burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Okrúhlica (vrch v Oravskej Magure; 1 076,4 m n. m.)

Okrúhlica () je vrch Oravskej Magury. Nachádza sa vo výbežku pohoria a je jeho najzápadnejším vrcholom.
Poloha.
Masív leží v západnej časti pohoria, na samom okraji geomorfologického podcelku Paráč. Nachádza sa približne severne od Zázrivej, v hrebeni na rozhraní okresov Dolný Kubín (obec Zázrivá), Žilina (Terchová) a Čadca (Nová Bystrica). Najľahší výstup na Okrúhlicu vedie zo Zázrivej cez rázcestie Javorinka.
Opis.
Okrúhlica sa nachádza v hrebeni, ktorý vedie od Čiernej Lutiše () na Paráč (). Západným smerom sa nachádza Kýčera (), severným Kykula (), východne Javorinka () a Havranský vrch () a južným Púpovček () a Pálenica (). Severné svahy odvodňujú prítoky Bystrice do Kysuce, južné potok Ráztoky do Zázrivky v povodí Oravy. Hrebeňom vedie značený chodník z Terchovej.
Výhľady.
Okrúhlica nepatrí medzi výškové dominanty okolia, no jej poloha na okraji pohoria a susedstvo nižších vrchov Kysuckej vrchoviny, umožňujú zaujímavé výhľady. Masív je zväčša pokrytý lesným porastom, no z čistín je možný obmedzený, no zaujímavý výhľad. Pozorovateľná je celá Zázrivská brázda, takmer celý pohraničný hrebeň Kysuckých a Oravských Beskýd od Veľkej Rače po Babiu horu, no tiež okolité vrchy Oravskej Magury, Kysuckej vrchoviny a Krivánskej Malej Fatry. Pri vhodných podmienkach je pozorovateľný Veľký Choč a no tiež niektoré vrcholy Veľkej Fatry, Západných i Nízkych Tatier a západným smerom i Moravsko-sliezskych Beskýd.
Chránené územia.
Vrcholom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Malá Fatra a Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Black Rose (Volbeat)

„Black Rose“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Skladba vyšla ako singel 7. marca 2017 cez Spinefarm Records.
Skladba „Black Rose“ vyšla ako tretí singel v Severnej Amerike, kde bol vysielaný do active rockových rádií v USA 7. marca 2017.
Umiestnenie.
Singel sa umiestnil na prvom mieste na "Billboard" Mainstream Rock Songs rebríčku v Spojených štátoch a stal sa šiestym číslom 1 skupiny Volbeat v rebríčku.
Black Roses

Black Roses môže byť:
Bitka o Náhorný Karabach (2016)

Bitka o Náhorný Karabach, tiež známa ako Aprílová vojna alebo Štvordňová vojna začala v noci z 1. na 2. apríla 2016 keď medzi arménskou armádou a azerbajdžanskými ozbrojenými silami pozdĺž hraníc so separatickým Náhorným Karabachom vypukli ťažké boje. Ozbrojený stret bol najhorší od ukončenia vojny v Náhornom Karabachu v roku 1994. Obe strany používali pri stretoch ťažké zbrane. Desiatky vojakov z oboch armád bolo zabitých a pravdepodobne aj niekoľko civilistov. Stretnutia pokračovali až do 5. apríla a skončili keď obe strany neočakávane ohlásili prímerie. Zároveň bolo oznámené obnovenie mierových rozhovorov.
Príčiny.
Obe strany sa navzájom obviňujú z vypuknutia bojov. 2. apríla 2016 Arménsky rezort obrany uviedol, že Azerbajdžan sa bojovými lietadlami, tankami a delostrelectvom pokúsil v noci vpadnúť do Náhorného Karabachu a že za túto bezprecedentne vyhrotenú situáciu nesie všetku zodpovednosť azerbajdžanská vláda. Azerbajdžanské ministerstvo obrany vyhlásilo, že boje sa začali vtedy, keď arménska armáda vypálila pozdĺž frontovej línie mínometné granáty a vysokokalibrové delostrelecké granáty.
Priebeh.
Boje vypukli ráno 2. apríla. Azerbajdžanské sily spustili ofenzívu na území obsadenom arménskymi silami zo severovýchodu a juhovýchodu. Azerbajdžan tvrdil, že je to odveta za ostreľovanie civilných oblastí arménskou armádou. Počas prudkých bojov používali obe strany všetky druhy zbraní, ktoré mali k dispozícii (tanky, ťažké delostrelectvo, raketomety a v obmedzenej miere aj leteckú silu), vrátane ostreľovania civilných cieľov. Azerbajdžan tiež hrozil ostreľovaniu hlavného mesta Náhorného Karabachu Stepankeretu, kým Arménčania ohrozovali azerbajdžanské ropné zariadenia. 
Dňa 5. apríla strany konfliktu (najprv separatisti z Karabachu, potom Arménsko a nakoniec Azerbajdžan) uviedli, že nepriateľstvo bolo pozastavené. Príslušné komuniké vydali ruské tlačové agentúry. Po týchto vyhláseniach prezident Vladimir Putin uskutočnil telefonické rozhovory s prezidentmi Arménska, Seržom Sarkisjanom a Azerbajdžanom Ilhamom Alijevom.
Následky.
Presný počet obetí nie je známy; obe strany priznali aspoň 60 mŕtvych vojakov a niekoľko civilistov a je možné, že údaje boli podhodnotené. Baku, Jerevan a Stepanakert tiež šíria vojnovú propagandu a zámerné dezinformačné kampane, takže je ťažké overiť mnohé z uvedených skutočností (napríklad údajnú vraždu arménskych civilistov v dedine Talysh).
Reakcie.
Oficiálne medzinárodné reakcie boli obmedzené, najmä po prímerí a otvorení rokovaní (okrem iného z Ruska, USA a EÚ). Vážny záujem vyjadril Irán, ktorý zdieľa hranicu s Karabachom a na ktorého územie padlo niekoľko náhodných rakiet. Turecko zatiaľ vyjadrilo svoju plnú podporu Azerbajdžanu.
Karen Uhlenbecková

Karen Keskulla Uhlenbecková (* 24. august 1942, Cleveland, Ohio, USA) je americká matematička. Je emeritná profesorka matematiky na University of Texas at Austin, kde má tiež pozíciu držiteľa "Sid W. Richardson Foundation Regents Chair".
V roku 2019 získala Abelovu cenu za priekopnícke výsledky v obore geometrických parciálnych diferenciálnych rovníc, kalibračných teórií a integrabilných systémov a za zásadný dopad jej práce na analýzu, geometriu a matematickú fyziku. Stala sa prvou ženou, ktorá túto cenu získala.
Mestské múzeum v Pezinku

Mestské múzeum v Pezinku je regionálne múzeum. Zaoberá sa históriou mesta a umením. Nachádza sa v priestoroch renesančnej radnice na ulici M. R. Štefánika číslo 1. Zriaďovateľom múzea je mesto Pezinok. Slávnostné otvorenie múzea sa konalo 18. septembra 2003.
História budovy.
Radnicu dal magistrát vybudovať po povýšení mesta na slobodné kráľovské mesto (v roku 1647).
Na stavbu novej reprezentačnej budovy boli využité dva meštianske domy na vtedajšej Trhovej ulici, dnes ulica M. R. Štefánika, a pri mestskom potoku sa nachádzajúci mestský kúpeľ.
Expozícia.
Jozef Franko – Sakrálna plastika.
Súčasťou Mestského múzea v Pezinku je aj Galéria Jána Kupeckého, poskytujúca priestor umelcom z Pezinka a blízkeho okolia, ktorí sa našim mestom inšpirujú, žijú v ňom alebo pracujú. Časť priestorov Galérie je venovaná prácam slovenského keramika, pezinského rodáka, Jozefa Franka. Jeho sakrálne plastiky sú predstavené v priestoroch tzv. „kaplnky“.
Zo zeme.
Základ stálej expozície Mestského múzea tvoria predmety, získané z archeologických výskumov (spolu)realizovaných Múzeom od jeho založenia v roku 2003. Expozícia je rozdelená na tri časti, podľa historického obdobia a miesta výskumu.
Prvá časť približuje výskumy pravekých lokalít v chotári mesta Pezinok a obce Slovenský Grob. Na jeseň 2004 prebehli v lokalitách Pezinok/Grinava-Dlhé pole a Slovenský Grob-Padelky zisťovacie výskumy, ktoré potvrdili existenciu osídlenia týchto území v období eneolitu, doby bronzovej a rímskej. V expozícii nájde návštevník zbierku kamennej industrie, keramiky, hlinených pracovných nástrojov, ale aj predmety približujúce duchovný život pravekých obyvateľov nášho územia – drobné hlinené plastiky. Pravekú časť expozície dopĺňajú predmety získané výskumom v pezinskej lokalite Lazárňa. K najzaujímavejším patrí odtlačok prstov pravekého hrnčiara, zachovaný vo vypálenej hrude hliny.
V druhej časti expozície múzeum predstavuje výskumy realizované v extraviláne mesta Pezinok. Jedná sa hlavne o dve zaniknuté stredoveké opevnené polohy „Starý zámok I“ a „Starý zámok II“. K predmetom získaným na týchto miestach patria stredoveké militárie (strelky šípov a kuší), kovové úžitkové predmety a mince.
Posledná časť expozície približuje výskumy z intravilánu mesta. Vystavenými predmetmi sú keramika, zvyšky stredovekej kamennej architektúry a drobné kovové, drevené a textilné predmety pochádzajú z rozsiahleho výskumu kostola Nanebovzatia Panny Márie a z komplexného stavebno-historického a archeologického výskumu meštianskeho domu v historickom centre Pezinka.
Milan Prekop

Milan Prekop (* 11. september 1973, Bratislava) je slovenský grafický dizajnér, maliar a ilustrátor.
Životopis.
Základnú školu absolvoval na športovom gymnáziu Štefana Majora v Bratislave, zameranie atletika. Absolvent Strednej umeleckej školy, po maturite študoval na Pedagogickej fakulte UK v Bratislave, odbor Výtvarná výchova u prof. Karola Ondreičku, ktorú v roku 1997 ukončil. Paralelne študoval na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU, odbor animovaná tvorba u doc. Ondreja Slivku, ktorú absolvoval ako bakalár.
Milan Prekop prešiel televíznym prostredím Slovenskej televízie od roku 1998 až do roku 2003. Na istý čas sa venoval reklame, ktorú po krátkom čase opustil a vrátil sa opäť do prostredia televízie, konkrétne televízie JOJ a následne televízie Markíza, kde pracoval ako art director. V roku 2011 dostal ponuku na pozíciu kreatívneho riaditeľa pre novovzniknutý verejnoprávny Rozhlas a televíziu Slovenska (RTVS), kde vytvoril logo a vizuálny koncept dvojbodky ako ucelený a integračný znak dvoch médií, ktoré mali za sebou silnú historickú pamäť.
V rokoch 2002 až 2008 bol spoluzakladateľom a hlavným organizátorom multimediálneho festivalu Hodokvas, ktorý prvý v histórii Slovenska organizoval open-air festival na otvorenom priestore, bez infraštruktúry a komunikoval iné žánre ako je hudba a to vytvarne umenie, divadlo, literatúru a improvizačné vystúpenia. Venuje sa grafickému dizajnu, maľbe, grafike, ilustrácii a príležitostnému performance. Vo svojej tvorbe využíva prvky transcendentalnej figurácie a princípy sledujúcich očí.
Štefan Fajnor (legionár)

Kpt. Štefan Fajnor (* 12. október 1888, Senica – † 27. jún 1918, Buzuluk) bol slovenský vojenský dôstojník, príslušník Českej družiny a česko-slovenských légií.
Pochádzal z rodiny Štefana Fajnora a jeho manželky Emílie, rod. Jurenkovej (* 1850† 1930). Počas prvej svetovej vojny sa ako príslušník Rakúsko-uhorskej armády zúčastnil ťaženia na východnom fronte, avšak v roku 1915 padol do ruského zajatia. Ako jeden z prvých Slovákov sa prihlásil do Českej družiny, z ktorej sa utvorili česko-slovenské légie v Rusku.
Kordícka brázda

Kordická brázda je geomorfologická časť Starohorských vrchov. Rozprestiera sa západne od Banskej Bystrice v okolí obcí Králiky, Tajov a Kordíky podľa ktorej je pomenovaná.
Vymedzenie.
Brázda zaberá najzápadnejšiu časť pohoria, pričom východným okrajom zasahuje k Podlaviciam, mestskej časti Banskej Bystrice. Na jej území ležia obce Králiky, Riečka, Tajov a Kordíky, ktorými tečú prítoky Tajovského potoka. Kordickú brázdu vymedzuje na severe Bralná Fatra (podcelok Veľkej Fatry), západným smerom sa nachádza Flochovský chrbát, na juhu Malachovské predhorie (oba podcelky Kremnických vrchov). Východným smerom sa rozkladá Bystrické podolie, patriace do Zvolenskej kotliny a severovýchodným smerom pokračujú Starohorské vrchy.
Chránené územia.
Územie je čiastočne odlesnené a nie je veľkoplošne chránenou oblasťou. Osobitne chránené sú prírodná pamiatka Tajovská kopa a Králická tiesňava.
Turizmus.
Plošne neveľké územie a jeho blízke okolie oplýva viacerými atrakciami, ktoré sem lákajú turistov najmä z blízkej Banskej Bystrice. Oblasť disponuje sieťou značených chodníkov, ktoré spájajú zaujímavé miesta v Kordickej brázde i okolí.
Súčanská kotlina

Súčanská kotlina je vnútrohorská brázda a geomorfologická časť podcelku Súčanská vrchovina v pohorí Biele Karpaty. Rozprestiera sa v okolí obce Horná Súča, podľa ktorej je pomenovaná.
Vymedzenie.
Kotlina zaberá centrálnu časť Súčanskej vrchoviny, ktorá ju z veľkej časti obklopuje. Tento podcelok susedí na severovýchode, severe i západe, južným smerom pokračujú Biele Karpaty podcelkom Bošácke bradlá. Údolím Súčanky na východe susedí kotlina s Bielokarpatským podhorím, čoby podcelkom Považského podolia. Územím preteká riečka Súčanka, ktorá tu priberá niekoľko prítokov a na východnom okraji preráža pohorie a pokračuje k obci Dolná Súča. Práve touto obcou vedie i hlavná prístupová cesta do kotliny a k tunajším sídlam.
Chránené územia.
Územie kotliny je najmä v centrálnej časti zväčša odlesnené. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty, osobitne chráneným územím je prírodná pamiatka Podsalašie a prírodné rezervácie Debšín a Hornozávrská mokraď.
Turizmus.
Okolie, charakteristické lazníckym osídlením, patrí medzi pokojnejšie oblasti Bielych Karpát. Vyhľadávané sú prírodné zaujímavosti, no i blízky Súčanský hrad. Množstvo ciest a chodníkov je vyhľadávaná i cykloturistami, značené trasy vyhľadávajú turisti.
Lutroforos

Lutroforos alebo loutroforos ("lutroforos") je typ starovekej keramickej nádoby.
Lutroforos (mn. č. "lutroforoi", doslova „"nesúci (vodu) do kúpeľa"“), vysoká štíhla rituálna nádoba s úzkym hrdlom a s dvomi vysokými vertikálnymi uchami, sa používal pri svadbách a pohreboch mladých ľudí (v Aténach bol známy od konca 8. storočia pred Kr.)
V starovekom Grécku bola svadba obvykle doprevádzaná rôznymi rituálmi a obradmi (ekdosi, „"odovzdanie"“). Obľúbeným časom sobáša (najmä v Aténach), ku ktorému dochádzalo niekedy aj po niekoľkoročnom zasnúbení, bola doba splnu Mesiaca v mesiaci Gamelión (od gamos „"svadba"“, či „"svadobná hostina"“), v čase, keď bolo v poľnohospodárstve najmenej práce. Po obradoch lúčenia a po obetách bohom ženích i nevesta podstúpili rituálny kúpeľ vo vode prinesenej v nádobe lutroforos (v Aténach ho sprievod priniesol z prameňa "Enneakrunos") a v dome otca nevesty sa potom konala hostina. Lutroforos dávali zo súcitu príbuzní alebo priatelia po svadbe, pri pohrebe alebo i na určité sviatky na hroby (do hrobov) tým, čo sa svojej svadby nedožili (hlavne do hrobov predčasne zomrelých dievčat).
Tvary a typy lutroforov.
Lutroforos sa podľa tvaru a typu delí na: atický v tvare amfory (protoatický, nedštandardný a štandardný), atický v tvare hydrie (nedštandardný a štandardný) a na apulský (v tvare vajca: Typ I. a Typ II., a v tvare cylindra: Typ I. a Typ II.
Burdov (vrch)

Burdov () je druhý najvyšší vrch v pohorí Burda. Nachádza sa asi východne od Štúrova.
Polohopis.
Pohorie Burda leží juhovýchodne od Podunajskej nížiny, zovreté medzi riekami Hron na západe, Dunaj na juhu a Ipeľ na východe. Centrálnu časť tvorí pomerne plochý masív najvyššieho vrchu Burdov. Leží nad rekreačným strediskom Kováčov, približne od obcí Chľaba na východe, Leľa na severe a Kamenica nad Hronom na západe. Vrch leží v katastri obce Chľaba.
Výhľady.
Zalesnený plochý vrchol neponúka výhľady a tie sú možné len z malých mýtin, resp. v zimnom období, keď sú stromy bez lístia. Viditeľné sú najmä okolité maďarské vrchy, len pri ideálnych podmienkach je možné pozorovať napr. Zobor alebo Sitno. Z južných svahov je pekný výhľad na Dunaj a Vyšehradskú bránu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, najľahší prístup je lesnou cestou od obce Bajtava a následne lesom. modrá trasa obchádza rozsiahly masív od rekreačného strediska Kováčov cez Chľabu, Veľkú dolinu, poblíž chaty Ipeľ a oblúkom severozápadným svahom k rázcestiu pri vyhliadke "Skaly". Južné a juhozápadné svahy sú súčasťou národnej prírodnej rezervácie Burdov.
Čajka (dielo)

Čajka (rus. Чайка) je divadelná dráma od Antona Čechova. Dielo začal písať na jeseň v roku 1895. V októbri 1895 v liste pre svojho priateľa Soovorina popísal túto hru ako komédiu s tromi ženskými rolami, dvomi mužskými a so štyrmi aktami. Premiéru mala hra v roku 1896 v Petrohrade .
Čechov opisuje v tomto diele medziľudské vzťahy a postavenie spoločnosti na konci 19. až začiatkom 20. storočia. Táto hra sa odohráva počas dvoch rokov, všetko na ruskom vidieku.
The Nameless One (Volbeat)

„The Nameless One“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Bola vydaná ako singel v roku 2013.
We

„We“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Bola vydaná ako singel v roku 2009 cez Mascot Records.
Hudobné video.
Pre skladbu bolo vytvorené aj hudobné video.
Umiestnenie.
Skladbe sa nepodarilo umiestniť v rebríčku.
Studeničný

Studeničný je vrch v Jablunkovskom mezihorí, s nadmorskou výškou 
Leží len niekoľko kilometrov od hranice s Poľskom a Slovenskom. Pod vrcholom stojí horská chata Studeničné, ktorá vznikla z bývalej hájovne lesného závodu, ktorú zakúpili Třinecké železiarne na konci 70. rokov minulého storočia a prestavali ju na turistickú chatu. Po roku 1989 budovu prenajali a dnes ju vlastní pán Josef Wawrzacz.
V chate je možnosť ubytovania, v suteréne sa nachádza reštaurácia a vináreň a v letných mesiacoch je možnosť využitia sauny a bazénu. Tiež je tu v zime možnosť lyžovania a bežeckého lyžovania v Ski areáli v Mostoch u Jablunkova. V minulosti na úpätí vrchu fungoval lyžiarsky vlek, vzdialený cca 200 metrov od chaty.
Radosław Zenderowski

Radosław Damian Zenderowski (* 28. október 1974, Cieszyn) je poľský profesor, politológ, sociológ. 
Životopis.
Radoslaw Zenderowski v rokoch 1994–1999 študoval na Akademie Teologii Katolickiej (teraz: Univerzita kardinála Stefana Wyszyńského, UKSW), odbor – politologie. Od 2001 doktor. V roku 2008 získal habilitáciu. Od 2013 profesor. Zástupca riaditeľa (2008–2012) a riaditeľ Inštitútu politológie UKSW (od 2012). Člen Poľskej akadémie vied.
Venuje sa strednej a východnej Európe. Je autorom knihy "Nad Tatrami błyska się... Słowacka tożsamość narodowa w dyskursie politycznym w Republice Słowackiej (1989–2004)".
Žije v Cieszyne. Otec dvoch detí (Marcel Cyryl, * 2007; Aleksandra Konstancja, * 2012).
Room 24

„Room 24“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Bola vydaná ako singel 5. apríla 2013 cez Spinefarm Records.
Ocenenie.
Skupina Volbeat bola za skladbu „Room 24“ nominovaná na cenu Grammy za najlepší metalový výkon roku 2014.
The Sinner Is You

„The Sinner Is You“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Bola vydaná ako singel 3. apríla 2014.
Radio Girl

„Radio Girl“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Bola vydaná ako singel v roku 2007 cez Mascot Records.
Text skladby.
Táto skladba je o niekom, kto sa zamiloval do dievčaťa z rádia. Miluje spôsob, akým znie a chce si ju vziať.
Hudobné video.
Hudobné video ukazuje vjazd a billboard päťdesiatych rokov, ktoré sa tu hodia, pretože skladba má jednoznačnú atmosféru päťdesiatych rokov.
Pearl Hart (Volbeat)

„Pearl Hart“ je skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Skladba je o rovnomennej americkej banditke kanadského pôvodu. Bola vydaná ako singel v roku 2013.
Mascot Label Group

Mascot Label Group je nezávislé hudobné vydavateľstvo. Bolo založené v roku 1989 v Holandsku pod názvom Mascot Records, v roku 1999 sa spoločnosť premenovala na Mascot-Provogue a od roku 2010 je známa ako Mascot Label Group. Spoločnosť sídli v Holandsku a ma kancelárie v New Yorku, Kolíne nad Rýnom, Štokholme, Miláne, Paríži a Londýne. Mascot Label Group materskou spoločnosťou vydavateľstiev: Mascot Records, Provogue, Music Theories Recordings and Cool Green Recordings.
Mascot Label Group je tiež vydavateľským členom Americkej asociácie nezávislej hudby (A2IM).
Socialistický Zombi Mord

Socialistický Zombi Mord (SZM) je slovenský amatérsky hororový film z roku 2014. Film bol nakrúcaný od roku 2006 na rôznych miestach v Bratislavskom kraji, hlavne v meste Pezinok, kde mal aj premiéru 25. apríla 2014 v kine Pezinského kultúrneho centra. Dej sa odohráva najprv v Sovietskom zväze a neskôr v Česko-Slovensku za čias socializmu. Film nie je vhodný pre osoby mladšie ako 18 rokov.
Dej.
Tento film sa začína vo výskumnej stanici v sovietskom vojenskom priestore Beregavoje, kde bol vyvinutý plyn na ničenie armád nepriateľov socializmu. Experiment s plynom sa však vymkol kontrole a musel byť ukončený. Dymovnice, ktoré ostali, sa pri sovietskej okupácii Česko-Slovenska v auguste 1968 dostali k nám. Neskôr, pri brannom cvičení stredoškolákov v roku 1985, nakazil študentov plyn zo zatúlanej dymovnice. Malá skupinka žiakov bojuje o prežitie nielen so svojimi nakazenými, agresívnymi spolužiakmi, ale aj so školníkom Sergejom, bývalým dôstojníkom špeciálnych jednotiek Červenej armády. Nakazení študenti sa stanú hryzúcimi a zabíjajúcimi beštiami. Bojujú pílou, palicou aj červenou zástavou.
Tomasz Chłoń

Tomasz Marek Chłoń (* 29. október 1961) je poľský diplomat, veľvyslanec Poľska na Slovensku (20132015) a v Estónsku (20052012).
Životopis.
Chłoń sa narodil v roku 1967. Absolvoval maďarskú filológiu na Varšavskej univerzite, postgraduálne štúdium v Poľskom inštitúte medzinárodných vecí, na Varšavskej univerzite a Univerzite v Maastrichte.
Od roku 1987 pracoval v zahraničných službách. Stáž a prax absolvoval v rokoch 19871989 a následne pôsobil v konzulárnom odbore, neskôr pracoval, okrem iného, na Veľvyslanectve PR v Helsinkách (19911997, od 1996 zástupca veľvyslanca), v Odbore bezpečnostnej politiky a Stálom zastúpení PR pri NATO (19982003). V rokoch 20052012 bol veľvyslancom Poľska v Estónsku. Posledné dva roky (2011/2012) bol riaditeľom sekretariátu ministra na MZV. V rokoch 2013–2015 bol veľvyslancom Poľska na Slovensku. Od 2017 pracuje v kancelárii NATO v Moskve.
Je autorom vedeckých publikácií: "Droga Finlandii do Unii Europejskiej" ("Cesta Fínska do Európskej únie"), "Rosja bliżej NATO" ("Rusko bližšie k NATO") a "Polska na forum ONZ" ("Poľsko na Fóre OSN"), ako aj článkov v poľskej, fínskej a estónskej tlači. Je členom Euroatlantického združenia.
Hovorí anglicky, francúzsky, fínsky, maďarsky, estónsky, rusky a slovensky.
Má tri dcéry.
Jozef Rámer

MUDr. Jozef Rámer (; * 29. október 1863, Prešov† 12. august 1933, Bratislava) bol maďarský lekár a popularizátor medicíny.
Pochádzal z rodiny obchodníka Jozefa Rámera a jeho manželky Kláry, rod. Pasternakovej. Absolvoval štúdium na katolíckom gymnáziu v Prešove a medicínu na Univerzite v Budapešti, ktoré úspešne ukončil v roku 1889. V rokoch 18891890 pôsobil ako asistent profesora Eugena Jendrašíka na Katedre biológie Lekárskej fakulty Univerzity v Budapešti. V rokoch 18901896 pracoval ako okresný lekár v Šamoríne a od rokoch 1896 ako hlavný lekár Bratislavskej župy.
Je autorom maďarských popularizačných štúdií z oblasti praktickej medicíny a publikoval v časopise "Felvidék".
Vadičovská brázda

Vadičovská brázda je geomorfologická časť Kysuckých bradiel. Rozprestiera sa severovýchodne od Žiliny v okolí obcí Kotrčiná Lúčka a Horný Vadičov, podľa ktorej je pomenovaná.
Vymedzenie.
Brázda zaberá centrálnu časť západnej polovice podcelku, v rámci Kysuckej vrchoviny leží v jej juhozápadnej časti. Územie obklopuje podcelok Kysucké bradlá, len severovýchodný okraj susedí s podcelkom Vojenné. V juhozápadnej časti brázdy leží Kotrčiná Lúčka, ktorá je súčasťou okresu Žilina, strednú a severnú časť zaberá Horný Vadičov, patriaci do okresu Kysucké Nové Mesto. Na južnom okraji brázdu uzatvára vrch Straník (), nad severným okrajom čnie mohutná Ľadonhora (). Veľkú časť územia odvodňuje Vadičovský potok, južný okraj potok Kotrčiná.
Turizmus.
Plošne neveľké územie a jeho blízke okolie oplýva viacerými atrakciami, ktoré sem lákajú turistov počas celého roka. Horský hotel s komplexnými službami, lyžiarske stredisko, amfiteáter, no tiež blízke vrchy s výhľadom na Krivánsku Fatru a široké okolie a mnohé pozostatky starovekých hradísk robia z tejto časti Kysúc zaujímavý cieľ výletov.
Zázrivská brázda

Zázrivská brázda je geomorfologická časť Kysuckých bradiel. Rozprestiera sa v okolí obcí Terchová a Zázrivá, podľa ktorej je pomenovaná.
Vymedzenie.
Brázda zaberá juhovýchodnú časť podcelku, no rovnako tak celej Kysuckej vrchoviny. Zo severu aj východu brázdu obklopuje podcelok Kysucké bradlá, južný okraj vymedzuje Krivánska Malá Fatra s časťami Osnica a Rozsutce. Západná časť brázdy zaberá hornú časť Terchovskej doliny (cca po osadu Biely Potok), kde susedí s Varínskym podolím, podcelkom Žilinskej kotliny. V západnej časti brázdy leží Terchová, ktorá je súčasťou okresu Žilina, strednú a východnú časť zaberá Zázrivá, patriaca do okresu Dolný Kubín. Územie západne od sedla Rovná hora odvodňuje Biely potok do Varínky, východnú časť riečka Zázrivka do Oravy.
Chránené územia.
Celá Zázrivská brázda patrí do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra, osobitne chráneným územím je prírodná pamiatka Bôrická mláka.
Turizmus.
Územie je v tieni atraktívnej Krivánskej Malej Fatry a Kubínskej hole a tvorí do značnej miery zázemie Malej Fatry. V oblasti sú mnohé chaty a ubytovne, čím vytvárajú ideálne východiská na zimnú i letnú turistiku.
Majstrovstvá sveta v metlobale

Majstrovstvá sveta v metlobale sú medzinárodný metlobalový turnaj organizovaný Medzinárodnou metlobalovou asociáciou (IQA). Majstrovstvá sveta sa organizujú každé dva roky od 2012. Aktuálnym majstrom sveta za rok 2018 je tím USA, ktorý vo finále zdolal Belgicko.
História.
&lt;mapframe latitude="60.844911" longitude="-57.832031" zoom="2" width="463" height="275" align="right"&gt;{
 "type": "FeatureCollection",
 "features": [
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 -126.2109375,
 50.064191736659
 {
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 -2.4609375,
 52.696361078274
 {
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 9.4921875,
 50.289339253292
 {
 "type": "Feature",
 "properties": {},
 "geometry": {
 "type": "Point",
 "coordinates": [
 12.656250000000002,
 42.553080288955826
 ]
}&lt;/mapframe&gt;
Majstrovstvá sveta v metlobale sa prvý krát konali v roku 2012 v Oxforde v Spojenom kráľovstve, zúčastnilo sa ho 5 krajín. Majstrom sa stali reprezentanti Spojených štátov ktorí vo finále porazili Francúzsko.
Druhé majstrovstvá sa konali v Burnaby v Kanade. Počet súťažiacich tímov sa zvýšil na sedem. Majstrom sveta na rok 2014 sa stal už druhýkrát tím Spojených štátov amerických pred druhou Austráliou.
V roku 2016 vo Frankfurte sa na majstrovstvách po prvýkrát predstavili reprezentanti Slovenska spolu s 20 súťažiacimi. Svoj prvý titul vyhrala Austrália, Slováci obsadili sedemnástu pozíciu.
Majstrovstvá sveta 2018 sa konali vo Florencii v Taliansku s 29 súťažiacimi. Tretí titul získali metlobalisti z USA, Slováci skončili dvadsiaty šiesty.
Dedicated

Dedicated je tretí štúdiový album nemeckého Dj-a ATB. Z albumu boli vydané 3 single - "Let U Go" (máj 2001), "Hold You" (december 2001) a "You Are Not Alone" (apríl 2002). Názov albumu bol zvolený ako pamiatka obetiam z udalosti 11. septembra 2001. Bol vydaný v štúdiu Kontor Records pre európsky trh a v štúdiu Radikal Records pre americký trh.
Hruškovec americký

Hruškovec americký (iné názvy: avokádo, staršie: avocado; lat. "Persea americana", staršie: "Persea gratissima", "Laurus persea") je pestovaná rastlina (strom) z čeľade vavrínovité. Jej plod sa nazýva avokádo (staršie: avocado, neformálne názvy: krokodília hruška, aligátoria hruška, maslové ovocie).
V roku 2019 bol sekvenovaný genóm avokáda, konkrétne "P. americana var. drymifolia".
Rozšírenie.
Rastlina sa pestovala už v praveku. Vznikla pravdepodobne v Strednej Amerike. Pred objavením Ameriky sa pestovala od Mexika po Andy v Peru. Dnes sa pestuje po celom svete v tropickej a subtropickej oblasti.
Systematika.
V pestovateľskej praxi sa rozlišujú 3 tzv. rasy (nazývané aj typy či odrody) hruškovca amerického - mexická ("Persea americana" var. "drymifolia"), západoindická ("Persea americana" var. "americana") a guatemalská ("Persea americana" var. "guatemalensis"). V taxonomickom zmysle je však toto delenie sčasti sporné, prípadne trochu zložitejšie - napr. v niektorých zdrojoch guatemalská rasa nepatrí do druhu hruškovec americký a v iných zas hruškovec americký zahŕňa okrem vyššie uvedených troch taxónov aj viacero ďalších (ekonomicky nevýznamných) taxónov, ktoré sú inde radené ako (resp. pod) samostatné druhy z rodu hruškovec ("Persea"). 
Krížením vyššie uvedených troch rás vzniklo veľké množstvo kultivarov. Tieto majú rôzne vegetačné obdobia, takže avokádo je na trhu nepretržite po celý rok. 
Charakteristika rastliny.
Ide o strom, ktorého výška je do 20 m. Jeho koruna má rôzny tvar. Listy sú tmavozelené, lesklé, striedavé jednoduché celistvookrajové špicaté valcovité až kopijovité. Kvety sú žltozelené, drobné, obojpohlavné, nemajú korunné lupienky; sú usporiadané po 100 až 300 v súkvetiach - metlinách.
Plod.
Plod sa tvarom podobá hruške. Veľkosť plodu sa mení podľa rasy resp. kultivaru - pohybuje sa medzi 200 g a 2 kg (pričom až štvrtinu váhy plodu tvorí semeno). Plod je tmavozelený až purpurovohnedý. Medzi jadrom a šupkou je žltkastá až zelenkastá dužina, ktorá obsahuje až 25-30 % oleja (tuku), veľa vitamínov (betakarotén, tiamín, riboflavín, niacín) a minerálnych látok, má lahodnú orechovú príchuť a v dozretom stave má maslovitú konzistenciu. Dužina sa je priamo surová alebo ochutená a robia sa z nej šaláty alebo nátierky. Olej sa používa v kozmetickom priemysle.
Addicted to Music

Addicted to Music je štvrtý štúdiový album ATB. Vyšiel v apríli 2003 a obsahuje skladby ako „I Don't Wanna Stop“, „Long Way Home“ a dvojsingel „In Love With The DJ/Sunset Girl“. Kým prvé dve skladby boli vydané ako single z albumu, tretia vyšla ako remixový singel z kompilácie "The DJ In The Mix".
Spevácky sa na všetkých skladbách, rovnako ako pri albume "Dedicated" podieľala speváčka Roberta Carter Harrison (z britskej kapely The Wild Strawberries).
V tom istom roku bolo vydané aj DVD "Addicted to Music" obsahujúce všetky dovtedy natočené videoklipy od roku 1998 až 2003 (okrem „Long Way Home“), dokument o americkom turné, texty skladieb, interview a natáčanie videoklipu k skladbe „I Don't Wanna Stop“.
Jablunkovský incident

Jablunkovský incident () bol nemecko-poľský ozbrojený stret v Mostoch u Jablunkova, na Košicko-bohumínskej železnici, ktorý sa odohral v predvečer druhej svetovej vojny v noci z 25. na 26. augusta 1939.
Incident je považovaný za prvý predčasný útok druhej svetovej vojny.
Rámec udalostí.
V roku 1938 využilo Poľsko Mníchovskej dohody a vynútilo si v Československu odstúpenie východnej časti československého Tešínska s priľahlým pruhom Čadčianska. Na poľskom území sa tak ocitla celá česká časť strategickej Košicko-bohumínskej železnice: Bohumín, Český Těšín, Třinec, Jablunkov aj Mosty u Jablunkova.
Približne päťsto metrov od nádražia v Mostoch u Jablunkova v smere ku slovenským hraniciam v Jablunkovskom priesmyku prechádza železničná trať dvoma súbežnými tunelmi. Tieto tunely boli poľským vojskom zamínované a strážené vojakmi poľského 4. pluku horských strelcov.
Nemecký útok na Poľsko bol plánovaný už od apríla 1939 s tým, že prebehne nad ránom v sobotu 26. augusta 1939. Na tento okamih plánoval poručík Abwehru z Vroclavu Hans Albert Herzner prepadnutie nádražia v Mostoch u Jablunkova a oboch tunelov s cieľom zabrániť ich zničeniu Poliakmi. Oddiel pod jeho vedením tvorili pronemeckí bojovníci z Jablunkova (z tzv. „Bojovej organizácie Jablunkov“ – ), cvičení v blízkej Čadci, na území vtedajšieho Slovenského štátu.
Priebeh.
V noci z 25. na 26. augusta 1939 prekročil nemecký diverzný oddiel vtedajšiu slovensko-poľskú hranicu a obsadil nádražie v Mostoch. Poľskí obrancovia tunelov útočníkov odhalili vďaka informácii od poľskej telefonistky z nádražia a zahájili na nich paľbu. Aj kvôli tomu bojovník Josef Kulik vošiel na lokomotíve do tunelu, kde údajne vytrhol zápalné šnúry k trhavinám a prešiel na slovenské územie do Čadce.
Podľa nemeckých zdrojov diverzný oddiel v priesmyku zajal a odzbrojil 800 poľských vojakov a pripravoval sa zajať jednotku ďalších 1200 poľských vojakov, ktorí prišli vo vlaku do Mostov a netušili, že nádražie je obsadené nemeckými diverzantmi, a stiahol sa z rozkazu nemeckého velenia na Slovensko. Podľa poľských zdrojov sa útočníkom naopak tunely obsadiť nepodarilo a z nádražia v Mostoch boli za niekoľko hodín poľskými vojakmi vytlačení.
Nemecká armáda sa musela Poľsku za incident oficiálne ospravedlniť.
Druhá svetová vojna.
Poľská obranná vojna sa začala ráno 1. septembra 1939. Nemecké vojská sa už nesnažili zabrániť zničeniu železničných tunelov v Mostoch a Poliaci ich vyhodili do povetria. Už prvý deň druhej svetovej vojny poľské vojská ustúpili zo zabranej časti českého Tešínska.
Figovník obyčajný

Figovník obyčajný (iné názvy: mimo taxonómie: figovník, hovorovo: figa, zastarano: "fík"; lat. "Ficus carica") je kultúrna rastlina (strom alebo ker) z rodu figovník ("Ficus"). Jej zložený plod sa nazýva figa.
Rozšírenie.
Figovník obyčajný je veľmi stará kultúrna rastlina. Často splanieva. Pôvodom je zo Stredného východu a západnej Ázie, ale už od staroveku sa kultivuje a dnes sa pestuje po celom svete ako okrasná rastlina a ovocný strom. Na lokálnych miestach v Ázii a Severnej Amerike sa stal naturalizovaným druhom. Dnes ju nájdeme zdomácnenú v páse území od západného Stredozemia po severovýchodnú Indiu. Pestuje sa niekoľko storočí aj na Slovensku v teplých oblastiach vo vinohradoch alebo na rôznych chránených miestach, ale jej pestovanie u nás nie je rentabilné a figovník často vymŕza.
Charakteristika.
Figovník obyčajný je opadavý strom alebo ker, vysoký obyčajne do 10 m, maximálne 15 m. Listy sú jednoduché troj- alebo päťlaločnaté, dlhé 10 až 30 cm. Borka je svetlosivà, neskôr hnedosivá, rozpraskaná. Niektoré zdroje uvádzajú, že ide o jednodomú rastlinu, iné, že ide o dvojdomú rastlinu. O plode pozri nižšie.
V rámci druhu existuje veľká variabilita a druh má tisíce kultivarov.
Miazga a nezrelé ovocie sú jedovaté. Miazga dráždi oči.
Plod (figa).
Figovník obyčajný má - podobne ako ďalšie figovníky - zložený plod, presnejšie súplodie, ešte presnejšie: súplodie typu sykónium (pričom ako sykónium mnohé zdroje označujú len alebo aj súkvetie, ktoré súplodiu predchádza). Toto súplodie (prípadne aj súkvetie) sa nazýva aj figa, pričom v užšom zmysle pojem figa nezahŕňa nejedlé figy, nazývané kaprifigy či kozie figy (t.j. taxón "Ficus carica sylvestris").
Sykónium je dužinatá banka obsahujúca na vnútornej stene svojej vnútornej dutiny najprv veľa kvetov, neskôr veľa plodov. Sykónium má hruškovitý s malým otvorom na špičke, ktorý umožňuje prístup opeľovačov ku kvetom.
Z fíg sa robia džúsy, kompóty, marmelády, vína, likéry, perníky a cukrovinky; upražené tvoria zložku kávovín; inokedy sa sušia a kandizujú. Čestvé obsahujú 20 % cukrov, sušené až do 75 % cukrov. Používajú sa ako preháňadlo, močopudný prostriedok, na liečbu chudokrvnosti, obličkových kameňov, ochorení srdca a ciev. Rozvarené sa používajú na kloktanie pri bolestiach hrdla, pri kašli, bolestiach pľúc, ochorení hlasiviek, pri opuchoch a pod. 
Priemerný obsah látok a minerálov.
Tabuľka udáva dlhodobo priemerný obsah živín, prvkov, vitamínov a ďalších nutričných parametrov zistených v čerstvých figách.
(*) Pravdepodobne chybný údaj, skutočnosti zodpovedá skôr hodnota 83,6% vody
Turancar

Turancar je slovenská dopravná spoločnosť, ktorá sa zaoberá prepravou osôb aj nákladu. Okrem toho sa taktiež zaoberá predajom midibusov, ponúka servisné služby pre niektoré nákladné automobily a autobusy a organizuje rôzne zájazdy. Spoločnosť vznikla v Nitre roku 1992, kde ju založil Viliam Turan, ktorý je aj jej aktuálnym vlastníkom.
História spoločnosti.
Viliam Turan začal s jeho podnikateľskou činnosťou v roku 1989, kedy založil autopožičovňu, po roku 1989, po zmene režimu si kvôli túžbe cestovať spolu s kamarátom zadovážili autobus z Čedoku a začali následne robiť zájazdy po Európe. Spoločnosť Turancar založil v roku 1992, pričom neskôr začala spoločnosť okrem zájazdov ponúkať postupne aj iné služby.
Ponúkané služby.
Autobusová doprava.
Spoločnosť Turancar prevádzkuje pravidelné autobusové linky, ktoré jazdia po 11 trasách, z ktorých 3 sú vnútroštátne a zvyšných 8 má okrem medzizastávok na Slovensku cieľovú stanicu v zahraničí. Z 11 uvedených trás aktuálne premáva 7, pričom ostatné sú „pozastavené až do odvolania“.
Medzi najvyťaženejšie dopravné spoje patria vnútroštátne spoje medzi Banskou Bystricou, Nitrou a Bratislavou. Z medzinárodných je najfrekventovanejším spojom Banská Bystrica – Praha. 
Spoločnosť Viliam Turan - Turancar v súčasnosti zamestnáva viac ako 200 zamestnancov a od roku 2004 je výhradným dovozcom autobusov ISUZU na Slovensko a do Česka.
Cestovná kancelária a zájazdy.
Okrem pravidelnej autobusovej dopravy ponúka spoločnosť Turancar aj rôzne poznávacie zájazdy a rôzne dovolenky prostredníctvom cestovnej kancelárie CK Turancar, ktorá patrí pod spoločnosť Turancar.
Cestovná kancelária realizuje autobusové zájazdy do Bulharska, Grécka, Talianska, Chorvátska. V  jej ponuke však dominujú letecké zájazdy do krajín ako Turecko, Grécko, Albánsko, Bulharsko, Španielsko či Taliansko. Špecifickým produktom v ponuke CK Turancar sú poznávacie zájazdy (autobusom, letecky i kombinovane). Klienti majú na výber širokú škálu zájazdov po celej Európe i mimo nej. Vo svojom produkte má ročne takmer 200 hotelov a viac ako 70 poznávacích zájazdov.
Cestovná kancelária Turancar je od roku 1998 riadnym členom Slovenskej asociácie cestovných kancelárií a cestovných agentúr, pričom získala niekoľko ocenení za poskytovanie služieb a taktiež za prístup ku klientom a obchodným partnerom. 
Nákladná doprava.
Od roku 1996 začala spoločnosť Turancar ponúkať možnosti nákladnej prepravy pomocou kamiónov.
Predaj autobusov a ich servis.
Spoločnosť Turancar sa taktiež od roku 2004 venuje aj dovozu, predaju a servisu tureckých midibusov Anadadolu Isuzu.
Okrem toho ponúka aj servis autobusov a nákladných vozidiel značky Mercedes-Benz a autobusov značky Setra.
Karína Kapúr

Karína Kapúr (* 21. september 1980, Bombaj, India) je indická filmová herečka. Pochádza z hereckej rodiny. Je vydatá za herca Saifa Ali Khana. Študovala na Welham Girl's Boarding School.
Fík

Fík môže byť:
Železničná stanica Radvaň

Železničná stanica Radvaň je železničná stanica v banskobystrickej mestskej časti Radvaň. Leží na trati 170 Zvolen – Vrútky. Je elektrifikovaná 25 kV striedavého prúdu.
Doprava.
Na stanici sú dve dopravné, dve manipulačné koľaje a dve vlečky. Nástupištia sú dve.
Glasgowské metro

Glasgowské metro (iné názvy: Metro v Glasgow, Glasgowská podzemná dráha; ) je metro v škótskom meste Glasgow. 
História.
Dráha bola otvorená 14. decembra 1896 spoločnosťou Glasgow District Subway Company. Vozne poháňalo obežné lano, ale do depa boli vozne prenášané z koľají žeriavom. 
V roku 1923 metro prevzalo mesto a v roku 1935 bol do vozidiel inštalovaný elektrický pohon vedený treťou koľajnicou. V období od marca do decembra 1935 vlaky jazdili na elektrický pohon len vo vnútornom okruhu, vo vonkajšom okruhu boli stále poháňané lanom.
Pôvodné vozne slúžili do roku 1977, kedy bola doprava vzhľadom na plánovanú modernizáciu pozastavená. Tunely boli opravené, stanice rozšírené, tiež boli aj vsadené ťažšie koľajnice a bolo vybudované nové depo v Broomloan Road. Žeriav bol odstavený, pretože bola trasa prepojená novými koľajami s depom. Nový napájací systém pochádza od firmy Westinghouse Electric Corporation, vozidlá od Metro Cammell a motory od GEC. Linku opať otvorili v roku 1980.
Trasa.
Trasu tvorí 10,4 km dlhá dvojkoľajná okružná linka. Nachádza sa na oboch brehoch rieky Clyde. Patrí medzi podzemné dráhy, ktoré svoju sieť nikdy nerozšírili. Rozchod koľají je len 1219 mm a priemer tunela je najmenší na svete - len 3,35 m. Toto metro prepraví ročne 13,3 - 14,7 miliónov cestujúcich.
Trasa je podzemná, na povrchu sa nachádza iba depo na Broomloan Road, nachádzajúce sa medzi stanicami Govan a Ibrox. V súčasnosti má 15 staníc.
Metro vlastní a prevádzkuje spoločnosť Strathclyde Partnership for Transport.
Stanice.
Zoznam staníc v smere hodinových ručičiek:
Stanica Partrick nahradila stanicu Merkland Street, ktorá sa nachádzala o niečo juhozápadnejšie od súčasnej polohy stanice. Kelvinhall sa pôvodne volala Partick Cross. Stanica Hillhead obsluhuje Glasgowskú univerzitu. Zo stanice Buchanan Street sa dá prestúpiť na železničnú stanicu Queen Street a zo stanice St Enoch na železničnú stanicu Central Station. Stanica Ibrox niesla pred modernizáciou názov Copland Road a obsluhuje Ibroxský štadión. Stanica Govan niesla meno Govan Cross.
Najvyťaženejšími stanicami sú Hillhead, Buchanan Street a St Enoch, stanica Ibrox býva vyťažená počas futbalových zápasov. Najkľudnejšími stanicami sú stanice na juhu od rieky Clyde.
Trieda Hradca Králové

Trieda Hradca Králové je ulica v Banskej Bystrici.
Nachádza sa na severe mestskej časti Fončorda Je súčasťou sídliska Fončorda. Hradec Králové je partnerským mestom Banskej Bystrice.
Na ulici sa nachádzajú dve zastávky banskobystrickej MHD: THK - otočka a THK - rázcestie. Obsluhuje ich linka 33 Senica-THK.
Banská Bystrica (mestská časť)

Banská Bystrica je mestská časť Banskej Bystrice. Banská Bystrica je tiež názov katastrálneho územia. Podľa údajov z roku 2008 mala 34 691 obyvateľov.
Polohopis.
Mestská časť Banská Bystrica sa nachádza v centrálnej časti mesta. Južnú hranicu mestskej časti tvorí rieka Hron, západnú riečka Bystrica, na východe siaha k oblúku trati Zvolen – Vrútky východne od železničnej stanice.
Samospráva.
Banská Bystrica - centrum tvorí volebný obvod č. 1 a v mestskom zastupiteľstve má 6 poslancov.
Kvetenstvo

Kvetenstvo môže byť:
Formula 2 v roku 2019

Sezóna 2019 Formuly 2 je tretím ročníkom šampionátu FIA Formula 2. Šampionát prebiehal počas dvanástich pretekových víkendov ako sprievodná séria Formuly 1. Všetci jazdci pretekali v identických monopostoch so šasi Dallara F2 2018 a preplňovaným šesťvalcovým vidlicovým motorom od Mecachrome. Pneumatiky dodávalo Pirelli.
Sezónu zatienila smrť pretekára Anthoina Huberta, ktorý tragicky zahynul po nehode v hlavnom závode v Spa-Francorchamps 31. augusta 2019.
Šampionát jazdcov vyhral Nyck de Vries po skončení hlavných pretekov v Soči. Šampionát tímov vyhral francúzsky tím DAMS.
Uhlisko (Banská Bystrica)

Uhlisko je mestská časť Banskej Bystrice.
Názov.
Názov Uhlisko pochádza zo 16. storočia a z uhliarskej činnosti vykonávanej na území mestskej časti. Latinský názov Uhliska je "Carbonaria". Osídlenie tesne pod Urpínom sa nazývalo "Fabrika" podľa obydlí robotníkov.
Polohopis.
Severnú hranicu mestskej časti tvorí južné nábrežie Hrona. Na západe a juhu susedí s mestskými časťami Radvaň a Iliaš. Na území Uhliska sa nachádza väčšia časť vrchu Urpín, Železničná zastávka Banská Bystrica mesto a Kalvária.
Dejiny.
Územie mestskej časti patrí mestu Banská Bystrica od stredoveku. Základná osa osídlenia bola tvorená cestou z Hronskej brány von z mesta v smere na Hornú Mičinú. V 19. storočí v lokalite Žltý Piesok prebiehala ťažba tejto suroviny pre miestnu teheľnu.V prvej polovici 20. storočia sa začala výstavba tehlových domov a nájomných bytoviek a na prelome 20. a 30. rokov vilová štvrť.
Samospráva.
Uhlisko tvorí spolu s Majerom, Senicou a Šalkovou volebný obvod č. 2, ktorý má v mestskom zastupiteľstve 2 poslancov.
Pršianska Terasa

Pršianska Terasa je mestská časť Banskej Bystrice.
Polohopis.
Zo severu hraničí s mestskou časťou Fončorda, z východu s mestskou časťou Radvaň, z juhu s Kremničkou a zo západu s obcou Malachov.
Samospráva.
Pršianska Terasa tvorí spolu s Iliašom, Kráľovou, Kremničkou a Rakytovcami volebný obvod č. 7, ktorý má v mestskom zastupiteľstve 2 poslancov..
Podchočská brázda

Podchočská brázda je geomorfologická časť Oravskej vrchoviny. Rozprestiera sa v južnej časti vrchoviny, v okolí obcí Žaškov, Komjatná a Vyšný Kubín.
Vymedzenie.
Brázda zaberá pás územia na južnom okraji Oravskej vrchoviny, medzi Žaškovom na západnom okraji cez Vyšný Kubín, až po Osádku na východe. Severným smerom pokračuje Oravská vrchovina, na severozápade susedí geomorfologická časť Veličnianska kotlina. Juhozápadnú časť vymedzuje Šípska Fatra (podcelok Veľkej Fatry) a juhovýchodný okraj prechádza do podcelku Choč, zaberajúci západnú časť Chočských vrchov. V západnej časti brázdy leží údolie Žaškovského potoka, najjužnejšou časťou preteká potok Komjatná, centrálnou časťou Jasenovský potok a východnú časť zaberá údolie Leštinského potoka.
Chránené územia.
Západný okraj Podchočskej brázdy zasahuje do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra, iné osobitne chránené územia (napr. Ostrá skala a Tupá skala, Kunovo či Choč) ležia už mimo tohto územia.
Turizmus.
Územie je v susedstve atraktívnych masívov Veľkého Choča a Šípa a patrí medzi turisticky menej navštevované oblasti. Vrchovinový terén s viacerými údoliami poskytuje vhodné podmienky na cykloturistiku a blízkosť spomínaných vrchov predurčuje tunajšie obce za východiskové miesta pre turistov.
Veličnianska kotlina

Veličnianska kotlina je geomorfologická časť Oravskej vrchoviny. Rozprestiera sa v západnej časti vrchoviny, približne medzi Párnicou a Dolným Kubínom.
Vymedzenie.
Kotlina zaberá širšie okolie údolia rieky Orava v západnej časti Oravskej vrchoviny. Z veľkej časti ju na severe, východe i juhu ohraničuje Oravská vrchovina, na juhozápade susedí geomorfologická časť Podchočská brázda. V blízkosti rieky v juhozápadnej časti krátkym úsekom susedí Šípska Fatra (podcelok Veľkej Fatry) a západným smerom sa krajina dvíha do hornatej Osnice, časti Krivánskej Malej Fatry. Hlavnú os kotliny tvorí rieka Orava, v blízkosti ktorej ležia sídla, vrátane okresného mesta Dolný Kubín. Z údolia vybiehajú zväčša úzke doliny, ktorými prúdi z okolitých pohorí voda bystrými potokmi. Medzi väčšie patrí Zázrivka, Žaškovský potok, Istebnianka či Jasenovský potok.
Chránené územia.
Západný okraj kotliny zasahuje do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra, iné osobitne chránené územia (napr. Ostrá skala a Tupá skala) ležia už mimo tohto územia.
Osídlenie.
Vo Veličnianskej kotline ležia proti prúdu Oravy obce Párnica, Žaškov, Istebné, Veličná, Oravská Poruba a mesto Dolný Kubín.
Doprava.
Údolím rieky Orava vedú hlavné komunikácie, obsluhujúce celý región. Od Kraľovian vedie nábrežím cesta I/70 do Dolného Kubína, kde sa pripája na cestu I/59 (Európska cesta 77). Popri rieke a hlavnej ceste vedie aj železničná trať Kraľovany – Trstená, pôvodne smerujúca z Kraľovian až do poľského Nowého Targu.
Turizmus.
Územie vytvára zázemie na turistické výlety do okolitých pohorí, kam z obcí vedú aj značkované chodníky. Významné stredisko najmä zimnej turistiky sa nachádza v neďalekom stredisku na svahoch Kubínskej hole, o niečo menšie je neďaleko Párnice v lokalite Lučivná. Veličnianska kotlina patrí medzi turisticky menej navštevované oblasti, no v okrajových častiach poskytuje vhodné podmienky aj na cykloturistiku.
Prosper Guéranger

Prosper Louis Pascal Guéranger, O.S.B. (* 4. apríl 1805, Sablé-sur-Sarthe, Francúzsko† 30. január 1875, Solesmes, Francúzsko) bol katolícky kňaz a benediktínsky mních.
Takmer 40 rokov pôsobil ako opát opátstva v Solesmes. Stal sa zakladateľom Francúzskej benediktínskej kongregácie, ktorá napomohla obnove mníšskeho života vo Francúzsku po tom, ako boli kláštory zakázané a zničené počas francúzskej revolúcie (výnosom z 13. januára 1790).
Bol taktiež iniciátorom obnovy rímskej liturgie vo Francúzsku a zostavil monumentálne dielo s názvom Liturgický rok, ktoré pozostávalo z 15 zväzkov. Toto dielo sa stalo impulzom pre liturgické hnutie.