burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Katedrála svätého Vavrinca (Petřínské sady)

Katedrála svätého Vavrinca je barokový kostol v Parku u rozhledny na pražskom Petříne. Od roku 1995 ho využíva starokatolícka cirkev ako biskupský kostol. Je chránený ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
História.
Pôvodne išlo o románsky kostol. Najstaršia správa o ňom pochádza z roku 1135. Podľa kostola tiež vznikol starý nemecký názov Petřína "Laurenziberg". Románska stavba spadala pod svätovítsku kapitulu, ktorá sa však v jeho správe až do Bielej Hory striedala s kapitulou vyšehradskou.
V 30. rokoch 18. storočia, v súvislosti s výstavbou výklenkových pútnických kaplniek krížovej cesty, prestala pôvodná románska stavba postačovať. Preto asi v rokoch 1740 – 1742 došlo k prestavbe v štýle neskorého dynamického baroka architektom Ignácom Palliardim starším, snáď podľa upravených plánov Kiliána Ignáca Dientzenhofera.
Niekedy sa uvádza, že stavbu dokončil známejší Ignác Palliardi mladší okolo roku 1770. O kostol sa zaviazalo starať Bratstvo pražských kuchárov.
V roku 1784 bol kostol zrušený, zariadenie rozpredané a hlavný oltár bol prenesený do kostola v Bříství. Pre potreby bohoslužieb bol chátrajúci objekt opravený opäť v rokoch 1830 – 1840.
Spoločne s vedľajšou kaplnkou Kalvárie, Božím hrobom a krížovou cestou tvorí katedrálny chrám sv. Vavrinca sakrálny komplex stavieb na vrchu Petřín a jeho duchovnú správu zabezpečuje Starokatolícka cirkev.
Duchovná správa.
Od roku 1995, kedy sa kostol sv. Vavrinca stal katedrálnym chrámom Starokatolíckej cirkvi, bol spravovaný ako súčasť pražskej farnosti, teraz tu existuje samostatná farnosť. Administrátorom je kňaz ThDr. Petr Jan Vinš.
Eudaimón z Egypta

Eudaimón () bol starogrécky boxer.
Grécky sofista Flavius Filostratos vo svojom diele "O hrdinoch" (Hērōikós, dielo vzniklo po roku 213) zaznamenal, že Eudaimón z Egypta a Ploutarchos boli jedineční boxeri: "„Ploutarchos bojoval proti Egypťanovi Hermeiasovi v Olympii o korunu víťazstva v boxe. Keď boli obaja vyčerpaní, jeden od rán, druhý od smädu, keďže bolo pravé poludnie, sa zrazu nad štadiónom roztrhol mrak a smädný Ploutarchos sa napil vody, ktorou nasiakli ovčie kožušiny okolo jeho predlaktí. Keď sa zamyslel nad vešteckou odpoveďou, ako neskôr povedal, nabral odvahu a získal víťazstvo. Rovnako by ste žasli nad vytrvalosťou Eudaimóna z Egypta, keby ste ho niekde videli pri boxovaní. Keď sa ho spýtali, prečo nebol porazený, povedal: Pohŕdaním smrťou.“"
Taliansky historik Luigi Moretti nezaradil Eudaimóna do zoznamu olympijských víťazov, pretože mu uvedený text nenaznačoval, že by sa ním skutočne stal.
Eudaimón

Eudaimón () môže byť:
Zdroje.
Bistro.sk

Bistro.sk a.s. je najväčšia online donášková služba jedla na Slovensku, ktorá sídli v Bratislave. Zákazníci si môžu svoje jedlo objednať online prostredníctvom aplikácie pre iOS alebo Android či priamo cez webovú stránku. Jedlo doručujú kuriéri po celom Slovensku, vo viac ako 140 mestách. Na výber sú desaťtisíce jedál z takmer 2 000 reštaurácií. 
Dejiny donáškovej služby.
Spoločnosť Bistro.sk, a.s. založil v roku 2013 Milan Dubec. Vznikla pod spoločnosťou Azet.sk, a.s. ako súčasť portfólia internetových portálov. Bistro.sk začalo ako projekt, ktorý pôsobil v rámci inzertného oddelenia a až v roku 2016 sa z bočného projektu stalo samostatné oddelenie so štruktúrou, vedením a zamestnancami. V tom istom roku prešla značka Azet.sk a všetky jej subjekty pod švajčiarsko-nemeckú firmu Ringier Axel Springer AG. Následnou kúpou dvoch ďalších konkurenčných donášok, DajmeJedlo.sk a Ham.sk a ich zlúčením s Bistro.sk si spoločnosť Ringier Axel Springer Slovakia upevnila vedúcu pozíciu na slovenskom trhu v segmente služieb doručovania jedla. 
Bistro.sk na začiatku fungovalo na princípe ponuky jedál jednotlivých partnerských reštaurácií, ktoré mali vlastnú donášku pre zákazníkov. To sa zmenilo v roku 2018, keď bola v Bratislave spustená nová služba "Bistro Kuriér", ktorá priniesla do portfólia Bistro.sk roznášku jedla vlastnými kuriérmi, vďaka čomu sa ponuka rozšírila aj o reštaurácie bez vlastnej donášky. Bistro Kuriér aktuálne funguje aj v Košiciach, Banskej Bystrici, Žiline a Nitre. 
V roku 2021 odkúpila Bistro.sk holandská firma Just Eat Takeaway.com NV, ktorá patrí medzi svetových lídrov v tomto odvetví.
Drábovka

Drábovka () je vrch v pohorí Poľana. Leží približne severne od mesta Detva. Je súčasťou NPR Zadná Poľana, patriacej do Chránenej krajinnej oblasti Poľana.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoká Poľana. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Zvolen a v katastrálnom území obce Očová. Najbližšími sídlami sú severne situovaná osada Kyslinky, juhozápadne ležiaca obec Dúbravy a južne mesto Detva. 
Opis.
Drábovka leží v južnej časti hrebeňa kaldery bývalého stratovulkánu, na západnom okraji masívu Prednej Poľany. Ten je na východe vymedzený sedlom Priehybina, oddeľujúcim dominantnú Poľanu, západným smerom sa nachádza sedlo Príslopy, oddeľujúce Želobudzskú skalku. Z významných vrchov je severným smerom Bukovina (), východne susedí Predná Poľana () a Poľana (), južne Králička () a západne Želobudzská skalka (). Aj táto časť pohoria patrí do povodia Hrona, resp. jeho čiastkového povodia rieky Slatina. Severné svahy masívu odvodňujú prítoky Hučavy, južné potok Mačinová. Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no traverzom prechádza chodník, spájajúci sedlo Príslop a rázcestie pri Horskom hoteli Poľana. 
Výhľady.
Vrcholová časť Drábovky je pokrytá lesným porastom, ktorý tak umožňuje len obmedzený výhľad. Bralá vo vrcholovej časti a prieseky umožňujú pozorovať najmä okolité vrchy a hrebeň pohoria. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť aj Javorie, Ostrôžky, Štiavnické, Kremnické a Starohorské vrchy, Veľkú Fatru a Nízke Tatry. Severným smerom sú ponad nízkotatranský hrebeň pozorovateľné aj končiare Vysokých Tatier a južným sú viditeľné niektoré horstvá v Maďarsku.
Prístup.
Vrcholom Drábovky vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Zadná Poľana, preto je prístup na najvyššiu časť obmedzený. Značený chodník vedie južnými svahmi a prístup na vrchol je možný neznačeným chodníkom. Na samotný masív je prístup:
Reddit

Reddit je webová stránka, ktorá kombinuje funkcie sociálnej siete a fóra, kde môžu registrovaní používatelia uverejňovať odkazy na akékoľvek informácie, ktoré sa im na internete páčia, a diskutovať o nich. Rovnako ako mnoho iných podobných webových stránok, aj Reddit udržiava systém hlasovania za príspevky, ktoré sa vám páčia – tie najpopulárnejšie končia na domovskej stránke webu. Reddit je jedna z najpopulárnejších webových stránok na svete – ide o 19. najnavštevovanejšiu stránku podľa Alexa Internet. Stránka má aplikáciu pre mobilné zariadenia na báze iOS a Android.
Názov Reddit tvorcovia vysvetľujú slovnou hračkou z angličtiny – „I read it on Reddit“.
Referencie.
Balut

Balut (vietnamsky: Trứng vịt lộn) je pokrm pochádzajúci z juhovýchodnej Ázie, rozšírený predovšetkým na Filipínach ako cenovo dostupné pouličné občerstvenie. Pripravuje sa z vtáčieho vajca (najčastejšie z kačice divej), ktoré je oplodnené a udržuje sa dva až tri týždne v teple, aby sa v ňom vyvinul zárodok. Vajce sa v škrupine varí v pare dvadsať až tridsať minút. Nevyliahnuté mláďa má takto krehké kosti a môže sa jesť v celku.
Na ochutenie balutu sa používa soľ, chilli, zázvor, cesnak, ocot alebo sójová omáčka.
Balut je cenený pre vysoký obsah vápnika a býva považovaný za afrodiziakum, pri nedodržaní hygienických zásad však hrozí nákaza salmonelózou.
Varenie nevyliahnutých kačíc zaživa je kritizované ochrancami zvierat.
Carlos Gamarra

Carlos Alberto Gamarra Pavón (* 17. február 1971, Ypacaraí) je bývalý paraguajský futbalový reprezentant. Hrával na poste obrancu a bol kapitánom paraguajskej reprezentácie, za ktorú odohral spolu 110 zápasov. Vďaka jeho schopnostiam byť lídrom tímu, fyzickej sile, schopnosti hry vo vzduchu a výnimočného talentu na zastavenie protihráča sa považuje za jedného z najlepších futbalových obrancov sveta.
V drese reprezentácie sa zúčastnil troch majstrovstiev sveta vo futbale (1998, 2002 a 2006), piatich šampionátoch Copa América a dvoch olympijských hrách (1992 a 2004).
S AEK Atény získal grécky pohár (2002) a s Interom Miláno Coppa Italia (2005).
Dvakrát bol vyhlásený za paraguajského futbalistu roku (1997, 1998). Brazílsky časopis "Placar" ho vyhlásil 87. najlepším futbalistom 20. storočia.
Owen a Mzee

Owen je hroch obojživelný a Mzee je korytnačka obrovská, ktorí nadviazali priateľské puto v národnom parku v Keni. Príbeh dvoch nezvyčajných kamarátov sa stal mediálnou senzáciou a neskôr sa dočkal aj knižného spracovania.
Owen bol ešte len mláďa, keď vlna cunami spôsobená zemetrasením v Indickom oceáne v roku 2004 oddelila malého hrocha od jeho stáda. Owen bol následne prevezený do národného parku Haller v Keni. Hneď po presune sa Owen pokúsil nadviazať puto so 130 ročnou korytnačkou Mzee ("po swahilsky: Starec)", ktorá mláďaťu svojím veľkým kupolovitým a hnedým pancierom pripomínala dospelého hrocha. Napriek tomu, že Mzee bol spočiatku ostražitý, postupne si na nového spoločníka zvykol.
Pracovníci parku sa neskôr rozhodli dvojicu rozdeliť, nakoľko Owen rástol a pre svoju veľkosť začínal byť pre korytnačku nebezpečný. Pre Owena vybudovali nový výbeh, a neskôr sa úspešne začlenil medzi ostatné hrochy.
Owen aj Mzee dodnes žijú vo svojich výbehoch v národnom parku v Keni.
Esen-tajši

Esen-tajši († 1454 / 1455) bol od roku 1439 ojratský vládca s titulom tajša, syn a následník Togon-tajšiho. Roku 1449 v bitke pri Tchu-mu zajal Jing-čung cisára čínskej ríše Ming, nedokázal však svoj úspech využiť a hoci sa roku 1453 vyhlásil chánom Mongolska, jeho autorita upadla a vzápätí padol v boji proti vzbúrencom.
Život.
Esen bol synom ojratského vládca, "tajšiho", Togona. Za života otca sa vyznamenal vo vojne s Mogulistánom. V bojoch opakovane porazil nepriateľa a dokonca dvakrát zajal chána Mogulistána Sultana Uwajsa Chána. Roku 1439 po smrti otca prevzal vládu nad Ojratmi. Cez formálnu podriadenosť mongolskému Chánovi Togto Bukovi, manželovi Esenovej sestry, bol faktickým vládcom Mongolov. V prvej polovici štyridsiatych rokov 15. storočia ovládol Chami na Hodvábnej ceste a mongolské kniežatstvo v Kan-su, v druhej polovici toho istého desaťročia si podrobil Urianchajcov (na východe vnútorného Mongolska) a zjednotil tým Mongolsko.
Esen udržiaval diplomatické a obchodné styky s čínskou ríšou Ming. Mingovia však odmietali slobodný obchod a obmedzovali kontakty na výmenu tribútu prinášaného Mongolmi za dary mingskej vlády. Početnosť posolstiev vysielaných Esenom počas štyridsiatich rokov vzrástla z niekoľko málo sto na tisícky mužov, až Číňania začali protestovať a roku 1449 poskytli Mongolom len pätinu požadovaného tovaru. Mongoli sa rozhodli vziať si ho silou. Bezprostrednou zámienkou k vojne bolo odmietnutie Esenovej žiadosti o cisársku princeznú pre jeho syna.
V júli 1449 Mongoli zahájili rozsiahlu inváziu do Číny. Na východe chán Togto Buka s Urianchajcami zaútočil na Liao-tung. Druhá mongolská armáda vytiahla na Suan-fu a tretia, na čele s Esenom, postupovala na Ta-tchung. Proti Mongolom vytiahla narýchlo zhromaždená mingská armáda na čele so sebavedomým cisárom Jing-čungom. Neschopné vedenie mingskej armády viedlo k jej drvivej porážke omnoho slabším Esenovým oddielom a zajatím Jing-čunga. Číňania ale po prekonaní šoku vybrali nového cisára, Jing-cungovho brata Ťing-tchaa, Esen nebol schopný svoj úspech využiť na získanie akýchkoľvek výhod a tak roku 1450 uzavrel s Ming mier a Jing-čung vrátil.
V rokoch 1450-1451 potlačil vzburu Urianchajcov. Začiatkom 50. rokov sa dostal do konfliktu s chánom Togto Bukom, kvôli určeniu jeho nástupcu, v bojoch Chánov mladší brat Arbadžin prešiel k Esenovi a chán zahynul. Esen Arbadžina sa oženil so svojou dcérou a menoval ju novým chánom. Vzápätí ju však nechal zabiť a chánom sa vyhlásil sám.
Nového "tajšieho" Ojratov si potom Esen vybral svojho staršieho syna Amasandža. To vyvolalo vzburu časti Ojratov vedenú Alagom Temurom, hodnostárom ktorý sa pokladal za vhodnejšieho kandidáta na hodnosť "tajša." Nasledovala bitka, v ktorej bol Esen porazený a čoskoro zahynul.
Jednofázové kvasenie (album)

Jednofázové kvasenie je debutový štúdiový album slovenskej folkovej skupiny Jednofázové kvasenie, ktorý vyšiel v roku 1990 ako LP a MC vo vydavateľstve Opus.
Album nahralo Jednofázové kvasenie, teda základná trojica Dušan Valúch, Miloš Janoušek a Karol Svozil s prispením hosťujúcich hudobníkov (Fedor Frešo, Milan Tedla, Marián Kochanský, Jaroslav Filip, Martin Chrobák a ďalší). Autormi všetkých piesní sú Dušan Valúch a Miloš Janoušek. Debut obsahuje skladby, ktoré vznikali ešte pred nahraním debutového albumu, takže je to akýsi prierez tvorbou oboch autorov z obdobia ich sólového vystupovania (polovica 70. rokov), pôsobenia v pesničkárskom združení Slnovrat (1979 až 1987) a existencie samotnej skupiny Jednofázové kvasenie.
Album sa nahrával v roku 1990 v digitálnom štúdiu vydavateľstva Opus. Autorom obalu bol karikaturista Bobo Pernecký, autormi sleevenote k platni boli Milan Lasica, Ladislav Snopko a Hlas kotolne.
Reedície.
Reedícia albumu vyšla v roku 1996 ako CD vo vydavateľstve Opus. Okrem skladieb z pôvodnej LP obsahuje ešte 4 piesne zo samplera Folkový kolotoč (Opus 1990) a 2 piesne z archívu zvukového režiséra Alexandra Soldána.
Skladby – reedícia na CD (1996).
Poznámky:
Filip Mešár

Filip Mešár (* 3. január 2004, Spišská Belá) je slovenský hokejový útočník, aktuálne hráč tímu AHL Laval Rocket. V NHL má zmluvu s klubom Montreal Canadiens, ktorý ho aj draftoval v prvom kole v roku 2022.
Klubová kariéra.
Juniorská kariéra (2020 - 2024).
Filip Mešár začínal v tíme HK Poprad. V slovenskej extralige debutoval v sezóne 2020-21, v danom ročníku odohral 36 zápasov, strelil štyri góly a pridal desať asistencií. V play-off naskočil do ďalších pätnástich stretnutí, v ktorých zapísal štyri body za dva góly a dve asistencie. S Popradom postúpil až do finále, ale ligový titul získal HKm Zvolen.
V ročníku 2021-22 odohral 37 stretnutí, v ktorých strelil osem gólov a pridal rovnaký počet asistencií. V play-off zapísal štyri body v šiestich stretnutiach, ale Poprad vypadol už v prvom kole. Na konci sezóny bol draftovaný do NHL, z 26. miesta si ho vybralo mužstvo Montreal Canadiens.
Pred štartom sezóny 2022-23 sa presunul do zámoria, vôbec prvýkrát v kariére hral mimo rodnej krajiny. Počas predsezónnych kempov avizoval, že jeho prioritou je odohrať ročník medzi seniormi, lenže vedenie Canadiens ho nasadilo do jediného zápasu v AHL, a následne ho preradilo do juniorského tímu Kitchener Rangers.
Za Rangers odohral 52 stretnutí v základnej časti, v ktorých pozbieral 51 bodov za 17 gólov a 34 asistencií. V play-off potom pridal ďalších deväť stretnutí a štyri body.
Sezónu 2023-24 zahájil v AHL, podobne ako rok predtým, ale za Laval Rocket nastúpil len k dvom stretnutiam, potom sa vrátil späť do juniorskej ligy OHL. Za Kitchener stihol odohrať 45 zápasov a získal 52 bodov za 19 gólov a 33 asistencií. V play-off odohral desať zápasov so ziskom 16 bodov za jeden gól a 15 asistencií. Podobne ako sezónu predtým, jeho mužstvo vypadlo už v druhom kole.
Napriek tomu, že Mešár počas pôsobenia v Kitcheneri držal bodovú produkciu na úrovni zhruba jedného bodu na zápas, jeho výkony boli považované za nedostačujúce.
Profesionálna kariéra (2024 - súčasnosť).
Pred štartom sezóny 2024-25 sa napevno presunul do tímu Laval Rocket. Úvod do sezóny mu vyšiel: v prvých piatich zápasoch zapísal rovnaký počet bodov, ale potom ho z hry vyradilo zranenie v dolnej časti tela. Očakáva sa, že sa do zápasového diania vráti v januári 2025.
Reprezentačná kariéra.
V roku 2021 sa zúčastnil majstrovstiev sveta juniorov v kanadskom Edmontone, kde patril medzi najmladších hráčov, keď v priebehu turnaja oslávil iba sedemnáste narodeniny. Na juniorský šampionát sa vrátil v roku 2023. Na turnaji zastával funkciu asistenta kapitána a v piatich stretnutiach získal šesť bodov. V roku 2024 sa vrátil na svoj posledný šampionát hráčov do 20 rokov. V národnom tíme zastával funkciu asistenta kapitána a s deviatimi bodmi (dva góly, sedem asistencií) bol najproduktívnejším hráčom výberu.
Za seniorskú reprezentáciu debutoval v sezóne 2021-22 na Nemeckom pohári. Hneď pri svojej premiére v národnom drese bol menovaný hráčom zápasu.
Stratený budzogáň

Stratený budzogáň alebo aj Skalný budzogáň (cca ) je prírodný výtvor v Súľovských vrchoch. Nachádza sa nad obcou Zbyňov, približne juhozápadne od Žiliny. Vznikol erozívnou činnosťou vody a dosahuje výšku 14 metrov.
Poloha.
Skalný objekt leží na východnom okraji centrálnej časti Súľovských vrchov a jeho geomorfologického podcelku Súľovské skaly. Budzogáň sa nachádza v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a v katastrálnom území obce Súľov-Hradná. Leží v masíve vrchu Žibrid, na skalnom pahorku, vybiehajúcom východným smerom. Je súčasťou CHKO Strážovské vrchy a najbližšími sídlami sú západne situovaná obec Súľov-Hradná a východne ležiaca obec Zbyňov. 
Prístup.
Budzogáň je prístupný náučným chodníkom, vedúcim z Rajeckých Teplíc na Žibrid.
Filipika

Filipika je osobná, ostrá polemika zameraná proti autorovi textu, diela či skutku.
Pojem bol prevzatý z diela gréckeho štátnika a rečníka Demostena, vodcu protimacedónskej strany, ktorým kritizoval Filipa II. Macedónskeho, otca Alexandra Veľkého, a upozorňoval na nebezpečenstvo hroziace z jeho strany v podobe podmaňovania si gréckych štátov. Pojem filipika tak ostal zachovaný ako typ polemických, ba až útočných prejavov, alebo symbol ostrej kritiky.
Pojem sa používa aj v názve, napr. Jana Blahoslava "Filipiky proti misomusům", tj. ostré, plamenné reči proti nepriateľom vzdelania.
Róbert II.

Róbert II. môže byť:
Ein Stein Blues

Ein Stein Blues je druhý štúdiový album slovenskej folkovej skupiny Jednofázové kvasenie. Vyšiel v roku 1994 ako jeden z prvých titulov začínajúceho vydavateľstva Pavian Records. Album bol vydaný ako CD a MC.
Tento prevažne akustický album nahralo Jednofázové kvasenie (Dušan Valúch, Miloš Janoušek a Karol Svozil) v spolupráci s ďalšími hosťujúcimi hudobníkmi (Stanislav Dobrovič, Milan Tedla, Vlado Mrázko, Martin Chrobák). Z dôvodu zaneprázdnenosti v iných hudobných projektoch sa dlhoročný spoluhráč Fedor Frešo na albume objavil len v jednej skladbe („List Ježiškovi“), ktorá zostala z nahrávania debutovej platne a pôvodne bola určená pre nikdy nevydaný vianočný singel.
Autormi všetkých piesní sú Dušan Valúch a Miloš Janoušek. Album sa nahrával v októbri až novembri 1994 v štúdiu Spirit Art v Bratislave pod dohľadom zvukového režiséra Fera Petrisku. Autorom fotografií je Ján Lörincz.
Reedícia.
Reedícia albumu vyšla v roku 2012 u Pavian Records ako digipak, s rovnakými skladbami, ale s inou titulnou fotografiou než bola na pôvodnom vydaní. Pri príprave reedície sa totiž zistilo, že pôvodné fotografie obalu sa stratili, preto boli použité iné zábery z tej istej fotosession.
Vinogradov

Vinogradov môže byť:
Jednofázové kvasenie Live

Jednofázové kvasenie Live je tretí album slovenskej folkovej skupiny Jednofázové kvasenie a je to jediný „živý“ album v diskografii tejto kapely. Vyšiel v roku 2000 a tvorí ho záznam koncertu skupiny v bratislavskom Divadle a.ha.
So základnou trojicou Dušan Valúch, Miloš Janoušek a Karol Svozil na koncerte hrali basgitarista Fedor Frešo a huslista Milan Tedla, ako hosť sa v jednej skladbe („Blues pomalého vlaku“) objavil trampský pesničkár a hráč na ústnu harmoniku Ivan Terry Zeman (skupina Harvestri).
Album Jednofázové kvasenie Live vyšiel v edičnej rade Divadla a.ha (okrem tejto nahrávky tu vyšli ešte záznamy koncertov Eda Klenu, Mariána Geišberga, Petra Janků a flamencových gitaristov Flaca Nerju a Morenita de Triana). Album Jednofázové kvasenie Live podobne ako aj ďalšie tituly tejto edície vyšiel len ako CD-RW.
Okrem tradičného repertoáru skupiny Jednofázové kvasenie záznam prináša aj viacero nahrávok („Človek nie je nikdy sám“, „Spievame si pesničku“, „Vatra“, „Fúka vietor severný“, „Čieže sú to pávy“), ktoré nikdy nevyšli na radových albumoch skupiny.
Bezfázový stav

Bezfázový stav je štvrtý album slovenskej folkovej skupiny Jednofázové kvasenie a je prvým dvojCD slovenského folku. Skupina ho začala nahrávať v marci 2009 v bratislavskom B &amp; B štúdiu ako bežné radové CD a počas nahrávania sa nakoniec neplánovane rozrástol na dvojalbum. Album Bezfázový stav, na ktorom hosťovali hudobníci z najrôznejších žánrov, nakoniec vyšiel v r. 2011 na renomovanej českej značke Indies Happy Trails.
Charakteristika.
Prvý disk začína úvodným fragmentom „Ad meritum (Intro)“ a končí inštrumentálnou skladbou „Ad meritum“, čo by mohlo navodzovať dojem konceptuálneho albumu, zámerná spleť štýlov a žánrov však poslucháča z toho pocitu rýchlo vyvedie. Prvý disk prináša rockovejšiu, resp. bluesrockovejšiu tvár Jednofázového kvasenia, druhý disk skôr jeho folkovejšiu, viac akustickú podobu. Popri stálych spoluhráčoch (Milan Tedla, Tomáš Kukliš, Jakub Janoušek, Stano Dobrovič) sa na nahrávkach objavili aj džezmeni Milan Belan a Jozef Chorvát, bluesový klávesista Peter Koreň; netradične na nahrávke hosťoval spevák skupiny Diego, Ľuboš Kukliš, tentoraz ako hráč na bicie, a karikaturista a hudobník Martin Shooty Šutovec ako hráč na bendžo. 
Český publicista Pavel Klusák v recenzii Bezváhového stavu charakterizuje tvorbu Jednofázového kvasenia takto:
"„Ze Slnovratu vzešlo trio, které dodnes reprezentuje to nejsilnější z autorské slovenské písně: obskurního názvu Jednofázové kvasenie se neobávejme, dvojalbum Bezfázový stav není poznamenané laciným humorem".
"Řekneme-li, že „Blues o nevydarenom dni“ je zklamaným záznamem nevydařených pokusů o sebevraždu, naznačíme tím leccos z klidné podunajské chandry, která tiše září z tria autorů Dušana Valúcha a Miloše Janouška a klarinetisty Karla Svozila. Vedle českých věčně mladých Plíhalů a o kráse dychtících Nohaviců reprezentují Slováci jakousi únavu středního věku: původně to snad byla vyčerpanost normalizační, ale snadno se prokopírovala do nynějších časů: „Automatická pračka / všeobecnej bielizne / Ktorýkoľvek program zvolím / Špina takmer vôbec nemizne...“"
Album Bezfázový stav bol v roku 2012 nominovaný na cenu Radio_Head Awards.
Skladby.
CD1
CD2
Markos Eioutios Markianos Roufos

Markos Eioutios Markianos Roufos (, ) bol starogrécky boxer. 
M. E. Markianos Roufos z maloázijskej Sinópy bol viacnásobný víťaz v boxe na začiatku 2. storočia (v časoch Trajána). Súťažnú kariéru Roufa pripomínajú dva starogrécke nápisy na jeho kamenných pamätníkoch zo Sinópy. Tieto nápisy uvádzajú, že bol výnimočný športovec, t. j. paradoxos ("neporazený, nezvyčajný šampión"), ktorý zvíťazil na prestížnych celogréckych hrách, a to dvakrát v Nemei, dvakrát v Isthmii a raz na pýtických hrách v Delfách, dosiahol tiež tri víťazstvá na kapitolských hrách v Ríme, dve na neapolských hrách Sebasta, dve na "Koina Asias", zvíťazil aj na hrách Aktia alebo "Koinon Makedonias" a na iných hrách. Okrem toho vyhral 110-krát (uvádza sa aj 150-krát) aj na ďalších menej prestížnych súťažiach (často však ponúkajúcich pre víťaza výhru polovice talentu).
Roufos tieto víťazstvá dosiahol po najmenej deväťročnej kariére. Žiadny iný športovec z cisárskej éry sa nemohol pochváliť takým vysokým počtom víťazstiev. Bol prvým, kto vyhral v kategórii "ageneios" (doslova „bezbradých“; bola to kategória pre súťažiacich medzi "paides a andres", t. j. dorastencami a mužmi, špecifické vekové limity pre kategóriu ageneios sa líšili od miesta k miestu, ale vo všeobecnosti sa obmedzovali na neskorých tínedžerov) i medzi mužmi v ten istý deň v Antiochii a bol jediným víťazom vo všetkých troch vekových kategóriách v Nikomédii. Nikdy sa mu však nepodarilo vyhrať olympijské hry v élidskej Pise (na nápise uvedenú olympiádu nevyhral v Pise).
Dubová (vrch v Súľovských vrchoch)

Dubová () je zalesnený vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad mestom Rajec, približne juhozápadne od Žiliny. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha.
Nachádza sa na juhovýchodnom okraji centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie mesta Rajec a obce Jasenové. Vypína sa západne od Rajca a najbližšími sídlami sú západne situovaná Malá Čierna, severovýchodne ležiace Jasenové a spomínaný Rajec. 
Opis.
Dubová je súčasťou samostatného masívu, ktorý je na severe ohraničený údolím Jasenovského potoka a ja juhu údolím Hvojtovej. So zvyškom pohoria je spojená nevýrazným sedlom na severozápade, kde nadväzuje masív vrchu Dubica (). Tá je severným susedom, západne leží Vysoký vrch () a juhozápadne vrch Petrová (). Južným a východným smerom krajina klesá do mierne zvlnenej Rajeckej kotliny. Oblasť patrí do povodia Váhu, respektíve jej čiastkového povodia rieky Rajčanka; do nej smeruje západné a južné svahy odvodňujúca Hvojtová, ako aj severnú časť odvodňujúci Jasenovský potok. Severne od vrcholu sa na nevýraznom pahorku nachádzajú pozostatky Rajeckého hradu, ktorý na konci stredoveku ovládal široké okolie. Na vrchole je vybudovaná 6 metrov vysoká rozhľadňa, umožňujúca kruhový rozhľad, popri ktorej vedie náučný chodník "okolím Rajeckého hradu". 
Výhľady.
Nesúvislým porastom pokrytý vrch poskytuje len obmedzený rozhľad, no kruhový výhľad umožňuje rozhľadňa na jeho vrchole. Dobre viditeľné sú tak najmä okolité vrchy Súľovských vrchov, blízka Rajecká a Domanižská kotlina, Lúčanská Fatra a časť Strážovských vrchov. Pri dobrých podmienkach možno zhliadnuť aj časť Kysuckej vrchoviny a Krivánskej Fatry, nezriedka i Veľkú Raču či Baraniu góru v Poľsku.
Hermann Paul Müller

Hermann Paul Müller (* 21. november 1909, Bielefeld, Nemecko† 30. december 1975, Ingolstadt) bol nemecký pretekársky jazdec, vodič motocykla a sajdkár. 
V roku 1954 sa pripojil k továrenskému tímu NSU, firme Neckarsulm, a vyhral majstrovstvá sveta v rýchlosti motocyklov. Dodnes je najstarším jazdcom (46), ktorý vyhral šampionát.
Druhý pes, tretia fáza

Druhý pes, tretia fáza je piaty album slovenskej folkovej skupiny Jednofázové kvasenie. Album nahrala základná trojica Dušan Valúch, Miloš Janoušek a Karol Svozil (teda Jednofázové kvasenie) s prispením viacerých hosťujúcich hudobníkov (Fedor Frešo, Milan Tedla, Peter Koreň, Viktor Frešo, Pavel Malovič, BraňoTedla).
Charakteristika.
Väčšina piesní sa nesie v tradičnom folkovom ponímaní, niektoré nahrávky („Výlet“, „Cesta“, „Po holení“) však už naznačujú smerovanie k folk rocku, ktoré Jednofázové kvasenie neskôr rozvinulo na svojich ďalších albumoch. Väčšinu piesní zložili Dušan Valúch a Miloš Janoušek, po prvýkrát sa na albume Jednofázového kvasenia objavili aj piesne niekdajších spoluhráčov z pesničkárskeho združenia Slnovrat Pavla Maloviča, Ivana Hoffmana, Martina Maška a Jula Kazimíra.
Skladby týchto spoluhráčov sú dodnes súčasťou repertáru Jednofázového kvasenia.
Album Druhý pes, tretia fáza mal nezvyčajne dlhú a dramatickú cestu od nahrávky až po vydanie. Väčšina nahrávok vznikla v roku 1997 v štúdiu Spirit Art, zvyšné skladby sa dodatočne realizovali v roku 1998 v štúdiu Ebony. Samotné nahrávanie bolo od počiatku prenasledované rôznymi technickými problémami, ktoré spôsobili, že niektoré nahrávky bolo po roku potrebné nahrávať znovu, album sa opakovane premixovával. Keď bola nahrávka konečne ukončená, nepodarilo sa nájsť pre album vydavateľa a nahrávka bola na dlhé roky odložená „do šuplíka“. 
Namiesto neho skupina o dva roky neskôr vydala „živý“ album Jednofázové kvasenie Live.
CD Druhý pes, tretia fáza nakoniec vyšlo v roku 2012 na značke Pavian Records pri príležitosti reedície albumu Ein Stein Blues.
École normale supérieure (Paris)

École normale supérieure (ENS Paris) je jedna z najprestížnejších francúzskych vysokých škôl ("Grande école").
Centrálny kampus sa nachádza na rue d'Ulm v 5. parížskom obvode. Ďalšie areály sa nachádzajú na Boulevard Jourdanon a na predmestí Montrouge a vo Foljuif je biologické zariadenie
Spolu tvoria neformálnu skupinu škôl École normale supérieure. Na odlíšenie od ostatných sa parížska inštitúcia často nazýva ENS-Paris alebo ENS-Ulm.
Aníbal Cavaco Silva

Aníbal Cavaco Silva (* 15. júl 1939, Boliqueime) je portugalský politik, ekonóm a vysokoškolský pedagóg, prezident Portugalska v rokoch 2006 až 2016 a predseda vlády Portugalska v rokoch 1985 až 1995.
Životopis.
Narodil sa v malej dedinke na juhu v rodine majiteľa čerpacej stanice. Vojenskú službu absolvoval ako armádny dôstojník milície v rokoch 1962 až 1965 v Mozambiku. Bol vynikajúcim študentom, študoval vo Faro na základnej technickej škole Serpa Pinto a na Obchodnej a priemyselnej škole Faro absolvoval kurz všeobecného obchodu. Roku 1964 získal bakalársky titul v odbore financií na Vyššom inštitúte ekonomických a finančných vied v Lisabone a v roku 1973 doktorát z ekonómie na University of York v Anglicku, kde neskôr žil. Do Portugalska sa vrátil pred revolúciou 25. apríla 1974 vstúpil do PSD a vstúpil do Gulbenkianovej nadácie, integrujúcej Centrum pre agrárnu ekonomiku, z ktorej odišiel v roku 1977 a prevzal funkciu riaditeľa oddelenia štatistiky a ekonomických štúdií v Banco de Portugal. Do roku 1978 vyučoval ako asistent verejných financií na Vyššom inštitúte ekonomických a finančných vied Technickej univerzity v Lisabone. V 80-tych rokoch 20. storočia pôsobil ako profesor ekonómie na Katolíckej univerzite v Lisabone.
Politická kariéra.
V roku 1980 bol Cavaco Silva vymenovaný za ministra financií a plánovania vo vláde premiéra Francisca Sa Carneira. Odstúpil o 10 mesiacov neskôr, krátko po tom (január 1981), čo Sa Carneiro zomrel pri leteckej havárii. Od mája 1985 do februára 1995 predsedal Sociálnodemokratickej strane (PSD). Od 6. novembra 1985 do 28. októbra 1995 bol predsedom vlády. V prezidentských voľbách roku 1996 prehral s Jorgem Sampaiom. V prezidentských voľbách roku 22. januára 2006 vyhral hneď v prvom kole, kedď získal 50,6 % hlasov. Znovu zvolený bol v prezidentských voľbách 23. januára 2011 opäť už v prvom kole , kedy získal 53,3 % hlasov. Jeho funkčné obdobie skončilo v roku 2016.
Návšteva na Slovensku.
Cavaco Silva na pozvanie slovenského prezidenta Ivana Gašparoviča pricestoval 4. septembra 2008 na dvojdňovú návštevu. Najvyšší predstaviteľ Portugalskej republiky sa tiež stretol s predsedom NR SR Pavlom Paškom a premiérom Robertom Ficom.
Osobný život.
Je ženatý s Mariou Alves, profesorkou jazyka a portugalskej kultúry na Katolíckej univerzite v Lisabone. Manželia majú syna a dcéru.
Zaujímavosti.
Je športovo založený, je univerzitným šampiónom v behu na 110 metrov cez prekážky.
Rybí menuet

Rybí menuet je šiesty album slovenskej folkovej skupiny Jednofázové kvasenie. Skupina ho nahrávala v marci až auguste 2016 v bratislavskom štúdiu Verklík.
Charakteristika.
Skupina ho nahrávala, ako to už u nej býva zvykom, so svojimi stabilnými spoluhráčmi; nováčikmi boli hráč na bicie a hudobný režisér albumu Julián Ratica a hráč na klávesy Alexander Kotrusz. Zaujímavosťou bol post basgitary, o ktorý sa na albume rovnakou mierou podelili Fedor Frešo a Tomáš Kukliš.
Na rozdiel od predchádzajúcich albumov, na ktorých sa staršie piesne striedali s novinkami, bol Rybí menuet tvorený v prevažnej miere novými skladbami.
Recenzent českého hudobného časopisu "Rock’n’all" charakterizoval Rybí menuet takto: „Chytrý folk s přesahy do jazzu i vážné hudby staví na civilní poetice textů, z níž občas mrazí v zádech.“
Album Rybí menuet vyšiel v roku 2016 na značke Indies Happy Trails (Česko) a v roku 2017 nominovaný na cenu Radio_Head Awards.
Dubica

Dubica () je zalesnený vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Malá Čierna, približne juhozápadne od Žiliny. 
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie obce Malá Čierna. Západná časť hrebeňa však už zasahuje na katastrálne územie obce Súľov-Hradná v okrese Bytča. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí situovaná Malá Čierna a severne ležiaca Hradná. 
Opis.
Dubica je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Roháč južným smerom cez Žibrid na Vysoký vrch. Zalesnený masív Dubice má dva, približne rovnako vysoké vrcholy, pričom na severnejšom stojí telekomunikačný stožiar. Juhozápadným smerom je sedlom Marek oddelená Dlhá hora a Vysoký vrch (), juhovýchodne susedí Dubová (), severovýchodne Žibrid () a severozápadne Súľovskou kotlinou oddelená Havrania skala (). Oblasť patrí do povodia Váhu; západné svahy hrebeňa odvodňujú prítoky Bodianky a severné prítoky Hradnianky. Do Rajčanky smeruje voda z východných svahov Jasenovským potokom a z južných potokom Hvojtová. Značený turistický chodník z Malej Čiernej cez sedlo Marek do Vrchteplej vedie len úbočím a na vrchol vedú len neznačené chodníky lesom.
Výhľady.
Súvislý porast na hrebeni a vrchole znemožňuje výhľad. Menšie čistiny na úbočí poskytujú obmedzený rozhľad na okolité vrchy Súľovských vrchov, blízku Rajeckú a Súľovskú kotlinu. Z vhodných lokalít je pri dobrých podmienkach možno zhliadnuť aj Lúčanskú Fatru a časť Strážovských vrchov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný zo sedla Marek alebo z okolitých obcí.
Ján Čillik

Ján Čillík (* 17. apríl 1888, Staré Hory† 19. apríl 1937, Plavé Vozokany) bol slovenský robotník, kolonista a politik HSĽS v dvadsiatych rokoch 20. storočia.
Podľa údajov z roku 1925 pracoval ako kovorobotník v Podbrezovej. V parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za HSĽS. Kandidoval v XVIII. volebnom kraji (Banská Bystrica). V poslaneckej snemovni zasadal v sociálnom, ústavnoprávnom a živnostenskom výbore. Za HSĽS kandidoval aj v parlamentných voľbách v roku 1929. Za poslanca však už nebol zvolený.
Zomrel náhle uprostred práce na následky mŕtvice 19. apríla 1937 v osade Bimbula (dnes Medvecké), ktoré je dnes súčasťou obce Plavé Vozokany.
Strecha

Strešná konštrukcia alebo skrátene zastrešenie, strecha je konštrukcia alebo časť budovy, ktorá ju ukončuje a chráni pred vonkajšími a vnútornými vplyvmi a zabezpečujú požadovaný vnútorný stav. Medzi vonkajšie vplyvy patrí počasie, slnečné žiarenie, hluk, množstvo spadu a exhalátov alebo vplyvy otrasov. Medzi vnútorné vplyvy patrí vlhkosť prostredia alebo chemický vplyv.
Časti strešnej konštrukcie môžu medzi sebou splývať alebo úplne absentovať. Medzi základné časti strešnej konštrukcie patrí:
Rozdelenie striech podľa tvaru:
Rozdelenie striech podľa sklonu vonkajšieho povrchu krytiny:
Rozdelenie striech podľa využitia:
Ján Podoba (poľnohospodár)

Ján Podoba (* 21. apríl 1875, Veľké Ostratice† 9. október 1947) bol slovenský roľník, statkár, predprevratový činiteľ a politik HSĽS na komunálnej i celoštátnej úrovni v medzivojnovom Československu.
Životopis.
Od mladosti sa venoval roľníctvu a družstevníctvu. Po absolvovaní ľudovej a hospodárskej školy začal hospodáriť na majetku vo Veľkých Ostraticiach. Verejne činným bol ešte v období Rakúsko-Uhorska. Dvanásť rokov pôsobil ako richtár Veľkých Ostratíc. Pred rokom 1918 bol prívržencom Krajinskej katolíckej ľudovej strany. Po vzniku Česko-Slovenska zakladal pobočku Slovenskej ľudovej strany vo Veľkých i Malých Ostraticiach. Bol stúpencom politiky Andreja Hlinku a v každých parlamentných voľbách bol stabilnou súčasťou kandidátnej listiny HSĽS. V župných voľbách v roku 1923 bol zvolený za poslanca Nitrianskej župy. Po parlamentných voľbách v roku 1925 stranu zastupoval ako senátor v Národnom zhromaždení. V senáte zasadal v inkompatibilnom výbore. Po obecných voľbách v roku 1931 bol zvolený za starostu Veľkých Ostratíc. Bol aktívnym aj vo viacerých stavovských organizáciách, ako napr. Repárska jednota, Kresťanské roľnícke združenie, Družstvo hospodárskych liehovarov, Poľnohospodárska rada a pod.
Anton Caraffa

Anton Caraffa (; * 1648† 6. marec 1693) bol habsburský maršal. Pochádzal zo starobylého talianskeho rodu pochádzajúceho z Neapolska.
Za najstaršieho predka sa pokladá Filip Caraffa delle Spina († 1222). Anton (✳ 1630 Benátky† 6.3.1693) bol z mladšej línie rodu s predikátom „di “, ktorá získala grófsky titul v Neapolsku. Vzdelanie získal na florentskom dvore, odkiaľ bol ako dôstojník povolaný do pápežského vojska. Za to ho jezuiti odporučili cisárovi. Do armády bol prijatý patentom v hodnosti generála s povinnosťou postaviť vlastný pluk, v ktorom slúžili Flámi, Valóni, Taliani a Švábi. Bol aj stratégom a teoretikom vojny a reformátorom ťažkej jazdy. Do Uhorska prišiel v roku 1674. Pluk operoval na strednom Slovensku a v roku 1684 na Orave. Velil aj plukom grófa Pálfiho, von Salma a plukovníka von Sporck. Jeho vojenská tvrdosť sa odrazila v brutalite voči rebelom. Jeho rozkazom boli v roku 1687 mučení a popravení šľachtici a prešovskí mešťania v smutne známych „prešovských jatkách“. Cisár ho v roku 1684 vymenoval za správcu Oravskej stolice. V kongregačných protokoloch sú mnohé výhražné listy, ktorými žiadal lojalitu stoličnej šľachty vydržiavanie dislokovaných vojsk. Po potlačení povstania bojoval proti Turkom v Sedmohradsku. V roku 1688 získal Rád Zlatého rúna a pripravoval bitku pri Belehrade. Synovec, cisársky a komorský radca Ferdinand Karol získal od Leopolda I. 22.4. 1704 vo Viedni uhorský indigenát a baronát. Antona Vavrinca 5.4.1712 Karol VI. vymenoval za titulárneho stoličnobelehradského veľprepošta.
Erb rodu.
Erb rodu uverejnilo viacero autorov. V striebornom štíte sú tri červené pruhy. Klenotom sú priamo na strieborno-červených prikrývadlách dve odvrátené strieborné zlato korunované labutie hlavy s vyplazenými jazykmi. Antonova pečať je štítová. V striebornej korunovanej kartuši sú tri červené pruhy a na nich rybia kostra (spina). Korunovaný barónsky erb z roku 1704 je strieborný so štyrmi červenými pruhmi. Klenot a prikrývadlá nie sú v listine uvedené.
Petrolej (album)

Petrolej je trinásty štúdiový album slovenského speváka Petra Nagya. V roku 2021 album vydalo hudobné vydavateľstvo ART-ZONA s.r.o.
Výhradným autorom textov a hudby v desiatich skladbách tohto albumu, ktorý vyšiel po dvanástich rokoch od jeho posledného štúdiového projektu, "Labute a havrany" (2009), je Peter Nagy. Podľa spevákových vlastných slov hudobné nahrávky na tomto albume tvoril bez ambícií dodržať nejaký dohodnutý termín, či dosiahnuť úspech s hitparádovým hitom. Hovorí, že tvoril s pocitom, že ho nemusí nahrať a že ten album by sa podľa neho mohol volať aj „"Môžem"“.
Na nahrávaní albumu s Petrom Nagyom okrem súčasnej skupiny Indigo spolupracovali aj hosťujúci hudobníci vážnej hudby, ktorí s ním realizovali dva akustické albumy "Pianko a Pianko 2", ako aj niektorí hosťujúci hráči z pôvodnej zostavy kapely Indigo.
Zoznam skladieb.
Autorom hudby a textov je Peter Nagy.
Výroba albumu.
Album „Petrolej“ nahrala skupina Indigo v zostave:
Hexavakcína

Hexavakcína alebo vakcína 6 v 1 je kombinovaná vakcína šiestich individuálnych vakcín do jednej a je tak určená pre ochranu pred viacerými chorobami naraz. Označuje zvyčajne detskú vakcínu proti záškrtu, tetanu, čiernemu kašľu, detskej obrne, vírusovej hepatitíde B a hemofilovej nákaze, ktorá sa používa vo viac ako 90 krajínach na svete vrátane Európy, Kanady, Austrálie a Nového Zélandu.
Na Slovensku sa používajú napríklad vakcíny "Infanrix hexa" a "Hexacima". Vďaka tejto vakcíne získavajú dojčatá ochranu voči šiestim nebezpečným ochoreniam naraz a nie je potrebné očkovať po dlhú dobu mnohými samostatnými vpichmi.
Horacio Cartes

Horacio Manuel Cartes Jara (* 5. júl 1956, Asunción) je paraguajský politik a podnikateľ, v rokoch 2013 až 2018 prezident Paraguaja.
Životopis.
Potom čo dokončil strednú školu sa presťahoval do Spojených štátov amerických, kde absolvoval technické štúdium (letecké motory) a stáž v Kansase v spoločnosti Cessna, ktorej bol jeho otec zástupcom v Paraguaji. V 19-tich rokov sa vrátil do Paraguaja a naplno sa ponoril do sveta biznisu na finančnej úrovni a neskôr do výroby a marketingu tabaku. V súčasnosti sa odhaduje, že má väčšinový podiel v najmenej 25 spoločnostiach vrátane banky, továrne na výrobu nápojov a chovov hospodárskych zvierat, 
V roku 2009 vstúpil do strany Colorado a za tri roky sa mu podarilo prevziať jej vedenie a predsedníctvo. V prezidentských voľbách v apríli 2013 zvíťazil so ziskom 45,9 % hlasov, keď vyhral nad druhým v poradí Efraínom Alegrem. Úrad prevzal 15. augusta od dočasného prezidenta, liberála Federica Franca. V aprílových prezidentských voľbách roku 2018 prehral so svojím straníckym kolegom, konzervatívcom Mariom Abdom Benítezom.
Kontroverzie.
Cartes v minulosti čelil otázkam o pôvode svojho majetku, bol verejne obvinení z prania špinavých peňazí a dokonca z väzieb na obchodovanie s drogami. Žiadne z týchto obvinení však nebolo pred súdom dokázané. V novembri 2019 brazílsky sudca vydal medzinárodný zatykač na Cartesa v súvislosti s vyšetrovaním brazílskeho korupčného škandálu Car Wash (Umývačka). Cartes údajne pomáhal ukrývať sa pred úradmi svojmu priateľovi Dariovi Messerovi, ktorý je do prípadu zapletený.
Osobný život.
S manželkou Maríou Montañovou žijú už roky oddelene. Spolu majú tri deti. Sú mu pripisované romániky s rôznymi modelkami. Žena vždy po jeho boku je jeho sestra Sara, ktorá vyštudovala obchodnú administratívu a má s ním kanceláriu v Cartes Group.
Zaujímavosti.
Futbal je jeho vášňou a od roku 2001 je predsedom klubu Libertad.
Brada (vrch v Súľovských vrchoch)

Brada () je bralnatý vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Súľov, približne juhovýchodne od Bytče. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha.
Výrazný vrch sa nachádza na severe centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Bytča a zasahuje na katastrálne územie obcí Hrabové (mestská časť Bytče) a Súľov-Hradná. Je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Súľovské skaly v CHKO Strážovské vrchy. Najbližšími sídlami sú južne situovaná obec Súľov-Hradná, západne ležiace Jablonové a východným smerom položená Lietavská Závadka. 
Opis.
Skalnatý masív Brady je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od Súľovského hradu severným smerom na Holý vrch (). V oblasti masívu sa z východného smeru pripája ďalší hrebeň, smerujúci na Žibrid (). Východným susedom je vrch Roháč (), severným Holý vrch, juhozápadne susedí masív s ruinou Súľova () a južne vrch Kečka (). Južné svahy klesajú do Súľovskej kotliny, ktorou do Hradnianky odteká prebytočná voda z tejto časti Brady. Severné časti odvodňuje Hlbocký potok a Hrabovčanka priamo do Váhu. Vrchol traverzuje značený chodník, vedúci zo Súľova cez Sedlo pod Bradou do sedla Pod Roháčom.
Výhľady.
Skalnatá Brada leží v národnej prírodnej rezervácii Súľovské skaly, preto samotný vrchol je neprístupný. Chodník traverzuje vrchol a vedie terénom, umožňujúcim zaujímavé výhľady. Dobre viditeľné sú tak najmä okolité vrchy Súľovských vrchov a blízka Súľovská kotlina. Pri dobrých podmienkach možno z vhodných lokalít zhliadnuť Lúčanskú Fatru, Strážovské vrchy, časť Kysuckej vrchoviny, Krivánskej Fatry a Javorníkov, nezriedka tiež Lysú horu či Veľkú Raču.
Šopron (mesto)

Šopron () je mesto v Maďarsku, ležiace blízko hraníc s Rakúskom, neďaleko Neziderského jazera.
História osídlenia siaha až do rímskych čias, keď sa tu rozkladalo mesto "Scarbantia" a jeho fórum sa nachádzalo približne v miestach dnešného hlavného námestia.
Dalibor Dvorský

Dalibor Dvorský (* 15. jún 2005, Zvolen) je slovenský hokejový útočník, ktorý hrá za Springfield Thunderbirds v lige AHL. V slovenskej extralige obliekal dres Banskej Bystrice a v sezóne 2020/21 sa vo veku 15 rokov a 232 dní stal najmladším autorom gólu v dejinách ligy. Na vstupnom drafte NHL v roku 2023 si ho zvolilo St. Louis Blues z celkového 10. miesta.
Hokejová kariéra.
Klubový hokej.
Prvé hokejové kroky robil v rodnom Zvolene, ale od deviatich rokov žije so svojou rodinou vo Švédsku. V škandinávskej krajine si prešiel viacerými mládežníckymi klubmi a v ročníku 2020/21 zakotvil v hlavnom meste Švédska. Za AIK nastupoval medzi rokmi 2020-2023 a prešiel si všetkými vekovými kategóriami. V dorasteneckých ligách patril medzi najproduktívnejších hráčov tímu a to aj napriek skutočnosti, že častokrát patril medzi najmladších hráčov na súpiske. Posledné dve sezóny v Štokholme nastupoval v seniorskom tíme, ktorý bol účastníkom druhej švédskej ligy. V Hockeyallsvenskan debutoval koncom októbra 2021. V stretnutí proti IF Troja-Ljungby premenil víťazný nájazd zápasu, a ten sa mu do štatistík pripísal ako gól. Vo veku 16 rokov a 169 dní sa stal piatym najmladším strelcom v dejinách súťaže a úplne najmladším zahraničným. Tento rekord predtým držal Čech David Pastrňák.
Sezónu 2020/21 odohral na Slovensku, kde obliekal dres Banskej Bystrice, ktorá ho nasadila priamo do zápasov mužskej extraligy. V najvyššej hokejovej súťaži v rodnej krajine odohral dvadsať stretnutí, v ktorých stretil dva góly a na ďalšie dva prihrával. Vo februári 2021 v zápase proti HK Nitra vsietil gól a stal sa najmladším strelcom v dejinách extraligy. Tento rekord pred ním držal Marián Gáborík, ktorý patril medzi prvých gratulantov mladého hokejistu.
Ročník 2023/24 začal v najvyššej švédskej súťaži. Obliekal dres tímu IK Oskarshamn, ale pôsobenie v klube mu nevyšlo podľa predstáv. Tréneri ho nasadzovali v nižších formáciách, a častokrát sa na ľad dostal iba na pár striedaní. Preto vo Švédsku odohral iba desať zápasov, bez bodového zisku, než sa presunul do juniorského tímu Sudbury Wolves hrajúcom v kanadskej lige OHL. Zmena pôsobiska mu sadla, v 52 zápasoch nastrieľal až 45 gólov a dokopy zapísal 88 bodov.
Reprezentácia.
Napriek tomu, že od detstva vyrastá vo Švédsku, tak reprezentuje Slovensko. V auguste 2021 sa v drese Slovenska predstavil na turnaji Hlinka Gretzky Cup v Piešťanoch, kde v piatich stretnutiach skóroval osem gólov a dokopy pozbieral dvanásť kanadských bodov a bol tak druhým najproduktívnejším hráčom turnaja. Aj vďaka jeho výkonom napokon slovenská reprezentácia obsadila druhú priečku, keď vo finále podľahla výberu Ruska, no aj napriek tomu je strieborné umiestnenie najväčším úspechom Slovenska v histórii tohto turnaja.
V roku 2022 bol nominovaný na Majstrovstvá sveta hráčov do 20 rokov 2022. Po jeho dobrých výkonoch a výkonoch celého mužstva tesne podľahli vo štvrťfinále favorizovanej domácej 3:4 po predĺžení. Celkovo si v 5 zápasoch zapísal 1 gól a 2 asistencie.
Bol súčasťou mužstva na MS "18" 2023, v zápase základnej skupiny proti Nemecku strelil štyri góly, čím výraznou mierou dopomohol k postupu Slovenska do štvrťfinále.
Chrysocheir

Chrysocheir (, v preklade Zlatá ruka; † 872 alebo 878/879) bol byzantský veliteľ a vojenský vodca heretickej skupiny paulikánov. 
Pôvodne slúžil v Byzantskej ríši. Niektorí historici ho stotožňovali s istým prótospathariom Ióannom. Na čelo heretického hnutia sa dostal po smrti svojho strýka Karbea v roku 863. Nebol však náboženským (duchovným) vodcom, ale vodcom vojenským. S podporou Arabov, a zvlášť melitenského emira, vybudovali paulikáni na čele s Chrysocheirom vlastné panstvo v okolí Tefrike, odkiaľ následne útočili na byzantskú Malú Áziu, kde vyplienili Efez a Nikomédiu. Cisár Bazil I. sa s Chrysocheirom pokúsil vyjednávať, no jeho neústupnosť viedla k novým bojom. V roku 872 bolo síce jeho vojsko porazené pri Bathys Rhyax (), no definitívny záver hnutia priniesla až porážka v roku 878 po tom, čo postihlo paulikánsku pevnosť Tefrike zemetrasenie. Chrysocheiros mal byť zavraždený odpadlíkom Pulladom v roku 872, resp. 878/879. Meno Zlatá ruka býva vysvetľované hypotézou, že Chrysocheiros v bojoch prišiel o časť ruky, ktorú mal nahradenú zlatou, či pozlátenou protézou. Chrysocheirova postava sa stala námetom byzantskej ľudovej slovesnosti a pravdepodobne sa prejavila v epose Digenis Akritas.
Krimi

Krimi môže byť:
Kriminálka

Kriminálka môže byť hovorovo:
Patrick Jane

Patrick Jane je fiktívna postava seriálu "Mentalista" od Bruna Hellera, ktorú stvárňuje austrálsky herec Simon Baker. Spočiatku pôsobil ako nezávislý policajný konzultant pre CBI (California Bureau of Investigation), a neskôr pre FBI (Federal Bureau of Investigation).
Životopis.
Vyrastal v cirkuse ako atrakcia. Neskôr pôsobil ako falošné médium a od roku 2003 ako nezávislý konzultant pre CBI.
Jane je vdovcom. Prišiel o manželku a dcéru, ktoré zavraždil sériový vrah Red John. Po tejto udalosti sa nervovo zrútil. Jeho cieľom je dolapiť Reda Johna a pomstiť smrť manželky a dcéry.
V roku 2015 začal pôsobiť ako nezávislý konzultant pre FBI. Neskôr sa ožení s Teresou Lisbonovou.
Je známy svojím ohromujúcim odôvodnením, ale aj pohodlnosťou a tvrdohlavosťou. Pri riešení trestných činov využíva vysoko rozvinuté zručnosti v oblasti pozorovania, uvažovania a manipulácie s mysľou, ktoré získal pomocou fiktívneho jasnovidectva.