Deľba moci

Deľba moci je opakom koncentrácie moci. Deľba moci je jedným zo základných princípov právneho štátu a demokratickej spoločnosti.
Typické je rozdelenie na tri zložky vlády, niekedy nazývané aj model "trias politica", zahŕňa zákonodarnú moc, výkonnú moc a súdnu moc. Dá sa to porovnať so spájaním právomocí v monarchiách, ale aj v parlamentných a poloprezidentských systémoch, kde môže dochádzať k prekrývaniu úloh a funkcií medzi rôznymi zložkami, najmä výkonnou a zákonodarnou.
Zásady deľby moci.
O deľbe moci môžeme hovoriť, ak moc v štáte je rozdelená medzi niekoľko štátnych orgánov. Toto rozdelenie mocí medzi rôzne štátne orgány je však len predpokladom na skutočnú deľbu moci. Ďalšími zásadami sú oddelenosť mocí, nezlučiteľnosť mocí, nezávislosť mocí, samostatnosť mocí, nezodpovednosť mocí a rovnováha mocí.
Oddelenosť mocí.
Verejnú moc delíme (tak ako ju rozdelil Montesquieu vo svojom diele Duch zákonov) na výkonnú moc, zákonodarnú moc a súdnu moc. Je nutné oddeliť predovšetkým zákonodarnú a výkonnú moc. Zákonodarnú moc vykonáva najvyšší zastupiteľský orgán, ktorý je tvorený v pravidelne sa opakujúcich demokratických voľbách. Výkonnú moc vykonáva buď panovník (v monarchiách) alebo prezident (v republikách). V súčasnosti je však vo väčšine štátov výkonná moc v rôznej miere rozdelená medzi hlavu štátu (panovník, prezident) a vládu či kabinet. Súdnu moc v demokratických štátoch v súčasnosti vykonávajú nezávislé súdy. Nezávislosť je zabezpečená najmä tým, že sudcovia sú ustanovovaní natrvalo a výkonná či zákonodarná moc nemôže zasahovať do rozhodovania konkrétnych vecí.
Nezlučiteľnosť mocí.
Zásadu nezlučiteľnosti vyjadruje princíp, podľa ktorého každý môže vykonávať svoje funkcie len v rámci jednej moci. Jednoducho povedané, napr. poslanec Národnej rady Slovenskej republiky môže byť zároveň aj poslancom mestského či obecného zastupiteľstva, ale nemôže byť zároveň sudcom. V širšom význame potom napr. sudcovia nemôžu byť členmi politických strán, alebo podnikať.
Nezávislosť mocí.
Nezávislosť mocí znamená, že všetky zložky moci, musia byť navzájom kreačne nezávislé. To znamená že žiadna zložka moci nevytvára iné zložky moci. Tento princíp je všeobecne narušený najmä pri kreácii súdnej moci, kde sudcovia sú spravidla menovaní prezidentom. Sú však menovaní natrvalo, čím sa tento vplyv značne obmedzuje. Princíp nezávislosti mocí na Slovensku sa v praxi narúša zákonom 
Samostatnosť mocí.
Samostatnosť mocí znamená, že výkonnú, zákonodarnú a súdnu moc nie je možné hierarchicky usporiadať (neexistujú medzi nimi vzťahy nadriadenosti a podriadenosti), pretože sú navzájom nezávislé a samostatné.
Nezodpovednosť mocí.
Zásada nezodpovednosti moci znamená, že medzi jednotlivými zložkami moci nemožno uplatňovať ústavno-
politickú zodpovednosť. Štátni funkcionári majú zodpovednosť len voči svojim voličom.
Rovnováha mocí.
Podľa zásady rovnováhy mocí musí medzi jednotlivými zložkami moci existovať tzv. systém bŕzd a rovnováhy mocí (). Tento systém zabezpečuje rovnováhu medzi mocami a zabraňuje uzurpovaniu všetkej moci v štáte jednou z jej zložiek. V praxi sa to prejavuje najmä tým, že jednotlivé zložky moci sú nútené spolupracovať.
Systém bŕzd a rovnováh :
Modely deľby moci.
Klasické trojdelenie moci.
Do tejto kategórie zaraďujeme také systémy, ktoré čo najdôslednejšie dodržiavajú rovnováhu medzi troma zložkami moci - výkonnou, zákonodarnou a súdnou. Najlepším príkladom je systém ďeľby moci Spojených štátov. Tieto systémy sa zvyknú označovať aj ako prezidentská republika. Týmto pojmom sa však v dnešnej dobe označujú aj štáty s dominantným postavením hlavy štátu v systéme ďeľby moci (najmä niektoré štáty Južnej Ameriky či bývalého Sovietskeho zväzu).
Parlamentarizmus.
Parlamentarizmus nespĺňa všetky pôvodné predpoklady deľby moci, tak ako ich formuloval Montesquieu, naopak, tento systém je založený na dominancii jednej z mocí a to zákonodarnej, čím priamo odporuje zásade rovnováhy mocí. Parlamentarizmus sa sformuloval na prelome 12. a 13. storočia v Anglicku.