burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ľubomír Jahnátek

Prof. Ing. Ľubomír Jahnátek, CSc. (* 16. september 1954, Nitra) je slovenský vysokoškolský pedagóg a politik. V rokoch 2006 až 2010 pôsobil ako minister hospodárstva, v rokoch 2012 až 2016 ako minister pôdohospodárstva a rozvoja vidieka a v rokoch 2017 až 2020 bol predsedom Úradu pre reguláciu sieťových odvetví (ÚRSO).
Štúdium.
V roku 1973 ukončil vysokoškolské štúdium na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave. Potom v rokoch 19781992 pracoval na Výskumnom ústave spracovania a aplikácie plastických látok. Od roku 1992 až do 2005 bol generálny riaditeľ a výrobno-technický námestník v Plastike v Nitre a riaditeľ pre stratégiu v Duslo Šaľa.
Politická kariéra.
Jahnátek je bývalý člen komunistickej strany. V rokoch 2006 až 2010 pôsobil ako minister hospodárstva v prvej Ficovej vláde. V parlamentných voľbách v roku 2010 získal mandát poslanca za SMER-SD, ktorý obhájil aj v nasledujúcich (predčasných) voľbách. Mandát neuplatnil, v druhej Ficovej vláde bol vymenovaný za ministra poľnohospodárstva a rozvoja vidieka.
Ako minister hospodárstva dostal od dekana Materiálovotechnologickej fakulty Pamätnú mincu A. B. Stodolu.
Akademická kariéra.
Popri ministerskej funkcii pôsobil aj na Materiálovotechnickej fakulte STU v Trnave. V januári 2010 mu prezident Ivan Gašparovič udelil titul profesora elektroenergetiky, aj napriek medializovaným pochybnostiam o jeho kvalifikácii a praxi v odbore. Medzi problémami profesúry bol fakt, že Jahnátek nepracoval 5 a viac rokov po získaní habilitácie na verejnej vysokej škole v odbore profesúry. Ďalším kritériom je vedenie doktorandov. Z dvoch, ktorých viedol, jeden nerobil doktorát z elektrotechniky, druhému bol vedúci len po úmrtí pôvodného vedúceho. Téma inauguračnej prednášky bola "Stratégie energetickej bezpečnosti elektrizačnej sústavy Slovenskej republiky". Energetickú stratégiu pripravuje Ministerstvo hospodárstva SR a spolupracujú na nej viacerí odborníci.
Predseda Úradu pre reguláciu sieťových odvetví.
24. júla 2017 bol treťou Ficovou vládou vymenovaný do funkcie predsedu Úradu pre reguláciu sieťových odvetví, vo funkcii nahradil Jozefa Holjenčíka. Opozícia výber kritizovala. Podľa SaS Jahnátek nespĺňa podmienku sedemročnej praxe v sieťových odvetviach, v cenotvorbe alebo v tvorbe koncepcií v energetike. Nespĺňa ani zákonnú požiadavku na politickú nestrannosť tejto funkcie. Po výbere do funkcie vláda tajila Jahnátkov životopis. Do funkcie bol uvedený 25. júla 2017.
4. júna 2020 ho vláda Igora Matoviča na návrh ministra hospodárstva Richarda Sulíka odvolala. Dôvodom malo byť nesplnenie zákonných podmienok na výkon tejto funkcie, porušenie princípu nezávislosti úradu a konflikt záujmov v súvislosti s pôsobením syna odvolaného predsedu ÚRSO. Jahnátek podal sťažnosť na Ústavný súd, ktorý v januári 2022 rozhodol, že vláda odvolaním porušila jeho práva na prístup k verejným funkciám a na inú právnu ochranu, nevyhovel však Jahnátkovmu návrhu na zrušenie uznesenia o jeho odvolaní.
František Kašický

PhDr. Mgr. František Kašický, PhD., MBA, LL.M (* 18. november 1968, Gelnica) je slovenský vojak, politik a diplomat. Od 4. júla 2006 do 30. januára 2008 bol ministrom obrany SR v prvej vláde Roberta Fica. Následne pôsobil ako diplomat v službách Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí SR, okrem iného ako veľvyslanec Slovenska pri NATO a v Nórsku. Aktuálne je starostom obce Častá a kandidátom na poslanca vo voľbách 2023 do NR SR na kandidátke strany SMER-SD pod číslom 98.
Životopis.
Vysokoškolské vzdelanie získal na Vysokej vojenskej pedagogickej škole v Bratislave. V rokoch 2001-2003 pracoval ako riaditeľ Kancelárie ministra obrany (MO) SR a riaditeľ komunikačného odboru. V rokoch 2003-2004 bol riaditeľom Vojenského obranného spravodajstva MO SR. Od roku 2004 pôsobil vo funkciách tajomníka Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť, Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Národného bezpečnostného úradu a Výboru NR SR na kontrolu použitia informačno-technických prostriedkov.
Po parlamentných voľbách v roku 2006 sa stal ministrom obrany vo vláde Roberta Fica. Z postu odstúpil 30. januára 2008 v súvislosti so spornými verejnými obstarávaniami ministerstva obrany. Vo funkcii ministra obrany ho nahradil dovtedajší štátny tajomník Jaroslav Baška.
V rokoch 2008 až 2013 bol mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska pri Organizácii Severoatlantickej zmluvy (NATO), vedúci delegácie a stály predstaviteľ Slovenska pri Severoatlantickej rade - Brusel, Belgicko. Od 18. apríla 2013 pôsobil ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenska v Nórsku.
V septembri 2017 ukončil pôsobenie na poste veľvyslanca v Osle. V súčasnosti pracuje na Ministerstve zahraničných vecí, do roku 2020 ako veľvyslanec s osobitným poslaním pre granty Finančného mechanizmu Európskeho hospodárskeho priestoru, Nórskeho finančného mechanizmu a Švajčiarskeho finančného mechanizmu, od 2022 uvoľnený pre výkon verejnej funkcie ako starosta obce.
Aktuálne je starostom obce Častá a kandidátom na poslanca vo voľbách 2023 do NR SR na kandidátke strany SMER-SD pod číslom 98.
František Kašický je ženatý a má dve deti. Hovorí po anglicky (aktívne) a rusky (pasívne).
Ivan Valentovič

MUDr. Ivan Valentovič (* 15. apríl 1954, Trnava) je slovenský lekár, politik. V rokoch 2006 až 2008 bol ministrom zdravotníctva.
Život.
Po absolvovaní Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave nastúpil v roku 1980 na Kliniku telovýchovného lekárstva Fakultnej nemocnice v Bratislave, kde pôsobil ako sekundárny lekár. V roku 1986 nastúpil na ministerstvo zdravotníctva, kde pracoval najskôr ako odborný referent, neskôr ako vedúci oddelenia organizácie a riadenia zdravotníctva. V rokoch 1992 až 1994 pracoval v Národnej poisťovni na pozícii námestníka riaditeľky.
Počas lekárskej praxe dosiahol atestácie z vnútorného lekárstva, fyziatrie, liečebnej rehabilitácie, balneológie, sociálneho lekárstva a organizácie zdravotníctva. Absolvoval deväťmesačný kurz Svetovej zdravotníckej organizácie pre riadiacich pracovníkov v zdravotníctve a študijné pobyty v Indianopolise a Fort Worth v Spojených štátoch, v Drážďanoch v Nemecku a školenie na CMC Graduate School of Bussines Čelákovice v Česku.
V rokoch 1994 až 1998 pracoval vo Vzájomnej životnej poisťovni najprv ako riaditeľ sekcie poistenia, v roku 1997 postúpil do funkcie riaditeľa zdravotnej poisťovne. Od roku 1998 pôsobil v zdravotnej poisťovni Apollo, kde pracoval ako námestník generálneho riaditeľa. Odtiaľ v roku 2004 prešiel do Spoločnej zdravotnej poisťovne, kde usadol do kresla generálneho riaditeľa, neskôr predsedu predstavenstva.
Politická činnosť.
Po parlamentných voľbách v roku 2006 ho predseda vlády nominoval do pozície ministra zdravotníctva. Z funkcie odstúpil na vlastnú žiadosť 3. júna 2008 z osobných dôvodov, vystriedal ho Richard Raši. Na návrh vlády bol v júni 2008 menovaný za predsedu Dozornej rady Úradu pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťou.
Miroslav Jureňa

Ing. Miroslav Jureňa (* 17. jún 1954, Skalica) je slovenský podnikateľ v poľnohospodárstve a politik. Od júla 2006 do novembra 2007 bol minister pôdohospodárstva Slovenska. Bol tiež podpredsedom strany ĽS-HZDS.
Životopis.
Jureňa v roku 1977 absolvoval Vysokú školu poľnohospodársku v Nitre. V rokoch 19771990 hlavným ekonómom jednotného roľníckeho družstva v Gbeloch. Bol členom KSČ. Po nežnej revolúcií 1989 začal od roku 1991 v poľnohospodárstve podnikať. Pôsobil vo výkonných riadiacich pozíciách a tiež ako člen orgánov obchodných spoločností. Vo svojej praxi sa venoval problematike pôdohospodárstva a vidieka.
Politická kariéra.
Bol poslancom mestského zastupiteľstva v Gbeloch.
Jureňa bol ministrom pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR v prvej vláde Roberta Fica. V novembri 2007 bol prinútený odstúpiť z funkcie ministra po škandále so sporným prevodom pozemkov na Slovenskom pozemkovom fonde. Rozlúčkovú tlačovú konferenciu usporiadal v kravíne vo Vajnoroch, kde obvinil premiéra Fica zo zaujatosti a uviedol, že zodpovednosť za dianie v SPF nesie hlavne strana SMER-SD.
Marian Janušek

Marian Janušek (* 29. február 1960, Bratislava) je slovenský politik. V rokoch 20062009 bol ministrom výstavby a regionálneho rozvoja.
Jeho najväčšou politickou kauzou bol tzv. nástenkový tender.
Čertižské sedlo

 
Čertižské sedlo (; ) je priesmyk v hraničnom hrebeni Laboreckej vrchoviny. 
Leží na slovensko-poľskej štátnej hranici, na severozápadnom konci Medzilaboreckej brázdy., medzi vrchmi Klin () a Fedorkov () a je pramennou oblasťou Laborca.
Sedlom vedie cesta II/559 z Medzilaboriec do poľskej obce Jaśliska, ktorá je však udržiavaná len po obec Čertižné. Prechádza tadeto tiež Východokarpatská magistrála od Duklianskeho priesmyku východným smerom na Paseky (). Z obce Čertižné vedie na hrebeň lyžiarska turistická trasa.
Jaroslav Izák

Jaroslav Izák (* 25. apríl 1955, Handlová) je politik SNS. V rokoch 20062008 bol ministrom životného prostredia. V minulosti pôsobil ako primátor mesta Handlová.
Život.
Jaroslav Izák získal stredoškolské vzdelanie na Gymnáziu v Handlovej v roku 1974. Vysokú školu absolvoval v Bratislave na Fakulte architektúry vtedajšej Slovenskej vysokej školy technickej v 1980.
Je ženatý s Eleonórou Izákovou, zubnou laborantkou a má 2 deti, dcéru Silviu a syna Jaroslava.
Politická činnosť.
Jaroslav Izák je členom Slovenskej národnej strany (SNS) od roku 1990, predsedom okresnej rady strany v Prievidzi, členom krajskej rady v Trenčíne.
Od roku 2005 poslancom VÚC Trenčianskeho samosprávneho kraja.
Od 4. júla 2006 bol ministrom životného prostredia až do 18. augusta 2008, keď ho vo funkcii vystriedal Ján Chrbet.
Od roku 2008 do 2010 bol poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
Laborecký priesmyk

 
Laborecký priesmyk (; ) je priesmyk v severnom hrebeni Laboreckej vrchoviny, súčasť slovensko-poľskej štátnej hranice. 
Priesmykom vedie II/575 z Medzilaboriec cez obec Palota do poľskej obce Komancza. Vedie ním Východokarpatská magistrála od vrchu Paseky () na Vysoký grúň ().
Priesmyk je pramennou oblasťou Vydranky, ľavostranného prítoku Laborca.
Lupkovský priesmyk

 
Lupkovský priesmyk (; ) je priesmyk v severnom hrebeni Laboreckej vrchoviny. 
Priesmyk leží medzi vrchom Ščob () a kótou , na slovensko-poľskej štátnej hranici. Priamo na západnom úpätí pramení Vydranka, ľavostranná zdrojnica Laborca. Pod priesmykom vyviera minerálny prameň.
Železničná trať 191 (Michaľany – Lupków) z Medzilaboriec do poľského mesta Sanok prekonáva priesmyk 416 metrov dlhým Lupkovským tunelom.
Biele Studničky

Biele Studničky je názov rekreačného strediska 1,5 km západne od obce Dargov.
Nachádza sa na hornom toku riečky Trnávky, na rozhraní Východoslovenskej pahorkatiny a Slanských vrchov.
Leží na pravej strane cesty I/19 vedúcej z Košíc do Sečoviec, pod Dargovským priesmykom, 3 km východne od neho.
Ubytovacie možnosti poskytuje hotel, v ktorom sa nachádza bazén, tenisový kurt, volejbalové a futbalové ihrisko.
Stravovacie možnosti poskytuje aj motorest. Nachádza sa tu odpočívadlo, parkovisko pre kamióny a čerpacia stanica.
Borda-kúpele

Borda-kúpele je malá rekreačno-kúpeľná osada v Slanských vrchoch, v podcelku Mošník, pri Bordianskom potoku.
Je administratívnou súčasťou obce Košický Klečenov, ktorá je vzdialená 4,5 km na juhozápad.
Osada leží v lesnatom prostredí v blízkosti horského prechodu Dargovský priesmyk (severne od neho). Tunajšie kúpele miestneho významu slúžili na liečenie reumatických chorôb.
V súčasnosti prívlastok kúpele pre túto usadlosť je už len dávna história. Toto miesto ako kúpele fungovalo ešte pred druhou svetovou vojnou. Išlo o vaňové kúpele. Návštevníci boli z rôznych vrstiev obyvateľstva. Chodili sem nielen majetní ľudia. Vtedy, keď tu na dedinách ľudia nemali vodovod, kúpeľňu, tak taký kúpeľ vo vani bol pre nich vzácny. Borda bola obľúbeným výletným miestom hlavne obyvateľom z neďalekých Sečoviec aj po druhej svetovej vojne.
Osada je lokalizovaná 2,5 km na sever od hlavnej cesty I/19, prechádza ňou modro-značkovaný turistický chodník z obce Vyšná Kamenica na Dargovský priesmyk.
Džerba

Džerba (arab. جربة; vo francúzskom prepise "Djerba", v anglickom prepise "Jerba") je ostrov patriaci Tunisku. S pevninou ho spája most.
Hlavným mestom ostrova je Humt Suk (Húmat as Suk).
Wicca

Wicca je náboženstvo, respektíve náboženské hnutie rozšírené najmä v anglosaskom kultúrnom okruhu. Zverejnené bolo v roku 1954, jeho prívrženci tvrdia, že existovalo niekoľko storočí v utajení.
Tvrdia tiež, že bolo v dávnej minulosti veľmi rozšírené, ale s postupným rastom moci iných náboženstiev (kresťanstvo, islam, judaizmus...) strácalo na podpore verejnosti, pretože rozšírenejšie náboženstvá ho často zosmiešňovali, zatracovali a často aj trestali. 
Jeho vyznávači ho chápu ako vieru v Boha a Bohyňu. Táto viera sa praktikuje spôsobom života a rituálmi. Na rozdiel od iných náboženstiev sa vyznávači tohto náboženstva rituálmi snažia privodiť zmeny v svojom okolí (mágia, čarovanie).
Ľudia, ktorí veria v toto vierovyznanie sa nazývajú čarodejnice/čarodejníci. I keď nie všetci čarodejníci/čarodejnice na svete sú Wiccanmi. Stretávajú sa na slávnostiach (sabatoch), kde praktizujú rituály.
Boh a Bohyňa.
Boh je v tomto náboženstve veselý, spievajúci a tancujúci, nočný lovec, rohatý Boh. Symbolizuje oheň, meč, úrodu, sexualitu, slnko. Nesie všetky známe mená bohov (Zeus, Jupiter, Horus, Perún…). Symbolika rohov pripomína jeleňa, alebo iné zviera, symbol prírody samej. Často spájaný s Cernunnosom (Keltským bohom hojnosti) alebo s antickými bohmi Faunom a Panom
Bohyňa je v tomto náboženstve krásna, mladá a láskavá žena, ktorá nesie mená všetkých známych bohýň Artemis, Ištar, Lada…). Symbolizuje ju noc, mágia, voda, zem, plodnosť, pentagram, kalich, zrkadlo. Má tri archetypy:
Každý z archetypov ma spojitosť s fázou mesiaca. Hovoríme o štyroch fázach, ale iba o trojitej Bohyni pretože iba tri mesačné fázy su viditeľné (dorastajúci mesiac, spln, ubúdajúci mesiac). Štvrtou fázou je mesačný Nov.
Nov je veľmi zriedkavo zahrnutý v tradičných Wiccanských rituáloch. Hovorí sa, že počas Novu Bohyňa reziduje v kráľovstve tieňov, kde naberá silu a preto je lepšie ak sa v tomto období praktizuje pasívna mágia.
Tento aspekt trojitej Bohyne nájdeme i v iných náboženstvách. Príkladom je Keltská Bohyňa Brigid alebo Parques.
Bill Cosby

Bill Cosby (* 12. júl 1937, Philadelphia, Pensylvánia) je americký herec, komik a televízny producent.
Patrí medzi najuznávanejších a najpopulárnejších zabávačov v Amerike. Medzi jeho najznámejšie roly patria úloha Cliffa Huxtablea v situačnej komédii "Šou Billa Cosbyho" a úloha Alexandra Scotta v dobrodružnom seriáli "Ja Špión".
Od roku 1964 je ženatý s Camille O. Cosby, s ktorou má päť detí: dcéry Eriku Ranee, Erinn Chalene, Ensu Camille, Evin Harrah a syna Ennis William (zastrelený roku 1997).
Billa Cosbyho dostala po dlhej dobe do širšieho povedomia kontroverzia, ktorá začala v roku 2014, ohľadom obvinení zo sexuálnych násilí, ktorých sa mal komik dopustiť od 60. rokov minulého storočia, až do roku 2008. Cosby si momentálne odpykáva trest 3-10 rokov odňatia slobody vo väzení.
Škandinávsky polostrov

Škandinávsky polostrov je polostrov na severovýchode Európy, ktorý sa nachádza medzi Baltským morom, Severným morom, Nórskym morom a Barentsovým morom. Je približne dlhý a 370 široký; jeho celková rozloha je asi . Geologicky je tvorený najmä Baltským štítom a Škandinávskymi vrchmi, ktoré sú mladšieho kaledónskeho veku.
Na jeho území sa rozkladajú štáty Nórsko, Švédsko a malá časť Fínska.
Ning

Ning je prostredie pre vývoj webových aplikácií. Projekt založili Marc Andreessen (zakladateľ Netscape) a Gina Bianchini. Projekt pôvodne bežal vyše roka pod názvom 24 Hour Laundry v prísnom utajení a oficiálne bol spustený v októbri 2005.
Ning je vývojové prostredie pre PHP, ktoré umožňuje užívateľom vytvárať a zdieľať kód a projekty. Obsahuje nástroje pre interakciu medzi užívateľmi a ďalšie pomôcky so zameraním na vývoj sociálnych aplikácií.
Vlastnosti.
Jednou z jedinečných vlastností je funkcia „zobraziť zdrojový kód“, ktorá umožňuje užívateľom nazerať do zdrojového kódu ktorejkoľvek bežiacej aplikácie. Užívatelia navyše majú možnosť „klonovať“ aplikáciu: vziať si zdrojový kód a skopírovať si ho do svojej aplikácie. Toto umožňuje užívateľom vytvárať nové aplikácie na základe už jestvujúcich a tým ich prispôsobovať špecifickým požiadavkám. 
Obchodný model.
V súčasnosti je Ning voľne dostupný pre užívateľov a vývojárov a podľa Ning FAQ sa nepredpokladá, že by sa toto malo zmeniť. To však vytvára mnoho otáznikov o tom, ako Ning plánuje vytvárať zisk.
Podľa Ning FAQ firma vykonáva nasledovné toky príjmu:
Matilda Mareková-Pálfyová

Matilda Vilma Mareková-Pálfiová, niekedy aj Matylda Pálfyová (* 11. marec 1912, Kostoľany nad Hornádom† 23. september 1944, Malé Brestovany) bola slovenská športová gymnastka, prvá slovenská medailistka z Olympijských hier.
Životopis.
Narodila sa v Kostoľanoch nad Hornádom. Bola reprezentantkou v gymnastike a prvou ženou slovenského športu, ktorá bola dekorovaná olympijskou medailou. Členkou Telocvičnej jednoty Sokol Košice sa stala už ako dvanásťročná. Tu sa úspešne začala jej športová činnosť. Na olympijských hrách v roku 1936 v Berlíne získala striebornú medailu v súťaži družstva žien (jedinej gymnastickej disciplíne pre ženy) ako členka družstva ČSR.
Na Majstrovstvách sveta v športovej gymnastike v roku 1938 v Prahe sa naplno prejavila sila československého tímu, fungujúceho na základoch telovýchovných jednôt Sokol. Pálfyová ako členka družstva ČSR získala titul majsterky sveta, pričom dostala najvyššie známky na kruhoch a v preskoku. Vo viacboji jednotlivkýň získala tiež bronz za krajankami Vlastou Děkanovou a Zdeňkou Veřmiřovskou.
Pálfyová od svojich 18 rokov pracovala v Košiciach ako korešpondentka, v rokoch 19341937 pracovala vo Východoslovenských elektrárňach, účast. spol. Na administratívnej budove Východoslovenskej energetiky, a.s. v Košiciach ju dnes pripomína pamätná tabuľa. V roku 1937 sa presťahovala do Bratislavy, kde pôsobila v Západoslovenských elektrárňach, a. s. V roku 1939 po vzniku Prvej Slovenskej republiky s gymnastikou skončila, lebo odmietla cvičiť v telovýchovnej organizácii Hlinkovej gardy. Pôsobila v rámci Klubu slovenských turistov a lyžiarov, kde sa venovala kanoistike či jazdectvu. Bola tiež členkou Akademického speváckeho združenia. Jeho dirigentom bol hudobný skladateľ Ján Cikker, s ktorým sa Pálfyová dokonca zasnúbila. Napokon sa v roku 1942 vydala za dôstojníka Ondreja Mareka, ich manželstvo trvalo len dva roky do tragickej smrti gymnastky.
Tragicky zahynula 23. septembra 1944 v Malých Brestovanoch pri jazde na svojej obľúbenej kobyle, na ktorú pri cvale zaútočil bujný žrebec. Matilda spadla na zem, avšak ostala visieť v strmeňoch a splašená kobyla ju vláčila po okolí. Keď ju ľudia vyslobodili, bola už mŕtva. Zomrela následkom zlomeniny spodnej lebečnej kosti vo veku len 32 rokov.
Jej manžel JUDr. Marek po jej smrti odišiel začiatkom roka 1945 na front a stopa sa po ňom stráca. Ich manželstvo bolo aj pre jeho krátkosť bezdetné. Je pochovaná na novom cintoríne v Trnave, hrob nie je známy.
Slovenský olympijský výbor od roku 2005 každoročne udeľuje "Cenu Matyldy Pálfyovej", ktorá je určená výlučne ženám – za ich športové výsledky, aktivitu v športe a v olympijskom hnutí.
Ojnica

Ojnica je súčasť piestových strojov, ktorá spája piestovú skupinu s kľukovým hriadeľom. Hlavnou úlohou ojnice je prenos síl medzi tlakom plynov nad piestom, a kľukovým hriadeľom. Ojnica je tvorená:
Charakteristika.
Charakteristickým parametrom ojnice je "štíhlosť ojnice". Je to pomer polomeru otáčania ojničného čapu kľukového hriadeľa - r k vzdialenosti osí hláv (dĺžka ojnice)- l. Tento pomer sa označuje λr a nemá rozmer. 
Výhodou krátkych ojníc sú menšie zotrvačné hmotnosti a menšie celkové rozmery motora, avšak pri rozklade síl vyvolá kratšia ojnica vyššie stranové tlaky na piest.
Konštrukcia.
Ojnice sa konštruujú rôzne podľa typu, účelu použitia a objemu výroby:
Drieky ojníc majú najčastejšie prierez písmena I, existujú však aj ojnice s prierezom H, kruhovým, alebo obdĺžnikovým. Obyčajne je driek priečne prevŕtaný kanálikom pre:
Ojnice s delenou hlavou.
Pri konštrukcii s delenou hlavou je potrebné zabezpečiť, aby bol po montáži otvor v hlave súosový a kruhový. Na tento účel sa využívajú rôzne tvarové prvky stykovej roviny medzi ojnicou a vekom ložiska. Páry sa vytvárajú už pri výrobe ojníc, a bývajú číslované tak, aby pri montáži nedošlo k ich zámene.
Jedným so zaujímavých spôsobov zabezpečenia presnej polohy je výroba ojnice zo spekanej ocele v jednom kuse, s následným rozlomením ojnice krehkým lomom v deliacej rovine oka. Nepravidelná lomová plocha zabezpečí pri montáži dosadnutie presne v takej polohe, v akej bol otvor vyrobený.
Spoj veka ložiska s ojnicou je väčšinou realizovaný skrutkami.
Tvarová pevnosť.
Ojnica je namáhaná hlavne periodicky sa meniacim zaťažením, preto je potrebné minimalizovať vrubové účinky prechodov. Prechody jednotlivých prierezov sú preto plynulé s vhodným polomerom.
Zaťaženie.
Ojnica prenáša:
Materiály.
Ojnice sa vyrábajú z rôznych materiálov podľa typu motorov:
Výroba.
Najčastejšie sa ojnice vyrábajú ako zápustkovo kované (pre menšie motory), alebo voľne kované (väčšie motory). Tieto sa následne obrábajú buď úplne (zaťažené motory), alebo len na nevyhnutných plochách. Neobrobené ojnice však majú rozptyl v hmotnosti 2 - 3 %, preto sa na montáž do konkrétneho motora vyberajú podľa rovnakej hmotnosti.
Pokusne sa použili aj ojnice lisované z ľahkých zliatin, alebo zvárané z plechu. 
Zdroje.
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Miravalles

Miravalles je momentálne neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v Kostarike. Miestni obyvatelia ho nazývajú aj "Cupilapa". Je to jeden z piatich sopečných kužeľov, ležiacich na severovýchodnej línii staršej kaldery Guayabo, ktorá sa vyformovala pred 1,5 až 0,6 mil. rokmi a vyprodukovala objemné masy dacitovo-ryolitových pyroklastík. Samotná sopka je tvorená prevažne andezitovými horninami.
Sopka naposledy eruptovala v roku 1946, ale v jej okolí je veľmi zvýšený teplotný tok, čo využívajú aj geotermálne elektrárne.
Byronosaurus

Byronosaurus bol malý vtákovitý dravý dinosaurus. Je známy z pozostatkov dvoch jedincov (v oboch prípadoch je dobre zachovaná lebka). Žil pred 75 až 73 miliónmi rokov na území dnešného Mongolska. Jeho jediným druhom je Byronosaurus jaffei.
Opis.
Približne 1,5 m dlhý Byronosaurus bol ľahko stavaný dravec so štíhlymi čeľusťami. Mal pretiahnutú lebku so zubami, ktorým chýbalo vrúbkovanie, pomerne veľké oči, veľký mozog a dlhé nohy s otáčavým pazúrom (ktorý však bol menší než otáčavý pazúr dromeosaurov). Telo mal, podobne ako iné vyspelé Maniraptora, pravdepodobne pokryté perím. 
Spôsob života.
S veľkými očami predstavoval Byronosaurus lovca prispôsobeného na lov počas šera alebo noci. Keďže sa, na rozdiel od dromeosaurov, nezachovali žiadne náznaky skupinového lovu zástupcov Troodontidae, Byronosaurus zrejme lovil osamote. Keďže mal len pomerne malý otáčavý pazúr na každej nohe, nebol schopný skoliť veľkú korisť. Predpokladá sa, že potravou mu boli najmä malé živočíchy, menovite vtedajšie cicavce, aktívne zvyčajne len počas noci.
Orosí

Orosí je názov vyhasnutého stratovulkanického komplexu pozostávajúceho zo štyroch kužeľov ("Orosí", "Orosilito", "Pedregal" a "Cacao"), nachádzajúceho sa na severozápade Kostariky v blízkosti mesta La Cruz, v pohorí Guancaste. Najvyšší so štyroch kužeľov je Cacao a jeho vrchol je tvorený dvoma menšími kalderami.
Posledná aktivita sopky nie je známa, aj keď v rokoch 1844 a 1849 boli erupcie reportované, neskorším výskumom sa nepotvrdili. Jediný dôkaz sopečnej aktivity je lahárový prúd, ktorý je datovaný na 3 500 rokov.
Okolie sopky je často vyhľadávaná destinácia miestnych obyvateľov, najmä ekologickejšie založených, zaujímajúcich sa o biodiverzitu. Sopka je súčasťou národného parku "Parque Nacional Guancaste".
Prenocephale

Prenocephale bol stredne veľký bylinožravý alebo všežravý dinosaurus. Známy je z pozostatkov zahrňujúcich aj lebku. Žil pred približne 70 miliónmi rokov na území dnešného Mongolska.
Opis.
Dva až tri metre dlhý Prenocephale predstavoval dvojnohé zviera vonkajším vzhľadom trochu podobné ornitopodom. Mal totiž dlhé zadné končatiny a chvost, avšak krátke predné končatiny. Vývojovo však patril do skupiny Pachycephalosauria, ktorá bola viac príbuzná rohatým dinosaurom (Ceratopsia) a Heterodontosaurom (napr. Heterodontosaurus) než spomínaným ornitopodom. Podobne ako iné Pachycephalosauria, disponoval zhrubnutou lebkou, v jeho prípade kopulovitého tvaru. Okolo kostenej klenby mal výrazné malé kostené výrastky, zrejme slúžiace na ozdobu.
Účel zhrubnutých kostí.
Dodnes nie je isté, načo slúžili mimoriadne zhrubnuté lebečné kosti taxónu Pachycephalosauria. Pôvodne sa myslelo, že samce do seba počas ruje v rámci zápolenia narážali hlavami ako niektoré dnešné kopytníky. Lebke však chýbalo pórovité tkanivo na absorpciu nárazov. Mohlo teda dôjsť ku poškodeniu mozgu. Niektorí vedci predpokladajú, že samce nenarážali hlavami o hlavy sokov, ale o široké bedrá.
Cassiniho zákony

Cassiniho zákony sú zákony hovoriace o pohybe Mesiaca.
Vláda Slovenskej republiky od 4. júla 2006 do 8. júla 2010

Vláda Slovenskej republiky od 4. júla 2006 do 8. júla 2010, resp. prvá vláda Roberta Fica bola vláda, ktorá vznikla po parlamentných voľbách uskutočnených 17. júna 2006. Vládu tvorilo 11 zástupcov strany SMER – sociálna demokracia (SMER-SD), traja zástupcovia Slovenskej národnej strany (SNS) a dvaja zástupcovia Ľudovej strany – Hnutia za demokratické Slovensko (ĽS-HZDS). Viedol ju Robert Fico (SMER-SD).
Nastupovala po štvorročnom reformnom období druhej vlády Mikuláša Dzurindu.
Činnosť vlády.
Zdravotníctvo.
Jedným z prvých krokov nového ministra bolo zrušenie poplatkov.
20. septembra 2006, predseda Lekárskeho odborového združenia Marián Kollár oznámil, že LOZ končí štrajkovú pohotovosť. Podľa dohody s ministrom Ivanom Valentovičom sa dohodli na ukončení transformácie nemocníc, ktorú začala predchádzajúca vláda a neurčitom zvýšení finančných prostriedkov do zdravotníctva.
V ďalšom období ministerstvo nepredstavilo ďalšiu koncepciu pre svoj rezort, objavovali sa len rôzne návrhy vedúce k oslabeniu voľného trhu v sektore. Jedným z najväčších zásahov do systému je snaha o násilné prepoistenie troch miliónov poistencov alebo zrušenie systému pluralitného zdravotného poistenia.
V programovom vyhlásení vlády bol avizovaný vznik fondu na financovanie zvlášť náročných výkonov. Podľa ministra by mal fond slúžiť na financovanie transplantácií, drahej liečby a ďalších výkonov. Tento návrh bol podrobený kritike ekonómov, keďže by tak ministerstvo získalo kontrolu nad 14 miliardami Sk, ktoré dnes prerozdeľujú poisťovne. Tým, že by nebolo jasne určené na aké diagnózy sú peniaze z fondu používané by sa údajne vytváral priestor na korupciu.
Spravodlivosť a bezpečnosť.
Minister Štefan Harabin sa od svojho nástupu do funkcie zameral na zvrátenie zmien, ktoré zaviedlo ministerstvo v predchádzajúcom období. Snažil sa o zrušenie Špeciálneho súdu a Úradu špeciálnej prokuratúry s tým, že obe tieto inštitúcie sú protiústavné. Napriek svojmu názoru neinicioval podanie na Ústavný súd.
V októbri 2006 v priebehu dvoch dní odvolal sedem predsedov krajských či okresných súdov. O svoje funkcie prišli predsedovia krajských súdov v Bratislave (Darina Kuchtová), v Banskej Bystrici (Ľudovít Bradáč) a v Žiline (Róbert Urban). Minister odvolával aj predsedov okresných súdov – v Žiline Petra Hrnčiara, vo Veľkom Krtíši Milana Ružičku, v Dolnom Kubíne Petra Bebeja a v Bratislave Gabrielu Sobolovskú. Minister tak údajne urobil na základe výsledkov kontroly Najvyššieho kontrolného úradu, podnetov od ombudsmana, občanov a výsledkov kontroly – v odvolacích dekrétoch však neuviedol žiadne dôvody. Podľa Daniela Lipšica však išlo najmä o ľudí, ktorí sa verejne vyjadrili za zachovanie Špeciálneho súdu a boli protagonistami súdnej reformy.
Zloženie vlády.
S platnosťou k 30. júnu 2010 došlo k zrušeniu ministerstva zákonom č 37/2010 Z. z, jeho agendu od 1. júla 2010 prevzalo ministerstvo poľnohospodárstva, životného prostredia a regionálneho rozvoja.
Mechanická energia

Mechanická energia je fyzikálna veličina, ktorá vyjadruje mieru "schopnosti" telesa konať mechanickú prácu, tzn. pôsobiť silou na iné teleso a posúvať ho po určitej dráhe.
Mechanická energia je jedna z množstva druhov energií.
Aplikácia mechanickej energie.
Mechanickú energiu majú:
Symbol veličiny a jednotky.
Symbol veličiny:
Základná jednotka:
Ďalšie jednotky: 
Výpočet celkovej mechanickej energie telesa.
kde:
Zákon zachovania mechanickej energie.
Celková mechanická energia formula_1 telesa sa počas pohybu nemení. 
Napr. ak teleso konštantnej hmotnosti je vo voľnom páde, celková energia v pozícii 1 (v určitej výške) bude rovnaká ako v pozícii 2 (pri dopade).
Polohová energia formula_8 (výška) sa mení na kinetickú formula_7 (rýchlosť). 
Zákon zachovania mechanickej energie je zvláštnym prípadom všeobecného Zákona zachovania energie.
Akromegália

Akromegália je hormonálna porucha, ktorá sa prejavuje nadmernou produkciou rastového hormónu somatotropínu v hypofýze, ktorá neutícha ani v období dospelosti. Predstavuje zväčšenie koncových častí tela, ale aj vnútorných orgánov, čo nepriaznivo ovplyvňuje celý organizmus a môže byť príčinou vážnych komplikácií. Najčastejšou príčinou je nádor hypofýzy, ojedinele ju však spôsobuje aj tumor pankreasu alebo pľúc. Nenápadné začiatky a pomalé postupovanie choroby spôsobujú jej neskoré odhalenie. Zvyčajne postihuje dospelých v strednom veku a môže spôsobiť vážne zdravotné problémy, ba až predčasnú smrť.
Nie je to dedičná choroba, ani geneticky podmienená. Vinníkom je spontánna mutácia po pôrode. Je tak možné, že jeden z dvojice jednovaječných dvojčiat bude trpieť na akromegáliu, kým druhý nie. 
Známi ľudia s akromegáliou.
Je pravdepodobné, že akromegáliou trpel egyptský faraón Achnaton. Ďalšími sú najvyšší človek všetkých čias, Robert Wadlow. Jeden z najznámejších ľudí, ktorý trpel akromegáliou bol profesionálny wrestler André the Giant.
Tichý potok (zdrojnica Belej)

Tichý potok (, , ) je pravostranná zdrojnica rieky Belej, odvodňuje Tichú dolinu v Západných Tatrách. Je to horská bystrina v Západných Tatrách, ktorá oddeľuje geomorfologické časti Červené vrchy a Liptovské Tatry na pravom brehu od Liptovských kôp na ľavom brehu. Spolu s Kôprovským potokom je zdrojnicou Belej. Má dĺžku 16 km. Tichý potok je typicky vysokohorským typom vodného toku s maximálnymi prietokmi v máji až júni a s minimom v januári až februári.
Pôvod názvu.
Názov potoka vznikol pravdepodobne odvodením od jeho tichého a pokojného toku, na rozdiel od búrlivej a spenenej Belej. V pôvodných prameňoch sa označuje ešte nepreloženými názvami ako "Tycha Bach" a "Tycha-patak", po prvej svetovej vojne sa začína používať aj rovnomenný preklad "Czendesz-patak" alebo "Stiller Bach". Poliaci Tichý potok vždy nazývali "Cicha Woda", niekedy pre upresnenie názvu aj "Cicha Woda Liptowska" podľa jeho umiestnenia na Liptove.
Opis toku.
Vzniká sútokom dvoch hlavných zdrojníc, Kamennej Tichej vznikajúcej pod Svinicou () a Zadnej Tichej prameniacej pod Hladkým sedlom ().
Po ich sútoku už Tichý potok preteká sprvu na západ zalesnenou Tichou dolinou. Postupne priberá veľké množstvo prítokov, jednak spod hlavného hrebeňa Červených vrchov sprava a jednak z ľavej strany spod Veľkej kopy () a značne rozširuje svoje koryto.
Postupne sa stáča na juhozápad, sprava priberá prítok z Javorového žľabu (), na ktorom sa vytvoril Tomanovský vodopád a významný prítok zľava zo Španej doliny. Ďalej sa tok stáča viac na juh, z viacerých prítokov vynikajú Hlina z pravej strany a Kôprovnica zľava.
V blízkosti osady Tichá sa spája s vodami Kôprovského potoka pritekajúceho zľava () a ďalej tečú pod spoločným názvom Belá.
Splavnosť.
Za VV je splavný od horárne. 
Mestá a dediny.
Netečie okolo žiadneho mesta ani dediny, preteká výlučne územím TANAP-u.
Leukémia

Leukémia je zhubné ochorenie krvi, pri ktorom dochádza v kostnej dreni k množeniu a hromadeniu bielych krviniek a hlavne ich nezrelých foriem. Tieto bunky postupne obsadzujú priestory v kostnej dreni a potláčajú normálnu krvotvorbu. Je najčastejším druhom rakoviny u detí vo vyspelom svete. 
Pri leukémii sa pacient cíti unavený a chudne. Medzi ďalšie príznaky patrí: bledosť, únava, dýchavičnosť, tlak a pocit plnosti v nadbrušku, chudnutie, zvýšená krvácavosť (napríklad časté krvácanie z nosa) a zväčšenie sleziny. 
Delenie.
Podľa priebehu.
Leukémie a malígne lymfómy – začiatok choroby je v bunkovej mutácii; vzniká základ pre vývoj malígneho klonu s abnormálnou rastovou rýchlosťou. 
Akútna lymfoblastická leukémia – malígne množenie sa lymfoidných buniek, ktoré sú v rôznom štádiu zrelosti. Príznaky choroby sa objavujú po 2 – 6 týždňoch. Dieťa je bledé, unavené. S postupom ochorenia sa zväčšujú lymfatické uzliny, pečeň a slezina. Je sklon ku krvácaniu do kože a slizníc, krvácaniu z nosa.
Liečba.
Leukémia sa lieči kombináciou cytostatickej a hormonálnej liečby, rádioterapie a transplantácie kostnej drene pokrvného príbuzného. Cieľom je zastaviť leukemický proces, zlikvidovať leukemické bunky a obnoviť krvotvorbu.
Vlad II.

Vlad II. Dracul alebo Vlad II. (* 1390 – † 1447) bol knieža Valašského kniežatstva a vazal uhorského kráľa Žigmunda Luxemburského. Svoju prezývku "Dracul" (po slovensky: "drak") dostal vďaka príslušnosti k rytierskemu Dračiemu rádu, kam ho prizval uhorský kráľ.
Bol nemanželským synom Mirceu I. Starého. Vyrastal na dvore Žigmunda Luxemburského, ktorý ho v roku 1431 vymenoval za guvernéra Sedmohradska, kde sa v tom istom roku narodil aj jeho syn Vlad III.. Vlad II. ašpiroval na valašský trón, ktorý sa mu v roku 1436 podarilo obsadiť s pomocou Uhorska a zosadiť z neho Alexandra I. Aldeu, svojho nevlastného brata.
O rok neskôr (1437) bol prinútený uznať kontrolu Osmanov nad svojím územím a v roku 1438 spoločne s ním napadol Uhorsko. Počas jeho krátkej neprítomnosti na tróne Valašského kniežatstva zavinenej zajatím a uvrhnutím do väzenia v Konštantínopole, ho na tróne na rok (1442) vystriedal jeho syn Mircea II..
Bol zavraždený na objednávku Vladislava II. v roku 1447, ktorý dal zavraždiť aj jeho syna Mirceu II. v roku 1446.
Klub Bystríkov

Klub Bystríkov je občianske združenie občanov Slovenska s krstným menom Bystrík.
Ciele klubu.
Cieľom Klubu Bystríkov je propagovať, rozširovať a zviditeľňovať meno krstné Bystrík, ktoré malo v januári 2007 podľa údajov z centrálnej evidencie obyvateľstva v Banskej Bystrici 356 žijúcich osôb. Poslaním Klubu Bystríkov je tiež vyzdvihnutie osobnosti svätého Bystríka a oboznámenie širokej verejnosti s jeho životom.
Klub Bystríkov realizuje svoj program spoločnými kultúrnymi, spoločenskými, náučnými a mediálnymi aktivitami v miestnych a regionálnych podmienkach. Podnetom pre vznik Klubu Bystríkov bola najmä skutočnosť výnimočnosti a zriedkavosti tohto mena.
Spolok svätého Bystríka.
V rámci Klubu Bystríkov pôsobí tiež Spolok svätého Bystríka, ktorý sa snaží o prehĺbenie úcty k nitrianskemu biskupovi a mučeníkovi - svätému Bystríkovi, ktorý žil v 11. storočí.
Hardvér

Hardvér (kodifikovaný tvar; nekodifikované a staršie tvary: hardware, hardver; staršie názvy: technické vybavenie počítača, technické vybavenie, technické prostriedky (počítača), technika počítača, konštrukčné prvky počítača; ; skratka HW, hw) je fyzická stránka (t. j. všetky hmotné - čiže tzv. technické - komponenty) počítača a jeho doplnkov (periférií a komunikačných prostriedkov). Opakom je softvér.
V počítačoch typu PC hardvér zahŕňa okrem iného tieto hlavné prvky:
Liečba

Liečba (iné názvy: terapia, liečenie, medikácia; zo ) je zámerné odstraňovanie choroby, čoho následkom je vylepšenie celkovej zdravotnej úrovne živého organizmu. Terapia je predmetom terapeutiky.
"Kauzálna terapia" je zameraná na príčinu ochorenia a podmienky, ktoré ju spôsobujú. V prípade, keď nie je známa príčina, sú zmierňované príznaky ochorenia - "symptomatická terapia".
Liečba zahŕňa celkové opatrenia (pokoj, diéta, príjem tekutín, teplo).
Delenie terapie.
Podľa invazívnosti:
Podľa ovplyvnenia ochorenia:
Podľa použitých prostriedkov:
Kombinácia rôznych liečebných metód u pacienta sa nazýva komplexná terapia.
František Hečko

František Hečko (pseudonymy Rastislav Zvončiansky, Elena Rubačová, Marek Habdža, Štefan Čulek a i.) (* 10. jún 1905, Suchá nad Parnou – † 1. marec 1960, Martin) bol slovenský básnik, prozaik, redaktor a publicista, manžel slovenskej spisovateľky Márie Jančovej. Je básnikom a prozaikom slovenského sedliactva.
Životopis.
Narodil sa ako najstarší syn v rodine malého sedliaka a vinohradníka v Suchej nad Parnou. Študoval vo vinohradníckej škole v Modre, v Bratislave, na strednej pôdohospodárskej v Košiciach a vo vyššej družstevnej škole v Prahe. Pracoval na veľkostatku a na Ústrednom družstve v Bratislave, neskôr bol redaktorom viacerých novín a časopisov (Hospodársky obzor, Roľnícke noviny a i.). Po ukončení 2. svetovej vojny pracoval ako ľudovovýchovný referent a redaktor časopisov a edícií vychádzajúcich v Matici slovenskej (Matičné čítanie, Praktická knižnica Matice slovenskej a iné) a napokon i ako šéfredaktor Matičného čítania. Pôsobil tiež vo Zväze slovenských spisovateľov a v rokoch 1954 – 1956 sa stal tiež jeho predsedom. Často sa sťahoval (Vozokany, Veľké Leváre, Bernolákovo, Martin, Bratislava, a iné). Pochovaný je na Národnom cintoríne v Martine.
Tvorba.
Svoje prvé literárne diela (poéziu i prózu) začal publikovať v časopisoch (Mladé prúdy, Svojeť, LUK, Slovenské pohľady, Tvorba, Elán a i.). Je autorom básní so sociálnymi motívmi, intímnej lyriky a sociálnych románov, tematicky čerpajúcich z prostredia dediny a z obdobia druhej svetovej vojny. Venoval sa tiež publicistickej činnosti s národohospodárskou a kultúrnovýchovnou tematikou. Svojou tvorbou sa radí k literárnemu smeru socialistický realizmus.
Space Oddity (album)

Space Oddity je album anglického rockového hudobníka Davida Bowieho, vydaný v roku 1969. Pôvodne bol vydaný pod názvom David Bowie (vo Veľkej Británii) a Man of Words/Man of Music (v Spojených štátoch amerických). Album bol znovu vydaný v roku 1972, ale pod názvom "Space Oddity" a s iným obalom, aby nedochádzalo k zámene s Bowieho eponymným debutovým albumom z roku 1967.
Zoznam skladieb.
Autorom hudby a textov je David Bowie.
Reedície.
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1990 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahol tri ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby.
Etiópska katolícka cirkev

Etiópskokatolícka cirkev alebo Etiópska katolícka cirkev (v minulosti nazývaná aj Etiópsko-eritrejská katolícka cirkev) je jednou z východných katolíckych cirkví. Je teda súčasťou Katolíckej cirkvi, uznáva za svoju hlavu rímskeho pápeža a jej vierouka je identická s rímskokatolíckou. Pri bohoslužbách však, podobne ako ostatné východné katolícke cirkvi, nepoužíva rímsky obrad, ale jeden z východných obradov. V prípade Etiópskokatolíckej cirkvi je ním etiópsky obrad, takmer identický s tým, v ktorom slávi bohoslužby Etiópska ortodoxná cirkev, Eritrejská katolícka cirkev i Eritrejská ortodoxná cirkev.
História.
Etiópskokatolícka cirkev vznikla vďaka činnosti katolíckych misionárov v 19. a 20. storočí, ktorým sa podarilo získať pre úniu s Katolíckou cirkvou časť duchovenstva i veriacich Etiópskej ortodoxnej cirkvi. Etiópskokatolícka hierarchia na čele s arcibiskupom - metropolitom Addis Abeby bola ustanovená v roku 1961.
Počet členov a geografické rozšírenie.
V súčasnosti má Etiópskokatolícka cirkev 225 224 členov (2005). Väčšina z nich žije v Etiópii a Eritrei, niekoľko komunít existuje aj v Európe a USA. Etiópskokatolíckej cirkvi patrí aj kostol svätého Štefana na území Vatikánu. V roku 2015 sa z nej vyčlenila Eritrejská katolícka cirkev ako samostatná cirkev sui iuris.
Štruktúra a hierarchia.
Etiópska katolícka cirkev je metropolitnou cirkvou sui iuris, na jej čele stojí arcibiskup - metropolita Addis Abeby, ktorým je v súčasnosti Berhane-Jesus Demerew Surafiel (nar. 1948). V roku 2005 mala Etiópskokatolícka cirkev celkovo 9 biskupov, 594 kňazov a 185 farností. Po vyčlenení Eritrejskej cirkvi (2015) má štyri eparchie s nasledovnou štruktúrou:
The Man Who Sold the World (album)

The Man Who Sold The World je album anglického rockového hudobníka Davida Bowieho, vydaný v roku 1970 v Spojených štátoch a na jar v roku 1971 v Spojenom kráľovstve.
V čase nahrávania bol Bowie zaujatý skôr svojou novou manželkou - Angie než albumom samotným a tak boli všetky skladby naaranžované jeho spolupracovníkmi gitaristom Mickom Ronsonom a producentom Tonym Viscontim. Vďaka ich práci dostal album drsný, priam až heavy metalový zvuk, ktorý album odlišuje od svojho predchodcu "Space Oddity".
Album vyšiel v niekoľkých rôznych obaloch. Americká verzia albumu mala na obale komiksový obrázok kovboja zobrazeného pred nemocnicou Cane Hill (kde bol umiestnený Bowieho nevlastný brat - Terry). Britská verzia mala na obale neslávnu fotografiu Davida v šatách ležiaceho na pohovke. Neskôr, v roku 1972 bol tento obal nahradený fotografiou Bowieho ako Ziggy Stardusta z koncertného vystúpenia. Tento obal sa zachoval aj v reedícii amaerickej spoločnosti Rykodisc v roku 1990. Pôvodná fotografia sa vrátila na obal albumu až v roku 1999.
Titulná skladba bola spopularizovaná v 90.rokoch najmä vďaka americkej skupine Nirvana, ktorá ju zaradila do svojho koncertného vystúpenia "MTV Unplugged" v roku 1994. 
Zoznam skladieb.
Autorom hudby a textov je David Bowie.
Reedície.
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahol dve ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby.
Praplazy (Anapsida)

Praplazy alebo anapsidy (lat. "Anapsida") je v tradičných systémoch veľký taxón (spravidla podtrieda) triedy plazy (Reptilia).
Zahŕňa druhy, ktoré sa vyznačujú absenciou spánkových otvorov v lebke a sklonom k vytváraniu telesného panciera. Praplazy okrem primitívnych foriem obyčajne zahŕňali aj korytnačky, podľa súčasných názorov ale patria korytnačky do taxónu diapsidy (hoci majú anapsidný typ lebky).
Podtrieda praplazy sa prvýkrát objavila koncom karbónu, pred približne 330 miliónmi rokov, pričom najväčší úspech dosiahla koncom permu (pred 270 až 250 miliónmi rokov), kedy ju okrem iných zastupovali veľké bylinožravé pareiasaury (Pareiasauria) a aj vodné mesosaury (Mesosauria).
Corythosaurus

Corythosaurus bol 7 až 10 m. dlhý bylinožravý dinosaurus, dvojnohý a štvornohý ornitopód zo skupiny Lambeosaurinae. Na rozdiel od rodu Charonosaurus zastupoval v rámci tejto skupiny rody vysokým kosteným hrebeňom, ktorý bol z bokov sploštený (podobne ako napríklad u rodu Lambeosaurus). Známy je z kostí patriacich aspoň dvom desiatkam jedincov. Žil pred 77 až 76,5 miliónmi rokov, nájdený na západe Kanady a USA. Jediný druh je Corythosaurus casuaricus.
Nález a druhy.
Prvé fosílie tohto dinosaura objavil už v roku 1912 americký paleontológ Barnum Brown pri rieke Red Deer v lokalite, ktorá je dnes známa ako Park dinosaurov. Išlo o takmer kompletnú kostru so zachovanými odtlačkami kože. V roku 1916 tento exemplár spolu s inými fosíliami prepravovala kanadská loď "Mount Temple" do Británie, bola však potopená nemeckou loďou "SMS Möwe" a tak 75 miliónov rokov starý náklad sa ocitol na dne atlantického oceána, kde leží dodnes.
Pôvodne bolo opísaných sedem druhov rodu Corythosaurus: "C. casaurius", "C. bicristatus", "C. brevicristatus", "C. excavatus", "C. frontalis" a "C. intermedius". Len jeden z nich je však dnes považovaný za platný - "C. casaurius".
Klasifikácia.
Corythosaurus patrí do podčeľade Lambeosaurinae, do ktorej sú zahrnuté aj rody Olorotitan, Hypacrosaurus alebo Lambeosaurus, pre ktoré sú charakteristické pompézne hrebene či výrastky. Najbližším príbuzným Corythosaura v rámci celej tejto podčeľade je zrejme rod Olorotitan.
Opis.
Corythosaurus dorastal do dĺžky 10 metrov a vážil asi 4 tony. Rovnako ako všetky hadrosaury, aj Corythosaurus mal rozšírený bezzubý zobák. V čeľustiach mal stovky husto rastúcich zubov, stavaných na prežúvanie tuhého rastlinného materiálu. Celkom bolo nájdených asi 20 lebiek tohto dinosaura.
Tento to pomerne hojný živočích bol vybavený na hlave polkruhovitým kosteným hrebeňom, ktorý bol, podobne ako u jeho príbuzných, dutý a napojený na dýchacie cesty. Takto slúžil na vydávanie hlasitých zvukov, ktorými komunikovali a udržovali kontakt medzi sebou členovia čriedy aj na kilometre, keď boli práve roztratení po krajine a neputovali.
Biologická evolúcia

Biologická evolúcia alebo evolúcia je proces, tvoriaci základ teórie evolúcie, teda vývoj ako proces postupného rozdeľovania druhov na viacero nových druhov v čase a priestore pri prechode z generácie na generáciu. Výsledkom tohto procesu je súčasná biodiverzita (bohatosť druhov). Často sa dodáva, že evolúcia je spojená aj s rastom komplexity jedincov, teda postupným zdokonaľovaním živej hmoty a foriem života medzi jednotlivými generáciami, smerujúci od jednoduchých organizmov k stále zložitejším.
Vedný odbor, ktorý sa zaoberá evolúciou sa nazýva evolučná biológia alebo evolucionistika. Teoretické koncepty evolučnej biológie sa aplikovali aj na proces vzniku, vývoja a šírenia základných informačno-kultúrnych jednotiek, mémov. Touto problematikou sa zaoberá memetika.
Laura Bushová

Laura Lane Bushová, rodená Welchová, (* 4. november 1946, Midland, Texas, USA) je manželka bývalého prezidenta USA Georga W. Busha. Podľa časopisu "Forbes" bola v roku 2004 druhou najmocnejšou ženou v USA a štvrtou na svete.
Študovala najprv na Southern Methodist University, kde v roku 1968 získala bakalársky titul v odbore učiteľstvo. Následne pracovala ako učiteľka na druhom stupni na základnej škole. Neskôr pokračovala v štúdiu a získala magisterský titul na The University of Texas at Austin, kde študovala knihovníctvo. Následne pracovala ako pracovníčka knižnice.
So svojim budúcim manželom Georgeom W. Bushom sa stretla v roku 1977. Vzali sa o rok neskôr. V roku 1981 sa im narodili dcéry dvojičky. Po svadbe s Bushom sa začala politicky angažovať. Pomáhala manželovi pri jeho úspešnej kampani, po ktorej bol zvolený do Kongresu v roku 1978.
Internetová akciová bublina

Internetová akciová bublina je označenie pre obdobie, počas ktorého silno narástla hodnota takzvaných "dot-com" spoločností podnikajúcich v oblasti internetu (používali doménu .com). Po ochladení hodnota prudko klesla a veľa spoločností skrachovalo.
Zoznam známych dot-com spoločností.
Tento zoznam nemá byť úplný, poskytuje ale niekoľko známejších prípadov úspechov a neúspechov.
Veľký Choč

Veľký Choč () je najvyšší vrch v Chočských vrchoch na Slovensku. Z vrcholu Veľkého Choča je kruhový výhľad. 
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Samotný vrchol leží v katastri obce Vyšný Kubín, no popod vrchol vedie hranica okresov Dolný Kubín a Ružomberok. Pod vrchol tak zasahujú aj katastrálne územia obcí Valaská Dubová, Jasenová a Lúčky. 
Charakteristika.
Veľký Choč je s výškou (niektoré zdroje uvádzajú ) dominantným vrchom Chočských vrchov, viditeľný už od Štrby a z celej Dolnej Oravy. Vrchol je turisticky veľmi vyhľadávaný. Má tvar nepravidelnej pyramídy s početnými bralnými partiami. Z vrcholu Choča je vynikajúci kruhový výhľad. Jeho vrchol je porastený kosodrevinou, od Valaskej Dubovej má mierne stúpajúci tvar, kým zo severu a od Lúčok je v príkrom zráze.
Jeho jedinečná podoba a poloha medzi hlavnými slovenskými pohoriami zaujala mnohých literátov, ktorí sa vo svojich básnických či prozaických dielach inšpirovali práve týmto jedinečným prírodným úkazom. Naši poprední maliari a fotografi zvečnili krásu prírody Choča zo všetkých strán a ročných období. Choč má množstvo fanúšikov aj medzi pospolitými turistami, ktorí sa opakovane vracajú pokochať sa prírodou, ktorá nikdy nie je rovnaká. Choč bol v minulosti a stále je predmetom štúdia botanikov, zoológov, geológov, ale aj jaskyniarov a ekológov. Historici historizujú o jeho úlohe pri osídľovaní tohto kraja, etnológovia zbierajú povesti, folkloristi zachraňujú zvyšky ľudovej umeleckej tvorby obyvateľov dedín spod Choča.
Masív patrí do rozsiahlej národnej prírodnej rezervácie Choč, ktorej súčasťou sú susedné vrcholy Predný Choč, Malý Choč, Stredný Choč a Zadný Choč.
Výhľady.
Veľký Choč je obľúbeným cieľom turistov, poskytujúci ďaleké výhľady. Vďaka značnej nadmorskej výške a polohe poskytuje výhľad na okolité pohoria, no nezriedka dovidieť až do Poľska a na Moravu. Mimo chočských vrcholov je veľmi dobre vidieť blízku Malú Fatru, Oravskú Maguru, Oravské Beskydy, Západné Tatry, Nízke Tatry a severnú časť Veľkej Fatry.
Prístup.
Veľký Choč je prístupný po štyroch chodníkoch:
Najkrajší výstup je z Lúčok alebo Vyšného Kubína, pri ktorých sa turistom naskytajú krásne výhľady.