Sodík

Sodík () je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má chemickú značku Na a protónové číslo 11. Sodík je najbežnejším prvkom z radu alkalických kovov, výdatne zastúpený v zemskej kôre, morskej vode aj v živých organizmoch.
Je to mäkký, ľahký, striebornolesklý kov, ktorý rýchlo reaguje s kyslíkom aj vodou, preto sa s ním v prírode stretávame iba vo forme zlúčenín. Reakcia sodíka s vodou je natoľko exotermická, že unikajúci vodík reakčným teplom zvyčajne samovoľne explozívne vzplanie. 
Elementárny kovový sodík možno dlhodobo skladovať, napr. prekrytý vrstvou alifatických uhľovodíkov, ako petrolej alebo nafta, s ktorými nereaguje.
Soli sodíka intenzívne farbia plameň na žlto.
História.
Sodík bol dlho známy iba ako súčasť zlúčenín. Izoloval ho až v roku 1807 sir Humphry Davy pomocou elektrolýzy hydroxidu sodného, ktorý ho aj hneď pomenoval "sodium" ako zložku sódy, odkiaľ pochádza aj dnešný slovenský názov. V stredovekej Európe sa zlúčenina sodíka s latinským názvom "sodanum" používala ako liek proti bolestiam hlavy. Značka sodíka, Na, vznikla z novolatinského pomenovania pre obyčajnú zlúčeninu sodíka zvanú "natrium", čo vzniklo z gréckeho "nítron", v prírode sa vyskytujúcej soli, zmesi dekahydrátu uhličitanu sodného a hydrogenuhličitanu sodného. Grécky "nítron" pochádza z egyptského slova "neter", ktoré označuje rastlinný popol.
Výskyt v prírode.
Vďaka svojej veľkej reaktivite sa v prírode stretávame iba so zlúčeninami sodíka. Vo všetkých svojich zlúčeninách sa vyskytuje iba s mocenstvom Na+.
Sodík je pomerne bohato zastúpený na Zemi aj vo vesmíre. Predpokladá sa, že zemská kôra obsahuje 2,42,6 % sodíka. Morská voda obsahuje sodík ako hlavný katión v koncentrácii približne 10,5 g Na/l. Vo vesmíre sa predpokladá výskyt 1 sodíkového atómu na približne 800 000 atómov vodíka.
Vzhľadom na vysokú rozpustnosť väčšiny zlúčenín sodíka došlo v priebehu geologických premien zemskej kôry k vyplaveniu značnej časti sodíka z povrchových vrstiev pevninskej zemskej kôry do vôd oceánov. Všeobecne je práve chlorid sodný (NaCl) považovaný za základnú zložku morskej soli, aj keď sa v morskej vode stretávame prakticky so všetkými prvkami Mendelejevovej periodickej tabuľky prvkov. Morská voda obsahuje 2,7 % chloridu sodného. Kaspické a Mŕtve more obsahujú až 10 % NaCl. Odparením pravekých morí vznikli ložiská kamennej soli, ktorá je základom výroby ostatných sodných solí. Najväčšie ložiská sú v Poľsku pri "Bochni" a "Vieličke", v Rumunsku pri "Slaníku", v Rakúsku v "Soľnej komore" pri Salzburgu, v Rusku pri Astrachanských jazerách. Na Slovensku sú ložiská kamennej soli pri Prešove, kde sa získava soľanka, ktorá sa odparuje v Solivare pri Prešove.
Značný obsah sodíkových iónov nachádzame tiež vo všetkých podzemných minerálnych vodách, ktoré sa dostali do dlhodobého kontaktu s horninami a sodíkové ióny sa do nich vyluhovali.
Z minerálov, obsiahnutých v zemskej kôre, je najznámejšia kamenná soľ, chemicky chlorid sodný. Ložiská tohto minerálu majú pôvod vo vyschnutých jazerách a moriach minulých geologických období.
Sodík patrí medzi biogénne prvky a nachádza sa vo všetkých bunkách rastlinných aj živočíšnych tkanív. Príkladom minerálov biogénneho pôvodu je čilský liadok, chemicky dusičnan sodný (NaNO3).
Výroba a využitie.
Kovový sodík sa priemyselne vyrába elektrolýzou roztaveného chloridu sodného. Materiálom katódy je zvyčajne železo, anóda je grafitová. Ďalším produktom tejto elektrolýzy je plynný chlór, ktorý sa používa na chemickú syntézu. V prípade elektrolýzy vodného roztoku NaCl slúži ako katóda ortuť, produktom je amalgám sodíka. Táto látka sa rozkladá vodou za vzniku hydroxidu sodného a plynného vodíka, prípadne sa používa ako redukčné činidlo, napr. v organickej syntéze.
Roztavený kovový sodík sa často uplatňuje v jadrovej energetike ako látka odvádzajúca teplo vznikajúce atómovým rozpadom uránu v primárnom okruhu jadrového reaktora. Dôvodom je na jednej strane pomerne nízka teplota topenia sodíka, ale predovšetkým fakt, že sodík pri styku s vysoko energetickými neutrónmi alebo gama lúčmi nepodlieha rádioaktívnej premene na nebezpečné beta a gama žiariče s dlhým polčasom rozpadu.
Elementárny sodík je mimoriadne silné redukčné činidlo a býva preto využívaný v množstve organických syntetických reakcií.
Elektrickým výbojom v prostredí sodíkových výparov pri tlaku niekoľkých torrov vzniká veľmi intenzívne svetelné vyžarovanie. Tento jav nachádza uplatnenie pri výrobe sodíkových výbojok, s ktorými sa môžeme prakticky stretnúť v pouličných svietidlách.
Zlúčeniny.
V chemických zlúčeninách sa sodík vyskytuje iba s mocnosťou NaI. Medzi zlúčeniny zásadného významu patria nasledujúce chemické látky:
Reakcia je endergonická a reakcia sa používa tiež v hasiacich prístrojoch.
Reakcie sodíka.
2 Na + 2 H2O → 2 NaOH + H2
2 Na + 2 C2H5OH → 2 C2H5ONa + H2
Na2O2 + 2 Na → 2 Na2O
2 NaNO3 + 6 Na → 4 Na2O + N2
4 Na + O2 → 2 Na2O