burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Franjo Tuđman

Franjo Tuđman [vyslov: medzi tudjman a tudžman] (* 14. máj 1922, Veliko Trgovišće – † 10. december 1999, Záhreb), bol chorvátsky politik, prvý prezident novodobého nezávislého Chorvátska.
Život.
Počas Druhej svetovej vojny bojoval na strane Titových partizánov. Tu sa zoznámil so svojou neskoršou manželkou Jankicou. V 60. rokoch sa stal jedným z najmladších generálov v Juhoslovanskej ľudovej armáde, niektorí pozorovatelia sa domnievali, že to bolo spôsobené faktom, že pochádzal z regiónu Zagorje, odkiaľ vzišlo len veľmi málo komunistických partizánov. Iní tvrdia, že hodnosť dostal zaslúžene, nakoľko bol jedným z najvzdelanejších vojenských činiteľov a mnoho neskorších juhoslovanských generálov čerpalo z jeho teoretických prác, napr. z diela "Vojna proti vojne" ("Rat protiv rata"). Už v roku 1961 však zanechal aktívnu službu v armáde a založil "Historický ústav chorvátskeho robotníckeho hnutia " ("Institut za historiju radničkoga pokreta Hrvatske"), ostal jeho riaditeľom do roku 1967. V 70. rokoch sa dostal do nemilosti režimu, keď kritizoval niektoré praktiky komunistickej strany. Rozruch vzbudila najmä jeho práca "Veľké myšlienky a malé národy" ("Velike ideje i mali narodi") , monografia histórie politiky, ktorá ostro kolidovala s oficiálnymi dogmami juhoslovanskej politiky.
V roku 1971 bol odsúdený na dva roky väzenia za jeho podiel na aktivitách tzv. "Chorvátskej jari", hnutia ktoré založil pôvodne prezident štátu Tito, ale neskôr sa vyprofilovalo na spolok Chorvátov, demonštrujúcich kvôli značnej nespokojnosti s ich pozíciou v krajine.
V roku 1981 bol znovu uväznený, tentokrát pre poskytnutie rozhovoru „nepriateľskej propagande“ - išlo o švédsku televíziu, pre ktorú vyjadril kritické stanovisko o postavení Chorvátov v štáte. Z troch rokov si odsedel jedenásť mesiacov.
V čase demokratických zmien v roku 1989 založil politické hnutie Chorvátsku demokratickú úniu (chorvátska skratka HDZ). Hnutie bolo jednoznačne národne orientované, so silnými väzbami na katolícku cirkev. V prvých slobodných voľbách (1990) získalo 60% kresiel v chorvátskom parlamente. Po niekoľkých ústavných zmenách bol Tuđman zvolený za prezidenta Chorvátska (ešte v rámci Juhoslávie).
Poznámky.
1. Je možné používať aj priezvisko Tudjman z typografických dôvodov, podľa PSP. Ide o prípustný prepis zo srbskej cyriliky (počas Juhoslávie tvorila srbčina s chorvátčinou oficiálne jeden spoločný jazyk).
Egrešský potok

Egrešský potok je potok v Gemeri, na území okresu Rožňava. Je to pravostranný prítok Slanej, meria 4,2 km a je tokom IV. rádu. Niekedy je označovaný aj ako Egrešovský potok. 
Pramení v krasovej oblasti Plešivskej planiny Slovenského krasu na severovýchodnom úpätí vrchu Červený kopec (801,9 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 450 m n. m., v oblasti Želiarskeho lesa. Najprv tečie východným smerom, sprava priberá krátky prítok (348,5 m n. m.) a vstupuje do Rožňavskej kotliny. Tečie popri obci Kružná a stáča sa na juhovýchod. Ďalej priberá sprava prítok z okraja Plešivskej planiny, zľava Blatný potok a južne od obce Brzotín ústi v nadmorskej výške približne 253 m n. m. do Slanej.
Hankovský potok

Hankovský potok je potok v Gemeri, na území okresu Rožňava. Je to ľavostranný prítok Štítnika a meria 11,5 km.
"Prameň:" v Revúckej vrchovine na západnom úpätí vrchu Malý Radzim (), pod sedlom Široké pole (), v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" prevažne na juhojuhovýchod
"Geomorfologické celky:" Revúcka vrchovina, podcelok Dobšinské predhorie, na dolnom toku oddeľuje podcelky Hrádok na západe a Turecká na východe
"Prítoky:" sprava spod Kilhova (), spod Bielej skaly (), zo severného svahu vrchu Hriadky (), z oblasti Skladov, zľava z južného svahu vrchu Veľký Radzim (), z oblasti Breziny, potok z obce Slavoška, Koceľovský potok, Petrovský potok, Roštársky potok a potok Mních
"Ústie:" do Štítnika pri osade Medený hámor, severne od obce Štítnik, v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" Markuška a Roštár
Lehotský potok

Lehotský potok môže byť:
Lehotský potok (prítok Štítnika)

Lehotský potok je potok v Gemeri, v západnej časti okresu Rožňava. Je to ľavostranný prítok Štítnika a má dĺžku 6,3 km. 
Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Stolica, na južných svahoch vrchu Stolica (1 476,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 150 m n. m. Sprvu tečie juhovýchodným smerom lesnatým prostredím, zľava priberá prítok z juhozápadného svahu Príslopu (1 161,1 m n. m.) a stáča sa na juhojuhovýchod. Vstupuje do Revúckej vrchoviny, do podcelku Dobšinské predhorie, a preteká odlesneným Štítnickým podolím. Tečie obcou Čierna Lehota a na jej okraji sa v nadmorskej výške okolo 475 m n. m. vlieva do Štítnika.
Lehotský potok (prítok Červeného potoka)

Lehotský potok je potok v Gemeri, v severnej časti okresu Revúca. Je to pravostranný prítok Červeného potoka, meria 9,3 km a je tokom VI. rádu. 
Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Tŕstie, na severovýchodnom svahu Troch chotárov () v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie najprv na sever, sprava priberá prítok spod Čierťaže () a zľava prítok spod sedla Dielik (). Na strednom toku tečie na styku Stolických vrchov na východe a Muránskej planiny na západe. Ďalej sa stáča na východ, pokračuje v odlesnenej brázde (ktorá oddeľuje podcelky Tŕstie a Stolica), sprava priberá prítok spod vrchu Pod Čierťažou (), preteká obcou Muránska Lehota a opäť z pravej strany priberá prítok spod Čierťaže (). Následne sa stáča na juhovýchod, priberá pravostranný prítok spod Kamennej (), vytvára výrazný ohyb a tečie okrajom obce Muránska Dlhá Lúka. Tu sa vlieva v nadmorskej výške cca do Červeného potoka.
Protuberancia

Protuberancia je plazmový objekt nachádzajúci sa v atmosfére Slnka. Môže mať rôzny vzhľad, výšku, štruktúru a životnosť. Vyskytuje sa v chromosfére a koróne. Ide o pomerne chladný (5 až 7 tisíc kelvinov) a hustý (1013 častíc na cm3) výrony hmoty do slnečnej atmosféry. Možno ich pozorovať po okrajoch slnečného disku napríklad pri zatmení Slnka. Mimo zatmenia sú pozorovateľné za pomoci koronografu alebo v iných spektrách. V obidvoch prípadoch sú protuberancie pozorovateľné len na okrajoch slnečného disku. Ak sa premietajú na slnečný disk, pozorujeme ich ako tmavé pásy – filamenty. 
Rozdelenie protuberancií.
Delenie protuberancií na pokojné a aktívne urobil taliansky astronóm Angelo Secchi už v roku 1875. V roku 1925 navrhol Pettit rozdelenie protuberancií do piatich rôznych typov: aktívne, eruptívne, spojené so slnečnými škvrnami, tornáda a pokojné. Podľa ich premenlivého tvaru môžeme protuberancie rozdeliť na výtrysky, slučky, čiapkové protuberancie, koronárne mraky, koronárne dažde, valy (kopce), stromy, tornáda a fontány.
Pokojné protuberancie.
Majú dlhú životnosť, až niekoľko mesiacov a hmota v nich prúdi pomaly. Často končia svoju existenciu výronom koronálnej hmoty. Rozvinuté pokojné protuberancie sa pozorujú mimo aktívnych oblastí slnečných škvŕn. Typické rozmery pokojných protuberancií sú dĺžka 60 000 až , výška 14 000 až , hrúbka 4 000 až . Snímky s veľkou rozlišovacou schopnosťou ukázali, že tento typ protuberancií sa skladá z viac-menej zvislých vlákien s priemerom menším než . Plazma vo vláknach tečie rýchlosťou asi /s. Po určitom čase zaniknú buď pomalým rozkladom, stečením hmoty do chromosféry alebo náhlym zmiznutím. Pôvodne pokojné protuberancie sa niekedy môžu stať tzv. "aktivovaným protuberanciami".
Aktívne protuberancie.
Ich veľkosť a tvar sa menia v relatívne krátkom čase, niekoľko minút až hodín. Ich materiál však neuniká do medziplanetárneho priestoru. Majú tvar výtryskov, sprejov a slučiek, v ktorých pozorujeme rýchle zmeny a intenzívne pohyby. Niektoré z aktívnych protuberancií sú spojené s erupciami a niekedy sa s erupciami aj zamieňajú. Rýchlosť toku hmoty v aktívnych protuberanciách je okolo /s, niekedy dokonca presiahne únikovú rýchlosť Slnka a hmota sa stráca v koróne.
Protuberancie niekedy môžu mať tvar uzavretých slučiek, v ktorých jednou vetvou stúpa plazma hore a druhou sa vracia na povrch Slnka, zvyčajne do slnečnej škvrny. Rýchlosti toku sú okolo /s. Trochu iné sú "erupčné slučky", v ktorých hmota tečie asi päťnásobnou rýchlosťou oproti jednotlivým slučkám, a ktoré sa vyvíjajú z erupcií.
Irena Jakubcová

Prof. Irena Jakubcová - Dérerová (* 30. december 1910, Liptovský Peter – † 1995) bola slovenská lekárka, univerzitná profesorka, priekopníčka detskej kardiológie na Slovensku.
Narodila sa ako jedno z deviatich detí učiteľa. V rokoch 1929 – 1935 študovala na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Po promóciách pracovala v sanatóriu pre detskú tuberkulózu v Lučivnej, odkiaľ odišla v roku 1936 do Prahy na detskú kliniku prof. J. Brdlíka a prof. Švejcara, kde sa venovala detskej medicíne. V roku 1939 sa vrátila späť na Slovensko. Pracovala ako praktická lekárka v Bratislave, po roku 1945 nastúpila na Detskú kliniku Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1948 absolvovala študijný pobyt v Štokholme. Po návrate založila na bratislavskej detskej klinike kardiologickú poradňu a poradňu porúch dospievania, a v spolupráci s pracovníkmi Povereníctva zdravotníctva aj Doliečovací ústav na Sliači. V rokoch 1952–1974 viedla ako prednostka I. detskú kliniku. V roku 1953 habilitovala na docentku a v roku 1962 bola menovaná za profesorku detskej kardiológie.
V roku 1946 založila Dojčenecký ústav v Bratislave, v ktorom niekoľko rokov dobrovoľne vykonávala lekársku starostlivosť a dozor. Neskôr sa stala členkou Slovenskej pediatrickej spoločnosti, výboru Slovenskej kardiologickej spoločnosti, vedeckej rady Výskumného ústavu detskej psychológie a psychopatológie. Bola zvolená aj za čestnú členku Poľskej pediatrickej asociácie a za riadnu členku Európskej kardiologickej pediatrickej spoločnosti. 
Ocenenia.
V roku 2005 jej prezident Ivan Gašparovič prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy, in memoriam.
Revizionizmus

Revizionizmus môže byť:
Kozí štít

Kozí štít (, , ; ) je vrch vo Vysokých Tatrách na Slovensku. Leží nad osadou Tatranské Matliare, približne severozápadne od Kežmarku. Na južnom úpätí stojí v Doline Zeleného plesa Chata pri Zelenom plese.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej polovici Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území mesta Vysoké Tatry. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaná Tatranská Javorina, severovýchodne sa nachádza Ždiar, východne Tatranská Kotlina, Lendak a Kežmarské Žľaby, juhovýchodne Tatranské Matliare a Tatranská Lomnica a južne Starý Smokovec. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku a v národnej prírodnej rezervácii Dolina Bielej vody kežmarskej.
Opis.
Kozí štít leží v rázsoche, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Jahňacieho štítu (), situovanom v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier medzi Kolovým štítom () a Kopským sedlom (). Je najvýraznejší a najvyšší vrch Kozieho hrebeňa medzi Prednou kozou štrbinou (Kozou kôpkou) a Zadným žeruchovým sedlom (Zadnou žeruchovou vežou). Vrcholy Kozieho hrebeňa nesú pomenovania Kozí roh, Kozia kôpka, Kozia stráž, Zadná žeruchová veža, Predná žeruchová veža.
Severným smerom sa nachádza Jahňací štít (), Jahnence (), Muráň (), Havran (), Ždiarska vidla () a Hlúpy (), východným Belianska kopa (), Predné Jatky (), Bujačí vrch () a Stežky (), južným Veľká Svišťovka (), Kežmarský štít (), Lomnický štít (), Pyšný štít (), Baranie rohy () a Jastrabia veža () a západným Kolový štít (), Svinka () a Kopa brán (). Východné svahy klesajú do Doliny Bielych plies, ktorou preteká Kežmarská Biela voda v povodí rieky Poprad, jej prítok Zelený potok odvodňuje južne ležiacu Červenú dolinku a Dolinu Zeleného plesa. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Turisticky voľne neprístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Zo štítu je pekný výhľad na okolité štíty Vysokých Tatier a hrebeň Belianskych Tatier, Dolinu Bielych plies a Červenú dolinu, pri vhodných podmienkach vidieť aj časť Popradskej kotliny, Slanské vrchy, Branisko a Levočské vrchy.
Prístup.
Kozí štít nie je prístupný po turistickom chodníku, výstup naň je možný len pre horolezcov alebo v sprievode horského vodcu. Juhozápadne však vedie žltá turistická značka od Chaty pri Zelenom plese na Jahňací štít. Juhovýchodným úbočím vedie červená turistická značka z Kopského sedla cez rázc. pri Veľkom Bielom plese ku Chate pri Zelenom plese.
Prvovýstupy.
Ako prví známi vystúpili na Kozí štít Janusz Chmielowski, Klemens Bachleda a Jan Bachleda-Tajber 15. septembra 1904; v zime to boli Günther Oskar Dyhrenfurth a Alfred Martin 6. marca 1906. Ivan Houdek uvádza, že na Kozí štít po prvý raz vystúpili horolezci v roku 1895.
Zdychava

Zdychava je vodný tok v Gemeri, v severnej časti okresu Revúca. Je to významný ľavostranný prítok Muráňa a meria 15 km. Horný tok sa často označuje ako "Ráztoka".
"Prameň:" v Stolických vrchoch na severozápadnom svahu vrchu Stolica (), pod Slanským sedlom (), v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" na hornom toku na juhozápad, od sútoku s Hutským potokom na juh, na dolnom toku na juhojuhozápad
"Geomorfologické celky:" Stolické vrchy, podcelok Stolica
"Prítoky:" sprava dva prítoky z oblasti Javoriny, Hutský potok, prítok spod Radzima (), zľava prítok () spod Stolice, spod Lehotskej hole, Hlboký potok, prítok spod Faltenovho sedla (), Zdychavský potok, prítok zo západného úpätia Kohúta (), Pstružný potok a prítok z juhozápadného úpätia Malého Kohúta ().
"Ústie:" do Muráňa pri meste Revúca v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" Muránska Zdychava, Revúčka a mesto Revúca
Polynomiálna transformovateľnosť

Polynomiálna transformovateľnosť znamená, že existuje polynomiálny deterministický algoritmus, ktorý ak dostane vstup Y, tak vráti výstup X.
Hrdzavý potok

Hrdzavý potok je potok v Gemeri, v najsevernejšej časti okresu Revúca. Je to ľavostranný prítok Muráňa a má dĺžku 8 km. 
Pramení v Muránskej planine na juhovýchodnom svahu Kľaku (1 408,7 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 000 m n. m. Preteká krasovou oblasťou v krajinársky pôsobivej Hrdzavej doline, ktorá je hlboko vrezaná do masívu planiny. Od prameňa tečie na juhozápad, priberá dva pravostranné prítoky, najprv z južného svahu Kľaku a potom spod Nižnej Kľakovej a stáča sa na juhojuhovýchod. Po pribratí ďalších dvoch krátkych prítokov mení smer toku na východojuhovýchod a preteká územím NPR Hrdzavá. Ďalej vstupuje do malej kotlinky, zľava priberá Dolinský potok (418,3 m n. m.), vstupuje do Revúckej vrchoviny a preteká obcou Muráň. Na záverečnom úseku sa stáča, krátko tečie na východ a v blízkosti obce sa v nadmorskej výške okolo 377 m n. m. vlieva do Muráňa.
Furmanec

Furmanec môže byť:
Furmanec (prítok Rimavy)

Furmanec je potok v Malohonte, v najsevernejšej časti okresu Rimavská Sobota. Preteká katastrálnym územím mesta Tisovec. Je to pravostranný prítok Rimavy a meria 10,5 km. 
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na západnom svahu Kučalachu (), v oblasti sedla Zbojská (), v nadmorskej výške okolo Najprv tečie severojužným smerom cez dolinu Furmanec, najprv jej hornou časťou zvanou Čertova dolina, kde zľava priberá Galičku a sprava prítok spod Remetiska (). Ďalej preteká osadou Pod Dielom, sprava priberá prítok spod sedla Diel () a postupne sa stáča na juhojuhovýchod. Pokračuje cez rekreačnú osadu Bánovo, priberá pravostrannú Bánovú (), ďalej v blízkosti železničnej stanice Tisovec-Bánovo ľavostranný prítok zo severozápadného svahu Magneta () a následne aj pravostranný prítok spod Kostolného vrchu (), stáča sa viac na juhovýchod a vstupuje do Muránskej planiny. 
Priberá ďalší pravostranný prítok spod Javoriny () a preteká dolnou časťou doliny s viacerými krasovými prejavmi (bralá, skalné útvary, jaskyne). Z pravej strany potom priberá vody krasového potoka Teplica a stáča sa na východ. Priberá ešte pravostranný prítok spod Grúnikov () a v priestore medzi Hradovou () a Čremošnou (), v severnej časti intravilánu mesta Tisovec, ústi v nadmorskej výške okolo do Rimavy.
Atmosférická veda

Atmosférické vedy je zastrešujúci pojem pre vedné disciplíny, ktoré študujú atmosféru Zeme, jej zloženie, procesy prebiehajúce v nej a jej interakcie s inými vrstvami – hydrosférou, biosférou, pedosférou a litosférou.
Atmosférické vedy sú súčasťou vied o Zemi, prenesene aj planetológie (študuje atmosféru planét) a delia sa na:
Čerešňový potok (prítok Klenovskej Rimavy)

Čerešňový potok je potok v Malohonte, v severozápadnej časti okresu Rimavská Sobota. Je to ľavostranný prítok Klenovskej Rimavy a meria 3,5 km. 
Preteká Stolickými vrchmi, pramení v podcelku Klenovské vrchy na južnom úpätí vrchu Poľana (881,9 m n. m.) v nadmorskej výške cca 710 m n. m. Tečie severojužným smerom v blízkosti osád Čerešňové a Babiná, zľava priberá tri prítoky. Najprv prítok spod sedla Babiná, ďalej prítok zo severozápadného svahu Ostrej (1 011,4 m n. m.) a napokon ešte aj z juhozápadného svahu Ostrej. V blízkosti samoty Polomce ústi v nadmorskej výške okolo 365 m n. m. do vodnej nádrže Klenovec.
Josip Juraj Strossmayer

Josip Juraj Strossmayer, tiež "Joseph Georg Strossmayer", "Josip Juraj Štrosmajer" alebo len "Juraj Štrosmajer" (* 4. február 1815, Osijek – † 8. máj 1905, Đakovo) bol chorvátsky rímskokatolícky biskup, národný buditeľ a politik.
Detstvo a štúdium.
Narodil sa v Osijeku do chorvátskej rodiny, rodina niesla nemecké priezvisko, lebo jeho prastarý otec bol Rakúšan, ktorý sa oženil s Chorvátkou. Ukončil gymnázium v rodnom meste, následne úspešne vyštudoval teológiu v Đakove a už ako dvadsaťročný dosiahol i doktorát filozofie v Pešti. V roku 1838 pracoval ako vikár v Petrovaradine, o dva roky neskôr sa presťahoval do Viedne, kde získal ďalší doktorát - z kánonického práva katolíckej cirkvi.
Pôsobenie.
V roku 1849 bol vymenovaný za biskupa Bosny a Sriemu, so sídlom v Đakove.
V roku 1860 sa stal vodcom "Chorvátskej ľudovej strany", vo funkcii zotrval do roku 1873. Bol predstaviteľom austroslavizmu, žiadal národné práva pre Slovanov v rámci Habsburskej monarchie. Udržoval kontakty s Jánom Kollárom, s ktorým sa spriatelil počas štúdia v Pešti, a pri bojovaní za národné a politické požiadavky Slovanov spolupracoval aj s Františkom Palackým a Františkom Ladislavom Riegerom. 
I. Vatikánsky koncil.
Zúčastnil sa na I. vatikánskom koncile v rokoch 18691870, kde bol jedným z najdôležitejších oponentov pápežskej neomylnosti, vynikal ako rečník. Pápež (Pius IX.) chválil Strossmayerovu „pozoruhodne dobrú znalosť latinského jazyka“. Prejav, v ktorom obraňoval protestantizmus, vyvolal veľkú senzáciu. V roku 1870 bol zverejnený prejav, ktorom bola ostro napadnutá nielen neomylnosť pápeža, ale aj jeho primát. Strossmayer bol, resp. je považovaný za jeho autora. Podľa Catholic Encyclopedia však autorom tohoto prejavu bol bývalý mexický augustiánsky mních Dr. José Agustín de Escudero. Po koncile Strossmayer udržiaval svoju opozíciu dlhšie než všetci ostatní biskupi a udržiaval kontakt s I. von Döllingerom (nemeckým teológom a historikom, jeden z duchovných otcov starokatolíckej cirkvi) a J. H. Reinkensom (prvý starokatolícky biskup v Nemecku) až do októbra 1871. Vtedy von Dollingera a Reinkensa informoval, že zamýšľa poddať sa „prinajmenšom navonok“. 
Zomrel v Đakove 8. mája 1905 vo veku 90 rokov. V roku 1991 tu bolo otvorené jeho múzeum.
Roš ha-šana

Roš ha-šana (hebr. ראש השנה, "„hlava roku“") je židovský novoročný sviatok. Slávi sa 1. a 2. dňa židovského mesiaca tišri. Súčasťou liturgie je trúbenie na baraní roh šofar. Roš ha-šana začína desať dní pokánia, ktoré sa nazývajú aj „Strašné dni“ (hebr. ימים נוראים, "jamim nora’im")
Jom kipur

Jom kipur alebo Jom kippur (hebr. יום כיפור) je židovský Deň zmierenia, ktorý pripadá na 10. deň židovského mesiaca tišri. Je to najväčší židovský sviatok, sprevádzaný 25‑hodinovým prísnym pôstom a intenzívnymi modlitbami za odpustenie hriechov. Súčasťou rituálu je trúbenie na baraní roh šofar.
Sukot

Sukot (hebr. סוכות - "Stánky") alebo Chag ha-sukot (חג הסוכות, "Sviatok stánkov") je židovský pútnický sviatok. Slávi sa od 15. do 21. (v Izraeli), resp. 22. (v diaspóre) dňa židovského mesiaca tišri. Židia počas tohto sviatku jedia a niekedy aj nocujú v provizórnom príbytku z vetví a lístia, ktorý sa nazýva "suka" (pl. "sukot"). Pri synagogálnej liturgii sviatku Sukot sa používajú tzv. „štyri druhy“ (hebr. ארבעה מינים, "arba’a minim") – citrusový plod etrog, palmová, myrtová a vŕbová ratolesť. Symbolizujú ukončenie poľnohospodárskeho roka.
Pedológia (dieťa)

Pedológia (z gr. "pais" - "chlapec", "dieťa" a "logos" - "slovo", "náuka") je veda o deťoch, skladajúca sa z biológie (pedobiológie), psychológie (pedopsychológie) a sociológie (pedosociológie) dieťaťa. Pedológia vyrástla z poznania, že dieťa nie je "dospelý „v malom“".
Milena Rázgová

Milena Rázgová, (* 2. november 1969, Ružomberok) je bývalá slovenská basketbalistka. 
Reprezentovala ČSFR i Slovensko. Na letných olympijských hrách v Barcelone v roku 1992 bola členkou družstva, ktoré obsadilo 6. miesto.
Pedológia (pôda)

Pedológia (z gréc. "pedon" - "pôda", "logos" - "náuka", "veda") alebo pôdoznalectvo je prírodná veda, ktorá sa zaoberá štúdiom pôdy, jej vznikom, klasifikáciou, fyzikálnymi, chemickými a biologickými vlastnosťami. Vedci, ktorí sa zaoberajú pôdou sa nazývajú pedológovia. Praktickým využitím pôdy sa zaoberá agronómia.
Pôda nie je len zdroj živín pre vegetáciu, je to aj zóna (pedosféra), kde prebiehajú početné interakcie medzi atmosférou, hydrosférou, organizmami žijúcimi v pôde (mikroorganizmy, rastliny, živočíchy) a ich zvyškami, vrstvou hornín (litosférou), zvetralinovým plášťom (regolit) a jeho minerálnymi zložkami. Počas vývoja pôdneho profilu sa vytvýrajú charakteristické vrstvy, zvané horizonty. Ich veľkosť (hrúbka) je závislá od okolitých podmienok a je v rovnováhe s prostredím v ktorom vznikli.
Agronómovia, vo všeobecnosti užívatelia pôdy, sa zaujímajú hlavne o fyzikálno-chemicko-biologické charakteristiky pôdy, kým pedológovia a geológovia sa primárne zaujímajú o jej vznik a vzťahy k svojmu okoliu. Táto diferenciácia sa však v posledných rokoch stráca (vďaka rozvíjajúcim sa ekologickým pohľadom na využitie pôdy).
Afektácia

Afektácia môže byť:
Ai

AI môže byť:
ai môže byť:
ai., a.i. alebo a. i. môže byť:
.ai môže byť:
Aziatizmus

Aziatizmus môže byť:
Bábel

Bábel môže byť:
Kompaktná žiarivka

Kompaktná žiarivka alebo úsporná žiarivka je úsporná žiarovka a elektrický zdroj svetla pracujúci na zhodnom princípe ako lineárna žiarivka. Bola navrhnutá tak, aby mohla nahradiť bežnú žiarovku. Je vybavená päticou ako bežná žiarovka, jej rozmery často bývajú trochu väčšie ako pri klasickej žiarovke. Vyrába sa v rôznych tvaroch, niektoré napodobňujú klasickú žiarovku, niektoré majú tvar "volantu" väčšieho priemeru, alebo kopírujú tvar svietidla, gule alebo vajca z mliečneho skla, alebo sú vybavené aj reflektorom.
Kompaktné žiarivky majú dlhšiu životnosť (od 6 000 do 16 000 hodín) a menšiu spotrebu energie. Výrobcovia uvádzajú, že kompaktné žiarivky majú približne o 80% menšiu spotrebu energie oproti klasickej žiarovke pri rovnakom svetelnom toku. Merný výkon kompaktných žiariviek sa pohybuje od 50 lm/W do 100 lm/W (lúmen na watt). Farebná teplota býva pri kompaktných žiarivkách najčastejšie 2700 K, čo zodpovedá klasickej žiarovke, ale vyrábajú sa aj kompaktné žiarivky s teplotou chromatickosti 3000 K až 5000 K. Taktiež sa vyrábajú kompaktné žiarivky špeciálne, podobne ako bežné žiarivky.
Kompaktné žiarivky sa skladajú z vlastnej žiarivkovej trubice a elektronického predradníka umiestneného v plastovej základni. Trubice, ktorých je väčšinou niekoľko, majú tvar U, prípadne sú stočené do špirály. Tak ako pri lineárnych žiarivkách je vnútorná stena trubice pokrytá luminoforom, trubica je plnená malým množstvom ortuti a inertným plynom. Kompaktná žiarivka je vybavená päticou s Edisonovým závitom rovnako ako žiarovka. V minulosti nebolo možné kompaktné žiarivky stmievať, dnes sa už objavujú prvé typy stmievateľné stmievačom určeným pre klasické žiarovky.
Príbuznými kompaktných žiariviek sú typy, ktoré by sa najvýstižnejšie dali opísať ako jednopäticové žiarivky. Aj tieto typy sa označujú ako kompaktné. Majú zhodnú konštrukciu trubice, ale pätica má kolíkové vývody, nie je vybavená Edisonovým závitom. Pokiaľ má žiarivka dva vývody, ide o typ so vstavaným štartérom. Na prevádzku je nutná už iba externá tlmivka. Nie je možné ich stmievať. Jednopäticové žiarivky so štyrmi vývodmi vyžadujú externý predradník, buď konvenčný zložený zo štartéra a tlmivky alebo elektronický, ktorý môže byť aj stmievateľný. Na úsporu miesta sa často montujú elektronické predradníky schopné napájať dve žiarivky súčasne.
Staršie typy sa vyznačovali určitým časom medzi zapnutím a štartom v dĺžke až niekoľko sekúnd. Pri moderných kompaktných žiariviek je štart takmer okamžitý, ale nábeh na plný svetelný výkon chvíľu trvá. Ak sú vybavené elektronickými predradníkmi, pracujú pri frekvencii desiatok kHz, vďaka čomu sa pri nich nestretávame so stroboskopickým efektom (blikaním za chodu).
Prvé kompaktné žiarivky boli predstavené v roku 1980. Od tej doby ich podiel na trhu rástol a pomaly vytláčali bežné žiarovky. Problematická bola s ohľadom na ich rozmery montáž do niektorých typov starších svietidiel. Preto sa začali vyrábať svietidlá konštruované priamo na použitie kompaktných žiariviek. Dnes sú kompaktné žiarivky vytláčané LED žiarovkami.
Väzňova dilema

Väzňova dilema je jedna z hier v rámci teórie hier. Tento problém bol formulovaný v roku 1950 Merrillom Floodom a Melvinom Dresherom nasledovne:
Vyjadrené v terminológii "zisk-strata":
Väzňova dilema je príkladom "hry s nenulovým súčtom". Ak predpokladáme, že každý hráč sa snaží maximalizovať úžitok pre seba (bez ohľadu na spoluhráča) minimalizáciou dĺžky trestu, racionálny jedinec sa rozhodne "zradiť". Jediný bod rovnováhy je v tomto prípade "suboptimálny", čo znamená, že tým, že sa hráči navzájom zradia, získajú menej, ako by dosiahli v prípade spolupráce.
Fiodor Fiodorovič Ušakov

Fiodor Fiodorovič Ušakov () (* 24. február 1744 - † 14. október 1817) bol významný ruský vojvodca a admirál v 18. storočí.
Život a kariéra.
Fiodor Ušakov sa narodil dedine Burnakovo (Jaroslavlianska oblasť) v skromných pomeroch rodiny nižšej šľachty. Otec Fiodor Ignatievič Ušakov (1710-1781) bol seržantom vo výslužbe. V roku 1761 sa zapísal do ruského námorníctva v Petrohrade, ktoré ukončil v roku 1766 a nastúpil do služby na galére v Baltickej flotile. O dva roky neskôr bol prevelený k Donskej flotile na Azovskom mori a zapojil sa do Rusko-tureckej vojny v rokoch 1768 - 1774. V tom čase už velil vlastnej lodi a neskôr sa zapájal do obrany ruských obchodných lodí v Stredozemnom mori proti útokom pirátov.
Potom čo bol k Ruskému impériu pripojený Krym, Ušakov osobne dohliadal na stavbu námornej základne v Sevastopole dokov v Chersone. Počas druhej Rusko-tureckej vojny porazil Turkov vo viacerých bitkách a preukázal tak výnimočné schopnosti a vynaliezavosť pri uplatňovaní nových taktík v námorníctve, ktoré sám zaviedol.
V roku 1799 bol povýšený na admirála a poslaný do Stredozemného mora, aby tam vojensky podporil Suvorova proti Napoleonovým vojskám, kde vybojoval viacero bitiek a oslobodil mnohé ostrovy a mestá. Po návrate z mimoriadne úspešného ťaženia ho však nečakala sláva, ale kvôli intrigám na cárskom dvore ho Alexander I. odsunul do druhoradeej pozície veliteľa Baltickej flotily. Roku 1807 Ušakov rezignoval a odišiel do penzie. Zomrel 14. októbra 1817 v obci Aleksejevka.
Námorná taktika.
Úspechy bojových operácií admirála Ušakova spočívali v niekoľkých novinkách, ktoré zaviedol a v taktike, ktorá bola preňho charakteristická. Patrili sem napríklad zjednotenie vojenských príkazov, priblíženie sa k nepriateľovi na krátku vzdialenosť a napádanie jeho vlajkových lodí. Používal kombináciu streľby delostrelectva a manévrov s prenasledovaním nepriateľa až kým sa nevzdal alebo nebol zničený. Kládol dôraz na námornícky a delostrelecký výcvik svojich jednotiek - v tomto bol zástancom Suvorovových princípov trénovania námorníkov a dôstojníkov. Ušakovove inovácie boli jednými z prvých úspešných vylepšení námorných taktík, ktoré vo výraznej miere používali manévrovanie lodí, namiesto dovtedy zaužívanej lineárnej taktiky. Jeho spôsobom boja sa inšpiroval aj anglický vice-admirál Horatio Nelson.
Pamiatka.
Fiodor Fiodorovič Ušakov je považovaný za zakladateľa ruského vojenského námorného umenia a priekopníka útočnej taktiky námorného boja. Na počesť admirála Ušakova bolo pomenovaných niekoľko lodí ruského a sovietskeho vojenského námorníctva, viaceré ulice a námestia. Na gréckom ostrove Korfu, ktorý oslobodil spod francúzskej nadvlády, má pamätník a je tam podľa neho pomenovaná aj ulica. V Sovietskom zväze bol zriadený Rad Ušakova, ktorý sa námorným dôstojníkom udeľuje dodnes. Podľa Ušakova je pomenovaná planétka 3010 Ushakov.
Kanonizácia.
Ruská ortodoxná cirkev ho v roku 2000 svätorečila na svätého patróna ruského námorníctva. V roku 2005 ho patriarcha Alexej II. vyhlásil za patróna ruských strategických nukleárnych bombardérov.
Karanasa

Karanasa Moore, 1893 je rod motýľov podčeľade očkáňovité (Satyrinae) z čeľade babôčkovité (Nymphalidae).
Ženská dvojhra na Estoril Open 2009

Ženská dvojhra na Estoril Open 2009 sa hrala ako súčasť Estoril Open 2009 od 4. do 9. mája 2009. Titul získala Belgičanka Yanina Wickmayerová, ktorá vo finále porazila Rusku Jekaterinu Makarovovú 7-5 6-2. Bol to jej prvý titul v dvojhre na okruhu WTA.
Mužská dvojhra na Estoril Open 2009

Mužská dvojhra na Estoril Open 2009 sa hrala ako súčasť Estoril Open 2009 od 3. do 10. mája 2009. Titul získal Španiel Albert Montañés, ktorý vo finále porazil Američana J. Blakea 5-7 7-66 6-0. Bol to jeho druhý titul v dvojhre na okruhu ATP.
Livia Klausová

Livia Klausová rod. Mištinová (* 10. november 1943, Bratislava) je manželka bývalého prezidenta Česka Václava Klausa. Pôvodom Slovenka.
Vláda českého premiéra Jiřího Rusnoka koncom júla 2013 súhlasila s vymenovaním Klausovej za veľvyslankyňu na Slovensku.
Vzdelanie.
V roku 1966 vyštudovala obchodnú fakultu Vysokej školy ekonomickej v Prahe, odbor zahraničný obchod. V tom roku tiež získala aj diplom na Université Internationale de Sciences Comparées v Luxemburgu. V roku 1969 študovala na Europe Institut v Amsterdame.
Pracovné skúsenosti.
Po krátkom pôsobení v PZO Centrotex sa stala odbornou, neskôr vedeckou pracovníčkou Ekonomického ústavu ČSAV, kde pracovala až do roku 1993. V rokoch 1994 až 2000 pôsobila ako výkonná tajomníčka České společnosti ekonomické.
V Ekonomickom ústave ČSAV sa zaoberala predovšetkým problematikou medzinárodných financií a medzinárodných menových inštitúcií. Vedľa početnej publikačnej činnosti sa od roku 1990 zúčastnila aj rady medzinárodných konferencií venovaných ako transformácii českej ekonomiky tak aj konferenciám zameraných na financie a bankovníctvo. Po roku 1990 pracovala ako členka dozornej rady v České spořitelně a.s., v ČEZ a.s. a v ZVVZ a.s. Milevsko.
Od decembra 2017 pôsobí ako veľvyslankyňa Česka na Slovensku. Podľa informácií z konca marca vo funkcii skončí na vlastnú žiadosť ku koncu apríla 2018. Svoj post k tomuto dátumu ukončila, jej nástupcom sa ako chargé d’affaires ad interim stal Pavel Sladký.
Rodina.
S manželom Václavom Klausom majú dvoch synov Václava (* 1969) a Jana (* 1974).
Patronát.
Od samotného vzniku Registru darcov kostnej drene v Česku je jeho čestnou patrónkou. Pomáhala deťom z Ústavu sociální péče v Bystřici nad Úhlavou a nadácii „Život 90“.
Centrálna banka

Centrálna banka (zriedkavo ústredná banka; často máva v názve slová národná banka) je (súkromná, štátna alebo súkromno-štátna) banka, ktorá v štáte alebo zoskupení štátov zodpovedá za emisiu obeživa (tzv. emisná banka), priamo alebo nepriamo ovplyvňuje celkové množstvo peňazí v obehu (obeživa aj úverových peňazí) a výšku úrokových sadzieb a často vykonáva (aspoň čiastočne) dohľad nad bankami v štáte. 
Základnou úlohou centrálnej banky je dnes v mnohých štátoch zabezpečiť nízku infláciu. Centrálna banka reguluje rozsah bankových zdrojov. 
Centrálna banka eurozóny vrátane Slovenska je Európska centrálna banka resp. eurosystém. Centrálnou bankou Slovenska je preto Európska centrálna banka resp. eurosystém (v rámci eurosystému konkrétne najmä Národná banka Slovenska ako vykonávateľ rozhodnutí ECB). Centrálna banka USA je Federálny rezervný systém.
BMW Open 2009

BMW Open 2009 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 3. do 10. mája 2009 na otvorených antukových dvorcoch v nemeckom meste Mníchov. Titul v dvojhre získal Čech Tomáš Berdych, ktorý vo finále porazil Rusa M. Južného. Bol to jeho piaty titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Česi Jan Hernych a Ivo Minář, ktorí vo finále porazili austrálsky pár Ashley Fisher, Jordan Kerr. Pre J. Hernycha to bol prvý a pre I. Minářa prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP. 
Víťazi.
Dvojhra mužov.
 Tomáš Berdych vs. Michail Južnyj 6-4 4-6 7-65
Štvorhra mužov.
 Jan Hernych / Ivo Minář vs. Ashley Fisher / Jordan Kerr 6-4 6-4
Mužská dvojhra na BMW Open 2009

Mužská dvojhra na BMW Open 2009 sa hrala ako súčasť BMW Open 2009 od 3. do 10. mája 2009. Titul získal Čech Tomáš Berdych, ktorý vo finále porazil Rusa M. Južného 6-4 4-6 7-65. Bol to jeho piaty titul v dvojhre na okruhu ATP.
Serbia Open 2009

Serbia Open 2009 bol tenisový turnaj mužov, ktorý sa konal v dňoch od 4. do 10. mája 2009 na otvorených antukových dvorcoch v srbskom meste Belehrad. Titul v dvojhre získal Srb Novak Đoković, ktorý vo finále porazil Poliaka Ł. Kubota. Bol to jeho 13. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Poliak Łukasz Kubot a Rakúšan Oliver Marach, ktorí vo finále porazili švédsko-z Holandských Antíl pár Johan Brunström, Jean-Julien Rojer. Pre Ł. Kubota to bol druhý a pre O. Maracha štvrtý titul vo štvorhre na okruhu ATP. 
Účastníci.
Ostatní.
Hráči ktorý dostali divokú kartu:
Hráči ktorý sa dostali do turnaja cez kvalifikáciu:
Víťazi.
Dvojhra mužov.
 Novak Đoković vs. Łukasz Kubot 6-3 7-60
Štvorhra mužov.
 Łukasz Kubot / Oliver Marach vs. Johan Brunström / Jean-Julien Rojer 6-2 7-63
Mužská dvojhra na Serbia Open 2009

Mužská dvojhra na Serbia Open 2009 sa hrala ako súčasť Serbia Open 2009 od 4. do 10. mája 2009. Titul získal Srb Novak Đoković, ktorý vo finále porazil Poliaka Ł. Kubota 6-3 7-60. Bol to jeho 13. titul v dvojhre na okruhu ATP.
Mužská štvorhra na Estoril Open 2009

Mužská štvohra na Estoril Open 2009 sa hrala ako súčasť Estoril Open 2009 od 4. do 10. mája 2009. Titul získali Američania Eric Butorac a Scott Lipsky, ktorí vo finále porazili česko-švédsky pár Martin Damm, Robert Lindstedt 6-3 6-2. Pre E. Butoraca to bol šiesty a pre S. Lipského druhý titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Mužská štvorhra na BMW Open 2009

Mužská štvohra na BMW Open 2009 sa hrala ako súčasť BMW Open 2009 od 3. do 10. mája 2009. Titul získali Česi Jan Hernych a Ivo Minář, ktorí vo finále porazili austrálsky pár Ashley Fisher, Jordan Kerr 6-4 6-4. Pre J. Hernycha to bol prvý a pre I. Minářa prvý titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Mužská štvorhra na Serbia Open 2009

Mužská štvohra na Serbia Open 2009 sa hrala ako súčasť Serbia Open 2009 od 4. do 10. mája 2009. Titul získali Poliak Łukasz Kubot a Rakúšan Oliver Marach, ktorí vo finále porazili švédsko-z Holandských Antíl pár Johan Brunström, Jean-Julien Rojer 6-2 7-63. Pre Ł. Kubota to bol druhý a pre O. Maracha štvrtý titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Ženská štvorhra na Internazionali BNL d’Italia 2009

Ženská štvohra na Internazionali BNL d’Italia 2009 sa hrala ako súčasť Internazionali BNL d’Italia 2009 od 4. do 9. mája 2009. Titul získali Taiwančanka Sie Šu-wej a Číňanka Pcheng Šuaj, ktoré vo finále porazili slovensko-japonský pár Daniela Hantuchová, Ai Sugijamová 7-5 7-65. Pre S. Sieovú to bol šiesty a pre Š. Pchengovú piaty titul vo štvorhre na okruhu WTA.
Národná banka

Národná banka môže byť:
Flexible organic light emitting diode

Flexible organic light emitting diode (doslova "flexibilná organická luminiscenčná dióda"), skr. FOLED, je nový typ displeja vytvorený v USA. Vyznačuje sa flexibilitou a nízkymi nárokmi na energiu, keďže je vyrobený technológiou OLED. Tvorcovia očakávajú jeho veľký boom v budúcnosti, najmä pre jeho ohybnosť. 
Na 3GSM kongrese v roku 2007 boli predstavené prvé zariadenia s týmto typom displeja. V roku 2008 sa ich počet zvýšil, no do bežného predaja sa ešte nedostali.
Pražský výběr (album)

Pražský výběr je tretí štúdiový album českej rockovej skupiny Pražský výběr z roku 1988. Hoci bol nahraný už v roku 1982, kvôli ideologickému zákazu činnosti skupiny (1983 – 1986) vyšiel až o šesť rokov neskôr. Medzi priaznivcami sa však masívne šíril na neoficiálnych nosičoch. Skladby z albumu boli použité v trezorovom filme režiséra Juraja Herza "Straka v hrsti" (1983), v ktorom účinkovali aj členovia skupiny. Preto býva často pod týmto názvom nesprávne uvádzaný aj samotný album.
Medzi najznámejšie skladby albumu patria „Na václavském Václaváku“ a najmä „Pražákům je hej“, s ktorou sa v roku 1984 František Ringo Čech zúčastnil i televíznej hitparády Triangel. Skladba však mala mierne zmenený názov do podoby „Pražákům, těm je tu hej“.
Na CD vyšiel album po prvýkrát v roku 1990, neskôr ako súčasť výberového dvojalbumu "Komplet" (1995) a ostatný raz v roku 2012 pri príležitosti 30. výročia vzniku piesní albumu (tu je uvedený názov "Straka v hrsti", avšak iba na bočnej strane obalu).
Straka v hrsti

Straka v hrsti môže byť:
Matt Heafy

Matthew Kiichi Heafy (* 26. január 1986, Iwakuni, Japonsko) je leader thrash metalovej skupiny Trivium.
Na gitaru hrá od svojich 12tich. V roku 2000 pôvodný spevák Richie Brown a Matt zakladajú skupinu Trivium. Po odchode Richieho sa stal Matt v tom istom roku zároveň aj spevákom tejto kapely. V roku 2002 vyhral Matt ocenenie za najlepšieho metalového gitaristu v "Orlando Metal Awards". Po zopár zmenách v kapele prišiel aj druhý gitarista - Corey Beaulieu. Tvoria skvelú dvojicu, ktorá si v každej piesni podelí sóla rovným dielom a tým jej dodajú ten pravý nádych, aký má táto kapela. Medzi Mattove vzory patrí napr. gitarista a spevák svetoznámej heavymetalovej skupiny Metallica James Hetfield. Na albumoch Trivia sa striedajú Mattov jemný melodický hlas(a la Hetfield) a drsný "rev". Napr. na albumoch Ember to Inferno a Ascendancy prevláda tento "rev", naopak pri albume The Crusade si vypočujeme jeho jemnejšiu stránku. V poradí štvrtý album Shogun strieda prvky "revu" a jemnosti bratsky. Texty skladá prevažne sám. Matt patrí určite medzi gitaristov a spevákov tohto sveta, ktorý tu majú svoje miesto aj u ďalších generácií.
Sokolie

Sokolie () je vrch a pomenovanie časti horského hrebeňa v severnej časti Krivánskej Malej Fatry.
Vrchol a hrebeň tvoria skalnaté útvary. Tento masív smeruje osovo z juhozápadu na severovýchod a je dlhý . Na severe masív ukončujú Tiesňavy a rieka Varínka, kde je hranica s masívom Boboty. V nižších polohách tvoria masív tmavo šedý vápenec, pričom hlavnú časť masívu tvoria dolomity zo stredného a vrchného triasu.
Dominantou celého masívu sú eróziou modelované sklanaté útvary. Vo forme veží a kazateľníc sa tiahnu po hlavnom hrebeni až ku Tiesňavam. 
Príroda.
Sokolie je pokryté bukovo-jedľovými posrastami s výskytom platanu, borovice a tisu. Rastú tu aj kroviny ako jarabina mukyňová, ríbezľa alpínska a lykovec jedovatý. Z rastlinstva sa v oblasti vyskytuju najmä druhy rastúce na skalnom podloží, napr.: dryádka osemlupienková, tučnica alpínska, soldanelka karpatská (endemit Západných Karpát), horec Clusiov a prvosienka holá. V skalách hniezdi orol skalný a sokol sťahovavý. 
Celý masív sa nachádza v Národnom parku Malá Fatra a jeho severovýchodná časť patrí do NPR Tiesňavy.
Turistika.
Je obľúbeným miestom pre pešiu turistiku, najmä pre svoje skalnaté útvary a výhľad na okolie. Prístup na vrchol je po modro označenej turistickej značke z miestnej časti obce Terchová – Vyšné Kamence. Trasa pokračuje ďalej k Tiesňavám a rieke Varínka. Po zeleno označenej trase je hrebeň prístupný aj z Vrátnej doliny. A po žlto označenej trase zo sedla Príslop.
Na južnom svahu vo Vrátnej doline sa nachádza Chata pod Sokolím a chaty Sokolie, kde je niekoľko lyžiarskych zjazdoviek.
Výběr

Výběr je názov druhého štúdiového albumu českej rockovej skupiny Pražský výběr. Album vydalo v roku 1987 hudobné vydavateľstvo Supraphon. 
Žánrovo je album zmesou medzi blues, punkom, hard rockom, niekedy s ľudovými motívmi, zaujímavými dielami sú skladby „Hrály dudy“, či „Sbal si to svý ráno“, ale aj ďalšie.
Zoznam skladieb.
Aranžmány: Michael Kocáb, Michal Pavlíček.
Tonalit

Tonalit je hlbinná vyvrelá hornina, patriaca medzi granitoidy. Obsahuje kremeň, zo živcov plagioklas a menej andezín a tmavé minerály. 
Pomenovanie dostala podľa priesmyku Tonale na severe Talianska zaviedol v roku 1864 G. Roth.
Vlastnosti.
Tonalit má faneritickú textúru. Zo živcov obsahuje hlavne plagioklasy (obvykle oligoklas alebo andezín) a všeobecne iba 10% alebo menej percent alkalických živcov. Kremeň tvorí viac než 20% horniny. Amfiboly (hornblend) a pyroxény sú pomerne bežnými akcesóriami.
Staršie členenia niekedy termín tonalit zamieňali s kremenným dioritom. Súčasná klasifikácia IUGS považuje za tonalit horninu s obsahom kremeňa nad 20%, zatiaľ čo kremenný diorit má obsah kremeňa od 5 do 20%.
Trondhjemit je na oligoklas bohatá varieta tonalitu s malým obsahom biotitu ako jediným mafickým minerálom. Variety naopak bohaté na ortoklas, sú označované kremenné monzonity alebo adamellity.
Vznik.
Tonality vznikajú diferenciáciou granitoidných intrúzií. Ak ide o M-typ granitoidov, môžu vznikať frakčnou kryštalizáciou bazaltovej magmy v oblastiach ostrovných oblúkov. Zväčša ide o amfibolické tonality a trondhejmity. Niekedy sú všeobecne označované aj ako „plagiogranity“ (podľa IUGS klasifikácie ide o leukotonality). Horniny tzv. tonalit-trondhjemitovej skupiny sa významnou mierou podieľajú na zložení prekamibrickej zemskej kôry.
Výskyt.
Na Slovensku sú biotitické leukotonality (biotitický tonalit až granodiorit) známe ako typ Sihla. Typová lokalita je v Nízkych Tatrách (Sihla). Nachádzajú napríklad v modranskom masíve Malých Karpát a bojnianskom masíve Považského Inovca, tiež v Tribeči a Čiernej hore, Malej Fatre.
V Českom masíve sa nachádza napríklad v stredočeskom plutóne (Benešovsko).
Lee Cheol-ha

Lee Cheol-ha (kórejsky 이철하 * 12. september 1970, Soul) je juhokórejský filmový režisér.
Oceľoryt

Oceľoryt je tlačová forma pre oceľotlač, čo je druh tlače z hĺbky.
Prvýkrát bol použitý v roku 1820. Túto techniku vynašiel Charles Heat. Oceľoryt je obdobou medirytiny, pričom ako podklad sa používa oceľová platňa. Touto technikou možno vytlačiť väčší náklad, pretože oceľová platňa je svojou tvrdosťou v tomto smere nenahraditeľná. Oceľorytom sa tlačili najmä bankovky a známky.
Travis Smith

Travis Smith (* 29. apríl 1982, Bainbridge, Georgia, USA) je bubeník Neo-thrashmetalovej skupiny Trivium.
Je považovaný za všestranného a výborného hráča na bicie.. S obľubou strieda rýchle rytmy s pomalými. Jeho vzormi sú Lars Ulrich (Metallica) či Mike Portnoy (Dream Theater).
Voulpaix

Voulpaix je obec na severe Francúzska v departemente Aisne a regióne Pikardia. Leží 153 kilometrov od Paríža a má asi 389 obyvateľov.
Názov obce.
Z roku 1065 je doložený názov miesta "Altare", o storočie neskôr zmenený na "Vulpasium". Existujú domnienky, že pomenovanie pochádza z latinského slova "vulpes" – líška.
Geografia.
Voulpaix má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod .
Susedné obce: La Vallée-au-Blé, Laigny, Haution, Lemé, Fontaine-lès-Vervins, Saint-Pierre-lès-Franqueville a Gercy.
Územím obce preteká riečka Beaurepaire.
Obyvateľstvo.
Voulpaix má 399 obyvateľov (2009).
"Vývoj počtu obyvateľov"
Marcela Molnárová

Marcela Molnárová (* 20. august 1965) je slovenská speváčka a moderátorka. 
Literatúra.
Mimoumelecká činnosť
Marcela Molnárová sa angažovala v politike, keď v parlamentných voľbách 2012 kandidovala zo 146. miesta za Stranu občanov Slovenska.
Corey Beaulieu

Corey Beaulieu (* 22. november 1983 , Brunswick, Maine, USA) je gitarista floridskej neo-thrash metalovej skupiny Trivium.
Na gitaru hrá od štrnásteho roku života. Do kapely prišiel v roku 2003 po demo nahrávke Trivium (EP).
Iné projekty.
Paolo Gregoletto

Paolo Gregoletto (* 14. september 1985, Miami, Florida, USA) je hráč na basovú gitaru, v súčasnosti v skupine Trivium. 
Pôvodne mal zostať so skupinou len na turné s Machine Head. Nakoniec však nahradil basgitaristu Brenta Younga a nahral s Trivium album "Ember to Inferno". Jeho hracia technika je rôzna. Na albumoch "Ember to Inferno" a "Ascendancy" používa pri hre brnkadlo, no na "The Crusade" a "Shogun" uprednostnil prsty. V pesničke „Becoming The Dragon“ má na jej konci basové sólo, kde sa vyskytuje aj "tapping".
Ľubo Virág

Ľubo Virág (vlastným menom: Ľubomír Virág; * 20. november 1955, Pata† 10. október 2024) bol slovenský spevák, hudobník, skladateľ a textár rómskeho pôvodu. Venoval sa popu (a rom-popu). Spieval barytón. 
Bol zakladajúcim členom skupiny Zenit a Čarovné husle, neskôr vystupoval sólovo.
Život.
Narodil sa v roku 1955 v Pate, neskôr žil v susednej Šintave a Šoporni. Vyrastal u babky. Od mladosti sa začal venovať hudbe, no profesionálne ju neštudoval. Pôvodne hral na base a bicích a stal sa jedným zo zakladajúcich členov patianskej skupiny Zenit (1977). Po odchode zo skupiny sa začal venovať rómskej hudbe ako sólista. Pod hlavičkou umeleckej agentúry Slovkoncert pôsobil v Nemecku, Bulharsku a Juhoslávii. V zahraničí pôsobil celkovo 8 rokov.
Oženil sa v sedemnástich rokoch. Aby zabezpečil rodinu, pracoval povedľa spievania aj na rôznych pozíciách. V zahraničí pracoval ako pomocník v kuchyni, neskôr na Slovensku v seredskej Niklovke, ako buldozerista či natierač fasád. Neskôr začal podnikať v preprave a sám jazdil po Európe na kamióne.
Ako hudobník spolupracoval s viacerými významnými českými a slovenskými hudobníkmi, vrátane Karla Gotta. Ako sólista účinkoval v orchestroch Big band Radio Bratislava, Fantasy orchestre, Čarovné a Diabolské husle.
Zomrel 10. októbra 2024. Pochovaný bol 15. októbra v Šintave.
Repete (televízna relácia)

Repete bola hudobno-zábavno-súťažná relácia, ktorá sa vysielala každú nedeľu v 90. rokoch v Slovenskej televízii. Reláciu moderoval Ivan Krajíček, ktorý vystupoval aj ako spevák a túto reláciu aj režíroval a písal scenár. Neskôr reláciu moderovala Zora Kolínska. 
Účinkujúci a piesne.
Orchester Pavla Zajáčka: 
Vokálna skupina Trend 
Ivan Krajíček: 
Zora Kolínska: 
Jozef Benedik: 
Nora Bláhová:
Helena Blehárová: 
Michal Dočolomanský: 
Ján Greguš: 
Dušan Grúň: 
Ivo Heller: 
Dušan Hlaváček: 
Juraj Fábry: 
Róbert Kazík: 
Miriam Klimentová
Jana Kocianová: 
Karol Konárik: 
Jozef Krištof: 
Marcela Laiferová: 
Miroslav Ličko: 
Bea Littmannová: 
Eva Máziková:
Marcela Molnárová:
Ľuboš Novotný:
Helena Okresová:
Melánia Olláryová: 
Gizela Oňová: 
Eva Pilarová: 
Ivan Popelár:
Prognóza:
Dušan Ružička:
Ivan Stanislav:
Monika Stanislavová:
Ľubo Stankovský:
Peter Stašák:
Jana Súlová:
Zdeno Sychra: 
Oľga Szabová:
Marika Škultétyová:
Věra Špinarová:
Gabriela Šusteková:
Eugen Šváb: 
Miroslav Švába: 
Gréta Švercelová:
Alena Tichá: 
Ivana Turicová: 
Eva Mária Uhríková:
Peter Vašek:
Vasko Velčický:
Ľubo Virág: 
Lýdia Volejníčková: 
Helena Vrtichová: 
Otto Weiter:
Repete

Repete môže byť:
Energetický zdroj

Energetický zdroj môže byť: 
Energetické zdroje majú zásadný význam pre zabezpečenie potrieb, životnej úrovne a všestranného rozvoja spoločnosti.
Z pohľadu obnoviteľnosti možno energetické zdroje rozdeliť na:
Toto delenie vychádza z kritéria obnoviteľnosti zohľadňujúceho mieru vyčerpateľnosti zdrojov z pohľadu časových dimenzií a potrieb ľudskej spoločnosti. Kritérium obnoviteľnosti nie je absolútne a nevyjadruje len bilanciu množstva posudzovaného materiálu, ale je predovšetkým funkciou času. Ak by sa uvažovalo s časovým intervalom rádovo stoviek miliónov alebo rádovo miliárd rokov, potom by uhľovodíkové palivá boli obnoviteľným zdrojom energie (pri predpoklade cyklického charakteru striedania geologických epoch), pričom uhlík a vodík sú v svojom prirodzenom cykle ukladania slnečnej energie do väzieb chemických zlúčenín (cestou fotosyntézy) a kaustobiolity by boli istým druhom zušľachtenej - skoncentrovanej a dlhodobejšie konzervovanej biomasy.
Neobnoviteľný zdroj energie

Neobnoviteľné zdroje energie sú zdroje energie, ktoré sú v čase a priestore z pohľadu dĺžky ľudského života a potrieb spoločnosti vyčerpateľné.
Z pohľadu ich pôvodu ich môžeme rozdeliť na:
Z pohľadu konvenčnosti ich využívania ich môžeme rozdeliť na:
Alsasko-Lotrinsko

Alsasko-Lotrinsko je historický nemecký správny útvar existujúci v rokoch 1871 – 1918 na území francúzskych departementov Bas-Rhin, Haut-Rhin a Moselle. Metropolou regiónu bol Štrasburg.
Nižné Kamence

Nižné Kamence sú miestna časť obce Belá a sčasti obce Terchová. Miestna časť sa nachádza na ceste 583 medzi spomínanými obcami, ktorá kopíruje tok rieky Varínka. V oblasti je rozšírený turizmus a z dediny začínajú trasy do oblasti Malej Fatry. Nachádza sa tu autokemping a základná umelecká škola.