burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kýčera (vrch v Oravskej vrchovine)

Kýčera () je najvyšší vrch v Oravskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Nižná, približne západne od Tvrdošína. 
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Oravskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a na katastrálnom území obce Nižná. Najbližším sídlom je južne situovaný Podbiel, východne sa nachádza Nižná a Tvrdošín, severne Vavrečka a Ťapešovo, západne Lokca, Vasiľov a Babín.
Opis.
Kýčera leží na severe strednej časti vrchoviny, v hrebeni, vedúcom z Budína () východným smerom na Zmrázov (). Severne sa nachádza hrebeň Oravskej Magury a vrchy Magurka () a Ostrý vrch (), východne leží Javorový vrch (), Uhlisko () a Zmrázov (), južne Lučivný vrch (), Čížiková () a Búčie () a západne Prípor (), Budín II () a Budín (). Oblasť patrí do povodia Oravy, kde vodu zo severných častí odvádza Ráztoka, z južných a západných odteká potokom Hldočín. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak vidieť okolité vrcholy Oravskej vrchoviny a susednú Oravskú Maguru, no tiež Západné Tatry, Skorušinské a Chočské vrchy a Nízke Tatry. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z okolitých obcí. Juhozápadne vedie modro značený chodník z Podbiela, ktorý sa pripája na červeno značenú hrebeňovku.
Najlepší ligový strelec podľa IFFHS

Najlepší ligový strelec podľa IFFHS je futbalové ocenenie určené pre hráča, ktorý strelil najviac gólov v najvyšších ligových súťažiach na svete, pričom sa do úvahy berie 60 najlepších ligových súťaží podľa hodnotenia IFFHS v danom roku. Ocenenie udeľuje "Medzinárodná federácia futbalových historikov a štatistikov" (IFFHS) od roku 1997, prvým víťazom bol Hakan Şükür. Do roku 2019 sa oceňoval najlepší strelec sezóny, od roku 2020 najlepší strelec v kalendárnom roku.
Najlepší strelec roka v medzinárodných zápasoch podľa IFFHS

Najlepší strelec roka v medzinárodných zápasoch podľa IFFHS je futbalové ocenenie určené pre hráča, ktorý v kalendárnom roku strelil najviac gólov v medzinárodných zápasoch. Do bilancie sa započítavajú góly z medzištátnych zápasov reprezentačných mužstiev a góly z klubových kontinentálnych i medzikontinentálnych súťaží. Ak má viacero hráčov rovnaký počet gólov, o poradí rozhoduje vyšší počet gólov v reprezenácii. Ocenenie udeľuje "Medzinárodná federácia futbalových historikov a štatistikov" (IFFHS) od roku 1991, prvým držiteľom bol Francúz Jean-Pierre Papin.
Ja

Ja môže byť:
Phil Taylor

Phil Taylor môže byť:
Mostová ulica (Bratislava)

Mostová ulica je ulica v bratislavskej mestskej časti Staré Mesto. PSČ tejto ulice je 811 02.
Pomenovaná je po moste.
Trofej Leva Jašina

Trofej Leva Jašina je futbalové ocenenie, ktoré sa od roku 2019 každoročne udeľuje najlepšiemu brankárovi na svete. Cenu udeľuje magazín "France Football".
Ocenenie pre najlepšieho brankára sa udeľuje v rámci slávnostného vyhlasovania výsledkov ankety Zlatá lopta France Football od roku 2019 . Trofej je pomenovaná po legendárnom brankárovi Levovi Jašinovi, ktorý ako jediný brankár vyhral prestížne ocenenie Zlatá lopta v roku 1963.
Adrián Kaprálik

Adrián Kaprálik je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste útočníka v poľskom klube Górnik Zabrze, kde je na hosťovaní z MŠK Žilina. 
Klubová kariéra.
MŠK Žilina.
Kaprálik debutoval v A-tíme MŠK Žilina dňa 14. júna 2020 pri víťazstve 2:1 nad Spartakom Trnava. 
Svoj prvý gól strelil v ďalšej sezóne dňa 15. augusta pri víťazstve 4:2 nad AS Trenčín.
Dňa 6. novembra 2022 strelil štyri góly pri víťazstve 4:1 nad Slovanom Bratislava. Dňa 17. marca 2023 strelil dva góly a zaznamenal dve asistencie pri divokom víťazstve 6:4 nad Duklou Banská Bystrica.
Hosťovanie v Górniku Zabrze.
Dňa 15. augusta 2023 bol po podpísaní zmluvy s MŠK Žilina poslaný na sezónne hosťovanie do poľského klubu Górnik Zabrze v Ekstraklase. O tri dni neskôr debutoval v Poľsku a pri debute strelil aj svoj prvý gól pri remíze 1:1 s Widzew Łódź.
Reprezentačná kariéra.
Prvýkrát bol Kaprálik povolaný do seniorskej reprezentácie v septembri 2022 na zápasy Ligy národov UEFA 2022/23. V reprezentácii debutoval 20. novembra v priateľskom zápase proti (0:0) pri ktorom sa s reprezentáciou lúčil Marek Hamšík.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 4. novembru 2023"
Medzinárodné.
"K 4. novembru 2023"
Externé odkazy.
Profil hráča na transfermarkt
Adam Obert

Adam Obert (* 23. august 2002, Bratislava) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v talianskom klube Cagliari.
Klubová kariéra.
Obert začal s futbalom v Zbrojovke Brno. V roku 2018 sa pripojil k mládežníckemu tímu Sampdorii Janov.
Cagliari.
V lete 2021 sa Obert pripojil ku Cagliari v Serie A. V A-tíme debutoval 14. októbra 2021 pri prehre 0:3 s Fiorentinou. Vo februári 2022 predĺžil Obert zmluvu s Cagliari o 4,5 roka.
Dňa 11. júna 2023 odohral odvetný zápas finále baráže o postup do Serie A kde Cagliari zvíťazilo 1:0 nad Bari a po remíze 1:1 v prvom zápase sa klub zo Sardínie vrátil do najvyššej talianskej súťaže.
Reprezentačná kariéra.
Obert bol prvýkrát povolaný do seniorskej reprezentácie v novembri 2022 na prípravné zápasy proti Čiernej Hore a . V reprezentácii debutoval 20. novembra v zápase proti Čile (0:0), počas tohto zápasu sa s reprezentáciou lúčil Marek Hamšík.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 4. novembru 2023"
Medzinárodné.
"K 4. novembru 2023"
Mário Sauer

Mário Sauer (* 15. máj 2004, Bratislava) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste záložníka v slovenskom klube MŠK Žilina.
Osobný život.
Mário je starším bratom Lea Sauera, ktorý hráva za Feyenoord Rotterdam.
Klubová kariéra.
Mário začínal s futbalom v Rači. V roku 2018 sa pripojil k akadémii MŠK Žilina.
MŠK Žilina.
V A-tíme MŠK Žilina debutoval 16. mája 2021 pri remíze 1:1 so Spartakom Trnava.
Svoj prvý gól v klube strelil 19. februára 2022 pri víťazstve 2:1 nad Zemplínom Michalovce.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 4. novembru 2023"
HK Delikateso Bratislava

HK Delikateso Bratislava je zaniknutý slovenský klub ľadového hokeja, ktorý vznikol v roku 2022. V sezóne 2022/23 pôsobil v 2. hokejovej lige. Svoje domáce zápasy hrával na Zimnom štadióne V. Dzurillu v Ružinove. Bol zaradený do skupiny Západ a celkovo skončil na 4. mieste, keď sa mu podarilo prebojovať do semifinále play-off. V lete 2023 z neznámych príčin a bez oficiálneho oznámenia klub ukončil svoju činnosť. Klubové farby boli červená, biela a zlatá.
Peklo (prítok Bieleho potoka)

Peklo je potok v regióne Stredné Pohronie v Banskobystrickom kraji v okrese Žiar nad Hronom na území obcí Janova Lehota a Kosorín. Je pravostranným prítokom Bieleho potoka v povodí Lutilského potoka. Je vodným tokom VI. rádu. Číslo hydronyma: 4-23-04-1086. Nachádza sa v geomorfologickom celku Kremnické vrchy a v geomorfologickom celku Žiarska kotlina. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení na území obce Janova Lehota na južnom svahu vrchu " Peklo" s v nadmorskej výške v lesnom extraviláne vo východnej časti katastrálneho územia Janova Lehota v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystricklom kraji.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom cez lesný extravilán obce Janova Lehota, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu "Plešina" so , skrúca sa na juh a juhozápad, ľavým brehom obmýva úpätie lesa a poľa "Na vŕšku", pravým brehom obmýva úpätie lúky a pasienka "Hupon", skrúca sa na východ, vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu, v vteká na obecnú hranicu medzi obcou Janova Lehota a obcou Kosorín, krátkym 100 m úsekom tečie po hranici, hranicu opúšťa a vteká na územie obce Kosorín. Pokračuje juhovýchodným smerom, prudko mení smer na východ a po 100 m toku v ústi do Bieleho potoka ako jeho pravostranný prítok. Biely potok je prítokom Kosorínskeho potoka a ten je prítokom Lutilského potoka v povodí Hrona. Pramení na území obce Janova Lehota a ústi na území obce Kosorín v priestore geomorfologického celku Kremnické vrchy, geomorfologického podcelku Kunešovská hornatina (horné 2/3 toku) a geomorfologického celku Žiarska kotlina (dolná 1/3 toku). Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v názve vrchu "Peklo", na južnom svahu ktorého pramení a juhovýchodným smerom tečie, aj keď celkom nemožno vylúčiť opačný postup pomenovacieho procesu, t. j. že prvotne bol pomenovaný potok a sekundárne vrch. Toponymum "Peklo" bolo bez zmeny prenesené na potok a tak bolo utvorené jednočlenné hydronymum "Peklo" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Motivácia pomenovania toponyma "Peklo" je spojená s významom "objekt spájaný s produkciou drevného uhlia a smoly". Porovnaj aj apelatívum "peklina" vo význame "vyhĺbená jama pred pecným otvorom na výrobu smoly a drevného uhlia". Produkcia drevného uhlia ako jedného z produktov rozkladu dreva za vysokých teplôt bez prístupu alebo s obmedzeným prístupom vzduchu mala na Slovensku tradíciu od stredoveku až do druhej polovice 19. storočia s hlavným odberateľom hutníctvom, keď bola nahradená výrobou v kovových peciach. Hydronymum "Peklo" bolo štandardizované v roku 2010. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum "Peklo" nie je jedinečným názvom (november 2023).
Referencie.
Zmrázov

Zmrázov () je vrch v Oravskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Nižná, približne západne od Tvrdošína. 
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Oravskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a na katastrálnom území obce Nižná. Najbližším sídlom je južne situovaný Podbiel a juhovýchodne ležiaca Zemianska Dedina a Nižná, východne sa nachádza Tvrdošín, severne Vavrečka a Ťapešovo, západne Lokca, Vasiľov a Babín.
Opis.
Zmrázov leží na severe strednej časti vrchoviny, v hrebeni vedúcom z Budína () východným smerom cez Kýčeru (). Severne sa nachádza hrebeň Oravskej Magury a vrchy Magurka (), Ostrý vrch () a Javorový vrch (), východne leží Uhlisko (), Borová (), Košiarec (), Biedna (), Ostražnica () a Prasatín (), južne Bane (), Lučivný vrch () a Búčie () a západne Čížiková (), Prípor (), Šubovka (), Budín II (), Kýčera () a Budín (). Oblasť patrí do povodia Oravy, kde vodu zo severných a východných častí odvádza potok Ráztoka a z južných jej prítok Hldočín. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je tak vidieť okolité vrcholy Oravskej vrchoviny a susednú Oravskú Maguru, no tiež Západné Tatry, Skorušinské a Chočské vrchy a Nízke Tatry. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z okolitých obcí.
Taça de Portugal

Taça de Portugal (v preklade "Portugalský pohár") je portugalský futbalový pohár riadený Portugalským futbalovým zväzom (FPF). Súťaž vznikla v roku 1922 pod názvom "Campeonato de Portugal". Súťaže sa zúčastňuje približne 150 tímov vrátane všetkých tímov z Primeira Ligy a 2. ligy. Koná sa od septembra do mája a víťaz sa kvalifikuje do skupinovej fázy Európskej ligy UEFA.
Najúspešnejším tímom je SL Benfica, ktorá má 26 titulov. Aktuálnym obhajcom trofeje je FC Porto, ktorý vo finále v roku 2024 zdolal Sporting , po predĺžení.
Pohľad ženy

Pohľad ženy ( "Mirada de mujer") je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Argos Televisión pre TV Azteca v rokoch 1997 – 1998. Hlavné úlohy stvárnili herci Angélica Aragón a Ari Telch. Telenovela je adaptáciou kolumbijskej telenovely "Señora Isabel" z roku 1993.
Pre veľký úspech bolo v roku 2003 natočené pokračovanie s názvom "Mirada de mujer, el regreso".
Vysielanie na Slovensku.
Na Slovensku bola táto telenovela premiérovo vysielaná od 30. apríla 2002 do 15. októbra 2002 na verejnoprávnej STV1 (dnešná Jednotka) každý pracovný deň o 18. hodine.
Druhýkrát sa táto telenovela začala vysielať na STV1 dňa 6. mája 2003, opäť v nasadení od pondelka do piatka o 18:00. Od 26. mája 2003 bola presunutá na STV2 (dnešná Dvojka) v slote o 17:15, pretože na STV1 začala premiéra argentínskej telenovely "Žena na úteku". Záverečná epizóda bola na STV2 odvysielaná dňa 21. októbra 2003.
Zoznam zvolených poslancov za Slovensko v parlamentných voľbách v roku 1920

Vo voľbách do Národného zhromaždenia republiky Česko-slovenskej, ktoré sa konali 18. a 25. apríla 1920, bolo do 281-člennej poslaneckej snemovne zvolených 57 poslancov v siedmich volebných krajoch, ktoré tvorili územie dnešného Slovenska.
Biely potok (prítok Kosorínskeho potoka)

Biely potok je potok v regióne Stredné Pohronie v Banskobystrickom kraji v okrese Žiar nad Hronom na území obce Kosorín. V predštandardizačnom období pred rokom 1986 sa popri názve "Biely potok" požíval aj variantný názov "Klokočský potok". Je pravostranným prítokom Kosorínskeho potoka v povodí Lutilského potoka. Je vodným tokom V. rádu. Číslo hydronyma: 4-23-04-1085. Nachádza sa v geomorfologickom celku Kremnické vrchy a v geomorfologickom celku Žiarska kotlina. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v severnej časti územia obce Kosorín na juhozápadnom svahu lesa "Na Klokoči" východne od vrchu Vysoká hora s v nadmorskej výške v lesnom extraviláne v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystricklom kraji.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom cez lesný extravilán obce Kosorín, mení smer na juh až juhovýchod, pravým brehom obmýva les "Gažovie lazy". Pravým brehom obmýva les "Dúbravka", bez zmeny smeru preteká cez dolinu "Biela dolina", ľavým brehom obmýva les a pasienok "Pod Kraviarkou", vyteká z lesa do poľnohospodárskeho extravilánu. Pri horárni "Rázputie" sa skrúca na juhozápad, v priberá bezmenný pravostranný prítok, malá vzdialenosť v ho delí od miesta, kde priberá potok Peklo ako pravostranný prítok, pokračuje na juh až juhovýchod odlesnenou krajinou a lemovaný pásom príbrežnej vegetácie. Pravým brehom obmýva pole "Východné pole", v zo severu vteká do intravilánu Kosorína, v nad obecným úradom ústi do Kosorínskeho potoka ako jeho pravostranný prítok. Kosorínsky potok je prítokom Lutilského potoka v povodí Hrona. Pramení, preteká a ústi na území obce Kosorín v priestore geomorfologického celku Kremnické vrchy, geomorfologického podcelku Kunešovská hornatina (horná časť toku) a geomorfologického celku Žiarska kotlina (dolná časť toku). Má jeden dôležitejší prítok: Peklo.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v názve doliny "Biela dolina", ktorou preteká. Motivácia pomenovania doliny je spojená s "niečim bielym, prenesene čistým, priezračným, názov podľa doliny často čistenej, upravovanej". Z prvého člena toponyma "Biela dolina" bolo po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Biely potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum "Biely potok" bolo štandardizované v roku 1986. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum "Biely potok" nie je jedinečným názvom (november 2023).
Referencie.
Luka Brase

Luka Brase (vlastným menom Lukáš Brašeň; * 16. december 1983, Dolný Kubín) je slovenský výtvarník. Vo svojej tvorbe sa venuje maľbe, kresbe, koláži, grafike, fotografii, knižnej ilustrácii a novým médiám. Svoju techniku nazýva „Lukagraphy“ – fotografia v obraze a gestách momentu, zložený z výrazov „LUKA“ – kresliarske gesto zachytávajúce nestálosť okamihu a „GRAPHY“ – fotografické pozorovanie prítomnosti a jedinečnosti priestoru.
Narodil sa v Československu, vyrastal na Orave. V rokoch 19982002 študoval na Škole úžitkového výtvarníctva v Ružomberku, v rokoch 20022007 študoval na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre a v rokoch 20082010 pokračoval na Akadémii umení v Banskej Bystrici v ateliéri Igora Bencu.
Dielo.
Luka Brase má za sebou 33 samostatných výstav v Nórsku, Belgicku, Holandsku, Rakúsku, Nemecku, Írsku, na Slovensku, vo Spojenom kráľovstve, Maďarsku, Švajčiarsku, Iráne, Česku, aj v USA – New York, Washington DC, Philadelphia, Los Angeles, ale aj v Číne – v Šanghaji a v Pekingu.
Absolvoval aj 18 účastí na skupinových výstavách v Holandsku, Rakúsku, Česku, na Slovensku, v Írsku a Francúzsku. Medzi najvýznamnejšie patria Künstlerhaus Viedeň, Affordable art fair Amsterdam a Cite Internationale Des Arts v Paríži.
Diela Luka Brase sú súčasťou stálej zbierky v Múzeu umenia Shanghai Urban Planning Exhibition Center (SUPEC) Šanghaj, Čína aj v Oravskej galérii v Dolnom Kubíne.
Jeho diela sú súčasťou mnohých súkromných zbierok v mnohých krajinách na celom svete.
Luka Brase je zakladateľom projektu „Art on the way“ a projektu „Draw in lights“, ktorý je jedinečný súčasný projekt prepájajúci výtvarné umenie s elektronikou, laserom a umením a predstavuje komplexnú audiovizuálnu show.
Dlhé roky spolupracuje s publicistom a teoretikom fotografie Mariánom Pauerom. Ilustroval viaceré publikácie, napr. aj knihu „Kandidát“ Maroša Hečka a Michala Havrana.
Zastupuje ho DE Galerie v Haagu a Artgogo gallery v Šanghaji. Okrem oficiálnych galérií svoje diela osobne prezentuje aj v rámci projektu „Luka Brase pop-up gallery“ v rôznych priestoroch v Bratislave.
BK AS Trenčín

BK AS Trenčín, oficiálne Basketbalový klub Trenčín, je slovenský basketbalový klub, pôsobiaci v meste Trenčín. Klub vznikol v decembri 2019, v sezóne 2023/24 mal viacero chlapčenských aj dievčenských družstiev v mládežníckych a juniorských kategóriách a seniorské družstvo žien v ženskej extralige.
História.
Počiatky basketbalu v Trenčíne siahajú do roku 1932. Prvý klub vznikol v meste v roku 1937. V meste v histórii pôsobili mužské kluby BK TTS OZETA Trenčín či TJ Štadión Trenčín. V decembri 2019 založili klub BK AS, kde po prvý raz bola aj ženská zložka, piati bývalí spoluhráči – Richard Ďorďai, Andrej Heleš, Michal Mucska, Juraj Petrovský a Jaroslav Vida. V registri občianskych združení bolo BK AS zaregistrované 14. januára 2020. V sezóne 2022/23 pôsobilo ženské družstvo v Spoločnej I. lige žien/U19/U23. Po uvoľnení miesta po BAM Poprad, ktorý neodkúpil po vypadnutí v baráži extraligovú licenciu od Young Angels Košice, sa BK AS Trenčín prvý raz prihlásil do ženskej extraligy do sezóny 2023/24.
Sezóna 2023/24.
Do tímu sa ako hráčka vrátila bývalá reprezentantka SR, Mária Felixová, pôsobiaca v Trenčíne ako trénerka. V 5. kole zaznamenal Trenčín svoju prvú extraligovú výhru pri porážke BK ŠK UMB Banská Bystrica 53:41. V základnej časti extraligy zaznamenal Trenčín 28. októbra 2023 pri zápase so Sláviou Banská Bystrica najvyššiu prehru v histórii slovenskej extraligy, keď Slávia vyhrala 201:16.
Súpiska.
Hráčsky káder.
"Súpiska aktuálna k 6. 11. 2023.
Mickey Mouse cup

„Mickey Mouse cup“ je pejoratívny výraz používaný najmä v anglickom futbale na opis niektorých vyraďovacích súťaží, ktoré majú menšiu prestíž než iné, napríklad EFL Cup v porovnaní s FA Cupom. Napriek svojmu postaveniu celosvetovej súťaže organizovanej riadiacim orgánom tohto športu sa tento výraz používa aj pre Majstrovstvá klubov FIFA.
Klub, ktorý pohár vníma ako „ Mickey Mouse Cup“ - najčastejšie klub z Premier League zvykne do zápasu postaviť oveľa slabšiu zostavu, zvyčajne pozostávajúcu z mládežníckych hráčov. Aj keď pre klub to znamená, že si jeho najlepší hráči oddýchnu pre súťaž to znamená oslabenie jej významnosti a integrity. 
Výraz sa častokrát používa aj na zatienenie prehry nad slabším súperom za účelom zachovania tímovej morálky.
Čížiková (vrch v Oravskej vrchovine)

Čížiková () je vrch v Oravskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Podbiel, približne západne od Tvrdošína. 
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Oravskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Podbiel a Nižná. Najbližším sídlom je na juhovýchodnom úpätí situovaný Podbiel, východne sa nachádza Zemianska Dedina a Nižná a Tvrdošín, severne Vavrečka, Ťapešovo a Lokca, západne Vasiľov a Babín a južne Sedliacka Dubová, Dlhá nad Oravou a Krivá.
Opis.
Čížiková leží na severe strednej časti vrchoviny, v hrebeni vedúcom z Budína () juhovýchodným smerom cez Petrovku (). Severne sa nachádza hrebeň Oravskej Magury s vrchom Budín (), no tiež Kýčera (), Magurka (), Ostrý vrch () a Javorový vrch (), východne Uhlisko (), Borová (), Zmrázov (), Lučivný vrch (), Ostražnica () a Prasatín (), južne Bane (), Súšava (), Vysoký grúň () a Búčie () a západne Prípor (), Šubovka (), Petrovka () a Budín II (). Oblasť patrí do povodia Oravy, kde vodu zo severných častí odvádza potok Hldočín a z južných a západných Podbielsky Cickov. Vrcholovou časťou vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Z vhodných častí je tak vidieť okolité vrcholy Oravskej vrchoviny a susednú Oravskú Maguru, no tiež Západné Tatry, Skorušinské a Chočské vrchy, Nízke Tatry a Veľkú Fatru.
Kosorínsky potok

Kosorínsky potok je potok v regióne Stredné Pohronie v Banskobystrickom kraji v okrese Žiar nad Hronom na území obcí Kosorín a Lutila. Je ľavostranným prítokom Lutilského potoka v povodí Hrona. Je vodným tokom IV. rádu. Číslo hydronyma: 4-23-04-1073. Nachádza sa v geomorfologickom celku Kremnické vrchy a v geomorfologickom celku Žiarska kotlina. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v severnej časti územia obce Kosorín v lese "Hora" južne pod vrchom "Jazvečia skala" s a severovýchodovýchodne od vrchu Havrania skala s v nadmorskej výške v lesnom extraviláne premiešanom s trvalými trávnymi porastmi v okrese Žiar nad Hronom v Banskobystrickom kraji.
Opis toku.
Od prameňa tečie južným smerom cez lesný extravilán obce Kosorín, v priberá pravostranný bezmenný prítok, ľavým brehom obmýva úpätie lesa "Skala". Pravým brehom obmýva úpätie lesa "Pri salaši", bez zmeny smeru preteká cez dolinu "Čierna dolina". Vyteká z lesa, preteká cez lúku a pasienok "Rázputie", pokračuje poľnohospodárskym extravilánom, preteká cez pole "Lipie" a zo severu v vteká do intravilánu Kosorína. V intraviláne v priberá pravostranný prítok Biely potok. V opúšťa územie obce Kosorín a vteká na územie obce Lutila obmývajúc kopec "Chlmok" s , pokračuje zvyškami meandrov juhovýchodným smerom cez poľnohospodársky extravilán. V priberá západné rameno Slaského potoka (východné rameno ústi do Kopernice) a v ústi do Lutilského potoka ako jeho ľavostranný prítok. Lutilský potok je prítokom Hrona. Pramení, preteká a ústi na území obcí Kosorín a Lutila v priestore geomorfologického celku Kremnické vrchy, geomorfologického podcelku Kunešovská hornatina (horná časť toku) a geomorfologického celku Žiarska kotlina (dolná časť toku). 
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Kosorín, v ktorej potok pramení a preteká. Názov obce bol motivovaný charakterom terénu v období pomenovania s frekventovaným výskytom toponymického apelatíva "kosorín" vo význame "priestor lesného porastu, z ktorého vyčnievajú skalné vrcholy", ktoré bolo bez zmeny priamo prenesené na názov obce. Z toponyma "Kosorín" rozšírením o formant "-sky" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Kosorínsky potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum "Kosorínsky potok" bolo štandardizované v roku 1976. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum "Kosorínsky potok" je jedinečným názvom (november 2023).
Referencie.
Magnetický lov

Magnetický lov alebo lov magnetom (anglicky "magnet fishing") je hľadanie feromagnetických objektov vo vode pomocou silného magnetu, najviac sa používa neodýmový magnet.
Uvedená činnosť (často hobby) je kombináciou užitočného environmentalizmu a hľadania pokladov. Používané magnety sú dosť silné na vytiahnutie veľkých predmetov ako sú mince, rámy pneumatík, bicykle, rôzne náradie, kovové zbrane atď. Väčšina hľadačov ale dúfa, že nielen pomôže vyčistiť vodný tok, ale že nájde i niečo hodnotné.
Predpokladá sa, že lov magnetom vynašli lodníci, ktorí hľadali kľúče spadnuté do vody.
Nástroje.
Magnetický lov sa obvykle robí vo vodotesných rukaviciach na prevenciu infekcie a so silným magnetom pripevneným k rybárskej udici.
Potenciálne riziko.
Niekedy „lovci magnetom“ vylovia nebezpečné objekty ako nabité zbrane, staré nevybuchnuté bomby atď. - treba to hneď oznámiť polícii.
Veľkú opatrnosť treba venovať aj ostrým kovovým predmetom, ktoré po vylovení môžu spôsobiť zranenie.
Neodýmové magnety sú veľmi silné a môžu rušiť podporné prístroje pre srdce alebo poškodiť elektronické zariadenia, napríklad magnetické disky počítačov. Pri lovení sa môžu poraniť prsty, preto je doporučené mať nie staré očkovanie proti tetanu.
Strela s plochou dráhou letu

Strela s plochou dráhou letu (angl. Cruise missile, rus. Крыла́тая раке́та) je riadená strela väčšinou s prúdovým pohonom a konvenčnou alebo nukleárnou hlavicou, určená proti pozemným alebo námorným cieľom, ktorá zostáva v atmosfére a hlavná časť letu svojej dráhy letí približne konštantnou rýchlosťou. Tieto strely sú konštruované tak, aby boli schopné dopraviť hlavicu na veľké vzdialenosti s vysokou presnosťou. Moderné strely s plochou dráhou letu sú schopné pohybovať sa vysokou podzvukovou, nadzvukovou alebo hypersonickou rýchlosťou, sú samonavádzané a schopné letieť po nebalistickej trajektórii v extrémne nízkych nadmorských výškach, pričom môžu letieť nízko a kopírovať terén aby sa vyhli zachyteniu systémami protivzdušnej obrany.
Dejiny.
Myšlienka lietajúcich torpéd sa objavila už pred prvou svetovou vojnou, ale technická náročnosť neumožňovala zostrojenie a sériovú výrobu takýchto zbraní ešte dlhú dobu.
V Sovietskom zväze viedol Sergej Koroľov v rokoch 1932 až 1939 projekt riadených striel GIRD-06, ktorý využíval dizajn raketovo poháňanej kĺzavej bomby. 06/III (RP-216) a 06/IV (RP-212) obsahovali gyroskopické navádzacie systémy. Raketa bola navrhnutá tak, aby vzniesla do výšky 28 km a kĺzala na vzdialenosť 280 km, ale skúšobné lety v rokoch 1934 a 1936 dosiahli výšku iba 500 metrov.
Prvé skutočné strely s plochou dráhou letu zaviedlo sériovo počas druhej svetovej vojny nacistické Nemecko. V roku 1944 rozmiestnilo prvé funkčné riadené strely V-1 (Fieseler Fi 103), niekedy označované aj ako „lietajúca bomba“. V-1 obsahovala gyroskopický navádzací systém a bola poháňaná jednoduchým pulzným prúdovým motorom, ktorého zvuk mu dal prezývku „bzučiaca bomba“ alebo „doodlebug“. Tieto zbrane ohrozovali hlavne Spojené kráľovstvo, boli ich však možné ničiť štandardnými prostriedkami protilivzdušnej obrany a stíhacími lietadlami. Nemci vyrobili aj iné strely s plochou dráhou letu, napr. Blohm &amp; Voss BV 143, určenú na ničenie lodí.
Na sklonku druhej svetovej vojny sa objavili prvé účinné balistické rakety ako nemecká V-2, proti ktorým neexistovala žiadna obrana. Koncept striel s plochou dráhou letu preto na čas upadol. V USA boli na začiatku studenej vojny vyvinuté strely s plochou dráhou letu SM-62 Snark, SM-64 Navaho a MGM-1 Matador (používaná v rokoch 1952 - 1962). V 70. rokoch 20. storočia USA zaviedli do výzbroje systém BGM-109 Tomahawk, schopné letu v malej nadmorskej výške, čím sa vyhýba zachyteniu radarmi protivníka.
V Sovietskom zväze boli zavedené strely s plochou dráhou letu ako Ch-20 alebo neskôr aj strely podobné systému Tomahawk, napr. 3K14 Kalibr, ktorá je používaná dodnes.
Moderné strely s plochou dráhou letu je možné odpaľovať aj z ponoriek, raketových lodí či lietadiel.
Jarda Svoboda

Jarda Svoboda, vlastným menom Jaroslav Svoboda (* 31. máj 1966, Kolín), je český spevák, gitarista, textár, skladateľ a výtvarník známy hlavne ako frontman kapiel Otcovy děti a Traband. V súčasnosti účinkuje ako sólový umelec, alebo spolu s kapelou Holy Fanda and The Reverends.
Životopis.
Jarda Svoboda pochádza zo Zásmuk pri Kolíne a hoci hrá na niekoľko hudobných nástrojov, ako hudobník je samoukom. Má vyštudovanú výtvarnú výchovu a český jazyk na Pedagogickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe a pôsobil ako učiteľ na základnej škole. Vystriedal však aj mnoho iných zamestnaní, bol kuričom, barmanom, v hudobnom klube robil dramaturga, bol opatrovateľom, ale aj editor teletextu Českej televízie, či sociálnym pracovníkom.
Hudobná kariéra.
V rokoch 1988 až 1993 viedol kresťansky orientovanú kapelu Otcovy děti, pritom sám nie je členom žiadnej cirkvi. K záujmu o kresťanstvo a židovstvo sa dostal prostredníctvom farára a hudobníka Svätopluka Karáska.
V roku 1995 Jarda Svoboda založil a je lídrom českej kapely Traband, je aj autorom či spoluautorom väčšiny jej piesní. V roku 2003 spoločne s Michalom Horáčkom zrealizoval spoločný projekt, album "Tak to chodí", na ktorý nadviazal aj spoluprácou na neskoršom Horáčkovom projekte, v titulnej skladbe albumu "Ohrožený druh" (2008). Tri albumy skupiny Traband, "Hyjé!", "Přítel člověka" a "Domasa", získali v kategórii „worldmusic“, resp. „folk a country“ výročnú cenu českej Akadémie populárnej hudby Anděl. V rokoch 19982000 bol Jarda Svoboda gitaristom v kapele Zuby nehty.
Od roku 2012 sa Jarda Svoboda zúčastňuje projektu, v ktorom, ako hráč na harmóniu, spolu s Michalom Hrubým (klarinet), Zuzanou Hanzlovou (flauta), Petrem Tichým (kontrabas) zaaranžovali v 90. rokoch rekonštruované nápevy staročeskej hry "Ester" od Karla Reinera. Naživo uvedené kvarteto svoje variácie na Reinerove motívy prvýkrát predviedlo dňa 20. mája 2012 v lounskej židovskej obradnej sieni pri vernisáži výstavy maliara a sochára Tomáša Polcara zo Slavětína nad Ohří.
Výtvarník.
Jarda Sovoboda je aj výtvarníkom. V súčasnosti vystavuje svoje výtvarné diela dvojakého druhu: koláže z nájdených hrdzavých vecí, alebo maľby na lístie.
Rodinný život.
Jarda Sovoboda bol ženatý a má tri deti. Jeho synovia sú tiež hudobníci. Jeho syn Jakub Svoboda vystupuje v Česku pod menom Nèro Scartch.
Bitka na Wiare

Bitka na Wiare bola ozbrojená zrážka, ktorá sa odohrala na jar v roku 1099 na rieke Wiar blízko jej sútoku so Sanom pri Przemyśli medzi ruskými vojskami haličských kniežat Rostislavičovcov, ich polovskými posilami a uhorskými vojskami. Skončila víťazstvom haličských kniežat. Na ruskej strane boli veliteľmi haličské kniežatá Volodar Rostislavič, Vasilko Rostislavič, volynské knieža David Igorevič a polovský chán Boniak a na uhorskej strane kráľ Koloman Učený. Bitka bola pokračovaním vojny, ktorá sa začala na jar roku 1099 medzi Rostislavičovcami, vládcami haličských miest Przemyśl a Terebovľa, a kyjevským kniežaťom Sviatopolkom Izjaslavičom, ktorý sa obával rastúceho vplyvu triumvirátu kniežat — potomkov Rostislava Volodymyroviča a usiloval sa o opätovné získanie kontroly nad Haličom a tzv. krajinami „Červenej Rusi“ (Przemyślovská, Terebovľská a Zvenigorodská volosť).
Predohra.
Bitka bola výsledkom vojny, ktorú začali kniežatá Kyjevského a Volyňského kniežatstva v obave z rastu moci Haličského kniežatstva pod vládou Rastislavičov. Po prehratej bitke pri Rožnom poli v apríli 1099 poslal kyjevské knieža Sviatopolk II. Michal Izjaslavič svojho syna Jaroslava, aby presvedčil uhorského kráľa Kolomana Učeného, nech zaútočí na Haličské kniežatstvo. Išlo o prvý útok Uhrov severne od Karpát.
 Kráľ Koloman Učený do Haliče a obľahol v Przemyśli volynské knieža Volodara Rostislaviča, ktorý bol v meste so svojou sestrou (manželkou volyňského princa Davida Igoroviča) a matkou Lankou (Ilonou), vdovou po princovi Rostislavovi Vladimirovičovi z Tmutarakanu a tetou uhorského kráľa Kolomana. Lanka, piata dcéra uhorského kráľa Bela I., mladšia sestra Kolomanovho otca kráľa Gejzu I. a zároveň matka všetkých troch kniežat Rostislavičovcov, navštívila počas obliehania Przemyśla uhorský tábor a prosila o milosť pre seba pre občanov Przemyślu.
Bitka.
Bitku z uhorského pohľadu opisuje Obrázková kronika:
Ruské pramene, napr., sú založené na detailnom opise bitky, ktorý sa zachoval v Nestorovom letopise. Volynský knieža Dávid Igorevič, ktorý sa bál Uhrov viac ako kniežat Haliča, prešiel na stranu Rostislavičovcov a priviedol k obliehanému Przemyślu na pomoc Polovcov. Polovci používali svoju tradičnú taktiku, nočné prepady, útočili v malých silách, ustupovali a provokovali nepriateľa, aby ich prenasledoval.
Smrť uhorských biskupov Kupána rukou Polovcov a Vavrinca uvádzajú aj Bratislavské anály pre rok 1100.
Dohra.
Neskôr sa Sviatopolk pokúsil zorganizovať ďalšie kniežatá na boj proti Rostislavičovcom, ale nenašiel ľudí ochotných zaútočiť. Rostislavičovci sa bránili uzavretím spojenectva s Byzanciou, bojujúcou proti Uhorskému kráľovstvu. Dávid Igorevič využil porážku nepriateľa a zaujal Vladimír Volynský a Luck, ale nie na dlho. Volyň sa však opäť stala kyjevskou volosťou a Dávid dostal Dorogobuž.
Slovensko hľadá Superstar • TOP 11

Slovensko hľadá Superstar • TOP 11 je album coververzií skladieb, ktorý v roku 2005 s finalistami súťaže Slovensko hľadá Superstar I. nahralo a vydalo hudobné vydavateľstvo Sony BMG.
Nahrávka obsahuje 13 najúspešnejších skladieb zo súťaže. Každý jeden z finálovej jedenástky ponúka skladbu, s ktorou sa najviac preslávil. Album navyše obsahuje spoločné skladby „Kým vieš snívať“ a „Teraz je ten správny čas“, ktoré zložili Paľo Habera, Daniel Hevier a Georgio Babulic.
Výroba albumu.
Nahrané, editované a mixované v štúdiách CreativeMusicHouse v roku 2005.
Nataša Taušová

Nataša Taušová (* 8. máj 2006, Poprad) je slovenská profesionálna basketbalistka, hrávajúca na pozícii power forward. Taušová od roku 2022 hrá za tím Piešťanské Čajky v slovenskej basketbalovej extralige žien a za tím MBK Stará Turá v spoločnej súťaži 1. liga žien/U23/U19. Je tiež reprezentantkou SR v mládežníckych kategóriách. V rokoch 2022 a 2023 získala ocenenie Dievčenský talent roka v slovenskom basketbale.
Životopis.
Taušová sa narodila v Poprade, kde tiež začala s basketbalom. Navštevovala Gymnázium na ulici Kukučínovej. V klube BAM Poprad nastúpila na svoj prvý seniorský extraligový zápas ako 14-ročná 30. januára 2021 proti ŠKBD Spišská Nová Ves, prvýkrát skórovala 24. marca 2021 proti Young Angels Košice. V júni 2022 sa dostala do All Stars výberu MS stredných škôl v basketbale.
V lete 2022 prestúpila z Popradu do klubu Piešťanské Čajky.
Reprezentácia SR.
Reprezentovala Slovensko na Letnom európskom olympijskom festivale mládeže (EYOF) v Banskej Bystrici v júli 2022. Na Majstrovstvách Európy B-divízie dievčat do 16 rokov v Podgorici v auguste 2022 v siedmych zápasoch nastrieľala v priemere 8,6 bodu a získala 6 doskokov.
V novembri 2023 bola prvý raz povolaná do seniorskej reprezentácie.
Štatistiky.
Mládežnícke a juniorské súťaže sú vyznačené "kurzívou", medzinárodné súťaže boldom.
Peter Pann

Peter Macko (* 1. október 1988), známy pod pseudomymami Peter Pann (od r. 2011), či DJ Mako (20002011), je slovenský hudobný producent a dídžej. Patrí medzi najuznávanejších slovenských hudobných producentov súčasnosti. Na scénu vstúpil už v roku 2000 ako DJ Mako, čo bolo odvodené od jeho skutočného priezviska. Od roku 2011 tvorí pod umeleckým menom Peter Pann. Vydal dva sólové štúdiové albumy "Progress" (2017) a "33" (2022).
Má na konte spolupráce s najznámejšími rapermi a spevákmi medzi ktorými nechýbajú mená ako Kali, Separ, Alan Murin, skupina Nerieš, Majself, Dara Rolins a mnoho ďalších. Najčastejšie s ním spolupracuje raper Kali, ktorý si ho vybral nielen za svojho dvorného producenta ale aj za dídžeja na koncertoch. Vydali viacero spoločných albumov.
V skladbe „Vegas“ z Kaliho albumu "Lepší" (2020) si spolu s Osťom aj zarepoval.
Osobný život.
S manželkou Kristínou sa zosobášili v roku 2019 po viac ako troch rokoch vzťahu. 28. júna 2022 sa im narodila dcéra Charlotte.
Nominácie a ocenenia.
Ceny SOZA
Externé odkazy.
Prehľad umiestnených albumov v rebríčkoch ČNS IFPI:
Prehľad umiestnených skladieb v rebríčkoch ČNS IFPI:
John McGinn

John McGinn (* 18. október 1994, Glasgow, Škótsko) je škótsky profesionálny futbalista, ktorý hrá ako záložník za klub Aston Villa, ktorému je kapitánom a za národný tím Škótska.
McGinn vyrastal vo futbalovej rodine. Svoju kariéru začal v St Mirren. V roku 2013 s nimi vyhral Škótsky ligový pohár, počas svojej prvej sezóny v seniorskom tíme. McGinn prestúpil do Hibernian v roku 2015 a vyhral s nimi Škótsky pohár v roku 2016 a postup v roku 2017.
V auguste 2018 prestúpil do do anglického klubu Aston Villa. Počas jeho prvej sezóny McGinn strelil víťazný gól, keď Villa vyhrala finále play-off EFL Championship a postup do Premier League. V júli 2022 bol vymenovaný za kapitána tímu.
McGinn reprezentoval Škótsko na úrovniach do 19 a 21 rokov. Svoj seniorsky debut absolvoval v marci 2016. Odvtedy odohral za Škótsko viac ako 50 zápasov a reprezentoval krajinu aj na Majstrovstvách Európy vo futbale v roku 2020.
Osobný život.
Vyrastal v Clydebanku, kde navštevoval St Columba's High School. John je tretím zo štyroch detí rodičov Stephena a Mary. Má dvojča Katie a jeho starší bratia Stephen a Paul sú tiež profesionálni futbalisti. Všetci traja bratia boli v určitej fáze svojej kariéry hráčmi St Mirren aj Hibernian. Ich starý otec Jack McGinn je bývalý predseda Celticu a prezident Škótskej futbalovej asociácie.
Úspechy.
St Mirren
Hibernian
Aston Villa
Individuálne
Petrovka (vrch)

Petrovka () je vrch v Oravskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Podbiel, približne západne od Tvrdošína. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Oravskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Tvrdošín a zasahuje na katastrálne územie obce Podbiel a Nižná. Najbližším sídlom je juhovýchodne situovaný Podbiel, východne sa nachádza Zemianska Dedina a Nižná a Tvrdošín, severne Vavrečka, Ťapešovo a Lokca, západne Vasiľov a Babín a južne Sedliacka Dubová, Dlhá nad Oravou a Krivá.
Opis.
Petrovka leží na severe strednej časti vrchoviny, v hrebeni vedúcom z Budína () juhovýchodným smerom na Čížikovú (). Západne sa nachádza hrebeň Oravskej Magury s vrchmi Prípor (), Šubovka () a Budín II (), severne leží Budín (), Magurka (), Kýčera () a Javorový vrch (), východne Uhlisko (), Borová (), Zmrázov (), Ostražnica (), Lučivný vrch () a Prasatín () a južne Čížiková (), Vysoký grúň (), Búčie () a Poľany (). Oblasť patrí do povodia Oravy, kde vodu zo severovýchodných svahov odvádza potok Hldočín a z južných a západných Podbielsky Cickov. Vrcholovou časťou vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Z vhodných častí je tak vidieť okolité vrcholy Oravskej vrchoviny a susednú Oravskú Maguru, no tiež Západné Tatry, Skorušinské a Chočské vrchy, Nízke Tatry a Veľkú Fatru.
Tichomorská oblasť

Tichomorská oblasť je termín, ktorý veľmi široko a nejasne odkazuje na ostrovné oblasti Tichého oceánu. V širšom kontexte sa termín môže vzťahovať na všetky časti kontinentov susediacich s Tichým oceánom (Ázia, Amerika, Austrália; pozri tiež Ohnivý kruh), ako aj všetky ostrovy, ktoré v ňom ležia. V užšom kontexte odkazuje na ostrovy Oceánie.
Krajiny v Tichomorskej oblasti.
Nižšie je uvedený zoznam krajín, ktoré sa nachádzajú pozdĺž Tichého oceánu
Obchod.
Tiché more je domovom 29 z 50 najrušnejších kontajnerových prístavov na svete:
Voľby do Národného zhromaždenia 1920

Voľby do Národného zhromaždenia republiky Česko-slovenskej v roku 1920 boli parlamentné voľby, ktoré sa uskutočnili po vzniku Česko-Slovenska. Volilo sa do oboch komôr parlamentu: snemovne a senátu. Voľby do poslaneckej snemovne sa uskutočnili 18. apríla 1920 a do senátu 25. apríla 1920. Voľby neprebehli na celom území štátu. Nevolilo sa na území Tešínska, Oravy a Spiša, kde sa mal pôvodne uskutočniť plebiscit, ako aj na území Podkarpatskej Rusi.
Po prvýkrát sa volilo podľa všeobecného, tajného, rovného a priameho hlasovania, ako aj podľa zásady pomerného princípu a viazaných kandidátnych listín. Pri voľbe do poslaneckej snemovne bola veková hranica pre aktívne volebné právo stanovená 21. rok života a pasívne volebné právo 45. rok života. V prípade senátu bola veková hranica posunutá na 26. rok pri aktívnom volebnom práve a 45. rok pri pasívnom volebnom práve.
Územie republiky bolo v prípade volieb do poslaneckej snemovne rozdelené do 23 volebných krajov a v prípade volieb do senátu do 13 volebných krajov. V oboch členeniach sa kraje označovali rímskymi číslicami (I - XXIII a I - XIII).
Pozri aj.
Zoznam zvolených poslancov za Slovensko v parlamentných voľbách v roku 1920
Zoznam zvolených senátorov za Slovensko v parlamentných voľbách v roku 1920
DJ Wich

DJ Wich, vlastným menom Tomáš Pechlák (* 9. jún 1978, Praha, Česko-Slovensko) je hudobný producent a dídžej česko-slovenskej hip-hopovej scény. DJingu sa začal venovať v roku 1998.
Kariéra.
V roku 1993 sa zoznámil s Indym a LA4, kedy spolu začínali všetci na pražskej graffiti scéne. V roku 1998 vznikla skupina Indy &amp; Wich, kde Indy pôsobil ako raper a on sám ako producent. Často spolupracovali s raperom LA4, ktorý sa objavoval aj na ich vystúpeniach.
V roku 2002 bol vydaný album "My 3". Album "Hádaj kto..." bol nominovaný na cenu Anděl 2006. O rok neskôr bol vydaný v spolupráci s Nironicom album "The Chronicles of Nomad".
V roku 2008 vydal producentský album "The Golden Touch", na ktorej sa objavili zahraniční hostia ako Lil Wayne, Talib Kweli, MOP, Kurupt, Raekwon a ďalší.
Jeho produkcie sa objavujú na albumoch popredných československých raperov.
Vytvoril hudbu k filmom Gympl, Uloviť miliardárov a Vyšehrad.
Externé odkazy.
Prehľad umiestnených albumov v rebríčkoch ČNS IFPI:
Kapitán (futbal)

Kapitán futbalového tímu je hráč, ktorý bol vybraný za vedúceho tímu na ihrisku. Často je kapitánom niekto zo starších alebo skúsenejších hráčov v tíme, alebo hráč, ktorý môže výrazne ovplyvniť hru alebo má dobré vodcovské vlastnosti. Kapitán tímu sa zvyčajne pozná podľa nosenia pásky na rukáve.
Zodpovednosti.
Jedinou oficiálnou zodpovednosťou kapitána podľa pravidiel hry je zúčastniť sa hodu mince pred výkopom a pred penaltovým rozstrelom. Na rozdiel od toho, čo sa niekedy hovorí, kapitáni nemajú podľa pravidiel žiadnu osobitnú právomoc napadnúť alebo diskutovať rozhodnutie rozhodcu. 
Rozhodcovia sa však môžu v prípade potreby porozprávať s kapitánom tímu o správaní sa celého tímu.
Na slávnostnom odovzdávaní trofeje po zápase (napríklad po výhre v pohárovom turnaji) si kapitán preberá medailu ako posledný. Zároveň ak je súčasťou ceremónie aj zdvihnutie trofeje, ako prvý nad hlavu ju dvíha kapitán klubu. Kapitán tiež zvyčajne vedie svoj tím zo šatne na začiatku zápasu.
Kapitán má zvyčajne veľmi dobré vodcovské schopnosti. Ak je morálka nízka, je to práve kapitán, na koho sa tím bude pozerať, aby posilnil náladu tímu.
Búčie

Búčie staršie Bučina () je vrch v Oravskej vrchovine, krajinnom celku Stredných Beskýd. Leží nad obcou Podbiel, približne západne od Tvrdošína. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Oravskej vrchoviny. Leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Tvrdošín a Dolný Kubín a zasahuje na katastrálne územie obce Podbiel a Dlhá nad Oravou. Najbližším sídlom je východne situovaný Podbiel, juhovýchodne sa nachádza Krivá, južne Dlhá nad Oravou a Sedliacka Dubová a západne Hruštín a Babín.
Opis.
Búčie leží na severe strednej časti vrchoviny, v hrebeni vedúcom juhovýchodne z vrchu Prípor (). Západne sa nachádza Čistý grúň (), Bacharová (), Javorová () a Poľany (), južne Stojkov (), Ostrý vrch (), Vysoký grúň () a Blato (), východne Bane (), Prasatín (), Ostražnica () a Lučivný vrch () a severne Zmrázov (), Čížiková (), Kýčera (), Petrovka (), Budín (), Budín II (), Šubovka () a Prípor (). Oblasť patrí do povodia Oravy, kde vodu zo severných a východných svahov odvádza potok Podbielsky Cickov, z južných a západných Dlžiansky Cickov. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Oravskej vrchoviny a susednú Oravskú Maguru, no tiež Západné Tatry, Skorušinské a Chočské vrchy, Nízke Tatry, Veľkú a Malú Fatru. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z Podbiela a Dlhej nad Oravou.
Čabalovský potok

Čabalovský potok je potok v regióne Horný Zemplín v Prešovskom kraji v okrese Medzilaborce na území obce Čabalovce. Je pravostranným prítokom Sterkovského potoka v povodí Olšavy (prítok Laborca). Časť odborníkov preferuje alternatívny hydrologický model, podľa ktorého "Sterkovský potok" je prítokom "Čabalovského potoka" a ten ústi ďalej do Olšavy (prítok Laborca). Je vodným tokom V. rádu. Číslo hydronyma: 4-30-03-2660. Nachádza sa v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Má dĺžku .
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v severovýchodnej časti územia obce Čabalovce v lese "Pod Príkladom" severozápadne od vrchu Brincová so v lesnom extraviláne v okrese Medzilaborce v Prešovskom kraji.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhozápadným smerom cez lesný extravilán obce Čabalovce, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu Jaseňovec so a pravým brehom obmýva úpätie vrchu a lesa "Pahorky" so Skrúca sa na juhozápadojuh, obmýva pravým brehom úpätie vrchu a pasienka "Kýčera" s , vyteká z lesa, v napája malú bezmennú vodnú nádrž, v priberá bezmenný ľavostranný prítok pritekajúci z lesa "Duperová". Vteká do intravilánu obce Čabalovce, podteká cestu spájajúcu obec Ňagov s obcou Výrava. Na južnom okraji intravilánu pri poľnohospodárskej farme v ústi do Sterkovského potoka ako jeho pravostranný prítok. Sterkovský potok je prítokom Olšavy (prítok Laborca). Pramení, preteká a ústi na území obce Čabalovce.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Čabalovce, v ktorej potok pramení, preteká a ústi. Názov obce bol motivovaný charakteristickým výskytom "čabaly", menšej trestnice-väznice priamo v obci alebo v blízkosti nej. Vývoj názvu obce podľa dochovaných stredovekých listín: 1494 "Chabaloch", 1773 "Chabalowcze", 1920 "Čabalovce". Z toponyma "Čabalovce" rozšírením o formant "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Čabalovský potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum "Čabalovský potok" bolo štandardizované v roku 1975. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum "Čabalovský potok" je jedinečným názvom (november 2023).
FA Premier League 1996/1997

Premier League 1996/1997 bola 5. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992. Obhajcom titulu bol Manchester United. Nováčikmi súťaže boli Sunderland, Derby County a Leicester City.
Sezóna sa začala 17. augusta 1996 a skončila sa 11. mája 1997.
Víťazom sezóny sa stal Manchester United, ktorý vyhral svoj štvrtý titul v Premier League a 11. celkovo. Do Ligy Majstrov 1998/1999 sa spoločne s Manchestrom United kvalifikoval ešte Newcastle United. Do Pohára víťazov pohárov UEFA sa kvalifikovala Chelsea. Do Pohára UEFA sa kvalifikoval Arsenal, Liverpool, Aston Villa a Leicester City.
Boleyn Ground

Boleyn Ground, niekedy mylne nazývaný podľa stanice metra Upton Park, je dnes už uzavretý futbalový štadión, ktorý sa nachádza vo východnom Londýne. V rokoch 1904 až 2016 bol štadión domovom klubu West Ham United. Štadión bol v deväťdesiatych rokoch tiež krátko využívaný iným londýnskym ligovým klubom a to Charltonom Athletic, ktorý sa sem uchýlil kvôli vtedajším finančným problémom.
Kapacita štadióna bola až do uzavretia 35 016 divákov. Pred začiatkom sezóny 2016/17 sa West Ham United presťahoval na relatívne nový London Stadium ležiaci v Stratforde. 
10. mája 2016 sa na Boleyn Ground odohral posledný zápas. West Ham porazil v ligovom zápase Manchester United FC . 
Po uzavretí štadióna sa začalo s demolačnými prácami na štadióne, ktorý boli ukončené na začiatku roka 2017. Na mieste štadióna sa začalo s výstavbou nových obytných priestorov pod obchodným názvom Upton Gardens.
Arsenal Stadium

Highbury (iným názvom Arsenal Stadium) bol štadión anglického futbalového klubu Arsenal, ktorý na štadióne hral od 6. septembra 1913 do 7. mája 2006.
Tiež sa na ňom v histórii odohralo niekoľko baseballových a kriketových stretnutí a tiež pár zápasov futbalovej reprezentácie Anglicka. Štadión Highbury bol pomenovaný podľa severolondýnskej štvrti v ktorej ležal. Jeho kapacita bola pôvodne väčšia, ale po prestavbe štadióna a osadení všetkých miest sedačkami klesla na konečných "38 419" divákov. Divácky rekord stanovilo stretnutie so Sunderlandom, na ktoré sa v roku 1935 dostavilo "73 295" ľudí.
Divácke tribúny sa delili na North Bank (12 500), na West Stand (11 000), na East Stand (9 000) a na Clock End (6 000). V roku 1992 bola North Bank zbúraná, kvôli výstavbe tribúny so sedadlami. Tá bola otvorená o rok neskôr. K tejto zmene došlo po Taylorovej správe o tragédii na Hillsborough.
Rovnako ako nové Emirates Stadium aj bývalé Highbury bolo preslávené kvalitným trávnikom a jeho správcovia Steve Braddock a Paul Burgess získali niekoľkokrát ocenenie "FA Premier League Groundsman of the Year". 
V roku 2006 bol štadión zbúraný a od roku 2010 sú na jeho mieste postavené apartmány s parkom.