burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
NGC 2152

NGC 2152 je galaxia v súhvezdí Maliar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 2153

NGC 2153 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. januára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2154

NGC 2154 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
NGC 2155

NGC 2155 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2156

NGC 2156 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 27. septembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
NGC 2157

NGC 2157 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 6. novembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,2.
NGC 2158

NGC 2158 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. novembra 1784. Nachádza sa asi pol stupňa od jasnejšej a rozptýlenejšej hviezdokopy M35.
Zdanlivá hviezdna veľkosť NGC 2158 je 8,6. Aj tie najjasnejšie hviezdy v nej majú iba 16 magnitúd, takže pre menšie amatérske ďalekohľady nie je veľmi vhodným pozorovacím objektom. NGC 2158 sa objavuje dosť zreteľne na snímkach s dlhou expozičnou dobou vedľa svojho jasnejšieho suseda M35. Je veľmi kompaktná a vyzerá skôr ako guľová hviezdokopa. Je asi desaťkrát staršia ako M35, jej hviezdy sú chladnejšie a žltšie ako hviezdy v M 35. Jej vzdialenosť od Zeme je vyše 15 000 svetelných rokov.
NGC 2159

NGC 2159 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 6. novembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
NGC 2160

NGC 2160 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. decembra 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 2161

NGC 2161 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2162

NGC 2162 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2163

NGC 2163 je reflexná hmlovina v súhvezdí Orión, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 6. februára 1874.
NGC 2164

NGC 2164 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 27. septembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,3.
NGC 2165

NGC 2165 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Povozník, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 12. februára 1831.
NGC 2166

NGC 2166 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 27. septembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 2167

NGC 2167 je hviezda v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. novembra 1786.
NGC 2169

NGC 2169 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. októbra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 5,9.
NGC 2170

NGC 2170 je reflexná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. októbra 1784.
NGC 2171

NGC 2171 je hmlovina v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. decembra 1835.
NGC 2172

NGC 2172 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
NGC 2173

NGC 2173 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 2174

NGC 2174 je emisná hmlovina v súhvezdí Orión, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 6. februára 1877.
NGC 2175

NGC 2175 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil Karl Christian Bruhns v roku 1857.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,8.
NGC 2176

NGC 2176 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. januára 1837.
NGC 2177

NGC 2177 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 13. decembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 2178

NGC 2178 je galaxia v súhvezdí Maliar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2179

NGC 2179 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 21. novembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 2180

NGC 2180 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. januára 1784.
NGC 2181

NGC 2181 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 2182

NGC 2182 je reflexná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. februára 1786.
NGC 2183

NGC 2183 je reflexná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 11. januára 1864.
NGC 2184

NGC 2184 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 19. februára 1830.
NGC 2185

NGC 2185 je reflexná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. októbra 1784.
NGC 2186

NGC 2186 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. januára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,7.
NGC 2187

NGC 2187 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 27. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 2188

NGC 2188 je galaxia v súhvezdí Holubica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. januára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
NGC 2190

NGC 2190 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 2191

NGC 2191 je galaxia v súhvezdí Kýl, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. januára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
NGC 2192

NGC 2192 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Povozník, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. decembra 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
NGC 2193

NGC 2193 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 2194

NGC 2194 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,5.
NGC 2195

NGC 2195 je dvojhviezda v súhvezdí Orión, ktorú objavil Gerhard Lohse v roku 1886.
NGC 2196

NGC 2196 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. novembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
NGC 2197

NGC 2197 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2199

NGC 2199 je galaxia v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 2200

NGC 2200 je galaxia v súhvezdí Korma, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
NGC 2201

NGC 2201 je galaxia v súhvezdí Korma, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2202

NGC 2202 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil nemecký astronóm Friedrich Georg Wilhelm von Struve v roku 1825.
NGC 2203

NGC 2203 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. januára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 2204

NGC 2204 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavila nemecká astronómka Caroline Herschelová 26. februára 1783.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,6.
NGC 2205

NGC 2205 je galaxia v súhvezdí Maliar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. decembra 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2206

NGC 2206 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
NGC 2207

NGC 2207 je špirálová galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. januára 1835. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
Spolu s IC 2163 tvoria dvojicu interagujúcich, zrážajúcich sa galaxií. 
Väčšia, NGC 2207, pravdepodobne časom menšiu IC 2163 úplne pohltí. Ich pomalé spájanie sa vytvára v medzihviezdnej hmote vlny, vrstvy rázového plynu, pásy tmavého prachu, prúdy vytrhnutých hviezd a oblasti rýchleho zrodu nových hviezd. K samotným zrážkam hviezd však pre ich veľkú vzájomnú vzdialenosť nedochádza. Menšia galaxia je z nášho pohľadu trochu vsunutá za väčšiu a otáča sa v protismere otáčania hodinových ručičiek, čo je protismer rotácie väčšej galaxie. Špirálové ramená oboch galaxií sú teda navzájom opačne orientované.
NGC 2208

NGC 2208 je galaxia v súhvezdí Povozník, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 24. novembra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2209

NGC 2209 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 2210

NGC 2210 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,2.
NGC 2211

NGC 2211 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2212

NGC 2212 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 2213

NGC 2213 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
NGC 2214

NGC 2214 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 27. septembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
NGC 2215

NGC 2215 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. novembra 1785. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,4.
Leží na západnom okraji súhvezdia. Nachádza sa v nej cca 25 hviezd 11. magnitúdy a menšej. Dá sa pozorovať iba väčšími amatérskymi ďalekohľadmi.
NGC 2216

NGC 2216 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 2217

NGC 2217 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
NGC 2218

NGC 2218 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil írsky astronóm Edward Joshua Cooper 13. januára 1853.
NGC 2219

NGC 2219 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 19. februára 1830.
NGC 2220

NGC 2220 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. decembra 1834.
NGC 2221

NGC 2221 je galaxia v súhvezdí Maliar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2222

NGC 2222 je galaxia v súhvezdí Maliar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2223

NGC 2223 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
NGC 2224

NGC 2224 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. decembra 1786.
NGC 2225

NGC 2225 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 30. januára 1786.
NGC 2226

NGC 2226 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil americký astronóm Edward Emerson Barnard v roku 1786.
NGC 2227

NGC 2227 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 27. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2228

NGC 2228 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 2229

NGC 2229 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2230

NGC 2230 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2231

NGC 2231 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 2232

NGC 2232 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. októbra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 4,2.
NGC 2233

NGC 2233 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 2234

NGC 2234 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. februára 1784.
NGC 2235

NGC 2235 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2236

NGC 2236 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,5.
Rozeta (hmlovina)

Hmlovina Rozeta alebo Rosetta (Ružica) alebo NGC 2237 - 2239 je emisná hmlovina s otvorenou hviezdokopu v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift v roku 1871. Názov dostala podľa toho, že na astronomických snímkach pripomína ružu. Jej najjasnejšie časti majú vlastné označenia: NGC 2237, NGC 2238 a NGC 2239.
Stred Rozety meria asi 50 svetelných rokov, priemer celej hmloviny je asi 100 svetelných rokov a nachádza sa od nás vo vzdialenosti asi 3000 - 5000 svetelných rokov. Jej celková hmotnosť prevyšuje 11 000-krát hmotnosť Slnka. Patrí medzi pomerne blízke miesta tvorby hviezd.
Pozorovanie.
Hmlovina je málo jasná a rozľahlá (priemer asi 80 oblúkových minút), preto sa ťažko pozoruje menšími ďalekohľadmi. V ďalekohľade možno vidieť len tri najjasnejšie časti hmloviny, ale charakteristický tvar ruže sa ukáže až na astrofotografii. Je považovaná za jednu z najkrajších hmlovín na našej oblohe. Hviezdokopa sa dá vyhľadať aj poľným ďalekohľadom s vysokou svetelnosťou alebo triédrom.
Podrobnejší opis.
Prudký hviezdny vietor hviezd hviezdokopy NGC 2244 vytlačil zvyšky okolitej materskej hmloviny a vytvoril v strede hmloviny dutinu, ktorá jej dáva charakteristický vzhľad rozkvitnutej ruže. Ten podporuje aj červená farba, ktorá je spôsobená žiarením vodíka. Na detailných fotografiách je však aj zelené svetlo vyžarované predovšetkým malými množstvami kyslíka. Plyn hmloviny núti k žiareniu skupina 17 mladých hviezd v jej vnútri. Ich ultrafialové žiarenie vzbudzuje atómy v zvyšnej materskej hmlovine a tie potom vyžarujú fotóny svetla. Tento jav sa nazýva "fluorescencia".
Na ploche hmloviny sa nachádzajú aj husté mračná prachu a plynu – globuly, z ktorých by v budúcnosti mohli vznikať nové hviezdy. Energetický hviezdny vietor a žiarenie však spôsobujú ich pomalú eróziu. Jednotlivé globuly majú priemer okolo 7000 až 10000 astronomických jednotiek a sú preto približne 200 až 300-krát väčšie ako celá naša slnečná sústava. Na fotografiách hmloviny v čiare H-alfa sa na pozadí žiariaceho vodíku nachádzajú tmavé prachové siluety. Pôvod pozorovaných rýchlo sa pohybujúcich molekulárnych uzlíkov zostáva predmetom výskumu.
NGC 2240

NGC 2240 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Povozník, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. januára 1786.
NGC 2241

NGC 2241 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2242

NGC 2242 je planetárna hmlovina v súhvezdí Povozník, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 24. novembra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15.
NGC 2243

NGC 2243 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 24. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,4.
NGC 2244

NGC 2244 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil John Flamsteed 17. februára 1690. Obklopuje ju hmlovina Rozeta, ktorú hviezdy tejto hviezdokopy nútia k žiareniu. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 4,8.
Jej najjasnejšia hviezda 12 Monocerotis dosahuje 5,8 mag. Uhlový priemer hviezdokopy dosahuje 40 oblúkových minút, čo je asi polovica priemeru hmloviny Rozeta. Obsahuje 15 hviezd s jasnosťou medzi 6, až 9. magnitúdou. Jej hviezdy majú pravdepodobne menší vek ako pol milióna rokov až štyri milióny rokov. Ich prudký hviezdny vietor vytlačil zvyšky okolitej materskej hmloviny a vytvoril v strede hmloviny dutinu, ktorá jej dáva charakteristický vzhľad rozkvitnutej ruže. Hviezdokopa sa dá vyhľadať aj poľným ďalekohľadom s vysokou svetelnosťou alebo triédrom.
NGC 2245

NGC 2245 je reflexná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. januára 1784.
NGC 2246

NGC 2246 je emisná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 15. novembra 1885.
NGC 2247

NGC 2247 je reflexná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 14. februára 1857.
NGC 2248

NGC 2248 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil írsky astronóm Edward Joshua Cooper 23. decembra 1853.
NGC 2249

NGC 2249 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 2250

NGC 2250 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. februára 1830.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,9.
NGC 2251

NGC 2251 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. decembra 1783.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,3.
NGC 2252

NGC 2252 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. januára 1786.
NGC 2254

NGC 2254 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,1.
NGC 2255

NGC 2255 je galaxia v súhvezdí Holubica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. februára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2256

NGC 2256 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 1. augusta 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2257

NGC 2257 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2258

NGC 2258 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 1. augusta 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 2259

NGC 2259 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. januára 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,8.
NGC 2260

NGC 2260 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. januára 1786.
Hubblova premenná hmlovina

Hubblova premenná hmlovina alebo NGC 2261 je reflexná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. decembra 1783.
Nachádza sa v blízkosti premennej hviezdy R Monocerotis. Táto hviezda má značne premenné spektrum a vysiela intenzívny hviezdny vietor. Je to prahviezda (protohviezda) typu T Tauri. R Monocerotis sa nachádza vo vnútri prachového oblaku, ktorý je dvakrát väčší než naša planetárna sústava. Je možné, že z tohto oblaku sa v budúcnosti planetárny systém vyvinie. Hviezda aj okolitá hmlovina menia svoju jasnosť, avšak nezávisle od seba. Príčina týchto zmien dodnes nie je jasná. Jedným z vysvetlení je, že medzi osvetľujúcou hviezdou a hmlovinou sa nachádzajú husté nepriehľadné oblaky prachu. Rádiové pozorovania objavili súvislosť hviezdy aj hmloviny s obrím molekulárnym mrakom.
Hubblova premenná hmlovina je vejárovitá reflexná hmlovina osvetľovaná hviezdou R Monocerotis, ktorá spôsobuje, že tvar a jas hmloviny sa menia v priebehu niekoľkých týždňov. Je pomenovaná podľa astronóma Edwina Hubblea, ktorý sa pred vyše sto rokmi zaoberal jej nezvyčajnou premennosťou.
NGC 2262

NGC 2262 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. decembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
NGC 2263

NGC 2263 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
NGC 2265

NGC 2265 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. januára 1832.
NGC 2266

NGC 2266 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,5.
NGC 2267

NGC 2267 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 2268

NGC 2268 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil Alphonse Borrelly v roku 1871.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
NGC 2269

NGC 2269 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. januára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10.
NGC 2270

NGC 2270 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. decembra 1786.
NGC 2271

NGC 2271 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 2272

NGC 2272 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
NGC 2273

NGC 2273 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil Nils Christofer Dunér 15. septembra 1867.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 2274

NGC 2274 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. októbra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
NGC 2275

NGC 2275 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. októbra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2276

NGC 2276 (tiež Arp 25 alebo Arp 114) je galaxia v súhvezdí Cefeus, ktorú objavil August Winnecke 26. júna 1876. Má asymetrický vzhľad, pravdepodobne spôsobený interakciou s vedľajšou eliptickou galaxiou NGC 2300. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
V Arpovom katalógu podivných galaxií je zmienená dvakrát, po prvý raz ako Arp 25 v kategórii špirálové galaxie s jedným výrazným ramenom a po druhý raz spolu s NGC 2300 ako Arp 114 v kategórii eliptické galaxie blízko špirálových galaxií a narušujúce ich. Je členom skupiny galaxií NGC 2300, ďalší členovia sú NGC 2300, NGC 2268, IC 455 a pravdepodobne aj UCG 03670. Prebieha v nej rýchla tvorba hviezd. Jej asymetrický tvar je predmetom mnohých výskumov. Je zrejmé, že je výsledkom interakcie s ďalšími galaxiami, ale nie je zhoda, aký fyzikálny proces k ňomu viedol.
Supernovy.
Za posledných 60 rokov v nej bolo pozorovaných šesť supernov: SN 1962Q (16,9 magnitúd), SN 1968V (15,7 magnitúd), SN 1968W (16,6 magnitúd), SN 1993X (typ II, 16,3 magnitúd), SN 2005dl (typ II, 17,1 magnitúd) a SN 2016gfy (typ II, 16,3 magnitúd). Tiež v nej bolo pozorovaných nezvyčajne veľa röntgenových zdrojov. Zatiaľ ich bolo objavených pätnásť a z nich najmenej osem je klasifikovaných ako ultražiarivé röntgenové zdroje (ULX).
NGC 2277

NGC 2277 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 20. apríla 1865.
NGC 2278

NGC 2278 je dvojhviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 1. januára 1865.
NGC 2279

NGC 2279 je trojhviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 8. januára 1885.
NGC 2280

NGC 2280 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. februára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,5.
NGC 2281

NGC 2281 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Povozník, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. marca 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 5,4.
NGC 2282

NGC 2282 je reflexná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil americký astronóm Edward Emerson Barnard 3. marca 1886.
NGC 2283

NGC 2283 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 2284

NGC 2284 je štvorhviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 20. apríla 1865.
NGC 2285

NGC 2285 je dvojhviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 20. apríla 1865.
NGC 2286

NGC 2286 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,5.
NGC 2288

NGC 2288 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 22. februára 1849.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
NGC 2289

NGC 2289 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. februára 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2290

NGC 2290 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. februára 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2291

NGC 2291 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 22. januára 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 2292

NGC 2292 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,8.
NGC 2293

NGC 2293 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
NGC 2294

NGC 2294 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 22. februára 1849.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 2295

NGC 2295 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. februára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 2296

NGC 2296 je reflexná hmlovina v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 11. marca 1887.
NGC 2297

NGC 2297 je galaxia v súhvezdí Maliar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2298

NGC 2298 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Korma, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 8. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,3.
NGC 2299

NGC 2299 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 19. januára 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,9.
NGC 2300

NGC 2300 je galaxia v súhvezdí Cefeus, ktorú objavil Alphonse Borrelly v roku 1871.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,1.
Horúca škvrna (geológia)

Horúca škvrna () je geologická lokalita na povrchu Zeme (resp. iného telesa), kde dochádza počas dlhého obdobia (milióny rokov) k sopečnej činnosti.
Toto pomenovanie prvýkrát použil geofyzik John Tuzo Wilson v roku 1963 pri opise reťaze sopečných Havajských ostrovov v Tichom oceáne. Tam sa hlboko pod Pacifickou tektonickou platňou nachádza miesto výstupu horúceho materiálu z hranice plášťa a jadra. Horúca škvrna je „fixovaná“ a počas dlhého obdobia pohybu platne ponad ňu sa vytvorila reťaz ostrovov.
Vystupujúcemu materiálu sa hovorí aj plášťový chochol. Novšie výskumy označujú za príčinu horúcej škvrny konvekčný tepelný pohyb vo vrchnom plášti. Iná teória hovorí o tom, že vznik horúcej škvrny môže zapríčiniť pád meteoritu.
Geológovia evidujú približne 50 horúcich škvŕn na povrchu Zeme. Medzi najznámejšie patria už spomínané Havajské ostrovy, ďalej Island, Yellowstone, Galapágy a Réunion.
Slonovité

Slonovité (lat. "Elephantidae") je čeľaď patriaca do radu chobotnáče ("Proboscidea").
Charakteristika.
Slonovité sú najväčšie žijúce suchozemské cicavce. Pri narodení vážia okolo , najväčší dospelý slon zastrelený v Angole v roku 1974 vážil (12 ton). Medzi najmenšie slony patrili trpasličie druhy, ktoré vyhynuli v období okolo 5000 až 3000 rokov pred Kr. 
Ďalej pozri charakteristiku v článku chobotnáče.
Dnes žijú len tri druhy tejto čeľade, zoskupené do dvoch rodov. Ostatné druhy slonov vymreli najneskôr v období po poslednej ľadovej dobe, asi pred 10 000 rokmi.
Systematika.
Slonovité v užšom zmysle.
čeľaď slonovité (Elephantidae) v užšom zmysle:
V niektorých systémoch sa donedávna vyššie uvedená podčeľaď Elephantinae delí takto (pozri napr. Shoshani et al. 2007):&lt;br&gt;
podčeľaď Elephantinae v užšom zmysle:
Uvedený tribus Elephantini v užšom zmysle je zo súčasného pohľadu problematický, pretože v posledných rokoch sa ukazuje, že rod "Paleoloxodon" patrí skôr niekde tesne vedľa rodu "Loxodonta", a teda zrejme nepatrí do tribusu Elephantini; problematické je aj postavenie rodu "Stegoloxodon". Okrem toho, vzhľadom na to, že donedávna bolo sporné, kam presne v systéme patrí rod "Mammuthus", možno sa stretnúť aj s klasifikáciou, v ktorej tribus Elephantini nezahŕňa rod "Mammuthus" (porov. napr. Brands); pri takomto zaradení rodu Mammuthus sa okrem toho pochopiteľne stáva otáznym aj vyššie uvedený subtribus Elephantina v užšom zmysle. O tribuse Elephantini v širšom zmysle a subtribuse Elephantina v širšom zmysle pozri nižšie.
Slonovité v širšom zmysle.
Čeľaď slonovité (Elephantidae) v širšom zmysle zahŕňa aj to, čo je v iných systémoch čeľaď †Stegodontidae (t.j. rody †"Stegolophodon" a †"Stegodon"). Čeľaď Elephantidae v širšom zmysle sa delí na podčeľaď Stegodontinae (=Stegodontidae) a podčeľaď Elephantinae v širšom zmysle (=Elephantidae v užšom zmysle). 
Staršie (napr. McKenna a Bell 1997) sa istý čas u niektorých autorov vyskytovala čeľaď slonovité (Elephantidae) v najširšom zmysle, ktorá zahŕňa nielen Stegodontinae, ale aj rody †"Tetralophodon", †"Pediolophodon" , †"Morrillia", †"Anancus" a †"Paratetralophodon", ktoré sa inak často zaraďujú do čeľade Gomphotheriidae (ako skupina voľne nazývaná tetralofodontné Gomphotheriidae) alebo sa zaraďujú ako samostatná skupina v rámci chobotnáčov. Spomínaná čeľaď Elephantidae v najširšom zmysle je zhodná s tým, čo sa v súčasných systémoch niekedy označuje ako nadčeľaď Elephantoidea v užšom zmysle (Pozor na zámenu s nadčeľaďou Elephantoidea v širšom zmysle, ktorá sa vyskytuje v niektorých starších i súčasných systémoch a zahŕňa popri obsahu čeľade Elephantoidea v užšom zmysle aj čeľade Gomphotheriidae a Mammutidae).
Pre názornosť nasleduje (dnes už sčasti prekonaný) systém podľa McKenna a Bell 1997:&lt;br&gt;
čeľaď slonovité (Elephantidae) v najširšom zmysle [zodpovedá v iných systémoch nadčeľadi Elephantoidea v užšom zmysle]:
Hradlo NAND

Hradlo NAND (angl. "NAND gate") je druh logického digitálneho elektronického obvodu zo skupiny kombinačných obvodov (hradiel)
Funkcia.
Hradlo NAND je jedným zo základných kombinačných logických obvodov, ktorého výstup je negáciou logického súčinu všetkých vstupov.
Z hradiel NAND je možné zložiť akúkoľvek kombinačnú funkciu, čo sa niekedy v praxi využíva, ak je k dispozícii obvod s viacerými NAND členmi (napr. 7400) a niektoré z nich sú nevyužité.
Prevedenie.
NAND hradlo sa vyrába vo forme integrovaného obvodu, pričom sa obvykle umiestňuje niekoľko NAND hradiel do jedného puzdra, aby sa využili všetky dostupné vývody puzdra.
Pŕhlivce

Pŕhlivce (lat. Cnidaria) sú kmeň mechúrnikov s pŕhlivými bunkami (knidoblastami) na ramenách. Ich vývin je nepriamy cez planulu a majú vyvinuté polypové aj medúzové štádium, ale nie u všetkých druhov súčasne. Majú veľkú regeneračnú schopnosť. Sú prevažne morské druhy, ale malá časť žije aj v sladkých vodách. 
Systematika.
kmeň pŕhlivce (Cnidaria):
Opis.
Telo je tvorené z 2 vrstiev (diblastica), z ektodermy a endodermy, medzi ktorými sa nachádza rôsolovitá mezoglea. Vnútro tela tvorí tráviaca dutina, mechúrik. Dospelé jedince sú radiálne symetrické. Pŕhlivce sa nachádzajú v 2 štádiách rodozmeny:
Rodozmena (metagenéza) predstavuje striedanie pohlavnej a nepohlavnej generácie.
Orgánové sústavy.
Tráviaca sústava.
Obsahuje tráviacu dutinu, mechúrik. Má iba jeden otvor, ktorý je prijímací aj vyvrhovací. Z tohto dôvodu pŕhlivce trávia cyklicky (príjem potravy - spracovanie - vyvrhnutie zvyškov). Trávenie je extracelulárne v mechúriku za pomoci tráviacich enzýmov. 
U medúzovcov sa vyskytuje gastrovaskulárna sústava - spojenie tráviacej a obehovej sústavy,
Nervová sústava.
Nemajú vyvinuté nervové centrá a nervové bunky sú úzko prepojené so svalovou sústavou.
Polypovce majú najprimitívnejší typ nervovej sústavy - rozptýlená (difúzna). Nie je rozlíšená na centrálnu a obvodovú nervovú sústavu.
Medúzovce majú kruhovú nervovú sústavu, kedy nervové vlákna vytvárajú okružné dráhy.
Dýchacia sústava.
Priama difúzia celým povrchom tela k jednotlivým bunkám.
Obehová sústava.
Cievna sústava nie je vyvinutá. Iba u medúzovcov sa nachádza hydrolymfa, ktorá sa zložením podobá vode, v ktorej medúza žije.
Hot spot

Hot spot, niekedy hotspot, (z angl.; doslova "horúce miesto", "horúca škvrna", prenesene "miesto zvýšenej aktivity/prehriatia/presvetlenia") môže byť:
Digitálna elektronika

Digitálna elektronika je odvetvie elektroniky, ktoré sa zaoberá digitálnymi elektronickými obvodmi, spracovaním digitálnych signálov a konštrukciou digitálnych obvodov. 
Analógovými signálmi sa zaoberá len okrajovo, a to ich prevodom do digitálnej formy a späť.
Digitálne obvody.
Digitálne obvody môžeme rozdeliť do dvoch základných skupín:
AND

AND či and môže byť:
Rebrovky

Rebrovky (lat. Ctenophora) sú jediná trieda kmeňa nepŕhlivce (lat. Acnidaria), patriaceho do mechúrnikov. 
Rebrovky v užšom zmysle je slovenský názov len malej časti nepŕhlivcov, konkrétne taxónu Nuda (= Atentaculata), ktorý zahŕňa len rad beroidky (Beroida).
Charakteristika.
Namiesto pŕhlivých buniek majú rebrovky na ramenách lepivé bunky (koloblasty). Ich vývin je v podstate priamy, polypové štádium vždy chýba. Dospelé jedince sú biradiálne alebo pseudobilaterálne symetrické. Ich regeneračná schopnosť je nepatrná.
Je to malá skupina morských lezúcich alebo plávajúcich živočíchov. Na tele majú 8 membranóznych rebier, ktoré vznikli zrastom bŕv. Nie sú už typické Diblastica: majú nepravý mezoderm, novšie analogizovaný s mezenchýmom, ktorý vzniká imigráciou buniek prevažne ektodermálneho pôvodu do mezogley – v staršej literatúre označovaný ako ektomezoderm – všetky ostatné „trojvrstvové“ živočíchy (triblastica) majú mezoderm vždy endodermálneho pôvodu! Systém mezenchýmových hladkých svalov nepŕhlivcov sa viac podobá kožnosvalovému vaku ploskavcov, než prstencovitým svalovým vláknam medúz. 
Trávenie je tiež špecifické: Sekretorické bunky ektodermálneho hltanu produkujú tráviace enzýmy, ktoré potravu extracelulárne predtrávia; trávenina je potom obrveným epitelom vháňaná do kanálov endodermálneho čreva, kde je pohlcovaná amébovitými bunkami, ktoré ju intracelulárne dotrávia a zásobujú živinami aj ostatné bunky. Rebrovky sú hermafrodity. Gaméty opúšťajú telo ústami, ale u druhu "Coeloplana bocki" ("Tentaculifera") majú už gonády vlastné vývody na povrch tela. Štádium planuly je potlačené, vývin je v podstate priamy. U niektorých (rad "Cydippida") sa vyskytuje pedogenéza. Niektoré uvedené znaky potvrdzujú, že rebrovky sú starobylou, fylogeneticky veľmi významnou vývojovou vetvou. Dnes žije len asi 90 druhov, napr. "Beroe cucumis", "Hormiphora plumosa", "Cestus veneris" – niekedy „Venušin pás“.
Systematika.
Nepŕhlivce sa niekedy delia na 2 triedy:&lt;br&gt;
kmeň nepŕhlivce (Acnidaria):
Inokedy sa delia takto:&lt;br&gt;
kmeň nepŕhlivce (Acnidaria) - jediná trieda rebrovky [v širšom zmysle] (Ctenophora):
Ciboure

Ciboure je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Pyrénées-Atlantiques, v regióne Akvitánsko, susedí s prístavom Saint-Jean-de-Luz. Ciboure je mestečko s mnohými budovami v tradičnom baskickom štýle provincie Lapurdi a leží na pobreží Gaskonského zálivu.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Osobnosti.
V Ciboure sa narodili:
Veľký Kriváň

Veľký Kriváň () je najvyšší vrch pohoria Malá Fatra. Nachádza sa na hlavnom hrebeni Krivánskej časti Malej Fatry, ktorá po ňom nesie svoje meno. 
Poloha.
Vrch leží v hlavnom hrebeni pohoria a v centrálnej časti Krivánskej Fatry. Z geomorfologického hľadiska patrí do podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Nachádza sa v katastrálnom území mesta Turany a obce Terchová. Susedí na západe s vrchom Pekelník (), na východe je Snilovským sedlom () oddelený Chleb ().
Popis.
Tento lúčnatý vrch s vrcholom nad hornou hranicou rozšírenia kosodreviny je výborným vyhliadkovým bodom s kruhovým výhľadom. Veľký Kriváň pokrývajú sčasti suťové polia, časť svahov pokrývajú porasty čučoriedky obyčajnej. Veľká nadmorská výška a hôľnatý vrchol poskytujú kruhový výhľad na okolité vrcholy i pohoria. Pri vhodných podmienkach je viditeľná napr. Babia hora i Pilsko v Oravských Beskydách, Veľký Choč a vrchy Západných aj Vysokých Tatier, mnohé vrchy Veľkej Fatry a Nízkych Tatier, Strážov, západným smerom Lysá hora, Kněhyně a Smrk v Moravsko-sliezskych Beskydách i Veľká Rača a mnohé ďalšie vrcholy Kysuckých Beskýd. Celá oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra.
Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nadmorská výška vrcholu , čím sa upresnil dovtedy uvádzaný údaj .
Prípor

Prípor môže byť:
Rozsutec (národná prírodná rezervácia)

Rozsutec je národná prírodná rezervácia v pohorí Krivánskej Malej Fatry. Je v správe štátnej ochrany prírody Malá Fatra.
Národná prírodná rezervácia Rozsutec bola vyhlásená v roku 1967 s aktualizáciou v roku 1986. Má výmeru . Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany. Rezervácia je súčasťou Národného parku Malá Fatra.
Predmetom ochrany je geobiocenologický komplex krajinných dominánt Malej Fatry - Veľký a Malý Rozsutec. Zahŕňa morfologicky atraktívne útvary ako tiesňavy, rokliny, obrie hrnce, vodopády, skalné steny a bralá. V rezervácii sa vyskytuje pestrá vápencová flóra a fauna, ktorá zahŕňa niekoľko vzácnych endemických, reliktných a zriedkavých druhov rastlín a živočíchov. 
Súčasťou rezervácie Rozsutec sú aj známe Jánošíkove diery, ktoré sa skladajú z častí Dolné diery, Nové diery a Horné diery. Dierami pretekajúci Hlboký potok vytvára Vodopády Dierového potoka.
Raritný vtáčí druh.
V roku 2022 bolo v rezervácii zaznamenané prvé hniezdenie lastovičky skalnej (lat. "Ptyonoprogne rupestris", "Hirundo rupestris"), druhu rozšíreného najmä v Stredomorí, severovýchode Afriky a v Palearktíde. Zatiaľ jediný pár na území Slovenska tu hniezdil aj v sezónach 2023 a 2024.
Otčenáš

Otčenáš (alebo Otče náš, Modlitba Pána, ) je modlitba, ktorú podľa Biblie naučil Ježiš svojich učeníkov. Patrí medzi najrozšírenejšie modlitby všetkých kresťanských cirkví. Uvádza sa v evanjeliu podľa Lukáša, kap. 11 verše 2–4 a v evanjeliu podľa Matúša, kap. 6 verše 9–13. Otčenáš „vyrastá z najlepšieho židovského dedičstva a v zásade ho ako modlitbu môžu používať aj Židia“.
Slovenský text.
Text modlitby v slovenčine:
V júni 2019 pápež František povolil, aby sa v talianskom preklade svätej omše časť „"a neuveď nás do pokušenia”" („"e non ci indurre in tentazione"“) nahradila slovami „"nedopusť, aby sme podľahli pokušeniu”" („"non abbandonarci alla tentazione"“) pretože staré znenie „hovorí o Bohu, ktorý zvádza na pokušenie. Ten, kto podlieha pokušeniu, som však ja sám; on ma do pokušenia netlačí – to Otec nerobí; Otec ti pomáha okamžite vstať. Do pokušenia nás vedie Satan, je to jeho pôsobisko.“
V gréckokatolíckej aj evanjelickej cirkvi sa na záver modlitby pred „Amen.“ ešte pridáva: „Lebo tvoje je kráľovstvo a moc i sláva, Otca i Syna i Svätého Ducha, teraz i vždycky i na veky vekov.“
Cirkevnoslovanský text.
Text modlitby v cirkevnej slovančine:
Latinský text.
Text modlitby v latinčine:
Starogrécky text.
Text modlitby v starogréčtine:
James Dunlop

James Dunlop (* 31. október 1793 – † 22. september 1848) bol austrálsky astronóm.
Uskutočnil niekoľko významných objavov v južnej hemisfére oblohy a napísal dielo "A Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars in the Southern Hemisphere observed in New South Wales", ktoré obsahovalo zoznam 629 objektov. Ale len polovica objektov, ktoré objavil sa ukázali ako skutočné, pričom druhá polovica boli dvojhviezdy a iné fenomény, ktoré sa javili odlišne kvôli problémom s teleskopom. Jeho najslávnejší objav je rádiová galaxia NGC 5128.
Vyhral zlatú medailu kráľovskej astronomickej spoločnosti a viedol observatórium v Parramatta, New South Wales.
Dunlop

Dunlop môže byť:
firma:
lokalita
osoba:
iné:
40. roky 16. storočia

40. roky 16. storočia bolo desaťročie, ktoré trvalo od 1. januára 1540 do 31. decembra 1549.
Polypovce

Polypovce (lat. Hydrozoa) sú trieda pŕhlivých mechúrnikov. Sú to radiálne symetrické živočíchy, ktorých prvočrevo nie je rozdelené septami. Polypové štádium u nich dominuje, vyskytujú sa však aj medúzy, ktoré u Hydrozoa nazývame hydromedúzy. Na rozdiel od typických medúz (scyfomedúz) majú ústa na chobotovitom výrastku (manubrium) a okraj tela je obrúbený tzv. plachtičkou (velum). Často sa vyskytuje metagenéza, u niektorých skupín však môže byť štádium medúzy alebo polypa veľmi redukované. Polypy aj medúzy žijú solitérne, môžu však tvoriť aj kolónie z diferencovaných jedincov (Leptolida, Siphonophora). Väčšina druhov žije v mori, len niekoľko málo zástupcov je sladkovodných. Delia sa na 6 radov, z ktorých sú u nás zastúpené len 2.
Systematika.
trieda polypovce (Hydrozoa):
Via Appia

Via Appia je jedna z najstarších a strategicky najdôležitejších rímskych ciest v starovekej republike.
Dal ju vybudovať rímsky štátnik Appius Claudius, zvaný "Caecus" - Slepý, v čase keď bol cenzorom. S jej výstavbou začali roku 312 pred Kr. Bola to prvá dláždená cesta z Ríma do Capuy v Kampánii, neskôr ju predĺžili cez Tarent až po prístav Brindisi. Prvé jej kilometre dnes pokrýva asfalt, je lemovaná píniami a náhrobkami mocných antického sveta.
Agónia

Agónia je prechod organizmu zo života do smrti. Spravidla nie je náhly, presne ohraničený, ale je to postupný proces ubúdania životných prejavov. Agónia trvá rôzne dlhý čas podľa druhu ochorenia, veku i konštitúcie. Pozoruje sa skôr pri nenásilných spôsoboch smrti. Pri niektorých násilných spôsoboch, aj pri tzv. náhlom úmrtí, nastupuje smrť rýchlo, bez zrejmých príznakov agónie.
Porušené je dýchacie centrum – dýchanie je nepravidelné, srdce bije slabo (tak isto pulz), často sa zastavuje, preto nedodáva krv na okysličovanie mozgu, čím dochádza k poruchám vyššej nervovej činnosti a bezvedomiu. Telesná teplota sa podstatne znižuje a len výnimočne sa značne zvýši. Chladnutie sa prejavuje predovšetkým na vyčnievajúcich častiach tela (nos, brada, pery, ruky, nohy). Pokožka umierajúceho nápadne zbledne, oči zapadnú. Tesne pred smrťou možno pozorovať svalové zášklby alebo prudké svalové kontrakcie. Keď sa srdcová činnosť a dýchanie definitívne zastavia, agónia sa končí a nastáva klinická smrť.
Priama reč

Priama reč alebo oratio directa je doslovne verné opakovanie cudzej reči.
Príklad: „Ja to urobím“ [povedala Katka]. 
Opakom je nepriama reč ("[Katka povedala,] že to urobí").
Ako literárny vyjadrovací prostriedok sa používa v umeleckom jazykovom štýle. Autor ňou dramatizuje, oživuje rozprávanie. Pomocou priamej reči oživíme napríklad rozprávanie, beletrizovaný životopis, ale i charakteristiku.
Svätý Kríž

Svätý Kríž môže byť:
Svätý Kríž nad Hronom – pôvodné pomenovanie Žiaru nad Hronom
Svätý Kríž nad Váhom – pôvodné pomenovanie časti obce Považany, pozri Kríž nad Váhom
Svätý Anton

Svätý Anton môže byť:
Nezmary

Nezmary ("Hydrida") sú solitérne žijúce sladkovodné polypy. V strednej Európe žije len zopár druhov, napr. nezmar obyčajný ("Hydra vulgaris"), nezmar hnedý ("Pelmatohydra oligactis"), nezmar zelený ("Chlorohydra viridissima"), sfarbujú ho symbiotické zoochlorely.
Medúzovky

Medúzovky () sú solitérne polypovce s prevládajúcim medúzovým štádiom, niektoré vôbec netvoria polypy. Do sladkých vôd prešla napríklad medúzka sladkovodná ("Craspedacusta sowerbii"), žije na južnom Slovensku, nedávno bola zistená aj pri Banskej Štiavnici.
Rúrovníky

Rúrovníky (lat. Siphonophora) sú morské polypovce, ktoré tvoria kolónie z diferencovaných jedincov na princípe pučania. Kolóniu spája tzv. centrálny stvol (coenosac). Na vrchole sa nachádza pneumatofór (niekedy „vzdušný vak“), ktorý vstrebávaním a vylučovaním plynu umožňuje stúpanie alebo klesanie kolónie vo vodnom stĺpci. Pod pneumatofórom sú nektofóry – plávacie medúzoidy. Ďalej sú v kolónii gastrofóry – tráviace polypy s knidoblastmi a gonofóry – pohlavné polypy s gonádami. Patrí sem viac rodov, napr. Physophora, Physalia.
Haeckelove rúrovníky.
Ernst Haeckel popísal množstvo rúrovníkov a niekoľko ilustrácií z jeho "Kunstformen der Natur" z roku 1904 zobrazuje členov tohto radu.
Lausannská ekonomická škola

Lausannská ekonomická škola (iné názvy: lausannská národohospodárska škola, lausannská škola, matematická škola) bola škola ekonomického myslenia, ktorá patrí medzi neoklasické ekonomické školy. 
Centrom lausannskej školy bola univerzita vo Švajčiarskom meste Lausanne. Medzi hlavných predstaviteľov patril Léon Walras a Vilfredo Pareto. Angličan John Hicks prispel k popularizácii lausannskej školy v anglicky hovoriacich krajinách. Najdôležitejším prínosom tejto školy je rozpracovanie teórie všeobecnej rovnováhy. 
Léon Walras, jedna z najdôležitejších osôb marginalistickej revolúcie zo 70. rokov 19. storočia, prednášal v Lausane v kantóne Vaud vo Švajčiarsku od roku 1870 do 1893. Na jeho pozíciu potom nastúpil Vilfredo Pareto. Aj keď základ ich teórií bol rovnaký, dôraz kládli na rôzne oblasti. Dnes rozlišujeme medzi skorším „walrasovským“ a neskorším „paretovským“ obdobím lausannskej školy.
Výtrusníky

Výtrusníky alebo myxozoy (lat. Myxozoa) sú taxón mechúrnikov (Cnidaria). V minulosti sa zaraďoval do prvokov (Prozoa).
Je to málo známa skupina extracelulárnych parazitov rýb alebo niektorých červov. Žijú v dutinách niektorých orgánov (močový mechúr, žlčník) alebo v štrbinách tkanív. Ich spóry sú viacbunkové s 2 – 4 pólovými bunkami so stočeným vláknom. Keď sa spóra dostane do tela hostiteľa, tieto vlákna sa vystrelia a uchytia v stene tráviacej sústavy. Uvoľní sa tým amébovitý zárodok, ktorý aktívne vyhľadáva dutiny orgánov. Tu sa delením mení na viacjadrové plazmódium so schopnosťou amébovitého pohybu, viditeľné aj voľným okom (má niekoľko milimetrov). Spóra vzniká dosť zložitým pohlavným procesom. 
Systematika.
trieda výtrusníky (Myxozoa):
Myxospóry

Myxospóry alebo rybomory (lat. Myxosporidia) sú podtrieda málo známej skupina extracelulárnych parazitov výtrusníky. Ich spóry majú 2 – 4 pólové bunky. Parazitujú v rybách, ktorým spôsobujú opuchy a poškodenie pokožky, ryby potom často hynú na druhotnú infekciu. Medzi rybomory patria napr.: rybomor kaprí ("Myxobolus cyprini"), parazit "Cyprinus carpio"; "Myxobolus pfeiferi", parazit mreny ("Barbus barbus").