burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
BMW rad 8

BMW radu 8 (podvozkový kód E31) je 8 alebo 12-valcové 2-dverové 2+2-miestne kupé vyrábané automobilkou BMW v rokoch 1989 až 1999. Aj keď nahradil pôvodný E24 vychádzajúci z radu 6 v roku 1991, obyčajný mylný názor je taký, že séria 8 je jeho nástupcom. Ale rad 8 bola úplne nová trieda zameraná na iný trh, s podstatne vyššou cenou a výkonom ako rad 6.
Rad 8 bol navrhnutý ako priamy konkurent nových Mercedesu SL a kupé Mercedesu S neskôr nazvaného CL. Aj keď má menší priestor pre cestujúcich na zadných sedadlách ako Mercedes CL, ktorý je považovaný za 2-dverový sedan, rad 8 môže prepraviť štyroch cestujúcich na rozdiel od roadsteru SL, ktorý má iba dve miesta.
Rad 8 bol vlajkovou loďou BMW pokiaľ bol vo výrobe a mal obmedzenú rýchlosť na /h, ale tvrdí sa že bez obmedzovača by dosiahol rýchlosť /h. Celosvetová výroba bola zastavená 12. mája 1999 s 30621 vyrobenými vozidlami.
Špecifické úrovne.
850CSi.
Ako vrchol rozsahu športového automobilu, 850CSi bol prevzatý z prototypu M8. 850CSi používa rovnaký motor ako 850Ci, ktorý bol upravený do takej miery, že BMW mu pridelilo nový motorový kód S70B56. Úpravy vrátane zvýšenia objemu valcov na 5.6 litra spôsobili zvýšenie výkonu na 279 kW/380 HP.
850CSi mal upravené pruženie zahŕňajúce tuhšie pružiny a tlmiče, ktoré znížili svetlú výšku vozidla. Model mal tiež širšie športové disky kolies s možnosťou výberu kovaných zliatinových kolies. Nárazníky boli prerobené pre lepšie aerodynamické vlastnosti. Štyri kruhové koncovky výfuku z nerezovej ocele nahrádzajú hranaté z iných modelov. 6-rýchlostná manuálna prevodovka bola jediná v ponuke. V Európe všetky 850CSi mali riadenie zadných kolies zvaného (AHK – Aktive Hinterachs-Kinematik). Výroba sa skončila koncom roka 1996, pretože motor S70 nemohol byť upravený tak aby spĺňal emisné normy bez podstatnej zmeny strojárstva.
M8.
Pôvodne bol predstavený ako konkurent Ferrari a bol vyrobený iba jeden kus ako prototyp vybavený špeciálnou 410 kW/550 HP verziou motora S70, v podstate to bola verzia so zvýšeným objemom a experimentálnymi viacventilovými hlavami valcov. Mylné domnienky boli, že tento motor poháňal automobil McLaren F1. Ale keď bol monopost navrhnutý, dizajnér McLarenu Gordon Murray zamietol myšlienku pretože motor S70 bol veľmi dlhý a ťažký pre McLaren F1.
Projekt bol nakoniec vyradený lebo BMW rozhodlo že neexistuje žiadny trh pre M8.
Alpina B12.
BMW úpravca Alpina vyrábal špeciálnu verziu rady 8 s názvom B12. Vyrábali sa dve verzie prijaté do štandardej výrobnej linky. B12 5.0 Coupé bol založený na modeli 850i poháňaný 5-litrovým motorom M70 s výkonom 261 kW/350 HP a bol k dispozícii len so 4-rýchlostnou automatickou prevodovkou. Väčší B12 5.7 Coupé bol založený na modeli 850CSi s 5.7-litrovým motorom S70, ktorý produkoval 310 kW/416 HP a so 6-rýchlostnou manuálnou prevodovkou.
Slovensko na Majstrovstvách Európy v atletike 2010

Slovensko na Majstrovstvách Európy v atletike 2010 reprezentovalo 19 atlétov. Slovenská výprava získala zásluhou Libora Charfreitaga zlatú medailu
Výsledky.
Muži.
Bežecké disciplíny a chôdza
Technické disciplíny
Ženy.
Bežecké disciplíny a chôdza
Technické disciplíny
Dôverní nepriatelia

Dôverní nepriatelia je pôvodná slovenská televízna inscenácia odvysielaná 2. novembra 2009 naživo pri príležitosti 53. výročia vzniku Slovenskej televízie. Pripomenuli sa tým aj začiatok vysielania televíznych inscenácii, ktoré sa začali vysielať v roku 1957, a to práve naživo. Réžie sa ujal Stanislav Párnický, ktorý má na konte niekoľko inscenácii a seriálov. Autorkou námetu a scenára je Jana Kákošová. Divák vedel, že ide o inscenáciu, pretože medzi jednotlivými scénami mohol vidieť televízny štáb ako mení scénu.
Dej.
Inscenácia je príbehom súčasnej stereotypnej rodiny s bežnými problémami. Prirodzený chod naruší nečakaný príchod dlho nezvestnej príbuznej. Otvoria sa zabudnuté problémy rodiny, staré vášne a city. Potvrdí sa, že ak sa zabudne na minulosť, nemusí človek vyhrať nad súčasným svetom.
Pohár víťazov pohárov UEFA

Pohár víťazov pohárov UEFA bola futbalová súťaž, ktorú organizovala UEFA a ktorej sa zúčastňovali kluby jednotlivých krajín, ktoré vyhrali domáci pohár. Prvý ročník sa konal v sezóne 1960/61 a posledný v sezóne 1998/99. Kluby, ktoré vyhrali v svojej lige pohár sa od vtedy zúčastňujú Poháru UEFA. Súťaž mala formát vyraďovacích bojov na dve kolá a finále na jeden zápas na neutrálnej pôde (s výnimkou prvého ročníka) a bola považovaná za pohár č.2 v Európe.
Pohár víťazov pohárov

Pohár víťazov pohárov môže byť:
Vo futbale:
V hádzanej:
Vo volejbale:
Vo vodnom póle:
Marta Potančoková

Marta Potančoková (* 12. september 1975, Bratislava) je slovenská herečka a speváčka.
Vyštudovala muzikálové herectvo na Janáčkovej akadémii múzických umení v Brne v rokoch 1994-1999. Účinkovala v Štátnom divadle Košice, hosťovala v Divadle SNP v Martine. Pôsobila aj v muzikáloch v Divadle Aréna. Účinkovala v úspešnom muzikáli Vlasy, Oliver!, Bedári, Rocky Horror show, West side story, Rebelové,Mníšky a Mníšky 2, aj v muzikáli Traja mušketieri na Novej scéne.
Je sólovou speváčkou v skupine Preßburger Klezmer Band.
Junior Eurovision Song Contest 2010

Junior Eurovision Song Contest 2010 bol 8. ročník hudobnej súťaže Junior Eurovision Song Contest. Súťaž sa konala v Minsku, v Bielorusku 20. novembra 2010.
Stránice

Stránice sú katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Celé katastrálne územie je súčasťou mestskej časti Brno-střed. Má rozlohu 92,55 ha, je tu evidovaných 41 ulíc a 1 125 adries.
Marché du Film

Medzinárodný filmový trh Marché du Film sa koná súbežne s Medzinárodným filmovým festivalom v Cannes od XXII. ročníka festivalu v 1959. Je to jedna z najväčších udalostí na svete, pokiaľ ide o rokovania, stretnutia, propagáciu a distribúciu filmov. Stretávajú sa tu všetky oblasti filmového priemyslurežiséri, producenti i filmové inštitúcie, festivaly a samozrejme aj zástupcovia distribučných spoločností. Riaditeľom trhu je Jérôme Paillard (2004). 
Od roku 2004 je súčasťou Marché du Film Producers Network. Je to priestor pre producentov, ktorí produkovali minimálne jeden celovečerný film uvedený v kinách v priebehu posledných troch rokov. Poskytuje priestor pre zoznamovanie sa s inými svetovými producentmi. 
Slovensko na Marché du Film.
20042006.
Slovensko sa po prvý raz objavilo na Marché du Film v roku 2004 v spoločnom pavilóne Slovenska, Česka a Poľska. Zo slovenskej strany pavilón financuje Slovenský filmový ústav (SFÚ), Slovenská asociácia producentov v audiovízii (SAPA) a Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky. Účelom pavilónu bolo prezentovať kinematografiu všetkých troch krajín. V roku 2004 svojou účasťou prispeli aj ministri kultúry Slovenska Rudolf Chmel, Poľska Waldemar Dąbrowski a Česka Pavel Dostál. V roku 2005 to boli opäť minister kultúry Poľska Waldemar Dąbrowski, námestníčka MK ČR Petra Smolíková a štátna tajomníčka MK SR Ágnes Biró.
2007.
Na LX. ročníku sa po prvý raz prezentujeme v spoločnom pavilóne Slovenska a Česka. Zo slovenskej strany pavilón opäť financuje SFÚ, SAPA a MK SR. Na trhu bola premietnutá ukážka k filmu "Bathory" a nasledujúce filmy:
2008.
Na LXI. ročníku sa už po druhý raz prezentujeme v spoločnom pavilóne Slovenska a Česka. Zo slovenskej strany pavilón opäť financuje SFÚ, SAPA a MK SR. Na trhu prezentujeme náš MFF Artfilm Trenčianske Teplice / Trenčín a česko-nemecko-slovenský koprodukčný projekt Tomáša Mašína historickú drámu "3 sezóny v pekle".
2009.
Na LXII. ročníku sa prezentujeme už tretíkrát v spoločnom pavilóne Slovenska a Česka. Zo slovenskej strany pavilón financuje SFÚ, MK SR, SAPA, ktorá pri príležitosti 10. výročia vzniku prezentuje svoju „históriu“ a Audiovizuálny fond. Mali sme aj účasť na 6. ročníku Producers Network. Zástupcovia zo Slovenska boli producent Marko Škop a režisér Juraj Lehotský, tvorcovia filmu "Slepé lásky". Na trhu boli premietnuté filmy:
2010.
Na LXIII. ročníku sa prezentujeme už po štvrtýkrát v spoločnom pavilóne Slovenska a Česka. Pavilón organizuje zo slovenskej strany SFÚ v spolupráci so SAPA s finančnou podporou Ministerstva kultúry SR a Audiovizuálneho fondu. Účasť na 7. ročníku Producers Network mala spoločnosť "Jakubisko Film". Prezentovali historickú drámu "Slovanská epopej" a životopisný seriál "M.R.Štefánik".
Zoznam častí seriálu Ženy z rodu Gilmorovcov

Nasledujúci zoznam je zoznam epizód seriálu "Ženy z rodu Gilmorovcov". Seriál končí siedmou sériou.
Buson Josa

Buson Josa (), rodným detským menom Josa Taniguči (* 1716 Kema, Japonsko – † 17. január 1784, Kjóto) bol japonský básnik a maliar tvoriaci v období Edo v žánri haiku a haiga. Jeho diela sú zaradené do japonského pokladu národného umenia.
Život a dielo.
Pochádzal z roľníckej rodiny. V Osake patril k vplyvnej skupine takzvaných literátov (), ktorú viedol Kenkadó Kimura (17361802), syn osackého výrobcu saké. Členovia skupiny ovládali čínštinu a japončinu slovom aj písmom, obe literatúry a výtvarné umenie. Z Osaky sa presťahoval do mesta Edo (dnešné Tokio), kde začal ako 20-ročný mladík kariéru mnícha a básnika. Tu začal maľovať ovplyvnený čínskou literátskou maľbou (). Jeho haiku učiteľom a tútorom bol Hadžin Hajano (16761742). Buson vniesol do čínskeho štýlu maľby japonskú krajinu a život, štýl však zachoval čínsky, tento druh japonskej maľby sa začal nazývať "bundžinga" ().
Po skone učiteľa sa odsťahoval do provincie Šimósa (dnes prefektúra Ibaraki)). Rovnako ako jeho vzor, básnik Bašó Macuo, cestoval po vnútrozemí Japonska a písal cestovný denník - haibun, ktorý uverejnil v roku 1744. V roku 1751 sa usadil v meste Kjóto ako básnik a maliar. Používal viacero pseudonymov. Založil vlastnú básnickú školu a maliarske štúdio v Kjóto. Tvoril v žánri haiku a renga.
Okolo roku 1760 sa oženil a mal jednu dcéru. Keď sa v roku 1776 vydala, Buson ukončil manželstvo a otvoril si školu s názvom „Bašóan“ na počesť svojho učiteľa Bašóa Macua. Okrem toho v roku 1770 založil maliarsky ateliér a začal používať pseudonym "Jahantei" na počesť svojho prvého učiteľa. V rokoch 1772-1787 publikoval zbierky básní haiku a renku, ako "Sedem zbierok" () alebo "Odlesky na snehu" ().
Buson Josa tiež maľoval v štýle nanga a haiga. Používal viaceré maliarske pseudonymy: Čókó, Šain, Šunsei.
Zdroj.
Roberto Rivelino

Roberto Rivelino (* 1. január 1946, São Paulo) je bývalý brazílsky futbalový reprezentant.
Je synom talianskych imigrantov z Macchiagodeny. Preslávil sa charakteristickými fúzami, tvrdými priamymi kopami z veľkej vzdialenosti, dobrými prihrávkami a svojským spôsobom kontroly lopty. Je považovaný za jedného z najlepších ofenzívnych stredopolarov svojej generácie.
Väčšinu svojej klubovej kariéry odohral v drese Corinthians. V roku 1974 prestúpil do Rio de Janeira, konkrétne do klubu Fluminense. Rivelino debutoval na majstrovstvách sveta 1970, kde odohral výborné zápasy a spolu so spoluhráčmi akými boli Pelé, či Tostão získali pre Brazíliu tretí titul majstra sveta. Rivelino neskôr reprezentoval Brazíliu aj na Majstrovstvách sveta 1974 a 1978.
Luis Suárez

Luis Suárez môže byť:
Štýřice

Štýřice sú katastrálne územie, jedno zo štyridsiatichôsmich katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Celé katastrálne územie je súčasťou mestskej časti Brno-střed. Má rozlohu 332,65 ha, je tu evidovaných 43 ulíc a 1 761 adries. Nachádza sa tu aj najvyššia budova Česku, AZ Tower.
Un fatto ovvio

„Un fatto ovvio“ (slovensky: "Zrejmý fakt") je pieseň talianskej speváčky Laury Pausini z jej albumu "Primavera in anticipo" vydaná 10. apríla 2009. Španielska verzia piesne sa volá "„Un hecho obvio“".
Tracklist.
Taliansko
Španielsko
Download
Videoklip.
Dej videoklipu piesne Un fatto ovvio sa odohráva v Berlíne v roku 2039. Príbeh sleduje osud mesta, v ktorom je zakázané bozkávať sa na verejnosti. Špeciálna jednotka dbá na jeho dodržiavanie. Mladý pár si však nedával pozor a komando ich odvádza do špeciálnej kliniky, kde sa im pokúsia vymazať spomienky. To sa im nepodarí a klip končí objatím mladých zaľúbencov.
Lika

Lika () je horský región nachádzajúci sa v západnom Chorvátsku, zhruba ohraničený pohorím Velebit z juhozápadu a pohorím Plješevica zo severovýchodu. Prevažná časť tohto regiónu je v súčasnosti súčasťou Licko-senjskej župy, malé časti spadajú aj pod Karloveckú a Zadarskú župu.
Medzi najvýznamnejšie mestá patria Gospić, Otočac a Gračac, ktoré ležia na krasových poliach rieky Gacka. Súčasťou regiónu je aj známy Národný park Plitvické jazerá.
Medzi známych rodákov patrí svetoznámy fyzik Nikola Tesla, politik Ante Starčević a maliar Miroslav Kraljević.
Nissan Pulsar GTI-R

Nissan Pulsar GTI-R (kód podvozku RNN14 - GTiR, IR a 'R) je homologované vozidlo s 2-litrovým turbodúchadlom prepĺňaným motorom s pohonom 4WD, ktoré vyrábala medzi rokmi 1990 a 1994 japonská automobilka Nissan v Japonsku s cieľom vstúpiť do skupiny A vo WRC. Karoséria je založená na 3-dverovom hatchbacku Nissan Pulsar N14 (Sunny), ale odlišuje ho veľký zadný spojler a nasávač na kapote. Pulsar GTI-R má systém Attesa 4WD (tiež sa používa na niektorých U12 a U13 Bluebird modeloch), a unikátny variant motora SR20DET (nebol použitý na iné auto).
Modely.
Hlavné verzie:
Existovali 2 verzie Nissanu Pulsar GTI-R predávané širokej verejnosti:
GTI-RA: Alpha / Road / Luxury – číslo modelu: EBYNRVFN14xxxx
GTI-RB: Beta / Rally / Homologation – číslo modelu: EBYNRRFN14xxxx
(číslo modelu je umiestnené na protipožiarnej stene v motorovom priestore).
RHD a LHD modely:
Verzie s pravostranným riadením sa vyrábali v Japonsku od augusta 1990 do novembra 1994. Celkový počet vyrobených automobilov počas týchto 4 rokov je od 13000 do 15000 kusov. Nie je ale jasné, koľko z nich bolo RA alebo RB modelov. V prvý rok výroby sa vyrobilo okolo 5000 kusov, v ktorých musel Nissan splniť predpisy FIA (5000 vyrobených celkom a z toho 500 homologovaných) s cieľom vstúpiť ako výrobca do WRC. Homologácia stála ¥2270000.
Modely s ľavostranným riadením (známe ako Sunny) mali rôzne čísla podvozku EGNN14 a boli vyrábané až do januára 1995. Neexistujú žiadne overiteľné dôkazy o tom koľko sa týchto verzií vyrobilo, ale je všeobecne uznané, že ich bolo menej než 1000. LHD verzie boli oficiálne predávané v Nemecku, Holandsku, Islande a Francúzsku (prípadne aj v iných krajinách, ale to nie je potvrdené).
RA modely:
Asi v polovici výroby v roku 1992 dal Nissan rad kozmetických zmien na verziu RA. Aj keď to tak Nissan neoznámil, zmeny boli dostatočne rozsiahle (asi 10 položiek), ktoré boli nápadné ako nesériové a sú jasne definované číslami podvozkov RNN14-100000 a vyššie.
RB modely:
Homologovaný model bol špeciálne vyrobený a mal byť použitý pre motoršport (Group N – presnejšie rely). Oni mali luxusné veci (napr. klimatizácia a elektrické ovládanie okien) odstránené ako štandard, a jednoduchá výbava interiéru znižovala hmotnosť o na . Niektoré luxusné predmety boli k dispozícii ako možnosť. Motor zostal rovnaký ako v modeli RA a nebolo na ňom vykonávaných veľa technických zmien. Za zmienku stojí iba skrátená prevodovka a predný samosvorný diferenciál namiesto otvoreného z modelu RA.
Zlatá palma (Cannes)

Zlatá palma () je najvyššia cena udeľovaná na Medzinárodnom filmovom festivale v Cannes za najlepší film. Tento názov bol zavedený až v roku 1955. Predtým sa volala "Veľká cena festivalu". Prvýkrát bola udelená na I. ročníku festivalu v roku 1946 a pod týmto názvom ju udeľovali do 1954. V rokoch 1955 až 1963 sa volala "Zlatá palma". V rokoch 1964 až 1974 opäť "Velká cena festivalu" (). Potom až doteraz opäť "Zlatá palma". Cena je udeľovaná rovnako ako pre dlhometrážne filmy, tak i pre krátkometrážne ().
Zlatá kamera

Zlatá kamera môže byť::
Zirkelstein

Zirkelstein je nízka stolová hora v Saskom Švajčiarsku. Skladá sa zo zalesnenej kužeľovitej základni na ktorej vrchole čnie asi vysoká pieskovcová skala. 
Pôvod mena.
Zirkelstein získal svoje meno podľa charakteristického tvaru. Toto meno sa objavuje po prvýkrát v roku 1592 ako "Circkelstein".
Poloha a okolie.
Hora sa nachádza päť kilometrov juhovýchodne od Bad Schandau v Saskom Švajčiarsku. V blízkosti sa nachádza obec Reinhardtsdorf-Schöna a cez Labe na českej strane potom Hřensko.
Najlepší prístup k Zirkelstein je po žltej turistickej trase od Shöny. Na vrcholok Zirkelsteinu vedie cesta zo schodov a rebríkov.
MTV Unplugged (Korn)

MTV Unplugged je živý album americkej metalovej kapely KoЯn, ktorý vyšiel 5. marca 2007. Zachytáva vystúpenie skupiny v štúdiu MTV v New Yorku, ktorý sa odohral 9. decembra 2006 pred približne 50 divákmi, medzi ktorými bol aj Chester Bennington zo skupiny Linkin Park. Na albume hosťuje v piesni „Make me Bad“ kapela The Cure a v piesni „Freak On A Leash“ speváčka Amy Lee zo skupiny Evanescence.
Zoznam skladieb.
Okrem uvedených skladieb kapela na vystúpení zahrala aj skladby „Thoughtless“, „No One's There“ a „Dirty“.
Axel Thue

Axel Thue (* 19. február 1863, Tønsberg, Nórsko - † 7. marec 1922, Oslo) bol nórsky matematik. 
Je známy najmä prácou okolo postupností znakov nad konečnou abecedou a tzv. Thueovej-Morseovej postupnosti. Práve vďaka tejto práci býva niekedy považovaný za otca formálnych jazykov, ako aj tzv.kombinatoriky na slovách. Významná je tiež jeho práca v teórii čísel. Jeho jediným doktorandom bol Thoralf Skolem.
Mýtnica

Mýtnica (iné názvy: mýto, mýtna stanica) je budova, resp. miesto, kde sa vyberá mýto.
Súčasné cestné mýtnice.
V súčasnosti je to najčastejšie v niektorých štátoch stavba na vyberanie mýta (poplatkov) na diaľniciach, rýchlostných cestách alebo iných spoplatnených cestách, či objektoch.
Pri vstupe na takúto komunikáciu prichádza vodič k automatu, kde si vyzdvihne lístok s magnetickým pásom, ktorý odovzdá na výjazde zo spoplatnenej komunikácie. Na základe tohto lístka sa potom vypočíta poplatok za cestu podľa príslušného cenníka. V niektorých štátoch sú mýtnice na výjazdoch úplne automatizované. Niekde sa vyskytujú aj špeciálne mýtnice na bezhotovostný styk.
V Európe sa platí na mýtniciach v Portugalsku, Španielsku, Francúzsku, Taliansku, Grécku, Chorvátsku, Severnom Macedónsku, Bosne a Hercegovine, Poľsku a Srbsku. V Rakúsku a Švajčiarsku sú niektoré objekty (mosty, tunely) spoplatnené takouto formou aj napriek tomu, že majú zavedený systém diaľničných nálepiek.
Tunel Konjsko

Tunel Konjsko je jeden z mnohých tunelov na diaľnici A1 v Chorvátsku a je dlhý 1262 m. 
Tunel sa nachádza na úseku diaľnice A1 Vučevica - Dugopolje. Má vybudované oba tubusy, každý z nich má dva jazdné pruhy. Severný portál tunela sa nachádza v nadmorskej výške 343,7 m n. m. a južný 338,7 m n. m. V tuneli je maximálna povolená rýchlosť obmedzená na 100 km/h.
Fiat Coupé

Fiat Coupé (typ 175, oficiálne nazývané Coupé Fiat) bolo kupé vyrábané talianskym výrobcom automobilov Fiat medzi rokmi 1993 až 2000. Vozidlo bolo prvýkrát predstavené na autosalóne v Bruseli v roku 1993.
Vozidlo je nezabudnuteľné svojimi hranatými tvarmi, s vrúbkovanými bočnými panelmi. Karosériu navrhol Chris Bangle z Centro Stile Fiat, zatiaľ čo interiér bol navrhnutý Pininfarinou. Vonkajší dizajn bol predzvesťou automobilového dizajnu z neskorých 90. rokov. Ako predošlý model ku Banglovej tak trochu notoricky známej práce na BMW, rovnako ako futuristické uhlové návrhy ostatných značiek, predovšetkým Renault a Ford.
História.
Na začiatku v roku 1993 bolo Coupé dostupné so 4-valcovým motorom 2.0L 16V, vo verzii Turbo (190 HP) a v atmosférickej verzii (139 HP). Obidva motory boli novšie verzie Fiat Twin-CAM dizajnu a zdedené z vozidla Lancia Delta Integrale, ktorý bol 6-krát víťaz na Majstrovstvách sveta v rely. Rok 1996 priniesol motor 1.8L 16V (nie je k dispozícii v Spojenom kráľovstve, 130 HP) spolu s 2-litrovým päťvalcom 20V (147 HP) a päťvalcom 20V Turbo (220 HP). Zrýchlenie z 0 na /h zvládlo Coupé s týmto motorom za 6,3 sekundy a maximálna rýchlosť bola /h a Fiat Coupé sa zaradilo medzi najrýchlejšie vozidlá s predným pohonom.
Prepĺňané 16V a 20V verzie boli vybavené veľmi účinným "Viscodrive" samosvorným diferenciálom proti nedotáčavosti, ktorou trpia výkonné automobily s predným náhonom. Okrem toho Coupé malo nezávislé zavesenie všetkých kolies. Na prednej náprave boli vzpery McPherson a spodné trojuholníkové ramená ukotvené do priečnych pomocných nosníkov s vinutými pružinami a stabilizátorom; vzadu vlečné ramená na pomocnom ráme s pružinami a stabilizátorom.
V roku 1998 bola uvedená limitovaná edícia, ktorá mala červeno lakované brzdové strmene Brembo, bodykit, štartovacie tlačidlo, 6-rýchlostnú manuálnu prevodovku, vzpery podvozku kvôli tuhosti, pedále Sparco, sedačky Recaro s červenou kožou, ktoré majú lepšie bočné vedenie ako štandardné 20VT sedačky.
V roku 1998 dostal 2-litrový 5-valec 20V systém variabilného sania, ktorý zvýšil výkon na 115 kW/154 HP. 2-litrový 5-valec 20V Turbo dostal 6-rýchlostnú prevodovku a prahy dverí verzie Turbo boli lakované vo farbe karosérie. Fiat tiež uviedol model 2,0L 20V Turbo 'Plus'. Tento model bol vybavený bodykitom, ktorý stotožňoval tento model s verziou Limited Edition, až na drobné zmeny v interiéri a identifikačný znak verzie LE. Keď v septembri roku 2000 zastavil Fiat výrobu modelu Coupé, bolo vyrobených celkovo 72 762 kusov.
Tunel Bristovac

Tunel Bristovac je jeden z mnohých tunelov na diaľnici A1 v Chorvátsku. Ľavý (severný) tubus je dlhý 752,41 m a pravý (južný) 768,00 m. 
Tunel sa nachádza na úseku diaľnice A1 Sveti Rok - Maslenica. Má vybudované oba tubusy, každý z nich má dva jazdné pruhy. Východný portál tunela sa nachádza v nadmorskej výške 419,11 m n. m. a južný 400,1 m n. m. V tuneli je maximálna povolená rýchlosť obmedzená na 80 km/h.
Tunel Čelinka

Tunel Čelinka je jeden z mnohých tunelov na diaľnici A1 v Chorvátsku. Ľavý (severný) tubus je dlhý 205,57 m a pravý (južný) 220,00 m. 
Tunel sa nachádza na úseku diaľnice A1 Sveti Rok - Maslenica. Má vybudované oba tubusy, každý z nich má dva jazdné pruhy. Východný portál tunela sa nachádza v nadmorskej výške 366,90 m n. m. a západný 359,60 m n. m. V tuneli je maximálna povolená rýchlosť obmedzená na 80 km/h.
Christophe Lemaitre

 
 
 
 
 
 
 
Christophe Lemaitre (* 11. jún 1990, Annecy, Francúzsko) je francúzsky atlét, šprintér.
Kariéra.
2008-2009.
V roku 2008 sa stal v Bydgoszczi juniorským majstrom sveta v behu na 200 metrov. O rok neskôr získal na majstrovstvách Európy juniorov v Novom Sade zlatú medailu v behu na 100 metrov v novom európskom juniorskom rekorde 10,04. Na svetovom šampionáte v Berline sa prebojoval do štvrťfinále, kde bol diskvalifikovaný za predčasný štart.
2010.
Na majstrovstvách Európy družstiev 2010 v nórskom Bergene skončil v behu na 100 metrov v novom osobnom rekorde 10,02 druhý, keď ho predbehol iba Dwain Chambers. Dňa 9. júna zabehol na francúzskych majstrovstvách v atletike vo Valence stometrovú trať v čase 9,98 sekundy a stal sa prvým šprintérom bielej pleti, ktorý zabehol stovku pod 10 sekúnd . Na majstrovstvách Európy v Barcelone získal 3 zlaté medaily - v behu na 100 metrov (10,11 s) , 200 metrov (20,37 s) a v štafete na 4 x 100 metrov spolu s Jimmy Vicautom, Pierre-Alexis Pessonneauxom a Martial Mbandjockom (38,11 s - európsky výkon roka) 
2011.
V marci pretekal na halových ME v Paríži, kde časom 6,58 s v behu na 60 metrov obsadil tretie miesto. V tento rok pokoril v behu na 100 metrov magickú hranicu až štyrikrát, a to na mítingu v Montreuil (9,96 s), majstrovstvách Európy družstiev v Štokholme (9,95 s), Diamantovej lige v Lausanne (9,95 s) a doposiaľ jeho osobný rekord na národnom šampionáte v Albi (9,92 s). V behu na 200 metrov taktiež pokoril ako jediný beloch v histórií hranicu 20 sekúnd. Túto hranicu pokoril na Majstrovstvách sveta v Daegu, kde nakoniec skončil tretí časom 19,80 s (osobný rekord). 
2012.
V tomto roku vyhral beh na 100 metrov na ME v Helsinkách časom 10,09 s a so štafetou skončili na treťom mieste (38,46 s). Na olympijských hrách v Londýne štartoval v behu na 200m, kde obsadil 6. miesto (20,19 s) a so štafetou obsadil 3. miesto (38,16 s) po dodatočnej diskvalifikácií americkej štafety z dôvodu dopingového prehrešku jedného aktéra, Tysona Gaya.
Zebrička austrálska

Zebrička austrálska (lat. "Taeniopygia guttata") je dnes najrozšírenejším a najznámejším druhom astrildovitých vtákov v strednej časti Austrálie, hoci sa vyskytuje po celom austrálskom kontinente s výnimkou najchladnejších a príliš vlhkých oblastí na severe a juhu. Izolovane žije i v Indonézii. Bola vysadená aj na Portoriku, v Portugalsku a Spojených štátoch. Je veľmi populárna ako klietkový vták.
Rozlišujeme 2 poddruhy zebričiek, často považované za samostatné druhy:
Obýva širokú škálu krajín, najhojnejšie sa však vyskytuje v stepiach s roztrúseným porastom stromov a krov, často zasahuje tiež do tesnej blízkosti ľudských obydlí.
Je semenožravá. Samec má čierny chvost, oranžové líca, červený zobák a zebrovitý vzor na hrudi. Samica ma zebrovitý vzor na chvoste a oranžový zobák. Hniezda si stavajú fľaškovitého tvaru a kladú 3-10 vajec. Môžu žiť v jednej klietke spolu s Papagajcom vlnkovatým (andulka) a inými exotickými vtákmi z Austrálie. Neodporúča sa chovať samú zebričku. Žijú v kolóniach tak aj v klietke by mali byť aspoň 2.
Maslenica

Maslenica môže byť:
Maslenički most (diaľničný)

Maslenički most (doslova Maslenický most), nazývaný aj Novi Maslenički most (doslova "Nový Maslenický most"), je diaľničný most na diaľnici A1 v Chorvátsku v Zadarskej župe. Most je dlhý 377,60 metra, široký 20,40 m a jeho rozpon dosahuje 350 metrov. Jeho opornú konštrukciu tvorí železobetónový oblúk s rozponom 200 m, čím sa zaraďuje medzi mosty s najväčším oblúkom na svete.
Výstavba.
Myšlienka výstavby tohto diaľničného mosta sa zrodila ešte v roku 1986 v Inštitúte výstavby Chorvátska (IGH), v súvislosti s projektovaním novej diaľnice spájajúcej Záhreb s dalmatínskym pobrežím. Nový most bol naprojektovaný asi 1,5 kilometra severnejšie od staršieho, ktorý leží na Jadranskej magistrále. Ten bol zničený srbskými jednotkami 21. novembra 1991. Výstavba mosta začala v januári 1993, len necelé dva mesiace pred začatím operácie Maslenica. Išlo o snahu spojiť Dalmáciu s ostatným územím Chorvátska, pretože blízke horské oblasti v blízkosti hraníc so zvyškom Juhoslávie (dnes Bosna a Hercegovina) boli obsadené takzvanou Republikou Srbská Krajina a teda Dalmácia bola od zvyšku krajiny odrezaná. Celé stavenisko sa nachádzalo takmer celý rok v dosahu srbského delostrelectva.
Stavebné práce vykonávala splitská spoločnosť Konstruktor podľa projektov tímu projektantov Stavebnej fakulty v Záhrebe pod vedením Zlatka Šavora.
Most uviedol do prevádzky dňa 8. apríla 1997 vtedajší prezident Chorvátska Franjo Tuđman.
Problémy s vetrom.
Most sa krátko po dostavaní stal terčom kritiky verejnosti i médií, pretože bol a dodnes je často uzatváraný pre veľmi silné nárazy severovýchodného vetra bóra. 21. decembra 1998 tu namerali náraz vetra s rýchlosťou až 248 km/h. Vietor robí najväčšie problémy, ak smerom na most fúka pod uhlom 10 až 15 stupňov. Most však nemohol byť vystavaný na inom mieste z dôvodu polohy srbských jednotiek počas vojny, s ktorou výstavba mosta súvisela.
Hrvatske autoceste d.o.o.

Hrvatske autoceste d.o.o. (HAC) (doslova "Chorvátske diaľnice, spol. s r. o.") je najväčší chorvátsky prevádzkovateľ diaľnic. Spoločnosť bola založená v roku 1991 po osamostatnení Chorvátska so 100% vlastníctvom ministerstva dopravy. 
Spoločnosť spravuje diaľnicu A1 na úseku Bosiljevo-Ravča a diaľnice A3, A4, A5, A11, A12 na celej ich dĺžke. Takisto má na starosti projektovú prípravu a výstavbu diaľnic A10 a A13.
HAC

HAC môže byť:
Tunel Brinje

Tunel Brinje je jeden z mnohých tunelov na diaľnici A1 v Chorvátsku. Ľavý (západný) tubus je dlhý 1561,29 m a pravý (východný) 1560,00 m. 
Tunel sa nachádza na úseku diaľnice A1 Brinje - Žuta Lokva. Má vybudované oba tubusy, každý z nich má dva jazdné pruhy. Severný portál tunela sa nachádza v nadmorskej výške 496 m n. m. a južný 495 m n. m. V tuneli je maximálna povolená rýchlosť obmedzená na 100 km/h.
V roku 2007 bol tunel Medzinárdnou automobilovou federáciou vyhlásený za najbezpečnejší tunel v Európe pre rok 2007.
Laura Live World Tour 09

Laura Live World Tour 09 je celkovo trinásty album (tretí koncertný) talianskej speváčky Laury Pausini vydaný 27. novembra 2009.
Album bol nahrávaný počas svetového turné "World Tour 2009". 
Po prvýkrát je vydaný koncertný album aj pre španielsky a latinskoamerický trh pod názvom Laura Live Gira Mundial 09.
Informácie o albume.
Pred uvedením albumu vyšiel 25. septembra singel Con la musica alla radio, ktorý sa nachádza na albume. 
CD verzia obsahuje 18 piesní (španielska 17), z ktorých 15 bolo nahraných v rôznych mestách po celom svete. Obsahuje aj 3 dovtedy nezverejnené piesne: Con la musica alla radio, Non sono lei a Casomai, ktoré boli nahrané počas zvukovej skúšky v São Paule (ich španielske verzie boli nahrané v Buenos Aires). DVD verzia obsahuje videá z koncertov "World Tour 2009", 3 nové videoklipy, videá z ich výroby ("making of") a Laurine darčeky ("Laura gift").
Talianska verzia CD sa nahrávala v mestách: Barletta, Bergamo, Cagliari, Florencia, Miláno, Monza, Neapol, Palermo, Rím, Teramo, Turín, Verona, Barcelona, Brusel, Paríž, Helsinki, Locarno, Valletta, New York a São Paulo.
Španielska verzia CD sa nahrávala v mestách: Bergamo, Cagliari, Monza, Neapol, Palermo, Rím, Turín, Verona, Barcelona, Mexiko, Paríž, Helsinki, Hollywood, Los Angeles, Lima, Locarno, Madrid, New York, São Paulo, Santiago a Santo Domingo.
Skladby.
Laura Live World Tour 2009.
Disk 2 • DVD.
DVD Special Features
Laura Live Gira Mundial 09.
Disc 2 • DVD.
DVD Special Features
Tunel Plasina

Tunel Plasina je jeden z mnohých tunelov na diaľnici A1 v Chorvátsku. Oba tubusy majú zhodnú dĺžku 2300 metrov. 
Tunel sa nachádza na úseku diaľnice A1 Otočac - Perušić. Má vybudované oba tubusy, každý z nich má dva jazdné pruhy. Severný portál tunela sa nachádza v nadmorskej výške 532 m n. m. a južný 547 m n. m. V tuneli je maximálna povolená rýchlosť obmedzená na 100 km/h.
V roku 2006 bol Tunel Plasina zaradený medzi tri najbezpečnejšie tunely v Európe.
Maslenički most

Maslenički most (doslova "Maslenický most") môže byť:
Novsko ždrilo

Novsko ždrilo (doslova "Novská úžina") je prieliv v Chorvátsku na Jadranskom mori, ktorý spája Novigradské more s Velebitským kanálom. Je dlhá 4 kilometre, široká 400 metrov a jej maximálna hĺbka je 60 metrov. 
Cez úžinu sú postavené dva mosty - cestný Maslenický most a diaľničný Maslenický most. Počas vojny v Juhoslávii to bolo strategické miesto pre chorvátske i srbské jednotky. Dôsledkom bojov bolo zničenie starého cestného mosta (obnovený v roku 2005).
Demmin

Demmin je nemecké mesto, ktoré leží na rieke Peene v Meklenbursku-Predpomoransku. V minulosti patrilo medzi významné hanzové mestá Nemecka. 
Dejiny.
Roku 1648 na základe vestfálskeho mieru pripadol Švédsku. Počas severnej vojny (1700 – 1721) ho obsadilo Brandenbursko a roku 1720 definitívne pripadlo Prusku.
Hospodárstvo a doprava.
Je tu nemocnica a prístav.
Nachádza sa tu železničná stanica, prechádzajú tu železničné trat (Berlin - Stralsund).
Školstvo, kultúra a šport.
V meste je základné školy a gymnázium. Na šport slúžia športové haly, ihriská, tenisova hala a Kanuclub.
Maslenički most (cestný)

Maslenički most (doslova Maslenický most), nazývaný aj Stari Maslenički most (doslova "Starý Maslenický most"), je cestný most na Jadranskej magistrále v Chorvátsku v Zadarskej župe. Most je dlhý 315,30 metra a široký 10,50 m.
Výstavba.
Pôvodný most bol postavený v roku 1961, no počas vojny v Juhoslávii bol dňa 21. novembra 1991 zničený srbskými jednotkami. Bolo potrebné vystavať nový most, pretože všetky komunikácie spájajúce Dalmáciu so zvyškom krajiny boli prerušené a obsadené Srbmi. Nový most musel byť postavený asi 1,5 km severne od starého, nakoľko sa v blízkosti Novskej úžiny nachádzali srbské jednotky.
Keďže sa nový most stal v roku 2003 súčasťou diaľnice A1, bol starý most obnovený a sprevádzkovaný v roku 2005.
Red Vings

AO Red Vings, po anglicky Red Wings Airlines, je letecká spoločnosť so sídlom v Moskve, Rusku. Letecká spoločnosť poskytuje pravidelnú, charterovú a nákladnú prepravu. Vlastnil ju Alexander Lebedev a prevádzkoval lietadlami typu Tupolev TU-204-100.
Dejiny.
Spoločnosť bola založená v roku 1999 pod názvom VARZ-400. V roku 2001 bola premenovaná na Airlines 400. V roku 2007 ju premenovali na AO Red Vings (Red Wing Airlines). Po katastrofe z decembra 2012 bola na základe prekontrolovania spoločnosti od 4.februára leteckému prepravcovi odobratá licencia. Spoločnosť prestala premávať vo februári 2013, ale v júni toho istého roku jej bola licencia znovu pridelená.
Ravča

Ravča je osada v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe, ktorá je súčasťou mesta Vrgorac. V roku 2001 tu žilo 184 obyvateľov. 
Osada leží na štátnej ceste 62 a nachádza sa neďaleko výjazdu z diaľnice A1.
Nosice (vodná nádrž)

Nosice alebo Priehrada mládeže je vodná nádrž na rieke Váh pred mestom Púchov, postavená v rokoch 1949 - 1957. Je súčasťou Vážskej kaskády a slúži na vyrovnávanie prietokov Váhu, výrobu elektrickej energie, ochranu pred povodňami, oddych a rybárstvo. Elektrárňou využitá voda je odvádzaná do hate Dolné Kočkovce. Zaplavená bola obec Okrut.
Rozmery.
Bežná priemerná kóta nadmorskej výšky hladiny je 277,000 metrov, ale počas výstavby premostenia nádrže (súčasť výstavby úseku Púchov (mimo) – Považská Teplá železničnej trate Bratislava – Žilina) staviteľ občas žiada o zníženie vodnej hladiny. Nízky stav vody „"dlhodobo traumatizuje"“ rybárov a majiteľov nehnuteľností pri nádrži.
Vodná elektráreň Nosice.
Súčasťou nádrže je aj vodná elektráreň, ktorá bola uvedená do prevádzky v roku 1957. Elektráreň má nainštalované 3 kaplanove turbíny s prietokom 3 x 130 m³ a výkonom 67,5 MW. Priemerne vyrobí 157,4 GWh elektrickej energie ročne.
Oľga Alexejevna Zajcevová

Oľga Alexejevna Zajcevová (; * 16. máj 1978, Moskva) je bývalá ruská biatlonistka, olympijská víťazka a strieborná medailistka z Olympijských hier vo Vancouveri 2010.
Con la musica alla radio

„Con la musica alla radio“ (slovensky: "S hudbou z rádia") je pieseň talianskej speváčky Laury Pausini. Je to prvý singel zo živého albumu "Laura Live World Tour 09", ktorý bol uverejnený ešte pred samotným albumom 25. septembra v rozhlase. Španielska verzia pesničky sa volá "„Con la música en la radio“".
Je to jedna z troch nových piesní, ktoré boli dostupné na albume. Ďalšími boli Non sono lei (ďalšia štúdiová nahrávka) a Casomai (nahraná počas skúšky pred koncertom v São Paule).
"„Je to prvýkrát čo nespievam osobné piesne,“" povedala talianska speváčka v interview. "„Moje nové piesne nie sú autobiografické na rozdiel od väčšiny mojich skladieb.“" O piesni Con la musica alla radio povedala: „Je to veľmi zábavná a veselá pesnička.“
Videoklip.
Videoklip bol natočený v lete 2009 v New Yorku. Réžia: Gaetano Morbioli. Obsah videa bol inšpirovaný a ovplyvnený New Yorkom z osemdesiatych rokov.
Videoklip bol prvýkrát uvedený v HD kvalite na stránke Deejay.it.
Klip začína v novom byte mladého páru. Muž zapína rádio s touto piesňou, žena prezerá krabice, v ktorých nájde noty. Postavia z nich papierové lietadielko a to vyletí von oknom. Prejde okolo malých chlapcov, ktorý sa hrali s rádiom na ulici. Rádio začína hrať a nedá sa vypnúť. Naháňajú ich policajti, ale oni im ujdú. Prebehnú okolo dvoch starších manželov. Medzitým lietadlo z nôt prelieta okolo ďalšej skupinky, ktorá začne tancovať, zabávať sa, na tvárach manželov sa objaví úsmev a pobozkajú sa. Lietadlo sa vracia do bytu kde začína pár tancovať a ich kamarát hrať na gitare. V klipe je aj Laura, ktorá má v rukách biele svetlo, ktoré ku koncu vypustí a ktoré prichádza k ľuďom a oni hneď začínajú tancovať.
Rugby (Warwickshire)

Rugby je obchodné mesto v Warwickshire vo West Midlands v Anglicku na rieke Avon. Mesto má 61 988 (sčítanie ľudu v 2001), je to druhé najväčšie mesto v okrese. Rugby s okrajovými časťami má populáciu asi 91 600 (odhad z 2005).
Rugby je 21 km východne od Coventry, na východnom okraji Warwickshire, v blízkosti hraníc s Northamptonshire a Leicestershire. 
Mesto je vo svete známe tím, že tu vznikol šport ragby.
Dejiny.
Osídlenia existovalo v oblasti Rugby v mladej železnej dobe a pár kilometrov od Rugby, existovala rímska osada známa ako Tripontium.
Rugby bola pôvodne malá anglosaská poľnohospodárska osada pod názvom Rocheberie. Rugby získal výsadu konať trh v roku 1255.
Rugby škola bola založená v roku 1567 z peňazí Lawrence Sheriffa - lokálneho kupca, ktorý sa presťahoval do Londýna. 
Rugby zostalo ospalá časť krajiny s trhovým mestom až do 19. storočia a príchodu železníc. V roku 1838 z Londýna do Birminghamu bola postavená železnica okolo mesta, a v roku 1840 Midland železnice s križovatkou pri Rugby. Rugby sa stal dôležitým železničným uzlom a rozšírenie železničnej stanice a dielní prilákal pracovníkov mesta. Populácia Rugby sa rozrástla do roku 1940 na viac ako 40 000.
V povojnových rokoch, pri Rugby sa rozvíjala diaľničná sieť - M1 a M6.
Rugby je najviac známe vynálezom športu rugby, ktorý sa hrá po celom svete. Objaviteľom hry je pripísaná Williamovi Webbovi Ellisovi - pri porušení vtedajších pravidiel vo futbalovom zápase hral v roku 1823 v škole (ktorá je blízko centra Rugby) prvýkrát nový šport. Tento bol pomenovaný podľa názvu mesta RUGBY.
Rugby je tiež miesto vzniku prúdového motora. V apríli 1937 Frank Whittle prvý na svete objavil prototyp prúdového motora.
Luga

Luga môže byť:
Nosice

Nosice môže byť:
Tura (Maďarsko)

Tura je mesto v Maďarsku v Peštianskej župe v okrese Aszód.
Má rozlohu a žije tu obyvateľov "()".
Discipline

Discipline môže byť:
Európska cesta 11

Európska cesta 11 ("E11") je európska cesta, ktorá sa nachádzavo Francúzsku. Začína v meste Vierzon a končí v meste Montpellier. Jej celková dĺžka je 570 km.
Európska cesta 13

Európska cesta 13 ("E13") je európska cesta, ktorá sa nachádza v Spojenom kráľovstve. Začína v meste Doncaster a končí v Londýne. Jej celková dĺžka je 328 km.
Európska cesta 14

Európska cesta 14 ("E14") je európska cesta, ktorá začína v Nórsku a končí vo Švédsku. Začína v meste Trondheim a končí v meste Sundsvall. Jej celková dĺžka je 448 km.
Európska cesta 16

Európska cesta 16 ("E16") je európska cesta, ktorá začína v Spojenom kráľovstve a končí v Nórsku. Začína v meste Londonderry a končí v meste Oslo. Jej celková dĺžka je 1679 km.
Na trase E16 sa v Nórsku medzi mestami Oslo a Bergen nachádza najdlhší cestný tunel na svete Lærdalský tunel.
Európska cesta 17

Európska cesta 17 ("E17") je európska cesta, ktorá začína v Belgicku a končí vo Francúzsku. Začína v meste Antwerpen a končí v meste Beaune. Jej celková dĺžka je 696 km.
Štartovací komplex 34 na Cape Canaveral Space Force Station

Štartovací komplex 34 (; skratka: "LC-34") bolo jedno zo štartovacích miest na Základni vzdušných síl Cape Canaveral na Floride. Komplex bol používaný NASA pre štarty rakiet Saturn I a Saturn IB v programe Apollo. 27. januára 1967 tu pri požiari zahynula posádka Apolla 1. V dnešnej dobe sa už nepoužíva a slúži ako pamätník.
Opis.
Práce na LC-34 začali v roku 1959 a prvý štart sa uskutočnil 27. októbra 1961. Komplex sa skladal z odpaľovacej rampy, podpornej veže, mobilnej servisnej veže, tankovacej stanice RP-1, kvapalného vodíka a kyslíka a blockhausu. Pod odpaľovacou rampou viedli koľaje, po ktorých boli privezené tepelné štíty odkláňajúce prúd spalín. Po koľajniciach bola zo vzdialenosti 185 metrov privezená aj servisná veža. Jej výška bola 95 metrov a bola tak v tom čase najvyššou stavbou na Cape Canaveral Air Force Station. Blockhaus bol postavený zo železobetónu a mal rovnakú konštrukciu ako starší objekt na LC-20. Pri štarte dokázal pojať až 130 osôb a všetko potrebné prístrojové vybavenie. Pozorovanie štartu bolo možné pomocou niekoľkých periskopov, budova totiž kvôli ochrane nemala žiadne okná.
Aktívna služba.
Na LC-34 štartovali iba rakety Saturn I a Saturn IB. Ako prvý tu štartoval Saturn I Block I, ktorého všetky štyri lety odštartovali odtiaľto. Saturn I verzia Block II štartoval zo sesterského zariadenia LC-37.
S nástupom silnejšieho Saturnu IB boli vykonané rozsiahle úpravy na odpaľovacej infraštruktúre. Bolo vylepšené zabezpečenie servisnej veže proti vetru, bola upravené servisné ramená, aby vyhovovali väčšej rakete a pribudlo výsuvné rameno vybavené úplne čistou a bezprašnou miestnosťou (po anglicky "white room") pre nástup astronautov do kabíny Apollo. Boli vykonané celkom dva úspešné bezpilotné štarty Saturnu IB. Pri prípravách na misiu Apollo 1 došlo k požiaru, pri ktorom zomreli Gus Grissom, Ed White a Roger Chaffee. Táto udalosť si vyžiadala úpravu komplexu pre ľahšiu evakuáciu astronautov z lode. Prvý a jediný štart s posádkou sa konal 11. októbra 1968, kedy tu odštartovala kozmická loď Apollo 7. NASA uvažovala o použití LC-34 a LC-37 pre Apollo Applications Program (napr. program Skylab), ale nakoniec bol upravený LC-39B a LC-34 už nebol nikdy použitý.
Súčasná podoba.
Po vyradení boli strhnuté obe veže a zostala stáť iba odpaľovacie rampa a blockhaus. Na rampu bola umiestnená pamätná plaketa s nápisom:
Chrám uloženia rúcha presvätej Bohorodičky

Chrám uloženia rúcha presvätej Bohorodičky () je pravoslávny chrám v moskovskom Kremli na Chrámovom námestí.
Dejiny.
Chrám postavili pskovskí majstri v staroruskom architektonickom štýle v rokoch 1484 až 1485, pravdopodobne z väčšej časti stavitelia susedného Chrámu Zvestovania.
Až do roku 1655 bol sídlom moskovských metropolitov a patriarchov. Pomenovaný je podľa byzantského sviatku, čím chcela ruská pravoslávna cirkev poukázať na nadväznosť na Byzanciu a jej duchovné dedičstvo. Ikonostas pochádza z roku 1627 a fresky zobrazujú udalosti zo života Krista a Bohorodičky. Chrám má jednu kupolu, čím sa odlišuje od ostatných známejších chrámov na Chrámovom námestí.
Po roku 1917 bol chrám zatvorený a roku 1945 slúžil ako múzeum umenia.
Súčasnosť.
Vedľa chrámu sa v súčasnosti nachádza múzeum sakrálnych predmetov. Oproti ostatným honosne vyzdobeným chrámom je skromnejšie vyzdobený v duchu ľudových puristických zásad pravoslávnej cirkvi v Rusku.
Iľmeň

Iľmeň môže byť:
Otočac

Otočac (, , ) je mesto v Chorvátsku ležiace v Licko-senjskej župe. Nachádza sa v doline rieky Gacka, ktorá je ohraničená pohoriami Velebit a Mala Kapela. 
V samotnom meste žilo v roku 2001 4 354 obyvateľov, no v celom jeho katastrálnom území až 10 411 obyvateľov. Až do vojny v Juhoslávii tvorili Srbi v meste významnú, až tretinovú menšinu.
Doprava.
Otočac leží na križovatke štátnych ciest 50 a 52. Západne od intravilánu vedie diaľnica A1, na ktorú je mesto napojené samostatným výjazdom.
Ličko Lešće

Ličko Lešće je osada v Chorvátsku ležiaca v Licko-senjskej župe, ktorá patrí ku mestu Otočac. Nachádza v doline rieky Gacka, ktorá je ohraničená pohoriami Velebit a Mala Kapela. 
Doprava.
Osada Ličko Lešće leží na štátnej ceste 50 a západne od jej intravilánu vedie diaľnica A1. V katastrálnom území osady leží aj diaľničné odpočívadlo "Ličko Lešće".
Brloška Dubrava

Brloška Dubrava je osada v Chorvátsku ležiaca v Licko-senjskej župe, ktorá patrí k mestu Otočac. Nachádza sa v doline rieky Gacka, ktorá je ohraničená pohoriami Velebit a Mala Kapela.
Obyvateľstvo.
V osade Brloška Dubrava v roku 2001 žilo len 63 obyvateľov, no ešte pred vojnou v Juhoslávii ich bolo 206 (v roku 1991). 
Doprava.
Cez katastrálne územie osady vedie diaľnica A1 a v leží tam aj diaľničné odpočívadlo "Brloška Dubrava".
Šalamúnove ostrovy

Šalamúnove ostrovy môžu byť:
Guadalcanal

Guadalcanal alebo Isatabu je ostrov v juhozápadnom Pacifiku, najväčší zo Šalamúnových ostrovov. Má rozlohu okolo . V roku 1999 tu žilo asi 109 000 obyvateľov.
Prírodné podmienky a poloha.
Ostrov pokrýva prevažne tropický dažďový les. V strednej časti ostrova leží aktívna sopka Mount Popomanaseu (), na ktorej svahoch sa nachádza množstvo menších vodných tokov.
Na ostrove sa nachádza hlavné mesto Šalamúnových ostrovov Honiara s asi 78 190 obyvateľmi.
História.
Ostrov objavil španielsky moreplavec Álvaro de Mendeña de Neira počas svojej expedície z Peru v roku 1568. Ostrov sa stal známy predovšetkým ako dejisko pozemnej a viacerých námorných bitiek počas druhej svetovej vojny medzi americkými a japonskými silami.
Martial Mbandjock

 
 
 
 
Martial Mbandjock (* 14. októbra 1985, Roubaix, Francúzsko) je francúzsky atlét, šprintér.
Kariéra.
2007-2008.
V roku 2007 získal na majstrovstvách Európy do 23 rokov v Debrecíne bronzovú medailu v behu na 100 metrov. Na svetovom šampionáte v Osake sa dostal do štvrťfinále. O rok neskôr, na halových MS vo Valencii neprešiel v behu na 60 metrov do finále. Na letných olympijských hrách 2008 sa jeho cesta skončila v semifinále, kde obsadil s časom 10,18 s delené 14. miesto.
2009.
V roku 2009 na stredomorských hrách v Pescare vybojoval zlato v pretekoch na 100 metrov. V tomto roku na majstrovstvách sveta v Berlíne postúpil do semifinále behu na 100 metrov, kde skončil celkovo 12. Na 200-metrovej trati dobehol v druhom semifinálovom behu v čase 20,43 čo stačilo na 5. miesto a tak postup do finále mu tesne unikol.
2010.
Na európskom šampionáte v Barcelone vybojoval 3 medaily. Vo vyrovnanom finálovom behu na 100 metrov získal bronzovú medailu s časom 10,18 s, pričom rovnaký čas mali: Brit Mark Lewis-Francis (získal striebro), Portugalec Francis Obikwelu a Brit Dwain Chambers (ostali bez medaily) . Druhý bronz získal v behu na 200 metrov v čase 20,42, keď ho predstihol jeho krajan Christophe Lemaitre a Brit Christian Malcolm . Najcennejší kov vybojoval v štafete na 4 x 100 metrov, keď francúzske kvarteto v zložení Christophe Lemaitre, Jimmy Vicaut, Pierre-Alexis Pessonneaux a Martial Mbandjock prebehlo cieľom v čase 38,11 s. Druhí Taliani boli o 6 stotín pomalší .
Jevpatorija

Jevpatorija (; ; , Кезлев) je kúpeľné mesto na pobreží Čierneho mora v rovinatej západnej časti Krymu, čiže na území spornom medzi Ruskom a Ukrajinou. V roku 2006 tu žilo 106 500 obyvateľov.
Názov.
Prvým sídlom na území Jevpatorije bola grécka kolónia "Kérkintis". Patrila do Pontskej ríše císára Mithriada VI., nazývaného aj "Eupatór". Z tohoto priezviska bol po dobytí krymu Ruským impériom vytvorený ruský (a dnes súčasne ukrajinský) názov Jevpatorija.
Dejiny a pamiatky.
Mesto má viac ako 2 500 rokov dlhú históriu, na ktorej začiatku stojí grécka kolónia Kérkintis. Neskôr mesto patrilo Pontu, v ranom stredoveku potom ríši Chazarov a neskôr Krymskému chanátu . V závere 18. storočia dobyli mesto (rovnako ako aj celý Krym a južnú Ukrajinutzv. Novorusko) vojská Ruského impéria. Roku 1784 potom mesto získalo súčasný názov, ktorý, podobne ako Odesa alebo Sevastopoľ , vychádza z gréčtiny a mal symbolizovať nadväznosť Ruskej ríše na vyspelú grécku civilizáciu.
V roku 1855 sa v blízkosti mesta odohrala tzv. Bitka pri Jevpatorii, jedna z bitiek krymskej vojny. Najväčší rozkvet mesto zažilo v 2. polovici 19. storočia a na začiatku storočia 20. storočia, kedy sa mesto okrem iného dočkalo aj divadla (1910), múzea, električkovej dopravy a železnice (1915). 20. storočie potom prinieslo rozvoj rekreačnej a kúpeľnej infraštruktúry.
V roku 1941 tu žilo asi 47 000 ľudí. 31. októbra 1941 mesto obsadili nacistické vojská, ktoré ho držali až do 13. apríla 1944. 18. mája 1944 boli z mesta deportovaní do Strednej Ázie miestni Krymskí Tatári, 26. júla ich nasledovali Arméni, Bulhari a Gréci.
Na Štedrý deň v roku 2008 došlo v jednom z miestnych panelových domov k výbuchu plynu, ktorý usmrtil 27 osôb. Na miesto tragédie sa dostavil aj prezident Juščenko a premiérka Tymošenková.
Jevpatorija má množstvo architektonických pamiatok, medzi ktoré patrí pravoslávny Chrám Sv. Mikuláša z konca 19. storočia, zo starších pamiatok potom mešita "Džuma-Džami, tekiye dervišov", chrámový komplex (kenesa) krymských Karaimov a ďalšie. Býval tu aj poľský básnik Adam Mickiewicz a napísal tu jeden zo svojich krymských sonetov.
Hospodárstvo a doprava.
V Jevpatorii nie sú žiadne veľké priemyselné podniky. Prevažujú malé a stredné podniky, najmä potravinárske.
Jevpatorija je spojená frekventovanými prímestskými vlakmi so Saki a Simferopolom. V letnej sezóne sem navyše denne smeruje niekoľko priamych vlakov hlavne z Moskvy a Kyjeva. Do mesta sa možno dopraviť aj autobusovou dopravou.
V meste je v prevádzke tiež menšia sieť električkovej dopravy.
Funguje tu aj námorný prístav.