burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Národný park Val Grande

Národný park Val Grande () je národný park na severe Talianska, v regióne Piemont, západne od jazera Maggiore, v blízkosti hraníc so Švajčiarskom. 
Oblasť je súčasťou Západných Álp, respektíve Penninských Álp. Park tvoria dve hlavné údolia "Val Grande" a "Val Pagalla" a okolité hory. Väčšina územia je zalesnená. Najvyššími vrcholmi sú "Cima della Laurasca" (2 195 m) a "Monte Zeda" (2 156 m).
Národný park Pollino

Národný park Pollino () je národný park na juhu Talianska, v regiónoch Basilicata a Kalábria. 
Pollino je najväčší taliansky národný park. Má rozlohu 1 926 km² a bol založený v roku 1993. V centre parku sa nachádza vápencový masív Monte Pollino (2 248 m). Charakteristické sú pre oblasť príkre skaly, jaskyne, doliny a trávou porastené náhorné plošiny. V lesoch rastú predovšetkým buky, jedle biele a javory. Jedným zo symbolov parku je vzácna borovica Heldreichova.
Národný park Gargano

Národný park Gargano () je národný park na polostrove Gargano v juhovýchodnom Taliansku, v regióne Apúlia. Park má rozlohu 1 181 km² a bol založený roku 1991. Rozkladá sa na väčšine územia polostrova.
Polostrov je tvorený vápencom, vnútrozemie je hornaté a zalesnené. Najvyššími vrcholmi sú "Monte Calvo" (1 055 m) a "Montenero" (1 014 m). V oblasti sú krasové útvary, jaskyne a lomy. Vo vyšších polohách rastú duby, javory a pínie, v nižších polohách predovšetkým vinná réva a citrusovníky. Pobrežie tvoria ako útesy (rôznych tvarov, s mostami a samostatnými skaliskami), tak prístupné piesočné pláže (s letoviskami). Nachádzajú sa tu aj dve väčšie pobrežné jazerá "Lago di Lesina" a "Lago di Varano". Významné sú aj menšie historické mestá, napr. Vieste, alebo Peschici. Hlavné centrum turistického ruchu je práve vo Vieste.
Národný park Appennino Tosco-Emiliano

Národný park Appennino Tosco-Emiliano () je národný park na severe Talianska, v "Severných Apeninách", v podskupine "Toskánsko-Emiliánskych Apenín" (niekedy tiež nazývaných "Etruské Apeniny"), na hraniciach krajov Toskánsko a Emilia-Romagna.
Park bol založený roku 2001 a má rozlohu 228 km². Najvyššími vrcholmi v oblasti sú "Monte Cusna" (2 121 m), "Monte Prado" (2 053 m) a "Alpe di Succiso" (2 017 m). Nachádzajú sa tu alpínske lúky, jazerá, vodopády, potoky, nedostupné skalné steny. Zo živočíchov tu žijú vlci, muflóny, srnce, alebo orly skalní. Najbližšie väčšie mesto je La Spezia.
Fakulta bezpečnostného inžinierstva Žilinskej univerzity v Žiline

Fakulta bezpečnostného inžinierstva () je jedna zo siedmich fakúlt Žilinskej univerzity v Žiline.
História.
Vznikla akademickým rokom 1953/1954 ako jedna z fakúlt Vysokej školy železničnej v Prahe ako Vojenská fakulta. V roku 1960 bola spolu s celou univerzitou presťahovaná do Žiliny už ako Vojenská fakulta Vysokej školy dopravnej v Žiline. V roku 1980 bol názov Vojenská fakulta Vysokej školy dopravy a spojov v Žiline a od roku 1996 Vojenská fakulta Žilinskej univerzity v Žiline. Dňa 9. februára 1998 bola fakulta delimitovaná z rezortov Ministerstva dopravy, pôšt a telekomunikácií SR a Ministerstva obrany SR do rezortu Ministerstva školstva SR a jej názov bol zmenený na Fakulta špeciálneho inžinierstva. Posledná zmena názvu sa udiala so začiatkom akademického roka 2014/2015, a to na Fakultu bezpečnostného inžinierstva.
Zázemie.
Fakulta sídli v budovách MA, MB a ME (pôvodne FA, FB a FE) v centre mesta, no výučba prebieha aj na univerzitnom kampuse Veľký Diel.
Plány hovoria o postupnom presune celej fakulty práve na univerzitný kampus, toto rozhodnutie však limituje objem finančných prostriedkov na výstavbu nových budov pre potreby celej fakulty. Namiesto toho prebehla v roku 2015 rekonštrukcia budov MA a MB v areáli v centre mesta a taktiež je plánovaná asanácia budovy ME, ktorá je už dlhodobo v havarijnom stave. FBI je v súčasnosti jediná fakulta, ktorá sídli mimo kampusu Veľký diel.
Fakulta má k dispozícii 6 špecializovaných pracovísk, a to:
Akademická obec.
Dekanom fakulty je doc. Ing. Eva Sventeková, PhD.
Na fakulte v súčasnosti pôsobia:
Študijné odbory a programy.
1. stupeň.
"* 4 roky externé štúdium"
2. stupeň.
"* 3 roky externé štúdium"
3. stupeň.
"* 4 rokov externé štúdium"
Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji 2015

Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji 2015 boli v poradí 6. majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov a žien. Bolo to druhé najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji v roku 2015, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 18.26. júla 2015 v Prahe, v Česku za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Všetky zápasy sa odohrali na štadióne Stadion SK Slavia, ktorý je domovským štadiónom klubu pozemného hokeja SK Slavia Praha. Víťazmi sa stali v mužskej a v ženskej kategórii.
Najlepšie 2 družstvá postúpili do elitnej divízie Majstrovstiev Európy v roku 2017. Naopak, posledné 2 družstvá (v ženskej kategórii iba jedno) zostúpili do III. divízie.
Kvalifikované družstvá.
 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k marcu 2015.
 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k marcu 2015.
Univerzitný kampus Veľký Diel

Univerzitný kampus Veľký Diel je kampus patriaci Žilinskej univerzite v Žiline nachádzajúci sa na univerzitnom kopci v mestských častiach Vlčince a Bôrik v Žiline.
Sídlia tu všetky fakulty okrem Fakulty bezpečnostného inžinierstva, ktorá je situovaná v centre mesta na Ulici 1. mája. Navyše tu sídlia ešte Výskumný ústav dopravný a Stredoeurópsky technologický inštitút CEIT.
Budovy.
Na kampuse sú situované fakultné budovy:
Nefakultné budovy, ktoré sa tu nachádzajú, sú:
Strava.
V areáli sa nachádza niekoľko stravovacích jednotiek. Najväčšou je Nová menza, ktorá je hlavnou univerzitnou stravovacou jednotkou poskytujúcou stravu od raňajok po večere. V budove rektorátu sa nachádza bistro U vlka a vo vstupnej sále je taktiež Cafetéria Rektorát, kde sa predávajú aj hotové jedlá z ponuky menzy.
V budove AR sa nachádza bufet, v ktorom sa varia čerstvé jedlá a pripravujú bagety. Taktiež sa tu čapuje pivo a kolový nápoj. V budove FRI sa nachádza výdajňa jedál a bufet.
Výdajňa jedál sa tak isto nachádza aj v bloku DE-DF na internátoch.
Doprava.
Verejná doprava.
Na ulici Na Veľký Diel na južnej strane kampusu sa nachádza zastávka Žilinská univerzita, ktorá obsluhuje linky 1, 4, 7 a 14. Pred budovou rektorátu na Univerzitnej ulici je zastávka Univerzitná, ktorú obsluhuje linka 30. Pred Fakultou riadenia a informatiky sa nachádza zastávka Fatranská, z ktorej premávajú linky 1, 4, 5, 7 a 14. V blízkosti internátov a Novej menzy sa nachádza Obchodné centrum Dubeň, pri ktorom má svoju zastávku linka 6.
Takáto sieť MHD umožňuje priamu dostupnosť na univerzitný kampus zo všetkých žilinských sídlisk a taktiež z centra mesta a železničnej a autobusovej stanice.
Individuálna doprava.
Hlavnou cestnou tepnou v kampuse je Univerzitná ulica tiahnuca sa od kruhového objazdu pri OC Duneň až po križovatku s ulicou Na Veľký Diel. Dá sa povedať, že univerzitný kampus je ohraničený práve Univerzitnou ulicou a ulicami Na Veľký Diel a Vysokoškolákov.
V areáli sa nachádza niekoľko platených a neplatených parkovísk.
Neplatené sa nachádzajú pred rektorátom (spevnená betónová plocha), oproti FRI, pri Novej menze a pri internátoch.
Platené parkoviská sa nachádzajú medzi budovami rektorátu, AR a AS, ďalej za budovou rektorátu a pred budovami EF a SjF. Parkovacie automaty sa nachádzajú pri budovách BF, AS a PP.
Ubytovanie.
V univerzitnom kampuse sídlia aj Internáty Veľký Diel, ktoré poskytujú ubytovanie pre asi 2400 ubytovaných študentov a hostí. Skladajú sa z budov DA – DH a sú vo veľkej miere zrekonštruované.
Vybavenosť.
V pešej dostupnosti od areálu sa nachádzajú OC ATRIUM DUBEŇ, supermarket Kaufland a predajne OBI a NAY Elektrodom, poliklinika a Žilinský lesopark.
Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji mužov 2015

Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji mužov 2015 boli v poradí 6. majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji mužov. Bolo to tretie najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji v roku 2015, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 19.25. júla 2015 v Lisabone, v Portugalsku, za účasti 6 mužských tímov. Zápasy sa uskutočnili v Centro desportivo nacional Jambor. Víťazom sa stal .
Najlepšie 2 družstvá postúpili do II. divízie Majstrovstiev Európy v roku 2017. Z turnaja sa odhlásili družstvá Gibraltáru a Grécka, preto žiadny zo zúčastnených tímov nezostúpil do IV. divízie ME.
Kvalifikované družstvá.
 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k marcu 2015.
Mauglí

Mauglí môže byť:
Rozpočtová organizácia

Rozpočtová organizácia je právnická osoba (štátu, obce alebo vyššieho územného celku), ktorá je svojimi príjmami a výdavkami zapojená na štátny rozpočet, rozpočet obce alebo na rozpočet vyššieho územného celku. Hospodári samostatne podľa schváleného rozpočtu s prostriedkami, ktoré jej určí zriaďovateľ v rámci svojho rozpočtu. Rozpočtové organizácie sú (okrem istej výnimky) všetky štátne orgány. Odlišná je príspevková organizácia.
Rozpočtová organizácia je jeden zo subjektov verejnej správy a je teda napríklad zapísaná v registri organizácií vedenom Štatistickým úradom Slovenskej republiky.
Zriadenie.
Rozpočtovú organizáciu možno zriadiť buď zákonom alebo rozhodnutím zriaďovateľa. Zriaďovateľom je ústredný orgán štátnej správy, obec alebo vyšší územný celok; zriaďovateľom ústredného orgánu štátnej správy je ministerstvo financií. Zriaďovateľ vydá o zriadení rozpočtovej organizácie tzv. zriaďovaciu listinu.
Hospodárenie.
Rozpočtová organizácia hospodári s rozpočtovými prostriedkami a s prostriedkami prijatými od iných subjektov. Rozpočtová organizácia zostavuje svoj rozpočet príjmov a výdavkov. Vzájomné započítanie príjmov a výdavkov je v rozpočtovej organizácii prípustné, ak ide o dodatočnú úhradu predtým vynaložených výdavkov v tom istom rozpočtovom roku, ktorou iný subjekt refunduje rozpočtovej organizácii výdavky, ktoré za neho zaplatila. Rozpočtová organizácia sústreďuje všetky príjmy svojho rozpočtu s výnimkou príjmov uvedených v odseku 3 na svojom príjmovom rozpočtovom účte a realizuje všetky svoje výdavky zo svojho výdavkového rozpočtového účtu.
Rozpočtová organizácia poskytuje svoje výkony v zásade odplatne, ale medzi sebou si rozpočtové organizácie obyčajne výkony poskytujú bezplatne.
Rozpočtové organizácie vedú účtovníctvo, zostavujú a predkladajú účtovnú závierku.
Príspevková organizácia

Príspevková organizácia je právnická osoba (štátu, obce a vyššieho územného celku), ktorej menej ako 50 % výrobných nákladov je pokrytých tržbám, a ktorá je na štátny rozpočet, rozpočet obce alebo na rozpočet vyššieho územného celku zapojená príspevkom. Platia pre ňu finančné vzťahy určené zriaďovateľom v rámci jeho rozpočtu. Odlišná je rozpočtová organizácia.
Príspevková organizácia je jeden zo subjektov verejnej správy a je teda napríklad zapísaná v registri organizácií vedenom Štatistickým úradom Slovenskej republiky.
Zriadenie.
Príspevkovú organizáciu možno zriadiť buď zákonom alebo rozhodnutím zriaďovateľa. Zriaďovateľom je ústredný orgán štátnej správy, obec alebo vyšší územný celok. Zriaďovateľ vydá o zriadení príspevkovej organizácie tzv. zriaďovaciu listinu.
Hospodárenie.
Príspevková organizácia hospodári podľa svojho rozpočtu nákladov, výnosov a výsledku hospodárenia. Jej rozpočet zahŕňa aj príspevok z rozpočtu zriaďovateľa a prostriedky prijaté od iných subjektov. Účelovo určené peňažné dary sa použijú v súlade s ich určením. Príspevková organizácia je povinná dosahovať výnosy určené svojím rozpočtom. Príspevková organizácia v zásade sústreďuje všetky príjmy a realizuje všetky výdavky prostredníctvom účtov vedených v Štátnej pokladnici. Príspevková organizácia uhrádza výdavky na prevádzku, opravy a údržbu hmotného majetku, ako aj na obstaranie hmotného a nehmotného majetku z vlastných zdrojov a z príspevku od zriaďovateľa, pričom vlastné zdroje používa prednostne. Zriaďovateľ poskytuje príspevkovej organizácii príspevok na prevádzku v takej výške, aby jej rozpočet bol vyrovnaný; to neplatí, ak je príspevková organizácia zdravotníckym zariadením, ktorému patrí úhrada za poskytnutú zdravotnú starostlivosť podľa osobitného predpisu. Zriaďovateľ môže príspevkovej organizácii krátiť alebo zvýšiť príspevok pri nedodržaní alebo zmene podmienok, za ktorých bol určený finančný vzťah medzi zriaďovateľom a príspevkovou organizáciou. Ak vlastné zdroje na obstaranie hmotného a nehmotného majetku nekryjú potreby príspevkovej organizácie, zriaďovateľ určí výšku príspevku na obstaranie ním určeného konkrétneho hmotného a nehmotného majetku.
Príspevková organizácia poskytuje svoje výkony v zásade odplatne.
Príspevkové organizácie vedú účtovníctvo, zostavujú a predkladajú účtovnú závierku.
Štátny účelový fond

Štátny účelový fond (v zákone č. 523/2004 je legislatívna skratka: štátny fond) je právnická osoba, ktorá sa zriaďuje zákonom na financovanie osobitne určených úloh štátu.
Správcom štátneho účelového fondu je ústredný orgán štátnej správy ustanovený zákonom. Správca štátneho účelového fondu predkladá ministerstvu financií návrh rozpočtu tohto fondu na príslušný rozpočtový rok, prehľad pohľadávok tohto fondu a záväzkov tohto fondu a návrh záverečného účtu tohto fondu.
Zdroje štátneho fondu a spôsob použitia jeho prostriedkov ustanovuje zákon, ktorým sa štátny účelový fond zriaďuje. Ako doplnkový zdroj možno prostredníctvom správcu štátneho účelového fondu poskytnúť dotáciu zo štátneho rozpočtu. Rozpočet štátneho účelového fondu schvaľuje vláda spolu s návrhom zákona o štátnom rozpočte.
Štátny mechanizmus

Štátny mechanizmus (iné názvy: organizácia štátu, čiastočné synonymum: štátny aparát) je súhrnné označenie pre štátne orgány, zvláštne zložky štátu (t.j. najmä armádu a políciu) a štátne inštitúcie vo všetkých ostatných sférach ekonomiky (v užšom zmysle len v školstve), často vrátane úradných osôb a pomocných zamestnancov štátu. Podrobnosti definície pozri nižšie.
Delenie.
Podľa Bröstla:
Podľa Svatoňa sa „štátne inštitúcie“„v rámci“ štátneho mechanizmu delia takto:
Podľa MČSE:
Podľa Klimu:
Joseph Mukasa Zuza

Mons. Joseph Mukasa Zuza (* 2. október 1955, Malembo, Malawi – † 15. január 2015, Mzimba, Malawi) bol malawijský katolícky duchovný a biskup diecézy Mzuzu.
Život.
Narodil sa 2. októbra 1955 v Malembu. Študoval v Seminári Minor Svätého Patrika v Rumphi a potom v Seminári Major v Kachebere. Po štúdiách bol vysvätený na kňaza dňa 25. júla 1982. Slúžil v mnohých farnostiach.
Dňa 3. marca 1995 bol zvolený biskupom diecézy Mzuzu. Biskupské svätenie prijal 6. mája rovnakého roku z rúk arcibiskupa Giuseppa Leanza a spolusvätiteľmi boli Felix Eugenio Mkhori a Tarcisius Gervazio Ziyaye. V júni 2012 sa stal predsedom Biskupskej konferencie Malawi.
Zomrel 15. januára 2015 počas automobilovej nehody.
Hieronym

Hieronym alebo Hieronymus môže byť
Hieronym môže byť aj zmena mena (napr. pri zasvätení, pri vstupe do kláštora).
Hieronymus môže byť aj priezvisko.
Majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov 2015

Majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov 2015 boli v poradí 6. majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov. Bolo to štvrté najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji v roku 2015, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 19.25. júla 2015 vo Vilniuse, v Litve, za účasti 8 mužských tímov. Z turnaja sa odhlásilo družstvo Bulharska, ktoré neskôr nahradilo Dánsko. Víťazom turnaja sa stalo .
2 najlepšie družstvá postúpili do III. divízie Majstrovstiev Európy v roku 2017. 
Kvalifikované družstvá.
 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k marcu 2015.
Zito

José Ely de Miranda, celosvetovo známy skôr ako Zito (* 18. august 1932, Roseira† 14. jún 2015, Santos) bol brazílsky futbalista. Hrával na pozícii záložníka.
S brazílskou reprezentáciou vyhral majstrovstvá sveta roku 1958 a za štyri roky aj svetový šampionát v Čile. Za výkony na čilských majstrovstvách bol federáciou FIFA spätne zaradený do all-stars tímu. Zúčastnil sa aj svetového šampionátu v Anglicku roku 1966, ale do bojov nezasiahol. Za brazílsky národný tím odohral 46 zápasov, v ktorých strelil 3 góly.
Celú svoju hráčsku kariéru (1952-1967) strávil v jedinom klube - FC Santos. Dvakrát s ním vyhral najprestížnejšiu juhoamerickú klubovú súťaž, Pohár osloboditeľov (Copa Libertadores), a to v rokoch 1962 a 1963. V rovnakých ročníkoch so Santosom tiež vždy následne získal Interkontinentálny pohár. V drese Santosu odohral 727 ligových stretnutí. Pracoval aj ako športový riaditeľ tohto klubu.
Zomrel 14. júna 2015 vo veku 82 rokov na následky choroby.
Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien 2015

Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien 2015 boli v poradí 6. majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien. Bolo to tretie najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji žien v roku 2015, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 20.25. júla 2015 v meste Sveti Ivan Zelina, v Záhrebskej župe, v Chorvátsku, za účasti 5 tímov. Zápasy sa odohrali na štadióne Gradski stadion Zelina, ktorý má kapacitu 1 000 divákov a ktorý je domovským štadiónom miestneho futbalového klubu NK Zelina. Víťazom sa stalo .
Víťazné družstvo postúpilo do II. divízie majstrovstiev Európy v roku 2017. 
Kvalifikované družstvá.
 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k marcu 2015.
Robert Z’Dar

Robert J. Zdarsky (* 3. jún 1950, Chicago, USA† 30. marec 2015, Pensacola, USA), známy skôr ako Robert Z’Dar, bol americký herec a filmový producent. Jeho najvýznamnejšou rolou bol Matt Cordell, ktorého stvárnil v kultovom horore Maniac Cop a ďalších dvoch pokračovaniach. Kvôli svojej neobvyklej tvárovej štruktúre, za ktorú vďačí vzácnemu dedičnému ochoreniu, cherubizmu (familiárna fibrózna dysplazia čeľuste), bol často prezývaný „The Chin“, čo v preklade znamená „brada“.
Národný park Monti Sibillini

Národný park Monti Sibillini () je národný park v strednej časti Talianska, vo vnútrozemí, v regiónoch Umbria a Marky.
Monti Sibillini je horské pásmo, ktoré je súčasťou "Stredných Apenín", respektíve podskupiny "Umbrijských Apenín". Národný park bol založený v roku 1993 a má rozlohu 697 km². Najvyšší vrchol je "Monte Vettore" (2 476 m). Najbližšie veľké mesto je Perugia. Vzdialenosť od pobrežia Jadranského mora je okolo 70 km.
Moderna (začiatok 20. storočia)

Moderna (z lat. "modernus", terajší, nový) alebo modernizmus je súhrnné označenie pre rôzne umelecké, filozofické i náboženské prúdy, ktoré začali byť viac prítomné koncom 19. storočia a začiatkom 20. storočia, pre ktoré je charakteristická novota a netradičnosť. 
Pôvod, vývoj, etymológia termínu.
Slovo pochádza od latinského "modo", teraz, a po prvýkrát sa vyskytuje v stredoveku ako skôr ironické označenie pre tých, ktorí sa domnievajú, že presiahli svojho predchodcu. Už v neskorom stredoveku však môže označovať aj prúdy a hnutia, ktoré sa snažia prekonať rôzne chyby a nedostatky predchádzajúceho čiže „starého“, ako napríklad "devotio moderna." Slovo „moderné“ sa potom stáva heslom tých, čo sa stavajú proti humanistickému obdivovaniu antiky a súdia, že jej výkony možno prekonať, prípadne, že už sú prekonané. Dôležitou epizódou tohto sporu bolo, keď René Descartes v "Geometrii" podal všeobecné riešenie úlohy, ktorá v antike platila ako neriešiteľná. Koncom 17. storočia potom vznikol vo Francúzsku „Spor starých a moderných“ ("Querelle des anciens et des modernes"), ktorého téma – prekonávanie klasickej antiky – sa potom tiahne až do súčasnosti. Slovo „moderné“ sa tak stalo synonymom osvety, pokroku, rozumu a slobody, protikladom starého tmárstva a útlaku.
Už v romantizme sa ale objavujú postoje, ktoré túto modernu kritizujú, vytýkajú jej prerušenie tradície, stratu hodnôt, prípadne aj rozbitie morálky a spoločenskej súdržnosti. K „moderne“ v pozitívnom – aj keď veľmi neurčitom – zmysle sa koncom 19. storočia hlási moderné umenie, ktoré sa stavia ako proti akademizmu a jeho inštitúciám, tak proti dekoratívnemu historizmu, napodobovaniu starších umeleckých slohov najmä v architektúre.
Kritika moderny.
Začiatkom 20. storočia pápež Pius X. ostro odsúdil modernizmus v katolíckej cirkvi, reformné hnutie, ktoré chcelo cirkev priblížiť súčasnému, „modernému“ svetu. 
Opačnú kritiku moderny predstavuje tzv. postmoderna, málo vyhranené pôvodne umelecké a estetické, neskôr aj filozofické hnutia, ktoré moderne vytýka myšlienkový absolutizmus, snahu presadiť za každú cenu jedinú cestu ako správnu a potlačiť všetky alternatívy. Postmoderna začala obhajobou umeleckého eklektizmu a vo filozofii znamenala relativizáciu všetkých pôvodne metafyzických predstáv.
Radikálnu kritiku moderny predstavujú konzervatívni myslitelia konca 20. storočia, napríklad Leo Strauss alebo Alasdair MacIntyre, ktorí pokladajú vývoj modernej spoločnosti za slepú uličku. Bez spoločensky záväznej a všetkými prijímanej morálky, bez všeobecnej zhody v zásadných etických otázkach nie je podľa nich spoločnosť vôbec možná.
Národný park Foreste Casentinesi, Monte Falterona a Campigna

Národný park fores Casentinesi, Monte Falterona, Campigna () je národný park v severnej časti Talianska, vo vnútrozemí, v regiónoch Toskánsko a Emilia-Romagna. 
Park sa nachádza v Severných Apeninách, v oblasti "Toskánsko-Emiliánskych Apenín". Park tvorí hlavný hrebeň Apenín smerujúci zo severozápadu na juhovýchod. Zatiaľ čo na východnej strane (Emilia-Romagna) prudko klesá do údolia, na toskánskej strane postupne prechádza do údolia rieky Arno. Najvyššími vrcholmi sú "Monte Falco" (1 658 m) a "Monte Falterona" (1 654 m). Park má rozlohu 368 km² a bol založený v roku 1993.
Ara Pacis

Ara Pacis alebo Ara Pacis Augustae je oltár zasvätený rímskej bohyni mieru Pax, vybudovaný na Martovom poli na severozápadnom okraji starovekého Ríma. Dal ho postaviť Octavianus Augustus ako pripomienku víťazného ťaženia do Hispánie a Galie, ktoré zbavilo Rím vonkajších nepriateľov a zabezpečilo jeho dominanciu nad vtedy známym svetom (Pax Romana). Ako napísal Velleius Paterculus, po rokoch zmätkov "polia bola opäť obrábané, bohovia uctievaní, ľudia sa tešili pokoju a mieru a boli si istí držbou vlastného majetku." 
Stavba bola schválená senátom v roku 13 pred Kr. a slávnostne vysvätená 30. januára 9 pred Kr.. Samotný oltár bol obklopený štvorcovým pavilónom, všetko bolo zhotovené z bieleho mramora a po obvodových stenách sa v dvoch pásoch nad sebou ťahali reliéfy zobrazujúce cisára s rodinou a jeho triumfálny sprievod, rovnako ako mytologické postavy (Romulus a Remus, bohyňa Roma), vyjadrujúce nadväznosť Augustovej vlády na slávne tradície. Celý objekt bol široký 11,6 metra, dlhý 10,6 metra a vysoký 6 metrov. 
Po páde rímskej ríše bol oltár ponechaný svojmu osudu a postupne ho pokrylo bahno z tiberských záplav. Trosky boli objavené až pri stavbe baziliky San Lorenzo in Lucina v roku 1568 a reliéfy sa ocitli v súkromných zbierkach. V tridsiatych rokoch 20. storočia prebehla na počesť dvetisíceho výročia Augustovho narodenia rekonštrukcia oltára do pôvodnej podoby. Od roku 2006 je umiestnený v modernistickej budove múzea postavenej podľa projektu Richarda Meiera.
Kapitolské múzeá

Kapitolské múzea () sú sústava umeleckých galérií v palácoch na námestí Piazza del Campidoglio, na vrchu pahorku Kapitol v Ríme. 
V ich bohatej zbierke sa nachádzajú početné umelecké diela z obdobia antiky, stredoveku a renesancie. História múzeí siaha do roku 1471, keď pápež Sixtus IV. daroval Rímu zbierku gréckych a rímskych sôch.
Villa Farnesina

Villa Farnesina je renesančný palác na "Via della Lungara" v centre Trastevere v Ríme.
Dal ju postaviť Agostino Chigi, bohatý siensky bankár a pokladník pápeža Julia II.. Medzi rokmi 1506-1510, siensky umelec a žiak Bramanteho, Baldassarre Peruzzi, spolu s Giulianom da Sangallom, budovu navrhol a postavil.
Novosť dizajnu vily možno rozpoznať v porovnaní s typickým "palazzo". Renesančný palác bola zdobená verzia obranného hradu: obdĺžnikové bloky s rustikálnym prízemím a vnútorným nádvorím. Táto villa, zamýšľaná ako letný pavilón, bola vzdušná a zadné krídla sú otvorené do záhrady smerom k rieke. Pôvodne bola vstupná lodžia otvorená, kvôli freskám je teraz uzavretá (presklená).
Chigi tiež poveril umelcov ako Raffael, Sebastiano del Piombo, Giulio Romano a Sodoma freskovou výzdobou lodžií. Témy boli inšpirované dielom "Stanze" básnika Angela Poliziana, chránenca Lorenza de Medici. Najznámejšie sú Rafaelove fresky popisujúce mýtus o Psyché, a "Galathea".
Dnes budovu vlastní taliansky štát a sídli v nej Accademia dei Lincei.
Giulio Romano

Giulio Romano, vlastným menom Giulio di Pietro Gianuzzi, niekedy uvádzaný ako Giulio Pippi (* 1499, Rím, Taliansko† 1. november 1546, Mantova) bol taliansky maliar a architekt, predstaviteľ manierizmu.
Bol žiakom a pomocníkom Raffaela, pôsobil spolu s ním v Ríme. Po majstrovej smrti v roku 1520 spolu s Gianfrancescom Pennim prevzal dielňu a pokračoval v objednaných zákazkách. Roku 1524 odišiel ako mestský architekt do Mantovy, kam ho pozval Federico II. Gonzaga. Pre tohto veľmoža vytvoril aj svoje najvýznamnejšie dielo, "Palazzo Te", ktorý navrhol po architektonickej stránke a po dokončení vyzdobil nástennými maľbami.
Skeppsholmen

Skeppsholmen je jeden zo štokholmských ostrovov. S ostrovmi Blasieholmen a Kastellholmen je spojený mostami. Je prístupný peši z Kungsträdgården, popri Grand Hôteli a Národnom múzeu, autobusom číslo 65 alebo ľoďou zo Slussenu, Djurgårdenu či Nybroplan.
Ostrov leží strategicky pri vstupe do Štokholmu od Baltského mora, preto tu boli tradične inštalované rôzne vojenské zariadenia a vojenské budovy. V súčasnosti je vojenská prítomnosť na ostrove minimálna a namiesto toho sa tu nachádza niekoľko múzeí, ako napríklad Múzeum moderných umení, hlavné múzeum moderného umenia v Štokholme, múzeum architektúry (ktoré leží v rovnakej budove) a Östasiatiska Muséet (Východoázijské múzeum). Na ostrove sa nachádza aj divadlo Teater Galeasen. Na južnom brehu je zakotvená stará plachetnica "af Chapman", ktorá dnes slúži ako mládežnícky hostel. Každoročne v lete sa na ostrove koná hudobný festival Stockholm Jazz Festival.
Národný park Majella

Národný park Majella () je národný park v strednej časti Talianska, v regióne Abruzzy, v provinciách Chieti, Pescara a L'Aquila.
Oblasť patrí do Stredných Apenín, respektíve Abruzzských Apenín. V centrálnej časti parku sa nachádza "masív Majella", ktorého najvyšší bod "Monte Amaro" (2 793 m), je druhou najvyššou horou celého Apeninského pohoria. Park má rozlohu 741 km² a bol založený v roku 1991. Nachádza sa tu na 500 km turistických trás.
Tyrone (grófstvo)

Tyrone (, ) je jedno zo šiestich tradičných grófstiev Severného Írska. Leží vo vnútrozemí na severe írskeho ostrova v historickej severoírskej provincii Ulster. V súčasnosti v Severnom Írsku grófstva neslúžia na administratívne účely, ale udržiavajú si svoj význam pre miestnu identitu. 
Tyrone je rozlohou najväčšie z deviatich ulsterských grófstiev a štvrté najväčšie podľa počtu obyvateľov. Sídlom grófstva je mesto Omagh, v ktorom žije približne 22-tisíc obyvateľov. Podobne ako mnohé írske grófstva dosiahol počet obyvateľov grófstva maximum v 40. rokoch 19. storočia - v roku 1841 tu žilo 312 956 ľudí, kým v roku 2011 len necelých 178-tisíc. 
Geografia.
Grófstvo Tyrone leží na severe Írska vo vnútrozemí, východ grófstva obmývajú vody jazera Lough Neagh, najväčšieho jazera v Írsku. Smerom na západ sa krajina grófstva dvíha, pričom najvyšším pohorím sú "Sperrin Mountains" na severe. Tu, na hranici s grófstvom Londonderry, leží aj najvyšší vrch grófstva - Sawel Mountain, dosahuje nadmorskú výšku len .
Národný park Dolomiti Bellunesi

Národný park Dolomiti Bellunesi () je národný park na severovýchode Talianska, v Benátskom regióne v provincii Belluno.
Dolomiti Bellunesi sú súčasťou pohoria Dolomity, respektíve "Východných Dolomitov". K Dolomiti Bellunesi patria horské masívy "Alpi Feltrine", "Monti del Sole", "Monte Schiara", "Talvéna", "Prampèr" a "Spiz di Mezzodì". Centrom oblasti je menšie mesto Belluno.
Národný park bol založený v roku 1990. UNESCO ho v roku 2009 zaradilo do zoznamu svetového dedičstva ako súčasť skupiny „Pale di San Martino – San Lucano – Dolomiti Bellunesi – Vette Feltrine“.
História.
V roku 1988 vznikol plán na vytvorenie národného parku Dolomiti Bellunesi. O dva roky neskôr Ministerstvo životného prostredia oficiálne zriadilo národný park a stanovilo jeho ciele:
Územie.
Národný park Dolomiti Bellunesi sa rozprestiera na ploche 32 km2. Nachádza sa v provincii Belluno, medzi riekami Cismon a Piava a medzi údolím Maè a údolím Agordo.
Pohoria.
Do tohto národného parku zasahujú pohoria Alpi Feltrine (Vette di Feltre, Cimonega, Pizzocco, Brendol, Agnelezze), Monti del Sole, Schiara, Talvena, Prampèr, a Spiz di Mezzodì. Nachádzajú sa tu vysokohorské oblasti, krasové útvary a skalnaté svahy, čo predstavuje dokonalé prostredie pre vysokohorské druhy zvierat.
Rieky a potoky.
Okrem niektorých vysokohorských krasových oblastí je územie národného parku veľmi bohaté na vodné zdroje, ako sú potoky, jazerá a rieky, napríklad Cordevole, Mis, Caorame, Stien (prítok Caorame), Falcina (prítok Mis), Ardo, Vescovà, Prampera (prítok Maè). Tieto vodné zdroje prispievajú k biologickej rôznorodosti parku. 
Samosprávy.
Národný park sa rozkladá na území 15 samospráv: Belluno, Cesiomaggiore, Feltre, Gosaldo, La Valle Agordina, Longarone, Pedavena, Ponte nelle Alpi, Rivamonte, San Gregorio nelle Alpi, Santa Giustina, Sedico, Sospirolo, Sovramonte a Val di Zoldo.
Rastlinstvo.
Rastlinstvo Dolomiti Bellunesi tvorí rododendron, bodliak a iné alpské druhy rastlín. Nájdeme tu listnaté stromy aj borovicové lesy, lúky a alpské tundry.
Živočíšstvo.
Národný park sa vyznačuje bohatou alpskou biodiverzitou. Spomedzi najdôležitejších druhov zvierat môžeme spomenúť:
Coenraad Jacob Temminck

Coenraad Jacob Temminck (* 31. marec 1778, Amsterdam, Holandsko† 30. január 1858, Lisse) bol holandský aristokrat a zoológ.
Od roku 1820 až do svojej smrti pôsobil ako prvý riaditeľ Národného historického múzea v Leidene. Jedno z jeho prvých významnejších diel "Manuel d'ornithologie, ou Tableau systematique des oiseaux qui sa trouvent en Europe" (1815) bola štandardná práca s tematikou európskeho vtáctva na mnoho rokov. Zdedil veľkú zbierku vtáctva od svojho otca, ktorý dlhé roky pôsobil ako pokladník Holandskej východoindickej spoločnosti.
Bol tiež autorom diel "Histoire naturelle générale des Pigeons et des Gallinacées" (1813 – 1817), "Nouveau Zb de Planches coloriées d'Oiseaux" (1820 – 1839) a významne prispel k dielu Philippa Franza von Siebold "Fauna japonica" (1844 – 1850).
V priebehu 19. storočia bolo po ňom na jeho počesť pomenovaných mnoho zvierat medzi ktoré patrili ako žraloky, ryby, plazy, vtáky, tak aj cicavce.
Ludolph van Ceulen

Ludolph van Ceulen [Ludolf fan Kélen] (* 28. január 1540, Hildesheim, Nemecko† 31. december 1610, Leiden, Holandsko) bol nemecký matematik.
Život.
Narodil sa v Hildesheime v Nemecku, ale ako mnoho ďalších Nemcov v tej dobe emigroval pred katolíckym útlakom do Holandska.
Najprv sa usadil v meste Delft, kde učil šerm a matematiku. V roku 1594 si otvoril šermiarsku školu v Leidene. V roku 1600 bol menovaný prvým profesorom matematiky na Leidenskej univerzite. V roku 1610 v Leidene zomrel.
Výpočet čísla π.
Ludolph van Ceulen strávil značnú časť svojho života počítaním číselnej hodnoty matematickej konštanty π. Používal pri tom v podstate rovnaké metódy ako Archimedes o dvetisíc rokov skôr. V roku 1596 publikoval hodnotu čísla π s presnosťou na 20 desatinných miest vo svojej knihe "Van den Circkel" („O kruhu“). Neskôr výpočet spresnil na 35 desatinných miest (použil na to pravidelný mnohouholník s 1 073 741 284 stranami). 
Dielo.
Po jeho smrti bolo „Ludolfovo číslo“ známe na 35 miest:
vytesané na jeho náhrobný kameň v Leidene. Náhrobný kameň sa neskôr stratil, ale v roku 2000 bol obnovený.
Jeho knihu "De circulo &amp; adscriptis liber" preložil po jeho smrti, v roku 1619, Holanďan Willebrord Snellius do latinčiny "De circulo &amp; adscriptis liber".
Dinan

Dinan môže byť:
Broons

Broons môže byť:
Caulnes

Caulnes môže byť:
Collinée

Collinée môže byť:
Évran

Évran môže byť:
Jugon-les-Lacs

Jugon-les-Lacs môže byť:
Merdrignac

Merdrignac môže byť:
Plancoët

Plancoët môže byť:
Plélan-le-Petit

Plélan-le-Petit môže byť:
Ploubalay

Ploubalay môže byť:
Daoulas

Daoulas môže byť:
Guipavas

Guipavas môže byť:
Landerneau

Landerneau môže byť:
Lannilis

Lannilis môže byť:
Lesneven

Lesneven môže byť:
Ouessant

Ouessant môže byť:
Plabennec

Plabennec môže byť:
Ploudalmézeau

Ploudalmézeau môže byť:
Ploudiry

Ploudiry môže byť:
Saint-Renan

Saint-Renan môže byť:
Írske republikánske bratstvo

Írske republikánske bratstvo ( ", , skr. IRB) bola tajná bratská organizácia oddaná vytvoreniu „nezávislej demokratickej republiky“ v Írsku, pôsobiaca v rokoch 1858 až 1924. Jej náprotivok v Spojených štátoch bol organizovaný Johnom O'Mahonyhom a stala sa známa ako Fenianske bratastvo (neskôr Clan na Gael). IRB hralo dôležitú úlohu v dejinách Írska ako hlavný obhajca republikanizmu v priebehu kampane za nezávislosť Írska od Veľkej Británie a ako nástupca hnutí ako Spojení Íri z 90-tych rokov 18. storočia a Mladí Íri zo 40-tych rokov 19. storočia.
IRB predstavilo návrh Veľkonočného povstania v roku 1916, ktoré viedlo k založeniu Dáil Éireann v roku 1919. Potlačenie funkcie Dáil Éireann viedlo k Írskej vojne za nezávislosť a podpísaniu britsko-írskej dohody v roku 1921 a v konečnom dôsledku viedlo k vytvoreniu Írskeho slobodného štátu, ale bez 6 grófstiev Severného Írska.
Národný park Appennino Lucano – Val d’Agri – Lagonegrese

Národný park Appennino Lucano – Val d’Agri – Lagonegrese () je najmladší národný park v Taliansku, bol založený v roku 2007.
Leží na juhu Talianska, v regióne Basilicata, v provincii Potenza, južne od hlavného mesta regiónu Potenza. Nachádza sa v oblasti Lucanských Apenín ("Appennino Lucano") a údolia rieky "Agri". Park má rozlohu 690 km². Územie je bohaté na lesy, rastú tu duby plstnaté, hraby, jasene, buky, javory a jedle biele. Z fauny sú tu zastúpené predovšetkým vlky, diviaky lesné a vydry.
Pozemný hokej na Panamerických hrách 2003

Pozemný hokej na Panamerických hrách 2003 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2003. Konal sa v Santo Domingo, v Dominikánskej republike od 2.13. augusta 2003, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Hokejový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1967, a toto bolo jeho 5. vydanie. Zápasy sa odohrali na štadióne New Santo Domingo Stadium, ktorý má kapacitu 1 727 divákov a ktorý je súčasťou športového komplexu Complejo Olímpico Parque del Este. V oboch kategóriách zvíťazili reprezentácie Argentíny, v mužskej kategórii nad , v ženskej nad .
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na hokejový turnaj Letných olympijských hier 2004, ktoré hostili Atény. Kvalikovali sa ne iba víťazné družstvá v oboch kategóriách.
Hrab obyčajný

Hrab obyčajný ("Carpinus betulus") je statný jednodomý listnatý strom dorastajúci do výšky asi 30 m z čeľade brezovité. Používa sa aj ako rastlina na živé ploty.
Jeho pôvodný areál zahŕňa Európu, Kaukaz a Áziu od Turecka po Irán. Poskytuje cenné tvrdé drevo.
Vzhľad.
Statný strom s mohutnou vysoko klenutou, ale niekedy trochu nepravidelnou korunou. Kmeň je pokrytý šedou hladkou kôrou, konáre lesklo hnedou.
Listy sú striedavé, podlhovasto vajcovité, na vrchole krátko zašpicatené, dvojito ostro pílkovité. 
Kvitne od apríla do mája. Kvety sú jednopohlavné: samčie súkvetie tvoria 3-5 cm dlhé jahňady, samičie jahňady s trojlaločnatými listeňovými obalmi rastú na letorastoch. Plodom je oriešok ukrytý v trojlaločnatom listeňovom obale (krídle).
Rastie v hájoch a zmiešaných lesoch nižších polôh.
Dobre znáša zrezávanie, je preto často používaný v živých plotoch. Inak je vysádzaný tiež pre svoje kvalitné tvrdé drevo vhodné pre výrobu rôznych nástrojov a mechanických komponentov.
Georges Moustaki

Georges Moustaki (vlastným menom Giuseppe Mustacchi, * 3. máj 1934, Alexandria, Egypt† 23. máj 2013, Nice, Francúzsko) bol francúzsky textár, skladateľ a spevák.
Životopis.
Narodil sa ako syn gréckeho kníhkupca v Alexandrii. V kozmopolitickom prostredí tohto mesta sa naučil okrem rodnej gréčtiny aj taliansky, arabsky a francúzsky. 
Študoval vo francúzskej škole, kde získal vzťah k francúzskym šansónom. 
V roku 1951 odcestoval do Paríža, kde sa snažil uživiť mnohými spôsobmi. Najskôr ako novinár, potom ako barman v piano-bare a zložil prvé šansóny. Potom ako stretol Georges Brassensa, ktorý ho presvedčil, aby sa venoval hudbe. Na jeho počesť si zvolil meno Georges ako súčasť pseudonymu. V roku 1958 stretol Édith Piaf pre ktorú otextoval aj jednu z jej najznámejších piesní "Milord" na hudbu Marguerite Monnotovej.
V 60. rokoch ako skladateľ a textár vytvoril Moustaki množstvo šansónov pre najznámejších šansoniérov ako sú Édith Piaf, Barbara, Serge Reggiani, Dalida, Yves Montand, Juliette Gréco a Henri Salvador. K najznámejším patria "Ma liberté", "Le métèque", "Ma solitude", "En Mediterranée", "Hiroshima", "Nadjejda", "Sarah", "Joseph", "Milord", alebo "La longue Dame Brune"
Na konci 60. rokov spolupracoval so speváčkou Barbarou, ktorá na spoločnom turné v roku 1968 ochorela a tak odohral svoj prvý sólový koncert, čím začala jeho kariéra šansoniéra.
V roku 1985 dostal francúzske štátne občianstvo.
Svoju spevácku kariéru ukončil kvôli chorobe v roku 2009 potom čo posledný koncert v Barcelone musel zrušiť. Je pochovaný na Cimetière du Père-Lachaise.
Zomrel po dlhoročnom boji s chronickou obštrukčnou pľúcnou chorobou.
Pozemný hokej na Panamerických hrách 2007

Pozemný hokej na Panamerických hrách 2007 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2007. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii od 15.25. júla 2007, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Hokejový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1967, a toto bolo jeho 6. vydanie. Zápasy sa odohrali na hokejovom štadióne Centro Nacional de Hóquei sobre Grama, ktorý má kapacitu 2 000 divákov a ktorý je súčasťou športového komplexu Complexo Esportivo Deodoro. V mužskej kategórii zvíťazila po výhre nad . Vo finále ženskej kategórie zvíťazila nad .
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na hokejový turnaj Letných olympijských hier 2008, ktoré hostil Peking. Kvalikovali sa ne iba víťazné družstvá v oboch kategóriách.
Laura Chinchillová

Laura Chinchillová Mirandová (Laura Chinchilla Miranda; * 28. marec 1959, San José, Kostarika) je kostarická politologička a politička, bývalá prezidentka Kostariky.
Vyštudovala univerzitu v hlavnom meste San José a Georgetown University v USA.
Medzi rokmi 20062008 bola prvou viceprezidentkou v kabinete svojho prezidentského predchodcu Óscara Ariasa. Prezidentské voľby vyhrala vo februári 2010 a do úradu nastúpila 8. mája toho istého roku. Kandidovala za stranu "Partido Liberación Nacional" (Strana národného oslobodenia).
Je vôbec prvou ženou v Kostarike, ktorá zastávala túto funkciu. V Latinskej Amerike pred ňou dosiahli na prezidentské kreslo iba 4 ženy. Dňa 8. mája 2014 nastúpil do prezidentskej funkcie jej nástupca Luis Guillermo Solís zo strany Partido Acción Ciudadana.
Je vydatá, má syna.
Areál piety na kóte 748 Háj

Areál piety na kóte 748 Háj je najväčším vojenským pohrebiskom československých vojakov na Slovensku, ktorí padli počas druhej svetovej vojny na území bývalých okresov Liptovský Mikuláš, Liptovský Hrádok, Ružomberok a Dolný Kubín. Areál piety je cintorínom s pamätníkom a tvoria ho tieto hlavné objekty:
Celý areál bol stavaný v rokoch 19501961 a slávnostne ho odhalili pri príležitosti 16. výročia oslobodenia mesta Sovietskou armádou 9. mája 1961. Autormi výtvarného riešenia pamätníka sú architekti Aladár Búzik a Vladimír Bauer. V roku 1963 bol celý areál vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Poloha.
Areál piety je umiestnený na kóte 748 Háj – Nicovô. Z tohto miesta je nezabudnuteľný pohľad na okolitú Liptovskú kotlinu, na mesto Liptovský Mikuláš, Liptovskú Maru a okolité dediny. Pri dobrom počasí je vidieť Chočské vrchy, Nízke, Západné i Vysoké Tatry. Na Háj, ktorý je od mesta vzdialený 3,7 kilometra, vedia udržiavaná cesta a je možné dostať sa tam autom.
Schodisko so súsoším.
Nástupové schodisko vedie od vstupných monumentálnych súsoší, ktoré boli vytvorené tepaním a zváraním ich jednotlivých častí. Vľavo je súsošie „Prísaha“ od akademického sochára Miroslava Ksandraa vpravo „Oslobodenie“ od akademického sochára Alfonza Gromu, ktoré tam boli osadené v roku 1961. Na ľavom podstavci súsošia je aj tento nápis v slovenskom jazyku: „Vy drahí, vraciate nám drahú mať. Kľakáme k hrobom, kde už spíte nemí. A šepkáme len: Viečnaja pamiať! Žijúcim mŕtvym v našej rodnej zemi.“ Na pravom podstavci je ten istý text napísaný v jazyku ruskom.
Schodisko je lemované bočnými podstavcami s kovovými vencami a po kamenných schodoch vedie návštevníka na plateau celého areálu.
Vojenský cintorín.
V desiatich radoch, po oboch stranách schodiska, je 1415 hrobov a je tu pochovaných 1 361 príslušníkov 1. československého armádneho zboru v ZSSR, ktorí padli od januára až do apríla 1945 pri dobývaní mesta Liptovský Mikuláš a počas bojov v okolí Liptovského Mikuláša. Hroby sú lemované jednoduchými kameninovými obrubníkmi.
Pamätník.
Samotný pamätník tvorí plateau, odkiaľ sa do výšky dvíha 15 metrov vysoký pylón vyrobený zo spišského travertínu. K terénu je upevnený štyrmi nárožnými soklami s tepanými vázami pre grécky oheň. Driek pylónu má čistú geometrickú podobu, ktorá sa končí kovovým hrotom, na vrchole ktorého je päťramenná hviezda. Od roku 1959 sú v spodnej časti pylónu, umiestnené reliéfy „Uctenie zástavy“ a „Pomoc ranenému“ od akademického sochára Miroslava Ksandra. Od akademického sochára Alfonza Gromu sú reliéfy: „Kladenie venca“ a „Výjav nad hrobom“.
Theodóros z Élidy

Theodóros ("Theodóros") bol v starovekom Grécku olympijský víťaz v päťboji.
Theodóros z Élidy bol v Olympii korunovaný vencom za víťazstvo v päťboji. Dátum jeho olympijského víťaztva je neznámy. Päťboj (penthatlon) sa zaradil do olympijského programu na 18. hrách v roku 708 pred Kr. Antický päťboj pozostával z hodu oštepom, hodu diskom, behu, skoku a zo zápasu, Na celogréckych hrách bol jednou z najviac cenených disciplín.
Staroveký grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias uvádza, že v olympijskej "Altide" bola umiestnená i socha Theodóra, ktorá stála pri sochách olympionikov z Élidy.
Pozemný hokej na Panamerických hrách 2011

Pozemný hokej na Panamerických hrách 2011 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2011. Konal sa v Guadalajare, v Mexiku od 19.29. októbra 2011, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Hokejový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1967, a toto bolo jeho 12. vydanie. Zápasy sa odohrali na hokejovom štadióne Estadio panamericano de hockey, ktorý má kapacitu 1 870 divákov a ktorý je súčasťou športového komplexu Unidad Deportiva Revolución en Guadalajara. V mužskej kategórii zvíťazila po výhre nad . Vo finále ženskej kategórie zvíťazilo nad doterajším jediným víťazom hokejového turnaja na Panamerických hrách.
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na hokejový turnaj Letných olympijských hier 2012, ktoré hostil Londýn. Kvalikovali sa ne iba víťazné družstvá v oboch kategóriách.
Biela veža

Biela veža je jedna z kruhových veží mestského opevnenia v gréckom Solúne. 30 metrová stavba stojí v západnej časti mesta pred nábrežnou promenádou v blízkosti prístavu. V súčasnosti slúži ako múzeum a atrakcia pre turistov. Veža bola vybudovaná Benátčanmi v priebehu 15. storočia. Nahradila starú byzantskú stavbu z 11. storočia. Plnila obrannú funkciu, chránila najmä prístav, ktorý bol v Solúne na veľmi dobrom mieste z pohľadu stratégie. V minulosti slúžila ako väzenie, ktoré existovalo predovšetkým v časoch existencie Osmanskej ríše. Na vrchole má zapichnutú aj bielo-modrú grécku vlajku.
Dejiny.
V roku 1826 došlo vo veži k veľkému masakru väzňov. Bolo to v čase, keď sa osmanský sultán Mahmud II. rozhodol zlikvidovať búriacich sa Janičiarov uväznených vo veži. Pri tejto príležitosti dostala veža prívlastok „"červená"“ alebo „"krvavá"“ veža.
Keď v roku 1912 ovládlo Grécko počas tzv. Balkánskej vojny Solún, vežu zvonka premaľovali nabielo a preto dostala súčasný názov. Bielu vežu si domáci uctievajú ako symbol gréckej suverenity v regióne Macedónsko, ktorý dnes nájdete na tričkách, známkach, pohľadniciach či suveníroch. Natretie bielou farbou malo symbolizovať „"vyčistenie"“ od starých tureckých zákonov.
Slovenské robotnícke noviny

Slovenské robotnícke noviny boli slovenské socialnodemokratické noviny, ktoré vychádzali v Pressburgu. Vznikli v októbri 1904. Noviny boli ekonomicky a politicky podporené českými sociálnymi demokratmi vo Viedni. Emanuel Lehocký bol redaktorom novín.
Kritika slovenských sociálnych demokratov proti Sociálno demokratickej strane Uhorska o zlyhaní strany pri podpore slovenských robotníckych novín viedla k rozdeleniu strany. Nasledujúci rok 1905 slovenskí sociálni demokrati založili svoju vlastnú stranu.
V roku 1908 bol Lehocký odsúdený na dva mesiace väzenia.
Ich pokračovaním boli Robotnícke noviny : Slovenský orgán Sociálnodemokratickej strany Uhorska, ktoré vychádzali v Bratislave raz týždenne.
Poros

Poros ("Poros") môže byť:
Froot

Froot (štylizované ako FROOT) je tretí štúdiový album britskej speváčky-skladateľky Marina and the Diamonds. Album bol vydaný 13. marca 2015 a doposiaľ z neho vzišli štyri single, a to Froot, Happy, I'm a Ruin a Forget. Počas októbra 2015 začne turné na podporu albumu s názvom Neon Nature Tour.
Nova Hrebľa (Kalynivský rajón)

Nova Hrebľa () je dedina ("село") na Ukrajine v Kalynivskom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 1258 obyvateľov.
Pozemný hokej na Panamerických hrách 1987

Pozemný hokej na Panamerických hrách 1987 bol turnaj v pozemnom hokeji v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1987. Konal sa v Indianapolise, v Spojených štátoch od 9.19. augusta 1987, za účasti 10 mužských a 7 ženských tímov. Pôvodne sa na ženskom turnaji malo predstaviť aj . Nováčikom turnaja bolo družstvo Peru. Hokejový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1967, a toto bolo jeho 6. vydanie, pričom ženský turnaj mal na hrách premiéru. Zápasy sa odohrali na štadióne v Indiana Convention Center. V mužskej kategórii obhájila titul po finálovej výhre nad . Vo finále ženskej kategórie zvíťazila nad domácim družstvom .
Tento turnaj slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na hokejový turnaj Letných olympijských hier 1988, ktoré hostil Soul. Kvalikovali sa ne iba víťazné družstvá v oboch kategóriách.
Prism (album)

Prism je štvrtý štúdiový album americkej speváčky Katy Perry. Vydaný bol 18. októbra 2013 spoločnosťou Capitol Records.
Zoznam skladieb.
Bonusové skladby
Serra de Tramuntana

Serra de Tramuntana je pohorie na Malorke, kde sa nachádza v severozápadnej časti ostrova. Najvyšším vrcholom pohoria je hora Puig Major, ktorá dosahuje výšku 1 445 metrov na morom.
27. júna 2011 bola časť pohoria a jeho okolie, rovnobežné so severozápadným pobrežím ostrova, zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Dôvodom bola miestna poľnohospodárska oblasť s terasovitými poľami, kamennými stavbami, farmami, mlynmi a vodohospodárskymi stavbami.