Východná Ázia

Východná Ázia je región Ázie, ktorý je definovaný z geografického aj etnokultúrneho hľadiska. Medzi moderné štáty východnej Ázie patria Čína, Japonsko, Mongolsko, Severná Kórea, Južná Kórea a Taiwan. Hongkong a Macao, dve malé pobrežné mestá nachádzajúce sa na juhu Číny, sú autonómne oblasti pod čínskou zvrchovanosťou. Ekonomiky Japonska, Južnej Kórey, Číny, Taiwanu, Hongkongu a Macaa patria medzi najväčšie a najprosperujúcejšie ekonomiky sveta. Východná Ázia hraničí na severe so Sibírou a ruským Ďalekým východom, na juhu s juhovýchodnou Áziou, na juhozápade s južnou Áziou a na západe so strednou Áziou. Na východe je Tichý oceán a na juhovýchode Mikronézia (skupina ostrovov v Tichom oceáne, ktorá sa zaraďuje do Oceánie). 
Východná Ázia, najmä čínska civilizácia, sa považuje za jednu z prvých kolísok civilizácie. Medzi ďalšie staroveké civilizácie vo východnej Ázii, ktoré dodnes existujú ako nezávislé krajiny, patria japonská, kórejská a mongolská civilizácia. Rôzne ďalšie civilizácie vo východnej Ázii existovali v minulosti ako nezávislé štáty, ale odvtedy boli v súčasnosti absorbované do susedných civilizácií, ako napríklad Tibet, Baiyue, Chitán, Mandžusko, Rjúkjú (Okinawa) a Ainu a mnohé ďalšie. Taiwan má po prehistorickej ére pomerne mladú históriu v regióne; pôvodne bol hlavným miestom austronézskej civilizácie pred kolonizáciou európskymi koloniálnymi mocnosťami a Čínou od 17. storočia. Tisíce rokov bola Čína vedúcou civilizáciou v regióne, ktorá mala vplyv na svojich susedov. Historicky patrili spoločnosti vo východnej Ázii do čínskej sféry vplyvu a východoázijské slovníky a písma sú často odvodené od klasickej čínštiny a čínskeho písma. Čínsky kalendár slúži ako koreň, z ktorého sú odvodené mnohé ďalšie východoázijské kalendáre.
Medzi hlavné náboženstvá vo východnej Ázii patria budhizmus (väčšinou mahajána), konfucianizmus a neokonfucianizmus, taoizmus, uctievanie predkov a čínske ľudové náboženstvo v pevninskej Číne, Hongkongu, Macau a na Taiwane, šintoizmus v Japonsku a kresťanstvo a musok v Kórei. Tengerizmus a tibetský budhizmus sú rozšírené medzi Mongolmi a Tibeťanmi, zatiaľ čo iné náboženstvá, ako napríklad šamanizmus, sú rozšírené medzi pôvodným obyvateľstvom severovýchodnej Číny, ako napríklad Mandžuovia. Medzi hlavné jazyky východnej Ázie patrí mandarínska čínština, japončina a kórejčina. Medzi hlavné etnické skupiny východnej Ázie patria Chanovia (pevninská Čína, Hongkong, Macao, Taiwan), Jamatovia (Japonsko) a Kórejci (Severná Kórea, Južná Kórea). Mongoli, hoci nie takí početní ako predchádzajúce tri etnické skupiny, tvoria väčšinu obyvateľstva Mongolska. Vo východnej Ázii je 76 oficiálne uznaných menšinových alebo pôvodných etnických skupín; 55 pochádza z pevninskej Číny (vrátane Chuejov, Mandžuov, čínskych Mongolov, Tibeťanov, Ujgurov a Čuangov v pohraničných oblastiach), 16 pochádza z ostrova Taiwan (súhrnne nazývaných taiwanské pôvodné národy), jedna pochádza z hlavného japonského ostrova Hokkaido (Ainuovia) a štyri pochádzajú z Mongolska (turkické národy). Rjúkjuánci sú neuznanou etnickou skupinou pochádzajúcou z ostrovov Rjúkjú v južnom Japonsku, ktoré sa rozprestierajú od ostrova Kjúšu (Japonsko) po Taiwan. Existuje aj niekoľko neuznaných pôvodných etnických skupín v pevninskej Číne a na Taiwane.
Východoázijské obyvateľstvo tvorí približne 1,7 miliardy ľudí, čo predstavuje približne 33 % populácie kontinentálnej Ázie a 20 % celosvetovej populácie. V tomto regióne sa nachádzajú veľké svetové metropoly, ako sú Peking, Hongkong, Osaka, Soul, Šanghaj, Šen-čen, Tchaj-pej a Tokio. Hoci pobrežné oblasti regiónu tvoria jedno z najľudnatejších miest na svete, obyvateľstvo v Mongolsku a západnej Číne, ktoré sú vnútrozemskými oblasťami, je veľmi riedko rozmiestnené, pričom Mongolsko má najnižšiu hustotu obyvateľstva suverénneho štátu. Celková hustota obyvateľstva v regióne je 133 obyvateľov na kilometer štvorcový, čo je približne trojnásobok svetového priemeru 45/km2.
Dejiny.
Čína bola prvým osídleným regiónom vo východnej Ázii a nepochybne bola jadrom východoázijskej civilizácie, z ktorej sa formovali ostatné časti východnej Ázie. Rôzne iné regióny vo východnej Ázii si vyberali, aké čínske vplyvy prijali do svojich miestnych zvykov. Historik Ping-ti Ho slávne označil čínsku civilizáciu za "kolísku východnej civilizácie", paralelne s "kolískou stredovýchodnej civilizácie" pozdĺž úrodného polmesiaca zahŕňajúceho Mezopotámiu a staroveký Egypt, ako aj s kolískou západnej civilizácie zahŕňajúcou staroveké Grécko a staroveký Rím.
Čínska civilizácia existovala približne 1 500 rokov predtým, ako sa v dejinách objavili ostatné východoázijské civilizácie, a cisárska Čína mala na svojich susedov vyvíjať veľkú časť svojej kultúrnej, hospodárskej, technologickej a politickej sily. Nasledujúce čínske dynastie mali obrovský kultúrny, hospodársky, politický a vojenský vplyv v celej východnej Ázii viac ako dve tisícročia. Cisársky čínsky tributárny systém formoval väčšinu dejín východnej Ázie viac ako dve tisícročia vďaka hospodárskemu a kultúrnemu vplyvu cisárskej Číny na región, a tak zohral obrovskú úlohu najmä v dejinách východnej Ázie. Kultúrna prevaha cisárskej Číny viedla nielen k tomu, že sa táto krajina stala prvým gramotným národom východnej Ázie v celom regióne, ale dodala Japonsku a Kórei aj čínske výpožičky a jazykové vplyvy zakorenené v ich systémoch písma.
Za vlády cisára Wu-ti z dynastie Chan sa Čína stala regionálnou mocnosťou vo východnej Ázii a veľkú časť svojej cisárskej moci preniesla na svojich susedov. V Číne dynastie Han žilo najviac zjednoteného obyvateľstva vo východnej Ázii, bola najgramotnejšia a najurbanizovanejšia, ako aj hospodársky najrozvinutejšia a technologicky a kultúrne najvyspelejšia civilizácia v regióne v tom čase. Dochádzalo ku kultúrnej a náboženskej interakcii medzi čínskymi a inými regionálnymi východoázijskými dynastiami a kráľovstvami. Vplyv a pôsobenie Číny na Kóreu sa začalo severovýchodnou expanziou dynastie Han v roku 108 pred n. l., keď Číňania Han dobyli severnú časť Kórejského polostrova a založili provinciu Lelang. Čínske vplyvy sa preniesli a čoskoro zakorenili v Kórei prostredníctvom začlenenia čínskeho systému písma, peňažného systému, ryžovej kultúry, filozofických myšlienkových škôl a konfuciánskych politických inštitúcií. Džomonská spoločnosť v starovekom Japonsku si vďaka kontaktom s Kóreou osvojila pestovanie mokrej ryže a metalurgiu. Od štvrtého storočia n. l. Japonsko začalo používať čínsky systém písma, ktorý sa do piateho storočia n. l. vyvinul v kandži a stal sa významnou súčasťou japonského systému písma. Využívanie čínskeho systému písma umožnilo Japoncom vykonávať každodenné činnosti, viesť historické záznamy a dať formu rôznym myšlienkam, nápadom a filozofiám. Počas vlády dynastie Tchang mala Čína najväčší vplyv na východnú Áziu, keď sa rôzne aspekty čínskej kultúry rozšírili do Japonska a Kórey. Založenie stredovekej dynastie Tchang oživilo impulz čínskeho expanzionizmu v geopolitických hraniciach východnej Ázie. Podobne ako jej predchodkyňa dynastia Chan, aj Čína dynastie Tchang sa v období raného stredoveku opätovne presadila ako centrum geopolitického vplyvu vo východnej Ázii, ktoré stálo na čele a znamenalo ďalší zlatý vek v čínskych dejinách. Počas dynastie Tchang mala Čína najväčší vplyv na východnú Áziu, keď sa rôzne aspekty čínskej kultúry rozšírili do Japonska a Kórey. Okrem toho sa Číne dynastie Tchang podarilo udržať si kontrolu aj nad severným Vietnamom a Kóreou.