burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Gershwinova cena

Gershwinova cena Kongresovej knižnice za populárnu hudbu (skrátene Gershwinova cena) je ocenenie udeľované skladateľovi alebo interpretovi za celoživotný prínos v populárnej hudbe. Cenu začala v roku 2007 udeľovať Kongresová knižnica a pomenovaná je po bratoch Georgeovi a Irovi Gershwinovcoch, ktorí ako skladatelia a textári výrazne prispeli do klasickej aj populárnej hudby. Prvým oceneným umelcom sa stal Paul Simon.
História.
Cenu vytvorili bratia Peter a Bob Kaminskí spolu s Cappym McGarrom, Markom Krantzom a Daltonom Delanom, ktorí sú aj autormi ocenenia Marka Twaina. Cena sa udeľuje za „hlboký a pozitívny vplyv populárnej hudby vo svetovej kultúre“ ako súčasť poslania Kongresovej knižnice v uznaní a oslave kreativity. Držitelia Gershwinovej ceny sú „etalónom najvyššej kvality podobne ako bratia Gershwinovci“. Na výbere ocenených sa podieľajú pracovníci hudobného oddelenia Kongresovej knižnice spolu hudobnou komunitou.
1. marca 2007 oznámili, že prvým oceneným touto novou cenou sa stane Paul Simon, ktorý je držiteľom cien ako "Žijúca legenda" či "Klugeho cena". Simonovi bolo ocenenie odovzdané počas Gala koncertu vo "Warnerovom divadle" vo Washingtone 23. mája 2007. Ceremónia bola 27. júna 2007 odvysielaná aj na kanáli PBS (Public Broadcasting Service). Zúčastnilo sa ho mnoho významných a známych umelcov, napríklad Yolanda Adamsová, Marc Anthony, Shawn Colvin, Jerry Douglas, Philip Glass, Lyle Lovett, Stephen Marley, Dianne Reeves, James Taylor či Stevie Wonder, ale aj Simonov dlhoročný kolega z dua „Simon a Garfunkel“, Art Garfunkel.
3. septembra 2008 Kongresová knižnica oznámila, že druhým oceneným sa stane Stevie Wonder. Prezident Barack Obama odovzdal Wonderovi cenu pri ceremónii v Bielom dome 25. februára 2009. Zúčastnili sa jej interpreti ako India.Arie, Tony Bennett, Wayne Brady, Diana Krall, Mary Mary, Martina McBride, Paul Simon, Esperanza Spalding či will.i.am.
O približne rok neskôr, 18. novembra 2009, knižnica oznámila, kto bude tretím oceneným umelcom. Stal sa ním Sir Paul McCartney. Ceremónia pre McCartneyho bola v tzv. Východnej izbe Bieleho domu 2. júna 2010 za účasti prezidenta Obamy a jeho manželky. Tejto ceremónie sa zúčastnili aj Stevie Wonder, Elvis Costello, Jonas Brothers, Herbie Hancock, Corinne Bailey Rae, Dave Grohl, Faith Hill, Emmylou Harris, pianista Lang Lang a Jack White.
Slnko v sieti za Objav roka

Slnko v sieti za Objav roka bolo jedno zo špeciálnych ocenení vyhlasovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti. Čoby neštatutárna cena, bola udeľovaná formou finančnej prémie v hodnote 300.000 Sk, respektíve 10.000 € — za tvorivé počiny umelcov do 35 rokov. Odovzdávala sa však iba prechodne, počas dvoch ojedinelých ročníkov (20082010).
K roku 2023 bolo tak nominovaných 9 umelcov, víťaznú sošku obdržali dvaja z nich.
Elena Španielska

Infantka Elena Španielska, vojvodkyňa z Luga (celým menom "Elena Mária Izabela Dominika Silónska Borbónska a Grécka", * 20. december 1963, Madrid, Španielsko) je španielska infantka, najstaršie dieťa bývalého španielskeho kráľa Juana Carlosa I. a Žofie Gréckej. Je treťou v poradí v nástupníctve na španielsky trón po dcérach svojho brata Filipa VI., Leonor a Sofii.
Pôvod.
Elena je prvorodenou dcérou bývalého španielskeho kráľa Juana Carlosa I. a jeho manželky, dcéry gréckeho kráľa Pavla I., Žofie Gréckej. 
Život.
Počas štúdií v Paríži v roku 1987 stretla svojho budúceho manžela, Jaimeho de Marichalar y Sáenz de Tejadu, syna grófa a grófky z Ripalda. Zosobášili sa 18. marca 1995 v katedrále v Seville a jej otec, španielsky kráľ Juan Carlos jej udelil doživotný titul vojvodkyne z Luga. Od novembra 2007 žili manželia oddelene a v januári 2010 sa rozviedli. Rozvodom s infantkou Elenou stratil Jaime de Marichalar právo používať vojvodský titul a zároveň prestal byť oficiálnym členom španielskej kráľovskej rodiny.
Slnko v sieti za Najlepší zahraničný film

Slnko v sieti za Najlepší zahraničný film bolo jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za cudzojazyčné hrané filmy. Odovzdávalo sa dočasne, počas prvých piatich ročníkov (20062014).
K roku 2023 bolo tak nominovaných 16 filmov, víťaznú sošku obdržalo 5 titulov.
Slnko v sieti za Najlepšiu hudbu

Slnko v sieti za Najlepšiu hudbu je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za skomponovanie hudby. Je odovzdávané pravidelne, počnúc prvým súťažným ročníkom (2006). 
K roku 2023 bolo doteraz nominovaných 34 tvorcov, či inak celkom 47 umeleckých výkonov. Víťaznú sošku obdržalo 9 z nich, traja hudobní skladatelia navyše opakovane.
2. slovenská futbalová liga 1997/1998

2. slovenská futbalová liga 1997/98 bol 5. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku.
Nováčikmi boli FC Nitra a FK ZŤS Kerametal Dubnica nad Váhom, ktorí vypadli z 1. ligy a 4 víťazi regionálnych 3. líg Matadorfix Bratislava, FK Slovan Duslo Šaľa, FAC LB Zvolen a FC Steel Trans Ličartovce.
Víťazom s právom postupu do Mars superligy sa stala Nitra, z druhého miesta postúpila aj Dubnica nad Váhom. Do 3. ligy vypadli posledné 4 družstvá ŠK ZŤS VTJ Martin, TJ ŠM Gabčíkovo, FAC LB Zvolen a Matadorfix Bratislava.
Matka veriacich

Matka veriacich (, v množnom čísle ) je čestný titul, ktorý moslimovia používajú pre jedenásť alebo trinásť manželiek proroka Mohameda. Titul vychádza z koránu (súra 33 ája 6):
Pamphilus

Pamphilus môže byť:
Pamfilos

Pamfilos ("Pamfilos") môže byť:
Šiprúň

Šiprúň môže byť:
Zoznam vrcholov vo Veľkej Fatre

Zoznam vrcholov vo Veľkej Fatre zahŕňa pomenované veľkofatranské vrcholy s nadmorskou výškou aspoň 1300 m. Zoznam vychádza z údajov na webe Treking.cz, ktorý obsahuje súpis vrcholov s nadmorskou výškou nad 1350 m. Vrcholy s nadmorskou výškou v rozmedzí 1300 až 1350 m boli doplnené podľa máp dostupných na stránkach Hiking.sk. Nadmorské výšky pochádzajú z Úradu geodézie, kartografie a katastra SR. Ako hranica pohoria boli považované hranice rovnomenného geomorfologického celku.
Európska filmová akadémia

Európska filmová akadémia (EFA), založená v roku 1988 so sídlom v Berlíne, je združením združujúce celkom 3240 odborníkov z odvetvia filmového priemyslu. EFA iniciuje a participuje pri mnohých aktivitách súvisiacich s filmovou politikou, rovnako ako aj s ekonomickými, umeleckými a vzdelávacími aspektami predmetu jej zájmu. Zároveň každoročne vyhlasuje Európske filmové ceny, ktoré oceňujú mimoriadne diela európskej kinematografie v 21 kategóriách. Od roku 1996 je jej prezidentom nemecký filmový režisér Wim Wenders.
EFA

EFA môže byť:
EfA môže byť:
Slnko v sieti za Najlepšiu kameru

Slnko v sieti za Najlepšiu kameru je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za kameramanský výkon, resp. snímanie obrazov. Je odovzdávané pravidelne, počnúc prvým súťažným ročníkom (2006). 
K roku 2023 bolo doteraz nominovaných 20 tvorcov, či inak celkom 39 umeleckých výkonov. Víťaznú sošku obdržalo 9 z nich, dvaja kameramani navyše opakovane.
Slnko v sieti za Najlepší strih

Slnko v sieti za Najlepší strih je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za strihový výber záberov. Je odovzdávané pravidelne, počnúc prvým súťažným ročníkom (2006). 
K roku 2023 bolo doteraz nominovaných 25 tvorcov, či inak celkom 45 umeleckých výkonov. Víťaznú sošku obdržalo 10 z nich, štyria strihači navyše opakovane.
Ktésippos

Ktésippos ("Ktésippos") môže byť:
Slnko v sieti za Najlepší zvuk

Slnko v sieti za Najlepší zvuk je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za zvukový výkon, resp. zabezpečenie zvuku. Je odovzdávané pravidelne, počnúc prvým súťažným ročníkom (2006). 
K roku 2023 bolo doteraz nominovaných 32 tvorcov, či inak celkom 51 umeleckých výkonov. Víťaznú sošku obdržalo 14 z nich, traja zvukári navyše opakovane.
Thrasyanor

Thrasyanor alebo Thrasyanór ("Trasyanor/iný prepis Trasyanór") je v gréckej mytológii syn Ktésippa, syna hrdinu Herakla.
Podľa antického autora Pausania sa Thrasyanor stal otcom Antimacha, ktorého syn Déifontes bol jedným z vodcov Dórov, dobýjajúcich mykénsky Peloponéz. Hlavne zásluhou jeho vodcovských schopností si Dóri nakoniec podmanili Argos.
Jaime de Marichalar

Jaime de Marichalar (* 7. apríl 1963, Pamplona, Navarra, Španielsko), celým menom "Jaime Rafael Ramos María de Marichalar y Sáenz de Tejada" je bývalým manželom španielskej infantky Eleny, vojvodkyne z Luga.
Životopis.
Jaime de Marichalar pochádza z aristokratickej rodiny. Narodil sa ako štvrté z piatich detí 8. vojvodu z Ripaldy Amalia de Marichalar y Bruguera a jeho manželky Máríe de la Concepción Sáenz de Tejada y Fernández de Boadilla. Študoval na jezuitských školách v Burgose, San Estanislao de Kostka v Madride a Yago School v Dubline. Vysokoškolské štúdium zameral na ekonomiku a špecializoval sa na obchodný manažment a marketing, hoci nikdy nezískal diplom. Od roku 1995, po sobáši s infantkou Elenou sa stal členom Kráľovskej vojenskej kavalérie Sevilly, šľachtického cechu založeného v roku 1670.
Manželstvo.
V roku 1987 stretol v Paríži svoju budúcu manželku infantku Elenu, ktorá tam študovala francúzsku literatúru. Zosobášili sa 18. marca 1995 v katedrále v Seville. Od novembra 2007 žili manželia oddelene. Vojvoda a vojvodkyňa z Luga sa rozviedli v decembri 2009 a definitívne bolo manželstvo ukončené 21. januára 2010. Rozvodom s infantkou Elenou stratil Jaime de Marichalar právo používať vojvodský titul, tituly ako španielsky veľmož a Excelencia a zároveň prestal byť oficiálnym členom španielskej kráľovskej rodiny.
Dymas

Dymas ("Dymas") môže byť v gréckej mytológii:
Kristína Španielska

Infantka Kristína Španielska, vojvodkyňa z Palmy de Mallorca (* 13. jún 1965, Madrid, Španielsko), celým menom "Kristína Federika Viktória Antónia de la Santísima Trinidad Bourbónska a Grécka", je dcéra bývalého španielskeho kráľa Juana Carlosa I. a Žofie Gréckej. Je šiestou v poradí v nástupníctve na španielsky trón po svojom bratovi Filipovi a jeho dcérach infantkách Leonor a Sofii, sestre Elene a jej deťoch. Má staršiu sestru Elenu a brata Filipa VI..
Detstvo.
Kristína je druhorodenou dcérou bývalého španielskeho kráľa Juana Carlosa I. a jeho manželky, dcéry gréckeho kráľa Pavla I., Žofie Gréckej.
Vzdelanie.
Infantka Kristína absolvovala stredoškolské štúdium na Santa María del Camino a promovala na madridskej Univerzite Complutense v roku 1989, kde získala diplom z politických vied. Následne pokračovala v štúdiu na New York University, kde získala diplom z medzinárodných vzťahov v roku 1990. Praktické skúsenosti získala prácou pre UNESCO v Paríži. Plynule ovláda španielčinu, katalánčinu, angličtinu a gréčtinu.
Súkromie.
Infantka Kristína sa vydala za profesionálneho hráča hádzanárskeho tímu FC Barcelona Iñakiho Urdangarína v Barcelone 4. októbra 1997 a jej otec, španielsky kráľ Juan Carlos im udelil doživotný titul vojvodu a vojvodkyne z Palmy de Mallorca. V rokoch 2009 - 2012 žili vo Washingtone, kde jej manžel pracoval pre spoločnosť Telefónica.
Slnko v sieti za Najlepšie kostýmy

Slnko v sieti za Najlepšie kostýmy je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za návrhy umeleckých kostýmov. V samostatnej podobe je odovzdávané nepravidelne, počnúc tretím súťažným ročníkom (2010). 
K roku 2023 bolo doteraz nominovaných 15 tvorcov, či inak celkom 34 umeleckých výkonov. Víťaznú sošku obdržali 4 kostyméri, dvaja navyše opakovane.
Iñaki Urdangarin Liebaert

Vojvoda z Palmy de Mallorca Iñaki Urdangarin Liebaert (* 15. január 1968, Zumarraga, Gipuzkoa, Španielsko) je manžel španielskej infantky Kristíny, vojvodkyne z Palmy de Mallorca a bývalý profesionálny hádzanár.
Životopis.
Iñaki Urdangarin pochádza zo siedmych detí Juana Márie Urdangarina Berriochou a Claire Françoise Liebaertovej Courtainovej. Jeho starí rodičia z otcovej strany (Laureano de Urdangarin y Larrañaga (1898–1982) a Ana de Berriochoa y Elgarresta (1902–1996) ) patrili k nižšej baskickej aristokracii.
Športová kariéra.
V 18. rokoch sa Iñaki Urdangarin stal profesionálnym hádzanárom za klub FC Barcelona, kde pôsobil do roku 2000. Ako člen španielskeho hádzanárskeho tímu sa zúčastnil v rokoch 1992 (Barcelona), 1996 (Atlanta) a 2000 (Sydney) na Letných olympijských hrách. V rokoch 1996 a 2000 získal jeho tím bronzovú medailu.
Vzdelanie.
Iñaki Urdangarin úspešne absolvoval vysokoškolské štúdiá na ESADE (Escuela Superior de Administración y Dirección de Empresas) v Barcelone, kde získal diplom MBA z obchodnej administratívy zameranej na oblasť manažmentu. 
V apríli 2001 sa stal členom Španielskej olympijskej komisie a vo februári 2004 bol zvolený za prvého podpredsedu. 
V roku 2001 mu bol udelený Grand Cross of the Spanish Royal Order of Sports Merit.
Súkromie.
V roku 1996 na Letných olympijských hrách v Atlante sa Iñaki Urdangarin zoznámil s infantkou Kristínou, s ktorou sa zosobášil 4. októbra 1997 v Barcelone. Sobášom získal doživotný titul Vojvoda z Palmy de Mallorca. Do roku 2009 žila rodina v Barcelone, kde pôsobil v riadiacej funkcii spoločnosti "Motorpress Ibérica" a ako zakladajúci partner spoločnosti "Nóos Consultoría Estratégica". Po presťahovaní sa do Washingtonu pracoval pre spoločnosť Telefónica.
Škandál.
V novembri 2011 bol vojvoda obvinený z podvodu - daňových únikov, falšovania dokumentov a sprenevery vo výške 5,8 miliónov eur vo verejných fondoch cez charitatívne nadácie ako Nóos Institute, keď pre svoju firmu Aizoon získal množstvo verejných zákaziek v Španielsku a na Malorke. Časť peňazí z týchto predražených zákaziek odosielal na svoje súkromné bankové kontá v cudzine (Belize, Spojené kráľovstvo), čo v decembri 2011 potvrdil Protikorupčný úrad.
V dôsledku tohto korupčného škandálu španielsky kráľovský dvor vydal prehlásenie, že vojvoda z Palmy de Mallorca sa nebude zúčastňovať na oficiálnych vystúpeniach kráľovskej rodiny. Vo februári 2012 bol Iñaki Urdangarín postavený pred korupčný súd, kde všetky obvinenia poprel. Je vyšetrovaný spolu s ďalšími 14 ľuďmi.
V januári 2013 španielsky kráľovský dvor odstránil z oficiálnej webovej stránky kráľovskej rodiny akékoľvek informácie o Urdangarínovi, vojvodovi z Palmy de Mallorca.
Lóve (film)

Lóve je slovenský film režiséra Jakuba Kronera, natočený v roku 2011.
Film dosiahol v roku 2011 návštevnosť takmer 118 000 divákov, vďaka čomu bol svojho času tretím najúspešnejším filmom v histórii slovenskej kinodistribúcie. 
S rovnakým obsadením hlavných úloh (Michal Nemtuda, Kristína Svarinská, Jakub Gogál a Dušan Cinkota) vychádza 24. októbra 2024 pokračovanie filmu s názvom "Lóve 2".
Argeios (syn Déifonta)

Argeios ("Argeios") je v gréckej mytológii syn Heraklovca Déifonta a jeho manželky Hyrnétho, dcéry argejského kráľa Temena.
Argeios, jeho bratia Xanthippos, Antimenes a sestra Orsobia boli deťmi Déifonta a Hyrnétho, ktorí kvôli nezhodám s bratmi Hyrnétho opustili Argos a usadili sa v meste Epidauros, ležiacom na východe Argolidy. Bratia Hyrnetho sa na nich hnevali preto, že ich otec Temenos favorizoval viac dcéru a jej schopného manžela, ako ich. I keď jej bratia nakoniec dosiahli svoj cieľ, ktorým bol trón v Argu, aj naďalej proti nim brojili. Keisos a jeho bratia boli totiž toho názoru, že Déifontovi najviac ublížia, ak sa im podarí Hyrnétho od neho odlúčiť. Keď neuspeli, bratia Kerynes a Falkes prišli na nápad, že ju unesú. Po únose ich potom Déifontes prenasledoval a hneď ako ich dohonil, šípom skolil Keryna, ale na Falka, ktorý držal Hyrnétho, sa neodvážil vystreliť, lebo sa bál, že schybí. Keď sa ju potom snažil dostať z jeho zovretia, Hyrnétho bratom navlačovaná, počas ich zúrivého boja na následky zranení umrela.
Déifontes a jeho deti potom jej mŕtve telo pochovali, nad hrobom jej následne dali vybudovať "héroón" a okrem iných pôct ustanovili, že z olív a z plodov iných stromov, ktoré vyrastú na tomto okrsku, nesmie nikto nič odniesť, ale všetko sa musí nechať v zemi zasvätenej Hyrnétho. Miesto, kde ju pochovali, dostalo meno "Hyrnéthion".
James Woods

James Howard Woods (* 18. apríl 1947, Vernal, Utah, USA) je americký herec.
Počiatky.
Narodil sa vo Vernal v USA do rodiny Gaila Peytona Woodsa, vojenského úradníka (zomrel v roku 1960) a Marthy Woods. Woods má írskych predkov. Študoval na inštitúte technológie v Massachusetts. Bol tiež členom dramatického spolku Dramashop, kde hral a režíroval. Podľa vlastných slov sa stal hercom vďaka otcovi Bena Afflecka, Timovi. 
Kariéra.
Pred kamerou sa prvýkrát objavil v roku 1971 v televíznom filme "All the Way Home". Divákom je známy z množstva úspešných celovečerných filmov. K tým najznámejším patria snímky ako "Vtedy v Amerike", "Půlnoční podraz", "Kasíno", "Smrť panien ", "John Q" alebo "Buď cool".
Objavil sa tiež v hlavnej úlohe seriálu "Shark".
Ocenenia.
Woods je držiteľom Zlatého glóbusu z roku 1986 za televízny film "Promise". Na toto ocenenie bol nominovaný ešte osemkrát. Dostal aj dve nominácie na Oscara. Získal ďalších 19 ocenení, ku ktorým patria aj dve ceny Emmy. Celkom bol nominovaný na 29 ocenení. 
Osobný život.
Obchoduje s historickými artefaktmi, hrá poker, golf a rád varí.
Jiří Bartoška

Jiří Bartoška (* 24. marec 1947, Děčín) je český herec a filmový organizátor.
Život.
Po štúdiách na brnianskej JAMU asi rok hral v brnianskom Divadle na provázku (Husa na provázku), potom v roku 1973 presídlil na sever Čiech do ústeckého Činoherného štúdia odkiaľ neskôr, v roku 1978 prešiel do pražského Divadla Na zábradlí. V roku 1991 z tohto divadla odišiel spoločne s mnohými svojimi kolegami hercami do novozaloženého Divadla Bez zábradlí, kde pôsobí dodnes.
Ide tiež o úspešného filmového a televízneho herca. Často tiež prepožičiava svoj hlas ako voiceover pri komentovaní cestopisných a dokumentárnych filmov.
Za socializmu podpísal v roku 1977 tzv. antichartu, ale aj petíciu za prepustenie Václava Havla z väzenia i Několik vět. 19. novembra spoluzakladal Občianske fórum, patril medzi blízkych Havlových spolupracovníkov. Na manifestácii 10. decembra 1989 oznámil na Václavskom námestí jeho kandidatúru na prezidenta ČSSR.
Od roku 1994 pôsobí ako prezident Medzinárodného filmového festivalu v Karlových Varoch, kde spolupracuje najmä s filmovou kritičkou Evou Zaoralovou. V roku 2017 získal "Českého lva za mimořádný přínos kinematografii", spolu s Evou Zaoralovou.
Koloman Belopotocký

Ján Nepomuk Koloman Belopotocký (staršie "Belopotoczky", v literatúre niekedy aj ako "Belepotoczky; pokrstený ako János Kálman Bielopoloczky") (* 6. február 1845, Ružomberok † 15. december 1914 Veľký Varadín (Oradea), dnešné Rumunsko) bol rímskokatolícky duchovný, poľný vikár rakúsko-uhorskej armády.
Životopis.
Narodil sa v rodine Ľudovíta Belopotockého a jeho manželky Eufrozíny rod. Malarčékovej. Gymnaziálne štúdia absolvoval v Ružomberku a Levoči. Teológiu študoval na univerzite v Innsbrucku ako bohoslovec spišskej diecézy. 14. júna 1860 ho vysvätili na kňaza v tirolskom Brixene (dnes Taliansko). Na viedenskej univerzite pokračoval v teologickom štúdiu a v roku 1872 tam získal titul doktor teológie. Následne pôsobil ako profesor teológie a rektor v seminári na Spišskej Kapitule. V roku 1876 ho ostrihomský arcibiskup Ján Šimor povolal za rektora do centrálneho seminára v Budapešti. Od roku 1882 pôsobil vo Viedni na Frintaneu (Augustineu) a zároveň bol dvorným kaplánom rakúskeho cisára.
6. júna 1890 ho František Jozef I. vymenoval za apoštolského poľného vikára, t.j. najvyššieho duchovného rakúsko-uhorských ozbrojených síl. Apoštolský poľný vikár bol fakticky biskup personálnej diecézy, ktorá zahŕňala celú ríšu a do jej jurisdikcie patrili všetci príslušníci rakúsko-uhorskej armády, námorníctva a žandárstva, ako aj ich rodiny. Toto menovanie bolo potvrdené svätou stolicou 22. júla 1890 a bol menovaný za titulárneho biskupa trikalského. Biskupské svätenie prijal z rúk spišského biskupa Juraja Čásku v katedrále sv. Martina v Spišskom Podhradí. V tom istom roku sa stal aj kanonikom latinskej katedrálnej kapituly vo Veľkom Varadíne. 
V pozícii poľného vikára pôsobil 21 rokov, tejto funkcie sa vzdal 1. júna 1911. Následne pôsobil ako veľprepošt katedrálnej kapituly vo Veľkom Varadíne, kde aj v roku 1914 zomrel.
Wolverine (film)

Wolverine je americký film z roku 2013 s hlavnou postavou komiksového hrdinu Wolverina. Film vydala americká spoločnosť Twentieth Century Fox a je to šieste pokračovanie filmovej série X-Men. Hugh Jackman si zopakoval svoju rolu Logana (Wolverina). Scenár bol inšpirovaný limitovanou edíciou komiksov o Wolverinovi z roku 1982. Nadväzuje na udalostí vo filme ".
Synopsa.
Vo filme Logan cestuje do Japonska, kde sa stretne so svojim starým priateľom z vojny. Wolverine, ktorý je zbavený nesmrteľnosti, sa musí postaviť proti japonskej Jakuze, nebezpečným nindžom a smrtiacim samurajom, aby zachránil vnučku starého priateľa, Mariko.
Zaujímavosti.
Práca na filme začala v roku 2009, po vydaní ". Kvôli zemetraseniu a cunami, ktoré postihlo japonské ostrovy v marci 2011 museli natáčanie odložiť. Film bol nakoniec vydaný 24. júla 2013 na rôznych medzinárodných trhoch a zarobil 414,8 milióna amerických dolárov, čím sa stal tretím najziskovejším v rámci série.
Hudba.
Oficiálny soundtrack pre Wolverina zložil Marco Beltrami a obsahuje 22 skladieb.
Lipa (priezvisko)

Lipa (o význame pozri lipa) je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Bratislave, Skalici a obci Veľké Revištia (okres Sobrance).
Známi nositelia.
Pozri v článku Lipa (rozlišovacia stránka).
Lípa (priezvisko)

Lípa je české priezvisko s významom lipa. Najčastejšie je v mestách Praha, Veselí nad Moravou a Břeclav.
Známi nositelia.
Pozri v článku Lípa.
Antimachos (syn Thrasyanora)

Antimachos ("Antimachos") je v gréckej mytológii syn Thrasyanora z rodu "Heraklovcov".
Antický autor Pausanias uvádza, že Antimachos bol otec Déifonta, ktorý bol jedným z vodcov Dórov, dobýjajúcich mykénsky Peloponéz. Hlavne zásluhou jeho vodcovských schopností si Dóri nakoniec podmanili Argos.
Kazašská hokejová liga

Kazašská hokejová liga "(kaz. Шайбалық хоккей бойынша Қазақстан Республикасының ашық чемпионаты)" je najvyššia hokejová liga v Kazachstane.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Matej Kristín

Matej Kristín (* 24. január 1990, Ilava) je slovenský hokejový brankár. Je odchovancom klubu MHK Dubnica nad Váhom.
Klubový hokej.
Matej Kristín začínal s hokejom v Dubnici nad Váhom v klube HK Dubnica nad Váhom, rovnako ako jeho starší brat Miroslav Kristín. Z klubu HK Dubnica nad Váhom prestúpil do klubu HKM Zvolen pred ročníkom 2007/08 v ktorom chytal, ako jednotka v juniorskom tíme Zvolena. V tejto sezóne odchytal za Zvolen aj svoj premiérový zápas medzi mužmi. Práve počas tohto ročníka sa dostal aj na Majstrovstvá sveta do 18 rokov, kde nastúpil v troch stretnutiach. V novom ročníku chytal tiež ešte za juniorské mužstvo Zvolena, ale už si zachytal viac stretnutí v seniorskom hokeji. V sezóne odchytal 3 stretnutia v extralige za HKM Zvolen a 3 stretnutia v 1. hokejovej lige za klub HC 07 Detva. V novom ročníku odchytal v extralige desať stretnutí za HK Orange 20, ale sezónu dokončil v tíme HKM Zvolen, kde sa postavil do bránky v 11 stretnutiach v základnej časti a jednom v play-off. Aj v novom ročníku bol hráčom HKM Zvolen.
Pred ročníkom 2011/12 podpísal zmluvu s klubom HC Dukla Senica v 1. hokejovej lige. V jej drese sa stal jasnou jednotkou v mužstve, keď odchytal 37 zápasov v základnej časti a 7 v play-off. V tejto sezóne získal s klubom HC Dukla Senica prvoligové bronzové medaily.
Po jednej sezóne v 1. hokejovej lige podpísal zmluvu s klubom Dukla Trenčín. V jej drese odchytal celkovo 35 stretnutí, v ktorých mal 90,41 úspešnosť zákrokov a v priemere v nich inkasoval 2,94 gólu na zápas.
Od sezóny 2013/14 pôsobí vo Francúzsku. Zmluvu podpísal s klubom Lions Lyon HC v 2. najvyššej súťaži Division 1. Pre klub z Lyonu to bola úspešná sezóna, keď v lige získali titul a postúpili do najvyššej francúzskej ligy Ligue Magnus. V sezóne 2014/15, tak hrával v klube z Lyonu najvyššiu francúzsku ligu Ligue Magnus. &lt;br&gt;
Pred sezónou 2015/16 podpísal zmluvu so slovenským klubom HC Mikron Nové Zámky, ktorý bol nováčik v 1. hokejovej lige SR. S klubom vyhral 1. hokejovú ligu čo znamenalo, že si klub vybojoval postup do extraligy. V extralige už, ale za klub HC Mikron Nové Zámky nechytal. Zmluvu podpísal s francúzskym klubom Briancon Alpes Provence Hockey Club.
Ľubomír Šebo

Plk. gšt. Ing. Ľubomír Šebo (* 17. jún 1966, Ilava, ČSSR) je dôstojník Ozbrojených síl SR.
V období od 16. februára 2001 do 1. marca 2017 bol veliteľom 5. pluku špeciálneho určenia. Od 1. marca 2017 je náčelníkom Štábu špeciálnych operácií Generálneho štábu.
Život.
V rokoch 19801984 absolvoval Vojenské gymnázium SNP v Banskej Bystrici a následne pokračoval v štúdiu na Vysokej vojenskej škole Pozemného vojska vo Vyškove na Morave, ktoré úspešne ukončil v roku 1988.
Kariéru profesionálneho vojaka začal v roku 1988 ako veliteľ čaty a roty 22. výsadkovej brigády Česko-slovenskej armády. Po zániku Česko-Slovenska pôsobil vo funkcii zástupcu veliteľa pre výcvik novovznikajúceho 3. špeciálneho odriadu v Žiline (od 1. októbra 1995 5. pluk špeciálneho určenia, skratka 5. PŠU). V roku 1995 absolvoval pobyt na jazykovej škole v San Antoniu v Texase a kvalifikačný kurz pre dôstojníkov špeciálnych síl vo Fort Bragg v Severnej Karolíne.
V roku 1998 sa zúčastnil odborného kurzu "Paracommando" v Marche-les-Dames, časti mesta Namur v Belgicku. Vo februári 2001 bol ako podplukovník vymenovaný za veliteľa 5. pluku špeciálneho určenia, odkiaľ v roku 2006 prešiel do pôsobnosti Centra riadenia operácií Generálneho štábu ozbrojených síl SR. V júni 2007 absolvoval Kurz národnej bezpečnosti v Národnej akadémii obrany Andreja Hadika v Liptovskom Mikuláši a 9. júla 2007 bol slávnostne inaugurovaný za veliteľa veliteľa 5. PŠU.
Službou 15 rokov patril na Slovensku medzi najdlhšie slúžiacich veliteľov.
Slnko v sieti za Najlepší výtvarný počin

Slnko v sieti za Najlepší výtvarný počin bolo jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za výtvarné umenie obecne. Ako také bolo odovzdávané dočasne, v priebehu piatich ročníkov (20062014). 
K roku 2023 bolo doteraz nominovaných 20 tvorcov, či inak celkom 25 umeleckých výkonov. Víťaznú sošku obdržalo 10 z nich, jeden výtvarník navyše opakovane.
FK MŠK Považská Bystrica

MŠK Považská Bystrica je slovenský futbalový klub, momentálne pôsobiaci v 2. lige.
História.
Bol založený roku 1920 ako ŠK Považská Bystrica.
V sezóne 1938/39 došlo k rozdeleniu najvyššej futbalovej súťaže na českú a slovenskú časť. Hneď prvé skrátené vydanie takto novo vzniknutej slovenskej súťaže dokázal na jar 1939 klub z Považskej Bystrice (v tej dobe s názvom AC Sparta) vyhrať, a to vďaka lepšiemu skóre ako mal ŠK Bratislava, čo bol pred rozdelením jediný reprezentant Slovenska v československej lige. V piatich sezónach, ktoré sa počas 2. svetovej vojny odohrali, sa klub AC Považská Bystrica umiestňoval vždy v popredí slovenskej ligy, skončil postupne 2., 3., 5., 3. a 4.
Kvalifikoval sa do obnovenej celoštátnej ligy, ale hneď v prvej sezóne 1945/46 zostúpil. Po dvoch rokoch si víťazstvom v slovenskej divízii vybojoval opäť postup. Po sezóne 1948/49, ktorá zostala nedohraná, absolvoval v lige ešte sezónu 1949 ako Manet Považská Bystrica. Neskôr do klubu vstúpili Považské strojárne a niesol názov TJ ZVL Považská Bystrica - skratka ZVL znamenala Závody na výrobu ložísk. Prvú československú ligu hral ešte v sezóne 1989/90, ale skončil posledný a ihneď zostúpil.
Najväčší úspech dosiahol v roku 1989, kedy hral finále slovenského pohára (v Hlohovci prehral so Slovanom Bratislava 1:2). Na začiatku 90. rokov však strojárne skrachovali a od tej doby nastala kríza. Klub v roku 1998 vystúpil z 3. ligy a začínal až od najnižších tried. V roku 2000 patronát nad klubom prevzala firma Raven a od tej doby prakticky každý rok postupoval o jednu súťaž vyššie. V sezóne 2012/2013 hral v Majstrovstvách regiónu ZsFZ (4. najvyššia súťaž) a po jeseni bol na postupovej priečke. Na jar, po tom, ako sa majiteľ klubu nedohodol s mestom, vystúpil zo súťaže a ukončil činnosť. Klub a štadión však prevzalo mesto výmenou za pozemky na sídlisku Hliny. Mužstvo sa v sezóne 2017/2018 predstavilo po päťročnej pauze aj v Slovenskom pohári, do ktorého sa prihlásilo rekordné množstvo tímov (210). V prvom kole privítali OK Častkovce, ktorému podľahli . Klub začal sezónu 2017/2018 v 5. lige Sever. V roku 2018 došlo k fúzii klubu s klubom Iskra Borčice pôsobiacim v 3. lige západ. Považská Bystrica dohrala tento ročník ešte pod hlavičkou Iskry Borčice a z 5. ligy sa odhlásila no v ročníku 2018/19 už pôsobila opäť ako MŠK Považská Bystrica v 3. lige. V júni 2022 postúpil klub do 2. ligy.
Literatúra.
JEŘÁBEK, Luboš: "Český a československý fotbal: lexikon osobností a klubů 1906-2006", Praha, Grada 2007.
Klaudius Vasari

Klaudius František Vasari, OSB (staršie "Vaszary") (* 12. február 1832, Keszthely, dnešné Maďarsko † 3. september 1915, Balatonfüred, dnešné Maďarsko) bol uhorský rímskokatolícky duchovný, benediktínsky mních, arciopát v Panonhalme, ostrihomský arcibiskup, uhorský prímas a kardinál.
Hoegaarden (pivovar)

Hoegaarden je belgický pivovar založený v roku 1966 Pierrom Celisom v Hoegaardene. Varí pšeničné pivo. Po požiari v roku 1988 bol predaný pivovaru InBev, sídliacemu neďaleko Leuvenu. Pierre Celis sa odsťahoval do Spojených štátov, kde v Austine založil pivovar Celis.
Pivo.
Obec Hoegaarden bola známa svojim pšeničným pivom už od stredoveku, v roku 1955 sa ale posledný miestny pivovar zavrel, a tak sa o desať rokov neskôr mliekar Celis rozhodol obnoviť tradíciu a založil vo svojom dome v podkroví vlastný pivovar.
Celis používal tradičné prísady, vodu, kvasnice, pšenicu, chmeľ, koriander a pomarančovú kôru z Curaçaa. Kvôli rastúcej výrobe Celis v roku 1980 kúpil miestnu továreň na nealkoholické nápoje, ktorú prerobil na pivovar.
V roku 2005 bolo rozhodnuté, že sa výroba presunie do väčšieho pivovaru firmy InBev v Jupille. Presun sa však nikdy neuskutočnil, jednak kvôli nespokojnosti miestnych obyvateľov zo straty tradičnej značky a najväčšieho zamestnávateľa a jednak z obavy nad zmenou kvality piva.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Výcviková základňa mierových síl Organizácie Spojených národov

Výcviková základňa mierových síl Organizácie Spojených národov (akronym VZ MS OSN) bola výcviková inštitúcia Ozbrojených síl SR (OS SR) fungujúca od 1. januára 1993 do 30. septembra 2006 v Nitre. Zameriavala sa na výcvik profesionálnych vojakov OS SR na plnenie špecifických úloh spojených s mandátom OSN v krajinách zasiahnutých ozbrojeným konfliktom, resp. v postkonfliktných oblastiach. V rámci zariadenia prebiehala taktiež príprava civilných expertov na monitorovacie misie v krízových oblastiach.
Nástupníckou jednotkou, ktorá o. i. zabezpečuje prípravu personálu vyslaného do mierových misií OSN, je Výcviková jednotka vojenských misií v Martine. Za účasti príslušníkov VZ MS OSN sa začala organizačne konštituovať v júli 2006 a svoju činnosť začala 1. októbra 2006.
Slnko v sieti za Najlepší animovaný film

Slnko v sieti za Najlepší animovaný film je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — za kreslené filmy. S výnimkou siedmeho ceremoniálu (2017), je odovzdávané pravidelne počnúc prvým súťažným ročníkom (2006). 
K roku 2023 bolo doteraz nominovaných 33 filmov, víťaznú sošku obdržalo 11 titulov.
Slnko v sieti za Najlepší dokumentárny film

Slnko v sieti za Najlepší dokumentárny film je jedno z hlavných ocenení udeľovaných Slovenskou filmovou a televíznou akadémiou (SFTA) v rámci výročných filmových cien Slnko v sieti — v dokumentárnom žánri. Je odovzdávané pravidelne, počnúc prvým súťažným ročníkom (2006). 
K roku 2023 bolo doteraz nominovaných 37 filmov, víťaznú sošku obdržalo 12 titulov.
The Mars Volta

The Mars Volta bola americká progrocková kapela založená v roku 2001 bývalými členmi známych At the Drive-In Cedricom Bixlerom-Zavalom a Omarom Rodriguezom-Lopezom a ďalej Isaiahom Owensom spolu s Jeremym M. Wardom. Podľa slov Lopeza a Zavalu bolo potrebné rozšíriť ich hudobné obzory, punk sa stal príliš obmedzujúcim (na rozdiel od druhej polovice At the Drive-In, z ktorej vznikla formácia Sparta, viacmenej pokračujúca v podobnom štýle). Túto snahu prezentovali s EP "Tremulant" v roku 2001 a okamžite si získali väčšinu fanúšikov niekdajších At The Drive-In. Dajú sa zaradiť do štýlu progresívny rock, nezaprú však svoje latinskoamerické korene, punkový základ zo svojej predchádzajúcej kapely ATDI a ani experimentálne smerovanie.
V januári 2013 skupina ukončila svoju činnosť.
Ralph Molina

Ralph Molina (* 22. jún 1943) je americký rockový bubeník. Začínal v skupine Danny and the Memories, ktorú založil spolu s Billym Talbotom a Dannym Whittenom. Skupina sa následne premenovala na The Psyrcle a neskôr na The Rockets; pod týmto názvom vydali jeden štúdiový album. Od roku 1969 hrá v skupine Crazy Horse, s ktorou nahral rad albumov (buď iba samostatne alebo ako sprievodná skupina Neila Younga).
Ajša

Ajša môže byť:
AJŠA môže byť:
Gregová

Gregová môže byť:
Xanthippos (syn Déifonta)

Xanthippos ("Xanthippos") je v gréckej mytológii syn Heraklovca Déifonta a jeho manželky Hyrnétho, dcéry argejského kráľa Temena.
Xanthippos, jeho bratia Argeios, Antimenes a sestra Orsobia boli deťmi Déifonta a Hyrnétho, ktorí kvôli nezhodám s bratmi Hyrnétho opustili Argos a usadili sa v meste Epidauros, ležiacom na východe Argolidy. Bratia Hyrnétho sa na nich hnevali preto, že ich otec Temenos favorizoval viac dcéru a jej schopného manžela, ako ich. I keď jej bratia nakoniec dosiahli svoj cieľ, ktorým bol trón v Argu, aj naďalej proti nim brojili. Keisos a jeho bratia boli totiž toho názoru, že Déifontovi najviac ublížia, ak sa im podarí Hyrnétho od neho odlúčiť. Keď neuspeli, bratia Kerynes a Falkes prišli na nápad, že ju unesú. Po únose ich potom Déifontes prenasledoval a hneď ako ich dohonil, šípom skolil Keryna, ale na Falka, ktorý držal Hyrnétho, sa neodvážil vystreliť, lebo sa bál, že schybí. Keď sa ju potom snažil dostať z jeho zovretia, Hyrnétho bratom navlačovaná, počas ich zúrivého boja na následky zranení umrela.
Déifontes a jeho deti potom jej mŕtve telo pochovali, nad hrobom jej následne dali vybudovať "héroón" a okrem iných pôct ustanovili, že z olív a z plodov iných stromov, ktoré vyrastú na tomto okrsku, nesmie nikto nič odniesť, ale všetko sa musí nechať v zemi zasvätenej Hyrnétho. Miesto, kde ju pochovali, dostalo meno "Hyrnéthion".
Čerpacia stanica

Čerpacia stanica môže byť:
Červená Skala

Červená Skala môže byť:
Červená skala môže byť:
Thomas Bayes

Thomas Bayes (* okolo 1701, Londýn, Spojené kráľovstvo - † 7. apríl 1761, Tunbridge Wells) bol anglický štatistik, filozof a teológ. Sformuloval Bayesovu vetu.
Biografia.
V roku 1719 sa zapísal na štúdium logiky a teológie na University of Edinburgh. Po jeho návrate v roku 1722, pred tým než sa presťahoval do Kentu, pomáhal svojmu otcovi Joshuovi Bayesovi v londýnskej kaplnke.
Štrbáková

Štrbáková môže byť:
Rakytovec

Rakytovec môže byť:
Koč

Koč môže byť:
Tri kopce

Tri kopce môže byť:
Pamfylos

Pamfylos ("Pamfylos") je v gréckej mytológii syn Aigimia, syna praotca Dórov, Dóra.
Antický autor Pausanias uvádza, že Panfylos sa oženil s Orsobiou, dcérou Heraklovca Déifonta. Podľa Apollodora zomrel aj so svojim bratom Dymom v boji proti Dórom, vedených potomkami Herakla, pri obrane krajiny kráľa Tisamena, jedného z posledných vládcov mykénskeho Peloponézu. Stalo sa to približne osemdesiat rokov po trójskej vojne, v treťom roku vlády Tisamena, keď už Dóri viedli piaty a tentokrát víťazný útok na mykénsky Peloponéz.
Šesťdesiat rokov po smrti sikyónskeho tyrana Kleisthena, zmenili Sikyónčania názvy svojich štyroch fýl (Kleisthenes im dal hanlivé názvy). Jednu z nich s názvom "Pamfyloi" pomenovali po Aigimiovom synovi Pamfylovi.
Slnko v sieti 2014

5. ročník odovzdávania cien Slnko v sieti sa konal 26. apríla 2014 v historickej budove Slovenského národného divadla v Bratislave.
Najväčší počet nominácií získal film Miry Fornay "Môj pes Killer" (2013). Z celkového počtu šesť obhájil tri nominácie vrátane kategórie Najlepší domáci film, Najlepšia réžia a Najlepší scenár. 
Druhým favoritom na ocenenia Slovenskej filmovej a televíznej akadémie bola snímka Jonáša Karáska, "Kandidát" (2013). Táto zaznamenala päť nominácií, z toho dve zásadné, a to za Najlepšiu kameru a Najlepší strih. 
"Zázrak" (2013), "Klauni" (2013), "Colette" (2013) a "Ďakujem, dobre" (2013), tieto sa samostatne uchádzali o ceny v štyroch kategóriách. 
V rámci hereckých kategórií všetky výhry pripadli v prospech posledného titulu, ktorý tak zároveň naakumuloval najvyšší počet ocenení. 
Zatiaľ čo cena za Objav roka nebola tentokrát udelená, do filmovej Siene slávy uviedli akademici Dušana Dušeka a Dušana Hanáka.
Majstrovstvá Ázie a Pacifiku v tchoukballe 2014

Majstrovstvá Ázie a Pacifiku v tchoukballe 2014 boli v poradí 6. Majstrovstvá Ázie a Pacifiku v tchoukballe mužov a žien, ktoré organizuje Ázijsko-pacifická tchoukballová federácia (APTBF). Konali sa od 25.27. júla 2014 v meste Nový Tchaj-pej, na Taiwane, za účasti 11 mužských a 7 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli mužské družstvá Bangladéša, Číny, Hongkongu, Japonska a Macaa a ženské družstvá Číny, Hongkongu a Macaa. Taiwan bol organizátorom ázijského šampionátu druhýkrát, predtým hostil turnaj v roku 2006, v Kao-siungu. Zvíťazili obe reprezentácie domáceho Taiwanu; na druhom mieste skončili a strieborné medaily si odniesli družstvá Singapuru.
Slnko v sieti 2012

4. ročník odovzdávania cien Slnko v sieti sa konal 17. apríla 2012 v novej budove SND v Bratislave. Členovia Slovenskej filmovej a televíznej akadémie vyberali tituly z 8 celovečerných, 25 dokumentárnych, 8 animovaných a 11 krátkych filmov, uvedených do distribúcie v rokoch 2010 až 2011. Zo 130 akademikov ich hlasovala 67% prevažná väčšina, presnejšie 87 členov. Nemalé zastúpenie medzi nominovanými i výhercami mali českí umelci.
Najväčší počet nominácií získali filmy "Cigán" (2011) Martina Šulíka a "Dom" (2011) Zuzany Liovej. Každý v dvanástich kategóriách a každý i v rovnocennom výhernom pomere 50:50 (tj. 6 celkových výhier na titul). Zatiaľ čo Najlepšou domácou snímkou sa stal "Dom", ktorý okrem Najlepšieho scenára zozbieral všetky herecké kategórie, "Cigán" pre zmenu triumfoval na poli Najlepšej réžie, kamery, hudby, strihu, zvuku a kostýmov. Samotný Šulík zaznamenal úspech aj v rámci dokumentárneho filmu. "Marhuľový ostrov" (2012) Petra Bebjaka s ôsmymi predbežnými nomináciami, respektíve "Občiansky preukaz" (2011) Ondřeja Trojana v piatich kategóriách, tieto snímky obišli na ceremónii bez ocenenia. Osobitná cena Najlepšieho nového umelca nebola v roku 2012 udelená a za celoživotný prínos slovenskej kinematografii akademici odmenili Eduarda Grečnera a Tibora Biatha.
Svoboda

Svoboda môže byť:
Svoboda (priezvisko)

Svoboda je české priezvisko s významom sloboda. Viac ako sto rokov patrí medzi najčastejšie české priezviska. V roku 2013 bolo druhým najčastejším v Česku. Najrozšírenejšie je v mestách Praha, Brno, Třebíč a Znojmo. Na Slovensku sa vyskytuje najmä v Bratislave.
Známi nositelia.
Pozri v článku Svoboda.
Jaroslav Svoboda

Jaroslav Svoboda môže byť:
Jiří Svoboda

Jiří Svoboda môže byť:
Josef Svoboda

Josef Svoboda môže byť:
Ladislav Svoboda

Ladislav Svoboda môže byť:
Miroslav Svoboda

Miroslav Svoboda môže byť:
Milan Svoboda

Milan Svoboda môže byť:
Oldřich Svoboda

Oldřich Svoboda môže byť:
Rudolf Svoboda

Rudolf Svoboda môže byť:
Václav Svoboda

Václav Svoboda môže byť:
Vladimír Svoboda

Vladimír Svoboda môže byť:
Pavel Svoboda

Pavel Svoboda môže byť:
Dymas (syn Aigimia)

Dymas ("Dymas") je v gréckej mytológii syn Aigimia, syna praotca Dórov, Dóra.
Antický autor Pausanias uvádza, že po Dymovi bolo pravdepodobne nazvané mesto "Dymé" v Acháji. Podľa Apollodora zomrel aj so svojim bratom Pamfylom v boji proti Dórom, vedených potomkami Herakla, pri obrane krajiny kráľa Tisamena, jedného z posledných vládcov mykénskeho Peloponézu. Stalo sa to približne osemdesiat rokov po trójskej vojne, v treťom roku vlády Tisamena, keď už Dóri viedli piaty a tentokrát víťazný útok na mykénsky Peloponéz.
Šesťdesiat rokov po smrti sikyónskeho tyrana Kleisthena, zmenili Sikyónčania názvy svojich štyroch fýl (Kleisthenes im dal hanlivé názvy). Jednu z nich s názvom "Dymanatai" pomenovali po Aigimiovom synovi Dymovi.
Železničná trať Tábor – Ražice

Železničná trať Tábor – Ražice (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom 201) vedie z Tábora cez Písek a Putim do Ražic.
Prevádzka na trati bola zahájená v roku 1889. Elektrifikácia úseku Písek – Ražice striedavou sústavou 25kV 50Hz bola vykonaná v roku 1994. Ide o jednokoľajnú trať, s výnimkou peážneho úseku Písek – Putim kategorizovanú ako regionálna dráha. Pri prevzatí funkcie prevádzkovateľa Správou železničnej dopravnej cesty v roku 2008 bola ešte úsekom celoštátnej dráhy.
Železničná trať Tábor – Horní Cerekev

Železničná trať Tábor – Horní Cerekev (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom 224) vedie z Tábora do Horní Cerekve cez Obrataň. Jednokoľajová regionálna dráha (pri prevzatí funkcie prevádzkovateľa Správou železničnej dopravnej cesty v roku 2008 bola ešte úsekom celoštátnej dráhy). Trať bola otvorená v roku 1888. V roku 1993 bola uvedená do prevádzky preložka pri zastávke Smyslov v dĺžke 0,5 km.
V rokoch 2006 – 2007 bolo postupne spustené diaľkové ovládanie jednotlivých staníc z jednotného obslužného pracoviska v Pelhřimove. Najskôr v roku 2006 začala byť takto riadená stanica Dobrá Voda u Pelhřimova, a od júna 2007 sú takto riadené aj stanica Nová Cerekev, Pacov, Obrataň a Chýnov.
V súvislosti s touto stavebnou akciou boli vykonané úpravy koľajísk vo väčšine staníc, v niektorých prípadoch došlo k redukcii počtu staničných koľají. Nedávno došlo k posunutiu zastávky Smyslov (od bývalej dopravnej kancelárie k priecestiu) a k rekonštrukcii zastávky Pořín.
Waves

„Waves“ je skladba holandského speváka Mr Probz. Pôvodne bola vydaná v novembri 2013 a dosiahla 6. miesto v holandskom rebríčku Dutch Top 40, rovnako ako v rebríčku Single Top 100. Po vydaní remixu od Robina Schulza dosiahol originál 7. miesto vo Flámsku a 26. miesto vo Valónsku.
Robin Schulz Remix.
Nemecký elektronický producent vytvoril remix tejto skladby a vo februári 2014 ho vydal ako singel. Remix zvýšil úspešnosť tejto skladby naprieč celou Európou, pričom dosiahol 1. miesta v Rakúsku, Nemecku, Nórsku, Švédsku, Švajčiarsku a v Spojenom kráľovstve.
V júni 2014 sa stala skladba „Waves“ piatym najpredávanejším singlom roku 2014 v Spojenom kráľovstve, s predajom viac ako 577 000 kópií.
Swoboda

Swoboda môže byť:
Jiří Wimmer

Jiří Wimmer (* 21. september 1943, Praha – † 25. január 2001, Praha) bol český herec, komik a zabávač, básnik, kresliar a autor.
Jiří Wimmer, alias "Klobouk", bol mnohostranne nadaný muž s výrazným komediálnym talentom, ktorý písal básne, dobre spieval, kreslil anekdoty a vymýšľal vtipy, mal výborný hudobný sluch a rád športoval, miloval tenis. Po absolutóriu DAMU v roku 1965 (jeho vtedajším spolužiakom a kamarátom bol herec Vladimír Pucholt) získal svoje prvé divadelné angažmán v Ostrave v Divadle Petra Bezruča, kde pôsobil v rokoch 1965 až 1970 a kde zohral veľa vážnych divadelných rolí. Súbežne hral aj v niekdajšom ostravskom divadle malých foriem Waterloo, dva roky pôsobil v ostravskom Štátnom divadle. Odtiaľ prešiel do Prahy, kde spoločne s Janom Valom uvádzal koncerty skupiny Rangers - Plavci. Vystupoval aj v libereckom a pražskom Divadle Ypsilon, v deväťdesiatych rokoch hral v Prozatímním divadle Františka Ringa Čecha a v Divadle Jiřího Grossmanna. Vytvoril komickú dvojicu so spevákom Karlom Černochom, s ktorým vystupoval ako na rôznych estrádach tak aj v Československej televízii v relácii "Ring voľný" a "Možná přijde i kouzelník". Hral tiež v Směšném divadle Luďka Soboty, ktorý bol jeho veľký kamarát.
Bol dvakrát ženatý a dvakrát rozvedený. Takmer po celý svoj život trpel silnými depresiami a psychickými problémami, trikrát sa neúspešne pokúsil o samovraždu, niekoľkokrát sa liečil z alkoholizmu v protialkoholickej liečebni. V osemdesiatych rokoch mal ťažkú ​​autonehodu, zaspal a nabúral do stromu. Zomrel tragicky zrazený autobusom, keď pod vplyvom alkoholu preliezal zábradlie na Víťaznom námestí v Prahe-Dejviciach.
Slovenská florbalová extraliga mužov 2011/12

Slovenská florbalová extraliga mužov v sezóne 2011/12 bol 11. ročník extraligy florbalistov, najvyššej florbalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom florbalu (SZFB). Titul obhájilo družstvo ŠK 1. FBC Trenčín.
Systém súťaže.
Po základnej časti, v ktorej hral každý s každým jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa hrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Zápas o 3. miesto sa nehral a o bronzových medailách rozhodlo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledné 3 celky po základnej časti zostúpili do 2. ligy.
Eurydiké (nymfa)

Eurydiké alebo Eurydika alebo zriedkavo Eurydike (starogr. Εὐρυδίκη – Eurydiké, ) je v gréckej mytológii manželka najväčšieho hudobníka a pevca Orfea.
Orfeus sa preslávil nielen svojim umením, ale aj svojou veľkou láskou k svojej manželke Eurydike.
Zamiloval sa do nej, keď ešte ako vodná víla načúvala jeho spevu. Boli spolu potom veľmi šťastní až do dňa, keď Eurydika zatúžila uvidieť svoje družky. Cestou k nim ju pri trhaní kvetov uštipol had a kým k nej Orfeus na jej výkrik pribehol, Eurydika zomrela. Nešťastný Orfeus sa rozhodol vykonať to, čo sa do tých čias nik neodvážil, odísť do podsvetia a poprosiť vládcu Háda, aby mu Eurydiku vydal.
Cestou do podsvetia čarom svojej hudby obmäkčil prievozníka Charóna a ten ho previezol cez posvätnú rieku Stygu. Orfeus potom pokorne predstúpil pred Háda a zaspieval mu o svojej láske k Eurydike. Jeho pieseň dojala celú podsvetnú ríšu a dokonca sa rozplakala aj Hádova manželka Persefona. Keď to videl Hádes sľúbil, že jeho žiadosť splní, ale len pod podmienkou, že sa za Eurydikou cestou z podsvetia neobzrie, kým obidvaja nezazrú svetlo sveta.
Orfeus nadšene súhlasil a počas dlhej cesty sa ovládal, ale keď už boli pred jaskyňou v tainarskej rokline, za ktorou začína už ríša živých, neovládol sa. Obzrel sa, či ho Eurydika naozaj nasleduje. Zazrel ju, ale už ako odchádzajúci tieň. Keďže sľub nedodržal, Eurydiku stratil. Orfeus však o štyri roky opustil tento svet, keď ho pri slávnostiach boha Dionýza v extáze zabili trácke ženy a on sa potom s Eurydikou v podsvetí opäť stretol a zostal s ňou už navždy.
Slovenská florbalová extraliga žien 2011/12

Slovenská florbalová extraliga žien v sezóne 2011/12 (skr. ZEX 2011/12) bol 7. ročník extraligy florbalistiek, najvyššej florbalovej súťaže žien na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom florbalu (SZFB). Víťazom sa stal tím ŠK 98 Pruské, ktorý vo finále zdolal obhajcu titulu, CVČ Unihoc Žirafa Žilina.
Systém súťaže.
Po základnej časti, v ktorej hral každý s každým jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa hrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Zápas o 3. miesto sa nehral a o bronzových medailách rozhodlo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledný celok po základnej časti zostúpil do 2. ligy.