Daň z príjmov právnickej osoby

Daň z príjmov právnickej osoby (1993 - 2003: "daň z príjmov právnických osôb"; iné názvy pozri nižšie) je na Slovensku popri dani z príjmov fyzickej osoby druhá súčasť dane z príjmov. Zdaňuje sa ňou zisk právnických osôb. Patrí medzi štátne dane, priame dane a dôchodkové dane.
Daň z príjmov právnických osôb od roku 2004 upravuje zákon č. 595/2003 Z.z. o dani z príjmov.
Názvy.
Daň sa od roku 2004 oficiálne volá daň z príjmov právnickej osoby (skratka "DPPO" alebo "daň z príjmov PO"). V rokoch 1993 - 2003 sa oficiálne volala "daň z príjmov právnických osôb". V literatúre sa často vyskytuje názov "daň z príjmu právnickej osoby" či "daň z príjmu právnických osôb", ktorý je však v rozpore s názvom používaným v (v staršom či súčasnom) zákone o dani z príjmov. 
Staršie oficiálne názvy tejto dane boli: 
Podrobnosti o týchto starších oficiálnych názvoch pozri v kapitole Dejiny.
Mimo práva alebo ako označenie obdobných zahraničných daní sa táto daň nazýva aj: daň z príjmov spoločností [alebo korporácií], daň z príjmov spoločnosti [alebo korporácie], daň z príjmu spoločností [alebo korporácií], daň z príjmu spoločnosti [alebo korporácie], daň z dôchodkov spoločností [alebo korporácií], daň z dôchodku spoločností [alebo korporácií], dôchodková daň spoločností [alebo korporácií], daň zo zisku korporácií [alebo korporácie], daň zo ziskov korporácií [alebo korporácie] , daň zo zisku spoločností [alebo spoločnosti], daň zo ziskov spoločností [alebo spoločnosti], korporátna daň (z príjmov/z príjmu), korporátna daň zo zisku [alebo zo ziskov], korporačná daň, korporatívna daň, daň z korporácií, daň z korporácie, daň spoločností. Namiesto slova korporácia môže byť vo všetkých vyššie uvedených prípadoch slovo združenie (napr. daň z príjmu združenia), pretože slovo združenie sa niekedy považuje za synonymum slova korporácia. Nepresne sa daň z príjmov právnickej osoby označuje týmito názvami: 
Vyššie uvedené názvy obsahujúce výraz "korpor-" (a niekedy aj názvy obsahujúce slovo spoločnosť) sú obyčajne najčastejšie myslené ako ekvivalent anglického názvu "corporation tax", "corporate tax" či "corporate income tax" (skratka "CIT") a/alebo nemeckého názvu "Körperschaftsteuer".
Daňovník.
Daňovníkom tejto dane je:
Špeciálnyn prípadom sú verejné obchodné spoločnosti a komanditné spoločnosti: Základ dane (teda zisk - pozri nižšie) verejnej obchodnej spoločnosti a časť základu dane komanditnej spoločnosti prináležiaca komplementárom sa zdaňuje ako súčasť dane z príjmov fyzickej osoby (rozdelí sa medzi jednotlivých spoločníkov resp. komplementárov), hoci sa verejná obchodná spoločnosť a komanditná spoločnosť na Slovensku v súčasnosti inak väčšinou považujú za právnické osoby.
Predmet dane.
Formálne sú v zákone o dani z príjmov ako predmet tejto dane označené príjmy (resp. výnosy) daňovníka. Fakticky (t.j. podľa celkového obsahu textu zákona o dani z príjmov i podľa daňovej teórie) je však predmetom tejto dane to, čo tvorí aj základ tejto dane, t. j. rozdiel medzi všetkými príjmami a výdavkami relevantnými pre daň z príjmov. Tento rozdiel sa odborne nazýva dôchodok (nepresne: "príjem"; angl. taxable income; nem. Einkommen) a pri tejto konkrétnej dani spravidla zodpovedá účtovnému zisku (t. j. rozdielu medzi účtovnými výnosmi a účtovnými nákladmi) mierne upravenému na daňové účely. Daňou z príjmov právnickej osoby sa teda zdaňuje dôchodok (t.j. spravidla zisk) právnickej osoby, nie príjmy právnickej osoby.
Príjmy daňovníka.
Dani v zmysle zákona o dani z príjmov polieha každý "príjem (výnos) z činnosti daňovníka a z nakladania s majetkom daňovníka", pričom príjem je definovaný ako "peňažné plnenie a nepeňažné plnenie dosiahnuté aj zámenou, ocenené cenami bežne používanými v mieste a v čase plnenia alebo spotreby, a to podľa druhu, kvality, prípadne miery opotrebenia predmetného plnenia". 
V § 12 zákona o dani z príjmov je upresnené, ktoré príjmy nie sú predmetom zdanenia, najmä vo vzťahu k určitým typom daňovníkov. Najdôležitejšie tam uvedené príjmy, ktoré nie sú predmetom zdanenia, sú príjmy získané darovaním a podiely na zisku (napr. dividendy), okrem podielov na zisku plynúcich od podnikov z tzv. nespolupracujúcich štátov (definovaných v § 2 písm. x) zákona o dani z príjmov). 
V § 13 zákona o dani z príjmov sú uvedené príjmy, ktoré sú oslobodené od dane. 
Príjem neoslobodený od dane a nevylúčený z predmetu dane sa nazýva zdaniteľný príjem. 
Základ dane.
Základom dane je zisk (presnejšie: výsledok hospodárenia) z účtovníctva právnickej osoby, ktorý je upravený o určité tzv. odpočítateľné a pripočítateľné položky. Tieto položky sú jednak určité položky, ktoré sa majú odobrať od účtovného zisku či k nemu pridať, a jednak položky vznikajúce nepriamo ako dôsledok použitia určitých konkrétnych postupov oceňovania či odpisovania, ktoré zákon o dani z príjmov predpisuje trochu inak než účtovné predpisy.
U daňovníka účtujúceho v sústave jednoduchého účtovníctva alebo u daňovníka, ktorý vedie tzv. daňovú evidenciu, je základom dane nie zisk v pravom slova zmysle (teda rozdiel medzi výnosmi a nákladmi), ale len rozdiel medzi príjmami a výdavkami. 
Sadzba dane.
Od roku 2017.
Základná sadzba dane z príjmov právnickej osoby je od roku 2017 21 %. Výnimky z tejto sadzby sú:
V prípade tzv. dane vyberanej zrážkou (ktorá je mimochodom platná spoločne pre daň z príjmov fyzických osôb a daň z príjmov právnických osôb) sa najmä na úroky, výhry a výnosy z majetku v podielových fondoch vzťahuje sadzba vo výške 19 % (resp. 35 % v prípade daňovníkov z tzv. nespolupracujúcich štátov). Ďalšia sadzba dane vyberanej zrážkou uvedená v zákone, 10 % (do roku 2023: 7 %, na rok 2025 sa plánuje znova: 7 %; v prípade daňovníkov z tzv. nespolupracujúcich štátov je sadzba 35 %), pre právnické osoby prakticky odpadá, keďže sa týka podielov na zisku (dividend) plynúcich od podnikov zo Slovenska alebo z iných než nespolupracujúcich štátov a tie sú (porov. vyššie kapitolu Predmet dane) pri právnických osobách nezdanené. 
V rokoch 2004 - 2016.
V rokoch 2004 - 2016 existovala len jedna sadzba dane z príjmov právnickej osoby, a to vo výške najprv (v rokoch 2004 - 2012) vo výške 19 %, potom (v roku 2013) vo výške 23 % a nakoniec (v rokoch 2014 - 2016) vo výške 22 %.
Pre tzv. daň vyberanú zrážkou existovala po celý čas (2004 - 2016) len jedna sadzba vo výške 19 % (resp. od roku 2014 aj sadzba 35 % v prípade daňovníkov z tzv. nespolupracujúcich [vtedajší názov: nezmluvných] štátov).
Jednotná sadzba 19 % na bežnú daň i daň vyberanú zrážkou v rokoch 2004 - 2012 vyplývala z politiky tzv. rovnej dane vtedy zavedenej na Slovensku. 
V rokoch 2000 - 2003.
Základná sadzba dane z príjmov právnickej osoby bola v rokoch 2000-2001 29 % a v rokoch 2002-2003 25 %. Výnimky z tejto sadzby boli:
Pre tzv. daň vyberanú zrážkou existovala viacero sadzieb pre jednotlivé typy príjmov: 1 % (pre neslovenských daňovníkov z nájomného pri dojednaní práva o kúpe prenajatej veci), 10 % (napr. z výnosov určitých obecných dlhopisov), 15 % (napr. z podielov na zisku a úrokov), 20 % (napr. z výhier) a 25 % (z podielov na zisku tichého spoločníka, z podielov vyplácaných v súvislosti so zánikom účasti či celého podniku a z určitých príjmov neslovenských daňovníkov).
V rokoch 1993 - 1999.
Existovala jediná sadzba dane z príjmov právnickej osoby, ktorá bola v roku 1993 45 % a v rokoch 1994 - 1999 40 %.
Pre tzv. daň vyberanú zrážkou existovalo viacero sadzieb pre jednotlivé typy príjmov: 1 % (pre neslovenských daňovníkov z nájomného pri dojednaní práva o kúpe prenajatej veci), 10 % (z výnosov určitých obecných dlhopisov), 15 % (napr. z podielov na zisku a úrokov), 20 % (napr. z výhier) a 25 % (z podielov na zisku tichého spoločníka, z podielov vyplácaných v súvislosti so zánikom účasti či celého podniku a z určitých príjmov neslovenských daňovníkov). V roku 1993 neexistovala vyššia uvedená 10 % sadzba na obecné dlhopisy, a podiely na zisku spadali pod 25 % sadzbu (namiesto 15 % sadzby).
Minimálna daň (daňová licencia) právnickej osoby.
Počas zdaňovacích období 2014 - 2017 a znova od zdaňovacieho obdobia 2024 existuje minimálna čiastka dane pre právnické osoby. Od roku 2024 sa táto minimálna čiastka dane v zákone nazýva "minimálna daň právnickej osoby" a jej výška závisí od výšky zdaniteľných príjmov (výnosov) daňovníka; v rokoch 2014 - 2017 sa nazývala "daňová licencia právnickej osoby" a jej výška závisela od typu podniku a od veľkosti obratu podniku. 
Dejiny.
1927 – 1952.
Od roku 1927 do roku 1952 platila v celom Česko-Slovensku daňová sústava dosť podobná rakúskej daňovej sústave zo začiatku 20. storočia . Namiesto dnešnej dane z príjmov právnickej osoby v Česko-Slovensku existovala daň nazývaná zvláštna daň zárobková (resp. zvláštna zárobková daň; po česky zvláštní daň výdělková). Jej daňovníkmi boli (v terminológii vtedajšieho zákona) "podniky povinné verejne účtovať" (t. j. napr. akciové spoločnosti a banky) a spoločnosti s ručením obmedzeným; celkovo to boli teda fakticky zhruba tie isté subjekty ako tie, ktoré dnes platia daň z príjmov právnickej osoby. Zvláštna zárobková daň sa platila z (mierne upraveného) "súvahového prebytku", čiže z (mierne upraveného) účtovného zisku. Okrem toho pre právnické (i fyzické) osoby, existovali samostatné dane nazývané daň z dividend a rentová daň. Rentová daň (pred rokom 1927 niekedy mätúco nazývaná aj dôchodková daň) sa platila napr. z úrokov, z kupónov, z výživného a z rôznych (iných) rent. Bývalá daň z dividend a rentová daň sú v dnešnom slovenskom práve integrované v dani z príjmov (právnickej i fyzickej osoby), väčšinou ako tzv. daň vyberaná zrážkou.
Počas druhej svetovej vojny na Slovensku naďalej platila česko-slovenská daňová sústava z roku 1927, zatiaľ čo v Protektoráte Čechy a Morava postupne preberali daňovú sústavu v tom čase platnú v Nemecku a od roku 1938 (teda od anšlusu) aj v Rakúsku. V rámci tohto postupného preberania nemeckej daňovej sústavy bola pred koncom vojny, v roku 1944, okrem iného zavedená nemecká Körperschaftsteuer (vo vtedajšej češtine korporační daň, čiže korporačná daň), ktorá zhruba zodpovedala dnešnej dani z príjmov právnickej osoby. Po druhej svetovej vojne v Česku znova platilo predvojnové česko-slovenské daňové právo (zatiaľ čo Rakúsko si nemeckú sústavu daní z príjmov v podstate ponechalo dodnes).
1953 – 1992.
V rokoch 1953 – 1992 existovalo namiesto dnešnej dane z príjmov právnickej osoby viacero daní (resp. vo vtedajšej terminológii: odvodov a daní), ktoré jej boli podobné. Konkrétne to boli odvody do rozpočtu (platené štátom vlastnenými podnikmi), poľnohospodárska daň (platená poľnohospodárskymi družstvami a podnikmi, individuálnymi poľnohospodármi a akýmikoľvek užívateľmi pozemkov), dôchodková daň (platená ostatnými podnikmi) a prechodne aj tzv. podnikové dane. Uvedené dane sa od dnešnej dane z príjmov právnickej osoby odlišovali, popri rôznych iných parametroch, najmä v tom, že sa platili nielen zo zisku, ale aj z iných základov dane:
Odvody a tzv. podnikové dane.
Organizácie (t. j. väčšinou podniky) vlastnené štátom (čo bola do roku 1989 veľká väčšina podnikov) platili "dane" nazývané odvody, presnejšie: odvody do štátneho rozpočtu a/alebo do rozpočtov národných výborov. Tieto odvody sa v tej dobe formálne nepovažovali za dane, pretože sa rozlišovali odvody a dane - odvody fakticky platil štát sám sebe (lebo podniky vlastnené štátom sú vlastne to isté ako štát), zatiaľ čo dane platili všetky ostatné subjekty. Na rozdiel od dnešnej dane z príjmov právnickej osoby sa odvody neplatili len zo zisku (resp. istý čas sa vôbec neplatili zo zisku), ale paralelne aj z rôznych iných základov dane. Konkrétne: V rokoch 1953 - 1966 boli hlavnými odvodmi odvod zo zisku (iný dobový názov: odvod zisku), odvod odpisov a odvod "čiastky vyplývajúcej z plánovaného zníženia vlastných obežných prostriedkov". Názvy bez predložky "z" (napr. názov odvod zisku) síce znamenali to isté ako názvy s predložkou "z" (napr. názov odvod zo zisku), ale boli snahou o lepšie vyjadrenie faktu, že sadzba daného odvodu bola veľmi vysoká, t .j. podnik vlastne odvádzal skoro celú danú veličinu (napr. skoro celý zisk) štátu a mohol si ponechať len jej malú časť. V rokoch 1967 – 1971 boli hlavnými odvodmi odvod z hrubého dôchodku (hrubý dôchodok boli v podstate všetky výnosy mínus náklady na materiál), odvod zo základných prostriedkov (základné prostriedky bol v podstate neobežný majetok) a zásob, stabilizačný odvod (platil sa z časti objemu miezd a z ročného prírastku počtu pracovníkov), odvod z odpisov a "odvod za odňatie poľnohospodárskej pôdy poľnohospodárskej výrobe". Niektoré podniky platili namiesto odvodu z hrubého dôchodku odvod nazývaný odvod zo zisku, ktorý sa platil sčasti zo zisku (vtedy definovaného ako hrubý dôchodok mínus mzdy) a sčasti zo "všetkých výplat z fondu pracujúcich" (čiže v podstate zo všetkých výplat miezd). V roku 1969 sa platil ako doplnok k spomínanému odvodu z hrubého dôchodku alebo zo zisku ešte ďalší odvod takisto nazvaný odvod zo zisku (aj tento bol definovaný ako hrubý dôchodok mínus mzdy) a odvod nazvaný odvod z prírastku miezd. V rokoch 1970 boli odvody z predchádzajúcej vety nahradené daňami v zákonoch nazvanými podnikové dane, ktorými boli konkrétne daň zo zisku (t. j. z účtovného zisku), daň z objemu miezd a daň z majetku. Podnikové dane ale boli už od roku 1972 ako neúspešný experiment zrušené, resp. lepšie povedané transformované na odvody. V rokoch 1972 – 1992 existovali nasledujúce hlavné odvody: odvod zo zisku (t. j. z účtovného zisku; fakticky nahradil dovtedajšiu podnikovú daň zo zisku), odvod z voľného zostatku zisku (len pre niektoré podniky, a to len do roku 1989), odvody z objemu miezd (uvádzané v zákonoch pod rôznymi názvami), odvod z odpisov, odvod za odňatie poľnohospodárskej pôdy poľnohospodárskej výrobe a do roku 1983 aj odvod z majetku. V teoretických textoch sa odvody, ktoré boli v zákonoch označované ako odvody zo zisku (či z voľného zostatku zisku), označovali ako priame odvody zo zisku; odvody z miezd a z "fondov" (t. j. napríklad z majetku) sa označovali ako nepriame odvody zo zisku; a priame a nepriame odvody zo zisku sa spolu označovali ako odvody zo zisku (v širšom zmysle).
Poľnohospodárska daň.
Daň nazývaná poľnohospodárska daň existovala v rokoch 1948 – 1992 a primárne sa vzťahovala na poľnohospodárske družstvá (jednotné roľnícke družstvá – skratka JRD) a fyzické osoby. V slovenčine sa táto daň najprv do roku 1966 volala pôdohospodárska daň (resp. pred rokom 1953, či vo vzťahu k obdobiu pred rokom 1953, je niekedy označovaná ako roľnícka daň) a až od roku 1967 sa volala poľnohospodárska daň, v češtine sa ale po celý čas (1948 - 1992) volala len zemědělská daň. Spočiatku sa táto daň vzťahovala len na fyzické osoby, od roku 1953 aj na JRD, od roku 1967 aj na tzv. štátne majetky, od roku 1975 aj na niektoré ďalšie pôdohospodárske podniky a v roku 1992 aj na poľnohospodárske obchodné spoločnosti; pre úplnosť treba k fyzickým osobám dodať, že členovia JRD (na rozdiel od JRD ako celku) boli od roku 1960 od tejto dane viac-menej oslobodení. V rokoch 1948 – 1952 sa touto daňou zdaňoval súčin veľkosti pozemku a "výťažku" pozemku. V rokoch 1953 – 1959 sa zdaňoval súčin veľkosti pozemku a vládou stanovenej priemernej normy výnosnosti daného typu pozemku. V rokoch 1960 - 1966 sa pri fyzických osobách zdaňoval súčin z predchádzajúcej vety, ale pri JRD sa zdaňovali v podstate príjmy znížené o prídely do tzv. nedeliteľného fondu družstva. V rokoch 1967 – 1974 sa poľnohospodárska daň delila na dve časti – (1) prvá časť bola tzv. daň z dôchodkov, ktorá zdaňovala u JRD a štátnych majetkov hrubý dôchodok (porov. vyššie) znížený o prídely niektorým fondom družstva a u fyzických osôb zdaňovala súčin veľkosti pozemku a vládou stanovenej priemernej normy výnosnosti daného typu pozemku; (2) druhá časť bola tzv. daň z pozemkov, ktorou sa zdaňovala veľkosť pozemku ľubovoľnej právnickej či fyzickej osoby. V rokoch 1975 – 1992 sa daň delila na tieto časti: (1) prvá časť bola tzv. daň zo zisku , ktorá zdaňovala u družstiev, štátnych majetkov a podobných podnikov účtovný zisk; (2) druhá časť bola tzv. daň z miezd a odmien (prechodne neexistujúca v rokoch 1980 – 1988), ktorá zdaňovala u tých istých podnikov rôzne mzdové ukazovatele (resp. od roku 1989 pod názvom "daň z objemu miezd" zdaňovala už len objem miezd); (3) tretia časť bola tzv. daň z príjmov občanov z poľnohospodárskej výroby (existujúca len do roku 1990), ktorá zdaňovala súčin veľkosti pozemku a vládou stanovenej priemernej normy výnosnosti daného typu pozemku (resp. v roku 1989 zdaňovala peňažné príjmy); a (4) štvrtá časť bola vyššie už spomínaná daň z pozemkov. Poľnohospodárska daň teda, ako vidno, zodpovedala (od roku 1953 do roku 1990) sčasti dnešnej dani z príjmov právnickej osoby (týka sa zdanenia dôchodku poľnohospodárskych podnikov a nepriamo aj zdanenia miezd), sčasti dnešnej dani z príjmov fyzickej osoby (týka sa zdanenia príjmov občanov z poľnohospodárskej výroby) a sčasti dnešnej dani z nehnuteľností (týka sa dane z pozemkov).
Dôchodková daň.
Všetky podniky, ktoré neplatili vyššie spomínané odvody ani vyššie spomínanú poľnohospodársku daň (t. j. za socializmu najmä nepoľnohospodárske družstvá a zhruba od roku 1991 väčšina všetkých podnikov), platili v rokoch 1953 – 1992 daň nazývanú dôchodková daň (po česky důchodová daň). Staršie názvy tejto dane boli: do roku 1966 dôchodková daň družstiev a iných organizácií a v rokoch 1967 a 1968 dôchodková daň družstevných a iných organizácií. Táto daň sa najprv v rokoch 1953 – 1966 platila z (účtovného) zisku, potom v rokoch 1967 – 1970 u niektorých podnikov zo zisku (resp. do roku 1968 z hrubého dôchodku) a u niektorých podnikov sčasti zo zisku a sčasti z nákladov na mzdy. V rokoch 1971 – 1982 sa daň delila na dve časti – (1) jedna časť sa nazývala (dôchodková) daň zo zisku a platila sa u niektorých podnikov zo zisku a u niektorých podnikov sčasti zo zisku a sčasti z nákladov na mzdy; (2) druhá časť dôchodkovej dane sa volala (dôchodková) daň z objemu miezd a platila sa buď z celkového objemu miezd alebo z individuálnych miezd. V rokoch 1983 – 1992 sa dôchodková daň platila len zo zisku a vyššie spomínané dovtedajšie platby z miezd boli začlenené najprv do tzv. príspevku na sociálne zabezpečenia (tento existoval už od roku 1953 paralelne s viacerými daniami a odvodmi) a potom, od roku 1990, boli vyčlenené do samostatnej dane nazývanej daň z objemu miezd. Ako vidno, dôchodková daň sa zo všetkých daní a odvodov z obdobia 1953 – 1992 svojou podstatou (a vlastne aj názvom) najviac podobala dnešnej dani z príjmov právnickej osoby, ale na rozdiel od dnešnej dane z príjmov právnickej osoby sa platila nielen zo zisku, ale niekedy sčasti aj z miezd, a nevzťahovala sa na všetky právnické osoby. 
Od roku 1993.
S účinnosťou od januára 1993 (čiastočne už od roku 1992) bola na Slovensku (a v Česku) zavedená nová daň nazvaná daň z príjmov právnických osôb, ktorá bola neskôr na Slovensku premenovaná na daň z príjmov právnickej osoby. Táto nová daň bola náhradou za tieto vyššie spomínané dovtedajšie dane: dôchodková daň, daň z objemu miezd (do roku 1989 súčasť dôchodkovej dane), časť poľnohospodárskej dane (konkrétne daň zo zisku a daň z objemu miezd a odmien) a časť tzv. odvodov do rozpočtu (konkrétne odvod zo zisku a odvod z objemu miezd). Z uvedených bývalých daní bola daň z príjmov právnických osôb svojou podstatou najviac podobná dôchodkovej dani.
Podoba dane z príjmov právnickej osoby sa od roku 1993 dodnes menila len málo, menili sa najmä sadzby dane (porov. vyššie uvedenú kapitolu o sadzbách dane), ostatné zmeny neboli zásadného charakteru. Daňou sa postupne zaoberali tieto zákony: v rokoch 1993 (1992) - 1999 zákon č. 286/1992 Zb. o daniach z príjmov, v rokoch 2000 - 2003 zákon č. 366/1999 Z.z. o daniach z príjmov, a od roku 2004 zákon č. 595/2003 Z.z. o dani z príjmov.