Mentoring (forma spolupráce učiteľov)

Mentoring alebo tiež mentorstvo (angl. mentoring či mentorship) je profesionálna prax poskytujúca podporu, asistenciu a vedenie učiteľom s cieľom zvýšiť ich profesionálny vzostup a úspešnosť v práci.
História.
Idea mentoringu má svoj koreň v  klasickej antickej literatúre, v Homérovom diele Odyssea. Keď Odysseus opúšťal Tróju, ako skúsený muž poveril svojho priateľa, starého múdreho muža – Mentora – starostlivosťou, vedením, výchovou a ochranou svojho syna, mladého Telemacha. Meno staršieho skúseného Mentora sa teda stalo základom pojmu, ktorý je v tradičnej podobe chápaný ako synonymum pre radcu, vodcu a vychovávateľa.
Mentoring a príbuzné pojmy.
Mentoring a uvádzanie učiteľov (induction).
Uvádzanie sa vzťahuje k formálnym opatreniam, cieleným k podpore začínajúcich učiteľov, vrátane ich povinného vzdelávania po nástupe do praxe. Špecifiká uvádzania učiteľov sú preto badateľné predovšetkým v cieľoch, ktoré sú mierené výhradne k začínajúcim učiteľom.
Mentoring nie je obmedzený na podporu študentov učiteľstva a začínajúcich učiteľov, i učitelia s rokmi praxe sa môžu ocitnúť v profesijných situáciách pre nich nových a za určitých okolností potom môže podporu formou mentoringu poskytovať i služobne mladší, ale v danej oblasti skúsenejší kolega.
Mentoring a supervízia (supervising).
Supervízia je súčasťou, resp. dôležitou metódou mentorského sprevádzania. Rozdiely možno vidieť v jednorazovom a treba i náhodnom využití supervízie, oproti ucelenej a plánovanej mentorskej podpore založenej na dlhodobejšom vzťahu.
Mentoring a koučovanie (coaching).
Koučovanie, ako súčasť mentoringu, má silnejší potenciál pokiaľ ide o preberanie zodpovednosti učiteľa (koučovaného) za vlastné rozhodovanie a rozvoj potenciálu všeobecne a má voľnejší vzťah k profesijným odborným témam.
Cieľ mentoringu v školách.
Cieľom mentorskej spolupráce je rozvoj vedomostí a dovedností, posilnenie profesionálnych kompetencii, ale tiež nadobudnutie sebavedomia, emočnej pohody a rozvoj školskej klímy.
Fázy mentorského vzťahu.
Základnou podmienkou mentoringu je vzťah založený na dobrovoľnosti oboch strán, vzájomnej dôvery a rešpektu medzi mentorom (skúsenejší človek) a mentee (menej skúsený zverenec). Mentorský vzťah má svoju dynamiku a prechádza v čase niekoľkými fázami:
Podoby mentorských vzťahov.
Individuálny mentoring (face to face; one to one).
Typická podoba mentorského vzťahu, kedy je skúsenejšiemu kolegovi pridelený menej skúsený učiteľ. Môže nadobúdať niekoľko podôb:
Podporné skupiny.
Niekoľko mentee sa môže stretávať dohromady s jedným mentorom. Spoločne môžu diskutovať o rôznych témach (napr. ako viesť rodičovské schôdzky).
Mentorská konštelácia (multiple mentoring).
Spojenie niekoľkých mentorov, ktorí predávajú svoje skúsenosti a podporujú jedného mentee. Pre mentorov to znamená, že nie sú príliš časovo zaneprázdnení, pretože si môžu medzi sebou rozdeliť zodpovednosť za jednotlivé oblasti rozvoja svojho mentee.
E-mentoring.
Môže byť doplnkom ku klasickému modelu one-to-one, alebo môže fungovať ako plnohodnotný mentorský vzťah. Prostredníctvom e-mailov, chatu, skypu a pod. sa môžu rozvíjať mentorské vzťahy, ktoré by možno nikdy nevznikli kvôli veľkej vzdialenosti medzi mentorom a mentee.
Výhody a riziká mentoringu.
Z mentorského vzťahu vyplývajú výhody, ale tiež riziká, a to ako pre mentee, tak pre samotného mentora: