Richard Müller (spevák)

Richard Müller (* 6. september 1961, Hlohovec) je slovenský spevák, hudobník, skladateľ. V jeho tvorbe sa prejavil vplyv viacerých hudobných žánrov. V začiatkoch, ešte so skupinou Banket, nahral niekoľko skladieb, ktoré je možné zaradiť do synthpopového hudobného žánru, či do new wave, no výrazne inklinoval aj k šansónu, k štýlom v pôvodnej slovenskej populárnej hudbe, či k rôznym rockovým hudobným žánrom.
Hudobná kariéra.
Začiatky.
Richard Müller sa narodil 6. septembra 1961 v Hlohovci. Je synom hereckej dvojice Vlada a Elišky Müllerovcov. V roku 1986 absolvoval štúdium filmovej a televíznej dramaturgie a scenáristiky na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Počas štúdia sa venoval publicistickej činnosti v hudobných časopisoch "Populár" a "Gramorevue". Prvú nahrávku, skladbu „Rádio“, naspieval so skupinou Burčiak Pavla Daněka. 
Skupina Banket.
V roku 1984 založil vlastnú elektropopovú hudobnú skupinu Banket. Prvé verejné vystúpenie Richard Müller absolvoval v roku 1984 na Bratislavskej lýre s piesňou „Nespoznaný“. V roku 1989 so skupinou Banket získal bronzovú Bratislavskú lýru za pieseň „Aj ty!“ (hudba: Richard Müller/ text: Kamil Peteraj).
Scénická tvorba a muzikál Baal.
Richard Müller je spoluautorom scénickej hudby k filmu "Kúpeľňový hráč" (1988) a k divadelnej inscenácii "Baal" (1989), ktorá bola skomponovaná k muzikálu inšpirovanému hrou od Bertolta Brechta. Premiéra tejto hry sa konala dňa 7. apríla 1989 v martinskom Divadle SNP. Súbor Divadla SNP v Martine s ňou potom s úspechom hosťoval na mnohých svetových scénach. Hudobný album so skladbami z tohto projektu vyšiel v roku 1990. 
Sólová kariéra.
V roku 1990 Richard Müller oficiálne začal svoju sólovú dráhu. Po hudobnej stránke sa v začiatkoch tejto sólovej kariéry jeho hlavným spolupracovníkom stal Henrich Leško. S ním nahral Richard svoje prvé dva sólové albumy "Neuč vtáka lietať" (1992) a "33" (1994). Neskôr, v roku 2005, Henrich Leško produkoval Müllerov album "44". m Popri týchto sólových projektoch začal od polovice 90. rokov Richard Müller súbežne spoluprácu s hudobníkom a skladateľom, Jaroslavom Filipom. Z ich spolupráce vznikli albumy "33" (1994)", LSD" (1996), "Nočná optika" (1998), či "Koniec sveta" z roku 1999. Skladby Jara Filipa sa stali súčasťou repertoáru koncertov, či oficiálnych kompilácií, ktoré vydával Richard Müller aj v neskorších rokoch po úmrtí Jaroslava Filipa v júli 2000. V roku 1999 vyšiel Richardovi Müllerovi jeho prvý koncertný album nazvaný "". 
Najvýraznejším projektom k návratu k Jarovi Filipovi bol retrospektívny album coververzií pôvodných vydaných hudobných nahrávok, ktorý v roku 2008 vyšiel pod názvom "Müller spieva Lasicu, Lasica spieva Müllera, Müller a Lasica spievajú Filipa". 
V polovici 90. rokov 20. storočia Richard Müller spolu s hudobníkmi Andrejom Šebanom, Oskarom Rózsom a Emilom Frátrikom, na audiokazetu nahrali svoje improvizácie, ktoré sa rozhodli vydať ako príležitostné hudobné zoskupenie a projekt, nazvaný skratkou PPF, respektíve "Po piči front". Celý tento projekt (PPF) vznikol v období, kedy sa trojica hudobníkov Šeban, Rózsa a Müller intenzívne podieľala a stretávala pri realizácii albumov, ktoré vznikali z hudobných materiálov zo spolupráce dvojice autorov: Müller/ Filip, na ktorých bol Oskar Rózsa producentom. Posledným projektom v sérii albumov produkovaných Oskarom Rózsom bol v tom období album "… a hosté", na ktorom spolu s mnohými ďalšími účinkoval aj Ivan Tásler. Ivan Tásler na tomto albume naspieval s Richardom Müllerom duet v piesni „Srdce jako kníže Rohan“. Po roku 2000 vzniklo takto niekoľko spoločných hudobných nápadov, ktoré boli výsledkom novej spolupráce dvojice Müller/ Tásler. Tásler produkoval Müllerovi album "’01" (2001) a Richard Müller účinkoval na albume "IMT Smile" (2003), neskôr, v roku 2011, bol Ivan Tásler producentom Müllerovho albumu "Ešte".
V roku 2003 Richard Müller v USA v newyorskom štúdiu Monster Island nahral album, ktorý v nasledujúcom roku vyšiel pod názvom "Monogamný vzťah". Bol to jeho prvý projekt, ktorého exkluzívnym autorom bol on sám. Hudobníci, ktorí album spolu s Müllerom produkovali, nepochádzali zo Slovenska, ale pôsobili v Spojených štátoch. Album obsahoval gitarovú hudbu, prvýkrát bez využitia klávesových nástrojov. K spolupráci s americkými hudobníkmi sa Richard Müller vrátil aj pri nahrávaní albumu "V.V.", či počas koncertného turné, z ktorého vznikol aj album známy pod názvom "."
Šansónová tvorba.
Richard Müller mal už na svojich prvých albumoch nahraných so skupinou Banket niekoľko nahrávok, ktoré mali kompozične blízko k šansónovému hudobnému žánru, či boli skôr skladbami s ambíciou prezentovať hudobnú výpoveď v podobnom štýle. Príkladom boli piesne ako „Niet čím ťa klamať“ (album "Bioelektrovízia"), „Čo s tým?“ (album "Druhá doba?!"), „Slúžiť ti chcem“ (album "Vpred?"), no reálne sa prvýkrát s týmto žánrom dostal do kontaktu potom, ako ho v Prahe po nahrávaní pre reláciu Televízny klub mladých v Československej televízii oslovil Petr Hapka spolu s Michalom Horáčkom, ktorí ho prizvali ho na spoluprácu pri výrobe albumu "V penziónu Svět". Na tomto práve vznikajúcom albume účinkovala Hana Hegerová, Hana Zagorová, Josef Kemr, Libuše Márová, Petr Hapka a Michael Kocáb. Pôvodne mal Richard Müller naň naspievať skladbu „Štěstí je krásná věc“, no nakoniec mu ponúkli aj skladbu „Rozeznávám“ a, spolu s Hanou Zagorovou, naspieval duet v skladbe „Milostný dopis Haně Z“. Projekt, ktorý vyšiel v roku 1988, bol úspešný. Po ňom vzniklo niekoľko ďalších podobných albumov, či viacero skladieb, na ktorých Richard Müller s Michalom Horáčkom spolupracoval. Bola to obojstranná spolupráca: Richard Müller naspieval piesne „Pod plynárnou“ a „Kurt Vonnegut“ na album "Citová investice..?" (1997), no medzi ucelené spoločné projekty Michala Horáčka a Richarda Müllera patria albumy "… a hosté" (2000), či projekt "Sociální síť" z roku 2015, ktorého autorom hudby a producentom je český hudobník Michal Pavlíček, ktorý je známy napríklad ako člen kapiel Pražský výběr, či Stromboli. 
Iné aktivity a osobný život.
Richard Müller moderoval viaceré rozhlasové relácie, či televízne talkshow ako "Müllerád" (TV Luna), "Promülle" (STV) a "OK Pop" (ČT). Ako herec hosťoval v seriáli "Panelák" (TV Joj) a účinkoval v dabingu pre film "Princezná a žaba". Zahral si aj menšiu rolu speváka v snímke "Rivers of Babylon", ktorá bola v roku 1998 nakrútená podľa motívu rovnomennej knihy Petra Pišťanka. 
Okrem hudby sa Richard Müller zaujíma aj o fotografovanie. Je autorom, či spoluautorom grafických návrhov niekoľkých obalov svojich vlastných albumov. V roku 1996 vydal knihu so zbierkou fotografií s názvom "Amerika, Americký denník" a o štrnásť rokov neskôr ďalšiu, ktorá je nazvaná "Enter".
V roku 2000 sa Richard Müller verejne priznal k užívaniu drôg, ktoré, podľa vlastných slov, bral už šesť rokov. Neskôr vyhlásil, že trpí depresiami a ukončil hudobnú kariéru. K hudbe sa po niekoľkých mesiacoch napokon znovu vrátil.
Richard Müller je synom herca Vladislava Müllera a herečky Elišky Müllerovej. Jeho bývalou manželkou je televízna hlásateľka a moderátorka Soňa Müllerová. S ňou má dve deti: syna Filipa a dcéru Emu-Lujzu. So súčasnou partnerkou Vandou Wolfovou má syna Markusa.
Ocenenia.
2013 - Krištáľové krídlo v kategórii Rock Pop Jazz spoločne so skupinou Fragile 
Aurel:
Cena SOZA:
Grand Prix Rádio:
Slávik:
Deska roku (Česko):