Jiří Levý

Doc. PhDr. Jiří Levý, DrSc., (* 8. august 1926, Košice – † 17. január 1967, Brno) bol český literárny teoretik, historik a teoretik prekladu, syn vysokoškolského profesora romanistiky a prekladateľa z francúzštiny Otakara Levého.
Životopis.
Narodil sa a detstvo prežil na Slovensku, najprv v Košiciach a v rokoch 1929 – 1939 v Bratislave, kde jeho otec po vzniku Česko-Slovenska učil na strednej škole a neskôr pôsobil ako docent francúzskej literatúry na univerzite.
Po stredoškolskom štúdiu v Prahe sa venoval štúdiu angličtiny a češtiny na Masarykovej univerzite v Brne (PhDr. 1949). V rokoch 1950 – 1963 prednášal na Univerzite Palackého v Olomouci, od roku 1964 pôsobil na katedre českej literatúry a literárnej vedy na brnianskej univerzite. Kandidátska práca "Vývoj prekladateľských metód v českej literatúre" (1957), habilitačná práca "Základné otázky teórie prekladu" (1958) a doktorská práca "Problémy porovnávacej verzifikácie" (1963) vymedzujú celkom zreteľne okruh jeho bádateľských záujmov. Prispieval do domácich a zahraničných vedeckých časopisov, prednášal doma aj v zahraničí (Dubrovník, Varšava, Hamburg, Viedeň, Stuttgart) o problematike prekladania.
V Brne zorganizoval dve verzologické konferencie, založil Skupinu pre exaktné metódy a medziodborové vzťahy. Bol členom "Zväzu československých spisovateľov", aktívne pracoval v prekladateľskej sekcii "Zväzu českých spisovateľov", pôsobil v medzinárodnej prekladateľskej organizácii "FIT". Bol členom redakčných rád "Odeonu", časopisu "Česká literatura", "Dialogu", časopisu "Babel" a redaktorom zborníka "Teória verša".
Spolu s J. F. Fraňkom redigoval edíciu Český preklad. Ako prvý zväzok tejto edície vyšla Levého publikácia "České teórie prekladu" (prvýkrát v roku 1957, SNKLU, 2. vydanie 1996, Ivo Železný). České teórie prekladu obsahujú Levého štúdiu "Vývoj prekladateľských teórií a metód v českej literatúre" a súbor závažných úvah českých prekladateľov, kde sú formulované prekladateľské normy od 15. storočia do roku 1945.
Knižná publikácia "Umenie prekladu" (1. vydanie 1963, 2. vydanie 1983) predstavuje základné dielo o prekladaní umeleckej literatúry. Všíma si genézu prekladu a stavbu prekladaného diela. Zameriava sa hlavne na prekladanie poézie. Toto dielo vzbudilo pozornosť v zahraničí, o čom svedčia jeho preklady do nemčiny (Die literarische Übersetzung, Theorie einer Kunstgattung, Frankfurt nad Mohanom, Athenäum 1969), ruštiny (Iskusstvo perevoda, Progress 1974) a srbochorvátčiny (Sarajevo, „Svetlost“ 1982).
Nemalú pozornosť venoval Jiří Levý aj teórii verša. V mnohých štúdiách sa zamýšľa nad verzologickými problémami v súvislosti s problematikou prekladu ("Izochrónia faktov a izosylabizmus ako činitele básnickeho rytmu", "Rytmus verša ako prostriedok dramatickej interpretácie", "Verš českej ľudovej poézie a jej ohlasov", "Vývoj českého divadelného blankverzu" a ďalšie).
Závažné sú tiež štúdie monografické, práce o T. S. Eliotovi, W. Whitmanovi, B. Jonsonovi a iné. Posmrtne vyšiel súbor cudzojazyčných štúdií "Paralipomena" (1971) a výber štúdií "Bude literárna veda exaktnou vedou?" (1971). Svoj význam mala aj informatívna antológia "Západná literárna veda a estetika" (1966) a "Súčasné divadelné prekladateľstvo" (1966).