burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Gaborone

Gaborone je hlavné a najväčšie mesto Botswany a predstavuje hospodárske, politické a kultúrne centrum krajiny. Prevažuje tu potravinársky priemysel a spracovávajú sa tu diamanty.
Poloha.
Mesto sa nachádza 15 km od hraníc s Juhoafrickej republiky, na dôležitej železničnej trati do Kapského Mesta a Harare. Má 62 štvrtí, rozlohu 19,46 km² a 246 325 obyvateľov (2022).
Ouagadougou

Ouagadougou [uagadugu] je hlavné mesto štátu Burkina Faso. Má 1 480 000 obyvateľov (2006).
Asmara

Asmara je hlavné mesto Eritrey.
Dejiny.
Nachádza sa v regióne Zoba Ma'akel a jej dejiny siahajú do stredoveku. V okolí mesta sídlili 4 kmene, ktorých spojením vznikla osada "Arbaete Asmara" (v preklade „štyria sa spojili“). Mestský ráz dostala Asmara počas talianskej kolonizácie v 19. storočí a po vzniku Eritrey sa stala jej hlavným mestom. Počas okupácie krajiny Etiópiou mesto upadlo, no po obnovení samostatnosti krajiny sa začala jeho obnova.
Asmara je sídlom patriarchu Eritrejskej ortodoxnej cirkvi a metropolitu Eritrejskej katolíckej cirkvi.
Addis Abeba

Addis Abeba je hlavné mesto Etiópie, politické, hospodárske a kultúrne centrum štátu.
V meste pôsobí univerzita, založená v roku 1950, metropolita etiópskej cirkvi, Organizácia africkej jednoty a Hospodárska komisia OSN pre Afriku.
Geografia.
Mesto leží na Etiópskej vysočine, v nadmorskej výške 
Dejiny.
Mesto založil v roku 1887 cisár Menelik II. ako hlavné mesto kráľovstva Šoa. O dva roky neskôr k zjednoteniu krajiny a mesto sa stalo v roku 1889 hlavným mestom Etiópie. V rámci obsadenia územia krajiny Talianskom bolo v roku 1936 okupované a až do roku 1941 bolo hlavným mestom Talianskej východnej Afriky. 6. apríla 1941 ho oslobodili etiópski partizáni.
Po 2. svetovej vojne došlo k prudkému rozvoju a modernizácii Addis Abeby.
Obyvateľstvo.
Podľa posledného oficiálneho sčítania žije v meste 2 738 248 obyvateľov. Najpočetnejšou etnickou skupinou, ktorá v meste žije, sú Ahmarovia (48,3 %). Čo sa týka náboženského vyznania, 74,7 % obyvateľov mesta tvoria príslušníci koptskej cirkvi (kresťanskej cirkvi, ktorá sa odtrhla od egyptskej koptskej cirkvi). V časoch cisárstva bola dlhé storočia štátnou cirkvou Etiópie. Moslimovia tvoria 16,2 % obyvateľov, protestanti 7,8 % obyvateľov, rímski katolíci 0,5 % obyvateľov.
Priemysel a doprava.
V Addis Abebe je rozvinutá výroba dopravných prostriedkov, stavebný, odevný a potravinársky priemysel. Je tiež turistickým centrom krajiny.
Je železničnou i cestnou križovatkou, nachádza sa tu medzinárodné letisko.
Pamiatky.
V meste je veľa pamiatok etiópskej ortodoxnej cirkvi. Medzi najznámejšie patria:
Łebsko

Łebsko je pobrežné jazero v Pomoranskom vojvodstve na pobreží nazývanom Wybrzeże Słowińske. Je to tretie najväčšie () jazero v Poľsku. Je dlhé a široké . Maximálna hĺbka je (kryptodepresia: jazero sa nachádza v nadmorskej výške ). Łebsko leží na území Słowińskiego Parku Narodowego.
Severný breh tvorí Łebská kosa (Mierzeja Łebska) s pohyblivými pieskami, ktorá v minulosti oddelila zátoku Baltského mora. Cez jazero preteká rieka Łeba. Jazero je kanálmi spojené s jazerami Gardno a Sarbsko.
HD 209458b

HD 209458b je extrasolárna planéta, ktorá obieha Slnku podobnú hviezdu HD 209458 v súhvezdí Pegasa, asi 150 svetelných rokov od Zeme. Hviezda HD 209458 je 7. magnitúdy, viditeľná binokulárom. Jej neoficiálne meno je Osiris. Oficiálne mená planét schvaľuje Medzinárodná astronomická únia.
3C 273

3C 273 je kvazar v súhvezdí Panna. Je to opticky najjasnejší kvazar na oblohe s hviezdnou veľkosťou okolo 12,9. Je vzdialený 3 miliardy svetelných rokov od Zeme. V jeho strede sa nachádza supermasívna čierna diera miliard krát hmotnejšia ako Slnko. Každú minútu spotrebuje hmotu rovnajúcu sa 6-násobku hmotnosti Zeme a uvolňuje 100x viac energie ako všetkých 300 miliárd hviezd v Galaxii dohromady.
3C 48

3C48 je kvazar v súhvezdí Trojuholník, ktorý bol prvým zdrojom v katalógu 3C, ku ktorému bol nájdený zodpovedajúci optický ekvivalent so súradnicami 01 37 41.3 +33 09 35 (J2000)
Neskoršie pozorovania ukázali, že objekt má červený posun z=0.367, čo znamená, že je vzdialený miliardy svetelných rokov.
Online katalóg knižnice

Online katalóg knižnice (angl. skratka "OPAC - Online Public Access Catalog") je sprístupnenie informácií o fonde knižnice prostredníctvom počítača. Online katalóg môže byť sprístupnený iba v knižnici pre čitateľov knižnice na intranete, alebo verejne pre všetkých na internete.
QSO J1819+3845

QSO J1819+3845 je kvazar pozoruhodný tým, že je to najpremenlivejší extragalaktický rádiový zdroj.
Q0957+561

Q0957+561, tiež známy ako "dvojitý kvazar", je prvý známy objekt, pri ktorom sa prejavil efekt gravitačnej šošovky.
Tadeus Reichstein

Tadeus Reichstein (* 20. júl 1897, Włocławek, Poľsko – † 1. august 1996, Bazilej, Švajčiarsko) bol švajčiarsky chemik poľského pôvodu, nositeľ Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu.
Narodil sa v meste Włocławek v Poľsku. Detstvo prežil v Kyjeve, kde bol jeho otec inžinierom. Vyštudoval internátnu školu v meste Jena v Nemecku.
V roku 1933 pracoval v Zürichu, kde objavil individuálne od sira Normana Haworthona syntézu vitamínu C (kyselina askorbová).
Spolu s Edwardom Kendallom a Philipom Henchom bol ocenený Nobelovou cenou za fyziológiu a medicínu v roku 1950 za prácu o hormónoch nadobličkovej kôry, ktorá vyvrcholila izolovaním kortizónov.
Zomrel v Bazileji. Hlavné priemyselné procesy pre umelú syntézu vitamínu C nesú jeho meno.
Gódávarí

Gódávarí je jedna z hlavných vodných ciest Indie, hneď po Gange a Inde. Má dĺžku asi . Pramení medzi mestami Násik ("Nashik") a Bombaj v štáte Maháraštra, vo vzdialenosti od Arabského mora, ale tečie naprieč juhom strednej Indie a v Ándhrapradéši ústi do Bengálskeho zálivu. od pobrežia, pri meste Rádžmandrí ("Rajamundry") rozlievajú sa vody rieky do dvoch korýt, čím vzniká na tomto mieste delta. 
Ako mnoho iných veľkých riek Indie majú brehy rieky mnoho pútnických miest. Gódávarí je „sezónnou“ riekou. V období monzúnov sa rozlieva po okolí a vytvára záplavy, v lete, naopak temer vysychá. Voda rieky je hnedastá.
Osiris

Osiris môže byť:
Lokality Svetového dedičstva v Afrike

Toto je zoznam lokalít Svetového dedičstva v Afrike. Obsahuje lokality v regióne Afrika.
Pri každej položke je uvedený slovenský názov, oficiálny anglický názov podľa zoznamu UNESCO, stručná charakteristika a odkaz na základné zdôvodnenie zápisu podľa UNESCO. Číslo v odkaze je súčasne číslo, pod ktorým je lokalita vedená v zozname.
Položky zoznamu pri jednotlivých krajinách sú zoradené podľa roku zápisu do zoznamu.
Isis

Isis môže byť:
ISIS môže byť:
Prešovský samosprávny kraj

Prešovský samosprávny kraj je jeden z ôsmich samosprávnych krajov Slovenska.
Zastupiteľstvo Prešovského samosprávneho kraja.
Zastupiteľstvo Prešovského samosprávneho kraja sa skladá zo 65 poslancov volených v priamych voľbách. 
"Pozri kategóriu: "
Vitamín B

Vitamíny B (pre iné názvy pozri nižšie) je skupina niekoľkých vitamínov. Tieto vitamíny sa tradične uvádzajú v jednej skupine, pretože majú podobné vlastnosti, podobné rozloženie v prírodných zdrojoch a podobné fyziologické funkcie. Spolu s vitamínom C patria medzi vitamíny rozpustné vo vode.
Názvy.
Vitamín B (iné názvy: B vitamín, B-vitamín), čiže tvar v jednotnom čísle (pozri aj kapitolu o názve nižšie), môže alternatívne znamenať jeden z vitamínov B.
B-komplex (iné názvy: vitamín B komplex, komplex vitamínov B) môže alternatívne znamenať vitamínový prípravok obsahujúci súčasne viacero vitamínov B alebo všetky vitamíny B, a to často aj ako obchodné označenie niektorých takýchto prípravkov.
História názvu a objav.
Na čisto teoretickej úrovni (t.j. ako nešpecifikované látky, ktoré niečo riešia) bolo, to, čo dnes voláme biotín (vitamín B7), objavené už v roku 1898 F. Steinitzom a (približne) to, čo dnes voláme tiamín (vitamín B1) v roku 1897 C. Eijkmanom a potom znova niekedy v rokoch 19061912 F. G. Hopkinsom. V pravom slova zmysle však to, čo dnes voláme skupina vitamínov B (konkrétne vtedy išlo najmä o tiamín), bolo objavené (t.j. najmä extrahované) v roku 1911/1912 C. Funkom, ktorý vtedy zároveň zaviedol slovo vitamín (v angličtine najprv v podobe "vitamine" a až od roku 1920 v dnešnej podobe "vitamin"). V roku 1916 McCollum dal tomuto novému objavu ako prvý označenie obsahujúce písmeno B, konkrétne mu dal názov "faktor B" či "vodorozpustná látka B", čo bolo na odlíšenie od "faktora A" (t.j. dnešného vitamínu A), ktorý bol objavený približne v tom istom období. Najneskôr v roku 1920 už názov väčšinou znel "vitamín B", čiže sa spojilo Funkovo slovo vitamín s McCollumovým označením B. V roku 1920, resp. definitívne v roku 1926, sa zistilo, že vitamín B je skôr skupina viacerých vitamínov a v tom čase vzniklo aj označenie B-komplex a (v roku 1927) delenie na vitamín B1 a vitamín B2. Napriek tomu sa pre tieto vitamíny v nasledujúcich niekoľkých rokoch ešte často používalo označenie v jednotnom čísle, t.j. vitamín B; napríklad Masarykův slovník naučný z roku 1933 to, čo dnes voláme jednotlivé vitamíny B označuje ako jednotlivé "faktory" v rámci vitamínu B. V priebehu 30. rokov 20. storočia bolo objavených viacero ďalších vitamínov zo skupiny vitamínov B. Zhruba od konca 30. rokov preto už prevládlo označenie v množnom čísle (vitamíny B), hoci označenie v jednotnom čísle (vitamín B) sa ako označenie skupiny vitamínov B niekedy používa dodnes.
Zoznam vitamínov B.
Dnes uznávané vitamíny B:
V minulosti sa za vitamíny B pokladali i nalsedujúce látky:
Hej, Slováci

Hej, Slováci je slávnostná pieseň evanjelického kňaza, básnika a historika Samuela Tomášika, ktorú napísal počas svojej návštevy Prahy v roku 1834, keď bol pobúrený faktom, že nemčinu je v uliciach mesta počuť viac ako češtinu. Pieseň sa neskôr v slovanských jazykoch stala obľúbenou pod názvom Hej, Slovania. Na Slovensku bola hymnou Slovenského štátu (1939 - 1945), hymnou bola aj v Juhoslávii, neskôr v Srbsku a v Čiernej Hore.
Hudba je prevzatá z Mazurky Dąbrowskiego, ktorá je hymnou Poľska od roku 1926, ale je oveľa pomalšia.
Zoznam poslancov Prešovského samosprávneho kraja (2001 – 2005)

Zoznam poslancov Prešovského samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2001-2005.
Program Vostok

Program Vostok bol sovietsky vesmírny program letov jednomiestnych kozmických lodí Vostok po obežnej dráhe Zeme. Bol zameraný na overovanie letových zariadení, preverovanie spojenia, na lekárske výskumy pri postupnom predlžovaní kozmického letu v stave beztiaže. Všetkých 6 lodí typu Vostok štartovalo z kozmodromu Bajkonur. Vyskúšali aj skupinový let lodí Vostok 3 s loďou Vostok 4, ako aj Vostok 5 s loďou Vostok 6.
Nosná raketa.
Vostok bola aj sovietska nosná raketa, ktorá sa vo viacerých modifikáciách používala pre štart od prvých sovietskych družíc, cez všetky kozmické lode.
Kozmická loď.
Kozmické lode Vostok sa skladali z hermeticky uzatvorenej kabíny pre kozmonautov, z prístrojovej časti a brzdiaceho zariadenia. Pre bezpečný prechod cez atmosféru bola kabína zvonku obložená tepelnou izoláciou. Všetky tri priezory boli zabezpečené ohňovzdorným sklom a zvonku ich ochraňoval ešte odklopný kryt. Orientáciu lode mohol kozmonaut meniť sám. Stabilizáciu lode Vostok regulovalo slnečné svetlo, takže orientácia lode v priestore sa po odchýlke vždy upravovala vzhľadom na Slnko. Súčasťou riadiaceho zariadenia bol aj malý glóbus, ktorý sa otáčal a vždy ukazoval tú časť povrchu Zeme, nad ktorou kozmická loď práve prechádzala. Obojstranný rádiový prenos zabezpečoval nepretržité spojenie so Zemou.
Kozmickú loď sledovali pozorovacie stanice rozmiestnené na území Sovietskeho zväzu a na lodiach. Kozmonauta snímali dve televízne kamery, spredu a zboku. Obraz sa vysielal do celého sveta. Čistotu vzduchu v kabíne udržiavalo automatické regeneračné zariadenie. Prívod kyslíka si mohol kozmonaut čiastočne regulovať aj sám. Každý kozmonaut pri lete kozmickou loďou Vostok mal oblečený skafander, ktorý mal však úplne uzavretý iba počas výstupu na obežnú dráhu a počas zostupu z nej.
Lety.
Do vesmíru sa celkovo vydalo šesť pilotovaných lodí Vostok, ktorým prechádzalo päť testovacích letov nepilotovaných lodí, ktoré formálne patrili do programu Sputnik.
Plánované misie.
V programe Vostok bolo plánovaných ďalších sedem misií (Vostok 7 až 13), ktoré sa mali uskutočniť až do apríla 1966. Tieto misie však boli zrušené a už vyrobené časti lodí a rakiet použité v programe Voschod.
Program Voschod

Program Voschod bol sovietsky vesmírny program letov trojmiestnych kozmických lodí Voschod, určených na lety po obežnej dráhe Zeme. V roku 1964 vystriedal kozmický program Vostok. Hlavným konštruktérom programu bol Sergej Koroľov a cieľom bolo vytvorenie lode schopnej niesť viacčlennú posádku. V rámci programu sa uskutočnili dva pilotované lety a tiež prvý výstup do otvoreného vesmíru. Na program Voschod nadviazal program Sojuz.
Loď.
Oproti lodi Vostok bola kabína lode Voschod výrazne modifikovaná. Kozmonauti už pristávali priamo v návratovej kapsuli. Vďaka tomu bolo možné z kapsuly odstrániť rozmerné katapultovacie kreslo a nahradiť ho ľahkými anatomickými sedačkami. Kozmická loď Voschod 2 bola vybavená nafukovacou prechodovou komorou s hmotnosťou 250 kg, priemerom 700 mm a výškou 770 mm v zloženom stave.
Pretože sa Voschod oproti Vostoku pohyboval na vyšších dráhach a v prípade poruchy brzdného systému nebolo možné spoliehať sa na samovoľné zbrzdenie v dôsledku trenia kabíny o vrchné vrstvy atmosféry, bola loď doplnená záložným brzdiacim motorom na tuhé pohonné látky. Ďalšie rozdiely spočívali v doplnení rakiet pre mäkké pristátie, ktoré sa zapaľovali vo výške 1 m nad zemou. Ďalej bola v rozšírená kapacita systému regenerujúceho atmosféru vo vnútri lode a zvýšenie prietoku klimatizačného systému z 60 l/min na 150 l/min.
Lety kozmických lodí Voschod.
Voschod 1
Loď štartovala 12. októbra 1964, kozmonauti Vladimir Michajlovič Komarov – veliteľ letu, Konstantin Petrovič Feoktistov a Boris Borisovič Jegorov. Zem obleteli 16 krát, let trval 24 hodín 17 minút.
Voschod 2
Loď štartovala 18. marca 1965, kozmonauti Pavel Ivanovič Beľajev veliteľ letu, a Alexej Archipovič Leonov. Zem obleteli 18 krát, let trval 26 hodín 2 minúty.
Vostok

Vostok (po rusky: bосток, znamená "„východ“") môže byť:
Predčasné leto

Predčasné leto (angl. "Summer Has Come Too Early") je slovenský film.
Príbeh sa zaoberá témou predčasného materstva psychicky a emocionálne nevyzretej sedemnásťročnej študentky.
Milan Benč

Ing. Milan Benč (* 14. február 1951, Veľký Šariš) bol do roku 2007 primátor mesta Prešov a poslancom zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja.
Profesionálna kariéra.
Ing. Milan Benč absolvoval v roku 1974 Lesnícku fakultu Vysokej školy lesníckej a drevárskej vo Zvolene. V rokoch 1974 až 1994 pôsobil v rôznych funkciách v spoločnosti Stavoprojekt Prešov. V rokoch 1998-2002 pôsobil ako prednosta Okresného úradu v Prešove.
Komunálna politika.
V rokoch 1994–1998 pôsobil ako zástupca primátora mesta Prešov. V roku 2001 bol zvolený za Stranu demokratickej ľavice (SDĽ) v okrese Prešov za poslanca zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja. V roku 2002 bol zvolený za primátora Prešova za koalíciu HZD, HZDS, RDH-východ, SNS, SDA a SDĽ. Po zlúčení SDĽ so stranou SMER bol členom SMERu - sociálnej demokracie, neskôr bol zo strany vylúčený a je bez straníckej príslušnosti. Vo voľbách v roku 2005 bol ako nezávislý kandidát opätovne zvolený za poslanca samosprávneho kraja. Je členom Predsedníctva a Rady ZMOS, správnej rady Prešovskej univerzity a komisie ŽPTaOP VÚC Prešov. Taktiež je predsedom Sekcie dopravy, spojov a telekomunikácií ZMOS.
Ján Dobrovič

Doc., Ing. Ján Dobrovič, PhD. (* 15. marec 1961, Prešov) je slovenský manažér a vysokoškolský pedagóg. V súčasnosti pôsobí ako riaditeľ Súkromného gymnázia DSA v Sabinove a vyučuje ekonomiku, manažment na ISM v Prešove.
Vedecká a pedagogická kariéra.
Od roku 2006 do roku 2019 pôsobil na Prešovskej univerzite v Prešove na Fakulte manažmentu a zároveň pôsobil na Vysokej škole technickej a ekonomickej v Českých Budějoviciach do 31.12.2022.
Je autorom mnohých vedeckých publikácií, monografií a odborných článkov na tému manažmentu, dlhodobo sa venuje problematike daňovej správy, globalizácie a transferového oceňovania ako aj manažérskym prístupom v riadení ľudských zdrojov a procesov oblasti výrobného priemyslu a služieb. Od 1.9.2019 je riaditeľom Súkromného gymnázia DSA v Sabinove.
Manažérska kariéra.
Pôsobil na rôznych manažérskych pozíciach napríklad v Slovenskej poisťovni, Obchode s nábytkom š.p., GR Nitra, pracovisko Prešov, Tatravagónka Poprad, ako aj na pozícií riaditeľa Krajského inšpektorátu Prešov Slovenskej obchodnej inšpekcie a ako námestník GR pre medzinárodné vzťahy na Daňovom riaditeľstve SR v Banskej Bystrici.
Verejná služba.
Ján Dobrovič pôsobil ako prednosta Mestského úradu v Prešove a bol súčasne aj poslancom zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja.
Externé odkazy.
Profil na ISMPO
Peter Molčan

Ing. Peter Molčan bol primátor Sabinova a poslancom zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja.
Peter Molčan je ženatý a má tri deti.
Michal Sýkora (politik)

Michal Sýkora (* 5. apríl 1953, Štrba) je dlhoročným starostom obce Štrba, dlhoročným predsedom Združenia miest a obcí Slovenska (ZMOS) a poslancom zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja.
Michal Sýkora je ženatý a má dve dcéry.
Komunálna politika.
V komunálnych voľbách v roku 2018 sa stal starostom Štrby po desiatykrát, čo je rekord na Slovensku. V týchto voľbách nemal protikandidáta. Podľa vlastných slov začal v komunálnej sfére robiť ako športovec, nie straník. Vtedy mal 23 rokov. Ako 28-ročný sa stal starostom Štrby.
Eduard Vokál

Ing. Eduard Vokál bol primátorom mesta Lipany a je poslancom zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja.
Vzdelanie.
Semináre, workshopy a iné vzdelávacie aktivity hlavne v oblasti verejnej správy, samosprávy, managmentu a komunikácie. 
Životopis.
Ing. Eduard Vokál je ženatý, má štyri deti.
Eduard Vokál bol v roku 2001 zvolený za Slovenskú demokratickú a kresťanskú úniu (SDKÚ) v okrese Sabinov za poslanca zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja. V roku 2002 bol zvolený za primátora Lipian za koalíciu DS, KDH a SDKÚ.
Boris Hanuščak

MUDr. Boris Hanuščak (* 27. október 1955, Bardejov) je primátor mesta Bardejov a poslanec zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja.
V roku 1981 ukončil štúdium na Lekárskej fakulte UPJŠ v Košiciach. Neskôr pracoval v bardejovskej nemocnici na oddelení ARO a v rokoch 1986-1990 bol riaditeľom nemocnice. Neskôr bol v tej istej nemocnici zástupcom primára ARO a samostatným lekárom .
Boris Hanuščak bol v roku 2001 bol zvolený za Stranu demokratickej ľavice (SDĽ) v okrese Bardejov za poslanca zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja. V roku 2002 bol zvolený za primátora Bardejova za širokú koalíciu ANO, HZD, HZDS, KSS, ĽB, PSNS, SNS, SMER, SDA a SDĽ. Po zlúčení SDĽ so stranou SMER je členom SMERu - sociálnej demokracie.
Primátorom je nepretržite od roku 1999.
Vladimír Kostilník

MUDr. Vladimír Kostilník (* 14. júl 1950) je bývalý primátor mesta Humenné a poslanec zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja.
Vladimír Kostilník je ženatý a má dve dospelé deti.
Red Meat

Red Meat je komiks autora Maxa Cannona, vychádza od roku 1989. Pôvodne len ako súčasť amerických novín a študentských časopisov, od roku 1996 je prístupný aj on-line na vlastných webových stránkach. Podobne ako ostatné komiksové stripy aj Red Meat dodržiava nepísaný kánon - dej jednotlivých epizód je rozdelený do troch okienok (nazývaných aj panely).
Podivný, roztopašný, čierny až bizarný humor vyniesol celej sérii skoro kultové postavenie a rovnako oddaných zástancov ako aj odporcov. Charakteristickým znakom komiksu je minimálny pohyb hlavných postáv medzi jednotlivými okienkami.
Postavy.
Peto
Knižné vydania.
V súčasnosti existujú tri knižné zbierky stripov Red Meat:
Italo Svevo

Italo Svevo, vlastným menom Aron Hector Schmitz (* 19. december 1861, Terst, Taliansko – † 13. september 1928, Motta di Livenza) bol taliansky spisovateľ.
Charakteristika knihy – Senilita.
Román Senilita je v poradí druhým Svevovým dielom. Prejavil sa v ňom už ako zrelý autor. Jeho hlavnou témou je analýza ľudských vzťahov, z ktorej mu vychádza obraz neschopnosti ľudí pochopiť sa navzájom. Emilio Brentani žije ako vážený človek pokojným životom so svojou sestrou Amáliou. Jedného dňa sa zoznámi s dievčinou ľahkých mravov, inteligentnou, no koketnou An-giolinou, a toto stretnutie rozvráti jeho život. Ako ju spoznal, zanedbáva svoju prácu a rozmýšľa iba o nej. Angiolina sa stane modelkou v ateliéri jeho najlepšieho priateľa, sochára Balliho. Emilio sa chytá do vlastnej pasce, klame a týra sám seba. O tom, že je zaľúbený, vie aj jeho sestra Amália, no ona sa mu so svojimi citmi nezdôverí; o jej snoch a o jej citoch k Emiliovmu priateľovi Ballimu sa dozvie iba z toho, že sestra začne rozprávať zo sna… Postupne sa z nej však stane narkomanka (éteromanka) a čoskoro na následky svojej slabosti zomiera. Po jej smrti si Emilio uvedomí, že jeho nedostatok energie, jeho skleslosť robí z neho strojcu vlastného nešťastia i nešťastia iných.
Alberto Moravia

Alberto Moravia, vlastným menom Alberto Pincherle (* 28. november 1907, Rím, Taliansko – † 26. september 1990, Rím) bol taliansky spisovateľ. Tvoril poviedky, romány a scenáre a zaoberal sa novinárskou činnosťou. Bol prenasledovaný Mussoliniho režimom a neskôr aj povojnou talianskou cenzúrou. Kritika ho zaraďuje medzi najvýznamnejších románopiscov talianskej literatúry 20. storočia.
Život.
Moravia prišiel na svet v Ríme rodičom židovského pôvodu. Vo veku ôsmich rokov ochorel na kostnú tuberkulózu, liečil sa vo Švajčiarsku a existoval dlhodobo na lôžku. To spôsobilo, že bol odkázaný na súkromné vzdelávanie. Študoval reči - nemčinu, francúzštinu a angličtinu, veľa čítal a postupne začal písať. Ako dospelý sa dal na dráhu novinára, pôsobil v Turíne a Londýne ako zahraničný korešpondent. Určitú dobu bol ženatý so spisovateľkou Elsou Morante. V roku 1929 vydal svoj debutový román "Gli indifferenti" - "Ľahostajní" (1929) vykresľujúci príbeh matky a jej dvoch detí v realisticko-psychologickom štýle, ktorý rozprával o korupcii v strednej talianskej spoločenskej vrstve. Kniha sa stala v danej dobe senzáciou. Román svojou štruktúrou vyvoláva dojem, akoby išlo o divadelnú hru: dej je koncentrovaný do dvoch dní, odohráva sa prevažne v interiéri a autor nám v ňom predstavuje len päť postáv. Román zachytáva úpadok vyššej spoločenskej vrstvy v Taliansku na začiatku 20. storočia a morálny rozklad tých, ktorí sa pokladajú za elitu spoločnosti. Ich postoj k životu je pasívny, napriek túžbe po zmene nie sú schopní konať, a ani prekonať vlastnú ľahostajnosť. Nakoniec aj mladá generácia obetuje svoje ideály a podriadi sa jedinému cieľu, a to zabezpečiť si bohatstvo a uspokojiť svoje materiálne záujmy. Román svojou štruktúrou vyvoláva dojem, akoby išlo o divadelnú hru: dej je koncentrovaný do dvoch dní, odohráva sa prevažne v interiéri a autor nám v ňom predstavuje len päť postáv. 
V období fašistickej diktatúry v Taliansku sa stala zo spisovateľa Moraviu pre jehoj pôvod persona non grata a musel sa skrývať v proletárskom prostredí. Ďalšie nepríjemnosti s cenzúrou zažil po druhej svetovej vojne kvôli svojim naturalistickým metódam zobrazovania reálnych sexuálnych a psychologických vzťahov postáv. Najslávnejším románom sa stala "Rimanka" (1947), podobný príbeh aj popularita zastihli jeho román "Vrchárka" (1957), ktorý tiež sfilmovali ako aj jeho viaceré diela. Moravia v priebehu tvorby prešiel od naturalistického realizmu k neorealizmu v jeho talianskej podobe
Medovník (opereta)

Medovník (Mézeskalács) je opereta, ktorú skomponoval Albert Szirmai. Premiéra sa konala 15. decembra 1923 v Király Színház v Budapešti. Libreto napísal Tamás Emőd. Kvalitné libreto inšpirovalo Szirmaiho k napísaniu kvalitnej a precítenej hudby. Opereta preto dosiahla veľký úspech aj napriek svojmu rozprávkovému deju.
Obsah.
I. dejstvo.
Slúžke Örzsi sa zapáči na trhu medovníkové srdce a ukradne ho. Na trhu je aj Encella, prezlečená princezná, ktorá si krádež všimne a Örzsu chytí. Jej milý Jožko sa jej zastane, srdce zaplatí a vráti Örzsi. Keďže Encella ani vtedy neprestane s uštipačnými poznámkami, Jožko ju (nevediac že je to princezná) udrie po tvári. Encella sa nahnevá a dá Jožka zavrieť. Örzsa mu v poslednej chvíli podá medovník na cestu.
II. dejstvo.
Encelle sa Jožko zapáči a chce si ho získať. Tiež ju však zaujme, čo má v taške. Jožko sa bojí, že by mu medovníkové srdce zobrala a pokúsi sa o útek. Stráže Jožka zastrelia. Služobníctvo sa ho snaží oživiť, ale to sa podarí až keď pribehne Örzsa vďaka medovníkovému srdcu, ktoré začne biť.
III. dejstvo.
Jožko a Örzse sa objímu. Encella ich chce rozohnať, ale Örzsa nechce odísť bez medovníka. Jožko jej chce dať to čo má na hrudi. To chce uchmatnúť aj Encella, na čo sa srdce rozbije a prestane biť. Örzsa ho zošije a Jožka opäť zachráni. V tom prichádza Ecellin kráľovský snúbenec, tak Jožka s ťažkým srdcom konečne pustí.
Rudolf Horváth

Prof. PhDr. Rudolf Horváth, PhD. (* 28. jún 1947, Prešov) je vedeckým a pedagogickým pracovníkom, športovým funkcionárom a bývalým reprezentantom Česko-Slovenska v hádzanej a komunálnym politikom.
Rudolf Horváth je ženatý a má dve deti.
Konjunktív (taliančina)

Konjunktív v taliančine sa používa:
Tvorenie.
Uvedené sú koncovky pre jednotlivé vzory (parlare a podobne)
Kult

Kult môže byť:
Tiziano Ferro

Tiziano Ferro (* 21. február 1980, Latina, Taliansko) je taliansky spevák a skladateľ. 
Je obľúbený v rodnom Taliansku i v ostatných krajinách hovoriacich románskymi jazykmi v Európe a v Latinskej Amerike. Po celom svete predal do konca roka 2014 10 miliónov albumov a singlov, ktoré vychádzajú paralelne v talianskej a španielskej verzii, spieval aj anglicky, francúzsky, či portugalsky. 
Ferro sa narodil v meste Latina v rovnomennej provincii kraja Lazio. Tu v roku 1999 zmaturoval na prírodovednom lýceu a potom začal študovať na rímskej univerzite La Sapienza, štúdium však nedokončil kvôli úspešne sa rozvíjajúcej kariére speváka a skladateľa.
Zdenka Schelingová

Blahoslavená Zdenka Schelingová (* 24. december 1916, Krivá – † 31. júl 1955, Trnava) bola slovenská rehoľníčka rádu Milosrdných sestier Svätého kríža a obeť prenasledovania katolíckej cirkvi v Česko-Slovensku.
Životopis.
Pochádzala z jedenástich detí, narodila sa desiata v poradí. 24. decembra 1916 dostala pri krste meno Cecília. V rokoch 19331935 absolvovala zdravotnú školu. 6. júla 1931 nastúpila do kláštora Milosrdných sestier Svätého kríža do Podunajských Biskupíc ako kandidátka. Do noviciátu vstúpila 28. januára 1936 a prijala rehoľné meno sestra Zdenka, 30. januára 1937 zložila prvé rehoľné sľuby. V rokoch 19371940 pracovala v Štátnej nemocnici v Bratislave na internom oddelení. Potom pracovala do roku 1942 ako ošetrovateľka v Humennom, a nakoniec do roku 1952, znova v Bratislave ako laborantka na röntgenologickom oddelení štátnej nemocnice (dnes fakultná nemocnica).
Začiatkom roka 1952 pomohla k úteku kňazovi Štefanovi Koštialovi a trom bohoslovcom, ktorí boli väznení. Podarilo sa jej to tak, že „"strážnikovi namiešala do pohára s čajom uspávací prostriedok. Motívom jej činu boli slová dozorcu, že kňaza spolu s ostatnými odvezú do Ruska a tam ich popravia."“ 29. februára 1952 ju zatkla štátna bezpečnosť a po niekoľkomesačnom vyšetrovaní, ktoré bolo sprevádzané mučením, bola postavená pred súd, ktorý ju 17. júna 1952 odsúdil za velezradu na 12 rokov väzenia a 10 rokov straty občianskych práv...
Prešla niekoľkými väzeniami, bola vo vyšetrovacej väzbe v justičnom paláci v Bratislave, vo väzeniach v Rimavskej Sobote, Pardubiciach, v Brne a vo väzenskej nemocnici na Pankráci v Prahe. Väzenie a mučenie podlomilo jej zdravie natoľko, že 16. apríla 1955 musela byť podmienečne prepustená na slobodu z pražskej väznice. 19. apríla 1955 bola prijatá ako pacientka do trnavskej nemocnice, kde aj zomrela na následky mučenia 31. júla 1955. Krajský súd ju 6. apríla 1970 oslobodil od žaloby pre trestný čin velezrady, a 18. novembra jej Najvyšší súd SR zrušil rozsudok v celom rozsahu, čím jej umožnil úplnú občianskoprávnu rehabilitáciu.
Jej pozostatky boli uložené na cintoríne v Trnave, v roku 1979 boli premiestnené na kláštorný cintorín do Podunajských Biskupíc. Momentálne sa niektoré jej pozostatky nachádzajú aj v jej rodnej dedine (v Krivej) v rímskokatolíckom kostole.
Ján Sokol dňa 18. septembra 2000 otvoril diecézny proces blahorečenia a 14. septembra 2003 ju pápež Ján Pavol II. vyhlásil za blahoslavenú.
Kult a uctievanie.
V Dolnom Ohaji stojí kaplnka zasvätená bl. Zdenke Schelingovej. Jej ostatky sú na Slovensku uložené na 34 miestach. V Krivej v kostole sv. Jozefa je socha sestry Zdenky v nadživotnej veľkosti spolu s jej relikviami.
Divadlo a hudba.
Pri príležitosti 100. výročia od narodenia sestry Zdenky vznikla divadelná inscenácia tanečného divadla ATak "Chcel(a) by som letieť ..." Príbeh je prerozprávaný cez pohľad muža, ktorý napomáhal pri Zdenkinom mučení. Tanec sprevádza hovorené slovo a hudba - autentické modlitby a úvahy Zdenky Schelingovej zhudobnené Tvorivou skupinou Poetica Musica, ktoré tvoria pridanú hodnotu inscenácie. Hudba z tohoto predstavenia vyšla ako samostatný CD album s rovnakým názvom.
Al-Káida

Al-Káida (iné názvy: al-Ká’ida, al-Káida, Al-káida; - výslovnosť ; anglický prepis "Al-Qaeda/Al-Qaida"; preklad: základňa, báza; v médiách sa vyskytujúce prepisy "Al-Kájda" a "Al-Kajdá" sú jednoznačne nesprávne) je názov militantnej medzinárodnej islamskej fundamentalistickej siete skladajúcej sa z nezávislých a niekedy spolupracujúcich buniek.
Al-Káida stojí za celým radom veľkých atentátov a únosov na celom svete. 
Na čele organizácie stál do 1. mája 2011 saudskoarabský multimilionár Usáma bin Ládin, ktorý sa značnou mierou podieľal na jej financovaní. Usudzuje sa, že väčšina mužov vo vrcholovom vedení patrí k sunitskej vetve islamu.
Podľa vlastných vyhlásení pokladá Al-Káida za svoj prioritný cieľ nastolenie čisto moslimských štátov (napr. kalifátov) na celom Arabskom polostrove a šírenie islamskej viery do iných krajín. Za svojho hlavného nepriateľa označuje USA, ktoré viní z drancovania arabského ropného bohatstva a snahy o dosiahnutie rozhodujúceho vplyvu v tejto oblasti. Osočujú však aj mnohé európske krajiny, predovšetkým Spojené kráľovstvo z výraznej podpory amerických vojenských operácií.
Vznik organizácie.
Al-Káida bola založená na konci 80. rokov 20. storočia, často býva uvádzaný rok 1988. Jej počiatky však siahajú už do doby začiatku okupácie Afganistanu sovietskymi vojskami v roku 1979. Mnoho ich členov sa totiž rekrutovalo z arabských mudžáhidov, ktorí v tej dobe bojovali proti okupačným sovietskym vojskám. K podpore Al Káidy sa pripojil Usáma bin Ládin, ktorý zasielal pomoc zo susedného Pakistanu.
Po odchode sovietskych vojsk v krajine zostali veľké skupiny bojovníkov, ktorí boli veľmi dobre vyzbrojení a kvalitne vycvičení, s bojovými skúsenosťami. S týmito mudžahídmi nadviazal Usáma bin Ládin kontakt a ponúkol im miesto v novo vznikajúcej islamskej organizácii Al-Káida.
Došlo tak kuriózne k situácii, keď sa americké zbrane obrátili proti Američanom a západnej Európe a dodnes sú niektoré z nich súčasťou výzbroje arabských teroristov.
Smrť pána Golužu

Smrť pána Golužu (angl. "The Death of Mister Goluža") je koprodukčný slovensko-juhoslovanský film natočený podľa rovnomennej novely Branimira Šćepanovića.
Dráma malého úradníka z obdobia nástupu fašizmu.
Lokality Svetového dedičstva v Európe a Severnej Amerike

Toto je zoznam lokalít Svetového dedičstva v Európe a Severnej Amerike. Obsahuje lokality v regióne Európa a Severná Amerika.
Pri každej položke je uvedený neoficiálny slovenský názov, oficiálny anglický názov podľa zoznamu UNESCO, stručná charakteristika a odkaz na základné zdôvodnenie zápisu podľa UNESCO. Číslo v odkaze je súčasne číslo, pod ktorým je lokalita vedená v zozname.
Položky zoznamu pri jednotlivých krajinách sú zoradené podľa roku zápisu do zoznamu.
Prehľad.
V roku 2012 sa v tomto regióne nachádza 463 lokalít z toho je 20 hraničných a 1 bola zo zoznamu odstránená.
Federálne zhromaždenie (Česko-Slovensko)

Federálne zhromaždenie (; skrátene FZ, dlhý názov "Federálne zhromaždenie Československej socialistickej republiky", neskôr "Federálne zhromaždenie Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky") bol názov federálneho parlamentu Česko-Slovenska od 1. januára 1969 do 31. decembra 1992 (zánik Česko-Slovenska). Jeho priamym predchodcom bolo Národné zhromaždenie, ktoré bolo nahradené Federálnym zhromaždením po vstupe Ústavného zákona o česko-slovenskej federácii do platnosti. Počas existencie federálneho zhromaždenia pôsobili na území federálnych republík tiež republikové parlamenty, Česká národná rada a Slovenská národná rada. Voľby do FZ sa konali raz za päť rokov.
Federálne zhromaždenie malo 350 poslancov a bolo zložené z dvoch rovnoprávnych komôr (snemovní):
Poslanci Federálneho zhromaždenia.
"Články o poslancoch Federálneho zhromaždenia sú v kategórii ."
Tušenie

Tušenie (angl. "Anticipation") je slovenský film natočený podľa poviedky Ladislava Jarunka "Prípad Mateja Halmu".
Tragický príbeh o osamelom mužovi, ktorý sa nemohol zbaviť svojej viny.
Federálne zhromaždenie

Federálne zhromaždenie môže byť:
Pozri aj:
Cult

Cult môže byť:
CULT je skratka pre Committee on Culture and Education (Výbor pre kultúru a vzdelávanie) Európskeho parlamentu.
Pozri aj:
SDSS

SDSS môže byť:
Andrijan Grigorievič Nikolajev

Andrijan Grigorievič Nikolajev (; * 5. september 1929, Šoršely – † 3. júl 2004, Čeboksary) bol sovietsky kozmonaut a pilot, ktorý v roku 1962 pilotoval kozmickú loď Vostok 3, pričom 64-krát obletel Zem. Deň po Nikolajevovi odštartoval Vostok 4 s Pavlom Popovičom. Po prvýkrát v histórii sa vtedy na obežnej dráhe Zeme nachádzali súčasne dve kozmické lode s ľudskou posádkou. V roku 1970 Nikolajev ešte velil letu Sojuz 9, ktorého cieľom bolo sledovať, ako sa ľudský organizmus adaptuje na dlhodobé pôsobenie stavu beztiaže. Nikolajev bol etnický Čuvaš a kvôli tomu ho považovali za prvého turkického kozmonauta.
Pavel Romanovič Popovič

Pavel Romanovič Popovič (; ; * 5. október 1930, Uzin – † 30. september 2009, Gurzuf) bol sovietsky vojenský pilot a kozmonaut ukrajinského pôvodu, ktorý v roku 1962 viedol kozmickú loď Vostok 4. Zem obletel štyridsaťosemkrát. So svojou loďou uskutočnil prvý skupinový let kozmických lodí spolu s Vostokom 3.
Pavel Romanovič Popovič sa v roku 1974 zúčastnil ako veliteľ na lete kozmickej lode Sojuz 14 spolu s Jurijom Petrovičom Arťuchinom. Absolvovali pobyt v orbitálnej stanici Saľut 3 a plnili národohospodársky a vedecký program.
Titov

Titov môže byť:
slovo Titov môže znamenať aj pomenovaný po Titovi
Jozef Bobík

Ing. Jozef Bobík (* 25. január 1952, Veľaty) je slovenský kresťanskodemokratický politik, člen strany KDH. Bobík je bývalý primátor mesta Michalovce a poslanec zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja. V rokoch 20142016 pôsobil tiež ako poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
V roku 1976 absolvoval VŠT v Košiciach, potom pracoval ako stredoškolský učiteľ Michalovciach v roku 1979. Ďalej v Chemko Strážske na stredisku ÚMA. V období rokov 19861998 v KERKO Michalovce ako vedúci elektroúdržby.
Jozef Bobík je ženatý s manželkou Martou a má tri deti - Máriu, Katarínu a Zuzanu.
Politik.
Vo voľbách do NR SR v marci 2012 kandidoval na 16. mieste kandidátky KDH. Mandát poslanca Národnej rady Slovenskej republiky uplatnil ako náhradník po odchode Jany Žitňanskej do Európskeho parlamentu ku dňu 1. júla 2014.
Tibor Bodnár

PaedDr. Tibor Bodnár (* 27. august 1957) je bývalý primátor mesta Veľké Kapušany.
Tibor Bodnár bol v komunálnych voľbách v roku 2002 zvolený za primátora Veľkých Kapušian za Slovenskú demokratickú a kresťanskú úniu (SDKÚ).
Vo voľbách v roku 2001 bol zvolený za koalíciu SDKÚ, SMK, SMER v okrese Michalovce za poslanca zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja. Vo voľbách v roku 2005 kandidoval za koalíciu SDKÚ, OKS. Získal 1 333 hlasov a skončil na 21. mieste medzi nezvolenými kandidátmi.
George Best

George Best (* 22. máj 1946, Belfast, Severné Írsko, Spojené kráľovstvo – † 25. november 2005, Južný Kensington, Londýn), známy aj ako Georgie Best, bol profesionálny futbalista pochádzajúci zo Severného Írska hrajúci hlavne za Manchester United, ktorý je považovaný za jedného z najlepších futbalistov všetkých čias.
George Best hral za Manchester United v rokoch 1963 až 1974. Získal s týmto klubom Pohár majstrov európskych krajín v rokoch 1965 a 1967 a Pohár UEFA v roku 1968. V roku 1968 bol vyhlásený za Futbalistu Európy a Hráča roka.
Endeavour (raketoplán)

Endeavour (podľa označenia NASA pre orbitálne dopravné prostriedky OV-105) bol americký raketoplán, ktorý bol používaný v programe Space Shuttle v rokoch 1992 až 2011. Bol vyrobený v roku 1991 ako náhrada za zničený "Challenger". Pomenovaný bol po lodi kapitána Jamesa Cooka. Ide o najmladší americký raketoplán. Pôvodne sa uvažovalo o názve "Challenger 2", ale tento názov bol zamietnutý z dvoch dôvodov: jednak z poverčivosti, že toto meno nosí smolu a jednak preto, aby nedochádzalo k zámenám. "Endeavour" absolvoval celkovo 25 letov.
Kongres Spojených štátov schválil výstavbu raketoplánu "Endeavour" v roku 1987 za účelom náhrady raketoplánu "Challenger", ktorý bol zničený v roku 1986. Komponenty nevyužité pri stavbe raketoplánov "Discovery" a "Atlantis" boli použité pri stavbe "Endeavouru". Možnosť prestavby družicového stupňa "Enterprise" bola zamietnutá, pretože bolo lacnejšie postaviť kompletne nový stroj.
Meno pre raketoplán bolo vyberané v celoštátnej súťaži, ktorej sa zúčastnili študenti základných a stredných škôl. Raketoplán bol pomenovaný po lodi HM Bark "Endeavour", ktorej v 18. storočí velil James Cook. Meno taktiež vzdávalo česť veliteľskému modulu Apolla 15, tiež nazvaného "Endeavour". Vzhľadom na britský pôvod mena je používaný britský pravopis (Endeavour), namiesto amerického (Endeavor). 
"Endeavour" bol dokončený v roku 1991 a jeho prvá misia (STS-49) sa uskutočnila v dňoch 7. až 16. mája 1992. V priebehu tejto misie bol posádkou zachytený, a potom znovu vypustený poškodený komunikačný satelit INTELSAT VI. V roku 1993 sa uskutočnila prvá servisná misia k Hubblovmu vesmírnemu ďalekohľadu. V roku 1997 bol "Endeavour" na osem mesiacov stiahnutý zo služby a prekonal rekonštrukciu niekoľkých komponentov. Pri tejto prestavbe ako prvý raketoplán dostal spojovací uzol na pripojenie k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS). V roku 1998 vyniesol k Medzinárodnej vesmírnej stanici modul Unity, čo bol vôbec prvý let raketoplánu k ISS. Od decembra 2003 do októbra 2005 prebiehala modernizácia raketoplánu.
Dňa 1. júna 2011 skončil raketoplán "Endeavour" svoju aktívnu činnosť a bude vystavený v California Science Center v Los Angeles.
Zoznam misií.
Zoznam misií v programe Space Shuttle absolvovaných s orbiterom "Endeavour" do 1. júna 2011. Raketoplán "Endeavour" do 1. júna 2011 absolvoval 25 misií (z toho 13 k ISS), na obežnej dráhe strávil celkovo 296 dní, 3 hodiny, 18 minút a 35 sekúnd, Zem obletel 4671-krát a preletel vzdialenosť .
Huygens

Huygens (vyslovujeme „hajchens“) môže byť:
Vosk

Vosky alebo ceridy sú estery mastných kyselín s vyššími jednosýtnymi alebo dvojsýtnymi (voskovými) alkoholmi - najčastejšie cetylalkohol (C16), karnaubylalkohol (C24), cerylalkohol (C26) a myricylalkohol (C30). Vosk je jednoduchý lipid.
Živočíšne vosky majú v molekule alkoholy so 14 - 18 uhlíkmi, rastlinné s 26 - 30 uhlíkmi. Sú nepolárne a chemicky stabilné látky, ťažko hydrolyzovateľné. Pri normálnej teplote sú pevné, pri vyšších teplotách mäknú a roztápajú sa. Vosky tvoria základ mastí, kde plnia ochrannú a emulgačnú funkciu. Vosky najčastejši obsahujú kyselinu laurovú, myristovú, palmitovú a kyselina steárová.
Výskyt.
Vyskytujú sa v živočíšnych a v rastlinných bunkách. V rastlinných bunkách tvoria ochranné povlaky (kutikulu) a chránia rastlinu pred vysychaním, najmä pri tropických rastlinách, a pred prenikaním patogénov. U živočíchov sa vyskytujú vo vlasoch, vlne, kožušine a v planktónových organizmoch v mori.
Maffei 1 (galaxia)

Maffei I je veľká eliptická galaxia v súhvezdí Kasiopeja.
Maffei 2

Maffei II je veľká špirálová galaxia s priečkou v súhvezdí Kasiopeja.
Špirálová galaxia s priečkou

Špirálová galaxia s priečkou alebo špirálovitá galaxia s priečkou je špirálová galaxia, ktorej špirálové ramená vychádzajú nie z jadra galaxie, ale až z koncov tzv. priečky, v ktorej strede je jadro galaxie. Galaktická priečka je pritom približne obdĺžnikovité pásmo jasných hviezd.
Z priečky vychádza jedno alebo viacero ramien. Špirálové galaxie s priečkou patria do jednej zo štyroch tried Hubblovej klasifikácie galaxií. Označujú sa ako SB a podľa stupňa rozvinutia ramien ich rozoznávame na podtypy SBa, SBb a SBc. SBa má na jadre najtesnejšie navinuté ramená a SBc má zase ramená najviac otvorené. Naša Galaxia je podľa najnovších výskumov takisto špirálová galaxia s priečkou.
NGC 1300

NGC 1300 je špirálová galaxia s priečkou v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. decembra 1835. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,3.
Nachádza sa asi 3° severne od hviezdy Tau4 Eridani. Amatérskym ďalekohľadom je ťažko pozorovateľná, ale je známa zo snímok Hubblovho vesmírneho ďalekohľadu. Je to priam učebnicový príklad špirálovej galaxie s priečkou. Jej priečka je veľmi výrazná a na koncoch sa na ňu pod pravým uhlom pripájajú špirálové ramená. Nachádza sa vo vzdialenosti 70 – 75 miliónov svetelných rokov a jej priemer je vyše 100 000 svetelných rokov. Podľa iných zdrojov len priemer priečky je 150 000 svetelných rokov. Podrobnejšia prehliadka jadra galaxie ukazuje pozoruhodné oblasti so špirálovou štruktúrou veľké asi 3 000 svetelných rokov. Na rozdiel od väčšiny špirálových galaxií nie je známe, že by NGC 1300 mala v jadre čiernu dieru.
Kostol svätej Barbory (Žilina)

Kostol sv. Barbory, známy aj ako Františkánsky kostol, je rímskokatolícky kostol v Žiline. V súčasnosti, spolu s vedľajšou kláštornou budovou, je vo vlastníctve Rehole menších bratov františkánov, spravuje ho však Konvent sv. Martina de Porres v Žiline Rehole kazateľov (dominikáni). Z hľadiska architektúry patrí medzi významné barokové objekty v Žiline. Spolu s vedľajšou budovou konventu bol 05. novembra 1963 zapísaný pod číslom 1394/1 a 1394/2 do ústredného zoznamu pamiatkového fondu.
História.
Postavili ho členovia Rádu františkánov v rokoch 1704 až 1730, ktorých do Žiliny v roku 1703 uviedol palatín Pavol Esterházy. Kostol bol situovaný na vtedajšom okraji mesta, čím chceli františkáni naznačiť spätosť s jednoduchým ľudom. Približne v čase, keď bola postavená veža (1728), bola zriadená i krypta s hlavným oltárom pod vežou i pod loretou. Kým v kryptách za oltárom a pod vežou sú pochovaní členovia rehole, v krypte pod loretou sú pochovaní laici. Táto kultúrna pamiatka má slovenský unikát, ktorý sa aj v zahraničí objavuje zriedka. Nachádza sa tu jediná dvojica organov od významného slovenského staviteľa týchto nástrojov, frátra Peregrina Wernera. Pochádza z prvej polovice 18. storočia. Tvorí ho veľký organ umiestnený na hlavnom chóre a menší, ktorý je rozdelený na dve časti po bokoch hlavného oltára. Ten využívali mnísi, podobne ako oratórium a priestor za oltárom na vlastné pobožnosti. Hoci z hlavného veľkého organa zostala už len baroková skriňa, z malého sa baroková skriňa i väčšina nástrojových komponentov dochovala.
Veľmi hodnotné je vnútorné barokové zariadenie chrámu – oltáre, sochy, kazateľnica, hladké i točené postranné stĺpy i oltárne obrazy. Obrazy hlavného oltára v roku 1891 namaľoval P. Konrád Švestka (1833 – 1907). Oltárny obraz zobrazuje sv. Barboru. Na tomto obraze je namaľovaná aj veža Budatínskeho zámku, a to tak ako v tom čase vyzerala – bez strechy. Nad týmto obrazom je menšia maľba sťatia sv. Barbory. Súčasťou pôvodného interiéru kostola je loretánska kaplnka.
Slávnostná konsekrácia kostola sa konala 27. júla 1834 Mons. Jozefom Vurumom, diecéznym biskupom nitrianskej diecézy. Do hlavného oltára vložil relikvie sv. mučeníkov Klementa, Jukundy a Inocenta. Konsekrácia sa konala až po 110 rokov od postavenia kostola. 
1. júla 2010 rozhodol diecézny biskup žilinskej diecézy, že kostol sv. Barbory bude od toho dňa patriť pod duchovnú správu bratov dominikánov na čele s fr. Kristiánom Šalamonom OP. V septembri 2011 bol za nového rektora menovaný fr. Šimon Tyrol OP.
1. júna 2012 v kostole sv. Barbory sa konala akcia Noc kostolov pod záštitou arcibiskupa Róberta Bezáka.
Gama (grécke písmeno)

Gama (veľké Γ, malé γ) je tretie písmeno gréckej abecedy. V sústave gréckych číslic má hodnotu 3.
Medzi písmená, ktoré vznikli z písmena gama, patria rímske C a G a cyrilické Г a Ґ.
Gama

Gama môže byť:
Sextans A

Sextans A alebo "DDO 75" je trpasličia nepravidelná galaxia v súhvezdí Sextant. Patrí do Miestnej skupiny galaxií a jej šírka je 5000 ly, od Slnka je vzdialená 10 miliónov ly.
Ján Volný

PhDr. Ján Volný, PhD. (* 20. október 1953) je slovenský komunálny politik, bývalý primátor mesta Spišská Nová Ves (20062018).
Bol poslancom krajského zastupiteľstva vo voľbách v rokoch 2001 - 2005. Zvolený bol ako člen Hnutia za demokratické Slovensko za koalíciu HZDS, SDĽ, SOP v okrese Spišská Nová Ves.
V roku 2002 vystúpil z HZDS a vstúpil do SMERu. Vo voľbách do krajského zastupiteľstva v roku 2005 kandidoval ako člen SMERu - sociálnej demokracie za koalíciu HZD, SMER. Získal 1 604 hlasov a umiestnil sa na šiestom mieste medzi nezvolenými kandidátmi.
Vo volebnom období 2002-06 bol poslancom Mestského zastupiteľstva Spišská Nová Ves, po komunálnych voľbách 2006 sa stal primátorom mesta Spišská Nová Ves.
Je členom Okresnej rady strany SMERu v Spišskej Novej Vsi.
Ján Volný je ženatý a má dve deti.
Štefan Zachariaš

Ing. Štefan Zachariaš, alebo István Zachariaš (* 20. február 1953, Košice) od roku 2001 je poslancom zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja a v rokoch 1990 – 2014 bol primátorom mesta Moldava nad Bodvou.
Štefan Zachariaš je členom Strany maďarskej koalície. V roku 2001 bol zvolený za koalíciu SDKÚ, Smer-SD, SMK v okrese Košice-okolie za poslanca Košického samosprávneho kraja. V komunálnych voľbách v roku 2002 bol zvolený za koalíciu ANO, DS, KDH, SDKÚ, SMK za primátora Moldavy nad Bodvou. Vo voľbách v roku 2005 bol za stranu SMK opätovne zvolený za poslanca krajského zastupiteľstva.
Andromeda I

Androméda I je trpasličia sférická galaxia, satelitná galaxia Galaxie Androméda.
Rozchod koľaje

Rozchod koľaje je kolmá vzdialenosť medzi prechádzanými vnútornými hranami hláv koľajníc koľaje, meraná na os koľaje v predpísanej hĺbke 14 mm pod temenom koľajnice. Rozchod koľaje sa meria v milimetroch. Meranie sa prevádza v hociktorom mieste koľaje, či v priamej koľaji, oblúku alebo v predpísaných miestach koľajových zariadení, ako sú výhybky, koľajové brzdy, koľajové križovatky. Tieto predpísané miesta merania určuje železničný predpis na údržbu a opravy železničných koľají.
Druhy rozchodov.
Vo svete sa používa viac ako sto druhov rozchodov.
Úzky rozchod.
Rozchod trate menší ako normálny rozchod (najčastejšie sa používajú rozchody v rozmedzí 600 mm1 000 mm). Úzkorozchodné trate sa využívajú ako regionálne trate železníc, ale aj ako mestské dráhy metra alebo električiek. Úzky rozchod využívajú krajiny južnej Afriky (1 067 mm), či lesné, priemyselné alebo poľné železnice – napr. v Čiernom Balogu, regionálna železnica na trati Trenčianske Teplice – Trenčianska Teplá (760 mm), Tatranské elektrické železnice a električková sieť v Bratislave (1 000 mm).
Normálny rozchod.
Normálny rozchod sa využíva asi na 60 % železníc celého sveta. Jeho šírka je 1 435 mm a zaviedol ho George Stephenson, využíva sa prevažne v Európe, ale aj v iných častiach sveta. Okrem iného aj na tratiach železníc na Slovensku. Tento typ rozchodu sa často používa ako rozchod električkových koľají (všetky trate v Česku a na Slovensku v Košiciach).
Široký rozchod.
Rozchod širší ako 1 435 mm. Širokorozchodné trate sa nachádzajú napríklad v krajinách bývalého Sovietskeho zväzu, Mongolsku a v Afganistane (1 520 mm), vo Fínsku (1 524 mm = 5 stôp; starý ruský široký rozchod) ako aj v Španielsku, Portugalsku (1 668 mm) a Írsku (1 600 mm).
Zoznam železničných tratí na Slovensku

Toto je zoznam železničných tratí a spojok na Slovensku.