burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Elektrická požiarna signalizácia

Elektrická požiarna signalizácia (skratka EPS) je požiarne zariadenie patriace do kategórie požiarnotechnických zariadení slúžiace na rozpoznanie príznakov horenia a následné akustické a optické varovanie, príp. aj aktiváciu zariadení na likvidáciu požiaru. Spravidla obsahuje ústredňu, hlásiče požiaru, zariadenie signalizácie požiaru, zariadenie na prenos požiarnej signalizácie a napájacie zariadenie. Úlohou je včasné signalizovanie vznikajúceho požiaru.
Hlásič.
Hlásič požiaru je zariadenie s najmenej jedným snímačom monitorujúcim nepretržite alebo v opakovaných časových intervaloch aspoň jeden fyzikálny jav alebo chemický jav súvisiaci s požiarom, pričom poskytuje ústredni najmenej jeden zodpovedajúci signál.
Hlásiče EPS sa delia na:
Chairésilaos

Chairésilaos ("Chairésilaos") je v gréckej mytológii syn Iasia, vnuka boha Apolóna.
Chairésilaos je známy z diela „Opis Grécka” od antického autora Pausania a to v súvislosti s mýtickým založením boiótskeho mesta Tanagry. Chairésilaos bol podľa Pausania otcom Poimandra, zakladateľa mesta Tanagry, ktorý ho pomenoval po svojej manželke Tanagre.
Tanagra

Tanagra môže byť:
Miss Slovensko

Miss Slovensko je najstaršia a najprestížnejšia národná súťaž krásy na Slovensku. Koná sa každoročne od roku 1993 a vyberá zástupkyňu krajiny na súťaž krásy Miss World.
Úradujúcou Miss Slovensko 2023 je Daniela Vojtasová z Dolného Kubína.
Martin Barre

Martin Lancelot Barre (* 17. november 1946) je britský rockový hudobník.
Kariéra.
Barre je gitarista rockovej skupiny Jethro Tull od roku 1969. Objavil sa na všetkých albumoch Jethro Tull album okrem "This Was" (1968). Jeho štýl hry je označovaný ako zmes bluesového štýle Jeffa Becka a Erica Claptona, barokového štýlu hry začiatku 70. rokov, progressive rocku a tradičného zvuku európskeho folku.
Účinkoval tiež ako flautista ako na koncertoch Jethro Tull, tak vo vlastných sólových projektoch. Barre začal svoju hudobnú kariéru ako hráč na saxofón v Birminghamskej skupine The Moonrakers, začiatkom 60. rokov. V priebehu roku 1966 sa pripojil k sprievodnej skupine Beau Brummell, The Noblemen, spoločne s bývalým spoluhráčom z Moonrakers, Chrisom Rodgerom a skupina potom bola premenovaná na The Motivation. V skupine s nimi boli spevák Jimmy Marsh, basgitarista Bryan Stevens, klávesista Mike Ketley a bubeník Malcolm Tomlinson. Skupina dvakrát vystupovala v legendárnom londýnskom podniku Marquee Club a ako predkapela vystupovali so skupinou Cream vo Forest Gate v Londýne.
V lete 1967 Marsh a Rodger odišli zo skupiny a ostatní prešli k bývalému spevákovi skupiny Clayton Squares, Dennymu Alexanderovi a stali sa tak členmi The Penny Peeps. Na značke Liberty Records vydala skupina v roku 1968 dva single - "Little Man with a Stick" ("Model Village" na strane B) a "I See the Morning" ("Curly, Knight of the Road" na strane B). V tomto okamihu Barre prešiel na sólovú gitaru a jeho sólo na "Model Village" sa stalo predmetom záujmu zberateľov.
Alexander opustil skupinu v polovici roka 1968 a skupina sa stala bluesovov záležitosťou s novým názvom Gethsemane. Skupina nahrávala doteraz nevydaný materiál a v polovici decembra 1968 sa rozpadla, keď Barre odišiel k Jethro Tull.
Barreho hudobná kariéra spojila s Jethro Tull na viac ako na tri desaťročia. V roku 1990 začal vystupovať ako sólový umelec a nahral štyri albumy: "A Summer Band", "A Trick of Memory", "The Meeting" a "Stage Left". Na jednej snímke albumu z roku 1994 "A Trick of Memory", Barre hrá na gitaru, ktorú mu venoval priateľ Mark Mancina. V roku 1996 sa na albume "The Meeting" objavuje basgitarista Jonathan Noyce, ktorého potom Barre predstavil Ianovi Andersonovi o od tej doby hral Jonathan Noyce s nimi.
Air Tahiti

Air Tahiti je francúzska súkromná letecká spoločnosť prevádzkujúca najmä domáce lety v rámci Francúzskej Polynézie. Domovským letiskom je Medzinárodné letisko Faa’a.
Pokrytie a aktivity.
Hlavnou dopravnou činnosťou spoločnosti je doprava cestujúcich a nákladu medzi ostrovmi a atolmi Francúzskej Polynézie. Okrem pravidelných letov vykonáva aj charterové lety, administratívne, školské, lekárske výmeny a iné aktivity na poli avioniky a rozvoja regiónu.
Air Tahiti pokrýva sieť 47 ostrovov, na ktorých spája viac ako 90% populácie Francúzskej Polynézie. Operuje na rozlohe veľkej ako Európa (5.5 miliónov štvorcovým kilometrov). Najbližší ostrov k Tahiti je Moorea, vzdialený iba a let trvá necelých sedem minút. Naproti tomu najvzdialenejším je ostrov Mangareva v Gambiérach, vzdialený a non-stop let turbovrtuľovým ATR trvá 3,5 h.
V rámci potrieb regiónu má niektoré lietadlá ATR špeciálne upravené, aby boli rýchlo prekonfigurovateľné z osobných na nákladné. Väčšinou sa jedná o objednávky prepravy ustríc alebo poľnohospodárskych produktov ako kvety, ovocie, zemiaky a pod.
Flotila ATR.
10 z 12-tich lietadiel flotily Air Tahiti sú turbovrtuľové lietadlá typu ATR. Ich servisný cyklus je 400 hodín a vykonávaný technickým a servisným centrom spoločnosti, certifikovaným výrobcom lietadiel. Za týmto účelom spoločnosť založila dcérsku spoločnosť Pacific Sun, ktorá sa zameriava primárne na servis a opravy domácej flotily ATR. Poskytuje však aj medzinárodný servis a asistenciu na letisku vo Faa’a. 
Spoločnosť zároveň na tahitskom letisku vykonáva asistenciu pre iné medzinárodné aerolinky ako check-in a boarding pasažierov a batožín, čistenie a údržbu kabín, manipuláciu a manažment medzinárodných zásielok.
Štatistické dáta.
Kapitál spoločnosti tvorí 2,76 miliardy frankov.
Zvláštnosti pre lety vo Francúzskej Polynézii.
Sieť letísk Francúzskej Polynézie je pomerne netypická. Popri 47 letísk s asfaltovou dráhou je množstvo menších letištných dráh len z tarmacu alebo drveného koralu.
Ďalšou zvláštnosťou sú lety väčšinou len počas slnečných hodín dňa. Iba 11 dráh letísk je vybavených svetelnou navigáciou pre pristávanie za znížených svetelných podmienok alebo v noci.
Ako bezpečnostné opatrenie počas letov ponad vody je štandardom dodržiavať bezpečnú vzdialenosť od diverzných letísk. To by znamenalo lietať „naokolo“. Aby Air Tahiti toto obmedzenie prekonalo, muselo uspieť pri certifikovaní na ETOPS (Extended Twin Operation) pre lietadlá jej flotily. Je to prvá letecká spoločnosť, ktorá túto certifikáciu získala pre ATR72.
Ostrovy s pravidelnými linkami.
Ostrovy Spoločnosti
Tuamotu 
Východné Tuamotu-Gambiéry 
Markézy 
Australove Ostrovy 
Ostrovy s nepravidelnými linkami, lieta Beechcraft alebo Twin Otter.
Tuamotu
Flotila.
Flotila Air Tahiti k júlu 2014:
Nehody.
Air Tahiti má v zázname jedinú nehodu. 18. apríla 1991 nastala porucha motoru lietadla Dornier 228 F-OHAB pri pristávaní na letisku Nuku Hiva. Pokus o pristátie na vodnej hladine neprežilo 10 z 20-tich pasažierov.
Idol (Japonsko)

Idol ( z anglického „idol“) je v japonskej popkultúre mediálne známa osobnosť (speváci, herci, modely a pod), väčšinou teenager, s roztomilým a nevinným mediálnym obrazom. Idoly sú samostatnou kategóriou japonských umelcov.
Idoly sú predmetom záujmu fanatických fanúšikov. Existuje tiež názor, že Japonci vidia v idolkách sestry alebo „dievčatá od vedľa“.
V japonskej populárnej hudbe tvoria idoly špecifický hudobný žáner, spievajú vačšinou nenáročné sentimentálne piesne.
Idoly musia byť vo svojom každodennom živote v súlade so svojimi piesňami, mať perfektný verejný obraz a byť príkladom pre mladú generáciu.
Dejiny.
Fenomén vznikol na začiatku 70. rokov v dôsledku veľkého rozmachu popularity francúzskeho filmu "Cherchez l'idole" ("Honba za gitarami"), ktorý sa objavil v japonských kinách v novembri roku 1964. Herečka Sylvie Vartanová, ktorá hrala hlavnú úlohu, sa stala veľmi populárnou. Termín idol začal byť používaný pre dievčatá, väčšinou medzi 14. a 16. rokom, ktoré práve začínajú svoju cestu ku sláve, alebo pre veľmi mladé nové hviezdy.
Výberový zoznam japonských idolových skupín.
Toto je výberový zoznam japonských idolových hudobných skupín, delený podľa projektov alebo talentovej agentúry.
Íris

Íris alebo iris (o pôvode tvarov Íris a Iris pozri v článku Íris [bohyňa]) môže byť:
Iris (-po latinsky a hovorovo po slovensky) alebo íris (-hovorovo) môže byť aj v botanike kosatec
Íris môže byť aj v botanike pakoreň florentského kosatca, ktorý obsahuje cyklický ketón irón
Iris môže byť aj:
IRIS môže byť:
Sársky plebiscit

Sársky plebiscit bolo referendum o územnom štatúte Sárskeho územia, ktoré sa konalo 13. januára 1935. 
Po skončení prvej svetovej vojny bolo územie Sárska (bohaté na ložiská uhlia) na základe versaillskej zmluvy odčlenené od územia Nemecka a spravované Francúzskom (ako mandátne územie Spoločnosti národov). Po 15 rokoch sa podľa zmluvy malo na území konať referendum o jeho ďalšom smerovaní. Voliči sa v ňom mohli vyjadriť či by mal byť zachovaný status quo alebo či si želajú opätovné pripojenie k Nemecku alebo spojenie s Francúzskom. Vyše 90 % sa v referende v januári 1935 vyjadrilo za pripojenie k Nemecku, čo bolo v samotnom Nemecku prijaté veľkými oslavami nacistickej vlády. Pripojenie k Ríši bolo zavŕšené 1. marca toho roku a Sársko sa tak opäť stalo súčasťou Nemecka.
Po druhej svetovej vojne bolo územie Sárska opäť odtrhnuté od Nemecka a stalo sa francúzskym protektorátom. K Nemecku bolo opäť pričlenené v roku 1955.
TAP Air Portugal

Transportes Aéreos Portugueses, bežne známa ako TAP Portugal, je portugalská národná letecká spoločnosť založená v roku 1945. TAP Portugal je v úplnom vlastníctve štátu a základňu má na letisku Portela Airport in Santa Maria dos Olivais v Lisabone. 14. marca 2005 spoločnosť oslavovala 60. výročie založenia a od toho istého dňa je členom najväčšej leteckej aliancie, Star Alliance. 
Sieť liniek TAP Portugal zahŕňa 80 destinácií v 79 mestách 34 krajín po celom svete. Jej flotila sa skladá z 55 lietadiel typu Airbus, a 17 ďalších lietadiel regionálnych spoločností Portugália Airlines a PGA Express, ktoré spolu týždenne obslúžia takmer 2000 letov. Jej hlavné letisko v Lisabone slúži ako križovatka do Afriky, Južnej Ameriky a Severnej Ameriky.
Podľa správy JACDEC o bezpečnosti leteckých spoločností vydanej v januári 2011 bola TAP Portugal hodnotená ako najbezpečnejšia letecká spoločnosť Západnej Európy a po Qantas, Finnair a Air New Zealand ako štvrtá najbezpečnejšia v celosvetovom rozsahu. Global Traveler Magazine menoval TAP Portugal ako "Najlepšiu leteckú spoločnosť v Európe" pre rok 2011 a znovu aj v roku 2013.
Destinácie.
TAP Portugal lieta do 80 destinácií v 79 mestách 34 krajín naprieč Európou, Afrikou, Severnou a Južnou Amerikou. Niektoré vnútroštátne lety a lety do Európy a Afriky obsluhujú dcérske spoločnosti Portugália a PGA Express.
V roku 2011 boli do siete TAP pridané priame lety z hlavnej základne na letisku Lisabon Portela do Akkry, Atén, Bamaka, Bordeaux, Dubrovniku, Düsseldorfu, Manchesteru, Miami, Porto Alegre, Sao Vicente a do Viedne, čím sa rozšírilo aj pole pôsobnosti spoločnosti v Afrike a v Severnej Amerike.
V decembri 2013 boli pridané ďalšie nové destinácie do 6 miest v Európe, a to Göteborg, Belehrad, Hannover, Nantes, Petrohrad, Tallin a 4 v Latinskej Amerike - Belém, Bogotá, Manaus a Panama City. Destinácie boli pridané vďaka 6 novým lietadlám, ktoré boli zaradené do flotily. V roku 2014 TAP oznámila kúpu dvoch lietadiel typu ATR 42-600 pre dcérsku spoločnosť PGA Express, ktorá prevádzkuje prevažne lety do Španielska.
Organizácia spoločnosti.
Codeshare.
TAP zdieľa kódy na letoch (codeshare) s týmito spoločnosťami (* - členovia Star Alliance):
Flotila.
Flotila TAP Portugal k 22. aprílu 2014 (bez Portugália Airlines a PGA Express).
TAP Cargo.
Destinácie.
Nasledujúcich 5 spojení sa využíva iba pre nákladné lety:
Flotila.
Lietadlá a spoločnosti operujúce pre TAP Cargo (apríl 2014):
Zdroj.
&lt;br&gt;
Up the Downstair

Up the Downstair je druhým štúdiovým albumom britskej progresívnej kapely Porcupine Tree, ktorý prvýkrát vyšiel 7. júna 1993. Pôvodne malo ísť o dvojalbum, ktorého druhou časťou mal byť song „“, ktorý vyšiel ako singel v roku 1992 spolu s časťou EP "Staircase Infinities", ktorý sa na trh dostal v roku 1994.
Zoznam skladieb.
Autorom všetkých skladieb je Steven Wilson (okrem uvedených výnimiek).
Remastrovaná a remixovaná verzia z roku 2005.
Väčšina skladieb má v remastrovanej verzii odlišnú dĺžku.
Prvý disk - Up The Downstair
Druhý disk - Staircase Infinities
Výroba albumu.
Materiál nahral Steven Wilson s výnimkou:
The Sky Moves Sideways

The Sky Moves Sideways je tretí štúdiový album britskej progresívnej kapely Porcupine Tree, ktorý prvýkrát vyšiel vo februári roku 1995. 
Tento album je hlavne vďaka svojej štruktúre a žánru porovnávaný s dielom "Wish You Were Here" od kapely Pink Floyd. Obidva albumy progresívneho rocku na začiatku a na konci pozostávajú z dvoch rozsiahlych častí.
"The Sky Moves Sideways" bol prvý album Porcupine Tree, ktorý vyšiel aj na hudobnom trhu v Spojených štátoch. Je zároveň prvým albumom o ktorom sa dá povedať, že vyšiel hudobnej skupine a nie niečomu, čo je vlastne iba pseudonymom Stevena Wilsona. 
V roku 2004 vyšla reedícia albumu "The Sky Moves Sideways" spolu s reedíciou predošlého projektu "Up the Downstair", na ktorých nahrávaní sa podieľal hráč na bicie nástroje Gavin Harrison. Predchádzajúce verzie skladieb boli nahraté elktronickými bicími, ktoré naprogramoval Wilson. 
Album mal celkovo kladnú kritiku. AllMusic ho chváli za nasledovanie excelentnej kvality predchádzajúceho projektu "Up the Downstair", špeciálne kladne pritom hodnotí nahrávku „Stars Die“.
Zoznam skladieb.
Autorom hudby a textov je Steven Wilson, výnimkou je skladba „Moonloop“" od Porcupine Tree.
Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne (Lamač)

Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne je národná kultúrna pamiatka zapísaná v Ústrednom zozname pamiatkového fondu (pod číslom 675/1) nachádzajúca sa v bratislavskej mestskej časti Lamač na Vrančovičovej ulici pred Kostolom svätej Margity. Za národnú kultúrnu pamiatku bol objekt vyhlásený 16. apríla 1985. Pamätník je postavený na pamiatku padlým v 1. a 2. svetovej vojne.
Pomník osadili v roku 1928, pri príležitosti 10. výročia ukončenia prvej svetovej vojny. Pamätnú tabuľu, ktorá je venovaná padlým vojakom v druhej svetovej vojne, osadili až neskôr. O jej osadenie sa postaral Spolok vyslúžilých vojakov a frontových bojovníkov generála Milana Rastislava Štefánika v Lamači č. 26.
Vzhľad.
Pomník sa skladá z podstavca v tvare hranolu, na ktorom je umiestnené pieskovcovité súsošie zobrazujúce Ježiša Krista ako objíma umierajúceho vojaka. Na jednotlivých stranách podstavca sú umiestnené dosky s menami padlých Lamačanov. Na prednej strane sa nachádza portrét Štefánika, označeného ako hrdinu slovenského národa. Pod týmto portrétom je umiestnená nasledovná modlitba venovaná padlým vojakom:
Vyhotoviteľom súsošia je známy bratislavský sochár Alojz Rigele, ktorý je autorom mnohých ďalších pamätníkov v Bratislave. Objednávateľom bola mestská časť Lamač.
Siumut

Siumut (po grónsky "Vpred") je grónska sociálno-demokratická strana a člen Socialistickej internacionály.
Strana vznikla v roku 1971. Od roku 1979, kedy Grónsko získalo autonómny štatút, vyhrala parlamentné voľby v rokoch 1979, 1983, 1984, 1987, 1991, 1995, 1999, 2002, 2005 a 2013. V roku 2009 bola druhá so ziskom 26,5 %. V parlamentných voľbách konaných 12. marca 2013 sa strana umiestnila ako prvá so ziskom 43 % hlasov a štrnástich kresiel v 31-člennom parlamente.
Predsedníčkou strany je od júna 2009 Aleqa Hammond.
Signify

Signify je švrtý štúdiový album britskej progresívnej kapely Porcupine Tree, ktorý prvýkrát vyšiel vo septembri roku 1995. V roku 2003 vyšiel s druhým diskom, na ktorom sú demá nahraté predtým na audiokazetu s názvom "Insignificance", Tretíkrát bol album vydaný na vinylovom nosiči v mája 2004.
Charakteristika.
Tento album bol prvým, ktorý Steven Wilson nahral so skupinou v štandardných podmienkach nahrávacieho štúdia. Predošlé projekty boli Wilsonovým osobným úsilím s občasnou pomocou ďalších muzikantov. Primárne pri nahrávaní "Signify" spolupracovali Richard Barbieri, Colin Edwin, a Chris Maitland. Barbieriho cieľom bolo „dosiahnuť stav, kedy abstraktné a čudesné zvuky celkovej textúre zapadnú do kontextu popovej piesne“. 
Oproti predošlým projektom šlo v tomto prípade o rozdiel v prienikoch jeho žánrov. Prvé tri albumy boli v štýloch psychedelického rocku a experimentalneho space rocku. Tento projekt udržiava pôvodné kvality, no približuje sa bližšie k tomu aby bol štruktúrovaný, komerčnejší a zvukovo prístupnejší pre priame vysielanie v rozhlasových staniciach. Tento spôsob nahrávania svojich projektov skupina ešte viac rozvinula pri výrobe nasledujúcich albumov "Stupid Dream" a "Lightbulb Sun". Album "Signify" je popisovaný ako koniec jednej éry a začiatok, náznak novej, Ešte stále obsahuje vágne inštrumentálne melódie, no sú na ňom aj jednoduchšie, šikovnejšie jasným štýlom písané pesničky. Dielo je predchodcom budúceho projetku "Stupid Dream" a zároveň epilógom psychedelickej minulosti Porcupine Tree. Kultúrny magazín PopMatters neskôr poznamenal, že tento album by sa mal stať známy ako dielo, na ktoré kapela nahrala krautrock.
Zoznam skladieb.
Signify - Remastrovaná edícia 2LP - 2004.
Bonusové nahrávky na 4. strane pochádzajú z "Stars Die - The Delerium Years 1991-97"
Hans Enoksen

Hans Enoksen (* 1956) je grónsky politik.
Pôsobil v komunálnej politike. V rokoch 2002 až 2009 bol premiérom Grónska a v rokoch 2001 až 2009 predsedom politickej strany Siumut. Do grónskeho parlamentu bol prvýkrát zvolený v roku 1995. V rokoch 2001–2002 pôsobil na poste ministra rybolovu vo vláde Jonathana Motzfeldta. Po parlamentných voľbách 2009, ktoré Siumut prvýkrát vo svojej histórii prehral, Enoksen rezignoval na post predsedu strany.
Joseph Warren Stilwell

Joseph Warren Stilwell (* 19. marec 1883, Palatka, Florida, USA – † 12. október 1946, San Francisco, Kalifornia) bol americký generál počas druhej svetovej vojny pôsobiaci na čínsko-barmsko-indickom bojisku.
Životopis.
Narodil sa v meste Palatka na Floride v rodine 8. generácie anglických prisťahovalcov.
V roku 1904 ukončil Vojenskú akadémiu Spojených štátov vo West Pointe a ako poručík slúžil v 12. pechotnom pluku na Filipínach, kde sa zúčastnil bojov proti povstalcom. Neskôr sa vrátil na West Point a vyučoval tam cudzie jazyky a pechotnú taktiku. Počas prvej svetovej vojny pôsobil v štábe amerického IV. zboru a zúčastnil sa plánovania ofenzívy pri St. Mihiel. Za svoju účasť na kampani vo Francúzsku bol vyznamenaný medailou D.S.M.
Po vojne zostal ako dôstojník Dohodových okupačných síl do roku 1919 v Nemecku. Následne odmietol návrat domov do USA a požiadal o preloženie do zahraničia. Bol vyslaný do Číny, kde pôsobil až do roku 1923. Následne sa vrátil do vlasti a navštevoval pechotnú školu vo Fort Benningu. V medzivojnovom období sa dostal do Číny celkovo trikrát a naučil sa plynule po čínsky. Po návrate do USA v roku 1939 bol povýšený do hodnosti brigádneho generála. Velil 2. pechotnej divízii a neskôr pomáhal vytvoriť 7. pechotnú divíziu vo Fort Ord v Kalifornii.
Po zapojení USA do vojny mal byť pôvodne vyslaný do Severnej Afriky, ale pre svoje znalosti cudzích jazykov bol odporučený ako vojenský poradca Čankajškových vojsk bojujúcich proti Japonsku. Dozeral na priebeh dodávok Lend-Lease pre Čínu. Bojisko v Juhovýchodnej Ázii bolo na rozdiel od iných bojísk rozdelené na dve samostatné spojenecké veliteľstvá, britským vojskám v Barme a Indii velil gróf Louis Mountbatten a nacionalistickým čínskym jednotkám v Číne velil Čankajšek. Čankajšek poveril Stilwella v marci 1942 velením čínskych jednotiek v Barme. Do Barmy dorazil s 1 divíziou. V máji však boli jeho jednotky z Barmy Japoncami vytlačené do indického Ásamu. Tu sa pustil do výcviku čínskych vojsk. V januári až februári 1943 sa Japoncom definitívne podarilo prerušiť barmskú cestu do Číny, čím bolo prerušené zásobovanie čínskych vojsk prísunmi a základe Lend-Lease. Stilwell preto navrhol pokračovať v zásobovaní Číny leteckým mostom cez Himaláje. Týmto mostom napokon boli Číňania zásobovaní až do znovuobnovenia pozemného spojenia. Koncom roku 1943 bol poverený funkciou zástupcu veliteľa vojsk v oblasti Juhovýchodnej Ázie Lorda Louisa Mountbattena. V roku 1944 bol po nezhodách s Čankajškom odvolaný z funkcie a vrátil sa do USA. Po návrate do vlasti bol vyznamenaný radom Legion of Merit a dubovými listami k D.S.M. Neskôr velil 10. divízii na Okinawe a bol prítomný pri podpise japonskej kapitulácie 2. septembra 1945 na palube USS Missouri. Po vojne bol členom zbrojnej rady.
Zomrel na následky rakoviny žalúdka na jeseň 1946.
Šlágerparáda

Šlágerparáda (alebo Šláger na šláger) bola hudobno-zábavno-súťažná televízna relácia, ktorá sa vysielala na STV v rokoch 20012003. Jej scenár bol podobný známej hudobnej relácii Repete.
O relácii.
Reláciu režiroval aj scenár k nej napísal Daniel Mikletič.
Reláciu moderovala speváčka Eva Máziková. V roku 2005 priniesla Slovenská televízia asi 15-minútový zostrih tejto relácie s názvom "Šláger na šláger". STV 2 začala reláciu v roku 2013 reprízovať.
Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne

Pomník padlým v 1. a 2. svetovej vojne môže byť:
Obytná zóna

Obytná zóna je vytvorená s ohľadom na záujmy chodcov a cyklistov, ako priestor na sociálnu interakciu a stretávanie ľudí, a ako miesto pre bezpečné hry pre deti. Tieto ulice sú aj naďalej k dispozícii pre , ale ich dizajn má za cieľ znížiť rýchlosť a dominanciu motorovej dopravy. Toto býva dosiahnuté pomocou zdieľania priestoru medzi účastníkmi dopravy a zmazávaním rozdielov medzi dopravou a chodcami. Parkovanie vozidiel môže byť obmedzené na určené parkovacie miesta. Obytné zóny získali popularitu počas 70-tych rokov v Holandsku, kde je ich názov "woonerf".
História.
Legislatíva obmedzujúca chodcov bola prvýkrát zavedená vo Veľkej Británii v "Highway Act 1835" ktorý zakázal hranie futbalu a iných hier na uliciach. V roku 1859 putovalo do väzenia 44 detí ktoré nemohli zaplatiť pokutu za to, že sa hrali na ulici v Londýnskom Middlesexe, a toto číslo stúplo na 2000 uväznených mladistvých do 17 rokov v roku 1935.
Ako sa počas 20. storočia zvyšoval počet rýchlych motorizovaných vozidiel začínalo byť zrejmé, že socializačný a oddychový aspekt ulíc je potláčaný v prospech automobilovej dopravy.
Hnutie "woonerf" pochádza z Holandska a vzniklo v sedemdesiatych rokoch dvadsiateho storočia. Hnutie sa snažilo o vybalancovanie rozdielov na uliciach medzi chodcami a dopravnými prostriedkami.
Dizajn.
Ulice označené ako obytné zóny sú väčšinou jednoúrovňové, bez chodníkov a obrubníkov. Rýchlosť áut je obmedzená tak aby neohrozovala ostatných užívateľov ulice (väčšinou je obmedzená na rýchlosť chôdze chodcov). Kvôli tomuto je ulica zámerne dizajnovaná tak, aby autá nemohli jazdiť priamo dlhé vzdialenosti napríklad osadením nádob s kvetmi na bokoch ulice, striedavým umiestnením parkovacích miest na ľavom a pravom okraji ulice, zakrivením samotnej ulice. Taktiež sa používajú iné prostriedky na spomalenie dopravy. Niektoré dávnejšie používané prvky ako spomaľovacie prahy sú nahrádzané prvkami ktoré sú pre vodičov prirodzenejšie a menej obmedzujúce.
Legislatíva na Slovensku.
Legislatíva je definovaná v predpise č. 8/2009 Z.z. o cestnej premávke v § 59 - Osobitné ustanovenia o cestnej premávke v obytnej zóne, pešej zóne a školskej zóne. Ten hovorí, že v obytnej zóne chodci smú používať cestu v celej jej šírke, a hry detí na ceste sú dovolené. Vodiči tu smú jazdiť rýchlosťou najviac 20 km/h a pritom sú povinní dbať na zvýšenú ohľaduplnosť voči chodcom, ktorých nesmú ohroziť. Ak je to nevyhnutné, vodič je povinný zastaviť vozidlo. V obytnej zóne a pešej zóne je státie vozidiel zakázané, ak dopravnou značkou nie je určené inak.
Gypsy (Lady Gaga)

"Gypsy" je pieseň americkej speváčky Lady Gaga pochádzajúca z jej tretieho štúdiového albumu "ARTPOP" (2013). Bola napísaná samotnou Lady Gaga. ďalej RedOne, Hugo Leclercq a Paul "DJ White Shadow" Blair.
O piesni.
"Gypsy" je europop a synthpopová skladba s prvkami rocku. Časopis "Rolling Stone" označil skladbu ako "hymnu v štýle osemdesiatych rokov". 
V októbri 2013 Gaga zahrala pieseň "Gypsy" na klavíri pred hosťami v Berlíne oblečená len v spodnej bielizni a s falošnými fúzmi. V priamom prenose sa vyjadrila "Napísala som túto pieseň o mojich cestách po celom svete. Hovorí sa "Cigáň nemá domov". Ale musím mať domov a domov mám s vami".
Vo svojom úvodnom rozhovore na festivale SXSW v marci 2014 Gaga uviedla, že rada by k piesni vydala hudobné video.
Recenzie.
Pieseň získala všeobecne pozitívne recenzie od hudobných kritikov. Adam Markovitz z Entertainment Weekly považuje skladbu za jednu z najlepších z "Artpop a" Matt Russoniello z Celebuzz ju nazval "novou The Edge of Glory".
Dope (pieseň)

"Dope" je propagačný singel americkej speváčky Lady Gaga z jej tretieho štúdiového albumu "ARTPOP" (2013). Pieseň bola vydaná ako druhý propagačný singel po "Venus". Napísali ju Gaga, Paul "DJ White Shadow" Blair, Dino Zisis, a Nick Monson a produkoval Gaga a Rick Rubin.
O piesni.
Po zranení bedier a zrušení zvyšných koncertov Born This Way Ball v USA sa Gaga stala závislá na drogách, ktoré jej pomáhali získať úľavu od bolesti a preklenúť toto zložité obdobie. Pieseň "Dope" bola napísaná o tejto závislosti a vyvinula sa z piesne/priznania, ktorú predtým zložila pre svojich fanúšikov ("I Wanna Be with You"). Okrem iného v piesni hovorí o tom, že svojich fanúšikov potrebuje viac než drogy ("I need you more than dope"). 
Skladba bola pridaná do "Artpop" pretože Gaga cítila potrebu, aby na albume bolo niečo viac autobiografické.
Recenzie.
Skladba získala prevažne kladné hodnotenia od kritikov, ktorí oceňujú speváčkinu úprimnú ľútosť v textoch piesne.
Kryha (ľad)

Kryha alebo ľadová kryha (pre veľké kryhy aj: plávajúci ľadovec, ľadovec, ľadový vrch, ľadová hora) je označenie pre veľký kus ľadu, ktorý sa odlomil od ľadovca alebo ľadového poľa, ktorý pláva na hladine vody.
Hustota sladkovodného ľadu je asi 920 kg/m3, kým hustota morskej vody je asi 1 025 kg/m3. Preto je zvyčajne okolo 90% objemu ľadovej kryhy ponoreného pod morskou hladinou. Je veľmi ťažké určiť skutočný tvar ľadovca len podľa toho, čo je vidieť nad hladinou. Na základe tejto skutočnosti sa používa obrat špička ľadovca pre označenie problému, ktorý je podstatne väčší než sa na prvý pohľad zdá.
Ľadová masa môže byť veľmi odolná a dokáže ľahko poškodiť oceľové pláty lodí. Ľadové kryhy sú veľmi nebezpečné pre lodnú dopravu. Asi najznámejšou lodnou katastrofou, spôsobenou zrážkou s ľadovou kryhou bolo potopenie parníka Titanic v apríli 1912.
Ľadové kryhy sú problémom aj na riekach. Najmä v období jarného topenia či odmäku všeobecne môže ľadochod poškodzovať konštrukcie mostov alebo svojim nahromadením zahradiť tok rieky a spôsobiť jej vyliatie mimo koryta.
Theagenes z Thasosu

Theagenes alebo Theagenés () bol dvojnásobný olympijský víťaz v boxe a pankratiu v 5. stor. pred Kr.
Theagenes z Thasosu zvíťazil v boxe (pygmé) a pankratiu na olympijských hrách v rokoch 480 a 476 pred Kr.. Okrem toho zvíťazil v boxe, alebo v pankratiu aj na iných športových súťažiach. Na pýtijských hrách zvíťazil trikrát, na nemejských deväťkrát a na istmijských desaťkrát. Následne sa venoval mládeži Fthie v Tesálii, ktorú vyučoval box a pankration. O Theagenovi sa v staroveku rozprávali podivuhodné historky, ktoré už patria skôr do mýtov. Antický autor Pausanias uvádza, že otcom Theagena bol Timosthenes z Thasosu, ale podľa mnohých obyvateľov ostrova Thasos v žilách Theagena prúdila krv hrdinu Herakla, ktorého duch v podobe Timosthena oplodnil jeho matku.
Pausanias zaznamenal aj príbeh z Theagenovho detstva. V deviatich rokoch sa mu vraj cestou zo školy zapáčila bronzová socha boha, tak si ju teda položil na rameno a odniesol ju domov. Krádež sochy boha potom ľud ostrova tak veľmi rozhorčil, že žiadali smrť vinníka. Keď mu následne starší urodzený muž prikázal, aby sochu na agoru vrátil, ľud pri pohľade na chlapca nesúceho ťažkú sochu, žasol nad jeho silou a ich hnev vystriedalo nadšenie a pocit hrdosti na svojho rodáka.
Ako takmer každý slávny muž aj Theagenes mal svojich neprajníkov a nepriateľov. Keď umrel, na jedného z nich spadla jeho bronzová socha, ktorú dotyčný zneucťoval bičovaním. Deti mŕtveho potom žiadali súd, aby sochu stíhali za vraždu. Keďže sa v tom čase mohli podľa zákonov súdiť aj neživé veci, sochu v súlade s právnymi predpismi hodili do mora. Po tomto čine však krajinu postihla katastrofálna neúroda. Ako to pri takýchto udalostiach bývalo zvykom, obyvatelia Thasosu sa s prosbou o pomoc obrátili na veštiareň v Delfách, kde im Pýtia poradila, že hnev bohov odvrátia len vtedy, ak sochu Theagena obnovia. Podľa Pausania sochy Teagena stáli na mnohých miestach Grécka (jedna od sochára Glaukia z Aiginy bola v Olympii). Theagenes za života dosiahol v širokých vrstvách ľudu veľkú popularitu a keď umrel, mnohí chorí verili, že sa v prítomnosti jeho sochy uzdravia.
Babirátka

Babirátka je verejnosti voľne prístupná jaskyňa v doline Radotiná v CHKO Strážovské vrchy. Patrí medzi prírodné pamiatky Slovenska.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Pružina v okreses Považská Bystrica v Trenčianskom kraji. Za prírodnú pamiatku bola vyhlásená v roku 1994 s novelizáciou v roku 2009. Nachádza sa vo výške . Vchod do nej je v doline Radotiná (obec Pružina). Jej dĺžka je 19 m. Jej vznik sa pripisuje erózii a rozpúšťaniu vápencov podzemnými vodami pred 300 000 rokmi.
Kryha

Kryha môže byť:
Eva Mária Uhríková

Eva Mária Uhríková (* 24. december 1955, Trenčín – † 22. december 2007, Bratislava) bola slovenská speváčka.
Zo života.
Jej neter speváčka Andrea Fischer Uhríková bola manželkou speváka Otta Weitera. Eva Mária Uhríková spievala v programoch: Repete, Šlágerparáda, Kaviareň Slávia a Senzi Senzus. Zomrela v Bratislave v Národnom onkologickom ústave na rakovinu. Piesne spievala taktiež po anglicky a nemecky.
Natasha Vita-More

Natasha Vita-More (* 23. február 1950; vlastným menom Nancy Clarke) je americká futurologička, filozofka, transhumanistka a umelkyňa. Je predstaviteľkou umeleckého prúdu transhumanizmu. Patrila medzi zakladajúcich členov Extropy Institute a podieľala sa na vydávaní časopisu "Extropy".
Aktivity.
Je autorkou transhumánnej koncepcie človeka Primo Posthuman. Je autorkou knihy "Create / Recreate. The 3rd Millennial Culture. The synergy of art and science in our emerging culture", ktorú vydala v roku 1999 a zároveň množstva článkov o transhumanizme. Publikovala články „The Design War: Humanish vs. Postbiologicals – game-playing that may affect humanity“ (2008), „The Aesthetics of Transhumanism“ (2011).
Prezidentka Humanity+.
V roku 2011 bola zvolená za prezidentku organizácie Humanity+ (predtým World Transhumanist Association). V roku 2013 zostavila spolu s Maxom Morom prvú čítanku transhumanismu "The Transhumanist Reader".
Benoît David

Benoît David (* 19. apríl 1966, Montreal, Kanada) je kanadský progressive rockový spevák, v rokoch 2008 až 2012 člen skupiny Yes. Benoît David vystupoval so skupinou Mystery a objavil sa na ich albume z roku 2007 "Beneath the Veil of Winter's Face".
Súčasnosť.
V roku 2008 bol David ohlásený ako sólový spevák novej zostavy Yes ktorú okrem neho tvorili Steve Howe, Chris Squire a Alan White a boli tak skupinou zostavenou pre turné toho roka. David zaujal basgitaristu skupiny Yes Chris Squirea počas jeho práce so skupinou Close to the Edge a tak ním nahradil Jon Andersona, ktorý sa nemohol zúčastniť turné kvôli akútnym problémom s dýchaním, ktoré ho postihli začiatkom toho roka. 
Squire vyjadril nádej, že sa Anderson k skupine Yes v budúcnosti vráti. S ochorením Chrisa Squirea sa turné odložilo znova a David sa vrátil k práci so skupinami Mystery a Close to the Edge.
David sa znovu pripojil k Yes spoločne s [[Oliver Wakeman|Oliverom Wakemanom]] na ich spoločnom letnom turné [[2009]] so superskupinu [[Asia (skupina)|Asia]]. V roku 2011 vydal s Yes album "[[Fly from Here]]". Na začiatku roka [[2012]] zo skupiny kvôli respiračným ťažkostiam odišiel.
Zdroj.
[[Kategória:Kanadskí rockoví speváci]]
[[Kategória:Členovia skupiny Yes]]
[[Kategória:Osobnosti z Montrealu]]
Marián Mitaš

Mgr. art. Marián Mitaš (* 24. september 1980, Považská Bystrica) je slovenský herec. Do povedomia verejnosti sa dostal najmä rolou vyšetrovateľa Tomáša Benkovského v seriáli Mesto tieňov.
Životopis.
Vyštudoval Vysokú školu múzických umení v Bratislave, odbor bábkoherectvo, kde v roku 2006 absolvoval. Po ukončení štúdia začal pôsobiť v "Dezorzovom lútkovom divadle", jedinom bábkovom divadle pre dospelého diváka na Slovensku. Paralelne pracuje ako DJ a moderátor v Rádiu FM. Je ženatý a má dcéry Dorotu (* 2012) a Terezu (* 2015).
Poimandros

Poimandros ("Poimandros") je v gréckej mytológii syn Chairésilaa, zakladateľ mesta Tanagry.
Poimandros bol podľa antického autora Pausania zakladateľ boiótskeho mesta Tanagry, ktoré pomenoval po svojej manželke Tanagre, dcéry vládcu vetrov Aiola, alebo podľa inej verzie riečneho boha Asópa.
Keď Poimandros odmietol podporiť vojenskú výpravu Achájcov proti Tróji, začalo ho achájske vojsko obliehať na mieste zvanom Stefón. V noci sa mu ale podarilo utiecť a na výhodnom mieste začal stavať opevnenie. Staviteľ Polykritos však s jeho dielom nebol spokojný a posmievačne priekopu preskočil. Poimandros sa naňho nahneval, hodil po ňom kameňom a nanešťastie zasiahol svojho syna Leukippa, ktorý na následky zranenia zomrel. Poimandros sa za vraždu stal vyhnancom a v obave o svoj život poslal syna Efippa žiadať o odpustenie Achájcov, Achillea, Tlépolema a Pénelea, ktorí jeho syna vypočuli a následne Poimandra odprevadili k eubójskemu kráľovi Elefénorovi do Chalkidy, kde bol za vraždu svojho syna Leukippa na posvätnom mieste očistený.
Stupid Dream

Stupid Dream je piaty štúdiový album britskej progresívnej kapely Porcupine Tree, ktorý prvýkrát vyšiel v marci roku 1999. Neskôr, v roku 2006, vyšla u hudobného vydavateľa Lava Records vďaka stúpajúcej popularite kapely reedícia tohto albumu. 
Charakteristiky.
Frontman kapely, Steven Wilson, charakterizuje tento album ako postupný prechod od abstraktnej inštrumentality k piesňovej tvorbe. Tento proces začal už v roku 1996 počas nahrávania predošlého projektu s názvom "Signify". Ovplyvnila ho piesňová tvorba akú majú: Jeff Buckley, Soundgarden, Brian Wilson, Todd Rundgren, a kvarteto Crosby, Stills, Nash and Young.
Album bol nahrávaný v štúdiách: Foel Studios v Llanfair Caerinon, Wales, a v No Man's Land Studios v Hemel Hempstead, Anglicko. Podľa Wilsona, v porovnaní so sporadickým nahrávaním a skladaním predošlých albumov, pri "Stupid Dream" to bolo prvýkrát, čo na albume pracovala dlhšiu dobu spolu celá kapela. Pri jeho výrobe kapela disponovala aj s podstatne vyšším rozpočtom.&lt;ref name="Porcupine Tree Review/Interview"&gt;&lt;/ref&gt; Umožnilo im to na niektoré časti nahrávania prizvať sláčikový hudobný orchester, ktorý aranžovali Thorpe s Wilsonom.
Nahrávanie albumu skončilo záverom roku 1998 a jeho bola edícia bola v marci nasledujúceho roku. Nasledujúci projekt "Lightbulb Sun" nahrávala kapela Porcupine Tree veľmi krátko po "Stupid Dream". Zámerne tak získala istú zvukovú príbuznosť obidvoch projektov. Tento efekt bol využitý v roku 2001 pri vydaní kompilácie z nahrávania albumov s názvom "Recordings".
Album mal u kritiky pozitívnu odozvu. Časobil "Billboard" ho chválil ako jeden z najlepšie otextovaných Wilsonových projektov a porovnával ho s produkciou kapely Radiohead. Allmusic chválil kvalitu piesní a ich dynamiku. V roku 2005 bol album "Stupid Dream" umiestnený časopisom "Rock Hard" na 339. miesto jeho zoznamu "The 500 Greatest Rock &amp; Metal Albums of All Time".
Česko-slovenská hokejová liga 1957/1958

Sezóna 1957/1958 bola 15. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy. Hrala sa pod názvom I. liga. Súťaž mala 12 účastníkov. Majstrom sa stalo družstvo Rudá hvězda Brno. Vypadli družstvá Motorlet Praha a Baník OKD Ostrava. Postúpili družstvá TJ Spartak GZ Královo Pole a TJ Spartak ZJŠ Brno.
Lightbulb Sun

Lightbulb Sun je šiesty štúdiový album britskej progresívnej kapely Porcupine Tree, ktorý prvýkrát vyšiel v máji roku 2000. Jeho reedícia na CD DVD-A vyšla v roku 2008. 
Charakteristiky.
Tento album spolu s predchádzajúcim "Stupid Dream" sú považované za zvukovo viac komerčne zamerané, v porovnaní s ich predchádzajúcou tvorbou, či skôr heavy metalové albumy, ktoré nasledovali v ďalších rokoch. Album je delený na dve časti medzi skladbami „Rest Will Flow“ a „Hatesong“. Prvá časť je viacej popovo melodická a druhá má skôr experimentálny charakter.
Odozva na album bola vo všeobecnosti pozitívna. Časopis "Classic Rock" ho opisoval „ako album hudobne nápaditých ohromujúcich piesní“. "Allmusic" najviac vyzdvihoval ako najlepšie Wilsonove skladby „Feel So Low“ a „The Rest Will Flow“ Veľa tých, čo sa vyjadrovali poznamenali, že má zvuk pripomínajúci Pink Floyd.
Helena Vrtichová

Helena Vrtichová (* 1. december 1952, Nové Mesto nad Váhom) je slovenská speváčka.
Zo života.
Dlhé roky pôsobila a spievala aj v Česku. Svoje piesne spieva a v zábavnej show Pesničky z kasína. Účinkovala v reláciách Repete a Kaviareň Slávia. Pracovala taktiež ako poštárka v Novom Meste nad Váhom.
Eutelidas

Eutelidas ("Eutelidas") môže byť:
Zlatá brána (Jeruzalem)

Zlatá brána (hebr. "הרחמיםשער" "Šá'ar Harachim" "Brána milosrdenstva",o arab. "Brána večného života") je najstaršia z existujúcich brán jeruzalemských mestských hradieb.
Pre kresťanov je táto brána významná tým, že na Kvetnú nedeľu ňou údajne vstúpil Ježiš Kristus do Jeruzalema. Pre Židov je tiež významná, pretože veria, že ňou prejde Mesiáš keď znovu zostúpi na Zem tak, ako to je písané v Starom zákone.
V roku 1541 bránu uzavrel sultán Süleyman I., aby zabránil Mesiášovmu príchodu.
Brána sa nachádza na východnej strane Chrámovej hory, počas biblických dôb bola využívaná na rôzne rituálne účely.
Jeruzalemských brán je celkovo 11, z toho 7 je otvorených a 4 uzavreté.
Ľadovec

Ľadovec môže byť:
Terra Australis

Terra Australis alebo aj "Terra Australis Incognita" (z latinčiny voľne preložené ako „neznáma krajina na juhu“), bol predpokladaný, avšak neexistujúci kontinent, ktorý sa objavoval na mapách od 15. do 18. storočia.
Tento kontinent prvýkrát predpovedal Aristoteles. Ideu neznámej južnej pevniny potom v 2. storočí rozpracoval Klaudios Ptolemaios, ktorý veril, že Indický oceán je na juhu uzavretý doteraz neznámou južnou krajinou a že táto krajina udržuje v rovnováhe krajiny na severnej pologuli. Počas renesancie bol Ptolemaios hlavným zdrojom informácií pre európskych kartografov, ktorí Terra Australis začali zakresľovať do svojich máp.
Postupné námorné objavy nútili kartografov zmenšovať veľkosť zakresľovania Južnej krajiny, avšak aj naďalej zdieľali Ptolemaiov názor na jej existenciu. Bežne potom tento kontinent zakresľovali v oblasti južného pólu, ale v oveľa väčšom rozsahu než má v skutočnosti Antarktída.
Nový Zéland, ktorý videl ako prvý Európan Abel Tasman v roku 1642, bol považovaný za časť Terra Australis, rovnako ako niektoré časti Afriky a Austrálie.
V 16. storočí bolo vypravených niekoľko námorných expedícii s cieľom nájsť Terra Australis. V rokoch 1722 až 1723 to bola výprava holandského admirála Jacoba Roggevena, ktorej sa však podarilo objaviť iba niekoľko ostrovov, okrem iného Veľkonočný ostrov.
Na výraznom upresnení predstavy o Terra Australis sa podieľali objavitelia James Cook, Matthew Flinders a Jules Dumont d'Urville. James Cook oboplával Nový Zéland a dokázal tak, že nie je časťou rozsiahleho južného kontinentu. Počas druhej výpravy oboplával svet po veľmi vysokých južných šírkach. Na niekoľkých miestach dokonca prekročil južný polárny kruh a dokázal tak, že Terra Australis, ak existuje, musí ležať v južných polárnych krajoch.
Matthew Flinders viedol v roku 1801 výpravu skúmajúcu pobrežie Austrálie. Oboplával ju v oboch smeroch a vylúčil tak, že by mohla byť hľadanou Terra Australis. Objavil okrem iného aj Veľký bariérový útes a preskúmal záliv Carpentaria na severnom pobreží.
Snaha objaviť Terra Australis bola zavŕšená objavom Antarktídy, ktorú v roku 1820 prvýkrát nezávisle od seba zbadali Fabian Bellingshausen, Edward Bransfield a Nathaniel Palmer.
Nové Holandsko

Nové Holandsko je historický názov pre dnešnú Austráliu. Meno prvýkrát použil holandský moreplavec a objaviteľ Abel Tasman (podľa holandskej provincie Holandsko) v roku 1644 a používalo sa ďalších 150 rokov. 
Po založení osady v Novom Južnom Walese sa termínom "Nové Holandsko" označovala západná časť Austrálie, ktorá v tom čase nebola na rozdiel od východnej časti do Nového Južného Walesu zahrnutá. Šlo teda zhruba o územie, ktoré sa dnes nazýva Západná Austrália. 
Britský kartograf a moreplavec Matthew Flinders v roku 1804 odporučil používanie názvu Austrália miesto termínu Nové Holandsko, avšak až po roku 1824 britská vláda tento názov oficiálne schválila. V Holandsku sa výraz "Nieuw Holland" používal pre austrálsky kontinent až do konca 19. storočia, v súčasnosti však tento názov takmer úplne vymizol.
Sojuz TM-6

Sojuz TM-6 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-6 vyštartoval 29. septembra 1988 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Na palube kozmickej lode bol aj prvý afganský kozmonaut Abdul Ahad Mómand.
Sojuz TM-12

Sojuz TM-12 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-12 vyštartoval 18. mája 1991 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Helen Sharmanová sa pri tomto lete stala prvou Britkou vo vesmíre. Išlo o 12. expedíciu k Miru.
Sojuz TM-13

Sojuz TM-13 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-13 vyštartoval 2. októbra 1991 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Na palube kozmickej lode bol aj prvý kozmonaut kazašskej národnosti Toktar Aubakirov a prvý rakúsky kozmonaut Franz Viehböck. Išlo o 13. expedíciu k Miru, poslednú pred rozpadom Sovietskeho zväzu.
Växjö

Växjö () je švédske mesto v provincii Småland, 195 km juhovýchodne od Göteborgu. V roku 2010 tu žilo vyše 60 000 obyvateľov. 
Názov vznikol pravdepodobne zlúčením slov "väg" (cesta) a "sjö" (jazero). Mesto leží medzi jazerami cez ktoré v zime po zamrznutí viedla cesta. Podľa legendy sem kresťanstvo priniesol misionár Sigfrid, od roku 1170 tu bolo biskupstvo a pútnické miesto. Mestské práva získalo od kráľa Magnusa IV. 13. februára 1342. Vzhľadom na umiestnenie medzi súperiacim Švédskom a Dánskom bolo mnohokrát zničené, avšak mohlo aj ťažiť z cezhraničného obchodu. 
V meste stojí katedrála zo 14. storočia. Pri vchode je runový kameň. V okolí sú hrady Teleborg a Kronoberg. Sídli tu univerzita Linnaeus, pomenovaná po Carlovi Linné, ktorý v meste od roku 1716 študoval.
Železničná trať Kolín – Havlíčkův Brod

Železničná trať Kolín - Havlíčkův Brod (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom 230) je dvojkoľajná železničná trať s dĺžkou 75,3 km, ktorý spája Stredočeský a kraj Vysočina.
Správcom infraštruktúry trate je Správa železničnej dopravnej cesty a pravidelnú osobnú dopravu zaisťujú České dráhy. 
História.
Trať bola postavená spoločnosťou Rakúska severozápadná železnica a sprevádzkovaná v dvoch etapách v rokoch 1869 a 1870. Po zábere Sudet bola urýchlene zdvojkoľajnená bezo zmeny smerového vedenia a v roku 1965 elektrifikovaná. V stanici Kutná Hora vznikol styk siete jednosmernej 3 kV a striedavej 25 kV/50 Hz trakcie. Výmena lokomotív sa tu vykonáva pomocou lokomotívy nezávislej trakcie. S nástupom viacsystémových lokomotív potreba prepriahania rušňov klesla a teraz prepriahajú len niektoré nákladné vlaky.
Doprava.
Na trati prebieha všetok druh dopravy. Vlaky pohybujúce sa iba na úseku Kolín - Kutná Hora sú ťahané lokomotívami pre jednosmernú trakciu a od Kutnej Hory do Havlíčkovho Brodu lokomotívami pre striedavú trakciu.
Do začiatku 21. storočia jazdili na trati medzištátne vlaky EuroCity, v súčasnosti tu diaľkovú dopravu zaisťujú rýchliky Praha - Havlíčkův Brod - Brno.
Deadwing

Deadwing je ôsmy štúdiový album britskej progresívnej kapely Porcupine Tree, ktorý prvýkrát vyšiel v 28. marca 2005. Tento album sa rýchlo stal najpredávanejším albumom kapely, až kým ho neprekonal nasledujúci projekt s názvom "Fear of a Blank Planet". Kompozícia albumu "Deadwing" je založená na fiktívnom filmovom scenári, ktorý napísali Steven Wilson a Mike Bennion. Wilsonovým zámerom bolo tento scenár zrealizovať v reálnom filme.
Charakteristiky.
K albumu vyšli dva single: „Shallow“ a „Lazarus“. Pieseň „Shallow“ zaznela aj vo filme "Four Brothers". Počuť ju hrať na pozadí v bare. K albumu boli nakrútené tri videá: „Lazarus“, „The Start of Something Beautiful“ a „Glass Arm Shattering“.
Na nahrávaní albumu spolupracoval aj Adrian Belew z kapely King Crimson, ktorý nahral sólovú gitaru v piesňach „Deadwing“ a „Halo“, z kapely Opeth sa nahrávania zúčastnil Mikael Åkerfeldt, ktorý pridal svoje vokály do skladieb „Deadwing“, „Lazarus“ a „Arriving Somewhere But Not Here“. Hrá aj druhú sólovú gitaru v kompozícii „Arriving Somewhere But Not Here“.
Napriek tomu, že album je založený na motíve filmového scenára, jeho kompletný príbeh nebol nikdy oznámený. Bolo to z dôvodu toho, že by sa tým prezradila pointa, výsledný efekt, filmu. Malo ísť o neskutočný, strašidelný dej a album sa mal stať akousi jeho súčasťou. Inšpiráciou k filmu bola pre Wilsona práce filmárov, akými boli diela ktoré natočili David Lynch a Stanley Kubrick.
Album "Deadwing" získal na Surround Expo 2005 ocenenie "Best Made-For-Surround Title" a bol v tom roku druhým najlepším v hodnotení časopisu "Sound &amp; Vision" V časopise "Classic Rock" sa "Deadwing" stal albumom roku 2005. Tento istý časopis ho zaradil v roku 2010 do desiatky najlepších albumov progresívneho rocku dekády.
Zoznam skladieb.
Nahrávka, ktorá vyšla v apríli 2005 na vinylovom dvojalbume.
Táto edícia obsahuje aj dve sklady „Lazarus“ na CD sinngli a poster
Wádí al-Abíd

Wádí al-Abíd (z ) môže byť wádí a rieka
Piadivka netýkavková

Piadivka netýkavková ("Xanthorhoe biriviata") je nočný motýľ z čeľade piadivkovité ("Geometridae"). V priebehu roka má dve generácie.
Tom Bell

Thomas „Tom“ W. Bell (pseudonym: "T.O. Morrow"; * 1966) je americký právnik, filozof a univerzitný pedagóg, predstaviteľ extropianskeho myslenia. V súčasnosti (2014) pôsobí ako profesor na Dale E. Fowler School of Law, Chapman University v meste Orange v Kalifornii a zoberá sa najmä právom duševného vlastníctva.
Život.
V roku 1987 získal titul Bachelor of Arts v odbore filozofia na University of Kansas, v roku 1989 Master of Arts taktiež v odbore filozofia na University of Southern California. Následne študoval právo na University of Chicago Law School, kde v roku 1993 získal titul Juris Doctor. Pôsobí tiež ako riaditeľ Telekomunikačných a technologických štúdií na Cato Institute.
Extropiánske aktivity.
V januári 1988 uviedol pojem extropia. Spolu s Maxom Moreom založil časopis "Extropy", ktorého prvé číslo bolo vydané v auguste 1988 (s podtitulkom "Vaccine for Future Shock"), nákladom 50 výtlačkov. V redakčnej rade časopisu pôsobil aj po nástupe na štúdium práva. V roku 1991 bol ako nezisková vzdelávacia organizácia založený Extropy Institute, v ktorom pôsobil ako viceprezident a riaditeľ.
Právnické aktivity.
Od roku 1998 pôsobí na Chapman University Dale E. Fowler School of Law v meste Orange v Kalifornii. Zaoberá sa problematikou práva v informačnom veku, duševným vlastníctvom, internetovým právom, copyrightom, korporáciami a ďalšími oblasťami súvisiacimi s najnovšími problémami práva spojenými s pokročilými technológiami.
Dielo.
Monografie
Články a štúdie
Ostatná publikačná činnosť
Externé odkazy.
Hodites (syn Herakla)

Hodites alebo Hodités ("Hodites"/iný prepis:"Hodités") je v gréckej mytológii syn Herakla a jeho druhej manželky Déianeiry.
Do mýtov sa zapísal ako syn najväčšieho gréckeho hrdinu Herakla. Antický autor Diodoros Sicílsky uvádza, že Herakles a Déianeira mali okrem neho aj synov Hylla a Glénea. V dramatickom diele Herakles od starogréckeho dramatika Euripida, ktoré uviedli v Aténach v roku 430 pred Kr. figuruje medzi deťmi Herakla a jeho manželky Déianeiry aj dcéra Makaria. 
Po smrti Herakla mykénsky kráľ Eurystheus prenasledoval jeho deti s veľkým vojskom až do Atén, kde pod hrozbou vojny žiadal aténskeho kráľa Démofona o ich vydanie. Keď veštec Aténčanom poradil, že sa zachránia iba ak obetujú život ušľachtilej dievčiny, Makaria sa sama ponúkla, aby zachránila Atény a svojich súrodencov.
Anders Sandberg

Anders Sandberg (* 11. júl 1972, Solna, Švédsko) je švédsky filozof, futurológ a transhumanista. 
Aktivity.
Zaoberá sa technológiami zdokonaľujúcimi človeka. Je autorom viacerých kníh a publikácií, zaoberajúcich sa transhumanizmom. Pravidelne vystupuje na transhumanistických konferenciách. Pracuje ako výskumník na Future of Human Institute na Oxfordskej univerzite.
Technológie zdokonaľujúce človeka.
Anders Sandberg rozdelil technológie zdokonaľujúce človeka na štyri skupiny, kde zahrnul prostriedky a nástroje rozširovania kapacity a schopnosti mysle. Urobil tak vo svojom príspevku na konferencii Extro 3 v roku 1997. Týmito štyrmi skupinami sú interný hardware, externý hardware, interný software a externý software.