burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Senior (cirkev)

Senior je oficiálny titul, ktorý je bežný v protestantských cirkvách, zahŕňa riadiacu alebo dozornú funkciu. Najčastejšie sa funkcia vyskytuje v evanjelickej cirkvi. Funkciu seniora poznajú aj niektoré ďalšie protestantské cirkvi ako napríklad Reformovaná cirkev, alebo Cirkev bratská.
Slovensko.
Duchovný predstaviteľ Evanjelickej cirkvi a. v. na Slovensku, ktorý stojí na čele cirkevno-organizačnej jednotky nazývanej seniorát. Senior je prvým duchovným pastierom a vedúcim náboženského života v senioráte. Senior spolu so seniorálnym dozorcom zodpovedajú za činnosť seniorátu. Za seniora môže byť zvolený zborový farár, ktorý dosiahol vek minimálne 35 rokov a aspoň 3 roky pôsobí v danom senioráte. Volia ho členovia zborov seniorátu v priamych voľbách. 
Východná a stredná Európa.
V krajinách Strednej Európy, ako aj v Poľsku, bol senior na regionálnej úrovni vedúcim protestantským duchovným, čo zodpovedalo tomu, čo sa inde zvyčajne nazývalo dozorcom. V Evanjelickej cirkvi A.B. na Slovensku a v Evanjelickej cirkvi českobratskej tento titul zostalo dodnes. V Evanjelickej cirkvi A.B. v Rakúsku existovalo niekoľko seniorov v rámci superintendenta (diecézy), z ktorých každý viedol seniorát. V súčasnosti je volený zástupca vrchného dozorcu nazývaný Superintendenten Senior.
Nemecko.
V nemeckých protestantsko-evanjelických obciach bol senior oficiálnym titulom celkového zastúpenia duchovenstva.
Senior bol buď senior pastor, alebo bol zvolený spomedzi členov ministéria. V Hamburgu až do roku 1981 bol vedúcim pastorom senior a tým aj zástupca regionálneho biskupa. Ako zástupca duchovenstva stál pred správcom, ktorého menoval vlastník suverénneho cirkevného pluku, ale často bol aj jeho zástupcom. V niektorých mestách (napr. Hamburg a Lübeck) bola výsada cirkvi úplne prenesená na seniora.
Zrušením suverénneho cirkevného hodnostárstva v roku 1918 a vznikom synodálnych a biskupských cirkevných foriem stratili úrad dôležitosť. Počas 20. storočia bol zrušený.
Titul pre dozorcu farnosti Erfurt v Evanjelickej cirkvi v strednom Nemecku (EKM) sa zachoval . Vedúci pastor reformovanej cirkvi v EKM má tiež názov „Reformovaný senior“ .
Šliapacia električka Sylvestra Krnky

Šliapacia električka Sylvestra Krnky je dnes už úplne zabudnutý, kuriózny dopravný prostriedok z roku 1895. K zostrojeniu tejto električky viedla Krnku predovšetkým snaha prísť s niečím novým. Ľudia v tej dobe odmietali určité spôsoby pohonov dopravných prostriedkov z rôznych dôvodov. Parná električka znečisťovala okolie dymom, elektrická električka bola spočiatku kritizovaná kvôli hornému vedeniu trolejov. Konská električka bola zase moc pomalá, a tak sa hľadali rôzne spôsoby pohonu. S jedným originálnym prišiel práve Sylvestr Krnka – český vynálezca (známy predovšetkým ako puškár). Predstavil verejnosti električku s jedinečným pohonom vo svojich sedemdesiatich rokoch. Do vozidla sa zmestilo dvadsať sediacich cestujúcich.
Popis šliapacieho systému.
Základom sústavy bol hydraulický "tlakostroj" umiestnený uprostred vozidla. Ten obsluhovala jedna alebo dve osoby, jednoduchým šliapaním alebo váhou svojho tela. Týmto uviedla stroj do pohybu a pomocou brzdovej sústavy ho mohla opäť zastaviť. Šliapanie sa prenášalo na jednoduché páky spojené pomocou dvoch hydraulických valcov. Spočiatku bolo treba vyvinúť trochu viac sily, než sa stroj rozbehol. Potom už to šlo však ľahko. Rýchlosť električky sa rovnala konca a niekedy bola aj väčšia. Na rovnom teréne jazdila celkom ľahko, žiadne veľké telesné namáhanie nebolo potrebné ani v plne obsadenom vozidle.
Prevádzka šliapacej električky.
Dráha, po ktorej vozidlo jazdilo, bola prevádzkovaná počas "Národopisnej výstavy českoslovanskej" na pražskom Výstavisku od 15. mája do 23. októbra roka 1895. Trať bola dlhá 500 m a nachádzala sa vo východnej časti Výstaviska. Šliapacia električka Sylvestra Krnky bola peknú atrakciou, ale z praktických dôvodov sa pochopiteľne neujala, a tak po skončení výstavy zmizla nevedno kam. O jej ďalšom osude už nie sú žiadne správy.
Clutch

Clutch (v angličtine doslova: uchopenie, pazúr, chápadlo (v technike), automobilová spojka) môže byť:
Clutch (album)

Clutch je druhý rovnomenný album americkej hudobnej skupiny Clutch, ktorý vyšiel v máji 1995; bol druhým a posledným cez vydavateľstvo East West Records, zaniknuté subvydavateľstvo vydavateľstva Warner Bros. Records.
Nahrávanie a vydanie.
Lawrence Packer sa kvôli produkcii albumu vrátil k štúdiu Uncle Punchy Studios do mesta Silver Spring v štáte Maryland. Je dodnes najlepšie predávajúcim sa albumom skupiny v USA s predajom 200 000 kópií. Album je stále naživo vysielaný, s aspoň polovicou svojho zoznamu skladieb, ktoré pravidelne hrávajú na svojich živých vystúpeniach, po viac ako 20 rokoch.
Tento album zachytáva modus operandi skupiny, ktorá skúša nové štýly a žánre, s tentoraz definovateľnou zmesou funk metalu v skladbách. Album sa považuje byť miestom, kde skupina začala vyvíjať svoj know-how stoner a blues rock. S tým povedané, že sa nahrávka tiež zmocnila ich punk metalu, ktorý obsahujú niektoré tvrdšie skladby. Album je považovaný za podstatnú zložku stoner rockového žánru deväťdesiatych rokov. Album obsahuje niektoré z ich viac "vesmírnych" kusov, ako je „Big News“, „Escape from the Prison Planet“, „I Have the Body of John Wilkes Booth“ a „Spacegrass“.
Zoznam skladieb.
Všetká hudba a texty sú zložené skupinou Clutch.
Japonské vydanie albumu obsahuje aj extra skladbu, „Apache“, ktorá bola spočiatku vydaná na radio only propagačné EP určené len pre rádiá "Big News", spolu s demo veziou skladby „Spacegrass“, ktorá nebola dodnes nikdy vydaná. Objavila sa na bootlegu "Clutch: Rarities and B-Side" o niekoľko rokov neskôr.
Umiestnenie.
Album
Slnečné údolie (Pezinok)

Slnečné údolie je ulica, rekreačná oblasť a lokalita v katastrálnom území mesta Pezinok nad obcou Limbach. Nachádzajú sa tu chaty a vodná nádrž. Nad lokalitou bol v roku 2001 Petrom Wittgrúberom, Jirkom Vitálošom a ďalšími nadšencami objavený archeologický nález starého pezinského hradu.
Leží v centre chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty severozápadne od centra mesta asi 9 kilometrov za obcou Limbach v hornej časti doliny modelovanej mestským potokom. V oblasti sa nachádza 134 chát.
Na čísle 108 sa nachádza chata Stv, slúžiaca ako ubytovanie.
Gwenview

Gwenview je prehliadač obrázkov pre systémy podobné Unixu (vrátane Linuxu) a vydáva sa ako súčasť balíka KDE Applications. Súčasným správcom je Aurélien Gâteau. Slovo „Gwen“ znamená „biely“ v bretónskom jazyku a bežne sa používa ako krstné meno.
História.
Gwenview bol prvýkrát dostupný pre K Desktop Environment 3. Neskôr bol vydaný ako súčasť KDE Software Compilation 4 so zjednodušeným používateľským rozhraním, čo ho robí vhodnejším na rýchle prezeranie zbierok obrázkov. Poskytol tiež rozhranie na celú obrazovku, ktoré možno použiť na zobrazenie obrázkov ako prezentáciu. V roku 2014 bol Gwenview portovaný do KDE Framework 5 a vydaný ako súčasť KDE Applications.
Vlastnosti.
Medzi hlavné funkcie patrí:
Areál zdravia Rozálka

Areál zdravia Rozálka je jazdecko-rekreačný komplex v Pezinku na adrese Rozálka číslo 9 vo vlastníctve bývalého politika a šéfa Slovenskej informačnej služby Ivana Lexu. Areál sa nachádza na mieste bývalých družstevných maštalí na úpätí Malých Karpát v blízkosti rybníka a vinohradov, kde bol v deväťdesiatych rokoch postavený, postupom času rozšírený o hotel s reštauráciou a ďalšie budovy a neskôr celý rekonštruovaný.
V poslednom období sa areál dostal do povedomia odbornej aj laickej verejnosti ako organizátor významných spoločensko-športových podujatí v rôznych disciplínach, ale aj významných medzinárodných športových podujatí vo všetkých jazdeckých disciplínach.
Jazdenie.
V areáli sú k dispozícii tréneri jazdy na koni a je tu aj možnosť zabezpečiť výučbu jazdy na koni.
V zimných mesiacoch je k dispozícií jazdecká hala s pieskovým povrchom s polypropylénovými vláknami a inými prísadami.
Nachádzajú sa tu vonkajšie výbehy s celkovou rozlohou cca 3 hektáre.
Mini ZOO a detské ihrisko.
Pre najmenších a rodiny s deťmi sa tu nachádza aj detské ihrisko ROZÁLKOVO s preliezkami, hojdačkami, ale najmä mini ZOO so zvieratami.
Električková trať Černokostelecká – Ústřední dílny Dopravního podniku

Električková trať Černokostelecká – Ústřední dílny Dopravního podniku je jednou z tratí pražskej električkovej siete. Vedie zo Strašníc do Malešic (čiastočne po ich hranicu) vo východnej časti Prahy, končí v Malešiciach neďaleko trojmedzia Malešice - Hostivař - Štěrboholy, pri vchode ústredných dielní, ktorých hlavné haly sa nachádzajú z väčšej časti na území Hostivaře.
Je dvojkoľajná a elektrifikovaná, na svojom východnom konci ukončená dvojkoľajovú protismernú električkovou slučkou. Na východnej strane potom plynule nadväzuje na električkovú trať Černokostelecká – Vinice, vedúca ďalej do centra mesta. Trať k Ústredným dielňam sa nachádza na vlastnom telese; je vykonaná ako trať s otvoreným koľajovým zvrškom, umiestnená do stredného pásu vozovky.
Električková trať bola plánovaná už od 20. rokov 20. storočia, jej hlavným účelom bolo spojiť novo plánované ústredné dielne sa zvyškom električkovej siete. K realizácii sa však pristúpilo až po druhej svetovej vojne, stavať sa začalo roku 1962 (práce však vzhľadom na nedostatok koľajníc boli v nasledujúcom roku prerušené). Električková trať začala slúžiť cestujúcim a hlavne dopravnému podniku od 2. mája 1967. Spolu s ňou boli sprevádzkované aj Ústredne dielne Dopravného podniku. V rokoch 1988 – 1990 bol rekonštruovaný most (cez nákladnú železničnú trať Hostivař – Libeň) na trati, v roku 2001 potom bola rekonštruovaná trať celá.
Harlem Gospel Choir

Harlem Gospel Choir (slov. "Harlemský gospelový zbor") je americký gospelový zbor založený v newyorskej mestskej štvrti Harlem v USA. Je jedným z najvýraznejších gospelových zborov v Spojených štátoch.
Skupina pozostáva zo 65 členov, vo veku od 17 do 70 rokov. Bola na svetovom turné s dvomi miliónmi zaznamenanými nacestovanými mílami. Objavili sa aj v národnych televíznych programoch ako napríklad "Good Morning America", "Top Chef: New York" a "The Colbert Report". Vystúpili aj pre Pápeža Jána Pavla II a Paula McCartneyho, a vystúpili s interpretmi ako The Chieftains, Diana Ross, Whoopi Goldberg, Harry Belafonte, Danny Glover, Dixie Hummingbirds, Jimmy Cliff, Lyle Lovett, Lisa Marie Presley, Volbeat, Bono zo skupiny U2, André Rieu a jeho Orchester Johanna Straussa, Jessica Simpson, John Legend, Razor Light, The Gorillas, Simple Minds, Robin Gibb, Live, Red Hurley a najčastejšie s Joshom Grobanom.
Skupina bola založená na narodeniny Martina Luthera Kinga, Jr. v roku 1986 (15. januára 1986) Allenom Baileym.
Skupina Harlem Gospel Choir je každoročne na svetovom turné a bola prvým americkým gospelovým zborom, ktorý vystúpil v Austrálii, na Novom Zélande, v Číne, Rusku, Poľsku, Litve, Lotyšsku, Estónsku, Česku, Srbsku, Slovinsku, na Slovensku a v Maroku. Zbor vždy hľadá nové územia na predstavenie svojej gospelovej hudby. 
Skupina pozostáva zo 40 spevákov a hudobníkov, ale na turné vystupujú len s deviatimi spevákmi a dvomi hudobníkmi (klávesy a bicie). Cestovali po svete a zaznamenávali viac ako dva milióny míľ. Tiež vystúpili pre Nelsona Mandelu, Pápeža Benedicta XVI, Sira Eltona Johna a Disney World. Nahrávali s interpretmi ako The Scissor Sisters, Friendly Fires, Gil Scott Heron, Lexie Stobi a The Chieftains.
Každú nedeľu vystupujú v klube BB King Blues Club v New Yorku na gospelovú desiatu a majú silné zastúpenie v New Yorku s každoročnými vystúpeniami v Detskom múzeu v Manhattane a niekoľkých základných školách počas mesiaca Čiernej histórie.
Angels in Harlem Gospel Choir je staršia divízia skupiny Harlem Gospel Choir na turné.
Kežmarská pahorkatina

Kežmarská pahorkatina je geomorfologickou časťou Popradskej kotliny. Nachádza sa v jej severovýchodnej časti, severne od mesta Kežmarok.
Polohopis.
Územie sa nachádza v severovýchodnej časti Podtatranskej kotliny, na východnom okraji podcelku Popradská kotlina. Zaberá mierne zvlnené územie na ľavom (severozápadnom) brehu rieky Poprad, približne od Veľkej Lomnice po Podolínec. Z významnejších sídiel tu leží Kežmarok, Podolínec, Spišská Belá a Veľká Lomnica. V rámci Popradskej kotliny susedí na severe a západe Lomnická a na juhu Vrbovská pahorkatina. Na východe vystupujú Levočské vrchy a ich časť Ľubické predhorie a na severovýchode nadväzuje Spišská Magura s časťou Ružbašské predhorie. 
Vysoko položená pahorkatina patrí celá do úmoria Baltského mora a povodia rieky Poprad. Do nej odvádzajú vodu všetky potoky, ktoré z Tatier a Spišskej Magury pretekajú Kažmarskou pahorkatinou. Medzi najvýznamnejšie patria Biela, Skalnatý potok a Kežmarská Biela voda.
Významným dopravným koridorom je najmä údolie rieky Poprad, ktorým vedie cesta I/66 (Rožňava – Kežmarok – Ždiar), od Spišskej Belej cesta I/77 (Spišská Belá – Stará Ľubovňa). Z ciest regionálneho významu sú dôležité cesta II/540 (Veľká Lomnica – Tatranská Lomnica), cesta II/542 (Spišská Belá – Spišská Stará Ves) a okrajovo aj cesta II/536 z Kežmarku k obci Jánovce. Rieku kopíruje aj regionálna trať do Starej Ľubovne, na ktorú sa vo Veľkej Lomnici napája trať do Tatranskej Lomnice.
Ochrana územia.
Severozápadný okraj Kažmarskej pahorkatiny zasahuje do ochranného pásma Tatranského národného parku. Z maloplošných, osobitne chránených lokalít sa tu nachádza prírodná rezervácia Kút a Slavkovský jarok.
Turizmus.
Severovýchodná časť Popradskej kotliny je mimo mestá Spišská Belá, Podolínec a Kežmarok s ich historickými pamiatkami, menej turisticky navštevovanou oblasťou. Značený turistický chodník vedie len z Podolínca do Vyšných Ružbách ( zelená značka). Z Kežmarku vedie žlto a modro značený chodník do Levočských vrchov.
Mia Maja

Mia Maja Holstová Manstrupová (neprechýlene Mia Maja Holst Manstrup; * Dánsko), známa ako Mia Maja, je dánska speváčka a skladateľka.
Vydala len jeden album s názvom "Eaux Petites" a je známa ako sprievodná speváčka v skladbách skupiny Volbeat.
Životopis.
Narodila sa v Dánsku. Od roku 1995 do roku 2002 navštevovala školu Nordby Friskole, od roku 2002 do roku 2006 ľudovú školu v Tranebjergu a od roku 2006 do roku 2009 študovala na gymnáziu Viborg Katedralskole. 
Od roku 2010 do roku 2014 študovala odbor Tlmočníčky v znakovom jazyku s bakalárskym titulom na vysokej škole København Professionshøjskole v Aarhuse.
Od roku 2015 žije v Kodani.
Rod Sinclair

Rod Sinclair (* 27. september 1946, St Andrews, Škótsko) je škótsko-dánsky folkový spevák, gitarista, hráč na banjo a textár. Je členom hudobného tria Sula, kvarteta The Invaders a tria Ransvik.
Životopis.
Pochádza z mesta St Andrews v obecnej oblasti Fife v Škótsku. Od konca šesťdesiatych rokov žije v meste Ribe v Dánsku. Rod Sinclair je známy zo všetkých veľkých folkových festivalov v Dánsku a väčšiny zahraničných.
Rod Sinclair počas rokov spolupracoval s rôznymi folkovými hudobníkmi po celom svete. V poslednom čase mohli dánske a škótske folkové kluby vidieť Roda vystupujúceho v dvojiciach spolu s Dickom Gaughanom, Christianom Alvadom, Daveym Craigom a Ewanom McLennanom.
Kolový oriešok

Kolový oriešok je plod stromu Kola (Cola) a pochádza z afrických dažďových pralesov. Vďaka vysokému obsahu kofeínu sa využíva ako ochucovadlo v sýtených nápojoch. Je pôvodcom názvu kolových nápojov.
Základný opis.
Kolový oriešok je orieškom neopadavých stromov rodu Cola, primárne druhov Cola Acuminata a Cola nitida. Cola acuminata je neopadavý strom, ktorý dosahuje výšku okolo 20 metrov a vyznačuje sa kožovitými oválnymi listami. Stromy majú žlté kvety s fialovými bodkami a hviezdicovité plody. Vnútri plodu sa nachádza dvanásť okrúhlych semien s bielou membránou. Má typickú sladko-ružovú arómu. Chuť orieškov je najskôr horká, no po chvíli zosladne. Kofeín sa dá z orieškov extrahovať varením. Kolové oriešky obsahujú 2 – 4 % kofeínu. Okrem toho obsahujú aj teobromín, trieslovinu, alkaloidy a saponín.
Použitie.
V západnej Afrike sa žuje na povzbudenie alebo pri rôznych obradoch a ceremóniách na privítanie a uctenie si hostí.
V ľudovej medicíne sa využíva na liečbu poruch trávenia a v kombinácii s medom ako liek proti kašľu.
V západnej kultúre je jeho hlavné použitie v kolových nápojoch, kde sa využíva ako hlavné ochucovadlo a zdroj kofeínu.
Nový kurz

Nový kurz je označenie zahraničnej politiky Nemeckého cisárstva po rezignácii Otta von Bismarcka z funkcie ríšskeho kancelára v marci 1890. Jej cieľom bolo získanie Spojeného kráľovstva do Trojspolku, čo sa napriek určitému zblíženiu oboch štátov (najmä v podobe tzv. helgolandsko-zanzibarskej zmluvy z 1. júla 1890) nepodarilo. Nemecká snaha o nadviazanie spojenectva s Britániou naproti tomu viedla k utvoreniu francúzsko-ruskej aliancie v rokoch 1891-1894.
Young the Giant

Young the Giant je americká rocková hudobná skupina, ktorá vznikla v roku 2004 v meste Irvine v štáte Kalifornia v USA. V roku 2009 podpísala skupina Young the Giant zmluvu s vydavateľstvom Roadrunner Records a v roku 2010 vydala svoj rovnomenný debutový album.
História.
Skupina Young the Giant vznikla v roku 2004 v meste Irvine v štáte Kalifornia, spočiatku ako skupina The Jakes.. Pôvodnými členmi skupiny boli Jacob Tilley, Adam Farmer, Kevin Masudi, Ahson Hashemian a Sameer Gadhia. Názov bol skratkou mien členov skupiny. Súčasná zostava skupiny však vznikla až v roku 2008. Skupina pozostáva zo Sameera Gadhiu, Jacoba Tilleyho, Erica Cannetta, Payama Doostzadeha a Françoisa Comtoisa. V roku 2008 skupina The Jakes nahrala EP s názvom "Shake My Hand", ktorý obsahuje sedem skladieb. Singel „Cough Syrup“ bol vysielaný na rozhlasovej stanici KROQ. V roku 2009 podpísali zmluvu s vydavateľstvom Roadrunner Records. V decembri toho istého roku skupina oznámila zmenu svojho názvu na Young the Giant. V roku 2010 skupina Young The Giant vystúpila na spoločnom turné so skupinami Steel Train a Minus the Bear pri práci na svojom debutovom albume, ktorý bol produkovaný Joeom Chikkarrelim. Prvý singel albumu „My Body“ bol vysielaný v rozhlase v januári a umiestnil sa na piatom mieste v rebríčku Billboard Alternative Songs. Počas týždňa bol na iTunes bezplatné dostupný. V tom istom mesiaci skupina vystúpila v televíznej relácii Jimmy Kimmel Live!.
Topenie (rozlišovacia stránka)

Topenie môže byť:
Električková trať Hlubočepy – Barrandov

Električková trať Hlubočepy – Barrandov je jedna z najnovších električkových tratí v Prahe, nachádza sa v juhozápadnej časti mesta. Spája sídlisko Barrandov s centrom metropoly. Jej výstavba prebiehala od augusta 2001 do augusta 2004, trať bola sprevádzkovaná 29. novembra 2003.
V čase sprevádzkovania sa predpokladalo skoré predĺženie o 1,8 km do Holyně, v roku 2008 bolo plánované na rok 2011.
Popis trate.
Trať, dlhá 3,5 km, vedie od električkovej slučky Hlubočepy v údolí Dalejského potoka, neďaleko jeho ústia do Vltavy, po dvoch estakádach v celkovej dĺžke 761 m cez Dalejský potok. Rošt, na ktorom je umiestnená trať, bol postupne spúšťaný odhora nadol, z barrandovskej strany smerom k Vltave. Až k počiatku sídliska je trať takmer rovnobežná s dôležitou kapacitnou komunikáciou "K Barrandovu", potom vedie sídliskom a končí na jeho západnom okraji. Trať je ukončená slučkou, a je napájaná pomocou dvoch meniarní. Maximálny pozdĺžny sklon činí 6,9%, čo však v pražskej sieti nie je najviac.
Celá trať je vedená po samostatnom dráhovým telese, nie je súčasťou pozemnej komunikácie. Lamačova a Tréglova ulice sú v sídlisku prekonané pomocou podjazdov, ulice Slivenecká a Do Klukovic priecestím zabezpečenými svetelnou signalizáciou; vyznačenie prejazdov nesie hybridný znaky križovatky, železničného prejazdu a miesta vjazdu na pozemnej komunikácii a jeho správnosť je sporná. Taktiež spôsob vyznačenia a zabezpečenia prechodov je diskutabilný. Asi dva úrovňové priecestia sú určené len pre služobné automobily na obsluhu meniarní atď.
Koľajový zvršok je buď otvorený alebo zatrávnený, v priestore staníc potom tiež dláždený, koľaje sú upevnené na podvaloch. Trolejové vedenie a osvetľovacie telesá sú upevnené nie na stĺpoch, ale na kruhových portáloch, ktoré sú v sídliskovej časti v povrchových úsekoch trate prepojené protihlukovou stenou.
Zastávky.
Barrandovská trať má unikátne architektonické stvárnenie staníc. Tie sú koncipované ako zastrešené, s oceľovými konštrukciami, zasklené, s bočnými nástupišťami. Každá z nich má svoju špecifickú farbu. Autorom dizajnu zastávok je architekt Patrik Kotas.
Lomnická pahorkatina

Lomnická pahorkatina je geomorfologickou časťou Popradskej kotliny. Nachádza sa v jej severnej a severovýchodnej časti, severne od mesta Poprad.
Polohopis.
Územie sa nachádza v severovýchodnej časti Podtatranskej kotliny, na severe a severovýchode podcelku Popradská kotlina. Zaberá mierne zvlnené územie v podhorí Tatier v páse od Batizoviec na západe, po Toporec pri meste Podolínec na severovýchode. Z významnejších sídiel tu leží Poprad, Veľká Lomnica, Veľký Slavkov a Lendak. V rámci Popradskej kotliny susedí na severozápade podcelok Tatranské podhorie, na západe Štrbská pahorkatina, juhu Popradská rovina a Vrbovská pahorkatina, juhovýchodným smerom leží Kežmarská pahorkatina a na severovýchode Vojnianske podhorie, všetko geomorfologické časti Popradskej kotliny. Na severovýchode susedí Spišská Magura s podcelkami Veterný vrch a Repisko a severný okraj vymedzujú Belianske Tatry, časť Tatier. 
Vysoko položená Lomnická pahorkatina lemuje južné a východné úpätie Tatier a celé jej územie patrí do úmoria Baltského mora a povodia rieky Poprad. Do nej odvádzajú vodu všetky potoky, ktoré z Tatier a Spišskej Magury pretekajú juhovýchodným smerom do rieky Poprad. Z množstva horských bystrín sú najvýznamnejšími Biela, Skalnatý potok, Velický potok, Slavkovský potok a Kežmarská Biela voda.
Doprava.
Významným dopravným koridorom je najmä údolie rieky Poprad na južnom okraji pahorkatiny, ktorým vedie Európska cesta 50, vedúca v trase diaľnice D1 (Žilina – Košice), cesta I/18 (Liptovský Mikuláš – Levoča) i železničná trať Žilina – Košice. V Poprade tieto cestné ťahy križuje I/66 (Rožňava – Kežmarok – Tatranská Javorina), ktorú sleduje aj regionálna trať do Starej Ľubovne. Pre turistický ruch v Tatrách je kľúčovou aj cesta II/534, spájajúca Poprad a Starý Smokovec, ktorú sleduje aj železničná trať. Do Tatranskej Lomnice vedie popri ceste II/540 (Veľká Lomnica – Tatranská Lomnica) aj lokálna železnica, odbočujúca z trate do Starej Ľubovne. Regionálne významné sú tiež cesty I/77 (Spišská Belá – Stará Ľubovňa) a II/542 (Spišská Belá – Spišská Stará Ves). Na juhu územia, pri meste Poprad leží i medzinárodné letisko.
Ochrana územia.
Severná polovica Popradskej kotliny zasahuje na územie ochranného pásma Tatranského národného parku. Menšia časť samotného TANAPu leží aj v severnej časti Lomnickej pahorkatiny. Z maloplošných, osobitne chránených lokalít sa tu nachádza prírodná rezervácia Jedliny, Poš, Kút a Slavkovský jarok, národná prírodná rezervácia Belianske lúky, Pramenište a Mokriny.
Turizmus.
Severovýchodná časť Popradskej kotliny tvorí z veľkej časti zázemie východnej časti Tatier. V Lomnickej pahorkatine sú viaceré rekreačné lokality s ubytovacími kapacitami, ktoré využívajú ľahkú dostupnosť národného parku. Obcami na južnom úpätí pohoria vedú cesty, napojené na Cestu Slobody, prepájajúcu osady mesta Vysoké Tatry. Reliéf a relatívna vzdialenosť od atraktívnych lokalít spôsobuje, že v tejto oblasti sa nevyskytujú žiadne značené turistické chodníky.
Hugo Freund

Hugo Freund (* 2. január 1879, Praha, Rakúsko-Uhorsko† 25. máj 1942, Lublin, Poľsko) bol český klenotník a obchodník s diamantmi. V roku 1908 založil spoločnosť „Hugo Freund &amp; Co“.
História značky.
V roku 1908 bola založená klenotnícka spoločnosť „Hugo Freund &amp; Co“ v Prahe na Ovocnom trhu č. 15. Zakladateľom sa stal Hugo Freund, ktorý závod v roku 1920 rozšíril zavedením predaja vreckových hodín, čím získal pre Československo právo zastúpenia továrne na vreckové hodinky „Zenith“ v Le Roche a ďalších švajčiarskych tovární, akými boli „International Watch Company“, „Schaffhausen“, „Doxa“, „Landorf“, „Medana“.
Úmrtie.
V roku 1942 bol Hugo Freund, ktorý bol židovského pôvodu, zatknutý nacistami a deportovaný do Terezína, v ktorom nacisti vytvorili koncentračný tábor. V rámci jednej zo skupín sa stal jedným z piatich preživších. Čoskoro nato došlo k jeho deportácii do koncentračného tábora Majdanek v Lubline. Väznenie v tomto tábore neprežil a čoskoro po svojom príchode na miesto zomrel.
Trypofóbia

Trypofóbia (niekedy aj tripofóbia) je odpor k nepravidelným vzorom alebo zhlukom malých dier a hrbolov. Nie je oficiálne uznávaná ako duševná porucha, ale spadá do širokej kategórie špecifických fóbií, najmä ak dotknutý jedinec cíti nadmerný a znepokojujúci strach. Ľudia trpiaci trypofóbiou môžu k trypofóbnym snímkam cítiť iba odpor, alebo aj strach. 
Vedecké chápanie trypofóbie je obmedzené. Aj keď o trypofóbii bolo urobených len málo štúdií, výskumníci predpokladajú, že môže mať evolučný základ - je výsledkom biologického odporu k takýmto tvarom, pretože si ich ľudia spájali s nebezpečenstvom. Ako spôsob liečby bola navrhnutá expozičná terapia, ktorá sa už používa aj na liečbu iných fóbií. 
Predpokladá sa, že termín "trypofóbia" vytvoril účastník internetového fóra v roku 2005. Odvtedy sa téma trypofóbie stala populárnou na sociálnych sieťach. 
Príznaky a symptómy.
Trypofóbia sa často prejavuje reakciou autonómneho nervového systému. Tvary, ktoré vyvolávajú trypofobickú reakciu zahŕňajú zhluky otvorov u bežných, neškodných predmetoch, ako je ovocie alebo bubliny, ale aj v situáciách spojených s nebezpečenstvom, ako sú otvory od poštípnutia hmyzom alebo otvory vzniknuté pri poranení. Niektorí ľudia sa pri pohľade na tieto výjavy otrasú, potia sa, cítia zimomriavky, chvejú sa alebo sa jednoducho necítia dobre. 
Liečba.
Okrem expozičnej terapie neexistujú žiadne známe spôsoby liečby trypofóbie. Tá sa často používa na liečbu rôznych fóbií, takže pravdepodobne je účinná aj pri liečbe trypofóbie.
The Georgia Satellites

The Georgia Satellites americká južansko-rocková skupina pochádzajúca z mesta Atlanta v štáte Georgia, ktorá v roku 1986 vydala obrovský hit s názvom „Keep Your Hands to Yourself“. Skupina vydala šesť štúdiových albumov a jeden krátky album.
História.
Skupina bola založená v roku 1980 ako skupina Keith and the Satellites Danom Bairdom spolu so sólovým gitaristom Rickom Richardsom, basgitarom Keithom Christopherom (pôvodne zo skupiny The Brains) a bubeníkom Davidom Michaelsonom.
Krátky album s názvom "Keep the Faith" bol skomponovaný v roku 1985 a obsahuje šesť skladieb. V tomto albume hrá Dave Hewitt na basgitaru a Randy Richards na bicie.
Najúspešnejšími skladbami prvého albumu s názvom "Georgia Satellites" boli „Keep Your Hands to Yourself“, „Battleship Chains“, „Can't Stand the Pain“ a „Railroad Steel“.
Príživníctvo

Príživníctvo alebo sociálny parazitizmus (iné názvy a názvy príslušného jedinca či skupiny pozri nižšie) je stav, keď jedinec, rodina, sociálna skupina alebo vrstva žije na úkor iných ľudí alebo politického a hospodárskeho systému; „žije na úkor“ tu znamená, že dostáva viac než dáva (prácou či zásluhami). Zároveň to bol v rokoch 1957 až 1990 v Česko-Slovensku trestný čin, ktorého podstata spočívala v tom, že sa niekto "sústavne vyhýba poctivej práci a dáva sa niekym vydržiavať alebo si prostriedky na obživu zadovažuje iným nekalým spôsobom". Podrobnosti pozri nižšie.
Názvy.
Stav (jav) žitia podľa vyššie uvedenej definície sa volá: príživníctvo, sociálne príživníctvo, sociálny parazitizmus, parazitizmus, parazitovanie, pejoratívne: cudzopasníctvo, pejoratívne cudzopasenie, zriedkavo parazitstvo, parazitickosť, parazitnosť, pejoratívne priživovanie, hovorovo pejoratívne príživníčenie.
Osoba alebo skupina osôb, ktorá takto žije, sa volá: príživník, sociálny príživník, parazit, sociálny parazit , zriedkavo socioparazit, pejoratívne cudzopasník, pejoratívne zriedkavo cudzopas, pejoratívne zriedkavo cudzopasec.
Charakteristika.
Príklady príživníctva sú: život z korupcie, z okrádania iných či vykrádania štátneho majetku, z nepotizmu, z protekcie, z podpôr v nezamestnanosti, z fingovania choroby, z prídavkov na deti a podobne. Časť typov príživníctva často spoločnosť vníma ako javy protispoločenské, patologické, ale ostatné typy príživníctva často spoločnosť vníma len ako príznak spoločnosti blahobytu, rovnosti príležitostí alebo slobody podnikania.
Pojem je dôležitý v niektorých smeroch myslenia: Príživníctvo je odmietané napr. kresťanstvom a fašizmom. Centrálnu rolu hrá tzv. „záhalčivá trieda“ u amerického inštitucionalistu T. B. Veblena; myslí sa tým najvyššia trieda, ktorá žije na úkor zvyšku priemyselnej spoločnosti. V socialistických smeroch myslenia sa príživníctvo považuje za typickú vlastnosť všetkých vykorisťovateľských spoločností; príživníci (paraziti) sú v tomto ponímaní najmä ľudia žijúci z dedičstva, rentieri, majitelia nehnuteľností a pod. Pozri aj nižšie o trestnom čine v bývalom Česko-Slovensku.
Príživníctvo ako trestný čin.
V období vlády Komunistickej strany v Česko-Slovensku bol v roku 1957 zavedený trestný čin pod názvom „príživníctvo“. Paragraf o príživníctve konkrétne znel takto:
Takto boli trestaní aj tí, ktorí sa napríklad chceli živiť samostatne bez príslušných povolení, ktoré boli pre samostatnú zárobkovú činnosť povinné. Trestný čin príživníctva bol zrušený po nežnej revolúcii, v júni roku 1990.
Somár (vrch v Malých Karpatoch)

Somár () je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad obcou Limbach, približne západne od Pezinka. 
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Homoľské Karpaty. Vrch leží v Bratislavskom kraji, na hranici okresov Malacky a Pezinok a zasahuje na katastrálne územie vojenského obvodu Záhorie a obce Limbach. Najbližšími sídlami sú východným smerom ležiaci Limbach a mesto Pezinok, juhovýchodne Svätý Jur, severozápadne sa nachádza Jablonové a západne Stupava. Vrcholovou časťou vedie Štefánikova magistrála.
Opis.
Vrch Somár leží v hlavnom hrebeni Malých Karpát, ktorý vedie od severu zo sedla Baba na pokračuje na vrch Veľký Javorník (). Západne susedí Banské (), severne Turecký vrch () a Hrubý vrch (), východne Tri kamenné kopce () a južne Malý Javorník () a Volhovisko (). Severné a západné svahy odvodňuje Stupavský potok, smerujúci do Maliny v povodí rieky Morava, juhovýchodné Račí potok do Blatiny v povodí Malého Dunaja. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty.
Vrchol je tvorený trávnatou plošinou, kde sa nachádza aj ohnisko. V minulosti tento vrch pokrývali stromy, z ktorých sú badateľné len zvyšky, teraz je ale porastený vysokými trávami. V súčasnosti tunajší porast tvoria zväčša mladé listnaté stromy a náletové dreviny.
Výhľady.
Vrchol Somára pokrýva nízka vegetácia horskej lúky, prechádzajúca do nesúvislého lesného porastu. Umožňuje preto takmer kruhový rozhľad, pričom vidieť okolité vrchy Malých Karpát, Borskú a Podunajskú nížinu, pri priaznivých podmienkach tiež predhorie Álp, Považský Inovec, Vtáčnik a Tribeč.
Hansen Studios

Hansen Studios je dánske nahrávacie štúdio v Ribe. Je špecializované na mixovanie, mastering a nahrávanie, a je prevádzkované Jacobom Hansenom. Hlavná klientela pozostáva z extrémno-metalových hudobných skupín.
História.
Jacob Hansen produkuje, masteruje a mixuje albumy od roku 1990. Prvé nahrávky nahral na magnetofón. Ako výsledok sa stal známym za hranicami svojho rodného mesta Esbjerg, a tak sa niekoľko skupín dozvedelo o Hansenovi. Skupiny k nemu cestovali alebo pracoval v iných štúdiách. Keďže Hansen už predtým pôsobil ako hudobník, mal dostatočné znalosti v oblasti metalového priemyslu, aby klientela pochádzala hlavne z tejto oblasti. Spoločnosť Hansen Studios spolupracuje so skupinami ako Destruction, Heaven Shall Burn, Neaera, Illdisposed, Volbeat a Maroon.
Sociálny parazitizmus

Sociálny parazitizmus (príslušný organizmus sa volá sociálny parazit) môže byť:
Jacob Hansen

Jacob Hansen (* 9. november 1970, Esbjerg, Dánsko) je dánsky gitarista, basgitarista, spevák, mixážny technik a producent, ktorý v roku 1990 založil nahrávacie štúdio Hansen Studios. Momentálne hrá pre progresívnu power metalovú kapelu Pyramaze.
Biografia.
Hansen svoje prvé hudobné pokusy skúšal vo svojich pätnástich rokoch, keď so svojím priateľom odohral niekoľko jamových stretnutí. To bolo základom pre založenie thrash metalovej skupiny Black Creed o rok neskôr, ktorá neskôr zmenila svoj názov na skupinu Invocator. Na začiatku deväťdesiatych rokov vydala skupina tri albumy, na ktorých je možné počuť Hansena ako speváka a gitaristu. V roku 1995 sa skupina Invocator opäť rozpadla. O sedem rokov neskôr skupina reformovala a v roku 2003 vydala svoj posledný album "Through the Flesh to the Soul". Potom sa Hansen pridal ku skupine Beyond Twilight, s ktorou spieval na dvoch albumoch a hral na rytmickú gitaru. V roku 2007 spieval Hansen v progresívno-metalovej skupine Anubis Gate v ich albume s názvom "Andromeda Unchained".
Od roku 1990 sa Hansen objavuje aj ako hudobný producent a vedie nahrávacie štúdio Hansen Studios v meste Ribe. Najprv pracoval s miestnymi dánskymi skupinami ako Urkraft, Raunchy alebo Arcane Order. Od polovice nultých rokov prišli do mesta Ribe prvé zahraničné skupiny ako Maroon, Deadlock alebo Rock Rock. V roku 2003 Hansen produkoval demonahrávku "Beat the Meat" skupiny Volbeat. Hoci pôvodne mal s hudbou tejto skupiny málo spoločného, stal sa ich materským producentom. To bol začiatok ich spolupráce, a tak Hansen začal produkovať všetky ich albumy. Produkoval tiež niekoľko albumov pre dánsku rockovú skupinu Dúné a faerskú vikingsko-metalovú skupinu Týr.
Na Danish Metal Awards získal cenu za „najlepšiu produkciu“ za album skupiny Hatesphere "The Sickness Within" s Tueom Madsenom v roku 2005, za album skupiny Volbeat "Guitar Gangsters &amp; Cadillac Blood" v roku 2008 a za album skupiny Anubis Gates "The Detached" v roku 2009.
Príživníctvo (rozlišovacia stránka)

Príživníctvo (jedinec vyznačujúci sa prížívníctvom [vo všetkých významoch] sa volá príživník) môže byť:
Ostrovné lúky

Ostrovné lúky sú chránené vtáčie územie v Nitrianskom kraji v katastrálnych územiach Bodza, Bodzianske Lúky, Brestovec, Čalovec, Kameničná, Kolárovo, Lipové, Okoličná na Ostrove, Opatovský Sokolec, Sokolce-Lak, Sokolce-Turi a Zemianska Olča. 
Rozloha územia je 8297,7 ha a správcom územia je CHKO Dunajské luhy.
Predmetom ochrany sú druhy Anthus campestris, Falco vespertinus a Lanius minor.
Vojnianske podhorie

Vojnianske podhorie je geomorfologickou časťou Popradskej kotliny. Nachádza sa v jej severovýchodnej časti, približne západne od mesta Podolínec.
Polohopis.
Vojnianske podhorie sa nachádza v severovýchodnej časti Podtatranskej kotliny, na severovýchodnom okraji podcelku Popradská kotlina. Zaberá zvlnené územie v podhorí Spišskej Magury v páse od Výbornej na západe, po Toporec pri meste Podolínec na severovýchode. Z významnejších sídiel tu leží ešte obec Vojňany, ktorá dala tejto časti pomenovanie. V rámci Popradskej kotliny susedí na juhu s časťou Lomnická pahorkatina. Na severe susedí podcelok Veterný vrch, severozápadne leží Repisko, obe súčasti Spišskej Magury. 
Podhorím tečú juhovýchodným smerom vodné toky zo Spišskej Magury do rieky Poprad. Ide o menšie potoky, z ktorých najvýznamnejšie sú Toporský potok, Vojnianský potok a Vojnianka. Celá oblasť patrí do úmoria Baltského mora a povodia Popradu.
Sídla, ležiace v tejto podhorskej časti Popradskej kotliny, sú dostupné cestami III. triedy, ktoré ústia do cesty I/77 (Spišská Belá – Stará Ľubovňa). Západnou polovicou prechádza II/542 (Spišská Belá – Spišská Stará Ves), ktorá sprístupňuje túto oblasť.
Ochrana územia.
Táto časť Popradskej kotliny leží mimo veľkoplošne chránených území a nevyskytujú sa tu ani žiadna z maloplošných, osobitne chránených lokalít. Východne od Vojnianskeho podhoria sa nachádza národná prírodná rezervácia Belianske lúky, severovýchodne sa v hornatom teréne Spišskej Magury nachádza prírodná pamiatka Jaskyňa v Skalke a Jaskyňa v Čube.
Turizmus.
Severovýchodná časť Popradskej kotliny patrí medzi pokojnejšie oblasti. Turisticky zaujímavé sú historické pamiatky spišských miest, ako aj niektoré lokality v blízkom pohorí. Neďaleko Vojnian leží lyžiarsky areál a Vojnianska hora () je využívaná na závesné lietanie. Jediný ( zeleno) značený chodník, vedúci východným okrajom územia, spája Podolínec s turisticky atraktívnymi Vyšnými Ružbachmi.
Parazitnosť

Parazitnosť (iné názvy: parazitickosť, cudzopasnosť, cudzopasníckosť, príživníckosť, príživnosť) môže byť
Parazitnosť alebo parazitickosť môže byť aj: sociálne príživníctvo , pozri príživníctvo
Priživovanie

Priživovanie (dokonavý vid: priživenie) môže byť:
Akademický maliar

Akademický maliar (často skrátene ako akad. mal., akad. maliar prípadne ak. mal., ak. maliar) je akademický titul, ktorý bol v zmysle vyhlášky Ministerstva školstva a kultúry Československej socialistickej republiky č. 27/1966 Zb. udeľovaný absolventom štúdia maliarstva. Bol zavedený roku 1966 a priznával sa až do roku 1990.
Hanna Öbergová

Hanna Öbergová ("Hanna Öberg"; * 2. november 1995, Kiruna, Švédsko) je švédska biatlonistka, ktorá reprezentovala Švédsko na Zimných olympijských hrách v roku 2018 v juhokórejskom Pchjongčchangu a pravidelne sa pod švédskou vlajkou zúčastňuje pretekov Svetového pohára v biatlone.
V roku 2017 vyhrala cenu IBU Nováčik roka za svoju debutovú sezónu vo Svetovom pohári. Na hrách XXIII. zimnej olympiády v roku 2018 prekvapivo vyhrala vytrvalostné preteky potom, čo trafila všetky terče. Bolo to ako jej prvé víťazstvo v kariére, tak aj prvá účasť na pódiu v kariére. Jej predchádzajúce maximum bolo 5. miesto z pretekov Svetového pohára. Taktiež sa účastnila štafety, skončila siedma v šprinte a zhodne piata v pretekoch s hromadným štartom a v stíhacích pretekoch.
Öbergová zopakovala svoje olympijské úspechy na majstrovstvách sveta v biatlone 2019, ktoré sa konali na jej domovskom snehu v Östersunde, kde opäť vyhrala vytrvalostné preteky, rovnako s čistou streľbou. V šprinte skončila štvrtá a v stíhacích pretekoch ostala na piatom mieste. Stala sa prvou biatlonistkou v histórii, ktorá sa stala majsterkou sveta vo vytrvalostných pretekoch rok potom, čo na olympiáde získala zlato.
Začiatkom decembra 2018 bola ocenená Zlatou medailou Svenska Dagbladet, ktorú každoročne udeľuje štokholmský denník "Svenska Dagbladet" a v januári 2019 cenou Radiosportens Jerringpris, ktorú udeľuje športová sekcia rádia Sveriges na základe poslucháčskej ankety o najlepšieho športovca roka. V júni 2019 bolo oznámené, bude ocenená cenou "Victoriapriset," ktorá je udeľovaná Viktóriou, korunnou švédskou princeznou, vojvodkyňou z Västergötland v deň jej narodenín, 14. júla.
Výsledky.
Olympijské hry.
"2 medaily (1 zlato, 1 striebro)"
Majstrovstvá sveta.
"3 medaily (1 zlato, 1 striebro, 1 bronz)"
Osobný život.
Mladšia sestra Hanny sa volá Elvira Öbergová a je rovanko ako jej sestra biatlonistkou. Elvira vyhrala 3 zlaté medaily na Majstrovstvách sveta v biatlone juniorov 2018.
Stupavské predhorie

Stupavské predhorie je geomorfologickou časťou Pezinských Karpát, podcelku Malých Karpát. Leží na západnom okraji podcelku, v blízkosti mesta Stupava.
Polohopis.
Územie sa nachádza v juhozápadnej časti Malých Karpát a zaberá západný okraj podcelku Pezinské Karpaty. Okrajom zasahuje na územie mesta Stupava, z ďalších sídiel leží na severnom okraji Jablonové, južnejšie je Lozorno a na južnom okraji Borinka a Marianka. V rámci pohoria susedí na východe a juhu geomorfologická časť Homoľské Karpaty, západným a severným smerom sa nachádza Podmalokarpatská zníženina, podcelok Borskej nížiny. 
Táto oblasť patrí do povodia rieky Morava a teda do úmoria Čierneho mora. Najvýznamnejšími vodnými tokmi Stupavského predhoria je Suchý potok, Stupavský potok a Rakytov. Na Suchom potoku je na okraji Lozorna vybudovaná "vodná nádrž Lozorno". Touto časťou vedú iba lesné cesty, výnimkou je cesta III. triedy do Borinky na južnom okraji územia.
Chránené územia.
Táto oblasť Malých Karpát je z veľkej časti súčasťou Chránenej krajinnej oblasti. Vyňaté z nej sú okrajové časti a okolie Stupavy a Borinky. Osobitne chráneným územím je prírodná rezervácia Pod Pajštúnom v strednej časti predhoria.
Turizmus.
Stupavské predhorie nepatrí medzi veľmi navštevované oblasti a slúži najmä ako cieľ kratších vychádzok obyvateľov blízkych sídiel. Výškovo nevýrazné vrchy sú porastené hustým lesom a neposkytujú výhľady. Turisticky atraktívnou je na južnom okraji ležiaca Bazilika Narodenia Panny Márie v Marianke a v tesnom susedstve ležiaca ruina hradu Pajštún. Pri Lozorne sa nachádza „Gazdovská dedinka Abeland“.
Smolenická vrchovina

Smolenická vrchovina je geomorfologickou časťou Pezinských Karpát, podcelku Malých Karpát. Leží v severovýchodnej časti podcelku, západne od Smoleníc.
Polohopis.
Vrchovina sa nachádza na východnom okraji strednej oblasti Malých Karpát a zaberá severovýchodnú časť podcelku Pezinské Karpaty. Na východnom okraji ležia obce Smolenice, Horné Orešany, Dolné Orešany a Doľany. Zo severu a západu územie obklopujú Biele hory, juhozápadným smerom nadväzujú Homoľské Karpaty a na východnom okraji do stredu zasahuje neveľká Lošonská kotlina, všetko časti Pezinských Karpát. Juhovýchodným a východným smerom leží Podmalokarpatská pahorkatina, ktorá je časťou Trnavskej pahorkatiny (podcelku Podunajskej pahorkatiny). 
Východná časť Malých Karpát odvádza vodu juhovýchodným smerom Podunajskou pahorkatinou a Smolenická vrchovina patrí do povodia Dudváhu, ktorý ústi do Malého Dunaja. Z významných potokov touto časťou preteká Parná, Bohatá, Podhájsky potok, Smutná a Smolenický potok. Na východnom okraji je vybudovaná na riečke Parná vodná nádrž Horné Orešany. Obcami na okraji územia prechádza cesta II/502 (Modra – Dolné Orešany – Smolenice – Trstín).
Chránené územia.
Táto časť Malých Karpát je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. Osobitne chránenými územiami sú národná prírodná rezervácia Hlboča, prírodná rezervácia Bolehlav, Čierna skala a Lošonský háj a národná prírodná pamiatka Driny.
Turizmus.
Turisticky atraktívnou je najmä severná časť územia v okolí Smoleníc. Nachádza sa tu jedinečný Smolenický zámok, archeologické nálezisko s hradiskom Molpír, no i krasové územie s jaskyňou Driny. Neďaleko sa nachádza táborisko "Jahodník" a pri obci Horné Orešany aj rovnomenná vodná nádrž. Sieť turistických chodníkov prepája túto časť so zvyškom Pezinských Karpát.
Lakaina

Lakaina ("lakaina") je typ starogréckej keramickej nádoby.
Lakaina (mn. č. "lakainai") je hlboká čaša na pitie s dvomi vodorovnými uchami umiestnenými pri dne nádoby. Jej priemerná výška je približne 10 cm. Grécky spisovateľ Athénaios vo svojej knihe "Deipnosofistai" uvádza, že jej pôvod je v Sparte (v Lakónii). Dnešné výskumy to potvrdzujú. V Sparte bola lakaina hlavne v prvej polovici 6. stor. pred Kr. uprednostňovaná pred inými tvarmi čaší na rozdiel od väčšiny ostatných častí Grécka. Zdobili ju najmä čierne geometrické vzory (štvorčeky, bodky na hornom okraji čaše), ktoré majú afinitu s výrobkami dielne lakónskeho maliara Naukratida toho obdobia.
Akt (umenie)

Akt je označenie pre výtvarné zobrazenie nahého ľudského tela. Môže ísť o dielo maliarske, sochárske i fotografické. Cieľom aktu je spravidla vyjadrenie estetickej hodnoty človeka, nie pôsobenie zmyselnosti na pohlavné pudy človeka. Klasický akt nadväzuje na antickú tradíciu zobrazovania ideálu krásy pomocou postavy v kontraposte.
Hranica medzi erotickým umením a aktom je nestála, odvíja sa od kultúrnych a náboženských zvyklostí spoločnosti i od osobných diváckych skúseností diváka. Zobrazenie aktu v súčasnej západnej spoločnosti nie je, narozdiel od zobrazovania nahoty v bežných situáciách, považované za porušenie noriem slušnosti.
Čas (album)

Čas je tretí štúdiový album slovenskej rockovej kapely INSIDE. Album vyšiel v júni v roku 2019 a nachádza sa na ňom 10 skladieb. Kapela na albume pracovala spolu s umelkyňou Sarah Avni ktorá vytvorila grafiku albumu a namaľovala vlastný obraz ku každej skladbe. Album pokrstila slovenská legenda Tublatanka.
Welland (Ontário)

Welland je kanadské mesto v južnom Ontáriu. V sčítaní obyvateľstva v roku 2016 malo 52 293 obyvateľov.
Dejiny.
Welland vyrástol na osade, ktorá vznikla okolo roku 1788. V roku 1829 bol postavený akvadukt, ktorý viedol Welland kanál ponad rieku Welland a osada dostala meno Aqueduct alebo The Aqueduct. Od roku 1844 sa osada volala Merrittsville. 24. júla 1858 bola založená ako obec. 1. januára 1878 sa zmenila na town a od 1. júla 1917 má štatút city.
K 1. januára 1950 mesto prebralo časť Thoroldu a rozšírilo sa tak o 300 akrov. K 1. januáru pohltilo Crowland Township, väčšiu časť Humberstone Township a menšiu časť Thoroldu. V júni 2005 mesto otvorilo novú radnicu a knižnicu v komplexe Civic Square. V roku 2016 Welland zaviedol nové logo založené na podobe mosta č. 13 Wellanskom kanáli. Mesto tiež zaviedlo nový slogan, Bridging the Past, Present and Future.
Ekonomika a doprava.
Welland bol vďaka blízkosti k vodnej elektrárni pri Niagarských vodopádoch známy oceliarskym, automobilovým a textilným priemyslom. Mesto obsluhuje mestská a regionálna doprava.
Inštitúcie.
Vo Wellande sa nachádza Niagara College, 8 základných 7 katolíckych a tri frankofónne školy. V meste sa nachádza Museée de Welland Museum.
Welland

Welland môže byť:
2. slovenská futbalová liga 2019/2020

2. slovenská futbalová liga 2019/2020 bol 27. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. Súťaž organizoval Slovenský futbalový zväz. Víťazom súťaže sa po skrátenom režime stal FK Dubnica nad Váhom, ktorý si tak vybojoval aj postup do baráže o Fortuna ligu. V nej sa stretol s FC Nitra, no po výsledkoch doma 0–0 a vonku 0–3 ostal druholigovým tímom.
Štyria nováčikovia boli Slovan Bratislava B, MŠK Púchov, Ružomberok B a FC Košice. Zostupujúcim tímom z Fortuna ligy bol FK Železiarne Podbrezová.
11. tím minulej sezóny, FC Lokomotíva Košice sa do ročníka 2019/20 neprihlásil z dôvodu finančných problémov. Nahradil ho tak jeden zo zostupujúcich tímov predchádzajúcej sezóny, FK Slavoj Trebišov.
Skupina o titul.
Skrátený režim.
Z dôvodu pandémie koronavírusu sa druhá liga dohrala v skrátenom režime, prvých 6 tímov hralo v tzv. skupine o titul, zvyšok si už nezahral. Žiadny tím nezostúpil. Víťaz skupiny o titul hral o postup do najvyššej súťaže s jej posledným tímom.
Baráž o postup do Fortuna ligy.
"Viac informácií v článku Fortuna liga 2019/2020, v sekcii Baráž o udržanie"
Majstrovstvá sveta v biatlone 2020

Majstrovstvá sveta v biatlone 2020 sa konali od 12. februára do 23. februára 2020 v talianskom meste Antholz-Anterselva.
Výsledky Slovákov.
"Všetky výsledky sú z Medzinárodnej biatlonovej únie."
Výber hostiteľa.
Dňa 4. septembra 2016 Anterselva vyhrala hlasovanie (30 hlasov) počas 12. kongresu IBU, ktorý sa konal v Kišiňove, hlavom meste Moldavska. Neúspešní kandidáti boli slovinská Pokljuka (12 hlasov) a nemecký Oberhof (4 hlasy). Ešte pred začatím hlasovania svoju kandidatúru stiahlo Nové Mesto na Morave. Biatlonové majstrovstvá sa v Antholze budú konať po šiestykrát v histórii.
Plavecké predhorie

Plavecké predhorie je geomorfologickou časťou Pezinských Karpát, podcelku Malých Karpát. Leží v severozápadnej časti podcelku, v okolí obce Plavecký Mikuláš.
Polohopis.
Územie sa nachádza na západnom okraji strednej časti Malých Karpát a zaberá severozápadnú časť podcelku Pezinské Karpaty. Na severnom okraji leží obec Prievaly, južným smerom lemujú západný okraj predhoria aj Plavecký Peter, Plavecký Mikuláš a Plavecké Podhradie. Z juhu a juhovýchodu územie obopína Bukovská brázda, geomorfologická časť Pezinských Karpát, severovýchodne nadväzuje podcelok Brezovské Karpaty. Severozápadný a západný okraj vymedzuje Podmalokarpatská zníženina, geomorfologický podcelok Borskej nížiny. 
Západná časť Malých Karpát odvádza vodu do Borskej nížiny, ktorá patrí do povodia Moravy. Plavecké predhorie odvodňujú viaceré vodné toky, ktoré ústia do Rudavy. Najvýznamnejšie sú Hrudky, Trstienka, Libuša a Smrekovec. V tesnom susedstve je na riečke Hrudky vybudovaná vodná nádrž Buková. Obcami na okraji územia prechádza cesta II/501 (Lozorno – Plavecký Mikuláš – Jablonica).
Chránené územia.
Takmer celá táto časť Malých Karpát je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty. Vyňatá je len malá časť v okolí Plaveckého Mikuláša. Osobitne chránenými územiami sú národná prírodná rezervácia Pohanská, prírodná rezervácia Nové pole a Kamenec a prírodná pamiatka Bukovina.
Turizmus.
Turisticky atraktívne je najmä okolie Plaveckého Podhradia s ruinami Plaveckého hradu a viacerými jaskyňami. Osídlenie v paleolite bolo preukázané v jaskyni Deravá skala pri Plaveckom Mikuláši. Severným okrajom údolím riečky Chotár viedla v stredoveku Česká cesta. V susedstve leží vyhľadávaná rekreačná oblasť v okolí vodnej nádrže Buková. Sieť turistických chodníkov prepája túto časť so zvyškom Malých Karpát.