burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dlhé vlny

 
Dlhé vlny (skratka DV, prípadne LW alebo LF z anglického "Long wave" a "Low frequency") je pásmo elektromagnetických vĺn o frekvencii medzi 30 kHz až 300 kHz, čomu zodpovedá dĺžka vlny 10 km až 1 km. Vyznačuje sa spoľahlivým šírením pozemnej (priamej) vlny na veľké vzdialenosti, preto sa používa pre navigáciu, komunikáciu a rozhlasové vysielanie, ktoré majú pokryť veľké územia. Dlhovlnný vysielač však vyžaduje veľký výkon a vysoké vysielace antény (stožiare). 
História.
Prvé pokusy s bezdrôtovým prenosom signálu používali neladené (napr. iskrové) generátory, prenos sa však fakticky odohrával v oblasti neskorších "dlhých vĺn". Rozkvet dlhovlnného vysielania spadá hlavne do prvých desaťročí 20. storočia a od 30. rokov sa bežné rozhlasové vysielanie postupne presúvalo na stále kratšie vlnové dĺžky. Hlavnými dôvodmi bola nákladnosť dlhovlnných vysielačov, pokroky rádiotechniky na stále vyšších frekvenciách aj okolnosť, že pri šírke pásma AM vysielača 9 kHz sa do pásma dlhých vĺn dal umiestniť len malý počet vysielačov, bez toho aby sa navzájom rušili. 
Súčasnosť.
Dnes na dlhých vlnách vysiela len niekoľko národných rozhlasových vysielačov veľkých štátov a pásmo sa hlavne využíva na také účely, kde je na prvom mieste spoľahlivosť a výhody pozemnej vlny. To sú napríklad frekvenčné a časové štandardy (DCF77), rádiové majáky, prípadne aj komunikácia s ponorkami.
Krátke vlny

Krátke vlny (skratka KV alebo tiež SW z anglického "Short Wave") je oblasť elektromagnetického žiarenia používaná predovšetkým na prenos rozhlasového a rádiového signálu v atmosfére. Označenie vyplýva z toho, že jeho vlnová dĺžka je kratšia ako pre tzv. Stredné a dlhé vlny.
Podľa definície frekvenčný obor zahŕňa frekvencie od 3 do 30 MHz, čo zodpovedá vlnovým dĺžkam 100 až 10 metrov. Na prenos zvukového signálu sa prevažne používa modulácia amplitúdy, ale napríklad na prenos v pásme označovanom "CB" (okolo 27 MHz) je štandardom modulácia frekvenčná.
Výhodou krátkych vĺn je spôsob ich šírenia v atmosfére - vďaka mnohonásobným odrazom ku ktorým dochádza na ionizovaných časticiach vo vyšších vrstvách (ionosféra) nie je nutná priama dohľadnosť medzi vysielačom a prijímačom, takže ich vzájomná vzdialenosť môže dosiahnuť aj tisíce až desiatky tisíc kilometrov. Toto sa využíva na prenos vysielania aj medzi kontinentmi. Slabinou sú naopak nestabilné podmienky šírenia. Podľa dennej a ročnej doby, frekvencie, slnečnej aktivity a ďalších vplyvov sa dosah inak rovnakého vysielacieho zariadenia môže meniť od niekoľko desiatok do niekoľko tisíc kilometrov a to aj počas niekoľkých hodín. 
Prevažná väčšina rozhlasových staníc vysiela na pridelených frekvenciách vo vybraných pásmach krátkych vĺn. Sú to pásma:
V rámci týchto pásiem sú frekvencie rozmiestnené s odstupom minimálne 5 kHz.
Veľmi často má jediná stanica pridelených niekoľko frekvencií v rôznych pásmach a používa ich na vysielanie súčasne resp. postupne v priebehu dňa. Počas dňa sa totiž v dôsledku dopadajúceho slnečného svetla mení ionizácia molekúl v atmosfére a tým aj podmienky šírenia krátkych vĺn. V ranných a večerných hodinách sú tak pre príjem najvýhodnejšie dlhšie vlnové dĺžky, naopak cez deň sa lepšie šíria vlnové dĺžky kratšie.
Prostredníctvom krátkych vĺn sa často vysielajú zahraničné programy rozhlasových staníc do krajín, kde je obmedzená sloboda prejavu alebo kde je zavedená cenzúra. Napríklad pre Česko-Slovensko pred Nežnou revolúciou vysielal na krátkych vlnách rad staníc, medzi inými Slobodná Európa, Hlas Ameriky, Deutsche Welle. Reakciou komunistického režimu bolo mimo iného zavedenie tzv. rušičiek t.j. vysielačov s vysokým výkonom, ktoré mali zabrániť príjmu týchto staníc. Ich ústredným sídlom bola dedina Pohodlí pri Litomyšli. Podobná situácia bola aj v čase 2. svetovej vojny.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2016

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 2016 boli 18. MS tejto vekovej kategórie. Konali sa od 14. do 24. apríla 2016 v americkom meste Grand Forks. Družstvá boli rozdelené do dvoch skupín po 5 tímov. Prví štyria z každej skupiny postúpili do play-off, poslední hrali o udržanie.
Nižšie divízie.
I. A divízia.
Turnaj I. A divízie MS 2016 sa hral v Minsku v Bielorusku od 9. do 15. apríla 2016.
I. B divízia.
Turnaj I. B divízie MS 2016 sa hral v Asiagu v Taliansku od 18. do 24. apríla 2016.
II. A divízia.
Turnaj II. A divízie MS 2016 sa hral v Brašove v Rumunsku od 4. do 10. apríla 2016.
II. B divízia.
Turnaj II. B divízie MS 2016 sa hral vo Valdemore v Španielsku od 26. marca do 1. apríla 2016.
III. A divízia.
Turnaj III. A divízie MS 2016 sa hral v Sofii v Bulharsku od 14. do 20. marca 2016.
III. B divízia.
Turnaj III. B divízie MS 2016 sa hral v Kapskom Meste v Južnej Afrike od 14. do 19. februára 2016.
Zupan

Zupan (ženský variant prechýlene: Zupanová) je priezvisko vyskytujúce sa najmä v Slovinsku a okrem toho v Spojených štátoch, Spojenom kráľovstve, Austrálii a inde.
V tvare „Zupan“ (teda bez mäkčeňa na z už v pôvodnom tvare), je to typicky slovinské priezvisko, ktoré je odvodené od starého zápisu slova župan, ktoré vo vrcholnom stredoveku v Slovinsku znamenalo zemepán, poľnohospodár (veľký aj drobný), hoci dnes už znamená starosta mesta. Ak sa však meno Zupan chápe ako moderný pravopisný variant tvaru „Župan“, môže slovo pochádzať aj z iného slovanského jazyka, pretože slovo v tvare župan sa vyskytuje alebo sa v minulosti vyskytovalo (v rôznych významoch) v jazykoch všetkých Slovanov, kam sa dostalo z praslovanského slova župan, ktoré je odvodené z praslovanského slova župa.
V Spojených štátoch sa podľa sčítania obyvateľstva z roku 1940 priezvisko Zupan vyskytovalo 427-krát. V Česku k roku 2014 pobývala len jedna osoba s priezviskom Zupan a jedna osoba s priezviskom Zupanová (v Prahe).
Merta

Merta môže byť:
Priezvisko:
Mertová môže byť:
Veľmi krátke vlny

Veľmi krátke vlny (skratka VKV alebo VHF z anglického "Very High Frequency") je oblasť elektromagnetického žiarenia používaná predovšetkým na prenos rozhlasového a rádiového signálu v atmosfére. Označenie vyplýva z toho, že jeho vlnová dĺžka je pomerne veľmi krátka.
Podľa definície frekvenčný rozsah zahŕňa frekvencie od 30 do 300 MHz, čo zodpovedá vlnovým dĺžkam 1 m až 10 metrov. Tieto frekvencie sa používajú na prenos signálu, ktoré vyžadujú väčšiu šírku pásma ako na KV. Do tohto pásma teda spadá aj FM rozhlasové a televízne vysielanie.
Frekvencie tesne pod týmto rozsahom nazývame krátke vlny (KV), nad týmto rozsahom ultra krátke vlny (UKV). 
Využitie.
Nasledujúca tabuľka zobrazuje rozdelenie FM rádiových vĺn na jednotlivé pásma a geografiu ich využitia,:
Ilúzia (rozlišovacia stránka)

Ilúzia môže byť:
Rysavá jalovica

Rysavá jalovica môže byť:
Ultra krátke vlny

Ultra krátke vlny (skr. UKV, z angl. "Ultra High Frequency", skr. "UHF") je v rádiokomunikácii označenie rozsahu frekvencií podľa definície Medzinárodnej telekomunikačnej únie (ITU). Frekvenčný rozsah elektromagnetických vĺn je stanovený od 300 MHz do 3 GHz (3000 MHz), t.j. vlnové dĺžky v rozmedzí od jedného do desiatich decimetrov. Obsahuje napríklad pásma pre mobilné GSM siete, novšie pásma analógovej televízie (IV.-V. pásmo, t.j. 21.-69. kanál, t.j. 470-862 MHz), ktoré sú využívané aj pre DVB T. Rádiové vlny z rozsahu UKV sa šíria hlavne priamou viditeľnosťou, sú blokované kopcami a veľkými budovami, hoci prenos cez steny budov je dostatočný pre vnútorný príjem. Sú určené pre televízne vysielanie, mobilné telefóny, vysielačky, GPS a mnoho ďalších aplikácií.
Rádiové vlny s frekvenciami nad pásmom UKV patria do frekvenčného rozsahu SKV (super krátke vlny) alebo mikrovĺn. Nižšia frekvencia patrí do rozsahu VKV (veľmi krátke vlny) alebo nižších pásiem.
Jozef Trepáč

Doc. Jozef Trepáč (* 21. október 1936, Valaská Belá) je akademický maliar, grafik, ilustrátor, pedagóg. Jozef Trepáč žije a tvorí v Bratislave.
Štúdium.
Prvé maliarske školenie nadobudol v ateliéri akademického maliara Michala Tillnera. Neskôr študoval na Strednej škole umeleckého priemyslu v Bratislave (SŠUP), absolvoval Osvetovú školu. V rokoch 19601966 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave (VŠVU) u profesorov Ladislava Čemického a Jána Mudrocha na oddelení figurálno-kompozičnej a portrétnej maľby.
Tvorba.
Tvorí v oblasti komornej maľby, okrem zátišia a krajiny sa jednoznačne koncentruje na figurálnu maľbu (ženská figúra a portrét) a osobitne významné miesto majú kvetinové zátišia.
Venoval sa tiež novinovej a knižnej ilustrácii pre vydavateľstvá Mladé letá a Smena. Ilustroval tiež časopisy Beseda, Svet a Expres. Od roku 1966 sa zúčastňoval výstav doma i v zahraničí a svoje diela predstavil na 16 samostatných výstavách.
Ceny a čestné uznania.
Diela Jozefa Trepáča sú v zbierkach SNG v Bratislave, Galérie hl. mesta SR Bratislavy, Galérie Jána Koniarka v Trnave, v Nitrianskej galérii, v Galérii umenia v Nových Zámkoch, Ministerstva kultúry SR, Ministerstva školstva SR, Vlastivedného múzea v Bojniciach a v zbierkach ďalších inštitúcií a organizácií, ako aj v súkromných zbierkach doma i v zahraničí.
Karavana

Karavana môže byť:
Pozemný hokej na Juhoázijských hrách 2016

Pozemný hokej na Juhoázijských hrách 2016 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Juhoázijských hier 2016. Konal sa v Guwahati, v štáte Ásam, v Indii v dňoch od 7.14. februára 2016, za účasti 4 mužských a 3 ženských tímov. Hokejový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1995 a toto bolo jeho 4. vydanie, pričom ženský turnaj mal na hrách premiéru. Zápasy sa odohrali na štadióne Moullana Md. Tayabullah Hockey Stadium a kapacitou 2 000 divákov. V mužskej kategórii obhájil titul , ktorý vo finálovom stretnutí vyhral nad domácou . U žien zvíťazila domáca po finálovej výhre nad .
Účastníci.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k decembru 2015.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k decembru 2015.
Germania

Germania môže byť:
Zoznam hviezd na Hollywoodskom chodníku slávy

Na tejto stránke je zoznam hviezd na Holywoodskom chodníku slávy. Nie sú v ňom mená hviezd, ktoré neboli na ňom slávnostne predstavené počas oficiálnej ceremónie, či tie, ktoré boli z nejakej príčiny z ceremónie vylúčené. Zoznam by mal byť zhodný so zoznamom na oficiálnej stránke chodníka. Zoznam je usporiadaný podľa abecedného poradia priezvisk.
Fókides z Atén

Fókides alebo Fókidés ("Fókides", iný prepis: "Fókidés") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 364 pred Kr.
Fókides z Atén si na 104. olympijských hrách v roku 364 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.
Záznam o olympijskom víťazstve Fókida je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Olympijské víťazstvo Fókida zaznamenal aj historik Diodoros, a to v súvislosti s datovaním olympijských hier, na ktorých došlo k porušeniu ekecheirie. V roku 364 pred Kr., za vojny s Élidou, obsadili Olympiu Arkáďania, aby oživili Pise (zničená Pisa bola v roku 365 pred Kr. Arkáďanmi nakrátko obnovená) históriu usporadúvania hier. Podľa historika Xenofóna Éliďania zaútočili na Arkáďanov počas hier, práve keď olympionici dokončili súťaže v jazde na koni a začali súťažiť v zápasení, ktoré bolo súčasťou pentatlonu. Bitka trvala až do noci a Arkáďania sa ubránili. Éliďania neskôr tieto hry vyhlásili za nulitné a vyčiarkli ich z oficiálneho zoznamu.
O usporadúvanie olympijských hier museli Éliďania dlho zápasiť so susednými Pisanmi. (staroveká Pisa bola od Olympie vzdialená len 4 km) Napokon Pisu Éliďania s pomocou Sparťanov v roku 570 pred Kr. porazili a úplne zničili. Staroveký cestovateľ a spisovateľ Pausanias o histórii ich vzájomného boja o usporadúvanie olympijských hier zaznamenal: „"Obyvateľstvo Pisy si zavinilo svoju pohromu tým, že si znepriatelilo Éliďanov horlivou snahou o to, aby mohlo miesto Éliďanov usporadúvať olympijské hry; povolali si totiž na pomoc pri ôsmej olympiáde (r. 748 pred Kr.) argejského Feidóna, nakrutejšieho z gréckych tyranov, a usporiadali s ním hry. Pri tridsiatej štvrtej olympiáde (r. 644 pred Kr.) zhromaždili Pisania a ich kráľ "Pantaleón", syn Omfaliónov, zo susedných území vojenskú výpravu a usporiadali olympijské hry miesto Éliďanov. Tieto olympiády a potom tú sto štvrtú (r. 364 pred Kr.) usporiadanú Arkáďanmi, nazývajú Éliďania Nepravými olympiádami a nezapísali ich do zoznamu olympiád.“
Zvolenská župa (Česko-Slovensko, 1923 – 1928)

Zvolenská župa, paralelné pomenovanie Pohronská župa, úradný názov Župa XVIII."" (neoficiálne označovaná "veľžupa)," bola jednotka územnej správy a samosprávy zavedená v prvorepublikovom Česko-Slovensku v rámci župného zriadenia roku 1920. Existovala v rokoch 1923 – 1928, mala rozlohu 9 356 km² a jej správnym centrom bolo mesto Zvolen.
Vznik a zrušenie župy.
Po zániku Uhorska v roku 1918 bola pôvodná uhorská Zvolenská župa prevedená v nezmenenom územnom rozsahu do administratívneho systému Česko-slovenskej republiky. Toto provizórne postuhorské usporiadanie trvalo len do roku 1920. Vtedy malo byť zákonom "o zriadení župných a okresných úradov v republike Československej", prijatým 29. februára 1920, rozdelené územie českých krajín a Slovenska do 21 žúp. Jednou z nich bola aj Zvolenská župa, teraz vymedzená v nových hraniciach ako jedna zo šiestich žúp zriadených na území Slovenska. V porovnaní s historickými (uhorskými) župami bol ich rozsah väčší a preto sa im na Slovensku prezývalo "veľžupy". Zvolenská župa bola označená radovou rímskou číslicou XVIII. (formálnym označením župy bolo Župa XVIII). Zákon stanovil vznik župného úradu na čele s županom a župného zastupiteľstva ako samosprávneho zboru. Pri župnom zastupiteľstve mal zriadiť župný výbor, župnú finančnú komisiu a ďalšie komisie. Zvolenská župa mala byť súčasťou nadregionálneho župného zväzu v hraniciach celého Slovenska.
Nové župné zriadenie čelilo od začiatku silnej kritike a do praxe bolo uvedené až roku 1923 nakoniec len na území Slovenska. Dňa 30. septembra 1923 sa v župe konali voľby do župných zastupiteľstiev. 14. júla 1927 bol prijatý "Zákon o organizácii politickej správy", rušiaci župy a zavádzajúci krajinské zriadenie. Zvolenská župa dňa 1. júla 1928 zanikla a jej územie sa stalo súčasťou Slovenskej krajiny. Na rozdiel od českých krajín, kde hranice žúp boli zachované aspoň ako vymedzenie volebných krajov pre voľby do Poslaneckej snemovne Národného zhromaždenia, boli župy ako správne jednotky na Slovenskú úplne eliminované.
Župan.
Županom Zvolenskej župy bol prv menovaný Juraj Slávik. Funkciu župana Zvolenskej župy vykonával do roku 1925, kedy prevzal post župana pre Košickú župu.
Územné vymedzenie župy.
Zvolenská župa zahŕňala rozsiahle územia stredného a južného Slovenska, od masívu Nízkych Tatier, cez Banskú Bystricu a Zvolen až na juh k štátnej hranici s Maďarskom. Skladala sa z 13 okresov.
Administratívne členenie.
Pri vzniku mala Zvolenská župa 13 okresov:
Alexander Vika

Alexander Vika (* 10. máj 1933, Bratislava) je slovenský akademický sochár.
Biografia.
Absolvoval umeleckú priemyslovku - odbor keramika. V rokoch 19531959 študoval na VŠVU v Bratislave, oddelenie reliéfneho sochárstva u profesora Rudolfa Pribiša. Venoval sa monumentálnej plastike, reliéfnej a medailérskej tvorbe. Pedagogicky pôsobil na PdF UK v Trnave, ako docent na SVŠT - oddelenie priemyselného dizajnu, vyučoval na Trenčianskej univerzite Alexandra Dubčeka.
Aplikoval princípy abstrakcie v monumentálnej tvorbe už v šesťdesiatych rokoch 20. storočia, realizoval napríklad pamätník „Plameň“ v Nemeckej (), symbolické súsošie „Tri klasy“ () v Nitre, plastiku „Mladosť“ pred hotelom Junior v Bratislave z roku 1982 (). Bohatá je jeho reliéfna a medailérska tvorba a početná komorná plastika.
Hádzaná na Juhoázijských hrách 2016

Hádzaná na Juhoázijských hrách 2016 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Juhoázijských hier 2016. Konal sa v Guwahati, v štáte Ásam, v Indii v dňoch od 10.15. februára 2016, za účasti 6 mužských a 7 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje iba od roku 2010 a toto bolo jeho 2. vydanie, pričom ženský turnaj mal na hrách premiéru. Zápasy sa odohrali v aréne Nabin Ch. Bordoloi AC Indoor Stadium s kapacitou 2 000 divákov. V mužskej kategórii obhájila titul domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . U žien získala titul tiež , ktorá vo finále vyhrala nad .
Účastníci.
 Číslo udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku k novembru 2015.
Valentínska kvapka krvi

Valentínska kvapka krvi je celoslovenská kampaň, organizovaná Slovenským Červeným krížom v spolupráci s Národnou transfúznou službou. V roku 2015 sa uskutočnil 21. ročník a podujatie podporil aj prezident Andrej Kiska. 
Je zameraná na podporu darcovstva krvi, predovšetkým však na získavanie prvodarcov. Kampaň trvá päť týždňov a je charakteristická tým, že sa uskutočňuje aj prostredníctvom mobilných odberov na školách, vo firmách a organizáciách po celom Slovensku. 
Kampaň je súčasťou aktivít Slovenského Červeného kríža, zameraných na rozširovanie povedomia, darcovstva krvi, no tiež oceňovanie mnohonásobných darcov, výchovu a osvetu verejnosti.
Prameniště Chomutovky

Prameniště Chomutovky je prírodná rezervácia ev.č. 5757 a súčasť rovnomennej európsky významnej lokality v okolí Hory Svatého Šebestiána v okrese Chomutov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Dôvodom vyhlásenia prírodnej rezervácie je ochrana horských vrchovísk s nadväzujúcimi rašelinnými smrečinami a zvyškami prirodzených bukových lesov a horských lúk.
Územie rezervácie je rozdelené do dvoch rozsiahlych územných celkov. Menšia časť sa nachádza medzi štátnou hranicou a cestou z Načetína k hraničnému prechodu na Hore Svatého Šebestiána. Okrem iného zahŕňa územie staršej prírodnej rezervácie Bučina na Kienhaidě, ktorá bola spolu s vyhlásením rezervácie Prameniště Chomutovky zrušená. Rozsiahlejšia časť územia sa nachádza prevažne západne od Hory Svatého Šebestiána na náhornej planine Krušných hôr. Prechádza ním cesta I/7, ktorá od zvyšku rezervácie oddeľuje Poľské močariská.
Prírodné podmienky.
Geologické podložie je tvorené starohornými až prvohornými rulami krušnohorského kryštalinika, ktoré sú miestami prekryté sedimentami rašelinísk o hrúbke až 10,5 m (rašeliniská Pod Novoveským vrchom patria k najhlbším v strednej Európe).
Klimaticky patrí územie rezervácie do chladnej oblasti s priemernou ročnou teplotou 5,1°C, ročným úhrnom zrážok 915 mm a dĺžkou trvania snehovej pokrývky 100-120 dní ročne. Voda je z územia odvádzaná radom melioračných priekop. Pri výtoku z Novoveského rybníka pramení rieka Chomutovka.
Fauna a flóra.
Z vegetačného hľadiska sa chránené územie skladá z troch typov spoločenstiev. Na svahoch hory Čihadla sa vyskytujú zvyšky acidofilných bučín. V okolí zaniknutej dediny Jilmová sa nachádzajú horské lúky, ale jadro územia tvoria zachované rašeliniská Pod Jelení horou, Pod Novoveským vrchem a Polské bažiny s ďalšími skôr ťažbou narušenými lokalitami (napr . Schreiberove rašelinisko).
V rašeliniskách vrchoviskového typu je typickým stromom borovica rašelinná ("Pinus x pseudopumilio"). Na tieto vrchoviská na okrajoch nadväzujú podmáčané smrečiny a maloplošne tiež rašelinné breziny s brezou plstnatou. Chránené rastliny zastupuje andromédka sivolistá, šucha čierna, kľukva močiarna, ostrica barinná, breza trpasličia, rosička okrúhlolistá a rojovník močiarny.
Chránené územie je jadrom vtáčej oblasti Novodomské rašeliniště – Kovářská zriadené za účelom ochrany tetrova hoľniaka, ale hniezdia tu aj ohrozené druhy pôtik kapcavý a močiarnica mekotavá. Z drobných živočíchov sa tu môžeme stretnúť s mlokom horským, jaštericou živorodou alebo vretenicou severnou. Významnú skupinu druhov predstavujú na lokalite bezstavovce zastúpenie čeľaďami skákavkovitých a križiakovitých a ďalšími druhmi ako ligotavky "somatochlora alpestris" a "somatochlora arctica", bystruška "carabus nitens", žltáčik čučoriedkový, modráčik striebroškvrnný alebo piadivka "Carsia sororiata".
Kabaddi na Juhoázijských hrách 2016

Kabaddi na Juhoázijských hrách 2016 bol turnaj v kabaddi v rámci multišportového podujatia Juhoázijských hier 2016. Konal sa v Guwahati, v štáte Ásam, v Indii v dňoch od 11.15. februára 2016, za účasti 5 mužských a 5 ženských tímov. Už po vyžrebovaní sa zrieklo účasti mužské družstvo Afganistanu. Turnaj v kabaddi sa na hrách organizuje od roku 1985 a toto bolo jeho 11. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne R.G. Baruah Sports Complex s kapacitou 600 divákov. Tituly v oboch kategóriách obhájili družstvá domácej Indie. V mužskej kategórii zvíťazili nad Pakistanom, v ženskej nad Bangladéšom.
Superintendent

Superintendent () je cirkevný hodnostár v evanjelických cirkvách spravujúci - dozorujúci pridelené cirkevné územie, tzv. superintendenciu.
Česko.
Tu sa používa tento výraz pre dané funkcie aj v súčasnosti, historicky sa používal aj v Sliezskej cirkvi evanjelickej augsburského vyznania, bol to historický výraz z dôb Rakúsko-Uhorska.
Anglicko.
V Anglicku, ale aj anglicky hovoriacich krajinách sa výraz používa aj vo svetskej oblasti pre vyššie funkcie vo verejnej správe a priemysle.
Nové Štrbské pleso

Nové Štrbské pleso (, , ) sa nachádza asi pol kilometra na JV od Štrbského plesa pod ústím Mlynickej doliny vo Vysokých Tatrách.
História.
Bolo vytvorené umelo v roku 1905. Je to bývalé Štrbské mozgrovisko. Obnovil ho z bývalého zabahneného plesa banskobystrický architekt Karol Móry, ktorý sa rozhodol na tomto mieste založiť novú tatranskú osadu – Nové Štrbské Pleso. Pôvodné mozgrovisko bolo pozostatkom ústupu ľadovca, ktorý po sebe zanechal neveľkú morénu, do ktorej prenikali podzemné vody vytekajúce zo Štrbského plesa. Tam si v roku 1897 Móry kúpil pozemky aj s morénovým plieskom. Do neho nasmeroval potok z Mlynickej doliny. Voda zaplavila močaristý terén a tak vzniklo nové pleso. Móry ho zarybnil pstruhmi a vybavil člnmi. Potom na brehu jazierka postavil nový hotel..
Tento príbeh môže mať aj inú verziu. Pod bývalým liečebným ústavom Helios sa riečka Mlynica rozdeľuje. "Popradská Mlynica" vedie vodu do Mengusovskej doliny a vlieva sa do rieky Poprad. Druhé rameno riečky - "Štrbská Mlynica" priteká do Nového Štrbského plesa. Močaristé pleso nemuselo byť pôvodne prepojené s umelo vytvoreným prítokom z Mlynice. Dokumentuje to zistenie znalca Tatier "Antoni Rehmana", ktorý navštívil Štrbské Pleso. Napísal: "„V roku 1891 som si urobil niekoľkotýždňový výlet, najmä do Furkotskej a Mlynickej doliny a zisťujem, že riečka Mlynica delí sa na dve ramená“." Už vtedy bolo zrejmé, že riečka Mlynica pravým ramenom napája miesta, kde neskôr vzniklo Nové Štrbské pleso. Karol Móry pravdepodobne urobil len nevyhnutné rozšírenie prítoku. Jozef Sentiváni, zakladateľ Štrbského Plesa mal v tých miestach dve jazierka - "Jozefove" a "Mikulášove", v ktorých choval ryby. Zásluhy na vzniku Nového Štrbského plesa teda nemusel mať len Karol Móry.
Údaje o plese.
Nadmorská výška , rozloha , maximálna hĺbka , rozmery 243x182 m.
Elunda

Elunda () je malé rybárske mestečko na severnom pobreží gréckeho ostrova Kréta. Je súčasťou obce Ajos Nikolaos, ktorá je zároveň aj sídlom krajskej jednotky Lasithi.
Štruktúra osídlenia.
Elunda je tvorená siedmimi sídlami a neobývanou ostrovnou oblasťou. Sídlo Schisma je z nich najľudnatejšie a často sa chápe "centrum Elundy".
Celkovo má mestečko Elunda podľa sčítania z roku 2011 2193 obyvateľov. Mestečko pozostáva celkovo z ôsmych častí (čísla na konci riadkov sú počty obyvateľov):
Oblasť Kalydon tvoria ostrov Spinalonga, polostrov Spinalonga a ostrov Kolokythas spolu s ďalšími malými ostrovčekmi.
Geografia a okolie.
Cesta z Ajos Nikolaos do Elundy má asi , sleduje pobrežie a pri tom sa štverá na vrcholce malých kopcov. Výhľad z vrcholcov je nádherný - za jasného počasia možno vidieť celý záliv Mirabello a cestu na východný cíp Kréty.
Malá rybárska dedinka Plaka, ktorá leží naproti ostrovu Spinalonga a polostrovu Kolikithia leží od hlavného námestia Elundy na sever. 
Je to aj posledné mestečko na ceste do bývalej kolónie malomocných Spinalonga, ktorá bola na blízkom ostrove v súčasnosti známom ako Kalydon.
Elunda je známa turistická atrakcia často navštevovaná známymi osobami kvôli luxusným hotelom pri mori. Napríklad bývalý premiér Andreas Papandreu trávil leto v Elunde; v súčasnosti tu často trávia dovolenku členovia kráľovskej rodiny Saudskej Arábie.
Dejiny.
Najstaršie sídlo v oblasti Elundy bolo staroveké grécke mesto Olous. Obyvatelia mesta boli v občasnom konflikte s obyvateľmi dórskeho mesta Lato, až kým sa nakoniec nedohodli na mierovej zmluve. 
Tvár mesta sa časom výrazne zmenila. Veľkú časť starovekého mesta Olous pohltilo more. Jeho zvyšky možno ešte vidieť pri potápaní v zálive. Neskoršia história mestečka je spätá s benátskym obdobím. V prvej polovici 20. storočia bolo mestečko poslednou zastávkou malomocných pred transportom na ostrov Spinalongu.
V roku 1984 sa v tomto letovisku stretol francúzsky prezident François Mitterrand s líbyjským vodcom Muammar_al-Kaddáfí, aby prediskutovali možnosti riešenia konfliktu v Čade.
Verejná doprava.
Autobusovú dopravu do Elundy prevádzkuje spoločnosť KTEL (), so spojmi do Plaky a Ajos Nikolaos po celý deň.
Michal Radašin

Michal Radašin resp. Radašovský (, resp. Radaschinus, resp. Radácsi) (* 1510?, Liburnia (Chorvátsko) – † 21. októbra 1566, Bardejov) reformačný teológ pochádzajúci z Chorvátska, žiak Luthera a Melanchtona vo Wittenbergu, ako bardejovský farár je zvolený za prvého superintendenta piatich kráľovských miest, pôsobiaci na tejto funkcii a aj ako farár v Bardejove až do svojej smrti. 
Štúdiá.
Študoval od roku 1529 vo Wittenbergu, potom v Bratislave a tiež aj v Banskej Bystrici (Neusohl) Jeho študentské pôsobenie vo Witenbergu sa prelínalo so štúdiom Leonarda Stöckela. Obaja boli študentami Melanchtona a Luthera.
François Fiedler

François Fiedler (* 15. február 1921, Košice† 21. október 2001, Saint-Germain-Laval) bol jeden z najvýznamnejších maliarov v skupine Aimé Maeght.
Životopis.
Po dosiahnutí titulu z výtvarného umenia na Akadémii v Budapešti sa košický rodák François Fiedler v roku 1946 presťahoval so svojou prvou ženou do Paríža. Jeho manželka však o 6 mesiacov na to umrela a Fiedler ostal sám v krajine, v ktorej nemal žiadnych priateľov a reč sotva ovládal. Aby sa uživil, maľoval pre múzeá oficiálne kópie slávnych obrazov ako aj vlastné figuratívne maľby.
V roku 1950 sa na neho usmialo šťastie, keď Fiedlerovu tvorbu objavil Joan Miró v malej parížskej galérii a bol ňou doslova ohromený. Z umelcov sa stali dobrí priatelia a dokonca pracovali v jednom ateliéri. Práve Miró dal Fiedlerovi prezývku "maliar svetiel" a predstavil jeho tvorbu slávnemu zberateľovi a obchodníkovi s umením Aimé Maeghtovi, ktorý zastupoval v tom čase najväčších umelcov tej doby – Giacometti, Brach, César, Ubac, Tal-Coat, Miró a Chagall.
Počas svojej dlhej kariéry bol François pravidelne vystavovaný individuálne alebo s najvýznamnejšími súčasníkmi v rámci skupiny "Maeght". Po smrti Aimé Maeghta si Fiedlera vzal pod patronát známy parížsky fotograf Daniel Kramer a pokračoval v podpore umelcových malieb na plátno.
Fiedler po svojej smrti v roku 2001 zanechal rôznorodé a veľké skupiny prác, vrátane desiatok olejomalieb, monotypov a litografií. Jeho diela sú vystavované v najprestížnejších múzeách a galériách po celom svete, vrátane Maeght Fondation v Paríži alebo Guggenheim Museum v New York City.
Pleso nad Skokom

Pleso nad Skokom (, , ) leží bezprostredne nad prahom Mlynickej doliny nad vodopádom Skok.
Názov.
Jeho názov vyplýva z bezprostrednej blízkosti vodopádu. Vodopád Skok je v nemeckom názvosloví "Schleierwasserfall", v maďarskom "Fátyolvízesés" (závojový vodopád). Pomenovali ho spišskonovoveskí prírodovedci Július Geyer a Martin Róth, ktorí tu v roku 1877 robili zoofenologické pozorovania. Okolo polovice 19. storočia bolo toto pleso jediné v Mlynickej doline, o ktorom sa samostatne hovorilo ako o "Mlynickom plese". Pravdepodobne preto, lebo v tom čase nemalo meno. Ostatné plieska v doline tiež neboli pomenované a boli len plieska. Vtedy bolo najväčšie v doline. Časom sa zmenšilo. Potok z neho vytekajúci poškodil kamenný val a zapríčinil odtok väčšej časti vody. Pleso kedysi malo až .
Údaje o plese.
Nadmorská výška , rozloha , hĺbka , rozmery 158x80 m.
Turistika.
Zo Štrbského Plesa okolo hotela FIS po turistickej značke hore Mlynickou dolinou. Okolo vodopádu Skok vystupujeme po chodníku zabezpečenom fixnými reťazami na dolinovú terasu k plesu. Od plesa je pekný výhľad na hrebeň Satana v Hrebeni bášt.
Novodomské rašeliniště

Novodomské rašeliniště je národná prírodná rezervácia, vyhlásená v roku 1967 a opätovne v roku 2014. Nachádza sa pri obciach Hora Svatého Šebestiána a Kalek.
Ochrana.
Predmetom ochrany národnej prírodnej rezervácie sú
Prírodné pomery.
Flóra.
Na lokalite sa zachovala typická geobiocenóza rašeliniska v Krušných horách s kompaktným porastom borovice blatky pralesovitého charakteru. Rozloha je približne , nadmorská výška 778 – , najväčšia hĺbka je ; na okraji rašeliniska je smrečina, uprostred je jazierko a ojedinelé lúčky.
Kúros

Kúros je starogrécky typ sochy, zobrazujúcej stojaceho nahého mladíka. Zobrazuje víťazných atlétov, náhrobné a votívne sochy bohov (hlavne Apolóna). Býva často z mramoru alebo bronzu, ale aj zo slonoviny, vápenca, dreva a terakoty. Typicky je v životnej veľkosti.
Ženský ekvivalent tejto sochy sa nazýva koré.
Smikrinas z Tarentu

Smikrinas alebo Mikrinas ("Smikrinas, Mikrinas") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 352 pred Kr.
Smikrinas z Tarasu (Taras bol starší názov pre mesto Tarent) si na 107. olympijských hrách v roku 352 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.
Olympijské víťazstvo Smikrina zaznamenal historik Diodoros, aby tak datoval rok bojov vo vojne medzi Tébami a Fókidou. V roku 352 pred Kr. prebiehala tzv. tretia „"svätá vojna"“ (356 – 346 pred Kr.), po ktorej sa otvoril vstup Macedónie do Grécka. 
Záznam o olympijskom víťazstve Mikrina je uvedený aj v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Kyselina etyléndiamínotetraoctová

Kyselina etyléndiamíntetraoctová (EDTA, z anglického "ethylenediaminetetraacetic acid") je polyaminokarboxylová kyselina s chemickým vzorcom ((CH2)2N2(CH2COOH)4. EDTA je vo vode len málo rozpustná, dobre rozpustná je jej disodná soľ, výborne rozpustná je jej tetrasodná soľ a celý rad iných solí (Mn2+, Zn2+, Fe3+, Cu2+, Ca2+) používaných v hnojivách (mikronutrienty). Vápenato-disodná soľ kyseliny etyléndiamíntetraoctovej sa používa aj ako prídavná látka v potravinách E385 a rovnako tiež jej disodná soľ E386.
Syntéza.
Ročná svetová výroba kyseliny etyléndiamíntetraoctovej je okolo 80 000 ton. Vyrába sa reakciou etyléndiamínu s formaldehydom a kyanidom sodným:
Využitie.
Kyselina etyléndiamíntetraoctová patrí medzi chelačné činidlá, čo v praxi znamená, že je schopná vytvárať komplexné zlúčeniny - cheláty s iónmi kovov. Táto vlastnosť využíva napríklad pri odstraňovaní tvrdosti vody, čo je hojne využívané v pracích a čistiacich prostriedkoch. Vápenaté katióny (Ca2+) sú zaviazané do chelátu a neznižujú tak účinnosť čistiaceho procesu, čo sa inak deje vo veľkej miere). Takto chelátovaná tvrdosť vody je navyše dobre rozpustná a nedochádza tak k usadzovaniu.
Kyselina etyléndiamíntetraoctová je tiež masovo používaná v papierenskom priemysle pri bezchlórovom bielení buničiny, kde viazaním polyvalentných katiónov (obzvlášť železitého (Fe3+)) stabilizuje peroxid používaný na bielenie a výrazne tak podporuje účinnosť procesu (železitý katión inak spôsobuje katalytický rozklad peroxidov).
Oxidačné vlastnosti etyléndiamíntetraoctanu železitého sú tiež využívané vo fotografii, kde sa používa na rozpúšťanie iónov striebra. Je dôležitou zložkou vo fotografickom priemysle ako oxidačné činidlo vo farebných vývojkách. 
Chelačné schopnosti kyseliny etyléndiamíntetraoctovej sa využívajú aj v bunkovej biológii - je schopná rozrušiť bunkové spoje vyžadujúce prítomnosť iónov vápnika. V molekulárnej biológii sa využíva ako súčasť radu pufrov, napríklad TE pufru pre uchovanie DNA, v ktorých zabezpečuje sekvestráciu (chelátovanie) dvojväzobných iónov, ktoré sú nevyhnutné pre funkciu DNázy, čím bráni degradácii DNA.
V medicíne sa kyselina etyléndiamíntetraoctová využíva pri chelačnej terapii, v ktorej slúži na odstránenie ťažkých kovov z tela.
V poslednej dobe sa stále viac rieši neveľmi dobrá biodegradabilita kyseliny etyléndiamíntetraoctovej, ktorá vedie k hľadaniu biologicky lepšie rozložiteľných alternatív.
David Gahan

David „Dave“ Gahan (* 9. máj 1962, Epping, Essex, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je hlavný spevák anglickej elektronickej skupiny Depeche Mode.
Životopis.
Narodil sa v roku 1962 v anglickom Eppingu ako druhé dieťa v robotníckej rodine. Jeho otec, vodič autobusu, však už pol roka potom rodinu opustil. Matka Sylvia sa neskôr vydala za Jacka Gahana. Mala s ním ďalších dvoch synov. Až potom, ako jeho nevlastný otec zomrel, sa Dave dozvedel pravdu o svojom skutočnom otcovi a táto správa ho silno zasiahla.
Problematická rodinná situácia sa podpísala aj na Gahanovom dospievaní, počas ktorého sa niekoľkokrát ocitol za mrežami. Odišiel zo školy a vyskúšal rôzne zamestnania, ale nikde dlho nevydržal. Bol fanúšikom punku, Davida Bowieho a The Damned.
Voľný čas s obľubou trávil v baroch a v hudobných kluboch. V tomto období začína sám hrať a spievať. Pri jednom takom vystúpení (spieval "Heroes" od Davida Bowieho) si ho v roku 1980 všimol Vince Clarke a zlákal ho do svojej skupiny Composition of Sound, kde pôsobil spolu s Martinom Gorem a Andrewom Fletcherom. Dave bol všade stredom pozornosti, stýkal sa a poznal sa s množstvom ľudí, ktorí mohli v tej dobe kapele pomôcť dopredu.
Bol to práve on, kto vymyslel názov Depeche Mode. Raz listoval francúzskym magazínom Dépêche-mode, ktorý mu dodal inšpiráciu, a ktorý môžeme preložiť ako „módne aktuality“, alebo doslova ako „depeše módnych správ“.
Jeho osobný život však postupne začali narúšať drogy. V roku 1990 sa odsťahoval do USA, kde však drogám prepadol úplne. Depresie a zbesilý životný štýl vyústili v neúspešný pokus o samovraždu v roku 1995, kedy si podrezal žily a skončil v nemocnici. V máji 1996 sa na hotelovej izbe v Los Angeles predávkoval zmesou kokaínu a heroínu a bol dokonca dve minúty klinicky mŕtvy. Po resuscitácii a následnom prepustení z nemocnice bol navyše obvinený za držanie drog a súd mu nariadil liečbu. Potom zmenil svoj životný štýl a prestal brať drogy. Začal sa tiež viac angažovať v skupine: začal písať vlastné texty, rozbehol tiež sólové projekty. Roku 2009 mu bol diagnostikovaný nádor v močovom mechúre. Podstúpil niekoľko operácií, nádor bol nakoniec úspešne odstránený.
Osobný život.
V auguste 1985 sa Gahan oženil s dlhoročnou priateľkou Joanne a v roku 1987 sa im narodil syn Jack. V roku 1990 sa rozviedli a v roku 1992 sa oženil s Teresou Conroy, s ktorou sa rozviedol v 1996. Roku 1999 sa oženil s Jennifer Sklias. 29.7.1999 sa im narodila dcéra Stella Rose. Medzi jeho obľúbených interpretov patrí okrem vyššie spomenutých napríklad Led Zeppelin, Jane's Addiction, Nirvana, alebo The Rolling Stones.
Pohraniční

Pohraniční () je zaniknutá obec v okrese Chomutov. Nachádzala sa v nadmorskej výške okolo v Krušných horách severozápadne od Hory Svatého Šebestiána, ku ktorej ako miestna časť patrila. Stála na pravom brehu hraničného potoka Černá a na ľavom brehu na ňu nadväzovala nemecká doteraz stojaca dedina Reitzenhain. Zanikla v roku 1955 vysídlením. Doteraz existuje katastrálne územie "Pohraniční" s rozlohou .
Cez zaniknutú dedinu vedie lesná cesta s hraničným prechodom pre chodcov. Južne od dediny viedla zrušená odbočka železničnej trate Chomutov-Vejprty z Křimova do Reitzenhainu a na severnom okraji začína prírodná rezervácia Prameniště Chomutovky.
Názov.
Pôvodný názov osada získala podľa nemeckej dediny Reitzenhain, ktorá sa nachádza v tesnom susedstve za štátnou hranicou. Najstarší tvar "Richizendorf" bol odvodený z osobného mena "Richizo" (zdrobnenina mena Heinrich alebo Richard). V historických prameňoch sa meno vyskytuje v tvaroch: Rayczenhayn (1457), Reiczennhan (1560), Reycznhain (1606), Reitzenhayn alebo Reizenhan (1787) a Reizenhan alebo Reizenhain (1846).
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1401.
Odaja (Mohyliv-Podiľskyj)

Odaja () je sídlisko na Ukrajine vo Vinnyckej oblasti (mestský úrad Mohyliv-Podiľskyj). Žije tu 84 obyvateľov.
Jilmová

Jilmová () je zaniknutá obec v okrese Chomutov. Nachádzala sa v tesnom susedstve štátnej hranice s Nemeckom asi 3 km severozápadne od Hory Svatého Šebestiána, ku ktorej v čase svojho zániku ako miestna časť patrila. Stála na pravom brehu hraničného potoka Černá a na ľavom brehu na ňu nadväzovala nemecká doteraz stojaca dedina Satzung. Zanikla v roku 1955 vysídlením. Doteraz existuje katastrálne územie "Jilmová" s rozlohou 6,97 km². Od júla 2012 je miesto, kde dedina stávala, súčasťou prírodnej rezervácie Prameniště Chomutovky.
Názov.
Dedina bola pomenovaná podľa porastu brestov (jilmov) pri potoku, nad ktorým stála. Dedina na českej strane hranice však bola len pokračovaním nemeckého Satzungu. V historických prameňoch sa meno vyskytuje napríklad v tvaroch: Saczung (1606) alebo Ulmbach (1787 a 1846).
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1557.
V 18. storočí bola pri dedine s častými prestávkami v prevádzke baňa "Černý hřebec", v ktorej sa ťažila nekvalitná železná ruda. V polovici 19. storočia je zmieňovaný tiež "Zlatý důl".
Dionysodóros z Téb

Dionysodóros ("Dionysodóros") bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v roku 352 pred Kr.
Meno a olympijské víťazstvo Dionysodóra z Téb zaznamenal historik Arrianos vo svojom diele "Taženie Alexandra Veľkého". Podľa Arriana bol tento slávny športovec zajatý v bitke pri Isse (v tejto bitke vo vojsku perzskéko kráľa Dareia bojovali aj grécki žoldnieri) a vzápätí Alexandrom Veľkým prepustený.
Pliesko pod Skokom

Pliesko pod Skokom () je drobné pliesko nad dolinným prahom Mlynickej doliny a pod Z vedľajším hrebienkom Patrie na východ od značkovaného turistického chodníka. Okolo plytkého jazierka je porast kosodreviny. Leží vo výške .
Názov.
Pliesko s týmto názvom sa objavuje len výnimočne. Väčšina autorov turistických sprievodcov a máp pliesko vynecháva. Jeho meno vyplýva z polohy pod Vodopádom Skok.
Turistika.
Zo Štrbského Plesa okolo hotela FIS po turistickej značke hore Mlynickou dolinou k Vodopádu Skok. Od plesa je pekný výhľad na hrebeň Satana v Hrebeni bášt.
Merkur (prírodná pamiatka)

Merkur bola prírodná pamiatka ev. č. 1620 juhozápadne od obce Málkov v okrese Chomutov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Dôvodom ochrany bolo unikátne paleontologické nálezisko s výskytom zvyškov rastlín a živočíchov, ktorí žili na brehu treťohorného jazera. Lokalita bola prieskumnými vrtmi objavená v roku 1960 a odkrytá na konci 80.rokov 20.storočia pri povrchovej ťažbe uhlia. Tvorila ju asi jeden meter hrubá vrstva sedimentov zo spodného miocénu, ktoré sa usadzovali na brehu jazera. Pri odkrytí sa nachádzala v tesnom podloží spodného hnedouhoľného sloja. Spolu s mnohými rastlinnými zvyškami v nej bol nájdený rad kompletných alebo takmer kompletných kostier korytnačiek a hlodavcov, ktoré umožnili rekonštruovať miestne životné prostredie v dobe pred 18 miliónmi rokov.
Zánik lokality.
Od roku 2004 došlo k niekoľkým zosuvom pôdy, ktoré spôsobili úplný zánik lokality. Predmet ochrany teda zanikol a prírodná pamiatka bola zrušená v roku 2009.
Vyšné Volie pliesko

Vyšné Volie pliesko () je neveľké pliesko v nadmorskej výške . na tretej terase Mlynickej doliny, nad Zadnou poľanou. Jazierko postupne zaniká a v čase sucha sa rozpadáva na niekoľko mokrín alebo v suchom lete vyschne.
Názov.
Mlynická dolina bývala kedysi pastierskym terénom pastierov zo Štrby. Na Zadnej poľane v blízkosti Volích pliesok pásli ešte v druhej polovici 19. storočia svoje stáda.
Turistika.
Zo Štrbského Plesa okolo hotela FIS po turistickej značke hore Mlynickou dolinou k Vodopádu Skok a ďalej do Mlynickej doliny.
Nižné Volie pliesko

Nižné Volie pliesko () je drobné pliesko nad Zadnou poľanou v Mlynickej doline jediné na západ od turistického chodníka.
Názov.
Mlynická dolina bývala kedysi pastierskym terénom pastierov zo Štrby. Na Zadnej poľane v blízkosti Volích pliesok pásli ešte v druhej polovici 19. storočia svoje stáda.
Turistika.
Zo Štrbského Plesa okolo hotela FIS po turistickej značke hore Mlynickou dolinou. Okolo Vodopádu Skok vystupujeme po chodníku zabezpečenom fixnými reťazami na dolinovú terasu k plesu. Od plesa je pekný výhľad na hrebeň Satana v Hrebeni bášt.
Kazarma (pevnosť)

Kazarma (po grécky: "Καζάρμα")) je pevnosť v meste Sitia na ostrove Kréta v Grécku. Je súčasťou prefektúry Lasithi a leží pri pobreží Krétskeho morα. Názov pevnosti vznikol z talianskeho pojmu "casa di arma", čo sú kasárne. Bola prestavaná v 13. storočí za vlády Benátskej republiky. V roku 1303 musela byť prestavaná po silnom zemetrasení.
Soňačne (Mohyliv-Podiľskyj)

Soňačne () je sídlisko na Ukrajine vo Vinnyckej oblasti (mestský úrad Mohyliv-Podiľskyj). Žije tu 203 obyvateľov.
Chelatón

Chelatóny tiež aj komplexóny sú organické zlúčeniny schopné tvoriť s viacmocnými kovmi dvoj a viacnásobné väzby. Javu sa hovorí chelatácia. Chelatóny 1, 2, 3 a 4 sa využívajú v analytickej laboratórnej praxi ako titračné činidlá pri chelatometrických titráciách. Názov je odvodený z gréckeho výrazu pre klepeto ().
Chelatón 1.
NTA, Kyselina nitrilotrioctová, CAS 139-13-9, Mr 191.142 g/mol, sumárny vzorec C6H9NO6
Chelatón 2.
Kyselina etyléndiamínotetraoctová (EDTA), CAS 60-00-4, Mr 292.248 g/mol, sumárny vzorec C10H16N2O8
Chelatón 3.
Na2H2.EDTA, Sodná soľ kyseliny etyléndiaminotetraoctovej, CAS 6381-92-6, Mr 372.242 g/mol sumárny vzorec C10H18N2Na2O10
Chelatón 4.
CDTA, Kyselina 1,2-diaminocyklohexán-N,N,N´,N´-tetraoctová monohydrát, CAS 13291-61-7, Mr 364,355 g/mol, sumárny vzorec C14H24N2O9
Chelatometria

Chelatometria (tiež aj chelatometrická titrácia) je druh volumetrickej metódy využívajúca tvorbu farebného komplexu na indikovanie konca titrácie – bodu ekvivalencie. Komplexometrické titrácie sa používajú často na určenie zmesi rôznych kovových iónov v roztoku. Ako indikátory sú používané indikátory, ktoré v bode ekvivalencie výrazne menia sfarbenie. Ako titračné roztoky sa používajú roztoky chelatónov.
Reakcie chelatometrických titrácií.
Teoreticky môže byť použitá každá komplexačná reakcia pre volumetrickú titráciu, ktorá:
Titračné látky.
V praxi je najobvyklejšie používaný titračný roztok Chelatónu 3 – EDTA
Indikátory.
Najpoužívanejší indikátor je Murexid.
Antikles z Atén

Antikles alebo Antiklés ("Antikles", iný prepis: "Antiklés") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 340 pred Kr.
Antikles z Atén si na 110. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na jedno stadion bol najstaršou (podľa tradície ho zaviedli v roku 776 pred Kr.) a aj hlavnou olympijskou disciplínou. Menom jeho víťaza sa označovala celá olympiáda.
Záznam o olympijskom víťazstve Antikla je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Olympijské víťazstvo Antikla uvádza aj historik Diodoros Sicílsky, a to v súvislosti s datovaním udalostí, ktoré sa v tom roku udiali v antickom Grécku. V roku 340 pred Kr. napr. Timoleón porazil Kartágijcov v bitke pri rieke Krimisos na Sicílii a macedónsky kráľ Filip II. obliehal Byzantion.
Buky nad Kameničkou

Buky nad Kameničkou je prírodná rezervácia ev. č. 1682 severozápadne od obce Blatno v okrese Chomutov. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je zachovanie prirodzeného 200 rokov starého porastu bukovo-javorového lesa s významnými druhmi bylinného poschodia. Územie je hodnotné z hľadiska zachovania genofondu pôvodných lesných drevín v oblasti Krušných hôr.
Prístup.
Rezervácia je prístupná len pešo alebo na bicykli. Najbližšie miesto, kam je možné dôjsť autom je pri bývalom Treťom mlyne v Bezručovom údolí pri Chomutove. Odtiaľ stúpa modro značená turistická trasa po úzkej asfaltovej ceste k vodnej nádrži Kamenička, od ktorej pokračuje po štrkovej lesnej ceste po dne údolia potoka Kamenička priamo k okraju rezervácie.
Uvedená cesta však vedie iba okolo oplotenej dolnej časti rezervácie, kde rôzne dreviny takmer bránia pohľadu na zachovaný bukový les. Priamo rezerváciou voľne prechádza asfaltová cesta, ktorá odbočuje prudkou zákrutou pri priehrade a stúpa veľmi strmo do úbočia mlynského vrchu. Samotnou rezerváciou prechádza po vrstevnici v dĺžke asi .
Nižné Furkotské pleso

Nižné Furkotské pleso (, , ) je pleso na západnej strane dolnej časti Furkotskej doliny na juhozápad od Vyšného Furkotského plesa vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa v nadmorskej výške , plocha , hĺbka . Zarastá kosodrevinou.
Názov.
Nižné i Vyšné Furkotské pleso je pomenované podľa polohy vo Furkotskej doline. Tá dostala názov, pravdepodobne, podľa „frkotajúceho“ potoka.
Republikánska Sinn Féin

Republikánska Sinn Féin (, skr. RSF) je írska republikánska organizácia pôsobiaca v Írsku. Aktívne hnutie RSF ale nie je registrované ako politická strana v Severnom Írsku alebo Írsku. Vznikla v roku 1986 v dôsledku rozkolu v Sinn Féin. Organizácia vidí sama seba ako reprezentanta pravého alebo tradičného írskeho republikanizmu, zatiaľ čo v mainstreamových médiach je označovaná ako disidentská republikánska organizácia. Republikánska Sinn Féin odmieta zastavenie používania politického násilia a bola napojená na Pokračujúcu írsku republikánsku armádu. Zastáva názor, že Írska republika naďalej existuje a je vládou je "de iure" Armádna rada Pokračujúcej írskej republikánskej armády. Preto ak bude zvolená, jej členovia odmietnu vziať svoje miesta v Oireachtase. Strana však nekandiduje na území Severného Írska. 
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Queen Elizabeth II Bridge (Dartford)

Queen Elizabeth II Bridge je cestný most s hlavným rozpätím zaveseným spájajúci anglické obce Dartford a Thurrock. Je posledným mostom na rieke Temža pred jej ústím do Severného mora a jej jediným premostením východne od centrálneho Londýna.
Most je súčasťou dopravného projektu Dartford Crossing, ktorý je tvorený dvojicou tunelov a týmto mostom. Dartford Crossing je súčasťou cesty "A282", spojnicou dvoch koncov diaľnice London Orbital. Výstavba sa začala v auguste 1988 a ukončená bola 7. júna 1991, pričom oficiálne otvorený bol 30. októbra 1991 Kráľovnou Alžbetou II.. Most bol posledným dielom nemeckého inžiniera Hellmuta Homberga, keďže zomrel v júli 1990. Celkové náklady na výstavbu mosta boli 120 miliónov libier. Po dokončení sa s celkovou dĺžkou stal tretím najdlhším mostom v krajine (po mostoch Bromford Viaduct a Tay Rail Bridge) a hlavné rozpätie s dĺžkou bolo do dokončenia mosta Second Severn Crossing najdlhším zaveseným rozpätím v krajine (v súčasnosti je druhým). Celková dĺžka zavesenej časti je , viadukt na severnej strane má dĺžku , na južnej . Dva hlavné pylóny majú výšku (z toho nad mostovkou a pod ňou). S výškou nad Temžou pri nízkom prílive je jedným z najvyšších mostov vo Veľkej Británii.
Stratené pliesko

Stratené pliesko () je menšie z dvoch drobných plies v dolnej časti Suchej doliny vo Vysokých Tatrách. Pleso je zaradené do komplexu Važeckej doliny.
Rozmery.
Nadmorská výška asi Rozmery 8x6 m. Má nepravidelný tvar. Zo všetkých strán je lemované skalnými blokmi.
Názov.
Suchá dolina je chudobná na vodu a nemá väčšie i menšie plesá. Stratené pliesko sa stráca v labyrinte skalných blokov.
Turistika.
Dolina i pliesko nie sú turisticky prístupné.