burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kšatrijovia

Kšatrijovia je druhá kasta v Indii, bojovníci. Neskôr sa z nich stala svetská šľachta a vlastní nositelia štátnej moci. Z tejto vrstvy pochádzajú aj zakladatelia nových vier, budhizmu a džinizmu.
Latinská stredoveká literatúra

Literatúra latinská stredoveká je latinská literatúra, ktorá sa pestovala v 6. - 15. storočí v západnej Európe a strednej Európe. Nadviazala na rímsku literatúru. Významná súčasť stredovekej kultúry.
Lexikálna literatúra

Lexikálna literatúra sú slovníky, encyklopédie, lexikóny a ďalšie.
Koexistencia

Koexistencia alebo koexistovanie (lat.) je časopriestorové spolubytie, súčasný výskyt viacerých vecí, javov, vlastností.
Komunistická strana Sovietskeho zväzu

Komunistická strana Sovietskeho zväzu (skratka KSSZ; v staršom pravopise: "Komunistická strana Sovietskeho sväzu", skratka KSSS; , skratka rus. КПСС – "KPSS"; staršie názvy pozri nižšie), bola krajne ľavicová, marxisticko-leninistická politická strana pôsobiaca v Ruskom impériu a Sovietskom zväze. Od zavedenia systému jednej strany v dvadsiatych rokoch 20. storočia až do roku 1990 bola jedinou politickou stranou v štáte, pôsobila ako držiteľka totalitnej moci a po druhej svetovej vojne rozšírila svoj vplyv aj do Pobaltia, juhovýchodnej Európy a časti strednej Európy.
Vývoj názvu.
V marci 1898 bola založená Ruská sociálnodemokratická robotnícka strana (, skratka РСДРП – "RSDRP"), ktorá sa v roku 1903 rozdelila na frakcie boľševikov a menševikov. Na jar 1917 sa boľševici vyčlenili pod novým názvom:
Ktésias

Ktésias alebo Ktésiás z Knidu (; okolo 400 pred Kr.) bol grécky historik a osobný lekár perského kráľa Artarxerxa II. Napísal dielo "Persika" (Perské dejiny, 23 kníh) od mýtických počiatkov do roku 398.
Národná literatúra

Národná literatúra je súbor všetkých pôvodných literárnych diel autorov jedného národného spoločenstva (napr. slovenská literatúra, česká, francúzska, ruská a pod.), zahrnujúci tak diela minulosti ako aj súčasnú literatúru. Za hlavný znak národnej literatúry sa niekedy považuje len prirodzene pociťovaná vzájomná súvislosť literárnych diel, písaných jedným jazykom (pozri napr. snahy o zahrňovanie po nemecky písanej literatúry rakúskej a švajčiarskej do nemeckej národnej literatúry), avšak jazyková jednoliatosť, akokoľvek býva spravidla pre celistvosť národnej literatúry charakteristickou, nie je podmienkou ani absolútnou, ani primárnou (porovnajte napr. latinské diela českého humanistického písomníctva alebo trojjazyčnú švajčiarsku národnú literatúru a pod.). Určujúcim činiteľom je tu totiž predovšetkým historická jednota vývoja národného spoločenstva, v ktorého sociálnom a sociálnopsychologickom kontexte jednotlivé diela národnej literatúry vznikajú a pôsobia. Národná literatúra je teda prirodzeným, historicky vzniknutím a vyvíjajúcim sa celkom, ktorého sociálna funkcia spočíva najmä v aktívnom podiele na vytváraní a rozvoji národnej kultúry, ktorej je sama podstatnou súčasťou. Táto funkcia tiež určuje a vysvetľuje národnú literatúru ako organický, vnútorne štruktúrovaný celok.
Kofeinizmus

Kofeinizmus môže byť:
Kognitívnosť

Kognitívnosť môže byť:
Rakúska literatúra

Rakúska literatúra je výrazná súčasť rakúskeho umenia, rakúskej kultúry a
stredoeurópskej literatúry; literatúra v nemeckom jazyku, ktorá vzniká na
území Rakúska už v stredoveku (Pieseň o Nibelungoch, Minnesang).
V období baroka (17. stor.) sa presadzovala protireformácia a katolicizmus (jezuitské divadlo).
Tradícia ľudového divadla sa premietla v 18. stor. do viedenskej ľudovej frašky, ktorá vrcholila v 19. stor. (Ferdinand Raimund, Johann Nestroy), v čase, keď drámu tvoril i Franz Grillparzer. Próza 19. stor. (Adalbert Stifter, Marie von Ebner-Eschenbachová) inklinovala k regionalizmu, z lyrikov vynikol Nikolaus Lenau.
Prelom storočia charakterizoval estetiticizmus a dekadencia (Hugo von Hofmannsthal) a vplyv Freudovej psychoanalýzy (Stefan Zweig, Arthur Schnitzler, Hermann Bahr).
Veľkou témou medzivojnového obdobia bol rozpad monarchie (Karl Kraus, Joseph Roth, Alexander Lernet-Holenia, Robert Musil).
Po 1938 odchod mnohých autorov do exilu (Stefan Zweig, Elias Canetti).
Po 2. svetovej vojne v poézii existencializmus (Paul Celan), a vplyv
filozofie viedenského krúžku (Ingeborg Bachmannová, Ernst Jandl), ktorý pretrvával do
60. rokov (Peter Handke, Thomas Bernhard).
Od 70. rokov odklon od tradičných východísk rakúskeho písomníctva (B. Frischmutová, Elfriede Jelineková a neskôr Christoph Ransmayr).
Externé odkazy.
Kohabitácia

Kohabitácia môže byť:
Juraj Kučírek

Doc. PhDr. Juraj Kučírek, CSc. (* 1955 – † 2000) bol slovenský ekofilozof, člen Katedry politológie Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre, člen redakčnej rady časopisu CIVITAS. V roku 2000 zahynul pri horolezeckom výstupe na Malý Pyšný štít vo Vysokých Tatrách. 
Juraj Kučírek priniesol novátorský pohľad v analýze globálnej environmentálnej krizy. Vychádza z predpokladu, že príčiny súčasnej krízy kultúry majú predovšetkým sociálny charakter.
Koherentizmus

Koherentizmus (lat.) je vo filozofii vedy: stanovisko, podľa ktorého napriek existencii čiastkových hierarchií vied vedie všeobsiahle skúmanie interteoretických relácií k slučkám, takže sa od jednej danej teórie dostaneme - sledujúc reťazec predpokladov - po konečnom počte krokov späť k tej istej teórii, od ktorej sme pôvodne vyšli.
Kúdeľ

Kúdeľ sú krátke vlákna získané pri trepaní a vyčesávaní ľanu a konopí. Používajú sa na špagáty, vypchávky, tesnenie ap.
Kohézia

Kohézia alebo súdržnosť alebo zriedkavo kohezívnosť môže byť:
Súdržnosť je v športe miera schopnosti hráčov vytvárať družstvo, ktoré bude pôsobiť ako jednoliaty celok, jeden z determinantov herného výkonu družstva, pozri súdržnosť (šport)
Slovinská literatúra

Slovinská literatúra je súčasťou slovinského umenia. Do obdobia 16. stor. sa zachovalo niekoľko rukopisov.
Helenistické koiné

Helenistické koiné (iné názvy: koiné, helenistická gréčtina, novozákonná gréčtina, novozmluvná gréčtina, biblická gréčtina, alexandrijská gréčtina) bol spoločný (spisovný) jazyk starých Grékov, ktorého jadro používania spadá do obdobia asi 350 pred Kr. – 300 / 565 po Kr. Jeho základom bola atičtina (atické starogrécke nárečia) s prvkami iónčiny (iónske starogrécke nárečia). Používal sa vo všetkých gréckych krajinách (Itália, Sicília, Macedónia, Grécko, Trácia, Anatólia, Krym, Kolchida, Kréta, Cyprus, Sýria, Judea, Palestína a severný Egypt). 
Vyvinul sa v 4. stor. pred Kr. spojením viacerých koiné (akýchsi nadnárečových jazykov vo väčších oblastiach), ktoré vznikali v gréckych oblastiach už od cca 500 pred Kr. zo starogréckych nárečí, pričom vychádzal hlavne z atického nárečia. Jeho používanie možno presnejšie datovať: od Alexandrových výprav (po smrti Alexandra Veľkého bola helenistická koiné úradným jazykom v helenistických ríšach) po vládu cisára Justiniána I. v 6. storočí po Kr. 
Bol to prvý "kodifikovaný" grécky jazyk, ktorý sa u ľudu ujal. Mnoho gréckych vzdelancov, hlavne počas rímskej doby, odmietalo tento jazyk a hlásalo návrat ku klasickej atičtine (napr. Herodes Attikos). Rozpadať sa začal už v 3. storočí po Kr. a úplne sa prestal používať v spomínanom 6. storočí. Potom sa z neho začali vyvíjať moderné grécke jazyky. Bol to aj jazyk prvých kresťanov.
V porovnaní so starogréčtinou došlo v helenistickom koiné ku zmenám vo výslovnosti: melodický prízvuk sa menil na dynamický, vznikol prízvuk podobný arabskému, zanikli rozdiely medzi krátkymi a dlhými samohláskami, dvojhlásky ει, αι, οι, ου (ei, ai, oi, ou) sa začali vyslovovať jednoslabične, i,e, i,u. Toto ostalo v gréckych jazykoch dodnes. K podstatným zmenám došlo aj v tvarosloví, počas vývoja jazyka sa presadzujú analytické tendencie. Veľa časov sa pri slovesách vyjadruje opismi, v skloňovaní dochádza k redukcii pádov, ostali iba pády nominatív, akuzatív, genitív a vokatív. Zároveň toto koiné preberá prvky pôvodných lokálnych jazykov. Badateľné to je napríklad pri preklade Biblie do koiné (tzv. Septuaginta) ako i v novozákonných spisoch, kde nachádzame veľké množstvo semitizmov, a to tak v slovnej zásobe ako aj v gramatických štruktúrach.
Výslovnosť h sa stále používala, zapisovala sa znakom v tvare polmesiaca nad písmenom (dassia).
Oswald Külpe

Oswald Külpe (* 3. august 1862 – † 30. december 1915, Mníchov) bol nemecký psychológ, žiak W. Wundta.
Španielska literatúra

Španielska literatúra je súčasť španielskeho umenia.
Súlož

Súlož (iné názvy: koitus, sexuálny styk ľudí, pohlavný styk ľudí, kohabitácia ľudí, lat. "coitus") sú všetky druhy priamej sexuálnej interakcie medzi dvomi alebo viacerými ľuďmi, praktická realizácia sexuality. Súlož je tvorená komplexom fyziologických procesov, psychických procesov, estetických procesov atď. 
Má štyri fázy:
Pôvodným a hlavným cieľom súlože je oplodnenie ženy, t. j. reprodukcia druhu a zabezpečenie potomstva. Po oddelení sexuálneho pudu od rozmnožovacieho pudu v priebehu fylogenetického vývinu človeka, sa fyziologickým cieľom súlože stal aj samotný orgazmus a má aj - podobne ako u mnohých primátov a iných živočíchov - veľký význam v nefyziologickej sfére, v komunikácii medzi ľudmi, v upokojovaní a pod.
Náboženský kult

Náboženský kult je súhrn všetkých vonkajších prejavov náboženskej viery, obyčajne určený rituálom.
Alexandre Kojève

Alexandre Kojève (rus. "Александр Владимирович Кожевников - Alexandr Vladimirovič Koževnikov", * 28. apríl 1902, Moskva, Rusko – † 4. jún 1968, Brusel, Belgicko) bol francúzsko-ruský filozof.
Kult osobnosti

Kult osobnosti je neprirodzené zveličovanie vlastností (v krajnom prípade aj nadprirodzených) a zásluh osobnosti. Uplatňoval sa v ranom období vývoja ľudstva, v súčasnosti v diktátorských režimoch s nízkou vzdelanosťou a politickou kultúrou más, napr. kult Kim Čong-una v Severnej Kórei. V minulosti to boli kult Adolfa Hitlera v nacistickom Nemecku, J. V. Stalina v Sovietskom zväze, Ferdinand Marcos v Filipíny, alebo Mao Ce-tunga v ČĽR.
Stredoeurópska literatúra

Stredoeurópska literatúra je súčasť stredoeurópskej kultúry.
Kolchida

Kolchida alebo Kolchis (gr.) je krajina na východnom pobreží Čierneho mora (západné Gruzínsko), v gréckej mytológii vlasť Medey a cieľ argonautov. Od 6. storočia pred Kr. do 2. storočia pred Kr. Kolchidské kráľovstvo, od 1. storočia súčasť gruzínskych štátnych útvarov.
Kulteranizmus

Kulteranizmus alebo gongorizmus je jeden z dvoch hlavných prúdov španielskej barokovej literatúry (popri konceptizme) uprednostňujúci poéziu, jazyk vzdelancov plný novotvarov,
zložitých metafor.
Podľa svojho najvýznamnejšieho predstaviteľa L. de Góngoru sa nazýva aj gongorizmus.
Svetová literatúra

Svetová literatúra je hypotetický štruktúrny celok, ktorý vzniká v procese vzájomného pôsobenia národných literatúr, jednotlivých spojov, vplyvov a navzájom sa nezávisle vyvíjajúcich tendencií, smerov a prúdov v istých obdobných historickospoločenských a kultúrnych podmienkach; dospieva sa k nemu cestou komparácie jednotlivých národných literatúr a kultúrnych celkov. Pojem svetovej literatúry razil po prvý raz J. W. Goethe a myslel ním vzájomné spojitosti kultúrnych oblastí, vznikajúce historicky v dôsledku zväčšujúcich
sa možností vzájomnej komunikácie a výmeny kultúrnych statkov.
Medzi najstaršie diela svetovej literatúry patrí Kniha premien, Gilgameš,
Achnaton: Hymnus na slnko, Š-ťing, Žalmy, Homér:
Odyseia, Hesiodos: Práce a dni.
Kolégium

Kolégium (z lat. collegium = spoluúradovanie / zbor / spoločenstvo, spolok, družstvo, cech) môže byť:
Kultivácia

Kultivácia alebo kultivovanie (lat.) môže byť:
Kolektív

Kolektív je skupina ľudí spojených spoločnou prácou a spoločným záujmom.
Tibetská literatúra

Tibetská literatúra je významná súčasť tibetského umenia alebo tibetskej kultúry, ktorá vznikla pod vplyvom dvoch veľkých východných kultúr - čínskej kultúry a indickej kultúry. Medzi kočovnými kmeňmi Tibetu odnepamäti jestvovala ľudová poézia, epické a náboženské povesti späté so starým tibetským šamanizmom (pozri bönizmus). Tibetská literatúra sa formovala na základe ústnej epiky (Geserchán). Najstaršie písomné pamiatky v tibetčine pochádzajú zo 7. storočia (kroniky, historické a náboženské legendy), od 8. storočia vplyv budhizmu, preklady indických budhistických spisov zaradené do súborov Kandžur a Tandžur (zač. 14. storočia), tibetská verzia Rámajány; od 9. storočia podľa čínskych vzorov svetské anály. Neskoršia literatúra je zväčša dielom učených mníchov (básnik Mi-la Ras-pa, historiograf Bu-ston Rin-čhen-grub, náboženský reformátor Bcon-kha-pa, politik a učenec Sang-rgias Rgja-mccho, 5. a 6. dalajláma, historiograf Je-šes Dpal-'bjor). Od 18. storočia zosilnenie vplyvu lamaizmu.
Po 2. svetovej vojne je tibetská literatúra pod čínskym vplyvom.
Kolektivizmus

Kolektivizmus môže byť:
Turecká literatúra

Turecká literatúra je významná zložka tureckej kultúry, ktorá zahrnuje ako najstaršie písané pamiatky runové nápisy z 8. storočia v dnešnom Mongolsku a literatúru ríše Ujgurov (8. storočie - 12. storočie). So sťahovaním tureckých kmeňov na západ sa od 11. storočia stredisko tureckej kultúry postupne prenieslo do Malej Ázie, kde vznikla predovšetkým bohatá poézia kladúca dôraz na dokonalosť formy.
V 13. stor. nastalo silné ovplyvnenie islamskou mystikou - sufizmus (básnik Yunus Emre, básnici pri osmanskom panovníckom dvore).
Koleso (prenos pohybu)

Koleso je kruhový predmet, ktorý otáčaním okolo svojej osi umožňuje pohyb iných predmetov.
V cestnej a železničnej doprave je to významná časť vozidla. Časti kolesa v cestnej a železničnej doprave sú:
V lodnej doprave sa používa na pohon niektorých lodí lopatkové koleso. Koleso sa používa aj na prenášanie zeminy či uhlia v tzv. lopatkovom nakladači.
V strojárstve je to súčasť strojov buď voľne otočná na čape, alebo pevne spojená s hriadeľom (napr. koleso na hriadeli). Ak slúži na prenos krútiaceho momentu, má po obvode treciu plochu (trecie koleso), ozubenie (ozubené koleso, reťazové koleso), drážku (kladka, remenica na klinový remeň), veniec na uchopenie (ručné ovládacie koleso) alebo lopatky (lopatkové koleso, t. j. hlavná časť turbíny, čerpadla a pod.).
Dejiny.
Predpokladá sa, že koleso bolo vynájdené v Mezopotámii, ale najstaršie nálezy pochádzajú z Európy. Ílový model býka zapriahnutého za štyrmi kolesami, ktorý sa našiel na západe Ukrajiny, sa datuje do obdobia asi 3950 až 3650 pred Kr. Na juhu Poľska (Bronocice) sa našiel štvorkolesový prostriedok vyrytý na keramike starej 3630 až 3380 pred Kr. V Nemecku (Flintbek) sa našli paralelné koľaje z obdobia 3400 pred Kr. Najstaršie nájdené koleso bolo objavené v Slovinsku neďaleko Ľubľany v roku 2002. Rádiokarbónové datovanie určilo jeho vek na približne 5 150 rokov. Koleso je z jaseňového dreva, má priemer 70 cm a je hrubé 5 cm. 
Koleso (prevažne) v doprave.
Charakteristika.
Koleso stálo na počiatku pokročilej ľudskej technológie (pokročilej v porovnaní so skoršími mechanickými inováciami ako kamenné/kostené nože a sekery, napäťové projektily, lopatky a lopaty).
Ak sú kolesá použité spolu s hriadeľmi, tak sa koleso otáča buď na hriadeli, alebo sa hriadeľ otáča vo vozidle (ako vo vozíku), alebo v kryte (ako v mlyne). Mechanika je rovnaká v každom prípade.
Nízky odpor pri pohybe (v porovnaní s ťahaním) sa vysvetľuje nasledovne (referencia na trenie):
Ložiská sa používajú na redukciu trenia na rozhraní. Príklad:
Ďalšia energia sa stráca na rozhraní kolesa a cesty. To sa nazýva valivý odpor, ktorým je dominantne deformačná strata.
Druhy kolies v cestnej doprave.
Podľa účelu použitia
Podľa konštrukcie kolesa
Alternatívy ku kolesám v doprave.
Hoci sa kolesá používajú na pozemnú dopravu veľmi často, sú alternatívy, z ktorých niektoré sú vhodné pre terén, kde kolesá sú neefektívne. Alternatívne metódy pre pozemný transport bez kolies:
Umelecká literatúra

Umelecká literatúra alebo krásna literatúra je jeden zo základných druhov umenia, literatúra tvorená textami s funkciou estetickou, zábavnou a slovesné umenie (alebo umenie slova), ktorého materiálom je jazyk.
Rozdeľuje sa na drámu, epiku a lyriku. Je predmetom skúmania najmä v literárnej vede a filológii.Umelecká literatúra obsahuje texty, ktoré sa zameriavajú na dosiahnutie estetického účinku. Patria sem všetky diela epiky, lyriky a dramatickej tvorby. Súčasťou umeleckej literatúry je aj folklór. Umelecká literatúra sa na rozdiel od vecnej vyznačuje svojským obsahom a osobitými sémantickými (významovými) vlastnosťami.
Vecná literatúra

Vecná literatúra je otvorený súbor jazykových prejavov, ktoré sa využívajú tam, kde podávateľ sleduje cieľ odovzdať prijímateľovi vecnú informáciu. Z funkčného hľadiska sa k vecnej literatúre priraďujú texty, ktoré v procese komunikácie vznikajú v presne vymedzených oblastiach spoločenského života a práce. Sú to prejavy dorozumievacích (vecných) štýlov. Vecná informácia sa vnútorne diferencuje podľa cieľa a zámeru, ktorý podávateľ svojim konkrétnym jazykovým prejavom sleduje. Navonok sa to prejavuje v štýlovej a žánrovej diferenciácii.
Texty vecnej literatúry sú zamerané najmä na komunikovanie vedeckých poznatkov z rôznych oblastí vedeckovýskumnej práce, politiky, techniky a výroby (náučné texty), na pohotové a objektívne informovanie o aktuálnych otázkach spoločenského, politického, hospodárskeho, kultúrneho a športového života (publicistické texty) a napokon na diferencovanú oblasť administratívno-právneho styku, v ktorých sa regulujú alebo aj normujú vzťahy medzi ľuďmi, inštitúciami a štátnou správou (administratívne texty).
Štýlovo a žánrovo pestrú varietu textov vecnej literatúry zjednocuje to, že sa v nej jazyk využíva vo svojej základnej, komunikatívnej funkcii. Ich spoločným jazykovo-štýlovým znakom je tendencia preferovať nocionálne prostriedky pred emocionálno-expresívnymi, prvotné využívanie jednoznačných a presných pomenovaní, obmedzenie polysémickosti a obraznosti výrazu.
Obsah vyjadrenia dominuje nad formou výrazu.
Výraz prvotne slúži na rýchly a presný prenos informácie.
Napriek tomu sú vecné texty aj z hľadiska výrazu do istej miery diferencované, a to podľa svojej štýlovej, resp. aj žánrovej príslušnosti a v menšej miere aj podľa individuálnych štýlových rozdielov.
Kolo

Kolo môže byť:
Arabská kultúra

Arabská kultúra alebo islamská kultúra je kultúra po arabsky hovoriacich národov, teda nielen Arabov; súčasť azijskej kultúry a európskej kultúry. Arabská kultúra vyrastá osvojením si starých kultúr Predného Východu, predovšetkým helenistickej a iránskej, ale aj egyptskej, sýrskej a iných. Centrami kultúrneho života boli veľké mestá ako Damask, Bagdad, Káhira atď. Arabskú kultúru tvorí arabská veda, arabská filozofia, arabské umenie, islam.
Archaická kultúra

Archaická kultúra môže byť:
Litológia

Litológia (gr.) pôvodne náuka, ktorá skúma sedimentárne horniny, sedimentárna petrografia. Zaoberá sa najmä tým, v akých podmienkach a akými fyzikálno-chemickými mechanizmami sa tieto horniny formovali. V súčasnosti sa termín zvykne používať pri označení makroskopického opisu usadených hornín teda opisu vlastností hornín, ktoré možno pozorovať voľným okom. Patria medzi ne textúry hornín ako je zrnitosť, formy vrstvovitosti, farba atď.
Litorál

Litorál alebo litorálne pásmo (z lat. "lit"("t")"oralis" = pobrežný) môže byť:
Komentár

Komentár môže byť:
Theodor Litt

Theodor Litt (* 27. december 1880, Düsseldorf, Nemecko – † 16. júl 1962, Bonn) bol nemecký filozof a pedagóg, ktorý sa venoval najmä filozofii kultúry.
Komentátor

Komentátor je kto robí výklad k dačomu, ten kto robí komentár.
Komentovanie

Komentovanie je zaujímanie stanoviska k niečomu, podávanie výkladu spisu, diela, udalosti ap.
Liturgika

Liturgika (z gréckeho λειτουργία verejná služba, služba ľudu) je jednou z oblastí teológie, ktorá sa odborne zaoberá liturgiou. Skúma bohoslužobný život cirkvi a jeho vývoj. Snaží sa o interpretáciu a vysvetlenie významu úkonov pre potreby veriacich.
Pojem prvýkrát použil Georg Cassander (1513 – 1566), ktorý ním označuje vedeckú reflexiu kresťanskej bohoslužby. Pojem liturgika sa však v katolíckom a protestantskom prostredí presadil až v 18. storočí. Z hľadiska teologickej klasifikácie je liturgika súčasťou pastorálnej teológie, niekedy sa však chápe ako súčasť dejín teológie. S liturgikou súvisí štúdium cirkevných dejín, estetiky, hudobnej vedy, divadelnej vedy, folkloristiky a komunikácie.
Komické

Komické je forma emocionálneho hodnotenia javov, ktorá sa prejavuje spravidla smiechom ako fyziologickou reakciou subjektu. Podľa Bergsona pre
pozorovateľa vzniká komické predovšetkým vtedy, keď sa tuhá kontinuita presadzuje namiesto prispôsobenia. Smiech sa potom javí ako trest za pokračujúce mechanické dianie, ktoré vytláča prispôsobovanie sa.
Zdrojom komična sú najčastejšie nepravdepodobné javy, vznešenosť naruby, predstierané nehody a ťažkosti (niekedy aj nepredstierané, kedy ide o čierny humor).
Byzantská kultúra

Byzantská kultúra je byzantský spôsob pretvárania zla na dobro, škaredého na krásno; osobitná vývojová etapa v dejinách kultúry, ktorá spadá do doby neskorej antickej kultúry a stredovekej kultúry; je to kultúra mnohonárodnej Byzantskej ríše. Byzantská kultúra je súčasťou ázijskej kultúry i európskej kultúry, na pôde ktorej sa stretá so západnou kultúrnou (pozri: spor o Filioque).
Byzantská kultúra zahrnuje najmä byzantské umenie, byzantskú filozofiu a
pravoslávie.
Livres d’heures

Livres d'heures (v preklade z fr. "knihy hodín") sú hodinky, modlitebné knihy, určené laikom. Používali sa najmä v 12. - 16. storočí. Boli bohato ilustrované.
Komika

Komika (gr.) môže byť:
Nikolaj Ivanovič Lobačevskij

Nikolaj Ivanovič Lobačevskij (; * 1. december 1792, Nižný Novgorod, Ruská ríša – † 24. február 1856, Kazaň, Ruská ríša) bol ruský matematik, spolutvorca neeuklidovskej geometrie: Lobačevského geometria má tie isté axiómy ako euklidovská geometria, okrem axiómy o rovnobežkách. V Lobačevského geometrii sa postuluje, že bodom, ktorý neleží na priamke "a", možno viesť v danej rovine určenej týmto bodom a priamkou aspoň dve priamky, ktoré nepretínajú priamku "a" (z toho už vyplýva, že je ich nekonečne mnoho).
Lobsang Rampa

T. Lobsang Rampa (* prelom 19. a 20. storočia, Lhasa - † začiatok 80. rokov 20. storočia, Kanada) bol tibetský láma a opát, poradca 13. dalajlámu. Keď mal 7 rokov, poslali ho do lamasérie, aby tam študoval lekárstvo. V lamasérii ho vybrali ako jediného v tej dobe pre zvláštnu operáciu otvorenia tretieho oka, ktorej účelom je stimulovať tú časť mozgu, v ktorej je údajne uložené centrum mimozmyslového vnímania. Jeho vrodený talent sa týmto zákrokom údajne zmnohonásobil a Lobsang Rampa nielenže videl obyčajným okom auru, z ktorej sa učil vyčítať duchovnú vyspelosť, charakter, úmysly, myšlienky i zdravotný stav skúmanej osoby, ale posilnili sa tým aj jeho ostatné "paranormálne" schopnosti, ako telepatia, jasnovidectvo atď. Bol autorom kníh "Tretie oko", "Lekár z Lhasy" a "Príbeh Lobsanga Rampu".
Komparácia

Komparácia môže byť:
Kultúra čítania

Kultúra čítania je pestovanie schopnosti chápať prečítané, postihovať z neho to podstatné, zostavovať výpisky, pestovanie sustavnosti čítania, ohladuplného zaobchádzania s knihou atď.
Komparácia filozofií

Komparácia filozofií je metóda zisťovania zhodných a rozdielnych vlastností filozofií alebo filozofém vôbec. Prispieva k definovaniu filozofémologickej jednotky.
Kultúra Ďalekého východu

Kultúra Ďalekého východu je významná súčasť ázijskej kultúry; tvorí ju kultúra indická, nepálska kultúra, tibetská kultúra, kultúry juhovýchodnej Ázie, najmä Sumatry a Jávy,kŕejskej kultúry, čínskej kultúry a japonskej kultúry.
Komparatistika

Komparatistika je porovnávacia veda alebo špecifický odbor či výskumná špecializácia, ktorá pracuje metódou porovnávania čiže komparácie. 
Komparatistika sa uplatňuje napr. v týchto vedných odboroch:
Lodiarstvo

Lodiarstvo je výroba lodí.
Právna komparatistika

Právna komparatistika je porovnávací výskum práva, ktoré (pokiaľ ide o pozitívne právo) je rôzne v rôznych štátoch a samo sa pre porovnávanie ponúka. Uvedomelá a cieľavedomá právna komparatistika je v odbore právnej vedy špecializácia s neveľmi dlhou históriou a spravidla sa datuje od roku 1869, keď v Paríži založili doposiaľ existujúcu Société de législation comparée. Vedecké základy porovnávacej právnej vedy však boli položené až na prelome 19. stor. a 20. stor. Prvý právnokomparatistický kongres sa konal v Paríži roku 1900. Po ňom nasledoval rozkvet porovnávacej právnej vedy, o ktorý sa zaslúžili jej priekopníci, vtedy preslávení francúzski právnici Francois Raymond Saleilles a Edouard Lambert, ktorých pokladajú za zakladateľov modernej porovnávacej právnej vedy.
Zakladateľom právnej komparatistiky na Slovensku je Štefan Luby.
Logging

Logging je žurnál, záznam transakcií a činností, ktoré sa uskutočňujú pri seanse so vzdialeným počítačom, do osobitného súboru.
Kompatibilita

Kompatibilita (lat.) je zlučiteľnosť, spojiteľnosť.
Etnografická kultúra

Etnografická kultúra je súhrn etnografických typov (opakujúcich sa druhov predmetov a javov, činností), vymedzený v čase a priestore.
Logicizmus

Logicizmus môže byť:
Kompetencia

Kompetencia môže byť:
Euroamerická kultúra

Euroamerická kultúra je súčasť svetovej kultúry; kultúra vyrastajúca v prvom rade na báze
kultúrneho dedičstva, ktoré po sebe zanechali starovekí Gréci, Rimania a starovekí Židia. Jej základom a východiskom je európska kultúra.
1979 a neskôr, jedným z hlavných sebareflexívnych pojmov euroamerickej kultúry sa stáva pojem postmodernizmu.
Filozofická kompetencia

Filozofická kompetencia je súbor schopností filozofovať.
Jazyková kompetencia

Jazyková kompetencia (po angl. linguistic competence, po nem. sprachliche Kompetenz) je tvorivá schopnosť hovoriacich/počúvajúcich konštruovať vety daného jazyka a rozumieť im, poznávať ich štruktúru.
Podľa Piageta korení jazyková kompetencia v senzomotorickej činnosti dieťaťa.
Jazyková kompetencia podľa Chomského.
Jazyková kompetencia je súbor schopností/znalostí uschopňujúcich hovoriaceho tvoriť (generovať) a chápať vety vrátane tých viet, ktoré ešte nikdy nepočul a zatiaľ ani nepoužil. Do súboru schopností tvoriacich jazykovú kompetenciu patrí napr. vetotvorná schopnosť, výrazovoidentifikačná schopnosť a významovoidentifikačná schopnosť. Jazyková kompetencia je schopnosť hovorcu-poslucháča (speaker-hearer) porozumieť vetám, ktoré predtým nikdy nepočul a tvoriť nové vety, ktorým budú rozumieť iní, schopnosť rozlíšiť správne utvorené vety od nesprávnych aj vtedy, keď hovorca poslucháč (malé dieťa alebo človek, ktorý explicitne neovláda gramatiku).
Vývin jazykovej kompetencie postupuje od počiatočného stavu, ktorý je geneticky determinovaný, cez prechodné stavy až konečne dosahuje stacionárny stav, ktorý sa potom mení už len okrajovo - povedzme dopĺňaním slovníka. Človek sa rodí s mechanizmom osvojenia jazyka, ktorý sa podobá schránke vopred umiestnenej v centrálnom nervovom systéme, do ktorej sa prostredníctvom uší dieťaťa dostáva jazyková informácia. Prostredie len budí tuto schopnosť.
Grécka kultúra

Grécka kultúra je súčasť európskej kultúry alebo euroamerickej kultúry. Je to kultúra prináležiaca ku Grécku alebo grécky spôsob pretvárania zla na dobro a ošklivého na krásu. Pri gréckej kultúre sa myslí v prvom rade na tú časť antickej kultúry, ktorej nositeľmi boli Gréci. Zahrnuje grécku filozofiu, grécke umenie, grécku mytológiu, grécke náboženstvo, grécku vedu.
Logické

Logické je súvislosť medzi stránkami rozvinutého celku; štruktúra rozvinutého celku. Podľa Černíka znamená logické hotové pojmy, súdy a úsudky a pojmotvorný proces.
Komunikatívna kompetencia

Komunikatívna kompetencia sú podľa Habermasa podmienky, ktoré musia byť splnené, aby si dvaja hovoriaci mohli oznamovať.
Halštatská kultúra

Halštatská kultúra je hlavná archeologická kultúra halštatskej doby. Bola rozšírená cca v rokoch 700 až 400 pred Kr. od východného Francúzska na západe po Panónsku panvu na východe (na juhozápadnom Slovensku ako tzv. kalenderberská kultúra) a vyskytovala sa aj na severozápadnom Balkáne. Nazvaná je podľa nálezu rozsiahleho pohrebiska v rakúskom Hallstatte.
Rozdelenie.
Rozlišuje sa:
Tieto sa delia na početné lokálne skupiny a kultúry.
Etnicita.
Pre toto obdobie už existujú pokusy priradiť kultúru známym etnikám. Západohalštatský okruh je zrejme spätý s vystúpením historickych Keltov. Halštatská oblasť východných Álp patrila zrejme Ilýrom a Venetom, jadranská oblasť takisto Ilýrom.
Komplementácia

Komplementácia môže byť:
Komplex (psychológia)

Komplex je v psychológii v niektorých teóriách nevedomá relatívne osamostatnená štruktúra predstáv a tendencií citovo podložených. Napríklad komplex menejcennosti či oidipovský komplex.
Logický

Logický je primeraný myšlienkovým zákonom, myšlienkovo správny. Logický je tiež týkajúci sa logiky.
Komplex menejcennosti

Komplex menejcennosti (z = zhrňujúci, zahrnuvší, súbor) je podľa Alfreda Adlera komplex prameniaci z vedomia závislosti od druhých ľudí v modernej spoločnosti a spojený so snahou túto závislosť, menejcennosť, prekonať získaním určitej sociálnej pozície, moci a pod.; pri zlyhaní únik do neurózy.
Tento cit osobnej a osobitne orgánovej nedostatočnosti je človeku trápny, jasne si ho uvedomuje a domýšľa pravdepodobné alebo i nepravdepodobné dôsledky. Spravidla sa ho snaží kompenzovať (túžba po moci, šikanovanie podriadených, snaha svoj komplex nahradiť v inej oblasti). Ak je kompenzácia nedostatočná alebo nadmerná, vznikajú poruchy správania a prežívania (únik do neurózy). Komplex menejcennosti sa spája s necitlivosťou na kritiku, ale aj s hyperkritickosťou voči iným.
Logika a veda

Logika a veda je každá veda predpokladá logiku. Vedecký systém musí byť logicky vybudovaný a
bádanie sa musí realizovať v zmysle logiky, a to dvojakým spôsobom:
Oidipov komplex

Oidipov komplex alebo oidipovský komplex je významový útvar tvorený súhrnom zážitkov a citov vzťahujúcich sa na milostné postoje voči rodičom. Ide o túžbu chlapca po telesnej matkinej láske a nenávisť voči konkurentovi otcovi s úmyslom sa ho zbaviť resp. túžbu dievčaťa po
telesnej láske otcovej a nenávisť voči matke s prianím ju odstrániť (to druhé sa nazýva aj Elektrin komplex). 
Názov pochádza z báje o kráľovi Oidipovi, ktorý sa skutočne oženil so svojou matkou a zavraždil otca (bez toho, že by vedel, že to sú jeho rodičia). Oidipov komplex končí u chlapca v dôsledku strachu z kastrácie vzdaním sa nebezpečných túžob a stotožnením sa s mocným konkurentom – otcom. U dievčaťa vyúsťuje Oidipov komplex do presvedčenia, že bolo z trestu kastrované, závidením penisu
a identifikáciou s mocnou matkou. Podľa Freuda, ktorý učenie o Oidipovom komplexe vypracoval, prežíva tento komplex každý človek, a to vo veku medzi 3 a 5 rokmi.
Komponent

Komponent môže byť:
Aletická logika

Aletická logika alebo logika nevyhnutnosti a možnosti je neklasická modálna logika, ktorá skúma úsudky, v ktorých vystupujú aletické modality nutnosti a možnosti.
Komponovanie hudby

Komponovanie hudby je spôsob produkcie hudby pri ktorom hudobný skladateľ utvára, upevňuje vlastnú predstavu znenia hudobného diela ako umeleckej transformácie reality a snaží sa túto predstavu ako jeden z množiny budúcich významových útvarov vyjadriť znakovým systémom: skladateľ vykoná zápis predstavy znenia diela notovým zápisom. Pritom dochádza k reštrukturalizácii a transformácii obrazov vo vzťahu k požadovanému cieľu.
Pri komponovaní dochádza k odstupu, ktorý delí vlastný zrod diela od jeho uvedenia (zvukovej realizácie). Časový úsek, v ktorom celok alebo jeho jednotlivé fragmenty vznikajú, nezodpovedá svojim rozsahom časovému úseku, v ktorom ako hudba neskôr zaznieva. Je niekedy až nesúmeriteľne dlhší – dielo vzniká týždne alebo roky. Tým je daná možnosť realizovať konkrétny tvorivý proces ako sériu viac-menej rozpojitých tvorivých aktov umožňujúcich postupné dozrievanie koncepcie, oprava neuspokojivých riešení, neustále domýšľanie vzťahov čiastkových štruktúr a koncepcie, využitie tvorivých postupov, ktoré predpokladajú selekciu náhodných variácií a pod.
Kompozičná činnosť tohto typu sa prakticky viaže na existenciu notového písma, prípadne dnes aj zvukového záznamu.
Heladská kultúra

Heladská kultúra alebo heladské obdobie bola egejská kultúra na gréckej pevnine južne od Macedónie v rokoch 2800 až 1100 pred Kr., teda zhruba počas medenej a bronzovej doby.
Periodizácia:
Americká logika

Americká logika je smer a koncepcia modernej logiky rozvíjanej v USA od konca 19. stor.
Kompozícia

Kompozícia môže byť:
Antická logika

Antická logika je logika starogrécka a logika starorímska. 
Antickú logiku podnecovali v jej rozvoji novovznikajúce vedy, ktoré sa vyčleňovali z filozofie, ako matematika, astronómia, lekárstvo, biológia a i. Ďalej to boli motívy spoločenské, zvýšené nároky na riadenie spoločnosti, požiadavky právnej praxe a s tým súvisiaca potreba vedieť vypracovať obranu obhajovaného stanoviska a vymedziť stanovisko odporcovo. Ďalej sú to podnety svetonázorové, najmä snaha o úplnosť výkladu sveta z nejakých princípov. Tým všetkým sa logické skúmanie sústreďuje jednak na okruh určený požiadavkou, aby javy a ich väzby, t. j. fakty, boli spoľahlivo a presne zachytené, jednak na okruh, ktorý by sme mohli označiť termínom "dedukcia".
Zložené slovo

Zložené slovo (iné názvy: kompoezitum, zloženina"') je slovo obsahujúce aspoň dve koreňové morfémy a spravidla spájaciu morfému. Napr. horolezec, vodopád, modloslužobník atď.
Hohokamská kultúra

Hokohamská kultúra bol kultúrny prejav indiánskych kmeňov v púštnej oblasti riek Salt a Gira v južnej Arizone v USA v rokoch 100 pred Kr.- 1200.
Kompromis

Kompromis (lat.) je vzájomné vyrovnanie strednou cestou alebo dohoda na základe vzájomných obojstranných ústupkov.
Na začiatku rokovania majú obe (alebo viacero strán) svoje vlastné často navzájom sa vylučujúce predstavy o riešení sporu.
Hradiskové obdobie

Hradiskové obdobie (iné názvy: hradisková kultúra, hradisková doba; staršie hradištné obdobie, hradištná doba, hradištná kultúra alebo lingvisticky nesprávne doba hradištná) je – na Slovensku a čiastočne na Morave už zastaraný – archeologický termín pre obdobie 600 – 1200/1250 pre vtedy slovanské časti (najmä) dnešného Nemecka, Rakúska, Česka a Slovenska. 
Názov je odvodený od skutočnosti, že presne v tomto období sa na danom území stavali (slovanské) opevnené hradiská (po hradiskovom období sa už stavali hrady, tvrdze a podobne).
Termín sa pôvodne používal v nemeckej literatúre („Burgwallzeit“; dnes je skôr zriedkavý), odtiaľ sa dostal do Česka („doba hradištní“, dodnes sa tam často používa, najmä pre Čechy) a odtiaľ na Slovensko.
Delenie.
Delí sa na (na Slovensku a v Česku):
Moderné a ekvivalentné delenia.
Na Slovensku sa dnes už pojem nepoužíva a približne ho nahradili tieto archeologické obdobia: 
Na Morave boli pojmy staršie, stredné a mladšie hradiskové obdobie približne nahradené pojmami predveľkomoravské obdobie, veľkomoravské obdobie a poveľkomoravské obdobie.
V Nemecku boli pojmy staršie, stredné a mladšie hradiskové obdobie nahradené pojmami staršia, stredná a mladšia slovanská kultúra.
V Poľsku sa pre toto obdobie tradične používa delenie prebraté z histórie: delenie na predpiastovské obdobie a piastovské obdobie.
U východných Slovanov sa tradične používa predovšetkým delenie na obdobie pred vznikom Kyjevskej Rusi a obdobie od vzniku Kyjevskej Rusi po mongolský vpád (cca. 1240).
Kompromizmus

Kompromizmus (lat.) môže byť:
Hudobná kultúra

Hudobná kultúra je hudobná aktivita prispievajúca k pretváraniu zla na dobro a škaredého na krásu a zahrnujúca predovšetkým produkciu hudby, interpretáciu hudby a recepciu hudby.
Aristotelovská logika

Aristotelovská logika je časť tradičnej logiky rozpracovaná Aristotelom a jeho nasledovníkmi; teória kategorického sylogizmu. Na aristotelovskej logike založil svoju botanickú a zoologickú taxonómiu Carl Linné.
Komputerizácia

Komputerizácia je proces vytvárania a zavádzania počítačov (angl. computer) do všetkých sfér spoločenskej činnosti.
Indická kultúra

Indická kultúra je jedno z centier kultúry Ďalekého východu; indický spôsob premeny zla na dobro, škaredého na krásne. 
Zložkami indickej kultúry je indické náboženstvo, hinduizmus, indické umenie, indická filozofia.
Deontická logika

Deontická logika alebo logika normatívnych viet je odvetvie logiky, ktoré skúma logickú štruktúru príkazov, zákazov a povolení, s ktorými klasická výroková alebo predikátová logika nedokáže plnohodnotne narábať. Napríklad výrok
je z hľadiska klasickej výrokovej logiky atomárny. To znamená, že výroková logika ho chápe ako ďalej nedeliteľný celok a nezaujíma sa o jeho vnútornú štruktúru. Deontická logika ide hlbšie a rozlišuje v tomto výroku dva komponenty: takzvaný deontický operátor "Je povolené, aby" a samotný výrok pod týmto operátorom "Ľudia fajčia".
V užšom význame pojem deontická logika označuje konkrétny logický kalkul skúmaný v rámci deontickej logiky vo vyššie uvedenom zmysle. Príkladom takého systému je kalkul D tiež známy ako "štandardná modálna logika".
História.
Za prehistóriu modálnej logiky možno považovať úvahy nemeckého filozofa a matematika Gottfrieda Leibniza. Podľa Leibniza je "povinné" všetko to, čoho sa dobrý človek dopúšťa "nutne" a "povolené" je všetko to, čoho sa dobrý človek dopúšťa "možne". Bez ohľadu na to, čo sa v týchto úvahách rozumie vágnym pojmom "dobrý človek" a bez ohľadu na ich pravdivosť, určite ide o tvrdenia, ktoré dávajú javy "príkazu" a "povolenia" do súvislosti s javmi "možnosti" a "nutnosti" a teda postulujú súvislosť medzi deontickou logikou a modálnou logikou.
Prvý formálny systém deontickej logiky bol navrhnutý Ernstom Mallym v dvadsiatych rokoch 20. storočia. O Mallyho systéme sa ale neskôr podarilo ukázať, že v ňom operátor príkazu kolabuje na operátor pravdivosti. To znamená, že v tomto kalkule je tvrdenie prikázané práve vtedy, ak je pravdivé. Formálne:
To je, samozrejme, v príkrom rozpore s intuitívnym chápaním príkazov a zákazov. Napríklad z toho, že prší, určite nevyplýva, že je pršanie prikázané.
Prvý prijateľný systém deontickej logiky navrhol v roku 1951 fínsky filozof G. H. von Wright v článku "Deontic Logic" vo filozofickom časopise Mind. Bol to práve von Wright, kto ako prvý použil pojem deontická logika. Od uverejnenia tohto kľúčového článku mnoho filozofov a informatikov skúma a tvorí systémy deontickej logiky. Dodnes predstavuje deontická logika najdiskutovanejšiu a najzaznávanejšiu oblasť logiky a to aj napriek záujmu širokej odbornej verejnosti.
Komsomol

Komsomol po rusky "Kommunističeskij sojuz moloďoži" ("Коммунистический союз молодёжи"), najčastejšie skracované podľa prvých písmen ruského názvu na Komsomol ("KOMmunističeskij SOjuz MOLoďoži"), bola politická a výchovná organizácia sovietskej boľševickej strany. Oficiálny názov bol od roku 1922 Všezväzový leninský komunistický zväz mládeže (VLKSM, rusky: Всесоюзный Ленинский Коммунистический Союз Молодёжи).
Komsomol bola mládežnícka organizácia v Sovietskom zväze založená v roku 1918. Pôvodne bol určený pre mladých vojakov Červenej armády, ktorí boli príliš mladí na vstup do komunistickej strany.
Názov Komsomol sa potom ujal aj v ďalších krajinách (republiky ZSSR, Maďarsko, Rumunsko) v zmysle komsomolcičiže mladí komunisti.
Československý Komsomol.
Československý Komsomol vznikol v roku 1921 a pôsobil ako samostatná organizácia KSČ, ktorá sa ním snažila osloviť mladú generáciu. Agitácia bola spočiatku sústredená na pracujúcich, učňovskú a žiacku mládež, na stredoškolákov a vysokoškolákov sa začínala orientovať až koncom 20. rokov 20 storočia. (Politická agitácia na stredných školách bola zakázaná.) 
20. februára 1921 vznikol v Prahe na zlučovacom zjazde niekoľkých revolučných mládežníckych skupín Zväz komunistickej mládeže Československa (česky Svaz komunistické mládeže Československa - SKMČ). Ustanovujúci zjazd čs. Komsomolu považoval za svoj najvýznamnejší úlohu prispieť k založeniu čs. komunistickej strany, čo sa potom udialo 14. - 16. mája 1921 v Prahe odštiepením sa ľavicovej frakcie Česko-slovenskej sociálnodemokratickej strany (robotníckej) (ČSSD) a vznikom KSČ.
V dobe svojho vzniku mal Komsomol, podľa súčasnej Komisie mládeže ÚV KSČM, okolo 40 tisíc členov. Jeho tlačovým orgánom bol časopis Mladý komunista. Na II. zjazde (22.-24. januára 1922) bol zmenený jeho názov na Komunistický zväz mládeže Československa (KSMČ). 
Komsomol mal v tejto dobe na Slovensku malý vplyv a nízku členskú základňu. 4/5 jeho členov boli slovenskí Maďari.
Indoeurópska kultúra

Indoeurópska kultúra je kultúra Indoeurópanov má pôvod v neolite, možno dokonca v mezolite. V období utvárania bola táto kultúra ovplyvnená vyššími kultúrami Blízkeho východu. Začína poslednými fázami rozptylu mohylovej kultúry.
Dialektická logika

Dialektická logika je výskum vývinu a zmien formálnej stránky poznávacích procesov v spojení s ich obsahovou stránkou. Pestuje sa v hegelovstve a marxizme.
Dvojhodnotová logika

Dvojhodnotová logika je časť logiky, v ktorej sa výrokom a výrokovým formám priraďujú len dve pravdivostné hodnoty, a to pravda a nepravda. Dvojhodnotová logika je najdôležitejšia časť logiky z hľadiska praktického a filozofického.
Elementárna logika

Elementárna logika je učenie o pojme,súde a úsudku - časť tradičnej logiky; časti logiky, ktoré sa vyučujú na stredných školách.
Analógová komunikácia

Analógová komunikácia je v pedagogike komunikácia využívajúca obrazné, metaforické alebo neverbálne vyjadrovanie. Opakom je digitálna komunikácia.
Jazyková kultúra

Jazyková kultúra (kultúra jazyka, kultúra reči, kultúra slova) je vo východoeurópskej lingvistickej tradícii cieľavedomá činnosť smerujúca k zveľadeniu (kultivovaniu) spisovnej formy jazyka a jazykových prejavov v nej realizovaných.
Epistemická logika

Epistemická logika alebo logika poznania je neklasická logika, ktorá sa zaoberá poznaním.
Epistemická logika rozpoznáva, že tvrdenia tvaru:
majú systematické vlastnosti vhodné pre formálne skúmanie. Pomocou epistemickej logiky môžeme popísať a modelovať aj komplikované scenáre a situácie.
Jazyková komunikácia

Jazyková komunikácia je ústne alebo písomné sprostredkovanie informácií rečou. Podľa Voigta je komunikácia odovzdávanie informácie expedienta percipientovi, napríklad rozhovor dvoch ľudí, alebo čítanie novín.
Erotetická logika

Erotetická logika alebo erotamatická logika alebo interrogatívna logika je časť logiky, ktorá skúma vety, pomocou ktorých vyjadrujeme otázky.
Otázka, vyjadrená opytovacou vetou, je súčasne i istou informáciou. 
Podľa spôsobu postavenia otázky delí erotetická logika otázky na voľné (rámcové) a prísne (piame). 
Používa typológiu otázok z rôznych hľadísk, napríklad z hľadiska neurčitosti premennej (oboru neurčitosti): rozhodovacie, doplňovacie, zisťovacie, explanačné, identifikačné atď. 
Odpovede sa delia z hľadiska logickej väzby otázok na logicky primerané a neprimerané, z hľadiska vzťahu k oboru úvahy na pravdivé a nepravdivé.
Logicky primerané sa členia na úplné, čiastočné a preplnené.
Jednosmerná komunikácia

Jednosmerná komunikácia je komunikácia medzi objektom "A" a "B", keď existuje iba prenos informácie z objektu "A" na objekt "B" alebo iba prenos informácie z objektu "B" na objekt "A".
Racionálne číslo

Ako racionálne číslo sa v matematike označuje reálne číslo, ktoré sa dá zapísať ako podiel dvoch celých čísel, väčšinou v tvare zlomku formula_1 alebo "a"/"b", kde "b" nie je nula a "a" a "b" sú celé čísla. Množina všetkých racionálnych čísel sa označuje Q alebo formula_2.
Pri zlomku formula_1 sa číslo "a" označuje ako čitateľ, číslo "b" ako menovateľ (pretože určuje meno zlomku: 1/2 je jedna "polovica", 1/3 je jedna "tretina", 1/4 je jedna "štvrtina" atď.).
Každé racionálne číslo sa dá zapísať viacerými spôsobmi, napr. 3/6 = 2/4 = 1/2. Základným (najjednoduchším) je tvar, v ktorom "a" a "b" nemajú spoločných deliteľov okrem jednotky. Každé racionálne číslo taký najjednoduchší tvar má a tento tvar je pre dané číslo jednoznačný.
Desatinný rozvoj racionálneho čísla je periodický (v prípade konečného rozvoja tvoria periódu nuly).
Reálne číslo, ktoré nie je racionálne, sa nazýva iracionálne číslo.
Množina celých čísel je vlastná podmnožina racionálnych čísel, pretože celé číslo "n" možno zapísať ako zlomok "n"/1.
Počítanie so zlomkami.
So zlomkami sa dajú vykonávať operácie sčítanie a násobenie:
Dva zlomky formula_7 a formula_8 vyjadrujú rovnaké racionálne číslo vtedy a len vtedy, keď formula_9.
K racionálnemu číslu existuje opačné číslo aj prevrátená hodnota:
Vlastnosti.
Množina racionálnych čísel formula_2 spoločne s operáciou sčítania a násobenia tvorí pole.
Vzducholoď R 38

Vzducholoď R 38 (ZR-2 podľa amerického označenia) bola vo svojej dobe najväčšou postavenou vzducholoďou na svete. Jej katastrofa v roku 1921 na desať rokov prakticky zastavila britský vzducholodný program.
Vzducholoď R 38 bol ambiciózny britský projekt, ktorý mal ale byť v rámci povojnových úspor zrušený. Zachránila ho zákazka amerického námorníctva, ktoré si za vtedy obrovskú sumu 300 000 libier vzducholoď objednalo. Bol to následok presvedčivého výkonu vzducholode R 34 pri prelete Atlantiku, po ktorom sa americké námorníctvo rozhodlo zaviesť vzducholode do výzbroje.
24. augusta 1921 sa uskutočnil štvrtý zo série skúšobných letov. Vzducholoď sa pri prudkom manévrovaní nad mestom Kingston upon Hull roztrhla a potom explodovala. Zo 49 členov posádky prežilo katastrofu len 5 ľudí. V troskách zomrela veľká časť špičkových britských vzducholodných odborníkov, aj americká posádka, ktorá sa počas letu zacvičovala.
NGC 891

NGC 891 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavila nemecká astronómka Caroline Herschelová 27. augusta 1783. Na rozdiel od oveľa známejšej galaxie M 31 v tomto súhvezdí je zdanlivá hviezdna veľkosť NGC 891 len 10,1 mag. a na tento objekt sa zo Zeme pozeráme takmer presne z boku.
Pozdĺž rovníku tiahnuceho sa jej plochým, tenkým diskom má galaxia pás hmoty. Ten prekrýva aj jej centrálnu vydutinu. Pás je tvorený prachovými filamentmi.
Richard Adolf Zsigmondy

Richard Adolf Zsigmondy (* 1. apríl 1865, Viedeň, Rakúsko – † 23. september 1929, Göttingen, Nemecko) bol rakúsky chemik (jeho rodina bola maďarského pôvodu), ktorý študoval koloidy. V roku 1925 získal Nobelovu cenu.
Životopis.
Jeho otec Adolph Zsigmondy bol zubný lekár, ktorý vynašiel operačné pomôcky pre dentistov.
Vychovala ho matka, pretože mu otec zomrel v roku 1880. Rád sa venoval horolezectvu so svojim bratom. Na vysokej škole sa začal zaujímať o prírodu, hlavne o chémiu a fyziku. Neskôr začal robiť experimenty vo svojom vlastnom laboratóriu.
Kariéra.
Jeho akademická kariéra začala na fakulte medicíny Viedenskej univerzity, čoskoro odišiel na Technickú univerzita vo Viedni a neskôr na Mníchovskú univerzitu, kde študoval chémiu a získal doktorát v roku 1889. V Mníchove bol jeho učiteľom von Miller, tu sa začala jeho kariéra vedca. Neskôr sa vrátil do Rakúska, kde pracoval ako asistent v Grazi. Počas jeho práce dokončil svoju najdôležitejšiu prácu o koloidoch. Medzi rokmi 1908 a 1929 bol riaditeľom Inštitútu anorganickej chémie na univerzite v Göttingene.
Počas práce v sklárskom priemysle (1879), sa venoval práci na koloidnom zlate a objavil hydrosól zlata. Dokázal predvídať rôzne využitie koloidov, napríklad využitie pri rozptýlení svetla do rôznych spektier. Na to aby bolo umožnené také štúdium, on a Heinrich Siedentopf vynašli ultramikroskop (1903) a Zsigmondy ho použil na rôzne skúmanie aspektov koloidov, vrátane Brownovho pohybu. Jeho práca bola dôležitá pre biochémiu a bakteriológiu.
So svojou vedeckou prácou pokračoval v Nemecku. V Göttingene pracoval ako profesor chémie, kde zostal až do konca svojej kariéry. V roku 1925 dostal Nobelovu cenu za jeho prácu o koloidoch počas pôsobenia v Grazi.
Zomrel iba niekoľko dní po odchode z Göttingenu v roku 1929. Na jeho počesť je po ňom na Mesiaci pomenovaný kráter.
Wolf-Lundmark-Melotte

Wolf-Lundmark-Melotte je nepravidelná galaxia, ktorú objavil Max Wolf v roku 1909 a nachádza sa na vonkajšom okraji Miestnej skupiny galaxií a pre pozorovateľa na Zemi v súhvezdí Veľryba.
Willman 1

Willman 1 alebo SDSS J1049+5103 je superobria guľová hviezdokopa alebo veľmi malá trpasličia galaxia. Objavil ju tím, ktorý viedol Beth Willman z New York University. Je to druhá najtmavšia známa galaxia, po UMa dSph. Táto galaxia je satelit Mliečnej cesty, je od nej vzdialená 147 000 ly.