burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Francis Obikwelu

Francis Obiorah Obikwelu známejší pod menom Francis Obikwelu (* 22. november 1978, Nigéria) je bývalý portugalský atlét, venujúci sa šprintom na na 100 metrov a 200 metrov. V juniorskom veku reprezentoval Nigériu, v októbri 2001 získal občianstvo Portugalska.
V novembri 2008 ohlásil ukončenie medzinárodnej kariéry. Toto rozhodnutie však neskôr prehodnotil.
Jonathan Woodgate

Jonathan Woodgate (* 22. január 1980, Middlesbrough) je anglický futbalista. Je odchovancom Middlesbrough FC.Keď mal 16 rokov prestúpil do Leedsu. Pomohol klubu v roku 1997 vyhrať FA Youth Cup. V sezóne 2003/2004 prestúpil do Newcastlu United kde odohral jednu sezónu. V auguste 2004 prestúpil za £13.4 mil do Realu Madrid. V Reale sa mu veľmi nedarilo. V apríli 2007 podpísal zmluvu s anglickým tímom Middlesbrough FC. 28. januára 2008 prestúpil do Tottenhamu. 
Reprezentačná kariéra.
Za Anglicko nastúpil v siedmich zápasoch. Reprezentuje od roku 1999.
Ruženec (predmet)

Ruženec alebo hovorovo pátričky je predmet, ktorý je určený na to, aby veriaci nemusel sústrediť svoju pozornosť na počítanie a mohol sa plne venovať modlitbe. Má podobu slučky zo šnúry alebo retiazky, na ktorej je navlečených niekoľko korálok (väčšinou v skupinách). Pri modlitbe sa človek jednoducho orientuje hmatom a myseľ môže plne sústrediť na modlitbu.
Jednoduchšie vyhotovenie v podobe prsteňa obsahuje iba jednu desiatku, desať malých a jeden väčší výstupok, obyčajne v podobe kríža.
Korálky ruženca sú vytvorené zo širokej palety materiálov, z dreva, kostí, rozdrvených kvetov, polodrahokamov (achát, jantár, gagát alebo jaspis) alebo zo vzácnych materiálov ako sú koraly, krištáľ, pozlátené striebro alebo zlato. V 19. storočí a ranom 20. storočí sa niekedy náhrdelník vyrábal z tvrdých semien mahagónu Melia azedarach alebo klokočiny. Moderné ružence sú často zo skla, plastu alebo dreva. Staršie boli vyrábané z povrazu, často hodvábneho, dnes sú prevažne vyrábané zo sériovo vyrábaných korálok držiacich na retiazke.
Palica

Palica je relatívne dlhý kus rovného, relatívne tenkého (často dookrúhla vypracovaného) dreva slúžiaci na podopieranie (najmä pri chôdzi), pri hre, športe a podobne. 
Palica ako zbraň.
Palica je pravdepodobne prvou zhotovenou zbraňou. Jaskynné maľby ich naznačujú už v paleolite. 
Jednoduché palice sa zhotovovali z rôznych prírodných materiálov, napríklad z dreva, kostí, slonoviny, nefritu a kameňa, a tvarovali sa mnohými spôsobmi tak, aby sa čo najlepšie držali a aby mali ťažkú hlavicu.
Princíp.
Princíp palice je jednoduchý: váha na jej konci poskytuje dostatočnú hybnú silu efektívnym predĺžením úderného ramena. Najvhodnejšou prírodnou palicou je však tá, ktorá sa zužuje od hlavice k rukoväti, alebo tá, čo je odrezaná tak, aby jeden koniec bol ťažší.
Súčasnosť.
Tak ako iné druhy zbraní, aj palice nadobudli symbolický význam a niektoré boli bohato zdobené. Symbolická palica prežíva v obradových palcátoch, ktoré nosia civilní hodnostári a vojenskí kapelníci. Zároveň je veľmi účinnou zbraňou: obušok patrí k štandardnej výzbroji všetkých policajných zložiek, či už sú vyzbrojené strelnými zbraňami alebo nie, a vo veľkej miere sa používajú pri potláčaní nepokojov a demonštrácií. Pomocou modernej technológie vznikli teleskopické obušky, ktoré sa dajú nosiť skryté v puzdre a vysunúť myknutím zápästia. Niektoré druhy obuškov obsahujú vysokonapäťový generátor, aby zasiahnutá osoba utrpela slabý elektrický šok, ktorý by ju omráčil či dočasne paralyzoval.
Pomerný volebný systém

Pomerný volebný systém je typ volebného systému, používa sa aj na Slovensku vo voľbách do Národnej rady či voľbách do Európskeho parlamentu, aj vo väčšine európskych krajín pri voľbách do dolných komôr parlamentu. Vo voľbách do Národnej rady sa používa systém otvorených listin, pričom mandáty sa prideľuju metódov najvyšších zostatkov s Hagenbach-Bischoffovou kvótou, ktorá je variantom D'Hondtovej metódy. 
Kandidátne listiny.
Volebné obvody majú viac ako jeden mandát. V obvodoch súťažia kandidátne listiny a nie priamo jednotliví kandidáti. Zvyčajne kandidátne listiny ponúkajú politické strany alebo ich koalície. V pomernom systéme môžu byť listiny uzavreté alebo otvorené. V systémoch s uzavretou listinou volič dá hlas celej listine, a kandidáti z nej postupujú podľa poradia, v akom sú na listine uvedení. V systémoch s otvorenou listinou môže volič okrem hlasu pre celú listinu ovplyvniť aj poradie, v akom kandidáti z listiny postupujú, napríklad pomocou preferenčných hlasov pre vybraných kandidátov.
Prideľovanie mandátov.
V pomerných systémoch sa mandáty prideľujú tak, aby ich rozdelenie medzi kandidátne listiny približne zodpovedalo rozdeleniu hlasov. Keďže mandáty sú nedeliteľné, presná pomernosť je zaručená len v prípade, ak sa počet rozdeľovaných mandátov rovná počtu hlasov vynásobenému celým kladným číslom. Z toho dôvodu pomerne volebné systémy používajú metódy prideľovania mandátov, ktoré zaručujú približnú pomernosť.
Tieto metódy riešia nasledovnú úlohu: Rozdeľ formula_1 mandátov medzi formula_2 kandidátnych listín tak, aby bolo rozdelenie mandátov čo najpodobnejšie rozdeleniu hlasov. Teda cieľom je
kde
Inými slovami, cieľom je vybrať také rozdelenie mandátov medzi listiny, ktoré bude v nejakom zmysle najmenej vzdialené rozdeleniu hlasov.
Riešenie tejto úlohy závisí od zvolenej funkcie na meranie vzdialenosti formula_16. Metódy pomerného rozdeľovania mandátov sa líšia v tom, ako definujú túto funkciu, následkom čoho pri niektorých rozdeleniach hlasov vedú k rozdielnym rozdeleniam mandátov. Napríklad metóda najväčších zostatkov s Hareho kvótou minimalizuje vzdialenosť
Vo voľbách do národných parlamentov je najpoužívanejšou metódou D’Hondtova metóda, ktorá minimalizuje objem zvyškových hlasov
Z toho istého dôvodu aj odpoveď na otázku, ako sa jednotlivé metódy blížia ideálu pomernosti, závisí od zvolenej definície vzdialenosti od pomernosti.
Volebné kvórum.
Bežným prvkom pomerných volebných systémov, ktorý spôsobuje odklon od pomernosti, je volebné kvórum. To má podobu spodnej percentuálnej hranice, ktorú musia hlasy listiny získať, aby boli zohľadnené pri prideľovaní mandátov. Kvórum môže byť definované na celonárodnej úrovni alebo na úrovni obvodu. Kvórum tiež môže byť definované rôzne pre rôzne typy listín. Napríklad je niekedy zvýšené pre listiny, ktoré ponúka koalícia strán, alebo znížené pre listiny, ktoré ponúkajú strany národnostných menšín.
Dýka

Dýka je krátka, ostrá, bodná zbraň upevnená v rukoväti. Používa sa aj ako rezací nástroj.
Dýka je nepochybne jednou z najstarších zbraní. Známe sú pazúrikové dýky, zhruba z doby 20 000 rokov pred Kr. V ich ranej forme neboli nič viac než elipsovitý či klinovitý kus pazúrika, odštiepnutý tak, aby tvoril hrot a ostrie, pričom zadná časť na držanie bola tupá. Časom sa stala rukoväť výraznejšou a tvarom sa prispôsobila dlani. Dýky sa vyrábali aj z akýchkoľvek iných materiálov, ktoré umožňovali ostré zahrotenie – bežne sa použivalo drevo, kosť a roh. Sú známe aj dýky vyrobené z polodrahokamov, ako achát alebo nefrit, tieto sa však používali iba pri obradoch.
Objavenie kovu.
Objavenie kovu poskytlo tvorcovi väčšiu možnosť tvarovania, zároveň získal aj materiál, poddajný a vhodný na ornamentálnu výzdobu. Prvým použitým materiálom bola meď, ktorá je síce príliš mäkká na výrobu zbraní, ale nakoniec sa zistilo, že kovaním sa dá vytvrdiť, aby zbraň dostala dostatočne ostrú hranu aj hrot. Aby bola takáto zbraň dostatočne pevná, bolo potrebné vyrobiť čepeľ širokú, až trojuholníkovú.
Približne okolo roku 2000 pred Kr. sa začala čistá meď nahrádzať bronzom, zliatinou medi a cínu, vyvinutou sumerskými kováčmi v Mezopotámii. Vďaka tvrdosti bronzu sa dýky stávali tenšími a zdobenejšími. Použitím bronzu sa dala vyrobiť dostatočne tvrdá čepeľ, čo znamenalo výhodu na bojisku. Ďalšou výhodou bronzu bolo, že sa dal odlievať, čo zasa viedlo k vývoju liatych rukovätí prinitovaných ku čepeliam.
Medzi rokmi 1000 až 500 pred Kr. bronz postupne ustúpil železu, no hoci bolo železo jednoduchšie spracovateľné, bolo mäkšie. Vyhovujúca čepeľ sa vyrobila až po objavení metódy "vytvrdzovanie zocelením", opakovaným kovaním porézneho železa. Surová oceľ zostala bežným materiálom na výrobu zbraní približne do 12. storočia, keď technika vykovania niekoľkých pásov surovej ocele vytvárajúcej rafinovanú zvárkovú oceľ, nakoniec poskytla kov so všetkými požadovanými vlastnosťami – pevnosťou a možnosťou tvarovať a udržať ostrosť čepele.
Zakrivené čepele.
Tvar dýky bol až na výnimky určený použitým materiálom a konštrukciou. Rovná čepeľ bola výhodná na bodanie, ale medené a bronzové čepele neboli vhodné na rezanie či sekanie. Na vyváženie tohto nedostatku sa čepeľ tvarovala tak, aby sa zvýšil rezací účinok. Výsledkom bola zakrivená čepeľ na rezné nástroje a rovná čepeľ na bodné zbrane. Zakrivenie malo veľa roznych podôb. Niektoré tvary sa stali charakteristické pre určité krajiny, napríklad malajský kris so zvlneným ostrím čepele či indický katar so širokou čepeľou, ktorý bol vybavený priečnou rukoväťou umožňujúcou prudšie zabodnutie do protivníka.
Zahnuté čepele boli obľúbené na Strednom Východe a v Indii. Zaviedli tu špicatú dýku s prierezom tvaru T. Dýky s dvojitou čepeľou, ktoré umožňovali bodnúť smerom hore i dole boli známe, rovnako ako dýky s priečnym zárezom, ktorým mohol bojovník zachytiť protivníkovu čepeľ a zlomiť ju alebo ohnúť.
Súčasnosť.
Dýky majú v armáde stalé svoje miesto, prepadové oddiely, výsadkové diverzné jednotky a ďalšie zvláštne útvary sú nimi vybavené pre prípad boja muža proti mužovi.
Exakta

Exakta je značka fotoaparátu, ktorá preslávila spoločnosť Ihagee. Exakta sa objavila v roku 1933 pod označením (séria) Kine, ktorú navrhol nemecký inžinier Karl Nüchterlein, ktorý vstúpil do spoločnosti už v roku 1923. Kine bola veľmi používaná aj nemeckou armádou počas druhej svetovej vojny. 
Modely.
Modely Exakty sú od prvých rokov až po ich celkový zánik. V neskoršom období sa používalo aj označenie Exa. Verzia Exakty z roku 1950 bola prvým modelom na svete s vymeniteľnými hľadáčikmi. Fotoaparát Exakta sa vyrábal od roku 1936 až do roku 1969. 
Modely fotoaparátov značky Exakta:
Kine-Exakta, Kine-Exakta II, Exakta Varex (kvôli licenčným právam na termín „Varex“ sa v USA používalo označenie Exakta V), Exakta Varex VX (v USA Exakta VX), Exakta VX IIa, Exakta VX IIb, Exakta VX500, Exakta VX1000.
Modely Exa:
Exa, Exa II, Exa IIa, Exa IIb, Exa 500.
Ihagee

Ihagee bola spoločnosť, ktorá sa preslávila jednou z najlepších značiek zrkadloviek vôbec – fotoaparátu značky Exakta. Spoločnosť Ihagee založil Holanďan Johan Steenbergen v roku 1912 v Drážďanoch, neskôr so skratkou IHG. Firma vyrábala rôzne fotoaparáty. K sláve ju priviedla až značka Exakta, a to v roku 1933, špeciálne séria Kine, ktorú navrhol nemecký inžinier Karl Nüchterlein, ktorý vstúpil do spoločnosti už v roku 1923. Začiatkom vojny ho vo fabrike považovali za nenahraditeľného, ale kvôli problémom s ľuďmi o tento štatút prišiel a vyslali ho na front, odkiaľ sa nevrátil. V roku 1944 dostal štatút nezvestný. 
Informácií o spoločnosti Ihagee z obdobia druhej svetovej vojny je len veľmi málo. Usudzuje sa, že tam vyrábali optické prístroje pre armádu, pravdepodobne fotoaparáty, možno i optické zariadenia do ponoriek atď. Z tohto obdobia pochádzajú viaceré zobrazenia znaku Exakty s hákovým krížom. Po vojne fabriku postavil na nohy Sovietsky zväz a výroba fotoaparátov sa znovu rozbehla. Verzia Exakty z roku 1950 bola prvým modelom na svete s vymeniteľnými hľadáčikmi. Fotoaparát Exakta sa vyrábal od roku 1936 až do roku 1969.
Lunar Orbiter 2

Lunar Orbiter 2 bola umelá družica Mesiaca, vyslaná agentúrou NASA v roku 1966. V katalógu COSPAR dostala označenie 1966-100A. Družica mala za úlohu uskutočniť podrobnú fotodokumentáciu povrchu Mesiaca.
Základné údaje.
Označenie Lunar Orbiter mala kvôli zvolenej orbite okolo Mesiaca. Jej váha bola . Okrem iného bola vybavená brzdiacim motorom a fotografickým systémom. Dva objektívy umožňovali snímať detaily s veľkosťou 1 metra z výšky . Na film sa zmestilo 200 dvojexpozícií, ktoré boli rádiovou cestou odosielané na Zem.
Priebeh misie.
Sonda odštartovala 7. novembra 1966 pomocou nosnej rakety Atlas s urýchľovacím stupňom Agena D. Z parkovacej dráhy pri Zemi bola navedená na obežnú dráhu okolo Mesiaca. Prvá korekcia dráhy bola 8. novembra. 11. novembra sa sonda dostala na obežnú dráhu vo výške 46 – nad povrchom Mesiaca s dobou obehu 216 minút. Z nej potom začala fotografovať krátery Koperník a Marius, tiež kráter, ktorý vznikol dopadom sondy Ranger 8 a ďalšie desiatky miest vhodných pre neskoršie pristátie astronautov v rámci programu Apollo. Súbežne so snímkovaním a ešte mnoho mesiacov po jeho ukončení prebiehalo meranie množstva dopadov mikrometeoritov na povrch sondy a meranie radiácie. 
Po vyčerpaní pohonných látok potrebných pre zmeny obežnej dráhy sondy bol zapálený brzdiaci motor a sonda skončila voľným pádom 11. októbra 1967 rozbitá na povrchu Mesiaca.
Shawn Crawford

Shawn Crawford (* 14. január 1978, Van Wyck, Južná Karolína, USA) je bývalý americký atlét, šprintér, venujúci sa behu na 100 metrov a 200 metrov.
Jaroslav Bába

Jaroslav Bába (* 2. september 1984, Karviná) je bývalý český atlét, venujúci sa skoku do výšku.
Dolný Lopašov

Dolný Lopašov je obec na Slovensku, ktorá leží na juhovýchodnom okraji Malých Karpát po oboch stranách Lopašovského potoka (prítok Chtelničky). 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1394, obec sa spomína pod názvom "Lopasow". Patrila panstvu hradu Dobrá Voda. V rokoch 1599 a 1663 bola zničená Turkami.
Ulica Alexandra Dubčeka

Ulica Alexandra Dubčeka je ulica:
Koeficient plnosti indikátorového diagramu

Koeficient plnosti indikátorového diagramu je špecifická porovnávacia veličina v oblasti spaľovacích motorov. Používa sa na opis účinnosti skutočného pracovného obehu motora, oproti jeho teoretickému modelu. Vypočíta sa z pomeru hodnôt práce zodpovedajúcej teoretickému obehu pri rovnakých podmienkach a indikovanej práce vypočítanej z meraných-indikovaných hodnôt tlaku priamo v spaľovacom priestore skutočného obehu. 
Definícia koeficientu plnosti indikátorového diagramu zodpovedá všeobecnému chápaniu účinnosti, preto sa označuje obvyklým symbolom pre účinnosť ηp. Doplnok (výraz 1 - ηp) opisuje tepelné straty reálneho obehu dané nevratnosťou dejov, prestupom tepla, konečnou rýchlosťou spaľovania, zmenami tepelných kapacít plynu, časovaním rozvodov, netesnosťami a podobne.
"Príklad:"
Koeficient plnosti indikátorového diagramu sa vypočíta ako:
ηp = formula_1
Zdroje.
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Porovnávacia účinnosť

Porovnávacia účinnosť sa používa v oblasti spaľovacích motorov na vzájomné porovnávanie jednotlivých konštrukčných riešení, pretože vyjadruje dokonalosť pracovného obehu. Označuje sa symbolom ηpi. 
ηpi = formula_1
Zdroje.
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Plniaca účinnosť

Plniaca účinnosť je bezrozmerné číslo, ktoré vyjadruje stupeň naplnenia valcov spaľovacieho motora čerstvou zmesou. Je to pomer skutočného množstva čerstvej náplne, ktorá zostane vo valci v okamihu zatvorenia sacieho ventilu a teoreticky možného množstva, zodpovedajúceho zdvihovému objemu valca a podmienkam stavu vzduchu (tlak a teplota) pred vstupom do nasávacieho potrubia. 
Plniaca účinnosť sa označuje znakom ηpl. Túto teoretickú hodnotu je v praxi obťažné zmerať.
ηpl = formula_1
Zdroje.
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Objemová účinnosť

Objemová účinnosť, alebo volumetrická účinnosť je účinnosť, ktorá sa v praxi používa ako náhrada plniacej účinnosti. Vyjadruje tiež stupeň naplnenia valcov spaľovacieho motora, ale pomocou lepšie merateľných veličín. Je to pomer množstva čerstvej náplne, ktorá prejde plniacim traktom a teoreticky možného množstva, zodpovedajúceho zdvihovému objemu valca. 
Objemová účinnosť sa označuje znakom ηv. Pre neprepĺňané štvortaktné motory s malým prekrytím ventilov platí ηv ≈ ηpl
ηv = formula_1
Zdroje.
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Kvantitatívna účinnosť vyplachovania

Kvantitatívna účinnosť vyplachovania je bezrozmerné číslo, ktoré sa používa na opis účinnosti vyplachovacieho procesu dvojtaktných spaľovacích motorov. Je to pomer množstva čerstvej náplne, ktorá zostala vo valci po uzatvorení výfukového kanála (ventilu) a množstva náplne ktorá prejde plniacim traktom. 
Kvantitatívna účinnosť vyplachovania sa označuje znakom ηkvant. 
ηkvant = formula_1
Zdroje.
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Kvalitatívna účinnosť vyplachovania

Kvalitatívna účinnosť vyplachovania sa používa na hodnotenie účinnosti vyplachovacieho procesu dvojtaktných spaľovacích motorov z pohľadu zloženia (kvality) náplne vo valci po uzavretí kanálov. Je to pomer množstva čerstvej náplne, ktorá zostala vo valci po uzatvorení výfukového kanála k súčtu tohto množstva a množstva zvyškových spalín z predchádzajúceho obehu. 
Kvalitatívna účinnosť vyplachovania sa označuje znakom ηkval. 
ηkval = formula_1
Zdroje.
Trnka J., Urban J.: Spaľovacie motory. Alfa Bratislava, 1992.
Kódži Murofuši

Kódži Arekusandá Murofuši (jap. 室伏 アレクサンダー 広治, Murofuši Arekusandá Kódži; * 8. október 1974, Šizuoka) je japonský atlét, venujúci sa hodu kladivom. Na olympiáde v Aténach získal zlatú medailu.
Vrcholové podujatia.
Atény 2004.
Na Letných olympijských hrách 2004 v Aténach získal zlatú medailu. Pôvodne však bol na druhom mieste, ale po diskvalifikácii maďarského atléta, Adriána Annusa, získal zlatú medailu.
Peking 2008.
Na Letných olympijských hrách 2008 v Pekingu získal bronzovú medailu, avšak taktiež po dodatočnej úprave výsledkov.
Marlon Devonish

Marlon Devonish (* 1. jún 1976, Coventry, Spojené kráľovstvo) je britský atlét, venujúci sa behu na 100 metrov a 200 metrov. Na olympiáde v Aténach získal zlatú medailu v štafete 4x100 metrov spolu s Darrenom Campbellom, Jasonom Gardenerom a Markom-Lewisom Francisom.
Archon (rod motýľa)

Archon je rod motýľa z čeľade vidlochvostovité (Papilionidae). 
Tento rod motýľov opísal v roku 1822 nemecký entomológ Jacob Hübner.
Mark Lewis-Francis

Mark Lewis-Francis (* 4. september 1982, Walsall, Spojené kráľovstvo) je britský atlét venujúci sa prevažne behu na 60 metrov a 100 metrov. Na olympiáde v Aténach získal zlatú medailu v štafete 4x100 metrov spolu s Darrenom Campbellom, Jasonom Gardenerom a Marlonom Devonishom.
Darren Campbell

Darren Campbell (* 12. september 1973, Manchester) je britský atlét, venujúci sa behu na 100 metrov a 200 metrov. Na olympiáde v Aténach získal zlatú medailu v štafete 4x100 metrov spolu s Marlonom Devonishom, Jasonom Gardenerom a Markom-Lewisom Francisom.
Vril

Vril je pojem, ktorý preukázateľne priniesol na svet anglický politik, básnik a spisovateľ Edward Bulwer-Lytton (1803-1873), ktorý napísal knihu "The Coming Race" ("Prichádzajúca rasa"), kde opisuje veľmi vyspelú rasu v podzemí, kde sa náhodou dostal spolu s priateľom pri prieskume bane. Kniha je písaná tak presvedčivo, že ju mnohí čitatelia začali považovať za pravdivú výpoveď. Okrem toho inšpirovala niektorých ľudí až tak, že sa stala základom tajných spoločností.
I keď možno diskutovať o pravdepodobnej existencii slova Vril ešte pred uverejnením vyššie uvedenej knihy "The Coming Race", dôležité je povedať, že obsah tohto pojmu sa zakomponoval do niečoho, čo sa nazýva „nacistický okultizmus“, ktorý bol vlastný Tretej ríši a ktorý, žiaľ, nie je bežne známy väčšine ľuďom. 
Teória dutej Zeme.
Nosným pilierom pojmu Vril je tajomná sila, pomocou ktorej sa z človeka môže stať nadčlovek (Übermensch) spojením s nadprirodzenými/mimozemskými silami. Tajná spoločnosť Vril bola ženská a jej hlavnou postavou bola Viedenčanka Marija Orsić. Zmienku o nej napísali autori Bergier a Pauwel' v knihe "Aufbruch ins dritte Jahrtausend: von der Zukunft der phantastischen Vernunft".
Adolf Hitler a okultné skupiny okolo neho verili v existenciu rasy v podzemí, ktorú nazývali ako „Árijská“ a ktorá tu kedysi dávno zanechala svoj znak - hákový kríž, ktorý sa preukázateľne vyskytuje v hinduizme, v dávnom staroveku u Indiánov a aj na iných miestach.
Nacistické expedície.
Tretia ríša robila aj expedície do Amazónie, o čom píše nemecký novinár Karl Brugger vo svojej knihe "Die Chronik von Akakor". Konšpirační teoretici často na potvrdenie možnej existencie nacistickej základne na Antarktíde (Schwabenland) uvádzajú fakt, že vláda USA vyslala vojsko o rozsahu 4700 mužov, 13 lodí a veľa lietadiel do Antarktídy rok potom, ako skončila vojna. Operáciu pod názvom "High Jump" viedol admirál Byrd a mnohí oficiálne tvrdenia vlády „o vojenskom cvičení“ posudzujú s podozrievavosťou a myslia si, že vláda USA chcela vyhľadať a zničiť možné nacistické základne na Antarktíde.
Lunar Orbiter 3

Lunar Orbiter 3 bola umelá družica Mesiaca, vyslaná agentúrou NASA v roku 1967. V katalógu COSPAR dostala označenie 1967-008A. Družica mala za úlohu uskutočniť podrobnú fotodokumentáciu povrchu Mesiaca.
Základné údaje.
Označenie Lunar Orbiter mala kvôli zvolenej orbite okolo Mesiaca. Jej váha bola . Okrem iného bola vybavená brzdiacim motorom a fotografickým systémom. Dva objektívy umožňovali snímať detaily s veľkosťou 1 metra z výšky . Na film sa zmestilo 200 dvojexpozícií, ktoré boli rádiovou cestou odosielané na Zem.
Priebeh misie.
Sonda odštartovala 5. februára 1966 pomocou nosnej rakety Atlas s urýchľovacím stupňom Agena D. Z parkovacej dráhy pri Zemi bola navedená na obežnú dráhu okolo Mesiaca. Stalo sa tak 8. februára a sonda sa tým dostala na obežnú dráhu s dobou obehu 215 minút vo výške 210 až . O štyri dni neskôr došlo k ďalšej korekcii na 54 – . Potom sa začalo so snímkovaním povrchu, najmä oblastí vhodných pre plánované pristátie kozmonautov v rámci programu Apollo. Snímkovanie bolo predčasne ukončené pre technickú poruchu mechanizmu, ktorý posúval film, ale aj tak bola zadaná úloha splnená, na Zem sa dostalo 211 snímok. Na jednej fotografii sa podarilo zachytiť sondu Surveyor 1, ktorá na Mesiaci pristála v predchádzajúcom roku.
Dňa 9. októbra 1967 bola sonda s pomocou brzdiaceho motoru navedená na povrch Mesiaca, kde sa dopadom rotrieštila.
Kachny

Kachny je prvé demo od skupiny Iné Kafe.
Zoznam skladieb.
Všetky skladby napísal Majo Chromý, okrem uvedených.
Chromý bol pôvodne uvedený ako samostatný autor piesne „Škaredá baba“, Rohoň bol ako autor hudby uvedený až na výberovke Najlepších 15 rockov. Skladba „STV 20:05“ je ukážka príhovoru Sone Müllerovej.
Čumil (album)

Čumil je druhý album skupiny Iné Kafe.
Keď skupinu v máji roku 1999 opustil Cibi, nahrala skladbu „Svätý Pokoj“. Neskôr, presne rok po vydaní debutu "Vitaj!" vyšiel album "Čumil". Je to posledný radový album s basgitaristom Máriom Pražencom (Wayo). Skladba „Poraď si sám“ z tohto albumu (pôvodne od Mira Žbirku) bola do roku 2011 jedinou cover verziou, ktorú Iné Kafe nahrali.
Na rozdiel od predchádzajúcich počinov, ktoré obsahovali texty s politickou témou (predovšetkým demo Situácia, čiastočne tiež album "Vitaj!") tu skupina od politických tém upúšťa a začína sa viac venovať osobným problémom.
Zoznam skladieb.
Bonus nemá oficiálny názov a nie je uvedený na obale.
Marian Oprea

Marian Oprea (* 6. jún 1982, Piteşti) je rumunský atlét, venujúci sa trojskoku. Na olympiáde v Aténach skončil druhý výkonom 17,55 m.
Beethovenova ulica

Beethovenova ulica je ulica:
Bernolákova ulica

Bernolákova ulica je ulica:
Matt Hemingway

Matt Hemingway (* 24. október 1972, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americký atlét, venujúci sa skoku do výšky. Osobný rekord je 234 cm, ktorý skočil dvakrát. Na olympiáde v Aténach získal striebornú medailu po vyrovnanom osobnom rekorde.
Fakulta materiálov, metalurgie a recyklácie Technickej univerzity v Košiciach

Fakulta materiálov, metalurgie a recyklácie Technickej univerzity v Košiciach (skr. FMMR TUKE) vznikla v roku 1952.  
FMMR je v súčasnosti modernou fakultou zameranou na vzdelávanie, výskum a vývoj v oblasti materiálov, inžinierstva kvality, metalurgie a recyklácie. Predstavuje vzdelávanie nasmerované k požiadavkám trhu a technológiám budúcnosti, ako sú nanotechnológie, vodíkové technológie, inteligentné batérie, environmentálna chémia, recyklácia odpadov či obnoviteľné zdroje. 
Banská história.
Jediná fakulta svojho druhu je pokračovateľkou Banskej akadémie v Banskej Štiavnici a môže sa pochváliť históriou siahajúcou až do roku 1762, kedy Mária Terézia rozhodla o zriadení prvej vysokej školy technického zamerania na svete. 
Banská akadémia bola v čase svojho vzniku kolískou vedy a nositeľkou pokroku v oblasti baníctva, hutníctva, ale i chémie. FMMR dnes kráča v šľapajach svojej slávnej predchodkyne. 
Súčasný stav.
FMMR stojí na pevných základoch tradičných vedeckých poznatkov a jej neustálou inšpiráciou sú technológie budúcnosti.  
Aktívne sleduje súčasné trendy, napreduje a svoje popredné miesto v kvalite poskytovaného vzdelávania obhájila aj v poslednom hodnotení fakúlt vysokých škôl Akademickej rankingovej a ratingovej agentúry ARRA, v ktorom obsadila 5. priečku z celkovo 24 fakúlt v skupine technicky orientovaných fakúlt. 
Pracoviská - fakultné ústavy.
V roku 2016 prešla FMMR organizačnou zmenou a katedry sa zlúčili do troch úspešných ústavov.  
Teória prepojená s praxou.
Študenti sú už počas štúdia začleňovaní do reálneho pracovného procesu v partnerských podnikoch, v ktorých následne po ukončení štúdia často prechádzajú z vysokoškolskej praxe priamo do pracovného pomeru.
Najvýznamnejšími partnermi sú spoločnosti ako U. S. Steel Košice, Železiarne Podbrezová, OFZ Istebné, Slovalco, a.s., SPP, a.s. a iné. 
Spolupráca so svetovými univerzitami.
FMMR nadviazalo celosvetovú spoluprácu s RWTH Aachen, Tohoku University Sendai, Imperial College Londýn, NTH Trondheim, TU Berlin, University of Technology Helsinki-Espoo, Laval University Québec, Bergakademie Freiberg, MISIS Moskva, TU Stuttgart, AGH Krakow, Miškovecká univerzita, ale aj VŠB Technická univerzita v Ostrave. 
Akreditované študijné programy.
FMMR poskytuje vzdelanie v týchto akreditovaných študijných programoch:
Iulius Valerius Polemius

Iulius Valerius Polemius (4. storočie) bol rímsky románopisec, autor dvoch románov o Alexandrovi Veľkom nazvaných "Historia Alexandri Magni" (Dejiny Alexandra Veľkého) a "Itinerarium Alexandri" (Alexandrov itinerár). Obe diela vychádzajú zo starších gréckych predlôh, predovšetkým z Románu o Alexandrovi. Polemius vytvoril podobne fantastické dielo ako jeho grécki predchodcovia, nezaoberá sa historickými skutočnosťami a nechýbajú ani nelogickosti v deji i kontexte diela. Ide o príklad zábavnej literatúry, ktorá získala veľkú obľubu v neskorej antike, a ktorej ďalším predstaviteľom je Lucius Septimius a jeho román o Trójskej vojne.
Severus Sanctus Endelechius

Severus Sanctus Endelechius (koniec 4. storočia) bol rímsky kresťanský básnik, autor bukolickej skladby "De mortibus boum" (O úhyne dobytka).
"De mortibus" spadá do kategórie rímskej bukolickej poézie, ktorej zakladateľom bol Vergílius. U Endelechia možno sledovať mnohé odkazy na tohoto veľkého básnika. Zároveň ide však aj o dielo apologetické, ktoré vysvetľuje, že spásu možno nájsť iba v kresťanstve.
Severus Sanctus Endelechius bol stotožnený s rečníkom Severom, priateľom biskupa Paulina z Noly.
Družstevná

Družstevná môže byť:
Jerzy Dudek

Jerzy Henryk Dudek (* 23. marec 1973, Rybnik, Poľsko) je bývalý poľský futbalový brankár. 
Je odchovancom Concordia Knurów. Keď mal 22 rokov prestúpil do GKS 71 Tychy.&lt;br&gt;
V sezóne 1996/1997 prestúpil do Feyenoordu. V mužstve strávil päť rokov a odchytal 139 zápasov. V sezóne 2001/2002 prestúpil do Liverpoolu. Najviac sa preslávil práve pôsobením v Liverpoole, pamätné bolo najmä finále Ligy majstrov v roku 2005, svojím vynikajúcim výkonom v penaltovom rozstrele pomohol tímu vyhrať. V sezóne 2007/2008 prestúpil do Realu Madrid. V novom pôsobisku odchytal len jeden ligový zápas proti Zaragoze (2:2). V kráľovskom veľkoklube skončil svoje pôsobenie po sezóne 2010/2011. V Reale Madrid bol vždy len náhradníkom skvelému brankárovi, Ikerovi Casillasovi.
V reprezentácii má 59 štartov.
V roku 2000 získal ocenenie futbalista roka v Poľsku, cenu "Gouden Schoen" v Holandsku a v rokoch 1999 a 2000 ocenenie futbalový brankár roku v Holandsku.
Akakor

Akakor je fiktívne podzemné mesto na rozhraní Bolívie, Brazílie a Peru, ktoré opísal nemecký novinár Karl Brugger v roku 1976 v knihe "Die Chronik von Akakor" ("Kronika Akakoru").
Brugger opísal Akakor podľa výpovede údajného poloindiána menom Tatunca Nara, príslušníka doposiaľ nepoznaného amazonského kmeňa Ugha Mogulala. Nemecký cestovateľ Rüdiger Nehberg a režisér Wolfgang Brög podvod odhalili počas nakrúcania dokumentárneho filmu pre ARD v roku 1990 a zistili, že Tatunca Nara je nemecký podvodník Günther Hauck.
Gabriella Cilmiová

Gabriella Lucia Cilmiová (* 10. október 1991, Melbourne, Austrália) je austrálska speváčka a textárka. Známa je svojim debutovým singlom „Sweet About Me“, uvedeného v roku 2008.
Biografia.
Gabriella Cilmiová sa narodila 10. októbra 1991 v melbournskom predmestí Dandenong. Má taliansky pôvod, z regióna Calabria. Žije so svojim psom Tonim, bratom Josephom a rodičmi Paulou a Joeim. Navštevovala dievčenskú školu Sacred Heart Girls' College, ale teraz pokračuje v štúdiu korešpondenčne. V mladom veku prejavovala záujem o širokú škálu hudobných štýlov, vrátane Nina Simone, Led Zeppelin, Janis Joplin, The Sweet, T.Rex a Cat Stevens. Napriek jej prirodzeným schopnostiam a hlasového talentu, hovorí sa o nej, že neurobila skúšky potrebné na vytvorenie speváckej kariéry. Počas toho, ako obdivovala Janis Joplin, spievala v skupine, ktorá prespievávala piesne od Led Zeppenin, [[Jet]], [[Silverchair]] a iných. Nahrala vlastné piesne s textármi/producentmi Barbarou a Adrianom Hannanovými z The SongStore.
V roku [[2004]] upútala pozornosť Michaela Parisiho, manažéra nahrávacej spoločnosti [[Warner Music]], keď improvizovane predviedla pieseň od [[Rolling Stones]] „Jumpin' Jack Flash“ na Lygon Street Festa, festivale v Melbourne. V trinástich Cilmi odišla do [[Spojené štáty|USA]] a [[Spojené kráľovstvo|Spojeného kráľovstva]] spolu s Adrianom Hannanom a dostala ponuky od štyroch hlavných amerických nahrávacích spoločností. Nakoniec podpísala zmluvu s Island Records UK.
Externé odkazy.
[[Kategória:Austrálske popové speváčky]]
[[Kategória:Austrálske soulové speváčky]]
[[Kategória:Austrálske funkové speváčky]]
[[Kategória:Austrálske rockové speváčky]]
[[Kategória:Austrálske džezové speváčky]]
[[Kategória:Austrálski textári piesní]]
[[Kategória:Austrálski speváci-skladatelia]]
[[Kategória:Austrálski skladatelia modernej hudby]]
[[Kategória:Austrálski hudobní producenti]]
[[Kategória:Austrálske osobnosti talianskeho pôvodu]]
[[Kategória:Osobnosti z Melbourne]]
FreeDOS

FreeDOS je open source operačný systém plne kompatibilný s MS-DOSom pre počítačové systémy kompatibilné s IBM-PC. FreeDOS patrí do skupiny systémov DOS. Jeho jadro poskytuje hlavne prístup na pevný disk a k systému súborov. Čiastočne tiež k správe pamäti, ale neobsahuje GUI (aj keď použitie GUI je možné, odporúča sa OpenGEM).
Amy Grantová

Amy Lee Grant (* 25. november 1960, Augusta, Georgia, USA) je americká speváčka a textárka, známa predovšetkým vďaka jej súčasnej kresťanskej hudbe a pop hudbe. Patrí medzi bestsellerov New York Times, je televíznou osobnosťou a príležitostnou herečkou.
Je považovaná za jednu z priekopníčok štýlu gospel a súčasnej kresťanskej hudby.
Crystal Bernardová

Crystal Bernardová (30. september 1961, Garland, Texas, USA) je americká herečka a speváčka, známa predovšetkým vďaka jej sedemročnej filmovej úlohe v situačnej komédii Wings.
Fándlyho ulica

Fándlyho ulica je ulica:
Gaštanová ulica

Gaštanová ulica je ulica:
Hollého ulica

Hollého ulica je ulica:
Arkadiusz Głowacki

 Arkadiusz Rafał Głowacki (* 13. marec 1979, Poznaň) je poľský futbalista. Je odchovancom SKS 13 Poznaň. Keď mal 21 rokov prestúpil do Wisly Krakow. V Poľskej 1.lige nastúpil 435 krát a strelil 14 góly.
Reprezentácia.
Za Poľsko nastúpil v 29 zápasoch. Reprezentuje od roku 2002.
Burn the Witch (skladba)

„Burn the Witch“ je skladba z albumu "Burn the Witch" od skupiny Stone Gods.
Burn the Witch

Burn the Witch EP je limitované EP skupiny Stone Gods.
Knight of the Living Dead

„Knight of the Living Dead“ je prvý singel z albumu "Silver Spoons &amp; Broken Bones" skupiny Stone Gods.
Hoštáky

Hoštáky sú ulica:
Avienus

Avienus, podľa nápisu z Bulla Regia celým menom Postumius Rufius Festus Avienus, (4. storočie) bol rímsky básnik, jeden z autorov patriacich k literárne činnej a vzdelanej aristokracie neskorej antiky.
Život.
Avienus sa narodil v meste Volsinie v Etrúrii ako príslušník popredného aristokratického rodu Rufiov Festov. Dosiahol najvyššie štátne pocty vrátanej dvojnásobného konzulátu. Stýkal sa s ďalšími významnými príslušníkmi rímskej nobility vrátane vplyvného rodu Symmachov. Pretože v Avienovom diele chýbajú akékoľvek zmienky o náboženstve, predpokladá sa, že mohol byť stúpencom agnostizmu, ktorý sa rozšíril na konci antiky medzi nekresťanskou aristokraciou.
Dielo.
Avienova básnická tvorba spadá ako celok do kategórie didaktickej poézie. Charakterizuje ju predovšetkým záujem o prírodné vedy – geografiu a astronómiu. Preložil do latinčiny grécku didaktickú skladbu "Fainomena" (Nebeské javy) od Arata zo Solu a sám zložil dve ďalšie skladby – v hexametroch písanú "Descriptio orbis terrae" (Popis sveta) a v jambických trimetroch zloženú "Ora maritima" (Morské pobrežie).
"Descriptio" bolo inšpirované gréckymi didaktickými prozaickými skladbami typu "periegesis", ktoré sa objavujú v gréckej literatúre od archaických čias a predstavovali najstaršie diela zemepisného charakteru vôbec. Konkrétnou Avienovou predlohou bola pravdepodobne kniha "Periegesis" alexandrijského učenca Dionysia Periegeta. Z Avienovej verzie sa dochovala iba prvá kniha, ktorá napovedá, že autorove prebásnenie nebolo úplne najšťastnejšie.
Predmetom básne "Ora maritima" je, podobne ako v prípade "Descriptio", zemepisný popis krajov ležiacich na morskom pobreží. Rovnako ako iné Avienove diela, aj tento kúsok vychádza zo staršej predlohy, v tomto prípade materiálu nazývaného "periplus", teda popisu putovania po mori, akéhosi námorníckeho variantu geografického "periegesis". I v tomto prípade nie sú literárne kvality diela práve najvyššie, nehovoriac o ich faktickej hodnote. Avienus napríklad úplne vynecháva niektoré významné pobrežné mestá (Emporium) a uvádza málo významné osady (Barcelona, Tarragon), najskôr kvôli ich významnej minulosti. Je zrejmé, že išlo o dielo určené pre vzdelané publikum a nie pre cestovateľov, ktorí by sa podľa neho mohli orientovať.
Proba

Faltonia Betitia Proba známa aj iba ako Proba (306 - 366) bola jediná známa žena-poetka a navyše kresťanka počas neskorej antiky. Hoci pochádzala zo zámožnej rodiny z Orte, vydala sa za bohatého cisárskeho úradníka usadeného v Ríme. Podobne ako väčšina autorov tejto doby sa tak zaraďuje k literárne činným príslušníkom aristokracie.
Život.
Proba sa narodila v rodine Probianovcov. Jej otec Petronius Probianus zastával roku 322 konzulát a podobnú dráhu sledoval aj jej brat, ktorý dosiahol konzulát roku 341. Ona sama sa vydala za Clodia Celsina Adelpha, ktorý dosiahol postavenia rímskeho prefekta. Spolu mali tri deti nazvané zhodne Quintus Clodius Hermogenianus Olybrius (jeden z nich zastával konzulát roku 372), dcéru Adelphiu Olybriu a ešte jednu dcéru, ktorá sa vydala za Lucia Valeria Septimia Bassa.
Dielo.
Proba vyniká ako autorka literárneho žánru nazývaného cento – básne poskladanej úplne z veršov inej básnickej skladby. Kresťanka Proba sa rozhodla využiť klasické vzdelanie, ktoré sa jej dostalo, aby prostredníctvom veršov Vergíliových básní osvetlila príbehy zo Starého a Nového zákona. Vznikla tak jedna báseň o 694 riadkoch, ktorou Proba prerozprávala biblické dejiny od stvorenia sveta po zoslanie Ducha Svätého. Ide o dielo nesmierne precízne, a to pokiaľ ide o znalosť Vergília aj Biblie. Probino cento bolo pridané do zoznamu "Decretum Gelasianum", ktorý vyhotovil pápež Geláz I. a obsahoval knihy nevhodné na verejné čítanie.
Proba napísala tiež cento podobného obsahu založené na homérskych eposoch, to sa ale nedochovalo.
Mojmírova ulica

Mojmírova ulica je ulica:
Aurelius Prudentius Clemens

Aurelius Prudentius Clemens (* 348 - † okolo 413) bol rímsky kresťanský básnik pochádzajúci z Calaguridy (dnes Calahora) v Hispánii.
Pôvodným povolaním bol Prudentius právnik, neskôr vstúpil do štátnych služieb a dva razy zastával úrad správcu provincie, pravdepodobne v rámci Hispánie. Neskôr ho povolal cisár Theodosiom I. do Ríma, kde zastával rozličné posty až do roku 392. Po tomto dátume sa stiahol z verejného života, aby mohol viesť život askéta. Okolo roku 405 dokončil básnický súbor na rozličné kresťanské témy. Je to zároveň posledný dátum, ktorý v súvislosti s jeho osobou máme.
Dielo.
Prudentius je autorom veľkého počtu básnických skladieb zložených na kresťanské motívy. Vzormi v tejto tvorbe sa mu stali jednak jeho významní predchodcovia, Tertullianus a svätý Ambrózius, ale aj samotná Biblia a rôzne spisy o mučeníkoch. Najvýznamnejší z Prudentiových spisov sa stal "Psychomachia" (Zápas o dušu), alegorická skladba, ktorá inšpirovala veľkou mierou náboženskú alegóriu v stredoveku.
Medzi Prudentiove diela patria:
Tranz

Tranz je zmenený stav vedomia, v ktorom sa subjekt z väčšej časti alebo aj úplne odpája od svojho každodenného ja, stráca vedomie o čase a mieste, a dokonca i svoju vlastnú identitu, takže ním môže prestúpiť celkom iná identita. Subjekt sa v tomto stave môže stať vysoko sugestibilným (ľahko ovládateľným), ako v hypnóze, alebo náchylným na špecifické modely správania, ako pri pôsobení voodoo. Stav tranzu môže vyvolať extázu i mystické pohrúženie, ako ich zažívajú napríklad šamani.
Sulpicius Severus

Sulpicius Severus (363 – okolo 420) bol rímsky kresťanský spisovateľ, autor životopisu svätého Martina ("Vita sancti Martini"), ktorým bola zahájená tradícia životopisov svätcov na kresťanskom západe.
Sulpicius Severus sa narodil v zámožnej rodine v oblasti, ktorá sa neskôr stala Akvitániou. V Burdigale (dnes Bordeaux) vyštudoval právo a uplatnil sa ako právnik. Výhodne sa oženil s bohatou dedičkou prestížnej senátorskej rodiny, ale jeho manželka zomrela predčasne. Po tejto udalosti, vo veku okolo 30 rokov sa na radu svojho priateľa Paulina z Noly zriekol svojej sľubnej kariéry a oddal sa askéze. Od roku 396 sa zdržiaval v meste Tours, pôsobisku svätého Martina. Fascinovaný jeho životom sa pustil do písania jeho životopisu. Roku 399 sa úplne vzdal svojho majetku a s finančnou podporou svojej svokry založil kláštor Primuliacum v južnej Galii. Tu zotrval až do svojej smrti okolo roku 420.
Okrem životopisu Martina z Tours zanechal Sulpicius niekoľko menších spisov, medzi nimi "Dialogi" (Rozhovory), dve dielka, v ktorých je konfrontovaný tourský svätec so svojimi kolegami z východných častí rímskeho sveta. Druhým významným dielkom je "Chronica" (Kronika), 2 knihy dejín od stvorenia sveta po udalosti roku 400. Ide o pomerne stručnú prácu opierajúcu sa predovšetkým o Bibliu. "Chronica" je významným prameňom týkajúcim sa kresťanských heterodoxných siekt, predovšetkým arianizmu a tiež Priscillianovej herézie.
Radlinského ulica

Radlinského ulica je ulica:
Kryptomnézia

Kryptomnézia je skrytá alebo nevedomá pamäť(podľa inej skupiny ľudí je to podvedomie), ktorá spôsobuje, že sa danej osobe vybavujú podrobnosti nejakej udalosti z knihy či filmu, pričom si sám neuvedomuje, že ide o spomienku. Kryptomnéziou sa dá vysvetliť napríklad paranormálny jav.
Anderson Gonçalves Pedro

Anderson Gonçalves Pedro (* 17. máj 1980, Espírito Santo do Pinhal) je brazílsky futbalový stredopoliar, naposledy hráč Artmedie Petržalka. Váži 80 kg a je vysoký 183 cm.
Dermooptické vnímanie

Dermooptické vnímanie (iné názvy: videnie kožou, nezrakové videnie, hmatové videnie) je údajná schopnosť rozoznávať farby a tzv. vidieť predmety a obrazy pokožkou pri zavretých očiach.
Sládkovičova ulica

Sládkovičova ulica je ulica:
Leonard Goldberg

Leonard Goldberg môže byť:
Leonard J. Goldberg

Leonard J. Goldberg (* 24. január 1934, New York, New York, USA – † 4. december 2019) bol americký producent.
Pedro

Pedro môže byť:
Hurbanova ulica

Hurbanova ulica je ulica:
Patrik Mráz

Patrik Mráz (* 1. február 1987, Púchov) je slovenský futbalový reprezentant v mládežníckych kategóriách. 
Jeho posledný zamestnávateľ Śląsk Wrocław s ním rozviazal zmluvu na základe nedodržiavania životosprávy . Hráva na poste záložníka.
Po prestupe z MFK Petržalka do MŠK Žilina dosiahol zmluvu v Žiline 05.07.2009
Peter Čvirik

Peter Čvirik (* 13. jún 1979, Levice) je slovenský futbalový obranca pôsobiaci v slovenskom klube FC Spartak Trnava. Je ženatý so športovou moderátorkou televízie JOJ, Lenkou Hriadeľovou. V súčasnosti je komentátorom na JOJ Šport.
Fácia (geológia)

Fácia je v geológií dôležitý znak alebo súbor znakov - ceľkový vzhľad, zloženie, podmienky vzniku alebo zmeny vlastností, ktoré charakterizujú horninové jednotky alebo celky.
Termín "fácia" do geológie zaviedol švajčiarsky geológ Amanz Gressly v roku 1838.
Sedimentárne fácie.
V sedimentológií a stratigrafii pojem fácia vystihuje rôzne typy sedimentačného prostredia. Pre každú sedimentárnu fáciu sú typické určité druhy usadených hornín. Rozlišujú sa tri zákaldné typy fácií:
Všeobecne možno povedať, že fácie usadených hornín možno členiť aj na základe rôznych spôsobov ich štúdia. Opisné vlastnosti, ktoré možno sledovať na základe pozorovaní sedimentárnej petrológie, ako je veľkosť zŕn a minerálne zloženie, sa označujú ako litofácie, zatiaľ čo fácie definované na základe štúdia skamenelín sa označujú ako biofácie.
Metamorfné fácie.
Pri štúdiu premenených hornín sa zistilo, že pri postupnej progresívnej metamorfóze (rast teploty a tlaku) vznikajú minerály v určitej postupnosti a vzájomných asociáciách (tzv. paragenéze). Tieto sú závislé od určitých teplotno-tlakových podmienok, ktoré sa počas progresívnej metamorfózy vyskytujú.
Vyčlenené sú tieto základné metamorfné fácie:
Kornel Saláta

Kornel Saláta (* 24. január 1985, Kamenica nad Hronom) je slovenský futbalový obranca. Od roku 2012 hral v klube ŠK Slovan Bratislava. Momentálne hrá za KFC Komárno.
Reprezentácia.
Reprezentačné zápasy.
"(Stav k: 1. septembru 2012, 20:49 SELČ)"
Referencie.
&lt;http://www.soccerway.com/players/kornel-salata/38035/&gt;
Fácia

Fácia môže byť:
Aleš Urbánek

Aleš Urbánek (* 25. máj 1980, Slavičín) je český futbalový obranca. V súčasnosti hráva za FK Senica.
Peter Burák

Peter Burák (* 17. september 1978, Nitra) je slovenský futbalový obranca, v súčasnosti hrajúci za Artmediu Petržalka, s ktorou hral v sezóne 2005/06 Ligy majstrov. Je odchovancom klubu FC Nitra, kde prešiel všetkými mládežníckymi kategóriami.
Sedimentárne fácie

Sedimentárna fácia je označenie predpokladaného prostredia vzniku usadenej horniny. Charakterizuje ju súbor znakov, ktoré určujú za akých podmienok sediment vznikal.
V prípade deskriptívneho hodnotenia celkovej litológie sa používa na označenie konkrétnych horninových telies ako tzv. litofácia, napríklad fácia hľuznatých vápencov. V prípade definovania na základe skamenelín možno hovoriť o biofáciách. Podobne existujú aj ichnofácie, čo sú prostredia rozoznávané na základe stôp po činnosti živočíchov, tzv. ichnofosílií. Pre sedimentológiu má tiež význam výskyt mikrofácií, definovaných na základe mikroskopického štúdia hornín.
Termín fácia, ktorý bol významným prínosom k základom modernej stratigrafie zaviedol švajčiarsky geológ Amanz Gressly v roku 1838.
Rozoznávanie typov sedimentačného prostredia.
Sedimentačné prostredia sa vo fosílnych sedimentoch rozoznávajú na základe kombinácie faciálnej analýzy, sedimentárnych textúr a fosílií. Z fosílií sú najdôležitejšie ekologicky významné skameneliny, ktoré jednoznačne indikujú prostredie, v ktorom žili. Napr. planktonické dierkavce alebo amonity indikujú šíromorské prostredie s normálnou salinitou. Nálezy zubov nosorožcov alebo deinotérií, však indikujú kontinentálne podmienky. Štúdium fosílnych sedimentačných prostredí je založené na poznaní súčasných.
Thomas Beatie

Thomas Beatie (*20. januára 1974) je americký transsexuál a oficiálne prvý uznaný tehotný muž, ktorý porodil zdravé dieťa. Beatie (pri pôrode označený ako žena, s menom Tracy Langondino) si nechal v neskoršom veku čiastočne zmeniť pohlavie, čo spočívalo v odstránení pŕs a v následnej testosterónovej terapii, a hoci si nechal maternicu a vaječníky, bol uznaný pred zákonom v roku 1998 za muža. Fyziologicky bol však naďalej schopný otehotnieť. O niekoľko rokov neskôr sa oženil, a pretože jeho manželka (Nancy, 45 rokov) nemohla otehotnieť kvôli predchádzajúcej hysterektómii, rozhodol sa otehotnieť sám. Beatie v rozhovore pre tlač uviedol, že predchádzajúce pokusy skončili potratom.
Dievčatko sa narodilo prirodzenou cestou 29. júna 2008, bez cisárskeho rezu. V septembri 2008 by mala vyjsť spomienková kniha Thomasa Beatieho, ktorá sa už teraz ponúka na Amazon.com.
Bazilišok zelený

Bazilišok zelený (ľudovo Kristov jašter, ) je jašter z čeľade baziliškovitých. Spolu s leguánom zeleným sú veľmi obľúbení medzi chovateľmi.
Opis.
Dospelý jašter dosahuje dĺžky 60 až 75 cm, z čoho dve tretiny pripadá na chvost. Má dlhé zadné nohy s veľmi dlhými prstami, dlhý tenký chvost a na tele tri hrebene - na hlave, chrbte a chvoste. Chrbtový a chvostový hrebeň mu pomáha pri plávaní, pri úteku pred predátormi. Bazilišok zelený má zelené alebo modrastozelené sfarbenie. V zajatí sa dožíva okolo 10 rokov.
Správanie.
Je to spoločenské zviera. Samce sú veľmi teritoriálne a na jedného samca môže pripadať územie s háremom samíc, s ktorými sa pári. Komunikujú kývaním hlavy. Tento stredoamerický jašter ma jedinečnú schopnosť - dokáže prebehnúť po hladine stojatej vody na zadných nohách.
Rozšírenie.
Bazilišok zelený obýva kroviny, konáre nízkych stromov, v okolí riek, jazerách, potokov a rybníkov v oblastiach Južnej Ameriky od Guatemaly až po Kostariku.
Potrava.
Jeho potravu tvoria prevažne plody a hmyz, občas zožere aj drobné vodné stavovce.
Rozmnožovanie.
Samica nakladie v jednej sezóne približne 20 vajec, inkubácia trvá 40-45 dní a prebieha pri teplotách 24-30 stupňov.