burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Herectvo

Herectvo je odbor tvorivej umeleckej činnosti spočívajúci v procese premeny herca, herečky na dramatickú postavu, ktorá predstavuje iného jedinca, príp. vec alebo jav. Herec, herečka využíva herecké výrazové prostriedky (zvukový prejav, mimiku, gestikuláciu, postoje, pohyb), ktoré spolu s ostatnými zložkami hereckého prejavu (maska, kostým atď.) utvárajú hereckú postavu, ktorú prezentuje publiku.
Divadelné herectvo predstavuje pôvodnú, najstaršiu podobu herectva, ktorá sa vyvinula z umenia tanečníkov a mímov pri rituáloch a slávnostných sprievodoch. So vznikom nových dramatických umení na prelome 19. a 20. storočia a v priebehu 20. storočia – filmu, rozhlasu a televízie – sa herecké umenie diferencovalo aj na filmové, rozhlasové a televízne herectvo.
Typológia.
Podľa média možno herectvo rozdeliť na:
Podľa druhov divadla možno hercov rozdeliť na:
Štvorcový meter

Štvorcový meter (symbol m²) je jednotka sústavy SI určujúca veľkosť plochy. Patrí medzi odvodené jednotky sústavy SI.
 sa rovná:
Rozloha

Rozloha (iné názvy: plošný rozmer, plošný rozsah, plošná veľkosť) alebo v geometrii plošný obsah (iné názvy: obsah, obsah plochy) je miera určujúca veľkosť ohraničenej plochy. Udáva sa štandardne v štvorcových metroch. Označuje sa značkou r.
Zoznam izotopov

Tieto tabuľky obsahujú zoznam izotopov chemických prvkov, zoradených zľava doprava podľa stúpajúceho atómového čísla a zhora dole podľa počtu neutrónov. Polčas rozpadu je farebne zobrazený pre každé políčko s izotopom, pre izotopy majúce alternatívne cesty rozpadu sú rozlíšené rôznou farbou značky a pozadia.
Dáta pre tieto tabuľky boli čerpané z Brookhaven National Laboratory, ktorý má interaktívnu Tabuľku nuklidov s dátami približne 3000 nuklidov.
Podraz

Podraz je úspešný film z roku režírovaný George Roy Hillom v hlavnom obsadení s Paul Newmanom a Robertom Redfordom. Je to príbeh dvoch podvodníkov odohrávajúci sa v 30-tych rokoch 20. storočia. Film bol nominovaný na Oscara v desiatich kategóriách a získal túto cenu až v siedmich kategóriách: najlepší film, réžia, pôvodný scenár, strih, kostýmy, výprava a pieseň.
Tri dni Kondora

Tri dni Kondora je napínavá dráma z roka odohrávajúca sa vo vtedajšom New Yorku. Považuje sa za ukážku morálnej dvojznačnosti opatrení vlády USA po vojne vo Vietname a afére Watergate. Hlavnú úlohu zamestnanca CIA, ktorý sa nie vlastnou vinou dostane do zápasu so svojím zamestnávateľom o svoj vlastný život, hrá Robert Redford.
Tootsie

Tootsie je americká filmová komédia Sydney Pollacka z roku 1982 o hercovi, ktorému sa nedarí dostať žiadnu úlohu, až sa rozhodne preobliecť za ženu a v takomto preoblečení sa stane hviezdou telenovely. V hlavných úlohách hrajú Dustin Hoffman a Jessica Langeová, ktorá získala za tento film Oscara za herecký výkon vo vedľajšej úlohe. Film získal celkovo 10 nominácií na Oscara.
Božidara Turzonovová

Prof. Mgr.art. Božidara Turzonovová, PhD. (* 28. máj 1942, Sofia, Bulharsko) je slovenská herečka.
Život.
Rané roky.
Je dcérou srbskej matky a macedónskeho otca, vyrastala však na Slovensku. Od detstva navštevovala dramatický krúžok, pôsobila v detskej rozhlasovej družine a venovala sa hre na klavír. Navštevovala strednú školu v Starom meste známu ako GAMČA.
Kariéra.
Študovala na VŠMU v Bratislave, ktorú úspešne absolvovala v roku 1963. Už počas štúdia dostala prvú filmovú príležitosť vo filme "Most na tú stranu", kde si zahrala so svojím manželom, hercom Jozefom Adamovičom. Po absolutóriu sa stala členkou SND, kde pôsobí dodnes. Hrala v beznádejne vypredanom "Na skle maľované", v Tajovského "Ženskom zákone", v Albeeho "Krehkej rovnováhe" či Barčovom "Mastnom hrnci". V súčasnosti hosťuje v nitrianskom Divadle Andreja Bagara. Okrem toho pracuje v rozhlase a dabingu, učí herectvo a je predsedníčkou festivalového výboru Art Filmu. Má dve dcéry.
Je herečkou širokého výrazového rozsahu. Čoskoro si ju všimli aj českí filmári ako Jiří Krejčík, Otakar Vávra a Petr Weigl. Do povedomia filmových divákov sa zapísala najmä ako predstaviteľka Ori-Any v sci-fi filme "Akce Bororo" a opernej divy Emy Destinnovej v Krejčíkovom filme "Božská Ema".
V roku 1979 dostala titul zaslúžilá umelkyňa. V roku 2008 jej prezident Ivan Gašparovič udelil štátne vyznamenanie Pribinov kríž II. triedy. V roku 2009 získala Cenu Jozefa Kronera za celoživotnú tvorbu. Je laureátkou Krištáľového krídla za rok 1997 v oblasti divadlo a audiovizuálne umenie. 11. marca 2017 bola uvedená do Siene slávy TV ankety OTO.
Ruská Volová

Ruská Volová je obec patriaca do okresu Snina.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1609. Obec založil Šoltýs s valašskými usadlíkmi v polovici 15. storočia na území humenského panstva. Najstarší písomný doklad o obci je z roku 1492. Rodákom z obce bol Fedor Hlavatý, kapitán zbojníckej družiny pôsobiacej v 15. storočí. Nachádza sa tu gréckokatolícky chrám (cerkev) z r. 1891.
80. roky 19. storočia

Udalosti.
V meste Jekaterinburg bol postavený Ipatievov dom
Turingov stroj

Turingov stroj (TS) je jeden z najdôležitejších modelov na opis formálnych jazykov.
Stroj dostane na vstup zapísané vstupné slovo na páske, hlava stojí nad prvým políčkom. Páska je dostatočne dlhá (hovorí sa že je nekonečne dlhá). Stroj sa nachádza v počiatočnom stave. Podľa prechodovej funkcie pracuje na vstupnom slove, pričom jednotlivé symboly môže aj prepisovať. Stroj akceptuje slovo, ak sa dostane do akceptujúceho stavu.
Usporiadanú 9-ticu formula_1 nazývame Turingov stroj, kde význam symbolov je:
Modifikácie Turingových strojov
Existuje viacero variantov Turingovho stroja, napríklad:
Turingov stroj rozpoznáva triedu rekurzívne vyčísliteľných jazykov.
Calvin Coolidge

John Calvin Coolidge, Jr. (* 4. júl 1872, Plymouth, Vermont, USA – † 5. január 1933, Northampton, Massachusetts) bol 33. (1921-1923) viceprezident a 30. (1923-1929) prezident USA. Do úradu prezidenta nastúpil po smrti Warren G. Hardinga.
Kramerová verzus Kramer

Kramerová verzus Kramer je úspešný americký film z roku . Je to príbeh o rozvode a o jeho dôsledkoch na život bývalých manželov a ich syna. Manželka vo filme opúšťa rodinu, aby „našla sama seba“, a manžel sa venuje ich synovi. Keď sa manželka po čase vracia, začína sa ich boj o to, kto sa bude starať o syna.
Film natočil podľa románu Avery Cormana režisér Robert Benton. V hlavných úlohách hrajú Dustin Hoffman a Meryl Streepová. Obaja získali za úlohy v tomto filme Oscara, okrem toho získal film toto ocenenie ešte v kategóriách: najlepší film, režisér a adaptovaný scenár. Celkovo bol nominovaný na Oscara v deviatich kategóriách.
Adam a Eva

Adam a Eva boli podľa Knihy Genezis (Prvej knihy Mojžišovej) prví ľudia. O Adamovi a Eve sa hovorí v časti venovanej stvoreniu sveta a prvému hriechu; pozri aj Gn 1,1-3,24.
Adam nie je vlastným menom prvého človeka, ale všeobecným označením. Až neskôr sa toto všeobecné označenie začalo používať aj ako vlastné meno.
Biblický príbeh.
Keď Boh stvoril človeka (Adama), chcel pre neho nájsť vhodného pomocníka, a tak pred neho priviedol všetky zvieratá, ale zistil, že pomoc jemu rovná sa medzi nimi nenájde. Preto Adama uspal, zobral mu jedno rebro a z neho vytvoril ženu. Človek tak dostal pomoc sebe rovnú. 
Podľa Biblie usadil Boh Adama a Evu (tj. človeka a jeho ženu) do záhrady v Edene, kde žili spolu s Bohom. Avšak Adam s Evou sa dopustili prvotného hriechu a porušili Boží príkaz. Ich previnenie spočívalo v tom, že jedli z plodov "stromov poznania dobra a zla", z ktorého ako jediného im bolo zakázané jesť. Bol to však had, (ktorý symbolizuje diabla), ktorý nahovoril Evu, aby jedla, a Eva nahovorila Adama. Za trest boli z rajskej záhrady vyhnaní a museli s námahou žiť z plodov zeme.
&lt;br&gt;Podľa židovskej tradície išlo o figový strom.
Podľa Biblie Adam žil 930 rokov.
&lt;br&gt;Potomkovia Adama a Evy boli Kain, Ábel a Set (Šét).
Adam a Eva v kresťanskej teológii.
Adam a Eva stoja na začiatku "stvorenia", teda aj na začiatku jeho "pádu". Preto kresťanská teológia prirovnáva „prvého Adama“ k „druhému, novému Adamovi“. Starozákonný Adam je predobrazom Krista, opierajúc sa o skutky, ktoré majú univerzálny účinok: "smrť" / "život". Kristus - druhý Adam je ten, ktorý zničí smrť a prinesie život. Kristus, rovnako ako Adam, je na počiatku nového stvorenia a obnovenia vzťahu s Bohom, ktorý Adam svojím hriechom stratil.
"Paralely:"
Sviatok Adama a Evy sa v katolíckej cirkvi slávi 24. decembra.
Adam a Eva v islamskej teológii.
Podľa Koránu podľahol prvý človek Adam našepkávaniu diabla (Iblís) a ochutnal plody stromu nesmrteľnosti. Eva sa v texte nespomína a nie je považovaná za pramatku ľudstva.
Adam a Eva v umení.
Adam a Eva sú jednou z najzobrazovanejších dvojíc vo výtvarnom umení už od raného kresťanstva, v stredoveku jednými z mála postáv, ktoré sa zobrazovali nahé. Objavujú sa v kontexte stvorenia, pod stromom poznania (často s hadom ponúkajúcim Eve jablko) a vyhnania z raja. Na základe starokresťanskej legendy o tom, že na mieste Adamovho hrobu stál neskôr Kristov kríž sa v scénach ukrižovania Krista často pri kríži zobrazuje Adamova lebka. K najznámejším a najvýznamnejším stvárneniam Adama a Evy patrí Michelangelova freska v Sixtínskej kaplnke a mozaika v Bazilike sv. Marka v Benátkach.
17. storočie

17. storočie je storočie, ktoré trvalo od roku 1601 do roku 1700.
1. tisícročie | 2. tisícročie | 3. tisícročie
15. storočie | 16. storočie | 17. storočie | 18. storočie | 19. storočie | 20. storočie
0. roky | 10. roky | 20. roky | 30. roky | 40. roky
50. roky | 60. roky | 70. roky | 80. roky | 90. roky
16. storočie

16. storočie je storočie, ktoré trvalo od roku 1501 do roku 1600.
1. tisícročie | 2. tisícročie | 3. tisícročie
14. storočie | 15. storočie | 16. storočie | 17. storočie | 18. storočie | 19. storočie
0. roky | 10. roky | 20. roky | 30. roky | 40. roky
50. roky | 60. roky | 70. roky | 80. roky | 90. roky
15. storočie

15. storočie je storočie, ktoré trvalo od roku 1401 do roku 1500.
1. tisícročie | 2. tisícročie | 3. tisícročie
13. storočie | 14. storočie | 15. storočie | 16. storočie | 17. storočie | 18. storočie
0. roky | 10. roky | 20. roky | 30. roky | 40. roky
50. roky | 60. roky | 70. roky | 80. roky | 90. roky
14. storočie

14. storočie je storočie, ktoré trvalo od roku 1301 do roku 1400.
1. tisícročie | 2. tisícročie | 3. tisícročie
12. storočie | 13. storočie | 14. storočie | 15. storočie | 16. storočie | 17. storočie
0. roky | 10. roky | 20. roky | 30. roky | 40. roky
50. roky | 60. roky | 70. roky | 80. roky | 90. roky
13. storočie

13. storočie je storočie, ktoré trvalo od roku 1201 do roku 1300.
1. tisícročie | 2. tisícročie | 3. tisícročie
11. storočie | 12. storočie | 13. storočie | 14. storočie | 15. storočie | 16. storočie
0. roky | 10. roky | 20. roky | 30. roky | 40. roky
50. roky | 60. roky | 70. roky | 80. roky | 90. roky
12. storočie

12. storočie je storočie, ktoré trvalo od roku 1101 do roku 1200.
1. tisícročie | 2. tisícročie | 3. tisícročie
10. storočie | 11. storočie | 12. storočie | 13. storočie | 14. storočie | 15. storočie
0. roky | 10. roky | 20. roky | 30. roky | 40. roky
50. roky | 60. roky | 70. roky | 80. roky | 90. roky
Osetčina

Osetčina alebo zriedkavejšie osetínčina je novoiránsky jazyk, ktorým hovorí asi 600 000 Osetov v ruskej republike Severné Osetsko, v autonómnej oblasti Južné Osetsko v Gruzínsku, a ďalej v republike Kabardsko-Balkarsko a v Stavropoľskom kraji v Rusku. 
Jazyk má hlavné dialekty ironský a digorský. Na ironskom dialekte je založený spisovný jazyk, prvé úspešnejšie pokusy o vytvorenie ktorého pochádzajú z 18. storočia, a ktorý bol najprv písaný gruzínskym písmom, neskôr ruským písmom (azbuka) a v medzivojnovom období dočasne latinkou. Centrami literatúry sú dnes Vladikavkaz (hlavné mesto Severného Osetska) a Cchinvali (hlavné mesto Južného Osetska).
Jazyk sa vyvinul z alančiny.
Písanú osetčinu možno rýchlo rozpoznať používaním písmena ӕ, ktoré sa nepoužíva v žiadnom inom jazyku používajúcom cyriliku.
Nukleónové číslo

Nukleónové číslo, staršie hmotnostné číslo, je celkový počet protónov a neutrónov atómového jadra, teda udáva približne aj jeho hmotnosť v atómových hmotnostných jednotkách. Označuje sa horným indexom pred značkou prvku (napríklad 238U alebo 12C). Pri ľahších prvkoch je pomer protónov a neutrónov približne vyrovnaný, pri ťažších prvkoch je viac neutrónov ako protónov. Označuje sa písmenom A. 
Atómy zložené z atómov, ktoré sa vyznačujú zhodným atómovým a hmotnostným číslom, sa nazývajú nuklidy.
Molekula

Molekula (franc. "molécule" z lat. "moles" = hmota) je najmenšia častica látky, ktorá má všetky chemické vlastnosti tejto látky a môže existovať samostatne. Túto charakteristiku môžu vykazovať aj niektoré atómy (vzácne plyny a pary kovov). Na rozdiel od nich sa molekula skladá z istého počtu rovnakých alebo rozdielnych atómov, viazaných v určitom poradí chemickými väzbami. Počet atómov v molekule sa môže pohybovať od dvoch do niekoľko tisíc. Najjednoduchšie molekuly sú dvojatómové (dusík - N2). Molekuly organických látok môžu byť veľké a zložité - tzv. makromolekuly. Makromolekula je zložená z veľkého počtu kovalentne viazaných atómov, s relatívnou molekulovou hmotnosťou viac ako 103. Najznámejšími makromolekulami sú bielkoviny, nukleové kyseliny a polysacharidy.
Predstavu o molekulách ako o najmenších časticiach zlúčenín (vrátane jednoduchých látok) schopných samostatnej existencie zaviedol Amedeo Avogadro. Hoci je molekula Avogadrovým zákonom bezpečne definovaná len pre plynné skupenstvo, začal sa tento pojem používať aj pre látky v ostatných skupenstvách.
Neón

Neón "Neon" (gr. "νέος" (neon) = nový) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Ne a protónové číslo 10. Je to bezfarebný plyn, bez chuti a zápachu, nereaktívny. Chemické zlúčeniny neónu nie sú známe. Neón objavili William Ramsay a Morris Travers v roku 1898.
Výskyt a využitie.
Nachádza sa v atmosfére v koncentrácii asi 0,0015 %. Preto sa získava frakčnou destiláciou skvapalneného vzduchu.
Elektrickým výbojom v prostredí neónu s tlakom niekoľko torrov vzniká intenzívne svetelné žiarenie oranžovo-červenej farby. Tento jav sa využíva pri výrobe výbojok tzv. neóniek, ktoré slúžia ako osvetľovacie telesá alebo rôzne svetelné indikátory.
Kvapalný neón sa používa v kryogénnej technike ako náhrada drahšieho a ťažšie pripraviteľného kvapalného hélia.
Neón sa používa aj ako náplň do niektorých typov laserov.
Význačné charakteristiky.
Neón je druhý najľahší vzácny plyn, žiari červeno-oranžovo vo vákuovej výbojke a má vyše 40-násobok chladiacej kapacity kvapalného hélia a 3-násobok kvapalného vodíka (na základe objemových jednotiek). Vo väčšine aplikácií je menej drahé chladivo ako hélium. Neón má najintenzívnejší výboj pri normálnych napätiach a prúdoch zo všetkých vzácnych plynov.
Aplikácie.
Červeno-oranžová farba vyžarovaná neónom v neónových svetlách sa často používa v reklamných nápisoch a tiež sa používa v dlhých rúrkových prúžkoch v autovej modifikácii. Slovo "neón" sa tiež všeobecne používa pre tieto typy svetiel i keď mnoho iných plynov sa používa na produkciu rôznych farieb svetla. Iné použitia:
Relatívna atómová hmotnosť

Relatívna atómová hmotnosť alebo pomerná atómová hmotnosť je podiel pokojovej hmotnosti atómu nejakého prvku a atómovej hmotnostnej konštanty. Pre jeden atóm približne zodpovedá počtu nukleónov v jadre. Pri prvkoch v prírode je daná pomerným zastúpením izotopov prvku.
Značka: "Ar"
Základná jednotka: bezrozmerné
Výpočet: formula_1 , kde "ma" je pokojová hmotnosť atómu, "u" je atómová hmotnostná konštanta
Relatívne atómové hmotnosti pre niektoré prvky.
Vodík 1,00797
Hélium 4,0026
Uhlík 12,01115
Dusík 14,0067
Kyslík 15,9994
Hliník 26,9815
Síra 32,064
Železo 55,847
Meď 63,54
Striebro 107,870
Zlato 196,967
Ortuť 200,59
Urán 238,03
Zistené relatívne atómové hmotnosti sa používajú na výpočet absolútnej atómovej hmotnosti "ma":
Môžu sa použiť aj na určenie molárnej hmotnosti atómu, pretože číselná hodnota je rovnaká. 
Význam.
Základný význam pre rozvoj chémie malo zavedenie pojmu atómovej hmotnosti. Číselné hodnoty atómových prvkov sú kontrolované každé dva roky Komisiou pre relatívne atómové hmotnosti a výskyt izotopov. Veľmi presné hodnoty sú známe len u prvkov, ktoré majú len jeden stabilný izotop alebo u prvkov s jedným prevládajúcim izotopom. Prvky, ktoré majú medzi prírodnými izotopmi rádioaktívne nuklidy, majú dopredu danú časovo závislú relatívnu koncentráciu izotopov, a tým aj nepretržite sa meniacu atómonú hmotnosť. Z geologického hľadiska môžu byť prvky chemicky totožné, ale budú sa práve líšiť hodnotou Ar.
Pozri aj.
Atómová hmotnosť
Atómová hmotnostná jednotka

Atómová hmotnostná jednotka alebo atómová hmotnostná konštanta je 1/12 hmotnosti atómu uhlíka 12C v pokoji.
Značka: "u" alebo "mu" alebo "amu" (z angl. "atomic mass unit")
Veľkosť: "u" = (1,660 538 782±0,000 000 028)×10-27 kg = 1/12. ma(126C)
Atómová hmotnosť

Atómová hmotnosť je pokojová hmotnosť atómu určitého chemického prvku v základnom stave.
Rozlišuje sa:
Platí:formula_1
Prvé hodnoty atómových hmotností vypočítal J. Dalton, ktorý bral za základ atómovú hmotnosť vodíka a pokladal ju za jednotkovú. Neskôr sa brala za základ atómová hmotnosť kyslíka. Izotop 12C sa zaviedol roku 1961 ako referenčný prvok atómovej hmotnosti.
Meteorológia

Meteorológia (z gréc.: μετέωρον, "metéōron", „vysoko v oblakoch“; a λόγος, "lógos", „veda“) je veda, ktorá sa zaoberá atmosférou. Študuje jej zloženie, stavbu, vlastnosti, javy a deje v nej prebiehajúce, napríklad počasie. Meteorológia je považovaná za časť fyziky, preto je často chápaná ako „fyzika atmosféry“ a vyučuje sa na matematicko-fyzikálnych fakultách. Na mnohých univerzitách je meteorológia často vyučovaná ako súčasť vied o Zemi, čo zohľadňuje súvislosť atmosféry s ďalšími krajinnými sférami. Meteorológia sa používa v aplikácií v rozličných oblastiach života ako je armáda, v produkcii energie, v doprave, v poľnohospodárstve a vo výstavbe. S meteorológiou úzko súvisí hydrológia. Meteorológia a hydrológia tvoria medzidisciplinárnu oblasť hydrometeorológie. Vzájomné pôsobenie medzi zemskou atmosférou a oceánom je časť oceánografie.
Tematické okruhy meteorológie.
Meteorológia sa zaoberá najmä troposférou a stratosférou, lebo tieto časti atmosféry sú najdôležitejšie z hľadiska predpovedí počasia. Štúdiom vysokej atmosféry sa zaoberá aeronómia.
Klimatológia.
Klimatológia je veda o klíme na Zemi, o podmienkach a príčinách ich utvárania a aj o pôsobení klímy na objekty činnosti človeka, na samotného človeka i na rôzne prírodné deje a naopak. Úlohou klimatológie je študovať všeobecné zákonitosti klimatických javov, utváranie zemskej klímy, jej zmeny a kolísanie s cieľom využiť tieto poznatky na predpovedanie a melioráciu klímy. Klimatológia ako vedný odbor sa postupne osamostatňuje od meteorológie.
Meteorologická meracia technika.
Anemometer, tlakomer, heliograf, aneroid, meteorologický balón, barograf, vlhkomer, termograf, teplomer, radar, družica, zrážkomer, totalizátor, ombrograf, hypsotermometer.
Meranie vetra.
Na meranie rýchlosti vetra sa používa tzv. anemometer.
Meranie tlaku.
Na meranie tlaku vzduchu sa používa barometer a barograf - zapisuje tlak vzduchu.
Meranie vlhkosti.
Na meranie vlhkosti sa používa vlhkomer
Meranie zrážok.
Na meranie zrážok sa používa zrážkomer
Transmeta

Transmeta Corporation je výrobca mikroprocesorov, ktorý vznikol v roku 1995. Zaoberá sa vývojom x86 kompatibilných mikroprocesorov. Vývoj je zameraný na nízko-napäťové, lacné, malé, avšak vysokovýkonné mikroprocesory. Firma má sídlo v Kalifornii.
Vyrába procesory na binárny preklad x86 do VLIW.
Ivan IV.

Ivan IV. Vasilievič, celým menom "Ivan Vasilievič z rodu Rurikovcov", známy aj ako Ivan Hrozný (* 25. august 1530, Kolomenskoje, Moskovské veľkokniežatstvo – † 18.jul./28. marecgreg. 1584, Moskva, Ruské cárstvo), bol od roku 1533 veľkokniežaťom Moskovského kniežatstva a roku 1547 ako prvý Rus si osvojil titul "cár". Za jeho vlády došlo k rozvoju ruského absolutizmu.
Životopis.
Ivan IV. Vasilievič formálne začal vládnuť už vo svojich troch rokoch, ale skutočnú vládu vykonávala jeho matka Jelena Glinská. Po matkinej smrti roku 1538 sa vlády zmocnila vysoká ruská šľachta (bojari), vedená urodzeným rodom Šujských. V roku 1547, keď mal sedemnásť rokov, vyhlásil sa za "svätého cára a samovládcu Rusi". 
Začiatok jeho skutočnej vlády sa niesol v znamení reforiem vzťahujúcich sa na štátnu správu a presadzovanie centrálnej absolutistickej moci cára na úkor bojarov. Práve proti nim bolo namierené Ivanovo rozhodnutie z roku 1564, keď nechal sformovať opričninu, ruské územie podriadené priamo cárovej vláde, danej v léno "opričníkom". Tento takzvaný "pomestnyj systém" mal cárovi zaistiť poslušnosť opričníkov, ktorých plánoval použiť v ozbrojenom boji proti bojarom, ktorí sa priečili jeho absolutistickej moci.
Za Ivanovej vlády sa do Ruska po prvýkrát dostala kníhtlač. Ivan zabezpečil odbytištia ruského tovaru založením obchodnej stanice v prístave Archangeľsk, kde sa rozvinul čulý obchodný styk, najmä s anglickými kupcami.
Na juhovýchode zlikvidoval Ivan IV. vládu Tatárov a pripojil Kazanský a Astrachánsky chanát k Moskovskej Rusi. S územnou expanziou pokračoval východným smerom a po prvýkrát umožnil Rusom kolonizovať časť západnej Sibíri. Zároveň zaviedol niektoré zákony obmedzujúce slobodný pohyb roľníkov.
Užší kontakt s Európou získal Ivan IV. počas livonských vojen. Tento dlhoročný konflikt, pri ktorom Ivan bojoval so Švédskom, Poľskom a Litvou, nakoniec Moskovskú Rus značne vyčerpal a ruský prístup k Baltu nezabezpečil. Tieto problematické dôsledky ťažko dopadli na Ivanovu osobnosť s počiatočnými hlbokými psychickými problémami. Jeho krajná podozrievavosť a strach o seba samého sa prejavovala v krutosti nielen voči svojim otvoreným nepriateľom (bojari), ale postupne sa obracala aj proti najbližšiemu okoliu. Roku 1581 napríklad surovo zbil tehotnú manželku syna Ivana, ktorá potom potratila. Pri konflikte udrel do hlavy aj Ivana (nastupníka trónu), ktorý pár dni po incidente zomrel. 
Takisto sa Ivanovi vymkla z rúk kontrola nad opričníkmi, ktorí rozpútavali otvorený teror medzi roľníkmi aj bohatou šľachtou. Opričníci na Ivanov rozkaz zavraždili niekoľko stoviek novgorodských mešťanov.
Politický chaos a nasledovná hlboká kríza ťažko zasiahli do ruských pomerov. V roku 1584 Ivan IV. zomrel a na jeho miesto nastúpil bezdetný a mentálne postihnutý Fiodor Ivanovič. Skutočnej vlády sa ujal Boris Fiodorovič Godunov, čo však krajine pokoj nezabezpečilo a celé obdobie v ruskej historiografii dostalo označenie "smutnoje vremja" (smutná doba; v skrátenej podobe "smuta").
Demokracia

Demokracia (z gr. démos - ľud a kratiá - vláda cez ) je:
Nasledujúci text článku je primárne o druhom význame. Presné definície pozri nižšie.
Definície.
Jazykové zdroje.
Demokracia je:
Dejiny.
Demokracia má svoj pôvod v starovekom Grécku. Sami predstavitelia vtedajšej politickej moci a filozofi na ňu často pozerali s nedôverou. V modernom zmysle sa ako politická teória začala rozvíjať od čias renesancie, resp. ešte neskôr. Do 18. storočia bývala v písomných záznamoch spomínaná len zriedkavo. Dovtedy dominovala predstava demokracie ako vlády chudoby a davu.
Tento vývoj sa dá označil ako klasické chápanie demokracie (teda antické Grécko) a moderné chápanie (od 17. storočia).
Typy demokracií.
Moderné delenie: 
Delenie v marxizme
Špeciálne typy:
Ľudské práva

Ľudské práva sú (podľa prirodzenoprávnej náuky) dané práva, ktoré prislúchajú každému človeku od narodenia. V minulosti boli tieto práva priznávané iba vládcom a šľachte, zatiaľ čo obyčajným ľuďom len v malej miere, prípadne boli celkom upierané. Medzi základné ľudské práva patrí napríklad právo na život, osobnú slobodu a bezpečnosť, slobodu prejavu, svedomia, spolčovania, právo zhromažďovania a iné.
Sú to univerzálne práva všetkých ľudských bytostí, nezávislé od jurisdikcie alebo iných faktorov ako sú etnický pôvod, národnosť, náboženstvo, pohlavie a pod. Myšlienka ľudských práv pochádza z filozofických myšlienok a konceptov prirodzených práv formovaných hlavne počas doby osvietenstva. 
Ako je evidentné zo Všeobecnej deklarácie ľudských práv, sú ľudské práva, prinajmenšom v povojnovom období, konceptualizované na základoch ľudskej dôstojnosti a ponechávajú si svoj univerzálny charakter. 
Existencia, opodstatnenosť a obsah ľudských práv sú neustálym predmetom diskusie filozofických a politických vied. Z právneho hľadiska sú ľudské práva zakotvené v medzinárodných zákonoch a dohodách, ako aj vo vnútroštátnych zákonoch mnohých krajín. Pre mnohých ľudí však teória ľudských práv ide nad rámec zákona a tvorí morálnu základňu pre reguláciu súčasného geopolitického poriadku. Pre nich znamenajú aj demokratické ideály.
Ľudské práva boli deklarované viacerými významnými dokumentmi:
Absolútna atómová hmotnosť

Absolútna atómová hmotnosť alebo atómová hmotnosť alebo (absolútna) hmotnosť atómu je hmotnosť atómov chemického prvku vyjadrená v kilogramoch (kg), gramoch (g) alebo odvodených jednotkách alebo v atómových hmotnostných jednotkách (u).
Absolútna hmotnosť atómu je rádovo 10-26 kg (0,000 000 000 000 000 000 000 000 01 kg). Podľa definície má dvanástina molu izotopu uhlíka 12C hmotnosť 1 g. Absolútna atómová hmotnosť sa preto vzťahuje na gramy (niekedy sa označuje ako gramatóm). Pretože sú jej číselné hodnoty príliš malé, často sa používa atómová hmotnostná jednotka „u“, ktorá takisto zodpovedá 1/12 hmotnosti izotopu uhlíka 12C.
Ruténium

Ruténium ("Ruthenium" – lat. "Ruthenia" = Rus(ko)) je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Ru a protónové číslo 44. Ruténium bolo objavené roku 1844. Je to ušľachtilý, pomerne tvrdý aj keď krehký kov, elektricky aj tepelne stredne dobre vodivý. Spoločne s ródiom a paládiom patrí do tzv. triády ľahkých platinových kovov. V prírode sprevádza platinové kovy, hlavné náleziská sú na Urale a v Amerike.
Chemicky je veľmi odolný a najlepšie ho prevedieme do roztoku po oxidačnom alkalickom tavení s hydroxidom a peroxidom sodným.
Využitie.
Menšie množstvá ruténia sa niekedy legujú do zliatin s platinou a paládiom pre zvýšenie ich tvrdosti a mechanickej odolnosti. Pridanie malého množstva ruténia do titánových zliatin podstatným spôsobom zvyšuje ich odolnosť voči korózii. Zliatina platiny s 5% prímesou ruténia sa používa na výrobu luxusných náramkových hodiniek s maximálnou odolnosťou voči mechanickému alebo chemickému poškodeniu.
Katalyzátory na báze oxidu ruténia úspešne odstraňujú sírovodík z ropy a ropných produktov.
V poslednej dobe sa vo farmaceutickom priemysle intenzívne skúmajú komplexné zlúčeniny ruténia, ktoré sa môžu stať základom veľmi účinných cytostatík.
Fareed Zakaria

Fareed Zakaria (* 20. január 1964, Bombaj, India) je americký spisovateľ a novinár indického pôvodu, zaoberajúci sa medzinárodnými vzťahmi. 
Pravidelne prispieval do novín "The Washington Post" a do časopisu "Newsweek," v auguste 2010 ohlásil prechod ku konkurenčnému časopisu "Time." Na stanici CNN uvádza talk show "Fareed Zakaria GPS" v ktorej sa zaoberá prevažne medzinárodnou politikou. 
Medzi jeho najznámejšie knihy patrí "Budúcnosť slobody" ("The Future of Freedom"), ktorá bola vydaná v roku 2003 a stala sa bestsellerom v mnohých krajinách.
Jeho vybrané články vychádzajú v preklade do češtiny každý týždeň v týždenníku Respekt.
Doprava

Doprava (odlišný je termín preprava) môže byť:
Charakteristika.
Objektom môžu byť predmety, osoby, ale napríklad aj informácie alebo energia. Doprava informácií sa zvyčajne vydeľuje ako samostatný odbor, komunikácia a telekomunikácie. Druhom dopravy je takisto prenos elektrickej energie. Tento článok sa ďalej zaoberá najmä dopravou predmetov a osôb.
Najstarším spôsobom dopravy je chôdza. V rozvinutých krajinách sa ľudia pešo dopravujú skôr na kratšie vzdialenosti, a chôdza na dlhšie vzdialenosti je spôsobom oddychu a trávenia voľného času (pešia turistika). Ľudia takisto doteraz nosia náklady v náročnom teréne (nosiči v horách).
Ďalším historickým spôsobom dopravy je využitie zvierat, na jazdu, nosenie alebo ťahaniu nákladu.
Doprava ako odvetvie národného hospodárstva.
Vlastným produktom dopravy ako činnosti materiálnej výroby je preprava. Preprava síce nemá vecný charakter, umožňuje však dokončenie procesu tvorby úžitkových hodnôt v podobe výrobkov. V minulosti vzhľadom k problematickému rozlíšeniu dopravy na osobnú a nákladnú v praxi, sa celá doprava zaraďovala do jedného odvetvia, ktoré sa pri hrubom triedení, resp. pri nemožnosti rozlíšiť jeho výrobnú a nevýrobnú časť, zaraďovalo medzi odvetvia hmotnej výroby. V súčasnosti sa nákladná doprava zaraďuje medzi výrobné odvetvia národného hospodárstva a osobná doprava patrí medzi nevýrobné odvetvia národného hospodárstva.
Prvky dopravy.
Technológia použitá na dopravu sa skladá z dopravných prostriedkov, dopravnej infraštruktúry a organizácie dopravy.
Základ dopravy tvoria:
Funkcie dopravy.
Dopravu považujeme za tzv. jej "funkciu vyvolanú" na území, pretože ľudské aktivity sú priestorovo rozmiestnené a jej nutnosť dopravných väzieb medzi nimi.
Medzi "základné funkcie" patria napr.:
Doprava teda nie je základnou funkciou mesta ale je týmito základnými funkciami vyvolaná. Vyvoláva ju priestorová odľahlosť týchto funkcií.
Premiestňujeme sa preto, že musíme, a nie, že chceme.
Doprava "vyvoláva" celý rad nákladov. Časť z nich platí používateľ, motorista, daňami v cenách PHM, cestujúci verejnej dopravy v cestovnom. Avšak používateľ zaplatí len niektoré náklady.
Tie ostatné, ktoré sa označujú ako externé náklady – externality zaplatí každý daňovník bez ohľadu na to, či a ako využíva ten – ktorý druh dopravy.
Ide vlastne o presun nákladov na iných. Je to prejav nedokonalosti trhu.
Klasifikácia dopravy.
Podľa predmetu dopravy sa rozlišuje:
Podľa druhu dopravnej cesty a dopravného prostriedku:
Podľa verejnosti:
Podľa rozsahu:
Podľa dosahu:
Podľa pravidelnosti:
Podľa vzťahu dopravcu a prepravcu:
Podľa vzťahu k určitému územiu:
Podľa prostredia, v ktorom sa doprava vykonáva:
alebo:
Podľa konvenčnosti:
Poznámky.
1 Preprava batožiny patrí do osobnej dopravy, nie nákladnej
Hiragana

Hiragana (v písme hiragana ひらがな, v písme kandži 平仮名; staršie názvy: onnade, onnamodži) je jedno z dvoch (druhým je katakana) japonských slabičných písiem (v slabičnom písme jeden znak predstavuje celú slabiku a nie iba hlásku), pozostáva z 46 symbolov (45 slabičných symbolov a písmeno n). Pripojením dvoch čiarok alebo krúžkov nad určité symboly alebo ich skladaním vznikajú ešte ďalšie zvuky.
Dejiny.
Hiragana bola kodifikovaná roku 1946, keď došlo k zjednoznačneniu priradení jednotlivých symbolov ku zvukom a dva symboly (wi, we) boli označené za zastarané. Táto slabičná abeceda vznikla v 9. storočí za prispenia budhistického kňaza Kúkaia (774-835). Jednotlivé symboly vznikli zjednodušením celých (hira znamená v japončine „celkový“) čínskych znakov kandži (na rozdiel od katakany, ktorá vznikla zjednodušením iba časti čínskych znakov), u ktorých už predtým došlo k desemantizácii a fonetizácii (stratili význam a stali sa iba zvukmi, aby mohli vyjadrovať japonské koncovky). Znaky hiragany sú zložitejšie a na písanie obtiažnejšie ako znaky katakany. Nie dlho po svojom vzniku bolo toto písmo nazývané takisto onnade (ženská ruka) - písali ním totiž prevažne ženy (muži používali katakanu a kandži), ktorým nebolo umožnené učiť sa znakom kandži, ktoré boli považované za príliš zložité. Vďaka zavedeniu hiragany tak vzniklo množstvo literárnych diel z rúk žien z obdobia Heian.
Základná sada znakov hiragany.
Zastarané znaky sú zobrazené červenou. Pri každom znaku je jeho zvuková hodnota zapísaná v Hepburnovom systéme romanizácie.
Checkpoint Charlie

Checkpoint Charlie bol hraničný priechod v Berlíne, patril k najznámejším priechodom rozdeleného Berlína. Checkpoint Charlie sa nachádzal na križovatke ulíc Friedrichstraße a Kochstraße a spájal americký a sovietsky sektor mesta. 
"Checkpoint" (doslova „bod kontroly“) z angličtiny znamená hraničný priechod. Jeho označenie "Charlie" pochádza z hláskovacej tabuľky NATO a označuje tretie písmeno abecedy C ("Checkpoint Alpha" ako A bol priechod na diaľnicu v mestečku Helmstedt, "Checkpoint Bravo" ako B bol priechod na rovnakej diaľnici v Dreilinden pri Berlíne). 
Checkpoint Charlie je známy aj vďaka obrázkom z októbra 1961, keď pri povstaní v NDR na priechode stáli oproti sebe tanky americkej a sovietskej armády. Priechod bol tiež zvečnený v špionážnych filmoch a knihách.
Opätovné vybudovanie.
Po zjednotení Berlína boli všetky súčasti priechodu v rámci modernizácie mesta odstránené a zničené – jeho existenciu pripomínalo iba múzeum Dom na Checkpoint Charlie (). 13. augusta 2000, na výročie stavby Berlínskeho múra, bol znova postavený podľa pôvodných plánov a fotografií.
Medzinárodná hláskovacia tabuľka

Medzinárodná hláskovacia tabuľka NATO je tabuľka prevádzajúca jednotlivé znaky latinskej abecedy na jednoducho zapamätateľné kódové slová začínajúce týmito hláskami. Súčasťou tabuľky je aj spôsob výslovnosti číslic.
Jej účelom je umožniť zrozumiteľný prenos písmenových kódov alebo neznámych slov pomocou nekvalitných komunikačných prostriedkov, napr. pri rádiokomunikácii medzi riadiacimi letovej prevádzky a lietadlom. Slová sú zvolené tak, aby sa žiadne dve navzájom svojou výslovnosťou nepodobali a nemohlo tak dôjsť k zámene.
Hláskovacia tabuľka.
Zvýraznené slabiky sa vyslovujú s dôrazom.
Číslice.
Prvá časť tabuľky zodpovedá Medzinárodnému kódexu signálov. Jednoduché anglické číslice sa používajú v leteckej mobilnej službe.
Jún 2005

Udalosti v minulosti.
2005: január február marec apríl máj
Zoznam vládcov Sovietskeho zväzu

Pozri:
Občianska vojna

Občianska vojna je ozbrojený konflikt, ktorý medzi sebou vedú bojujúce strany, napr. politické, náboženské alebo národnostné skupiny tej istej krajiny, boj môžu viesť medzi sebou alebo proti vláde krajiny. Občianska vojna je často výsledkom sporov o moc nad národom. Ako aj v iných , konflikt môže byť spôsobený príslušnosťou k etniku alebo rozdelením bohatstva v spoločnosti. Niektoré občianske vojny sú označované ako revolúcie, najmä ak je výsledkom konfliktu výrazná zmena správy spoločnosti alebo štátu. Občianska vojna je vnútroštátnou záležitosťou, do ktorej z hľadiska medzinárodného práva nesmú intervenovať cudzie krajiny, pokiaľ ich k tomu nevyzvala legálna vláda. Bojovníci v občianskej vojne nie sú z hľadiska vojenského práva považovaní za kombatantov, ale sú čiastočne chránení Ženevskými dohodami.
Zoznam historických výročí

Zhustený zoznam historických výročí.
Sever proti Juhu

Sever proti Juhu môže byť:
Historiografia

Historiografia alebo dejepisectvo môže byť:
Dejepisectvo môže byť aj všeobecne dejepisecká činnosť či práca dejepiscov.
Pomocná veda historická

Označenie pomocné vedy historické (PVH) má dva významy používané v súvislosti s podporou historickej vedy:
Pomocné vedy historické v širšom zmysle.
Sú všetky vedy či disciplíny, ktoré ako celok alebo ktorých časti pomáhajú historikovi pri historickom bádaní. Patria sem najmä:
Pomocné vedy historické v užšom zmysle.
Sú špeciálne vedné disciplíny, ktoré pomáhajú pri výskume jednotlivých historických prameňov:
30. február

V gregoriánskom kalendári má február 28 alebo 29 dní.
Švédske kráľovstvo (ktoré zahrňovalo v tom čase aj Fínsko) plánovalo zmenu z juliánskeho kalendára na gregoriánsky začiatkom roka 1700 vynechaním prechodných dní počas nasledujúcich 40 rokov. Preto rok 1700 nepatril medzi prechodné roky vo Švédsku, ale roky 1704 a 1708 boli prechodnými v rozpore s plánom. Toto dostalo švédsky kalendár jeden deň dopredu pred juliánsky kalendár, ale stále desať dní dozadu za gregoriánskym kalendárom. Tento zmätok bol upravený, keď boli v roku 1712 pridané dva prechodné dni pridaním 30. februára. Tento deň zodpovedal 29. februáru v juliánskom a 1. marcu v gregoriánskom datovaní. Švédska zmena na gregoriánsky kalendár bola nakoniec uskutočnená v roku 1753.
V roku 1929 Sovietsky zväz zaviedol revolučný kalendár, v ktorom každý mesiac mal 30 dní a zostávajúcich 5 alebo 6 dní boli sviatky bez príslušnosti k určitému mesiacu. V rokoch 1930 a 1931 preto mali 30. február, ale v roku 1932 mesiace získali pôvodné počty dní.
V 13. storočí učenec Sacrobosco tvrdil, že v juliánskom kalendári mal február 30 dní v prechodných rokoch od 44 pred Kr. do 8 pred Kr., keď Octavianus Augustus skrátil február, aby dal mesiacu august, pomenovanom po ňom, tú istú dĺžku ako mesiacu júl, ktorý bol pomenovaný po jeho predchodcovi Caesarovi. Neexistuje však žiaden iný historický dôkaz pre toto tvrdenie a pravdepodobne ide o mýtus, aj keď veľmi starý.
Externé odkazy.
29. február – 1. marec
Mestá a obce regiónu Zamagurie

Zamagurie je slovenský región na severe Spiša, z juhu a východu ohraničený Spišskou Magurou, zo severu riekou Dunajec a zo západu riekou Bielka(dnešné Poľsko).
Súčasťou regiónu Zamagurie sú tieto mestá a obce:
Beringov prieliv

Beringov prieliv je pás mora, ktorý sa nachádza medzi najvýchodnejším bodom Ázie - Dežňovovým mysom a najzápadnejším bodom Ameriky - Mysom Princa Waleského. Je široký asi 88 kilometrov a hlboký 30-50 metrov. V strede úžiny ležia Diomedove ostrovy, ktoré pretína medzinárodná hranica (väčší z dvoch ostrovov patrí Rusku, menší Spojeným štátom). 
Nazvali ho podľa Vitusa Beringa, ruského objaviteľa dánskeho pôvodu, ktorý prešiel cez prieliv v roku 1728.
Sú návrhy na postavenie mostu cez Beringov prieliv medzi Aljaškou a Sibírou. Most by sa mal nazývať Medzikontinentálny most mieru.
V ľadových dobách spájala Sibír a Aljašku súš, ktorá sa nazývala "Beringov most" alebo Beringia. Spôsobil to pokles hladiny mora v tom období.
Mys princa Waleského

Mys princa Waleského je najzápadnejší bod Ameriky.
Volt

Volt je jednotka elektrického napätia, resp. elektrického potenciálu. V sústave SI patrí medzi odvodené jednotky, rozmer v základných jednotkách je: V = kg·m2·s−3·A−1.
Rozdiel potenciálov je 1 volt, ak je na prenesenie náboja 1 coulomb z miesta nižšieho potenciálu na miesto vyššieho potenciálu potrebné vykonať prácu 1 joule.
Napätie medzi koncami vodiča je 1 volt, ak stály prúd 1 ampér vo vodiči dodáva výkon 1 watt.
Jednotka bola pomenovaná podľa talianskeho fyzika Alessandra Voltu, vynálezcu elektrického článku (1800).
Prístroj na meranie elektrického napätia sa nazýva voltmeter a zapája sa paralelne k meranému napätiu.
Alessandro Volta

Alessandro Volta, celým menom Gróf Alessandro Giuseppe Antonio Anastasio Volta, (* 18. február 1745, Como – † 5. marec 1827, Miláno) bol taliansky fyzik známy svojimi objavmi v odbore elektriny. Vynašiel napríklad elektrickú batériu (viacero elektrochemických článkov zapojených sériovo = Voltov stĺp), zdokonalil zariadenie ("Electrophorus") na vytvorenie statickej elektriny (kondenzátor). Je po ňom pomenovaná jednotka elektrického napätia, resp. elektrického potenciálu sústavy SI jeden volt.
Životopis.
Narodil sa ako siedme, posledné dieťa v šľachtickej rodine. Do svojho štvrtého roku nerozprával, jeho okolie preto malo obavy, že je slabomyseľný. Napriek tomu zvládol vyštudovať jezuitskú školu a svoje oneskorenie dohnať. Potom ale namiesto dráhy duchovného prestúpil na kráľovský seminár. V tom čase sa začal zaujímať o skúmanie elektriny. V roku 1769 publikoval knihu "O príťažlivej sile elektrického ohňa a javoch s tým súvisiacich", v ktorej zverejnil hypotézu o súvislosti elektriny a magnetizmu. Prišiel na ňu ale už o šesť rokov skôr, keď mal 18 rokov. V ďalších rokoch zostavil a zdokonalil mnoho prístrojov pre svoje pokusy. Medzitým sa stihol stať riaditeľom lýcea a profesorom fyziky na gymnáziu v Come.
V rokoch 17751780 skúmal zloženie vzduchu a na základe pokusov sformuloval hypotézu o jeho zložení z dvoch rôznych plynov. V roku 1779 nastúpil na univerzitu v Pavii. Vrátil sa tam opäť k pokusom s elektrinou. Zdokonalil Pieter van Musschenbroekov kondenzátor (Leydenská/leidenská fľaša) a elektrometer, uvažoval o princípoch vzniku búrok.
V roku 1791 sa dozvedel o pokusoch Luige Galvaniho so žabími stehienkami. Odhalil, že nejde o živočíšnu elektrinu, ale o reakciu kovov. V roku 1799 zostrojil prvý elektrochemický článok – Voltov stĺp. Zostavil takisto poradie kovov podľa ich elektrochemických potenciálov.
V roku 1794 sa oženil s Terezou Peregrini a potom mal troch synov, ktorí sa volali Zanino, Flaminio, a Luigi.
O svojich výskumoch prednášal 20. marca 1800 pred Kráľovskou spoločnosťou v Londýne a 28. októbra 1801 v Institut de France. Tam zaujal Napoleona Bonaparta, ktorý ho podporoval, povýšil na grófa a v roku 1809 na talianskeho senátora.
Ani po porážke Napoleona neupadol Volta do nemilosti. Od roku 1779 až do roku 1819 bol profesorom experimentálnej fyziky, ba dokonca dekanom fakulty matematiky a fyziky na univerzite v Pavii.
Od roku 1823 bol po srdcovej mŕtvici prakticky hluchý a slepý.
Bokovka (film)

Bokovka je dráma nakrútená na motívy románu Rexa Picketta, v ktorej sa dvaja dávni priatelia týždeň pred svadbou jedného z nich vydajú na cestu ochutnávky vín po viniciach v Santa Ynez Valley.
Ceny a nominácie.
Film "Bokovka" získal tieto ceny:
Bol nominovaný na tieto ocenenia:
Mohorovičićova diskontinuita

Mohorovičićova diskontinuita (skrátene aj Moho) je rozhranie medzi zemskou kôrou a zemským plášťom.
Je charakteristická náhlou zmenou hustoty z 2,9 na 3,3 kg.dm−3, čím vzniká odrazová plocha pre zemetrasné vlny. Objavil ju v roku 1909 chorvátsky geofyzik Andrija Mohorovičić.
Jej hĺbka je väčšia pod kontinentmi (v Himalájach viac ako 80 km), menšia pod oceánmi (niekedy menej ako 5 km). Najväčšia hrúbka Moho pod európskym kontinentom je v oblasti Pobaltia, kde sa blíži k 70 km. V oblasti Slovenska sa hĺbka Mohorovičičovej diskontinuity mení z menej ako 27,5 km v oblasti Podunajskej panvy po 40 km v oblasti Tatier.
Battlestar Galactica

Battlestar Galactica môže byť:
Battlestar Galactica (seriál z roku 1978)

Battlestar Galactica je americký vedecko-fantastický film a televízny seriál z roku 1978 od Glena Larsona. Hrajú v ňom Lorne Greene, Richard Hatch a Dirk Benedict.
V roku 2003 natočil Sci-Fi kanál prerobenú verziu, v ktorej úlohu veliteľa Adamu stvárnil Edward James Olmos.
4016 Sambre

4016 Sambre je planétka s priemerom približne 20 km, ktorú objavil Henri Debehogne, E. R. Netto 15. decembra 1979.
4017 Disneya

4017 Disneya je planétka s priemerom približne 32 km, ktorú objavil L. G. Karachkina 21. februára 1980.
4018 Bratislava

4018 Bratislava je planétka s priemerom , ktorú objavil český astronóm Antonín Mrkos 30. decembra 1980 na hvezdárni Kleť. Pomenovaná je po hlavnom meste Slovenskej republiky, Bratislave. Meno sa oficiálne zverejnilo v cirkulári Minor Planet Center (MPC) č. 25979 vydanom dňa 17. novembra 1995.
V čase objavu sa planétka nachádzala v súhvezdí Blíženci, asi 6,5° juhovýchodne od hviezdy delta Geminorum. Po objave bola pozorovaná ešte ďalšie dve noci a celkovo bolo zmeraných 6 jej pozícií, ktoré boli neskôr odoslané do Minor Planet Center. Pozorovania na Kleti prebiehali aj po jej očíslovaní a počas 2 nocí v lete 1996 bolo získaných jej ďalších 6 pozícií. 
Planétka s priemerom približne 8 km obehne okolo Slnka po mierne excentrickej dráhe raz za 4,14 roka (1 512 dní). K Zemi sa približuje na minimálnu vzdialenosť 173 mil. km.
4019 Klavetter

4019 Klavetter je planétka s priemerom približne 12 km, ktorú objavil S. J. Bus 1. marca 1981.
4020 Dominique

4020 Dominique je planétka s priemerom približne 33 km, ktorú objavil S. J. Bus 1. marca 1981.
4021 Dancey

4021 Dancey je planétka s priemerom približne 22 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 30. augusta 1981.
4022 Nonna

4022 Nonna je planétka s priemerom približne 37 km, ktorú objavila Ľudmila Ivanovna Černychová 8. októbra 1981.
4023 Jarnik

4023 Jarnik je planétka s priemerom približne 26 km, ktorú objavil L. Brozek 25. októbra 1981.
4024 Ronan

4024 Ronan je planétka s priemerom približne 37 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 24. novembra 1981.
4025 Ridley

4025 Ridley je planétka s priemerom približne 21 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 24. novembra 1981.
4026 Beet

4026 Beet je planétka s priemerom približne 29 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 30. januára 1982.
4027 Mitton

4027 Mitton je planétka s priemerom približne 26 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 21. februára 1982.
4028 Pancratz

4028 Pancratz je planétka s priemerom približne 35 km, ktorú objavil L. G. Taff 18. februára 1982.
4029 Bridges

4029 Bridges je planétka s priemerom približne 33 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 24. mája 1982.
4030 Archenhold

4030 Archenhold je planétka s priemerom približne 33 km, ktorú objavil Henri Debehogne 2. marca 1984.
4031 Mueller

4031 Mueller je planétka s priemerom približne 29 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 12. februára 1985.
4032 Chaplygin

4032 Chaplygin je planétka s priemerom približne 18 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 22. októbra 1985.
4033 Yatsugatake

4033 Yatsugatake je planétka s priemerom približne 23 km, ktorú objavil M. Inoue, O. Muramatsu 16. marca 1986.
4034 Vishnu

4034 Vishnu je planétka s priemerom približne 3 km, ktorú objavil E. F. Helin 2. augusta 1986.
4035 1986 WD

4035 1986 WD je planétka s priemerom približne 201 km, ktorú objavili japonskí astronómovia Kenzó Suzuki a Takeši Urata 22. novembra 1986.
4036 Whitehouse

4036 1987 DW5 je planétka s priemerom približne 40 km, ktorú objavil Henri Debehogne 21. februára 1987.
4037 Ikeya

4037 Ikeya je planétka s priemerom približne 42 km, ktorú objavili japonskí astronómovia Kenzó Suzuki a Takeši Urata 2. marca 1987.
4038 Kristina

4038 Kristina je planétka s priemerom približne 26 km, ktorú objavil Eric Walter Elst 21. augusta 1987.
4039 Souseki

4039 Souseki je planétka s priemerom približne 37 km, ktorú objavil Cutomu Seki 17. septembra 1987.
4040 Purcell

4040 Purcell je planétka s priemerom približne 37 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 21. septembra 1987.
4041 Miyamotoyohko

4041 Miyamotoyohko je planétka s priemerom približne 73 km, ktorú objavil Takuo Kodžima 19. februára 1988.
4042 Okhotsk

4042 Okhotsk je planétka s priemerom približne 25 km, ktorú objavil Kin Endate, Kazurō Watanabe 15. januára 1989.
4043 Perolof

4043 Perolof je planétka s priemerom približne 46 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 17. októbra 1977.
4044 Erikhog

4044 Erikhog je planétka s priemerom približne 55 km, ktorú objavili Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 16. októbra 1977.
4045 Lowengrub

4045 Lowengrub je planétka s priemerom približne 76 km, ktorú objavil Indiana University 9. septembra 1953.
4046 Swain

4046 Swain je planétka s priemerom približne 50 km, ktorú objavil Indiana University 7. októbra 1953.
4047 Chang’E

4047 Chang'E je planétka s priemerom približne 33 km, ktorú objavil Purple Mountain Observatory 8. októbra 1964.
4048 Samwestfall

4048 Samwestfall je planétka s priemerom približne 16 km, ktorú objavil Indiana University 30. októbra 1964.
4049 Noragalʹ

4049 Noragalʹ je planétka s priemerom približne 55 km, ktorú objavila Tamara Michajlovna Smirnovová 31. augusta 1973.
4050 Mebailey

4050 Mebailey je planétka s priemerom približne 44 km, ktorú objavil Claes-Ingvar Lagerkvist, H. Rickman 20. septembra 1976.
4051 Hatanaka

4051 Hatanaka je planétka s priemerom približne 46 km, ktorú objavil K. Tomita 1. novembra 1978.
4052 Crovisier

4052 Crovisier je planétka s priemerom približne 48 km, ktorú objavil S. J. Bus 28. februára 1981.
4053 Cherkasov

4053 Cherkasov je planétka s priemerom približne 30 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 2. októbra 1981.
4054 Turnov

4054 Turnov je planétka s priemerom , ktorú objavil Antonín Mrkos 5. októbra 1983.
4055 Magellan

4055 Magellan je planétka s priemerom približne 15 km, ktorú objavil E. F. Helin 24. februára 1985.
4056 Timwarner

4056 Timwarner je planétka s priemerom približne 44 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 22. marca 1985.
4057 Demophon

4057 Demophon je planétka s priemerom približne 167 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 15. októbra 1985.
4058 Cecilgreen

4058 Cecilgreen je planétka s priemerom približne 73 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 4. mája 1986.
4059 Balder

4059 Balder je planétka s priemerom približne 61 km, ktorú objavil Poul Jensen 29. septembra 1987.
4060 Deipylos

4060 Deipylos je planétka s priemerom približne 192 km, ktorú objavil Eric Walter Elst, G. Pizarro 17. decembra 1987.
4061 Martelli

4061 Martelli je planétka s priemerom približne 58 km, ktorú objavil W. Ferreri 19. marca 1988.
4062 Schiaparelli

4062 Schiaparelli je planétka s priemerom približne 23 km, ktorú objavil v Osservatorio San Vittore 28. januára 1989.
4063 Euforbo

4063 Euforbo je planétka s priemerom približne 211 km, ktorú objavil Osservatorio San Vittore 1. februára 1989.
4064 Marjorie

4064 Marjorie je planétka s priemerom približne 30 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.
4065 Meinel

4065 Meinel je planétka s priemerom približne 19 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 24. septembra 1960.