Rakovskí

Rakovskí alebo Rakovskovci sú starý turčiansky šľachtický rod so stredovekými koreňmi.
Rakovskí neboli potomkami pôvodných rakovských zemanov, pretože tí v priebehu 15. storočia postupne vymreli. Na základe nového kráľovského darovania pripadlo Rakovo Ondrejovi Čerňanskému z Veľkej Čiernej. Proti tejto donácii sa ohradilo všetko príbuzenstvo. Nedlho potom získal v roku 1479 polovičný podiel v Rakove turčiansky podžupan Matej Jesenský z Dolného Jasena († 1496). Ďalší podiel v Rakove vyženil sobášom s Annou, dcérou Juraja z Rakova. Donáciu na majetky od Mateja Korvína získal v roku 1483. Podľa získaného majetku začali jeho potomkovia používať priezvisko v tvare "Rakovský seu(=inak) Jesenský de Parva Jesen". Rakovskí preniesli svoje sídlo do Kaľamenovej, ktorú získali v polovici 16. storočia. Nedlho potom dostalo sa im obnovenia erbového listu (1561), ktorý dali zapísať do stoličnej zápisnice až v roku 1774. Z Rakova sa celkom nevysťahovali a časť rodiny ostala navždy v Rakove. Pôvodné zemianske majetky sa udržali v majetku rodu až do konca 19. storočia.
Dejiny rodu.
Rod Rakovských sa osamostatnil koncom 15. storočia rozdelením starého turčianskeho rodu Jesenských na dve línie, z ktorých jedna podľa svojho sídelného majetku v Rakove dostala predikát de Rako a meno Rakovský. V polovici 16. stor. najvýznamnejším členom tohto rodu bol Juraj, ktorý dosiahol vysoké hodnosti a funkcie vo verejnej správe (vicepalatín, kráľovský komorník a iné). Za panovania kráľa Ferdinanda I. značne rozmnožil majetok rodu. Za zásluhy a vernosť kráľovi dostal mnohé donácie, ktorými získal a ďalšími akvizíciami ešte zväčšil majetok rodu. 
Majetky a podiely v rôznych obciach:
Jurajovi synovia, Ján a Ondrej, skonali bez potomkov zakrátko po otcovi a tak sa majetky koncom 16. storočia dostali do vlastníctva Jurajovho brata Štefana Rakovského a jeho synov Alberta, Martina, Mateja a Mikuláša. Mnohí z rodu študovali a niektorí aj pôsobili v českých krajoch. V druhej polovici 16. storočia. študovali v Čechách bratia Martin, Mikuláš a Matej. Všetci načas v českých krajoch i pôsobili a Mikuláš sa tam dokonca oženil a usadil. 
Neskôr získal rod ďalšie majetky v Hontianskej župe a rozdelil sa na dve línie pomenované podľa svojich sídel "Štiavnickou" (podľa Liptovskej Štiavnice) a "Rakovskou" (podľa Rakova). Rod Rakovských nikdy nevlastnil rozsiahlejšie kompaktné panstvá. Ich majetky tvorili roztrúsené kúrie a majetkové podiely v mnohých obciach v ktorých mali svoje kúrie a majetkové podiely aj iné šľachtické rody. Rod Rakovských získal značnú časť majetkov po rodoch, ktoré vymreli. Získaním majetkov po rodoch Štiavnických a Parížovských získali aj príslušné majetkoprávne písomnosti tvoriace archívy týchto rodov. Prevažná časť majetkoprávnych písomností archívu rodu Rakovských je latinská. Latinské sú však zväčša také písomnosti, ktoré vydala kráľovská kancelária, palatín, a pod. Z nepočetných listín vydaných župnými ustanovizňami v 16. storočí sú v archíve rodu dve slovenské a tri latinsko-slovenské, ktoré majú úvod a záver latinsky a výpovede svedkov sú slovensky. Pomerne najviac slovenských písomností v archíve rodu je medzi majetkoprávnymi písomnosťami obsahujúcimi právne rokovania, ktoré sa uskutočnili priamo medzi členmi liptovských a turčianskych zemianskych rodov. Sú to hlavne testamenty, obligácie na požičané sumy, kvitancie na vrátené peniaze a záložné listy. České, resp. slovenské písomnosti zo 16. storočia v archíve rodu Rakovských dokumentujú uplatňovanie sa češtiny ako písomnej reči na Slovensku v tomto období.
Rodový erb.
Rakovskí používali od konca stredoveku až do polovice 16. storočia jednoduchý erb s rakom. Erb je hovoriaci a vyjadruje názov lokality, odkiaľ rod pochádzal. Za pôvodnú podobu erbu Rakovských sa všeobecne považuje červený vodorovne položený rak v zlatom poli. Rak by mal byť aj v klenote. Farebnosť erbu sa odvodzuje od farebnosti armálesu z roku 1561. Staršiu podobu rodového erbu spred udelenia armálesu poznáme z pečatí Juraja Rakovského. V štíte sa nachádza rak.
V roku 1561 získali Rakovskí od Ferdinanda I. armálnu listinu. Listina bola vydaná 16. augusta 1561 vo Viedni. Zachovala sa až dodnes v ich rodovom archíve uloženom v Maďarskom krajinskom archíve v Budapešti. Adresátmi armálesu boli Martin a Ján Rakovskí a Albert, Matej a Ondrej Rakovskí. Erbovou listinou bol udelený nasledovný erb. Erb je modrý so zlatou pätou. Na deliacej čiare je v modrom poli položená zlatá koruna. Z nej vyrastá medzi dvojicou k zemi sklonených ľalií doprava otočený obrnený rytier držiaci v pravej ruke meč, ktorý má položený na pleci a v ľavici drží olivovú ratolesť. V pravom hornom rohu štítu sa nachádza zlaté žiariace slnce a v ľavom hviezdička. V dolnom zlatom poli sa nachádza pôvodný rodový erb – červený vodorovný rak. Klenotom je rytier zo štítu vyrastajúci medzi sklonenými ľaliami z koruny. Prikrývadlá sú červeno – strieborné a zlato – modré.
Rodokmene.
Rakovský de Rako
Rakovský de Rako