Alexandr Sergejevič Gribojedov

Alexandr Sergejevič Gribojedov (; * 15. január 1795, Moskva, Rusko – † 11. február 1829, Teherán, Irán) bol ruský diplomat a dramatik, pričom jeho veršovaná komédia "Útrapy z rozumu" patrí i v súčasnosti medzi najhranejšie hry v Rusku.
Mal blízko k dekabristom.
Životopis.
Gribojedov sa narodil v Moskve, hlavnom meste Ruska, Sergejovi Ivanovičovi Gribojedovovi (1761—1814) a jeho žene Anastázii Fiodorovne Gribojedovovej. (1768- 1839). 
Mimoriadne schopnosti sa u neho prejavili už v ranom detstve. Ako jedenásťročný chlapec začal študovať na Moskovskej univerzite a študoval tu na filologickej, právnickej a matematickej fakulte. Univerzitu dokončil ako pätnásťročný.
V tej dobe sa zvládol naučiť aj niekoľko európskych a orientálnych jazykov.
V roku 1812 odišiel ako dobrovoľník do armády, roku 1817 sa stal úradníkom kolégia zahraničných vecí a v jeho službách pracoval na Kaukaze a v Perzii. 
Od čias štúdií na univerzite sa priatelil s mnohými dekabristami, je pravdepodobné, že bol zasvätený do ich konšpirácií. Po porážke ich vzbury v decembri 1825 bol pol roka väznený a vypočúvaný, ale úradom sa nepodarilo mu niečo dokázať. Stotožňoval sa s myšlienkou odstránenia samoderžavií, no vzhľadom na jeho politický rozhľad si uvedomoval nepriaznivé vyhliadky a izolovanosť šľachtického revolucionizmu; nasvedčuje tomu aj jeho skeptický výrok o „stovke práporčíkov“, ktorí „chcú zmeniť celý štátny poriadok v Rusku.“
1829 zomrel v Teheráne ako splnomocnený minister a ruský veľvyslanec, bol ubitý davom búriacim sa proti rusko-perzskej mierovej zmluve z roku 1828. 
Dielo.
Ako spisovateľ bol zásadným odporcom subjektivizmu, hlavne sentimentálnych a snových nálad. Oproti romantickej mnohoznačnosti sa usiloval o umenie myšlienkovo a výrazovo jasné a späté s živými národnými potrebami. Hovorí o tom už rané obdobie jeho tvorby, v ktorom (väčšinou v spolupráci s niektorým z priateľov) napísal, respektíve podľa francúzskych predlôh adaptoval niekoľko obsahovo nenáročných, avšak erudovaných veselohier. 
V komediálnom pamflete "Študent", ktorý napísal spolu s Kateninom, zosmiešňuje (hlavne v postave básnika Benevolského) epigónov Karamzinovej školy.
Z vaudevillov "Vlastná rodina alebo Vydatá nevesta" a "Predstieraná neversnosť" pod povrchom vonkajšej situačnej komiky presvitá ironizácia typizácie prostredí a postáv. 
Najvýznamnejším dielom je jeho komédia vo veršoch v štyroch dejstvách "Útrapy z rozumu". Knižného vydania a prvej divadelnej inscenácie sa dočkala až počiatkom tridsiatych rokov (na javisku 1831 v Petrohrade, knižne v značne cenzúrou zdeformovanej podobe v roku 1833), avšak v kolujúcich odpisoch bola známa už od roku 1825, kedy ju Gribojedov po viac než trojročnej práci dokončil. Pôvodne sa mala volať Beda rozumu!, pretože ide skôr než o komickú záležitosť ide o tragédiu príliš bystrého rozumu a príliš ušľachtilého srdca uprostred hlúposti, o dosahovaní ľudskej a občianskej zrelosti.
V hlavnom hrdinovi hry, aktívnom a osvietenom šľachtickom vzdelancovi, dekabristovi v duši, Čackom, Gribojedov vytvoril pozitívny ľudský typ na základe súdobého životného materiálu. V hlavnej zápletke, dvojjedinej hrdinovej zrážke so spiatočníckym okolím a s nadnesenou naivitou vlastných ilúzií, sa autorovi prostredníctvom ľudsky konkrétneho konfliktu podarilo zachytiť základnú kolíziu doby: proces, ktorým sa progresívny prúd vydeľoval z masy vtedajšej spoločnosti, t. j. zrod dekabrizmu.