vincim okolo roku 1513.
Dielo patriace k umelcovým posledným obrazom je veľmi pôsobivým zobrazením svätca. Pochádza z Leonardovho rímskeho pôsobenia.
Obraz predstavuje sv. Jána Krstiteľa so sotva viditeľnými atribútmi: krížom a odevom z ťavej srsti. Na diváka sa pozerá milá tvár mladého muža s úsmevom, pripomínajúcim úsmev Mony Lisy. 
Veľavravné je svätcovo gesto pravej ruky. Je symbolickým znázornením Jánovej úlohy ako proroka a zvestovateľa Kristovho príchodu. Súčasne zdvihnutý prst poukazuje na fakt, že človek iba prostredníctvom krstu dosiahne spasenie v nebi. 
Obraz patrí k jedným z najdiskutovanejších umelcových diel. Otázkou je napr. zženštilá postava Jána Krstiteľa, presne vystihujúca Leonardov zvláštny ideál krásy, kedy muži dostávajú ženské rysy a rovnako ženy zbavuje feministických znakov. Súvis tu treba zrejme hľadať so životným príbehom umelca, podozrivého a v roku 1476 i obvineného z homosexuálnych vzťahov.
V roku 1516 Leonardo opustil Taliansko, aby sa na zvyšok života usadil vo Francúzsku. Obraz putoval s ním a po jeho smrti sa stal majetkom francúzskeho kráľa Františka I. Dnes patrí k vzácnym exponátom parížskeho Louvru.
Entomofauna Carpathica

Entomofauna Carpathica je slovenský entomologický časopis, ktorý vydáva Slovenská entomologická spoločnosť ako svoj vlastný spravodaj. Entomofauna carpathica vychádzala pôvodne ako Správy Slovenskej entomologickej spoločnosti pri SAV. Časopis teraz vychádza nepravidelne. Spočiatku bol vydávaný vo formáte A5, teraz ako A4. V časopise sú publikované faunistické práce, biografie, recenzie kníh, nekrológy entomológov a pod.
Wiener Entomologische Monatschrift

Wiener Entomologische Monatschrift bol rakúsky entomologický časopis, ktorý výchadzal vo Viedni v rokoch 1857 až 1864. Publikovali v ňom svoje entomologické práce z faunistiky, systematiky, taxonómie a viaceré biografie mnohí významní i menej známi rakúski entomológovia. Hlavným redaktorom časopisu bol hlavne Julius Lederer, ale i iní ako napr. Ludwig Miller. Celkove vyšlo 8 ročníkov: {1857(1) - 1864(8)}.
Sánkovanie na Zimných olympijských hrách 2010

Sánkovanie na Zimných olympijských hrách 2010 vo Whistleri (Britská Kolumbia). Súťaže prebiehali od 13. februára do 17. februára 2010. Najviac medaily vybojovalo Nemecko, keď získali dve zlaté, jednu striebornú a dve bronzové, keď triumfovali v mužských aj ženských pretekoch. Len Rakúšania vyhrali tímovú súťaž.
Kalendár.
Časy sú miestne.
Účastníci.
&lt;br&gt;
Nelsonov stĺp

Nelsonov stĺp () je monumentálny pamätník v centre londýnskeho Trafalgarského námestia.
Bol postavený v rokoch 1840 až 1843 na pamiatku admirála Nelsona, ktorý padol roku 1805 v bitke pri Trafalgare. Obsahuje Nelsonovu sochu stojacu na vrchole vysokého žulového stĺpa. Návrh tohto pamätníka vytvoril v roku 1838 architekt William Railton a bol zhotovený spoločnosťou "Peto &amp; Grissell". Railtonov pôvodný model v mierke 1:22 je vystavený v National Maritime Museum v Greenwichi.
Socha je obrátená na juh smerom k Westminsterskému paláci. Vrchol korintského stĺpu je ozdobený bronzovými listami, odliatych z britských diel. Podstavec stĺpa je dekorovaný štyrmi bronzovými plastikami, vyrobenými z ukoristených francúzskych diel, ktoré zobrazujú štyri veľké Nelsonové víťazstva.
Stĺp je vysoký 50 metrov, vrátane sochy (mylne sa označuje ako 56 m). Samotná socha má výšku 5,5 m.
Madona so svätým Jozefom (Raffael)

Madona so svätým Jozefom (tal. "Sacra Famiglia con san Giuseppe imberbe") je názov obrazu talianskeho renesančného umelca Raffaela Santiho namaľovaného v roku 1506.
Obraz, známy i pod označeniami "Svätá rodina" a "Madona so svätým Jozefom bez fúzov", patrí do skupiny Raffaelových verzií Svätej rodiny. Opäť tu divákovi podáva svoju predstavu ideálneho človeka.
Na pozadí renesančnej architektúry s lodžiou, z ktorej sa ponúka výhľad do vzdialenej krajiny, sa predstavuje Svätá rodina s Pannou Máriou, malým Ježiškom a sv. Jozefom. Dielo vyžaruje vnútornú harmóniu a rodinnú pohodu, ktoré umelec zdôraznil použitím teplého a zlatistého koloritu. 
Obraz, patriaci medzi Raffaelove práce stredného obdobia, je spolu s dielom "Madona Conestabile" jednou z dvoch umelcových prác v expozíciách petrohradskej Ermitáže. Patril ku kolekcii obrazov, ktoré sa už v roku 1772 stali jadrom umeleckých zbierok Kataríny II.
Vlajka Škótska

Vlajka Škótska je národnou vlajkou Škótska. Má biely kríž svätého Ondreja (Andreja) na modrom podklade. Pochádza (aspoň podľa legendy) z 9. storočia.
Škótčina

Škótčina (iné názvy: nížinná škótčina, lallans, zriedkavo škótska angličtina, nespisovne "škótština"; miestne názvy: "Scots, Scotch, Scottish, braid Scots, Lallans, Doric, Synthetic Scots, Plastic Scots, mither tung") je (možný) západogermánsky jazyk. Používa sa v Škótsku spolu s angličtinou a škótskou gaelčinou. Vedú sa spory, či škótčina je nárečie (dialekt) angličtiny, alebo samostatný jazyk.
Ukážka.
Všeobecná deklarácia ľudských práv
Bodliak

 
Bodliak () je rod rastlín z podčeľade bodliakovaté ("Carduoideae"), ktorá je taxonomicky radená do čeľade astrovité ("Asteraceae"). Podľa súčasnej koncepcie je akceptovaných 92 druhov a ďalších 32 hybridov. Významným znakom druhov rodu bodliak je jednoduchý (nitkovitý) chocholec na nažkách, ktorý slúži na rozširovanie vetrom. U pichliačov, ktoré sú bodliakom veľmi podobné, má chocholec štruktúru perovitú.
Opis.
Rod bodliak zastupuje jednoročné až trvalé rastliny, ktorých byle sú ostnato krídlaté, často rozkonárené a listnaté. Striedavé listy sú nedelené až perovito strihané a ostnato zubaté. Úbory sú jednotlivé alebo v metlovitých súkvetiach. Zákrov býva stlačene guľovitý až valcovitý, viacradový a škridlicovitý. Listene sú na vrchole ostnaté. Kvety sú purpurovo ružové, zriedka biele, úzko rúrkovité a nerovnako päťcípe. Peľnice sú šípovité. Nažky sú 3 až 10 mm dlhé, holé, hladké s 5 až 10 rebrami. Chocholec je viacradový a štetinky sú na báze zrastené a jednoduché (nitkovité).
Rozšírenie.
Prirodzený areál rozšírenia tohto rodu zahŕňa mierne a subtropické oblasti Eurázie a severnú Afriku.
Ekológia.
Pôvodné druhy rodu pichliač sa u nás vyskytujú na mnohých biotopoch, medzi ktoré patria pasienky, krasové stepí, vlhké a lužné lesy, rúbaniská, horské kamenisté svahy, riečne údolia, človekom narušené miesta a obsadzujú stanovištia od nížin po horský vegetačný stupeň.
Do skupiny suchomilných druhov patrí predovšetkým: bodliak tŕnitý, ktorý je hojný na pasienkoch a rumoviskách na celom území, bodliak háčikatý, ktorého vnútorné zákrovné listene sú na konci ohnuté naspäť a bodliak ovisnutý, s veľkými ovisnutými úbormi.
Vlhkomilné bodliaky zastupujú: bodliak lopúchovitý, ktorý je v horských oblastiach roztrúsený na celom území a bodliak kučeravý, ktorého priama byľ je po celej dĺžke kučeravo krídlatá a hojný je najmä v teplejších oblastiach, najmä na človekom narušených stanovištiach.
Ku karpatským endemitom sa radí: bodliak kopcový, ktorý obsadzuje stanovištia v krasových stepiach, bodliak sivý, ktorý obľubuje horské kamenité svahy a zarastené sutiny a bodliak laločnatolistý, s výskytom na skalnatých vápencových stráňach v Malej a Veľkej Fatre, Belianskych Tatrách a v Pieninách.
Druhy.
Druhy rastúce na Slovensku.
V prirodzenom prostredí na Slovensku rastú tieto druhy bodliakov:
Zoznam druhov a hybridov.
Podľa súčasnej koncepcie patria do rodu bodliak tieto druhy a hybridy:
Hybridy
Vres

Vres alebo staršie šedivník (lat. "Calluna") je rod rastlín z čeľade vresovcovité ("Ericaceae"), do ktorého patrí jediný druh: vres obyčajný ("Calluna vulgaris"), poloker s ružovými kvetmi, rastúci na na živiny chudobných pôdach. Rod je blízko príbuzný rodu vresovec ("Erica").
Použitie.
Zbiera sa vňať ("herba callunae"), ktorá sa v čase kvitnutia odrezáva asi v polovici a rýchlo sa v prievane dosuší, alebo aj kvet. Droga obsahuje glykozid arbutín, triesloviny, kyselinu fumarovú, kyselinu citrónovú, horčinu, flavón a iné. Droga rozpúšťa hlieny, má močopudné, potopudné a upokojujúce účinky, používa sa aj ako čaj na dezinfekciu močových ciest. Vo farmácii sa používa najmä na prípravu liečivých čajov.
Kilt

Kilt je typická škótska skladaná zavinovacia „sukňa“ po kolená, vyrobená z vlny, ktorú nosia muži.
Tri hlavné druhy oblečenia ku kiltu sú: „dress“ na formálne udalosti, „semi-dress“ na formálne alebo neformálne udalosti a „non-dress“ na bežné nosenie. Existuje viac druhov delenia kiltov, napr. podľa dĺžky, hrúbky, atď. Ku kiltu sa nosí košeľa – buď formálna biela s čiernou vestou alebo jednoduchšia biela / smotanová so šnurovačkou vpredu bez vesty alebo akákoľvek iná na bežné nosenie. Obuté sú vlnené podkolienky a čierne alebo hnedé poltopánky „brogues“. Kapsička „sporran“ je neodmysliteľnou súčasťou obleku, pretože kilt nemá vrecká. Sporran má najčastejšie okrúhly tvar s otvorom hore. Nosí sa vpredu; keď sa tancuje, prípadne keď ináč prekáža, posunie sa na bok. Škóti za pravou podkolienkou nosia dýku „Sgian Dubh“. Tento zvyk je veľmi starý a vyjadruje, že človek prichádza do hosťovho domu s dobrými úmyslami - preto je dýka dobre viditeľná a kúsok povytiahnutá z podkolienky. Pod kiltom sa podľa tradície nenosí nič, ale v súčasnosti a hlavne pri formálnych podujatiach to nie je pravidlom.
V Škótsku sa kilt bežne nosí na rôzne formálne, ale i neformálne podujatia - napr. slávnostná večera, svadba, pohreb, sviatok, „ceilidh“ alebo len tak na prechádzku po meste. Kilt má svoj pôvod v Highlands a kedysi sa tam nosil v podstate stále. Klany v Lowlands začali nosiť kilt oveľa neskôr a nie až v takej miere.
Kilt sa rozšíril ako tradičný odev na Škótskej vysočine v 16. storočí.
Robert Burns

Robert Burns (* 25. január 1759 – † 21. júl 1796) bol významný škótsky básnik, ktorý prispel k romantizácii Škótska. Bol synom chudobného roľníka. Písať začal v sedemnástich rokoch. Na známe ľudové motívy a piesne vytváral nové texty, ktoré súviseli s jeho vlastnými zážitkami a skúsenosťami. Okrem melódie si tento básnik často vypožičiava verše. Burns je v tomto ohľade považovaný za spolutvorcu ľudovej poézie. 
Svojimi asi 200 básňami prispel do hudobnej zbierky Jamesa Johnsona v Scots Musical Museum (Škótske hudobné múzeum, 1787 – 1803), čím zatienil aj úsilie samotného iniciátora Johnsona. Najpopulárnejšou Burnsovou básňou – piesňou je Auld Lang Syne („Na staré časy“). Z veľkého množstva jeho ďalších piesní stoja za zmienku „Ae fond kiss“, „A Man's A Man for A' That“, „Scots Wha Hae“, „Tam O'Shanter“, ktoré sa podobne ako Auld Lang Syne prednášajú na „Burns Night“.
Janko Slovenský

Janko Slovenský (Szlovenszki) (* 11. november 1856 Krompachy† 11. august 1900 New Albany, Indiana, USA) bol pôvodom slovenský podnikateľ, redaktor, novinár, výrazná postava krajanov v USA.
Zomrel v Los Angeles 11. augusta 1900 a pochovaný je na cintoríne v meste New Albany, v štáte Indiana v USA.
Život.
Bol priekopníkom krajanskej tlače v USA.
V rokoch 1863 – 1869 navštevoval nemeckú ľudovú školu v Krompachoch, v rokoch 1869 – 1875 študoval na reálke v Levoči, 1875 -–1878 na maďarskej kráľovskej preparandii v Kláštore pod Znievom. V rokoch 1878 – 1879 pôsobil ako súkromný učiteľ a vychovávateľ v statkárskych rodinách v Gemerskej stolici. V roku 1879 emigroval s J. J. Wolfom cez Bohumín, Berlín, Hamburg, Liverpool a Le Havre do New Yorku. V USA pracoval ako baník v McKeesporte, ako hutník vo Woodrinových oceliarňach a zlievarniach, robotník a tesár. Od roku 1880 do 1886 pracoval ako úradník detašovaného pracoviska rakúsko-uhorského konzulátu, od roku 1886 do 1891 pracoval ako vedúci redakcie Amerikánsko-slovenských novín v Pittsburghu. V rokoch 1891 – 1892 sa liečil v Krompachoch. Po návrate do USA pracoval ako trafikant, ako zlatokop a pracovne strávil aj zopár mesiacov v Mexiku. V roku 1897 založil slovenský účastinársky spolok zlatých baní "Elk Gold Mining Company" s kapitálom 16 000 dolárov. Pod vplyvom rozpadu rodinného života spáchal samovraždu a po jeho smrti sa spoločnosť rozpadla.
Národno-uvedomovacia činnosť.
Národne sa uvedomil počas štúdií v Kláštore pod Znievom v kruhu spolužiakov M. Kukučína, A. Bieleka a J. J. Wolfa. V USA založil prvý slovenský časopis "Bulletin" (vychádzal od 1885 do 1886), ktorý bol tlačený vo forme litografického letáku na konzulárnom hektografe, ktorý v šarišskom nárečí raz do týždňa prinášal na 2 stranách informácie o živote a možnostiach slovenských vysťahovalcov v USA, ako aj spravodajstvo o udalostiach v slovenských hornouhorských stoliciach. Od roku 1886 začal vydávať Amerikánsko-slovenské noviny, týždenník písaný zmesou východoslovenských nárečí a sprevládajúcim šarišským dialektom a maďarskou pravopisnou formou, ktorý sa neskôr zlúčil s konkurenčným týždenníkom "Nová vlasť." V jeho redakcii spočiatku pracoval iba s J. J. Wolfom, neskôr aj s P. V. Rovniankom, ktorý však svoj podiel v spoločnosti predal. Amerikánsko-slovenské noviny od svojho začiatku patrili k najrozšírenejším slovenským periodikám v Amerike s nákladom 30 000 výtlačkov. Už po ich založení sa pod jeho vedením vymanili spod vplyvu oficiálnej uhorskej politiky a zohrali dôležitú úlohu v uvedomovacom procese Slovákov a ich národných i sociálnych hnutí v USA. Nákladom novín vydal aj "Americký tlumač", ktorý bol prvým slovensko-americkým slovníkom pre potreby slovenských prisťahovalcov a vyšiel v troch vydaniach. Ako publicista väčšinu príspevkov uverejnil v Amerikánsko-slovenských novinách. 
Pozri aj.
Amerikánsko-slovenské noviny
Sergej Petrovič Novikov

Sergej Petrovič Novikov (, * 20. marec 1938, Gorkij, Ruská SSR, ZSSR† 6. jún 2024) bol ruský matematik.
Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v oblastiach algebraickej topológie a teórie solitónov. Je nositeľom Fieldsovej medaily (1970) a Wolfovej ceny za matematiku (2005).
Gallo (priezvisko)

Gallo je priezvisko, rozšírené aj na Slovensku, pričom najčastejšie je v okrese Rožňava, najviac v Rožňave, obciach Štítnik a Honce.
Známi nositelia.
Pozri v článku Gallo.
Brisbane International 2010

Brisbane International 2010 sa konal v dňoch 3. - 10. januára v austrálskom Brisbane na otvorenom dvorci s tvrdým povrchom. Rozpočet turnaja mužov bol 372 500 USD a turnaja žien 220 000 USD. Víťazom mužskej dvojhry sa stal Američan Andy Roddick, mužskú štvorhru vyhral francúzsky pár Jérémy Chardy, Marc Gicquel. Víťazkou ženskej dvojhry sa stala Belgičanka Kim Clijstersová, ženskú štvorhru vyhral pár Andrea Hlaváčková, Lucie Hradecká.
Víťazi.
Dvojhra mužov.
 Andy Roddick vs. Radek Štěpánek 7-6(2), 7-6(7)
Dvojhra žien.
 Kim Clijstersová vs. Justine Heninová 6-3, 4-6, 7-6(6)
Štvorhra mužov.
 Jérémy Chardy / Marc Gicquel vs. Lukáš Dlouhý / Leander Paes 6-3, 7-6(5)
Štvorhra žien.
 Andrea Hlaváčková / Lucie Hradecká vs. Melinda Czinková / Arantxa Parrová Santonjová 2-6, 7-6(3), 10-4
Krušpán

Krušpán (staršie: buxus, ľudovo: boleráz; lat. "Buxus" L.) je rod rastlín z čeľade krušpánovité ("Buxaceae" Dumort.).
International Thriller Writers

International Thriller Writers, Inc., (doslova "Medzinárodné združenie spisovateľov trilerov") je prvá profesionálna organizácia združujúca autorov trilerov založená 9. októbra 2004 na konferencii Bouchercon, ktorá sa konala v Toronte. O šesť mesiacov neskôr sa asi 150 autorov s viac ako jednou miliardou predaných kníh na celom svete pripojilo k organizácii ako zakladajúci členovia.
Prvými prezidentmi organizácie boli Gayle Lyndsová a David Morrell. Členmi predstavenstva sú Clive Cussler, Faye Kellermanová, Jonathan Kellerman, John Lescroart, Steve Berry, David Baldacci, Dale Brown, Sandra Brownová, Tess Gerritsenová, Lee Child, M. J. Roseová, David Dun, Joseph Finder, Gregg Hurwitz, M. Diane Vogtová, Raelynn Hillhouse, Ridley Pearson, Douglas Preston, Lincoln Child, Lisa Gardnerová, Brian Garfield, Katherine Neville, R. L. Stine, a Stuart Woods. 
Prvý festival "ThrillerFest" určený pre novinárov, spisovateľov, nakladateľov, čitateľov a fanúšikov sa konal v júni 2006 v Scottsdale v Arizone. Na festivale sa vyhlasujú ocenenia International Thriller Writers Awards za vynikajúce práce v tejto oblasti. 
Prvá antológia trilerových poviedok autorov, ktorí založili "International Thriller Writers" vyšla v júni 2006 v nakladateľstve Mira pod názvom "Thriller". Editoval ju James Patterson. Antológia vyšla v českom preklade pod názvom "Thriller" vo vydavateľstve BB/art v roku 2007.
Buxus (rozlišovacia stránka)

Buxus môže byť:
Zoznam botanikov a mykológov podľa skratiek

Tento zoznam obsahuje štandardné skratky mien botanikov a mykológov, ktoré sa vyskytujú v autoritatívnych údajoch u vedeckých mien botanických a mykologických taxónov. Zoznam je radený podľa skratiek priezvisk, na skratku mena nie je braný ohľad. Pokiaľ sa vyskytuje viacero používaných skratiek pre daného autora, je vždy učinený odkaz na skratku najviac používanú. V zátvorkách za plným menom autora je uvedený letopočet narodenia a úmrtia; pokiaľ je v zátvorke uvedená skratka "fl.", ide len o letopočet roku, v ktorom tento autor publikoval popis taxónu.
Mužská dvojhra na Brisbane International 2010

Mužská dvojhra na Brisbane International 2010 sa hrala ako súčasť Brisbane International 2010 od 3. januára do 10. januára. Víťazom sa stal Američan Andy Roddick, ktorý vo finále zdolal Čecha Radka Štěpánka 7:6(2), 7:6(7). Bol to jeho 28. titul v dvojhre na okruhu ATP.