Roráty

Roráty (iné názvy: rorátna [svätá] omša alebo rorátová [svätá] omša, skôr ľudovo: "anjelská omša") je v západnej liturgickej tradícii forma rannej votívnej mariánskej omše v adventnom období. Ide o bohoslužbu slávenú najmä pred východom Slnka, len za svetla sviečok a s úvodnou antifónou "Rorate caeli desuper". Neslávia sa počas nediel. 
Termín roráty označuje aj spevy počas týchto bohoslužieb. V českom prostredí sa zachovali staré rorátne spevy typické archaickými hudobnými prvkami.
Roráty majú pripomínať Izaiášovo proroctvo o mesiášovi, započaté zvestovaním archanjela Gabriela Panne Márii.
Názov.
Označenie „roráty“ () pochádza z piesne "Rorate coeli desuper" ("Roste, nebesia, z výsosti" / "Roste, nebesia, z hora" / "Dajte rosu ó nebesá", ktorá bola ako introit predpísaná na štvrtú adventnú nedeľu.). 
Pôvodne nadviazali na omšu zvanú „zlatá omša“ () a takto bývajú niekedy označované aj dnes. Ďalšie latinské pomenovanie je "missa de missis". Na základe evanjelia zo sviatku Zvestovania Pána (Lk 1,2638) sa niekedy nazývajú aj ako "anjelská omša."
História.
Na území strednej Európy siaha tradícia rorátov do 13. storočia. Deväť dní pred Narodením Pána sa slávil sviatok Zvestovania Pána. V tento deň sa pred východom Slnka konala tzv. zlatá omša (), o ktorej prvé zmienky pochádzajú z Kláštora svätého Gotharda z Hildesheimu. Táto omša však nemala charakter rorátnej omše. 
Neskôr bolo ranné slávenie rozšírené na celé adventné obdobie, pričom mariánsky charakter adventu sa v Európe rozšíril asi z hispánskej cirkvi a ambroziánskeho rítu. Formulár a čítania v zimné kántrové dni boli prevzaté zo štvrtej adventnej nedele, ktorej úvodný spev začína: "„Rorate coeli desuper…“" Spočiatku sa konali prevažne v adventné soboty, avšak zvyk sa rozšíril aj na iné dni. Rozšírené boli najmä v Čechách a v Nemecku, no postupne sa rozšírili aj do Poľska.
K omšiam sa v Česku pripojila tradícia liturgického spevu, zvlášť v prostredí kališníctva (t .j. umiernených husitov). Rorátne spevy slávili najmä literátske bratstvá. Ustálila sa aj forma rorátov, ktoré tvoril introit ("Rorate coeli desuper"), modlitba ("Deus qui de Beatae Mariae"), biblických čítaní (Iz 7,1015 alebo Iz 2,15), graduál (Ž. 23,7 alebo 18,6; 144,18), sekvencia ("Mittit ad Virginem") a evanjelium (Lk 1,2638), ofertórium ("Ave Maria"), modlitba nad darmi, antifóna na prijímanie a po ňom. 
Rozkvet rorátov nastal v 16. storočí, keď dochádzalo k zakladaniu literátskych bratstiev, resp. tzv. roratistov. Slávené boli roráty ako votívne (zásľubné omše) k cti a sláve Panny Márie, ako "missae votivae solemnis" alebo ako súkromné "missae votivae privatae." Rušenie bratstiev v roku 1783 za jozefínskych reforiem, znamenalo úpadok rorátov ako takých. Od 20. storočia existujú snahy o obnovu tradície rorátov, hoci liturgické predpisy po Druhom vatikánskom koncile neumožňujú plnú kontinuitu so staršou formou. Podľa Všeobecných smerníc k Rímskemu misálu sa ako votívne omše povoľujú vo všedné dni až do 16. decembra vrátane (t. j. v prvej časti adventu), najlepšie s čítaniami z dní v týždni. Okrem toho však termín niekedy označuje aj iné ranné omše.
Symbolika.
Roráty pre katolíkov symbolizujú, že kým Kristus neprišiel na túto Zem, ľudstvo kráčalo v tmách a práve Kristus priniesol svetlo vykúpenia. V tomto diele mala zohrať svoju úlohu aj Panna Mária, skrze ktorú prišiel Kristus na Zem. Postavu Panny Márie tu Cirkev velebí ako radosť Izraela a vznešenú dcéru Siona.
Pred začiatkom rorátnej omše si môže veriaci zapáliť svoju sviecu od pripravenej sviece. Počas odpaľovania môže potichu povedať slová "„Sum paratus ad adventum Dei“"Som pripravený na príchod Boha.