Masajuki Sanada

Masajuki Sanada (; * 1544 - † 13. júl 1608); niekedy sa ako dátum narodenia uvádza rok 1547 a rok úmrtia 1611) bol tretím synom Jukitaku Sanadu (1512 - 1574) a rovnako ako jeho otec slúžil Šingenovi Takedovi. Bol spojenec Hidejošiho Tojotomiho pri Odaware, v bitke pri Sekigahare bol oponentom Iejasua Tokugawu, za čo bol poslaný do vyhnanstva do Kudojamy, kde neskoršie zomrel.
Životopis.
Najprv si Masajuki zmenil svoje meno na Kihei Mutó, aby mohol dediť v klane Mutó, vetve rodiny Takeda. Bol obľúbenec Šingena Takedu, ktorý objavil jeho talent už v mladom veku a Masajuki sa stal jeho blízkym sluhom. Po Šingenovej smrti, pokračoval v službe Kacujorovi Takedovi. 
Svoje prvé skúsenosti v bojovom poli získal v slávnej štvrtej bitke pri Kawanakadžime. Potom, ako boli v roku 1575 zabití obaja jeho starší bratia pri Nagašine, Masajuki zmenil svoje meno opäť na Sadana a stal sa hlavou klanu Sanada.
S pádom moci klanu Takeda, Masajuki expandoval do Kózuke a zmocnil sa hradu Numata, ktorý bol až do dobytia Masajukim v roku 1580 v moci klanu Hódžó. V roku 1585 vzniesol Iejasu Tokugawa požiadavku, aby bol hrad vydaný späť Hódžóm. Tým chcel splniť dohodu o podpore, ktorú mal s klanom Hódžó. Masajuki však jeho žiadosť zamietol a za podpory Kagekacua Uesugiho porazil neďaleko Uedy Iejasuove vojská. Onedlho potom však uzavrel s klanom Takeda prímerie a poslal do Hamamacu svojho syna Nobujukiho ako rukojemníka. Pretože chcel utužiť vzájomné vzťahy aj s klanom Uesugi, poslal svojho druhého syna, Jukimuru, do Ečiga, rovnako ako rukojemníka. Toho roku sa ešte klan Hódžó neúspešne pokúsili získať späť Numatu, ktorú strážil Masajukiho strýko Joricuna Jasawa.
V roku 1589 mali Sanadovi vazali spory s klanom Hódžó, ktoré nakoniec viedli k pádu klanu Hódžó po invázií armád Hidejošiho Tojotomiho. Masajuki sa roku 1590 pripojil k Hidejošimu Tojotomi v bitke pri Odaware, keď zaútočil na jednotky klanu Hódžó v Kózuke, ktorého výsledkom bolo rozšírenie jeho územia. 
Pred bitkou pri Sekigahare sa po dlhom rozmýšľaní pridal k západnému táboru (k Micunarimu Išidovi), ale svojmu synovi Nobujukimu prikázal, aby sa pridal ku klanu Tokugawa. Medzitým ho spolu s jeho synom Jukimurou (v tej dobe známym pod menom Nobušige) a vojskom o sile 2000 mužov obliehal v Uede Hidetada Tokugawa s 38 000 mužmi, ale odolali. Toto bola druhá bitka o hrad Ueda a aj keď to nebolo víťazstvo, Masajuki bol schopný dať ťažkú ranu Hidetadovi a zdržať jeho sily dostatočne dlho, aby neboli schopní ukázať sa včas na hlavnom bojisku. Táto bitka sa stala jednou z klasických bitiek japonskej histórie. Po bitke pri Sekigahare nechal Iejasu Tokugawa Masajukiho i Jukimura odviesť do Kudojamy, kde o niekoľko rokov Masajuki zomrel. Jukimura padol v bitke o ósacký hrad na strane klanu Tojotomi. Nobujuki sa dožil deväťdesiatich rokov ako staršina klanu Sanada.
Odkaz.
Hoci Masajuki nikdy nebol schopný rozšíriť svoje územie ako ostatní daimjóvia, je však často považovaný za talentovaného daimjóa odsúdeného na nešťastie a nevýhodné terény, ktoré obklopovali jeho panstvo. Hidejoši Tojotomi nazval Masajukiho osobou, ktorej vnútro nezodpovedalo jej vonkajšku, ktorej vernosť bola vrtkavá a nedôveryhodná. A jednako, práve jeho rozširovanie spojenectiev pomohli klanu Sanada prežiť útoky nepriateľských klanov a bol viacej chválený ako hanený. 
Masakuji je považovaný za jedného z najschopnejších samurajov a veliteľov neskorého obdobia Sengoku a jeho smrť je tradične vnímaná ako výsledok intríg a spisknutí.