burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Rastislav Pavlikovský

Rastislav Pavlikovský (* 2. marec 1977, Dubnica nad Váhom) je slovenský hokejový útočník, mladší brat Richarda Pavlikovského.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v HK Spartak Dubnica, v extralige debutoval v sezóne 1993/94 v Dukle Trenčín. V priebehu ročníka 1995/96 odišiel do zámoria (OHL), ďalšiu sezónu znovu pôsobil v Trenčíne spolu s bratom, mužstvo získalo majstrovský titul po víťazstve nad HC Košice. Potom odohral tri roky v nižších zámorských súťažiach (IHL a AHL). Bol draftovaný v roku 1998 Ottawou Senators v 9. kole z 246. miesta.
Ročník 2000/01 začal vo fínskom Jokerite, dokončil vo švédskom HV71 Jönköping. V tomto mužstve pôsobil aj ďalšiu sezónu, počas ktorej musel brať tabletky proti bolesti kvôli zranenému ramenu. Po MS 2002 absolvoval operačný zákrok vo Švédsku, ktorý však nepomohol a tak 5. augusta 2002 podstúpil artroskopickú operáciu u lekára slovenskej reprezentácie MUDr. Dalimíra Jančoviča a MUDr. Vladimíra Ľuptáka.
Pred ročníkom 2002/03 podpísal zmluvu s mužstvom NHL Minnesota Wild, kvôli potrebnej rekonvalescencii však nemohol absolvovať prípravný kemp mužstva. Vedenie klubu ho po uzdravení poslalo do farmárskeho tímu Houston Aeros (AHL), kde zotrval celú sezónu, mužstvu pomohol vybojovať Calderov pohár.
Ďalšie tri roky odohral v Elitserien (Leksands IF, Mora IK a MoDo Hockey). Pred ročníkom 2006/07 uzavrel kontrakt so švajčiarskym Zürich SC Lions, kde odohral dve sezóny, v úvode druhej mal opäť problémy s ramenom a niekoľko zápasov vynechal. Mužstvo získalo majstrovský titul, vedenie mu však neponúklo novú zmluvu.
Pred ročníkom 2008/09 ho angažoval ruský klub Sibir Novosibirsk z KHL, od ďalšieho pôsobil opäť vo Švédsku, v Elitserien aj Allsvenskan.
Sezónu 2013/14 začal v Dukle Trenčín, po 12 zápasoch prestúpil do KalPa Kuopio vo fínskej SM-liige.
Pred sezónou 2016/17 sa stal členom obnoveného kádra mužov MHK Dubnica nad Váhom v 2. hokejovej lige SR. S klubom vyhral ligu. Klub zároveň postúpil do Budiš 1. hokejovej ligy SR.
Reprezentácia.
Reprezentoval Slovensko na majstrovstvách sveta v rokoch 2002 (zlato), 2004, 2006, 2009, ako aj na ZOH 2002 v Salt Lake City a Svetovom pohári 2004. Spolu odohral v reprezentácii 82 zápasov, strelil 15 gólov. Nosil dres číslo 19.
Štatistika na významných podujatiach.
"(štatistické údaje v článku sú z 28. mája 2014)"
MS 2006.
Tréner František Hossa ho nominoval na svetový šampionát v lotyšskej Rige, bol centrom najproduktívnejšej slovenskej formácie s Marcelom Hossom a Mariánom Hossom. Strelil gól a zaznamenal 6 asistencií.
MS 2009.
Tréner Ján Filc ho nominoval na MS 2009 vo Švajčiarsku Hral v druhej formácii na pozícii defenzívneho centra s krídlami Brankom Radivojevičom a Ladislavom Nagyom. Po zápase s Fínskom (prehra 1:2 po predĺžení) začal mať problémy s bolesťami krku a v ďalších zápasoch nehral.
Richard Kapuš

Richard Kapuš (* 9. február 1973, Bratislava) je bývalý slovenský hokejový útočník, ktorý hral na pozícii centra.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v Slovane Bratislava. Je jednou z najvýznamnejších postáv klubu po vzniku samostatnej slovenskej súťaže, keď získal šesť z ôsmich extraligových titulov Slovana.
Pred ročníkom 2005/06 uzavrel zmluvu s klubom Metallurg Novokuzneck v ruskej hokejovej superlige, kde hral dva roky. V sezóne 2006/07 bol štvrtým najproduktívnejším hráčom mužstva, no vedenie mu po jej skončení neponúklo nový kontrakt. Kapuš vyjadril prianie ostať v Rusku.
29. júna 2007 však podpísal trojročnú zmluvu s HC Slovan Bratislava. Hral na svojej tradičnej pozícii centra, napr. s Kropáčom a Pištekom. V dramatickej finálovej sérii Slovan porazil HC Košice 4:3 na zápasy a Kapuš získal šiesty titul (všetky so Slovanom), čím utvoril rekord slovenskej extraligy.
Pred sezónou 2008/09 ho opäť angažoval Metallurg Novokuzneck, hrajúci už KHL, Kapuš zaznamenal 10 gólov a 20 nahrávok. V priebehu ďalšieho ročníka prestúpil do Lada Togliatti v rovnakej súťaži.
V ďalšom ročníku pôsobil opäť v Slovana Bratislava, ale v decembri 2010 mu bola dočasne pozastavená zmluva, pretože podľa prezidenta klubu Maroša Krajčiho sa nesústredil plne na hokej (hoci bol vtedy druhým najproduktívnejším hráčom mužstva po Jánovi Lipianskom). Pred ďalším ročníkom prestúpil do Banskej Bystrice, ale koncom októbra bol vyradený zo súpisky, keď mu fínsky tréner Alpo Suhonen vyčítal pomalý štýl korčuľovania. Podľa Kapuša však išlo o optický klam a korčuľoval rýchlejšie než 60 percent hokejistov, keď pri nižšej frekvencii ťažil zo sklzu. V januári 2012 podpísal kontrakt s mužstvo Ukrajinskej profesionálnej ligy Berkut Kyjev. Po sezóne ukončil aktívnu kariéru, v októbri 2012 sa stal asistentom trénera dorastencov v Slovane Bratislava.
Reprezentácia.
Richard Kapuš reprezentoval na MS 1998, 1999, 2000 (striebro), 2003 (bronz), 2004, 2006, 2007 a na ZOH 2002 a 2006. Spolu v reprezentácii odohral 136 reprezentačných zápasov, strelil 16 gólov. Nosil reprezentačný dres s číslom 22.
ZOH 2006.
Slovensko skončilo na zimnej olympiáde 2006 na piatom mieste. Po kvalitných výkonoch v základnej skupine, ktorú vyhralo bez straty bodu, bolo vyradené v štvrťfinále Českom. Richard Kapuš bol centrom v druhom útoku na krídlach s Petrom Bondrom a Miroslavom Šatanom. Získal 2 body za prihrávky na gól Petrovi Bondrovi.
MS 2006.
Tréner František Hossa ho nominoval na Majstrovstvá sveta v lotyšskej Rige. Po zranení Mariána Hossu v zápase s Kazachstanom sa stal kapitánom. Strelil 3 góly a mal dve asistencie.
MS 2007.
Tréner Július Šupler ho nominoval na Majstrovstvá sveta 2007 v Rusku. Nastupoval na pozícii centra v útoku s Miroslavom Šatanom a Marekom Uramom. Skóroval v zápase s Nemeckom (5:1), v osemfinálovej skupine s Českom (3:2) i v neúspešnom štvrťfinále proti Švédsku. Okrem toho zaznamenal päť prihrávok – bol druhým najproduktívnejším hráčom svojho tímu po Mariánovi Gáboríkovi.
Rodina.
Richard Kapuš bol ženatý, s manželkou Evou sa rozviedol po 17 rokoch. Majú spolu dve deti – dcéru Gabrielu a syna Marcela.
Polárna dráha

Polárna dráha je taká obežná dráha prirodzeného alebo umelého kozmického telesa okolo iného prirodzeného kozmického telesa (planéty, hviezdy, ...), ktorej rovina je kolmá k základnej rovine súradnicovej sústavy (rovine rovníka planéty). Teleso pri svojom pohybe teda prelietava cez póly planéty. Ak sa pohybuje teleso po obežnej dráhe okolo Slnka, tak za polárnu dráhu sa považuje taká dráha, ktorej rovina je kolmá na rovinu ekliptiky. Sklon dráhy "i" (inklinácia) k základnej rovine je pri polárnych dráhach 90°. Dráhy so sklonom menším ako 90° sa nazývajú prográdne dráhy, so sklonom väčším ako 90° sa nazývajú retrográdne dráhy.
Časticový horizont

Časticový horizont v kozmológii je vzdialenosť, z ktorej častice (kladnej prípadne nulovej hmotnosti) mohli doraziť k pozorovateľovi od vzniku vesmíru.
Je rozdielny od horizontu udalostí.
Achilleus Tatios

Achilleus Tatios (z gréc. Aχιλλευς Τατιος) (* 2. storočie – † 3. storočie) bol antický grécky spisovateľ.
Je autorom dobrodružného ľúbostného románu "Príbeh Leukippy a Kleitofónta" (Ta kata Leukippén kai Kleifónta). Toto dielo obsahuje veľa vsuviek a je plné opisov cudzích krajín. Utlmuje v ňom heroický pátos, racionalisticky vykladá nadprirodzené javy. Obľúbené najmä v byzantskom období.
Retrográdna dráha

Retrográdna dráha je taká obežná dráha prirodzeného alebo umelého kozmického telesa okolo iného prirodzeného kozmického telesa (planéty, hviezdy, ...), po ktorej sa toto teleso pohybuje takým spôsobom, že priemet pohybujúceho sa telesa do základnej roviny súradnicovej sústavy (napr. roviny rovníka planéty) vykonáva pohyb proti smeru otáčania planéty. Ak sa pohybuje teleso po obežnej dráhe okolo Slnka, potom sa za retrográdnu dráhu pokladá taká dráha, ktorej priemet do roviny ekliptiky sa pohybuje v opačnom smere, ako sa pohybujú planéty Slnečnej sústavy. Sklon dráhy "i" k základnej rovine je pri retrográdnych dráhach 90° &lt; "i" ≤ 180°. Pohyb po takej dráhe sa nazýva "retrográdny" alebo "spätný". Opakom je prográdna dráha. Výnimočné postavenie majú obežné dráhy kolmé na základnú rovinu súradnicovej sústavy, ktoré sa nazývajú polárne dráhy.
Antibiotikum

Antibiotiká (grec. "anti-" = proti, "bios" = život, skratka ATB) sú lieky ničiace alebo spomaľujúce rast mikroorganizmov. Vďaka svojmu antimikrobiálnemu účinku sú používané na liečbu infekčných chorôb - najčastejšie bakteriálnych. Väčšinou patria do skupiny nízkomolekulových biogénnych látok.
História.
Nemecký vedec E. de Freudenreich izoloval v roku 1888 bakteriálny sekrét a zaznamenal jeho antibakteriálnu vlastnosť. Míľnikom v antibiotickej liečbe bol rok 1928, keď Alexander Fleming izoloval penicilín z huby "Penicillium notatum". V polovici 30. rokov boli objavené sulfónamidy.
Účinok antibiotík.
Antibiotiká majú niekoľko mechanizmov ako pôsobia na mikroorganizmy. Podľa toho, či mikroorganizmy zastavia rast alebo sú usmrtené, delíme antibiotické látky na bakteriostatické a baktericídne.
Typy účinku:
Rozdelenie antibiotík.
Podľa chemickej štruktúry sa delia :
Prográdna dráha

Prográdna dráha je taká obežná dráha prirodzeného alebo umelého kozmického telesa okolo iného prirodzeného kozmického telesa (planéty, hviezdy...), po ktorej sa toto teleso pohybuje takým spôsobom, že priemet pohybujúceho sa telesa do základnej roviny súradnicovej sústavy (napr. roviny rovníka planéty) vykonáva pohyb v smere otáčania planéty. Ak sa pohybuje teleso po obežnej dráhe okolo Slnka, potom sa za prográdnu dráhu pokladá taká dráha, ktorej priemet do roviny ekliptiky sa pohybuje v smere, v akom sa pohybujú planéty Slnečnej sústavy. Sklon dráhy "i" k základnej rovine je pri prográdnych dráhach 0° &lt; "i" ≤ 90°. Pohyb po takej dráhe sa nazýva "prográdny" alebo "priamy". Opakom je retrográdna dráha. Výnimočné postavenie majú obežnej dráhy kolmej na základnú rovinu súradnicovej sústavy, ktoré sa nazývajú polárne dráhy.
ATB

ATB môže byť:
ATP

ATP môže byť:
Atlas

Atlas (resp. v niektorých prípadoch ATLAS) môže byť:
Atlas (mytológia)

Atlas alebo Atlás (gr. Atlas/iný prepis: Atlás, lat. Atlas) bol v gréckej mytológii obor, syn Titana Iapeta a Ókeanovej dcéry Klymeny. 
Spolu s ostatnými Titanmi sa vzbúril proti olympským bohom. Po porážke musel za trest niesť na pleciach nebeskú klenbu. Tejto ťarchy sa zbavil iba raz na krátku chvíľu, keď ju namiesto neho držal Herakles, zatiaľ čo mu Atlas priniesol zlaté jablká Hesperidiek. 
Zmenil sa na skalu, keď mu Perzeus ukázal hlavu zabitej Medúzy.
Pomenovania.
Po Atlasovi je pomenované:
REM

REM môže byť:
R.E.M. môže byť:
Majstri Slovenska v ľadovom hokeji

Majstri Slovenska v ľadovom hokeji sú kluby, ktoré sa stali víťazmi doterajších ročníkov bojov o titul majstra Slovenska.
Bruno Bettelheim

Bruno Bettelheim (* 28. august 1903, Viedeň, Rakúsko – † 13. marec 1990, Silver Spring, Maryland, USA) bol americký spisovateľ, filozof a detský psychológ.
Po smrti svojho otca zanechal štúdia na univerzite, pretože sa musel starať o rodinný drevársky podnik. O desať rokov neskôr sa vrátil k psychológii, znova začal študovať a získal vzdelanie vo filozofii. Psychológiou sa zaoberal po celý svoj život, avšak nikdy ju neštudoval formálne. Bettelheim trpel ku koncu života depresiami a šesť rokov po smrti svojej milovanej ženy spáchal samovraždu.
Belit

Belit (Ca2SiO3) (skrátene C2S) je jedna zo zložiek portlandského cementu. V prírode sa vyskytuje ako minerál wollastonit.
Jeho prednosť je v tom, že dodáva dlhodobú pevnosť portlanskému cementu, toto spôsobuje nízke hydratačné teplo. Vytvára tri modifikácie (alfa, beta, gama), kde modifikácia gama je hydraulicky neúčinná. Belit sa používa ako podstatná zložka cementov na masívne stavby.
Adamantán

Adamantán (systematický názov: tricyklo[3.3.1.13,7]dekán; sumárny vzorec C10H16) je nasýtený tricyklický uhľovodík, ktorý bol izolovaný v roku 1933 z hodonínskej ropy.
Charakteristika.
Adamantán je tuhá kryštalická látka. Je bezfarebná a zapácha ako gáfor.
Má vysokú teplotu topenia (268 °C). Je nepatrne rozpustný vo vode a je veľmi stabilný vďaka svojej stoličkovej konformácii.
Stavba molekuly sa zhoduje s kryštalickou mriežkou diamantu.
Výroba a význam.
Dá sa pripraviť z cyklopentadiénu. Jeho deriváty sa využívajú pri výrobe liekov a aj v polyméroch, ktorým dodáva jeho špecifické vlastnosti.
Paranoja

Paranoja (z = popri, stranou, mimo, = myslím, = myseľ) je jedným z ťažkých druhov psychózy, vyznačujúci sa bludmi, chorobnými predstavami ohrozenia a stihomamom. Všeobecne je tento pojem používaný aj pre nadmerné obavy o svoju osobu, spojené napríklad s konšpiračnými teóriami. Paranoik je napr. „presvedčený, že je svetovým vynálezcom alebo agentom s vysokým poslaním, no úrady mu bránia v jeho právach, takže sa musí donekonečna súdiť“. Bludné spracovanie reality sa vyskytuje aj u starých ľudí (senilné zmeny mozgu).
Paranoja v psychiatrii.
V psychiatrii bol termín paranoja prvýkrát použitý v roku 1883 psychiatrom Emilom Kraepelinom pre chorobnú ilúziu, v ktorej sa pacient cíti byť jedinečnou, vysoko dôležitou osobou. Emil Kraepelin vychádzal z pôvodnej gréckej náplne slova παράνοια ("paranoia"), ktoré označuje sústredenie sa na seba. Náplň tohto pojmu sa časom posunula skôr k popisu falošných predstav a obáv z prenasledovania, pretože obsah pôvodného pojmu bol príliš široký. Vzhľadom na tento posun nie je pojem paranoja používaný psychiatrami a psychológmi celkom jednotne.
Obyčajne sa termín paranoja používa pre 
Všeobecné chápanie paranoje.
Vo všeobecnom povedomí je paranoja spojovaná skôr s:
Stihomam

Stihomam označuje pocity prenasledovania, podozrievavosť, vzťahovačnosť a vytváranie predstáv, ktoré nezodpovedajú realite. Objavuje sa pri niektorých psychických ochoreniach alebo po požití niektorých psychotropných látok. Výnimočne sa objavuje aj u psychicky zdravého jedinca napr. pri veľkej vyčerpanosti alebo v náročnej životnej situácii.
Ground zero

Ground zero je anglický výraz (používaný ojedinele aj v slovenčine) označujúci v angličtine:
Ground Zero alebo ground zero môže byť aj:
Ground Zero môže byť aj:
Damazus I.

Svätý Damazus I. (* 305, Guimarães, Portugalsko - † 11. december 384, Rím, Taliansko) bol 37. pápež. 
Život.
Narodil sa otcovi, ktorý sa stal kňazom v kostole San Lorenzo. Mal pohnutý život, pretože ako diakon sprevádzal pápeža Libéria do vyhnanstva (r. 355), no keď sa vrátil do Ríma vstúpil do služieb protipápeža Félixa II. Po návrate Libéria z vyhnanstva (r. 358) sa s ním Damasus zmieril. 
1. októbra 366 sa stal za veľmi dramatických okolností pápežom. Svoj trón si bránil pomocou aristokracie a bohatých dám, preto ho prezývali „obľúbencom matrón“. Aktívne sa podieľal na potláčaní kacírskych názorov vrátane arianizmu, k čomu používal aj pomoc svetskej moci.
Počas jeho pontifikátu sa prešlo z oficiálneho gréckeho liturgického jazyka na latinský.
Nadviazal priateľstvo so svätým Hieronymom, zamestnal ho na niekoľko rokov ako svojho tajomníka a poveril ho, aby zrevidoval existujúci latinský preklad evanjelií na základe gréckeho originálu.
Zomrel 11. decembra 384 a pochovaný bol v kostole, ktorý postavil na Via Ardeatina. Jeho pozostatky však boli neskôr prenesené do kostola San Lorenzo v Damaso.
Sedem slobodných umení

Sedem slobodných umení (lat. "septem artes liberales") bol stredoveký názov pre súhrn predmetov, ktoré tvorili všeobecné vzdelanie (gr. "enkyklios paideia", lat. "orbis doctrinae" - kruh vzdelania) stredovekého vzdelanca. 
Termín "ars" (plurál "artes") však v stredoveku neznamenal "umenie" v modernom zmysle slova, ale "veda", "technika" respektíve "odbor". Tieto umenia boli slobodné ("liberales"), pretože zaoberať sa nimi bolo hodné slobodného muža (lat. "homo liber"), na rozdiel od manuálnych či remeselných zručností.
Systém navrhol neskoroantický autor Martianus Capella vo svojom diele "De nuptiis philologiæ et Mercurii" ("O spojení filológie s Merkúrom", okolo roku 415), v ktorom opisuje sedem základných umení ako kombináciu trívia a kvadrívia:
Vtedajšie chápanie obsahu jednotlivých umení sa však líšilo od moderných pojmov.
Trívium.
Takzvané "trívium" (trojcestie) predstavovalo tri základné umenia spojené s rečou či slovom:
Absolvent štúdia týchto umení bol "Baccalaureus" - ovenčený vavrínom (lat. "laurus").
Názov "trívium" sa v 18. storočí začal používať pre elementárnu výuku čítania, písania a počítania. Dodnes sa základným alebo jednoduchým znalostiam hovorí "trivia" alebo "triviálne".
Kvadrívium.
Druhým stupňom bolo "kvadrívium" (štvorcestie) štyri umenia spojené s číslami:
Absolvent štúdia týchto umení bol "Magister artium (liberalium)" - učiteľ či majster (slobodných) umení.
Alanín

Alanín (skratka Ala alebo A) je jedna z 20 základných proteínogénnych aminokyselín. Prvýkrát bol izolovaný v roku 1879 z hodvábneho proteínu fibroínu, v ktorom tvorí hlavnú zložku.
Vlastnosti.
Vďaka metylovej skupine je molekula alanínu hydrofóbna. Je druhou najmenšou aminokyselinou po glycíne.
Izomér -alanín otáča rovinu polarizovaného svetla doprava, možno ho teda označiť ako -(+)-alanín.
Izoméry.
Jeho izomér kyselina 3-aminopropánová (β-alanín) sa vo voľnej forme nachádza v ľudskom mozgu a je zložkou niektorých biologicky významných dipeptidov.
Funkcia.
Podieľa sa na metabolizme sacharidov v pečeni a vo svaloch pri fyzickej záťaži. Tvorí spojku medzi laktátom a glukózou, čo je dôležité pri tvorbe glykogénu a v glukózo-alanínovom cykle. Zúčastňuje sa metabolizmu organických kyselín. Je dôležitý pri premene energetických látok v Krebsovom cykle, syntetizuje sa transamináciou z pyruvátu. Spolu s glycínom má pomerne veľké zastúpenie v ľudskej plazme. Stimuluje produkciu imonoglobulínov. Stabilizuje činnosť prostaty.
Syntéza a rozklad.
Laboratórna výroba.
Získava sa hydrolýzou fibroínu, synteticky z acetaldehydu a kyanovodíka (alternatívne z acetanhydridu, acetonitrilu a zo syntézneho plynu) alebo izoláciou z biomasy vznikajúcej bakteriálnym kvasením ropných produktov.
Biosyntéza a rozklad.
Alanín sa v tele premieňa na pyruvát pomocou transaminačnej reakcie. Rovnakým procesom dochádza k jeho rozkladu, a to premenou naspäť na pyruvát.
Okrem toho vzniká alanín i pri rozklade fenylalanínu pôsobením enzýmu kynureninázy.
Použitie.
Používa sa v poľnohospodárstve ako súčasť kŕmnych zmesí.
Cukor

Cukor (z nem. Zucker &lt; tal. zucchero &lt; arab. sukkar) môže byť:
Vojna v Afganistane

Vojna v Afganistane pozri:
Viackanálový a viacbodový distribučný systém

Viackanálový a viacbodový distribučný systém (angl. "Multichanel Multipoint Distribution System", skr. "MMDS") je systém na distribúciu televízneho signálu používaný na území Slovenska a okolitých štátov. Ide o bežné vysielanie v norme PAL, rozdiel oproti klasickému vysielaniu je v tom, že pre šírenie sa nepoužíva bežné televízne pásmo (48,5 - 862 MHz), ale kmitočty o niečo vyššie - 2,2 - 2,3 (2,1-2,3) GHz alebo 2,5 - 2,7GHz. 
Systém MMDS využíva 12 (25) kanálov v pásme 2,2 - 2,3 (2,1-2,3) GHz, to znamená že v analógovom vysielaní môže ísť maximálne 12 (25) programov a v digitálnom až 60 programov. Prijímacie zariadenie, takzvaná MMDS anténa, sa skladá z konvertora, sita a zdroja. Pre príjem v „digitále“ je potrebný aj digitálny prijímač. Konvertor slúži na prevedenie signálu do TV pásma. Jednou z podmienok kvalitného prijímu je priama viditeľnosť - teda medzi vysielačom a prijímacou anténou nesmie byť žiadna prekážka a kvalita signálu je vynikajúca.
Pásmo 2,5 -2,7GHz je pôvodné pásmo, v ktorom sa na území Slovenska poskytovala retransmisia TV signálu. V novom plánovaní rozdelenia frekvenčného spektra však TÚ SR / Telekomunikačný úrad / rozhodol, že táto frekvencia bude v budúcnosti pridelená GSM operátorom pre služby LTE. V novom plánovaní TÚ pridelil pre službu MMDS nové pásmo a to pásmo 2,2 - 2,3GHz. Avšak poskytovatelia MMDS služieb v tomto pôvodnom pásme sa nemusia obávať avizovaného zrušenia licencií na konci roku 2007. Služby LTE sa nerozšírili v rámci EU tak rýchlo ako sa predpokladalo. 1. decembra 2007 ruší v Poprade MMDS vysielanie spolocnost UPC.
Arginín

Arginín (skratka Arg alebo R) alebo kyselina 2-amino-5-guanidinovalérová je aminokyselina. Izomér -arginín je jednou zo základných proteinogénnych aminokyselín. Je najzásaditejšou proteinogénnou aminokyselinou. Vo vysokých množstvách je prítomný hlavne v protamínoch a v histónoch. Je to esenciálna aminokyselina.
Chemické vlastnosti.
Arginín sa bežne pri fyziologickom pH vyskytuje ako amfión. Jeho izoelektrický bod je pri pH 10,76. Arginín podlieha celkom trom disociáciám a jeho hodnoty p"K"a sú 2,17, 9,04 a 12,48.
Význam.
Je dôležitá zložka bielkovín, nevyhnutná pre ľudský organizmus hlavne v detskom veku. Je potrebný pre normálnu činnosť hypofýzy. Spolu s -ornitínom stimuluje uvoľňovanie rastového hormónu. Je tak isto potrebný pri syntéze bielkovín, pretože je to jedna z proteinogénnych aminokyselín. Arginín ďalej prispieva k tvorbe kolagénu, ktorý je dôležitou súčasťou u väzivových tkanív. Veľký význam má pri vytváraní neuroprenášača oxidu dusnatého (NO), tvorbe a detoxifikácii amoniaku prostredníctvom močovinového cyklu, biosyntéze polyamínov či biosyntéze kreatínu, a to u ľudí i v rastlinách. Arginín stimuluje vylučovanie glukagónu, inzulínu a ďalších hormónov (napr. rastového hormónu), pomáha pri liečení rán, pomáha predchádzať raným štádiám tumorigenézy a zlepšuje funkciu kardiovaskulárneho, reproduktívneho, renálneho, imunitného systému a ďalších.
Voľný arginín slúži v mnohých rastlinách ako zásobná a transportná forma dusíka.
Zdroje.
Arginín sa prirodzene nachádza v jedlách bohatých na bielkoviny, teda hlavne mäso (kuracie, morčacie, bravčové a iné), ryby, niektoré orechy (napr. vlašské či lieskové) a semienka (napr. tekvicové alebo sezamové), strukoviny (napr. šošovica, sója a cícer), mliečne produkty a celozrnné obilniny (napr. ovos). Morské riasy takisto obsahujú arginín.
Mozilla Application Suite

Projekt Mozilla je slobodný, multiplatformový balík aplikácií pre internet, ktorý je zložený z častí Mozilla Web Browser (webový prehliadač), Mozilla Mail (emailový klient) a Mozilla Composer (HTML editor).
Webový prehliadač Mozilla je založený na vykresľovacom jadre Gecko, čo je robustný, otvorený, portabilný a štandardizovaný engine pre štandardy HTML, XHTML a CSS.
Novovek

Novovek je historická perióda v dejinách ľudstva, ktorá nasleduje po stredoveku.
Hranica medzi stredovekom a novovekom.
Presný okamih konca stredoveku a začiatku novoveku je predmetom diskusií, tradične sa za prelomový dátum považuje objavenie Ameriky Krištofom Kolumbom v roku 1492, na Slovensku rok 1526, niektorí za začiatok novoveku pokladajú už objav kníhtlače. Podrobnosti o hranici medzi stredovekom a novovekom pozri v článku stredovek.
Členenie.
Novovek v širšom zmysle (spravidla od 1492 [sk: 1526] do dnes)
17 Thetis

17 Thetis je veľká planétka v hlavnom pásme asteroidov, ktorú objavil nemecký astronóm Karl Theodor Robert Luther.
Alkaloid

Alkaloidy sú homogénnou skupinou dusíkatých zlúčenín zásaditého charakteru, ktoré majú fyziologický efekt na ľudí alebo živočíchy. Vznikajú ako sekundárne metabolity niektorých húb, rastlín alebo živočíchov.
Alkaloidy majú rôznorodé účinky, mnohé z nich sa tradične používali alebo používajú ako liečivá, omamné látky alebo sú dokonca toxické.
Vlastnosti.
Alkaloidy charakterizujú nasledovné vlastnosti:
Rozdelenie.
Podľa štruktúry.
Alkaloidy sú rôznorodou skupinou a mnohé z nich sú derivátmi aminokyselín či iných metabolitov. Je ich veľké množstvo a nasledovný prehľad uvádza len niekoľko najznámejších alkaloidov:
Dejiny.
Ľudia už od dávnych čias používali rastliny obsahujúce alkaloidy na terapeutické a zážitkové účely. Liečivé rastliny boli známe v Mezopotámii už približne 2000 rokov pr.Kr. Homérova "Odyssea" opisuje dar, ktorý dostala Helena od egyptskej kráľovnej. Bola to rastlina spôsobujúca zabúdanie. Predpokladá sa, že išlo o opiát. Čínska kniha o domácich rastlinách napísaná v 1. až 3. storočí pr.Kr. spomína liečivé účinky chvojníka a maku siateho. Indiáni v Južnej Amerike používali listy koky od staroveku.
Výťažky rastlín, ktoré obsahujú toxické alkaloidy, ako napríklad akonitín a tubokurarín, boli používané od dávnoveku na výrobu jedovatých šípov. Medzi rastliny obsahujúce alkaloidy patrí aj rod prilbica, ktorý zahrňuje asi 200 druhov. Všetky prilbice sú jedovaté byliny. Za najjedovatejšiu rastlinu v Európe je považovaná Prilbica modrá.
Skúmanie alkaloidov začalo v 19. storočí. V roku 1804 nemecký chemik Friedrich Sertürner izoloval z ópia "uspávací princíp" (latinsky "principium somniferum"), ktorý nazval "morfium", na počesť Morfea, gréckeho boha snov; v nemčine a niektorých jazykoch strednej Európy sa názov tejto drogy nezmenil. Termín "morfín" používaný v angličtine a francúzštine bol zavedený francúzskym fyzikom Josephom Louisom Gay-Lussacom.
Významným prínosom francúzskych výskumníkov Pierra Josepha Pelletiera a Josepha Bienaiméa Caventoua v oblasti chémie alkaloidov bolo objavenie chinínu (1820) a strychnínu (1818). Niekoľko ďalších alkaloidov, ako napríklad xantín (1817), atropín (1819), kofeín (1820), koniín (1827), nikotín (1828), kolchicín (1833), sparteín (1851) a kokaín (1860) bolo tiež objavených približne v tomto období. Rozvoj chémie alkaloidov bol rapídne urýchlený v 20. storočí vďaka objavu spektroskopickej achromatografickej metódy, ktoré umožnili identifikáciu vyše 12 000 alkaloidov do roku 2008.
Prvú úplnú syntézu alkaloidu dosiahol nemecký chemik Albert Ladenburg v roku 1886. Vytvoril koniín reakciou 2-metylpyridínu a acetaldehydu, pričom následne zredukoval výsledný 2-propenyl pyridín so sodíkom.
Spojená federácia planét

Spojená federácia planét je vo fiktívnom svete Star Treku federácia vyše 150 obývaných planét kvadrantov Alfa a Beta. K najvýznamnejšich členom patria Zem, Vulkán a Andoria. Hlavným mestom je Paríž na Zemi, sídlom veliteľstva hviezdnej flotily je San Francisco. Symbolom federácie sú hviezdy členských svetov obklopené olivovými ratolesťami.
Dejiny.
Federácia vznikla v roku 2161 v dôsledku Romulanských vojen medzi jednotnou Zemou a Romulanským impériom, v nej zvíťazila Zem a jej traja spojenci. Zem je hegemónom toho spoločenstva. Federácia existovala až do 31. storočia, keď bola nejakým spôsobom transformovaná.
Ekonomika.
Ekonomika Federácie je skôr založená na komunistickom ako na kapitalistickom režime. V 22. storočí už neexistovali peniaze, ľudia pracovali pre dobro seba a pre dobro celej spoločnosti. Federácia ale potrebuje peniaze na obchod medzi planétami.
Obrana.
Hlavná zložka ozbrojených síl federácie je hviezdna flotila. Existuje ešte z čias jednotnej Zeme, má množstvo lodí, napríklad najznámejšie: Enterprise, Voyager, Excelsior, Potemkin, Al-Batani a Jamato. Lode sú schopné warpového pohonu - cestovať rýchlejšie ako svetlo.
Juraj Liška (politik)

Ing. Juraj Liška (* 29. november 1964, Trenčín) je slovenský politik, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, bývalý podpredseda SDKÚ-DS a bývalý minister obrany. 
Život.
Juraj Liška je ženatý, má dve deti.
Brucín

Brucín je alkaloid. Vytvára bezfarebné až biele kryštály, alebo biely prášok bez zápachu s horkou chuťou.
Má podobné vlastnosti ako strychnín i keď nie je tak jedovatý. Aj 2 mg čistého brucínu telo zvládne bez trvalých následkov. Dá sa získať z viacerých rastlín, najvýznamnejšia je však strychnínovník indický ("Strychnos nux-vomica"). 
Nemá významné využitie v medicíne, používa sa hlavne na zníženie vysokého krvného tlaku. Ďalej sa používal v analytickej chémii na dôkaz dusičnanov (charakteristické červené sfarbenie).
Zmienka o brucíne je aj v diele Gróf Monte Christo od Alexandra Dumasa.
Chinín

Chinín je horký, bezfarebný, amorfný práškový alebo kryštalický alkaloid, pôvodne izolovaný z kôry chinínovníka "Cinchona succirubra". 
Využitie.
Chinín bol dlhú dobu jediným liekom proti malárii (antimalarikum), v súčasnosti je najdôležitejším liečivom proti tejto chorobe. Užíva sa tiež proti horúčkam.
Dnes sa chinín využíva v potravinárstve, napríklad na prípravu chinínových nápojov (Tonic) ako chuťová a povzbudzujúca látka. Chinín nie je vhodný pre deti do 3 rokov. Maximálne prípustné množstvo chinínu v toniku je dané normou. Obyčajne 75 mg/1L.
História.
Čistý chinín izolovali v roku 1820 z kôry chinínovníka francúzski chemici Pierre Joseph Pelletier a Joseph Bienaimé Caventou. Neskôr založili v Paríži továreň, kde extrahovali čistý chinín z kôry.
V polovici 50. rokov 19. storočia August Wilhem Hofmann objasnil chemické zloženie chinínu. Pokúšal sa ho aj syntetizovať, aj keď neúspešne. Chemická syntéza chinínu sa podarila až neskôr.
Štruktúra.
Molekula je derivátom chinolínového kruhu. Má asymetrické centrá na uhlíkoch C3, C4, C8 a C9. Stérické usporiadanie na C3 a C4 je u najdôležitejších alkaloidov chinovníkovej kôry (chinínu, chinidínu, cinchonínu a cinchonidínu) rovnaké. Optický izomér chinínu chinidín sa líši priestorovým usporiadaním na C8 a C9. Rovnaké priestorové usporiadanie ako chinín má "cinchonidín", ktorý však nemá v polohe C6 metoxylovú skupinu. Jeho izomér je "cinchonín", ktorý priestorovým usporiadaniam zodpovedá "chinidínu".
Chinín pripravovaný výhradne izoláciou z chinovníkovej kôry vo forme hydrochloridu alebo síranu našiel uplatnenie predovšetkým v medicíne ako antimalarikum a antipyretikum.
Atropín

Atropín je alkaloid odvodený od tropánu, pôvodne izolovaný z ľuľkovca zlomocného ("Atropa belladona"). Vyskytuje sa aj v iných rastlinách, napríklad durman obyčajný ("Datura stramonium") alebo blen čierny ("Hyoscyamus niger").
Názov rastliny a aj alkaloidu pochádza z mena mytologickej gréckej sudičky Atropos, ktorá rozhodovala o spôsobe smrti.
Vlastnosti.
Biely kryštalický prášok. Je prudko jedovatý.
Pôsobenie.
Pôsobí podobne ako parasympatolytikum a spazmolytikum, má excitačné účinky na centrálnu nervovú sústavu a pôsobí na žľazy s vnútorným vylučovaním.
Atropín zvyšuje dynamogéniu (schopnosť pohybu), sklon k smiechu, výkyvy nálady zrakovým a zvukovým halucináciám. Prejavuje sa značná tendencia k agresii. Vyvoláva ťažké poruchy vedomia, horšie ako hašiš, LSD či DMT (delirogénny účinok).
Využitie.
Používa sa ako liek na uvoľňovanie kŕčov hladkého svalstva (koliky apod.), v očnom lekárstve na rozšírenie zreničiek (mydriáza), pri niektorých poruchách srdcového rytmu a pri otrave organofosfátmi. Atropín sa používa ako antidotum (protijed) pri skonzumovaní muchotrávky tigrovanej.
Príznaky otravy.
Zahrňujú zrakové a sluchové halucinácie, sucho v ústach, dehydrovanú kožu, zvýšenie telesnej teploty, rozšírenie zreníc, nepokoj, poruchy vedomia (delírium) až kóma. Najzávažnejším dôsledkom je smrť spôsobená dychovou nedostatočnosťou a srdcovou arytmiou. Smrteľná dávka pre človeka je 0,1 g.
Ako protijed sa používa fyzostigmín (eserín).
Chémia a farmácia.
Najbežnejšia soľ atropínu používaná v medicíne je atropínsulfát (hemihydrát atropínhemisulfátu; síran atropínia) (C17H23NO3)2. H2SO4 . 1/2 H2O
Nikotín

Nikotín je alkaloid s cyklom pyridínu, vyrába sa z listov tabaku "Nicotiana tabacum" alebo "Nicotiana rustica." Z tabaku ho izoloval Nicolas Vauquelin v roku 1809.
Nikotín je vysoko návyková droga, ktorá sa legálne používa na celom svete. Prijíma sa fajčením sušených tabakových listov, žuvaním tabaku (vstrebávaním cez sliznicu ústnej dutiny) alebo ich šňupaním. V 10 kusoch cigariet sa nachádza v závislosti od ich kvality okolo 12 – 230 mg čistého nikotínu, v cigaretách so zníženým obsahom nikotínu (tzv. "light" cigarety) je to menej.
Účinky.
Má nepriaznivé účinky na srdcové cievy. V periférii spôsobuje vazokonstrikciu (zúženie ciev), čím je u fajčiarov zhoršené hojenie rán. Jeho spalné splodiny pri fajčení podporujú vznik rakoviny pľúc. Ďalej spôsobuje dehydratáciu tela, impotenciu. 
Vedci z Kráľovského ústavu v Londýne pri pokusoch na potkanoch zistili, že nikotín zlepšuje pamäť a koncentráciu. Následné štúdium interakcie tejto molekuly a neurónov by mohlo viesť k vytvoreniu liekov bez negatívnych účinkov, ktorými sa nikotín vyznačuje.
Chemické reakcie.
Reakciou nikotínu s kyselinou dusičnou vzniká kyselina nikotínová.
VisiCalc

VisiCalc bol prvým tabuľkovým procesorom pre osobné počítače. Bola to skutočne prevratná aplikácia, ktorá zmenila mikropočítač z koníčka pre počítačových nadšencov na nástroj obchodu.
Aplikácia bola navrhnutá Danom Bricklinom, vyvinutá Bobom Frankstonom a distribuovaná spoločnosťou Personal Software Inc. (neskôr premenovanou na VisiCorp) v roku 1979 pre počítač Apple II. VisiCalc zmenil Apple II z hračky pre nadšencov na veľmi žiadaný a užitočný finančný prostriedok obchodu. To pravdepodobne viedlo IBM ku vstupu na trh dovtedy ignorovaných osobných počítačov. Neskôr boli na trh uvedené verzie pre Atari, Commodore (oba mali procesor Motorola 6502, rovnako ako Apple II) a IBM PC.
Legenda vraví, že Bricklin sledoval svojho univerzitného profesora na Harvarde kresliť na tabuli tabuľku výsledkov výpočtov. Keď chcel profesor opraviť chybu alebo zmeniť parameter, musel pracne mazať a prepisovať množstvo následných záznamov v tabuľke. Bricklina to doviedlo k myšlienke replikovať proces na počítači s použitím hodnôt z tabule na zobrazovanie výsledkov nižšie postavených vzorcov.
Neskôr prišli na trh výkonnejšie klony VisiCalcu ako napríklad SuperCalc, MultiPlan od spoločnosti Microsoft, Quattro Pro od Borlandu, Lotus 1-2-3, Microsoft Excel, LibreOffice Calc, AppleWorks, Gnumeric, Calc602 a 602Tab od Software602.
Napriek tomu, že tabuľkový procesor bol prevratnou myšlienkou, Bricklin si podľa rád právnikov (zjavne nesprávnych s ohľadom na budúce rozsudky) VisiCalc nepatentoval, takže na ňom nezbohatol.
Apple III

Apple bol prvým osobným počítačom navrhnutým a vyrobeným úplne v réžii spoločnosti Apple Computer. Jeho predchodca, Apple II bol navrhnutý spoluzakladateľom spoločnosti Stevom Wozniakom ešte pred jej formálnym založením. Práca na Apple III bola začatá koncom roku 1978 pod vedením Dr. Wendella Sandera. Apple III prišlo na trh v máji 1980.
Apple III bolo navrhnuté ako počítač pre komerčné využitie. Jeho súčasťou bol vyspelý operačný systém zvaný SOS (sofistikovaný operačný systém) a nový prekladač jazyka BASIC. V ponuke bol aj implementácia jazyka Pascal, ktorý ponúkal viac možností pre programátorov. Počítač disponoval displejom s 80 stĺpcami (s možnosťou používať malé i veľké písmená), numerickou klávesnicou, hierarchickým (stromovým) súborovým systémom, hodinami bežiacimi v reálnom čase a schopnosťou emulovať 45-kilobajtový Apple II Plus. Apple III mal zabudovanú 5¼-palcovú disketovú mechaniku a možnosť využívať až tri ďalšie externé disketové mechaniky a 5-megabajtový pevný disk. Spoločnosť Microsoft vytvorila pre Apple možnosť využitia systému CP/M – Apple tento produkt potom predávalo pod vlastným menom.
Apple III mal 8-bitový CPU pracujúci na 2 MHz, ktorý dokázal adresovať až 256 KB pamäte (s vylepšením od iného výrobcu až 512 KB). Na rozdiel od iných komerčne využívaných počítačov tej doby, Apple III nemal žiadny ventilátor, keďže Steve Jobs chcel predísť hlučnosti stroja. Následkom bolo, že mnohé počítače sa v krátkom čase prehriali a stali sa nefunkčnými, resp. boli nefunkčné už pri prvom zapnutí.
Apple III sa stalo obchodným fiaskom. Cenou 3500 amerických dolárov bolo omnoho drahšie ako mnohé iné komerčne využívané počítače podporujúce CP/M. Pre Apple III nebol dostatok softvéru a emulácia Apple II Plus bola úmyselne vytvorená tak, že nepodporovala mnohé progresívne vlastnosti Apple III, čo obmedzovalo zmysel stroja ako emulátora pre starší softvér. Nadôvažok, Apple III postihovali rôzne technické problémy, rovnako hardvérové i softvérové. Existuje príhoda, ktorú si väčšina užívateľov pamätá lepšie ako samotný počítač: v istom technickom buletine boli zákazníci inštruovaní, aby počítač zdvihli asi nad podložku a nechali ho voľne padnúť – to malo uložiť jeden z čipov, ktorý sa pravidelne uvoľňoval, späť do jeho lôžka.
V decembri 1983 bola na trh uvedená aktualizovaná verzia Apple III Plus, ktorá už bola zbavená hardvérových problémov svojho predchodcu a štandardne bola vybavená 256 KB pamäte. V tom čase však už platforma Apple III mala mizernú povesť a komerčné spoločnosti sa rýchlo začali prikláňať k platforme IBM PC. O štyri mesiace neskôr sa Apple III definitívne prestalo vyrábať.
Informácia

Informácia je slovo s mnohými významami, ktoré závisia od kontextu, ale spravidla je jeho význam blízky pojmom význam, poznatok, inštrukcia, oznámenie, reprezentácia a mentálny podnet. 
Hoci veľa ľudí hovorí o príchode informačného veku, informačnej spoločnosti a informačných technológií a hoci informatika a počítačová veda sú často stredobodom záujmu, slovo „informácia“ sa často používa bez starostlivého zváženia jeho rôznych významov.
Definícia.
Informácia ako správa.
Informácia sa dá chápať ako správa posielaná odosielateľom príjemcovi. Je to správa, ktorá vyjadruje istý stav, slúži nejakému cieľu alebo vyvoláva nejakú akciu. Správa sa stáva informáciou buď v dôsledku ľudskej interpretácie alebo tým, že ju spracujú algoritmy, alebo že je uložená v súboroch. Podľa Shannonovej teórie informácií je informácia mierou stredného informačného obsahu, prenositeľného daným kódovaním.
Tento typ definície informácie sa dá inak formulovať aj takto: Informácia je správa o tom, že nastal jeden z možných javov z množiny existujúcich javov, čo u prijímateľa zníži neznalosť o tomto jave. Je to myšlienka vyjadrená v danom jazyku (pomocou symbolov) vyjadrujúca stav určitého objektu, jeho správanie sa. 
Informácia v evolučnej ontológii.
Vo filozofii (evolučná ontológia) má slovo informácia širší, no pre opis skutočnosti zásadnejší význam. Informácia tu znamená usporiadanosť (opak entropie). Evolučná ontológia rozlišuje informáciu prirodzenú, ktorá vznikla spontánnym tvorivým procesom vesmíru a informáciu sociokultúrnu (umelú), ktorá sa objavila až pôsobením vedomej aktivity človeka. V súčasnosti má sociokultúrna informácia v prevažnej miere protiprírodný charakter (tzn. že poškodzuje a nezvratne ničí prírodné štruktúry), čoho dôsledkom je vážna globálna ekologická kríza. Odvrátenie ekologickej hrozby vidí evolučná ontológia v zmene povahy sociokultúrnej informácie z protiprírodnej na proprírodnú (biofilnú), teda na takú, ktorá bude rešpektovať všetky prírodné štruktúry, ktoré sú pre fungovanie biosféry nevyhnutne dôležité a ktorá sa nebude šíriť na úkor biologickej diverzity (rozmanitosti).
Základné charakteristiky informácie.
Z toho nám vyplýva vzťah medzi údajom a informáciou: Každá informácia musí byť súčasne údajom, ale nie každý údaj musí byť pre nás informáciou s nenulovým obsahom. Rozdiel medzi údajom a informáciou ilustruje napr. takáto situácia: Povieme, že kopec je vysoký 600 yardov. Človek, ktorý vie, akú veľkosť má táto dĺžková jednotka, si môže výšku kopca predstaviť. Pre človeka, ktorý nikdy o yardoch nepočul, je skutočná veľkosť kopca neznáma.
Jednotky informácie.
1 bit (1 b) je množstvo informácií, ktoré získame správou o realizácii jedného z dvoch možných rovnako pravdepodobných stavov. Je to najmenšia jednotka informácie. Nemýliť si ho s 1 Bajtom (anglicky Byte), ktorý nie je jednotkou informácie, ale jednotkou počítačovej pamäte. Na popísanie viac ako dvoch stavov je potrebné použiť viacero bitov. Počet potrebných bitov L matematicky určíme ako logaritmus počtu možností N pri základe 2.
Koniín

Koniín je alkaloid z bolehlavu škvrnitého ("Conium maculatum" L.).
Je vysoko toxický - šťava z bolehlavu sa už v starovekom Grécku používal na popravu odsúdených. Smrteľná dávka koniínu pri požití dospelou osobou je asi 500mg (0,5g). Nezrelé semená bolehlavu škvrnitého obsahujú až 3-5% koniínu. Dá sa izolovať, podobne ako nikotín destiláciou rastlinnej drogy vodnou parou z alkalického prostredia.
Efedrín

Efedrín je alkaloid z tropických krov čeľade chvojníkovitých ("Ephedraceae") rodu "Ephedra", ako sú chvojník obyčajný ("Ephedra vulgaris"), chvojník dvojklasý ("Ephedra distachya") alebo chvojník čínsky ("Ephedra sinica") ktoré sa nachádzajú vo východnej Ázii a v stredomorskej oblasti a v strednej Európe.
Využitie.
Efedrín je látka, ktorá sa používa pri liečbe astmy, proti nízkému tlaku a narkolepsie (chorobná spavosť) a aj ako liečivo uvoľňujúce opuch nosnej dutiny.
Efedrín sa používa na výrobu pervitínu. Efedrín sám o sebe môže pri dlhodobom a nadmernom používaní spôsobiť psychickú i fyzickú závislosť. V kombinácii s kofeínom je to naozaj vynikajúci spalovač tukov. V jeho začiatkoch bol používaný ako tabletka na chudnutie, kým sa nepreukázali jeho vedľajšie účinky. Pri užití s väčšou dávkou kofeínu v niektorých prípadoch dochádza k traseniu rúk, silnému búšeniu srdca a nastáva striedanie telesnej teploty (teplo-zima).
Otrava.
tiež Efedrinizmus je chronická otrava efedrínom, ktorá sa prejavuje potením, nechutenstvom, zvieraním v oblasti srdca, podráždenosťou, výbuchmi náhleho hnevu.
Vedľajšie účinky.
Vyvoláva eufóriu, mobilizuje sily, stimuluje centrálny nervový systém, odstraňuje únavu.
Medzinárodný olympijský výbor práve pre tieto vedľajšie účinky zaradil efedrín na listinu zakázaných látok.
Meskalín

Meskalín alebo 3,4,5-trimetoxyfenyletylamín je psychoaktívny alkaloid. Pre jeho halucinogénne účinky ho používali severoamerickí indiáni v Mexiku pri náboženských ceremóniách. Získava sa z kaktusov rodu "Lophophora" (peyotl, peyote) alebo sa syntetizuje umelo. Najznámejší z rodu je "Lophophora williamsii". Ďalším zdrojom prírodného meskalínu môže byť kaktus "Trichocereus pachanoi".
Meskalín bol prvýkrát izolovaný a identifikovaný v roku 1897 a v roku 1919 ho syntetizoval nemecký chemik Arthur Heffter. Názov alkaloidu vznikol z anglického označenia "mezcal buttons", pod ktorým sa predávali sušené rastové vrcholy kaktusov "Lophophora". Išlo o zámenu, pretože slovo "mexcalli" v reči Nahuatl znamená „opojný nápoj zo šťavy agáve“.
Fyzikálne vlastnosti.
V prípade, že je vyčistený alebo vyrobený umelo, je to biely až žltkastý, jemne kryštalický prášok.
Chemické vlastnosti.
Chemická štruktúra meskalínu je podobná adrenalínu, noradrenalínu a dopamínu.
Reakcie a deriváty.
Meskalín sa zvyčajne syntetizuje z 3,4,5-trimetoxybenzaldehydu.
Biologické účinky.
Účinná dávka pre človeka je 200 – 400 miligramov (3,75 mg/kg) s účinkom trvajúcim niekedy až 12 hodín. Po požití meskalínu nevzníká fyzická drogová závislosť. V roku 1970 sa v Spojených štátoch stala zakázanou látkou a v roku 1971, na celom svete, bola kategorizovaná ako halucinogén. Ľudia, ktorí požili meskalín hovoria o vizuálnych halucináciach a radikálnych zmenách vedomia, často považované ako príjemné a osvietenské, ale občas sprevádzané pocitom úzkosti.
Predávkovanie môže poškodiť pečeň a ochromiť dýchacie centrum v mozgu.
Symptómy požitia.
Po požití môžu vznikať rôzne vizuálne halucinácie, nové myšlienkové pochody, pocit snívania, zväčšenie zreničiek, zvýšené vnímanie tepla alebo chladu, závrat, zvracanie, tachykardia, bolesť hlavy, strach, úzkosť, pocit zomierania alebo ničenia sa, strach z toho, že sa človek nevráti do triezveho stavu, alebo iracionálne myšlienkové pochody.
Kofeín

Kofeín (teín, guaranín) je stimulant centrálnej nervovej sústavy a alkaloid. Je to veľmi rozšírená droga a prídavná látka v potravinách.
Má povzbudzujúce účinky na centrálnu nervovú sústavu a používa sa ako súčasť mnohých povzbudzujúcich nápojov. Odvar z pražených semien kávovníka, káva, je obľúbeným nápojom na celom svete, najmä vďaka obsahu kofeínu. Je to návyková látka. 
Účinky.
Kofeín ovplyvňuje psychológiu človeka, napríklad zmenou vylučovania melatonínu, čo ovplyvňuje spánok.
Jeden z jeho vedľajších účinkov je aj dočasné zvýšenie krvného tlaku. Nespôsobuje dehydratáciu, ale trochu zvyšuje vylučovanie moču. Používa sa aj ako stimulant na zvýšenie športového výkonu. Kofeínový krém môže zmierniť svrbenie pokožky.
Pri konzumáciu 1 až 1,5 gramu kofeínu denne zvyčajne nastáva stav zvaný kofeinizmus. Prejavuje sa nepokojom, úzkosťou, nervozitou a nespavosťou. Pri ešte vyšších dávkach kofeínu nastáva tzv. kofeínová intoxikácia (predávkovanie). Symptómy intoxikácie kofeínom sú porovnateľné s príznakmi predávkovania inými stimulantmi: môžu zahŕňať nepokoj, úzkosť, vzrušenie, nespavosť, začervenanie tváre, zvýšené močenie, poruchy tráviaceho traktu, zášklby svalov, podráždenosť, nepravidelný alebo rýchly tlkot srdca a psychomotorický nepokoj.
Pri obrovskom predávkovaní môže nastať aj smrť. Smrteľná dávka sa líši od citlivosti jednotlivcov. Všeobecne však ide o 150 až 200 miligramov na kilogram telesnej hmotnosti (75 až 100 šálok kávy pre 70 kg dospelého).
Zdroje kofeínu.
Kofeín sa nachádza v týchto zdrojoch:
Obsah kofeínu v nápojoch.
Americká norma povoľuje maximálne 72 mg kofeínu na 3 dl limonády (24 mg/100 ml).
Teheránska konferencia

Teheránska konferencia (kódové meno "Eureka") bolo vôbec prvé stretnutie hlavných predstaviteľov ZSSR, USA a Spojeného kráľovstva počas druhej svetovej vojny. Stretnutie Stalina, Roosevelta a Churchilla (tzv. Veľkej trojky) sa konalo 28. novembra – 1. decembra 1943 v iránskom hlavnom meste Teheráne. Na stretnutí sa prejednávali otázky, ktoré do značnej miery rozhodli o povojnovom osude strednej a východnej Európy. Konferencii predchádzala konferencia v Káhire, nasledovala konferencia v Jalte a ešte neskôr v Postupime. 
Predmetom rokovaní bola predovšetkým spojenecká stratégia na európskych bojiskách, konkrétne otvorenie západného frontu.
Churchill navrhoval rozšíriť pôsobnosť spojencov v oblasti Stredomoria a pripraviť si tak podmienky na vylodenie na Balkáne. Tento návrh nevylučoval možnosť zároveň aj spojeneckého vylodenia na západe Európy, a navyše by obmedzoval sovietske pôsobenie v strednej Európe. Pre Stalina, ktorý v tom čase už operoval podľa plánu na vytvorení satelitných krajín v strednej a východnej Európe, bol tento návrh neakceptovateľný a Roosevelt sa bez váhania priklonil na sovietsku stranu, ktorá navrhovala iba vylodenie v severnom Francúzsku cez kanál La Manche na jar roku 1944 za podpory ďalších operácií na juhu Francúzska (Operácia Dragoon). Mala nasledovať koordinácia operácie spojencov v Európe so sovietskym generálnym štábom.
Ďalším dôležitým bodom rokovania bola poľská otázka, v ktorom Stalin žiadal východnú časť Poľska, v podstate v tom rozsahu, ktorý získal podľa spojeneckej zmluvy s Nemeckom v roku 1939. Spojenci súhlasili a bolo dohodnuté, že Poľsko ako kompenzáciu získa časť nemeckej ríše na západe. V podstate sa tak rozhodlo o poľských východných hraniciach na tzv. Curzonovej línii. Spojenci a ZSSR sa ďalej zaviazali v čo najväčšej miere podporovať Titových partizánov v Juhoslávii zásobami a výzbrojou a Sovietsky zväz mal po skončení vojny v Európe vstúpiť do vojny s Japonskom.
Sahara

Sahara je najväčšia piesočno/kamenistá púšť sveta. Má rozlohu 9 miliónov km² zaberá takmer rovnakú plochu ako Čína alebo USA. (V arabčine znamená „púšť“.) Leží v severnej Afrike a je ju dobre vidieť z vesmíru. Rozkladá sa od Atlantického oceánu až k Červenému moru cez 10 štátov (Egypt, Líbya, Alžírsko, Tunisko, Maroko, Mauritánia, Niger, Čad, Mali a Sudán). Má zhruba tvar lichobežníka s dĺžkou 4 500 až 5 500 km v smere západ-východ a šírkou 1 500 až 2 000 km od severu na juh.
Prírodné pomery.
Povrch púšte tvorí najmä plošina s nadmorskou výškou od 200 do Najvyššími pohoriami, ležiacimi v púšti je Ahaggar (), Aïr () a Tibesti (). Okolo týchto pohorí sa tiež nachádza najviac oáz. Hoci je Sahara často predstavovaná ako piesočná púšť (erg), väčšina jej povrchu je kamenistá. Piesočná časť tvorí iba 19 % jej povrchu. Pri severnom pobreží je takmer v rovnakej výške ako morská hladina. Vo vzdialenosti asi 400 kilometrov sa presne pozdĺž líbyjského pobrežia zdvíha po celej dĺžke strmo o 800 metrov, kde pokračuje opäť ako rozľahlá piesočná planina. V týchto strmých skalách, ktoré tvoria stúpanie 60 – 80 stupňov, a ktoré oddeľujú spodný pobrežný pás od náhornej saharskej planiny, sa prekvapujúco nachádzajú drobné arabské dedinky so stádami kôz na skalách.
V saharských krajinách existujú programy podporované UNESCO na skultivovanie Sahary, zúrodnenie a zväčšenie úrodného pobrežného pásu, a tým k zväčšeniu obývateľného územia.