burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Účelový úver

Účelový úver je každý úver, ktorého využitie je potrebné veriteľovi zdokladovať. Účelové úvery sú určené na nákup konkrétnych tovarov alebo služieb. Najčastejšími dôvodmi poskytnutia účelového úveru sú:
Bežný účet

Bežný účet môže byť:
Boston City Hall

Bostonská radnica je budova v centre mesta a sídlo vlády mesta Boston, Massachusetts, USA.
Dejiny.
Do súťaže na budovu bostonskej radnice bolo v roku 1962 zaradených 256 návrhov. Víťazným návrhom sa stal projekt Gerharda Kallmana, Noela McKinnella a Edwarda Knowlesa. Bol realizovaný v rokoch 1963-1968 stavebnou firmou Architects and Engineers. V interiéri aj v exteriéri tejto budovy prebieha na rôznych úrovniach vzájomná interakcia medzi občanmi a štátnou správou. Témou projektu bola tzv. „oslava štátnej správy“. Práve tu obyvatelia Bostonu privítali anglickú kráľovnu Alžbeta II. pri jej návšteve Spojených štátov v roku 1976. 
Budova bostonskej radnice.
Budova radnice sa nachádza vo vládnom centre mesta Boston. V rámci centra Bostonu sa autorom objektu radnice podarilo spojiť päť základných dištriktov mesta. Okrem samotnej budovy sa v návrhu nachádza aj tzv. plaza, námestie inšpirované antikou, ktoré sa stalo častým verejným zhromaždiskom.
Objekt bostonskej radnice je deväť podlažný. Je formálne aj funkčne rozdelený do troch úsekov. Prvé štyri podlažia sú plne prístupné verejnosti. Nachádzajú sa tu kancelárie mestského úradu. Ďalšie priestory slúžia úradu primátora a mestskej rady. V najvyšších podlažiach sa nachádzajú kancelárie radnice, ktoré sú pomerne málo navštevované verejnosťou. Autori vyjadrili návrh rozdelenia budovy do troch častí aj materiálovo. Vo fasáde sa striedajú tehlové povrchy s povrchmi z pohľadového betónu a keramickým obkladom. Pohľadový betón typický pre brutalizmus, evokuje vážnosť sídla primátora, pričom tehla a keramický obklad evokujú prístupnosť verejnosti.
Objekt radnice je z väčšej časti riešený ako stužená monolitická konštrukcia, vylievaná na mieste z portlandského betónu. Ostatné dielce sú železobetónové prefabrikáty a majú rozdielnu farebnosť od liateho betónu. 
Odozva verejnosti.
Objekt bostonskej radnice sa stretol s úspechom najmä v kruhoch modernistických architektov. Je považovaný za výborný príklad architektúry brutalizmu. Avšak v radoch verejnosti a samotných zamestnancov radnice sa objekt stretol s negatívnymi reakciami. Zaznamenané boli sťažnosti v súvislosti s nevhodným pracovným prostredím a náročnou orientáciou návštevníkov. Stavba bola v priebehu rokov 2006-2008 navrhnutá na zbúranie, prípadne premiestnenie úradu radnice do iných priestorov v rámci mesta.
NHL 2007/2008

Sezóna NHL 2007/2008 bola v poradí 90. sezóna Národnej hokejovej ligy. Riadna sezóna sa začala 29. septembra 2007, koniec základnej hracej časti je naplánovaný na 6. apríla 2008. Atlanta Thrashers 27. januára 2008 hostil 56. ročník All-Star zápasu.
Pavel Valerievič Daciuk

Pavel Valerievič Daciuk (; * 20. júl 1978, Jekaterinburg) je bývalý ruský hokejový útočník, hrajúci na pozícii centra, držiteľ Zlatej trojkoruny.
Klubový hokej.
Pôsobenie v Rusku.
Hokej začal hrať vo svojom rodnom Jekaterinburgu. V mladosti sa venoval taktiež futbalu. Hrával v superligovom tíme Spartak Jekaterinburg, ktorý sa neskôr premenoval na Dynamo Jekaterinburg. Napriek solídnym výsledkom zostával často prehliadaný, v NHL draftoch v rokoch 1996 a 1997 si ho žiaden NHL tím nevyhral. V sezóne 1997/98 si ho všimol klubový skaut Detroitu a tento tím ho nakoniec draftoval v roku 1998 zo 171. miesta.
V Jekaterinburgu v štyroch sezónach odohral 101 zápasov s celkovou bilanciou 70 bodov. Jeho tím v sezóne 1997/98 zo superligy vypadol, takže jednu sezónu odohral v druhej lige (s názvom Vyššia liga), v ktorej sa klubu podarilo postúpiť naspäť do ruskej najvyššej súťaže. Sezónu 2000/01 odohral v tíme Ak Bars Kazaň. Prvýkrát v kariére sa tak dostal do play-off superligy, avšak Kazaň po výbornej základnej časti, kde v prvej fáze skončil prvý a v druhej fáze druhý, nakoniec v štvrťfinále vypadol.
Detroit Red Wings.
2001-2004.
Vo svojej nováčikovskej sezóne získal svoj prvý Stanleyho pohár. V tíme hral aj so svojimi krajanmi Igorom Larionovom a Sergejom Fiodorovom, pričom v hral vo formácii s Brettom Hullom a Boydom Deverauxom. Kvôli náročnosti sezóny vynechal zopár zápasov na jej konci, avšak prezentoval sa solídnym výkonom 35 bodov v 70 zápasoch. V play-off hral v takmer všatkých zápasoch svojho mužstva a mohol sa tak tešiť zo zisku najcennejšej trofeje.
V nasledujúcej sezóne začal hrať vo formácii s Henrikom Zetterbergom a táto formácia (Dacjuk-Zetterberg-Hull) sa stala veľmi úspešnou a známou ako "dve deti a starec". Kvôli zraneniu kolena neodohral 18 zápasov, ale stihol nazbierať 51 bodov. V play-off nebodoval, Detroit vypadol už v prvom kole proti Anaheimu. Po odchode Sergeja Fiodorova, ktorý bol tiež centrom, sa Dajcuk stal jedným z kľúčových hráčov tímu. V sezóne 2003/04 nazbieral 68 bodov v 75 zápasoch a prvýkrát sa zúčastnil NHL All-Star Game. Pridal 6 asistencií v play-off, Detroit vypadol v 2. kole.
Reprezentácia.
 
 
 
 
Tréner Vladimir Krikunov ho nominoval na Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2005, kde vytvoril formáciu s Alexejom Kovaľovom a Alexandrom Charitonovom. Ruskí hokejisti po semifinálovej prehre s Kanadou 3:4 vyhrali zápas so Švédskom 6:3 a stali sa bronzovými medailistami. Zúčastnil sa aj šampionátu v Nemecku, kde ruský tím obsadil po finálovej prehre s Českom 1:2 striebornú priečku. Na týchto majstrovstvách bol vyhlásený za najlepšieho útočníka turnaja. Na Olympijských hrách 2014 bol kapitánom reprezentácie Zbornej.
Giles Gilbert Scott

Sir Giles Gilbert Scott (* 9. november 1880 – † 9. február 1960) patrí medzi najvýznamnejšie mená anglickej architektúry 20. storočia. Dokázal zlúčiť tradíciu s modernosťou a preniesť industriálne štruktúry do sakrálnej architektúry. Preslávil sa najmä nezabudnuteľným dizajnom londýnskej červenej telefónnej búdky.
Biografia.
Narodil sa 9. novembra v roku 1880 ako jedno zo šiestich detí architekta Georga Gilberta Scotta. V roku 1899 sa začína jeho architektonické vzdelávanie a už v roku 1902 sa zapojil do architektonickej súťaže o návrh anglikánskej katedrály v Liverpoole. O dva roky neskôr sa stal členom R.I.B.A a v roku 1914 sa oženil s Louise Wallbank Hughesovou. Počas prvej svetovej vojny slúžil ako dôstojník a inšpektor konštrukcií obrany. V roku 1924 vyhral súťaž Kráľovskej komisie výtvarného umenia pre návrh dizajnu telefónnej búdky centrálnej pošty. Giles Scott sa stal prezidentom Kráľovského inštitútu britských architektov a v roku 1925 získal zlatú medailu. Bol taktiež pasovaný za rytiera. Zomrel na rakovinu pľúc 9. februára v roku 1960.
Tvorba.
Giles Gilbert Scott sa už ako 22-ročný dostal do druhého kola architektonickej súťaže o návrh novej anglikánskej katedrály v Liverpoole. Avšak pre svoj nízky vek, neskúsenosť a rímskokatolícku vieru sa nemohol stať víťazom. Jeden z porotcov, G.F. Bodley ponúkol mladému Scottovi kompromis spočívajúci v spolupráci. Toto spojenie však nebolo šťastným rozhodnutím. Po smrti Bodleyho v roku 1907 Giles Scott katedrálu prestaval. Neskôr sa stal konzultantom na projekte elektrárne Battersea, ktorá sa stala obdivovanou stavbou Londýna.
Tento anglický architekt a dizajnér nebol extrémnym tradicionalistom ani modernistom. Bol zástancom tzv. „strednej línie“. Jeho dizajn je skôr intuitívny ako racionálny. Podľa Gilesovej schémy bola prestavaná aj vojnou zničená snemovňa. Prestavba sledovala rozhodnutie parlamentu vrátiť snemovňu do pôvodnej podoby. Spolu s jeho mladším bratom Adrianom a konzultačným inžinierom Oscarom Faberom sa mu podarilo vytvoriť harmonický objekt, ktorý sa zároveň odlišuje od okolitej architektúry Barryho, či Pugina. Veľký význam pre Londýn mala aj ďalšia Scottova realizácia. Bola ňou elektráreň Bankside na južnom brehu Temže oproti katedrále sv. Pavla. Autor na stavbe demonštroval, že i priemyselné stavby môžu byť úžasné budovy tzv. „katedrály sily“. Táto tehlová elektráreň odráža Scottovu generáciu zaujímajúcu sa o vznešené monumenty a starovek. Elektráreň bola dokončená v roku 1960, no nemala dlhý život. Na jej konverziu sa podujali švajčiarski architekti Herzog &amp; de Meuron. Dnes je galériou moderného umenia (Tate Gallery of Modern Art).V povojnových rokoch Giles Scott pokračoval v navrhovaní kostolov. Hoci navonok konzervatívnych, jeho záujem prechádza k expresívnym vnútorným štruktúram. Jeho posledným dielom bol rímskokatolícky kostol Krista Kráľa v Plymouth. Na jeho detailoch pracoval i v nemocnici, kde nakoniec zomrel.
Vraždy podľa abecedy

Vraždy podľa abecedy () je detektívny román britskej spisovateľky Agathy Christie. Vystupuje v ňom jej slávny fiktívny detektív Hercule Poirot so svojim priateľom kapitánom Arthurom Hastingsom, ktorý je aj rozprávačom príbehu.
Román bol po prvýkrát vydaný v Anglicku v roku 1936 vo vydavateľstve Collins Crime Club. V roku 1992 bol podľa knihy Vraždy podľa abecedy natočený rovnomenný film v hlavnej úlohe s britským hercom Davidom Suchetom.
Slovenské vydanie.
V slovenčine vyšla kniha v roku 1965 v edícii „Labyrint“ vo vydavateľstve Smena.
Dej.
V prímorských letiskách na južnom pobreží Anglicka vyčíňa sériový vrah. Celá krajina je v strehu. Tentoraz páchateľa okrem neznámeho motívu bezpochyby vedie aj iná pohnútka. Anonymné listy, vopred upozorňujúce známeho detektíva na miesto najbližšej vraždy, sú rukolapným dôkazom, že márnomyseľnosť je jednou z hlavných vlastností nebezpečného zabijaka. Aj výber obetí podľa abecedy, inšpirovaný vlakovým cestovným poriadkom, svedčí o dôslednej, metodickej mysli, čo sa rozhodla hodiť rukavicu samému Herculovi Poirotovi. Slávny detektív už môže rátať len s tým, že sebavedomie rastúce s každou vraždou časom oslabí protivníkovu pozornosť a vrah začne robiť chyby ...
Abenakiit-(Ce)

Abenakiit-(Ce) je klencový minerál sodíka, céru, neodýmu, lantánu, prazeodýmu, tória, samária, kyslíka, síry, uhlíka, fosforu a kremíka. Jeho chemický vzorec je Na26{Ce, Nd, La, Pr, Th, Sm}6{SiO3}6{PO4}6{CO3}6{SIVO2}O. Kremičité skupiny možno zapísať i ako cyklické skupiny . 
Abenakiit-(Ce) bol pomenovaný podľa indiánskeho kmeňa Abnaki, ktorý patrí medzi Algonkinov, v Novom Anglicku.
Vlastnosti.
Fyzikálne vlastnosti.
Tvrdosť na Mohsovej stupinici je 4-5.
Abenakiit-(Ce) je slabo rádioaktívny.
Kryštálová mriežka.
Tento minerál kryštalizuje v trigonálnej sústave. Má hexagonálnu sieť, v ktorej sa nachádzajú:
Táto štruktúra sa podobá kazakovitu.
Chemické vlastnosti.
Rozpúšťa sa v kyseline chlorovodíkovej (HCl).
Spomedzi kovov vzácnych zemín sa v abenakiite-(Ce) najčastejšie vyskytuje cér.
Kombinácia minerálov v abenakiite-(Ce) je jedinečná, podobné zloženie má steenstrupín-(Ce). Abenakiit-(Ce) bohatý na sodík je takisto unikátny predpokladaným v jeho štruktúre. Pôvodne sa našlo jediné zrno tohto minerálu, takže je extrémne vzácny.
Výskyt.
Abenakiit-(Ce) bol objavený v xenolite sodalitu a syenitu v Mont Saint-Hilaire v Quebecu v Kanade spolu so seranditom, lepidolitom, neptunitom, eudialytom, aegirínom a steenstrupinom-(Ce). Tento minerál bol objavený konkrétne v Poudrette quarry, v podobe zŕn veľkosti 1 - 2 mm.
Labute a havrany

Labute a havrany je dvojalbum Petra Nagya, ktorý bol vydaný k 25. výročiu na scéne. Obsahuje 12 nových piesní a záznam koncertu Hity unplugged. Album vydalo hudobné vydavateľstvo Supraphon v roku 2009. 
Zoznam skladieb.
CD 1 – Štúdiové nahrávky:
Bonus:
CD 2 : Hity -Unplugged - koncert
Abernathyit

Abernathyit je zriedkavý tetragonálny minerál, ktorý má chemický vzorec K(UO2)AsO4•3H2O.
Bol pomenovaný podľa objaviteľa Jessa Abernathyho, ktorý bol banským inžinierom na ložisku, kde bol prvýkrát opísaný.
Vlastnosti.
Chemické vlastnosti.
Zloženie:
Lokality.
Tento minerál bol objavený vo viacerých štátoch:
Prvýkrát bol opísaný z uránové ložiska typu Colorado Plateau v Moab v Americkom štáte Utah.
Letisko Londýn-Luton

Letisko Londýn-Luton (; IATA: LTN, ICAO: EGGW) je letisko vzdialené približne 55 km na sever od centra Londýna, v meste Luton, v grófstve Bedfordshire. Je to štvrté najväčšie letisko v blízkosti Londýna po Heathrow, Gatwick a Stansted.
História.
Letisko bolo otvorené 16. júla 1938. Počas druhej svetovej vojny bolo základňou RAF.
Po vojne bola pôda vrátená mestu, ktoré pokračovalo v komerčnom využívaní letiska pre leteckých dopravcov ako napríklad Euravia a Monarch Airlines. V roku 1972 bol Luton najziskovejším letiskom v krajine.
V roku 1985 bola dokončená rekonštrukcia letiska, ktorá zahŕňala okrem iného vybudovanie odbavovacej haly pre medzinárodné lety. V roku 1990 bol Luton premenovaný na "London Luton Airport" pre zlepšenie mená vo vzťahu k medzinárodnej klientele. Letisko je veľmi závislé od low-costových leteckých dopravcov poskytujúcich lacné spoje, napríklad Wizz Air, Ryanair, easyJet a iné.
Bola vybudovaná nová železničná stanica "Luton Airport Parkway" pre skvalitnenie spojenia s Londýnom do stanice "St. Pancras", na sever do Bedfordu a na juh do Wimbledonu, Suttonu, Gatwicku a Brightonu. Spojenie na túto stanicu, vzdialenej asi 2 km od letiska, zabezpečuje bezplatná autobusová doprava.
V roku 2005 sa začala výstavba novej odbavovacej haly, potom čo počet prepravených cestujúcich vzrástol z pôvodných necelých 2 miliónov v roku 1995 až na necelých 8 miliónov v roku 2004.
Plánuje sa výstavba alebo úprava pristávacej dráhy na dĺžku, ktorá vyhovuje moderným veľkým lietadlám. Momentálne prebieha výstavba železničnej trate priamo na letisko, ktorá zabezpečí priame spojenie letiska s centrom Londýna, ktoré by malo rýchlosťou a vzdialenosťou prekonať konkurenčné letisko Stansted. Takisto nahradí aktuálny autobusový transfer z letiska na stanicu "Luton Airport Parkway". Jej dokončenie je naplánované na rok 2021
Rašelinisko

Rašelinisko je:
Charakteristika.
Rašelinisko je druh ekosystému na trvalo zamokrených stanovištiach, v ktorom sa v podmienkach obmedzeného prístupu kyslíka hromadia odumreté organické zvyšky v rôznom stupni rozkladu, čím vzniká rašelina. Pre rašeliniská je charakteristický výskyt machov rašelinníkov (rad "Sphagnales").
Špecifické stanovištné podmienky jednotlivých typov rašelinísk umožňujú existenciu jedinečných a vzácnych spoločenstiev rastlín a živočíchov. Začali vznikať koncom poslednej doby ľadovej zhruba 12000 až 8300 rokov pred Kr. Na území Slovenska často ide o reliktné a ohrozené spoločenstvá.
Rašeliniská sú ohrozené ťažbou rašeliny, eutrofizáciou, odberom podzemnej vody, odvodnením a následným rozoraním a zmenou na poľnohospodársku pôdu, ako aj sukcesiou lesa či krovín. Mnohé rašeliniská sú preto chránené zákonom (v súčasnosti na Slovensku je to 115 maloplošných území).
Druhy.
Podľa Viceníková 2000 a podľa Hájek – Rybníček 2000.
Podľa výživy:
Podľa výšky obsahu živín:
Podľa vzniku:
Podľa vzťahu k hydrologickým pomerom:
Podľa Enc. Slovenska.
Podľa obsahu minerálnych živín a typu rastlinného krytu:
"Poznámka: Ale v hesle "slatiniská" sa píše, že slatinisko je len "typ eutrofného rašeliniska""
Podľa vzniku:
Podľa vzťahu k hydrologickým pomerom: rovnako ako Viceníková 2000 (pozri vyššie)
Podľa Pyramídy.
"Poznámka: Rašelinisko tu je definovaná ako ložisko rašeliny."
Delenie 1 (len pre územie Slovenska a Česka):
Delenie 2:
Podľa Sjörs (1950).
"Poznámka: Delenie je určené pre Škandináviu."
Podľa Pjavčenko et al. (1978).
"Poznámka: Delenie je určené pre ZSSR."
Podľa Succow (1974/1981).
Succow 1974:
Succow 1981:
"Poznámka: Delenie je určené pre NDR."
Podľa Ellenberg (1996).
"Poznámka: Delenie je určené pre strednú Európu."
1. slovenská národná hokejová liga 1966/1967

1. slovenská národná hokejová liga 1966/1967 bola štvrtou sezónou samostatnej nižšej slovenskej hokejovej súťaže. Hrala sa ešte ako D-skupina celoštátnej druhej ligy. Víťazom sa stala Dukla Nitra, ktorá skončila na konečnom 1. mieste v základnej časti, v kvalifikácii si ale postup do najvyššej súťaže navybojovala. Vypadlo družstvo AC Nitra, ktoré v nasledujúcej sezóne nahradilo družstvo Spartak BEZ Bratislava.
Základná škola kniežaťa Pribinu

Základná škola kniežaťa Pribinu je základná škola, ktorá sa nachádza na ulici Andreja Šulgana 1 v Nitre.
Riaditeľkou školy je Iveta Miková.
História.
Nitrianska meštianska škola nadväzovala na tradície školy z roku 1881, ako súkromnej meštianskej školy. Po vzniku ČSR bola v roku 1919 škola poštátnená. Bola umiestnená na Piaristickej ulici. Vzhľadom na umiestnenie školy v starých budovách s malými priestormi, táto už nevyhovovala požiadavkám doby. Od roku 1924 sa riaditeľ Vojtech Vlach domáhal postavenia novej školy. 14.augusta 1933 slávnostne položili základný kameň školskej budovy s názvom "Pribinova jubilejná štátna meštianska škola v Nitre, 833 – 1933". Slávnostné otvorenie Štátnej meštianskej školy v Nitre bolo 31.októbra 1937. Budova školy a budova riaditeľa školy sú pomerne málo známe, avšak pozoruhodné funkcionalistické stavby medzivojnového obdobia.
Multifunkčné ihrisko.
V roku 2009 bolo pri vstupe do budovy školy vybudované a slávnostne otvorené multifunkčné ihrisko.
DDR

DDR môže znamenať:
Kyjak

Kyjak (iné názvy: kyj, obuch, budzogáň, buzogáň, posledné pochádza z maď. "buzogány") je kratšia hrubá a na jednom konci rozšírená palica, ktorá slúži ako zbraň alebo ako pracovný nástroj.
Pracovný nástroj.
Kyjak je zrejme jedným z prvých pracovných nástrojov slúžiaci na roztĺkanie iných predmetov. Tvarovaný je tak aby sa v rukách čo najlepšie držal a mal ťažšiu rozšírenú časť. Kyjak sa zhotovoval najmä z dreva, ale aj z iných materiálov napríklad kostí a kameňa.
Zbraň.
Kyjak ako zbraň určite používali už lovci na lovenie zveri napr. mamutov. Jaskynné maľby ich použitie datujú už v paleolite. V neskorších dobách ľudia kyj používali aj v boji medzi sebou. Traduje sa, že kyjak ako zbraň používali ešte aj v stredoveku najmä zbojníci pri prepadávaní pocestných.
Dekoratívny prvok.
Používa sa v dnešnom folklóre napr. ako súčasť výstroje čerta, ktorý je zosobňovaním zla a nebezpečia. S obľubou ho využívajú mládenci, ktorí počas vianočných sviatkov približujú zvyky našich predkov v podobe jasličkárov.
Priezvisko.
Slovo kyjak sa na Slovensku používa aj ako priezvisko "Kyjak". Priezvisko KYJAK sa na Slovensku v roku 1995 nachádzalo 41-krát a to asi v 14 lokalitách.
DDR3 SDRAM

DDR3 alebo double-data-rate 3 SDRAM je evolučný nástupca operačnej pamäte DDR2 SDRAM. Táto technológia sa používa pre vysokorýchlostné ukladanie pracovných dát. Hlavný rozdiel medzi DDR2 a DDR3 je v rýchlosti pamätí. Počiatočná 400 MHz oproti 1,066 GHz a najvyššia 1,2 GHz oproti 2,133 GHz (už sú ohlásené vyše 2,4 GHz). Štandardné napätie určené štandardom JEDEC bolo znížené z 1,8 na 1,5 V. V skutočnosti väčšina pamätí potrebuje napätie medzi 1,65 a 1,8 V.
Parametre pamätí.
Štandard JEDEC.
Je to nastavenie, pri ktorom by nemalo dôjsť k zničeniu pamätí alebo iných pamätí a ktorým sa štandardizuje továrenské nastavenie pamätí.
Neštandardné pamäte.
Frekvencia 2,666 GHz je zatiaľ maximálna normálna rýchlosť predávaných pamätí (pretaktovaním je možné ísť vyššie).
Concubia Nocte

Concubia Nocte bola slovenská black metalová skupina, ktorá vznikla v roku 2003 a svoju činnosť ukončila v roku 2021.
Zoznam minerálov S

Sa – Sb – Sc – Se – Sh – Sch – Si – Sk – Sl – Sm – So – Sp – Sr – St – Su – Sv – Sw – Sy – Sz – Š
Vladislav III. (Poľsko, 1434)

Vladislav III. (* 31. október 1424, Krakov, Poľsko – † 10. november 1444, Varna, Bulharsko) bol od roku (1434) poľský, a od roku 1440 uhorský kráľ (ako Vladislav I.).
Život.
Vladislav bol najstarší syn poľského kráľa Vladislava II. Jagela. Za kráľa bol zvolený ako desaťročný, preto počas jeho neplnoletosti fakticky vládol krakovský biskup Zbigniew Oleśnicki. Ten v roku 1345 zlikvidoval litovské povstanie.
V roku 1440 zvolila uhorská šľachta Vladislava uhorským kráľom (ako Vladislav I.), aby lepšie odolala stupňujúcím sa náporom Osmanskej ríše. V roku 1443 začal spoločne s Jánom Huňadym zo začiatku úspešnú výpravu proti Turkom a dobyl Niš a Sofiu. V roku 1444 uzavrel s Turkami prímerie (Segedínsky mier), ktoré však porušil na naliehanie papežského legáta Giuliana Cesariniho. Ďalšie vojenské akcie skončili katastrofálnou porážkou kresťanských vojsk v bitke pri Varne v roku 1444. Kráľ pravdepodobne v bitke padol.
Smrť.
Podľa starej legendy vraj Vladislav nepadol, ale stal sa pustovníkom v Španielsku. Jeho telo nebolo na bojisku nájdené a jeho hrob vo Waweli je prázdny.
Svätobernardský pes

Svätobernardský pes alebo bernardín je plemeno psa spojené so zachraňovaním ľudí z lavín, čo je ale sporné. Isté je to, že Hospic sv. Mikuláša vo Svätobernardskom priesmyku choval tieto psy už od roku 1660, používal ich však na ťahanie. Bernardín je veľké plemeno, ktoré sa rozhodne nehodí do mesta a priemerne sa dožíva 11 rokov.
Micunari Išida

 Micunari Išida (, * 1561 – † 6. november 1600) bol samuraj ktorý viedol Západnú armádu v bitke pri Sekigahare nasledujúcej po období Azuči-Momojama. Bol tiež známy pod svojím dvorným titulom "Džibu Šóho" (治部少輔)
Životopis.
Narodil sa na juhu provincie Ómi (v súčasnosti je to prefektúra Šiga) ako druhý syn Masacugu Išida, ktorý bol vazalom klanu Azai. Jeho detské meno bol Sakiči (). Išida odišiel zo služieb klanu Azai po jeho porážke v roku 1573. Podľa legendy, predtým ako slúžil Hidejošimu Tojotomimu, bol mníchom v budhistickom chráme, no pravdivosť tejto legendy je pochybná, pretože vznikla v priebehu obdobia Edo.
Micunari stretol Hidejošiho Tojotomiho ešte v mladosti a neskoršie bol daimjóm Nagahamy. Keď Hidejoši podnikol ťaženie na Čúgoku, Micunari pomáhal svojmu pánovi v ťažení proti hradom ako boli hrad Tottori a hrad Takamacu (v súčasnosti Okajama).
Po tom, ako sa Hidejoši chopil moci, sa Micunari stal známy ako talentovaný finančný manažér pre svoje vedomosti a zručnosti pri výpočtoch. Od roku 1585 bol správcom Sakai spolu so svojím starším bratom Masazumim Išidom. Bol vymenovaný za jedného z piatich bugjó alebo hlavných správcov Hidejošiho vlády. Hidejoši ho urobil daimjóm Sawajamy v provincii Ómi s lénom pol milióna koku (v súčasnosti je to časť Hikone). Hrad Sawajama bol známy ako jeden z najlepšie opevnených hradov tých čias.
Micunari bol vodca byrokratov v Hidejošiho vláde a bol známy svojou nekompromisnou povahou. Aj keď mal veľa priateľov, mal zlé vzťahy z niektorými daimjó, ktorí boli známi ako dobrí bojovníci, vrátane Hidejošiho príbuzného Masanoriho Fukušimu. Po Hidejošiho smrti sa ich konflikt ešte zhoršil. Základným bodom ich konfliktu bola otázka, či je možné sa spoľahnúť na Iejasua Tokugawu ako stúpenca Tojotomiho vlády, ktorej nominantom bolo ešte iba dieťa Hidejori Tojotomi.
V roku 1600 bola bitka pri Sekigahare, ktorá sa odohrala ako dôsledok tohto politického konfliktu. Micunarimu sa podarilo zorganizovať armádu pod vedením Terumotoa Móri. Ale koalícia vedená Iejasuom Tokugawom bola väčšia a bitka skončila porážkou Micunariho.
Po porážke sa snažil utiecť, no bol chytený dedinčanmi. Sťali ho v Kjóte. Po poprave bola jeho hlava vystavená v Kjóte. Podľa povesti tam bola iba niekoľko dní a potom záhadne zmizla. Ďalší daimjó zo Západnej armády, ako Jukinaga Koniši a Ekei Ankokudži, boli tiež popravení.
Micunari mal so svojou manželkou troch synov (Šigeieho, Šigenariho a Sakičiho) a tri dcéry (známe je meno iba najmladšieho dievčaťa Tacuko) a ďalšie deti od svojich mileniek.
Micunari Išida v beletrii.
Pozri Ľudia z obdobia Sengoku v populárnej kultúre.
Piroga

Piroga je malý čln s jedným sťažňom a jednou plachtou. Používali ju domorodci v Austrálii a na Novom Zélande na prepravné a bojové účely. Neskôr si ju obľúbili aj Európania, spĺňala účel klasických člnov na prepravu k pobrežiu a k iným lodiam.
Kráľovská hra mesta Ur

Kráľovská hra mesta Ur je dosková hra pochádzajúca zo Sumeru. Je jednou z najstarších známych doskových hier. 
Britský archeológ Sir Leonard Woolley našiel v roku 1920 dve hracie dosky tejto hry v kráľovskej hrobke mesta Ur, ktoré pochádzajú približne z roku 2500 pred Kr. Jedna z nich je vystavená v Britskom múzeu v Londýne.
Pravidlá.
Hra obsahuje hraciu dosku a dve sady (biele a čierne) hracích kameňov. Hracie kamene sa skladajú zo siedmich značiek a troch pyramídových kociek. Pravidlá tejto hry sú neznáme.
Šujské rašelinisko

Šujské rašelinisko je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Malá Fatra.
Nachádza sa blízko obce Šuja pri rieke Rajčanka v katastrálnom území obce Rajecká Lesná v okrese Žilina v Žilinskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1983 na rozlohe . Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: "Zachovalé zriedkavé slatinné a rašelinné druhy rastlín a ich spoločenstiev."
Šujské rašelinisko je súčasťou chránených území Natura 2000. Toto územie je vytvorené na štrkovom podloží, ktoré sa neďaleko aj povrchovo ťaží.
Ares I-X

Ares I-X bol prvý test rakiet radu Ares z programu Constellation, ktoré by mali nahradiť raketoplány, tie majú odísť do výslužby v roku 2010. Test bol úspešne vykonaný 28. októbra 2009. Raketa testu Ares I-X v mala podobné rozmery ako rakety Ares I, ktoré sú určené ako nosné rakety pre Orion, ktorý by mal doniesť človeka opäť na Mesiac a na Mars. Štart misie bol pôvodne naplánovaný na 27. októbra 2009, v ten deň uplynulo 48 rokov od prvého štartu rakety Saturn I. Štart však musel byť odložený kvôli zlému počasiu. 
Ciele.
Hlavným cieľom tejto skúšky bolo overenie funkčnosti motorov. Skúška tiež zistila, ako náročné bude pre organizmus kozmonautov oddeľovanie rôznych častí rakety. Sekundárne ciele boli: zisťovanie efektívnosti raketových motorov počas oddeľovania a aerodynamické vlastnosti rakety. Táto skúška, ktorá stála 445 miliónov dolárov (302 miliónov eur), by mala byť "základným kameňom" pre návrat ľudí na Mesiac. Tento kontroverzný projekt začal v roku 2004 George W. Bush.
Skautský zbor

Skautský zbor je organizačná jednotka Slovenského skautingu. Spravidla združuje 50 až 150 členov z jedného mesta alebo regiónu (viacero obcí a pod.), ktorí sú združení v skautských oddieloch s počtom 10 až 30 (prípadne aj viac) členov. 
Skautské zbory sú dôležitou súčasťou skautingu a okrem vlastnej práce s deťmi a mládežou v oddieloch zbory zodpovedajú aj za zabezpečenie vzdelávania vedúcich, priestorov (klubovne, sklady...), financií, materiálu potrebného na činnosť. Z tohto dôvodu vystupuje každý zbor ako subjekt s udelenou právnou subjektivitou, takže majú pridelené vlastné IČO (resp. SID), DIČ a v plnej miere nesú zodpovednosť za svoju činnosť. V tomto kontexte sú skautské zbory veľmi dobrou školou zodpovednosti pre mladých ľudí a práve skúsenosti získané pri vedení zboru dokážu neskôr veľmi dobre využiť vo svojom profesijnom živote.
Najviditeľnejšou činnosťou skautských zborov sú hlavne väčšie aktivity organizované pre vlastných členov (napríklad letné a zimné skautské tábory), avšak verejnosť sa s činnosťou skautov stretáva aj na akciách organizovaných pre verejnosť (najznámejšia akcia je rozdávanie Betlehemského svetla počas Vianočných sviatkov) či zo zapojenia sa skautov do kampaní a zbierok ako je Deň narcisov, Biela pastelka, Týždeň modrého gombíka a pod. Skautské zbory, ktorých je na Slovensku vyše 100, sa aj takýmto spôsobom snažia o službu verejnosti a zapojenie sa skautov do spoločensky prospešných aktivít.
Skogskyrkogården

Skogskyrkogården je lesný cintorín a krematórium v Štokholme. Je dielom architekta Erika Gunnara Asplunda a Sigurda Lewerentza z rokov 1935 – 1940. Erik Gunnar Asplund bol poverený vytvorením krematória na lesnom cintoríne v Štokholme, ktoré sa vo výraznej miere zaoberalo aj krajinou a krajinnými úpravami, jeho práca na tomto projekte začala v roku 1915. Návštevníci prichádzajú chodníkom z lomového kameňa na vyhliadku, priestor skadiaľ môžu pozorovať krajinu. Kamennou rampou sa potom dostávajú k samotnému objektu krematória. 
Do exteriéru otvorená časť objektu s jednoduchým stĺporadím tvorí najvýraznejší kompozičný prvok. Je prepojená s exteriérom a tvorí medzičlánok medzi priestormi krematória a krajinným prostredím. Budova obsahuje dve menšie a jednu veľkú kaplnku, ktoré sú prepojené technickým zariadením v spodnom podlaží. Kaplnky majú symbolické názvy – je tu kaplnka svätého kríža, kaplnka nádeje a kaplnka viery. Aby sa navzájom nerušili jednotlivé kaplnky, architekt medzi ne vložil priestory menších záhrad. Monumentalita tu bola podľa slov Asplunda vyhradená pre „biblickú“ krajinu. Asplund a Lewerentz sa inšpirovali posvätnými miestami antických Grékov, či Rimanov, je tu cítiť obrátenie sa k prírode. 
Lesné krematórium v Štokholme bolo v roku 1994 zaradené do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Projekt krematória s lesným cintorínom od Asplunda s Lewerentzom sa stal jedným z inšpiračných zdrojov pre krematórium v Bratislave od architekta Ferdinanda Milučkého, kde sa moderná architektúra podobne snaží nájsť symbiózu s krajinným prostredím.
Fijación Oral vol. 1

Fijación Oral Vol. 1 je ôsmy album kolumbijskej speváčky a skladateľky Shakiry. Je to tiež prvý španielsky album vydaný od skladateľa ovládajúceho viac jazykov od roku 1998. Album získal rad ocenení na celom svete, vrátane piatich Latin Grammy Awards a Grammy Award. Predalo sa viac ako 4 milióny kópií po celom svete a drží rekord pre najvyšší debut vôbec za španielsky album v Spojených štátoch.
Budova Bauhausu v Dessau

Budova Bauhausu v Dessau je budova, ktorú navrhol Walter Gropius v roku 1925 do mesta Dessau. Táto budova bola postavená pri príležitosti sťahovania sa Bauhausu z Weimaru do Dessau kvôli politickým nezhodám. Ochranné krídla mesta Dessau umožňovali vytvoriť jedinečný školský koncept ateliérov, dielní, internátov a domov učiteľov. Podobne ako motto Bauhausu – "spojiť architektúru, umenie, dizajn a remeslo v jeden celok", tak pôsobí aj táto budova, ktorú možno chápať ako manifest funkcionalizmu. 
Koncept.
Walter Gropius dôsledne oddelil časti budovy Bauhausu a navrhol ich podľa ich funkcie. Hmota budovy je rozčlenená do troch krídel zalomených do tvaru L, ktorý spolu zo zeleňou vytvára jedinečný urbanistický koncept. Škola a dielne sú spojené cez dvojpodlažne prebiehajúci most, ktorý sa tiahne ponad prístupovú cestu z Dessau. Na tejto budove sú uplatnené veľkorysé zasklené fasády použité na presvetlenie učební a dielní v kombinácii s bielymi omietkami prechádzajúcimi do bielo-čierno-šedej palety funkcionalizmu. Do tejto kompozície sú vkladané sýte červené a žlté plochy typické pre školu Bauhausu. V tejto budove spolu ladia všetky prvky – osvetlenie, mobiliár, výtvarné umenie.
Dispozícia.
Základnou štruktúrou Bauhausu je jasne a dôkladne zvážiť vonkajší systém spájajúci krídla, ktoré zodpovedajú za vnútorný prevádzkový systém školy. Administratíva bola umiestnená na prvom podlaží mosta a v hornom podlaží bol kabinet dvoch architektov Waltera Gropiusa a Adolfa Meyera, ktorý bol prirovnávaný k lodnému mostíku kapitána, výhľadom ku svojej polohe. Ubytovanie a školské budovy sú prepojené cez krídla, kde medzi stupňami nachádzame montážnu halu a jedáleň.
Konštrukcia.
Na budove je použitý nový technologický a konštrukčný systém tých čias a to železobetónový skelet s hríbovými stropmi kombinovaný s murivom na jednotlivých podlažiach, a pochôdznou strechou tvorenou asfaltovými dlaždicami. Jednou z najlepších vlastností skeletovej konštrukcie u tejto budovy bolo zrušenie funkcie nosnej a deliacej steny. Týmto systémom sa dosiahlo to, že tiaž konštrukcie sa preniesla do železobetónových ramien a murivo sa stáva výplňovým materiálom medzi doskami a stĺpmi. Systematické vylepšenia v skeletovej konštrukcii viedli k vytvoreniu subtílnejšej konštrukcie a presvetlenie fasád zasklenými konštrukciami.
Ekonomika stavby.
Budova mala v celkovom dôsledku 42445 metrov kubických a jej celkové náklady predstavovali 905 500 mariek. Táto budova bola postavená za pomoci učiteľov a študentov Bauhausu, pričom mohla byť vnímaná ako ideálny prostriedok výchovy.
Mehen

Mehen je tradičná dosková hra pochádzajúca zo Starovekého Egypta. Je jednou z najstarších známych doskových hier. Mehen je tiež mytologický had chrániaci boha Ra. Súvislosť medzi hrou a hadom je neznáma.
Pravidlá.
Pravidlá tejto hry nie sú známe, výrobcovia doskových hier však vyrábajú moderné verzie Mehenu s vlastnými pravidlami.
Hracia doska má okrúhly tvar a obsahuje polia uložené v tvare špirály. Archeologické nálezy hracích dosiek Mehenu sa v počete polí líšia. Predpokladá sa, že počet polí nebol v hre dôležitý. Pri hracích doskách sa našli aj objekty, ktoré môžu byť hracie kamene. Je tiež možné, že s hrou nemajú nič spoločné. Tieto obsahujú figúrky leva, figúrky iných zvierat ako lev a niekoľko menších figúrok.
Liubo

Liubo je tradičná dosková hra pre dvoch hráčov pochádzajúca z Číny. 
Dejiny.
Táto hra bola veľmi populárna počas vlády dynastie Han. Koncom vlády tejto dynastie hra Liubo stratila svoju popularitu a neskôr upadla do zabudnutia. Nahradila ju nová hra Go (Weiqi), ktorá sa hrá dodnes. 
Najstarší archeologický nález tejto hry sú dve hracie dosky z kráľovskej hrobky pochádzajúce zo 4. storočia pred Kr. Viaceré ďalšie nálezy pochádzajú z obdobia 3. až 1. storočia pred Kr. Hra Liubo sa spomína aj v niektorých historických písomných dokumentoch. 
Pravidlá.
Pravidlá tejto hry nie sú známe aj napriek mnohým pokusom o ich rekonštrukciu. Niektoré historické popisy tejto hry si navzájom odporujú, takže sa predpokladá že pravidlá Liubo boli v rôznych dobách a lokalitách rôzne. 
Hracia doska má tvar štvorca a obsahuje neobvyklé obrazce, ktoré sú iné na každej strane hracej dosky. V strede dosky sa nachádza štvorec. Každý z hráčov má k dispozícii 6 hracích kameňov svojej farby.
Vesna

Vesna je v slovanskej mytológií bohyňou jari, života a mladosti, zaháňa Morenu (zimu) a prináša teplo, radosť a zeleň na polia i do lesov. Bola mladá a krásna. Jej stromom bola breza, ktorá na jar rozkvitá ako prvá, z vtákov sa k nej viaže kukučka. V zimných mesiacoch sídlila na vrcholkoch hôr, odkiaľ sa spúšťala až vo februári, keď už nebola zima. 
Zdeněk Váňa ju však považuje za úplne vymyslené božstvo.
Neornithes

Neornithes (iné názvy: "Aves" (sensu stricto) ; po slovensky: pravé vtáky, vtáky pravé alebo len vtáky) je časť triedy vtáky, ktorá zahŕňa dnes žijúce vtáky.
Systematické členenie Neornithes (pravých vtákov) sa neustále menilo a aj dnes dochádza na základe najnovších vedeckých poznatkov k ďalším zmenám. Tu použitá systematika odráža súčasné poznanie o vzájomnej príbuznosti jednotlivých vtáčích taxónov a opiera sa predovšetkým o najnovšie publikované články týkajúce sa tejto témy. Medzi jednotlivými celosvetovými zoznamami vtákov však naďalej pretrvávajú isté rozdiely v počte a usporiadaní radov, čeľadí i druhov. Počet druhov vtákov podľa podstatných súčasných celosvetových zoznamov ako sú napríklad International Ornithological Congress World Bird List 2009, Peterson 2010, The Clements Checklist of Birds of the World 2009 či Taxonomy in Flux Checklist 2010 sa dnes pohybuje niekde medzi 10 000 až 11 000. Koncom minulého storočia a na prelome 20. a 21. storočia boli zoznamy vtákov sveta o čosi menej početné a obsahovali približne 9 300 – 9 700 druhov. Tento vysoký nárast nespôsobujú novoobjavené druhy vtákov, ktorých je len niekoľko ročne, ale väčšie znalosti o vtáčích taxónoch už známych pre vedu a o ich vzájomnej príbuznosti, predovšetkým na základe rozborov DNA, čím dochádza k ich vzájomnému štiepeniu, spájaniu či presúvaniu, hlavne na úrovni druhov a poddruhov. Čo sa týka poddruhov, ich počet kolíše v rozmedzí 20 000 až 23 000.
Systematika.
Systematika používaná v tejto wikipédii.
Členenie Neornithes na vyššie taxonomické jednotky je predovšetkým na základe práce: S. J. Hackettovej a spolupracovníkov (2008), "A phylogenetic study of birds reveals their evolutionary history".
ST extraliga 2003/2004

ST extraliga 2003/2004 bola jedenástou sezónou hokejovej extraligy. Víťazom sa stalo družstvo Dukla Trenčín, ktoré porazilo vo finále družstvo HKm Zvolen 4:2 na zápasy v sérii hranej na 4. víťazné zápasy. Vypadlo družstvo MHC Martin, ktoré nahradilo v nasledujúcej sezóne družstvo Spartak Dubnica nad Váhom.
Majster Slovenska 2003/2004 - Dukla Trenčín.
Brankári: Miroslav Hála, Petr Přikryl
Obráncovia:Lukáš Bambúch, František Bombic, Jiří Heš, Ján Homér, Slavomír Hriňa, Peter Janík, Andrej Meszároš, Peter Mikuš, Andrej Sekera, Tomáš Starosta, Miroslav Šmidriak
Útočníci: Peter Fabuš, Marián Gáborík, Miroslav Hanták, Marcel Hanzal, Andrej Kmeč, Ivan Koložváry, Miroslav Kováčik, Jaroslav Kóňa, Václav Král, Roman Kukumberg, Anton Lezo, Tibor Melichárek, Michal Mravík, Martin Opatovský, Peter Ölvecký, Róbert Rehák, Tomáš Sax, Ladislav Sikorčin, Peter Sivák, Tomáš Vodička, Ján Zlocha
Tréneri: Dušan Gregor, Július Pénzeš
ST extraliga 2004/2005

ST extraliga 2004/2005 bola dvanástou sezónou hokejovej extraligy. Víťazom sa stalo družstvo HC Slovan Bratislava, ktoré porazilo vo finále družstvo HKm Zvolen 4:3 na zápasy v sérii hranej na 4. víťazné zápasy. Vypadlo družstvo Dubnice, ktoré sa síce v baráži udržalo následne ale predalo licenciu pre extraligu klubu MHC Martin.
Vought F4U Corsair

Vought F4U Corsair („Korzár“) bola americká stíhačka, ktorá slúžila predovšetkým počas druhej svetovej vojny a kórejskej vojny. Vyrábali sa v rokoch 1942 až 1953 a v niektorých letectvách slúžili tieto stroje až do 60-tych rokov. Spolu sa vyrobilo 12 571 kusov.
Vývoj a použitie.
Vývoj lietadla Vought F4U Corsair, ktoré malo byť podľa zadania námorná stíhačka, sa začal v roku 1938. Na lietadle sa použil Pratt &amp; Whitney R-2800 Double Wasp. Na maximálne využitie výkonu motora bolo potrebné nainštalovať vrtuľu veľkého priemeru aj zachovať podvozkovú časť, čo viedlo k typickému tvarovému znaku Corsaira – zalomenému krídlu do tvaru písmena W. Prototyp nového lietadla s označením XF4U-1 po prvý raz vzlietol v máji 1940 a čoskoro vykázal rýchlosť 651 km/h. Námorníctvo zbadalo, že ide o stroj mimoriadnych výkonov, preto po úpravách objednalo v roku 1941 prvú sériu. Jediný problém boli nevhodné vlastnosti lietadla pri pristátí na palube lietadlovej lode – obmedzený výhľad dopredu pri záverečnom priblížení (cez dlhý mohutný kryt motora). Preto tieto stroje pridelili do jednotiek leteckých síl námornej pechoty, štartujúcich z pozemných základní. Na prvých bojových operáciách sa lietadlá zúčastnili na jar r. 1943 z Guadalcanalu. VMF-124 tu svoje F4U-1 prvýkrát nasadila v boji 14. februára. Vzhľadom na to, že problémy s technikou pristátia na palubu riešili Američania dosť dlho, štartovali prvé Corsairy III. a IV. z britských lietadlových lodí. Briti vtedy nemali dostatok vlastných stíhačov porovnateľných parametrov, a tak piloti na priblíženie používali manéver, keď prilietavali na palubu šikmo a na poslednú chvíľu lietadlo vyrovnali. Na amerických lodiach sa prvé F4U objavili až na jar 1945. Stroje vyrábalo v tom čase licenčne už niekoľko firiem. Objavovali sa nové zlepšené verzie, pričom najvýkonnejšia bola F4U-4, ktorá mala motor s výkonom 2070 k, ktorý dával lietadlu rýchlosť až 717 km/h. Verzia F4U-5 bola už povojnová a zúčastňovala sa na vojne v Kórei.
HC Vítkovice Ridera

HC Vítkovice Ridera je ostravský hokejový klub hrajúci Českú extraligu.
História.
Klub bol založený v roku 1928. V roku 1934 vyhral župné majstrovstvá a stal sa majstrom Moravy a Slovenska. Účastník prvého ročníka Česko-slovenskej hokejovej ligy v sezóne 1936/1937. Roku 1949 klub postúpil do prvej ligy, z ktorej zostúpil v rokoch 1960, 1965, 1967, 1985 a 1987. V Česko-slovenskej lige odohral klub 36 ročníkov a dvakrát získal majstrovský titul v sezónach 1951/1952 a 1980/1981. V Českej extralige je od jej vzniku a úspechom sú tri druhé miesta a dve tretie.
Umiestnenia v jednotlivých sezónach.
Protektorát Čechy a Morava.
 Národní liga - 4. ročníky
Česko-Slovensko.
 Česko-slovenská hokejová liga - 36. ročníkov
 Divízia - 3 ročníky
 Česko-slovenská druhá hokejová liga - 1. ročník
 1. Česká národní hokejová liga - 9 ročníkov
Česko.
 Česká hokejová extraliga - 19. ročníkov
Archív (inštitúcia)

Archív je odborné pracovisko, ktoré preberá, eviduje, ochraňuje a sprístupňuje archívne dokumenty. 
Sieť štátnych archívov.
Ústredné archívy
Bývalé oblastné archívy
Bývalé okresné archívy
Mestský archív
Jav, Prav a Nav

Jav, Prav a Nav sú tri mýtické svety popísané vo Velesovej knihe, zrejme falošnom náboženskom spise dávnych Slovanov. Prav je svetom bohov, Jav je svetom ľudí a Nav je nemateriálny svet patriaci dušiam našich mŕtvych predkov. Populárne boli najmä medzi novopohanmi v Rusku.
Slovania si podľa autora/autorov Velesovej knihy predstavovali svet ako obrovský košatý dub, ktorý delili na tri časti:
Hviezdy, ktoré sú duše mŕtvych, ako Svarga a Irij, sú súčasťou sveta Nav.
Podobný je tiež antropogenetický princíp, ten ale hovorí, že fyzikálne zákony sú užitočné.
Crossing over

Crossing over alebo crossing-over alebo prekríženie chromozómov je proces výmeny genetického materiálu medzi homologickými chromozómami, ktorého výsledkom je väčšia genetická variabilita. Objaviteľom tohto procesu bol americký biológ Thomas Hunt Morgan.
Priebeh.
K tomuto procesu dochádza v pachyténnom štádiu počas profázy I. meiotického delenia. Princípom je párovanie homologických chromozómov počas I. meiotického delenia, čiže tvorba takzvaných bivalentov. Tu sa nesesterské chromatidy homologických chromozómov prekrížia a vytvárajú medzi sebou spojenia. Následne dochádza k zlomom v týchto spojeniach, ale tak, že sa vymenia zodpovedajúce si (homologické) úseky.
Miesta, kde dochádza k prekríženiu, zlomom a výmene častí chromatíd homologických chromozómov, sa nazývajú chiazmy.
Dôsledkom crossing overu je rozštiepenie spojenia susedných génov a vznik nových spojení, čiže nových kombinácii usporiadania génov. Dochádza k vzniku rekombinantných gamét (to znamená gamét s nie pôvodným genotypom rodičov; s neparentálnou kombináciu génov).
Frekvencia tohoto procesu závisí od vzdialenosti génov na chromozóme. Platí, že čím bližšie pri sebe sa gény nachádzajú, tým je ich väzba silnejšia a je menšia pravdepodobnosť ich rozdelenia medzi dva rôzne homologické chromozómy. Priebeh crossing overu na určitom mieste chromozómu vplýva obmedzujúco na možnosť vzniku ďalšieho crossing overu blízkych oblastiach. Tento opisovaný jav nazývame interferencia.
Pred koncom crossing overu nastupuje syntéza P-DNA, ktorá predstavuje 0,1% jadrovej DNA.
Význam.
Crossing over je proces s veľkým významom pre genetickú rôznorodosť, pretože vedie k vzniku buniek potomstva s iným genotypom, aký vlastnia rodičovské bunky.
Alexander Pschill

Alexander Pschill (* 13. jún 1970, Viedeň) je rakúsky herec, vďaka úlohe komisára "Marca Hoffmanna" v seriáli Komisár Rex získal popularitu i za hranicami Rakúska.
Nicole Scherzingerová

Nicole Scherzingerová, rodným menom Nicole Prescovia Elikolani Valiente Scherzinger (* 29. jún 1978 Honolulu, Havaj, USA), je americká speváčka, tanečnica a líderka skupiny Pussycat Dolls.
V skupine Pussycat Dolls, s ktorou vystúpila i v televíznej show Davida Lettermana, pôsobila od roku 2003. V roku 2005 vydala so skupinou album "PCD" a po skončení turné začala natáčať aj svoju sólovú platňu, ktorá mala mať názov "Her Name Is Nicole". Počas prípravy dosky vyšli tri single, ktoré si ale neviedli dobre, preto dokončenie odložila a začala nahrávať druhý album so skupinou.
Po rozpade skupiny sa zúčastnila desiatej série reality show "Dancing with the Stars" a súťaž vyhrala. Stala sa porotkyňou súťaže "The Sing-Off" a britskej a americkej verzie súťaže "X Factor". V roku 2011 vydala album "Killer Love". Z tohto albumu vyšli single ako „Poison“, „Don't Hold Your Breath“, „Right There“ a „Wet“. Druhý album "Big Fat Lie" vydala v roku 2014.
Americká hypotéka

Americká hypotéka (iné názvy: americký hypotekárny úver, bezúčelový úver zabezpečený nehnuteľnosťou, bezúčelový hypotekárny úver) je bezúčelový hypotekárny úver alebo inými slovami bezúčelový úver, ktorý je zabezpečený nehnuteľnosťou. V angličtine sa tento úver nazýva home equity mortgage.
Výraz „americká hypotéka“ je slovenské (a české) špecifikum vyplývajúce z toho, že výraz „hypotekárny úver“ (hypotéka) je už v zákone o bankách definovaný inak, a to ako úver zabezpečený nehnuteľnosťou použitý na účel kúpy, výstavby alebo zmeny nehnuteľnosti. Preto sa na odlíšenie pridáva prívlastok „americká“. Na rozdiel od klasických hypotekárnych úverov sa pri americkej hypotéke požičané peniaze nemusia použiť na nákup nehnuteľnosti, ale môžu sa použiť na čokoľvek.
Použitie.
Americkú hypotéku možno využiť na akýkoľvek účel. Často sa využíva na krytie vyšších investícií do nehnuteľností – rekonštrukcií, modernizácií, ale aj na kúpu automobilov alebo technických zariadení. Americkou hypotékou možno splatiť iné, menej výhodné úvery a tieto skonsolidovať do jediného úveru s nižšiu splátkou, dlhšou dobou splatnosti a nižším úročením. Americkú hypotéku si môže vybaviť aj ten, kto už klasickú hypotéku má a potrebuje ďalšie peniaze. Podmienkou je, aby bola hodnota „nezaloženej časti nehnuteľnosti“ postačujúca aj pre ďalší úver. Banky poskytujú americké hypotéky aj do výšky 100% založenej nehnuteľnosti, obvykle však do 70%.
Výhody a nevýhody americkej hypotéky.
Výhody:
Nevýhody:
Pahárske jazyky

Pahárske jazyky tvoria severnú vetvu indoárijských jazykov. Patrí sem hlavne nepálčina a jej blízke dialekty v indických štátoch Uttarakhand a Himáčalpradéš. Delí sa na 3 skupiny. Do východnej skupiny patria dialekty nepálčiny, do strednej patria jazyky uttarakhandských regiónov Kumáón a Garhvál, západná pokrýva územie Himáčalpradéša. V Nepále je nepálčina materským jazykom indoárijskej populácie zhruba po hornú hranicu pestovania ryže okolo Väčšina kmeňov výššie v horách už hovorí tibetobarmskými jazykmi, ktoré však nechali stopy i v nepálčine. Naproti tomu stredo- a západopahárske jazyky sa nedostali do tak blízkeho styku s tibetobarmskými jazykmi a zachovali si čisto indoárijský charakter.
"Pahárí" doslova znamená „horský jazyk“. Pri sčítaní ľudu v Britskej Indii v roku 1901 sa k nemu hlásilo 143 721 osôb, väčšinou vojákov britských gurkhských jednotiek. Súčasná nepáčina je nepálskou lingua frankou, hoci nie je v Nepále najrozšírenejším materským jazykom.
Stredná pahárčina zahrňuje 3 dialekty: garhválštinu, džaunsarštinu a kumáónčinu. V roku 1901 mala 1 270 931 rodilých hovoriacich. Západná pahárčina zahrňuje veľké množstvo nárečí. V roku 1901 mala dohromady 1 710 029 hovoriacich. Veľa Indov považuje himáčalpradéšsku západnú pahárčinu len za variantu pandžábčiny, pretože pre pandžábsky hovoriacich je zrozumiteľná.
Rokkó no šúgó džútaku

Rokkó no šúgó džútaku (, angl. "Rokko Housing") je obytný súbor v meste Kóbe v Japonsku. Jeho autorom je Tadao Andó. Budova je železobetónová a má 9 poschodí určených pre málopodlažné bývanie. Výstavba prebiehala v 3 etapách prvá v 1978-1983, druhá 1985-1993 a tretia 1991-1998.
Budova je umiestnená na 60° stúpajúcom teréne južnej orientácie. Boli prekonané zložité terénne obmedzenia a využilo sa prírodné prostredie a výškové rozdiely.
Koncept a princípy.
Cieľom budovy je spätosť s prírodou, nový spôsob kolektívneho bývania. Vzťah medzi verejným a súkromným riešil koncept chodbových priestorov s verejnými terasami. Obytné jednotky boli individuálne: izby lícujúce zeleň stúpajúceho svahu, izby zachytávajúce svetlo vnútorných nádvorí a izby smerom k oblohe. Úsilím konceptu riešenia budovy bolo slúžiť obyvateľom.
Využily sa prírodné terénne danosti na rozdiel od bežného zarovnania terénu alebo stavania na pilótach. Demonštrovala sa tak spätosť stavby s prírodou a dosiahla rôznorodosť architektonickej formy. Verejné terasy rozdeľujú časti stavby pozdĺž terénu a podporujú tak sociálnú interakciu (stretávanie obyvateľov).
Prefabrikacia.
V III. etape bytového komplexu Rokko (1991) pribudol nový element - prefabrikácia Znížili sa tak náklady na bývanie.