burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Xiaotingia

Xiaotingia bol rod malého opereného teropóda z čeľade Archaeopterygidae. Tento drobný, vtákom podobný dinosaurus žil v období ranej vrchnej jury (asi pred 160 miliónmi rokov) na území dnešnej Číny (západný Liao-ning). Jediný druh je Xiaotingia zhengi.
Nález.
Holotyp nesie označenie STM 27 – 2 a ide o artikulovanú fosílnu kostru, vrátane lebky. Tento malý teropód bol opísaný tímom čínskych vedcov v roku 2011. Druhové meno je zvolené na počesť paleontológa Zhenga Xiaotinga. Veľkosťou sa tento malý dinosaurus rovnal zhruba zvieraťu o veľkosti holuba. Zaživa bol operený.
Taxonómia.
Kladistická analýza čínskych vedcov ukázala, že Xiaotingia vytvára klad s rodom Archaeopteryx a čeľaďami Dromaeosauridae a Troodontidae. Ako Archeopteryx, tak aj Xiaotingia pritom patrí medzi deinonychosaury (patria sem aj slávne rody Velociraptor a Deinonychus), nie do skupiny Avialae. Archaeopteryx tak možno nebol „prvým vtákom“, ako sa dosiaľ všeobecne tvrdilo (ale situácia je trochu zložitejšia). Blízkym príbuzným bol ďalší čínsky rod Anchiornis.
Žáček

Žáček je české priezvisko:
Žáčková je ženský tvar tohto priezviska:
Žídek

Žídek je české priezvisko:
Židek

Židek je české a slovenské priezvisko:
Cher (speváčka)

Cher, vlastným menom Cherilyn Sarkisianová (arm. Շերիլին Սարգիսեան Լա Փեռ), (* 20. máj 1946, El Centro, Kalifornia, USA) je americká hudobníčka, televízna osobnosť, herečka, režisérka, hudobná producentka a filantropka arménskeho pôvodu. Označovaná za „Bohyňu Popu“, vyhrala cenu Academy Award, Grammy Award, Emmy Award, tri Zlaté glóbusy a cenu Medzinárodného filmového festivalu Cannes, popri ostatných cenách za jej prácu vo filme, hudbe a televízii. Cher je jedinou osobnosťou, ktorá získala všetky z týchto cien. Cher začala svoju kariéru ako sprievodná speváčka a neskôr si získala pozornosť ako jedna z pop rockovej dvojice Sonny &amp; Cher, ktorá mala veľký úspech vďaka skladbe „I Got You Babe“ z roku 1965.
Cher počas svojej 45-ročnej kariéry pokorila mnoho rekordov. Je jedinou interpretkou, ktorá dosiahla 1. miesto v rebríčkoch časopisu "Billboard" v každom z predchádzajúcich šiestich desaťročí. Jej hitový tanečný singel „Believe“ je jej najpredávanejšou nahrávkou a stal sa najpredávanejším singlom roku 1999, s predajom viac ako 10 miliónov kópií. Cher predalo celosvetovo viac ako 100 miliónov albumov. Jej hlasový rozsah je hlboký kontraalt.
Antonín Profous

PhDr. Antonín Profous (* 2. január 1878, Libanice u Chrudimi† 27. marec 1953, Praha) bol český stredoškolský učiteľ a odborník na toponomastiku. Vo svojom hlavnom diele "Místní jména v Čechách" spracoval asi 15 500 mien českých miest a obcí.
Študoval na gymnáziu v Chrudimi potom na filozofickej fakulte pražskej Karlovej univerzity, absolvoval tiež semester na univerzite v Mníchove. V roku 1903 získal doktorát. V rokoch 1903 až 1904 pôsobil ako učiteľ na gymnáziu v Rakovníku, v rokoch 1904 až 1909 na gymnáziu v Plzni a potom až do roku 1938 na gymnáziu na pražských Vinohradoch. V roku 1927 sa oženil s Jarmilou Roeselovou.
Dielo.
Miestne mená v Čechách.
Prehliadanie, abecednou navigáciou, vyhľadávaním a prechádzaním stránok na webe Ústavu pre jazyk český Akadémie vied Českej republiky. 
Jednotlivé zväzky možno stiahnuť tu.
Žánrová maľba

Žánrové umenie, žánrové scény, žánrové pohľady alebo žánrová maľba (fran. "genre" – "druh", "žáner") sú ilustrované reprezentácie, ktoré predstavujú scény alebo udalosti z každodenného života, ako sú trhy, domáce prostredie, interiéry, večierky, hostinské alebo pouliční scény. Vo všetkých odvetviach umenia sú však žánre neurčité kategórie bez pevných hraníc a sú určené predovšetkým zažitými konvenciami. Mnoho diel potom ide naprieč niekoľko žánrov a používa a kombinuje tieto konvencie. Prevedenie môže byť realistické alebo zromantizované podľa umelca. Niektoré variácie pojmu žánrového umenia špecifikuje použité médium, napríklad "žánrová maľba", "žánrový tisk" alebo "žánrová fotografia" a tak podobne.
Žánrová maľba.
V maliarstve sa slovom žáner označuje maľba, pri ktorej je na pozadí mesta či dediny zachytený bežný život spravidla prostých anonymných ľudí. Nejde tu teda o zobrazenie či dokonca oslavu konkrétnych osôb, miest či krajiny, ale len o zobrazenie divácky vďačnej pracovnej, obchodnej, bojovej atď. scény. Tá môže mať aj komické vyznenie. Žáner bol obľúbený predovšetkým v druhej polovici osemnásteho a po celé devätnáste storočie.
Žánrová fotografia.
Zatiaľ čo žánrová maľba začala v 17. storočí reprezentáciou života v Európe, vynález rozvoj fotografie sa zhodoval s érou európskeho imperializmu od strednej do pozadia časti 19. storočia. Žáner fotografie – typicky obstarávaný počas vojenskej, vedeckej alebo komerčnej expedície, často tiež zachycuje ľudí z iných kultúr, ktoré Európania stretávali po celom svete.
Aj keď rozdiely nie sú striktné, mala by byť žánrová fotografia odlíšená od etnografickej štúdie, ktorá ilustruje priamym pozorovaním a popisnou štúdiou kultúru a spôsob života jednotlivých spoločností, a ktoré predstavujú jeden z takých oborov, ako sú antropológia alebo behaviorálne vedy.
James Abercrombie

James Abercrombie alebo James Abercromby (* 1706, Glassaugh – † 23. alebo 28. apríl 1781, Stirling) bol anglický generál. Ako veliteľ v Amerike počas francúzskej a indiánskej vojny nedokázal v roku 1758 napriek niekoľkonásobnej presile dobyť pevnosť Carillon (Ticonderoga) a bol zbavený velenia.
Jean Marie Charles Abadie

Jean Marie Charles Abadie (* 25. marec 1842, Saint-Gaudens, Francúzsko – † 29. jún 1932) bol francúzsky oftalmológ. 
Životopis.
Od roku 1870 pracoval ako lekár v nemocnici Hôtel-Dieu v Paríži. Vypracoval chirurgické metódy liečby trachómu a glaukómu. Zaviedol liečbu neuralgie trojklaného nervu injekciou alkoholu do oblasti ganglion trojklaného nervu (ganglion Gasseri). Opísal príznak exoftalmickej strumy: spazmus musculus levator palpebrae superioris s retrakciou horného viečka, ktorý podmieňuje viditeľnosť bielka nad rohovkou – tzv. Dalrympleho alebo Abadieho príznak I.
SKEJ – Slovenská esperantská mládež

SKEJ – Slovenská esperantská mládež (používa aj názov bez skratky Slovenská esperantská mládež, skratku SKEJ, v ) je slovenské občianske združenie mladých so záujmom o esperanto. 
SKEJ je od júla 2004 krajinskou sekciou TEJO, mládežníckej sekcie Svetového esperantského zväzu, na Slovensku. Členom SKEJ sa môžu stať osoby staršie ako 15 rokov. Horný vekový limit nie je v stanovách určený. Podľa stanov organizácie, SKEJ sídlila najprv v Bratislave, od roku 2008 v Holíči a od roku 2012 vo Zvolene.
Ciele.
Ciele Slovenskej esperantskej mládeže sú v stanovách určené takto:
Činnosť.
Slovenská esperantská mládež organizuje viacero pravidelných a menej pravidelných akcií a iniciatív. Každé leto od roku 2008 spolu s E@I a "lernu!" spoluorganizuje Letnú školu esperanta, ktorá sa v roku 2014 konala v Nitre. 
Slovenská esperantská mládež sa tiež zúčastňuje spoločných podujatí s Českou esperantskou mládežou (ĈEJ) pod spoločnou skratkou "ĈeSKEJ".
Žákova hora

Žákova hora je výrazným vrcholom Žďárských vrchov. Nachádza sa 2 km severovýchodne od osady Cikháj a 3 km juhozápadne od Deviatich skál a vrchol dosahuje nadmorskú výšku 810 metrov.
Na vrchole sa nachádza geodetický bod, pre meranie nadmorských výšok, presného tvaru zeme a pohybov zemskej kôry. Na úbočí kopca sa nachádza rovnomenná rezervácia, 200 m východne od vrcholu sa nachádza studnička "Eleonorka", 1 km potom "Stříbrná studánka", jeden s prameňov rieky Svratky. Vrchol kopca je zalesnený, bez rozhľadni.
V jej okolí je k videniu pôvodný pralesovitý jedlo-bukový porast, vyskytuje sa tu tiež vzácna flóra a fauna. Žákova hora bola roku 1933 vyhlásená za národnú prírodnú rezerváciu. Pre návštevníkov tu bola vybudovaná náučná cesta ochrany prírody Žákova hora s východiskovým bodom v obci Cikháj.
Žák

Žák môže byť:
Žáková môže byť priezvisko:
Lupeňonôžky

Lupeňonôžky (Branchiopoda) sú rozmanitá trieda kôrovcov, ktorá z veľkej časti zahŕňa sladkovodné druhy menších rozmerov s množstvom opakujúcich sa telových článkov a lupeňovitými končatinami. Bolo popísaných asi 900 druhov a zrejme ide o monofyletickú skupinu, ktorá by dokonca mohla predstavovať sesterskú skupinu ku všetkým ostatným kôrovcom.
Systém.
Lupeňonôžky sa delia podľa jedného zo systémov na dve podtriedy:
Reptílie

Reptílie môžu byť:
Renumerácia

Renumerácia môže byť:
Amyklas (kráľ Sparty)

Amyklas alebo Amyklás ( - Amylas/iný prepis Amyklás; lat. Amycles) bol v gréckej mytológii kráľ Sparty. 
Podľa antických autorov bol spartský kráľ Amyklas syn zakladateľa lakedaimónskeho kráľovstva Lakedaimóna a jeho manželky Sparty. Amyklas sa oženil s Diomédé pochádzajúcou z územia Lapithov a mali spolu synov Argala, Kynorta, Hyakintha a dcéru Laodameiu. 
Najmladší a najkrajší zo synov Hyakinthos sa stal priateľom boha Apolóna a o jeho priazeň bojoval aj boh západného vetra Zefyros. Táto ich rivalita sa skončila nešťastne, keď raz pri súťaži v hode diskom, zrazil žiarlivý Zefyros disk na Hyakithovu hlavu a tomuto zraneniu Hyakinthos podľahol. Aby spomienka na neho žila večne, Apollón z jeho krvi nechal vyrásť kvet, ktorý odvtedy nesie jeho meno a otec Amyklas zariadil, aby sa na jeho počesť v novozaloženom meste Amyklai konali každoročne pamätné oslavy.(sviatok Hyakinthian) Po smrti kráľa Amykla sa následníkom trónu v Sparte stal jeho najstarší syn Argalos.
Maxim Turbulenc

Maxim Turbulenc bola česká popová skupina z pražskej mestskej časti Klánovice. Skupinu založili v roku 1995 Pavel Vohnout, Daniel Vali a Petr Panocha. Skupinu preslávil hit roku 2000 z albumu "Veselé zpívanky" „Jede, jede mašinka“. Skupina sa rozpadla v momente ako jeden z členov (Daniel Vali) umrel pri rodinnej večeri na infarkt.
George Hamilton Gordon Aberdeen

George Hamilton Gordon Aberdeen (* 28. január 1784, Edinburgh, Spojené kráľovstvo – † 14. december 1860, Londýn) bol britský konzervatívny politik. 
V roku 1813 pôsobil ako mimoriadny vyslanec vo Viedni a presvedčil rakúskeho cisára, aby vstúpil do aliancie proti Napoleonovi. V následných bojoch sa potom zúčastnil bitky pri Drážďanoch a bitky pri Lipsku.
Neskôr zastával funkcie ministra zahraničných vecí (1828 – 30 a 1841 – 46), ministra pre vojnu a kolónie (1828 – 30) a predsedu koaličnej vlády (1852 – 55). Bol zástancom priateľských vzťahov s USA a Francúzskom, podporoval Metternicha. Počas krymskej vojny bol donútený podať demisiu.
Ador Dorath

Ador Dorath (názov vznikol spojením slov anglického "adore" a francúzskeho "d’or") je česká heavymetalová hudobná skupina kombinujúca prvky symfonického black metalu s doom-gothic-metalom či deathmetalovými elementami. Skupina je známa nielen v growlingu speváka Iva Doseděla doplnenom o ženský spev, ale aj originálnym grafickým designom svojich albumov.
Dejiny.
Začiatky.
Kapelu sformovali roku 1997 spevák Ivo Doseděl, gitarista Kamil Pfeffer, hráč na klávesové nástroje Martin Roženek ("Prcek") a basista Petr Mierva (Puco), bubeník Lecho a speváčka Gábina.
Pôvodný názov kapely bol "Anaon" a v ich prvom repertoári len coververzie skladieb Moonspell, Samael, Crematory, Sundown a Sex Pistols. Keď v roku 1998 zostavu doplnil bubeník Miro Kubiczek a druhý gitarista Hehnal skupina začala s vlastnou tvorbou. Prvotinou bola skladba „Misery“, následovali „Rule Of Nyx“ a „Ubique Daemon“. Všetky tri skladby sa objavili na prvom albume.
V roku 1999 došlo k prvej zmene na poste speváčky. Novou speváčkou sa stala Lenka Machová. Kapela zmenila svoje meno na súčasné: "Ador Dorath". Ešte v tom roku zostavu skupiny doplnil bubeník Michael Ranosz alias "Mihau" a basgitaristka Romana Aertsová. Kapelu opustil Hehnal.
Adon Nin Edeleth Ador Dorath.
Od roku 2000 sa kapela pripravovala na vydanie svojho prvého albumu. Ešte pred jeho vydaním prichádza violončelista a gitarista Krystian Danel.
Roku 2002 vyšiel prvý album "Adon Nin Edeleth Ador Dorath". Vďaka pozitívnemu ohlasu nadviazala kapela kontakty so Shindy Productions, kde o dva roky vyšla reedícia albumu, ktorej súčasťou bolo aj prvé oficiálne jedenásť minútové video „Live in Harenda“. Ešte v tom roku prišiel bubeník Zdeněk Čepička z Growing Fear, a basista Kamil Kottek z Forgotten Silence.
Symbols.
Druhý album s názvom "Symbols" vyšiel v roku 2005. Album bol Akadémiou populárnej hudby ocenený cenou "Anděl" za album roku 2005 v kategórii Hard&amp;Heavy. Cenu album roku 2005 získala doska aj v antiankete českých hardrockových publicistov "Břitva". V roku 2006 bol uvedený videoklip k piesni „V.I.T.R.I.O.L.“
Bestiari.
V roku 2007 sa kapela dočkala druhej výmeny speváčky. Lenku Machovú, ktorej lekári predpovedali, že zotrvanie v kapele by pre ňu znamenalo stratu sluchu na jedno ucho, neskôr ju nahradila Anna Neuwirthová. S novou speváčkou skupina začala pripravovať ďalší album.
Tretie vydanie štúdiového albumu s názvom "Bestiari" bolo naplánované na rok 2008, ale jeho vydanie sa kvôli komplikáciám pri tlači obalu pretiahlo o pol roku. Fanúšikovia kapely sa vydania dočkali až na konci roku. Čakanie im spestril klip k piesni „Words“.
A.S.P.M.

ASPM (skratka slov „Amatérské sdružení profesionálních muzikantů“) je česká, prevažne bluesová hudobná skupina, založená v roku 1984 a činná dodnes.
Trio.
V druhej polovici 80. rokov a začiatkom 90. rokov tvorili skupinu traja, na českej scéne už relatívne renomovaní hudobníci: Jan Spálený, Petr Kalandra a František Havlíček.
Jan Spálený bol prevažným autorom hudobnej zložky repertoáru (skupina hrávala tiež coververzie zahraničných hitov, napríklad piesne Boba Dylana). Texty pre kapelu písalo niekoľko význačných textárov tej doby: Petr Kopta, Zdeněk Rytíř či Pavel Vrba, ale zriedkavo si písali texty Spálený a Kalandra sami. Havlíček potom plnil úlohu sólistu na dychové nástroje (saxfóny, a hlavne basklarinet). Žánrovo by sa hudba z tohto obdobia dala zaradiť na rozmedzie folku a blues a skupina v jeho priebehu nahrala štyri štúdiové hudobné albumy.
Súčasné ASPM.
Roku 1993 sa trio rozišlo a Jan Spálený si založil nové ASPM, jeho základom je on ako spevák a klavirista, jeho syn Filip Spálený ako tubista, Michal Gera ako hráč na trúbku a ako vibrafónista Radek Krampl. Na bicie hráva Filip Jeníček. ASPM v tejto podobe hráva oproti pôvodnému triu viac džezovejšiu podobu blues. Vydalo šesť štúdiových albumov, z nich dve („"...až srdce usedá"“ a „"Má vina"“) boli ocenené cenou akadémie populárnej hudby Anděl.
Sesvete

Sesvete je mesto v Chorvátsku, v blízkosti hlavného mesta Záhreb. V roku 2009 v ňom žilo 75 076 obyvateľov.
Charakteristika.
Mesto leží 11 km od Záhrebu, v nadmorské výške . Hlavným zdrojom príjmov mesta je turistika, no v poslednom čase tu vznikajú i prevádzky a podniky, ktoré sú významné najmä pre susedné hlavné mesto. Navštevovaný je barokový kostol všetkých svätých (chorvátsky "Svi sveti") s dvoma zvonicami a tiež blízke hory a prírodný park Medvednica.
Sisak

Sisak je mesto v strednom Chorvátsku. 
Má okolo 52 000 obyvateľov a je správnym strediskom Sisacko-moslavinskej župy. Mesto leží na sútoku riek Kupa a Sáva a je osídlené už 2 500 rokov. V časoch Rímskej ríše sa volal "Siscia". 
Najznámejšou stavbou v meste je sisacká pevnosť zo 16. storočia, v ktorej dnes sídli múzeum. Pri Sisaku utrpeli v roku 1593 Turci prvú veľkú porážku na európskom kontinente. Zachovali sa i pamiatky z neskorších období – Mali Kaptol, Velki Kaptol či Stari most. Počas druhej svetovej vojny tu bol zriadený detský koncentračný tábor Sisak.
Turistov do mesta láka i mnoho termálnych prameňov s teplotou od 42 do 52 °C.
Viliam Rozboril

Viliam „Vilo“ Rozboril (* 13. február 1967, Ilava) je slovenský moderátor pôsobiaci v TV JOJ.
Životopis.
Narodil sa v Ilave a vyrastal v Novej Dubnici.
Absolvoval Gymnázium Ľudovíta Štúra v Trenčíne.
Vyštudoval herectvo a istý čas pôsobil v divadlách Jonáša Záborského v Prešove a v Spišskom divadle v Spišskej Novej Vsi. Žije v Bratislave.
Ocenenia.
V roku 2006 získal v diváckej ankete TV Markíza ocenenie Tom v kategórii zabávač a Absolútny Tom.
V roku 2005 získal cenu OTO v kategórii zabávač roka.
Mnohonásobné ocenenia Telkáč roka v kategórii Najpopulárnejší moderátor i v kategórii Televízna relácia za relácie "Modré z neba" a "V siedmom nebi".
1. Gambrinus liga 2010/2011

Sezóna 2010/11 1. Gambrinus ligy bola 18. sezóna českej najvyššej futbalovej ligy. Začala sa 17. júla 2010 a skončila 28. mája 2011.
Pelíšky

Pelíšky je česká komédia režiséra Jana Hřebejka z roku 1999. Film rozprávaný očami dospievajúceho mládenca (Michael Beran) sa odohráva v Česku na konci 60. rokov 20. storočia. Nová generácia má iné ideály než bývalá generácia. Film získal celkovo tri ocenenia: Českého leva za najlepší hlavný mužský herecký výkon Jiřího Kodeta, za najlepší plagát a za divácky najúspešnejší český film.
Obsadenie.
Podľa Ivy Janžurovej bola rola Vilmy Krausovej najprv ponúknutá jej. Požadovala, aby postava nezomrela, no scenárista Petr Jarchovský nebol ochotný rolu prepísať.
Výroba.
Realizácia filmu trvala 6 rokov. Pôvodne malo ísť o dvojdielny televízny film. Rodinná vila sa nachádza na ulici Schodová 4 v Prahe - Košíře. V Prokopskom údolí pri Prahe sa nachádza jazierko s "mužem s koženou brašnou".
Gekón hrboľatý

Gekón hrboľatý ("Mediodactylus kotschyi") je malý gekón z rodu "Mediodactylus".
Opis.
Dosahuje dĺžku 80 mm. Chvost má 1,4-krát dlhší ako telo. Nohy má prispôsobené na lezenie, má drobné štetinky. V prípade nebezpečenstva vie odvrhnúť časť chvosta a uniknúť (autotómia).
Obýva skalnaté oblasti, kroviny ale aj budovy a ich okolie.
Potrava.
Loví hmyz, pavúky a iné bezstavovce.
Rozmnožovanie.
Niekoľkokrát do roka ukladá dve vajcia.
Autotómia

Autotómia je schopnosť živočíchov odvrhnúť časť tela pri podráždení a to v prípade nebezpečenstva alebo nepohlavného rozmnožovania regeneráciou.
Kaudálna autotómia.
Gekóny, scinky, hatéria a ostatné jaštery, niektoré salamandrovité ale aj hady a niektoré hlodavce sa dokážu chvosta, v prípade zachytenia, zbaviť. Je to obranný mechanizmus, ktorý im umožňuje utiecť. Chvost im neskôr dorastie. Tento druh autotómie sa nazýva kaudálna (chvostová) autotómia.
Miroslav Donutil

Miroslav Donutil (* 7. február 1951, Třebíč) je populárny český herec a humorista, člen činohry Národného divadla v Prahe.
Život.
Ide o jedného z najpopulárnejších českých hercov. Jeho rodičia boli ochotníkmi a starý otec bol vynikajúcim a nadšeným rozprávačom. Už počas štúdií hral v divadle Husa na provázku, kde pôsobil od roku 1973 až do roku 1990. Potom sa stal členom Činohry Národného divadla v Prahe, kde pôsobí dodnes. Od osemnástich rokov trpí epilepsiou.
Zimmerit

Zimmerit bol náterový materiál používaný cez druhú svetovú vojnu na nemeckých obrnených vozidlách. Bola to antimagnetická pasta, ktorou mala byť obrnená technika chránená pred priľnavými protitankovými magnetickými bombami. V skutočnosti však jediní, kto zaviedli použitie magnetických mín proti tankom nepriateľa vo väčšom množstve boli sami Nemci. Náterovú hmotu vyrábala nemecká firma Chemische Werke Zimmer AG.
Zimmerit bol podobný jemnému betónu. Na podklad sa nanášal štetcom, ktorý vytváral charakteristický drsný povrch
Zloženie.
Pasta sa skladala z nasledovných zložiek:
4x4=12

4x4=12 ("Four Times Four Equals Twelve") je piaty štúdiový album kanadského elektronického hudobníka deadmau5. Celosvetovo (okrem USA) bol vydaný dňa 6. decembra 2010 cez Virgin Records. V USA bol album vydaný dňa 7. decembra 2010 cez Ultra Records. Názov albumu, '4x4=12' nebol vopred vybraný, ale bol vytvorený po rozhovore pre Ustream, kde vysvetľoval svoje prípravy na živú show. Z podnetu jedného z poslucháčov aby použil toto do názvu skladby ako „4x4=12“ on teda namiesto toho nazval takto svoj posledný štúdiový album. Dňa 30. novembra 2011 získal album nomináciu na 54th Grammy Awards v kategórii Best Dance/Electronica Album.
Kristýna Badinková Nováková

Kristýna Badinková Nováková (* 24. apríl 1983 Praha, Československo) je česká filmová herečka.
Biografia.
Kristýna vyštudovala cestovný ruch a alternatívne a bábkové divadlo na DAMU. V rokoch 1994 až 1998 bola členkou divadelného súboru "Bílá síť", od roku 2005 organizuje vlastné divadelné projekty (v roku 2005 premiéra autorského predstavenia ADORE v divadelnom priestore NoD v Prahe).
Do podvedomia divákov sa dostala vďaka filmu "Výchova dívek v Čechách", kde na seba upozornila v úlohe školáčky Agáty. Tam si ju tiež všimol režisér Jan Hřebejk, ktorý ju pozval na konkurz do roly Jindřišky vo filme "Pelíšky". Ďalej si zahrala v televíznych seriáloch "Bazén", "Ordinace v růžové zahradě", "Letiště" a vo filmoch "Ro(c)k podvraťáků", "Chyťte doktora", "Děti noci" a i.
Objavila sa tiež v dokumente "Můj dům, můj hrad" režiséra Pavla Fojtíka a vo filme "Jak jsme natáčeli s Tomem" režiséra Morisa Issu – víťaznej snímky medzinárodnej prehliadky CIAK Junior, kde súťažia krátke filmy, natočené podľa detských námetov. Kristýna Nováková tiež hráva v divadle, napríklad v Studiu Dva: "Dámská šatna", "Zdravý nemocný", "Absolvent".
Bola vydatá za režiséra Jaroslava Fuitu a 25. novembra 2009 sa im narodila dcéra Rozárie, 2013 Mariana. V roku 2016 sa s ním rozviedla. V súčasnosti je druhýkrát vydatá.
Kobylie

Kobylie môže byť:
Rangeomorpha

Rangeomorpha je rad mnohobunkovcov. Nálezy z tohto radu majú spoločné to, že sú príbuzné s rodom Rangea. Do radu patria ediakarské fosílie. 
Zaraďuje sa buď do taxónu Petalonamae (Pflug 1972) alebo do taxónu Vendobionta (Seilacher 1992?). Tieto taxóny sa zaraďujú buď pod živočíchy alebo ako samostatné taxóny mimo rastlín a živočíchov.
Systematika.
Rangeomorpha:
Joseph Louis Irenée Jean Abadie

Joseph Louis Irenée Jean Abadie (* 15. december 1873, Tarbes – † 1934) bol francúzsky lekár – internista. 
Životopis.
Medicínu študoval na univerzite v Bordeaux. Pracoval ako prednosta internej kliniky, od roku 1913 aj ako psychiater. V roku 1918 bol menovaný za profesora neurológie a psychiatrie. Venoval sa chorobám mozgu, tabes dorsalis, abnormálnemu detstvu a alkoholizmu.
Abadieho príznak I

Abadieho príznak I alebo Dalrympleho príznak, pomenovaný podľa francúzskeho oftalmológa menom Jean Marie Charles Abadie, je prúžok očného bielka (skléry) viditeľný nad horným okrajom dúhovky v dôsledku spazmu musculus levator palpebrae superior. Vyskytuje sa pri tyreotoxikóze – výrazne zvýšenej hladine hormónov štítnej žľazy.
Abadieho príznak II

Abadieho príznak II, pomenovaný podľa francúzskeho neurológa menom Joseph Louis Irenée Jean Abadie, je necitlivosť Achillovej šľachy na tlak na pri tabes dorsalis (neurosyfilis). Silný tlak na šľachu nevyvolá bolesť následkom poškodenia zadných povrazcov miechy, ktoré tieto podnety vedú. Analogický prejav v oblasti ramena pre rovnakú príčinu sa nazýva Biernackiho príznak.
Soraya Sáenz de Santamaría

María Soraya Sáenz de Santamaría Antón (* 10. jún 1971, Valladolid, Španielsko) je španielska politička, členka konzervatívnej Ľudovej strany. Vyštudovaná právnička bola 21. decembra 2011 vymenovaná za podpredsedníčku vo vláde premiéra Mariana Rajoya.
Je vydatá a má jedného syna.
Ďaleký východ (Ázia)

Ďaleký východ sú v užšom zmysle krajiny východnej Ázie pozdĺž pobrežia Tichého oceána, t.j. spravidla Japonsko, obe Kórey, východná Čína, Taiwan a ruský Ďaleký východ; v širšom zmysle aj krajiny juhovýchodnej Ázie.
Marek Morvai-Javorský

Marek Morvai-Javorský (* 18. jún 1986, Bratislava) je slovenský a český herec. 
Biografia.
Jeho kariéra začala v Česko-slovenskej televízii v Bratislave. Začínal v magazíne pre deti "Od Kuka do Kuka". Potom sa presťahoval do Ostravy a tam ako 8-ročný chlapec uvádzal magazín Českej televízie pre deti "Klubíčko". Tu ho objavil režisér Jan Hřebejk do seriálu Českej televízie "Kde padají hvězdy", kde si zahral rolu nešťastného "záporáka" Foxla. Osvedčil sa, a tak ho Jan Hřebejk obsadil do filmu "Pelíšky", kde si zahral syna Evy Holubovej Péťu.
Vo filme sa stretli s Janom Hřebejkom ešte raz, v televíznom seriáli "Bakaláři". Potom hral ešte v niekoľkých rozprávkach Slovenskej televízie ako napr. "Lízankové kráľovstvo", "O Dúhenke". Momentálne sa venuje fotografovaniu a nepokračuje v hereckej kariére.
Michael Beran

Michael Beran (*4. októbra 1980, Brno) je český herec. 
Život.
Jeho otec je gitarista, aj zvyšok jeho rodiny je hudobne založený. V detstve chodil do dramatického krúžku. Prvýkrát sa objavil pred kamerou v konkurze prvej série seriálu "Četnické humoresky". K filmovaniu sa dostal cez Mestské divadlo v Brne ("Všechno je v zahradě", "West Side Story", "Arkádie", "Bouře", "Marná lásky snaha", "Vlasy").
Bitka pri Gaugaméle

Bitka pri Gaugaméle (iné názvy: bitka pri Gaugamele, bitka pri Gaugamélach, bitka pri Gaugamelách, bitka pri Arbéle; Gaugaméla/Gaugamély – po grécky Gaugaméla – je dnešná dedina "Tel Gomel" v severnom Iraku) bola bitka, ktorá sa odohrala 1. októbra roku 331 pred Kr. medzi gréckymi vojskami Alexandra Veľkého a Peržanmi vedenými kráľom Dareiom III. Radí sa medzi najväčšie a najvýznamnejšie bitky svetových dejín.
Za dva roky po bitke pri Isse Alexander ovládol celé východné pobrežie Stredozemného mora a Egypt. Odtiaľ sa vydal cez Sýriu do centra Perzskej ríše. V lete roku 331 pred Kr. Alexandrove vojsko bez odporu prekročilo Eufrat a Tigris a až na planine pri dedine Gaugaméla sa mu do cesty postavila obrovská perzská armáda. Proti sebe stála 50 tisícová grécka a 250 tisícová perzská armáda a napriek mnohonásobnej početnej prevahe Peržanov si Alexander Veľký pripísal rozhodujúce víťazstvo, po ktorom nasledoval zánik Perzskej ríše.
Zväz slovenských filatelistov

Zväz slovenských filatelistov (ZSF) je otvoreným záujmovým združením filatelistov Slovenskej republiky. Cieľom ZSF je pomoc pri rozvíjaní záujmov zberateľov poštových známok, celistvostí, celín, pečiatok a ďalších predmetov filatelistického záujmu, rozširovanie poznatkov o filatelii a jej propagácia. ZSF tiež rozvíja filateliu ako kultúrnu záujmovú činnosť v súlade s príslušnými právnymi predpismi na zásadách demokracie, morálky a humanizmu.
Vo Zväze slovenských filatelistov sú združené fitatelistické kluby v Bratislave (7), západoslovenskom (19), stredoslovenskom (15) a východoslovenskom regióne (9).
Zväz slovenských filatelistov je nástupníckou organizáciou Zväzu československých filatelistov na základe uznesení ustanovujúceho zjazdu ZSF v roku 1969 i uznesení zjazdu Federácie českých a slovenských filatelistov pri zániku filatelistickej federácie v roku 1989. Od roku 1993 je ZSF členom Federácie európskych filatelistických asociácií (FEPA) a členom Svetovej filatelistickej organizácie (FIP).
Marc Mysterio

Marc Mysterio je kanadský DJ a producent.
Kópavogur

Kópavogur je druhé najväčšie mesto Islandu, ktoré sa nachádza v jeho juhozápadnej časti pri pobreží zálivu Faxaflói v Atlantickom oceáne. Súčasťou mesta je rovnomenná dedina. Leží medzi mestami Reykjavík na severe a Garðabær na juhu v aglomerácii Reykjavíku. V roku 2011 tu žilo 30 779 obyvateľov.
Dejiny.
Mesto bolo založené Dánmi v roku 1622. Hoci sa do osady zhromažďovalo obyvateľstvo zo širokého okolia, uskutočnilo sa tu veľa historických udalostí. Do 30. rokov 20. storočia živilo obyvateľstvo poľnohospodárstvo. V roku 1948 tu žilo 900 ľudí, prevažne farmárov. Keď v roku 1955 dostal Kópavogur status mesta už tu žilo okolo 4 000 obyvateľov.
Kópavogur sa momentálne stále rozširuje, ale nie je len obytnou štvrťou, svoje sídlo tu má viac ako 1 000 firiem. Firmy sa sústreďujú hlavne na služby a na ľahký priemysel.
Architektúra.
Kópavogskirkja.
Kópavogskirkja je najstarší kostol v Kópavogure. Nachádza sa na kopci Borgarholt v centre mesta a ponúka prekrásnu panorámu miest Kópavogur, Reykjavík a okolie. Jeho architektúra je neobvyklá. Navrhli ho architekti Hörðurom Bjarnasonom a Ragnarom Emilssonom. Začal sa stavať 16. augusta 1958 a otvorený bol 16. decembra 1963. Kostol je tiež znázornený na mestskom znaku. Kostol pripomína Operu v Sydney od Jørna Utzona.
Smáratorg.
Smáratorg (alebo Smáratorg 3) je budova v štvrti Smárahverfi a je to najvyššia budova na Islande a piata najvyššia stavba v štáte. Budova je dokonca vyššia ako kostol Hallgrímskirkja v centre Reykjavíku. Budova má 20 poschodí a meria 77,6 metra.
Náttúrufræðistofa Kópavogs.
Je prírodné múzeum. Bolo otvorené v máji 2002 a momentálne je rozdelené na geologickú a zoologickú časť.
William Aberhart

William Aberhart (* 30. december 1878, Seaforth, Ontário, Kanada – † 23. máj 1943, Vancouver, Britská Kolumbia, Kanada) bol kanadský politik a zakladateľ Strany sociálneho úveru (orig. "Alberta Social Credit Party"). V rokoch 1935 – 1943 premiér provincie Alberta. Pripisuje sa mu podiel na rozmachu náboženského sektárstva v krajine (dispenzacionalizmus a ďalšie).
Roquebrune-sur-Argens

Roquebrune-sur-Argens je francúzske mesto v departmente Var v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur. Je zložené z troch častí - bývalých samostatných obcí: „Le village“, „La Bouverie“ a „Les Issambres“. Jeho obyvatelia sa nazývajú Roquebrunčania. Mesto sa rozkladá na rozlohe 28 km dĺžky a 6 km šírky, čo z neho robí jednu z obcí s najväčšou rozlohou v departemente Var. Mestečko má tisícročnú minulosť. Preteká ním rieka Argens a siaha až po pobrežie Stredozemného mora časťou „Les Issambres“. Mestečko sa stalo známe svojím divadlom, ktoré bolo založené pred II. svetovou vojnou, tiež svojimi plážami lemovanými píniami. Tretia časť obce „la Bouverie“ sa nachádza na severe, je obkolesená vinohradmi.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Cez obec prechádza národná cesta č. 7, autocesta č. 8 a železničná trať Paríž - Ventimiglia. Je prepojená so Saint-Tropez pravidelnou námornou prepravou.
História.
V obci boli odkryté predhistorické nálezy v jaskyniach v časti Bouverie. Objavený bol dolmen z obdobia neolitu. 
Teritóriom Roquebrune-sur-Argens prechádzala antická rímska cesta. V roku 1863 bol odkrytý nález rímskeho vojenského tábora s nápisom „IMP. CAESAR AVGVSTVS. IMP. X TRIBVNICIA PODESTATE XI IIIII.“ Nápis bol prenesený do kaplnky, kde sa krstilo.
Medzi 8. a 11. storočím bola založená prvá obec na kopci Pétignon s latinským názvom Rocca Bruna, ktorý mal vzťah ku skalnému útesu nad súdobou aglomeráciou. 
V roku 973 po Kr. Guillaume I., gróf de Provence vyhnal Saracénov, ktorí okupovali región viac ako storočie.
V stredoveku boli tri vlny osídlenia na území obcí Villepey, Palayson a Roquebrune. Po potrestaní rádu templárov bolo v Roquebrune vystavené telo jedného člena rádu na múroch kaplnky. Obec prekonala celý stredovek v izolácii za svojimi múrmi, vyhýbajúc sa nájazdníkom a epidémiám.
V 15. storočí sa začala výstavba opevnenia a námestia s arkádami. V 1471 už mala obec 127 rodín - temer 500 osôb, v 1540 okolo 310 rodín - asi 1300 osôb.
Počas náboženských vojen od 1562 bol hlavou katolíkov senešal Jean de Pontevès. Títo bojovali proti vojsku maršala de Retz. 10. februára 1592 spôsobili masaker v obci, keď bojovali proti sebe tzv. „carcistes“ alebo „mabouts“ a „ligueurs“. 
Mier sa vrátil po zmenách po roku 1608. V roku 1676 mala obec 2000 osôb. Ekonomika bola sústredená na pestovanie rôznych plodín.
Obec sa otvorila svetu v roku 1829, keď postavila most cez rieku Argens spájajúci Roquebrune s cestou do Talianska. 
V 1863 predĺžením železnice a otvorením železničnej stanice sa rozvinula výroba poľnohospodárskych plodín. 
V roku 1913 bolo založené Vinohradnícke družstvo, ktoré sa zaslúžilo o väčší rozvoj obce.
Od 1960 sa obec stala turisticky príťažlivou, čo získala hlavne pripojením prímorskej časti Issambres.
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Desaťnožce

Desaťnožce (lat. Decapoda) je rad kôrovcov.
Charakteristika podľa V. Franca 2005.
Do tohto radu patria malé druhy, ale i najväčšie recentné článkonožce. U väčšiny druhov sa prejavuje tendencia k tvorbe silného panciera, inkrustovaného CaCO3. Hlava zrastá so všetkými hrudnými somitmi v pereion, často nazývaný i hlavohruď, čo v tomto prípade nie je až taká chyba, ako u iných kôrovcov. Predná časť pereionu, tvorená hlavou a prvými troma hrudnými somitmi s maxillipedami, môže byť oddelená švom (mnohé Reptantia). Zadná časť pereionu má 5 somitov a nesie 5 párov kráčavých nôh, z ktorých 1. pár je obyčajne vyvinutý ako silné klepetá. Celý pereion je krytý štítom (karapax), ktorý po bokoch neprirastá k telu, ale v týchto miestach vytvára štrbinovité dutiny, v ktorých sú žiabre. Bruško (okrem Brachyura) má krátke nôžky, ktoré slúžia na plávanie (Natantia), alebo u samíc na nosenie vajíčok (Macrura). Prvý 1 až 2 páry bruškových nôžok sú premenené na kopulačné nôžky (gonopody). Na hlave sú tykadlá (antennae), dvojvetvové tykadielka (antennulae), mandibuly a 2 páry maxíl s príveskami (palpi), ktoré sú rudimentami endopoditov príslušných končatín; ich stavba však nemá taký systematický význam, ako u vzdušnicovcov. Zložené oči sú na stopkách. Vývin je nepriamy cez zoeu, ktorá sa obyčajne cez prechodné larválne medzištádium anamérnym spôsobom mení na dospelého kôrovca. Sladkovodné raky majú štádium zoey potlačené a ich vývin je epiméria.
Systematika.
Nový systém (podľa De Grave et al. 2009).
Desaťnožce (Decapoda):
Taxóny Axiidea a Gebiidea sa donedávna zvykli spájať do taxónu Thalassinidea.
Staršie systémy.
Podľa Mikko's Phylogeny Archive 2004 a Martin a Davis 2001:&lt;br&gt;Decapoda:
Bývalé "Natantia" je rozdelené medzi Dendrobranchiata, Stenopodidea a Caridea.
Podľa Vlka 2001 (uvádzame len latinské názvy):&lt;br&gt;rad Decapoda:
Podľa V. Franc 2005 (a O. Ferianc 1978):&lt;br&gt;rad desaťnožce (Decapoda):
Podľa Stöcker, F.W. (ed.): Biologie - Band 2, 1986, Leipzig (uvádzame len latinské názvy): &lt;br&gt;rad Decapoda:
Orle

Orle je dedina v Poľsku v obci Wejherowo, v okrese Wejherowo. Žije tu 1230 obyvateľov. V dedine je jazero Orle.
Gibson SG

Gibson SG je model elektrickej gitary, ktorá bola uvedená v roku 1961 firmou Gibson a jej popularita trvá dodnes.
História.
V roku 1960 sa predaj gitár Les Paul výrazne znížil, a preto bol tento model v roku 1961 prepracovaný, telo bolo zúžené a dva ostré výkroje, umožnili ľahší prístup ku vrchným pražcom. Krk bol o niečo ťažší, telo už nebolo klenuté, ale ploché a z jedného kusu dreva. Pripojenie krku sa posunulo o tri pražce. Firma Gibson chcela tiež konkurovať obľúbenému modelu gitary Stratocaster. Novo navrhnutý model (stále nesúci označenie LP) bol obľúbený, ale Les Paul, ktorého meno bolo použité z minulej verzie, s jeho použitím nesúhlasil, nová podoba sa mu nepáčila. Gibson model premenoval na "SG" (solid guitar). Les Paulovo meno bolo z gitár odstránené už v roku 1961, ale plastový nápis "Les Paul" (medzi snímačom a hmatníkom) bol naďalej na gitary montovaný až do roku 1963.
Modely a varianty.
Pred jeho prvým uvedením v roku 1961, sa objavilo množstvo modelov nesúcich názov "SG". Okrem SG Standard a "Jr" modelu, tu bol tiež rad "Custom". V rokoch 1961 – 1963 sa Custom modely nenazývali "SG", pretože mali ešte pôvodný Les Paul podpis medzi krkom a hmatníkom. Modely vyrábané počas rokov 1961 a 1965 mali ešte pôvodný malý pickguard; v roku 1966 bola gitara navrhnutá s iným pripojením krku a väčším symetrickým pickguardom. Tento design vydržal približne do roku 1970. V roku 1971 Gibson predstavil verziu s vystúpeným pickguardom v štýle Les Paul a vystúpeným ovládacím panelom. Maestro, Lyre Vibrola a Bigsby vibrato sa objavili ako ďalšie možnosti a boli predstavené spoločne s novými modelmi ako 'SG-100 a SG-200 s dvomi single coil snímačmi, či luxusnejšími SG Pro a SG Deluxe. V roku 1973 sa dizajn vrátil k pôvodnému pickguardu a potenciometrom, ale s krkom viac zasadeným do tela, pripojeným pri 20 pražci. Na konci 70. rokov ale bolo od tohto dizajnu upustené.
V roku 1980 bola prvýkrát SG predstavená s aktívnymi snímačmi. Gibson experimentoval s SG, ktorá obsahovala rovnakú aktívnu mechaniku Moog aká bola predtým použitá na jedinom modeli Gibson RD Artist. Výsledná SG mala trochu hrubšie telo a bola nazvaná Gibson SG-R1.Gibson SG-R1 bola z mahagónu s čiernym lesklým povrchom, bola bez pickguardu a mala extra prepínač na prepínanie aktívneho snímača. Kobylka bola pevná. Gibson SG-R1 bola v roku 1981 premenovaná na Gibson SG Artist a nakoniec bola výroba úplne zrušená. Vyrobilo sa ich celkovo 200 kusov.
Podoby.
Gibson ponúkol množstvo variantov povrchov a farieb SG, či rôzne špeciálne edície, ako Special, Faded Special, Supreme, Tony Iommi Signature SG model, Angus Young Signature SG, 1961 Re-issue, Menace alebo Gothic, takisto rôzne repliky SG Standard a Custom zo šesťdesiatych rokov.
Epiphone, spoločnosť vlastnená Gibsonom, vyrába lacnejšie kópie známe ako "G-400" alebo "Elitist", či kvalitnú "61 SG" japonskú repliku vyrábanú v rokoch 2001 - 2005.
Bitka pri Isse

Bitka pri Isse bola bitka, ktorá sa odohrala v novembri roku 333 pred Kr. medzi gréckymi vojskami Alexandra Veľkého a Peržanmi vedenými kráľom Dareiom III. Po prehratej bitke pri Graníku to bol prvý vojenský konflikt týchto mocností, na ktorom sa zúčastnil priamo perzský kráľ. Spolu s bitkou pri Gaugaméle sa radí medzi najväčšie a najvýznamnejšie bitky svetových dejín.
Stav pred bitkou.
Macedónci sa túžili vojenským ťažením do Perzie pomstiť za zničenie gréckych chrámov a najmä Atén Peržanmi počas grécko-perzských vojen pred 150. rokmi. V predchádzajúcej bitke pri Graníku (334 pred Kr.) podľahlo perzské vojsko macedónskemu útoku a Alexandrovi vojaci následne prenikli po západnom pobreží Malej Ázie do perzského vnútrozemia. Alexander Veľký sa dopočul o zhromažďovaní veľkého vojska v Babylone, ktoré malo prerušiť ťaženie Grékov a spojiť sa s flotilou v Stredozemnom mori. Peržania by sa tak dostali do tyla protivníka a zároveň prerušili zásobovacie trasy. 
Alexander preto vyslal veliteľa Parmeniona s 15 000 mužmi obsadiť horské priesmyky na hraniciach Sýrie a Kilíkie, čím zablokoval možný postup Peržanov. Alexander vyrazil so svojím vojskom k Issu a odtiaľ po pobrežnej ceste na juh, kde očakával konflikt s Dareiovým vojskom. Peržania sa dozvedeli o obsadení priesmykov a presúvali sa tak horami severnejšou trasou do Issa, čím odrezali grécke zásobovacie trasy. Dareios nechal vybudovať tábor na úzkej pobrežnej pláni, zovretej horami na jednej a morom na druhej strane, ku ktorej mierilo už aj Alexandrove vojsko.
Bitka.
Proti sebe stála 30 tisícová grécka a 80 – 100 tisícová perzská armáda, no poloha bojiska neumožňovala využiť perzskú početnú prevahu vo výhodu, ktorú tak získal protivník. Odvaha a odhodlanosť macedónskych bojovníkov prevážila a tí sa prebojovali až do blízkosti kráľovho stanovišťa. Ohrozený Dareios sa zľakol a dovtedy nerozhodná bitka sa jeho útekom zmenila na dôležité víťazstvo Alexandra Veľkého. Ten následne poslal Parmeniona do Damasku, kde Macedónci ukoristili celú perzskú štátnu pokladňu s 3 000 talentami (90 ton) a zajali celú Dareiovu rodinu vrátane jeho matky, manželky a detí.
Dôsledky bitky.
Víťazstvom sa Macedónci zmocnili celej západnej časti Perzskej ríše. Alexandrov sen o ovládnutí Ázie sa stával reálnejší a jeho autorita u Macedóncov a Grékov výrazne stúpla. Ponuku kráľa Dareia na výmenu jeho blízkych za časť ríše až po Eufrat a miesto veľkokráľa razantne odmietol.
Porážka Peržanov umožnila Alexandrovi pokračovať v ťažení cez Sýriu, Feníciu a Palestínu až do Egypta. Dareios sa zatiaľ stiahol na východ, aby sa pripravil na rozhodujúcu bitku. Tou sa napokon stala Bitka pri Gaugaméle, ktorá znamenala začiatok konca slávnej ríše Peržanov.
Ralph David Abernathy

Ralph David Abernathy (* 11. marec 1926, Linden, Alabama, USA – † 17. apríl 1990, Atlanta, Georgia, USA) bol baptistický kazateľ a vodca černošského hnutia za rovnoprávnosť v USA. Spolupracoval s Martinom Lutherom Kingom a po jeho vražde sa stal jeho nástupcom.
Hermann Abert

Hermann Abert (* 25. marec 1871, Stuttgart, Nemecko – † 13. august 1927, Stuttgart) bol nemecký muzikológ.
Životopis.
Absolvoval konzervatórium v Stuttgarte, kde učil jeho otec Johann Jozef Abert. Neskôr pôsobil na univerzitách v Halle, Lipsku a Berlíne, kde prednášal hudobnú vedu a klasickú filológiu. Je autorom viacerých odborných prác o hudbe a biografií hudobných skladateľov.
Aberystwyth

Aberystwyth je prístavné mesto vo Walese (Spojené kráľovstvo), nachádzajúce sa v (dnes ceremoniálnom) grófstve Dyfed (od 1996 správna oblasť Ceredigion). 
V meste sú kúpele a univerzita založená v roku 1872. Je aj sídlom Waleskej národnej knižnice. Zo starších pamiatok sa tu nachádzajú rozvaliny normanského hradu z 12. storočia.
Bitka pri Graníku

Bitka pri Graníku bola bitka, ktorá sa odohrala v máji roku 334 pred Kr. medzi gréckymi vojskami Alexandra Veľkého a Peržanmi. Odohrala sa pri rieke Graníkos (dnes "Biga") neďaleko Tróje a znamenala prvé výraznejšie víťazstvo Alexandra po jeho nástupe na trón.
Bitka.
Proti sebe stála 30 - 35 tisícová grécka a 25 - 33 tisícová perzská armáda, ktorú však neviedol kráľ Dareios III. ale satrapovia (velitelia). Poloha bojiska na brehoch rieky s močaristým okolím sťažovala stratégiu, no i tu sa prejavili schopnosti strategického umenia Alexandra Veľkého, ktorý bol navyše ešte podceňovaný perzskými veliteľmi. Počas boja bol Alexander omráčený sekerou, no zachránil ho Kleitos, ktorý útočníka zneškodnil. Perzské formácie sa pod organizovaným tlakom Macedóncov rozpadali a napokon dali na útek.
Následky bitky.
Celkové straty Macedóncov sa rátali na 100 - 200 mužov (čo je ale dnes spochybňované), na strane Peržanov to bolo 4 000 mŕtvych (väčšina pri úteku) a 2 000 zajatých. Perzský kráľ Dareios III. po tejto bitke pochopil, že macedónske vojsko je silným protivníkom a Alexandra Veľkého bude treba brať vážne. Dôsledkom macedónskeho víťazstva bolo oslobodenie gréckych obcí v Malej Ázii, čím si vojvodca zabezpečil predmostie pre svoje ďalšie ťaženie na východ.
Prešporok (skupina)

Prešporok je hudobná skupina pôsobiaca v žánri folk, folk-rock, urban folk. Od roku 1979, založená Klimentom Ondrejkom, Danielom Mikletičom a Kamilom Vilinovičom, do roku 1991 pôsobila ako bratislavská amatérska kapela so spoluprácou s viacerými osobnosťami hudobnej scény, napr.: Robo Grigorov, Peci Uherčík, Marian Jaslovský, Márius Kopcsay. K úspechom tohto obdobia patrí účinkovanie v televízne súťaži "Triangel" či v "Pesničkároch slovenských". Tiež bodovanie vo viacerých súťažiach (Mladé rozlety - vydanie najväčšieho hitu kapely „Tancujúca kráľovná“) a festivaloch (Martinské folk fórum, Zaprášené cesty, Bojnický festival mladých...).
Obnovená činnosť sa datuje od roku 2009. V roku 2024 sa skupina vrátila k folkovým koreňom a pôsobí v triu (Kliment Ondrejka, František Petriska, Vladimír Mrázko). V tejto zostave v spolupráci so sláčikovým Zoe Quartet vydala album "Krehké sny", ktorý aranžérsky spracoval Igor Baar. Na albume hosťuje okrem iných významný huslista Stanislav Palúch, superstaristka Petra Humeňanská, harmonikár zo skupiny Kapucíni Ondrej Tkáč či klarinetista Kájo Svozil z Jednofázového kvasenia. V roku (2024) Prešporok pracuje na novom albume v spolupráci s českou kapelou Buczek Blues.
Omfalokéla

Omfalokéla (iné názvy: pupočníková prietrž, pupočníková hernia, ďalšie synonymá pozri pod pupočná hernia) je vrodená hernia, ktorá je v oblasti pupka obyčajne uzatvorená v bezcievnom vaku tvorenom zrastenými listami zvyškov amniového vaku a z vrstiev peritonea.
Etiológia.
Príčinou herniácie je vývojové zlyhanie návratu čreva do brušnej dutiny po jeho fyziologickej herniácii.
Klinický obraz.
Malá pupočná hernia nemusí byť v čase narodenia diagnostikovaná. Nie je zriedkavým nálezom ani u pacientov nad 60 rokov. Prerušenie pupočníka je odporúčané preto minimálne od brušnej steny. Pri veľkej hernii sa mimo brušnú dutinu dostane aj slezina a pečeň. K tomu sa môžu pripojiť ďalšie abnormality: nekompletná rotácia čreva, obštrukcia čreva, vezikoenterická fistula, kardiovaskulárne, žlčníkové a iné defekty. Omfalokéla sa často spája s inými vrodenými chybami ako je to napr. pri Beckwith- Wiedemannovom syndróme (mentálna retardácia, hepatomegália, nadmerný vzrast tela, hypoglykémie v skorom detskom veku).
Diagnóza.
Diagnóza je najčastejšie po narodení zjavná pri fyzikálnom vyšetrení. Spresnenie prípadných ďalších vrodených chýb vyžaduje pomocné vyšetrenia. Zvýšenie alfa-fetoproteínu v sére matky svedčí pre možnú omfalokélu. Pri prenatálnej diagnostike je vyšetrením voľby abdominálna sonografia.
Liečba.
Liečba omfalokely je chirurgická. Rozsah výkonu je daný veľkosťou malformácie a pridruženými chybami.
Prognóza.
Prognóza samotnej omfalokély je priaznivá a operácia sa realizuje obvykle v novorodeneckom období života. Asi 25% omfalokél je reoperovaných pre rôzny stupeň črevnej obštrukcie. Veľké združené chyby nemusia byť zlučiteľné so životom a bývajú dôvodom na prerušenie tehotenstva, ak sa zistia zavčasu. V každom prípade je nutné postupovať individuálne.
Duplikatúra tráviacich ústrojov

Duplikatúra tráviacich ústrojov (iné názvy: duplikatúra, duplikatúra tráviacej rúry, enterická duplikatúra/duplikácia, cystická duplikatúra, ďalšie synonymá pozri pod enterocysta; v prípade čriev aj črevná duplikatúra, intestinálna duplikatúra/duplikácia) je špecifický druh pravej cysty tráviaceho ústrojenstva. Zďaleka najčastejšie sa vyskytuje na črevách.
Črevná duplikatúra.
Duplikatúry sú raritne vrodené útvary s incidenciou 2 na 9 000 pitvaných detí. 
Etiológia.
Príčina duplikácie nie je známa, pravdepodobne je v abnormálnej proliferácii črevného parenchýmu. V mechanizme jej vzniku hra úlohu aj porucha rekanalizácie čreva. Poznáme duplikatúry sférické alebo tubulárne. Kým sférická nekomunikuje, tubulárna komunikuje s črevom na jednom alebo oboch koncoch. V duplikatúre je často ektopická sliznica žalúdka (v 30 %).
Klinický obraz.
Duplikatúra je klinicky nemá a prejaví sa často komplikáciami, ktoré sa vyskytujú v závislosti na type ektópie. Pri gastrickej môže byť peptický vred s krvácaním, ulceráciou, perforáciou. Môže sa prejaviť ako črevná obštrukcia, žltačka, hemobília, pankreatitída, enterokutánna fistula.
Diagnóza.
Diagnóza je rádiologická (CT, MRI) a v prípade gastrickej ektópie pomocou rádioizotopov. Zvýšenie alfa-fetoproteínu v sére matky svedčí, podobne ako u omfalokely, pre možnú gastroschízu. 
Liečba.
Liečba, ak to dovolí charakter defektu, je chirurgická.
Prognóza.
Predpoveď je dobrá u pacientov so včasnou diagnózou a chirurgickou liečbou ešte v detskom veku. U latentných duplikatúr je v dospelosti riziko malígnej transformácie.
Príles

Príles je miestna časť Trenčianskej Teplej.
Poloha.
Leží asi severovýchodne od centra Trenčianskej Teplej medzi cestou I. 61 smerom z Trenčianskej Teplej do Dubnice nad Váhom a železničnou traťou. Asi severozápadne od obce sa nachádza tok Váhu.
Dejiny.
Stručná história.
Pôvodne zemianska osada, bola majetkom rôznych šľachtických rodov, ktoré obývali miestny kaštieľ. Ako prvá rodina vlastniaca Príles sa spomínajú Príleský, ktorý z tejto obce pochádzali. Táto rodina vlastnila Príles s krátkymi prestávkami až do 16. storočia. Pôdu v Prílese vlastnili aj rody Rudňanský, Gabrižoviech (pravdepodobne sa jedná o rod oddelený od Príleskovcov), Hudcovičovický, Mariašovci (mad. Maryássy) a Zongorovci. V 2. polovici 19. storočia Príles získala rodina Skrbenská. Posledný obyvateľ kaštieľa šľachtického stavu bol barón Filip Skrbenský. V roku 1913 bol pričlenený k Trenčianskej Teplej.
Prvá písomná zmienka.
Pochádza z roku 1351 v listine Codex diplomaticus hungaricus andegavensis, je napísaná po latinsky a časť po maďarsky.
Historické názvy.
Názov obce pravdepodobne pochádza zo slova "prielez" (cez Váh). Dnešný názov obce je niekdy vysvetlovaný tým, že sa nachádza pri lese, ale to nie je pravda lebo najbližší les je vzdialený najmenej 2 km.
Historické stavby.
Kaštieľ
Stavba podobajúca sa kaštieľu (kúria) tu bola s najväčšou pravdepodobnosťou už v 15. storočí. V nasledujúcich storočiach informácie chýbajú a objavujú sa až v 19. storočí, kedy bol kaštieľ prebudovaný na klasicistickú kúriu. Okolo sa rozprestieral rozľahlý park s vybudovanými chodníkmi. Po druhej svetovej vojne bol zbúraný vlastníkom pozemku, na ktorom stál.
Zvonica
V obci sa tiež nachádza zvonica z obdobia rekatolizácie. Zvon je z roku 1660.
Z písomností sa dozvedáme, že v roku 1674 sa v Prílese nachádzali mlyn a krčma s pivovarom.
Administratíva.
Príles ako kuriálna obec nemala vlastnú samosprávu, ale zastupovali ju feudálny vlastníci majetkov. Príles bez richtára vystupuje ešte v roku 1852. V zápisnici obecného predstavenstva sa v roku 1894 podpisuje ako richtár barón Filip Skrbenský. Od roku 1896 bol richtárom Leopold Stankovič, ktorého v roku 1909 vystriedal Marek Masár. Od roku 1906 používal richtár nápisovú pečiatku s nápisom:TRENCSÉN VÁRMEGYE PRILESZ KÖZSÉG *1906* (). História Prílesa ako samostatnej obce sa uzatvára v roku 1913, keď bol pripojený k Trenčianskej Teplej.
Externé odkazy.
Miestna čast Príles na stránke www.trencianskatepla.sk