Konštantín Preslavský

Konštantín Preslavský (iné mená: Konštantín Presbyter, Konštantín Bulharský, ; * 9. storočie, asi byzantská Macedónia† rané 10. storočie/915) bol stredoveký bulharský a veľkomoravský cirkevný spisovateľ a prekladateľ, vedúci predstaviteľ preslavskej literárnej školy, preslavský biskup a žiak svätých Cyrila a Metoda, resp. len Metoda. 
Jeden zo zakladateľov bulharskej hymnickej poézie, podľa niektorých názorov tvorca či jeden z tvorcov cyriliky. V literatúre sa niekedy mylne počíta medzi sedmopočetníkov a označuje ako svätý. Jeho meno sa však v prameňoch medzi menami najbližších učeníkov Cyrila a Metoda nenachádza. Neexistujú tiež žiadne dôkazy o úcte voči nemu v období stredoveku. Je po ňom pomenovaná univerzita v bulharskom Šumene a národné humanitné gymnázium vo Varne.
Životopis.
Konštantín sa narodil niekdy v 9. storočí, zrejme na území byzantskej Macedónie. Staršie názory (napr. Šembera) uvažovali aj o panónskom pôvode. V mladosti sa mu dostalo základného vzdelania. Spolu s misionármi Cyrilom a Metodom pôsobil na Veľkej Morave. V roku 867 sprevádzal slovanských vierozvestcov počas návštevy kniežaťa Koceľa v Blatnohrade a o rok neskôr bol vysvätený za diakona v Ríme.
Po smrti arcibiskupa Metoda (885) a po vyhnaní slovanských kňazov (886) sa jeho pôsobenie na Veľkej Morave definitívne skončilo. Podľa jednej hypotézy mohol byť predaný do otroctva, odkiaľ ho na trhu v Benátkach mohli vykúpiť byzantskí úradníci. Podľa inej hypotézy sa do Byzancie mohol dostať už niekedy v rokoch 881/882 počas Metodovej návštevy u konštantínopolského patriarchu Fótia. 
Istý čas strávil v Byzancii a neskôr ako kňaz a učiteľ pôsobil v bulharskej Pliske na dvore cára Borisa. Po presune cárskeho sídla presídlil do Preslavu. Niekedy do roku 906 bol vysvätený za biskupa a menovaný za biskupa, resp. biskupa vikára, diecézy "Moesia inferior", t. j. za preslavského biskupa. V Preslave bol aj literárne činný. Stal sa vedúcim predstaviteľom tamojšej literárnej školy. Bohatá je jeho prekladateľská činnosť. Podieľal sa na zavedení cyriliky do literárnej praxe a nové písmo sa tak i vďaka nemu čoskoro rozšírilo medzi južnými i východnými Slovanmi.
O Konštantínovom učeníctve u svätého Metoda píše vo svojej poznámke ku Konštantínovmu prekladu diela Atanáza Alexandrijského starobulgarský autor Tudor Doksov. Zmienka pochádza z roku 907 a zachovala sa v ruských rukopisoch 15. a 16. storočia. V úvode svojho "Poučného evanjelia" zase Konštantín upresňuje, že ho zostavil na žiadosť „brata Nauma“ (t. j. Nauma Ochridského).
Dielo.
Konštantínove diela sa zachovali iba v odpisoch z 12. ﻿až 13. storočia. "„J﻿eho tvorba patrí k jadru tzv. zlatého veku bulharskej literatúry.“"
Konštantínovi býva pripisované veršované dielo "Azbučnaja molitva" (aj: "Azbučna molitva", slov. "Azbučná modlitba", "Abecedná modlitba", v modernej bulharčine vyšlo ako "Azbučnata molitva"). Vzniknúť malo v 90. rokoch 9. storočia, snáď okolo roku 893. V niektorých ohľadoch sa dielo podobá Proglasu (napr. veršom, zameraním, typom, umeleckými prostriedkami..) a možno v ňom zrejme ešte badať vplyv hlaholiky. Prvé písmená veršov tvoria akrostich na abecedu. Skladá sa zo štyridsiatich veršov. Modlitba oslavuje obrátenie Slovanov na kresťanstvo a používanie písma k danému účelu. Najstarší zachovaný prepis je ruský, pôvodom z 12. storočia. Bol umiestnený ako prológ k dielu "Učiteľnoto evangelije." Objavili sa však aj kritické názory (napr. Oto Kollárik), že dielo malo vzniknúť ešte na Veľkej Morave a jeho autorom mal byť Kliment Ochridský. Naopak, zriedkavo býva Konštantín Preslavský dokonca považovaný aj za autora Proglasu.
Podľa niektorých názorov bol tiež autorom východného ofícia zvaného "Služba Svätému Metodovi". Iné názory (napr. Ján Stanislav) jeho pôvod kladú ešte do veľkomoravského obdobia a za autora označujú Klimenta Ochridského. V bulharskom prostredí tiež zrejme upravil "Chválospev na svätých Cyrila a Metoda". Býva tiež označovaný ako zostavovateľ prvej slovanskej kroniky z roku 894. 
Bohatá je jeho prekladateľská činnosť z gréčtiny. Takmer všetky jeho homiletické diela sú prekladmi. V roku 894 dokončil dielo "Učiteľnoto evangelije" (Poučné evanjelium), ktoré sa spolu s "Azbučnou molitvou" zachovalo v ruskom "Synodálnom rukopise" z neskorého 12. storočia. Ide prevažne o preklady homílií Jána Zlatoústeho a Cyrila Alexandrijského. Krátky úvod do cirkevného usporiadania a liturgie v diele je zrejme založený na byzantskej literatúre a na prácach pripisovaných konštantínopolskému patriarchovi Germanovi I. Dielo je jednou z najvýznamnejších literárnych pamiatok zlatého veku starej bulharskej literatúry. Išlo o prvé systematické kazateľské dielo v slovanskom jazyku. Objavené bolo v 40. rokoch 19. storočia a dnes je známe z troch rukopisov: Synodálny, Dečanský (1286) a Chilendarský. 
Konštantín tiež do bulharčiny preložil protiariánsky spis "Štyri slová proti ariánom" (; ) od svätého Atanáza Alexandrijského. Pre preklad je charakteristické bravúrne prispôsobenie teologickej terminológie slovanským slovným formám. Dielo stálo na počiatkoch bulharskej protiheretickej literatúry.
Jeho poézia je považovaná za poeticky hodnotnú, hoci nevykazuje znaky originality a sleduje staršie byzantské vzory. Mala veľký vplyv na neskoršiu literatúru Srbska a ruských krajín.