burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kamenné vráta (vrch v Tribči; 608,3 m n. m.)

Kamenné vráta () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Malá Lehota, približne severovýchodne od Zlatých Moraviec.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Rázdiel a časti Skýcovská vrchovina. Vrchol leží na území Banskobystrického kraja, okresu Žarnovica a na katastrálnom území obce Malá Lehota. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí situovaná samota Brezov štál (Jedľové Kostoľany), východne ležiaca obec Malá Lehota, severovýchodne ležiace Veľké Pole a na zápase situovaný Skýcov.
Opis.
Vrch Kamenné vráta leží nad Hlbokou dolinou, západne od mohutného hrebeňa. Sedlom je s ním prepojený s východne ležiacim vrchom Lámaniny (), severovýchodne leží Sokolec (), severne sa nachádza Veľká Ostrá (), západne Mníchová () a Papajvŕšok () a južným smerom Brezový vrch (). Masív patrí do povodia rieky Nitry, nakoľko masív odvodňuje Hostiansky potok, smerujúci do Žitavy. V oblasti je niekoľko lesných ciest a sedlom na východnom úpätí prechádza Rudná magistrála. 
Výhľady.
Lesnou ťažbou výrazne poznačený vrch poskytuje vďaka nízkej vegetácii množstvo miest na rozhľad. Pozorovateľné sú mnohé vrchy pohoria, no pri vhodných podmienkach tiež Považský Inovec, Strážovské vrchy a Vtáčnik.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup vedie z okolitých sídiel, resp. odbočením z východne situovaného sedla, ktorým prechádza Rudná magistrála.
Záhlbocký potok

Záhlbocký potok je potok v regióne Stredné Považie v severnej časti územia obce Moravské Lieskové v časti obce "Brestové" v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Je ľavostranným prítokom Klanečnice v povodí Váhu; má dĺžku . Je vodným tokom IV. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-21-09-053. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Biele Karpaty, geomorfologický podcelok Beštiny.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v severnej časti územia obce Moravské Lieskové v lesnom extraviláne na juhozápadnom svahu vrchu "Bestinné" v lese "Brestové" vo vzdialenosti juhovýchodne od okraja lesa "Záhlbocké", ktorý leží na západnom svahu vrchu "Bestinné" v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji, v geomorfologickom podcelku Beštiny. 
Opis toku.
Tečie juhozápadným smerom lesným extravilánom, v celom svojom toku si zachováva tento smer, postupne je les premiešaný trvalým trávnatým porastom, preteká cez intravilán kopanice dnes časti obce "Brestové", v nadmorskej výške podteká cestu I. triedy 54 (Slovensko) z Moravského Lieskového do Česka do obce Strání v Zlínskom kraji a v nadmorskej výške ústi do Klanečnice ako jej ľavostranný prítok v povodí Váhu. "Záhlbocký potok" nemá prítoky.
Vodný tok "Záhlbocký potok" pramení a väčšinou preteká na území lesného extravilánu obce Moravské Lieskové v priestore kopanice "Brestové" a priamo v nej aj ústi; preteká geomorfologickým celkom Biele Karpaty v geomorfologickom podcelku Beštiny. Povodie vodného toku "Záhlbocký potok" leží v Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. 
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Záhlbocký potok" má pôvod v názve lesa "Záhlbocké" rozprestierajúcom sa vo vzdialenosti cca severozápadne od pramennej oblasti potoka. Z toponyma "Záhlbocké" kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena "Záhlbocký potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov lesa "Záhlbocké" má pôvod v charakteristickej polohe lesa z pohľadu donátora názvu "za topografickým objektom, ktorého vertikálny rozmer bol podstatne dôležitejší ako horizontálny" v čase pomenovacieho aktu. Najstarší listinný doklad o výskyte názvu obce Moravské Lieskové v podobe "Lezkow" je z roka 1398.
Hydronymum "Záhlbocký potok" bolo štandardizované v roku 1991. Názov "Záhlbocký potok" je i v súčasnosti priezračný a v slovenskej hydronymii je jedinečný.
Referencie.
Viničný vrch (vrch v Pohronskom Inovci)

Viničný vrch () je vrch v pohorí Pohronský Inovec. Leží nad mestom Nová Baňa, približne severozápadne od jeho centra.
Poloha.
Nachádza sa na východnom okraji Pohronského Inovca, v geomorfologickom podcelku Vojšín. Vrchol leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Žarnovica a v katastrálnom území mesta Nová Baňa. Najbližším sídlom je na juhovýchodnom úpätí ležiace mesto Nová Baňa, západne leží obec Veľká Lehota.
Opis.
Viničný vrch je súčasťou masívu Sedlovej skaly (), ktorá je severozápadne oddelená nevýrazným sedlom. Severne sa nachádza mohutný Vojšín (), východne Háj (), južne Firceng () a západne Matiašov vrch (). Celý masív odvodňujú prítoky Novobanského potoka, ktorý patrí do povodia rieky Hron. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no severovýchodným úbočím prechádza trasa na Sedlovú skalu. 
Výhľady.
Nesúvislý zmiešaný les, pokrývajúci Viničný vrch, umožňuje len obmedzený rozhľad. Juhozápadným a západným smerom vidieť okolité vrchy pohoria, pri vhodných podmienkach sú pozorovateľné i pohoria Vtáčnik, Kremnické vrchy a Štiavnické vrchy.
Prístup.
Vrchol je prístupný lesnými chodníkmi z okolia, pretože neďaleká značená trasa vrch traverzuje severovýchodnými svahmi.
Viničný vrch

Viničný vrch môže byť:
Kvestor (Európsky parlament)

Kvestor je člen predsedníctva Európskeho parlamentu, v ktorom má poradný hlas a môže navrhovať zmeny a doplnenia jeho dokumentov. Zodpovedá za tie administratívne, personálne a organizačné záležitosti, ktoré sa priamo týkajú členov EP a ich pracovných podmienok.
Kolégium kvestorov parlamentu má päť členov a obvykle sa schádza raz za mesiac. 
Voľba kvestorov.
Kvestorov volia poslanci Európskeho parlamentu na funkčné obdobie trvajúce dva a pol roka s možnosťou obnovenia mandátu. Volení sú trojkolovým väčšinovým tajným hlasovaním. V prvých dvoch kolách sa vyžaduje absolútna väčšina odovzdaných hlasov, v poslednom kole postačuje relatívna väčšina. 
Kandidáti na posty kvestorov môžu byť, podobne ako na posty podpredsedov EP, navrhnutí poslaneckým klubom politickej skupiny alebo aspoň jednou dvadsatinou všetkých poslancov, čiže 38 zákonodarcami. Ak je počet navrhnutých kandidátov rovnaký ako počet obsadzovaných postov, teda päť, voľba kvestorov sa uskutočňuje aklamáciou, avšak aj v tomto prípade sa uskutoční tajná voľba s cieľom určiť prednostné poradie kvestorov. V prípade rovnosti hlasov je rozhodujúci vek kandidátov.
Slováci vo funkcii kvestorov.
Vôbec prvým poslancom Európskeho parlamentu za Slovenskú republiku zvoleným do funkcie kvestora bol Vladimír Maňka.
Uspel vo voľbe 18. januára 2017,
teda pre druhú polovicu daného volebného obdobia Europarlamntu. 
Začiatkom volebného obdobia 2019 – 2024 bola do tejto funkcie zvolená Monika Flašíková-Beňová. 
Svoju funkciu obhájila aj v novej voľbe predsedníctva v polovici jeho funkčného obdobia. Z postu odstúpila s platnosťou od 18.10.2023, po pozastavení členstva stranám SMER a Hlas vo frakcii európskych socialistov.
17. júla 2024 bola do funkcie kvestorky zvolená Miriam Lexmann.
Lantionín

Lantionín je neproteínogénna aminokyslina. Zvyčajne vzniká z aminokyselín cysteínu a dehydratovaného serínu. Napriek svojmu menu lantionín neobsahuje lantán.
História.
Lantionín bol prvýkrát izolovaný v roku 1941 pôsobením uhličitanom sodným na vlnu. Zistilo sa, že je to aminokyselina, ktorá obsahuje síru a preto bola táto aminokyselina pomenovaná lantionín (z latinského "lana", vlna, a gréckeho "theîon," síra). Lantionín bol prvý raz syntetizovaný alkyláciou cysteínu pomocou β-chlóroalanínu. Lantioníny sú v prírode bežné a boli izolované z ľudských vlasov, laktalbumínu a peria. Lantioníny sa takisto našli v bakteriálnej bunkovej stene a sú súčasťou skupiny peptidových antibiotík zvané lantibiotiká, medzi ktoré patria nizín (konzervant), subtilín, epidermín (účinný proti stafylokokom a streptokokom) a ankovenín (inhibítor enzýmov), ktoré sú geneticky kódované.
Syntéza.
Bolo publikovaných mnoho spôsobov prípravy lantionínu, napríklad štiepením kruhu serínového β-laktónu, vytlačením síry z cysteínu alebo adíciou cysteínu na dehydroalanín. Metóda vytlačenia síry z cysteínu je však jediná metóda syntézy lantionínu, ktorá bola použitá v celkovej syntéze lantibiotika.
Biosyntézu lantionínového mostíku v prírodných peptidoch je možné dosiahnuť niekoľkými spôsobmi. Napríklad v nizíne sú lantionínové mostíky tvorené dehydratázou (NisB) a cyklázou (NisC).
Magurka (vrch vo Vtáčniku)

 
Magurka () je vrch v pohorí Vtáčnik. Nachádza sa v centrálnej, najvyššej časti pohoria, nad obcou Prochot, približne západne od Žiaru nad Hronom.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Vtáčnik. Vrchol leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Žarnovica a Žiar nad Hronom a zasahuje na katastrálne územie obcí Prochot a Kľak. Nachádza sa mimo hlavného hrebeňa, no patrí do Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie. Najbližšími sídlami sú východne situovaná obec Prochot a južným smerom ležiaci Kľak.
Opis.
Magurka je nevýrazný pahorok na juhovýchodnom úpätí Veľkej Homôľky, pokrytý zmiešaným lesom. Západne susedí dominantný vrch Vtáčnik (), severozápadne Veľká Homôľka (), severne Tri chotáre (), východným smerom Veľká Kršľa () a južne Čierne blato (). Vrch patrí do povodia Hrona; severné a východné snahy odvodňuje Prochotský potok, južne a západne orientované svahy odvádzajú vodu Pokutským potokom. Vrcholom vedie značený chodník z Prochote na rázc. Kanie studne v hlavnom hrebeni. 
Výhľady.
Husto zalesnený hrebeň i nevýrazný vrchol neponúkajú rozhľad. Z úbočia s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy pohoria, no vďaka nadmorskej výške aj časť Malej a Veľkej Fatry, Kremnické vrchy, Poľanu, Javorie, Štiavnické vrchy a Pohronský Inovec.
Prístup.
Vrcholom vedie značkovaný chodník z Prochote na hlavný hrebeň a rázc. Kanie studne.
Agathinos (syn Thrasybula)

Agathinos () bol starogrécky športovec.
Nemecký historik Hugo Förster zaradil Agathina, syna Thrasybula z Élidy, do svojho zoznamu olympijských víťazov (aj keď váhavo s otáznikom, zrejme v súťažnej disciplíne tethrippon). Grécky cestovateľ Pausanias totiž uviedol, že videl jeho sochu v Olympii: „"Éliďanom Agathinovi, synovi Thrasybula, a Télemachovi, synovi Télemacha, pripadla socha za víťazstvo s koňmi. Agathina venovali Achájci z Pellény."“ (séria 8 sôch od Gelóna po sochu Agathina mohla byť zoskupená v zóne pretekárov dvojkolesových vozov ) Poprední odborníci zaoberajúci sa olympijskými víťazmi staroveku, ako napr. americký historik Walter Hyde alebo taliansky historik Luigi Moretti, nezaradili Agathina medzi olympijských víťazov.
Fondee

Fondee je česká online platforma na investovanie do portfólií pasívne riadených burzovo obchodovaných fondov (ETF). Spoločnosť založili v roku 2017 Eva a Jan Hlavsoví.
História.
Spoločnosť Fondee bola založená manželmi Evou a Janem Hlavsovými v roku 2017. Služba bola oficiálne spustená v januári 2020. Na jeseň roku 2020 získalo Fondee investíciu od J&amp;T Banky. V apríli 2021 sa do dozornej rady Fondee pripojil Pavel Štěpánek, ktorý v minulosti pôsobil ako člen Bankovej rady Českej národnej banky, riaditeľ Českej bankovej asociácie, člen Rady riaditeľov Európskej banky pre obnovu a rozvoj alebo ako námestník ministra financií. V lete 2021 získalo Fondee druhú investíciu vo výške 1 milión EUR. V októbri 2021 mala platforma viac ako 5000 aktívnych klientov. V januári 2022 expandovalo Fondee na slovenský trh.
Služby.
Klienti majú na výber zo 7 ponúkaných portfólií. Portfólia sú zložené z dlhopisových a akciových ETF. Každé z portfólií ma iný podiel dlhopisovej a akciovej zložky. Rizikovejšie portfólia majú vyšší pomer akciovej zložky, pri menej rizikových portfóliách prevláda dlhopisová zložka. Postoj klienta k riziku a znalosti a skúsenosti s investovaním sú zistené v úvodnom investičnom dotazníku, ktorý ma pomôcť a ponukou vhodného produktu.
Minimálna výška investície vo Fondee je 40 EUR, investovať je možné pravidelne aj jednorazovo. Poplatok za službu je 0,9 % ročne z celkovej hodnoty portfólia. Okrem poplatku Fondee platí klient tiež TER (total expense ratio), ktoré je nákladom na dané ETF a dosahuje v priemere 0,15 % ročne. Celkový ročný poplatok klienta je v priemere 1,05 percenta z celkovej zverenej sumy. Portfólio klientov je pravidelne rebalansované za účelom udržania požadovaného rozloženia portfólia. Obchodovanie prebieha každý pracovný deň.
Čierny diel (vrch v Žiari)

 
Čierny diel () je vrch v pohorí Žiar. Leží nad obcou Brieštie, približne severozápadne od mesta Turčianske Teplice.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vyšehrad. Vrchol leží v Žilinskom kraji, na území okresu Turčianske Teplice a zasahuje na katastrálne územie obcí Abramová a Slovenské Pravno. Nachádza sa východne od hlavného hrebeňa a najbližším sídlom je južne ležiace Brieštie, juhovýchodne situované Slovenské Pravno a východne obec Abramová. 
Opis.
Čierny diel je súčasťou rázsochy, ktorá z vrchu Závozy v hlavnom hrebeni vedie východným smerom na Tlstý vrch (). Ten sa nachádza juhovýchodným smerom, severovýchodne susedí Žiar (), severne Sokol () a Chlieviská (), západne Závozy () a juhozápadne vrch Gaštan () a Vlčia (). Oblasť patrí do povodia rieky Turiec, kam smeruje Polerieka, odvodňujúca severne sa zvažujúce svahy, južné napájajú potok Sokol. Na vrch nevedie značený chodník, najbližší vedie hrebeňom z Vyšehradského sedla na Závozy. 
Výhľady.
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti umožňuje obmedzený rozhľad. Z miest s nízkou vegetáciou je viditeľný hrebeň pohoria Žiar a blízka Turčianska kotlina, sčasti i hrebeň Malej Fatry. Pri vhodných podmienkach je veľmi dobre vidieť pohoria Veľká Fatra, Kremnické vrchy a Vtáčnik, ojedinele i časť Strážovských vrchov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia. Neďalekým hrebeňom prechádza Cesta hrdinov SNP, z ktorej je možné na Čierny diel odbočiť:
Heaven Is a Better Place Today

Heaven Is a Better Place Today je skladba kanadskej rokovej kapely The Tragically Hip, ktorá vyšla na albume "In Between Evolution" vydanom v roku 2004. Pieseň bola venovaná pamiatke hokejistu NHL Dana Snydera, ktorý pár mesiacov pred nahraním albumu tragicky zahynul pri autonehode a ktorý bol veľkým fanúšikom frontmana kapely Gorda Downieho.
Sedlo (vrch v Poľane)

Sedlo () je vrch v pohorí Poľana, krajinnom celku Slovenského stredohoria. Leží nad Hriňovou, približne severne od jej centra. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Poľana. 
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoká Poľana. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Detva a v katastrálnom území mesta Hriňová. Najbližším sídlom je na južnom úpätí ležiace mesto Hriňová. 
Opis.
Vrch leží v rázsoche, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z masívu Poľany (). Tá je oddelená plytkým sedlom západným smerom, severne susedí vrch Kopce () a Záhorská skala (), východne Hukavský grúň (), južne Javorinka () a juhozápadne Kozí chrbát (). Oblasť patrí do povodia Hrona a jeho čiastkového povodia Slatiny, kam smeruje rieka Hukava, odvodňujúca celý masív Sedla. Severozápadný okraj vrchu zasahuje do národnej prírodnej rezervácie Zadná Poľana, ktorá je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Poľana. Vrchol nie je prístupný značeným chodníkom.
Výhľady.
Nesúvislý lesný porast vrcholovej, najmä južne situovanej časti Sedla, umožňuje obmedzený, no zaujímavý rozhľad. Z vhodných miest je možné pozorovať okolité vrchy Poľany a Veporských vrchov, pri priaznivých podmienkach vidieť aj časť hrebeňa Nízkych a vrcholy Vysokých Tatier, no tiež mnohé vrchy na zemí Maďarska.
Prístup.
Na vrchol ani v jeho širšom okolí nevedie žiadny značený chodník, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi.
Kovid (meno)

Kovid () je mužské krstné meno indického pôvodu. V preklade znamená „akademický“,„múdry“, „bystrý“, „inteligentný“, „expert“ alebo „šikovný“. Nositeľmi mena Kovid je približne 433 ľudí a sú nimi osoby zväčša hinduistického vierovyznania.
Michal Hraška

Michal Hraška (* 17. júl 1932, Lukáčovce† 16. máj 2002, Bratislava) bol slovenský herec a bábkoherec.
V rokoch 19531958 člen Bábkového divadla v Nitre. Pod umeleckým vedením Jána Romanovského prešiel nitrianskou bábkovodičskou školou, kde získal remeselnú zručnosť a animačnú ľahkosť. Od roku 1958 člen Štátneho bábkového divadla v Bratislave. Bol tvorcom originálneho sólového bábkového predstavenia „Show pre dve ruky“, s ktorým získal mnohé medzinárodné ocenenia. Ako herec účinkoval v mnohých filmoch, rozprávkach a komédiách, najznámejšou z nich bol "Pacho, hybský zbojník", kde stvárnil rolu zbojníka Melichara. Prostredníctvom bábkovej postavy Mišo Vtipkár, ktorej zároveň prepožičal svoj hlas, účinkoval v humoristicko-súťažnej relácii "Vtipnejší vyhráva", ktorú vysielala Česko-slovenská televízia v rokoch 19711987.
Havranica

Havranica () je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Smolenice, približne severozápadne od Trnavy. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Biele hory. Vrch leží v Trnavskom kraji, na území okresu Trnava a zasahuje na katastrálne územie obce Smolenice a Buková. Najbližšími sídlami sú na severnom úpätí ležiaca Buková, južne situované Smolenice a východným smerom ležiaca obec Trstín. 
Opis.
Vrch leží v hlavnom hrebeni, v masíve s najvyšším vrchom Záruby (). Tie susedia západným smerom, oddelené nevýrazným sedlom, severne susedí vrch Medzipanské () a Biela hora (), východne Havrania skala, južne Driny () a juhozápadne vrch Čelo (). Severná, východná a južná časť patrí do povodia Dudváhu, kam vodu odvádza Trnávka, zo severných svahov voda odteká potokom Hrudky do Rudavy a Moravy. Vrcholom prechádza Štefánikova magistrála, vedúca v trase Cesty hrdinov SNP.
Výhľady.
Hrebeň aj vrchol pokrýva hustý lesný porast, preto výhľad je možný len z malých lokalít s redšou vegetáciou. Z vhodných miest je možné pozorovať najmä okolité vrchy Malých Karpát, Borskú a Podunajskú nížinu, no pri priaznivých podmienkach vidieť aj časť Bielych Karpát, Chvojnickej pahorkatiny, Považského Inovca a Tribča.
Prístup.
Vrcholom vedie Cesta hrdinov SNP, na ktorú sa pripájajú miestne trasy:
Čelo (vrch v Malých Karpatoch)

Čelo () je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Smolenice, približne severozápadne od Trnavy. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Biele hory. Vrch leží v Trnavskom kraji, na území okresu Trnava a zasahuje na katastrálne územie obce Smolenice a Buková. Najbližšími sídlami sú východným smerom ležiace Smolenice a Trstín, južne situovaný Lošonec, severne ležiaca Buková a západným smerom Plavecký Mikuláš. 
Opis.
Vrch leží v mohutnom hrebeni s Veterlínom, ktorý vedie západo-východným smerom, súbežne so severne susediacim hrebeňom Zárub (). Oba hrebene sú prepojené sedlom práve v oblasti Čela a severne ležiacej dominanty, severovýchodne susedí Havranica (), juhovýchodne Driny (), južne Podvrh (), západne Veterlín () a Ostrý Kameň (). V oblasti nie sú významnejšie vodné toky, no prebytočná voda zásobuje na západe potok Hrudky, smerujúci Rudavou do Moravy a na východe Luhový potok a Trnávku v povodí Dudváhu. Vrcholom neprechádza žiadna značená trasa, no križovatka chodníkov s napojením na Štefánikovu magistrálu je v blízkom sedle. Vrch je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Záruby, východne je prírodná pamiatka Čertov žľab, patriace do Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. V oblasti je viacero jaskýň.
Výhľady.
Hrebeň pokrýva lesný porast, preto obmedzený výhľad je možný len z miest s redšou vegetáciou. Severný horizont zatieňuje mohutný masív Zárub, preto vidieť najmä okolité vrchy Malých Karpát a blízku Borskú a Podunajskú nížinu. Pri priaznivých podmienkach vidieť aj časť Považského Inovca, Tribča a vzácne i Vtáčnika.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no v sedle na severnom úbočí je križovatka chodníkov s napojením na Cestu hrdinov SNP. Prístup do sedla Záruby je možný:
Agathinos (sochár)

Agathinos () bol grécky sochár z prvej polovice 4. stor. pred Kr.
Agathinos sa spomína na veľkom epidaurskom nápise týkajúcom sa správ o výstavbe a výzdobe Asklépiovho chrámu. Pre neúplný nápis sa nevie, aká bola jeho konkrétna úloha, za ktorú dostal odmenu 2836
drachiem. Je však isté, že Agathinos bol len realizátorom niektorých častí plastickej či architektonickej výzdoby. Grécky archeológ P. Kavvadias predpokladal, že Agathinos pracoval na sochách východného chrámového štítu navrhnutých Timotheom, ale to je spochybniteľné (pod vedením Timothea pracovali aj sochári Hektoridas a Lysión, mená ostatných nie sú na nápise čitateľné).
Tom Odell

Thomas Peter Odell (* 24. november 1990, Chichester, West Sussex, Anglicko) je britský spevák-skladateľ a klavirista. Jeho debutový album "Long Way Down" sa v roku 2013 umiestnil na vrchole britského rebríčka. Na Brit Awards 2013 mu udelili Cenu kritikov, čím sa stal historicky prvým mužom, ktorý získal toto ocenenie a v roku 2014 bol nominovaný na dve Brit Awards v kategóriách najlepší nováčik a najlepší britský mužský sólový umelec. Je držiteľom ceny Ivor Novello Award 2014 pre najlepšieho textára-skladateľa.
Raný život.
Thomas Peter Odell sa narodil v Chichesteri, West Sussexe, do rodiny komerčného pilota a učiteľky na základnej škole. Svoje detstvo opísal ako „hlboko traumatizujúce“ a vďaka otcovej práci časť z neho strávil na Novom Zélande. So skladaním hudby začal v trinástich rokoch a prvý hudobný text, ktorý napísal, bol o pavúkovi. V Anglicku navštevoval internátnu školu, neskôr študoval na Britskom a írskom inštitúte modernej hudby. V tom čase vystupoval ako spevák skupiny Tom &amp; the Tides, po dovŕšení štúdia sa však presťahoval do Londýna s cieľom vydať sa na sólovú dráhu.
Kariéra.
Odella objavila britská speváčka Lily Allen, ktorá mu okamžite ponúkla nahrávaciu zmluvu po tom, ako ho v Londýne videla spievať naživo. Allen uviedla, že bola z jeho spevu „unesená“ a prejavom jej pripomínal Davida Bowieho. Odell podpísal zmluvu s jej vlastným vydavateľstvom In The Name Of, ktoré patrilo pod Columbia Records. V októbri 2012 vydal debutové EP s názvom "Songs from Another Love" a začiatkom nasledujúceho roka ho BBC umiestnila na "Sound of", zoznam najvýraznejších nových talentov, ktorý každoročne zostavujú hudobní kritici.
V júni 2013 vydal debutový štúdiový album "Long Way Down", ktorý sa dostal na vrchol britského rebríčka. Napriek komerčnému úspechu album získal od hudobných kritikov rozpačité hodnotenia a sám Odell sa vyjadril, že bol donútený nahrať naň aj skladby, s ktorými nesúhlasil. Druhý štúdiový album "Wrong Crowd" vydal v apríli 2016, pilotným singlom sa stala rovnomenná skladba. Album obsadil v Spojenom kráľovstve druhú priečku. V októbri 2018 vydal tretí album s názvom "Jubilee Road", ktorý dosiahol piatu priečku britského rebríčka.
Svojím štvrtým štúdiovým albumom "Monsters", ktorý vyšiel v júli 2021, sa Odell odklonil od predchádzajúcej tvorby a v skladbách sa venuje témam duševného zdravia (má diagnostikovanú úzkostnú poruchu), kapitalizmu aj streľbám na školách. Uviedol: „Mám dojem, akoby sa odo mňa očakávalo, že poviem, že mi úzkostné stavy spôsobila trauma z detstva, ale v skutočnosti ich mám, pretože svet je v p***.“ Album sa rovnako ako všetky jeho predošlé albumy umiestnil v prvej päťke britského rebríčka.
Iné.
V roku 2014 mu bola udelená cena Ivor Novello Award pre najlepšieho textára-skladateľa.
Odell v roku 2019 moderoval na BBC 2 štvordielnu hudobnú reláciu "Around the Piano", ktorá sa venovala tomu, ako klavír ovplyvnil vývoj hudby za posledných 60 rokov.
Jeho skladby sa často používajú v televíznych seriáloch, reklamách, na módnych prehliadkach, objavili sa aj na soundtrackoch k filmom ako napr. "Na vine sú hviezdy" či "If I Stay".
Marek Marušiak

Mgr. Marek Marušiak (* 27. marec 1991, Bratislava) je slovenský športový komentátor, moderátor a novinár. Zameriava sa na hokej a cyklistiku. 
V RTVS bol od roku 2012 do apríla 2024, keď začínal ako redaktor hlavného spravodajstva. V tom čase študoval Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Členom športovej redakcie RTVS sa stal v januári 2018. Zúčastnil sa na troch olympijských hrách a štyroch majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji.
Ako študent Gymnázia Ladislava Novomeského v Bratislave hrával hokej za HK Ružinov 99. Koncom roka 2008 ukončil hokejovú kariéru. Následne sa stal súčasťou florbalového klubu Hurikán Bratislava do konca sezóny 2013-14.
Zoznam biologických článkov/5

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 9 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
5?
5'-Fosforibozyl-4-karboxy-5-aminoimidazol5'-Fosforibozylformylglycínamidín
5-.
5-Aminoimidazol-4-karboxamidribonukleotid5-Aminoimidazolribotid5-Formamidoimidazol-4-karboxamidribotid5-Metylcytidín5-Metyluridín5-Metyluridíntrifosfát
52.
52-hertzová veľryba
Veterlín

Veterlín () je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Plavecký Mikuláš, približne južne od Senice. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Biele hory. Vrch leží v Trnavskom kraji, na území okresu Trnava a zasahuje na katastrálne územie obce Smolenice a Buková, okrajovo i Plavecký Peter. Najbližšími sídlami sú severne ležiaca Buková a Prievaly, východným smerom ležiace Smolenice a Lošonec a západným smerom situovaný Plavecký Mikuláš a Plavecký Peter. 
Opis.
Vrch leží v mohutnom hrebeni s východne ležiacim Čelom (), ktorý vedie západo-východným smerom, súbežne so severne susediacim hrebeňom Zárub (). Oba hrebene sú prepojené sedlom v oblasti Čela a Zárub, kde smerujú najbližšie značené trasy, obchádzajúce vrchol. Severne susedí Ostrý Kameň () a Ježovka (), západne Klenie () a Hurtovec (), južným smerom Čierna skala (), Tatárske () a Podvrh () a východne Čelo a Záruby. Severné a západné svahy odvodňujú prítoky Rudavy do Moravy, južné časti hrebeňa napájajú Smolenický potok a Trnávku v povodí Dudváhu. Vrch je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Záruby, ktorá patrí do Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. V oblasti je viacero jaskýň.
Výhľady.
Hrebeň i vrchol pokrýva súvislý lesný porast, umožňujúci len obmedzený rozhľad. Z miest s redšou vegetáciou je vidieť okolité vrchy Malých Karpát, no tiež Borskú a Podunajskú nížinu. Pri priaznivých podmienkach vidieť aj časť Bielych Karpát, Vtáčnika, Považského Inovca a Tribča, vzácne i vrcholky Álp.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no úpätím vedie Cesta hrdinov SNP i chodník zo Smoleníc. Prístup do lokality je možný:
Čierna skala

Čierna skala môže byť:
Karibská futbalová únia

Karibská futbalová únia (po angl. "Caribbean Football Union") skrátene CFU, je organizácia pre futbalové asociácie v Karibiku. CFU má 31 členských štátov z toho 25 je členom FIFA. Únia bola založená v roku 1978 a jej členské asociácie sú súčasťou CONCACAF.
História.
CFU vznikla 28. januára 1978. Za vznik CFU sa podieľal bývalý reprezentant Trinidadu a Tobaga Patrick Raymond. V roku 1976 oslovil Phila Woosnama, komisára Severoamerickej futbalovej ligy (NASL), ohľadom vlastnej karibskej franšízy v rámci NASL, a namiesto toho Woosnam navrhol vytvorenie vlastnej karibskej profesionálnej ligy. Na základe poradenstva Woosnama a s pomocou bývalého anglického hráča, z ktorého sa stal obchodník Jimmy Hill a jeho spoločnosti World Sports Academy, plus odporúčanie bývalého prezidenta FIFA Sira Stanleyho Rousa, Raymond predstavil iniciatívu v auguste 1977 v Port of Spain na Trinidade, ktorá nakoniec viedla k vytvoreniu Karibskej futbalovej únie (CFU), v rámci CONCACAF sa CFU stala prvou organizáciou. CFU bola inaugurovaná 28. januára 1978 v Port-au-Prince na Haiti ako riadiaci futbalový orgán karibského regiónu a podskupina v rámci CONCACAF.
V máji 2013 pod vedením Damiana E. Hughesa, CFU premiestnila svoje kancelárie z Port of Spain, Trinidad do Kingstonu na Jamajke.
Externé odkazy.
https://www.cfufootball.org/
Čierna skala (vrch v Malých Karpatoch; 662 m n. m.)

Čierna skala () je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Plavecký Mikuláš, približne južne od Senice. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Biele hory. Vrch leží na pomedzí Bratislavského a Trnavského kraja, na hranici okresov Trnava a Malacky a zasahuje na katastrálne územie obce Lošonec a Plavecký Mikuláš. Najbližším sídlom je západne ležiaci Plavecký Mikuláš, severne sa nachádza Plavecký Peter a východne Lošonec a Smolenice. Z Plaveckého Mikuláša vedie na vrchol značený turistický chodník.
Opis.
Čierna skala leží v hlavnom hrebeni, ktorý na severe nadväzuje na mohutný masív Veterlína a južným smerom pokračuje na Starý plášť () a Klokoč (). Západným smerom susedí Dubový vŕšok () a Javorinka (), severným Hurtovec (), severovýchodným Veterlín () a Čelo (), východne sa nachádza Podvrh () a južne vrch Tatárske () a Polámané (). Severné a západné svahy odvodňujú prítoky Rudavy do Moravy, voda z východnej časti masívu odteká prítokmi Parnej do Dudváhu. Juhovýchodnú časť Čiernej skaly tvorí rovnomenná prírodná rezervácia, ktorá je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. V oblasti je viacero jaskýň.
Výhľady.
Lesný porast pokrýva hrebeň i vrchol, preto výhľady umožňujú najmä južne situované skalné bralá. Z nich, no tiež z lokalít s redšou vegetáciou je vidieť okolité vrchy Malých Karpát, no tiež Borskú a Podunajskú nížinu. Pri priaznivých podmienkach vidieť aj časť Bielych Karpát, Vtáčnika, Považského Inovca a Tribča, vzácne i vrcholky Álp.
Klokoč (vrch v Malých Karpatoch)

Klokoč () je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Plavecké Podhradie, približne východne od Malaciek. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Biele hory. Vrch leží na pomedzí Bratislavského a Trnavského kraja, na hranici okresov Trnava a Malacky a zasahuje na katastrálne územie obce Lošonec a Plavecké Podhradie. Najbližšími sídlami sú na severe situovaný Plavecký Mikuláš, západne ležiace Plavecké Podhradie a Sološnica a východne sa nachádza Lošonec. Vrcholom prechádza Cesta hrdinov SNP.
Opis.
Klokoč tvorí rozsiahly horský hrebeň, situovaný od juhozápadu na severovýchod a má dva samostatné vrcholy. Leží v hlavnom hrebeni, ktorý vedie zo severu od Veterlína a južným smerom pokračuje na mohutnú Vápennú (). Severným smerom susedí Báborská (), Javorinka () a Čierna skala (), východne leží Starý plášť () a Vydelená (), južne Mesačná () a Buková hora () a na západe dominuje mohutná Vápenná. Severozápadnú časť hrebeňa odvodňuje Kráľov potok do Rudavy v povodí Moravy, juhovýchodné svahy napájajú prítoky potoka Bohatá, ústiaceho do Parnej v povodí Dudváhu. Hrebeňová časť tvorí rovnomennú prírodnú rezerváciu, ktorá je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty.
Výhľady.
Nesúvislý lesný porast, pokrývajúci vrcholový hrebeň ponúka kruhový rozhľad. Pozorovateľné sú najmä okolité vrchy Malých Karpát, no tiež Borská a Podunajská nížina. Pri priaznivých podmienkach vidieť aj južnú časť Bielych Karpát, časť Považského Inovca a Tribča, vzácne i vrcholky Álp.
Sarah Louise Rungová

Sarah Louise Rungová (; * 8. október 1989, Stavanger) je nórska plavkyňa.
Životopis.
S plávaním začala vo veku 7 roku rokov. Invalidný vozík začala používať po zranení chrbta v roku 2008. V roku 2009 debutovala na európskom šampionáte. Vyštudovala University of Stavanger.
Paralympiáda.
2012.
Na Letných paralympijských hrách 2012 získala 2 zlaté medaily: 200m voľným štýlom S5 a 50m motýlik S5 a dve strieborné medaily: 100m prsia SB4 a 200m Individual Medley SM5.
2016.
Na Letných paralympijských hrách 2016 získala 2 zlaté medaily: 100m prsia SB4, 200m Individual Medley SM5, striebornú 50m motýlik S5 a dve bronzové: 200m voľným štýlom S5 a 50m znak S5.
Na záverečnom ceremoniáli bola vlajkonosičkou nórskej výpravy.
Amid (funkčná skupina)

Amid je všeobecne zlúčenina s funkčnou skupinou R"n"E(=O)"x"NR2, kde "n" a "x" môžu byť 1 alebo 2, E je nejaký prvok a každé R reprezentuje organickú skupinu alebo vodík. Amidy sú deriváty oxokyseliny R"n"E(=O)"x"OH, ktorej hydroxylová skupina je nahradená amínovou skupinou. Amidy sú zvyčajne deriváty karboxylových kyselín (tzn. E = C), ale môžu to byť i deriváty anorganických kyselín (napr. sírovej, kedy E = S).
Druhy.
Dôležitými podskupinami amidov sú:
Ako amidy sa označujú aj:
Okrem toho existujú i amínový radikál () a kladne nabitý nitréniový ión (+). Obe tieto zlúčeniny sú však nestabilné.
Fantomas

Fantomas () je francúzsko-talianska dobrodružná krimi-komédia z roku 1964, režírovaná André Hunebellom. Ide o komickú adaptáciu hororových románov od Pierra Souvestra a Marcela Allaina zo začiatku 20. storočia.
Je to prvý diel trilógie o Fantomasovi, v ktorej v hlavných úlohách účinkovali Jean Marais, Louis de Funès a Mylène Demongeot. Film produkoval najmä Gaumont pod vedením Alaina Poirého.
Dej.
Záhadný a nepolapiteľný Fantomas sa stáva hlavným nepriateľom Francúzska. Našťastie je tu geniálny komisár Juve, ktorý ubezpečuje všetkých občanov, že zločinca dostane. Novinár Fandor a jeho snúbenica Hélène neveria, že táto postava vôbec existuje. Ale čoskoro sa všetci presvedčia, že to s Fantomasom nebude také jednoduché.
Herecké obsadenie.
Vo filme hrali:
Filmový štáb.
Filmový štáb tvorili:
Iné filmové spracovania.
V rokoch 19131914 vznikla päťdielna filmová séria, režisérom krimi pentalógie bol Louis Feuillade. Séria bola, samozrejme, čiernobiela a nemá. Dĺžka jedného dielu bola cca 60 minút.
Začiatkom 80. rokov nakrútil režisér Claude Chabrol a Juan Luis Buñuel štvordielny hororový miniseriál, v ktorom si komisára Juva zahral Jacques Dufilho. Rolu novinára Fandora hral Pierre Malet a zloducha Fantomasa zas Helmut Berger.
Pre rok 2002 bolo naplánované natočenie nového dielu Fantomasa s Jeanom Renom a José Garciom, ale projekt sa nakoniec neuskutočnil. Vybraný bol režisér Christophe Gans a rozpočet bol stanovený na 50 miliónov eur.
Chyby a nezrovnalosti vo filme.
Vo filme je niekoľko chýb. Tento zoznam nie je kompletný, medzi chyby patria napríklad:
Kristen Schaalová

Kristen Schaalová (; * 24. január 1978, Longmont, Colorado, USA) je americká herečka, spisovateľka a komička.
Detstvo a mladosť.
Schaalová sa narodila v evanjelickej rodiny holandského pôvodu. Vyrastala na dobytkárskom ranči svojej rodiny vo vidieckej oblasti blízko Boulderu v Colorade. Jej otec je stavebný robotník a matka sekretárka. 
Navštevovala Skyline High School, kde promovala v roku 1996. Má o tri roky staršieho brata, Davida. Rok navštevovala Coloradskú Univerzitu v Boulderi a promovala na Northwestern Univesity. V roku 2000 sa presťahovala do New Yorku, aby sa venovala komediálnej kariére. 
Kariéra.
V roku 2001 získala jednu z vedľajších úloh v komédii "Kate a Leopold". Neskôr sa objavila vo viacerých menších rolách v televíznych seriáloch ako "Škaredá Betty" či "Mad Men". V roku 2006 vystupovala na Comedy Arts v Aspene v Colorade, kde tiež získala ocenenie, pre najlepšieho alternatívneho komika. Venuje sa občasne aj stand-upu. 
Od roku 2007 do roku 2009 sa objavovala v televíznom seriály "Flight Of The Conchords". Aktívne sa tiež venuje aj dabingu, je možné je počuť v animovanom televíznom seriály "Bobovy burgery", z roku 2011. Seriál sa neskôr dočkal aj filmového spracovania, ktorý má naplánovanú premiéru v roku 2022. V rovnakom roku (2011), tiež hosťovala v jednej epizóde seriálu "Simpsonovci", kde prepožičala hlas postave menom Taffy. Tiež sa pridala k hereckému dabingovému obsadeniu ako Alison Brie, Amy Sedaris či Will Arnett, v animovanom televíznom filme "BoJack Horseman".
V roku 2015 sa objavila aj v televíznom seriály "Poslední chlap na Zemi". O rok neskôr sa objavila v komédii "Šéfka", po boku Melissy McCarthy či Kristen Bell. V roku 2019 hosťovala v televíznom seriály "Čo robíme v temnotách". V rovnakom roku, sa pridala k hereckému dabingovému obsadeniu ako Kristen Wiig či Maya Rudolph, v priemerne úspešnom animovanom televíznom seriály "Bless the Harts". 
Súkromný život.
Schaalová je vydatá od roku 2012 za bývalého spisovateľa The Daily Show, Richa Blomquista. Spoločne majú dcéru Ruby, narodenú vo februári 2018. 
Priznala, že počas práce na animovanom televíznom seriály "Gravity Falls", utrpela mimomaternicové tehotenstvo a prasknutie vajíčkovodu, pričom stratila najmenej dva litre krvi, pričom musela podstúpiť urgentnú operáciu. 
Spoločne s jej manželom napísali knihu s názvom "The Sexy Book of Sexy Sex".
Jelenec (vrch v Malých Karpatoch)

Jelenec () je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Častá, približne severne od Modry. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Biele hory. Vrch leží v Bratislavskom kraji, v okrese Pezinok a v katastrálnom území obce Častá. Najbližšími sídlami je severozápadne situované Plavecké Podhradie a Sološnica, juhovýchodne leží Častá a Doľany. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Opis.
Jelenec, zriedkavo označovaný aj Geldek I., je súčasťou masívu s takmer identicky vysokým vrchom Geldek. Ten býva podľa týchto názvov aj označovaný ako Jelenec alebo Geldek. Západnejšie ležiaci Jelenec je uzlovým vrchom, kde sa stretáva zo severu, od Vápennej () smerujúci hlavný hrebeň, od východu smerujúci hrebeň zo Skleného vrchu () a hrebeň, smerujúci na Vysokú (). Severne leží Vápenná a Buková hora (), východne je sedlom oddelený Geldek () a Vápenné (), južným smerom Kukla () a Veľká homoľa () a západne je situovaná Vysoká a Veľký Petrklín (). Severnú časť hrebeňa odvodňuje Parná, južné odvádzajú vodu riečkou Gidra, obe ústiace do Dudváhu, severozápadnú časť odvodňuje Sološnický potok, smerujúci do Rudavy v povodí Moravy. Masív je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. 
Výhľady.
Nesúvislým lesom pokrytá vrcholová časť umožňuje sčasti obmedzené výhľady. Z vhodných miest a skalných brál je vidieť okolité vrchy Malých Karpát, časť Borskej a Podunajskej nížiny, pri priaznivých podmienkach aj Biele Karpaty, Vtáčnik, Považský Inovec a Tribeč, nezriedka i predhorie Álp.
Prístup.
Na vrchol nevedie žiadny značený turistický chodník, no okolím ich prechádza niekoľko:
Geldek

Geldek () je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Častá, približne severne od Modry. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Biele hory. Vrch leží v Bratislavskom kraji, v okrese Pezinok a v katastrálnom území obce Častá. Najbližšími sídlami sú východne ležiace Doľany a juhozápadne situovaná Častá a Píla, severozápadne sa nachádza Plavecké Podhradie a Sološnica a severovýchodne Lošonec. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Opis.
Geldek je súčasťou masívu s takmer identicky vysokým vrchom Jelenec, ktorý býva označovaný názvami oboch vrchov, teda ako Jelenec alebo Geldek. Západnejšie ležiaci Jelenec je uzlovým vrchom, Geldekom vedie hrebeň východným smerom na Sklený vrch (). Ten je spolu s vrchom Egreš () východným susedom, severne sa nachádza Vápenné (), Mesačná () a Klokoč (), západne je sedlom oddelený Jelenec () a Vápenná () a južným smerom sa nachádza Veľká homoľa () a Veľké Vápenné (). Vrch patrí do povodia Dudváhu; severnú časť hrebeňa odvodňuje Parná, východnú Podhájsky potok a južnú prítoky riečky Gidra. Masív je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. 
Výhľady.
Nesúvislý lesný porast pokrývajúci vrcholovú časť umožňuje len obmedzený výhľad. Z vhodných miest s nižšou vegetáciou je vidieť okolité vrchy Malých Karpát, časť Podunajskej nížiny a pri priaznivých podmienkach aj Biele Karpaty, Považský Inovec, Tribeč a predhorie Álp.
Prístup.
Na vrchol nevedie žiadny značený turistický chodník, no okolím ich prechádza niekoľko:
Dobrotka

Dobrotka je vodný tok, nachádzajúci sa neďaleko obce Bádice, v okrese Nitra. Je ľavostranný prítok rieky Nitra, jeho dĺžka je 14,2 km a je to tok IV. rádu. 
Vznikol po zrušení ramien rieky Nitra v Nitrianskej nive. V minulosti bol významný krajinný prvok s brehovými porastmi. V súčasnosti je znečistený a narušený výstavbou cestných komunikácií a priemyselného parku.
Tok.
Dobrotka vzniká neďaleko obce Bádice, vlieva sa do nej Červenický kanál, potom sa križuje s Huntákom a od obce Podhorany tečie juhozápadným smerom. Pri Dražovciach sa stáča na juh, prechádza cez Dražovce a následne pokračuje popri Nitrianskom mestskom parku na Sihoti, neďaleko ktorého sa v nadmorskej výške vlieva do rieky Nitra.
Skalnatá

Skalnatá môže byť:
Predseda Európskeho parlamentu

Predseda Európskeho parlamentu () je najvyšším predstaviteľom tejto inštitúcie. Jeho funkcia je riadiaca aj reprezentačná. Dohliada na činnosť Parlamentu, predsedá plenárnym zasadnutiam a svojím podpisom schvaľuje ročný rozpočet EÚ. Parlament reprezentuje navonok aj vo vzťahu k ostatným inštitúciám EÚ. 
Spolu s podpredsedami a kvestormi tvorí Predsedníctvo EP, čo je orgán zodpovedný za všetky administratívne, personálne a organizačné záležitosti v EP. Podpredsedov je 14 a okrem svojich úloh zastupujú predsedu pri výkone jeho povinností, vrátane vedenia plenárnych zasadnutí v čase jeho neprítomnosti.
Voľba predsedu EP.
Funkčné obdobie všetkých členov predsedníctva EP je 2,5 roka, čiže počas jedného volebného obdobia Európskeho parlamentu sa vystriedajú dvaja predsedovia. Poslanci EP volia Predsedníctvo EP počas prvej plenárnej schôdze po európskych voľbách a následne v polovici volebného obdobia EP. 
Kandidáti na post predsedu môžu byť podľa rokovacieho poriadku EP navrhnutí niektorým z poslaneckých klubov alebo aspoň dvadsatinou všetkých zákonodarcov, čiže 36 poslancami.
Na zvolenie predsedu je potrebná absolútna väčšina platných hlasov odovzdaných v tajnej voľbe, teda 50 percent plus jeden hlas. V prípade, že nie je dosiahnuté takéto kvórum, koná sa opakované kolo voľby, 
ktorého sa môžu zúčastniť rovnakí, alebo iní kandidáti. Ak nie je ani v treťom kole hlasovania zvolený predseda nadpolovičnou väčšinou hlasov, postúpia dvaja kandidáti s najvyšším počtom hlasov do štvrtého kola hlasovania. Víťazom sa stane ten kandidát, ktorý získa väčší počet hlasov. V prípade rovnosti počtu hlasov vo štvrtom, záverečnom kole, je za víťaza vyhlásený starší z kandidátov.
V polovici volebného obdobia Európskeho parlamentu, čiže po uplynutí dva a pol roka, sa posty Predsedníctva EP obsadzujú rovnakým postupom nanovo. Funkcionári sa môžu o daný mandát uchádzať aj opätovne.
Laurence Archer

Laurence Archer (* 9. november 1961, Londýn, Anglicko) je britský gitarista a skladateľ známy svojou prácou s rockovými skupinami UFO a Grand Slam Phila Lynotta. Mnohé z piesní skupiny Grand Slam napísal spolu s Philom Lynottom a Markom Stanwayom, z ktorých niektoré vyšli ako piesne Thin Lizzy. Archer bol tiež členom britských skupín Wild Horses, Stampede, Lautrec, Medicine Head a Rhode Island Red s Garym Leidermanom na basgitare, Manolom Antonanom za bicími a frontmanom/hercom/spisovateľom Mikeom Dyerom.
Kým bol Archer v Stampede, skupina nahrala dva albumy pre Polydor Records: "The Official Bootleg" a "Hurricane Town". Predtým bol v skupine Lautrec so svojím nevlastným otcom, spevákom Reubenom Archerom.
Stampede sa opäť sformovala v roku 2009, v dôsledku obnoveného záujmu a reedícií CD "The Official Bootleg" a "Hurricane Town" britského vydavateľstva Rock Candy Records a Universal Music v Japonsku. Zostavu tvorili pôvodní členovia Laurence Archer, Reuben Archer a Colin Bond, Steve Graystone nahradil Eddieho Parsonsa za bicími a nový gitarista Chris Clowsley.
V roku 2011 začal hrať aj v skupine X-UFO, ktorú tvorili bývalí kolegovia zo skupiny UFO, Danny Peyronel a Clive Edwards, a bývalý člen McAuley Schenker Group Rocky Newton na basgitare.
V máji 2016 Mark Stanway oznámil reformáciu skupiny Grand Slam spolu s Laurencom Archerom, Mickym Barkerom, Neilom Murrayom a Stefanom Berggrenom.
V marci 2019 Archer potvrdil, že nahráva nový materiál pre skupinu Grand Slam s Mikeom Dyerom, Davidom Boyceom, Benjim Reidom a Markom Stanwayom. Dňa 30. augusta 2019 stanica BBC Radio 2 odohrala svetovú premiéru nového singla skupiny Grand Slam s názvom „Gone are the Days“. Album "Hit the Ground" od skupiny Grand Slam vydalo 22. novembra 2019 vydavateľstvo Marshall Records.
John Sykes

John James Sykes (* 29. júl 1959, Reading, Berkshire, Spojené kráľovstvo) je anglický gitarista, skladateľ a producent, ktorý je známy najmä pre spoluprácu s hard rockovými skupinami Thin Lizzy a Whitesnake.
Osemstopová páska

Osemstopová páska (iné názvy: 8-stopová páska, osemstopová kazeta, 8-stopová kazeta), formálne Stereo 8, je jedným z najbežnejších formátov magnetických pások. V USA sa objavili v roku 1964, kazety tohto formátu sa sériovo vyrábali až do roku 1982; malé série do roku 1986, hlavne pre zberateľov. Vrchol popularity prišiel na konci 60. až 70. rokov 20. storočia. Bol distribuovaný výlučne v Amerike (hlavne na severe) a používal sa v autorádiách. Tento formát bol navrhnutý hlavne na prehrávanie hotových nahrávok.
Zariadenie.
Magnetická páska so šírkou 6,35 mm (o niečo širšia ako u kotúčového magnetofónu) vo vnútri 8-stopovej kazety je vlepená do „nekonečnej slučky“, t. j. prstenca. Páska sa ťahá medzi hnacím hriadeľom 5 (umiestneným v magnetofóne) a prítlačným valčekon 6 (zabudovaným v kazete). Mechanizmus pohonu pásky štandardného magnetofónu Stereo 8 je teda veľmi jednoduchý: navijak so zotrvačníkom a motor spojený pásom. Mechanizmus počas prevádzky nepretržite vyťahuje 1 vnútornú pásku z unášacieho kotúča a po jej pretiahnutí cez magnetické hlavy sa zvonku navíja na ten istý kotúč. Prechod medzi skladbami na 8-stopovom zázname (štyri stereo programy na jednej kazete) sa vykonáva pohybom prehrávacej hlavy 3. Na určenie konca záznamu bol na páske aplikovaný pásik elektricky vodivej fólie. Keď sa senzor 2 dotkne fólie, elektromagnet presunie magnetickú hlavu na ďalšiu stopu. S opotrebením mechanizmu sa zhoršovala presnosť pohybu hlavy a jasnosť jej fixácie, čo viedlo k zvýšeniu hluku a prieniku parazitných signálov zo susedných dráh.
Rýchlosť posuvu pásky je 9,53 cm/s, zvyčajná dĺžka trvania jednej stopy je 11,5 minúty, takže na kazetu je umiestnených 46 minút stereo záznamu. Pri tak krátkom trvaní zvuku jednej stopy nie je potrebné pretáčanie a vzhľadom na konštrukciu kazety je to pre ňu tiež nebezpečné, preto nie je dostupné vo väčšine magnetofónov, vyrábali sa však aj modely s rýchlym posunom vpred, ktorý sa realizoval zvýšením rýchlosti ťahania.
Orphanage (írska skupina)

Orphanage bola írska rocková hudobná skupina založená Philom Lynottom a Brianom Downeym koncom roka 1969 v Dubline. 
Prvú zostavu okrem Lynotta a Downeyho tvorili Pat Quigley a Joe Staunton, členovia skupiny Macbeth, a občasní členovia Terry Woods a Joe Alexander. V druhej polovici roka 1970 sa skupina po ôsmich až desiatich mesiacoch pôsobenia rozpadla, pretože Lynott a Downey založili novú skupinu Thin Lizzy.
V roku 1973 Joe Staunton skupinu Orphanage oživil s úplne novou zostavou.
Koncom roka 2006 bola nájdená páska, kde sa nachádzali stratené skladby skupiny, a to „Step Into Your Shoes“ (text napísaný Brushom Shielsom), „St. Stephtens Green“, „The Friendly Ranger“ a „You Fool, You Fool“ (nahraná na 4-stopovú pásku v štúdiu na Dominick Street).
Názov.
Najčastejšie sa uvádza, že názov skupiny odkazuje na dom obývaný skupinou Dr. Strangely Strange v dublinskej štvrti Sandymount, ktorý bol prezývaný „The Orphanage“ ().
Sandymount

Sandymount (, doslovný význam: „duna“ alebo „pieskový kopec“) je štvrť Dublinu, ktorá sa nachádza na pobreží Írskeho mora. Hraničí s Merrionom na juhu, Ballsbridge na západe a Irishtown a Ringsendom na severe.
Obytné budovy pochádzajú z devätnásteho a začiatku dvadsiateho storočia. V centre Sandymount sa nachádza Sandymount Green Park s bustou Williama Yeatsa.
V literatúre.
Sandymount a Sandymount Strand sa objavujú v románe "Ulysses" od Jamesa Joycea.