burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Faadhippolhu

Faadhippolhu () je zemepisný názov atola administratívne spadajúceho pod atol Lavijani na Maldivách. Nachádza sa v severnej časti Maldív. Nachádza sa 18 km severovýchodne od Južného Málosmadulu a 60 km severne od Severného Malé. Pozostáva z 5 obývaných (Hinnavaru, Kurendú, Máfiláfusi, Naifaru a Oluvelifusi) jedného ostrova využívaného na priemyselné účely (Felivaru) a 46 neobývaných ostrovov. Atol je dlhý 36 km (severozápad - juhovýchod) a 17 km (severovýchod - juhozápad).
Zoznam najvyšších budov v New Yorku

Toto je zoznam najvyšších budov v New Yorku k februáru 2015. Doplnené 28. apríla 2023.
New York Times Tower

New York Times Tower alebo New York Times Building je mrakodrap v Midtown Manhattane v New Yorku. Bol dokončený v roku 2007, má výšku 319 metrov, 52 poschodí a spolu s Chrysler Building s rovnakou výškou je to tretia najvyššia budova v New Yorku po mrakodrapoch Empire State Building a One World Trade Center. 
Sídli v ňom hlavne New York Times, jedny z najslávnejších New Yorských časopisov. Autorom budovy je taliansky architekt Renzo Piano.
Soči

Soči () je prístavné a kúpeľné mesto v Rusku. Nachádza sa medzi pobrežím Čierneho mora a úpätím Kaukazu. Má rozlohu 3508 km² a žije tu 411 524 obyvateľov (stav k roku 2017). Mesto bolo zvolené ako hostiteľ zimných olympijských hier v roku 2014 
Poloha a prírodné pomery.
Soči zaberá úsek Čiernomorského pobrežia medzi riekami Šepsi a Psou, je až 145 km dlhé a má rozlohu 3500 km2. Mesto má ako zvyšok ruského pobrežia Čierneho mora južne od mesta Tuapse subtropické podnebie, čím sa výrazne líši od zvyšku pobrežia od Anapy po Tuapse, kde je podnebie výrazne suchšie.
Zimné olympijské hry 2014.
V júni 2006 prezident Medzinárodného olympijského výboru Jacques Rogge oznámil, že Soči bolo vybrané za finalistu medzi kandidátmi na hosťovanie Zimných olympijských hier v roku 2014. 4. júla 2007 bolo Soči ohlásené ako hostiteľ Zimných olympijských hier v roku 2014 pred konkurenciou miest Salzburg v Rakúsku a Phjongčhang v Južnej Kórei.
Ruská vláda sa zaviazala k investičnému balíku v objeme 12 miliárd USD, v podiele 60:40 medzi štátnym a súkromným sektorom.
Doprava.
Mesto leží na železničnej trati medzi Rostovom nad Donom a gruzínskym mestom Samtredia. Čiernomorská cesta pozdĺž pobrežia ho spája s Novorossijskom a Batumi.
Mestskú dopravu zabezpečujú autobusy a maršrutky. Pripravuje sa výstavba trolejbusových liniek. Blízko mesta sa nachádza medzinárodné letisko Soči.
Citigroup Center

Citigroup Center (kedysi Citicorp Center) je jeden z najvyšších mrakodrapov v New Yorku. Budova je situovaná na Lexington Avenue medzi 53. a 54. ulicou v Midtown Manhattane. 59-poschodový mrakodrap s výškou 279 metrov navrhol architekt Hugh Stubbins mladší pre banku Citibank. S výstavbou sa začalo v roku 1974 a dokončená bola v roku 1977.
Green Card

Green Card alebo United States Permanent Resident Card je identifikačná karta legálneho trvalého obyvateľa Spojených štátov, ktorý nemá americké občianstvo. Je to doklad, že držiteľ má povolenie na podmienený pobyt a prácu v Spojených štátoch. Držiteľ môže udržiavať stav rezidenta zdržiavaním sa v Spojených štátoch a môže byť odobratá pri spáchaní určitých trestných činov.
Pohjanmaa

Pohjanmaa (po švédsky: "Österbotten") je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Západné Fínsko.
Obce.
V roku 2013 sa kraj skladal z 15 obcí (fínsky kunta). Obce boli zoskupené do 4 okresov (tzv. seutukunta). Šesť obcí malo status mesta (napísané tučným písmom).
Pirkanmaa

Pirkanmaa (po švédsky: "Birkaland") je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Západné Fínsko.
Obce.
V roku 2011 sa kraj skladal z 22 obcí (fínsky kunta). Obce boli zoskupené do piatich okresov (tzv. seutukunta). Jedenásť obcí malo status mesta (napísané tučným písmom).
Ward’s Island

Ward's Island je ostrov v New Yorku v East River. Administratívne patrí pod mestskú časť Manhattan. S mestskou časťou Queens ho spája železničný most Hell Gate Bridge a je prepojený aj s ostrovom Randall's Island na severe. 
Tieto dva ostrovy spolu majú rozlohu a žije tu 1386 obyvateľov (2000).
Satakunta

Satakunta () je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Západné Fínsko.
Obce.
V roku 2015 sa kraj skladal z 19 obcí (fínsky kunta). Obce boli zoskupené do troch okresov (tzv. seutukunta). Sedem obcí malo status mesta (napísané tučným písmom).
Redstone (balistická raketa)

Redstone bola prvou americkou balistickou raketou stredného doletu. Jej život ako bojovej rakety bol síce krátky, ale zohrala velkú rolu v americkom vesmírnom programe. Slúžila na vynášanie kozmickej lode Mercury po balistickej dráhe do vesmíru. Vývoj začal v roku 1954.
Dejiny.
Raketa mala byť pôvodne vojenská. Vývoj sa zakladal na skúsenostiach s raketou V-2. Boli postavené rôzne varianty ako boli rakety Jupiter-C a Juno-1. Z nich vchádzal variant Redstone, ktorý sa líšil iba vyššou výkonnosťou. O niečo neskôr rakety odkúpila Austrália na suborbitálne testy. Raketu potom vylepšila na Redstone/Sparta a v jednom prípade použila aj na vynesenie prvej austrálskej družice Wresat.
V roku 1960 sa k rakete pridala kozmická loď Mercury - vznikla raketa Redstone/Mercury. Táto raketa potom 5. mája 1961 vyniesla nad hranicu vesmíru prvého Američana Alana Sheparda, aj keď iba po balistickej dráhe. Jeho let trval 15 minút.
Karel Svoboda (hudobný skladateľ)

Karel Svoboda (* 19. december 1938, Praha – † 28. január 2007, Jevany) bol český skladateľ filmovej, televíznej, populárnej a muzikálovej hudby.
Životopis.
Od detstva sa učil súkromne hre na klavír, po maturite v roku 1957 študoval na lekárskej fakulte v Prahe. Potom prerušil štúdium a nastúpil na profesionálnu dráhu v tanečných orchestroch a neskôr sa živil ako veľmi úspešný hudobný skladateľ. Často spolupracoval so svojim bratom Jiřím Svobodom, taktiež skladateľom najmä hudby k filmom a televíznym inscenáciám. Bol populárny aj v Nemecku.
Tvorba.
V roku 1965 vyšla prvá gramofónová platňa s jeho skladbou "Slunce za oknem", ktorú naspieval Jaromír Mayer. Zo 60. rokov 20. stor. pochádza pieseň "Vzdálený hlas", s ktorou súťažila Helena Vondráčková na festivale v Rio de Janeiro. V roku 1968 začala plodná spolupráca s Karlom Gottom, pre ktorého napísal približne 80 piesní. Interpretmi jeho piesni sú taktiež Hana Zagorová, Eva Pilarová, Milan Drobný, Waldemar Matuška, Lešek Semelka, Jiří Schelinger, Jana Kratochvílová, Michal David, Iveta Bartošová, Petr Sepéši, Marcela Březinová, Marcela Holanová, Petra Janů, Dalibor Janda, Daniel Hůlka a Leona Machálková.
V 90. rokoch 20. stor. napísal svoj prvý muzikál "Dracula".
Okrem populárnej hudby sa venoval aj filmovej hudbe. Stal sa dvorným skladateľom režiséra Václava Vorlíčka. Napísal tiež hudbu k seriálu "Návštěvníci" i znelku k seriálu "Včielka Mája" a "Nils Holgersson". Spolupracoval na mnohých seriáloch s nemeckou televíziou ZDF.
Stredoveký vojenský tábor v Starej Ľubovni

Stredoveký vojenský tábor v Starej Ľubovni je múzeum v Starej Ľubovni, ktoré poskytuje detailné zobrazenie života vojakov v stredoveku ako aj podmienok, v akých žili. V tábore sa nachádza veľké množstvo atrakcii, pripomínajúcich autenticky život vojakov v táboroch. Stredoveký vojenský tábor sa nachádza pod Ľubovnianskym hradom na Zámockej ulici.
Vojenský katapult.
Tento katapult je najväčší fungujúci katapult na Slovensku. Vzdialenosť jeho dostrelu je 200 až 300 metrov. Tento katapult je svojim druhov nazývaný aj trebuchet. Ten ľubovnianský dostal názov Elisa Katarina.
70 Pine Street

American International Building je 66-poschodový, 290 m vysoký mrakodrap v Lower Manhattane v New Yorku. Bol dokončený v roku 1932 počas pretekov newyorských mrakodrapov. Mrakodrap bol najvyššou budovou Lower Manhattanu (Južného Manhattanu) až do sedemdesiatych rokov keď bolo dokončené Svetové obchodné centrum. Po útokoch z 11. septembra 2001 znovu získal titul najvyššej budovy Južného Manhattanu. 
Budova je obyčajne ľudovo nazývaná ako "American International". Mrakodrap kedysi vlastnila spoločnosť Cities Service Company a volal sa "Cities Service Building". Cities Service ho predala American International Group (AIG), keď sa centrála spoločnosti sťahovala do mesto Tulsa v Oklahome. Na 66. poschodí je otvorená terasa s ďalekohľadmi, odkiaľ je pekný výhľad na mesto. Poštovná adresa budovy je 70 Pine Street, New York, NY 10270.
Keski-Pohjanmaa

Keski-Pohjanmaa (doslova "Stredná Pohjanmaa"; ) je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Západné Fínsko.
Obce.
V roku 2011 sa kraj skladal z 8 obcí (fínsky kunta). Obce boli zoskupené do 2 okresov (tzv. seutukunta). Dve mestá v kraji sú zapísané tučným písmom.
Halsua

Halsua je obec vo Fínsku v kraji Keski-Pohjanmaa v provincii Západné Fínsko. Počet obyvateľov je 1 498 a rozloha chotára 430,26 km² z toho 15,21 km² je voda. Hustota obyvateľstva je 3,5 ob./km². Úradný jazyk fínčina.
Externé odkazy.
www.halsua.fi - oficiálna stránka obce
CitySpire Center

CitySpire Center je najvyšší multifunkčný mrakodrap v New Yorku, je situovaný na West 56. ulici medzi 6. a 7. Avenue v Midtown Manhattane. Bol dokončený v roku 1987, je 248 metrov vysoký a má 75 poschodí. Budovu vlastní Tishman Speyer Properties.
Navrhol ju Helmut Jahn, spodných 23 poschodí veže slúži na komerčné použitie. Vyššie sú luxusné apartmány, ktoré sa zväčšujú vo veľkosti, čím su vyššie položené.
V čase svojho dokončenia bola CitySpire Center druhá najvyššia betónová budova na svete.
Metropolitan Tower

Metropolitan Tower je 77-poschodový, 218 m vysoký obytný mrakodrap na Manhattane v New Yorku stojaci na West 57. ulici. Budova má 235 apartmánových jednotiek.
Keski-Suomi

Keski-Suomi (doslova "Stredné Fínsko"; ) je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Západné Fínsko.
Obce.
V roku 2011 sa kraj skladal z 23 obcí (fínsky kunta). Obce boli zoskupené do šestich okresov (tzv. seutukunta). Šesť obcí malo status mesta (napísané tučným písmom).
Autostan

Autostan je stan, ktorý sa prepravuje a používa na streche automobilu. Umožňuje ľuďom spať v bezpečí a pohodlí na streche auta. Autostan bol po prvýkrát uvedený na trh v roku 1958. Vynálezcom autostanu je talianska firma Zifer-Autohome, ktorá v dnešnej dobe vyrába viac ako 30 rôznych druhov a variácií.
Alajärvi

Alajärvi je mesto vo Fínsku v provincii Západné Fínsko v kraji Etelä-Pohjanmaa.
Počet obyvateľov je 9 253 a rozloha chotára z toho je voda. Hustota obyvateľstva je 12,4 ob./km². Úradný jazyk fínčina.
Varsinais-Suomi

Varsinais-Suomi (doslova "Vlastné Fínsko"; ) je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Západné Fínsko.
Obce.
Varsinais-Suomi bolo v roku 2011 rozdelené do 5 okresov (fínsky seutukunta) a 28 obcí (fínsky kunta). Tučným písmom sú zapísané mesta.
Kaarina

Kaarina () je malé mesto vo Fínsku v kraji Varsinais-Suomi v provincii Západné Fínsko.
Počet obyvateľov je 21 568 (31. december 2004) a rozloha 60,59 km² z toho 0,89 km² je voda. Hustota obyvateľstva je 381,3 ob./km². Úradný jazyk fínčina.
Podľa tradície sa tu narodil Fínsky Tom (Tom of Finland).
Pohjois-Karjala

Pohjois-Karjala (, ) je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Východné Fínsko.
Obce.
V roku 2013 sa kraj rozdelil na 3 okresy (fínsky seutukunta) a 13 obcí (fínsky kunta). V následujúcom zozname sú mestá napísané tučným písmom.
Radomír Malý

PhDr. Radomír Malý (* 4. jún 1947, Kroměříž) je český historik, politik, novinár a vysokoškolský pedagóg.
Radomír Malý študoval na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne. Pracoval ako historik v Umelecko-historickom múzeu v Kroměříži, v roku 1972 bol z politických dôvodov prepustený a bol nútený pracovať mimo svojho odboru. Aktívne sa zúčastňoval vydávania katolíckeho samizdatu a stal sa signatárom Charty 77.
Po Nežnej revolúcii bol v Brne zástupcom šéfredaktora denníka Lidová demokracie a medzi rokmi 1993 a 1994 šéfredaktorom kresťanského týždenníka Světlo. Od roku 1996 vyučuje na Teologickej fakulte Juhočeskej univerzity v Českých Budějoviciach. V roku 2004 neúspešne kandidoval do Senátu za Národní sjednocení (NSJ) vo volebnom obvode Brno-venkov.
Radomír Malý je autorom mnohých odborných článkov a publikácií, ktoré sa týkajú predovšetkým cirkevných dejín.
Pohjois-Savo

Pohjois-Savo (doslova "Severné Savo"; ) je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Východné Fínsko.
Obce.
V roku 2017 sa kraj skladal z 18 obcí (fínsky kunta). Obce boli zoskupené do piatich okresov (tzv. seutukunta). 5 obcí mala status mesta (napísané tučným písmom).
Malá Studená dolina

Malá Studená dolina (, ) je terasovitá dolina nachádzajúca sa vo Vysokých Tatrách. Jej dĺžka je približne . Z východnej strany je ohraničená Lomnickým sedlom a zo západu Prostredným hrebeňom, ktorý ju oddeľuje od Veľkej Studenej doliny. V jej závere sa nachádza Kotlina Piatich spišských plies, ktorú ohraničuje masív Ľadového štítu (). Dolinu pretína Malý Studený potok.
Názov.
Patrí celej doline, od sútoku Studených potokov až po hlavný hrebeň Vysokých Tatier. Odvodený je z názvu Studenej doliny s prívlastkom „malá“. Niekedy je nesprávne označovaná ako „Malá Studenovodská dolina“. Je to typicky stupňovitá dolina a jej dolinné prahy majú samostatné mená. Dolný, asi vysoký skalný prah leží tesne pod hranicou lesa, vo výške – Hovorí sa mu "Schodíky". Je to ten prah, ktorým steká Obrovský vodopád. Zákutie v lese, trochu vyššie od Obrovského vodopádu, na východnej strane Malej Studenej doliny bol v starších dobách označovaný ako „Idilická záhrada“ (). Trávnatá lesná poľana povyše Schodíkov, na začiatku vlastnej doliny, tesne na východ od Malého Studeného potoka, ktorá je v poľskom názvosloví označovaná ako ()" - malá lomnická záhrada. Na poľane stojí Zamkovského chata. Spodná časť doliny je prehradená morénovým valom, za ktorým je rozľahlá trávou a kosodrevinou porastená plošina vo výške – , ktorú v poľskom názvosloví označujú ako ()" - veľká lomnická záhrada. Tesne nad touto plošinou sa dvíha výrazná asi vysoká dolinná terasa, Jazerná stena, nad ktorou sú samostatné dolinné časti: Kotlina Piatich spišských plies a jej odvetvie Dolinka pod Sedielkom. Poliaci toto miesto pomenovali ()" - zlatá stráň. V Jazernej stene je Veľký svah a Malý svah. Všeobecne im hovoria "Veľký hang" a "Malý hang". Poliaci túto lokalitu pomenovali ()". Je to široké, vysoké ( – ) úbočie na východ od Jazernej steny a pod Žltou stenou. Vedie tadiaľ značkovaná serpentína. Strmé skalnato-trávnaté úbočie, ktorým vedie chodník popod Žltú stenu nad Jazernú stenu k Téryho chate vo výške asi – je Malý svah, v horolezeckom a turistickom žargóne "Malý hang" a v poľskom ()". Miesto kde sa stretáva Malý s Veľkým hangom Poliaci pomenovali ()" - zlatá kotlinka.
Flóra a fauna.
Na Malú Studenú dolinu sa viaže typická alpínska vegetácia. Z drevín majú najväčšie zastúpenie borovice, či už v podobe kosodreviny alebo borovice limby. Vyskytujú sa aj listnaté dreviny, najčastejšie v podobe krovinných porastov. Pre vyššie polohy sú charakteristické alpínske lúky. Typickým zástupcom fauny je kamzík vrchovský a svišť vrchovský.
Turistika.
Malá Studená dolina patrí medzi najnavštevovanejšie doliny vo Vysokých Tatrách. Lákadlom je okrem pešej turistiky aj horolezectvo (Žltá stena a Žltá veža), ale aj skialpinizmus (Dolinka pod Sedielkom). Ubytovacie a sociálne služby poskytuje Téryho chata. Z prírodných krás najviac priťahuje Päť spišských plies.
Prístup.
Východiskom do Malej Studenej doliny je Zamkovského chata, ku ktorej sa možno dostať z Hriebienka po značke. Od Zamkovského chaty vedie chodník značky miernym stúpaním až po "Veľký hang" pod Prostredným hrotom, kde sa stúpanie zvyšuje a pokračuje až k Téryho chate.
Od Téryho chaty pokračujú dva turistické chodníky:
Etelä-Savo

Etelä-Savo (doslova "Južné Savo"; ) je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Východné Fínsko.
Obce.
V roku 2013 sa kraj skladal zo 14 obcí. Tiey boli zoskupené do toch okresov (tzv. seutukunta). Tučným písmom sú označené mestá.
Správca okien

Správca okien (z ) je počítačový program, ktorý má na starosti umiestnenie a vzhľad okien v rámci grafického používateľského rozhrania.
Správca okien v systémoch GNU/Linux beží zvyčajne nad systémom X Window. Metacity v GNOME, KWin v KDE, Compiz a Fluxbox sú príkladmi správcu okien na platformách GNU. Súčasťou Microsoft Windows je jeho vlastný Windows Explorer, ktorého funkciou je aj správa okien.
Päť spišských plies

Päť spišských plies (, , ) je súbor piatich plies rôznej veľkosti nachádzajúcich sa v závere Malej Studenej doliny v blízkosti Téryho chaty. Názov plies je odvodený od ich počtu a určuje ich polohu na území historickej Spišskej župy.
Pohjois-Pohjanmaa

Pohjois-Pohjanmaa (doslova "Severná Pohjanmaa"; ) je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Oulu.
Obce.
V roku 2013 sa kraj skladal z 29 obcí. 11 z nich malo štatút mesta (tie sú zvýraznené tučným písmom). Všetky obce boli zoskupené do siedmich okresov (tzv. seutukunta).
Kainuu

Kainuu () je jeden z devätnástich krajov Fínska. Od roku 1997 patrí tento kraj k provincii Oulu.
Obce.
V roku 2011 sa kraj skladal z 9 obcí (fínsky kunta). Tie boli zoskupené do dvoch okresov (fínsky seutukunta). V následujúcom zozname sú mestá vyznačené tučným písmom.
Zamkovského chata

Zamkovského chata je horská chata, ktorá sa nachádza v ústí Malej Studenej doliny vo Vysokých Tatrách.
História.
Chatu postavil horolezec a horský vodca Štefan Zamkovský (rodák z Levoče), v rokoch 1942 – 1943. Predtým pracoval ako nosič a pomocník na Téryho a Zbojníckej chate. V rokoch 1929 - 1938 patril medzi najlepších slovenských horolezcov. Chatu spravoval spolu so svojou manželkou. Počas Druhej svetovej vojny slúžila chata ako útočisko pre partizánov, Židov a politických väzňov. Chata bola veľmi blízko populárneho Hrebienka, stála na križovatke turistických chodníkov na Téryho chatu a Skalnaté pleso. Veľmi rýchlo si ju obľúbili najmä pohodlnejší turisti. V prvých povojnových rokoch tu pôsobil známy tatranský horský nosič Ján Hudaček z Lendaku. Po znárodnení v roku 1948, musel pán Zamkovský chatu opustiť. Bola zoštátnená. V roku 1951 ju prevzal do správy Slovakotur a bola premenovaná na Chatu kpt. Nálepku. K Vysokým Tatrám tento učiteľ a neskôr vojak slovenskej armády, účastník protifašistického odboja, ktorý padol v Druhej svetovej vojne v roku 1943 v ukrajinskom meste Ovruč, nemal žiaden vzťah. Štefan Zamkovský na chate pôsobil do roku 1952, kedy musel odísť na neďalekú Bilíkovu chatu. Po krátkom čase odišiel s rodinou na Počúvadlo pri Banskej Štiavnici. V roku 1961 ako 53 ročný zomrel v Banskej Štiavnici. V roku 1991, na podnet Júliusa Andrášiho a Ivana Bohuša st., názvoslovná komisia Mestského národného výboru v Starom Smokovci, vrátila chate staré meno - Zamkovského chata. Chatu v tom čase spravovala Tatranská správa účelových zariadení SO ČSZTV. Táto organizácia v roku 1989 dala do prevádzky neďaleko chaty malú vodnú elektráreň, ktorá zásobovala chatu elektrickou energiou. Krátko po "nežnej revolúcii" ju spravovala novovzniknutá organizácia Slovenské Karpaty. V roku 1993 bola Zamkovského chata odovzdaná do majetku dedičom Štefana Zamkovského. Počas nasledujúcich rokov boli na chate urobené viaceré rekonštrukcie. Noví majitelia chaty, po odchode Ladislava Kulangu na Skalnatú chatu, prenajali chatu Mgr. Jane Kalinčíkovej, ktorá sa v roku 2003 stala jej majiteľkou. Chatu potravinami a palivom zásobujú vysokohorskí nosiči.
Súčasnosť.
V súčasnosti Zamkovského chata ponúka ubytovanie a občerstvenie pre turistov. Zásoby sa na ňu dopravujú podobne ako v minulosti, pomocou vysokohorských nosičov, ale pomáha aj vrtuľník. Ako zdroj elektrickej energie slúži malá vodná elektráreň na Malom Studenom potoku.
One Chase Manhattan Plaza

One Chase Manhattan Plaza je bankový mrakodrap situovaný vo finančnom dištrikte Lower Manhattane v New Yorku.
Budova bola dokončená v roku 1961, má 60 poschodí, 4 podzemné poschodia, so svojou výškou 248 m je 10. najvyššia budova New Yorku (2007). Budova je postavená v medzinárodnom štýle, navrhol ju Gordon Bunshaft zo Skidmore, Owings &amp; Merrill.
Sedielko

Sedielko (, , , ) je najvyššie položené turisticky prístupné sedlo vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa v hlavnom hrebeni medzi Širokou vežou () a Malým Ľadovým štítom (). Spája Malú Studenú dolinu a Zadnú Javorovú dolinu. Pri výstupe z Malej Studenej doliny ideme cez Téryho chatu, okolo Modrého plesa po prudkých drevenných serpentínach až na sedlo. Trasa cez Zadnú Javorovú dolinu je dlhšia a v závere doliny tesne pod sedlom sa nachádza Žabie Javorové pleso. Ponúka pekný pohľad do Malej Studenej doliny, do Javorovej doliny a na okolité štíty.
Sojuz 21

Sojuz 21 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz.
Hlavné udalosti.
Pobyt posádky kozmickej stanice Saľut 5 bol zhodný so štartom sibírskeho vojenského cvičenia uskutočneného na Sibíri. Kozmonauti plnili cvičenie oceňujúc vojenské pozorovacie schopnosti stanice. Viedli iba niekoľko vedeckých pokusov. Technické experimenty zahrňovali testy systémov prenosu pohonných hmôt s implikáciami pre budúce operácie nákladnej lodi Progress. 
Pokusy vedené počas misie boli hlavne vojenskej povahy ako časť programu Almaz. Avšak, rozličné, výhradne vedecké úlohy boli tiež uskutočnené, vrátane pozorovaní Slnka a biologických pozorovaní (na obežnú dráhu bolo vynesené akvárium s rybami). Takisto bolo naviazané televízne spojenie stanice školskou mládežou.
Zdá sa, že posádka Sojuzu 21 musela opustiť stanicu nečakane, pred ich plánovaným dátumom odletu.
Bolo to pripisované požiaru, keď zlyhal systém environmentálnej kontroly, a výparom chemikálií použitých pri vyvolávaní filmu z pozorovacích kamier, ktoré spôsobili dýchacie problémy.
Jasunari Kawabata

Jasunari Kawabata (; * 11. jún 1899, Osaka, Japonsko – † 16. apríl 1972 Kamakura) bol japonský spisovateľ, autor poviedok a noviel, nositeľ Nobelovej ceny v roku 1968. Prvý japonský autor, ktorý obdržal túto cenu. Jeho poviedky a novely boli v danej dobe čítané a populárne aj na západe.
Životopis.
Narodil sa vo váženej rodine lekára. Jasunari čoskoro osirel, keď mal pätnásť, už nemal otca, matku ani staršiu sestru. Býval u matkinej rodiny. Od šestnástich do osemnástich rokov študoval na strednej škole, ktorú riadne ukončil. Odišiel do Tokia, kde bol v roku 1920 prijatý na fakultu. Štúdium ukončil v roku 1924, počas neho pracoval v literárnom magazíne. Po ukončení Tokijskej ríšskej univerzity pracoval ako reportér. Odmietol sa zúčastniť na japonskej militaristickej propagande predchádzajúcej druhú svetovú vojnu. Sám Kawabata zdôraznil, že vojna mala veľký vplyv na jeho tvorbu. V roku 1972 spáchal samovraždu, hoci jeho rodina tvrdí, že to bola nešťastná náhoda.
Umelecká kariéra.
Prvú krátku poviedku "Pohľadnica z Yasukuni festivalu" napísal do vysokoškolského literárneho magazínu Šin-šičó v roku 1921. Diplomovú prácu s názvom "Krátka história japonskej novely" napísal v roku 1924. V tom istom roku s priateľmi založil literárny magazín "Umelecká éra" (Bungei Jiddai). Magazín propagoval nové moderné európske smery toho obdobia: kubizmus, dadaizmus, expresionizmus. Bol reakciou na japonský naturalizmus. v roku 1926 napísal úspešnú poviedku "The dancing girl of Izu", Tanečnica z Izu, v ktorej opisuje vzťah medzi mladým študentom a dievčaťom, s erotickou témou. Nasledovala séria krátkych próz, poviedok a noviel.
Kawabata patril do prúdu "modernizmu", medzi jeho blízkych priateľov patril Akutagawa Rjúnosuke (1883-1927), Yokomicu Ríči (1898-1947). Je považovaný za najjaponskejšieho spisovateľa moderného Japonska. Jeho estetické zdroje siahajú až do starej tradície lyrickej aristokratickej poézie a monogatari (príbehy) obdobia Heian.
V roku 1968 dostal Nobelovu cenu za literatúru za viaceré poviedky, svoju reč pri odovzdávaní nazval "Japan, the Beautifull and Myself. Toto dielo je prekvapujúce vo viacerých smeroch. Rozpráva o zen-budhizme, japonskom špeciálne, ako aj o fenoméne samovraždy. Kawabata uprednostňoval cestu-proces tvorenia pred jeho cieľom, preto nedokončil viaceré diela. Svoj štýl prirovnával k štýlu haiku.
Kawabata bol dlhoročným prezidentom japonského PEN klubu(1948-1965).
Josh Klinghoffer

Josh Adam Klinghoffer (* 3. október 1979) je multi-inštrumentalista a hudobný producent z Los Angeles, v Kalifornii. Značne spolupracoval s Johnom Frusciantem na jeho sólovej práci v rokoch 2004/05 a je podporným hudobníkom na turné pre veľa iných umelcov. 13. decembra 2009 oficiálne nahradil Johna Fruscianteho v skupine Red Hot Chili Peppers. Po desiatich rokoch sa Frusciante vrátil do RHCP a Josh Adam Klinghoffer kapelu opustil.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1999

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 1999 A skupiny sa konali od 1. mája do 16. mája 1999 v Nórsku (v Lillehammeri, Hamare a Osle). Boli to v poradí 63. majstrovstvá sveta, organizovala ich Medzinárodná hokejová federácia IIHF. Ich víťazom sa stala reprezentácia Česka, ktorá zdolala vo finále v dvoch zápasoch Fínsko 3:1,a v druhom prehrali 1:4. V následnom predĺžení však vyhrali 1:0. Slovensko skončilo na siedmom mieste.
Hans Aßmann Freiherr von Abschatz

Hans Aßmann Freiherr von Abschatz, tiež Johann Erasmus Freiherr von Abschatz (* 4. február 1646, Würbitz, Sliezsko; † 22. apríl 1699, Liegnitz) bol nemecký barokový lyrický básnik a prekladateľ.
Opera seria

Opera seria je operný žáner, ktorý vznikol na prelome 17. a 18. storočia ako reakcia na zmätené operné libretá barokovej opery 17. storočia. Dej týchto opier bol, mierne povedané, chaotický, často veľmi nepravdepodobný a obsahoval v sebe prvky komické i tragické, heroické výšiny aj lacnú pouličnú grotesku. Z tejto žánrovej "všehochuti" sa vyvinula opera buffo s výhradne komickými prvkami a opera seria s vážnymi a nadčasovými motívmi.
Autori opery seria sa snažili dosiahnuť kvalít antickej, respektíve francúzskej klasicistickej tragédie. Snažili sa aj o formálny návrat k antickému divadlu. Zachovávali preto jednotu miesta, deja i času a odstránili komické postavy. Téma bola tiež prevzatá z antických dejín a mýtov. Dej sa sústreďoval najmä na vznešené ideály, konflikt osobných záujmov a božských úmyslov s vysoko morálnym poslaním.
Klasická opera seria bola zaľudnená najmenej dvomi mileneckými pármi, ktoré cez početné protivenstvá došli k naplneniu svojich túžob a najmenej jedným podliakom, ktorý bol po zásluhe potrestaný, aby mu bolo v záverečnej scéne opery slávnostne odpustené. Diela boli potom korunované sobášom alebo sobášmi. Divák mal byť po zhliadnutí opery dojatý, morálne uspokojený a povznesený.
Táto dejová schéma dávala veľké možnosti skladateľovi aj interpretovi. Každá postava mala ihneď po príchode na javisko svoju samostatnú a aj zväčša recitatívom formálne oddelenú áriu. Nosnú dramatickou kostru deja tvorili práve árie, ktoré popri speváckych kvalitách umožňovali uplatniť aj herecké umenie interpreta. Práve opera seria vytvorila kult speváckych hviezd a zlatý vek kastrátov (Farinelli).
Je nepochybné, že tento štýl kládol vysoké požiadavky najmä na kvalitu libreta. Prvé diela tohto nového typu vznikali už koncom 17. storočia v prostredí literárnej akadémie nazvanej Arkádia a jej prvým významným predstaviteľom sa stal spisovateľ, libretista a učenec Apostolo Zeno. K dokonalosti tento žáner priviedol Pietro Metastasio, spisovateľ a básnik, ktorého meno sa stalo symbolom celej jednej opernej epochy a ktorého dielo inšpirovalo skladateľov dobrých sto rokov. Jeho operné libretá pretrvali až do Mozartových čias a hrali sa dokonca ako činohry. Naopak, vyslovene činoherný spisovateľ Carlo Goldoni bol rovnako autorom mnohých vydarených operných libriet.
Medzi najvýznamejších hudobných skladateľov opera seria patrili Luigi Cherubini, Gaspare Spontini, Georg Friedrich Händel, Christoph Willibald Gluck a konečne aj v niekoľkých svojich operách (Idomeneo, La Clemenza di Tito) aj Wolfgang Amadeus Mozart.
Vadžet

Vadžet alebo Vadžit alebo Vedžet (), grécky Udžo, Uto, Edžo alebo Buto bola pôvodne miestna bohyňa mesta nesúceho rovnaké meno, Per-Vadžet (Buto). V tejto funkcii ochranného božstva bola spojená so zemou, a preto jej bola prisudzovaná podoba hada, zvyčajne kobry, ktorá sa hojne vyskytovala v okolí mesta. Jej meno znamená „Vo farbe papyrusu“, čo odkazuje na farbu kobrej kože.
Časom sa Vadžet vyvinula v ochrannú bohyňu celého Dolného Egypta. Pretože bola spájaná so zemou, bola považovaná za manželku Hapihi, boha Nílu, ktorý zemou pretekal. Spolu s Nechbet, ochrannou bohyňou Horného Egypta, bola známa ako "Dve pani (faraóna)".
Vadžet bola zobrazovaná ako kobra, čo viedlo k tomu, že bola zamieňaná za inú bohyňu, Renenutet, a nakoniec s ňou splynula. Objavuje sa často na hlave boha Ré ako ureus, teda had ovinutý okolo slnečného kotúča, v ďalšej úlohe ochrankyne, tentoraz slnečného boha. Egyptské slovo vedžet označuje modrú farbu, ktorá je používaná aj pre ľudské oko, preto začala byť Vadžet spájaná s Okom Horovým. V neskoršej dobe bola zobrazovaná ako žena s hlavou hada alebo ako žena korunovaná ureom.
Po tom, ako sa Vadžet stala Réovou ochrankyňou, začala byť spájaná aj s ohňom a teplom, pretože údajne dokázala zoslať oheň na tých, ktorí by chceli na slnečného boha zaútočiť. V dôsledku toho bola neskôr stotožnená s bohyňou Bastet, ktorá rovnako symbolizovala Dolný Egypt, ako Vadžet-Bast. Pod týmto menom bola Vadžet zobrazovaná s hlavou leva, čo bola pôvodná podoba Bast. Po nástupe silného kultu boha Amona a nastolení jeho manželky, ochrannej bohyne Mut, Vadžet splynula s touto bohyňou ako Mut-Vadžet-Bast.
Pervadžet

Pervadžet (aj Per-Vadžet, ) ← Džebu (), pôvodne dvojsídlo Pe-Dep (), v helenistickom období Buto (alt. Bouto, Boutos, Butos, Boutosos, Butosos, , , ), bolo staroegyptské hlavné mesto 5. dolnoegyptského nomu, ležiace 95 km východne od Alexandrie, v nílskej delte. Grécky názov je odvodený od mena bohyne Mut, ktorá v neskorších dobách splynula s miestnou bohyňou Vadžet, a od tej je zas odvodené egyptské pomenovanie mesta vo význame „Príbytok Vadžet“. Pervadžet bol postavený ma nílskom Sebenytskom ramene, neďaleko od jeho ústia a na južnom brehu Butského jazera. Dnes sa na tomto mieste nachádza "Kem Kasír".
Pervadžet pôvodne pozostával z dvoch miest – Pe a Dep, ktoré sa spojili do jedného urbanistického celku. Bohyňa Vadžet bola pôvodne miestne božstvo a ochrankyňa tunajšej veštiarne. V dobe Ptolemaiovcov bol Pervadžet hlavným mestom nílskej delty, či podľa Herodiána hlavnou osadou. Herodotos ho označuje ako hlavné mesto Chemmitského nomu, Klaudios Ptolemaios Ftenotitského nomu a Plínius Starší jednoducho oblasti Fteneta.
Pervadžet mal veľký význam už v preddynastickom období starovekého Egypta. Archeologické nálezy dokladajú, že po zjednotení Egypta nahradila kultúra Horného Egypta miestnu kultúru, čo umožňuje presnejšie sledovať samotný proces zjednotenia.
Mesto bolo v staroveku preslávené svojim chrámom a veštiarňou zasvätenou bohyni Vadžet, ktorú Gréci stotožňovali so svojou bohyňou Léto alebo Ladónou. Na počesť bohyne sa v Pervadžete konali každoročné slávnosti. Okrem tohoto chrámu sa v meste nachádzala aj menšia svätyňa boha Hora a bohyne Bastet.
Vrbovský potok

Vrbovský potok môže byť:
Vrbovský potok (prítok Inovca)

Vrbovský potok je potok v severnom výbežku Podunajskej nížiny, na hranici okresov Trenčín a Bánovce nad Bebravou. Je to pravostranný prítok Inovca, meria 1,8 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení na podhorí Považského Inovca, na okraji Nitrianskej pahorkatiny, v časti Bánovská pahorkatina, na juhovýchodnom svahu vrchu Rovniny (424,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 322 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie východojuhovýchodným smerom cez lokalitu Vrbovce, následne tečie prechodne na východ a napokon sa stáča k ústiu na severovýchod. Nepriberá žiadne významné prítoky. Do Inovca sa vlieva juhojuhovýchodne od obce Dubodiel v nadmorskej výške 265,8 m n. m.
Perusir

Perusir (aj Per-Usir, ) alebo Džedu (), pôvodne Andžu, v helenistickom období Busiris (, ), bolo staroegyptské mesto v Dolnom Egypte, na mieste dnešného mesta "Abú Sír Bana". V staroveku bolo hlavným mestom 9. dolnoegyptského nomu. Nachádzalo sa na západ od Saidy, neďaleko fatnického ústia na západnom brehu damietského ramena Nílu.
Perusir („Usireho príbytok“), ako to napovedá jeho meno, bol považovaný za jedno z rodísk boha Usira ( → Busiris). Slávnosť bohyne Eset v Perusire sa považovala v dôležitosti a nádhere za druhú v poradí hneď po sviatku bohyne Bastet v Perbastete (Bubastis, D18). Z mesta sa do dnešných čias zachovali pomerne veľké pozostatky.
Chrám bohyne Eset (Isis) s malou vieskou, ktorá okolo neho vznikla, stál pravdepodobne neďaleko od mestských múrov, keďže Plínius spomína "Isidis oppidium" v susedstve mesta. Zrúcanina chrámu je dodnes viditeľná niečo na sever od Abú Síru ako dedinka "Bahhejt".
Bratinovský potok

Bratinovský potok je potok v južnej časti okresu Trenčín. Je to pravostranný prítok Inovca, má dĺžku 4,6 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v Považskom Inovci, v podcelku Vysoký Inovec, na juhovýchodnom svahu Močiarov (826,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 620 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom popri samote Jedľová na pravom brehu, vytvára oblúk prehnutý na juh a sprava ďalej priberá krátky prítok z lokality Močiar. Potom vstupuje do Nitrianskej pahorkatiny, do časti Bánovská pahorkatina, kde sa najprv esovito stáča, pričom vytvára oblúk prehnutý na juh a sprava priberá prítok zo severoseverozápadného svahu Rovnín (424,0 m n. m.). Následne priberá ľavostranný prítok (304,8 m n. m.) z lokality Bratinovec a ďalej pokračuje juhovýchodným smerom. Na dolnom toku ešte priberá krátky pravostranný prítok z lokality Hrabovka a juhojuhovýchodne od obce Dubodiel ústi v nadmorskej výške cca 276 m n. m. do Inovca.
Three World Financial Center

Three World Financial Center je jeden z tridsiatich najvyšších mrakodrapov v New Yorku. Patrí do komplexu Svetového finančného centra a stojí na West Street medzi Liberty Street a Vesey Street v Lower Manhattane. S výškou 225 m je budova najvyššia zo štyroch budov v komplexe Svetového finančného centra. Má podobný dizajn ako budova Two World Financial Center až na strechu, ktorá je v 3WFC pyramída a vo 2WFC kopula.
Budova je okrem iných spoločností hlavné sídlo spoločnosti American Express. Budova je ukážkou postmodernej architektúry, navrhli ju César Pelli &amp; Associates a Haines Lundberg Waehler, výstavba stála $800 000 000 a prebiehala v rokoch 1985 až 1986. Budova disponuje 195 000 m² využiteľného kancelárskeho priestoru a má 51 poschodí.
Budova Three World Financial Center bola kriticky poškodená padajúcimi troskami z veží Svetového obchodného centra 11. septembra 2001. Juhovýchodný roh budovy bol ťažko štrukturálne poškodený, hoci dôsledky neboli dostatočné pre ohrozenie kolapsu budovy. Budova bola uzavretá pre opravu až do mája 2002.
Cebnucer

Cebnucer () alebo Sebennytos ( / ) alebo , dnes Samanúd (), bolo staroveké mesto v Dolnom Egypte. Ležalo na Damietskom (sabenytskom) ramene Nílu v jeho delte. Bol hlavným mestom 12. dolnoegyptského nomu.
Cebnucer sa nachádzal takmer presne východným smerom od ďalšieho antického mesta Saj. V staroveku bol významným komerčným centrom, v ktorom sa stretával Dolný Egypt s Mennoferom. Mesto stálo na polostrove medzi Nílom a Sebennytským jazerom (dnes "Burlos"), avšak zanedbanie starostlivosti o kanále v jeho okolí a nánosy bahna mesto takmer pochovali. V jeho lokalite stál chrám zasvätený miestnemu bohovi Inheret-Šu. Dnes z neho zostali iba ruiny. 
Cebnucer je známy ešte z dvoch dôvodov. Údajne sa v ňom zastavila počas svojho pobytu v Egypte Svätá rodina a bol rodiskom egyptského historika Manehta.
Slamený potok

Slamený potok je krátky potok v severom výbežku Podunajskej nížiny, v centrálnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to pravostranný prítok Bebravy, meria 2 km a je tokom V. rádu.
Prameň.
Tečie v Nitrianskej pahorkatine, v časti Bánovská pahorkatina, východojuhovýchodne od kóty 282 m v oblasti Žužlatín, v nadmorskej výške približne 230 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv juhovýchodným smerom, následne sa stáča a pokračuje juhojuhovýchodným smerom. Tečie územím západne od Malých Chlievan, podteká cestu III. triedy z Bánoviec nad Bebravou do Dvorca a západne od mesta Bánovce nad Bebravou sa v nadmorskej výške cca 193,5 m n. m. vlieva do Bebravy. Na hornom toku preteká územím rozbrázdeným viacerými výmoľami na ľavom brehu.
Hor-Aha

Aha alebo Hor-Aha je v súčasnosti považovaný za 2.vládcu 1. dynastie starovekého Egypta (za prvého je považovaný Narmer). Jeho totožnosť, život a dokonca i poradie v zozname vládcov je sporné, pretože pre toto obdobie egyptských dejín nám chýbajú hodnoverné záznamy.
Ak máme veriť staroegyptským zdrojom, jeho otcom bol kráľ Narmer, zjednotiteľ Egypta. Meno Hor-Aha (Hor bojujúci) je trónne meno, rodné meno tohoto vládcu bolo Itej. Aha sa stal kráľom približne v 33. La roku a vládol do 62 rokov. Podľa povesti ho odniesol hroch, zviera boha Sutecha. Podľa iného podania zahynul Hor-Aha pri love hrocha, ak by bol legendárnym kráľom Menim.
Podľa niektorých egyptológov bol Hor-Aha v skutočnosti Meni, a teda on prvý zjednotil Egypt.
Kochnáčsky potok

Kochnáčsky potok je potok v severnom výbežku Podunajskej pahorkatiny, v západnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Je to pravostranný prítok Hradnianskeho potoka, meria 3,1 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Tečie v Nitrianskej pahorkatine, v geomorfologickej časti Bánovská pahorkatina, na severoseverovýchodnom svahu Podhlinia (332,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 280 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu juhovýchodným smerom lesnatým prostredím, následne sa stáča na východ a z ľavej strany priberá prítok z oblasti Kopanice, prameniaci južne od kóty 319,2 m. Potom sa esovito stáča a k ústiu pokračuje juhovýchodným smerom. Na území obce Malá Hradná, juhovýchodne od miestnej časti Kochnáč, sa v nadmorskej výške cca 224,5 m n. m. vlieva do Hradnianskeho potoka.
Jitka Asterová

Jitka Asterová (* 7. december 1959, Praha) je česká herečka. Pôsobila 9 rokov ako moderátorka v rádiu "Frekvence 1".. S podnikateľom Tomášom Linhartom má 2 deti, dcéru Annu (* 1994) a o 6 rokov mladšieho syna Adama.
Po absolvovaní DAMU (1985) hosťovala v pražských divadlách Činoherní klub, Hudební divadlo a Ungelt. Predstavuje typ dynamickej, všestrannej herečky s výrazným komediálnym talentom. Z divadelných úloh: Brook Ashtonová (M. Frayn Bez roucha), Jenny (V. Havel Žebrácká opera), Líza (B. Hrabal Obsluhoval jsem anglického krále), Izabela Pellegrino (A. Guelma Jean a já).
Cípec

Cípec je potok v juhovýchodnej časti okresu Trenčín. Je to ľavostranný prítok Svinice, má dĺžku 5,2 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v juhozápadnom výbežku Strážovských vrchov, v podcelku Trenčianska vrchovina, v časti Ostrý, na juhovýchodnom svahu Ostrého vrchu (767,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 400 m n. m.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhojuhovýchodným smerom, vstupuje do Nitrianskej pahorkatiny, do časti Bánovská pahorkatina a preteká intravilánom obce Neporadza. Pod obcou sa stáča, vytvára výrazný oblúk prehnutý na západ a sprava priberá najprv prítok prameniaci na okraji intravilánu Rožňovej Neporadze a potom občasný prítok prameniaci západne od nej. Na dolnom toku už tečie znovu juhojuhovýchodným smerom okrajom lokality Matejove Lazy, preteká okrajom intravilánu obce Svinná a podteká štátnu cestu číslo 9. Severozápadne od centra spomenutej obce sa v nadmorskej výške cca 239,5 m n. m. vlieva do Svinice.
Web mining

Web mining je využitie techník data miningu na automatické objavovanie a extrahovanie informácií z webových dokumentov a služieb. Zahŕňa celý proces objavovania potencionálne užitočnej alebo predtým neznámej informácie alebo poznatku z prostredia webu.
Použitie.
Venuje sa riešeniu úloh:
Sviniansky potok

Sviniansky potok je potok v južnej časti okresu Trenčín. Je to ľavostranný prítok Svinice, má dĺžku 8,5 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v severnej časti Považského Inovca na juhovýchodnom svahu Javoria (729,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 670 m n. m. 
Smer toku.
Od prameňa tečie sprvu severoseverovýchodným smerom cez Krásnu dolinu, v strednej časti doliny pokračuje východoseverovýchodným smerom, v jej dolnej časti potom východným smerom. Po vstupe do Nitrianskej pahorkatiny tečie najprv juhovýchodným smerom, následne tečie na východ popri obci Trenčianske Jastrabie a pod obcou sa stáča opäť na juhovýchod. Medzi sútokom s Mitickým potokom a ústím do Svinice tečie východojuhovýchodným smerom.
Ústie.
Do Svinice sa vlieva na území obce Svinná, západoseverozápadne od jej centra, pri osade Ihličie, v nadmorskej výške cca 244 m n. m. 
Obce.
Preteká katastrálnymi územiami troch obcí:
Max Frisch

Max Frisch (* 15. máj 1911, Zürich, Švajčiarsko – † 4. apríl 1991, Zürich) bol švajčiarsky spisovateľ, dramatik a architekt.
Život.
Pochádzal z rodiny architekta. Študoval najprv germanistiku na univerzite v Zürichu, no po smrti otca pre nedostatok financií musel štúdiá prerušiť. Pracoval ako novinár v redakcii novín "„Neue Züricher Zeitung“". V rokoch 19331935 cestoval po východnej a južnej Európe, a tiež po prvýkrát navštívil Nemecko. V rokoch 19361941 študoval v Zürichu architektúru. Po úspešnom ukončení štúdií začal pracovať ako architekt a otvoril si vlastnú kanceláriu. V roku 1947 spoznal v Zürichu Bertolta Brechta, a v roku 1951 odišiel na Rockefellerovo štipendium do USA.
Max Frisch sa zúčastnil v roku 1948 na Mierovom Kongrese vo Vroclave. V roku 1955 definitívne zatvoril svoju kanceláriu architekta a od tej doby sa venoval výlučne literárnej tvorbe. Počas svojej kariéry bol mnohokrát za svoju prácu vyznamenaný rôznymi literárnymi cenami (napr. cenou Georga Büchnera, cenou Friedricha Schillera a cenou Hermanna Hessa).
V svojej tvorbe Max Frisch odsudzuje fašizmus a iné prejavy totalitarizmu. Vykresľuje situácie súčasného človeka s jeho ťažkosťami a spoločenskými obmedzeniami a tiež vplyv technokratickej civilizácie na jeho život.
Medal of Honor (séria)

Medal of Honor je séria videohier žánru FPS. Prvá hra bola vyvinutá spoločnosťou DreamWorks Interactive (teraz známa ako DICE Los Angeles, predtým Danger Close Games) a vydaná spoločnosťou Electronic Arts pre PlayStation v roku 1999. Nasledovala séria hier, ktoré zahŕňali viaceré rozšírenia, rôzne konzolové platformy a osobné počítače.
Prvých 12 hier sa odohráva v období druhej svetovej vojny. Hlavnými postavami sú zvyčajne elitní členovia Úradu strategických služieb (OSS). Novšie hry sa zameriavajú na modernú vojnu.
Príbeh prvých troch hier vytvoril filmový režisér a producent Steven Spielberg.
Hudbu v tejto sérii tvorili Michael Giacchino, Christopher Lennertz a Ramin Djawadi.
Rudolf Schenker

Rudolf Schenker (* 31. august 1948, Hildesheim, Nemecko) je sprievodný gitarista a zakladateľ nemeckej hard rockovej skupiny Scorpions.
Rudolf Schenker bol ako malý veľmi ovplyvnený hudbou a gitarami, ako vtedy takmer každé dieťa narodené v povojnovom období. Keď mal 17. rokov, založil skupinu Scorpions. Okrem toho, že hral na gitaru, tiež spieval. Od roku 1970 je ale iba gitaristom, keďže Scorpions našli profesionálneho sólového speváka. Práve so spevákom Klausom Meinom je Rudy Schenker považovaný za "tvoriteľské" jadro skupiny, keďže väčšinu skladieb zložili práve oni dvaja.
Aj keď je sólovým gitaristom skupiny Matthias Jabs, niektoré sóla ale hráva Rudolf. Jeho sóla môžete počuť napríklad v piesňach "Wind Of Change", "Still Loving You", "Big City Nights", "Coast to Coast", "Living For Tomorrow", "Under the same sun", "Send Me A Angel", Believe in Love", "Through My Eyes" či "As Soon As The Good Times Roll".
Rudolf Schenker je známy tiež používaním iba gitár v tvare véčka (V-Flying), najmä značiek Gibson, Dommenget a Dean. Na DVD Acoustica je možné dokonca vidieť Rudyho hrať na akustickej gitare v tvare "véčka". Túto gitaru mu špeciálne vyrobila firma Dommenget, ktorej používateľom je aj sólový gitarista Scorpionsákov Matthias Jabs.
Rudolf používa najmä gitary:
Aljašský malamut

Aljašský malamut je psie plemeno pochádzajúce z USA uznané v FCI v sekcii 5 pod číslom 243. Patrí medzi najstaršie plemená saňových psov, ku ktorým patria aj napr. sibírsky husky alebo samojed.
Pôvod.
Malamuti majú svoj domov v severozápadnej Aljaške, kde až do konca 19. storočia boli jediným chovaným plemenom. Kočovné kmene žijúce v drsných podmienkach severu museli svoj majetok voziť stále so sebou. K tomu využívali psy s veľkou ťažnou silou. Okrem toho našli malamuti využitie tiež pri love medveďov či tuleňov a inej zveri. 
Svoje meno dostali malamuti od kmeňa inuitov, ktorí sa volali Mahlemuti či Mahlemiuti. Tento kmeň bol na svojich psích pomocníkov hrdý, vychovávali ich k spolupráci a rozvíjali ich inteligenciu. Vďaka tomu sa u malamutov rozvinula charakteristická priateľská povaha. 
Počas zlatej horúčky zaplavili Aljašku zlatokopovia, ktorí čoskoro začali tiež využívať malamutov na vozenie potravín, pošty či náradia, pracovali dokonca pre Kráľovskú kanadskú jazdnú políciu. 
V tomto období sa začali organizovať preteky psích záprahov, vďaka čomu síce vytrvalí, ale ťažší a pomalší malamuti takmer vymreli kvôli kríženiu plemena so sibírskym huskym či rôznymi plemenami dovezenými z Európy. Našťastie však psy museli byť použiteľní aj pre prácu, inak by malamut, ako ho dnes poznáme, vymizol.
Vzhľad a povaha.
Malamut má mať harmonickú stavbu tela a pôsobiť dojmom sily, elegancie a dôstojnosti. Srsť malamuta môže byť čiernej farby alebo od zlatej cez rôzne odtiene červenej po hnedočervenú vždy s bielymi znakmi. Jediné prípustné jednofarebné sfarbenie srsti je biele. 
Má byť odvážny, zdravo zvedavý, v žiadnom prípade bojazlivý či agresívny. Dobre socializovaný malamut je veselý spoločník, miluje deti a iné psy. Napriek tomu, že je priateľský a prítulný, zachováva si určitú dávku nezávislosti a samostatnosti. Je to pracovné plemeno vhodné najmä pre aktívnych ľudí. Má silný svorkový pud a preto nie je psom jedného človeka. Nie je vhodný na stráženie, takmer nešteká, vyjadruje sa skôr paletou rozličných zvukov pripomínajúcich vytie.
Woolworth Building

Woolworth Building je jeden z najstarších a najslávnejších mrakodrapov v New Yorku. Viac než 90 rokov po jeho skonštruovaní je ešte stále jeden z 50 najvyšších v USA a tiež jeden z 20 najvyšších v New Yorku. V roku 1966 ju pridali k Národným historickým pamiatkám.
57-poschodovú budovu postavili v rokoch 1910 – 1913 v neogotickom štýle. Navrhol ju architekt Cass Gilbert na príkaz Franka Woolwortha ako nové sídlo spoločnosti. Náklady na výstavbu predstavovali vtedajších 13 500 000 USD. S výškou 241 m (pôvodne sa plánovalo 190,5 m) bola najvyššou budovou sveta až do roku 1930, kedy postavili 40 Wall Street.
V kultúre.
Budova sa objavila vo filmoch Kramerová verzus Kramer, Začarovaní, Cloverfield, ale najmä Fantastické zvery a ich výskyt (film), v ktorom sa stala sídlom Čarodejníckeho kongresu USA (tzv. MACUSA, z orig. "Magical Congress of USA").
Mitický potok

Mitický potok je potok v juhovýchodnej časti okresu Trenčín. Je to ľavostranný prítok Svinianskeho potoka, meria 4,6 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v juhozápadnom výbežku Strážovských vrchov, v podcelku Trenčianska vrchovina, v časti Ostrý, na juhovýchodnom svahu Čiernachova (694,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 400 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu severojužným smerom okrajom lokality Dúbrava na pravom brehu a sprava priberá prítok (361,8 m n. m.) prameniaci severovýchodne od kóty 592,3 m. Následne vteká do Nitrianskej pahorkatiny, do časti Bánovská vrchovina a juhovýchodným smerom tečie intravilánom obce Trenčianske Mitice, pričom oddeľuje miestne časti Zemianske Mitice na pravom a Kostolné Mitice na ľavom brehu. Pod obcou pokračuje juhojuhovýchodným smerom a z pravej strany priberá prítok z lokality Diely. Tesne pred ústím sa napokon stáča smerom na juhojuhozápad, podteká štátnu cestu I/9 a pri osade Jeleňákov mlyn, východojuhovýchodne od obce Trenčianske Jastrabie, ústi v nadmorskej výške cca 259 m n. m. do Svinianskeho potoka.
Pohoda

Pohoda môže byť: