Karol Duchoň

Karol Duchoň (* 21. apríl 1950, Galanta – † 5. november 1985, Bratislava) bol slovenský spevák.
V ankete RTVS Najväčší Slovák v roku 2019 bol vyhodnotený na 78. mieste.
Životopis.
Matka Karola Duchoňa, Oľga, pochádzala z Báčskeho Petrovca, otec bol riaditeľom strojárenského učilišťa v Galante. Na základnej škole v Galante bola jeho spolužiačkou (dnes známa slovenská speváčka) Eva Máziková. Po skončení základnej školy Karol Duchoň študoval na strojníckej priemyslovke v Partizánskom, ktorú nedokončil. Viac sa venoval hudbe, spevu a hre na gitaru. Štúdium prerušil počas dovolenky rodičov v Juhoslávii, keď odišiel vystupovať s orchestrom Jaroslava Mikulu do zahraničia.
V roku 1968 sa spoznal s Robom Kazíkom, ktorý mal vtedy bítovú skupinu The Ice Boys (Ľadoví chlapci). Spolu začali hrávať na rôznych podujatiach, okrem iného aj na čajových večeroch v klube v Zlatých Moravciach. V roku 1969 Karol Duchoň začal spievať s Evou Mázikovou v skupine Braňa Hronca. V televízii vystúpil so svojou prvou piesňou v programe "Malá televízna hitparáda". Pieseň sa volala „Uber pary“ (Nálady) a bola to coververzia hitu „Sugar, sugar“ od skupiny The Archies so slovenským textom Alexandra Karšaya. Tento Duchoňov spevácky debut upútal verejnosť a o Karola sa začali zaujímať slovenskí profesionálni hudobní skladatelia a textári. Okrem orchestra Braňa Hronca neskôr spolupracoval aj s orchestrom Juraja Velčovského.
V roku 1970 Karol Duchoň spieval po prvýkrát na Bratislavskej lýre. Vystúpil so skladbou „Kto má ťa rád“ s hudbou autora Pavla Zelenaya a textom Milana Lasicu. Aj keď táto pieseň nezískala žiadnu cenu, toto vystúpenie bolo začiatkom jeho profesionálnej kariéry. Karol Duchoň začal spolupracovať so speváčkou Evou Kostolányiovou, spolu s ktorou v roku 1973 získali Striebornú Bratislavskú lýru za interpretáciu piesne „Chvála humoru“ (hudba: Igor Bázlik, text: Tomáš Janovic). V roku 1974 Karol Duchoň získal za interpretáciu piesne „Zem pamätá“ od autorov Pavla Zelenaya a Tibora Grünnera ocenenie "Zlatá Bratislavská lýra" a v medzinárodnej súťaži "Bronzovú Bratislavskú lýru" za tú istú pieseň. V tomto roku založil svoju kapelu s názvom Prognóza.
V roku 1975 sa Karol Duchoň predstavil v Tokiu, kde spieval pieseň „Čardáš dvoch sŕdc“ s hudbou Petra Hanzelyho a textom Ľuboša Zemana. Ľuboš Zeman ho na vystúpenie do Tokia aj sprevádzal. Pieseň sa publiku veľmi páčila. Hoci textu nerozumeli, muzikálne zaujala. V tomto období Karol zaznamenával úspechy v rozhlase, televízii aj na koncertoch.
V roku 1976 nahral Karol Duchoň v Nemecku svoj prvý album pre spoločnosť RCA. Nemecká kritika reagovala pozitívne na jeho spev a nazvali ho „"slovenský Tom Jones"“. V Nemecku naspieval viacero piesní v nemčine, napr. „Edeltraut“, „O Maria“, „Lass uns eine Nacht lang tanzen“, „Sonnenblumen blühen“. V roku 1977 začal vystupovať so skupinou Ľuba Beláka.
V 80. rokoch 20 storočia začal Karol Duchoň spolupracovať s orchestrom VV-Systém Vlada Valoviča a neskôr od roku 1982 so skupinou Za-ja-ce kapelníka Pavla Zajáčka.
Karol Duchoň naspieval niekoľko duetov so známymi spevákmi, ako sú napríklad Marcela Laiferová („Kamenný kvietok“), Dušan Grúň („Vonia kakao“), Jana Kociánová a iní. Veľa koncertoval aj v zahraničí – v Nemecku, Sovietskom zväze, Švajčiarsku, Francúzsku, Poľsku, Maďarsku, Bulharsku, na Kube.
Prirovnanie „slovenský Tom Jones“, ktoré si vyslúžil od nemeckých kritikov, sa ujalo a dodnes sa používa aj na Slovensku. Svoj obdiv prirodzenému talentu tohto speváka po jednom vystúpení v Banskej Bystrici na súťaži Bystrické zvony vyjadril aj československý slávik Karel Gott.
Súkromie.
V roku 1973 sa oženil s Elenou Šurákovou, potom sa im narodila dcéra Danka. Neskôr sa rozviedli. V roku 1985 sa oženil druhýkrát – s majsterkou zvuku Alenou Čermákovou.
Karol Duchoň bol človek so zmyslom pre humor, ktorý rád zabával druhých, bol veľmi dobrosrdečný a rád iným pomáhal. Žil rýchlo, nechcel nič premeškať či nezažiť. Intenzívny spoločenský život, obezita a neskôr choroba pečene spôsobená ťažkým alkoholizmom sa podpísali na jeho priskorom odchode. Zomrel 5. novembra 1985 v Bratislave.