burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Čutkovský potok

Čutkovský potok je potok vo Veľkej Fatre, v podcelku Šípska Fatra. Meria 8 km, je tokom III. rádu a je ľavostranným prítokom Váhu. Preteká cez Čutkovskú dolinu výlučne územím mesta Ružomberok.
Prameň.
Pramení pod Vyšným Šiprúnskym sedlom, na severných svahoch vrchu Šiprúň vo Veľkej Fatre, v nadmorskej výške cca 1 255 m n. m. na katastrálnom území Malinô Brdo.
Priebeh toku.
Potok tečie od prameňa sprvu na severovýchod husto zalesnenou lokalitou Maďarovo, na západných svahoch vrchu Vtáčnik (1 090 m n. m.) sa stáča a pokračuje na sever. Na strednom toku preteká cez Tiesňavu za dierou (nazvanej podľa jaskyne Čutkovská diera na ľavom brehu) a po pribratí ľavostranného prítoku (na ktorom vznikli Vyšný a Nižný Jamišný vodopád) opäť smeruje na severovýchod k travertínovej Červenej skale na pravom brehu. Ďalej pokračuje až do oblasti Klucmanovej severným smerom, na dolnom toku sa znovu stáča na severovýchod, napája malú vodnú nádrž a vteká do údolia Váhu, kde tečie intravilánom Ružomberka a oddeľuje Novú Černovú na ľavom a sídlisko Klačno na pravom brehu.
Prítoky.
Ľavostranné: potok z oblasti Chabzdovej, potok z južného svahu vrchu Vtáčnik (1 236 m n. m.) (na ňom Jamišné alebo aj Pálenické vodopády), potok Budkovica
Pravostranné: potok zo severného svahu vrchu Vtáčnik (1 090 m n. m.), Jelení potok (s Jelením vodopádom), potok z východného svahu vrchu Čutkovo (737 m n. m.)
Ústie.
Do Váhu sa vlieva západne od centra Ružomberka (na východnom okraji Novej Černovej a oproti mestskej časti Rybárpole) v nadmorskej výške cca 465 m n. m.
Pavol Šimun

Pavol Šimun (* 1990, Bratislava) je slovenský herec.
Životopis.
Pavol Šimun sa narodil v Bratislave hercovi Petrovi Šimunovi. Podobne ako jeho otec študoval na VŠMU, konkrétne v odbore bábkoherectva, z ktorého prešiel do činohry. Má sestru Barboru.
Od roku 2016 účinkuje v Divadle Astorka. Načítal viaceré poviedky od Dušana Mitanu, Karola Horvátha, Dušana Šustera a iných.
Matej Vagač

Ing. Matej Vagač (* 13. december 1967, Bratislava) je slovenský geodet, ochranár, aktivista a komunálny politik. Od roku 2022 pôsobí ako starosta mestskej časti Bratislava-Staré Mesto.
Životopis.
V roku 1985 absolvoval Gymnázium Jura Hronca a v roku 1990 inžinierske štúdium geodézie a kartografie na Stavebnej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave.
Stal sa súčasťou mladšej generácie Slovenský zväz ochrancov prírody a krajiny (SZOPK), medzi ktorých patria či patrili Mikuláš Huba, Eugen Gindl, Peter Tatár či Peter Kresánek. Už počas vysokej školy sa zapájal do záchrany ľudovej architektúry a historicky cenných objektov ako Kvačiansky mlyn, Podšíp, Vlkolínec, Brdárka či kláštor v Marianke. V Bratislave ostro vystupovali napríklad za záchranu a obnovu historického Podhradia. Neskôr spoluzaložil občiansku iniciatívu „Bratislava otvorene“, v rámci ktorej viaceré osobnosti vystupovali za záchranu zelene, pamiatok a spoločenských hodnôt, organizovali diskusie a zúčastňovali sa verejného pripomienkovania projektov (Astorka, Zrkadlová sieň primaciálneho paláca). Táto občianska iniciatíva organizovala petície ako petícia za záchranu Parku kultúry a oddychu (PKO) v Bratislave, Podhradia, petícia proti výstavbe garáží v parku na Šafaríkovom námestí, pripomienkovali územné plány zón a kriticky vystupovali voči viacerým plánovaným výrubom.
Politická kariéra.
Popri práci stavebného inžiniera – geodeta sa začal venovať komunálnej politike. Od roku 2014 rokov bol poslancom miestneho zastupiteľstva Starého Mesta a od roku 2018 aj mestským poslancom a predsedom poslaneckého klubu vtedajšieho Teamu Vallo na Starom Meste. S podporou primátora Matúša Valla (Team Bratislava) a podporou strán Team Bratislava a Progresívne Slovensko kandidoval v komunálnych voľbách 2022 na post starostu Starého Mesta. Vo voľbách získal 50,30 % hlasov. Popri starostovskom poste Staré Mesto zastupuje naďalej aj v mestskom zastupiteľstve.
Súkromný život.
Žije v bratislavskom Starom Meste, s manželkou Martinou má dve dospelé deti.
Veľký zelený múr (Afrika)

Veľký zelený múr (anglicky The "Great Green Wall") je geoinžiniersky projekt vytváraný Africkou úniou, ktorého cieľom je čeliť rozpínaniu púšte v oblasti južnej Sahary. Projekt, v ktorom sa postupne združilo 21 afrických krajín, sa usiluje o vytvorenie pásu zelene širokého 15 kilometrov, a to v dĺžke 7 775 km, teda od Senegalu po Džibutsko. Najprv išlo predovšetkým o sadenie stromov a obnovu 100 miliónov hektárov degradovanej pôdy, neskôr sa projekt transformoval do akcií pre zlepšenie techniky čerpania a využívania vody, ochrany zelene a efektívnejšieho využívania pôdy, pričom cieľom je vytvoriť mozaiku zelenej a produktívnej krajiny v Saheli. Vytvorenie tohto múru má za cieľ aj zachytenie 250 miliónov ton uhlíka z atmosféry, ako aj vytvorenie miliónov pracovných miest.
História.
Prezident štátu Burkina Faso Thomas Sankara sa snažil brániť rozpínaniu púšte vo svojej krajine v rokoch 1983 až 1987; do tejto doby siahajú počiatky plánovanej výsadby. V júli 2005 rozhodla Africká únia adaptovať a podporovať projekty, ktoré sa zjednotili do projektu Green Belt Movement, ktorý iniciovala nositeľka Nobelovej ceny Wangari Maathai.
Táto zelená bariéra, koordinovaná Senegalom, je navrhnutá na ochranu pôdy proti rozpínaniu piesku a erózii pôdy. Rovnako ako príspevok k zlepšeniu miestnych príjmov, bude výsadba tejto zelenej bariéry globálnou odpoveďou na združené účinky degradácie prírodných zdrojov a sucha v poľnohospodárskych oblastiach.
Global Environment Facility (GEF) oznámil 17. júla 2010, že projekt bude najskôr financovaný 119 miliónmi dolármi, ktoré schválila Africká únia už v roku 2007. Celkové náklady projektu sú odhadované na viac ako 8 miliárd dolárov. Do projektu sa finančne najviac zapája Etiópia, Niger, Eritrea a Senegal. V roku 2022 bol podľa odhadov projekt dokončený len zhruba na 15%.
Výsledky projektu.
S odstupom doby je možné konštatovať, že pôvodný cieľ, teda zabrániť dezertifikácii, sa naplniť nepodarilo (napríklad 80% všetkých vysadených stromov zahynulo), ale v niektorých oblastiach sa výrazne zlepšilo hospodárenie v krajine. Najväčší pokrok bol dosiahnutý v Senegale.
Exorcista

Exorcista () je v niektorých náboženstvách osoba, o ktorej sa verí, že je schopná vyháňať diabla alebo iné zlé sily z ľudí, zvierat alebo vecí. Exorcista môže byť špeciálne pripravená alebo poučená osoba vrátane: kňaza, mnícha, šamana (liečiteľa), jasnovidca alebo geomanta.
Exorcisti v rôznych náboženstvách.
Kresťanstvo.
V rímskokatolíckom kontexte môže "exorcista" označovať duchovného, ktorý bol vysvätený do menšieho rádu exorcistu (svätenie), alebo kňaza, ktorý bol poverený vykonávať obrad slávnostného exorcizmu.
Služba exorcistu (svätenie) bola jedným z nižších svätení a podľa všetkého bola na konci 3. storočia veľmi rozšírená. V tejto dobe tiež obrad exorcizmu tvoril (a v katolíckej cirkvi dodnes tvorí) súčasť katechumenátu a krstnej liturgie. Cirkevní spisovatelia prvých storočí (napr. sv. Antonín Pustovník, sv. Cyril Jeruzalemský a sv. Ján Zlatoústy) označujú za najjednoduchší a najbežnejší prostriedok proti zlu (t.j. exorcizmus) znamenia kríža. Medzi ďalšie prostriedky obrany proti zlému boli a zostávajú považované v cirkvi Ježišovo meno, svätená voda a požehnané predmety.
Dnes je označenie "exorcista" používané pre kňaza povereného biskupom väčšinou na dobu určitú, aby vykonával na území diecézy tzv. veľký exorcizmus. Kompetencie "exorcistu" a možnosť použitia exorcizmu stanovuje a obmedzuje na jednej strane kanonické právo, na druhej "Rímsky obrad". Medzi kňazov, ktorí sú známi ako "exorcisti" alebo pôsobili na našom území, patria Gabriele Amorth, Vojtech Kodet, James J. LeBar, Elias Vella a na Slovensku za Košickú arcidiecézu Imrich Degro. Veľký exorcizmus môže vykonávať aj každý biskup, pretože je nositeľom plnosti sviatosti kňazstva.
Larva migrans

Larva migrans je odborné označenie pre larvy hlístic, které migrujú po tele hostiteľa. Larvy môžu migrovat rôznymi tkanivami a orgánmi v závislosti na druhu parazita, mieste vstupu do organizmu hostiteľa a cieľovom mieste parazita. Podľa miesta migrácie sa rozlišuje:
Pri infekci človeka hlísticami sa hovorí o tzv. syndróme larva migrans. Týmto výrazom sa označuje komplex príznakov, vyvolaných migrujúcimi larvami hlístic.
Miss World 1978

Miss World 1978 bol dvadsiaty ôsmy ročník medzinárodnej súťaže krásy Miss World, ktorý sa konal 16. novembra 1978 v londýnskej Royal Albert Hall. Súťaž organizovali Sacha Distel a Paul Burnett. Silvana Suárezová, reprezentantka Argentíny, bola korunovaná za Miss World 1978.
Sestra v akcii

Sestra v akcii (orig. "Sister Act") je americká filmová komédia z roku 1992. Hlavnú úlohu speváčky z nevadského Rena, ktorá predstiera, že je mníška, pretože jej mafiánsky milenec ju chce nechať zabiť, stvárnila Whoopi Goldbergová. 
Film bol prijatý veľmi pozitívne a celosvetové tržby boli na úrovni 231,6 miliónov dolárov. 
Dej.
Film začína na katolíckej základnej škole v roku 1968, kde sa mladé dievča vzpiera katolíckej výchove a je svojou učiteľkou, rádovou sestrou, varovaná, aby neskončila zle.
Dievča je Deloris Van Cartierová, ktorá sa neskôr stala speváčkou v Rena v Nevade a milenkou mafiánskeho bossa Vince LaRoccy. Deloris si nevšíma jeho zločiny, ale jedného dňa je svedkyňou vraždy. Keďže ju mafiánsky boss zahliadol, rozhodne sa utiecť a Vinceho udá na políciu. Aby bola pred svojim milencom uchránená je ukrytá do katolíckeho ženského kláštora v San Franciscu.
Tam je nútená nosiť habiť a prijme meno „sestra Mária Clarence“. Tunajšia matka predstavená nie je veľmi nadšená, že sem Deloris prišla, ale jej prehrešky toleruje, pretože rád za jej ochranu dostane peniaze. Speváčke sa nepáči strohý rádový život, a tak ju matka predstavená pošle do kláštorného zboru. Deloris sa chopí vedenia do tej doby nevýrazného a rozladeného zboru a dostáva sa tak do svojho živlu. Staré piesne nacvičí v modernom a rytmickejšom štýle a zbor sa razom stáva modernejším. Hoci proti tomu protestuje matka predstavená, Deloris vyvedie ostatné sestry aj mimo kláštor, kde pomáhajú v uliciach mesta s upratovaním a. Jej hudobná a charitatívna činnosť získa toľko pozornosti, že sa do San Francisca príde pozrieť aj samotný pápež Ján Pavol II.
Deloris je však pred pápežovou návštevou unesená Vinceovými kumpánmi späť do Rena. Keď sa ostatné sestry dozvedia, kto ich kamarátka skutočne je, vydajú sa jej na pomoc. Medzitým, keď chce Vince s kumpánmi Deloris zabiť, prezlečená sestra zostane pokojná, vďaka čomu sa Vince s poskokmi začnú hádať, dokonca si myslia, že sa skutočne stala mníškou, a jej sa tak podarí utiecť. Po naháňačke je Vince zatknutý, sestry a Deloris sa vrátia do San Francisca na koncert pre pápeža. Deloris sa potom vráti k svojej kariére.
Ohlasy.
"Sestra v akcii" zaznamenala veľký ohlas a stala sa populárnou nadčasovou komédiou. Celosvetové tržby boli na úrovni 231,6 milióna dolárov, čím mnohonásobne prevýšili rozpočet filmu, ktorý bol 31 miliónov. Viaceré divadlá vytvorili na námety filmu muzikály, napríklad v roku 2011 na Broadwayi so svojimi 561 vystúpeniami.
Falsterbo

Falsterbo je mesto vo Švédsku. Nachádza sa v provincii Skåne, na polostrove Falsterbo. Žije tu 6861 obyvateľov.
Dejiny.
Mesto vzniklo v 13. storočí. Bolo centrom trhu s rybami v Baltskom mori, v oblasti sa pohybovali obchodníci z okolia, ako aj z celej Európy. Mesto malo privilégia Hanzy, a preto bolo bohaté a prosperujúce.
Keď následkom intenzívneho lovu takmer vymizla miestna populácia sleďov, mesto stratilo na dôležitosti a rybí trh zanikol.
Od roku 1890 je mesto vnímané ako letovisko. Pozdĺž pláže vyrástlo v priebehu desaťročí niekoľko hotelov. Mesto láka turistov vďaka pláži z bieleho piesku.
Zimné paralympijské hry 2026

XIV. zimné paralympijské hry budú zimné paralympijské hry, ktoré sa budú konať v talianskych mestách Miláno a Cortina d'Ampezzo. Konať sa budú od 6. do 15. marca 2026.
Kandidatúry.
K októbru 2018 boli na usporiadanie paralympiády tri kandidátske miesta:
Rozhodnutie padlo v júni 2019 v Lausanne. Milan Cortina získali 47 hlasov Medzinárodného olympijského výboru, 34 hlasov získala švédska kandidatúra. Medzi možných kandidátov patril aj Graz v Rakúsku, Sapporo v Japonsku a Sion v Švajčiarsku.
Športy.
Na paralympiáde budú nasledovné športy:
Prvý krát bude na paralympiáde curling miešaných dvojíc. Celkovo je pre hry predpokladaných 665 miest pre športovcov, z toho 323 for mužov, 176 pre ženy a 166 nezávisle od rodu. Podľa počtu športovcov by to mali byť najväčšie hry v histórii.
Maskoti.
7. februára 2024 organizátori zverejnili dvoch maskotov súrodencov: paralympijský hranostaj Milo a olympijská hranostajka Tina. Milo sa narodil bez labky a naučil sa chodiť chvostom.
Jan Valta (dirigent)

Mgr. Jan Valta (* 17. marec 1948, Kladno – † 12. november 2024, Teplice) bol český dirigent, klavirista a pedagóg. V rokoch 19761990 bol dirigentom Štátneho komorného orchestra v Žiline.
Životopis.
V rokoch 19631969 vyštudoval na Pražskom konzervatóriu odbory klavír a dirigovanie. Roku 1968 sa stal držiteľom 1. ceny a titulu laureáta Smetanovskej klavírnej súťaže v Hradci Králové. Medzi rokmi 19691974 absolvoval dirigovanie na Hudobnej a tanečnej fakulte Akadémie múzických umení v Prahe (HAMU), kde boli jeho pedagógmi napr. Bohumír Liška či Alois Klíma. Zároveň bol korepetítorom a koncertným klaviristom Detského speváckeho zboru čs. rozhlasu (19681972), neskôr (19721976) pracoval ako hudobný režisér v Česko-slovenskom rozhlase.
Medzi rokmi 19761990 pôsobil ako dirigent Štátneho komorného orchestra v Žiline (od roku 1984 šéfdirigent), s ktorým absolvoval množstvo koncertov. Rovnako často vystupoval ako hosťujúci dirigent.
Po krátkom pedagogickom pôsobení na Konzervatóriu v Žiline (19901992) odišiel po rozdelení Česko-Slovenska do severočeských Teplíc, kde od roku 1993 vyučuje na tunajšom konzervatóriu ako profesor dirigovania, dirigent školského orchestra a korepetítor. Medzi absolventov jeho dirigentskej triedy patrí napr. Marek Štryncl či Lukáš M. Vytlačil. Jeho syn Jan Valta je huslista a dirigent, príbuzný bol aj starosta Kladna Václav Valta. So svojou manželkou dostal čestné občianstvo mesta Žiliny.
Lukáš M. Vytlačil

Mgr. Lukáš M. Vytlačil ("Lukáš Michael"; * 23. apríl 1985, Kladno) je český historik, flautista a hudobný vedec. Od roku 2024 pracuje v Knižnici Akademie věd ČR.
Životopis.
Na Konzervatóriu v Tepliciach vyštudoval hru na priečnu a zobcovú flautu, neskôr tiež dirigovanie u Jana Valtu. Na Pedagogickej fakulte Univerzity Karlovej absolvoval v roku 2011 odbor Historická hudobná prax, baroková priečna flauta u Jany Semerádovej, a neskôr aj hudobnú vedu na Filozofickej fakulte UK (2017). Pod vedením Rebeccy Stewart študoval interpretáciu vokálnej polyfónie a zúčastnil sa aj viacerých interpretačných kurzov u významných hudobníkov a pedagógov, ako sú napr. Peter Holtslag, Ashley Solomon, Barthold Kuijken, Jostein Gundersen, Anneke Boek, Peter Zejfart, Jorge Salgado Correia a ďalšie.
V rokoch 20132018 bol odborným pracovníkom v Kabinetu hudební historie Etnologického ústavu Akademie věd České republiky, 20182022 v Biografickom archíve Ústavu pro českou literaturu AV ČR a 20222024 v Národnom pamiatkovom ústave. Od roku 2021 externe spolupracuje s hudobným archívom Národného divadla a od roku 2024 pôsobí v Knižnici AV ČR. Je tiež členom Sdružení historiků České republiky. Bádateľsky sa zameriava predovšetkým na dejiny neskorého stredoveku a raného novoveku, reformáciu, hudobnú históriu a na edičnú činnosť. Jeho publikačná činnosť zahŕňa niekoľko monografií a edícií, štúdie a stati, slovníkové heslá atď.
V hudbe sa venuje tzv. historicky poučenej interpretácii ako hráč na barokovú priečnu flautu, zobcovú flautu, dirigent a vokalista. Je umeleckým vedúcim súboru Ensemble Sporck a vystupuje tiež s ďalšími súbormi, napr. Ensemble Inégal, s ktorým sa podieľal na niekoľkých nahrávkach, Musica Florea, Capella Regia atď. Medzi rokmi 20062008 bol zbormajstrom detského speváckeho zboru Fontána v Tepliciach a ako dirigent spolupracoval tiež so Severočeskou filharmóniou či Orchestrom Fóra mladých. V rokoch 20052009 učil na Konzervatóriu v Tepliciach. Od roku 2014 vedie triedu zobcovej flauty na Konzervatóriu Jana Deyla v Prahe.
V roku 2019 dostal za charitatívnu činnosť cenu Křesadlo za rok 2018 udeľovanú Nadáciou Hestia. V roku 2022 bol na 51. synode Starokatolíckej cirkvi v ČR zvolený za člena Synodnej rady, kde zastáva funkciu podpredsedu.
Milion+ Entertainment

Milion+ Entertainment (známe aj ako Milion+, Milion Plus alebo skrátene M+) je české hip-hopové hudobné vydavateľstvo.
Vznikol v roku 2015 z pôvodného YZO Empire, ktorého zakladajúcimi členmi boli Yzomandias, Konex, Jickson, Karlo, Jackpot, Nik Tendo a ďalší. Od svojho vzniku mal label 13 umelcov. Od polovice roka 2024 zamestnáva label 8 umelcov, 1 producenta, 1 grafika, 2 organizačných členov a 2 ochrankárov
História.
Vydavateľstvo vzniklo v roku 2015 zo skupiny YZO Empire. So vznikom labelu je neoddeliteľne spojené vydanie albumu Yzomandiasa (vtedy ešte pod prezývkou Logic). Ešte predtým však Konex vydal svoje EP "Musick", ktoré je oficiálne prvým vydaním pod značkou Milion Plus. V roku 2015 vyšlo niekoľko ďalších albumov umelcov tohto labelu, napríklad Karlov "333" alebo album "Palác" od Barbera. Potom začiatkom roka 2016 vydal Yzomandias s kolegom Karlom album "[Gudlak]" a v ten istý deň vyšiel aj album "Cocktail Party" od Robina Zoota. V apríli potom vyšiel prvý plnohodnotný mixtape s názvom "Million+ Paradise", z ktorého najpopulárnejšia skladba „Milion+ rmx“ na YouTube dosiahla do dnešného dňa viac ako 5,3 milióna pozretí. Po májovom vydaní Hasanovho albumu "Oceán" vydal Yzomandias album "Ze dna". Jickson vydal album "Origami" a do konca roka stihol Koky vydať EP "Mám to" a Yzomandias mixtape "J. Eden".
Sokol (vrch v Západných Tatrách)

Sokol () je vrch v Západných Tatrách na Slovensku. Leží nad Jaloveckou dolinou, nad obcou Jalovec, približne severne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na juhozápadnom okraji Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a ich časti Sivý vrch. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Bobrovec. Najbližšími sídlami sú južne situovaný Jalovec, Žiar a Bobrovček, juhozápadne sú Liptovské Beharovce a Liptovské Matiašovce, západne Kvačany a severozápadne Huty. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Mních.
Opis.
Sokol sa nachádza v južnej časti rázsochy, vedúcej južným smerom zo Sivého vrchu () v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Zakončuje vetvu, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z vrchu Babky (). Východným smerom sa svahy zvažujú do Jaloveckej doliny, južné postupne klesajú do Liptovskej kotliny. Oblasť patrí do povodia Váhu, kde voda odteká Jalovčankou a jej prítokmi.
Západným smerom leží Roveň (), Opálenica (), Fatrová (), Huňová () a Babky (), severným Žľaby (), Ostrá (), Malá Kopa () a Mních (), východným Baníkov (), Trnác (), Ráztoka (), Široká (), Smrekovec () a Skala () a južným Lipovec (). Vrchol traverzuje značený turistický chodník.
Výhľady.
Čiastočne skalnatý vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, preto umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných častí sú viditeľné okolité vrcholy Západných Tatier a okolité doliny, pri vhodných podmienkach aj Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no traverzom prechádza modrá značka z rázc. Bobrovecká vápenica ku Chate pod Náružím.
Moxastín

Moxastín je antihistaminikum a anticholínergikum.
Moxastín bol vyvinutý v Česko-Slovensku a predával sa v podobe chlorovodíkovej soli ako antihistaminikum pod názvom Alfadryl. Spolu s 8-chlórteofylínom tvorí kokryštál/soľ nazývaný moxastínteoklát, ktorá sa používa ako antiemetikum pri kinetóze a predáva sa pod názvom Theadryl, prípadne v kombinácii s kofeínom pod názvom Kinedryl.
Odborný asistent

Odborný asistent (angl. "assistant professor") je vysokoškolský učiteľ, akademický pracovník, ktorý zabezpečuje v spolupráci s profesormi a docentmi vysokej školy plnenie jej úloh v oblasti vzdelávania a v oblasti vedy, techniky alebo umenia. Ak nemá vysokoškolské vzdelanie tretieho stupňa alebo vedecko-pedagogický titul, vzdeláva sa so zameraním na ich získanie. Odborný asistent nemusí mať spravidla absolvovaný doktorandský študijný program (doktor – PhD., "doctor's degree", 8 v ISCED). Kvalifikačným predpokladom je v závislosti od konkrétneho obsahu pracovných úloh vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa alebo vysokoškolské vzdelanie tretieho stupňa.
Odborný asistent vysokej školy vykonáva vzdelávaciu (pedagogickú), vedecko-výskumnú, publikačnú a výchovnú činnosť na vysokej škole a podieľa sa na aktívnych výstupoch z týchto činností autorsky a spoluautorsky a zverejňuje výsledky v časopisoch a na vedeckých, odborných alebo umeleckých podujatiach. Vedie prednášky, semináre, cvičenia, hodnotí študentov, vedie a oponuje záverečné práce v prvých dvoch stupňoch vysokoškolského vzdelávania a tvorí študijné materiály. Pre študentov vykonáva konzultácie, zabezpečuje exkurzie a odbornú prax. Odborný asistent s vysokoškolským vzdelaním tretieho stupňa skúša na štátnych skúškach v bakalárskych študijných programoch.
Medzinárodná asociácia exorcistov

Medzinárodná asociácia exorcistov () je katolícka organizácia, ktorú založil svetoznámy rímsky exorcista Gabrielom Amorthom a otec René Chenesseau v roku 1994. Asociácia združuje tých, ktorí sa venujú exorcizmu a má viac ako 900 členov (exorcistov) po celom svete, ku ktorým sa pripája viac ako 130 pomocných zariadení.
Gabriele Amorth založil 4. septembra 1991 Taliansku asociáciu exorcistov, a roku 1994 založil Medzinárodnú asociáciu exorcistov (AIE), ktorej predsedal do roku 2000. Kongregácia pre klérus ju 13. júna 2014 schválila a uznala za súkromné medzinárodné združenie veriacich s právnou subjektivitou, so všetkými právami a povinnosťami stanovenými Kódexom kanonického práva, a bola oficiálne uznaná Vatikánom. Na jeseň 2016 bola ustanovená česko-slovenská sekcia AIE. V roku 2018 mala 10 členov.
Počet členov v tejto organizácii je obmedzený a členstvo je výberové. Kňaz pre vstup do organizácie musí získať súhlas svojho biskupa. Organizácia organizuje uzavreté stretnutie raz ročne.
Gabriele Amorth založil organizáciu v snahe zvýšiť počet exorcistov po svete. Do svojej smrti bol čestným predsedom asociácie. Dve funkčné obdobia bol vo funkcii predsedu Francesco Bamonte. Od septembra 2023 je predsedom Karol Orlita. Členom asociácie je od roku 2016 aj slovenský kňaz a exorcista Imrich Degro.
Bardejovská Nová Ves

Bardejovská Nová Ves je mestská časť mesta Bardejov. Nachádza sa na východ od centra mesta, do roku 1971 bola samostatnou obcou. 
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1320. V mestskej časti sa nachádza Kostol Narodenia Panny Márie, ktorý bol postavený v 15. storočí v gotickom štýle.. V mestskej časti pôsobí futbalový klub "ŠK Milénium Bardejovská Nová Ves".
Tour de France 2024

Tour de France 2024 bol 111. ročník prestížnych cyklistických pretekov Grand Tour Tour de France. Štart pretekov bol 29. júna v talianskej Florencii a cieľ bol 21. júla v Nice. Cyklisti absolvovali 21 etáp v celkovej dĺžke . Po prvý krát v históri sa nekončilo v Paríží alebo v jeho blízkosti z dôvodu príprav na letné olympíjske hry 2024. Mark Cavendish vyhral svoju 35. etapu na Tour de France, čím prekonal 34 etapových víťazstiev Eddyho Merckxa.
Tímy.
Na štart nastúpilo 18 UCI World Tour tímov, ktoré doplnili 4 prokontinentálne tímy.
Generácia Beta

Generácia Beta (môže byť aj skrátene Gen Beta) bude demografická kohorta nasledujúca po Generácii Alfa. Predpokladá sa, že pôjde o deti mladších ľudí Generácie Y a starších ľudí Generácie Z narodené od roku 2025 do 2039. Tie by mali do roku 2035 tvoriť 16 % svetovej populácie. Tiež sa očakáva, že deti tejto generácie budú žiť až do 22. storočia.
Deti tejto kohorty budú od malička obklopené umelou inteligenciou, ktorá bude ovplyvňovať a formovať ich život. Pôjde o prvú generáciu, ktorá bude naozaj vlastniť svoje osobné údaje o zdraví. Všetky tieto informácie budú patriť jeho právoplatnému majiteľovi, ktorý s nimi bude môcť robiť čokoľvek. Presúvať ich, predávať, zdieľať, darovať, vymazávať. Nové osobné zariadenia budú navrhnuté tak, aby zhromažďovali, uchovávali a šifrovali osobné a štruktúrované lekárske údaje na báze „opt-in“. Všetky lekárske informácie budú zašifrované a riadené „inteligentnou zmluvou“, ktorá určí, kedy a kým bude prístupná.
Priechodný prierez železnice

Priechodný prierez železnice ("prejazdný profil", "prejazdný prierez železnice") je garantovaný priestor pre prechod koľajového vozidla, do ktorého v žiadnom mieste železničnej trate nezasahuje žiadna prekážka. Medzi priechodným prierezom železnice a statickým obrysom vozidla musí byť zachovaný voľný priestor pre jeho bezpečný prechod.
Statický obrys železničného koľajového vozidla.
Statický obrys železničného koľajového vozidla je kolmý priemet železničného vozidla na os rovnej železničnej trate, na ktorej vozidlo stojí. Pre priechodné prierezy a obrysy železničných koľajových vozidiel na Slovensku platí európska norma EN 15273-3. Obrys železničného koľajového vozidla sa kontroluje pomocou obrysnice. Obrysnica má najväčší praktický význam pri kontrole naloženého nákladu.
Spuštiak

 
Spuštiak () je horské sedlo v Chočských vrchoch. Nachádza sa nad obcou Likavka.
Polohopis.
Priesmyk leží v juhozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Choč. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie z Veľkého Choča () cez sedlo Stredná Poľana a Kýčeru () na Predný Choč (). Oddeľuje severne ležiacu Kopu () a spomínaný Predný Choč na juhu a stretávajú sa tu značené turistické chodníky. Územie patrí do povodia Váhu; východné svahy odvodňuje potok Turík, západnú časť potok Biely breh do Likavky. Oblasť patrí do národnej prírodnej rezervácie Choč.
Hrebeňom vedie hranica katastrálnych území obcí Likavka a Lisková v okrese Ružomberok v Žilinskom kraji.
Markíza International

Markíza International je okruh súkromnej slovenskej televízie Markíza, ktorý vysiela na území Česka.
Vysielanie stanice bolo spustené 1. februára 2016 o 6:00 reláciou "Teleráno".
Programová ponuka stanice Markíza International je koncipovaná podobným spôsobom ako programová štruktúra televízie Markíza. Vysiela v reálnom čase. Program tvoria pôvodné relácie vlastnej tvorby bez exkluzívnych zahraničných akvizícií. Programové sloty, v ktorých sa na klasickej TV Markíza vysiela obsah, pre ktorý skupina Markíza nedisponuje právami na vysielanie v zahraničí vypĺňajú reprízy pôvodných relácií a to najlepšie z archívu TV Markíza. 
Televízia sídli v bratislavskej mestskej časti Bratislava – mestská časť Záhorská Bystrica a je členom skupiny CME.
Program je šírený vo formáte MPEG-4/HD cez satelit Astra 3B na Skylinku a v terestriálnom vysielaní. Stanicu je možné sledovať aj prostredníctvom video on demand platformy Voyo.
Medzinárodný kanál spustila začiatkom roka 2016 aj sesterská skupina NOVA. Diváci na Slovensku môžu tak sledovať to najlepšie z vlastnej tvorby televízie Nova na programe Nova International.
Karel Orlita

Mons. Karel Orlita (* 18. január 1970, Ostrava-Vítkovice) je český rímskokatolícky kňaz, básnik a pápežský kaplán, doktor kanonického práva, súdny vikár brnianskej diecézy, kanonik Kráľovskej stoličnej kapituly sv. Petra a Pavla v Brne a od roku 2012 aj prezident Akadémie kanonického práva.
Pochádza z Veverskej Bítýšky, jeho otec Karol Orlita starší pracoval ako zámočník. V roku 1987 sa vyučil strojným mechanikom v kuřimskom strednom odbornom učilišti, potom začal pracovať v továrni TOS Kuřim. Pri zamestnaní vyštudoval strednú školu a roku 1991 zložil maturitnú skúšku. V roku 1992 vstúpil do teologického konviktu v Litoměřiciach a o rok neskôr do olomouckého kňazského seminára. Tam svojimi básňami doplnil zbierku mariánskych modlitieb "Totus Tuus", zostavenú olomouckými bohoslovcami a v rozšírenej podobe vydanú znovu v rokoch 1994 a 2008. Roku 1998 získal magisterský titul a nastúpil jednoročnú diakonskú službu vo farnosti pri kostole sv. Mikuláša v Znojme. Po kňazskom svätení, ktoré prijal 26. júna 1999 v Brne, bol ustanovený farským vikárom v Křižanove a excurrendo tiež v Heřmanove pri Velkej Bíteši. Jeho křižanovské pôsobenie bolo v rokoch 2001 až 2003 prerušené štúdiom kanonického práva na Pápežskej lateránskej univerzite, kde získal licenciát kanonického práva.
V júli 2005 sa stal súdnym vikárom brnianskej diecézy a od septembra 2009 bol navyše ustanovený farským vikárom v brnenskej farnosti pri katedrále sv. Petra a Pavla. Dňa 23. augusta 2008 ho pápež Benedikt XVI. menoval kaplánom Jeho Svätosti. V decembri 2011 sa Karel Orlita stal kanonikom brnenskej kapituly. Okrem toho pôsobí ako prezident Akadémie kanonického práva, biskupský delegát pre zasvätené panny, postulátor beatifikačného riadenia služobníkov Božích Václava Drbolu a Jána Bulu a od roku 2013 aj ako zastupujúci exorcista pre brniansku diecézu, do júla 2014 bol taktiež biskupským delegátom. V septembri 2023 bol zvolený do funkcie predsedu Medzinárodnej asociácie exorcistov (AIE).
Prima COOL SK

Prima COOL SK je súkromná slovenská televízna stanica. Prevádzkovateľom je česká FTV Prima, ktorú vlastní FTV Prima Holding. Je to slovenská verzia českej stanice Prima COOL. Vysielať začala 27. mája 2024.
Sídlo.
Televízia Prima Cool SK sídli v Prahe 10.
Vinohradská 3217/167, Strašnice, 100 00, Praha 10
Maliar Marsya

Maliar Marsya je konvenčné meno gréckeho maliara červenofigúrových váz, činného približne v rokoch 350 až 325 pred Kr.
Maliar Marsya je považovaný za jedného z najlepších maliarov červenofigúrových váz v 4. storočí pred Kr. Tohto anonymného maliara pomenovali podľa námetu na červenofigúrovom peliké, ktorú vyzdobil, uloženej v petrohradskom múzeu Ermitáž (inv. č. St 1795 ). Na jednej strane tejto vázy je zobrazený boh Apolón hrajúci na kythare a satyr "Marsyas" s flautou, ktorý je pripravený súperiť s bohom v hudobnej súťaži.
Maliar Marsya bol najvýznamnejší predstaviteľ tzv. "kerčského štýlu", poslednej fázy atického červenofigúrového vázového maliarstva (v rokoch 375 – 320 pred Kr.), pomenovaného podľa mesta Kerč (staroveký "Παντικάπαιον" – Pantikapaion ) na východnom pobreží ukrajinského Krymu, kde sa našlo najviac týchto váz. Kerčský štýl používal doplnkové farby, hlavne žltú, bielu a zlatú a v menšej miere modrú a zelenú. Zachovalo sa od neho len osem celých červenofigúrových váz (a niekoľko fragmentov).
Atické červenofigúrové peliké od Maliara Marsya z Britského múzea (inv. č. 1862,0530.1, váza E 424), nájdené v archeologickej lokalite starovekého mesta Kameiros na ostrove Rodos, na jednej strane zobrazuje Dionýza so satyrom a mainádou. Na opačnom povrchu tohto veľkolepého peliké je zobrazený smrteľný Péleus, ktorý sa pokúša uniesť svoju budúcu nevestu Thetis, dcéru morského boha Nérea, keď sa kúpe v spoločnosti svojich troch sestier, Néreid. V paradigme starogréckeho manželstva, na ktorú dohliada sediaca postava Afrodity a jej stojaca spoločníčka, zrejme Peithó (bohyňa ľúbostného nahovárania), neochotná nevesta odoláva, mení sa na hada, na vodu a na oheň. Péleus ju ale drží pevne a ich synom, už predurčeným byť slávnejším ako jeho otec, bude Achilles, hrdina trójskej vojny. Thetis je namaľovaná bielou farbou, je zobrazená čupiaca, s pootočeným trupom, pripomína neskoršie sochy kúpajúcej sa Afrodity. Toto zobrazenie, ktoré tak dobre napĺňa priestor, dokáže brilantne evokovať hĺbku a objem, dvojrozmernosť tohto maliarskeho diela.
Grécky archeológ Panos Valavanis pripisuje Maliarovi Marsya aj desať panathenajských amfor. Od polovice 6. storočia pred Kr. boli víťazi panathenajských hier odmeňovaní čiernofigúrovou amforou známou ako panathenajskou amforou (vyrábanou až do konca 3. storočia pred Kr.).
Panathenajská amfora uložená v "Múzeu J. Paula Gettyho" v Malibu (J. Paul Getty Museum, Malibu, 79.AE.147 ) pripísaná Maliarovi Marsya, na prednej strane zobrazuje bohyňu Aténu odetú v archaickom štýle, zdôrazňujúc tak úctyhodnú históriu panathenajskej tradície. Na zadnej strane je výjav zo súťaže, pre ktorú slúžila ako cena. Vozataj v dlhom bielom odeve stojí vo voze zo štvorzáprahom, vedľa neho je nahý muž s prilbou a štítom zvaný "apobatés" ("apobatai" boli na panathenajských hrách spolusúťažiaci pri pretekoch vozov, vyskakovali zo svojich vozov a naskakovali späť). Podľa nápisu na váze „Theofrastos bol archón“ (panathenajské amfory boli vďaka nápisom s menom archonta bezpečne datovateľné) sa datuje do roku 340/339 pred Kr.
Dlhá Lúka (Bardejov)

Dlhá Lúka je mestská časť mesta Bardejov. Nachádza sa severovýchodne od centra, mestskou časťou sa stala v roku 1972. Leží na dolnom toku Kamenca, ľavého prítoku Tople. Na západe susedí mestská časť s Bardejovskými Kúpeľmi.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1320, z rovnakého dokumentu ako aj prvá zmienka o Bardejovskej Novej Vsi. Po latinsky sa obec nazývala "Longa Villa", nemecky "Longenau" a maďarsky "Hosszúret". Písomnosti z roku 1403 opisujú Dlhú Lúku ako stredne veľkú dedinu s 25 gazdovstvami rozprestierajúcimi sa na rozlohe asi 60 hektárov.
V mestskej časti sa nachádza kostol sv. Anny a Joachima, dokončený v roku 1825. Medzi rokmi 1994 a 1996 bol zrekonštruovaný a rozšírený, pričom sa jeho kapacita viac než zdvojnásobila.
Jan Mařík

Mgr. Jan Mařík, Ph.D. (* 29. december 1975, Praha) je český archeológ a riaditeľ Archeologického ústavu Akademie věd ČR v Prahe.
Životopis.
Je absolventom Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, kde študoval históriu a pravekú a ranne stredovekú archeológiu. Odborne pôsobí v Archeologickom ústave Akademie věd ČR (ARUP), ktorý od roku 2017 vedie ako riaditeľ. Venuje sa aj pedagogickej činnosti, prednáša na archeologických katedrách českých vysokých škôl a základy archeológie vyučuje tiež na Vysokej škole chemicko-technologickej.
Odborne sa zameriava na obdobie raného stredoveku, od roku 1998 je vedúcim archeologických výskumov na hradisku v Libici nad Cidlinou, ďalej sa zaoberá pamiatkovou starostlivosťou v archeológii a popularizácií archeologického dedičstva.
Diecézny biskup

Diecézny biskup je biskup spravujúci konkrétnu existujúcu diecézu.
Diecézny biskup v rímskokatolíckej cirkvi.
V rímskokatolíckej cirkvi rozlišujeme sídelného biskupa u diecéz prislúchajúcich k nejakej cirkevnej provincii a vyňatého biskupa u diecéz spadajúcich priamo pod apoštolskú stolicu.
Vymenovanie diecézneho biskupa.
Proces vymenovania nového diecézneho biskupa za normálnych okolností určujú "Normy pre promócie do biskupskej služby v latinskej cirkvi" z roku 1972 a Kódex kánonického práva z roku 1983 (kánony 364, 377 a 378).
Apoštolský nuncius požiada biskupov miestnej cirkvi, aby mu vymenovali 50 tzv. konzultorov (duchovných i laikov, z odporúčaní ktorých vzíde poradovník troch mien. Všetci zúčastnení sú viazaní služobným pápežským tajomstvom (). Pápež vyberá z navrhnutých kandidátov, avšak poradovník pre neho nie je záväzný, môže ho zmeniť. Nunciatúra potom tajne kontaktuje vybraného kandidáta a spýta sa ho, či funkciu prijíma (v prípade, že kandidát zo závažných dôvodov odmietne, postupuje sa ďalej podľa poradovníka).
Biskupom diecézy sa stáva dotyčný po zložení vyznania viery a prísahy vernosti Apoštolskému stolcu vyhlásením vymenovania. Potom sa už môže kánonicky ujať riadenia diecézy. Pre tento akt sa vyžaduje jasné liturgické gesto: sadnutie na biskupský stolec (trón) vo vlastnej katedrále. Pokiaľ dotyčný ešte nie je biskupom, sú mu niektoré právomoci (napr. svätenie kňazov) odopreté, resp. vykonával by ich neplatne, až do okamihu jeho vlastného biskupského svätenia.
Diecézny biskup v iných cirkvách.
Úrad diecézneho biskupa existuje aj v iných cirkvách, ktoré majú episkopálne zriadenie – napr. v cirkvách anglikánskych alebo v niektorých cirkvách luteránskych.
Luis Pascual Dri

Luis Pascual Dri, OFM Cap. (* 17. apríl 1927, Federación, Argentína) je argentínsky kňaz katolíckej cirkvi, člen Rádu menších bratov kapucínov a vyhľadávaný spovedník. Pápež František ho 30. septembra 2023 vymenoval za kardinála.
Životopis.
Luis Pascual Dri sa narodil 17. apríla 1927 vo Federación v provincii Entre Ríos v Argentíne. Od malička sa staral o prácu na poli, zvieratá a tiež sadil kukuricu a lucernu. Navštevoval miestnu vidiecku školu. Do kapucínskeho seminára vstúpil ako 11-ročný v januári 1938 (do rehoľného života vstúpili všetci súrodenci okrem jedného) a ukončil tu základné a stredné štúdium. Vstúpil do noviciátu v štvrti Nuevo París v Montevideu v Uruguaji a svoje prvé sľuby zložil 21. februára 1945. V roku 1949 zložil svoje večné sľuby. Za kňaza bol vysvätený 29. marca 1952 v katedrále v Montevideu.
V roku 1953 sa Luis stal riaditeľom seminára San Francisco de Carrasco Minor. O dva roky neskôr riadil argentínsky Serafický seminár vo Villa Gdor v regióne Galvez. V roku 1959 sa stal majstrom novicov v San Franciscu de Carrasco. Od roku 1961 pôsobil v Európe ako formátor novicov.
V rokoch 1962 až 1974 vyučoval na "Colegio y Liceo Secco Illa de Uruguay". Krátko bol farárom v Empalme a Colonia Nicolich a potom sa v roku 1976 stal magistrom novicov v Minas v Uruguaji. O sedem rokov neskôr, v roku 1983, sa presťahoval do farnosti San Enrique de Villa Gdor v Galvez. V roku 1987 bol vymenovaný za farára Santa María de la Ayuda v El Cerro de Montevideo. V rokoch 2000 až 2003 bol farárom v "Santuario Nuestra Señora del Rosario de Pompeya" vo štvrti Nueva Pompeya v Buenos Aires a následne farárom v Mar del Plata. V roku 2007 odišiel Luis do dôchodku vo veku 80 rokov. Každý deň sa však vracia do svätyne, kde niekoľko hodín spovedá.
Kardinál-spovedník.
Pápež František pri viacerých príležitostiach hovoril o Driovej práci spovedníka, pričom na jeho príklade poukazoval na to, že spovedník má veľa odpúšťať. Dri opísal, že sa často stretával s pápežom Františkom, keď bol ešte arcibiskupom v Buenos Aires, a uviedol, že František za ním posielal kňazov, aby sa s ním radili. Kvôli ich spoločnej minulosti ho argentínske médiá prezývajú "pápežským spovedníkom." Dri zase uvádza ako svojich vzorov a mentorov kapucínov sv. Leopolda Mandića a sv. Pátra Pia. Druhý menovaný bol jeho spovedník v roku 1960, keď obaja žili v tom istom kláštore.
Dňa 9. júla 2023 pápež František oznámil, že plánuje 96-ročného Driho vymenovať za kardinála na konzistóriu naplánovanom na 30. september. Dri sa nezúčastnil konzistória pre svoj zdravotný stav a vek. Na tomto zhromaždení bol vymenovaný za kardinála diakona s titulárnym rímskym kostolom Sant’Angelo in Pescheria.
Kardinálske insígnie si Dri prevzal 11. októbra v katedrále v Buenos Aires z rúk arcibiskupa Mirosława Adamczyka, apoštolského nuncia v Argentíne.
Meriadov

 
Meriadov () je horské sedlo v Kysuckej vrchovine. Nachádza sa v hlavnom hrebeni nad obcou Radôstka.
Polohopis.
Priesmyk leží v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vojenné. Nachádza sa v hlavnom hrebeni, ktorý vedie od vrchu Zlieň () cez Sedlo nad Melišovcami a Obelec () a pokračuje popod Černatín () na Poľanu (). Oddeľuje severne ležiaci masív Černatína a južne situovaný Obelec a prepája údolie potoka Sobolčín na východe a Povinskú dolinu na západe. Východné svahy odvodňuje Sobolčín do Radôstky a Bystrice, voda zo západných odteká Povinským potokom do Kysuce. Sedlo je pomenované podľa neďalekej osady a prechádza ním značený turistický chodník. 
Územie leží v Žilinskom kraji a hrebeňom vedie hranica okresov Žilina a Kysucké Nové Mesto. Východná časť patrí do katastra obce Lutiše, západná obci Povina.
Samuel Boden

Samuel Standidge Boden (4. apríla 1826, Kingston upon Hull – 13. januára 1882, Londýn) bol anglický šachový majster a novinár 19. storočia.
Z Bodenových šachových výsledkov môžeme menovať:
Boden bol dlhodobým šachovým redaktorom (od 1858 do 1873) v "The Field Magazine" a taktiež napísal knihu "A Popular Introduction to the Study and Practice of Chess" (1851). S jeho menom je spojený tzv. Boden-Kieseritzkyho gambit "1.e4 e5 2.Jf3 Jf6 3.Sc4 Jxe4 4.Jc3 Jxc3 5.dxc3 f6" v Hře dvoch jazdcov v obrane, a tzv. Bodenov mat, tj. mat s pomocou dvoch strelcov, ktorý použil práve Boden v roku 1853 v Londýne v partii s R. Schulderom.
Diego Rafael Padrón Sánchez

Diego Rafael Padrón Sánchez (* 17. máj 1939, Montalbán, Venezuela) je venezuelský prelát katolíckej cirkvi, ktorý v rokoch 2002 až 2018 pôsobil ako arcibiskup diecézy Cumaná. Sánchez bol predsedom Venezuelskej biskupskej konferencie v rokoch 2012 až 2018.
Pápež František ho 30. septembra 2023 vymenoval za kardinála.
Životopis.
Diego Rafael Padrón Sánchez sa narodil v Montalbáne 17. mája 1939. Stredoškolské štúdiá absolvoval v menšom seminári vo Valencii a filozofickú a teologickú prácu v interdiecéznom veľkom seminári v Caracase. Za kňaza diecézy Valencia bol vysvätený 4. augusta 1963.
Sánchez pôsobil ako zástupca riaditeľa strednej školy a potom ako prefekt disciplíny, študijný prefekt a učiteľ Arcidiecézneho seminára vo Valencii. Následne pôsobil sedem rokov v pastorácii. Titul učiteľa na Národnom pedagogickom ústave získal v roku 1974. V rokoch 1979 až 1983 strávil v Ríme a Jeruzaleme, kde získal licenciát zo Svätého písma na Pápežskom biblickom inštitúte v Ríme. Po návrate do Venezuely bol farárom v San Diegu di Alcalá neďaleko Valencie a zároveň vyučoval v seminári vo Valencii a v interdiecéznom seminári v Caracase.
Pápež Ján Pavol II. ho 4. apríla 1990 vymenoval za titulárneho biskupa Gisipy a pomocného biskupa Caracasu. Biskupskú konsekráciu prijal 27. mája 1990 z rúk kardinála José Alí Lebrúna Moratinosa, arcibiskupa z Caracasu.
O takmer štyri roky neskôr, 7. mája 1994 bol povýšený na biskupa venezuelskej diecézy mesta Maturín. Biskupská inštalácia prebehla 23. júla. Túto diecézu viedol skoro osem rokov. Pápež Ján Pavol II. ho 27. marca 2002 vymenoval za arcibiskupa Cumaná.
Sánchez pôsobil dve trojročné obdobia ako predseda venezuelskej biskupskej konferencie v rokoch 2012 až 2018. Predtým pôsobil v konferencii ako predseda komisie pre laikov a mládež v rokoch 1990 až 1996 a predseda komisie pre katechézu a biblickú službu v rokoch 1996 až 2003.
Dňa 7. júla 2017 Sánchez odsúdil brutálne útoky spred niekoľkých dňov proti opozičným poslancom vo venezuelskom národnom zhromaždení.
Pápež František prijal jeho rezignáciu na funkciu arcibiskupa 24. mája 2018.
Dňa 9. júla 2023 pápež František oznámil, že ho plánuje povýšiť na kardinála na konzistóriu naplánovanom na 30. september. Na tomto konzistóriu bol vymenovaný za kardinála kňaza s rímskym titulárnym kostolom San Gaetano.
Jozef Kršek

Ing. Jozef Kršek (* 19. február 1939, Sasinkovo† 12. október 2021) bol slovenský poľnohospodárzootechnik, manažér, podnikateľ a tretí (riadny) minister poľnohospodárstva a výživy na Slovensku v období od 28. augusta 1991 do 24. júna 1992 (vláda Jána Čarnogurského).
Napísal knihu "Roľníci v dobe socializmu: Takto sme žili", v ktorej opisuje hospodárenie JRD v období komunistického Československa.
Životopis.
Narodil sa do roľníckej rodiny v roku 1939 v Sasinkove. Roku 1962 vyštudoval zootechniku na Vysokej škole poľnohospodárskej v Nitre. Po štúdiu pracoval na jednotnom roľníckom družstve v obci Pata, kde pôsobil ako hlavný zootechnik. Neskôr ako manažér pracoval v mnohých významných funkciách v poľnohospodárskych družstvách na Slovensku. Družstvá, ktoré viedol, dosahovali vynikajúce hospodárske výsledky. Nevstúpil do komunistickej strany, no v poľnohospodárskom prostredí bol rešpektovaným odborníkom.
6. mája 1991 bol na základe konkurzu vymenovaný za v poradí tretieho ministra povereného riadením Ministerstva pôdohospodárstva a výživy Slovenska vo vláde Jána Čarnogurského. Vo funkcii pôsobil do 24. júna 1992. Po skončení na funkcii ministra sa venoval súkromnému podnikaniu. Zomrel 12. októbra 2021.
Loránd Eötvös

Barón Loránd Eötvös de Vásárosnamény (; medzinárodne Roland Eötvös; * 27. júl 1848, Budín – † 8. apríl 1919, Budapešť) bol maďarský fyzik a univerzitný profesor. Najznámejšie sú jeho práce v oblasti gravitácie a povrchového napätia kvapalín. Patril medzi významných experimentátorov prelomu 19. a 20. storočia.
Životopis.
Narodil sa v roku 1848, roku uhorskej revolúcie. Jeho otec József Eötvös (* 1813 – † 1871) bol významným básnikom, spisovateľom a liberálnym politikom, ktorý hral významnú úlohu v uhorskom intelektuálnom a politickom živote a v čase Lorándovho narodenia zastával funkciu uhorského ministra školstva.
Začal študovať právo, čoskoro sa však preorientoval na fyziku, ktorú odišiel študovať do Heidelbergu a pruského Königsbergu. Po získaní doktorátu sa vrátil do Uhorska, kde po zvyšok života pôsobil na budapeštianskej univerzite, najskôr ako docent, od roku 1872 ako profesor a v rokoch 1891 – 1892 ako rektor.
Medzinárodne známym sa stal vďaka prácam v oblasti povrchového napätia kvapalín (Eötvösov zákon, Eötvösovo číslo) a inovátorskými experimentmi pri skúmaní gravitácie. Najvýznamnejším počinom boli jeho vysoko presné experimenty s torznými váhami, pomocou ktorých dokázal pôsobenie Coriolisovej sily, predovšetkým rovnosť medzi tiažovou a zotrvačnou hmotnosťou (Eötvösov experiment). Tento dôkaz ekvivalencie oboch hmotností poslúžil Albertovi Einsteinovi ako východisko pre budovanie všeobecnej teórie relativity, za čo ho Einstein ocenil formou ďakovného listu.
Eötvös bol tiež vášnivým horolezcom (neskôr liezol spolu s dcérami Ilonou a Rolandou) a rád jazdil na koni. Nebol len významným vedcom, ale aj významnou spoločenskou osobnosťou. V rokoch 18891894 bol predsedom Uhorskej akadémie vied, v roku 1891 založil Matematickú a fyzikálnu spoločnosť ("Mathematikai Physikai Társulat") a v rokoch 18941895 zastával funkciu ministra náboženstva a verejného školstva Uhorska.
Na jeho počesť bola v roku 1950 budapeštianska univerzita premenovaná na Univerzitu Loránda Eötvösa. Je po ňom pomenovaný aj kráter Eötvös na odvrátenej strane Mesiaca.
Liga národov CONCACAF 2024/2025

Liga národov CONCACAF 2024/2025 bude štvrtou sezónou Ligy národov CONCACAF, medzinárodnej futbalovej súťaže pre všetkých 41 národných tímov CONCACAF. Súťaž sa začne skupinovou fázou v septembri 2024 a skončí sa finálovým turnajom v marci 2025. Liga národov bude slúžiť aj ako kvalifikácia na Zlatý pohár CONCACAF 2025, pričom presný spôsob bude ešte oznámený.
 je trojnásobným obhajcom titulu.
Formát.
Liga národov CONCACAF sa bude hrať v nezmenenom formáte, ktorý sa hral v sezóne 2023/2024.
V lige A sa predstaví 16 tímov. Štyri tímy s najvyšším postavením v rebríčku CONCACAF postúpia rovno do štvrťfinálového kola, zatiaľ čo zvyšných 12 tímov bude rozdelených v dvoch skupinách po šesť tímov a hrať budú švajčiarskym systémom, v ktorom každý tím odohrá štyri zápasy vopred určené žrebom (dva doma a dva vonku). Dva najlepšie tímy z každej skupiny doplnia štvrťfinálové kolo. Neskôr sa odohrá štvrťfinálové kolo ktoré bude na dva zápasy a víťazi postúpia na finálový turnaj Ligy národov. Zároveň dve najhoršie tímy v skupinách zostúpia do Ligy B.
V Lige B bude taktiež 16 tímov ale v štyroch skupinách. Víťazi skupín postúpia do Ligy A a tímy na posledných miestach zostúpia do Ligy C.
V Lige C bude tentokrát 9 tímov v troch skupinách. Víťazi skupín a najlepší tím na druhom mieste postúpia do Ligy B. Najhoršie tímy z Ligy A a najlepšie tímy z Ligy C odohrajú v novembri dvojzápasy v rámci play-in.
Liga A.
Štvrťfinále.
Štvrťfinálové dvojice sú vopred určené na základe poradia tímov v rankingu. Víťazi skupín a tímy na druhých miestach budú zoradení podľa ich účinkovania v skupinovej fázy, zatiaľ čo nasadené tímy budú zoradené podľa rankingu CONCACAF. Prvé zápasy aj odvety štvrťfinále sa odohrajú v novembri. Víťazi postúpia na finálový turnaj Ligy národov a porazení sa dostanú do predkôl o Zlatý pohár CONCACAF 2025.
Nasadené tímy
Liga C.
Play-in medzi Ligou A a Ligou C.
Tímy na piatom a šiestom mieste v skupine A bude hrať v play-in s najlepšími štyrmi tímami s Ligy C. Páry budú určené na základe výsledkov tímov počas skupinovej fázy.
Víťaz play-in sa kvalifikuje do kvalifikácie o Zlatý pohár CONCACAF 2025.