burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Marko Maroši

Marko Maroši (* 23. október 1993, Michalovce) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hrá na pozícií brankára za Shrewsbury Town. Je bývalým reprezentantom Slovenska do 21 rokov.
Skorý život.
Maroši je bývalý študent Burnley College, kde študoval verejné služby a súčasne trénoval s univerzitnou futbalovou akadémiou.
Klubová kariéra.
Wigan Athletic.
Maroši začal svoju profesionálnu kariéru vo Wigan Athletic, kde podpísal zmluvu po pôsobivej skúške. Čoskoro odišiel vtedajší tréner Roberto Martínez a nový tréner už Markovi nedával toľko príležitostí. Nastúpil za Wigan do 21 rokov v priateľskom zápase proti svojmu bývalému klubu Barnoldswick Town. Wigan zápas vyhral 5:2.
Doncaster Rovers.
7. augusta 2014 Maroši následne prestúpil zadarmo do Doncaster Rovers a s klubom podpísal zmluvu na dva roky. Maroši oficiálne debutoval za Doncaster Rovers 27. septembra 2014 po tom ako v 30. minúte vystriedal Jeda Steera pre zranenie. Svoj prvý štart za klub zaznamenal v repríze tretieho kola FA Cupu proti Bristol City. Doncaster ho prepustil na konci sezóny 2018/19.
Coventry City.
22. mája 2019 Maroši súhlasil s tým, že sa pripojí k Coventry City a s klubom podpíše zmluvu na tri roky po vypršaní jeho zmluvy 30. júna 2019.
Shrewsbury Town.
24. júna 2021 Maroši podpísal so Shrewsbury Town trojročnú zmluvu za nezverejnený poplatok.
Reprezentačná kariéra.
Maroši má za sebou jeden zápas za slovenský tím do 21 rokov, v prípravnom zápase proti Portugalsku do 20 rokov. Bol tiež členom kádra pri neúspešnom pokuse kvalifikovať sa na Majstrovstvá Európy hráčov do 21 rokov v roku 2015.
Osobný život.
Do Anglicka sa presťahoval s rodinou v roku 2006 keď mal 13 rokov. Je ženatý a s manželkou majú jedno dieťa. S manželkou sa spoznal, keď bol na skúške vo Wigan Athletic. Jeho otec bol v minulosti taktiež brankár.
Úspechy.
Individuálne
Wycombe Wanderers FC

Wycombe Wanderers FC (celým názvom: Wycombe Wanderers Football Club ) je anglický futbalový klub, ktorý sídli v meste High Wycombe v nemetropolitnom grófstve Buckinghamshire. Klub bol založený bol v roku 1887. Od sezóny 2018/19 hrá v EFL League One (3. najvyššia súťaž).
Svoje domáce zápasy odohráva na štadióne Adams Park s kapacitou 9558 divákov.
Štadión.
Klub hrá svoje domáce štadióny na štadióne Adams Park, ktorý sa nachádza sa na okraji priemyselnej zóny v oblasti Sands v High Wycombe. Štadión bol pomenovaný na počesť dobrodinca a bývalého kapitána Franka Adamsa. Klub hrá na štadióne od roku 1990.Počas sezón 2003/04 a 2004/05 bol štadión známy ako "The Causeway Stadium" zo sponzorských dôvodov. 
Úspechy.
Zdroj:
Jonáš Maxim

Jeho Vysokopreosvietenosť Vladyka SEODr. Jonáš Maxim, PhD. M.S.U. (* 21. november 1974, Levoča) (rodným menom "Jozef Maxim") je arcibiskup prešovskej archieparchie a metropolita Gréckokatolíckej cirkvi na Slovensku sui iuris.
Život.
Po teologických štúdiách v Prešove prijal kňazskú vysviacku 11. júla 1998. V štúdiách pokračoval na Pápežskom východnom inštitúte v Ríme. V rokoch 2001 až 2004 bol špirituálom v kňazskom seminári v Prešove. Následne vstúpil do studitského svätouspenského monastiera v Unive, kde prijal mníšske meno Jonáš a v roku 2020 bol zvolený za igumena.
Biskup.
Pápež František ho 26. októbra 2023 vymenoval za druhého prešovského arcibiskupa a metropolitu. Biskupskú chirotóniu, čiže vysviacku prijal 27. januára 2024 v Katedrále sv. Jána Krstiteľa v Prešove za účasti vyše 50 biskupov z celého sveta. Jeho hlavným svätiteľom bol Cyril Vasiľ a spolusvätiteľmi Peter Rusnák a Venedykt Aleksijčuk. Po obrade chirotónie bol aj intronizovaný, čím podľa kánonických predpisov prebral archieparchiu a stal sa jej deviatym sídelným biskupom a druhým metropolitným arcibiskupom.
Pápež František ho 22. októbra 2024 vymenoval za člena Dikastéria pre východné cirkvi.
Bathory cross

Bathory Cross, alebo aj familiárne "Čachtický krvák" je od roku 2016 horský beh v Malých Karpatoch so štartom a cieľom v Čachticiach.
História.
História horského behu za začala písať v novembri roku 2015, kedy sa zišlo 33 bežcov na tzv. Nultom ročníku. Nadšenie z behu prekrásnou prírodou Čachtických Malých Karpát v okolí Čachtického hradu rozhodlo o tom, že presne o rok sa uskutočnil oficiálny prvý ročník. Zakladateľom podujatia je Občianske združenie Čachtické podzemie.
Bathory Cross štartuje najčastejšie poslednú novembrovú nedeľu. V prvých štyroch ročníkoch bol štart a cieľ umiestnený v areáli Základnej školy v Čachticiach, od roku 2020 sa podujatie presunulo do areálu Expozícií Legendaria (budova Poľnohospodárskeho družstva Čachtice) na Malinovského ulici. 
V roku 2022 sa na preteky prihlásilo 497 bežcov. 
Trať.
Trať behu je smerovaná do oblasti Čachtického hradného vrchu a vrchu Veľký Plešivec (484 m.n.m.) V ponuke sú dve dĺžky tratí, 23km s prevýšením +900m a 12km s prevýšením +450m.
Výr (vrch)

Výr () je najvyšší vrch Oravskej kotliny, krajinného celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Suchá Hora, približne východne od Trstenej. 
Poloha.
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Oravskej kotliny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a na katastrálnom území obce Suchá Hora. Najbližším sídlom je na severnom úpätí situovaná Suchá Hora, západne leží Hladovka a Vitanová a východne poľská obec Chocholów.
Opis.
Nevýrazný Výr leží na pahorku, ktorý vedie severozápadne z hraničného vrchu Kraviarky (). Rovnako východným smerom sa nachádza aj Góra Cyrlica (), južne dominujú končiare Západných Tatier, no tiež Oravická Magura () a Krúpová (), západne leží Skorušina (), Vajdovka (), Vrchdolinky () a Uhlisko () a severozápadne mohutná Babia hora (). Východné svahy odvodňuje Tvorkov potok, južné Grúničný potok, oba smerujúce do Jelešne v povodí Oravy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva poľnohospodársky využívaná krajina bez porastu, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť blízke Skorušinské vrchy, no tiež Západné Tatry, Oravskú Maguru a Oravské Beskydy. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no prístup na nevysoký vrch je kvôli malému prevýšeniu zo Suchej Hory nenáročný.
Dušan Bustin

Prof. Ing. Dušan Bustin, DrSc. (* 12. september 1937, Martin – † 19. september 2022, Bratislava) bol slovenský chemik a univerzitný pedagóg.
Životopis.
Po maturite na gymnáziu v Rimavskej Sobote Dušan Bustin v roku 1955 nastúpil na štúdium chémie na Fakulte chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity v Bratislave, kde v roku 1960 promoval na inžiniera chémie (Ing.). V rokoch 19612013 pôsobil na Katedre analytickej chémie Fakulty chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity. PhD v odbore fyzikálna chémia získal v roku 1965 na J. Heyrovského ústave fyzikálnej chémie a elektrochémie ČSAV v Prahe. V rokoch 19661967 bol na postdoktorandskom študijnom pobyte na Georgetown University vo Washingtone, neskôr získal docentúru (1973) v odbore analytická chémia, a v roku 1986 doktor chemických vied (DrSc.), vedný odbor analytická chémia. V roku 1987 sa stal univerzitným profesorom v odbore analytická chémia. Prodekan FCHPT 19941997, prorektor STU 19972000. Zakladateľ vedeckej školy elektroanalytickej chémie na Slovensku. Výsledky jeho výskumnej práce boli publikované vo viac ako 200 pôvodných prácach v prestížnych vedeckých zahraničných a slovenských časopisoch a zborníkoch. V zahraničí predniesol 20 pozvaných prednášok. Je spoluautorom 3 monografií a 14 učebníc.
Profesor Bustin bol nielen vynikajúci vedec, ale sa intenzívne venoval aj výchove novej generácie vedeckých a technických pracovníkov. Bol človekom, pre ktorého veda vždy bola poslaním a zmyslom života. Rovnako pozitívna a dôležitá bola pre neho rola univerzitného profesora. Vychoval 29 diplomantov a 10 doktorandov. Dvaja jeho žiaci sa stali profesormi a dvaja docentmi. Študenti a celá slovenská vedecká obec vysoko oceňovali jeho zásluhy a tiež jeho láskavý prístup k nim.
Bol členom redakčných rád vedeckých časopisov ("Chemical Papers", "Chemické listy"). Dôležitá bola jeho spolková činnosť. Bol zahraničným členom Americkej chemickej spoločnosti, podpredsedom Slovenského národného výboru pre Čistú a aplikovaná chémiu (IUPAC) a národný zástupca v IUPAC.
Vladimír Skovajsa

Vladimír Skovajsa (* 4. máj 1929, Nové Mesto nad Váhom – † 24. máj 2002, Bratislava) bol slovenský plavec, 13-násobný majster Československa (200 m prsia a 1 500 m kraul) a olympionik v Helsinkách 1952. Na Slovensku bol aj zakladateľom diaľkového a zimného plávania a nestorom otužovania.
Športový životopis.
K bazénovému plávaniu sa dostal v rámci rehabilitácie ako chlapec. Pretekať začal v roku 1945 v klube Slávia VŠ Bratislava (od 1955 ako Slávia UK Bratislava) pod vedením trénera Ota Malého. Jeho najobľúbenejšou plaveckou disiplínou boli prsia na trati 200 m a od roku 1946 viackrát vyhral v tejto disciplíne dorastenecké aj seniorské majstrovská Česko-Slovenska. Jeho osobný rekord na 200 m prsia 2:40,8 min. bol v roku 1955 aj československým rekordom. Okrem plávania sa venoval aj vodnému pólu a v roku 1955 jeho tím Slávia UK Bratislava získal titul majstra ČSR. Počas plaveckej kariéry a aj po jej skončení bol v rokoch 19492000 inštuktorom plávania, a to hlavne v historickej bratislavskej plavárni Grössling.
Olympijské hry.
V roku 1952 sa zúčastnil XV. letných olympijských hier v Helsinkách (spolu s Ľudovítom Komadelom súťažiacim v tejže disciplíne), a to v rámci Armádneho telocvičného klubu, kde v pretekoch na 200 metrov prsia dosiahol čas 2:53,3 min. a skončil v rozplavbe – celkove na 35. mieste.
Diaľkové plávanie.
V neskoršej športovej kariére sa zameral na diaľkové plávanie, a to na trati 5 km. Príklady jeho štartov na súťažiach v rokoch 19801983 sú uvedené v publikácii na strane 10. Jeho krédom v diaľkovom a otužileckom plávaní boli zásady húževnatosť – vytrvalosť – čestnosť – kamarátstvo a schopnosť deliť sa o radosť z úspechov.
Zimné plávanie.
Od roku 1974 sa V. Skovajsa venoval aj zimnému plávaniu. A to ako v prvom otužileckem oddiele na Slovensku (v TJ Kovo Bratislava pod návzom oddiel diaľkového ôlávania športového otužovania), tak od r. 1979 aj na súťažiach v Česku. V roku 1979 zaplával vo vode s teplotu 2°C svoj prvý „ľadový“ kilometer. A vo vyššom veku bol v roku 2000 aj pri zrode prvého slovenského otužileckého občianskeho združenia (OZ) Ľadové medvede Bratislava. Na počesť V. Skovajsu usporadúva uvedené OZ/klub ĽMB Memoriál Vladimíra Skovajsu (v roku 2024 išlo už o 17. ročník).
Ocenenia.
Vladimír Skovajsa bol nositeľom titulu Zaslúžilý majster športu.
Železničná zastávka Hrachovište

Železničná zastávka Hrachovište je železničná zastávka na severnom okraji obce Hrachovište.
Železničná zastávka Hrachovište leží na železničnej trati Nové Mesto nad Váhom – Vrbovce. Zastávka nie je elektrifikovaná.
Sumène

Sumène môže byť:
Sauve

Sauve môže byť:
Saint-Hippolyte-du-Fort

Saint-Hippolyte-du-Fort môže byť:
Saint-André-de-Valborgne

Saint-André-de-Valborgne môže byť:
Kimón (kovotepec)

Kimón () bol starogrécky kovotepec.
Kimón, grécky kovolejár a kovotepec z neznámeho obdobia (pravdepodobne z helenistického), podľa Athénaia zhotovil spolu s Athénokleom umelecké nádoby na pitie, ozdobené rytinami zobrazujúce výjavy z gréckej mytológie. Obaja umelci boli vynikajúci rytci, ich poháre boli strieborné, pozlátené, niekedy vyrobené z čistého zlata a ozdobené drahokamami.
Lodenica na Antigue

Lodenica na Antigue a priľahlé archeologické lokality na juhu ostrova Antigua zahŕňajú lodenicu kapitána Nelsona () a prístav s obrannými, obytnými, skladovacími a administratívnymi budovami, ale i menšiu delostreleckú batériu na Shirley Heights.
Nachádzajú sa v obci English Harbour vo farskom okrsku Saint Paul. Celková plocha tohto chráneného historického územia je 255 ha. Lodenicu postavili v 18. storočí pomocou otrokov a následne slúžila ako základňa britského námorníctva pre celý región východného Karibiku. Miestna hlboká zátoka krytá okolitými kopcami pred hurikánmi predstavovala pre Britov ideálne miesto na umiestnenie lodenice a prístavu.
V roku 2016 boli zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Slávne kúpeľné mestá Európy

Slávne kúpeľné mestá Európy ("The Great Spa Towns of Europe") je nadnárodná pamiatka svetového dedičstva UNESCO, do ktorej patrí 11 kúpeľných miest v siedmich európskych štátoch. Tieto mestá sa rozvinuli okolo prírodných prameňov minerálnych vôd a prosperovali od začiatku 18. storočia do 30. rokov 20. storočia.
Snaha dostať jedenástku európskych kúpeľov na zoznam svetového dedičstva začalo v roku 2012, koordinovalo ju Česko a nominácia bola predložená v roku 2019. 
24. júla 2021 boli tieto mestá oficiálne zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO na 44. zasadaní World Heritage Committee v meste Fu-čou v Číne. Anglické kúpeľné mesto Bath je zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO i samostatne už od roku 1987. Istý čas počas spracovania prihlášky boli nominované i mestá Luhačovice, Bad Homburg vor der Höhe, Bad Pyrmont, Wiesbaden a Bad Ischl, ktoré sa však na zoznam UNESCO nedostali.
Gedeon Burkhard

Gedeon Burkhard (* 3. júl 1969, Mníchov, Nemecko) je nemecký herec. Najznámejší je zo seriálov "Komisár Rex" a "Kobra 11".
Život.
V roku 1992 získal bavorskú filmovou cenu za úlohu vo filme "Kleine Haie" (Malí podvodníci). V roku 1998 sa stal najpríťažlivejším mužom časopisu Bild a v roku 1999 dostal cenu Romy za najobľúbenejšieho seriálového hrdinu. Najväčší herecký úspech dosiahol v rakúskom seriáli "Komisár Rex", v úlohe Alexandera „Alexa“ Brandtnera, V rokoch 20062008 hral v nemeckom akčnom kriminálnom seriáli "Kobra 11" hlavného komisára Chrisa Rittera, v hlavnej úlohe s Erdoganom Atalayom.
V roku 2016 si zahral aj vo filme "Lída Baarová" so slovenskou herečkou Táňou Pauhofovou.
Vyšná Poperačka

Vyšná Poperačka () je vrch v Podbeskydskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Breza, približne západne od Námestova. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Podbeskydskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Lokca. Najbližším sídlom je západne situované Beňadovo a južne ležiaca Breza, juhovýchodne sa nachádza Oravská Jasenica, východne Námestovo a severne Oravské Veselé. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Vyšná Poperačka leží v strednej, najvyššej časti vrchoviny, v hrebeni, vedúcom severozápadne od vrchu Vráta (). Severne sa nachádza Náveterný vrch (), Nižná Poperačka (), Mechy (), Pilsko () a Mrázová (), východne Grebáčovka (), Slepčianka () a Kozubka (), južne Vráta (), Budín (), Šubovka (), Surový (), Mrzáčka () a Zraz () a západne Kýčera (), Grúň (), Kýčerka (), Kurčinka () a Skalnitý (). Oblasť je súčasťou povodia Oravy a jej zdrojnice Bielej Oravy, kde vodu zo západnej časti odvádza potok Kýčera a z východných Poperačský potok do Veselianky. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva riedky lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrcholy Podbeskydskej vrchoviny, no tiež Tatry, Nízke Tatry, Oravskú Maguru a Oravské Beskydy. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z Brezy a Beňadova.
Zlatá lopta 2009

Zlatá lopta je cena pre najlepšieho futbalistu sveta hrajúceho v Európe. O víťazovi hlasujú športoví novinári. Cena za rok 2009 sa udelila 1. decembra 2009 a vyhral ju Lionel. Messi. Bola to pre neho prvá výhra v tejto ankete.
Messi získal 473 bodov o 240 viac ako druhý Cristiano Ronaldo.
Continuo

Continuo je štvrtý štúdiový album slovenskej art-rockovej skupiny Collegium musicum Tento album v roku 1978 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus. 
Od jeho pôvodného vydania vyšlo albumu niekoľko oficiálnych a neoficiálnych reedícií na rôznych typoch hudobných nosičov a v rôznych verziách zvukových záznamov.
Tomi Popovič

Tomi Popovič, vlastným menom Tomáš Popovič, (* 25. jún 1977, Nitra, ČSSR, dnes Slovensko) je slovenský spevák, skladateľ a producent. Jeho bratmi sú hudobníci Anton Popovič a Sáva Popovič. Vydal dva štúdiové albumy "Tomi" (2007) a "Virtuálna láska" (2010). Má na konte produkciu s menami ako Backstreet Boys, Michelle Williams z Destiny’s Child, Olivia Gunit, 50 Cent, Mary J Blidge, Babyface a ďalšími. Je autorom úspešných skladieb „Príbeh“ (Tina feat. Rytmus), či „Nebo Peklo Raj“ (Dara Rolins feat. Tomi Popovič), za ktorú získal Zlatého slávika v kategórii Hit roka 2011. Producentsky sa podieľal na Rytmusovom albume "Kral".
Kariéra.
Narodil sa v Nitre, ale vyrastal v Bratislave. V osemnástich sa presťahoval do Spojených štátov.
Jeho úspechy v Európe začali v Maďarsku, po vydaní singlu „Babygetdown“ a neskôr s ním bodoval aj na Slovensku. Pieseň odprezentoval na galavečere Športovec roka v decembri 2008.
Jeho debutový album "Tomi" vyšiel v roku 2007 v USA, v Maďarsku, na Slovensku a dokonca v Japonsku. Druhým singlom sa stala skladba „Waiting“. Celkový predaj albumu sa priblížil k 100 tisíc predaným kusom. Skladba „You can tell me“ sa stala najsťahovanejšou v Japonsku. To bolo dôvodom, prečo spoločnosť Sony Music Japan podpísala s Tomim zmluvu na druhý album. 
Ten vyšiel v decembri 2009 a nesie sa predovšetkým v štýle r’n’b a popu a obsahuje 15 skladieb vrátane dvoch remixov pilotného singlu „What it feels like“ a coververzie piesne „Tears in Heaven“ od Erica Claptona. Druhým singlom sa stala skladba „Sám s Tebou“, ktorú pôvodne Popovič napísal v angličtine, ale na žiadosť svojich fanúšikov ju preložil do slovenčiny. Ide pritom o vôbec prvú jeho skladbu naspievanú v slovenčine.
V roku 2010 vystúpil ako predskokan skupiny Backstreet Boys v rámci časti ich koncertnej šnúry "This Is Us Tour" v Japonsku, a taktiež na ich bratislavskom koncerte.
V októbri 2011 získal so skladbou „Príbeh“ Cenu SOZA za najhranejšiu skladbu, spolu s autormi piesne Alexandrou Okálovou a Patrikom ‚Rytmusom‘ Vrbovským.
Vo februári 2012 získal s Darou Rolins ocenenie Hit roka za skladbu „Nebo Peklo Raj“ v ankete Slávik 2011.
V apríli 2012 vydal singel „Tvoja sloboda“, ktorý je zároveň ústrednou piesňou k filmu eŠteBák.
V decembri 2012 hosťoval na Egovom mixtape v skladbe „Každý deň“.
Osobný život.
Tomi Popovič má jedno manželstvo za sebou, 8 rokov taktiež tvoril pár s Barborou Rakovskou, ktorá mu 12. septembra 2010 porodila dcéru Amiu.
Zlatá lopta 2008

Zlatá lopta je cena pre najlepšieho futbalistu sveta hrajúceho v Európe. O víťazovi hlasujú športoví novinári. Cena za rok 2008 sa udelila 2. decembra 2008 a vyhral ju Cristiano Ronaldo. Bola to pre neho prvá výhra v tomto ocenení. Stal sa tak po Eusébiovi a Figovi tretím Portugalcom a zároveň štvrtým hráčom v histórii Manchesteru United, ktorý získal toto ocenenie. Pred ním dokázali Denis Law (1964), Bobby Charlton (1966) a George Best (1985).
Thomas Tuchel

Thomas Tuchel (* 29. august 1973, Krumbach) je nemecký profesionálny futbalový tréner a bývalý futbalový obranca. Je všeobecne považovaný za taktického inovátora v modernom futbale a jedného z najlepších trénerov na svete. Do 7. septembra 2022 bol trénerom anglického klubu Chelsea. Od októbra 2024 je trénerom anglickej reprezentácie.
Hráčska kariéra.
Thomas Tuchel hral v nižších ligách za Stuttgarter Kickers a SSV Ulm 1846.
Trénerská kariéra.
Tuchel trénoval FC Augsburg II, 1. FSV Mainz 05, Borussii Dortmund, Paris Saint-Germain a Chelsea. S PSG bol v roku 2020 vo finále Ligy majstrov a s Chelsea v roku 2021 Ligu majstrov vyhral. 
7. septembra 2022 bol vyhodený z Chelsea.
Osobný život.
Ako dieťa bol Tuchel „obrovským“ fanúšikom futbalu a jeho prvým futbalovým idolom bol Hans-Günter Bruns.
Tuchel navštevoval Simpert-Kraemer-Gymnasium a vymýšľal taktické stratégie na volejbale počas hodín telesnej výchovy.
Thomas sa v roku 2009 oženil so svojou manželkou Sissi, s ktorou má dve dcéry. V apríli 2022 bolo oznámené, že Sissi požiadala o rozvod, pričom ako dôvod uviedla neprekonateľné rozdiely.
Tuchel je polyglot, hovorí nemecky, francúzsky, anglicky a taliansky. Sám seba označuje za „nedokonalého vegetariána“ a konzumuje minimálne množstvo alkoholu. Tuchel sa považuje za vášnivého čitateľa, najmä románov, kriminálnych trilerov a kníh o architektúre a dizajne. Je taktiež fanúšikom tenisu, rockovej hudby a hip-hopu.
Úspechy.
Trénerske.
Bayern Mníchov
Tomáš Suslov

Tomáš Suslov (* 7. jún 2002, Spišská Nová Ves) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hrá na pozícii ofenzívneho stredopoliara či krídelníka v talianskom klube Hellas Verona, kde je na hosťovaní z FC Groningen. Suslov je taktiež reprezentant Slovenska.
Klubová kariéra.
V roku 2018 zamieril z akadémie Tatranu Prešov do mládeže tradičného účastníka holandskej Eredivisie, do FC Groningen, kde sa postupnými krokmi prebojoval do A-tímu na začiatku sezóny 2020/21.
V holandskej najvyššej súťaži odohral svoj prvý zápas 13. septembra 2020, keď po úvodnej polhodine vystriedal holandskú futbalovú legendu Arjena Robbena v prvom zápase sezóny proti PSV Eindhoven. Vo svojom prvom zápase sa strelecky presadil v 53. minúte, po asistencii Jørgena Larsena, prehre 1:3 však zabrániť nedokázal.
V tej istej sezóne sa stal stabilným členom základnej zostavy. 21. februára 2021 strelil svoj druhý profesionálny gól, a to v 23. kole Eredivise do siete SC Heerenveen.
Reprezentačná kariéra.
18. novembra 2020 debutoval v slovenskej reprezentácii v zápase Ligy národov proti Česku. V 62. minúte vystriedal Alberta Rusnáka.
Peklisko (prítok Levočského potoka)

Peklisko je potok v regióne Spiš v Prešovskom kraji v okrese Levoča na území mesta Levoča. Je ľavostranným prítokom Levočského potoka v povodí Hornádu. Má dĺžku . Je vodným tokom VI. rádu. Číslo hydronyma: 4-32-01-3084. Nachádza sa v geomorfologickom celku Levočské vrchy.
Prameň.
Pramení na úpätí južného svahu vrchu "Javorinka" s v nadmorskej výške v lesnom extraviláne v severnej časti územia mesta Levoča, na území jej mestskej časti Levočská Dolina, v okrese Levoča v Prešovskom kraji.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodojužným smerom cez lesný extravilán územím mesta Levoča, v priberá bezmenný ľavostranný prítok a vteká do poľnohospodárskeho extravilánu. Stáča sa na juhozápad a striedavo tečie cez les a trvalé trávnaté porasty. Ďalej sa stáča na juh a po krátkom úseku smerujúcom na východ tečie cez lúky a pasienky. V priberá ľavostranný bezmenný prítok, ľavým brehom obmýva úpätie západného svahu lesa a vrchu "Veľká Krásna" s , v priberá ľavostranný bezmenný prítok. Na úpätí lesa "Malý Latín" tvorí esovitý meander, podteká cestu z Levočskej Doliny do mestskej časti Závada (Levoča) a hneď v ústi neďaleko východného okraja intravilánu do Levočského potoka ako jeho pravostranný prítok. Pramení, preteká a ústi na území mesta Levoča v priestore geomorfologického celku Levočské vrchy, geomorfologického podcelku Levočská vysočina. 
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v toponymickom apelatíve "peklisko" na území, cez ktoré preteká. Apelatívum bolo bez zmeny prenesené priamo na pomenovanie vodného toku ako súčasť skupiny názvov v slovenskej toponymii s nižšou frekvenciou výskytu v hydronymii. Motivácia vzniku apelatíva "peklisko" je spojená s významom "lokalita v období pomenovacieho procesu spájaná s produkciou drevného uhlia". Porovnaj aj apelatívum "peklina" vo význame "vyhĺbená jama pred pecným otvorom na výrobu smoly a drevného uhlia". Produkcia drevného uhlia ako jedného z produktov rozkladu dreva za vysokých teplôt bez prístupu alebo s obmedzeným prístupom vzduchu mala na Slovensku tradíciu od stredoveku až do druhej polovice 19. storočia s hlavným odberateľom hutníctvom, keď bola nahradená výrobou v kovových peciach. Celé širšie okolie regiónu sa vyznačuje hustým výskytom toponým z tohto slovného základu: v susednej doline na západ od "Pekliska" tečie "Pekliansky potok", ktorý preteká o.i. aj cez les "Nad Peklom" a obmýva svojim brehom úpätie lesa "Peklo", ďalej medzi "Peklianskym potokom" a "Pekliskom" je situovaný les "Uhliarky", na území Levoče je lúka "Uhlisko", ktoré podobne ukazujú na spojenie s produkciou drevného uhlia. Hydronymum "Peklisko" bolo štandardizované v roku 1975. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum "Peklisko" nie je jedinečným názvom (október 2023).
Imrich Matej Korauš

Imrich Matej Korauš (* 16. november 1835, Valča† 27. október 1918, Kláštor pod Znievom) bol slovenský vojenský lekár a pedagóg. Podieľal sa na likvidácii cholerovej epidémie, ktorá v roku 1873 vypukla v Turci. Vyučoval matematiku, chémiu a telesnú výchovu na Gymnáziu v Kláštore pod Znievom.
Životopis.
Narodil sa v turčianskej obci Valča do rodiny roľníka Mateja Korauša a jeho ženy Kataríny rod. Fillovej. Študoval v Martine, Kremnici, Banskej Štiavnici na Baníckej a lesníckej akadémii, vo Váci a neskôr medicínu na Inštitúte pre výchovu vojenských lekárov vo Viedni. Od roku 1861 pôsobil ako vojenský lekár v Sedmohradsku a v roku 1871 nastúpil ako učiteľ matematiky, chémie a telesnej výchovy na Gymnáziu v Kláštore pod Znievom. Svojimi vedomosťami a vedeckým prístupom výrazne pomohol pri boji s turčianskou epidémiou cholery v roku 1873.
Zaznamenal jeden z väčších nálezov meteoritov na slovenskom území, 19 ks meteoritov z Lazian, z nich najťažší vážil "viac centov" a druhý najťažší 4,5 kg. Podľa záznamu meteority odovzdal SNM v Martine, no v roku 2014 už sa uvádzajú ako stratené.
Podieľal sa na slovenskej kultúre a vede svojej doby, bol v aktívnom kontakte s inými národovcami, ako boli Andrej Kmeť, Pavol Mudroň, či Richard Osvald. Prispieval do slovenských periodík, menovite do Národného hlásnika, Národných novín, Časopisu a Sborníka MSS, Slovenského letopisu, Slovenských novín, Orla, Tábora, Zory, či Kalendára Svätovojtešského.
Bomba kšeft

Bomba kšeft je názov druhého štúdiového albumu dvojice Miroslav Noga &amp; Štefan Skrúcaný. Tento album v roku 1993 vydalo hudobné vydavateľstvo Jumbo Records.
Napriek tomu, že svojim zameraním je album orientovaný skôr na zábavu, sa na jeho vzniku podieľalo silné zastúpenie: autormi jeho textov sú z väčšej časti Boris Filan a Kamil Peteraj, autorom textu jedného z najväčších hitov albumu, „Tequila Jumbo“, je Stano Gurka. Autormi hudby sú Gabo Dušík, ale aj Janko Lehotský, Jožo Ráž a Jano Baláž. Okrem piesne „Tequila Jumbo“ boli v rádiách často hrávané aj skladby „Ružový vesmír“ a titulná skladba „Bomba kšeft“.
Adela Gleijerová

Adela Gleijerová (* 20. september 1933, Montevideo, Uruguaj) je uruguajská filmová, divadelná a televízna herečka pôsobiaca v Argentíne.
Kariéra.
Bola členkou skupiny Teatro El Galpón v Montevideu, kde debutovala v roku 1956 s Agustínom Cuzzanim v hre "El centroforward murió al amanecer". Okrem iného účinkovala aj v hre "Kaukazský kriedový kruh" od Bertolta Brechta a v "Kráľovi Learovi" od Williama Shakespeara, ktorú režíroval Atahualpa del Cioppo.
V Buenos Aires pôsobila v divadle San Martín v hrách "Hombre y superhombre" od Bernarda Shawa, "Lo frío y lo caliente" od Pacha O'Donnella, "La Máscara" a "Gris de ausencia" od Roberta Cossu v réžii Carlosa Gandolfa.
Medzi jej ďalšie divadelné roly partia: "El prisonero de la Segunda Avenida" od Neila Simona v réžii Normy Aleandro, "Tres buenas mujeres" od Laury Bonaparte na festivale v Guanajuate, "Greek" od Stephena Berkoffa atď.
Od Argentínskej asociácie hercov a herečiek získala ocenenie "Premio Podestá 2006 a la Trayectoria Honorable".
Televízia.
Preslávila sa účinkovaním v telenovelách "Amo y señor" (1984), "Increíblemente sola" (1985), "Rebelde" (1989), "Celeste" (1991), "Princesa" (1992), "Celeste siempre Celeste" (1993), "Milady" (1997) a "Los buscas de siempre" (2000). V rokoch 1996 až 1998 hrala aj v seriáli "Mi familia es un dibujo". V roku 1999 si zahrala v prvej sérii seriálu "Vulnerables". V roku 2006 účinkovala v telekomédii "Rany z lásky" a v roku 2007 v prvej sérii "Mujeres de nadie". V roku 2009 stvárnila Amandu v telekomédii "Enséñame a vivir". V roku 2012 si zahrala úlohu starej mamy Antonie v seriáli "Volver a nacer" a objavila sa v 17. epizóde seriálu "El hombre de tu vida", ktorý vysielala televízia Telefe.
Súkromný život.
V roku 1961 sa vydala za herca Juana Manuela Tenutu. Je matkou herečky Andrey Tenuta.
Nižná Poperačka

Nižná Poperačka () je vrch v Podbeskydskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Beňadovo, približne západne od Námestova. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Podbeskydskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Beňadovo a Breza. Najbližším sídlom je západne situované Beňadovo a južne ležiaca Breza, juhovýchodne sa nachádza Oravská Jasenica, východne Námestovo a severne Oravské Veselé. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Nižná Poperačka leží v strednej, najvyššej časti vrchoviny, v hrebeni, vedúcom severozápadne od vrchu Vráta () cez Vyšnú Poperačku (). Severne sa nachádza Náveterný vrch (), Sochov vrch (), Mechy (), Pilsko (), Magura (), Sihelniansky hrádok () a Gaňovka (), východne Grebáčovka (), Mrázová (), Slepčianka () a Kozubka (), južne Vráta (), Budín (), Šubovka (), Vyšná Poperačka (), Surový (), Mrzáčka (), Zraz () a Kýčera () a západne Grúň (), Kýčerka (), Kurčinka (), Skalnitý () a Poľany (). Oblasť patrí do povodia Oravy; severné svahy odvodňuje potok Rakovec do Veselianky, juhovýchodné Poperačský potok a južné potok Kýčera. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý, no riedky lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Podbeskydskej vrchoviny, no tiež Tatry, Nízke Tatry, Oravskú Maguru a Oravské Beskydy. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z Brezy a Beňadova.
Labutia ulica (Bratislava)

Labutia ulica je slepá ulica v Bratislave v mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Petržalka-Juh, Južnom-meste Zóne A.
Pomenovaná je podľa labute. Ulica nesie svoj názov od 1. júna 2012.
Béžová ulica (Bratislava)

Béžová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Petržalka, v miestnej časti Petržalka-Juh, v Južnom-meste Zóne C. PSČ tejto ulice je 851 07.
Ulica nesie svoj názov, podľa béžovej farby, od 1. júna 2012.
Pekliansky potok (prítok Levočského potoka)

Pekliansky potok je potok v regióne Spiš v Prešovskom kraji v okrese Levoča na území mesta Levoča. Je pravostranným prítokom Levočského potoka v povodí Hornádu. Má dĺžku .
Je vodným tokom VI. rádu. Číslo hydronyma: 4-32-01-3079. Nachádza sa v geomorfologickom celku Levočské vrchy.
Prameň.
Pramení na severozápadnom svahu vrchu "Javorinka" s v nadmorskej výške v lesnom extraviláne v severnej časti územia mesta Levoča, na území jej mestskej časti Levočská Dolina, v okrese Levoča v Prešovskom kraji.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhozápadným až južným smerom cez lesný extravilán mesta Levoča, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu a lesa "Javorinka", pravým brehom obmýva úpätie lesa a lúky "Dvorčianka". V priberá bezmenný pravostranný prítok, pravým brehom obmýva les "Pod Javorinkou". Vytvára hlboko zarezanú meandrovitú dolinu, v priberá ľavostranný bezmenný prítok z lesa "Ležoviská", pravým brehom obmýva les "Patria". Preteká cez les "Peklo", pravým brehom obmýva les "Uhliarky", v priberá bezmenný pravostranný porítok, ľavým brehom obmýva úpätie lesa "Chabzdina", vteká do intravilánu mestskej časti Levočská Dolina a v jeho strede v ústi do Levočského potoka ako jeho pravostranný prítok. Pramení, preteká a ústi na území mesta Levoča v priestore geomorfologického celku Levočské vrchy, geomorfologického podcelku Levočská vysočina.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v názve lesa "Peklo", cez ktorý preteká. Motivácia pomenovania lesa "Peklo" je spojená s významom "lokalita v období pomenovacieho procesu spájaná s produkciou drevného uhlia". Porovnaj aj apelatívum "peklina" vo význame "vyhĺbená jama pred pecným otvorom na výrobu smoly a drevného uhlia". Produkcia drevného uhlia ako jedného z produktov rozkladu dreva za vysokých teplôt bez prístupu alebo s obmedzeným prístupom vzduchu mala na Slovensku tradíciu od stredoveku až do druhej polovice 19. storočia s hlavným odberateľom hutníctvom, keď bola nahradená výrobou v kovových peciach. Celé širšie okolie regiónu sa vyznačuje hustým výskytom toponým z tohto slovného základu: v blízkosti "Peklianskeho potoka" leží les "Nad Peklom", v susednej doline na východ od "Peklianskeho potoka" tečie potok "Peklisko", medzi "Peklianskym potokom" a "Pekliskom" je situovaný les "Uhliarky", na území Levoče je lúka "Uhlisko", ktoré podobne ukazujú na spojenie s produkciou drevného uhlia. Z toponyma "Peklo" bolo po rozšírení o systémový formant "-iansky", a po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Pekliansky potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Hydronymum "Pekliansky potok" bolo štandardizované v roku 1975. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum "Pekliansky potok" nie je jedinečným názvom (október 2023).
NEC PC-9801

NEC PC-9801 bol rad osobných počítačov vyvinutý v roku 1982 v Japonsku spoločnosťou NEC Corporation, určený výlučne pre japonský trh. Spoločnosť NEC ukončila jeho výrobu v roku 2000.
Prvý model mal 16-bitovú architektúru s procesorom Intel 8086 taktovaným na 5 MHz a 128 KB RAM. Dodával sa s grafickou kartou schopnou zobraziť 8 farieb pri rozlíšení 640 × 400, čo bol jasný výkonnostný rozdiel v porovnaní s vtedajšími PC. Tento rad počiatočne koncipovaný ako riešenie pre priemyselné a kancelárske aplikácie, zaujal do roku 1987 takmer 90 % japonského trhu s PC. Postupom času, ako sa zvyšoval výkon a domáci používatelia (najmä hráči) ktorí oceňovali grafiku a zvukové efekty, sa stal populárnym aj pre nekomerčné aplikáciedebutoval napríklad sériou hier Touhou Project.
Islamská náboženská polícia

Islamská náboženská polícia (niekedy známa aj ako morálna polícia alebo polícia šaría) sú oficiálne islamské policajné útvary mravnostnej polície, ktoré presadzujú dodržiavanie náboženských predpisov a verejnej morálky v mene národných alebo regionálnych orgánov na základe ich výkladu šaríe. Moderné islamské náboženské policajné útvary boli prvýkrát zriadené koncom 70. rokov 20. storočia v období iránskej revolúcie a islamskej obrody, ktorú revolúcia priniesla. Predtým sa správa verejnej morálky vo väčšine islamských krajín považovala za sociálno-náboženskú záležitosť a presadzovala sa uplatňovaním občianskych zákonov alebo neformálnejšími prostriedkami.
Právomoci a povinnosti islamskej náboženskej polície sa v jednotlivých krajinách líšia, ale na rozdiel od presadzovania zákonov proti trestným činom, ako sú lúpeže a vraždy, bežnými policajnými zložkami sa islamská náboženská polícia viac zameriava na také otázky, ako je zabránenie konzumácii alkoholu, interakcia mužov a žien, púšťaniu hudby a verejnému prejavovaniu náklonnosti, západným praktikám, ako sú valentínske alebo vianočné darčeky, dohliadanie na to, aby ženy (ale niekedy aj muži) dodržiavali islamské pravidlá obliekania a aby moslimovia nevynechávali účasť na modlitbe salát. Niekedy sú vykresľovaní ako parapolicajné zložky, ktoré väčšinou udeľujú pokuty a varovania, ale vo väčšine krajín majú podobné právomoci ako príslušníci polície, vrátane právomoci zadržania osoby.
Táto prax sa vo všeobecnosti odôvodňuje odkazom na doktrínu hisba, ktorá je ukotvená v Koráne. Vzťahuje sa na povinnosť moslimov podporovať morálnu správnosť a zasiahnuť, keď iný moslim koná nesprávne.
Organizácie islamskej náboženskej polície boli kontroverzné na miestnej aj medzinárodnej úrovni. Hoci tieto inštitúcie majú zvyčajne podporu konzervatívnych prúdov verejnej mienky, ich činnosť sa často nepáči iným skupinám obyvateľstva, najmä liberálom, mestským ženám a mladším ľuďom. Reformy uskutočnené saudskými vládcami v roku 2016 výrazne obmedzili právomoci saudskej náboženskej polície. Bývalý iránsky prezident Hasan Rúhání kritizoval iránsku náboženskú políciu, ale podľa iránskej ústavy nad ňou prezident nemá kontrolu. V nigérijskom štáte Kano mala náboženská polícia sporné vzťahy s civilnými policajnými zložkami. Niektoré incidenty, pri ktorých bola náboženská polícia všeobecne vnímaná ako prekračujúca svoje právomoci, sa stretli so širokým odsúdením verejnosti.
Zoznam ostrovov na Dunaji

Toto je zoznam ostrovov na rieke Dunaj.
Fialová ulica (Bratislava)

Fialová ulica je ulica v bratislavskej mestskej časti Petržalka, nachádza sa v miestnej časti Petržalka-Juh, Južné mesto Zóna-C. PSČ na Fialovej ulici je 851 07.
Ulica nesie svoj názov, podľa fialovej farby, od 1. júna 2012.
Mrázová (vrch v Podbeskydskej vrchovine)

Mrázová () je vrch v Podbeskydskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Oravské Veselé, približne severozápadne od Námestova. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Podbeskydskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Oravská Jasenica. Najbližším sídlom je severne situované Oravské Veselé a západne ležiace Beňadovo, južne sa nachádza Breza a Oravská Jasenica a východne Námestovo a Klin. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Mrázová leží v strednej, najvyššej časti vrchoviny, v hrebeni, vedúcom severne od vrchu Vráta () cez Vyšnú Poperačku (). Severne sa nachádza Sochov vrch (), Mechy (), Pilsko (), Magura (), Sihelniansky hrádok (), Gaňovka () a Vahanov vrch (), východne Grebáčovka (), Kopanica (), Výsypková (), Slepčianka () a Magurka (), južne Kozubka (), Budín (), Šubovka (), Vráta (), Zraz () a Vyšná Poperačka () a západne Kýčerka (), Nižná Poperačka (), Poľany () a Náveterný vrch (). Oblasť patrí do povodia Oravy; východne preteká údolím riečka Veselianka, kde zo severných svahov vodu odvádza potok Rakovec a z južných Poperačský potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Podbeskydskej vrchoviny, no tiež Tatry, Oravskú Maguru a Oravské Beskydy. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z okolitých obcí.
Fosfopanteteín

Fosfopanteteín alebo 4'-fosfopanteteín je skupina, pomocou ktorej sa penášajú acylové skupiny v živých organizmoch. Je súčasťou koenzýmu A a takisto tvorí prostetickú skupinu niekoľkých proteínov prenášajúcich acylové skupiny (ACP, z anglického "acyl carrier protein"). Medzi tieto proteíny patria ACP syntázy mastných kyselín, ACP polyketidsyntáz, proteíny prenášajúcich peptidyl (PCP) a proteíny prenášajúce arylové skupiny (ArCP) syntetáz neribozomálnych peptidov (NRPS). Fosfopanteteín je takisto súčasťou formyltetrahydrofolátdehydrogenázy.
Metabolizmus.
Fosfopanteteín vzniká dekarboxyláciou 4'-fosfo-"N"-pantotenoylcysteínu, ktorú katalyzuje fosfopantotenoylcysteíndekarboxyláza:
U mnohých baktérií (s výnimkou streptokokov a enterokokov) prebieha syntéza a dekarboxylácia 4'-fosfo-"N"-pantotenoylcysteínu na jednom bifunkčnom enzýme.
Fosfopanteteín sa potom ďalej premieňa na defosfokoenzým A, za čo je zodpovedná fosfopanteteínadenylyltransferáza:
Rozklad.
Rozklad fosfopanteteínu katalyzujú fosfatázy, ktoré z neho štiepia anorganický fosfát. Tým sa premieňa na panteteín:
U "E. coli" túto reakciu katalyzuje napríklad alkalická fosfatáza. Opačnú reakciu, teda syntézu fosfopanteteínu, katalyzujú rôzne kinázy:
Význam.
Fosfopanteteín je nosnou skupinou acylov v metabolizme. Túto funkciu plní v dvoch hlavných podobách: v rámci koenzýmu A a v rámci proteínov prenášajúcich acyl (ACP).
Koenzým A.
Fosfopanteteín tvorí súčasť koenzýmu A. Počas syntézy koenzýmu A sa fosforylová skupina fosfopanteteínu viaže na adenozínmonofosfát (AMP). V "E. coli" sa až 90 % fosfopanteteínových skupín nachádza v podobe CoA.
Proteíny prenášajúce acyl (ACP).
Po syntéze apoformy ACP sa na jedno zo serínových reziduí naviaže fosfopanteteín pomocou fosfodiesterovej väzby. Syntézu tejto väzby sprostredkováva ACP syntáza, ktorá patrí medzi fosfopanteteíntransferázy. Donorom fosfopanteteínu je CoA.
Fosfopanteteínová prostetická skupina sa naviaže kovalentne na acylovú skupinu pomocou vysokoenergetickej tioesterovej väzby. V rámci tejto úlohy sa niekedy označuje ako „panteteínová ruka“. Flexibilita a dĺžka fosfopanteteínového reťazca (asi 2 nm) umožňuje kovalentne naviazaným intermediátom prístup k rôzne vzdialeným aktívnym miestam enzýmov. Táto dostupnosť umožňuje zvýšiť efektívnu molaritu (lokálnu koncentráciu) intermediátu a umožňuje priebeh reakcií ako na montážnej linke.
Panteteín

Panteteín je derivát kyseliny pantoténovej (vitamínu B5), v ktorom je cysteamín naviazaný amidovou väzbou na kyselinu pantoténovú.Táto zlúčenina bežne dimerizuje za vzniku pantetínu, ktorý sa pokladá za najúčinnejšiu formu vitamínu B5. Panteteín je medziproduktom rozkladu koenzýmu A.
Metabolizmus.
Panteteín vzniká rozkladom fosfopanteteínu, pričom vedľajším produktom je anorganický fosfát:
U "E. coli" túto reakciu katalyzuje napríklad alkalická fosfatáza. Opačnú reakciu, teda syntézu fosfopanteteínu, katalyzujú rôzne kinázy:
Tieto kinázy sú schopné premieňať panteteín aj kyselinu pantoténovú a sú prítomnú u mikroorganizmov i u živočichov v pečeni.
Panteteín sa ďalej rozkladá pôsobením panteteinázy, ktorá ho štiepi na cysteamín a kyselinu pantoténovú:
Prebiotická evolúcia.
Keďže panteteín je súčasťou koenzýmu A, ktorý je bežným kofaktorom mnohých enzýmov, predpokladá sa, že bol panteteín prítomný i v prebiotickej polievke. Na základe toho bol navrhnutý mechanizmus syntézy v prebiotických podmienkach.
Sitnianska ulica (Bratislava)

Sitnianska ulica je ulica v bratislavskej mestskej časti Petržalka, nachádzajúca sa v miestnej časti Lúky.
PSČ tejto ulice je 851 07.
Sitnianska ulica je pomenovaná podľa zrúcaniny hradu Sitno. Ulica nesie svoj názov od 1. júna 2012.
Pavol Boriš

Ing. Pavol „Paľo“ Boriš (* 28. október 1954, Šaľa, Česko-Slovensko) je slovenský malovýrobca vína, spisovateľ a bývalý referent záujmovo umeleckej činnosti MO SZM v Pezinku, stredoškolský pedagóg a komunálny poslanec. Je známy ako druhý hlavný organizátor a zároveň organizátor oboch ročníkov festivalu Koncert mladosti.
Životopis.
Narodil sa v Šali. V lete 1947 sa jeho rodičia prisťahovali do domu po Maďaroch v obci Neded. Od roku 1961 žije v Pezinku.
V roku 1974 absolvoval elektromaturitu a v rokoch 1976 až 1981 študoval strojársku technológiu na Strojníckej fakulte SVŠT v Bratislave. Po zakázaní festivalu Koncert mladosti bol ako spoluorganizátor predvolávaný na výsluchy a potrestaný tým, že nemohol oficiálne pôsobiť ako kultúrny referent miestnej organizácie SZM.
Angažoval sa vo VPN. Medzi rokmi 1989 a 2001 bol učiteľom strojárskych odborných predmetov na Strednom odbornom učilišti. V rokoch 1990 až 1998 bol poslancom mestského zastupiteľstva v Pezinku. Od založenia do roku 2005 pracoval vo výbore Združenia pezinských vinohradníkov a vinárov.
V roku 2003 sa stal šéfom a hlavným organizátorom novovzniknutej akcie Fyzulnačka.
Borišove vinohrady sa nachádzajú v hone Škridláky pezinského rajónu.
Spolu s Petrom Bittnerom a fotografom Jánom Štrbom sú autormi troch kníh: prvého vydania "Pezinok – bigbeatown" s kompilačným CD (2001), "Koncerty mladosti ´76, ´77 – Československý Woodstock" (2007) a druhého vydania "Pezinok – bigbeatown" (2024). Boriš a Bittner sa tiež považujú za kronikárov hudby 60. rokov 20. storočia v Pezinku.
Osobný život.
Od roku 1980 je ženatý s manželkou Editou a je otcom syna Martina (* 1984) a dcéry Zuzany (* 1987).
Ždenijevo

Ždenijevo (, , , , ) je sídlo mestského typu ležiace v Zakarpatskej oblasti severne od Svaľavy v Mukačevskom rajóne. Leží v úzkom údolí rieky Latorice mimo hlavnej dopravnej trasy (7 km západne od cesty MukačevoĽvov). V roku 2022 malo 1074 obyvateľov.
Dejiny.
V minulosti mesto patrilo do Rakúsko-Uhorska, od jeho rozpadu po prvej svetovej vojne v roku 1918 až do roku 1938 bolo súčasťou Československa. V roku 1944 bolo sídlo s okolím pripojené k Ukrajinskej SSR, definitívne v roku 1946.
Football League Second Division

Football League Second Division bola anglická futbalová súťaž, ktorá predchádzala dnešnému EFL Championship. Medzi rokmi 1892 až 1992 bola druhou najvyššou súťažou v Anglicku. Potom, čo sa osamostatnila Premier League, bola od roku 1992 do roku 2004 treťou najvyššou súťažou. V roku 2004 bola nahradená súťažou známou ako League One. First Division bola nahradená The Championship a Third Division bola nahradená League Two.
História.
Súťaž bola založená v roku 1892, zakladajúcimi členmi sa väčšinou stali bývalé kluby Football Alliance. Pôvodne sa jednalo o súťaž, v ktorej nastupovalo 12 klubov (Ardwick (teraz Manchester City), Bootle, Burton Swifts, Crewe Alexandra, Darwen, Grimsby Town, Lincoln City, Northwich Victoria, Port Vale, Sheffield United, Small Heath a Walsall). V roku 1992 bola Football League reorganizovaná. First Division bola premena na 2. najvyššiu súťaž, Second a Third Divison na 3. a 4. najvyššiu súťaž. Aj napriek novom formáte, pri všetkých súťažiach ostal systém play-off. Fourth Division bola ako jediná súťaž zrušená.
V roku 2004 bola z komerčných dôvodov premenovaná Second Division na League One. Avšak súťaž naďalej zostala tretia najvyššia v Anglicku.
Počet tímov.
† ako tretia najvyššia súťaž v Anglicku (od roku 1992)
Náveterný vrch

Náveterný vrch () je vrch v Podbeskydskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Beňadovo, približne severozápadne od Námestova. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Podbeskydskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a zasahuje na katastrálne územie obce Oravské Veselé a Beňadovo. Najbližším sídlom je juhozápadne situované Beňadovo, severovýchodne sa nachádza Oravské Veselé, severozápadne Mútne, západne Novoť, južne Breza a juhovýchodne Oravská Jasenica a Námestovo. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Náveterný vrch leží na severe strednej, najvyššej časti vrchoviny, v hrebeni, vedúcom severným smerom od vrchu Vráta () cez Nižnú Poperačku (). Severne sa nachádza Sochov vrch (), Mechy (), Pilsko (), Magura () a Sihelniansky hrádok (), východne Vahanov vrch (), Grebáčovka (), Kopanica (), Výsypková (), Mrázová () a Slepčianka (), južne Vráta (), Vyšná Poperačka (), Nižná Poperačka (), Zraz (), Kýčerka (), Poľany () a Sviniarky () a západne Kurčinka (), Malý kopec (), Komárne () a Blahutov (). Oblasť patrí do povodia Oravy; západné svahy odvodňuje Beňadovský potok do Mútňanky, voda zo severných odteká potokom Lopatov a z južných potokom Rakovec do riečky Veselianky. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Podbeskydskej vrchoviny, no tiež Tatry, Oravskú Maguru a Oravské Beskydy. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z okolitých obcí.
Cheirisofos (kovotepec)

Cheirisofos () bol grécky kovotepec neznámeho pôvodu, ktorý tvoril za vlády cisára Augusta. Známe sú jeho signatúry na dvoch strieborných skyfoi uložených v Národnom múzeu v Kodani.
Tieto poháre sú majstrovskými dielami spracovania striebra, vyrobené boli v rímskej dielni (zrejme niekde v okolí Capuy v regióne Kampánia) Každý z pohárov váži asi jeden kg, vysoké sú 11 cm, v priemere majú 13,5 cm, výška zdobených reliéfov je približne 8,5 cm. Nájdené boli v roku 1920 na južnom pobreží dánskeho ostrova Lolland, v obci "Hoby", v pohrebnej hrobke bojovníka, s ďalšími cennými predmetmi.
Obidva poháre reliéfne zobrazujú výjavy z Homérovej Iliady, jeden zobrazuje Priama, ktorý žiada Achilla o mŕtve telo svojho syna Hektora, druhý Odysea a Filoktéta. Na prvom je podpis Cheirisofa v starogréčtine "ΧΕΙΡΙΣΟΦΟΣ ΕΠΟΕΙ" (Cheirisofos to zhotovil), na druhom vo fonetickom prepise, ale nie v latinčine, latinkou: "CHIRISOPHOS EPOI"; z toho možno vydedukovať, že umelec bol Grék, ale v službách Rimanov. 
Ďalší nápis na dne jedného z pohárov uvádza meno ich prvého majiteľa Gaia Silia, veliteľa rímskej armády v provincii Horná Germánia (Germania Superior), s hlavným mestom Mogontiacum (dnes Mainz), rokoch 14 až 21 po Kr., ktorého Tiberius poveril výstavbou rímskej flotily Germánie. Existuje zaujímavá možnosť, že muž pochovaný v Hoby bol v osobnom kontakte s Rimanmi (poháre mohli byť diplomatické dary Silia pre „barbarského“ náčelníka na severe). Historicky je zaznamenaná cesta budúceho rímskeho cisára Tiberia v roku 5 po Kr. na polostrov Kimbrov. Kimbrovia boli národom, ktorý žil na Jutskom polostrove. Nápis s názvom "Skutky Božského Augusta" na bronzovom stĺpe v Ríme z roku 14 po Kr. uvádza: " Moja flotila sa plavila od ústia Rýna smerom nadol až do krajín Kimbrov, do ktorých dovtedy žiaden Riman nikdy neprenikol, buď po súši, alebo po mori, a Kimbrovia Charudi a Semnoni a ďalšie národy Germánov z toho istého regiónu prostredníctvom svojich vyslancov hľadali moje priateľstvo a priateľstvo rímskeho ľudu."