burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
John Bennett Fenn

John Bennett Fenn (* 15. jún 1917, New York – † 10. december 2010, Richmond, Virgínia) bol americký profesor analytickej chémie. V roku 2002 získal spolu s Koichim Tanakaisom a Kurtom Wüthrichtom Nobelovu cenu za chémiu za rozvoj metód identifikácie a štrukturálnej analýzy biologických makromolekúl. Fenn získal cenu na poli hmotnostnej spektrometrii, špecificky za použitie "Electrospray ionization", techniky často používanej na identifikáciu a analýzu biologických makromolekúl.
Svietivka svätojánska

Svietivka svätojánska (iné názvy pozri nižšie; lat. "Lampyris noctiluca" alebo zastarano "Cantharis noctiluca") je chrobák z čeľade svietivkovité (staršie názvy: svetluškovité, svätojánkovité; lat. "Lampyridae"). Je príznačný tým, že dokáže vydávať svetlo (bioluminiscencia). Svietia samce aj samice, lietať vedia len samčeky. Svetlo im slúži ako rozpoznávací signál.
Názvy.
Slovenské názvy tohto druhu sú: svietivka svätojánska, svetluška svätojánska; staršie: svietivka väčšia, svätojánka veľká, nesprávne: "svietilka svätojánska" ; ľudovo alebo staršie: svätojánska muška [staršie alebo nárečovo: "svatojánska muška", nárečovo: "svatovianska muška"], svetluška, svätojánsky [alebo "svatojánsky"] chrobáčik; ľudovo: jánska [alebo jánovská] muška; zastarano: "muška svätojánská" [alebo "svatojánská"], "svetlomuška", "svätojánska" [alebo "svatojánská"] "lienka", "jánska lienka", "svätojánska" [alebo "svatojánská"] "mucha", "nočná muška". 
Uvedené názvy (okrem názvov svetluška svätojánska, svietivka väčšia a svätojánka veľká) môžu niekedy označovať (aj) druh svietivka obyčajná (=svietivka menšia, svetluška obyčajná, svetluška menšia, svätojánka malá, zastarano: svetluška; lat. "Lamprohiza splendidula" alebo "Phausis splendidula" alebo zastarano "Lampyris splendidula").
Opis.
Svietivky svätojánske patria k chrobákom, pri ktorých sa samček od samičky výrazne odlišuje (pohlavný dimorfizmus). Samčeky sú dlhé 10 až . Chitínový pancier je sfarbený dohneda, len na trupe sa nachádza, na okrajoch žlté sfarbenie. Telo je dosť ploché. Na dlhých krovkách sa nachádza niekoľko pozdĺžnych rýh, ktoré sú jemne posiate chĺpkami. Hlavu nevidno, pretože je schovaná pod trupovým pancierom. Napriek tomu je možné rozoznať nitkovité tykadlá. Na siedmom krúžku na brušku má samček žltú svetelnú škvrnu.
Samičky sú dlhé 15 – . Nemajú žiadne krovky, takže vyzerajú skôr ako larvy. Hlava je rovnako schovaná pod chitínovým pancierom trupu. Samičky majú podstatne viac svetelných orgánov ako samčeky. Svetelné políčka sa nachádzajú na šiestom a siedmom krúžku trupu a na ôsmom sú ešte dodatočné svetelné škvrny.
Spôsob života.
Svietivky svätojánske sú aktívne v noci. Samčeky lietajú slabo svietiac a hľadajú si samičky, ktoré ležia v tráve a svietia veľmi výrazne. Svetlo môžu podľa vôle zapnúť alebo vypnúť. Larvy žijú na zemi a živia sa slimákmi. Aj ony už môžu slabo svietiť. Po päťnásobnom zvlečení sa zakuklia. Z kukly sa vyliahne dospelý jedinec.
Hlavný výskyt dospelých jedincov, teda obdobie párenia, je v strednej Európe júl a august. V teplých letných mesiacoch svietia samičky pri dostatočnej tme asi od 22. do 01. hod.
Výskyt.
Svietivky svätojánske sú v Európe široko rozšírené, ale nie sú až také časté. Môžeme ich nájsť hlavne na lúkach a okrajoch lesov. Ich doba lietania je od júna do septembra.
Black Sabbath (rozlišovacia stránka)

Black Sabbath môže byť:
Štefanovičova ulica

Štefanovičova ulica je ulica:
Gymnázium Jura Hronca

Gymnázium Jura Hronca (skratka GJH) je gymnázium so zameraním na matematiku, fyziku a informatiku na Novohradskej ulici v Bratislave. Tvorí organizačnú zložku "Spojenej školy Novohradská", založenej 1. januára 2005 spojením Gymnázia Jura Hronca a Základnej školy Košická, sídliacich v tej istej budove.
Každoročne sa otvárajú klasické triedy štvorročného štúdia so zameraním na informatiku a osemročného štúdia so zameraním na programovanie. Od roku 1994 škola organizuje Korešpondenčný seminár z matematiky. Od roku 2004 realizuje aj päťročný slovensko-anglický bilingválny program. K začiatku školského roku 2022/23 navštevovalo gymnázium 893 žiakov v 31 triedach a celú spojenú školu 1 219 žiakov v 45 triedach.
Od roku 1994 sa na gymnáziu realizuje medzinárodný International Baccalaureate Diploma Programme ("IB") – študijný program tretieho a štvrtého ročníka určený predovšetkým pre študentov hodlajúcich po maturite pokračovať v štúdiu v zahraničí. V súvislosti so spojením so Základnou školou Košická tiež škola realizuje medzinárodné programy Primary Years Programme (PYP) a Middle Years Programme (MYP), na úkor zníženého počtu tried klasickej základnej školy. Od školského roku 2011/2012 sa otvára trieda s programom PYP aj v slovenskom jazyku na úkor otvorenia triedy klasickej základnej školy.&lt;ref name="vynatok-17/18"&gt;&lt;/ref&gt;
Z dvanástich rebríčkov organizácie INEKO za obdobie školských rokov 2011/122022/23 sa GJH umiestnilo 4× na prvom, 4× na druhom a 4× na treťom mieste v kategórii gymnázií na Slovensku, podľa metodiky odrážajúcej výsledky žiakov počas uplynulých štyroch rokov, berúc do úvahy písomné maturity, mimoriadne výsledky v súťažiach a regionálnu uplatniteľnosť na trhu práce.
Od 1. januára 2023 je riaditeľkou spojenej školy opäť Renáta Karácsonyová, ktorá vystriedala 2 roky pôsobiacu Janu Trúsikovú.
História.
Škola vznikla v roku 1959 ako Jedenásťročná stredná škola na Novohradskej ulici, v roku 1962 sa pretransformovala na "Strednú všeobecnovzdelávaciu školu" ("SVŠ") a otvorilo sa štúdium so
zameraním na numerickú matematiku a obsluhu počítacích strojov. V roku
1967 SVŠ Novohradská získala čestné pomenovanie po vynikajúcom slovenskom matematikovi akademikovi Jurovi Hroncovi a v roku
1969 sa mení na Gymnázium Jura Hronca. Od roku
1994 sa na GJH začína realizovať medzinárodný maturitný program – IB s celoslovenskou pôsobnosťou, ktorý bol v roku
2005 rozšírený o programy pre mladšie vekové kategórie žiakov – PYP a MYP.
Chacana

Chacana je masívny, silne erodovaný vulkanický komplex pozostávajúci z rozľahlej kaldera (32 × ) a niekoľkých lávových dómov, ležiaci v Ekvádore. Vyvinul sa v pliocéne až holocéne v troch cykloch. Počiatočná aktivita nastala pred 30 000 až 21 000 rokmi. Početné lávové dómy sú zdrojom explozívnych erupcií od holocénu až po 18. storočie.
Komplex je tvorený vyvretými horninami s rôznym zložením: od andezitov až po ryolity. Blízko kaldery, smerom na juhovýchod sa nachádza stratovulkán Antisana.
Sumaco

Zalesnený stratovulkán Sumaco sa týči do výšky približne 4 000 m nad pralesmi západnej Amazonskej panvy v izolovanej pozícii východne od ekvádorskej vulkanickej reťaze. Tým, že sa nenachádza v hlavnej vulkanickej oblasti, má aj odlišné zloženie láv - prevažne alkalické tefrity, fonolity a bazanity. Napriek silnej erozívnej činnosti častých dažďov si uchováva symetrický kužeľový tvar. Posledná erupcia sa odohrala v roku 1895 (± 30 rokov).
Ole Beich

Ole Beich (* 1955, Esbjerg, Dánsko – † 16. október 1991, Kodaň, Dánsko) bol dánsky gitarista a basgitarista.
V mladom veku sa stal miestnou rock'n'rollovou ikonou so svojou gitarou Fender Telecaster, dobrým výzorom, dlhými blond vlasmi a rock'n'rollovým správaním. Obľuboval Rolling Stones, Ten Years After, Cactus, Led Zeppelin a Link Wray. Hrával na gitare aj basgitare v niekoľkých miestnych kapelách než sa rozhodol preskúmať rockovú scénu v Los Angeles. Bol pôvodným členom skupiny L.A. Guns a zakladajúcim členom kapely Guns N’ Roses. Speváci Axl Rose a Michael Jagosz sa vymenili za frontmanov počas Beichovho pôsobenia v kapele. Beich odohral zopár vystúpení s Guns N’ Roses začiatkom roka 1985 predtým než sa rozhodol skupinu opustiť pretože s niektorými členmi nezdieľal ten istý názor. 
Nahradil ho Duff McKagan. Pracoval tvrdo, aby našiel členov a mohol založiť rock'n'rollovú kapelu snov. Ale ako mnohí, s ktorými sa potĺkal, aj on sa stal vážne závislým od drog, alkoholu a stratil motiváciu. Po niekoľkých rokoch sa vrátil sa do Dánska a zomrel v roku 1991. Utopil sa v Sankt Jørgenskom jazere v centre Kodane za nevyjasnených okolností. 
Hral na L.A. Guns EP Collector's Edition No. 1.
Acrocanthosaurus

Acrocanthosaurus bol veľký, 11 až dlhý dravý dinosaurus. Známy je z pozostatkov viacerých jedincov, zahrňujúcich aj kompletnú lebku. Žil pred 115 až 110 miliónmi rokov na území dnes patriacom Texasu (USA). Jediný druh je Acrocanthosaurus atokensis.
Opis.
Rod Acrocanthosaurus disponoval stavbou tela typickou pre karnosaury: mal veľkú, otvormi odľahčenú lebku, silné, no krátke predné končatiny s troma prstami, dlhé zadné končatiny a dlhý chvost. V porovnaní inými karnosaurami sa lebka akrokantosaura smerom k rypáku znižovala už od očníc. Jeho krk bol pravdepodobne držaný viac vodorovne ako u iných teropodov. Chrbtové stavce mali značne predĺžené tŕňovité výbežky, pričom najdlhšie sa nachádzali nad bedrami (podobé predĺženie tŕňov stavcov nachádzame u viacerých iných dinosaurov, napr. Suchomimus, alebo ešte výraznejšie pri rodoch Spinosaurus a Ouranosaurus). Účel predĺžených tŕňov stavcov nie je istý. Najčastejšie sa predpokladá, že slúžili ako opora koženej plachte, ktorá pomáhala pri termoregulácii, komunikácii, alebo ju samce používali na lákanie samíc. Ďalšie názory hovoria o použití na skladovanie tuku, prípadne na uchytenie chrbtového svalstva.
Klasifikácia.
Klasifikácia akrokantosaura je problematická. Pôvodne bol zaradený do čeľade Allosauridae, neskôr sa však väčšina vedcov priklonila k názoru, že bol členom čeľade Carcharodontosauridae, kam patrili viaceré formy patriace medzi najväčšie suchozemské dravce všetkých čias. Hoci stále nepanuje konsenzus, väčšina vedcov považuje akrokantosaura za člena Carcharodontosauridae.
V populárnej kultúre.
Acrocanthosaurus sa objavuje v románe Červený Raptor ("Red Raptor") od amerického paleontológa Roberta T. Bakkera.
Križiaci

Križiaci môže byť:
Cfat

Cfat (hebr. , arab. "Safad", angl. "Safed") je mesto v severnom Izraeli. Má takmer 27 000 obyvateľov "(podľa oficiálnej štatistiky z roku 2003)". Preslávilo sa ako centrum židovskej učenosti a kabalistických štúdií. Spolu s Jeruzalemom, Tiberias a Hebronom je považované za sväté mesto judaizmu.
Dejiny.
Podľa legendy Cfat založili po potope synovia Noema. Historické zdroje ukazujú, že mesto bolo založené v 2. storočí po Kr. V roku 1102 tu križiaci postavili pevnosť, ktorú v roku 1188 dobyl Saladin. Hrad obnovili v roku 1240 francúzski templári, ale v roku 1266 ho definitívne dobyli moslimovia. Safed sa stal hlavným mestom severnej Galiley. 
V 16. storočí sa Cfat pod osmanskou nadvládou stal „židovským mestom“. Okolo roku 1550 tu žilo takmer 10 000 Židov - mnohí z nich prišli zo Španielska po vyhnaní Židov v roku 1492. Usadili sa tu mnohí známi židovskí učenci, napr. rabíni Josef Karo, Moše Cordovero a Jicchak Luria. Cfat sa stal centrom kabalistických štúdií. V roku 1578 tu bola založená prvá hebrejská tlačiareň v Palestíne.
V 17. storočí sa Cfat stal centrom mesianistického hnutia pod vedením Šabtaja Cviho - sabatianizmu. Pochádzala odtiaľ dokonca aj jedna z Cviho manželiek. 
Od 18. storočia došlo v dôsledku zemetrasení (1759, 1837), epidémií (1742, 1812, 1847) a útokov arabského obyvateľstva (1833, 1834, 1929) k poklesu počtu židovského obyvateľstva, ktorý dosiahol najnižšie hodnoty za doby britského mandátu.
V roku 1948, pred začiatkom izraelskej Vojny za nezávislosť, žilo v Cfat 12 000 Arabov a 1 700 Židov. V máji 1948 arabské obyvateľstvo z mesta utieklo. Odvtedy je Cfat čisto židovské mesto.
Illiniza

Vyhasnutý stratovulkán Illinza (niekedy uvádzaný aj ako Ilinza) sa nachádza v Ekvádore asi 50 km juhozápadne od Quita. Pozostáva z dvoch zaľadnených štítov: "Illinza Norte" (5 126 m) a "Illinza Sur" (5 248 m). Posledná aktivita andezitovo-dacitového vulkánu nie je presne známa, ale jedine vzorky hornin tvoriace dóm "Rasuyacu" sú mladšie ako pleistocén.
Vďaka svojej dostupnosti ju často využívajú neskúsení horolezci na tréning pred výstupmi na vyššie (príp. náročnejšie) štíty.
Guš Dan

Guš Dan (hebr. גוש דן) je názov metropolitnej oblasti Tel Avivu, ktorá zahŕňa oblasť Tel Avivu a centrálneho Izraela pri Stredozemnom mori.
Je to najväčšia metropolitná oblasť v Izraeli s populáciou okolo 3,4 milióna. Je rozdelená na vnútornú a vonkajšiu oblasť.
Vnútorná oblasť zahŕňa mestá Tel Aviv, Bat Jam, Cholon, Ramat ha-Šaron, Ramat Gan, Givatajim, Bnej Brak, Herclija, Or Jehuda, Givat Šmuel a Kirjat Ono a mnoho iných miest.
Vo vonkajšej oblasti sa nachádzajú mestá Petach Tikva, Hod ha-Šaron, Kfar Saba, Raanana, Jehud, Ramla, Lod, Rišon le-Cion, Nes Ciona, Rechovot a ďalšie mestá.
Hromadnú dopravu v Guš Dan zabezpečuje miestna autobusová spoločnosť "Dan Bus Company", ktorú však v mnohých mestách nahrádza spoločnosť "Kavim". Oblasť disponuje sieťou diaľnic, napríklad "Ayalon Highway", "Route 2" a a "Route 4".
Betlehem (sídlo)

Betlehem (arab. "Bajt Lahm", hebr. "Bet lechem") je mesto na Západnom brehu Jordánu 8 kilometrov južne od Jeruzalema. Žije tu asi 30 000 obyvateľov a je hlavným mestom betlehemského guvernorátu Palestínskej samosprávy a centrom palestínskeho cestovného ruchu a kultúry.
Tóra označuje Betlehem ako mesto Dávidovo, v ktorom bol korunovaný za kráľa Izraela. Novozákonné evanjeliá označujú Betlehem ako miesto narodenia Ježiša Nazaretského. V meste sídli jedna z najstarších kresťanských komunít na svete.
Dejiny.
Počas povstania Bar Kochby (132 – 135) bolo mesto spustošené a Rimania dali na mieste Ježišovho narodenia vybudovať svätyňu zasvätenú Adónovi. O dve storočia neskôr tam nechala Svätá Helena postaviť vôbec prvý kresťanský kostol – Chrám Narodenia Pána.
V roku 529 bolo mesto vyplienené Samaritánmi, no onedlho bolo obnovené. V roku 637 mesto dobyl arabský chalífa Umar ibn al-Chattáb a v 1099 sa mesta zmocnili križiaci, ktorí ho opevnili a nahradili jeho pravoslávne duchovenstvo rímskokatolíckym. To bolo vyhnané po ovládnutí Betlehema sultánom Saladinom. Mestské hradby boli zničené v roku 1250, keď mesto dobyli Malmukovia a následne postupne obnovené počas nadvlády Osmanskej ríše.
Po páde ríše počas prvej svetovej vojny pripadlo mesto pod správu Spojeného kráľovstva v rámci Britského mandátu v Palestíne. Na základe rozhodnutia OSN o rozdelení Palestíny z roku 1947 mal Betlehem pripadnúť arabskému štátu, no po izraelskej vojne za nezávislosť zostalo po roku 1948 pod jordánskou správou. To sa zmenilo v roku 1967, kedy v šesťdňovej vojne dobyl územie západného brehu Jordánu Izrael. Od roku 1995 je Betlehem na základe izraelsko-palestínskych mierových dohôd súčasťou Palestínskej samosprávy.
Quilotoa

Quilota je názov pozostatku dacitového dómu a kaldery, ako výsledku prejavu sopečnej činnosti v najzápadnejšej časti ekvádorských Ánd. Nachádza sa asi 35 km severozápadne od mesta Latacunga.
Kaldera má priemer 3 km a strmé steny, vystupujúce 400 m nad hladinu 250 m hlbokého jazera. Pod vodou sa nachádzajú aj zvyšky dómu a horúce pramene. Sopka naposledy eruptovala približne okolo roku 1280. Táto erupcia vyprodukovala približne 10 mld. m3 sopečného popola a prachu a množstov pyroklastických prúdov a lahárov - bola to, čo sa týka objemu vyvrhnutého materiálu, najväčšia erupcia v severných Andách. Následným kolapsom dómu sa vtvorila kaldera. Neskoršie erupcie nie sú potvrdené.
Chimborazo (sopka)

Chimborazo je vyhasnutý stratovulkán a najvyšší vrch Ekvádora. Nachádza sa asi od hlavného mesta Quito a severozápadne od mesta Riobamba. Pri dobrej viditeľnosti je zahliadnuteľný až z pobrežia, z mesta Guayaquil. Jeho vrchol je zároveň miestom najviac vzdialeným od stredu Zeme. Sopka je súčasťou rezervácie "Reserva de Produccion Faunistica Chimborazo".
Sopka je tvorená prevažne andezitovými a dacitovými horninami. Pred 35 000 rokmi nastal kolaps pri explózii, čoho dôkazom sú depozity pyroklastík pod mestom Riobamba. Nasledujúce erupcie vytvorili nový (súčasný) tvar sopky. Pôvodný predpoklad bol, že sopka bola naposledy aktívna v pleistocéne, ale novšie výskumy ukazujú, že posledné erupcie prebehli okolo roku 550 (± 150 rokov).
Sopka je zobrazená na štátnom znaku Ekvádora, Simón Bolívar napísal poému, inšpirovanú vrchom Chimborazo.
Západný breh Jordánu

Západný breh Jordánu alebo Predjordánsko (arab. "Ad-daffa al-garbíja"; hebr. הגדה המערבית "Ha-gada ha-ma'aravit" alebo יהודה ושומרון – "Jehuda ve-Šomron", dosl. Judea a Samária; angl. "West Bank") je vnútrozemské územie na západnom brehu rieky Jordán na Blízkom východe medzi Izraelom a Jordánskom. 
Po páde Osmanskej ríše patrilo k Britskému mandátnemu územiu v Palestíne, v roku 1947 ho Valné zhromaždenie OSN pririeklo novovznikajúcemu arabskému štátu. Počas prvej arabsko-izraelskej vojny v rokoch (1948/49) ho obsadilo Jordánsko. V roku 1967 ho počas arabskými štátmi vyprovokovanej šesťdňovej vojny obsadil Izrael. Odvtedy je toto územie podľa OSN a väčšiny západných krajín pod izraelskou okupáciou. Niektorí Izraelčania a Izraelu naklonené skupiny uprednostňujú označenie "sporné územie". Podľa medzinárodného práva nie je Západný breh Jordánu v súčasnosti súčasťou žiadneho štátu. Slovensko, podobne ako časť členov OSN nemá v tejto otázke jednoznačný postoj. Podľa Dohôd z Osla má byť územie Západného brehu a Pásma Gazy základom pre budúci štát Palestína.
Obyvateľstvo.
Na západnom brehu Jordánu žije asi 2,4 milióna Arabov a viac ako 400 tisíc Židov (vrátane Východného Jeruzalema). Židovské obyvateľstvo žije v nelegálnych osadách. Počet židovských osadníkov sa v súčasnosti stále zvyšuje, a to vďaka rozsiahlej stavebnej činnosti. Arabské obyvateľstvo naproti tomu rastie vďaka vysokej pôrodnosti. Časť arabského obyvateľstva (asi 30%) tvoria utečenci (alebo ich potomkovia) z prvej arabsko-izraelskej vojny z územia dnešného Izraela.
Terence McKenna

Terence McKenna (* 16. november 1946, Paonia, Colorado, USA – † 3. apríl 2000, San Rafael, Kalifornia, USA) bol americký filozof, predstaviteľ new age a etnofarmakológie; etnobotanik, propagátor psychedelickej obnovy (neopsychedelizmus) a návratu k šamanizmu; usiloval o oživenie archaizmu.
Filozofia.
Vonkajší svet sa podľa McKenna v mysli rekonštruuje prostredníctvom prísunu najrôznejších vnemov. Vnímanie usmerňujú receptory, takže obraz vonkajšieho sveta sa k nám dostáva prinajmenšom po troch alebo štyroch líniách prísunu. Telo je rozhraním medzi mysľou a svetom, ich styčnou plochou. Jazyk akoby bol kódom pre celé množstvo informácií, putujúcich z mysle do sveta a potom zasa naspäť zo sveta do mysle.
Prvotné formy života žiadne "zariadenie na vnímanie sveta" nemali. Keď sa im v ceste objavila nejaká potrava, pohltili ju. Neskôr, s vývojom rudimentárnych očí a chemikálií citlivých na pigment, sústredených v istých bunkách, došlo k základnému rozlišovaniu medzi svetlom a tmou. Objavili sa pohyblivé zvieratá a došlo k evolúcii komplikovanejších zmyslových orgánov.
Podľa McKennu to, čo sa odohráva v biológii, je vlastne postupom do nových dimenzií reality. Ak sa ako extenzia biologickej evolúcie chápe celú civilizáciu, je podľa neho zrejmé, že aj jej vývoj kráča do novej dimenzie. Špecificky ide o prenikanie do dimenzie času, kedy sme prostredníctvom vynálezu písmen, abecied, systémov jazyka a ústnych tradícií schopní kódovať a uchovávať nadobudnutú skúsenosť. Už dokážeme kódovať priestor a čas, evolúcia dobývania priestoru prostredníctvom pohybu nám umožňuje mapovanie celého sveta.
Podľa Mc Kennu sa tak civilizácia premieňa na hyperdimenzionálnu bytosť, realizujúcu biologický program života. Sama sa prostredníctvom radu dimenzií transformuje a sama si pomáha pri prechode z jednej roviny do druhej. Naša súčasná ľudská civilizácia je stále skôr dvojrozmerná; pripravujeme sa však budovať vesmírne kolónie, kde už teória o tom, aká stavba je alebo nie je vysoká, nefunguje - budovou sa tak stáva náš svet.
Dnes môžeme kódovať a zaznamenávať v podstate čokoľvek chceme; neskôr si to zasa môžeme vyvolať a pripomenúť. Podľa McKennu existuje akási syntéza toho všetkého, ktorá smeruje k objaveniu vnútornej dimenzie. Tú možno považovať za dimenziu vyššiu alebo nižšiu, ľudská predstavivosť však je rozmerom mimo priestoru a času a svojím spôsobom všetkým dimenziám predchádza. Na určitej úrovni má charakteristiku ukazovateľa smeru; práve hologram má povahu ukazovateľa smeru nového vedomia. Je v ňom zhustené a zakódované všetko zároveň. Hologram je šifrou vyššej dimenzie.
Dizzy Reed

Darren Arthur Reed (* 18. jún 1963, Hinsdale, Illinois, USA), známejší pod menom Dizzy Reed, je americký klávesista ,člen hard rockovej skupiny Guns N’ Roses. Reed je členom kapely od roku 1990, objavil sa na na albumoch Use Your Illusion I a Use Your Illusion II, ktoré sa stali trhákmi. Okrem speváka W. Axla Rosa je jediným zostávajúcim členom skupiny z obdobia ich vrcholu. 
Tiež založil skupinu "The Wild", je klávesistom a spevákom skupiny "Hookers &amp; Blow". Bol gitaristom skupiny "Johnny Crash" potom čo ju pôvodný gitarista August Worchell opustil. Skupina sa krátko na to rozpadla. Je ženatý s Lisou, spisovateľkou a učiteľkou, už takmer päťnásť rokov. Majú dve deti. 
Je známy hrou, ktorú predviedol v takých piesňach ako „November Rain“, „Estranged“ a v niektorých nových ako „I.R.S“, „Madagascar“, „Silkworms“ a „The Blues“. Stále je s Axlom Rosom a s „novým“ GnR, ale tiež sa zúčastnil na niekoľkých projektoch. Dnes pokračuje v hraní naživo a nahrávaní. Tiež hrával aj na iných nástrojoch, napríklad na tamburíne. Reed je tiež fanúšikom Larryho Normana, priekopník kresťanskej hudby, hral na Normanovom albume "Copper Wires". Teraz je „gunnerom“ (člen Guns N’ Roses) dlhšie než akýkoľvek iný člen, samozrejme až na Axla.
Albumy.
Zoznam albumov Guns N’ Roses, na ktorých sa objavil.
Točivý elektrický stroj

Točivý elektrický stroj je druh elektrického stroja. Je to elektricko-mechanické zariadenie, ktoré slúži na premenu elektrickej energie na mechanickú (motory) a opačne (generátory). Mechanická energia je zastúpená točivým mechanickým momentom na hriadeli stroja.
Konštrukčne ide o zariadenia tvorené statickou (stator) a točivou (rotor) časťou. Stator býva zvyčajne pevne prichytený k okolitým konštrukčným prvkom (o podložku a pod.), v jeho vnútri je valcová dutina pre rotor (tzv. vŕtanie stroja) a na jeho koncoch sú v osi umiestnené ložiská pre hriadeľ rotora. Rotor je pevne spojený s hriadeľom, pomocou ktorého sa prenáša mechanický krútiaci moment (mechanická energia). Vo všeobecnosti sú v drážkach statora aj rotora uložené elektrické vinutia, ktorých počet, usporiadanie a napájanie závisia od druhu stroja.
Elektrické točivé stoje zahŕňajú nemalú skupinu strojov, ktoré sa medzi sebou odlišujú princípom činnosti, použitým druhom napätia v hlavnom vinutí stroja (jednosmerné, striedavé), výkonom (malý, stredný, veľký), účelom použitia (stroje na všeobecné použitie, stroje so špecifickým účelom použitia, riadiace stroje).
Rozdelenie.
Rozdelenie podľa princípu činnosti:
Charakteristika regulácie (elektrický točivý stroj)

Ide o pohľad na reguláciu elektrických točivých strojov z dvoch hľadísk:
Regulácia z hľadiska vplyvu na účinnosť stroja môže byť:
Regulácia z hľadiska vplyvu na zaťažovacie charakteristiky stroja
Komutátor

Komutátor elektrických točivých strojov je mechanický prepínač alebo usmerňovač používaný v konštrukcii elektromotorov a generátorov. Jeho úlohou je prepínanie smeru prúdu privádzaného do cievok rotora tak, aby bola napájaná vždy tá cievka, ktorá je pod aktívnym pólom statora.
Je to zariadenie kruhového prierezu, pripevnené na hriadeli rotora, skladajúce sa z navzájom izolovaných kovových lamiel, ktoré sú elektricky pripojené na vinutia rotora. Používa sa pri jednosmerných strojoch a striedavých komutátorových strojoch. Prívody elektoromotora (generátora) sú prostredníctvom zberačov (kefka, uhlík) privedené na lamely, pričom v určitom okamihu napájajú iba niektoré z lamiel a to tak, že pri pootočení rotora (kefa príde na vedľajšiu lamelu) sa smer prúdu (polarita) v napájanej cievke zmení na opačný (funkcia mechanického striedača). V generátoroch sa indukované striedavé napätie v rotorovom vinutí komutátorom mechanicky usmerňuje, teda na svorkách rotorového obvodu je jednosmerné napätie.
Komutátor je zložitá a značne mechanicky namáhaná súčiastka, ktorá prenáša veľké prúdy. Vzhľadom na medzipolohy (medzery medzi lamelami), nie celkom presnému dosadnutiu zberačov (kefiek) na lamely, značnému treniu a pod. je často zdrojom mechanických porúch, a tiež zdrojom značného elektromagnetického rušenia, ktoré vzniká iskrením na prechode kefka-lamela. Toto rušenie musí byť eliminované dodatočnými elektronickými obvodmi. Zároveň sa takéto stroje nesmú používať v prostredí s možnosťou výbuchu. 
Jednosmerné motory s komutátorom boli najčastejšou zložkou elektrických pohonov do konca 20. storočia. Dnes sú zariadenia s komutátorom nahrádzané alternátorami a jednosmernými asynchrónnymi motormi s elektronickým riadením.
Kotva (elektrický točivý stroj)

Kotva alebo indukt alebo armatúra je v elektrických točivých strojoch tá časť stroja, do ktorej sa v prevádzke indukuje (vzniká) hlavné indukované napätie. 
U synchrónnych strojov je kotvou stator (indukuje sa do statorového vinutia), u asynchrónnych, jednosmerných a striedavých komutátorových strojov je ňou rotor (indukuje sa do rotorového vinutia).
Rotorový spúšťač

Rotorový spúšťač je externé zariadenie elektrických točivých strojov. Jeho funkciou je zlepšiť charakteristiky stroja pri nabiehaní z vypnutého do prevádzkového stavu, teda zvýšiť záberový moment stroja a znížiť záberový prúd odoberaný zo siete. Tvorí ho trojica regulovateľných rezistorov, zapojených do hviezdy. Počas nábehu sa hodnota prídavného odporu znižuje (vyraďovanie odporov spúšťača) až na minimálnu hodnotu, potom sa skratovačom zabezpečí dokonalejšie uzavretie (spojenie nakrátko) rotorového obvodu. Rotorový spúšťač sa pripája do rotorového obvodu asynchrónnych motorov. Z toho vyplýva, že rotorový spúšťač sa používa len pri trojfázových asynchrónnych motoroch s vinutým rotorom (ku klietkovým motorom sa nedá pripojiť, pretože obvod klietky je uzavretý a neprístupný).
Záťažný uhol (synchrónny stroj)

Záťažným uhlom elektrických točivých strojov sa rozumie fázový rozdiel medzi točivým magnetickým poľom statora a magnetickým poľom rotora (vyjadrený v stupňoch alebo v oblúkovej miere), závislý od zaťaženia stroja. Určuje sa len pre synchrónne stroje, a udáva statickú stabilitu stroja. Platí, že ak záťažný uhol prekročí hodnotu 90°, stroj vypadáva zo synchronizmu (neprípustný stav).
Bazár

Bazár môže byť:
Zberacie zariadenie točivého stroja

Zberacie zariadenie točivého stroja je súhrn častí točivého stroja na prívod a odvod prúdu z komutátora alebo zo zberacích krúžkov. Patria sem aj nosné časti (stator).
Prúd sa privádza/odvádza kefami, ktoré sú uložené a vedené v kefových držiakoch, ktoré sa pripevňujú na nosič kefových držiakov. 
Nosiče kefových držiakov v striedavých strojoch sú spravidla priskrutkované na ložiskové štíty, ložiskové stojany alebo kryty. V jednosmerných strojoch sa spravidla pripevňujú na otočný nosný okruh kefových držiakov.
Skinefekt

Skinefekt alebo povrchový (elektrický) jav je jav prejavujúci sa vyššou koncentráciou elektrického prúdu na povrchu vodiča v porovnaní s ostatnými časťami vodiča.
Prejavuje sa tým viac,čím je vyššia frekvencia predchádzajúceho prúdu . Jeho vplyv potláčame zväčšovaním povrchu vodiča , prípadne ich postriebrením.
Elektrický prúd sa nerozloží rovnomerne po priereze vodiča, ale snaží sa prúdiť po vonkajšom povrchu.
Teória.
Prúd klesá v závislosti hĺbky od povrchu podľa vzorca:
kde:
Skinová konštanta sa počíta ako:
kde:
Indukčný stroj

Indukčný stroj je točivý elektrický stroj, ktorý pracuje na princípe elektromagnetickej indukcie. Patrí sem asynchrónny stroj a niektoré komutátorové stroje na striedavý prúd.
Jednosmerný stroj

Jednosmerný stroj je druh točivého elektrického stroja na jednosmerný prúd, pri ktorom os magnetického poľa budiaceho systému vinutí nemení v priestore svoj smer.
Konštrukcia.
Stator je z masívnej ocele, pričom nie je drážkovaný, ale má vyjadrené póly (pólové nadstavce). Vinutie statora (budiace vinutie) je napájané z jednosmerného zdroja.
Rotor (kotva) je tiež zložený z plechov, je drážkovaný a v drážkach je uložené rotorové vinutie (buď slučkový alebo vlnivý typ vinutia). Toto je po určitých pravidelných úsekoch vyvedené na lamely komutátora. Rotor je napájaný jednosmerným prúdom, cez kefový zberací systém na komutátore.
Princíp činnosti.
Budiace vinutie statora vytvára statické magnetické pole.
Rotor je síce napájaný jednosmerným prúdom, ale komutátor zabezpečí striedanie polarity napätia na jednotlivých cievkach vinutia, teda rotorové vinutie je pretekané striedavým prúdom. Charakter poľa rotora je taký, aby zabezpečoval v interakcií s poľom statora, otáčanie rotora v určitom smere (závisí od polarity napájania statora a rotora).
V generátorickej prevádzke je napájané len budiace vinutie, rotor je mechanicky poháňaný, pričom sa v cievkach vinutia indukuje striedavé napätie, ktoré je komutátorom usmernené a na svorkách stroja sa objaví jednosmerné napätie.
Osobitosti vyhotovenia.
Jednosmerné stroje sa používajú v rôznych zapojeniach, ktoré vyjadrujú spriahnutosť statorového a rotorového obvodu. Najpoužívanejšie sú:
Každé zo zapojení má iné zaťažovacie a regulačné charakteristiky, pričom aj možnosti regulácie a použitia sú rôzne.
Stator jednosmerných strojov môže byť dvoj-, štvor- a viacpólový. Stroje menších výkonov môžu mať namiesto statora s budiacim vinutím permanentný magnet. Niektoré jednosmerné motory, používané najmä v elektronike, majú otáčajúci sa stator (z permanentných magnetov) a statický rotor s elektronickou komutáciou (napr. ventilátory v PC). Používajú sa tiež mikro-motory, kde je vinutie rotora vytvarované priamo na doske plošného spoja.
Regulácia.
Hlavný regulačný parameter je napájacie napätie rotora. Zabezpečuje reguláciu otáčok stroja v širokom rozmedzí bez negatívneho vplyvu na účinnosť stroja. Ďalším typom je regulácia budenia. Ide o tvrdú a bezstratovú reguláciu ale v úzkom rozmedzí otáčok. Regulácia prídavnými odpormi v rotorovom obvode je mäkká a stratová (vzniká úbytok napätia na prídavnom odpore).
Použitie.
Veľké jednosmerné motory sa používajú v elektrickej trakcií (sériové zapojenie alebo zapojenie Ward-Leonard). Derivačné dynamá sú zdrojmi pre zváracie systémy. Špeciálny význam v elektronike majú jednosmerné motory ako polohovacie a regulačné zariadenia (servomotory).
Komutátorový striedavý stroj

Komutátorový striedavý stroj je druh točivého elektrického stroja na striedavý prúd, ktorý má na rotore jednosmerné vinutie vyvedené na lamely komutátora.
Ide o hybrid asynchrónneho a jednosmerného stroja, pričom je napájaný zo striedavej siete.
Konštrukcia.
Stator je rovnaký ako stator asynchrónneho stroja, u menších strojov môže mať vyjadrené póly. Rotor je rovnaký ako rotor jednosmerného stroja, rozdiel je len v počte a rozložení komutátorových kief.
Princíp činnosti.
Ide o veľmi špecifickú súčinnosť poľa statora a rotora.
Osobitosti vyhotovenia.
Používajú sa hlavne dva typy:
Regulácia.
Najväčšou výhodou tohoto typu elektrických točivých strojov je regulácia napätím v striedavej sieti. Otáčky je možné regulovať aj v podsynchrónnej aj v nadsynchrónnej oblasti.
Použitie.
Striedavé komutátorové stroje pracujú výhradne v motorickej prevádzke. Jednofázový sériový komutátorový motor sa používa v domácich spotrebičoch (mixér, vysávač, ...), trojfázový komutátorový motor sa využíva len na špeciálne účely, keď je nevyhnutné napätím regulovať trojfázový motor.
Zoznam pobočiek Mauthausenu

Nižšie je zoznam pobočiek koncentračného tábora Mauthausen-Gusen. Tento zoznam nie je úplný, keďže viaceré pobočky existovali v rôznych obdobiach. Navyše bola otrocká práca väzňov využívaná v mnohých podnikoch a farmách, ktoré mali vlastných väzňov.
Bedľa vysoká

 Bedľa vysoká (nesprávne: "bedľa jedlá"; lat. "Macrolepiota procera") patrí k najznámejším jedlým hubám Slovenska. Je to zároveň jedna z najväčších húb rastúcich na Slovensku, dorastá až do výšky 30–40 cm. Pozor na zámenu so smrteľne jedovatými bedličkou jedovatou, bedličkou ostrošupinatou alebo muchotrávkou tigrovanou, od ktorých sa líši posuvným prsteňom.
Príprava jedál.
Bedľu nie je vhodné skladovať dlhší čas, pretože sa pomerne rýchlo kazí. Bedľa sa prevažne hodí len na vyprážanie. K vyprážaniu sa používa klobúk ako samotný vyprážaný v oleji, alebo obaľovaný v cestíčku. Vyprážané bedle sú považované za vynikajúcu pochúťku a je vhodné ich kombinovať so zemiakmi a inými prílohami. Hlúbik môže byť vysušený a neskôr použitý.
Kotva

Kotva môže byť:
Rádioastronómia

Rádioastronómia je odvetvie astronómie zaoberajúce sa štúdiom nebeských telies prostredníctvom rádiového žiarenia emitovaného fyzikálnymi procesmi vo vesmíre. Rádiové vlny sú omnoho dlhšie ako svetelné vlny, preto na zachytenie dobrého signálu sú potrebné veľmi veľké antény alebo sústavy antén pracujúcich spoločne. Väčšina rádioteleskopov používa parabolickú anténu na odrazenie vĺn do prijímača, ktorý deteguje a zosilňuje signál na použiteľné dáta. Toto umožňuje rádioastronómom vidieť oblohu v rádiovom spektre. Rádioastronómia je pomerne nové odvetvie astronómie, kde sa dá ešte mnoho objaviť.
Chimborazo

Chimborazo môže byť:
Astrobiológia

Astrobiológia (z gr. "astron" = "hviezda", "bios" = "život" a "logos" = "veda" alebo "slovo") alebo bioastronómia alebo exobiológia alebo xenobiológia je interdisciplinárne odvetvie kombinujúce aspekty astronómie, biológie a geológie, pričom primárne je zamerané na štúdium pôvodu, rozširovania a evolúcie života na iných kozmických telesách, biologické podmienky vzniku života, možné formy života a jeho prejavy na telesách rozličného typu (najmä na planétach), možnú existenciu mikroorganizmov na Marse. prípadne na Venuši, Jupiteri a mesiacoch Jupitera. 
Zmeny albeda a spektier povrchu Marsa zodpovedajúce striedaniu ročných období sa pôvodne vysvetľovali prítomnosťou rastlinstva (machov a lišajníkov). Táto oblasť výskumu dostala názov astrobotanika (najmä zásluhou G. A. Tichova a W. M. Sintona). Zmeny povrchu sa dnes vysvetľujú činnosťou námrazy, vetrov a prachu. Laboratórne imitácie podmienok na Marse a iných nebeských telesách a s tým spojený biologický výskum aj biologický výskum v umelých družiciach sa nazývajú exobiológia. Výskum na biosatelitoch sa orientuje najmä na účinky beztiaže, preťaženia, radiácie, neprítomnosti alebo zníženého účinku magnetického poľa na živé organizmy. Vplyvmi kozmického prostredia na človeka sa zaoberá kozmická medicína. Pre všetky formy výskumu života mimo Zeme sa používa pomenovanie kozmická biológia alebo kozmobiológia.
Medzi základné témy astrobiológie patria nasledovné:
Narmer

Narmer bol egyptský faraón 0. dynastie, často je však zaraďovaný do 1. dynastie. Možno je totožný s Menim, ktorý je považovaný za zjednotiteľa Horného a Dolného Egypta do jedného štátu. Narmer je na rozdiel od neho historicky doložený vládca, jeho existenciu nám dokladajú písomné dokumenty z doby jeho vlády a známa "Narmerova paleta". Na jednej strane je vyobrazený Narmer s korunou Horného Egypta, ako kyjom zabíja nepriateľa, na druhej strane je Narmer s korunou Dolného Egypta, jeho meno je napísané na obidvoch stranách tejto palety. Iným dokladom jeho existencie je hlavica vojnového kyja nájdeného v Abyde, na nej sa tiež nachádza Narmerovo meno.
Kráľova hrobka.
Narmerova hrobka sa našla v Abyde, kde sa nachádza pohrebisko hlavného mesta Horného Egypta Ceneja. Hrobku tvorí jama, ktorá je obložená nepálenými tehlami, jej pôdorys má rozmery 11x9,4 metra, nadzemná časť je už zničená. Pri Nagáde, ktorá leží severne od chrámového komplexu v Karnaku, však bola neskôr objavená hrobka jeho manželky, kráľovnej Neithotepy. Táto hrobka bola ale oveľa väčšia ako kráľova hrobka v Abyde. Na základe toho vznikla hypotéza, že Narmerova hrobka v Abyde je iba symbolická a že jeho skutočnú hrobku je potrebné ešte hľadať. S veľkou pravdepodobnosťou sa nachádza v Sakkáre, čo je hlavné pohrebisko hlavného mesta zjednoteného Egypta Menneferu.
Totožnosť s inými kráľmi.
Je isté, že Narmer existoval, pri niektorých panovníkoch, ktorí žili zhruba v rovnakom čase, to však isté nie je. Niektorí egyptológovia ho považujú za totožného s tradičným zjednotiteľom Egypta Menim, podľa iných je totožný aj s kráľom Ahom. Faraóni používali, hlavne v skorších obdobiach, viac mien. Pravdepodobnejšie je však, že Aha bol Narmerovým synom. Časť egyptológov považuje Narmera za totožného s kráľom Serketom, ktorý je však historicky doložený a je známejší pod označením Kráľ Škorpión.
Rozvod OHV

Rozvod OHV je typ ventilového rozvodu piestového spaľovacieho motora, pri ktorom sú ventily umiestnené v hlave valcov a vačkový hriadeľ je umiestnený v bloku motora. Označenie rozvodu pochádza z anglického názvu "Overhead Valve".
Medzi vačkovým hriadeľom a ventilmi je relatívne veľká vzdialenosť (približne úmerná zdvihu motora). Prenos pohybu medzi vačkou a ventilom je preto realizovaný ďalšími prvkami mechanizmu: zdvíhadlo, zdvíhacia tyčka, vahadlo. Rozvod tak obsahuje veľký počet súčiastok, ktoré nepriaznivo vplývajú na jeho tuhosť. V porovnaní s rozvodom OHC väčší počet súčiastok a zároveň väčšia hmota vykonáva nepriaznivý vratný pohyb, ktorý sa prejavuje zotrvačnými silami. Naopak výhodou rozvodu OHV je jednoduché riešenie pohonu vačkového hriadeľa. Nevýhody OHV rozvodov prevažujú najmä u vysokootáčkových motorov, preto sa u moderných spaľovacích motorov pre pohon automobilov takmer nevyskytuje.
Pohon rozvodu.
Pohon rozvodu je vzhľadom na výhodné umiestnenie vačkového hriadeľa blízko pri kľukovom hriadeli možné realizovať jednoduchým ozubeným súkolesím.
Pohon musí byť riešený tak, aby umožnil presné nastavenie vzájomnej pozície kľukového a vačkového hriadeľa a aby sa počas prevádzky motora toto nastavenie nezmenilo, čo ozubené súkolesie spĺňa. 
Pretože sa rozvod OHV používa najmä u štvortaktných motorov, prevodový pomer pohonu je 2:1. Vačkový hriadeľ sa otáča 2x pomalšie ako kľukový, pretože štvortaktný motor vykoná jeden pracovný cyklus za dve otáčky kľukového hriadeľa.
Použitie.
Motory s týmto rozvodom boli montované takmer do všetkých automobilov Škoda, vyrábaných po 2. svetovej vojne. Naposledy bol použitý v motore 1.4 8V OHV v modeloch Fabia a Octavia.
Vačkový hriadeľ

Vačkový hriadeľ je hriadeľ, na ktorom sú vytvorené vačky. Je to základná súčasť vačkového mechanizmu, používaného na transformáciu rotačného pohybu na priamočiary vratný. Rotačný pohyb vykonáva hriadeľ, priamočiary vratný povrch vačky snímaný v ľubovoľnej pevnej rovine prechádzajúcej osou otáčania hriadeľa.
Vačkový hriadeľ sa používa napríklad pri ventilovom rozvode piestových spaľovacích motorov. Počet vačiek na hriadeli závisí v tomto prípade od:
Napríklad 4-valcový motor s 2 ventilmi na valec a rozvodom OHV bude mať vačkový hriadeľa s 2x4 = 8 vačkami. 
Vačkové hriadele moderných motorov môžu obsahovať aj ďalšie súčasti, napríklad vývažky alebo torzné tlmiče.
Uloženie vačkového hriadeľa.
Vačkový hriadeľ musí byť, ako každý hriadeľ, uložený v ložiskách ktoré mu umožnia jeho otáčanie. Pre uloženie ( montáž a demontáž) sú možné dve principiálne riešenia:
Vačkový hriadeľ väčších motorov sa ukladá do ložísk väčšinou za každým valcom, aby bol jeho priehyb pod zaťažením minimálny. U 4-valcového motora to znamená uloženie v piatich ložiskách.
Materiály.
Vačkové hriadele sa vyrábajú väčšinou z cementačných uhlíkových ocelí, alebo legovaných ocelí. Cementujú sa do hĺbky 0,5 až 1,5 mm a kalia na tvrdosť 60 až 65 HRC. Môžu sa však vyrábať aj z oceľoliatiny, alebo legovanej liatiny.
Planckov čas

Planckov čas "t"P je jednotka času definovaná a zavedená Maxom Planckom používaná najmä v kvantovej fyzike. Planckov čas je považovaný za najkratší možný časový interval.
Dve čísla umiestnené v zátvorkách značia neistotu (štandardnú odchýlku) posledných dvoch cifier hodnoty.
Planckov čas je doba potrebná na pohyb fotónu po dráhe rovnajúcej sa Planckovej dĺžke (cca 1,6 · 10−35 m), preto je považovaný za "kvantum času". Odhadovaný vek vesmíru podľa teórie veľkého tresku (4,31 · 1017 s) vyjadrený v Planckovom čase je približne 8 · 1060 tP.
Doteraz najkratší zmeraný časový interval je približne 100 attosekúnd (10−16 s), čo je takmer 2 · 1027krát viac než Planckov čas.
Vačka

Vačka je súčiastka alebo časť súčiastky (napríklad vačkového hriadeľa) charakterizovaná svojim všeobecným tvarom - jednotlivé body povrchu vačky majú rôznu vzdialenosť od osi otáčania. Je to teda kotúč, ktorého obvod je časťou kružnice s vybraním alebo s výstupkom.
Funkciou vačky je premieňať rotačný pohyb na priamočiary vratný tým, že jej tvar pri otáčaní spôsobuje pohyb inej súčiastky ktorá sa o vačku opiera. Spolupracujúcou súčiastkou je najčastejšie zdvíhadlo.
Matematická funkcia, ktorá popisuje pohyb (zdvih) zdvíhadla v závislosti od uhla otočenia vačky je väčšinou spojitá, t. j. povrch vačky neobsahuje "skoky" ani "zlomy".
Rozdelenie.
Vačky sa delia podľa priebehu kriviek rýchlosti a zrýchlenia zdvíhadla.
Hugo zo Svätého Viktora

Hugo zo Svätého Viktora (* 1097 – † 11. február 1141) bol nemecký kardinál, filozof a mystik, ktorým začína rozkvet školy pri opátstve Sv. Viktora. Hugo uznával užitočnosť filozofických predpokladov pre mystickú kontempláciu.
Podľa Huga sa slobodné umenia a dialektika, ako aj filozofia prírody majú stať nástrojom teológie, preto - v protiklade k Petrovi Damiánimu - odporúča teológom, aby sa učili všetko, pretože všetky vedomosti nejakým spôsobom musia podporovať teológiu.
V roku 1139 ho pápež Inocent II. vymenoval za kardinála.
Remdik

Remdik bola stredoveká zbraň, ktorá sa skladala z ostnatej gule na konci reťaze pripevnenej na druhom konci na rúčku. 
Výhoda tejto zbrane bolo to, že sa dala ťažko zastaviť, dokázala udierať poza štít aj meč a vedela sa obvinúť. Verzia bez reťaze sa nazývala palcát.
Džer

Džer, podľa Manehta Athótis bol egyptským faraónom 1. dynastie. Vládol približne v rokoch 29992952 pred Kr. Je to prvý faraón, u ktorého poznáme zlaté meno (Zlatý Hor).
Vláda.
Džer na trón nastúpil po Itim. Zachovalo sa množstvo nápisov, ktoré nás informujú o jeho vláde. S najväčšou pravdepodobnosťou upevnil krajinu a skonsolidoval pomery v nej. S veľkou pravdepodobnosťou viedol úspešnú vojnu na západe proti Líbyjcom, na juhu, kde bojoval s Núbijcami, prenikol až k druhému nílskemu kataraktu. V čase jeho vlády veľmi prosperovala ekonomika, rozvíjala sa umelecká výroba, najmä klenotníctvo a kovorytectvo. Po jeho smrti sa prvdepodobne na čas stala vládkyňou Egypta jeho manželka Merjetneit, prvá vládkyňa krajiny v celej histórii Egypta.
Hrobka.
Ako väčšina panovníkov 1. dynastie si aj Džer nechal postaviť dve hrobky. Jednu hrobku si nechal postaviť v Abyde. Jej nadzemná časť merala zhruba 22 × 20 metrov. Okolo hrobky bolo objavených 338 hrobov na všetkých štyroch stranách, tieto hroby boli určené pre kráľovo služobníctvo a otrokov. Nie je však jasné, či boli pochovaní súčasne s kráľom, alebo potom, ako zomreli prirodzenou smrťou. Druhá Džerova hrobka sa nachádza v Sakkáre. Rozmery jej nadzemnej časti boli približne 41,3 × 15,5 metrov. V nadzemnej časti mala dvadsaťdeväť miestností, v podzemnej šesť miestností a pohrebnú komoru. Hrobka v Sakkáre bola s veľkou pravdepodobnosťou hrobkou skutočnou, teda tá v Abyde bola iba symbolickou. Múmia však nebola nájdená ani v jednej z nich.
Glutamín

Glutamín (skratka Gln alebo Q) je neesenciálna aminokyselina, ktorá tvorí podstatnú časť voľných aminokyselín vo svalových bunkách. Ide o najčastejšie sa vyskytujúcu sa aminokyselinu v ľudskom tele. Podporuje správne fungovanie svalových buniek a imunitného systému, tlmí katabolizmus bielkovín a zlepšuje dusíkovú bilanciu. Predstavuje dôležitý substrát pre biele krvinky. Jeho zníženie po náročnom dlhšie trvajúcom zaťažení môže viesť k jeho deficitu a zhoršeniu funkčnej zdatnosti bielych krviniek. Glutamín je dôležitým prostriedkom pre nárast, ochranu a regeneráciu svalovej hmoty. Podávanie glutamínu podporuje tvorbu rastového hormónu a vytvára antikatabolický stav. Užívanie glutamínu je zvlášť užitočné počas redukčnej diéty pri obmedzení sacharidov. V prípade zdravých a dospelých jedincov chýbajú relevantné výskumy, ktoré mi potvrdzovali efektivitu užívania glutamínu keď ide o fyzický výkon alebo svalovú hypertrofiu. Viacero vedeckých štúdií však naznačuje, že glutamín má zanedbateľný alebo žiaden efekt na zvýšenie sily alebo výkon pri fyzickom cvičení.
Compsognathus

Compsognathus (v preklade „elegantná čeľusť“) bol malý vtákovitý dravec, často považovaný za najmenšieho dinosaura (Microraptor, Caenagnathasia a Parvicursor však boli ešte menší). Známy je z kompletných pozostatkov. Žil pred približne 150 miliónmi rokov, nájdený bol v Nemecku, Francúzsku a možno aj v Portugalsku. 
Opis.
Štíhly Compsognathus patril medzi primitívne Coelurosauria hojné koncom jury a začiatkom kriedy. Zachovalé kostry svedčia, že dĺžka tohto dinosaura sa pohybovala v rozmedzí 70 až 140 cm. Vyznačoval sa pomerne nízkou, pretiahnutou lebkou, krátkymi prednými končatinami pravdepodobne len s dvoma prstami, dlhými zadnými končatinami a dlhým chvostom. V mnohých smeroch pripomínal archaické vtáky do takej miery, že jeden jedinec Archeopteryxa, ktorému chýbali odtlačky peria, bol amatérskym zberateľom považovaný za jedinca rodu Compsognathus.
Perie.
Compsognathus mal pravdepodobne telo pokryté primitívnym perím podobne ako jeho blízky príbuzný Sinosauropteryx. Niekedy sa argumentuje, že nemal perie, pretože sa nezachovalo na skamenelinách, pričom jedinci rodu Archaeopteryx, nájdení v tých istých sedimentoch, majú perie vždy zachovalé. V prípade archeopteryxa sa však zachovali len veľké perá chvostu a predných končatín, nie menšie pokrývajúce telo. Zároveň sa nezachovali ani odtlačky kože, ktoré by svedčili v prospech šupinatej kože u kompsognata. 
Nedávny nález príbuzného rodu Juravenator, ktorý žil v podstate po boku kompsognata obsahoval aj odtlačky šupinatej kože zo strednej časti chvosta. Minimálne na tejto časti tela teda operený nebol. Je tak možné, že niektoré vtákovité dinosaury druhotne stratili perie na niektorých častiach tela, podobne ako niektoré dnešné vtáky. 
Spôsob života.
Compsognathus obýval ostrovy tvoriace dnešnú strednú a západnú Európu. Obýval malé púštne ostrovy typické trpaslíčími formami dinosaurov (napr. Europasaurus), alebo väčšie západné zemské masy, ktoré sa vyznačovali väčšou faunou, ktorá pripomínala severoamerickú alebo africkú z rovnakého obdobia. Medzi jeho korisť patrili rôzne malé plazy (jeden jedinec mal kostru jašterice rodu Bavariasaurus na mieste, kde sa nachádzal žalúdok), prípadne aj samotného archeopteryxa. Zrejme nepohrdol krabmi, alebo zdochlinami, ktoré vyplavilo more.
Leucín

Leucín (skratka Leu alebo L) je esenciálna aminokyselina, ktorá sa vyskytuje v bielkovinách. Je to vetvená aminokyselina, ktorú si telo nedokáže samo syntetizovať z dostupných zdrojov, preto ju živočíchy musia prijímať z potravy. Spolu s izoleucínom a valínom predstavujú okamžitý zdroj energie, pretože sú využiteľné priamo z krvného obehu, odkiaľ prechádzajú do svalových buniek, ktoré chránia a zväčšujú ich objem. Pri niektorých ochoreniach, napríklad chorobe javorového sirupu, sa objavuje v moči.
Leucín je konštitučný izomér izoleucínu. Sú to jediné dve proteinogénne aminokyseliny s rovnakým sumárnym vzorcom, čo komplikuje ich rozlíšenie pri stanovení hmotnostnou spektrometriou peptidov. V takých prípadoch je možné ich súhrnne označiť skratkami Xle alebo J.
Valín

Valín (skratka Val alebo V) je vetvená aminokyselina, ktorú si telo nedokáže samo syntetizovať z dostupných zdrojov, preto ju živočíchy musia prijímať z potravy. Spolu s izoleucínom a leucínom predstavujú okamžitý zdroj energie, pretože sú využiteľné priamo z krvného obehu, odkiaľ prechádzajú do svalových buniek, ktoré chránia a zväčšujú ich objem.
Optická astronómia

Optická astronómia je termín, ktorý má dva významy.
Znamená odvetvie astronómie, ktoré sa zaoberá pozorovaním vesmírnych objektov vo viditeľnom svetle, vrátanie fotografie, fotometrie, spektroskopie a polarimetrie.
Vedci používajú tento termín na súhrnné označenie infračervenej, ultrafialovej a astronómie viditeľného svetla. Všetky tri odvetvia obyčajne používajú rovnaké komponenty a prístroje, napríklad zrkadlá, šošovky a detektory.
Astronómia viditeľného svetla

Astronómia viditeľného svetla alebo vizuálna astronómia je odvetvie astronómie, ktoré sa zaoberá pozorovaním vesmírnych objektov viditeľných vo viditeľnom svetle. Patrí sem aj fotografia, fotometria, spektroskopia a polarimetria.
Je súčasťou optickej astronómie.
Ultrafialová astronómia

Ultrafialová astronómia je odvetvie astronómie, ktoré sa zaoberá pozorovaním vesrmírnych objektov v ultrafialovom žiarení. Ultrafialové žiarenie má rozsah vlnových dĺžok od 10 nm do 380 nm. Svetlo v týchto dĺžkach je absorbované zemskou atmosférou, takže observatória musia byť umiestnené vo vrchných vrstvách atmosféry, alebo vo vesmíre.