burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kujataa

Kujataa je kultúrna krajina na juhozápade Grónska, ktorá je historicky spoluutváraná ľudskou činnosťou. Tiahne sa v dĺžke približne 100 km pozdĺž členitého pobrežia ostrova na území kraja Kujalleq. 
Celá oblasť vydáva svedectvo o histórii a kultúre Severanov - lovcov, zberačov a poľnohospodárov, ktorí sem začali prichádzať z Islandu v 10. storočí a udržali sa tu do 15. storočia a inuitských komunít poľnohospodárov a lovcov, ktoré sa tu vyvinuli na konci 18. storočia. Napriek vzájomným rozdielom tieto dve kultúry vytvorili kultúrnu krajinu, ktorá je využívaná pre poľnohospodárstvo, pasenie dobytku, ale aj lov morských cicavcov. 
Kujataa predstavuje prvý príklad zavedenia poľnohospodárstva v sub-arktickom pásme a prvé severské osídlenie mimo Európu. 
V roku 2017 bolo zapísaných na zoznam svetového dedičstva UNESCO pod názvom "Kujataa v Grónsku: poľnohospodárstvo Severanov a Inuitov na okraji ľadovcového oblasti" päť lokalít v regióne, ktoré zahŕňajú okrem iného pozostatky obytných a hospodárskych budov, ale aj kostolov. Súhrnná plocha týchto archeologických lokalít je 34,9 ha.
Podmanínska pahorkatina

Podmanínska pahorkatina je geomorfologický podcelok Považského podolia. Leží medzi Považskou Bystricou a Ladcami v severnej časti stredného Považia.
Polohopis.
Podcelok leží v severnej polovici Považského podolia, južne od Považskej Bystrice. Pahorkatina je v rámci celku situovaná medzi Bytčiansku (na severovýchode) a Ilavskú kotlinu (na juhozápade). Severne nadväzujú Javorníky s podcelkom Nízke Javorníky, južným smerom ležia Strážovské vrchy s podcelkami Trenčianska vrchovina a Zliechovská hornatina. Juhovýchod a východ susedí so Súľovskými vrchmi a ich podcelkami Súľovské skaly a Manínska vrchovina.
Doprava.
Územím vedú dôležité dopravné komunikácie, spájajúce juh Slovenska so severom; medzinárodná cesta E 50 (smerujúca z Brna na Žilinu) a E 75 (Bratislava – Žilina) vedie po diaľnici D1, nadregionálny význam má Považím vedúca cesta I/61 (Trenčín – Žilina) a regionálne významná je aj cesta II/517 (Považská Bystrica – Rajec). V severnej časti vedie údolím Váhu aj železničná trať Bratislava – Žilina, ktorá je súčasťou V. európskeho koridoru a hlavného prepojenia západného a východného Slovenska.
Ferdinand Pelikán (filozof)

Ferdinand Pelikán (5. jún 1885, Praha – 5. septembra 1952, Praha) bol český filozof a univerzitný profesor.
Bibliografia.
Ferdinand Pelikán napísal:
Prístavisko Valongo

Prístavisko Valongo je staré nábrežné mólo v brazílskom meste Rio de Janeiro. Nachádza sa v prístavnej oblasti mesta, medzi ulicami Rua Coelho e Castro a Rua Sacadura Cabral, približne 350 m južne od súčasného brehu zátoky Guanabara.
Vybudované bolo v roku 1811 a slúžilo ako miesto vyloďovania afrických otrokov dovážaných do Brazílie, priamo v prístavisku sa s otrokmi aj obchodovalo. Do roku 1831, kedy bolo otroctvo oficiálne zrušené, prešiel prístavom odhadom až 1 milión otrokov.. Roku 1843 bolo mólo celkovo prestavané, aby poslúžilo ako miesto vylodenia princeznej Terézie Márie Neapolsko-sicílskej, ktorá priplávala do Brazílie, aby sa tu vydala za brazílskeho cisára Petra II. Následne sa mólu začalo hovoriť tiež "Mólo cisárovnej" ("Cais da Imperatriz"). Na začiatku 20. storočia bolo mólo zasypané v rámci urbanistickej reformy a prestavby celej prístavnej oblasti. 
Počas archeologických prieskumov začatých v roku 2011 tu bolo objavené veľké množstvo amuletov a ďalších drobných predmetov pôvodom z Konga, Angoly a Mozambiku. 
V júli 2017 bola archeologická lokalita zapísaná na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Bielokarpatské podhorie

Bielokarpatské podhorie je geomorfologický podcelok Považského podolia. Leží v západnej časti územia, v južnej časti stredného Považia, medzi Novým Mestom nad Váhom a Pruským.
Polohopis.
Podcelok leží v južnej polovici Považského podolia a lemuje jeho západný okraj v podhorí Bielych Karpát. Tie vymedzujú Bielokarpatské podhorie zo severozápadu, a to podcelkami Vršatské bradlá, Kobylináč, Súčanská vrchovina a Bošácke bradlá. Na západe nadväzuje Myjavská pahorkatina a Čachtické Karpaty (podcelok Malých Karpát), južným smerom nadväzuje rovinatá Podunajská pahorkatina s podcelkami Trnavská pahorkatina a Dolnovážska niva. Juhovýchodný smer následne susedí s podcelkami Považského podolia, Trenčianskou a Ilavskou kotlinou.
Ochrana prírody.
Územie sa okrajovo dotýka CHKO Biele Karpaty, no je tu niekoľko maloplošných chránených území:
Doprava.
Územie pretína viacero významných ciest, medzi nimi cesta I/54, I/9 alebo I/57, ktoré sa pripájajú na cestu I/61. Tá vedie spolu so železničnou traťou Bratislava – Žilina údolím Váhu a Bielokarpatským podhorím vedie len okrajovo pri Novom Meste nad Váhom. Z Nemšovej na Moravu vedie železničná trať Trenčianska Teplá – Vlársky priesmyk.
Hádzaná na Juhoamerických hrách 2018

Hádzaná na Juhoamerických hrách 2018 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier 2018. Konal sa v meste Sacaba, v departmente Cochabamba, v Bolívii v dňoch od 27. mája do 6. júna 2018, za účasti 7 mužských a 7 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 2002 a toto bolo jeho 5. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Coliseo Municipal Curubamba. V obidvoch kategóriách obhájili tituly reprezentácie Brazílie, keď vo finálových stretnutiach zvíťazili nad tímami Argentíny.
Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na hádzanársky turnaj Panamerických hier 2019, ktoré hostí Lima. Kvalifikovali sa naň 2 najlepšie družstvá z oboch kategórií.
Pampulha

Pampulha je názov jednej z mestských štvrtí v Bela Horizonte a zároveň aj názov tunajšieho umelého jazera vybudovaného v 40. rokoch 20. storočia. Na brehoch jazera sa nachádza niekoľko stavieb navrhnutých Oscarom Niemeyerom v spolupráci s ďalšími umelcami(napr. na návrhu okolitých parkov a záhrad sa podieľal Roberto Burle Marx) a vybudovaných v rokoch 1942 - 1944.. Stavby a parky vznikli na popud vtedajšieho starostu mesta Juscelina Kubitscheka.
V roku 2016 bol súbor stavieb zahŕňajúci kostol svätého Františka z Assisi ( "Igreja de São Francisco de Assis"), múzeum umenia ("Museu de Arte da Pampulha"), tančiareň ("Casa do Baile") a budovu tenisového a jachtárskeho klubu ("IATE tenis Clube") zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Dôvodom zapísu je unikátne prepojenie architektúry, krajiného inžinierstva, sochárstva a maliarstva v harmonický celok. V blízkosti jazera sa nachádzajú aj futbalové štadióny Mineirão a Mineirinho.
Národný park Serranía de Chiribiquete

Národný park Serranía de Chiribiquete je rozsiahle chránené územie v Kolumbii. Nachádza sa na území departementov Guaviare a Caquetá. Je najväčším kolumbijským národným parkom, jeho rozloha je po rozšírení v roku 2013 celkom 27 853 km². Rozprestiera sa v povodí riek Apaporis a Japurá. Priemerná ročná teplota je 24° C, nadmorská výška sa pohybuje od 200 do 1 000 metrov. 
Tunajšie vysoká biodiverzita súvisí s lokalizáciou parku - severne od parku sa rozlieha oblasť Orinoquía, južne Amazonská nížina, západne Východné Kordillery, východne Guyanská vysočina, čo z parku robí jedinečný biogeografický priestor pre prirodzenú evolúciu a interakciu medzi druhmi spojenými s týmito rôznymi bioregiónmi. Na území parku boli nájdené maľby jaskynného maliarstva. 
V roku 2018 podpísal kolumbijský prezident Juan Manuel Santos rozšírenie národného parku o 15 000 km2, vznikol tak najväčší tropický národný park sveta, ktorý je s celkovou rozlohou presahujúcou 4,3 milióna hektárov rozľahlejší než Holandsko. Od roku 2018 je národný park tiež zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Dele Alli

Bamidele Jermaine Alli známy aj ako Dele Alli (* 11. apríla 1996 , Milton Keynes, Spojené kráľovstvo) je anglický futbalový stredopoliar a reprezentant, ktorý v súčasnosti hrá za turecký klub Beşiktaş JK. Jeho postom je miesto ofenzívneho záložníka.
Klubová kariéra.
V detstve hral v tíme "City Colts". Vo veku 11 rokov odišiel do klubu Milton Keynes Dons. Vo februári 2015 podpísal kontrakt s londýnskym tímom Tottenham Hotspur, sezónu 2014/2015 však strávil na hosťovaní v pôvodnom tíme Milton Keynes. Za Tottenham nastúpil prvýkrát 8. augusta 2015 ako striedajúci hráč v ligovom zápase proti Manchestru United a prvý gól v Premier League zaznamenal o dva týždne neskôr, v zápase s Leicestrom.
Na začiatku roku 2022 prestúpil ako do Evertonu a v sezóne 2022/2023 pôsobil aj na hosťovaní v tureckom Beşiktaşi.
Reprezentačná kariéra.
Dele Alli reprezentoval Anglicko aj v mládežníckych výberoch.
V októbri 2015 ho pozval tréner Roy Hodgson do anglickej seniorskej reprezentácie, kde debutoval 9. októbra v kvalifikačnom zápase na majstrovstvá Európy 2016 proti Estónsku (výhra 2: 0).
Pod vedením trénera Roya Hodgsona sa zúčastnil EURA 2016 vo Francúzsku, kam sa Anglicko prebojovalo bez straty bodu z kvalifikačnej skupiny E.
Chrám Svätého Ducha (Medzilaborce)

Chrám Svätého Ducha je pravoslávny chrám v Medzilaborciach. Bol postavený v staroruskom renesančnom slohu v roku 1949 ako pomník padlým v prvej svetovej vojne. Stojí na mieste starého dreveného pravoslávneho kostolíka, ktorý zničila druhá svetová vojna. K internej výzdobe patrí až 350 ikonov.
South Louisiana

Označenie South Louisiana predstavuje oblasť spojenú s prístavom Južnej Louisiany, ktorý sa rozkladá cez 87 kilometrov pozdĺž rieky Mississippi medzi New Orleans a Baton Rouge v štáte Louisiana. Jej stred sa nachádza približne v LaPlace v štáte Louisiana, ktorý slúži ako miesto sídla prístavu.
Tento prístav je rozhodujúci pre zásielky obilia zo stredozápadu, pričom pokrýva približne 60 % vývozu surových obilnín.
Geografická poloha.
Prístavy New Orleans, Južná Louisiana a Baton Rouge pokrývajú celkovo 277 km na oboch brehoch rieky Mississippi. Kanál Mississippi River-Gulf Outlet (teraz uzavretý skalnou hrádzou vybudovanou cez kanál v Bayou La Loutre) sa rozkladá 67 kilometrov od New Orleans do Mexického zálivu a prechádza cez rieku Mississippi z New Orleans do Baton Rouge, pričom jej hĺbka sa pohybuje až pri hodnote 14,6 m. Celkovo sú navigačné hĺbky v rozmedzí od 12 do 48 stôp (3,6 - 14,6 m) pozdĺž rieky, kanálov a bočných kanálov. Po hurikáne Katrina, Národný úrad pre oceán a atmosféru používal na prieskum lode so sonarmi a skenermi na posúdenie poškodenia pod vodou v prístavoch. Vedenia prístavov použili tento prieskum na rozhodovanie o tom, kedy otvoriť alebo uzatvoriť prístavy.
Vývoz a dovoz.
Tieto tri prístavy sú významné pre ekonomiku Spojených štátov. Prístavy New Orleans, Južná Louisiana a Baton Rouge sa umiestňujú na treťom, štvrtom a pätnástom mieste v celkovom obchode podľa prístavu do všetkých svetových prístavov. Pokiaľ ide o dolárovú hodnotu, celkový obchod podľa prístavu do všetkých svetových prístavov, New Orleans, Južná Louisiana a Baton Rouge, je 12., 16. a 27. miesto. Cez prístav Južnej Louisiany každoročne prejde viac ako 4 500 plavidiel a viac ako 65 000 lodí, čím sa dostáva na popredné miesto pre dovoz. Prístav Južnej Louisiany predstavuje 15 až 57 % amerického vývozu, čo predstavovalo roku 2017 hodnotu viac ako 71 miliónov ton nákladu.
Podľa Severoamerickej asociácie vývozu obilia od augusta 2005 tieto tri prístavy slúžia ako brána pre takmer 55 až 70 % všetkej vyvážanej kukurice, sóje a pšenice z USA. Námorné člny nesú tieto zrná z rieky Mississippi do prístavov na skladovanie a neskôr na vývoz. Dovoz v týchto prístavoch zahrňuje produkty ako oceľ, guma, káva, ovocie a zelenina.
Dolinka pod Váhou

Dolinka pod Váhou, v rôznych prameňoch sa objavujú aj formy Kotlina pod Váhou, Dolinka pod sedlom Váha, (, , ) je úval Žabej doliny, ohraničený od západu krátkym južným hrebeňom Žabej veže, od severu úsekom hlavného hrebeňa Vysokých Tatier od Žabej veže po Rysy a od východu pokračovaním hlavného hrebeňa Vysokých Tatier po Ťažký štít a jeho vedľajším juhozápadným hrebeňom. 
Názov.
Je odvodený z polohy pod sedlom Váha. Maďarské a nemecké pomenovanie vzniklo v roku 1878 z návrhu Uhorského karpatského spolku. Mal pripomínať, že Ján Hunfalvy vystúpil v roku 1856 z dolinky na sedlo.
Turistika.
 – po modrej značke od rázcestia pri Popradskom plese do Mengusovskej doliny ku rázcestiu nad Žabím potokom (35 min, ↓25 min), odtiaľ po červenej značke cez Dolinku pod Váhou (od Popradského plesa 3h, ↓2.15h) ku Chate pod Rysmi.
Záverová spoluhláska

Záverová spoluhláska alebo okluzívna spoluhláska (okluzíva) je spoluhláska, ktorá sa tvorí pomocou tzv. záveru. Záver (oklúzia) vo fonetike označuje úplné zablokovanie cesty vzduchovému prúdu vo vokálnom trakte na určitý čas. Prudkým uvoľnením záveru vzniká akustický efekt explózie, lebo počas záveru sa za prekážkou zväčší tlak vzduchu. Preto sa niekedy používa aj výraz výbuchová spoluhláska alebo explozívna spoluhláska (explozíva). Medzi ne však potom nepatria nosové spoluhlásky, aj keď sú záverové.
Záverové spoluhlásky sa ďalej delia na znelé a neznelé, podľa toho, či počas záveru hlasivky kmitajú alebo nekmitajú.
Patria sem napríklad spoluhlásky [b], [p], [g], [k].
BritNed

BritNed je vysokonapäťové elektrické prepojenie jednosmerným prúdom podmorským káblom medzi anglickým ostrovom Isle of Grain v grófstve Kent a Maasvlakte v holandskom Rotterdame.
Dejiny.
Projekt bol zverejnený v máji 2007. Inštalácia prvej sekcia káblového spojenia začala 11. septembra 2009, Celý 260 km kábel bol ukončený v októobri 2010. Prevádzku začal 1. apríla 2011, a podľa údajov z januára 2012, prúd tiekol hlavne z Holandska do Spojeného kráľovstva.
Technický popis.
Dvoj pólové 450 kV prepojenie s dĺžkou 260 km pozostáva z dvoch vysokonapäťových jednosmerných káblov, ktoré sú spletené spolu. Kapacita kábla je 1000 MW. Prepojenie má dva striedačové stanice na spojenie prepojenia s britskou a holandskou prenosovou sústavou. Kábel bol vyrobený spoločnosťou ABB a uložený firmou Global Marine Systems. Konzorcium BAM Nuttall/Siemens zodpovedalo za výstavbu a vybavenie striedačých staníc. BritNed bol dostavaný načas a v rámci rozpočtu 600 mil. €.
Prevádzkovatelia.
Prevádzkovatelia prenosových sústav Spojeného kráľovstva a Holandska - National Grid plc a TenneT vytvorili spoločný podnik za účelom financovania a prevádzky prepojenia, oddelene od regulovanej činnosti oboch spoločností.
Nosová hláska

Nosová hláska (iné názvy: nazálna hláska, nosovka, nazála) môže byť:
Ousmane Dembélé

Ousmane Dembelé (* 15. máj 1997, Vernon, Francúzsko) je francúzsky futbalový útočník a reprezentant, ktorý v súčasnosti pôsobí v španielskom klube FC Barcelona.
Jeho matka Fatimata pochádza z Mauritánie, otec z Mali.
Klubová kariéra.
S futbalom začal v roku 2004 tíme ALM Évreux, v roku 2009 prestúpil do klubu Évreux FC. Jeho v 13-tich rokoch ho získal klub Stade Rennais.
Stade Rennais FC.
Debutoval v drese rezervného tímu Stade Rennais 6. septembra 2014, keď striedal Zana Alléeho. Svoj prvý gól dal 9. novembra 2014 proti Stade Lavallois. V prvej sezóne dosiahol 13 gólov v 18 zápasoch.
Borussia Dortmund.
V lete 2016 prestúpil do nemeckého klubu Borussia Dortmund, kde podpísal päťročnú zmluvu. Debutoval v zápase proti Bayernu v ktorom Dortmund prehral 0-2. Svoj prvý gól zaznamenal 20. septembra 2016 v zápase Bundesligy proti VfL Wolfsburgu, ktorý Dortmund vyhral 5-1. Dňa 22. novembra 2016 zaznamenal svoj prvý gól v Lige majstrov, keď nemecký klub porazil Legiu Varšavu 8-4 v skupine. V letnom prestupovom období roku 2017 sa oň zaujímal katalánsky klub FC Barcelona, ktorý prišiel o svojho ofenzívneho hráča Neymara.
FC Barcelona.
V auguste 2017 prestúpil za 105 miliónov eur (+ bonusy) do katalánskeho klubu FC Barcelona pôsobiaceho vo španielskej Primera División a stal sa tak druhým najdrahším hráčom histórie po Neymarovi, ktorý v lete odišiel za 222 miliónov eur z Barcelony do Paris Saint-Germain FC. Teraz nosí na drese číslo 11 po Neymarovi. Za Barcelonu debutoval 9. septembra keď v 68. minúte nahradil Gerarda Deulofea v zápase v ktorom Barcelona vyhrala 5-0 nad RCD Espanyol Espanyol na Camp Nou a prihral na gól Suárezovi. Vo svojom prvom štarte v základnej zostave o osem dní neskôr v Getafe CF si zranil Achillovu šľachu a bol odpísaný na štyri mesiace. 9. mája skóroval dvakrát v zápase proti Villarealu v ktorom Barca vyhrala 5-1.
Reprezentačná kariéra.
Nastupoval za francúzske mládežnícke reprezentácie U17, U18, U19 a U21.
V A-mužstve Francúzska debutoval 1. septembra 2016 v priateľskom zápase v Bari proti reprezentácii Talianska (výhra 3:1)..
Dňa 17. mája 2018 bol zaradený do 23-členného tímu na majstrovstvá sveta 2018 v Rusku.
Nosová spoluhláska

Nosová spoluhláska (iné názvy: nazálna spoluhláska, nosovka, nazála) je vo fonetike označenie pre špeciálny typ záverovej spoluhlásky. Pri artikulácii nosovej spoluhlásky dochádza k zablokovaniu prístupu vzduchu do vokálneho traktu (tzv. záver) a súčasne sa mäkké podnebie s čapíkom spustí do ústnej dutiny. Zároveň sa vzduchu uvoľní priechod do nosovej dutiny, čím vznikne výrazná nosová rezonancia. Pri nosových spoluhláskach teda vzduch uniká len cez nos a cez ústa nie.
Patria sem napríklad spoluhlásky [m], [n], [ɲ], [ŋ].
Nida Senff

Dina Willemina Jacoba „Nida“ Senff (* 3. apríl 1920, Rotterdam, Holandsko – † 27. jún 1995, Amstelveen, Holandsko) bola holandská plavkyňa súťažiaca v plaveckej disciplíne znak. Na letných olympijských hrách 1936 v Berlíne zvíťazila v znaku na 100 m. Toho času patrila k najlepším plavkyniam v Európe. Olympijských pretekov sa ale nezúčastnila americká favoritka Eleanor G. Holm (z účasti na olympiáde bola vylúčená vedením americkej reprezentácie pre „opilosť“).
Nida v rokoch 1935 až 1937 držala titul majsterky Holandska v znaku na 100 m. V rokoch 1936 až 1937 sa jej podarilo utvoriť päť svetových rekordov v znaku na 100 m, 150 yardov (137,16 m) a 200 m. V roku 1983 bola zapísaná do Medzinárodnej plaveckej siene slávy.
Dračia dolinka

Dračia dolinka (, , ) je severozápadné odvetvie Zlomísk vo Vysokých Tatrách, ktoré do ich dolnej časti spadá vysokým, mierne strmým prahom. 
Dračia dolinka je dlhá asi a široká asi . Ohraničujú ju juhozápadný vedľajší hrebeň Ťažkého štítu, hlavný hrebeň Vysokých Tatier od Ťažkého štítu po Vysokú a južný vedľajší hrebeň Vysokej (Dračí hrebeň).
Objekty v dolinke.
V dolinke sú:
Dolinku odvodňuje čiastočne pod zemou tečúci Dračí potok.
Názov.
Prešiel na dolinku z Dračieho plesa a súvisí s ľudovými povesťami.
Turistika.
Do dolinky nevedú turistické chodníky.
Odoaker

Flavius Odoacer nemecky "Odoaker", (latinsky Flavius Odovacar, Odovacer alebo Fl. Odovac , * okolo 433 - † asi 15. marec 493, Ravenna) bol rímsky dôstojník a kráľ Itálie, ktorý tu vládol v rokoch 476 až 493. Pochádzal z germánskeho kmeňa Skírov. V roku 476 sa stal prvým nerímskym panovníkom.
Pôvod.
Narodil sa okolo roku 433 na strednom Dunaji v Panónii. Bol synom skírského náčelníka Edeka, ktorý bol vazalom Hunov pod vedením Attilu. Jeho matka bola pravdepodobne germánskeho pôvodu. Mal brata Hunulfa. Informácia o jeho skírskom pôvode je prevzatá z kroniky Jána z Antiochie. Iné pramene píšu o odlišnom pôvode, napr. Jordanes ho popísal ako príslušníka kmeňa Turcilingov.
Cesta k trónu.
Okolo roku 470, po smrti otca bojoval ako žoldnier v rímskej armáde. Na trón sa dostal tak, že ho vojsko vyhlásilo za kráľa. Roku 475 povstal vojvodca Orestes proti Juliovi Neposovi a dosadil na trón svojho syna Romula Augusta. Odoaker neskôr povstal proti vojvodcovi Orestesovi, proti ktorému sa vzbúrila armáda, lebo nemal čím odmeňovať svojich vojakov. Zabil ho a roku 476 zosadil z trónu jeho syna Romula Augusta, ktorý bol posledný západorímsky cisár. Týmto sa Odoaker stal prvým nerímskym panovníkom a došlo k faktickému zániku Západorímskej ríše.
Odoakerovo kraľovanie.
Titul cisára si neprisvojil, ale cisárske insígnie poslal do Konštantínopolu, čím de facto prijal zvrchovanosť Východorímskej ríše. V panovaní pokračoval najprv formálne pod Juliom Neposem a po jeho smrti roku 480 panoval pod zvrchovanosťou cisárstva z Konštantínopolu. Odoaker je v mnohých historických dokumentoch popisovaný ako kráľ, ale tento titul mu bol pravdepdoobne udelený len neformálne, aj napriek tomu využíval tento titul. Odoaker sa snažil upevniť svoju pozíciu zabezpečovaním hraníc na Dunaji a na Sicílii. Okolo roku 484 zaútočil dokonca aj na západné provincie Východorímskej ríše, čím sa dostal do nemilosti cisára Zenona. Cisár Zenon proti Odoakerovi vyslal roku 488 ostrogótskeho kráľa Theodoricha. Boje trvali v rokoch 490 až 493 a po dlhých bojoch Theodorich nakoniec zlomil Odoakerov odpor. V roku 493 síce uzavreli dohodu o spoločnom panovaní v Itálskom kráľovstve, ale v tom istom roku ho v Ravenne Theodorich zavraždil. Tým sa skončila jeho vláda v Itálii, ktorú ovládli Ostrogóti.
Thomas Bredahl

Thomas Bredahl (* 2. november 1980, Herning, Dánsko) je dánsky hudobný manažér, bývalý gitarista a spevák. Je známy ako bývalý sólový gitarista a sprievodný spevák skupiny Volbeat a bývalý člen skupiny Gob Squad. Bredahl sa ku skupine Volbeat pripojil v roku 2006 a skupina oznámila jeho odchod 28. novembra 2011. Bol nástupcom Franza Gottschalka, ktorého vyhodili zo skupiny Volbeat po dokončení nahrania druhého albumu "Rock the Rebel / Metal the Devil".
Po skupine Volbeat sa opäť venoval skupine Gob Squad, kde bol hlavným spevákom. V súčasnosti je spolumajiteľom a manažérom spoločnosti Heartbeat Management.
Osobný život.
V roku 2000 Bredahl absolvoval štúdium na Herning Gymnasium. Neskôr nastúpil na univerzitu v Aarhuse, ktorú v roku 2008 dokončil s magisterským titulom "Cand.soc." Je ženatý a má dve deti.
Hudobné vybavenie.
Bredahl používal gitary Gibson Les Paul a ESP Eclipse a od roku 2011 gitaru Fender Blacktop Telecaster. Používal tiež zosilňovače Mesa Boogie.
Mäkké podnebie

Mäkké podnebie alebo velum () je mäkký, sliznicou potiahnutý svalový útvar v ústnej dutine. Je predĺžením tvrdého podnebia smerom k zadnej hrdlovej stene a končí sa voľným výbežkom – čapíkom (uvula). Mäkké podnebie má schopnosť zdvíhať sa, čím otvára a uzatvára vstup do nosovej dutiny. To má význam pri dýchaní, kedy je spustené do ústnej dutiny, čo umožňuje prechod vzduchu nosom, a tiež pri prehĺtaní, kedy sa pritláča k zadnej hrdlovej stene a zabraňuje vstupu potravy do nosa.
Rečový význam.
Mäkké podnebie má významnú funkciu aj pri artikulácii hlások. Pri jeho pritlačení k zadnej hrdlovej stene a súčasnom neveľkom kruhovom stiahnutí nosohltana vo výške ich vzájomného dotyku vznikajú ústne hlásky. Pokiaľ je mäkké podnebie spustené do ústnej dutiny a vzduch uniká cez nos, vznikajú nosové hlásky.
Tvoria sa tu aj isté špecifické spoluhlásky. Ak sa jazyk tesne priblíži k mäkkému podnebiu a medzi chrbtom jazyka a mäkkým podnebím sa utvorí štrbina, vznikne úžinová mäkkopodnebná spoluhláska. Ak sa chrbát jazyka pritlačí k mäkkému podnebiu, čím úplne zavrie cestu výdychovému prúdu, vznikne mäkkopodnebná záverová spoluhláska.
Polskie Sieci Elektroenergetyczne

Polski Sieci Elektroenergetyczne, a. s. (PSE) je energetická spoločnosť v Poľsku, ktorá v krajine vykonáva činnosť prevádzkovateľa prenosovej sústavy. Patrí do vlastníctva štátu, jej jediným akcionárom je štátna pokladňa. Predseda predstavenstva je od 31. decembra 2015 Eryk Kłossowski. Spoločnosť sídli v meste Konstancin-Jeziorna.
Prenosová sústava.
PSE prevádzkujú Krajowy System Elektroenergetyczny, ktorý k 1. januáru 2018 obsahoval:
Celkovo KSE obsahuje 258 vedení v dĺžke plus podmorské vedenie do Švédska s 450 kV DC v dĺžke , z toho vo vlastníctve má . Ďalej vlastní 106 staníc vysokého napätia. 
Minimálny odber v roku 2015 bol 19,070 GW 10. júla a maximum 25,101 GW 7. januára 2015. Počas roku 2015 bola domáca spotreba 161,438 GWh. Bolo to o 1,7% viac ako v predošlom roku.
Filosemitizmus

Filosemitizmus je emocionálne a racionálne motivovaný (príp. až nekritický) obdiv, priazeň, priateľstvo, náklonnosť k Židom a židovstvu. Takýto obdivovateľ Židov sa označuje ako filosemita.
Filosemitizmus sa vyskytuje v rôznych podobých – biblických i postbiblických. Napr. niektoré inkarnácie kresťanského filosemitizmu sa môžu spájať s antisemitizmom, keďže sa v nich zmiešava obdiv k židovstvu predkristovskej éry (Židia ako „Bohom vyvolený“ národ) a zároveň nenávisť voči židovskej diaspóre, najmä za „vinu“ Židov na ukrižovaní Ježiša Krista. V stredoeurópskom kultúrnom prostredí bol často reakciou na antisemitizmus rozšírený medzi nižšími spoločenskými vrstvami a aj preto išlo predovšetkým o výsadu vyšších vrstiev a vzdelancov.
Sociológ Zygmunt Bauman filosemitizmus – paradoxne spolu s antisemitizmom – považuje za súčasť tzv. alosemitizmu, čo je termín, ktorý definuje ako "„prax vyčleňovania Židov ako radikálne odlišných od všetkých ostatných ľudí/národov" ["people"]"“". Zatiaľ čo antisemitov radikálna odlišnosť židovského národa odpudzuje, pre filosemitov je príťažlivou stránkou a príkladom ako „prežiť“ a zachovať si identitu napriek tlakom modernej homogenizácie. Za pozitívne konotované, obdivované vlastnosti Židov sa v tomto ohľade pokladá „rasová“ solidarita, intelekt či „obchodný duch“.
Tour de France 2018

Tour de France 2018 bol 105. ročník pretekov Tour de France. Štart pretekov bol 7. júla v meste Noirmoutier-en-l’Île v departmente Vendée na západe Francúzska a po 21. etapách bol cieľ 29. júla v Paríži. Celková dĺžka etapových pretekov je .
Tímy.
Na štart nastúpilo 18 UCI Pro tímov, ktoré doplnili štyri kontinentálne tímy. Z každého tímu boli vybraní 8 jazdci. Celkový počet štartujúcich bol 176 cyklistov, medzi ktorými bol aj Slovák Peter Sagan.
● prokontinentálne tímy
Etapy.
Pretekári absolvovali za 23 dní v 9 rovinatých, 4 kopcovitých a 6 horských etapách, súčasťou boli tiež 2 časovky.
Liga majstrov UEFA 2018/2019

Liga majstrov UEFA 2018/2019 je 64. ročník európskeho klubového futbalového turnaja, ktorý organizuje UEFA. Jej víťazom sa stal anglický klub Liverpool FC, ktorý vo finále zdolal Tottenham .
Liga majstrov UEFA (orig. UEFA Champions League) je výročná futbalová súťaž, ktorú usporiadava Európska futbalová asociácia (UEFA) pre najlepšie kluby európskych líg. Spolu s juhoamerickým Bengoro je najslávnejšou klubovou trofejou na svete. Liga majstrov nesmie byť zamieňaná s Pohárom UEFA, niekdajšou druhou najlepšou európskou klubovou súťažou.
Slovenským zástupcom v tejto sezóne Ligy majstrov bol FC Spartak Trnava.
Skupinová fáza.
Skupina H.
Postup do osemfinále čaká na tímy umiestnené na prvom a druhom mieste, do šestnásťfinále Európskej ligy postupujú tímy, ktoré skončia na treťom mieste.
Zdroje.
Oficiálna stránka UEFA
Pozemný hokej na Juhoamerických hrách 2018

Pozemný hokej na Juhoamerických hrách 2018 (zároveň to boli Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2018) bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier 2018. Konal sa v meste Cochabamba, v Bolívii v dňoch od 29. mája do 7. júna 2018, za účasti 8 mužských a 7 ženských tímov. Turnaj v pozemnom hokeji sa na hrách organizuje od roku 2006 a toto bolo jeho 3. vydanie. Zápasy sa odohrali na štadióne Estadio Félix Capriles. Domáca Bolívia odohrala vôbec svoje prvé medzištátne zápasy. V oboch kategóriách obhálili titul reprezentácie Argentíny, ktoré vo finálových zápasoch vyhrali nad , resp. nad .
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na hokejový turnaj Panamerických hier 2019, ktoré hostí Lima. Kvalifikovali sa naň 2 najlepšie družstvá z oboch kategórií.
Pozemný hokej na Juhoamerických hrách

Pozemný hokej na Juhoamerických hrách je turnaj v pozemnom hokeji, ktorý sa organizuje v rámci multišportového podujatia Juhoamerických hier. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený na 8. juhoamerických hrách v roku 2006 v argentínskom Mar del Plata, v mužskej aj ženskej kategórii. Hokejový turnaj sa odvtedy s výnimkou roku 2010 organizuje na hrách pravidelne a plní zároveň úlohu juhoamerických majstrovstiev. V mužskej i ženskej kategórii dominujú družstvá Argentíny, ktoré zvíťazili na všetkých doterajších turnajoch. 
Turnaj slúži zároveň ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na hokejový turnaj Panamerických hier.
Dolmenové lokality Kočchang, Hwasun a Kanghwa

Dolmenové lokality Kočchang, Hwasun a Kanghwa sú lokality dolmenov v Južnej Kórei, ktorá je od roku 2000 zapísaná na zozname svetového dedičstva UNESCO. 
Sú rozosiate po území provincie Južná Čolla a metropolitného mesta Inčchon. V Kórei je lokalizovaných približne 40% všetkých dolmenov na celom svete, pričom väčšina kórejských dolmenov sa nachádza práve v týchto 3 lokalitách. Vznikli v priebehu prvého tisícročia pred naším letopočtom (neolit a doba bronzová), kedy na Kórejskom polostrove panovala megalitická kultúra. 
Archeologické vykopávky začaté v roku 1965 našli v blízkosti dolmenov keramiku, šperky, bronzové predmety a ďalšie pohrebné artefakty.
Železničná stanica Oravský Podzámok

Železničná stanica Oravský Podzámok je železničná stanica v obci Oravský Podzámok. 
Nachádza sa na 27,491 km neelektrifikovanej trate č. 181 Kraľovany – Trstená, medzi stanicami Medzibrodie nad Oravou a Oravský Podzámok zastávka. V blízkosti železničnej stanice je Oravský hrad, ubytovanie a občerstvenie. Na stanici je k dispozícií pokladňa na predaj vnútroštátnych cestovných lístkov.
Železničná stanica Dolný Kubín

Železničná stanica Dolný Kubín je železničná stanica v meste Dolný Kubín. 
Nachádza sa na 17,275 km neelektrifikovanej trati č. 181 Kraľovany – Trstená, medzi stanicami Dolný Kubín zastávka a Mokraď. Stanica obsahuje "3 dopravné", "1 manipulačnú" a "1 odstavnú" koľaj. Stanica má dve nástupištia, z toho prvé má dĺžku 81 metrov a druhé 99 metrov. Disponuje tiež predajom cestovných lístkov, využíva možnosť rezervácie a predaja miesteniek, ležadiel a lôžok vo vnútroštátnej a medzinárodnej preprave.
Coreca

Coreca (v miestnom dialekte Coraca alebo Corica) je obec, ktorá sa nachádza na juhu Talianska v provincii Cosenza. V roku 2017 tu žilo 700 obyvateľov. Obec sa nachádza v blízkosti veľkého mesta Campora San Giovanni. Na západ od mesta sa nachádza Tyrhénske more.
Amantea

Amantea je talianske mesto v regióne Kalábria a latinsko-katolícke tituly v provincii Cosenza v regióne Kalábria južného Talianska.
Je turistickým centrom na pobreží južného Tyrhénskeho mora.
Okresy Amantea sú Acquicella, Camoli, Campora San Giovanni a Coreca.
Železničná stanica Tvrdošín

Železničná stanica Tvrdošín je železničná stanica v meste Tvrdošín. Nachádza sa medzi stanicami Krásna Hôrka a Trstená na neelektrifikovanej trati č. 181 Kraľovany - Trstená. Stanica obsahuje šesť koľají a dve nástupištia. Disponuje tiež predajom vnútroštátnych cestovných lístkov. a je vybavená koľajovou váhou a bočnou rampou.
Kostol Povýšenia svätého Kríža (Ružomberok)

Kostol Povýšenia svätého Kríža je rímskokatolícky kostol, ktorý sa nachádza na Námestí Andreja Hlinku v Ružomberku. Kostol spravuje Rád Jezuitov.
Budova.
Kostol Povýšenia svätého Kríža bol vybudovaný v roku 1806 ako prístavba Kolégia piaristov, rezidencie rehole piaristov, ktorá dnes slúži ako jezuitský noviciát. Stavba sa uskutočnila vďaka finančnej podpore ružomberského mešťana a podnikateľa Andreja Zvadu – Paračku. 
Kostol je jednoloďový so vstavanou vežou, postavený v empírovom slohu. V prednej časti sa nachádza polkruhová svätyňa. Autorom interiérových malieb na klenbách kostola je Jozef Hanula. V nikách čelnej fasády sa nachádzajú kamenné sochy svätcov Jána Nepomuckého a Jozefa Kalazanského, ktoré vytvoril Alexander Belopotocký. 
V novembri 2011 bol do kostola nainštalovaný nový píšťalový organ, vyrobený v Rakúsku firmou Rieger Orgelbau, ktorým nahradili pôvodný z roku 1883. Dipozícia a detaily o organe sú k dispozícii v portfóliu na stránke firmy. 
V Ružomberku sa nachádza aj ďalší kostol Povýšenia svätého Kríža z roku [1859], ktorý je situovaný na ružomberskej kalvárii.
212. taktická letka

212. taktická letka je súčasť Vzdušných síl Armády Českej republiky v rámci 21. taktického krídla 21. základne taktického letectva. Vo výzbroji jednotky sa nachádza 16 jednomiestnych ľahkých bojových letúnov Aero L-159 Alca. Letka vznikla 1. decembra 2003 premenovaním na "42. stíhací letku" nesúcu čestný názov „Genmjr. Františka Peřiny“ na pamiatku pilota 312. československej stíhacej perute, ktorý sa v roku 2016 stal patrónom aj 212. taktickej letky. Za oficiálny dátum založenia letky je považovaný 1. január 1995, kedy počas reorganizácie AČR vznikla "42. stíhací letka" v rámci čáslavskej "4. základny taktického letectva".
Letecká technika.
Jediným typom letúna vo výzbroji 212. taktickej letky je ľahký bojový letún Aero L-159 ALCA, resp. jeho jednomiestny variant L-159A. Prvé stroje tohto typu získala vtedajšia 42. stíhacia letka koncom roku 2000. V roku 2003 bolo v zostave letky všetkých 72 L-159A vyrobených pre AČR, ale prevádzka takéhoto počtu letúnov sa ukázala ako nákladná a ministerstvo obrany došlo k záveru, že letectvo bude využívať maximálne 20 jednomiestnych strojov. Nadpočetné stroje boli prestavané na dvojmiestne L-159T1 či dlouhodobo uskladnené.
V roku 2007 došlo k zavedeniu dvojmiestnych letúnov L-159T1, ktoré 212. taktická letka prevádzkovala spolu s jednomiestným variantom L-159A až do roku 2013, kedy boli odovzdané novovytvorenej 213. výcvikovej letke. V polovici roku 2015 sa v zostave 212. taktickej letky nachádzalo 19 letúnov.
V júli 2015 preletela trojica „alek“ 212. taktickej letky na letisko spoločnosti Aero Vodochody v rámci predaja 15 letúnov L-159 do Iraku. Okrem 11 zakonzervovaných strojov boli predané 4 stroje z výzbroje českého letectva, z toho jeden dvojmiestny L-159T1 a tri jednomiestne L-159A.
Metón z Atén

Metón ("Metón") bol grécky astronóm a matematik v 5. storočí pred Kr.
Metón, syn "Pausania" (podľa Theofrasta žiak "Faina"), bol aténsky astronóm, ktorý sa pokúsil uviesť do vzájomného súladu lunárny mesiac so solárnym rokom. Diodoros Sicílsky uvádza, že v roku, keď bol v Aténach archónom "Apseudes" (432 pred Kr.), Metón po štúdiu hviezd odhalil svoj devätnásťročný cyklus, ktorého začiatok bol stanovený na trinásty deň aténskeho mesiaca Skiroforión. Podľa Diodora hviezdy na nebesiach po počte týchto rokov dosiahli svoj návrat na to isté miesto a uzavreli tak okruh, ktorý sa nazýval Veľkým rokom. Tieto výpočty mal vraj Metón také presné, že dokonca ešte v jeho období väčší počet Grékov používal tento devätnásťročný cyklus.
Tento tzv. Metónov cyklus bol v Aténach oficiálne prijatý v roku 432 pred Kr. Skladal sa z devätnástich rokov, rozdelených na dvanásť lunárnych alebo synodických (29.5306 dní) a sedem priestupných čiže 235 mesiacov alebo 6940 dní (125 plných mesiacov po 30 dňoch a 110 prázdnych po 29 dňoch).
Pretože sa vtedy rok všeobecne počítal na 365¼ dňa, tento cyklus bol o ¼ dňa dlhší, lebo
365¼ × 19 = 6939¾ dňa.
Dĺžka roku bola (125 × 30) + (110 × 29)19. = 365.263 dňa 
Dĺžka mesiaca bola (125 × 30) + (110 × 29)235. = 29.532 dňa
Metónov kalendárny systém neskôr vylepšili Kallippos a Hipparchos z Nikaie.
Historická oblasť Kjongdžu

Historická oblasť Kjongdžu je súbor juhokórejskych pamiatok zapísaných od roku 2000 na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Ide o súbor palácov, chrámov, pagod, sôch a ďalších stavieb nachádzajúcich sa v okolí mesta Kjongdžu vo východnej časti štátu. Väčšina z chránených pamiatok pochádza zo 7. až 10. storočia - vrcholného obdobia kráľovstva Silla. 
Podľa UNESCA je historická oblasť rozdelená do piatich oddelených častí:
Hésychios

Hésychios alebo Hesychius ("Hésychios", ) môže byť:
Skalné maľby v Sierra de San Francisco

Skalné maľby v Sierra de San Francisco je súbor jaskynných malieb predkolumbovských civilizácií v Mexiku. 
Nachádzajú sa v centrálnej časti Kalifornského polostrova v štáte Baja California Sur na území biosférickej rezervácie El Vizcaino. Vďaka skvelej úrovni zachovalosti, svojmu rozsahu, kvalite, farebnosti a rozmanitosťou vyobrazených námetov sú tunajšie maľby vysoko cenené ako v národnom, tak aj medzinárodnom meradle. Od roku 1993 sú zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Pod ochranu UNESCO patrí asi 250 skalných malieb lokalizovaných v blízkostí obcí San Francisco a Mulege. Sú umiestnené na stenách a stropoch jaskynných úkrytov v bokoch roklín, ktoré sú zle prístupné. Najhodnotnejšie maľby sa nachádzajú v lokalitách "Cueva del Batequì, Cueva de la Navidad, Cerro de Santa Marta, Cueva de la Soledad, Cueva de las Flechas" a "Grutas del Brinco"
Rozmanitosť námetov malieb je pozoruhodne vysoká - od ľudských postáv (muži, ženy, deti), cez zvieratá (králik, puma, jeleň, veľryba, tuniak, korytnačka, chobotnice, orol, pelikán) až po abstraktné tvary. Boli objavené aj vyobrazenia rôznych zbraní, ktoré spoločne s postavami ľudí a zvierat predstavujú výjavy z lovu a bojov. Maľby vznikali v období od 10. storočia pred Kr. až do 13. storočia, ich pravdepodobným autorom bolo etnikum Guachimi.
Peruť (letecká jednotka)

Peruť je označenie jednotky vojenského letectva zloženej z určitého počtu lietadiel (v závislosti na konkrétnom letectve a niekedy aj typu lietadiel), väčšinou jedného typu, ich posádok a pozemnej technickej obsluhy, zvyčajne ďalej rozdelenej na dve až štyri letky či roje. V česko-slovenskej leteckej terminológii sa názov „peruť“ začal používať v 20. rokoch 20. storočia, pričom značil jednotku s veľkosťou 20 až 40 lietadiel, zloženú z niekoľkých (obvykle troch) letiek po 9 až 12 strojoch. Perute Royal Air Force, v ktorých počas druhej svetovej vojny slúžili aj česko-slovenskí letci, sa od pôvodných česko-slovenských perutí odlišovali, pretože mali v stave 12 až 18 strojov a skladali sa z letiek po šiestich lietadlách. Povojnové česko-slovenské letectvo ani súčasné Vzdušné sily Armády Českej republiky a Vzdušné sily Ozbrojených síl Slovenskej republiky termín „peruť“ nepoužívajú.
Terminológia.
Perute v medzivojnovom česko-slovenskom letectve predstavovali ekvivalent práporu u pozemného vojska. Jednotlivé perute sa skladali z dvoch až štyroch letiek po 9 až 12 lietadlách, najčastejšie však z troch letiek. Česko-slovenské perute teda mali v stave okolo 20 až 40 lietadiel.
Termín „peruť“ sa tiež používa pre označenie útvarov RAF s približne 12 a viac lietadlami ("Squadron"), napríklad 310. (česko-slovenská) peruť RAF ("No. 310 (Czechoslovak) Squadron RAF"). Britské perute sa ďalej delili na letky ("Flights"), ktoré mali do roku 1939 šesť lietadiel v dvoch trojiciach ("Sections"). Od roku 1940 sa začali vo väčšej miere používať štvorčlenné formácie tvorené dvoma dvojicami. Niekoľko perutí mohlo pôsobiť spoločne v útvare zvanom krídlo ("Wing").
Povojnové česko-slovenské letectvo prevzalo sovietsky model organizácie leteckých jednotiek. Základnou jednotkou boli letky s 12 strojmi, ktorých nadradeným útvarom boli letecké pluky, ktoré boli spočiatku tvorené štyrmi a neskôr tromi letkami. Označenie „peruť“ sa nepoužíva ani u Vzdušných síl Ozbrojených síl Slovenskej republiky, ktorých základnou jednotkou sú letky (s veľmi premenlivým počtom strojov), ktoré patria pod jednotlivé krídla.
Kým perute stíhacích lietadiel majú typicky v stave 16 až 24 strojov, peruť viacmotorových bombardovacích či dopravných lietadiel môže mať nižší početný stav. Vo väčšine ozbrojených síl sú perute ďalej zoskupené do vyšších jednotiek, ako je napríklad skupina alebo krídlo.
Niektoré letectvá (vrátane Royal Air Force, francúzskych vzdušných síl, Kráľovských holandských vzdušných síl, Luftwaffe a United States Air Force) používajú označenie zodpovedajúce peruti či letke aj pre pozemné jednotky (zdravotnícke, rádioelektronické, spojovacie, technického zabezpečenia a údržby, raketovej protivzdušnej obrany, stavebné alebo strážne a pod.), ktoré svojou veľkosťou a organizačným zaradením približne zodpovedajú leteckým perutiam.
Veliaci dôstojník perute je zvyčajne nositeľom hodnosti majora či podplukovníka, respektíve ich ekvivalentu v príslušnej zložke ozbrojených síl.
Roj (letecká jednotka)

Roj je označenie pre skupinu alebo formáciu vojenských lietadiel. V prvej polovici 20. storočia išlo spravidla o trojicu strojov letiacich v šípkovom tvare, ale na základe skúseností z druhej svetovej vojny, kedy sa stretli napríklad nepružné formácie tesných trojíc RAF s nemeckými rojmi štyroch lietadiel, väčšina letectiev postupne prijala koncepciu rojov so 4 lietadlami, tvorených dvoma dvojicami vo voľnejšej formácii.
História.
V 30. rokoch bolo vo vzdušných silách väčšiny štátov (vrátane česko-slovenského letectva) bežné lietanie v trojiciach, zovretých formáciách lietadiel, väčšinou v tvare obráteného písmena V. Uprostred mierne vpredu letel veliteľ, ktorého po oboch stranách mierne vzadu nasledovali jeho „čísla“.
Túto taktickú formáciu používala aj nemecká Luftwaffe, kde bola známa ako "Kette" (v preklade: reťaz, rad či kŕdeľ). Trojica strojov letiacich v tvare písmena V sa nazývala "Kettenkeil", zatiaľ čo tri lietadlá stupňovito vpravo či vľavo vedľa seba boli známe ako "Kettenreihe rechts", resp. "Kettenreihe links".
Expedičná jednotka Luftwaffe v španielskej občianskej vojne, tzv. Légia Kondor, ale pri nasadení svojich vtedy najmodernejších stíhacích lietadiel Messerschmitt Bf 109 prišla s novou taktikou, ktorej zástancom a priekopníkom bol predovšetkým Werner Mölders. Nemecké stíhačky začali lietať vo dvojiciach zvaných "Rotte" (nemecký výraz pre najmenšiu vojenskú jednotku), ktoré boli zvyčajne súčasťou štvorčlenných formácií nazývaných "Schwarm" (v preklade: roj).
Dva lietadlá vo formácii "Rotte" leteli vedľa seba vo vzdialenosti asi 200 metrov, čo pilotom (veliteľovi a jeho číslu) umožnilo vzájomné pokrytie slepých uhlov za a pod lietadlom. V prípade napadnutia jedného člena formácie ho mohol jeho kolega varovať. Napadnutý potom točil smerom od svojho spolubojovníka. Pokiaľ ho nepriateľ nasledoval, vystavil sa útoku druhého člena formácie, ktorý sa mu dostal „za chvost“ či „na šiestu hodinu“. Túto základnú taktiku dvojčlenných formácií dodnes používajú piloti moderných prúdových strojov.
Základom organizačnej štruktúry stíhacích jednotiek Luftwaffe počas druhej svetovej vojny boli letky ("Staffel") s 12 lietadlami, ktoré sa v boji delili na menšie taktické jednotky (roje a dvojice). Letky nemeckých dvojmotorových bombardérov (napr. Heinkel He 111 alebo Dornier Do 17) či strmhlavých bombardérov Junkers Ju 87 však na rozdiel od stíhacích jednotiek naďalej lietali v trojčlenných rojoch "Kette".
Royal Air Force zaviedla ako odpoveď na nemecký "Schwarm" namiesto doterajšej trojice ("Section" – roj; útvar tvorený dvoma trojicami sa nazýval "Flight" – letka) formáciu zvanú "Finger-four" („štyri prsty“), čo bol útvar štyroch lietadiel ("Flight"). Rôzne obdoby formácií "Schwarm" a "Finger-four" sa používajú aj v modernom vzdušnom boji.
Krídlo (letecká jednotka)

Krídlo je označenie jednotky vojenského letectva zloženej z niekoľkých perutí či samostatných letiek. Niekoľko krídel môže tvoriť skupinu. Označenie () vzniklo pôvodne v britskom Royal Flying Corps. Svojím postavením v štruktúre vzdušných síl približne zodpovedá pluku u pozemných síl, a na čele krídla typicky stojí dôstojník hodnosti porovnateľnej s veliteľom pluku.
Terminológia.
V niektorých ozbrojených silách je pre ekvivalent krídla používaný pojem „eskadra“, napríklad u Luftwaffe () či francúzskych vzdušných silách (). Talianske vzdušné sily používajú pre takúto formáciu pojem "stormo" (doslova: kŕdeľ) a u švédskych vzdušných síl pre ňu existuje termín "Flygflottilj", ktorý doslova znamená „letecká flotila“.
Panamerické majstrovstvá v hádzanej mužov 2018

Panamerické majstrovstvá v hádzanej mužov 2018 bol v poradí 18. turnaj panamerických majstrovstiev v hádzanej mužov, ktoré organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PHF). Konal sa v meste Nuuk, v Grónsku v dňoch od 16.24. júna 2018, za účasti 11 tímov. Grónsko bolo ôsmou krajinou, ktorá organizovala panamerický šampionát a po Spojených štátoch iba druhou severoamerickou. Zápasy sa odohrali v aréne Inussivik. Nováčikom turnaja bolo družstvo Peru. Svoj siedmy titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad obhajcom prvenstva z . 
Tieto panamerické majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia panamerických družstiev na budúcoročné Majstrovstvá sveta 2019, ktoré organizuje Dánsko s Nemeckom. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Grónsko bolo zvolené za organizátora turnaja, keď zvíťazilo v hlasovaní PHF pred Čile pomerom hlasov 17 ku 7.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Nasadenia do výkonnostných košov.
Losovanie prebehlo 18. apríla 2018 a družstvá boli nasadené do výkonnostných košov podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji nasledovne:
Stredoeurópska obranná spolupráca

Stredoeurópska obranná spolupráca (, skrátene CEDC) je skupina, ktorej členmi sú stredoeurópske štáty: Česko, Slovensko, Maďarsko, Rakúsko, Slovinsko a Chorvátsko. Poľsko má štatút pozorovateľa.
Jej cieľom je rozšírenie spolupráce v oblasti obrany, vrátane zdieľania obranných prostriedkov medzi členskými štátmi, spoločného výcviku a uskutočňovaní spoločných cvičení. Všetky štáty sú členmi Európskej únie a všetky okrem Rakúska aj členmi NATO.
Dejiny.
Tvorba skupiny sa začala koncom roku 2010, prvé zasadanie ministrov obrany sa konalo v júni 2012 v rakúskom meste Frauenkirchen.
Na jar 2016 (31. 3. – 1. 4.) sa uskutočnila vo Viedni konferencia ministrov obrany Poľska, Srbska, Severného Macedónska a Čiernej Hory, kde hlavnou témou bola európska migračná kríza. Zástupcovia Nemecka a Grécka boli tiež pozvaní, ale nezúčastnili sa. Krajiny spoločne prevzali iniciatívu v pokračovaní uzatvárania Balkánskej trasy a zabezpečení vonkajších hraníc. 19. júna 2017 sa členské štáty v Prahe zaviazali k užšej spolupráci pri vysporiadavaní sa s nelegálnou migráciou, vrátanie použitia armády. Jedným z cieľov skupiny je, aby migranti, ktorí chcú získať azyl v niektorom štáte EÚ, museli oň požiadať mimo EÚ. Štáty sa tiež dohodli na vytvorení akčného plánu, ktorý bude rozdeľovať úlohy jednotlivých armád, polícií a ďalších organizácií členských štátov v prípade potreby spoločného zásahu.
V septembri 2017 skupina usporiadala spoločné cvičenie Cooperative Security 2017 (COOPSEC17) v rakúskom Allentsteigu, zamerané na ochranu hraníc proti ilegálnej migrácii.
Namhansanseong

Namhansanseong je rozsiahly opevnený komplex stavieb nachádzajúci sa približne 25 km juhovýchodne od centra Soulu v Južnej Kórei. 
Táto pevnosť je umiestnená v zalesnenom horskom teréne, čo v minulosti zvyšovalo jej obrannú schopnosť. Slúžila ako krízové ​​útočisko a záložné hlavné mesto počas vlády dynastie Čoson (1392-1910). Ubytovacia kapacita bola až 4 000 osôb a poskytovala zázemie pre všetky dôležité administratívne a vojenské funkcie. Pevnosť nesie rad architektonických prvkov charakteristických pre pevnosti vo východnej Ázii, spájajú sa tu vplyvy čosonskej Kórei, Japonska za Obdobie Azuči-Momojama a čínskych ríši a Ming a Čching. Najstaršia časť pochádza zo 7. storočia (obrana kráľovstva Silla pred čínskou ríšou Tchang), ale komplex bol niekoľkokrát významne rozširovaný a prestavovaný. Nachádza sa tu množstvo historických vojenských, náboženských i svetských stavieb. 
Namhansanseong je v súčasnosti považovaný za jeden z kórejských národných symbolov a v roku 2014 bol zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Kráľovské hrobky dynastie Čoson

Kráľovské hrobky dynastie Čoson sú hrobky príslušníkov tohto panovníckeho kórejskeho rodu. Z dynastie Čoson pochádza 27 kórejských panovníkov, ktorí sa na tróne vystriedali medzi rokmi 1392 a 1910. 
V súhrne číta táto skupina celkom 42 hrobiek a priľahlé stavby. Štyridsať z nich sa nachádza v Soule a jeho okolí (provincie Kjonggi a Kangwon) a sú od roku 2009 zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO. Zostávajúce dve (kráľovnej Sineui a kráľa Taejo) sa nachádzajú v blízkosti severokórejského mesta Käsong. 
Počas vlády čosonskej dynastie bol štátnym náboženstvom konfucianizmus v ktorom je hlboko zakorenená tradícia uctievania predkov. Aj preto boli hrobky starostlivo opatrované a do súčasnosti sa zachovali vo výbornom technickom stave. Pohrebiská bola budované v starostlivo vyberaných lokalitách, ktoré boli považované za božské miesto. Zároveň sa prihliadalo k princípom Geomantia. Kamenné stavby a predmety obklopujúce jednotlivé mohyly rovnako ako ich dekoratívne a štylistické stvárnenie ponúkajú informácie o umeleckých trendoch obdobia v ktorom vznikali (rozmedzie viac ako 500 rokov).
Roj

Roj môže byť:
Letka

Letka môže byť:
Peruť

Peruť môže byť:
Železničná stanica Trebišov

Železničná stanica Trebišov je železničná stanica v meste Trebišov. 
Obsluhujú ju trate č. 190 Košice - Čierna nad Tisou, ("výhybňa Slivník", Kalša - Trebišov) č. 191 Michaľany - Lupków a č. 192 Trebišov - Vranov nad Topľou. na ktorej v roku 2003 zastavili osobnú dopravu Obsahuje sedem dopravných a štyri manipulačné koľaje. K nástupištiam slúži podchod a stanica disponuje pokladňou na predaj vnútroštátnych a medzištátnych cestovných lístkov, rezerváciou a predajom miesteniek, ležadiel a lôžok.
Na stanici sa nachádza výkonné pracovisko sekcie riadenia dopravy Oblastného riaditeľstva Košice Železníc Slovenskej republiky.
Stanica prešla v roku 2013 rekonštrukciou budovy, čakárne, nástupišťa a vybudoval sa bezbariérový prístup do budovy. Neďaleko železničnej stanice sa nachádza autobusová stanica s prímestskou a mestskou dopravou a stánky s občerstvením.