burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Chrám svätého Michala archanjela (Príkra)

Chrám svätého Michala archanjela nazývaný aj "Drevená cerkva" alebo "kostolík" je gréckokatolícka drevená cerkev v obci Príkra. Je národnou kultúrnou pamiatkou od roku 1968.
Chrám bol podľa datovania na portáli postavený v roku 1777 ako trojdielna zrubová stavba, zvonku chránená vertikálnymi doskami. Stojí na vyvýšenom kamennom základe, ktorý vyrovnáva sklon terénu západným smerom. Vstup do predsiene je zo západnej strany. Zvláštným prvkom je prekrytie strešných priestorov medzi vežou a loďou a medzi loďou a svätyňou. Chrám bol rekonštruovaný v roku 1902 a v rokoch 1946-1947. Súčasný vzhľad je výsledkom rekonštrukčných prác v rokoch 2001 – 2002. Súčasťou interiéru sú štyri rokokové svietniky z druhej polovice 18. storočia.
Babinec.
Predsieň chrámu (babinec) tvorí podvežie, ktoré je harmonicky včlenené do stavby dreveného objektu. Samonosná veža a trojstupňová, štvoruhlová ihlanová zrezaná kupola nad svätyňou aj nad loďou sú zakončené malými barokovými cibuľkami, na ktorých sú umiestnené kované kovové kríže. Pyramidálna strecha sakrálneho objektu aj veža sú pokryté šindľami. Zrub i dve horné poschodia veže sú vertikálne opláštené doskami a lištami.
Ikonostas.
Ikonostas pochádza z druhej polovice 18. storočia. Je drevený, polychrómovaný, so štyrmi radmi ikon a cárskych dverí, ozdobených rezbou a maľbou. Niektoré ikony sú zo 17. storočia.
V prvom, hlavnom rade ikon, sú ikony svätého biskupa Mikuláša, patróna východnej cirkvi, Bohorodičky Hodegetrie, ukazovateľky cesty v tvare grécky stojacej madony s dieťaťom sediacim na ľavej ruke, Ježišom Kristom Učiteľom a sv. archanjelom Michalom. Diakonské dvere nie sú osadené krídlom. Cárske dvojkrídlové dvere obsahujú šesť medailónov, na ktorých sú štyria evanjelisti a výjavy Zvestovania. V druhom rade sú vyobrazenia hlavných sviatkov gréckokatolíckej cirkvi v strede s ikonou Poslednej večere. Tretí rad tvoria ikony apoštolov v strede s ikonou Krista Pantokrata. Kristus žehná pravicou ľudí dobrej vôle a nad hlavou má svätožiaru. Štvrtý rad pozostáva z desiatich medailónov s vyobrazením prorokov. Vrch ikonostasu tvorí ikona Ukrižovania. Po stranách sú postavy Bohorodičky a sv. evanjelistu Jána. Je tu aj ikona sv. biskupa Mikuláša zo 16. stor. patróna východnej cirkvi.
Na oltári zdobenom zľudoveným rokajom je skriňový bohostánok a ikona Ukrižovania. Pozoruhodné sú ikony "Veraikon", údajný odtlačok Kristovej tváre na plátennej šatke, s vyobrazením sv. Michala, sv. Mikuláša zo 17. storočia.
Zvony.
Chrám mal pôvodne tri zvony, z toho jeden s hmotnosťou 200 kg. Uhorská štátna moc v roku 1915 dva zvony, najmenší a najväčší, nechala zvesiť a použila ich na vojenské účely. Dnes sú vo veži zavesené tiež tri zvony, z toho jeden z roku 1759. Dva zvony boli doplnené v 20. rokoch 20. storočia na ktoré sa vyzbierali finančnou zbierkou obyvatelia obce.
Žlté tričko

Žlté tričko je tričko, ktoré si oblieka pretekár, ktorý je na čele predbežného poradia vo viacetapových cyklistických pretekoch, najznámejšie je žlté tričko z pretekov Tour de France. Oprávnenie obliecť si žlté tričko na štarte etapy získava jazdec, ktorý bol v priebežnom hodnotení po poslednej ukončenej etape na prvom mieste v poradí. Pretekár, ktorý získa žlté tričko po poslednej etape pretekov sa stáva ich celkovým víťazom.
História.
Žlté tričko je najznámejšie z Tour de France, kde bolo aj zavedené ako označenie priebežného lídra. Na pretekoch si ho prvýkrát obliekol francúzsky jazdec Eugène Christophe v etape z Grenoblu do Ženevy 18. júla 1919.
Vinnie Moore

Vinnie Moore (* 14. apríl 1964, New Castle, Delaware, USA) je gitarista a člen anglickej hard-rockovej skupiny UFO. Spolu s Yngwie Malmsteenom, Tony MacAlpineom a inými gitaristami, je Vinnie Moore známi ako jeden z najvplyvnejších gitaristov tzv. shredderského boomu v polovici 80.rokov.
Keď Vinnie Moore chytil do rúk svoju prvú gitaru (Kay) ako 12 ročný, opantalo ho, ako sám vraví, gitarové šialenstvo. Veľký vplyv na neho, okrem iných kapiel, mali Jeff Beck, The Beatles, Led Zeppelin, Deep Purple a Queen.
Ako 14 ročný brával lekcie od súkromného učiteľa, založil vlastnú skupinu, v ktorej hrali prevzaté skladby. Po pár rokoch hrania s rôznymi kapelami sa Vinnie rozhodol, že je na čase skončiť s cover verziami a začať tvoriť vlastnú hudbu. Odišiel zo skupiny, kúpil si 4 stopový magnetofón a začal experimentovať s vlastnými nahrávkami, ktoré premieňal na skladby.
Po mnohých hodinách skladania Vinnie poslal svoju demo nahrávku do časopisu Guitar Player, cez ktorý sa dostal do širšieho povedomia v rubrike "Spotlight". To viedlo k jeho prvej profesionálnej práci v hudobnej brandži. Zložil a zahral skladbu pre reklamu firmy Pepsi (v reklame je vidieť Vinnieho ruky iba počas detailných záberov).
V roku 1987 vydala firma Shrapnel jeho debutový album Mind’s Eye. Vinnieho veľmi rýchlo označili za "najlepšieho nováčika" v časopisoch Guitar Player, Guitar a Guitar World. Albumu sa predalo viac ako 100 000 kópií.
Vybavenie.
Vinnie Moore vyskúšal počas rokov veľa gitár, nakoniec si vybral značku MusicMan. V roku 2007 prešiel na značku DEAN Guitars. Počas zimnej NAMM Show (National Association of Music Merchants) v januári 2008, uviedla firma DEAN na trh gitaru Vinnie MOORE Signature. Ide o DEAN VM-2000 Signature Model, ktorá má Mooreho "ShredHead" humbucker pri kobylke. Vinnie takisto podpísal zmluvu s firmou ENGL amplification.
Členovia.
Členovia, ktorí spolupracujú alebo spolupracovali na Vinnieho sólových albumoch.
Petrohradská rada pracujúcich a armádnych poslancov

Petrohradská rada pracujúcich a armádnych poslancov (po rusky: "Петроградский совет рабочих и солдатских депутатов", "Петроградский совет", "Петросовет") skrátene tiež Petrohradský soviet bola rada založená v Petrohrade 13. marca 1917, ktorá zastrešovala záujmy robotníckej triedy, no jej začiatky fungovania sa datujú do obdobia prvej ruskej revolúcie v roku 1905. Oficiálnym periodikom Petrohradskej rady boli noviny Izvestija.
Na čele rady stáli traja predstavitelia politických smerov - menševik Nikolaj Čcheidze (predseda), Matvej Skobelev (podpredseda) a Alexandr Kerenskij.
Peter Babnič

Peter Babnič (30. máj 1977, Brezno) je slovenský futbalový reprezentant, v súčasnosti hráč štvrťoligového klubu Baník Ružiná. 
Peter Babnič je odchovancom MŠK Brezno, odkiaľ odišiel do banskobystrickej Dukly. Od roku 1997 hrával vo farbách Interu Bratislava. V rokoch 1999/00 a 2000/01 získal s Interom titul. Okrem týchto titulov vyhral Babnič s Interom aj ligový pohár v rokoch 1999/00 a 2000/01. 
V roku 2001 odišiel do českej Sparty, s ktorou vyhral českú Gambrinus Ligu v sezóne 2002/03. Po sezóne odišiel do Zlína, ale ani tam nevydržal dlho. Už v jeseni rozdával radosť fanúšikom Sigmy Olomouc, ktorá ho po sezóne predala do Ružomberka. Neskôr odišiel do poľského klubu Dyskobolia Grodzisk Wielkopolski, kde síce hral len v dvoch zápasoch (proti Dynamu Kyjev 2:1 doma a proti Jagiellonii Białystok 3:1 vonku), no v obidvoch skóroval ako jediný. Po sezóne 2007/08 odišiel do Senca, kde ale odohral len jeden zápas. Potom už nasledovala fúzia klubu s Dunajskou Stredou. 
Reprezentoval Slovensko v mládežníckych kategóriach a aj v seniorskej kategórii.
Askold (ruský krížnik)

Askold () bol ruský krížnik postavený pre cárske ruské loďstvo nemeckou firmou Deutsche Werft Kiel. Začali ju stavať v roku 1898 v Kruppovej lodenici. Bola vybavená deviatimi kotlami novovyvinutého typu Schulz-Thornycroft.
Na vodu bol spustený 3. marca 1900 a slúžil v ruskej pacifickej flotile počas rusko-japonské vojny a prvej svetovej vojny. Asistovala v Šanghaji po boji v Žltom mori a v roku 1906 sa stala vlajkovou loďou sibírskej flotily krížnikov v Port Arthure. V roku 1915 odplávala do Stredozemného mora a zúčastnila sa operácie Dardanely spolu s britskými spojencami. Po ruskej revolúcii bola obsadená kráľovským námorníctvom a premenovaná na Glory IV. (anglický preklad). Po ruskej občianskej vojne bola v roku 1921 zošrotovaná v Nemecku. Loď bola pomenovaná po legendárnom Varangianovi Askoldovi.
Bar (mesto v Čiernej Hore)

Bar (cyrilikou Бар, ) je mesto v Čiernej Hore na pobreží Jadranu. Je tu dôležitý prístav, z ktorého premávajú trajekty do Slovinska, Talianska a Grécka, a konečná stanicaželezničnej trate Belehrad – Bar. V roku 2003 tu žilo 13 700 obyvateľov. 
Sú tu mnohé architektonicky zaujímavé budovy, bohužiaľ boli znehodnotené v socialistickej výstavbe. Mesto bolo postavené až na konci 19. storočia, čomu nasvedčujú široké bulváre. Mesto bolo ťažko poškodené zemetraseniami v rokoch 1968 a 1979.
Diana

Diana môže byť:
Bajkal (loď)

Bajkal bola ruská prievozná loď postavená v júni 1900 kvôli spojeniu východnej a západnej časti transsibírskej magistrály cez jazero Bajkal. V zime bola loď využívaná aj ako ľadoborec. 
Postavili ju v Anglicku, potom ju celkom rozobrali, aby sa dala prepraviť na jazero, kde ju znova zmontovali. 
Bola veľmi dôležitou spojkou hlavne počas Rusko-japonskej vojny. 
Slúžila na jazere až dovtedy, kým nepredĺžili železničnú trať po pevnine okolo Bajkalu. Rozmery lode boli 76,2 m x 19,2 m a priestornosť 2844 RT.
Don LaFontaine

Donald LaFontaine (* 26. august 1940, Duluth, Minnesota, USA – † 1. september 2008, Los Angeles, Kalifornia) bol americký komentátor známy tým, že nahovoril viac ako 5 000 filmových trailerov, televíznych reklám, internetových propagácií a trailerov na videohry. Jeho nezameniteľný hlas je aj hrozivý aj zvučný. Vďaka veľkému množstvu komentárov k trailerom, ktoré LaFontaine nahral, stal sa indentifikovateľný podľa frázy ""In a world..." (v slovenčine "Vo svete, kde...""), ktorá sa používa v traileroch tak často, až sa stala klišé. Niekoľkokrát aj toto klišé parodoval, nedávno pre poisťovňu GEICO.
LaFontaine uviedol, že jeho obľúbená práca na filmovom traileri, bola na životopisnom filme "Sloní muž".
Supernatural

Supernatural z anglického nadprirodzený, môže odkazovať viac vecí:
TV
Hudba
Váhikum

Váhikum je predpokladaná tektonická jednotka Západných Karpát, ktorá by mala byť analógiou alpského južného penninika, teda dnes zaniknutý priestor pokračovania alpského Piemontsko-ligurského oceánu, ktorý je v Karpatoch označovaný ako Váhický oceán. Tento priestor sa podľa niektorých predstáv v období od strednej jury (bajok) po koniec kriedy mohol nachádzať medzi oravikom a severným okrajom tatrika. V priebehu kriedy až paleogénu bola jeho oceánska (alebo stenčená kontinentálna) kôra subdukovaná a neskôr bol prekrytá násunom tatrika.
História výskumu.
Prítomnosť penninika i jeho predpokladaný výskyt na rozhraní externíd a interníd predpokladal Dimitrij Andrusov už v roku 1960. Termín "váhikum" je odvodený od rieky Váh, zaviedol ho vo svojich prácach v rokoch 1980 a 1981 Michal Maheľ, na základe analógie s Alpami.
V roku 1982 boli v severnej časti Považského Inovca identifikované prvé výskyty vrchnokriedových vápnitých bridlíc. Tieto horniny pokladali za súčasť klapskej jednotky. Po náleze jurských olistolitov rádiolaritov niektorí autori predpokladali existenciu kontinuitného jurského až vrchnokriedového vrstevného sledu, ktorý označili belická jednotka (hornobelická skupina) a považovali ich za súčasť váhika.
Neskoršie výskumy názory predošlých nepotvrdili a príslušnosť týchto hornín k váhiku spochybnili. Neistota samotnej správnej definície váhika spôsobuje, že niektorí autori horninové celky označované za váhikum štruktúrne zaraďujú do infratatrika, teda k vonkajšej časti tatrika, ktorá mala byť priľahlá k váhickému oceánu.
Existencia váhika ako oceánskej domény v súčasnosti je spochybňovaná, aj keď nie je vylúčená jeho existencia niekoľko kilometrov pod horninami externej časti tatrika (infratatrika). Diskutabilná zostáva aj otázka príslušnosti ďalších jednotiek považovanými rôznymi autormi za súčasť váhika.
Stavba a členenie.
Za možné zvyšky váhika sú považované predovšetkým zachované fragmenty belickej jednotky v Považskom Inovci a to v jeho severnom (medzi Selcom a Mníchovou Lehotou) tak i južnom bloku (severne od Hlohovca). Tvoria ich slabometamorfované usadené horniny. Najstaršie z nich sú olistolity rádiolaritov vrchnej jury (malm), ktoré podľa niektorých interpretácií skĺzli do spodnokriedových kremitých bridlíc a vrchnokriedového flyšu (hornobelické súvrstvie, resp. hornobelická skupina). Výrazne hlbokovodný pôvod týchto hornín je však kontrastný s prítomnosťou iného materiálu zo zlepencov a olistolitov, obsahujúcich aj klasty okolitého kryštalinika (hlavne svorov) a vrchnopaleozoických pieskovcov, bridlíc a bazaltov.
Na základe štúdia vrtov iňačovsko-kričevskej jednotky sa predpokladá váhikum aj v oblasti podložia Východoslovenskej panvy. Iňačovsko-kričevská jednotka tvorí predterciérne podložie panvy na východnom Slovensku a západnej Ukrajine. Tvoria ju slabometamorfované triasové karbonáty, kremenné bridlice a ďalšie typu Bündnerschiefer, na ktoré nasadá paleogénny flyš, miestami so serpentinitmi. Za možnú súčasť váhika tiež niektorí považujú surovínsku jednotku na Myjavskej pahorkatine.
3M6 Šmeľ

3M6 ŠMEL (pôvodne 3M6 Šmeľ, rusky 3М6 Шмель - čmeliak, označenie NATO: AT-1 Snapper) je diaľkovo navádzaná protitanková raketa bývalého ZSSR. Vzhľadom na svoju veľkú hmotnosť a rozmery, bola príliš ťažká a veľká na nosenie vojakmi ako ručná zbraň, tak sa často upevňovala na špeciálne upravené vozidlá alebo vrtuľníky.
Vznik a vývoj.
3M6 Šmeľ bol vyvíjaný na princípe západného ATGM v SKB Gladkostvolnoi artillerii v Kolomni. Vývoj rakety postupoval rýchlo a prvé nekontrolované testy sa uskutočnili v apríli 1958, hneď po nich nasledovali kontrolované testy v júni a júli 1958. V apríli 1959 bola prvýkrát predstavená veliteľstvu ozbrojených síl. 1. augusta 1960 bola prijatá do aktívnej služby a verejnosti predstavená v roku 1963.
Existovali dva druhy nosičov rakiet 3M6 Šmeľ:
Technický popis.
Protitanková riadená raketa 3M6 Šmeľ sa skladala z dvoch častí. Prvou bola kumulatívna hlavica s trhavou náplňou a nárazovým zapaľovačom. Tuhú časť tvoril samotný trup rakety. V ňom bol umiestnený raketový pohonný systém, palubný riadiaci systém a zdroj energie. Na zadnej časti trupu boli štyri mohutné stabilizačné plochy s pohyblivými krídelkami. Pohonný systém sa skladal zo štartovacieho a letového motoru. Obidva motory používali tuhé pohonné hmoty. Použiteľnosť rakety bola v rozmedzí 500 až 2 200 m. Riadiaci systém bol dvojkanálový s ručnými povelmi prenášanými cez kábel a zameriavaný vizuálnym sledovaním cieľa. Operátor obsluhoval elektronický blok, ktorý bol napojený na riadiaci pult s vlastným napájaním. K pultu sa vždy pripájala vodičom raketa, ktorú operátor riadil. Na zameranie cieľa a sledovanie rakety počas letu slúžil optický zameriavač.
Nasadenie.
3M6 Šmeľ bolo použité Egyptom v roku 1967 v 6-dňovej vojne. Severná Kórea začala v roku 1975 vyrábať upravenú verziu tohto systému.
GAZ-46

GAZ-46 je obojživelný automobil, ktorý vznikol v ZSSR po druhej svetovej vojne. Technicky vychádza z amerického Fordu GPA.
Vznik a vývoj.
Počas 2. svetovej vojny dodali Američania ako vojenskú pomoc na základe zmluvy o prenájme a pôžičke, Sovietom 9500 vozidiel Ford GPA. Po vojne bolo v ZSSR bežné, že osvedčené typy zahraničných vozidiel boli okopírované, upravené a vyrábané bez akejkoľvek licencie. GAZ-46 je toho typickým príkladom. Jeho výroba začala v roku 1956. Toto vozidlo je plne obojživelné.
Technický popis.
Základ vozidla tvorí podvozok automobilu GAZ 69, ktorý patril v päťdesiatych rokoch do výzbroje všetkých armád Varšavskej zmluvy. Vodotesná pontónová karoséria bola zváraná z oceľového plechu. V prednej časti bol štvorvalcový vodou chladený zážihový motor s objemom 2,112 l. Výfukové potrubie bolo vyvedené na pravej strane, vedľa krytu motora. Prevodovka bola trojstupňová s dvojstupňovou prídavnou prevodovkou a špeciálnou rozvodovkou pre pohon lodnej skrutky a vodného čerpadla. Zadná náprava bola poháňaná trvalo a redukciu bolo možné zaradiť iba pri zapnutom pohone prednej nápravy. Obidve nápravy boli tuhé a odpružené listovými perami. Boli poháňané kĺbovými hriadeľmi. Vo vode bol automobil poháňaný trojlistou vrtuľou. Zmenu smeru zabezpečovalo kormidlo umiestnené za lodnou skrutkou. V prednej časti karosérie bol vyklápací vlnolam. V zadnej časti karosérie boli dve 45 l nádrže na palivo. Predné okno sa dalo sklopiť a v prípade potreby sa dala na trubkovú konštrukciu natiahnuť plátená strecha. Vozidlo mohlo prepravovať 5 osôb.
Zaujímavosti.
Vozidlo sa objavilo vo filme Nevera po slovensky ako auto Karčiho Tarambulu.
The Kooks

The Kooks je indie rocková skupina zo Spojeného kráľovstva, ktorá vznikla v roku 2004 v Brightone v Anglicku. 
Doteraz vydali 2 štúdiové albumy, ktoré dosiahli úspech v UK Albums Chart. Ich debutový album z roku 2006 "Inside In/Inside Out" sa dostal najvyššie na #2 a druhý album z roku 2008 "Konk" sa stal #1. Skupina vydala tretí štúdiový album "Junk Of The Heart", 12. septembra 2011.
História.
Kapela sa sformovala na Brighton Institute of Modern Music, kde všetci členovia študovali. Hlavný vokalista a rytmický gitarista Luke Pritchard zohnal bassistu Maxa Raffertyho v rámci vysokoškolského projektu, Luke a Max tvorili základ skupiny. Po príchode hlavného gitaristu Hugh Harrisa a bubeníka Paula Garreda premýšľali o názve skupiny, vybrali "Kooks", čo je názov songu Davida Bowieho z albumu "Hunky Dory", vydaného v roku 1971.
The Kooks vydali debutové EP a hrali na Brighton's Free Butt festivale, neskôr sa dostali k nahrávaciemu štúdiu Virgin Records. Prvým hitom bola pieseň s názvom „Naïve“, ktorú napísal Pritchard vo svojich pätnástich rokoch – táto pieseň bola súčasťou prvého albumu "Inside In/Inside Out". Predalo sa ho viac než milión kópií a získalo trojnásobné platinové ocenenie. Aktuálny album s názvom "Konk" sa dostal na prvé miesto britskej albumovej hitparády.
Členovia skupiny.
Súčasní členovia.
V súčasnosti kapelu The Kooks tvoria:
Feromón

Feromón je prchavá chemická látka, ktorá spúšťa prirodzenú reakciu jedinca toho istého biologického druhu. Najčastejšie sú to poplašné feromóny, pohlavné feromóny alebo potravné feromóny, ktoré spúšťajú behaviorálnu alebo fyziologickú reakciu. Pojem feromón zaviedli prvýkrát Peter Karlson a Martin Lüscher . 
Výskum.
Výskum feromónov začal pomerne neskoro. Až koncom päťdesiatych rokov dvadsiateho storočia sa po prvýkrát podarilo nemeckému vedeckému tímu chemicky identifikovať feromón. Dnes už je pomerne dobre známe, ako feromóny fungujú a ako ovplyvňujú správanie určitých druhov zvierat. V prvom rade boli používané pri výskume mole a hlodavce.
Mind’s Eye

Mind’s Eye je debutový štúdiový album gitaristu Vinnie Mooreho.
Time Odyssey

Time Odyssey je druhý štúdiový album gitaristu Vinnie Mooreho.
Umiestnenie v hitparádach.
Billboard 200:
Meltdown (Vinnie Moore)

Meltdown je tretí štúdiový album gitaristu Vinnie Mooreho.
Out of Nowhere

Out of Nowhere je štvrtý štúdiový album gitaristu Vinnie Mooreho.
Turbanfest

[t]urbanfest je alternatívny hudobný festival, ktorý sa koná pravidelne od roku 2005 v Prešove. Zameriava sa nielen na hudbu, ale jeho súčasťou sú aj divadelné predstavenia alebo tvorivé dielne, kde prebieha výuka bubnovania, žonglovania či kováčstva.
Súčasťou festivalu je aj premietanie dokumentárnych filmov. 
História.
Prvé tri ročníky festivalu sa uskutočnili v areáli Hotelovej akadémie Prešov. Na nultý ročník sa v roku 2005 prišlo pozrieť niekoľko stoviek návštevníkov, ročník 2007 už navštívilo počas dvoch dní okolo 2000 ľudí.
Tretí ročník v roku 2008 sa uskutočnil na letnom kúpalisku Delňa v Prešove, takže hudobné predstavenia mohli pokračovať aj po 22:00 hodine bez rušenia nočného pokoja v centre mesta.
Zúčastnili sa na ňom nielen interpreti zo Slovenska, ale aj z Česka a Poľska.
Radovan Karadžić

Radovan Karadžić (* 19. jún 1945, Petnjica, Socialistická republika Čierna Hora, SFR Juhoslávia) je bývalý bosniansko-srbský politik, básnik a psychiater, v súčasnosti zadržiavaný kvôli obvineniam z vojnových zločinov.
Životopis.
Bol spoluzakladateľom Srbskej demokratickej strany v Bosne a Hercegovine. V rokoch 1992 až 1996 bol prvým prezidentom bosnianskej Republiky Srbskej. Medzinárodný trestný tribunál pre bývalú Juhosláviu (ICTY) ho obvinil z vojnových zločinov vrátane genocídy voči civilistom z radov bosnianskych Moslimov a bosnianskych Chorvátov počas vojny v Bosne (19921995). Spolu s Ratkom Mladičom sa mu pripisuje hlavná zodpovednosť za masaker v Srebrenici, kde srbské ozbrojené sily povraždili vyše 8 000 civilistov. Od roku 1995 bol na úteku, až kým ho 21. júla 2008 nezadržali srbské bezpečnostné sily v Belehrade. Počas svojho skrývania si nechal narásť dlhé vlasy a bradu s fúzmi, pričom pracoval ako lekár na súkromnej klinike v Belehrade a používal falošné meno Dragan Dabić.
The Maze

The Maze je piaty štúdiový album gitaristu Vinnie Mooreho.
Martin Weinek

Martin Weinek (* 30. jún, 1964, Leoben, Rakúsko) je rakúsky divadelný a filmový herec.
Životopis.
Weinek absolvoval v rokoch 1983 až 1986 herectvo u profesora Petra P. Josta.
Od roku 1986 hral v "Theater Gruppe 80" vo Viedni. V roku 1987 účinkoval na "Ruhrfestspiele" v Recklinghausene v réžii Georga Mittendreina v hre „Der Lechner Edi schaut ins Paradies“. V roku 1988 debutoval postavou liftboya vo filme "Nachsaison". Angažmán v "Jura Soyfertheater" vo Viedni (v rokoch 1988 – 1989) a tiež účasť v iných divadlách a pôsobenie v úlohe režiséra, v dramaturga a producenta zužitkoval v rokoch 1990 – 1991 ako umelecký vedúci hernalskeho mestského divadla.
Medzitým bol stále činný vo filme a televízii, napr. v šesťdielnom seriáli z roku 1989 "Calafati Joe".
Od roku 1993 začali spolu s manželkou Evou pracovať s vínom ako amatérski viniohradníci a obhospodarujú pri Heiligenbrunne tri hektáre viníc.
Defying Gravity

Defying Gravity je štúdiový album gitaristu Vinnie Mooreho, ktorý v roku 2001 vydalo hudobné vydavateľstvo Shrapnel Records.
Live!

Live! je koncertný album amerického gitaristu Vinnieho Moorea, ktorý vyšiel v roku 2000.
Sojuz 10

Sojuz 10 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Išlo o prvý plánovaný let k prvej kozmickej stanici na svete, Saľut 1, ktorá bola úspešne umiestnená na obežnú dráhu 19. apríla 1971.
Priebeh letu.
Sojuz 10 vyštartoval 22. apríla 1971 o 23:54:06 svetového času (UTC) pomocou nosnej rakety Sojuz s posádkou pozostávajúcou z Vladimira Šatalova, Alexeja Jelisejeva a Nikolaja Rukavišnikova. Aj keď kozmická loď vyniesla posádku k stanici, nemohli sa s ňou úspešne spojiť. Zatiaľ čo bol Sojuz fyzicky pripojený k stanici, pripojenie nebolo dostatočne bezpečné, aby umožnilo otvoriť poklop, cez ktorý by sa kozmonauti dostali dovnútra. Navyše sa to javilo, akoby bol poklop v Sojuze zaseknutý. Toto viedlo k ďalším komplikáciám, po ktorých bola misia nakoniec zrušená, keď mal Sojuz problémy s odpojením od stanice. Po úspešnom odpojení nastal ďalší problém s jedným poklopom. Pri vstupe do atmosféry sa modul zaplnil toxickými výparmi, ktoré spôsobili stratu vedomia Nikolaja Rukavišnikova. Našťastie všetci traja vyviazli z tohto zážitku bez zranenia a návratový modul Sojuzu úspešne pristál dňa 24. apríla 1971 o 23:40 UTC v kazašskej stepi, 120 km severozápadne od Karagandy.
Andreas Bang-Haas

Andreas Bang-Haas (* 6. december 1846, Horsens, Dánsko – † 7. február 1925, Drážďany, Nemecko) bol významný dánsky entomológ a obchodník s hmyzom.
Biografia.
Andreas Bang-Haas sa narodil v Dánsku v menšom mestečku Horsens. Neskôr sa presťahoval do Nemecka, kde pracoval v Staudingerovej firme, ktorá obchodovala s hmyzom. Oženil sa s dcérou Otta Staudingera Carmen Dolores Staudingerovou a stáva sa spolumajiteľom firmy a neskôr - v roku 1900 - po smrti Dr. Staudingera pokračovateľom rodinnej firmy "Staudinger &amp; Bang-Haas". Ešte počas jeho života pokračoval v rodinnej tradícii jeho syn Otto Bang-Haas - asi od roku 1913.
Zbierka hmyzu.
Jeho privátna zbierka dánských mikrolepidopter sa od roku 1880 nachádza v Zoologickom múzeu v Kodani.
Citizendium

Citizendium je projekt, ktorý založil 15. septembra 2006 jeden z dvoch zakladateľov a bývalý šéfeditor Wikipédie, Larry Sanger. Pôvodne malo ísť o „progresívne plynulý odklon (fork)“ od anglickej Wikipédie. Citizendium sa ale nakoniec stalo samostatným projektom.
Na rozdiel od Wikipédie nedovoľuje anonymné príspevky a kvalitu príspevkov má zaručiť jednak menovitá známosť registrovaných prispievateľov, ako aj lektorovanie príspevkov odbornými redaktormi. Prispievatelia rovnako musia uviesť svoj odborný životopis.
Na tlačovej konferencii 17. októbra 2006 Sanger vyhlásil, že Citizendium sa onedlho pokúsi zosadiť Wikipédiu z prvého miesta pre online hľadanie všeobecných informácií. Projekt Citizendium má spravovať nadácia Citizendium Foundation.
Základom Citizendia boli pri jeho založení vybrané heslá pôvodnej Wikipédie. Ak bol ale článok na Citizendiu lektorovaný či revidovaný, mal už ďalej žiť v tomto projekte v zmenenej podobe a vlastným životom. Pri zahájení beta verzie v marci 2007 ale Larry Sanger vyhlásil, že všetky heslá Citizendia budú pôvodné.
Muria

Muria je menší, neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na rovnomennom polostrove pri severnom pobreží centrálnej časti indonézskeho ostrova Jáva. Sopka leží bokom od hlavnej vulkanickej reťaze ostrova, jej horninové zloženie je odlišné od ostatných vulkánov - v stavbe prevládajú vysokodraselné horniny. Povrch sopky je posiate početnými krátermi, maarmi, troskovými kužeľmi a dómami. Najmladšie z nich sú tri maary na juhovýchodnom, resp. severovýchodnom svahu. Ich vek sa odhaduje na začiatok nášho letopočtu.
Amanecer en Puerta Oscura

Amanecer en Puerta Oscura je druhý album španielskej doom metalovej skupiny Orthodox. Bol vydaný v roku 2007 vydavateľstvom Alone Records (vo formátoch CD a LP - 700 kusov na čiernom a 300 na hnedom vinyle) a následne v USA vydavateľstvom Southern Lord (ako CD).
Charakteristika.
Southern Lord píše: ""Amanecer en Puerta Oscura" uspel na ceste križujúcej rôzne odlišné žánre, kde sa jazzové vplyvy stretávajú s progresívnym zvukom a ultra-ťažkým drvivým metalovo-punkovým experimentom. Skupina nezabudla na svoje pravé metalové korene a andalúzsky kultúrny pôvod. Použitie nových nástrojov (klarinet, trúbka, kontrabas) ladia prirodzene s pôvodným štýlovým konceptom a otvárajú nové možnosti vidieť svetlo vo vnútri tejto temnej hudobnej koncepcie."&lt;br&gt;
Allmusic: "Úžasná prvá skladba „Con sangre de quien te ofenda“ v ktorej trio rozširuje svoj horizont do avandgardného jazzu ala John Coltrane na albume A Love Supreme...neskôr krátko flirtujú s minimalistickou gitarou a klavírnou medzihrou na „Puerta Osario“, "nasleduje" ...vzdušne inštrumentovaná a úplne na Coltrane-ho odkazujúca hra medzi kontrabasom, gitarovým echom a činelami na 15-minútovej „Templos“...Orthodox sa tiež vracajú k známemu doom metalu na skladbách „Mesto, rigido e ceremoniale“, „Solemne Triduo“ a „Parte II. Apogeum“ všetky s nápadne menej extrémnym zvukom než na ich debute."
Kvesta

Kvesta (zo špan. "cuesta" - kopec, stráň) je asymetrický vrchol hory alebo horského hrebeňa, tvoreného mierne naklonenými vrstvami hornín. Na jednej strane kvesty je príkry svah – čelný svah ("escarpement") – z ktorého kolmo vystupujú obnažené horninové vrstvy, zatiaľ čo na druhej strane kvesty je dlhší mierny svah – tylový svah – tvorený vrstevnou plochou.
Toky stekajúce po escarpmente označujeme ako resekventné, naopak toky stekajúce v súlade s vrstevnými plochami označujeme ako konsekventné.
The Search

Film Freda Zinnemanna vznikol len pár rokov po skončení druhej svetovej vojny. Okrem amerického vojaka, ktorý bol jedna z prvých úloh Montgomeryho Clifta, sú hlavnými postavami dvaja Česi. Matku Hanku stvárnila Jarmila Novotná, medzinárodne známa operná speváčka. Jej syna hral nadaný chlapec Ivan Jandl.
Dej filmu.
Po vojne sa z koncentračných táborov vracajú tisíce ľudí, vrátane detí zo všetkých európskych krajín. Medzin nimi je aj deväťročný "Karol Malík". Ten ale v Osvienčime stratil reč a zabudol aj na to, že pred vojnou mal otca a matku. V troskách nemeckého mesta ho nájde americký vojak "Steve", ktorý sa ujme jeho výchovy. Ani jeden z nich netuší, že Karlova matka "Hana" vojnu prežila a syna hľadá vo všetkých tranzitných táboroch, ktoré riadi Červený kríž. Malý Karol medzitým dostane nové meno a začne hovoriť po anglicky.
Ivan Jandl

Ivan Jandl (* 24. január 1937, Praha – † 21. november 1987, Praha) bol český herec. Hral postavu Karla vo filme "The Search", ktorého výkon priniesol vtedajšiemu Česko-Slovensku Zlatý glóbus a tiež prvého Oscara (Academy Juvenile Award). Tento úspech mu ale vôbec nepomohol, práve naopak. Ako chlapec hral v malých úlohách vo filmoch "Svědomí" a "Zelená knížka". V dospelosti sa venoval popri úradníckej práci amatérskemu divadlu. Zomrel na záchvat cukrovky v roku 1987 vo veku päťdesiat rokov. Obe jeho ceny sa dodnes nachádzajú v depozitári Národního filmového archivu.
Pygmalión (cyperský kráľ)

 
Pygmalión () je v gréckej mytológii cyperský kráľ (v niektorých bájach to bol sochár), tvorca sochy ženy, ktorá ožila.
Pygmalióna tak pohoršovalo správanie dievčat a žien, že prisahal, že sa nikdy neožení. Namiesto obdivu skutočných žien, venoval všetok svoj čas soche. Táto socha pre neho predstavovala dokonalú ženu, vytvorenú podľa jeho predstáv a bola krajšia, ako ktorákoľvek živá žena. Kráľ sa s ňou zhováral a objímal ju. 
Na sviatok bohyne Afrodity poprosil Pygmalión bohyňu, aby mu zoslala ženu takú krásnu, ako bola jeho socha. Múdra Afrodita však poznala jeho skutočné želanie. Keď sa vrátil domov, a ako zvyčajne, vzal sochu do náručia, cítil, že socha sa mení a ožíva. Krásna deva potom dostala meno Galateia a keďže ju Pygmalión zbožňoval, oženil sa s ňou. Narodila sa im dcéra Pafos, podľa mena ktorej je dodnes pomenované mesto na Cypre, kde v antike uctievali bohyňu Afroditu.
Tento príbeh je veľmi obľúbený a na mnoho spôsobov zobrazený v maliarstve, hudbe, sochárstve, v divadelnom i filmovom umení. Do podoby divadelnej hry ju adaptoval írsky dramatik George Bernard Shaw a v roku 1914 ju upravili na úspešný filmový muzikál My Fair Lady s Audrey Hepburnovou v hlavnej úlohe. 
Príbeh Pygmalióna predstavuje odvekú túžbu ľudstva po dokonalosti a večnom šťastí.
Jaroslav Janoušek

Jaroslav Janoušek (* 1904, † neznáme) vystupujúci aj pod menom Pravoslav Janoušek bol príslušník NKVD a ŠtB.
Bol synom českého komunistického novinára a revolucionára, prezidenta Slovenskej republiky rád Antonína Janouška. Vyrastal v mieste otcovho exilu, v Čuvašsku v Sovietskom zväze. Počas Druhej svetovej vojny slúžil v Červenej armáde a utŕžil ťažké zranenie hlavy. Toto zranenie mohlo byť príčinou jeho neskoršej mimoriadnej agresivity.
Pracoval pre NKVD a po roku 1945 (alebo 1948) sa presťahoval do Česko-Slovenska, kde sa ako sovietsky agent stal príslušníkom Štátnej bezpečnosti. Za brutalitu ho však v roku 1949 z ŠtB prepustili, avšak sovietski poradcovia presadili v roku 1951 jeho opätovné prijatie. Stojí za zmienku, že v rámci vnútorných čistiek v ŠtB potom znovuprijatí dôstojníci vrátane Janouška vyšetrovali svojich bývalých nadriadených, ktorí sa zasadili o ich prepustenie.
Meno majora Jaroslava Janouška sa objavuje v súvislosti s vyšetrovaním viacerých exemplárnych politických procesov v 50. rokoch 20. storočia. Biskup Vasiľ Hopko ho uvádza ako najbrutálnejšieho z vyšetrovateľov, ktorí ho mučili po uväznení v roku 1951. V súvislosti s procesom s Rudolfom Slánským v rokoch 1951–1952 vyšetroval prípad Miloslava Choca a Slavoja Šádka, odsúdených na smrť za údajné zastrelenie Augustina Schramma.
Chrám Atény Niké

Chrám Atény Niké je stavba starovekého chrámu na aténskej Akropole.
Vypínal sa na mieste juhozápadnej bašty mykénskych hradieb, z ktorých časť sa zachovala neďaleko Propylají. Miesto, na ktorom chrám stojí, malo od pradávna strategický význam a slúžilo ako pozorovateľňa a ochrana mesta pred prípadným útokom, najmä od mora. Na tomto mieste, zvanom tiež hrad (pyrgos), bola uctievaná bohyňa Niké. Existujú poznatky o obetnom oltári, zasvätenom bohyniam Niké a Hekate. Časom sa Niké, uctievaná na Akropole, stala v podobe prívlastku mena bohyne Atény bohyňou celých Atén. Xoanom, drevená plastika bohyne, znázorňujúca ju s granátovým jablkom v jednej a prilbou v druhej ruke, bola nazvaná Niké Apteros.
Stavba dnešného chrámu, stojaceho na mieste Peržanmi (r. 480 pred Kr.) zničenej svätyne prebiehala v rokoch 432 až 421 pred Kr. Na jeho návrhu sa podieľal, rovnako ako na návrhu Partenónu, Kallikrates. Tento chrám bol postavený ako štvorstĺpový iónsky amfiprostylos s dĺžkou 8,27 m a šírkou 5,44 m, pričom výška stĺpov bola 4,66 m. Medzi jeho hlavné charakteristiky patrí aj to, že nemá vstupnú sieň.
Reliéfny vlys na východnej strane predstavoval olympských bohov. Čestné miesto medzi Diom a Poseidónom zaujíma Aténa, obklopená Afroditou, Erotom a bohyňami Demeter a Korou. Na ostatných troch stranách vlysu sú vyobrazené boje Grékov s Peržanmi, Amazoniek a Gigantov, ale i boje medzi gréckymi kmeňmi navzájom. Reliéfy zo severnej a západnej strany sa nachádzajú v British Museum v Londýne, pričom na chráme sú umiestnené ich kópie. Roku 1687 Turci chrám zničili a materiál použili na stavbu opevnenia. Našťastie hlavné stavebné články boli nájdené a chrám bol z nich v roku 1835 rekonštruovaný. Kvôli statickým problémom musela byť stavba v roku 1940 opäť rozobraná a postavená znova.
Koncom 5. stor. pred Kr. bola na troch vonkajších stranách bastiónu (severná, západná a južná) postavená jeden m vysoká mramorová balustráda, vyzdobená v spodnej časti veľkolepými reliéfmi. Pravdepodobne sú dielom sochára Kallimacha, Feidiovho žiaka. Tie sa dnes nachádzajú v akropolskom múzeu.
Externé odkazy.
Chrám Atény Niké po desaťročnej rekonštrukcii
Výslovnosť španielčiny

Výslovnosť španielčiny v Južnej Amerike:
Guido van Rossum

Guido van Rossum je počítačový programátor, známy hlavne ako autor programovacieho jazyka Python.
Van Rossum sa narodil a vyrástol v Holandsku. V roku 1982 získal magisterský titul na University of Amsterdam, neskôr pracoval v mnohých výskumných inštitúciách, vrátane holandskej National Research Institute for Mathematics and Computer Science (Národný výskumný ústav pre matematiku a informatiku) (CWI) (Amsterdam), National Institute of Standards and Technology (Národný inštitút štandardov a technologie) (NIST) (Gaithersburg, Maryland) a Corporation for National Research Initiatives (Spoločnosť pre národnú výskumnú iniciatívu) (CNRI) (Reston, Virginia). Pracoval na vývoji programovacieho jazyka ABC, vychádzajúceho z jazyka Simula.
O pôvode Pythonu napísal Van Rossum v roku 1996 toto:
„Pred šiestimi rokmi, v decembri 1989, som hľadal zábavný programátorský projekt, ktorý by ma zamestnal cez týždeň počas Vianoc. Moja kancelária … bola zavretá, ale mal som domáci počítač a nič iného na práci. Rozhodol som sa, že napíšem interpreter pre nový skriptovací jazyk, o ktorom som už skôr premýšľal: nasledovníka jazyka ABC, ktorý by zaujal programátorov v Unixe/C. Ako pracovný názov som zvolil Python, lebo som bol v nevážnej nálade (a tiež som veľkým fanúšikom Monty Pythonovho Lietajúceho cirkusu).“ (Úvod knihy "Programming Python", Mark Lutz, vydalo nakladateľstvo O'Reilly)
V roku 1999 poslal Van Rossum agentúre DARPA finančný návrh, nazvaný "Computer Programming for Everybody" (Počítačové programovanie pre každého), v ktorom hlbšie definoval vytýčené ciele Pythonu:
Tieto ambície sú preukázateľne naplnené. Python sa stal populárnym programovacím jazykom, čiastočne v prostredí Internetu. Medzi komunitou Pythonu je Van Rossum označovaný ako Benevolent Dictator for Life (BDFL, čiže benevolentný doživotný diktátor) v tom zmysle, že pokračuje v dohľade nad procesom vývoja Pythonu a ak je treba, robí významné rozhodnutia.
V roku 2002 dostal na konferencii FOSDEM v Bruseli od FSF "Free Software Award" (Ocenenie slobodného software) za rok 2001.
Guido van Rossum je bratom Justa Van Rossuma, známeho návrhára písma, ktorý tiež vytvoril design fontu, použitého v logu "Python powered."
Odraz (filozofia)

Odraz je vo filozofii vlastnosť hmoty spočívajúca v schopnosti reprodukovať to, čo patrí odrážanému objektu. Je to ústredný pojem teórie poznania. 
Podľa Demokrita je odraz odlučovanie sa neviditeľných skupín atómov od predmetov, pričom tieto skupiny atómov ako obrazy vstupujú do zmyslov a duše človeka. Tento materiálny proces sprostredkuje rovnakosť predmetu a jeho obrazu v duši.
V dialektickom materializmu je proces pôsobenia odrážaného na odrážajúce vlastný všetkej hmote, pričom medzi odrazom v anorganickej prírode a odrazom v živej prírode a spoločenskom živote je kvalitatívny rozdiel.
Zemědělská entomologie

Zemědělská entomologie je významná, ale menej známa entomologická práca, ktorá je obsahovo značne rozsiahlym a jedinečným dielom. 
Autorom práce je Prof. Dr. František Miller (1902 - 1983) - známy entomológ a arachnológ. 
Práca bola vydaná v roku 1956 vo vydavateľstve ČSAV v Prahe. Má 1056 strán odborného textu. Vyšla v náklade 3300 výtlačkov. Obsahuje odborné znalosti a podáva informácie o hmyze z hľadiska potrieb poľnohospodárskej praxe. Je určená hlavne pre niektoré skupiny záujemcov: (študentov vysokých škol poľnohospodárskeho smeru na rozšírenie ich vedomostí z pohľadu inžiniera - agronóma, odborníka - fytopatológa, alebo poľnohospodárskeho výskumného pracovníka). Odborná publikácia bola spracovaná autorom podľa vtedajších najnovších zdrojov a poznatkov, ktoré získal štúdiom monografií a početných odborných článkov, ktoré boli rozptýlené v mnohých odborných časopisoch. Práca zachytávala v svojej dobe zhruba rozsah vtedajších odborných vedomostí, ktoré boli známe o poľnohospodárskej entomológii. Obrázky do práce nakreslila z väčšej časti manželka autora práce. Monografia obsahuje celkove 501 obrázkov, kresieb a tiež viacero tabuliek a systematických delení hmyzu.
Na záver je kniha doplnené rozsiahlou bibliografiou, zoznamom škodlivého hmyzu podľa živných rastlín a tiež registrom českých mien.
Čeští brouci

Čeští brouci. Dílo o broucích Čech, Moravy a Slezska. (Přírodopis brouků střední Evropy). je málo známa, ale významná publikácia o chrobákoch Čiech. 
Prácu napísal Josef Kliment v roku 1899. Vyšla nákladom a vydaním autora vo vydavateľstve Františka Riedla v Německom Brode. Obsahuje cca 811 strán textu a je doplnená farebnými tabuľami väčšiny druhov chrobákov, ktoré sú v práci uvedené. Patrí ku klasických a jedinečným, veľmi vzácnym prácam konca 19. storočia. Nemá už v súčasnosti výraznú vedeckú hodnotu, ale obrovskú zberateľskú cenu, lebo zachytáva vtedajšiu úroveň českej koleopterológie. Kniha obsahuje 251 čeľadí, 1002 rodov, 5181 druhov (odrôd a odchýlok - aberácií). Na 46 farebných tabuliach je vyobrazených 2481 druhov chrobákov + 4 litografické tabuľky vo všeobecnej časti. Obrázky maľoval Vladimír Zoufal. 
Práci sa dnes vytýka hlavne snaha autora dať každému českému chrobákovi české meno, z čoho vznikol celý rad veľmi bizarne znejúcich mien, ktoré sa dnes už nepoužívajú.
Finlandia Vodka

Finlandia je fínska značka vodky. Je vyrábaná zo šesťradového jačmeňa a ľadovcovej vody (filtruje sa iba kvôli pevným časticiam v nej) liehovarom Altia v oblasti Ilmajoki. Majiteľom tejto značky je koncern Brown-Forman.
Finlandia je v súčasnosti najdovážanejšou vodkou v Rusku a jednou z najdovážanejších v Poľsku.
Ochutené varianty sú označené ako Fusion.
Dizajn fľaše navrhol fínsky výtvarník a sochár Tapio Wirkkala.
Allen J. Bard

Allen J. Bard (* 18. december 1933, New York – † 11. február 2024, Austin) bol americký chemik, profesor chémie a biochémie na Texaskej univerzite v Austine. Zaoberal sa výskumom v oblasti elektrochémie.
Ocenenia.
V roku 2002 získal Priestleyho medailu. V roku 2008 získal spolu s Williamom Moernerom Wolfovu cenu za chémiu. V roku 1990 bol zvolený za člena American Academy of Arts and Sciences.
Štátna cesta 414 (Chorvátsko)

Štátna cesta 414 () je štátna cesta v Chorvátsku, ktorá sa nachádza v Dubrovnícko-neretvianskej župe a prechádza naprieč polostrovom Pelješac. Je dlhá 64,7 kilometra a spája mestá Orebić a Ston, pričom z nej odbočujú spojné cesty k ďalším významným prístavom polostrova. V osade Donja Banda je to D415 do Trpanja a pred prístavom Prapratno D416. Z týchto prístavom smerujú trajekty na ostrovy Korčula a Mljet a takisto aj do pevninského prístavu Ploče.
Priebeh trasy.
Trasa "D414" začína v trajektnom prístave v meste Orebić, ktoré leží v juhozápadnej časti polostrova Pelješac. Smerujú sem trajekty na neďaleký ostrov Korčula, ktorý leží vzdialený asi 4 kilometre juhozápadne od Orebiću. Cesta následne obchádza centrum mesta tvorené úzkymi uličkami a po štyroch kilometroch opúšťa jeho intravilán. Cesta kopírujúc morské pobrežie pomerne prudko stúpa – na 8. kilometri sa nachádza vyhliadková plocha s výhľadom na široké okolie, ktorá leží v nadmorskej výške približne 
Cesta opúšťa líniu kopírujúcu pobrežie a stáča sa smerom dovnútra polostrova. Po 14 kilometroch dosahuje osadu Donja Banda, kde sa nachádza križovatka s cestou D415 vedúcou do prístavu Trpanj. Za križovatkou pokračuje juhovýchodným smerom zvlneným terénom, pričom si udržiava nadmorskú výšku okolo Postupne míňa obec Potomje a osady Pijavičino a Popova Luka. Nasleduje prudké klesanie cez obec Janjina až na úroveň mora, ktorú D414 dosahuje v obci Drače.
Cesta sa ďalej odpútava od morskej hladiny a opätovne sa dostáva približne na os polostrova, sledujúc ktorú prechádza osadami Putniković, Sparagovići, Boljenovići a Metohija. Po približne 60 kilometroch cesta prichádza do obce Ston, ktoré je obľúbeným turistickým lákadlom, najmä kvôli svojmu opevneniu. Po takmer 65 kilometroch dosahuje D414 úrovňovú križovatku pri osade Zaton Doli, kde sa D414 napája na štátnu cestu 8, ktorá vedie na sever ku mestu Ploče a diaľnici A1 a na juh do Dubrovnika.
Hustota premávky.
D414 nie je zaťažená dopravou do takej miery ako cesty na Dalmácii, nakoľko polostrov Pelješac nie je turistami až tak vyhľadávaný. Pravidelne sa tu konajú sčítania dopravy, ktoré vykazujú dvojnásobnú dennú hustotu dopravy v letnej sezóne (ASDT) oproti celoročnému dennému priemeru (AADT).
Štátna cesta 8 (Chorvátsko)

Štátna cesta 8 alebo Jadranská magistrála () je 643,1 kilometrov dlhá cesta, ktorá vedie od hraničného priechodu Pasjak so Slovinskom cez mestá Rijeka, Zadar, Šibenik, Split, Opuzen a Dubrovnik až na hraničný priechod Karasovići do Čiernej Hory. Je najdlhšou štátnou cestou v krajine. Na úseku KlekZaton Doli je cesta prerušená bosniansko-hercegovinským teritóriom okolo mesta Neum. Tu ju dopĺňa magistrála 2.
Pred dokončením diaľnic A1, A6 a A8 (postupne v rokoch 2001 až 2007), bola D8 jednou z najvyťaženejších ciest Chorvátska, a to najmä v letnej sezóne. Spája totiž všetky chorvátske letoviská pri Jadranskom mori. D8 však nie je výhodnou alternatívou ku diaľniciam kvôli početným úrovňovým križovaniam, množstvom prejazdov cez zastavané územie a takisto aj z dôvodu, že cesta takmer dokonale kopíruje veľmi členité chorvátske pobrežie.
Na niektorých úsekoch, najmä v okolí Splitu je cesta v súčasnosti rozširovaná na štvorprúdovú rýchlostnú cestu "(brza cesta)" z dôvodu naplnenia kapacity dvoch prúdov. Diaľnica A1 v súčasnosti končí pri osade Ravča a prakticky všetka doprava smerujúca na juh sa napája na D8. Problémovým úsekom je prejazd cez bosniansko-hercegovinské územie, ktoré sa snaží chorvátska vláda vyriešiť obchvatom cez polostrov Pelješac. V roku 2007 sa začali stavebné práce na Moste Pelješac, ktorý bude súčasťou D8alt, avšak tie boli pozastavené z dôvodu nedostatku finančných prostriedkov.
D8 bude definitívne nahradená diaľničnou sieťou až po dobudovaní A1 po Dubrovnik a po dokončení A7 na úseku RijekaŽuta Lokva.
V letnej sezóne počas výmeny turnusov cez víkendy býva často D8 uzavretá pre nákladnú dopravu. Problémy spôsobuje aj bóra, silný severovýchodný vietor, ktorý často fúka vo Velebitskom kanáli.
Štvorprúdové úseky.
Niekoľko úsekov D8 je v súčasnosti prebudovávaných na rýchlostné cesty.
Hustota premávky.
D8 je jednou z najvyťaženejších ciest v krajine, pretože spája všetky morské turistické letoviská. Hustota dopravy závisí od stupňa rozvinutia turizmu. Napríklad v okolí mesta Karlobag je premávka 50-krát redšia oproti okoliu Splitu.
Štátna cesta 100 (Chorvátsko)

Štátna cesta 100 ("D100") je 80,4 kilometrov dlhá cesta nachádzajúca sa na ostrovoch Cres a Lošinj.
Začína v prístave Porozina, ďalej pokračuje cez obce Predošćica, Cres, Vrana až do obce Osor. Tu sa nachádza most na ostrov Lošinj. Tu pokračuje 22 kilometrov do letovísk Mali a Veli Lošinj
Štátna cesta 28 (Chorvátsko)

Štátna cesta číslo 28 spája diaľnicu A4 s mestom Bjelovar a ďalej pokračuje až do obce Veliki Zdenci po križovatku so štátnou cestou číslo 5. Meria 76,4 km. Na úseku diaľnica A4 (exit Sveta Helena) - Vrbovec je táto cesta kategorizovaná ako "Brza cesta" (štvorpruhová rýchlostná cesta). V pláne je predĺženie tejto štvorprúdovky po Bjelovar, neskôr až po Vitrovicu.
Music Man

Music Man je americká firma, ktorá vyrába gitary, basové gitary a zosilovače. Je to pobočka divízie Ernie Ball.
Diaľnica A1 (Albánsko)

Diaľnica A1 () je diaľnica v Albánsku, ktorá po svojom dokončení bude spájať mestá Drač, Kukës a Rubik s hranicou so Srbskom. 
Priebeh trasy.
Diaľnica je na úseku Durrës-Vorë dobudovaná v plnom profile a vedie nížinatým územím. Je súčasťou štátnej cesty (SH) 2. V meste Vorë sa od nej odpája a prechádza na SH52, ktorá je zatiaľ vybudovaná v parametroch rýchlostnej cesty "(Superstradë)". Takto pokračuje po mesto Fushë Krujë, kde sa napája na SH1 a pokračuje na sever ako rýchlostná cesta. Tieto úseky sú v súčasnosti rozširované a prestavované do parametrov diaľnice. A1 sa od SH1 odpája pri obci Shillaz neďaleko mesta Laç a odtiaľ smeruje stále ako "superstradë" na severovýchod do hlbokej doliny rieky Fan i Vogël. Vedie paralelne s cestami SH6 a SH30 až po mesto Rrëshen, kde sa začína plnohodnotná diaľnica.
Na úseku Rrëshen-Morinë cesta prechádza náročným terénom v úzkych dolinách, preto šírka jej telesa kolíše medzi 25 až 31 metrov. Maximálna povolená rýchlosť sa pohybuje medzi 80 až 120 km za hodinu. Diaľnica v horskom teréne úplne nahradila cestu SH40. Na trase tohto úseku sa nachádza 27 mostov v celkovej dĺžke 4 kilometre a súčasťou je i 5,8 km dlhý tunel medzi mestami Thirre a Kalimash. Túto časť A1 vystavalo americko-turecké konzorcium "Bechtel &amp; Enka". Aj vzhľadom na veľmi náročný terén sa vyšplhali náklady na výstavbu tohto úseku dlhého 60,85 km až na 600 miliónov €. Cesta patrí medzi priority albánskej vlády, ktoré sa snaží vybudovať kvalitné spojenie medzi svojou krajinou a srbskou odštiepeneckou provinciou Kosovo. Úsek slávnostne otvoril predseda vlády Albánska Sali Berisha spoločne s kosovským premiérom Hashimom Thaçim.
Po dobudovaní ostatných úsekov sa počíta skrátenie cesty z mesta Drač na srbské hranice zo 6 až 7 hodín na 2,5 hodiny.
Jadrová havária

Jadrová havária je porucha jadrového zariadenia, ktorej závažnosť sa na Medzinárodnej stupnici jadrových udalostí (INES - International Nuclear Event Scale) pohybuje v rozsahu 4 až 7. Podľa Zákona č. 130/1998 Z.z. to je udalosť, pri ktorej sa závažne poškodilo jadrové zariadenie, alebo prišlo k závažnému poškodeniu alebo môže prísť k závažnému poškodeniu zdravia vplyvom ionizujúceho žiarenia alebo k úniku rádioaktívnych látok do životného prostredia.
Na Slovensku definíciu a postupy upravuje Vyhláška ÚJD č. 31/2000 Z.z. o udalostiach na jadrových zariadeniach (UJZ). Vyhláška ustanovuje podrobnejšiu úpravu kategorizácie jednotlivých druhov udalostí (poruchy, nehody, havárie) vychádzajúc zo zákona č. 130/98 Z.z. Ďalej určuje spôsob ohlasovania udalostí, spôsob zisťovania príčin udalostí a určuje aj spôsob informovania verejnosti.
Jadrové zariadenie

Jadrové zariadenie je (podľa Zákona 541/2004 Z.z. - Zákon o mierovom využívaní jadrovej energie) súbor stavebných objektov a technologických zariadení,
Gymnázium (Bratislava, Pankúchova 6)

Gymnázium na Pankúchovej ulici 6 v Bratislave bolo gymnázium s osemročným a päťročným štúdiom.
Študijné zameranie.
Gymnázium pripravovalo absolventov na štúdium na vysokých školách v triedach s päťročným štúdiom, ktoré sa orientuje na bilingválne štúdium (7902 J 74; druhý vyučovací jazyk je angličtina) a triedy osemročného štúdia oplývali študijnými zameraniami ekológia a cudzie jazyky (7902 J 16). 
Riaditelia školy.
Poslednou (2021) riaditeľkou školy bola PaedDr. Zuzana Butler.