burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Giovanni Domenico Cassini

Giovanni Domenico Cassini alebo Jean-Dominique Cassini (* 8. jún 1625, Perinaldo, Janovská republika – † 14. september 1712, Paríž, Francúzsko) bol taliansko-francúzsky astronóm a inžinier. Jeho synom bol francúzsky astronóm Jacques Cassini.
Astronómia.
V roku 1644 Cassini začal pôsobiť ako asistent na observatóriu v Panzane, kde od roku 1648 až do 1669 pracoval ako astronóm. V roku 1650 sa stal profesorom na Univerzite v Bologni a v roku 1671 bol vymenovaný za riaditeľa Parížskeho observatória. So svojou novou vlasťou sa úplne stotožnil a vo Francúzsku a okolitých krajinách je známy ako Jean-Dominique Cassini.
Spoločne s Hookom je Cassinimu pripisovaný objav Veľkej červenej škvrny na Jupiteri (okolo roku 1665). Cassini ako prvý uvidel štyri Saturnove mesiace a klasifikoval prstence (Cassiniho delenie - 1675). Okolo roku 1690 Cassini ako prvý pozoroval diferenciálnu rotáciu Jupiterovej atmosféry. Svoje tri zákony o pohybe mesiaca formuloval v roku 1693.
V roku 1672 poslal svojho kolegu Jeana Richera do Cayenne vo Francúzskej Guyane, zatiaľ čo sám zostal v Paríži. Obidvaja robili súčasné pozorovania Marsu, našli jeho paralaxu a odvodili jeho vzdialenosť. Toto meranie po prvýkrát ukázalo skutočné vzdialenosti v slnečnej sústave.
Cassini tiež ako prvý uskutočnil meranie zemepisnej dĺžky metódou navrhnutou Galileom, použitím zatmenia Jupiterových mesiacov ako hodín.
Astrológia.
Keď sa vo svojej mladosti nadchol pre nebesá, skôr ho zaujímala astrológia ako astronómia. Neskôr sa vo svojom živote zameral takmer výhradne na astronómiu a ako sa stále viac zapájal do vedeckej revolúcie a pestoval racionálne myslenie, začal astrológiu kritizovať. V mladosti študoval astrológiu veľmi intenzívne a načerpal v tomto obore rozsiahle znalosti; je kuriózne, že práve tie ho viedli k rozhodnutiu stať sa skôr astronómom.
V roku 1644 senátor Bologne Marquis Cornelio Malvasia, ktorý sa veľmi zaujímal o astrológiu, pozval do Bologne Cassiniho a ponúkol mu miesto v observatóriu v Panzane, ktoré sa práve stavalo. Spolu s ostatnými trávil väčšinu času počítaním nových, lepších a presnejších efemerid pre "astrologické účely" za použitia rýchlo sa rozvíjajúcich "astronomických metód" a nástrojov tej doby. 
Roku 1669 sa presťahoval do Francúzska a vďaka grantu Ľudovíta XIV. mohol založiť Parížske observatórium, ktoré bolo otvorené v roku 1671. Cassini zostal jeho riaditeľom až do konca svojej kariéry, do svojej smrti v roku 1712. Napriek tomu, že vo Francúzsku Cassini slúžil 41 rokov ako kráľovský astronóm/astrológ Ľudovíta XIV. („Kráľa Slnko“), vo svojej dvojitej úlohe väčšinu času venoval astronómii; astrológiu, ktorú tak intenzívne študoval v mladosti, zanedbával.
Inžinierstvo.
Pápež Klement IX. najal Cassiniho na stavbu opevnenia a reguláciu koryta rieky Pád na ochranu pred záplavami.
Atlas (pohorie)

Atlas (po arabsky "Al-Atlas") je pohorie v severozápadnej Afrike v Maroku, Alžírsku a Tunisku. Najvyšší vrch je Džabal Tubkal (známy aj ako Toubkal) s výškou .
Ide o vrásovú vysočinu patriacu k európskej alpínskej štruktúre, dlhú vyše 2400 km. Pozostáva z kryštalického základu obaleného horninami z prvohôr a druhohôr a s treťohornými flyšovými vrstvami.
Členenie.
Pôvodní obyvatelia boli Berberi, ale vládli im Arabi. Rastlinstvo je stredomorské. Na severe pohoria rastú vždyzelené kroviny, korkové duby, zmiešané a ihličnaté lesy, vnútorné hrebene a plošiny sú polopúšťami.
Wolfgang Brezinka

Wolfgang Brezinka (* 9. jún 1928, Berlín, Nemecko - † 3. január 2020, Telfes im Stubai, Rakúsko) bol nemecký pedagóg, predstaviteľ smeru analytickej vedy o výchove v nemeckej pedagogike.
Implementoval do nemeckej pedagogiky teóriu vedy vypracovanú kritickým racionalizmom.
Herbert Edward Read

Sir Herbert Edward Read (* 4. decembra 1893 – † 12. júna 1968) bol anglický historik a teoretik výtvarného umenia.
Umelecká výchova

Umelecká výchova je estetická výchova ako rozvíjanie umeleckého pohľadu na svet a rozvíjanie umeleckej tvorivosti výrazovými činnosťami. 
Pojem môže byť aj alternatívnym označením pre výtvarnú výchovu.
Externé odkazy.
FILIT Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
Výchovná skutočnosť

Výchovná skutočnosť alebo výchovná realita je prirodzený svet s výchovou ako centrom záujmu pedagogickej reflexie. Súčasť celku predkriticky daného pedagogickej reflexie.
Pedagogická reflexia

Pedagogická reflexia je uvažovanie o výchovnej skutočnosti s pedagogickým cieľom.
Celok predkriticky daného

Celok predkriticky daného je súbor daností, ako ich človek nachádza, keď začína kriticky pristupovať k svetu. 
Celok predkriticky daného je realita, v ktorej sa človek ocitá, keď začína reflektovať, vrátane všetkého, čo si o nej už myslí, čo k nej cíti, čo od nej požaduje.
Celok predkriticky daného je prvopočiatočná manifestácia sveta, človeka a miesta, ktoré človek vo svete zaujíma, vo vedomí človeka, ktorý pristupuje k reflexii.
Externé odkazy.
FILIT Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
Citová výchova

Citová výchová je pôsobenie na diferenciáciu, prehlbovanie a obohacovanie citového života, na kontrolu a adaptovanosť jeho vonkajších prejavov. Realizuje sa prostredníctvom vzťahu s ľuďmi, vzťahom k sebe samému i k okolitej realite. Vzorce emočných reakcií, ktoré sa človek v priebehu života naučí, závisia od jeho kultúrneho prostredia, sociálnej príslušnosti a osobnej skúsenosti.
Externé odkazy.
FILIT Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
Estetická výchova

Estetická výchova je umelecká výchova a pestovanie citovych vzťahov k prírode, ľuďom a veciam, k prežívaniu krásy; chápanie a prežívanie umeleckého stvárnenia skutočnosti a vlastná umelecká tvorba žiakov; jeden z vyučovacích predmetov.
Estetická výchova ako školský vyučovací predmet zahŕňa výchovu dramatickú, hudobnú, literárnu, pohybovú/tanečnú a výtvarnú.
Úlohy a ciele estetickej výchovy.
Medzi hlavné úlohy estetickej výchovy patrí rozvíjať, prehlbovať a kultivovať schopnosť estetického zážitku. To zahŕňa:
Prístupy k otázkam estetickej výchovy.
Existuje šesť prístupov k otázkam estetickej výchovy:
Expresia.
Pojem expresia navrhol na prelome 19. a 20. storočia taliansky estetik a teoretik umenia Benedetto Croce ako súhrnné pomenovanie tvorivých činností estetického typu. Je to jeden zo spôsobov obsahovej reprezentácie založenej na referencii, t. j. na prisudzovaní významu určitému výrazu.
Komunistická výchova

Komunistická výchova je v marxizme výchova ľudí v zmysle potrieb socialistickej a komunistickej (vo význame: očakávanej beztriednej) spoločnosti, a to v širšom zmysle vo všetkých sférach, v užšom zmysle len v politickej oblasti. Podrobnosti definície sa rôznia (pozri nižšie).
Definícia.
Existuje viacero podobných definícií (pričom prvý tu uvedený zdroj ako jediný uvádza aj komunistickú výchovu v užšom zmysle). Komunistická výchova podľa marxistických a marxisticko-leninistických teoretikov je:
Charakteristika.
Pred rokom 1989.
Podľa V. Jůvu (1987) má komunistická výchova tieto typické znaky:
Podľa L. Macháčka (1976) je výchova ľudí, akých v ideálnom prípade vytvára komunistická výchova, jednak cieľom vtedajšej socialistickej spoločnosti a jednak nevyhnutnou podmienkou úspešnosti budovania materiálovo-technickej základne socializmu (t.j. zoštátnenej plánovitej modernej strojovej veľkovýroby) a materiálovo-technickej základne komunizmu (t.j. všeľudovej plánovitej komplexne mechanizovanej a automatizovanej veľkovýroby), rozvoja socializmu a prechodu od socializmu ku komunizmu.
Po roku 1989.
Podľa Drdu a Mlejneka (2010) sa komunistická výchova vyznačuje monopolným postavením marxizmu-leninizmu vo všetkých sférach výchovno-vzdelávacieho procesu v celom vzdelávacom systéme. Táto charakteristika sa najviac prejavuje v humanitných a spoločenských vedách, tzn. konkrétne v školstve napr. v dejepise, občianskej náuke, literatúre a pod. Vzdelávací proces kladie dôraz na znalosť technických predmetov.
Náboženská výchova

Náboženská výchova je výchova smerujúca k získaniu znalostí v oblasti náboženstva. Je to tiež školský predmet vyučovaný predovšetkým na základných školách. 
Náboženská výchova na školách.
V modernej dobe, od dôb osvietenstva, prebehla v niektorých štátoch, spravidla vo vyvinutejších demokratických, odluka cirkvi od štátu – dôsledné oddelenie politiky a viery, podobne ako i iných oblastí verejného života. Jej dôsledkom je okrem iného aj to, že náboženská výchova na školách nie je povinná.
V 18. storočí vznikli vo Veľkej Británii nedeľné školy, v ktorých sa vykonávalo náboženské vyučovanie rôznymi kresťanskými cirkvami. Vyučovanie sa konalo v nedeľu. Jedným z hlavných dôvodov vzniku nedeľných škôl bolo zamedzenie kriminality detí z chudobných štvrtí. Nedeľné školy získali vo Veľkej Británii vysokú popularitu predovšetkým v prvej polovici 19. storočia. 
Náboženská výchova na Slovensku.
Náboženská výchova bola na Slovensku zavedená ako povinne voliteľný predmet v alternatíve s etickou výchovou od 1. septembra 2004 začínajúc 1. ročníkom základnej školy. Stalo sa tak na základe pokynu Ministerstva školstva Slovenskej republiky č. 2004-8005/15678-E z 20. mája 2004. 
Toto rozhodnutie sa čiastočne stretlo s odporom, pretože jediné subjekty, ktoré by mali mať právo rozhodnúť, či by sa dieťa malo vzdelávať v smere náboženstvo by mali byť rodičia a nie štát. Konferencia biskupov Slovenska tento zákon ohodnotila kladne.
Občianska výchova

Občianska výchova (aj Výchova k občianstvu) je výchova, ktorej cieľom je utvárať hodnoty a postoje, ktoré zaujíma demokratická spoločnosť, rozvíjať schopnosť žiť v spoločnosti a plniť roly občana a vybaviť ho príslušnými znalosťami. Občianska výchova sa môže uskutočňovať v rôznych prostrediach. Napríklad aj televízie vysvetľovali, čo znamená politická a občianska výchova. RTVS pripravila seriál "Fetiše republiky" a TV Markíza reportáž k 30. narodeninám 142 detí, ktoré sa narodili 1. januára 1993, ktoré sa stali „deťmi republiky“ a zároveň „krstňatami“ vtedajšieho premiéra Vladimíra Mečiara. Výchove k (aktívnemu) občianstvu sa venujú aj rôzne organizácie napr. "Inštitút pre aktívne občianstvo, o.z."
Občianska náuka je učebný predmet (v škole), zameraný na občiansku výchovu žiakov a mladých ľudí, ktorý však začína už v materských školách úlohou detí nadobudnúť základy občianskych kompetencií.
Rozumová výchova

Rozumová výchova je vzdelávanie, základná zložka všestrannej a harmonickej výchovy človeka; výchovná činnosť zameraná na rozvíjanie intelektu, poznávacích procesov (hlavne myslenia), reči a schopnosti racionálne a produktívne sa učiť, na osvojovanie základov vied a spoločenských skúseností v sústave vedomostí, zručností a návykov.
Externé odkazy.
 Zdroj, z ktorého (pôvodne) čerpal tento článok
Telesná výchova

Telesná výchova je zložka telesnej kultúry, ktorej úlohou je všestranne rozvíjať a upevňovať zdravie, naučiť a zdokonaľovať pohybové schopnosti a zvyšovať telesnú zdatnosť.
Externé odkazy.
P. Rázusová
Antipedagogika

Antipedagogika je označenie pre výchovné smery a hnutia od 70. rokov 20. stor., ktoré odmietajú pedagogický totalitarizmus a radikálne kritizujú necitlivé zásahy do vývoja dieťaťa, drezúrovanie, nútenie, preťažovanie dieťaťa, ohrozovanie rozvoja jeho prirodzených potencií, vyvolávanie úzkosti, traumatizovanie nadmernou starostlivosťou alebo nezáujmom a pod.
Pojem antipedagogiky zaviedol v polovici 70. rokov 20. stor. Ekkehard von Braunmühl ako alternatívu k tradičnej pedagogike a ako výzvu prestať s vychovávaním.
Základ pedagogického konania vidí antipedagogika v nenávisti k detstvu.
Dieťa sa podľa antipedagogiky nemá vychovávať ale podporovať, rozvíjať. Výchovu - ak už sa vôbec pužije tento termín - chápe antipedagogika ako slobodný styk medzi subjektami (freiheitlicher Umgang zwischen Subjekten); treba opustiť manipuláciu a začať reflektovať vlastné a nové možnosti dieťaťa. Antipedagogika obhajuje možnosti spontánneho sebaurčovania bez predbežného cudzieho zásahu: organizované sebaurčovanie je iba subtílna forma cudzieho určovania. Ja (das Selbst) chápe antipedagogika ako počiatočnú danosť, ktorá sa sma od seba oslobodzuje od zásahov pedagogických expertov. Nátlak a ľahostajnosť voči deťom treba prekonať podľa antipedagogiky priatelstvom s nimi a vytváranim spoločnosti priatelskej voči deťom.
Výtvarná výchova

Výtvarná výchova sú vizuálne zážitky a skúsenosti, rozvíjanie výtvarných schopností. Je súcasťou obsahu všeobecného vzdelávania spravidla ako jeden z estetickovýchovných predmetov. Učí žiakov hodnotiť ľudské artefakty vizuálne média a riešenie priestoru, rozvíja produktivne výtvarné činnosti v rôznych témach a technikách.
Vychovávanie

Vychovávanie je jedna z dvoch hlavných stránok pedagogického procesu; je to vytváranie hodnotovej orientácie, rozvíjanie pozitívneho vzťahu človeka k prírode a spoločnosti.
Vychovávateľ

Vychovávateľ môže byť:
SDA

SDA môže byť:
Ľubomír Ftáčnik

Ľubomír Ftáčnik (* 30. október 1957, Bratislava) je slovenský šachový veľmajster. Najvyššie ELO dosiahol v roku 2001, bolo to 2618. V súčasnosti (júl 2022) má ELO 2483.
Ftáčnik sa naučil hrať šach, keď mal 13 rokov. Napriek tomu mal už ako junior úspechy: v roku 1977 vyhral juniorské majstrovstvá Európy v Groningene. V tom istom roku bol druhý na juniorských majstrovstvách sveta a dostal titul medzinárodného majstra, v roku 1980 sa stal veľmajstrom, druhým slovenským - po Plachetkovi. Trénoval ho majster Ján Šefc. V osemdesiatych rokoch vyhral rad turnajov: Cienfuegos 1980, Dortmund 1981, Esbjerg 1982, Trnava 1983, Altensteig 1987 a open v Baden-Badene v roku 1987. Potom vyhral turnaje v Sydney 1991, Neuchâtel 1996, Išia 1996, Hamburg 1998, Los Angeles 1999 , Gold Coast 2000, Deizisau 2001. Štyrikrát bol majstrom Česko-Slovenska (1981, 1982, 1983 a 1985). Ftáčnik hral za ČSSR sedemkrát na šachovej olympiáde a rovnako zodpovedne a úspešne pristupuje aj k reprezentácii SR. V roku 2002 bol majstrom Slovenska. Do r. 2003 sa pravidelne nachádzal vo svetovej stovke. Už dlhé roky pracuje pre firmu ChessBase. Jeho starším bratom bol politik Milan Ftáčnik, dvojčaťom je fyzik Ján.
Anthony de Mello

Anthony de Mello (* 4. september 1931, Goa, India – † 2. jún 1987, New York, New York, USA) bol indický kňaz, jezuita, psychoterapeut a spisovateľ. Bol známy tým, že písal knihy formou krátkych príbehov. Mnohé z nich boli humorne ladené, mali meditačný charakter, ktorý smeroval stále k zmyslu ľudského života. Za kňaza bol vysvätený 24. marca 1961.
Veľa cestoval, navštívil Španielsko, USA, kde študoval a neskôr aj učil. Vo svojich knihách veľmi obratne spájal myšlienky kresťanstva s východnou spiritualitou a s poznatkami z psychológie. Zomrel náhle na infarkt.
V roku 1998 boli niektoré jeho názory odsúdené Kongregáciou pre náuku viery. Kardinál Joseph Ratzinger, ktorý sa neskôr stal pápežom Benediktom XVI.,v stanovisku z 24. júna 1998 napísal:
Stav

Stav môže byť:
Jozef Kundlák

Jozef Kundlák (* 12. október 1956, Bratislava) je slovenský operný spevák.
Vyrastal v Bratislave a jej okolí. Študoval na Konzervatóriu v Bratislave u profesorky Idy Černeckej. Po skončení štúdií sa v roku 1984 zúčastnil na Letnom opernom kurze Európskeho operného centra v Belgicku.
Od roku 1983 bol Jozef Kundlák sólistom opery Slovenského národného divadla v Bratislave. S touto divadelnou scénou hosťoval na mnohých miestach sveta, medzi iným v Anglicku, Španielsku, Holandsku, Švajčiarsku, Rakúsku, NSR, Estónsku, v Boľšom Teatri v Moskve a v Japonsku. Pravidelne hosťuje v Česku.
Počas svojej speváckej kariéry sa zúčastnil viacerých speváckych súťaží, ako napríklad súťaže Antonína Dvořáka (v roku 1978) a súťaže Mikuláša Schneidera Trnavského (v roku 1981). Z týchto súťaží si odniesol i ocenenia. V roku 1985 bol účastníkom speváckej súťaže Luciana Pavarottiho vo Philadelphii a stal sa jej víťazom.
Doteraz spieval na pódiách väčšiny významných európskych a svetových operných scén, napríklad v Milánskej La Scale, Teatro San Carlo v Neapoli, Teatro Communale v Bologni, v Ríme, Florencii, v Mníchove, v Opere vo Frankfurte, v Deutsche oper v Berlíne, v Opere vo Philadelphii, v Číne, v Japonsku (2005) a iných. Taktiež spolupracoval s mnohými svetoznámymi dirigentami, ako napríklad Brunom Bartolettim, F. Luisim, Riccardom Mutim, V. Neumannom, Wolfgangom Sawallischom, Petrom Schreierom, Ch. Thielemannom a inými.
Účinkuje v mnohých populárnych operných a koncertných dielach od svetoznámych autorov minulosti i súčasnosti.
Hantec

Hantec je hantírka používaná v Brne.
Juraj Tranovský

Juraj Tranovský (alebo Tranoscius, Třanowský, Třánowsky, Trzanowski, Trzanovský; Georgius Tranoscius/Tranoscyus/Tranosci; * 27. marec 1592, Tešín – † 29. máj 1637, Liptovský Mikuláš) bol slovenský evanjelický farár a tvorca českých a latinských duchovných piesní a modlitieb; významný predstaviteľ slovenskej barokovej literatúry.
Životopis.
Pochádzal z česko-poľskej evanjelickej remeselníckej rodiny. Vzdelanie získaval v sliezskom Tešíne, nemeckom Gubene, Kolbergu a Wittenbergu a v Prahe. Pôsobil ako učiteľ v Prahe na gymnáziu pri chráme sv. Mikuláša na Malej Strane a od roku 1613 v Holešove. V roku 1615 odišiel do Valašského Meziříčí, kde sa stal o rok neskôr evanjelickým farárom. Po bitke na Bielej hore (1620) ho vyhnali z Moravy a odišiel do mesta Bielsko. Odtiaľ v roku 1629 odišiel na Slovensko, kde pôsobil v Oravskom Podzámku a neskôr v Liptovskom Mikuláši.
O jeho živote a diele hovoria aj dokumentárne filmy Rieky tečú na mieste /Slovenská televízia Bratislava, 2002, scenár Karel Iľja Dvořák, réžia Fedor Bartko/ a dokumentárny film Juraj Tranovský /RTVS 2016, scenár Miloš Kovačka, réžia Fedor Bartko/. 
Tvorba.
Písal latinskú a českú svetskú a náboženskú literatúru (latinské príležitostné piesne, prozaické modlitby, odbornú prózu). Jeho najvýznamnejším dielom je kancionál "Cithara sanctorum… ", ktorý sa stal prvým tlačeným evanjelickým spevníkom na Slovensku. Vo svojich piesňach sa zaoberá myšlienkami o svetskej márnosti, pominuteľnosti, o utrpení a nebeskej večnosti a radosti, ale tiež majú sociálny podtón, keďže v nich často vyjadruje sympatiu s chudobou. Tranovský sa zvykne označovať aj ako "slovanský Luther ".
Sabelianizmus

Sabelianizmus predstavuje jednu z podôb modalizmu, teologický názor, ktorý na začiatku 3. storočia šíril najmä Sabellius v Ríme.
Predmet sabelianizmu.
Sabellius učil, že existujú božské monády, ktoré sa zjavujú ako Otec, Syn a Duch Svätý. Boh sa ako Otec zjavuje, keď je stvoriteľ a zákonodárca, ako Syn, keď je vykupiteľ a ako Duch, keď daruje milosť. To sú tri "modi", ktoré zjavujú jednu a tú istú božskú osobu. Logos predstavoval pre Sabellia a pre Pavla zo Samostaty manifestáciu Božieho rozumu. Trojica sa teda v Bohu týka iba vzťahov v sebe jediného Boha voči sebe a voči svetu. Vtelením Boh prestáva byť Otcom, nanebovstúpením prestáva byť Synom. Sabelianizmus odsúdila synoda v Ríme roku 262. Modalistickú a sabeliánsku náuku vyznávajú dnes niektoré skupiny svätodušného hnutia.
Pavol zo Samosaty

Pavol zo Samosaty bol v rokoch 260 až 268 biskupom v Antiochii, teológom, ktorého učenie bolo cirkvou odsúdené. 
Pavol zastával dynamický monarchianizmus, ktorý popiera, že v Bohu existujú tri osoby. Učil, že Ježiš Kristus bol prijatý (adoptovaný) za Božieho syna pri svojom krste v Jordáne, ale že inak zostal obyčajným človekom. 
Pavlovo učenie bolo sústavne napádané a on sám bol nakoniec v roku 268 odsúdený. No i tak zostal vzdorobiskupom v Antiochii až do roku 272, lebo bol chránený svojim priateľom Zenóbiom z Palmyry. Medzi Pavlových žiakov mohol patriť aj Areios (Arius) a je často zmieňovaný jeho vplyv na Nestoria.
Zoznam ekumenických patriarchov Konštantínopolu

Zoznam konštatinopolských patriarchov (alebo carihradských patriarchov) obsahuje zoznam ranokresťanských biskupov na biskupskom stolci v starovekom gréckom meste Byzantion a zoznam biskupov, arcibiskupov a patriarchov na biskupskom/patriarchálnom stolci v hlavnom meste Byzantskej (a neskôr Osmanskej) ríše, Konštantínopole (dnešný Istanbul).
Titul ekumenický patriarcha použil oficiálne prvýkrát Ján IV. Neustét. Minimálne od roku 1054 (Veľká východná schizma) má zmysel o týchto osobách hovoriť aj ako o pravoslávnych (ortodoxných) ekumenických patriarchoch. Údaje a existencia najstarších predstaviteľov tohoto zoznamu býva spochybňovaná.
Obdobie biskupstva a arcibiskupstva (do roku 451).
Biskupstvo v Byzantione vzniklo najneskôr v 2. storočí. Hierarchicky spadalo pod metropolu v tráckej Heraklii. Po vzniku Konštantínopola sa biskupstvo vďaka rastúcemu vplyvu mesta osamostatnilo a stalo metropolitným biskupstvom (arcibiskupstvom). Už na prvom konštatinopolskom koncile sa zvýraznilo výnimočné postavenie konštatinopolského stolca, a od 4. ekumenického koncilu v Chalcedóne definitívne konštatinopolskému arcibiskupstvu náležal titul patriarchát a druhé miesto v čestnej cirkevnej hierarchii za rímskym biskupstvom.
Konštatinopolskí patriarchovia v období Byzantskej ríše (4511453).
Do zániku Byzantskej ríše v roku 1453 (dobytie Konštantínopola Turkami) boli konštantínopolskí patriarchovia v mocenskej sfére byzantských (východorímskych) panovníkov. V priebehu rokov 1204 – 1261 sídlili ortodoxní ekumenickí patriarchovia v Nicejskom exile, pretože hlavné mesto Konštantínopol a európske územia Byzantskej ríše boli po 4. križiackej výprave okupované katolíckymi dobyvateľmi. V Konštantínopole bolo ustanovené Latinské cisárstvo a vytvorený latinský (katolícky) konštatinopolský patriarchát. V roku 1261 dobyli získali Gréci (tzv. Nicejské cisárstvo) späť Konštantínopol a bolo obnovené Byzantské cisárstvo. Do mesta sa vrátili aj konštatinopolskí patriarchovia.
Patriarchovia v područí Osmanskej ríše (14531922).
Po dobytí Konštantínopola a zániku Byzantskej ríše (1453) sa ortodoxní konštatinopolskí patriarchovia stali subjektom Osmanskej ríše až do jej zániku v roku 1922. 
"Od roku 1453 je prepis do slovenčiny robený podľa novogréčtiny"
Patriarchovia po zániku Osmanskej ríše (1922súčasnosť).
Po zániku Osmanskej ríše sa Turecko stalo sekulárnym štátom a upustilo od svojich náboženských a imperialistických dobyvateľských cieľov. Konštatinopolský ekumenický patriarchát dodnes sídli v tureckom meste Istanbul (kedysi Konštantínopol) a je od štátu samostatnou právnickou osobou.
Ekvinokcium

Ekvinokcium môže byť:
Juliánsky dátum

Juliánsky dátum vyjadruje počet dní, ktoré uplynuli od začiatku juliánskej periódy, t. j. poludnie Greenwichského času v pondelok, 1. januára 4713 pred Kr.
Juliánsky dátum má význam v astronómii, pretože je založený iba na nepretržitom počítaní dní a dátum sa mení na poludnie, nie o polnoci, teda v noci pozorovania nedochádza k zmene dátumu.
Nemal by sa zamieňať s Juliánskym kalendárom.
Jozef Božik

Doc. PaedDr. Jozef Božik, PhD. (* 30. máj 1976, Partizánske) je slovenský politik a pedagóg, bývalý dlhoročný člen ĽS-HZDS. Od roku 2010 je primátorom mesta Partizánske, zároveň je od roku 2001 nepretržite poslancom zastupiteľstva Trenčianskeho samosprávneho kraja, od roku 2006 je tiež podpredsedom kraja. Bol tiež predsedom Demokratického fóra mladých. V máji 2023 bol zvolený za predsedu Združenia miest a obcí Slovenska.
Zamestnania a vzdelanie.
Jozef Božik je rodák z Partizánskeho. Tu v rokoch 19901994 vyštudoval na Gymnáziu Partizánske. Následne v rokoch 19952000 absolvoval bakalárske a magisterské štúdium na Pedagogickej fakulte Univerzita Konštantína Filozofa v Nitre. Na Pedagogickej fakulte UKF pokračoval v rigoróznom konaní (2001) a v doktorandskom štúdiu (20032009). V roku 2011 získal titul docenta na Vysokej škole zdravotníctva a sociálnej práce Svätej Alžbety v Bratislave.
Už od mladosti sa Božik angažoval v politike, konkrétne v strane ĽS-HZDS a v jej spriaznených mládežníckych organizáciách. V rokoch 19942000 pracoval ako manažér strany HZDS. V rokoch 20032005 pôsobil ako radca Zastupiteľstva TSK. Zároveň sa ako externe vyučujúci venoval pedagogickej praxi na viacerých slovenských vysokých školách. V rokoch 20052007 pôsobil na UKF v Nitre na Ústave technológie vzdelávania PF, v rokoch 20062008 na Fakulte sociálno-ekonomických vzťahov Trenčianskej Univerzita Alexandra Dubčeka v Trenčíne, od roku 2008 na Vysokej škole zdravotníctva a sociálnej práce Svätej Alžbety v Bratislave.
Od roku 2006 zastáva tiež pozíciu podpredsedu Trenčianskeho samosprávneho kraja, pre ktorú bol uvoľnený pre výkon verejnej funkcie. Od roku 2010 je primátor mesta Partizánske po tom, ako v komunálnych voľbách v roku 2010 ako kandidát strán ĽS-HZDS, S.O.S. a SDĽ porazil vtedajšieho primátora Jána Podmanického. Bol znovuzvolený v rokoch 2014, 2018 a 2022. V roku 2022 kandidoval ako nezávislý ako jediný kandidát, získal 4 940 hlasov. Predtým bol tiež poslancom Partizánskeho v rokoch 1994 až 2010.
Politická kariéra.
Stranícka kariéra.
Božik bol členom HZDS od augusta 1994 do 31. augusta 2012, od 1. septembra 2012 je nestraník.
Osobný život.
Jozef Božik je ženatý.
Matematická indukcia

Matematická indukcia je metóda dokazovania matematických viet a tvrdení, ktorá sa používa, ak chceme ukázať, že dané tvrdenie platí pre všetky prirodzené čísla, prípadne inú, dopredu danú nekonečnú postupnosť.
Typický dôkaz indukciou sa skladá z dvoch krokov:
Tento postup sa niekedy prirovnáva k dominu. Obidve tieto časti sú totiž podobné dominovému efektu:
Výsledkom potom je, že spadnú všetky kocky.
Príklad.
Majme nasledujúce tvrdenie:
pre všetky prirodzené čísla "n". Dôkaz pravdivosti tohto tvrdenia je uvedený v nasledujúcej podkapitole.
Dôkaz.
Báza: 
Najskôr skontrolujeme, či toto tvrdenie platí pre "n" = 0. Zrejme áno, pretože súčet prvých 0 prirodzených čísel je 0 a 0(0 + 1)/2=0.
Indukčný krok:
Teraz chceme ukázať, že pokiaľ toto tvrdenie platí pre "n" = "m", platí aj pre "n" = "m" + 1.
Predpokladajme teda, že pre "n" = "m" tvrdenie platí, čiže
Pridaním "m" + 1 k obidvom stranám rovnice dostaneme
čo sa rovná
a máme teda
Toto je tvrdenie pre "n" = "m" + 1. Dokázali sme, že je pravdivé, pokiaľ je pravdivé tvrdenie pre "n" = "m".
Tvrdenie teda platí pre všetky prirodzené čísla, pretože
Všetky kone majú rovnakú farbu.
Všetky kone majú rovnakú farbu je paradox, ktorý vznikne z nesprávneho použitia matematickej indukcie. Bol predstavený maďarským matematikom George Pólya. Ukazuje na chyby, čo môžu nastať pri dôkazoch matematickou indukciou.
Argument.
Chceme dokázať, že všetky kone majú rovnakú farbu.
Báza: 
Pre formula_6 to zjavne platí. Ak máme v skupine jedného koňa, tak má celá skupina rovnakú farbu a to farbu toho jedného koňa.
Indukčný krok:
Predpokladáme, že výrok platí pre formula_7 koní a chceme ho dokázať pre formula_8 koní. Kone si očíslujeme formula_9, kde farba i-teho koňa je formula_10. Pozrieme sa na farbu prvých formula_7 koní formula_12. Podľa indukčného predpokladu môžeme usúdiť, že sú všetky rovnakej farby. Teraz sa pozrieme na farbu koní formula_13. Tých koní je formula_7, takže znova použijeme indukčný predpoklad a môžeme povedať, že aj tie sú všetky rovnakej farby. Keďže vieme, že formula_15 a zároveň aj formula_16, môžeme povedať, že formula_17. 
Teraz sme dokázali, že ak výrok platí pre formula_7 tak platí pre formula_8.
Výrok platí pre formula_20.
Výrok platí pre všetky kladné celé čísla.
Každá podmnožina koní má navzájom rovnakú farbu.
Koní je konečný počet.
Všetky kone majú rovnakú farbu.
Vysvetlenie.
V indukčnom kroku (od formula_7 do formula_8) sa predpokladá, že formula_23. Indukcia by platila iba keby bola báza dokázaná pre formula_23.
Stanné právo

Stanné právo (kalk z ) alebo štatárium (z  &lt; "iudicium"súd, rozsudok, súdne vyšetrovanie + "stare"stáť) (zastarano: "náhle právo") je mimoriadny právny režim v celom štáte alebo v jeho časti počas výnimočného stavu, s cieľom potlačenia trestnej činnosti, keď sa fungovanie civilnej moci považuje za nedostatočné. Charakterizuje sa prísnejšími trestmi za trestné činy (spravidla trestmi smrti), zrýchleným trestným konaním a pozastavením niektorých občianskych práv a slobôd.
Vyhlasuje sa v prípade bezprostredného ohrozenia štátu alebo bezpečnosti občanov, čiže pri občianskej vojne (prípadne veľkých občianskych nepokojoch) alebo pri napadnutí štátu. 
Súdy zriaďované v prípade vyhlásenia stanného práva sa označujú ako stanné súdy. Na území Slovenska mali charakter takýchto súdov mimoriadne ľudové súdy, zriadené podľa nariadenia Slovenskej národnej rady č. 33/1945 Zb. n. SNR z 15. mája 1945 o potrestaní fašistických zločincov, okupantov, zradcov a kolaborantov a o zriadení ľudového súdnictva, v ktorých po maximálne trojdňovom súdnom konaní vynášali rozsudky senáty, ktoré sa skladali z neprávnikov.
V Česko-Slovensku sa inštitút stanného práva definitívne zrušil zákonom č. 178/1990 Zb., ktorým sa vypustila patričná časť Trestného poriadku (§ 307314 zákona č. 141/1961 Zb).
Výnimočný stav

Výnimočný stav je stav ohrozenia štátu vyhlásený štátnymi orgánmi pre celý štát alebo jeho časť vzhľadom na výnimočné udalosti, ktoré tam nastali. Často sa pri ňom vyhlasuje stanné právo.
Podľa slovenského práva môže byť výnimočný stav vyhlásený „len za podmienky, že došlo alebo bezprostredne hrozí, že dôjde k teroristickému útoku, k rozsiahlym pouličným nepokojom spojeným s útokmi na orgány verejnej moci, drancovaním obchodov a skladov alebo s inými hromadnými útokmi na majetok alebo dôjde k inému hromadnému násilnému protiprávnemu konaniu, ktoré svojím rozsahom alebo následkami podstatne ohrozuje alebo narušuje verejný poriadok a bezpečnosť štátu, ak ho nemožno odvrátiť činnosťou orgánov verejnej moci a ak je znemožnené účinné použitie zákonných prostriedkov.“
Kométa Hale-Bopp

Kométa Hale-Bopp alebo Halova-Boppova kométa, nesúca označenie C/1995 O1, bola pravdepodobne najpozorovanejšia kométa 20. storočia a jedna z najjasnejších komét za posledné desaťročia. Bola viditeľná voľným okom rekordných 19 mesiacov, dvakrát dlhšie ako predchádzajúci držiteľ rekordu, Veľká kométa roku 1811.
Kométa Hale-Bopp patrí medzi dlhoperiodické kométy.
Bola objavená 23. júla 1995 vo veľmi veľkej vzdialenosti od Slnka, pričom sa očakávalo, že keď sa dostane do blízkosti Slnka, bude veľmi jasná. Objavili ju nezávisle od seba Alan Hale (Nové Mexico) a Thomas Bopp (Arizona). Hoci je veľmi ťažké odhadnúť jasnosť kométy, kométa Hale-Bopp prekonala všetky očakávania, keď sa dostala do perihélia 1. apríla 1997. Získala prívlastok "Veľká kométa roku 1997".
Prechod kométy Hale-Bopp inicioval aj zvýšený stupeň paniky, za posledné desaťročia nevídaný. Chýry, že spolu s kométou prilieta mimozemská kozmická loď sa veľmi rozšírili a vyvolali masovú samovraždu nasledovníkov kultu Heaven's Gate.
Menštruačná vložka

Menštruačná vložka je absorbujúci materiál nosený ženou počas menštruácie, na zachytenie výtoku krvi z vagíny. Nosia sa externe, nalepené v nohavičkách pod vchodom do vagíny. Jedna vložka vydrží žene priemerne 6 hodín (3 až 8 hodín). Záleží od absorpčných schopností vložky (dokáže absorbovať približne 5 až 8 ml) a množstva výtoku ženy. Jedna z alternatív je menštruačný tampón, ktorý sa zavádza dovnútra vagíny. Najnovší trend je používanie menštruačného pohárika a absorpčných menštruačných nohavičiek. Posledné dve alternatívy sú veľmi priaznivé z ekologického hľadiska a nachádzajú si čoraz väčšiu obľubu.
Menštruačné vložky sa líšia od vložiek pre močovú inkontinenciu, ktoré nosia ľudia majúci problémy so zadržiavaním moču.
Ekologické aspekty.
Počas 40 rokov menštruácie jedna žena spotrebuje približne 5 až 15 tisíc jednorazových hygienických pomôcok. V roku 2018 sa len v USA predalo 5,8 miliárd tampónov a vložiek. Bežné vložky sa môžu na skládke odpadu rozkladať až 100 rokov. Ich zloženie a technologická úprava sú často sprevádzané chemickým bielením, pridávaním biocídov, parfumovaním či plnením absorpčným gélom, čo zaťažuje životné prostredie. Odhaduje sa, že slovenské ženy vyprodukujú ročne jeden milión kilogramov odpadu z tohto problémového materiálu.
Milan Marčok

Milan Marčok (* 5. marec 1939, Zámostie) je slovenský vysokoškolský pedagóg a regionálny politik.
Profesionálna kariéra.
V roku 1960 absolvoval Fakultu prírodných vied Vysokej školy pedagogickej v Bratislave a začal pracovať na stredná všeobecnovzdelávacej škole vo Zvolene ako stredoškolský profesor. V roku 1967 sa stal odborným asistentom na Katedre matematiky a fyziky Drevárskej fakulty VŠLD vo Zvolene. V roku 1978 ukončil vedeckú ašpirantúru na Fyzikálnom ústave SAV Bratislava a získal vedeckú hodnosť kandidáta vied na Prírodovedeckej fakulte UK v Bratislave. V roku 1980 pôsobil ako docent na Katedre matematiky a fyziky Drevárskej fakulty VŠLD vo Zvolene, v roku1989 obhájil doktorskú dizertačnú prácu a získal vedeckú hodnosť doktora vied na Elektrotechnickej fakulte SVŠT v Bratislave. V tom istom roku bol menovaný profesorom aplikovanej fyziky, vykonával funkcie vedúceho katedry, prodekana fakulty a prorektora univerzity. V období 19952001 pôsobil ako rektor Technickej univerzity vo Zvolene.
Je ženatý a má dve deti.
Regionálna politika.
V rokoch 20012005 bol predsedom Banskobystrického samosprávneho kraja zvolený za koalíciu HZDS, SMER. V nasledujúcich voľbách nekandidoval.
Vannius

Vannius bol germánsky náčelník z kmeňa Kvádov (aj "Kuvadu, Kuvadui, Quadi, Kovádoi, Kovádois, Kovadi, Kovali") a v 1. storočí po Kr. kráľ "regnum Vannianum" (Vanniovho kráľovstva) na území dnešného západného Slovenska. Toto kráľovstvo môžeme považovať za prvý štátny útvar na Slovensku.
Životopis.
Vannius pochádzal z kmeňa Kvádov. Tento kmeň s príbuzným kmeňom Markomanov patril do skupiny Svébov. Markomanský náčelník Marobud () vytvoril na prelome letopočtov silný štátny útvar v stredných Čechách. Stal sa však nebezpečným súperom Rimanov, ktorí využili rozbroje medzi Marobudom a náčelníkom Cheruskov Arminiom, ktorý Marobuda vyhnal a zaujal jeho miesto. 
Marobudovu vojenskú družinu Rimania zverili pod vládu kvádskeho náčelníka Vannia, ktorý pochádzal z dynastie, založenej náčelníkom Tudrom. S rímskou podporou sa Vannius usadil na území dnešného západného Slovenska medzi riekami Morava a Váh ("Marus et Cusus") a v roku 21 po Kr. vytvoril štátny útvar, ktorý Rimania nazvali Vanniovo kráľovstvo (regnum Vannianum) a Vanniovi udelili titul kráľ (lat. rex). Kráľovstvo sa rozprestieralo pravdepodobne na juhozápadnom Slovensku, „za Dunajom medzi riekami Morava a Váh“ (Rímsky historik Tacitus doslovne uvádza: "Danuvium ultra inter flumina Marum et Cusum"').
Vannius využíval skutočnosť, že cez územie západného Slovenska viedla prastará obchodná Jantárová cesta, po ktorej sa z juhu na sever vyvážali vyspelé remeselné výrobky na územie barbarov, zo severu na juh sa zase od Baltského mora dovážal do oblasti Stredozemného mora jantár, ktorý sa využíval na výrobu šperkov, ale najmä pri náboženských úkonoch. Vannius ochraňoval obchodníkov, putujúcich po tejto ceste a za to vyberal primerané poplatky. Na hraniciach svojho kráľovstva budoval na vyvýšených miestach pevnosti a opevnené body. 
V priebehu tridsiatich rokov Vannius nahromadil obrovský majetok, ktorý mu závideli susedné kmene, súkmeňovci i jeho vlastní príbuzní. Synovia jeho sestry Vangio a Sido sa proti nemu v roku 50 po Kr. vzbúrili a zaútočili proti nemu. Hoci mal Vannius vycvičené vojsko, jeho spojenci sarmatskí Jazygovia nedokázali bojovať v uzavretých šíkoch a Vannius bol porazený. Statočne bojoval, utŕžil aj mnohé rany, ale napokon sa musel uchýliť pod ochranu veliteľov rímskeho loďstva na Dunaji. Rimania mu neposkytli vojenskú pomoc, ale po porážke ho usadili na svojom území v Panónii niekde v oblasti Neziderského jazera a tam Vannius aj zomrel.
Kométa Hyakutake

Kométa Hyakutake, formálne označená ako C/1996 B2, bola neperiodická kométa objavená v januári 1996, ktorá preletela veľmi blízko Zeme v marci toho roku a bola označená ako "Veľká kométa roku 1996". Bol to jeden z najbližších preletov kométy okolo Zeme za posledných 200 rokov, čo malo za následok, že bola veľmi jasná a bola viditeľná veľkým počtom ľudí na Zemi. Pomenovaná bola podľa svojho objaviteľa, japonského amatérskeho astronóma Yujiho Hyakutakeho.
Jej obeh trvá 30 000 rokov.
Modulácia (elektronika)

Modulácia je proces ovplyvňovania nosného signálu, typicky sínusového, s cieľom prenesenia informácie. Nosný signál je ovplyvňovaný modulačným signálom. Modulačný signál je signál v základnom pásme, napr. analógový signál z mikrofónu, televíznej kamery, alebo číslicový (digitálny) signál. Opačný proces sa nazýva demodulácia.
Obyčajne modulujeme jeden z trojice charakteristických parametrov elektrického signálu: fázy, frekvencie alebo amplitúdy. Zariadeniu, ktoré vykonáva moduláciu hovoríme modulátor, zariadenie, ktoré vykonáva demoduláciu je demodulátor. Zariadenie vykonávajúce obe operácie je modem (spojenie oboch pojmov – modulácia, demodulácia).
U číslicovej modulácie sú zmeny signálu volené z pevného zoznamu (modulačná abeceda) každého vstupu z ktorého je privádzaná rôzna časť informácie (symbol). Abeceda je obyčajne reprezentovaná konštelačným diagramom.
U analógovej modulácie sú zmeny aplikované spojito v odozve na modulačný (dátový) signál. Modulácia môže byť aplikovaná na rôzne aspekty signálu ako je uvedené nižšie v zozname.
Modulácia sa obyčajne robí preto, aby sme vyriešili otázky súvisiace s prenosom signálu:
Nosným signálom sú obyčajne vysokofrekvenčné elektromagnetické vlny.
Typy číslicovej modulácie.
Každá forma číslicovej modulácie nevyhnutne používa konečný počet rôznych signálov na reprezentáciu číslicových údajov. V prípade:
Každej z týchto fáz, amplitúd alebo frekvencií sú priradené unikátne vzorky binárnych bitov. Obyčajne každá fáza, amplitúda alebo frekvencia kóduje rovnaký počet bitov. Počet bitov obsahuje symbol, ktorý je reprezentovaný jednotlivou fázou.
GIOVE

GIOVE je spoločný názov štyroch umelých družíc Zeme pre Galileo positioning system. Je to skratka pre "Galileo In-Orbit Validation Element" a takisto talianske slovo pre „Jupiter“. Názov bol vybratý aj ako pocta Galileimu, ktorý objavil prvé štyri prirodzené satelity Jupitera a neskôr ich použil ako univerzálne hodiny pre určenie zemepisnej dĺžky na zemskom povrchu.
Edward Lawrie Tatum

Edward Lawrie Tatum (* 14. december 1909, Boulder, Colorado, USA – † 5. november 1975, New York, New York) bol americký genetik. Spolu s Georgeom Wellsom Beadleom obdržal polovicu Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu v roku 1958. Cena bola udelená za dôkaz toho, že gény kontrolujú jednotlivé kroky metabolizmu. Druhú polovicu ceny v ten rok obdržal Joshua Lederberg.
Životopis.
Tatum navštevoval fakultu na univerzite v Chicagu a získal doktorát v biochémii na univerzite vo Wisconsine v roku 1934. Od roku 1937 pracoval na Stanfordovej univerzite, kde začala je spolupráca s Beadleom. V roku 1945 prešiel na Yalskú univerzitu, kde učil Lederberga. V roku 1948 sa vrátil na Stanford a od roku 1957 pracoval na fakulte Rockefellerovej univerzity.
Dielo.
Beadleho a Tatumove experimenty zahrňovali vystavenie chlebovej kvasinky "Neurospora crassa" lúčom röntgenového žiarenia, čo spôsobilo mutácie. V sérii pokusov dokázali, že tieto mutácie spôsobili zmeny v špecifických enzýmoch. To malo za následok zmeny v metabolických cestách. Tieto experimenty, zverejnené v roku 1941, ich viedli k myšlienke priameho spojenia medzi génmi a reakciami enzýmov, známej ako hypotéza „jeden gén, jeden enzým“.
Tatum pokračoval v štúdiu genetiky na baktériách. Spolu so svojim študentom Joshuom Lederbergom dokázali, že baktéria "Escherichia coli" môže šíriť genetickú informáciu uloženú v rekombinantnej DNA.
Vzduch

Vzduch je názov zmesi plynov v atmosfére Zeme. Stlačený vzduch v tlakových nádobách sa používa ako dýchací plyn. Čistý vzduch je rovnorodá zmes. Zem obklopuje asi 100 kilometrov vysoká vrstva vzduchu. Prírodný vzduch (z atmosféry) obsahuje takmer vždy aj vodné pary. Nazýva sa preto aj vlhký vzduch. Množstvo vodnej pary vo vzduchu určuje vlhkosť vzduchu. Vzduch ktorý neobsahuje žiadnu vodnú paru sa nazýva suchý vzduch, toto môže byť napríklad technicky pripravený vzduch.
Zloženie.
Obsahuje stopové množstvá nasledovných látok:
Vlastnosti suchého vzduchu.
Fyzikálne vlastnosti vzduchu pri 0 °C a 101 325 Pa
Vzduch a filozofia.
Anaximandros tvrdil, že sa látka plodiaca od večnosti teplo a chlad pri vzniku tohto sveta oddelila a že z nej okolo vzduchu, ktorý obklopuje zem, vyrástla akási ohnivá guľa ako kôra okolo stromu. Keď sa potom táto guľa roztrhla a rozdelila do rozličných kruhovitých pásov, vznikli slnko, mesiac a hviezdy.
Plyn

Plyn alebo plynné skupenstvo alebo plynná látka je jedno zo základných skupenstiev, pri ktorom sú jednotlivé častice látky relatívne ďaleko od seba, voľne sa pohybujú v priestore a pôsobia na ne zanedbateľne malé príťažlivé sily. V užšom zmysle sa ako plyn označuje látka v plynnom stave (vzdušnina) iná než para.
V porovnaní s kvapalinami a tuhými látkami majú plyny o mnoho menšiu hustotu a viskozitu a sú stlačiteľné. Plyn patrí s kvapalinou do skupiny "„tekutín“". Na zjednodušené skúmanie vlastností plynov sa používa ideálny plyn. "Skutočný plyn" alebo "reálny plyn" má na rozdiel od plynu ideálneho aj viskozitu, teda vnútorný mechanický odpor a nedá sa úplne stlačiť.
Fyzika plynu.
Častice plynu nedržia pohromade žiadne sily (resp. ich pôsobenie je zanedbateľné), pohybujú sa chaoticky (neusporiadane) rozličnou rýchlosťou a ovplyvňujú sa len pri vzájomných, náhodných zrážkach. Rýchlosť častíc je rôznorodá, rozdelenie rýchlostí častíc popisuje Maxwellova-Boltzmannova štatistika.
Nárazy častíc na steny nádoby, v ktorej je plyn uzavretý, pôsobia na ne silou, ktorá sa prejavuje ako tlak plynu v uzavretej nádobe. V prípade, že sa plyn nachádza v uzavretej nádobe, po jej otvorení difunduje do okolia a po určitom čase rovnomerne zaplní celý priestor. Tento jav je praktickým dôsledkom druhej termodynamickej vety.
Okamžitý stav určitého množstva plynu je určený troma stavovými veličinami - tlakom, teplotou a objemom. Tieto tri veličiny sú navzájom závislé a ich vzťah (zmeny) popisuje stavová rovnica ideálneho plynu:
kde:
Prach (častice v atmosfére)

Prach je všeobecné označenie pevných častíc s priemerom menším, ako 500 mikrometrov a vo všeobecnosti aj na označenie dobre rozdelenej hmoty. Prach na Zemi, ktorý sa nachádza v atmosfére, pochádza z rozličných zdrojov. Pod prachom rozumieme aj malé čiastočky pevného materiálu rozptýlené v ovzduší alebo usadené na predmetoch a stenách. Tieto čiastočky vznikajú aj pri ťažbe, vŕtaní, mletí a obrábaní rozličných pevných materiálov. V prachom zamorenom ovzduší sa najdlhšie udržiavajú čiastočky prevažne priemeru do dvoch mikrometrov (0,002 mm). Tieto čiastočky sú z hygienického hľadiska najnebezpečnejšie, lebo prenikajú hlboko do dýchacích ciest a spôsobujú tak vážne ochorenia (azbestóza, silikóza a iné). 
Prach sa nachádza aj vo vesmíre, napríklad v medzihviezdnych mračnách. Prach vytvára aj chvost niektorých komét.
Optické spektrum

Optické spektrum alebo svetelné spektrum môže byť:
Spektrum

Spektrum môže znamenať:
(612911) 2004 XR190

2004 XR190 je novoobjavený transneptúnsky objekt v rozptýlenom disku Slnečnej sústavy. Objavili ho astronómovia pod vedením Lynne Allena z Univerzity v Britskej Kolumbii s použitím kanadsko-francúzskeho havajského ďalekohľadu. Objekt dostal prezývku Buffy.
Tento objekt je zaujímavý z dvoch dôvodov. S inklináciou dráhy 47 stupňov, je to objekt s najviac sklonenou dráhou. Okrem toho, jeho dráha je nezvyčajne kruhová na objekt svojho typu. Predpokladalo sa, že objekty rozptýleného disku boli vymrštené na svoje súčasné dráhy gravitáciou Neptúna, zatiaľ čo sa zdá, že pretrvávajúca kruhovosť jeho dráhy nie je zlučiteľná s nebeskou mechanikou. Toto viedlo k istým nejasnostiam v teotetickom chápaní vonkajšej Slnečnej sústavy.
Odhadovaný priemer objektu je od 500 do 1000 kilometrov a obieha vo vzdialenosti medzi 52 a 62 AU od Slnka.
Electronic program guide

Electronic program guide (alebo Electronic programme guide, skr. EPG) je na obrazovke zobrazený sprievodca k vysielaným televíznym programom. EPG dovoľuje divákovi hľadať a vyberať poskytovaný obsah podľa času, stanice, žánru, atď. pomocou diaľkového ovládača.
NGC 6548

NGC 6548 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. septembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
NGC 6549

NGC 6549 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 27. júla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 6550

NGC 6550 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 19. júla 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 6552

NGC 6552 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 6. októbra 1866.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 6553

NGC 6553 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 22. mája 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,3.
NGC 6554

NGC 6554 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 14. júla 1830.
NGC 6555

NGC 6555 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 29. júna 1799.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 6556

NGC 6556 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. júla 1836.
NGC 6557

NGC 6557 je galaxia v súhvezdí Oktant, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. júna 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 6558

NGC 6558 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. augusta 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,6.
NGC 6559

NGC 6559 je emisná hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. júla 1826. Obsahuje okrem emisných aj prachové oblasti, ktoré sa javia ako reflexné alebo tmavé, podľa toho, či svetlo hviezd odrážajú smerom k nám alebo ho pri pohľade od nás pohlcujú. Už sformované hviezdy odparia prach a odfúknu plyn z celej hmloviny za niekoľko desiatok miliónov rokov. Na jej mieste zostane iba nahá otvorená hviezdokopa.
NGC 6560

NGC 6560 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 22. októbra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 6562

NGC 6562 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 8. júna 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 6563

NGC 6563 je planetárna hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 3. septembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
NGC 6565

NGC 6565 je planetárna hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil Edward Charles Pickering 14. júla 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 6566

NGC 6566 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 27. októbra 1861.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
NGC 6567

NGC 6567 je planetárna hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil Edward Charles Pickering 18. augusta 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
NGC 6568

NGC 6568 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. mája 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,6.
NGC 6569

NGC 6569 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. júla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,4.
NGC 6570

NGC 6570 je galaxia v súhvezdí Hadonos, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 2. júna 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 6571

NGC 6571 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 27. júla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
NGC 6572

NGC 6572 je planetárna hmlovina v súhvezdí Hadonos, ktorú objavil nemecký astronóm Friedrich Georg Wilhelm von Struve v roku 1825.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,1.
NGC 6573

NGC 6573 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Strelec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. júla 1830.
NGC 6574

NGC 6574 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 9. júla 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 6575

NGC 6575 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 1. júla 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 6576

NGC 6576 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 7. augusta 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
NGC 6577

NGC 6577 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 7. augusta 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 6578

NGC 6578 je planetárna hmlovina v súhvezdí Strelec, ktorú objavil Edward Charles Pickering 18. augusta 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 6579

NGC 6579 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 7. augusta 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 6580

NGC 6580 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 7. augusta 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 6581

NGC 6581 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 1. júla 1870.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.