Dekonštruktivizmus (architektúra)

Dekonštruktivizmus alebo dekonštrukcia je architektonický štýl modernej architektúry, ktorý je charakterizovaný hmotovou neviazanosťou a určitou tvarovou deformáciou, záujmom k formovaniu povrchu a hmoty, nepravidelnosťou tvarov, ktoré popierajú, narúšajú a deformujú základné elementy architektúry. Výsledný vzhľad budov predstavujúcich dekonštruktivizmus je charakteristický nepredvídateľnosťou a kontrolovaným chaosom. Odmieta návrat k historickým odkazom architektúry ako i používanie ornamentu a dekorácie.
Vývin a filozofia.
Určujúcim znakom pre dekonštruktivizmus i postmodernizmus, z ktorého sa vyvinul, je odmietanie čistoty, prostoty a jednoduchosti, ako to načrtol Robert Venturi v publikácii "Zložitosť a rozpor v architektúre" (1966). Pôvodne boli myšlienky zástupcov oboch smerov publikované v časopise "Oppositions", obsah príspevkov však postupne znamenal rozchod týchto smerov. Naproti postmodernistickému vyzdvihovaniu historických odkazov dáva dekonštruktivizmus prednosť svojskému abstrahovaniu a zložitosti architektonickej hmoty. Namiesto strohého oddelenia funkcie a ornamentu bolo podstatné riešenie funkčného aspektu budovy. Pre dekonštruktivistov je geometria určujúca, podľa nej sa formoval funkčný, charakterový a priestorový aspekt budovy. 
K dôležitým momentom vo vývoji dekonštruktivizmu patrí vplyv filozofa Jacqua Derrida na architekta Petra Eisenmana. Z ich spolupráce, spájaní teórie a architektonickej praxe, vzišli projekty, ktoré položili základ dekonštruktivizmu ako smeru v architektúre ako napríklad architektonická súťaž Parc de la Villette z roku 1982. Výstava v "Museum of Modern Art's" v New Yorku v roku 1988 pod názvom "Deconstructivist Architecture" (dekonštruktivistická architektúra), organizovaná Philipom Johnsonom a Markom Wigleym a taktiež otvorenie "Wexner Centra" pre umenie v Columbuse, ktorého autorom je Peter Eisenman, zohrali dôležitú úlohu v ďalšom vývoji. Na výstave v New Yorku boli predstavené práce architektov ako Frank Gehry, Daniel Libeskind, Rem Koolhaas, Peter Eisenman, Zaha Hadidová, COOP Himmelb(l)au a Bernard Tschumi. Všetkých autorov spájal nekonvenčný prístup k architektúre, nesviazané a expresívne narábanie s hmotou, až akési trieštenie či narúšanie konštrukcie. Od výstavy sa mnoho architektov prikláňajúcich sa k dekonštruktivizmu síce zdržiavalo takéhoto pomenovania, napriek tomu sa tento termín zaužil a označuje tak všeobecný trend v rámci súčasnej architektúry.
Kontext.
Pôvodne boli niektorí architekti označení ako dekonštruktivisti ovplyvnení myšlienkami francúzskeho filozofa Jacquesa Derridu. Niektorí zástancovia dekonštruktivizmu boli však taktiež ovplyvnení tvarovou experimentáciou a geometrickou nevyváženosťou ruského konštruktivizmu. 
S dekonštruktivizmom súvisí aj niekoľko ďalších myšlienkových a umeleckých smerov 20. storočia ako: modernizmus/postmodernizmus vo vzájomnom pôsobení, expresionizmus, minimalizmus, kubizmus a súčasné umenie. 
Dekonštruktivizmus sa usiloval poprieť zaužívanú predstavu o "zásadách" v architektúre a zväzujúcich pravidlách ako "forma nasleduje funkciu", či "čistota tvarov".Umelci ako Naum Gabo, El Lissitksky, Kazimir Malevich a Alexander Rodchenko ovplyvnili grafický obsah a geometrické formy takých architektov ako Zaha Hadidová a COOP Himmelb(l)au. Oba smery, dekonštruktivizmus i konštruktivizmus, obsiahli vo svojej podstate použitie tektoniky abstraktnej montáže
Súčasné umenie.
Dve vetvy moderného umenia, kubizmus a minimalizmus, mali taktiež vplyv na dekonštruktivizmus. Analytický kubizmus sa prejavil najmä v prístupe k hmote, kedy hrany a tvary budovy sú súčasne vnímané z rôznych uhlov pohľadu. Súlad roztrieštenosti priestoru je príznačný pre mnohé diela Franka Gehryho a Bernarda Tschumiho.
Dekonštruktivizmus spolu s minimalizmom rozchádza s kultúrnymi odkazmi. Zaujíma rovnaký prístup ku konceptuálnemu umeniu.
Vo svojou tendenciou k deformácii a narúšaní je tiež znak expresionizmu a expresionistickej architektúry. Dekonštruktivizmus v sebe odráža mnoho foriem neoexpresionizmu a abstraktného expresionizmu. Hranaté tvary budovy "Ufa Cinema Center" (COOP Himmelb(l)au) pripomínajú abstraktné geometrické útvary malieb Franza Klina.
Ufa Center má taktiež podobné usporiadanie hranatých útvarov ako ich zachytáva v konceptoch urbanických uličných priestorov Nemecka Ernst Ludwig Kirchner. Práce Wassilia Kandinskeho taktiež nesú podobnosť s dekonštruktivistickou architektúrou. Jeho smerovanie k abstraktnému expresionizmu od figurálnej práci je v rovnakom duchu ako dekonštruktivistické potlačenie ornamentu geometriou.
Projekty s počítačovou podporou.
Navrhovanie za pomoci počítačovej podpory ("computer-aided design") je momentálne základným nástrojom v mnohých aspektoch súčasnej architektúry, ale zvlášť charakter dekonštruktivizmu dáva priestor možnostiam, ktoré poskytuje používanie počítačov. Trojdimenzionálne modelovanie a animácia (virtuálne i fyzicky) pomáha koncipovať rozsiahle priestory, zatiaľ čo väzba medzi počítačovým modelovaním a priemyselnou výrobou umožňuje navrhovať špecifické prvky s ohľadom na čas a požadovanú cenu. Napriek tendencii mnohých architektov nahradiť manuálne projektovanie prácou s počítačom ostali mnohí architekti verní priamej tvorbe, či už Zaha Hadidová koncipovaním na základe skíc, alebo Gehry simulovaním reálnych budov vytváraním fyzických modelov.
Architekti a projekty súvisiace s dekonštruktivizmom.
"Stata Center" v Bostone od F. O. Gehryho v spolupráci s MIT, je budovou výrazovo silnou, priamo odrážajúcou dekonštrukciu formou objemov a akoby zlomených plôch. Hmota budovy sa nad štvrtým podlažím štiepi a vytvára tak dve deformované veže, nazývané "G Tower" a "D Tower". Budova vzdialene pripomína Gehryho Tancujúci dom v Prahe. 
Príkladom dekonštruktivistickej zložitosti je "Vitra Design Museum" Franka Gehryho vo Weil nad Rýnom, ktoré preberá biely neornamentálny kubus modernistických umeleckých galérií a pretvára a rozkladá ho, používajúc pritom geometrie odkazujúce na kubizmus a abstraktný expresionizmus. Vyvracia tak funkcionalistický aspekt modernistickej jednoduchosti, ponechávajúc však spoločný prvok - povrchovú úpravu biele stucco ako identifikačný bod.
Ďalším príkladom dekonštruktivizmu je Wexner Center for the Arts. Wexnerove centrum preberá archetypovú formu hradu, ktorú zahusťuje zložitosťou niekoľkých výsekov a a fragmentov. Táto stavba narúša archetyp hradu, stavia jeho priestory a štruktúru do konfliktu a odlišnosti.
Návrh Franka Gehryho na svoje sídlo v Santa Monice sa pokladá za prototyp dekonštruktivistickej budovy. Jeho určujúcim prvkom bol vzor predmestského domu začleného do typického prostredia s ohľadom na jeho sociálny význam. Gehry premenil masívnosť, geometrické plášte, plochy a ostatné prvky v hravú roztrieštenosť, výsledok "de"konštrukcie.