burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
120347 Salacia

120347 Salacia, dočasný názov bol , je transneptunským objektom v Kuiperovom páse s priemerom približne 850 kilometrov. Planétka bola objavená 22 septembra 2004 americkými astronómami Henrym Roe, Michaelom Brownom a Kristinou Barkume na Palomarskom observatóriu v Kalifornii v Spojených štátoch. Predobjavové snímky boli spätne dohľadané až do roku 1982. Okolo Slnka obieha v trochu väčšej vzdialenosti, než Pluto. Meno dostala po rímskej bohyni slanej vody Salacii.
Vzhľadom na veľkosť je možné, že planétka patrí medzi trpasličie planéty. Avšak kvôli nízkej hustote, len okolo 1,2 g/cm3, u nej pravdepodobne nikdy nedošlo ku dosiahnutiu hydrostatickej rovnováhy a v jej vnútri sú stále dutiny. Zo všetkých veľkých transneptúnických objektov má Salacia najnižšie známe albedo.
Planétka má jeden mesiac, s názvom Actaea. Bol objavený Hubblovým vesmírnym ďalekohľadom v roku 2006. Za predpokladu, že planétka aj mesiac majú rovnaké albedo, je mesiac veľký zhruba 280 km. Obieha vo vzdialenosti približne 5 600 km raz za 5,5 dňa po dráhe s nízkou excentricitou, len okolo 0,008. Pomenovaný je po nereidke Aktaié.
Bryan Cranston

Bryan Lee Cranston (* 7. marec 1956, Hollywood, Kalifornia, USA) je americký filmový herec, scenárista a producent. Do povedomia divákov sa dostal predovšetkým vďaka ztvárneniu postavy Waltera Whitea v seriáli "Breaking Bad". Za túto rolu bol okrem iného päťkrát nominovaný na Zlatý glóbus, pričom v roku 2014 cenu vyhral.
Evanjelický kostol (Spišské Podhradie)

Evanjelický kostol v Spišskom Podhradí je klasicistický evanjelický kostol z prelomu 18. a 19. storočia nachádzajúci sa na Mariánskom námestí v centre mesta Spišské Podhradie v tradičnom regióne Spiš v Prešovskom kraji na Slovensku. Má priznaný štatút národnej kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Kostol bol postavený ako jednoloďová budova v klasicistickom slohu na prelome 18. a 19. storočia v rokoch 1799 - 1808. Postavený bol pôvodne bez veže, ktorá bola pristavaná v rokoch 1829 - 1832. Budova bola poškodená pri požiari v roku 1856 a následne renovovaná v rokoch 1871 - 1872. V roku 1889 bol reštaurovaný interiér kostola.
Kazateľnica (klasicizmus), krstiteľnica (pseudogotika) aj oltár pochádzajú z 19. storočia.
Je súčasťou mestskej pamiatkovej zóny.Na zoznam kultúrnych pamiatok bola budova zapísaná 15. októbra 1963.
Osmanské interregnum

Osmanské interregnum alebo osmanská občianska vojna (20. júl 1402 - 5. júl 1413; tur. "Fetret Devri"), bola občianska vojna v Osmanskej ríši medzi synmi sultána Bayezida I. po jeho porážke v bitke pri Ankare dňa 20. júla 1402. Hoci Mehmed Çelebi bol uznaný Tímúrom za nového sultána, jeho bratia İsa Çelebi, Musa Çelebi, Süleyman Çelebi a neskôr Mustafa Çelebi odmietli uznať jeho autoritu, pričom každí z nich chcel získať trón pre seba. Výsledkom bola občianska vojna. Interregnum skončilo po 11 rokoch po bitke pri Çamurlu dňa 5. júla 1413, kedy sa Mehmed Çelebi stal víťazom, korunoval sa sultánom Mehmedom I. a obnovil impérium.
Občianska vojna.
Princ Isa a princ Mehmed.
Po smrti sultána Bayezida I. v roku 1403 vypukla medzi jeho synmi občianska vojna. Jeho najstarší syn, Süleyman, so svojím sídlom v Edirne, vládol nedávno dobytému Bulharsku, celej Trácii, Macedónsku a severnému Grécku. Druhý syn, İsa Çelebi, sa etabloval ako nezávislý vládca v Burse a Mehmed vládol v Amasyi. Vojna vypukla medzi Mehmedom a Isom a po bitkách v Ermeni-Beli a Ulubade (marec - máj 1403) utiekol Isa do Konštantínopolu a Mehmed obsadil Bursu. Následná bitka v Karasi medzi Mehmedom a Isom vyústila do víťazstva Mehmeda a Isa utiekol do Karamanu. Isa bol neskôr zabitý v kúpeli agentmi Mehmeda.
Süleyman vstupuje do občianskej vojny.
Medzitým bol prepustený na príkaz Tímúra ďalší preživší syn Bayezida Musa Çelebi, ktorý bol zajatý v bitke pri Ankare. Musa bol prepustený po tom, ako Mehmed požiadal o prepustenie svojho brata. Po 
Isovej smrti Süleyman prekročil úžinu s veľkou armádou. Spočiatku bol Süleyman úspešný. Neskôr v tom roku napadol Anatoliu a dobyl Bursu (marec 1404) a Ankaru. 
Počas patovej situácie v Anatólii, ktorá trvala od roku 1405 do 1410, Mehmec poslal Musu cez Čierne more do Trácie s malou silou, aby zaútočil na Süleymanove územia v juhovýchodnej Európe. Najskôr mal Süleyman výhodu, keď zvíťazil v bitke pri Kosmidione v roku 1410, avšak v roku 1411 bola jeho armáda rozprášená Musovým vojskom v Edirne a Süleyman bol na príkaz Musu popravený. Mûsa bol teraz vládcom osmanskej nadvlády v Thrácii.
Mehmed a Musa.
Manuel II. Palaiologos, byzantský cisár, bol Süleymanovým spojencom; Musa preto obliehal Konštantínopol. Manuel vyzval Mehmeda, aby ho ochránil, a Mehmedoví Osmania teraz obývali Konštantínopol pred Musovými Osmanmi z Trácie. Mehmed urobil niekoľko neúspešných útokov proti vojskám svojho brata a bol nútený znovu krížiť Bospor, aby potlačil povstanie, ktoré vypuklo na jeho vlastných územiach. Mûsa teraz tlačil na obliehanie Konštantínopolu. Mohamed sa vrátil do Trácie a získal pomoc srbského despota Stefana Lazarevića.
Na poli v Chamurli (dnes Samokov, Bulharsko) sa stretli armády súperiacich osmanských bratov. Musovi vojaci bojovali dobre, ale bitku vyhral Mehmed a jeho spojenci. Mûsa utiekol, neskôr bol zajatý a uškrtený. Po Musovej smrti bol Mehmed jediným žijúcim synom zosnulého sultána Bayezida I. a stal sa sultánom Mehmedom I. Interregnum bolo výrazným príkladom pre fratricídu (zabitie všetkých bratov po nástupe nového sultána na trón na jeho príkaz), ktorý by sa stal bežným v nasledujúcich storočiach.
Znak Rusínov a Zakarpatskej oblasti

Znak Zakarpatskej oblasti, bývalej Podkarpatskej Rusi, alebo symbol Rusínov je dielo Gustava Friedricha z roku 1920. 
Opis znaku.
Ľavá strana znaku Zakarpatskej oblasti a Rusínov tvorí sedem vodorovných pruhov (4 modré, 3 žlté), zatiaľčo na tej pravej sa nachádza červený medveď symbolizujúci Karpaty, je charakteristický pre ich faunu. Karpatský medveď je symbolom sily a nebojácnosti, pretože, keď je napadnutý, neuteká, ale otvorene a priamo bojuje s nepriateľom. 
Dejiny znaku.
Znak Zakarpatskej oblasti bol vytvorený v roku 1920 za prvého Československa, keď bola ešte Podkarpatská Rus súčasťou tohto štátu. Znak sa nachádzal aj v "erbe Československa". Počas druhej svetovej vojny, teda od roku 1938 do 1945, keď Maďarské kráľovstvo okupovalo Podkarpatskú Rus, stala sa jej autonómnym znakom. Keď sa Zakarpatská oblasť stala súčasťou ZSSR, znak sa nepoužíval až do 18. decembra 1990, keď ju Ukrajinci uznali za znak Rusínov a Zakarpatskej oblasti. 
Symbolika Znaku
4 modré pasy symbolizujú 4 územné celky -župy, ktoré tvoria územie Podkarpatskej Rusi. Je to Užská župa so sídlom v Užhorode, Ugočská župa so sídlom vo Vynohradove, Berehovská župa so sídlom v Berehove a časť Marmarošskej župy so sídlom v Mazmarošskej Sihoti...
3 zlaté pásy symbolizujú veľké rieky ktoré pretekajú týmto územím sú to rieky Uh, Latorica a Tisa...
Znak je vertikálne delený na dve časti. V pravej je medveď symbol Karpát a v ľavej územie ktoré tvorí Podkarpatskú Rus...Obyvateľstvo tohto územia bolo rozdelené v tomto období a nielen vtedy, na dva tábory jedna čast bola orientovaná proukrajinský a druhá proruský , čo je vyjadrené aj vo farebnej symbolike erbu. Rusko v tom období už používalo novú vlajku červenú, preto aj medveď je čevený na striebornompozadí, a nie hnedej alebo čiernej farby...
Zoznam hier pre Atari 7800

Toto je zoznam hier pre Atari 7800.
Zoznam hier pre Atari 5200

Toto je zoznam hier pre Atari 5200.
Synagóga v Malackách

Synagóga v Malackách je budova synagógy postavená v historizujúcom maurskom slohu ku koncu 19. storočia nachádzajúca sa na ulici Na brehu v centre mesta Malacky v tradičnom regióne Záhorie v Bratislavskom kraji na Slovensku. Má priznaný štatút národnej kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Budova stojí v centrálnej časti Malaciek a je jednou z najvýznamnejších pamiatok mesta. Bola postavená v maurskom slohu ku koncu 19. storočia v roku 1887 podľa projektu Wilhelma Stiassneho pod vedením Jána Terebessyho. Jedná sa o jednoloďovú, dvojposchodovú budovu obdĺžnikového pôdorysu s dvoma vežami. V budove sa zachovala predsieň, mužská modlitebňa a ženská galéria. Dochovala sa aj ornamentálna štuková výzdoba budovy. V priestore pred synagógou sa v minulosti nachádzal aj malý oplotený dvor, ktorý sa však nezachoval.
Budova bola poškodená v dôsledku požiaru (podľa dobovej tlače po priamom zásahu bleskom) z noci z 18. na 19. júla 1889 a následne bola rekonštruovaná do dnešnej podoby a to opäť pod vedením Jána Terebessyho v roku 1900.
Je súčasťou mestskej pamiatkovej zóny. Na zoznam kultúrnych pamiatok bola budova zapísaná 22. júla 1993.
Židovskej náboženskej obci synagóga slúžila do 50. rokov 20. storočia, kedy bola daná do správy štatu, pričom od 80. rokov 20. storočia bola využívaná na kultúrno-spoločenské podujatia. V súčasnosti budova slúži ako ateliér a koncertná sieň Základnej umeleckej školy v Malackách. Je prístupná na prehliadku so sprevodcom, je však nutné objednanie sa vopred.
Haligovské skaly

Haligovské skaly boli národná prírodná rezervácia na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa v katastrálnom území obce Haligovce s rozlohou 61,13 ha.
Národná prírodná rezervácia po zonácii PIENAP-u zanikla a to nariadením vlády č. 335/2004 Z.z., ktorým sa menilo nariadenie vlády Slovenskej republiky č. 47/1997 Z.z. o Pieninskom národnom parku a stala sa súčasťou zóny A a B.
Územie sa nachádza severne od obce Haligovce na pravej strane Lipníckeho potoka. Masív rozdeľuje 5 žľabov, ktorých dná sú obsahujú vrstvu sutín. Skalné chrbty medzi žľabmi sú silne skrasovatelé s mnohými formami podzemného krasu. Rozširovaním puklín mrazovými procesmi vzniklo v nich aj niekoľko skalných okien.
Územie nie je turistom prístupné.
Prielom Lesnického potoka

Prielom Lesnického potoka bol národná prírodná rezervácia na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa v katastrálom území obce Lesnica s rozlohou 31,87 ha. Roklinu vytvoril v závere svojho toku Lesnický potok, čím oddelil Osobitú skalu od masívu Kače.
Územím vedie značkovaný turistický chodník (modrá značka), ktorý sa napája na červený turistický chodník a turistov vedie na peší turistický hraničný priechod Lesnica – Szczawnica.
Národná prírodná rezervácia zanikla nariadením vlády č. 335/2004 Z.z., ktorým sa menilo nariadenie vlády Slovenskej republiky č. 47/1997 Z.z. o Pieninskom národnom parku a stala sa súčasťou zóny A a B.
Kostol svätého Ondreja (Ružomberok)

Kostol svätého Ondreja v Ružomberku je gotický rímskokatolícky kostol z prelomu 13. a 14. storočia nachádzajúci sa v rohovej časti námestia Andreja Hlinku v historickom centre mesta Ružomberok v tradičnom regióne Liptov v Žilinskom kraji na Slovensku. Má priznaný štatút národnej kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Kostol bol postavený v ranogotickom slohu na prelome 13. a 14. storočia na vyvýšenom mieste v koncovej časti námestia Andreja Hlinku ako dvojloďová budova obdĺžnikového pôdorysu s polygonálnym záverom a s dvomi vežami a jednou kaplnkou. Kostol bol v nasledujúcich storočiach prestavaný v neskorogotickom, renesančnom aj barokovom slohu, pričom najvýznamnejšou rekonštrukciou bola renesančná úprava na konci 16. storočia, ktorá sa začala v roku 1585. Ďalšia rekonštrukcia prebehla aj na prelome 19. a 20. storočia v historizujúcom neorománskom slohu. Táto prestavba, ktorá prebiehala podľa projektu miestneho staviteľa Jána Krónera v rokoch 1900 – 1902 dala kostolu dnešný ráz. V 40. rokoch 20. storočia bolo zmenené najmä okolie kostola a vybudované bolo Mauzóleum Andreja Hlinku. Zatiaľ posledná obnova prebehla v roku 2002 a išlo o úpravu fasád.
V interiéri kostola sa nachádza pôvodná gotická krstiteľnica, ktorá pochádza zo 16. storočia.
Kostol bol pôvodne súčasťou väčšieho opevneného sakrálneho areálu. Zvyšok areálu sa však nedochoval, pretože bol zrušený v rámci veľkej rekonštrukcie areálu kostola v 40. rokoch 20. storočia, kedy bolo vybudované Mauzóleum Andreja Hlinku.
Je súčasťou mestskej pamiatkovej zóny. Na zoznam kultúrnych pamiatok bola budova zapísaná 23. marca 1963. Budova patrí k významným dominantám mesta Ružomberok.
Paprikáš

Paprikáš (maď. "paprikás") je jedlo z mäsa pochádzajúce z Maďarska. 
Paprikáš je podobný perkeltu, rovnako ako on obsahuje menej vody ako guláš, ale pred koncom varenia sa pridáva hustá smotana. Môže byť pripravený ako z hovädzieho, teľacieho, jahňacieho alebo bravčového mäsa, tak napríklad z králika, z kuracieho mäsa alebo ryby, prípadne z ich zmesi.
Radnica (Kežmarok)

Radnica v Kežmarku je pôvodne gotická historická budova radnice z polovice 16. storočia nachádzajúca sa v strede Hlavného námestia v mestskej pamiatkovej rezervácii v historickom centre mesta Kežmarok. Má priznaný štatút národnej kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Dnešná budova radnice nie je prvou na území Kežmarku. Prvá budova radnice v meste stála na jednej z najstarších kežmarských ulíc - na Starom trhu, bola však poškodená pri požiari, ktorý vznikol v dôsledku vpádu Husitov v roku 1433. Vtedy vyhorelo čiastočne aj mesto a centrum sa presunulo do jeho inej časti, kde sa vytvorilo nové námestie. Súčasnú budovu postavil Juraj zo Spišskej Soboty v strede novovzniknutého námestia v roku 1461. Budova je obdĺžnikového pôdorysu a pôvodne bola postavená v gotickom slohu. Budova bola v prvej polovici 16. storočia poškodená v dôsledku požiaru a bola tak v rokoch 1541 - 1555 renesančne prestavaná majstrom Kuntzom z Kežmarku. R. 1641 za richtára Žigmunda Moesa sa k radnici pristavila veža. Podľa dobového opisu Juraja Bohuša z r. 1720: „radnica je ukončená cimburím, na južnej strane je namaľovaný erb mesta a obraz spravodlivosti. Aj vežu zdobia mravoučné nápisy. Na veži sa počas trhov bije na olovené bubny a vyhráva tu aj mestský trubač…“. Ďalšia rekonštrukcia prebehla v roku 1799 v klasicistickom slohu taktiež po požiari, ktorý radnicu poškodil v roku 1779. Posledný požiar radnicu poškodil 24. mája 1922 a aj po tomto požiari nasledovala v roku 1923 oprava budovy. V roku 2019 bola pred radnicou vytvorená fontána.
V dnešnej dobe v budove sídli kežmarský mestský úrad.
Je súčasťou mestskej pamiatkovej rezervácie v Kežmarku. Na zoznam kultúrnych pamiatok bola budova zapísaná 4. decembra 1981.
Zaujímavosť.
Pod budovou sa nachádza stará pivnica z ktorej údajne vedie úniková chodba z radnice.
Prietoková cytometria

Prietoková cytometria je vedecká metóda používaná k detekcii a meraniu fyzikálnych a chemických vlastností populácie buniek alebo iných častíc. 
Tento proces spočíva vo vložení vzorky – suspenzie buniek alebo častíc do cytometra, kde vzorka veľmi úzkym a rýchlym prietokom preteká cez laserový lúč (bunky alebo častice prechádzajú laserom jedna po druhej). Rozptýlené svetlo určuje charakteristiky buniek a ich komponentov. Bunky bývajú často označené fluorescenčnými značkami, čo spôsobí, že svetlo je absorbované a emitované v rozličných vlnových dĺžkach. Vďaka prietokovej cytometrii môžu byť v krátkom čase zmerané tisíce buniek a zozbierané dáta sú následne analyzované v počítači pomocou rôznych softvérov.
Prietoková cytometria je často využívaná vo výskume, klinických štúdiách a v klinickej praxi. Možné využitia prietokovej cytometrie zahŕňajú:
Prietokový cytometer je prístroj poskytujúci kvantifikovateľné dáta zo vzorky. Existujú však aj iné prístroje využívajúce prietokovú cytometriu ako napríklad prietokové triediče („cell sorters“).
Využitie.
Prietoková cytometria umožňuje simultánnu analýzu viacerých parametrov buniek pomocou zdrojov svetla s rôznymi vlnovými dĺžkami a filtrov pre detekciu fluorescencie. Elektronická selekcia subpopulácií pri analýze získaných dát („gating“) tieto parametre integruje. Zvolené bunky sa vyberú označením zóny grafu (dot plotu), v ktorej sa daná populácia nachádza – populácia sa vyberie na základe prítomnosti alebo neprítomnosti pozorovaných parametrov. Následne môže byť populácia hodnotená a rozdelená v ďalšom dot plote pomocou iných fluorescenčných parametrov. 
Metóda je využívaná vo veľa oblastiach, nielen vedeckých, ale aj klinických. Vo vede sa prietoková cytometria aplikuje napr. v imunológii, molekulárnej biológii, virológii, rastlinnej biológii. V medicíne zas v diagnostike nádorov, pri prenatálnej diagnostike, pri transplantáciách alebo v hematológii. 
Fenotypizácia bunkových populácií.
V klinických laboratóriách je cytometria používaná k stanoveniu profilu leukocytov v krvi pacienta.
Kostol svätého Antona Pustovníka (Červený Kláštor)

Kostol svätého Antona Pustovníka v areáli Červeného kláštora je gotický rímskokatolícky kostol zo začiatku 14. storočia nachádzajúci sa v areáli kartuziánského kláštora severne od centra obce Červený Kláštor v tradičnom regióne Zamagurie v Prešovskom kraji na severovýchodnom Slovensku. Má priznaný štatút národnej kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Kostol bol postavený ako jednoloďová budova v gotickom slohu v dobe založenia kláštora na začiatku 14. storočia v roku 1319. Napriek viacerým reštauráciám kláštorného komplexu si kostol zachoval pôvodný ráz. Najvýznamnejšie zmeny siahajú do polovice 18. storočia, kedy bol kostol barokovo vyzdobený (vrátane štukovej a maliarskej výzdoby) a v budove boli inštalované oltáre.
Je súčasťou pamiatkovej zóny Kartuziánskeho kláštora v obci Červený Kláštor a je dominantou kláštorného komplexu. Na zoznam kultúrnych pamiatok bol kostol zapísaný 30. októbra 1963.
Kostol slúži ako múzejný objekt a nekonajú sa v ňom bohoslužby. Patrí pod Múzeum Červený Kláštor, ktoré bolo zriadené v roku 2009 a je zamerané priamo na históriu a duchovné posolstvo Kláštora kartuziánov v obci Červený Kláštor a v regióne Zamagurie.
Emmy von Egidy

Emmy von Egidy, celým menom "Luise Charlotte Alexandrine Emma von Egidy", (* 5. apríl 1872, Pirna, Nemecko† 1. december 1946, Weimar, Nemecko) bola nemecká spisovateľka a sochárka.
Bola dcérou Moritza von Egidy. Presťahovala sa do Mníchova a bola zamestnaná v Vereinigten Werkstätten für Kunst im Handwerk. Svoje práce vystavovala v rámci Veľkej výstavy umenia v roku 1904. Predmetom jej literárneho záujmu bola ženská otázka a manželstvo.
Štátny znak Ukrajiny

Erb Ukrajiny, taktiež zvaný ako Tryzub (ukr. "Тризуб", teda slovensky "Trojzubec") bol prijatý za štátny znak 19. februára 1992. 
Opis štátneho znaku.
Štátny znak Ukrajiny tvorí žltý trojzubec (tryzub), ktorý obklopuje modré pozadie. Modrá a žltá farba sú špecifickými ukrajinskými farbami, ktoré zároveň tvoria aj ukrajinskú vlajku. 
Dejiny Trojzubca.
Trojzubec ("Tryzub") je jeden z najstarších (štátnych) symbolov na svete.
Jeho pôvod dodnes nie je celkom jasný, no podľa historikov má normanský, teda vikingský pôvod. Trojzubec sa spája najmä s oblasťami obklopené morom od Francúzska až po Nórsko. 
Trojzubec sa taktiež objavil vo viacerých mytológiách. "Tryzubec" je známy najmä vďaka 
Trojzubec je jedným z hlavných symbolov budhizmu, zobrazuje totižto tri šperky Budhu. Trojzubec bol vraj aj znakom Rurikovcov. 
Trojzubec je ukrajinským symbolom, ktorý bol používaný už aj za Vladimíra I. v rokoch 980 až 1015. 
V roku 1992, keď sa v parlamente hlasovalo o schválení znaku, viacerí poslanci boli proti. Dôvodom bolo používanie znaku za druhej svetovej vojny v Ukrajinskej povstaleckej armáde. 
Veľký štátny znak.
Opis Veľkého štátneho znaku.
Uprostred "Veľkého štátneho znaku" sa nachádza znak Ukrajiny s trojzubcom. Erb obklopujú zeleň, pšeničné uši a kalina, nad ktorými sa nachádza korunka. Vedľa (naľavo) sa nachádza zlatý lev, napravo zas kozák. 
"Veľký štátny znak" však vo všeobecnosti znázorňuje moc a jednotu Ukrajiny. 
Dejiny Veľkého štátneho znaku.
"Veľký štátny znak" nie je úradne uznaným štátnym symbolom Ukrajiny. Jestvuje aj viac verzií, ani jeden však od roku 1996 nebol parlamentom uznaný.
Irina Konstantinovna Archipovová

Irina Konstantinovna Archipovová (; * 2. január 1925, Moskva† 11. február 2010, Moskva) bola ruská mezzosopranistka.
Absolvovala Moskovské štátne konzervatórium v roku 1953. V roku 1954 začala spievať v Divadle opery a baletu v Sverdlovsku, neskôr spievala v opere Veľkého divadla. V 60. a 70. rokoch dosiahla vrchol svojej kariéry a stala sa medzinárodnou hviezdou v ruskom aj talianskom repertoári. Neskôr sa venovala pedagogickej práci.
Zomrela na zástavu srdca a je pochovaná na Novodevičiom cintoríne v Moskve.
EM Strasbourg Business School

EM Strasbourg Business School je európska biznis škola nachádzajúca sa v Štrasburgu. Bola založená v roku 1919.
Charakteristika.
EM Strasbourg je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými AMBA, EPAS a AACSB. Škola má cca 22 000 absolventov. Významnými absolventmi sú Jean-Marc Zulesi (francúzsky politik).
Študijné programy.
EM Strasbourg má svoj Master in Management program, niekoľko Masters programov v rôznych oblastiach ako napríklad marketing, financie, médiá, ľudské zdroje. EM Strasbourg udeľuje aj PhD titul.
Umiestnenia v rebríčkoch.
V roku 2019 sa program Master in Management umiestnil na 79. mieste v globálnom rebríčku Financial Times.
Šimon Šafránek

Šimon Šafránek (* 20. september 1977, Praha) je český režisér, spisovateľ a publicista. V roku 2018 získal ocenenie Český lev za Najlepší dokumentárny film "King Skate". 
Životopis a kariéra.
Venuje sa predovšetkým hudobným dokumentom. V roku 2004 dokončil snímok "The Mytch" o fanúšikoch Nicka Cavea. 
V roku 2015 pripravil pre Českú televíziu reláciu "Kombo". V roku 2018 vyšiel jeho celovečerný dokument "King Skate", ktorý približoval život skejtbordistov v Československu v 70. a 80. rokoch minulého storočia. Za tento dokument tiež získa Českého leva v kategórii Najlepší dokumentárny film. V roku 2020 dokončil hudobný dokumentárny film o Miroslavovi Žbirkovi s názvom "Meky". 
Napísal tiež novelu "23" či román "Fleichrei 36" (2008). Spolupracuje s "Denníkom N", kde prispieva článkami o filmoch a seriáloch.
Philipp Kukura

Philipp Kukura (* 26. marec 1978, Bratislava) je slovenský fyzikálny chemik pôsobiaci ako profesor chémie na University of Oxford, je členom Exeter College. 
Životopis.
Narodil sa v Bratislave v roku 1978 v rodine herca Juraja Kukuru. V 1984 sa ocitol s rodičmi v emigrácii v nemeckom Hamburgu, kde v roku 1998 ukončil Gymnázium Viliama I. V 2002 získal na oddelení chémie Oxfordskej univerzity Master of Chemistry. V 2006 získal PhD na oddelení chémie Kalifornskej univerzity v Berkeley. Do 2010 pôsobil ako postdoktorandský výskumný asistent pod vedením profesora Vahida Sandoghdara na Spolkovej vysokej technickej škole v Zürichu. Na Oxfordskej univerzite pôsobil v laboratóriu fyzikálnej a teoretickej chémie od roku 2011 ako univerzitný lektor, od 2014 ako mimoriadny profesor (Associate professor) a od 2016 ako profesor. V 2018 založil spoločnosť Refeyn Ltd. v ktorej je výkonným riaditeľom. Je ženatý, má jednu dcéru.
Go (programovací jazyk)

Go je kompilovaný multiparadigmatický programovací jazyk vytvorený v Google Inc. v roku 2007. Jeho pôvodný autori sú Robert Griesemer, Rob Pike a Ken Thompson. Jedná sa o staticky typovaný jazyk zo syntaxou odvodenou z jazyka C. Jazyk zaručuje typovou bezpečnosť, ale obsahuje určité vlastnosti typické pre dynamicky typované jazyky. Jazyk bol predstavený v novembri roku 2009.
Design jazyka.
Go nepochybne patrí do rodiny jazykov odvodených od C, ale prináša mnoho zmien za účelom konzistencie, jednoduchosti a bezpečnosti.
Ukážka kódu.
package main
import "fmt"
func main() {
 fmt.Println("Hello, world!")
Halloween Kills

Halloween zabíja ("Halloween Kills") je americký slasher film, ktorý režíroval David Gordon Green. Je to pokračovanie Halloweenu 2018. Vo filme si zopakujú svoje úlohy Jamie Lee Curtis ako Laurie Strode a Nick Castle ako Michael Myers. Vo filme sa objavia aj postavy z pôvodného Halloweenu, z roku 1978. 
Halloween Kills bude mať premiéru v Spojených štátoch 15. októbra 2021 a na Slovensku 21. októbra 2021. Ďalšie pokračovanie, "Halloween Ends" bude mať premiéru v Spojených štátoch 14. októbra 2022 a na Slovensku 13. októbra 2022.
Judy Greer

Judy Greer, rod. Judith Therese Evansová (* 20. júl 1975, Detroit, Michigan, USA) je americká herečka, spisovateľka a režisérka.
Detstvo a mladosť.
Jej matka Mollie Ann (rod. Greer) je správkyňa nemocnice, otec Rich Evans strojár.
Navštevovala Churchill High School, kde sa zúčastnila Programu kreatívneho a múzického umenia a promovala na DePaul University v roku 1997. Neskôr začala používať rodné priezvisko jej matky (Greerová), pretože niekoľko ďalších herečiek používalo meno Judy alebo Judi Evansová.
Kariéra.
Debutovala v hororovom filme "Stricken" z roku 1998. O rok neskôr hrala hlavnú úlohu Fern Mayo v čiernej komédií "Diabolská hra" ("Jawnbreaker"). Neskôr sa objavila v niekoľkých romantických komédiách, ako príklad "Po čom ženy túžia" ("What Women Want"; 2000) či "Svadby podľa Mary" ("The Wedding Planner"; 2001).
Hrala jednu z vedľajších úloh v uznávanom seriáli "Arrested Development" v rokoch 2003 až 2005, neskôr sa k natáčaniu pripojila aj v roku 2013 a 2018.
Hosťovala tiež v rôznych televíznych seriáloch, ako napríklad "" (2005), "Volajú ma Earl" (2006), "Californication" (2007 – 2008, 2012), "Moderná rodina" ("Modern Family"; 2010), "Teória veľkého tresku" (2010), "Ako som spoznal vašu mamu" (2010) či iné. V roku 2011 si zahrala jednu z hlavných úloh v seriáli "Mad Love" po boku Jason Biggsa.
Tiež stvárnila dve rôzne postavy v seriáli "Dva a pol chlapa", prvá bola postava Myra Melnick, o ktorú prejavoval záujem Charlie Harper (Charlie Sheen) a neskôr stvárnila postavu Bridget Schmidt, bývalú manželku Waldena Schmidta (Ashton Kutcher).
V novembri 2011 bola ocenená cenou Independent Spirit John Cassavetes Award na filmovom festivale v Denveri. Zároveň sa stala prvou herečkou, ktorá bola ocenená touto cenou.
V roku 2013 hrala postavu pani Desjardin v remaku "Carrie", kde hrala po boku Chloë Grace Moretz a Julianne Moore. O rok neskôr prepožičala svoj hlas šimpanzovi Cornelii vo filme "Úsvit planéty opíc" ("Dawn of the Planet of the Apes").
V roku 2014 vydala svoju prvú autobiografickú zbierku esejí s názvom "I Don't Know What You Know Me From: Confessions of a Co-Star".
V roku 2015 hrala vo filmoch "Jurský svet" ("Jurassic World") a "Ant-Man". V roku 2017 znovu dabovala svoju úlohu Cornelie vo filmovom pokračovaní "Vojna o planétu opíc" ("War for the Planet of the Apes") v roku 2018 opäť zohrala svoju úlohu Maggie Langovej v dobrodružnom filme "Ant-Man a Wasp". V rovnakom roku hrala postavu Karen Nelson, dcéru Laurie Strode, v hororovom filme "Halloween" (2018).
Od roku 2018 vystupovala spolu s Jimom Carrey v seriáli "Kidtime".
V roku 2019 potvrdila svoju účasť v hororovom pokračovaní "Halloween Kills", ktorý mal premiéru októbri 2021. Objavila sa tiež vo filme "Lady of the Manor" po boku hercov ako Justin Long či Ryan Phillippe.
Súkromný život.
Je vydatá za výkonného producenta Deana E. Johnsena. Je nevlastnou matkou dvoch Johnsenových detí z predchádzajúceho manželstva a bývajú spolu v Los Angeles.
Diabolská hra (film)

Jawbreaker je americký film z roku 1999, ktorý napísal a režíroval Darren Stein. Vo filme hrajú v hlavných úlohách Rose McGowan, Rebecca Gayheart a Julie Benz. Film bol inšpirovaný filmom "Heathers" z roku 1988 a často sa s ním porovnáva, najmä dej, ktorý hovorí tiež o náhodnej vražde jednej kamarátky z partie. 
Film mal premiéru 19. februára 1999. Pre film bola zložená pieseň "Yoo Hoo" od skupiny Imperial Teen, ktorej videoklip pripomína dej filmu. Vo videoklipe si zahrala aj Rose McGowan.
Taylor Schillingová

Taylor Jane Schillingová (* 27. júl 1984, Boston, Massachusetts, USA) je americká herečka.
Preslávila ju rola Piper Chapmanovej v komediálnom dramatickom seriáli Netflixu, "Orange Is the New Black" (2013 – 2019), za ktorý získala nomináciu na Primetime Emmy Award pre najlepšiu komičku (Primetime Emmy Award for Outstanding Lead Actress in a Comedy Series) a dve nominácie na Zlatý glóbus: najlepší ženský herecký výkon v komediálnom/hudobnom seriáli a najlepší ženský herecký výkon v dramatickom seriáli. V roku 2007 debutovala vo filme "Dark Matter". Stvárnila tiež zdravotnú sestru Veronicu Flanagan Callahan v dráme z lekárskeho prostredia stanice NBC, "Klinika Mercy" (2009 – 2010). Ďalej si zahrala vo filmoch: "" (2011), "Šťastlivec" ("The Lucky One"; 2012), "Take Me" (2017) a "The Titan" (2018).
Démos

Démos () môže byť:
Policajná brutalita

Policajná brutalita je neprimerané, neopodstatnené alebo protizákonné použitie sily policajtom pri výkone povolania voči jednotlivcovi alebo viacerým osobám. Presné zadefinovanie tohto pojmu je problematické. Americký kriminológ Kenneth Peak uvádza, že občania za policajnú brutalitu pokladajú ako akty fyzického násilia, tak aj verbálne násilie (napr. rasistické verbálne útoky), pričom niektorí sa cítia brutalizovaní už samotnou prítomnosťou policajtov, ktorí pre nich predstavujú establišment (vládnucu vrstvu) a symbolizujú násilie vyvíjané na útlak iných. Americký kriminológ Kenneth Adams rozlišuje medzi použitím neprimeranej sily ("excessive force") a policajnou brutalitou. Zatiaľ čo použitie neprimeranej sily môže byť len dôsledkom nesprávneho úsudku policajta, policajnú brutalitu charakterizuje prítomnosť krutého a surového zaobchádzania.
Policajti sú pri výkone svojho povolania zo zákona oprávnený použiť donucovacie prostriedky na prekonanie odporu zadržiavanej osoby, na odvrátenie útoku voči sebe alebo inej osobe alebo na zabránenie inému protiprávnemu konaniu. Policajti majú k dispozícii širokú škálu donucovacích prostriedkov – od hmatov, chvatov, úderov a kopov cez obušky, slzotvorné prostriedky, služobného psa až po použitie strelnej zbrane rôznej intenzity (úder, hrozba, varovný výstrel atď.). Platí, že výber donucovacieho prostriedku a intenzita jeho použitia musí byť zjavne primeraná nebezpečnosti útoku.
Policajná brutalita vo všeobecnosti predstavuje komplexný a zložitý spoločenský problém, ktorý je podmienený viacerými faktormi. Medzi najdôležitejšie príčiny sa spravidla pokladá pracovný stres spojený so sekundárnou, skupinovou socializáciou policajta, pričom určitú úlohu môžu zohrávať aj osobnostné črty policajta (napr. predsudky voči osobám inej farby pleti).
Radovan Sloboda

Ing. Radovan Sloboda (* 27. máj 1966, Banská Bystrica) je slovenský politik, podnikateľ a športový manažér, od roku 2020 poslanec Národnej rady SR za politickú stranu Sloboda a Solidarita, je tiež členom rady Slovenského tenisového zväzu a predseda tenisového klubu Baseline Banská Bystrica.
Životopis.
Radovan Sloboda sa narodil v Tepliciach. Vyštudoval ekonomiku dopravy na Vysokej škole ekonomickej v Prahe. Po absolvovaní vysokej školy ostal v Prahe pracovať. Neskôr sa vrátil späť na Slovensko a začal aktívne podnikať. Problematike športu sa aktívne venuje od roku 1999, športové hnutie zastupuje v Národnej rade SR. Pôsobí aj ako člen Rady Slovenského tenisového zväzu a ako predseda tenisového klubu TC Baseline Banská Bystrica.
Poslanec NR SR.
Radovan Sloboda bol zvolený za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky v parlamentných voľbách 2020 za stranu Sloboda a Solidarita z 19. miesta. Získal 1 863 preferenčných hlasov. V Národnej rade pôsobí ako podpredseda výboru pre vzdelanie, vedu, mládež a šport a je členom výboru na kontrolu činnosti SIS.
Ocenenia.
Radovan Sloboda je držiteľom viacerých ocenení za jeho dlhoročnú prácu pre slovenský šport. Ako nehrajúci kapitán je držiteľom troch extraligových medailí, za prínos pre rozvoj športu získal dvakrát cenu Mesta „športový kolektív mesta Banská Bystrica“, je držiteľ pamätnej medaile STZ za dlhodobú prácu v Slovenskom tenisovom zväze.
Ústav pre výchovu a vzdelávanie pracovníkov lesného a vodného hospodárstva SSR

Ústav pre výchovu a vzdelávanie pracovníkov lesného a vodného hospodárstva Slovenskej republiky (ÚVVP LVH SR) bol založený v roku 1978 vo Zvolene za účelom zabezpečovať vzdelávanie a výchovu v sektore lesného hospodárstva. 
Hlavným poslaním ÚVVP LVH SR bolo od jeho vzniku zabezpečovať pre svojho zriaďovateľa (Ministerstvo lesného a vodného hospodárstva) prípravu mládeže na robotnícke povolania prostredníctvom lesníckych odborných učilíšť. Ústav sa sústredil aj na celoživotné vzdelávanie pracovníkov v odvetví lesného a vodného hospodárstva. Založenie ústavu reflektovalo na požiadavky, ktoré boli na lesné hospodárstvo v tom období kladené. V nasledujúcom období prešiel ústav výraznými organizačnými zmenami, ktoré odrážali spoločenské a ekonomické zmeny. Prvým veľkým medzníkom bolo, v deväťdesiatych rokoch minulého storočia, odčlenenie odborného školstva z pôsobnosti Ministerstva pôdohospodárstva, čím ústav prestal plniť funkciu metodicko-pedagogického centra pre oblasť lesníckych odborných učilíšť..
Nové Horizonty (časopis)

Nové Horizonty je časopis ktorý je zameraný na teológiu, kultúru a spoločnosť. Časopis vychádza štvrťročne. 
Vznik časopisu.
Časopis vznikol z iniciatívy prof. Jána Dudu v jeseni 2007. Vznikol z troch dôvodov:
Z históriie.
Časopis začal vychádzať v januári 2008. Časopis má udelený imprimatur. Imprimatur udelil spišský diecézny biskup, Mons. František Tondra . Od začiatku vydávania až do do 30. júna 2009 ho vydávalo vydavateľstvo Lúč. Od 1. júla 2009 je vydavateľom "Klub priateľov Ferka Skyčáka" . Časopis je distribuovaný vo farnostiach alebo v obchodoch Lúč a SSV. Medzi ciele časopisu je lepšie sa zorientovať v aktuálnom teologickom a cirkevnom dianí. Redakcia by bola rada ak by sa sformovala okolo časopisu skupina katolíckych intelektuálov s kritickým pohľadom na svet, s kvalitným vzdelaním a láskou k Cirkvi. Cieľom je aj prispenie k budovaniu plodnej a zdravej katolíckej kultúry. Prianie je aj aby čím viac ľudí objavilo vo viere v Boha a v Katolíckej cirkvi ľudské i duchovné hodnoty postavené na Bohočloveku Ježišovi Kristovi, bez ktorých sa nezaobíde žiadna spoločnosť. Časopis chce príspevkami prispieť k formovaniu osobností, ktoré by vedeli reagovať na impulzy spoločenského a cirkevného diania. Tak ako konal František Skyčák, ml., učiteľ Ladislava Hanusa
Tribunál (časopis)

Tribunál bol odborný slovenský časopis zaoberajúci sa oblasťou katolíckeho kánonického a konfesného práva. Časopis založil mons. prof. Ján Duda, PhD., predseda Slovenskej spoločnosti kánonického práva, profesor kánonického práva, sudca tribunálu Spišskej diecézy. Časopis publikovala Slovenská spoločnosť kánonického práva a vychádzal v rokoch 20022011 s církevnom schválením, spišského biskupa Františka Tondra a cenzora Alojza Frankovského.
Ministerstvo investícií, regionálneho rozvoja a informatizácie Slovenskej republiky

Ministerstvo investícií, regionálneho rozvoja a informatizácie Slovenskej republiky (skratka MIRRI SR) je slovenské ministerstvo, zriadené k 1. júlu 2020 novelou 134/2020 Z. z. kompetenčného zákona, prijatou 14. mája 2020 počas vlády Igora Matoviča. Nahradilo bývalý Úrad podpredsedu vlády pre investície a informatizáciu Slovenskej republiky, pričom preberie aj oblasť regionálneho rozvoja, ktorá predtým spadala pod Ministerstvo pôdohospodárstva, ako aj niektoré kompetencie, ktoré predtým spadali pod Ministerstvo financií a Úrad vlády. Prvou ministerkou tohoto ministerstva sa stala Veronika Remišová zo strany ZA ĽUDÍ, ktorú do funkcie 1. júla 2020 vymenovala prezidentka Zuzana Čaputová.
Súčasným ministrom je od 25. októbra 2023 Richard Raši (Hlas – SD).
Ristet hotdog

Ristet hotdog (dán. "ristet pølse") je dánske jedlo rýchleho občerstvenia, predávané väčšinou v hotdogových stánkoch ("pølsevøgn"). Skladá sa z nožom rozrezaného rožka plného klasickou pečenou bravčovou klobásou s kečupom, horčicou, remuládou, opečenou cibuľou, čerstvou cibuľou a nakladanými uhorkami. Často sa podáva spolu s Cociom.
Cocio

Cocio je čokoládový nápoj vyrábaný v Esbjergu v Dánsku. Značku Cocio založil v roku 1951 Anker Pallesen. Predáva sa aj vo Švédsku, kde ponúkajú príchute Cocio Classic a Cocio Dark.
Príchute v Dánsku.
V roku 2008 vyrábala nórska spoločnosť Diplom-Is nanuk s príchuťou Cocio.
Remuláda

Remuláda (franc. "rémoulade") je majonézová omáčka vo francúzskej kuchyni. Omáčka sa tradične skladá z nakladaných uhoriek, kapary, petržlenu, jarnej cibuľky, cesnaku, olivového oleja, koreneného octu, horčice a sardely .
Remuláda sa podáva k mäsovým pokrmom, rôsolom, obaľovaným rybám, morským plodom a vareným vajciam. Používa sa tiež v hotdogoch a sendvičoch namiesto masla alebo margarínu.
Islamofóbia

Islamofóbia je predpojatosť proti islamu a moslimom, ktorá sa zakladá na negatívnych zovšeobecneniach alebo stereotypoch o tomto náboženstve a jeho prívržencoch. Prejavy islamofóbie siahajú od nenápadných, miernych aktov, ako sú averzia voči moslimom či výsmech moslimov, až po otvorené a závažné prejavy ako diskriminácia moslimov či útoky na moslimov. Niektorí autori islamofóbiu definujú ako strach z islamu (teda v doslovnom zmysle slova fóbia), iní autori sú toho názoru, že islamofóbia znamená aj predpojatosť vychádzajúcu z nenávisti a neznalosti (čiže nie len zo strachu), a nemusí byť nutne spojená s kritikou náboženských doktrín islamu.
Etymológia.
Slovo je zložené zo slov islam a fóbia a ide o neologizmus pochádzajúci z francúzštiny. Vo francúzštine sa slovo "islamophobie" prvýkrát vyskytlo v roku 1910 a potom občas v 20. rokoch 20. storočia, následne sa však viac-menej prestalo používať. V angličtine sa síce slovo "Islamophobia" prvýkrát vyskytlo už v roku 1923 (prevzatím z francúzskeho textu), ale potom sa dlho nepoužívalo a ďalší výskyt je doložený v roku 1976. Odhliadnuc od spomínaných starých občasných výskytov sa vo francúzštine, angličtine a iných európskych jazykoch výraz islamofóbia začal (znova) používať až okolo roku 1980 a potom intenzívnejšie až po roku 1997 (pozri nižšie), resp. po útokoch z 11. septembra 2001. V arabčine či perzštine existujú síce výrazy znamenajúce „nepriateľstvo voči islamu“ a pod., ale presný ekvivalent výrazu islamofóbia fakticky neexistuje; dá sa síce nasilu utvoriť, ale vyskytuje sa veľmi zriedkavo.
Charakteristika.
Islamofóbia bolo rozšírená v rôznych západných textoch najneskôr v 19. storočí. Významnú charakteristiku islamofóbie ako moderného fenoménu v západnom svete priniesla štúdia britského thinktanku The Runneymede Trust s názvom "Islamophobia: A challenge for us all", vydaná v októbri 1997. Autori uviedli osem uzavretých, predpojatých postojov voči islamu, ktoré charakterizujú islamofóbiu:
V protiklade s týmito predsudkami stoja otvorené, nepredpojaté postoje voči islamu, ktorý islam vnímajú ako vnútorne rozmanitý, rešpektujú ho ako legitímne vierovyznanie, umožňujú vzájomný dialóg s jeho veriacimi aj legitímnu a opodstatnenú kritiku.
Premuda

Premuda je ostrov v Jadranskom mori. Je súčasťou Chorvátska, leží v Zadarskej župe a spadá pod opčinu mesta Zadar. Ostrov je najzápadnejším väčším ostrovom Zadarského súostrovia. Nachádza sa tu len jedna obývaná dedina Premuda, v ktorej trvalo trvalo žije 64 obyvateľov. Najvyšším vrcholom na ostrove je kopec Vrh vysoký 88 m. 
Premuda je súčasťou Zadarského súostrovia. Väčšími obývanými susednými ostrovmi sú Silba, Olib a Ist. Okolo Premudy sa nachádzajú ostrovčeky Lutrošnjak, Kamenjak, Bračići, Plitka Sika, Hrid Masarine a Hripa. Na ostrove je viacero malých zátok (Nozdre, Kalani bok, Loza, Drivena uvala, Prisika, Kalpić, Pastirski bok, Prislih, Dobra uvala, Letnja uvala, Smokvica, Široka uvala, Pečena uvala, Zaporat, Uvala Premuda, Luka Krijal). 
Na ostrove rastú prevažne olivovníky a dub cezmínový. Miestni obyvatelia sa živia rybárčením a turizmom. Vrcholom ostrova vedie chodník pomedzi staré záhrady, ktoré sú obohnané kamennými múrmi.
Na Premude sa nachádzajú dva kostoly, pri cintoríne Cirjak a na vrchole ostrova v obci kostol Sv. Jakova. Okrem nich tu je pošta, ambulancia, vyhliadka, budova školy s ihriskom, dva malé obchody a reštaurácia. Neďaleko ostrova je potopený vrak rakúsko-uhorskej vojnovej lode Szent István. Dopravné spojenie zabezpečujú trajekty z miest Mali Lošinj a Zadar.
Fortuna liga 2020/2021

Fortuna liga 2020/2021 bol 28. ročník najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. Titul obhajoval ŠK Slovan Bratislava.
Baráže.
Baráž o Európsku konferenčnú ligu UEFA.
Ak by v slovenskom pohári zvíťazil niekto mimo prvých troch tímov najvyššej súťaže, zabezpečil by si miestenku v 2. predkole Európskej konferenčnej ligy UEFA. Keďže 19. mája zvíťazil v slovenskom pohári ŠK Slovan Bratislava, ktorý sa v lige umiestnil na 1. mieste, miestenku v 2. predkole získal tím, ktorý sa umiestnil v lige na 2. mieste. O zvyšnú miestenku do 1. predkola bojovali štyri tímy v baráži. Štvrtý tím tabuľky sa stretol so siedmym tímom, piaty sa stretol so šiestym. Výhodu domáceho prostredia mal vždy tím, ktorý sa v tabuľke umiestnil vyššie. 
Do finále postúpili po zdolaní svojich súperov MŠK Žilina a FC ViOn Zlaté Moravce – Vráble. Postup do 1. predkola Európskej konferenčnej ligy UEFA si vybojoval MŠK Žilina. 
Baráž o udržanie.
Tím, ktorý sa umiestnil na 11. mieste tabuľky v skupine o udržanie sa v dvojzápase stretol s druhým tímom 2. ligy. Víťaz dvojzápasu si v budúcej sezóne zahral najvyššiu súťaž, kým porazený odohral nasledujúcu sezónu v druhej lige.
V celkovom skóre 3–2 sa zachránila v súťaži FK Senica.
Conchata Ferrellová

Conchata Ferrellová (; * 28. marec 1943, Loudendale, Západná Virgínia, USA - † 12. október 2020, Sherman Oaks, Kalifornia, USA) bola americká herečka. Napriek tomu, že si zahrala stále roly v piatich televíznych sitkomoch, najviac ju preslávila úloha gazdinej Berty v dvanástich sériách seriálu "Dva a pol chlapa". Za toto stvárnenie získala dve nominácie na Primetime Emmy Award v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe komediálneho seriálu (v rokoch 2005 a 2007). Predtým zaznamenala nomináciu v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe dramatického seriálu za účinkovanie v seriáli "L.A. Law" (1992).
Osobný život.
Ferrellová sa v roku 1986 vydala za Arnieho Andersona. Má dcéru Samanthu (* ca. 1982) a dve nevlastné dcéry (* ca. 1976 a ca. 1979).
Ferrellová zomrela dňa 12. októbra 2020, po komplikáciách spôsobených zlyhaním srdca vo veku 77 rokov.
Železničná zastávka Krupina predmestie

Železničná zastávka Krupina predmestie, je železničná zastávka v meste Krupina. Obsluhuje ju trať Zvolen - Šahy - Čata a leží v 32,150 km, medzi stanicami Sása-Pliešovce a Krupina. Trať nie je elektrifikovaná. Smerom od Pliešovec sa pred zastávkou prechádza cez železničný tunel "Pod Vlčokom". Má 1 dopravnú koľaj. Do roku 2003 mala železničná zastávka svoju vlastnú budovu, kde mala aj čakáreň pre cestujúcich. Po skončení prevádzky trate, bola stanica odstránená a po obnovení trate v roku 2019, má zastávka vlastnú striešku. Sídlo prednostu je v Železničnej stanici Šahy. Je elektricky osvetlená.
Bratislavský downtown

Bratislavský downtown, označovaný aj ako „"nové centrum Bratislavy"“ je názov používaný pre novú vznikajúcu mestskú štvrť v Bratislave, ktorá je z veľkej časti tvorená obytnými a kancelárskymi výškovými budovami a historickými pamiatkami industriálnej minulosti tejto časti Bratislavy. Štvrť sa nachádza sa pri nábreží Dunaja, na pomedzí mestských častí Staré Mesto, Ružinov a Petržalka. Nachádza sa tu väčšina budov s výškou nad 100 metrov v Bratislave.
Celá oblasť bola ešte na začiatku 20. storočia dôležitou priemyselnou oblasťou mesta. Sídlili tu firmy Kablo, Klinger aj významná rafinéria minerálnych olejov Apollo, ktorá bola v roku 1944 počas Druhej svetovej vojny zbombardovaná spojeneckými vojskami. Po tejto rafinérii dostal svoje pomenovanie aj Most Apollo, ktorý sa nachádza v tesnej blízkosti tejto štvrte. Napriek výstavbe nových výškových budov a zbúraniu mnohých priemyselných budov, zostali zachované dôležité historické pamiatky ako Sklad č. 7, posledné zachované budovy rafinérie Apollo (Jurkovičova tepláreň a budova Design factory) či Cvernovka.
Zoznam projektov a budov v oblasti.
Zoznam developerských projektov a pôvodných budov v oblasti:
Stredník

Stredník môže byť zastarano:
Rock a Doodle alebo kohút Kikirík

Rock a Doodle alebo kohút Kikirík alebo Rock a kohút (orig. "Rock-a-Doodle") je hraný/animovaný/hudobný/komédialny/dobrodružný film z roku 1991, ktorý bol produkovaný spoločnosťami Sullivan Bluth Studios a Goldcrest Films. Je voľne založený na komédii Edmonda Rostanda s názvom "Chantecler". "Rock a Doodle alebo kohút Kikirík" bol režírovaný Donom Bluthom a napísaný Davidom N. Weissom. Originálne hlasové obsadenie filmu obsahuje Glena Campbella, Christophera Plummera, Phila Harrisa (vo filmovej roli pred dôchodkom a smrťou), Charlesa Nelsona Reillyho, Sorrella Bookea, Sandy Duncanovú, Eddieho Deezena, Ellena Greenea a Tobyho Scotta Gangera v jeho filmovom debute. Film vyšiel 2. augusta 1991 v Spojenom kráľovstve a 3. apríla 1992 v USA a Kanade.
Dej.
Film rozpráva príbeh antropomorfného kohúta Kikiríka, ktorý žije na farme a kikiríka každý deň, aby vyšlo slnko. Avšak, keď opustí farmu aby sa stal rockovou hviezdou v meste, potom, ako ho podviedol Soví kráľ, ktorý nenávidí slnečné žiarenie, aby si myslel, že jeho kikiríkanie neprivoláva slnko. Bez Kikiríka stále prší a to spôsobuje masívne povodne v celej krajine. Soví kráľ a jeho stúpenci prevziali počas temnoty kontrolu a plánujú zjesť všetky zvieratá na dvore. Kikiríkovi kamaráti z farmy, spolu s Edmondom, mladým chlapcom, ktorý bol premenený Sovím kráľom na mačiatko, sa vydajú na misiu zachrániť Kikiríka, aby vyšlo slnko a zachránili krajinu, kým nebude neskoro.
Neil Armstrong Operations and Checkout Building

Neil Armstrong Operations and Checkout Building (v preklade: "Budova operácií a testov Neila Armstronga"; pôvodne známa ako Manned Spacecraft Operations Building; v preklade: "Budova pilotovaných letov") je historická budova na ostrove Merritt na Floride v Spojených štátoch. Päťposchodová štruktúra sa nachádza v priemyselnej oblasti Kennedyho vesmírneho strediska NASA. K vybaveniu budovy patria tiež ubytovne pre astronautov a miestnosti, kde si pred letom obliekajú a kontrolujú skafandre. V budove trávia posledné dni a hodiny pred letom (a taktiež krátko po lete) hlavné a záložné posádky misií od čias programu Gemini v polovici 60. rokov 20. storočia. Ďalšou významnou súčasťou budovy je rozľahlá dielňa, kde sa vykonáva finálna montáž a rôzne kontroly kozmických lodí s ľudskou posádkou. Dňa 21. januára 2000 bola budova zaradená do Národného registra historických miest USA ("U.S. National Register of Historic Places").
Využitie v programe Apollo.
Objekt bol postavený v rokoch 1963 až 1964 pod názvom "Manned Spacecraft Operations Building" pre potreby programu Gemini a následne Apollo. V období programu Space Shuttle bol premenovaný na "Operations and Checkout Building" (v preklade: "Budova operácií a testov"), neformálne známy ako O&amp;C.
Výškové skúšobné komory.
V roku 1965 bola v časti High Bay nainštalovaná dvojica výškových (hypobarických) komôr na testovanie environmentálneho systému a systému podpory života veliteľského, servisného a lunárneho modulu kozmickej lode Apollo v simulovaných nadmorských výškach až 76 km. Každá komora je vysoká 18 m (s čistou pracovnou výškou 8,5 m) a vnútorným priemerom 10 m. Maximálnu simulovanú výšku (minimálny tlak) bola schopná dosiahnuť za hodinu. Používali ich hlavné a záložné posádky všetkých pilotovaných misií od tragického Apolla 1 v októbri 1966 až po skúšobný program Apollo-Sojuz v júli 1975.
Využitie po skončení programu Apollo a v súčasnosti.
Počas 80. a 90. rokov 20. storočia sa budova O&amp;C používala na umiestnenie a testovanie vedeckých modulov Spacelab pred ich letmi v nákladovom priestore raketoplánu. Na konci 90. rokov a začiatkom 21. storočia sa tu kontrolovali niektoré moduly a nosníky pre Medzinárodnú vesmírnu stanicu.
V období od júna 2007 do januára 2009 budova prešla rekonštrukciou v hodnote 55 miliónov amerických dolárov. V roku 2014 bola pomenovaná po Neilovi Armstrongovi, prvom človeku, ktorý vstúpil na povrch Mesiaca, pri príležitosti 45. výročia misie Apollo 11. V súčasnosti objekt slúži na finálnu montáž a predletové kontroly kozmických lodí Orion.
OpenGL ES

OpenGL ES (z anglického OpenGL for Embedded Systems) je časť OpenGL rozhrania (API) pre počítačové vykresľovanie 2D a 3D grafiky pre použitie vo video hrách, typicky akcelerovaných za pomoci GPU. Je určený pre malé, vstavané systémy, ako smartfóny, tablety, herné konzoly a osobné plánovače.
Toto API je použiteľné v mnohých počítačových jazykoch a na viacerých platformách. Nepredstavuje ekvivalent k OpenGL API ako GLUT alebo GLU pre OpenGL ES. OpenGL ES je spravované neziskovým technologickým konzorciom Khronos Group.
Verzie.
Existuje niekoľko verzií špecifikácií OpenGL ES. OpenGL ES 1.0 je postavené na roveň špecifikácie OpenGL 1.3, OpenGL ES 1.1 je definované vzťahom ku špecifikácii OpenGL 1.5 a OpenGL ES 2.0 je definované relatívne ku špecifikácii OpenGL 2.0. Tým je myslené, že napríklad nejaká aplikácia napísaná pre Open GL ES 1.0 môže byť ľahko prenesená na desktopovú OpenGL 1.3. OpenGL ES je zjednodušená verzia tohto API, a obrátený postup môže a nemusí byť úspešný, v závislosti od použitých rysoch API.
Rozdiely vo verziách OpenGL a OpenGL ES sú potom napríklad v podpore pohyblivej rádovej čiarky, kedy OpenGL ES podporuje len pevnú rádovou čiarku (celé čísla).