burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zámok Vranov nad Dyjí

Zámok Vranov nad Dyjí je významný barokový zámok vo Vranove nad Dyjí. V roku 2001 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Dejiny.
Nad Vranovom sa týčiaci sa monumentálny barokový zámok bol pôvodne vybudovaný ako jeden z prvkov podyjskej obrannej sústavy pri južnej hranici zeme. Prvý písomný doklad o jeho existencii je už v Kosmovej kronike (k roku 1100). Zo začiatku to bol kráľovský majetok. V 15. storočí ho získal bohatý a mocný rod Lichtenburgovcov, v priebehu 16. storočia sa tu striedali v krátkych intervaloch rôzni majitelia ako napríklad Dietrichsteinovci, Streinovci, Čertorejskí, Meziříčskí z Lomnice ap. Za tridsaťročnej vojny hrad obliehali a poškodili Švédi a skazu potom dovŕšil rozsiahly požiar v roku 1665. 
Po čiastočnom zničení hradu v roku 1665 začali vtedajší majitelia Althannovci podľa plánov J. B. Fischera z Erlachu prestavbu na barokový zámok. Architektonickým ťažiskom zámku sa stala "Sála predkov" o rozmeroch 25 × 15 × so sochami predkov pánov z Althannu a freskou v kupole od J. M. Rothmayera. Ďalšou významnou súčasťou zámku je baroková zámocká kaplnka Najsvätejšej Trojice z prelomu 17. a 18. storočí. Z najstaršieho obdobia sa dochoval len hradbový múr a tri veže. Ďalšie stavebné úpravy nasledovali ešte v 18. storočí, kedy bolo upravené i zámocké okolie na prírodný park s radom drobných stavieb.
V 19. storočí vlastnili vravské domínium i so zámkom dva spriaznené rody poľského pôvodu: Mniszkovci a Stadnickí, ktorí sa okrem iného zamerali na dovŕšenie úprav krajinárskeho parku budovaného už za Althannovcov v druhej polovici 18. storočia. Za druhej svetovej vojny kúpil zámok ako ríšsky konfiškát nemecký barón Gebhard von der Wense-Mörse. Po jej skončení sa zámok stal štátnym majetkom. 
Súčasnosť.
Dnešná návštevnícka inštalácia tejto významnej národnej kultúrnej pamiatky ponúka prehliadku pôvodných barokových interiérov sály predkov a kaplnky a ďalej viac ako 20 miestností naznačujúcich kultúru vranovského bývania z konca 18. a z celého 19. storočia. Zvláštny dôraz je v nich položený na produkciu známej vranovskej továrne na kameninu, ktorá v prvých dvoch tretinách umelecky i technologicky ovplyvňovala výrobu kameniny v českých krajinách i za ich hranicami.
Sveti Petar u Šumi

Sveti Petar u Šumi (, ) je obec v Chorvátsku na polostrove Istria. V roku 2001 tu žilo 1 011 obyvateľov, z toho bolo 94 % Chorvátov, 0,4 % Talianov a približne 6 % obyvateľov inej, resp. nezistenej národnosti.
Členenie obce.
Obec Sveti Petar u Šumi pozostáva len z jedinej časti.
Bilineárna forma

Bilineárna forma alebo bilineárny funkcionál dvoch premenných je v matematike ľubovoľné zobrazenie z množinovej druhej mocniny daného vektorového priestoru do poľa jeho skalárov, ktoré je lineárne v oboch zložkách. Inými slovami, ide o ľubovoľné bilineárne zobrazenie na danom vektorovom priestore do množiny jeho skalárov.
Definícia.
Nech "V" je vektorový priestor nad poľom "F". Bilineárna forma na "V" je zobrazenie formula_1 také, že platí:
To znamená, že "B" musí byť v každej svojej zložke lineárne zobrazenie. Oproti definícii bilineárneho zobrazenia sa definícia bilineárnej formy líši tým, že jej obor hodnôt musí byť podmnožinou poľa "F".
Druhy bilineárnych foriem.
Medzi základné špeciálne druhy bilineárnych foriem patria:
Dá sa dokázať, že každá alternujúca bilineárna forma je antisymetrická. Ak má pole "F" charakteristiku rôznu od 2, je aj každá antisymetrická forma alternujúca.
Labin (rozlišovacia stránka)

Labin môže byť:
VNET Telecommunication solutions

VNET, a. s. je slovenský dátový operátor založený v roku 2002, ktorý poskytuje telekomunikačné služby. V Bratislave spoločnosť disponuje jednou z najväčších metropolitných sietí a prevádzkuje 3 dátové centrá až po štandard TIER 3 s dostupnosťou 99,9 %. Od roku 2007 poskytuje službu Triple Play pre domácnosti v rezidenčných objektoch v Bratislave.
Billy Gibbons

Billy Gibbons (nar. William Frederick Gibbons; * 16. december 1949, Houston, Texas, USA) je americký hudobník, inštrumentalista, spevák a gitarista rockovej skupiny ZZ Top. 
Je známy svojou spoluprácou s hudobníkmi ako Kid Rock, Vivian Campbell, Hank Williams III a skupinami ako Nickelback alebo Queens of the Stone Age. Tiež je známy tým, že hrá na gitare Gretsch Billy Bo a na svojej slávnej gitare Gibson Les Paul z roku 1959, ktorá je známa ako Pearly Gates. Taktiež je známy používaním mince mexického pesa ako brnkadla a používaním gitarovej techniky pinch harmonics v svojich sólach.
Three-Sided Coin

Three-Sided Coin je prvý kompilačný album kanadskej rockovej skupiny Nickelback vydaný 11. júna 2002. Album bol najprv vydaný v Japonsku vydavateľstvom Roadrunner Records. Bol vydaný na propagačné účely pri príležitosti koncertov skupiny v Japonsku počas turné Silver Side Up Tour. V roku 2003 bol album vydaný aj v Európe. Kompilácia sa skladá z piesní z albumov "Curb", "The State" a "Silver Side Up". Okrem toho na album sa dostala pieseň „Yanking Out My Heart“, ktorá bola nahraná počas nahrávania albumu "Silver Side Up" a neskôr sa umiestnila na limitovanú edíciu albumu "The Long Road". Album môže byť považovaný za akési „Best Off“ skupiny Nickelback.
Rob Swire

Rob Swire-Thompson (viac známy ako Rob Swire; * 5. november 1982) je austrálsky hudobný producent, spevák a skladateľ. Je známy ako frontman, spevák a hudobný producent austrálskej drum and bassovej skupiny Pendulum a niekedy je uvádzaný svojim pseudonymom Anscenic. Pochádza z Perthu v Západnej Austrálii. V roku 2003 sa presťahoval spoločne so spoluzakladateľmi skupiny Pendulum (Gareth McGrillen a Paul „El Hornet“ Harding) do Anglicka.
Mladosť.
Swire sa narodil a vyrastal v Perthe v Západnej Austrálii. Navštevoval Scotch College v Swanbourne, kde zmaturoval v roku 1999, kedy sa prvýkrát zoznámil s Garethom McGrillenom. Počas nasledujúcich troch rokov pracoval ako hudobný producent pre niekoľko miestnych drum and bassových, breakbeatových a metalových skupín, kedy občasne používal umelecké meno "Anscenic".
Tlakový hrniec

Tlakový hrniec alebo Papinov hrniec (hovorovo "kuchta" (podľa maďarskej značky Kukta), po česky "papiňák") je uzatvorená nádoba na varenie (hrniec) slúžiaci na varenie pri zvýšenom tlaku. Vyšší tlak umožňuje dosiahnutie vyššej teploty varenia, cca 120140 °C (v rozpätí nadmorských výšok na území Slovenska je pri normálnom tlaku možné v otvorenom hrnci dosiahnuť teplotu varu vody približne 100 °C). Varenie pri zvýšenom tlaku a teplote umožňuje rýchlejšiu tepelnú úpravu varených potravín.
Hrniec je nazývaný aj Papinov, podľa francúzskeho fyzika Denisa Papina, ktorý ho zostrojil roku 1679.
Tlakový hrniec je technicky tlaková otvárateľná nádoba. Tlak sa dosahuje čiastočným uzatvorením nádoby pretlakovým ventilom a vyparovaním kvapaliny - vody v hrnci. Pracovný tlak je regulovaný pružinovým ventilom alebo ventilom so závažím, s uzatváracou ihlou. Hrniec je na bezpečné používanie vybavený najmenej jedným dodatočným bezpečnostným ventilom.
Kesha

Kesha Rose Sebert (* 1. marec 1987, San Fernando Valley, Los Angeles, USA), známa pod umeleckým menom Kesha alebo Ke$ha, je americká speváčka, textárka a raperka. V roku 2005, keď mala 18 rokov, podpísala zmluvu s vydavateľstvom producenta Dr. Luke, Kemosabe Records. Jej prelom prišiel v roku 2009 po tom, čo sa objavila v úspešnom singli rappera Flo Rida, „Right Round“. Svoj prvý debutový album "Animal" a EP "Cannibal" vydala v roku 2010. Keshina hudba a imidž boli poháňané jej okamžitým komerčným úspechom, kedy sa album "Animal" dostal na prvú priečku v Spojených štátoch. Single „Tik Tok“ a „We R Who We R“ sa tiež dostali na prvé miesto. V tom istom čase pokračovala so skladaním piesní pre iných umelcov, vrátane piesne „Till the World Ends“ pre Britney Spears. "Warrior", Keshin druhý štúdiový album vyšiel v decembri 2012. Singel „Die Young“ sa dostal do top-ten a „Tik Tok“ je jedným z najpredávanejších digitálnych singlov v histórii, z ktorého sa celosvetovo predalo cez 14 miliónov kópií. 
Ovplyvnená rôznymi umelcami a žánrami, Kesha čerpá inšpiráciu hlavne z hudby 80. rokov; Madonna, Queen, a Beck. Po experimentovaní s country a pop rockom, sa najviac venuje elektronickej hudbe. Jej hudba sa všeobecne krúti okolo zábavy, individuality, rebélie, žiaľu, nadprirodzených momentov i útekov do iných svetov. Kesha zastáva práva zvierat a LGBT komunity. Od svojho debutu bola veľakrát nominovaná a vyhrala ocenenia vrátane MTV Europe Music Award za najlepšieho nováčika roku 2010. V USA predala cez 33 miliónov nahrávok (albumy, skladby a zvonenia) a celosvetovo až 60 miliónov. 
Detstvo.
Jej matka Pebe Sebert bola tiež speváčkou a o Keshu sa musel starať jej starší brat. Pebe Sebert sa s rodinou presťahovala v roku 1991 do mesta Nashville, kde získala kontrakt, a tak tam Ke$ha strávila väčšinu rokov. Ke$ha navštevovala hudobnú školu v prírode. Matka jej pomohla dostať sa do rôznych nahrávacích štúdií. Spolu s celou rodinou si zahrala v jednej epizóde seriálu „The Simple Life“. V 17-tich rokoch Ke$ha odišla z Brentwood High School v meste Clayton a vrátila sa do Los Angeles, kde pokračovala vo svojej hudobnej kariére. 
Život a kariéra.
2005 – 2009: Kariérne začiatky.
V rokoch 2006 až 2008 Kesha naspievala niekoľko pesničiek do rôznych seriálov, napríklad jej pieseň „Former Overexposed Blonde“ sa objavila v seriáli „Degrassi: Next Generation“. Ďalší z jej piesní „Backstabber“ a „Chain Reaction“ v seriáli „The Hills“. V tejto dobe sa podieľa aj na tvorbe textu singla „This Love“ skupiny The Veronicas. Jej hlas tiež môžeme počuť v pozadí pesničky „Lace &amp; Leather“ od Britney Spears. Ukázala sa aj vo videoklipe „I Kissed a Girl“ od speváčky Katy Perry. V neposlednom rade jej hlas zaznel aj v pesničke „Right Round“ od rappera Flo Rida. Vo videoklipe ale nie je. Ke$ha spolupracuje s umelcami ako Pitbull, Taio Cruz, Jason Derulo a iní.
MTV Unplugged (Nickelback)

MTV Unplugged je koncertný EP kanadskej rockovej skupiny Nickelback, vydaný v roku 2003 vydavateľstvom Roadrunner Records. EP obsahuje šesť piesní v akustických verziách hraných počas koncertu, ktorý sa konal dňa 16. septembra 2003 v MTV Studios v Bussum v Holandsku. Na EP bola zaradená aj skladba „Hero“, ktorú nahral spevák Chad Kroeger spoločne s Josseyom Scottom, spevákom skupiny Saliva v roku 2002, špeciálne pre potreby filmu Spider-Man. Akustická verzia skladby „Where Do I Hide“ bola na B-strane singlov „Feelin’ Way Too Damn Good“ a „Figured You Out“ vydaných v roku 2004.
Pardubický zámok

Pardubický zámok je renesančný zámok v tesnej blízkosti centra mesta Pardubice. Za pánov z Pernštejna tu vzniklo sídlo, ktoré je prechodom medzi hradom a zámkom. V stave zachovania a rozlohe nemá tento typ objektu v strednej Európe obdobu. V súčasnosti je zámok vo vlastníctve Pardubického kraja a sídli v ňom Východočeské múzeum, Východočeská galéria a pobočka Národného pamiatkového ústavu. 
V roku 2010 bol zámok vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Vznik.
Na mieste dnešného zámku pôvodne stál od 13. storočia vodný hrad. Krátko po husitských vojnách bol hrad prestavaný a obohnaný novými kamennými hradbami s nárožnými vežami a strieľňami. Ich fragmenty sú dnes odkryté návštevníkom zámku.
Pernštejnovci.
V roku 1491 získal pardubické panstvo Vilém z Pernštejna, ktorý hrad prestaval na štvorkrídlový renesančný palác, ktorý aj s priľahlými hospodárskymi budovami obohnal mohutným opevnením. Vzniklo tak sídlo na pomedzí hradu a zámku, ktorého fortifikačný systém predstavuje vrchol neskoro gotickej opevňovacej techniky. Opevnenie tvoril hlinený val s nárožnými rondelmi, na ktorom sa dalo umiestniť ťažké delostrelectvo. Val pritom obopínala hradba so strieľňami pre ručné palné zbrane, ktorú chránila priekopa a rozsiahly zátopový pás. Smerom k mestu bol postavený barbakán (zvaný Příhradek), ktorý so zámkom spojoval drevený most. V renesančných úpravách zámku neskôr pokračovali aj synovia Viléma z Pernštejna Vojtěch a Jan. Posledným vlastníkom zámku z rodu Pernštejnovcov bol Jaroslav z Pernštejna.
Kráľovské panstvo.
V roku 1560 panstvo odkúpil král a z Pardubíc sa stalo kráľovské komorné panstvo. V rokoch 1574–1579 urobil Oldřich Aostali de Sala úpravy zámku, napríklad sgrafitovú výzdobu fasád paláca. Význam zámku pritom bol prevažne hospodársky, čo sa negatívne podpísalo i na jeho interiéroch a výzdobe. Napríklad v 17. storočí v ňom bol zriadený pivovar. V čase baroka ho prestaval František Maxmilián Kaňka.
Najnovšie dejiny.
V druhej polovici 19. storočia zámok prešiel do rúk súkromného vlastníka. Najskôr ním bol v rokoch 1863–1881 Privilegovaný rakúsky berný ústav, potom do roku 1920 barón Richard Drasche von Wartinberg a jeho dedičia. Zámok potom zakúpil pardubický múzejný spolok, ktorý začal s jeho obnovou. V zámku sa pritom nedochoval žiadny pôvodný inventár. V roku 1952 bol spolok nútený predať zámok do správy štátu a o rok neskôr boli poštátnené aj zbierky. To znamenalo prerušenie jeho obnovy a postupné zanedbávanie jeho údržby. V roku 1977 sa preto dokonca zrútila časť stropov v druhom poschodí paláca. Múzeum preto bolo viac ako 15 rokov pre verejnosť uzavreté.
Celková rekonštrukcia zámku tak začala až roku 1994. V zámku a barbakáne sú dnes niektoré priestory Východočeského múzea v Pardubiciach, Východočeskej galérie v Pardubiciach a Národného pamiatkového ústavu.
Hrniec

Hrniec alebo menší hrnček je nádoba s uchom alebo uchami na varenie a prípravu pokrmov nad ohňom alebo na variči. Často je vybavený pokrievkou, vďaka ktorej je v nádobe udržiavaný vyšší tlak, čo pomáha rýchlejšej príprave jedla.
Okrúhly nízky hrniec, ktorý je širší ako hlbší, sa nazýva "rajnica" alebo "kastról". Hrnce sa vyrábajú najmä z ocele, v minulosti hlavne smaltovanej, dnes prevažne nehrdzavejúcej. Novým trendom je použitie viacvrstvovej, tzv. sendvičovej konštrukcie.
Vodní nádrž Les Království

Vodní nádrž Les Království je údolná priehradná nádrž na rieke Labe ležiaca pri samote Tešnov v katastrálnom území Bílá Třemešná, proti prúdu od mesta Dvůr Králové nad Labem, v úzkom údolí, ktoré prechádza Kocléřovským chrbátom. Na ľavom brehu ju lemuje rozsiahly lesný komplex Kráľovstvo, zvyšok starého hraničného lesa, po ktorom získala priehrada svoje meno.
Priehrada je v českých pomeroch neobvyklá svojim vysoko estetickým stavebným prevedením. V súčasnosti je vďaka svojej jedinečnosti vyhľadávaným cieľom turistov.
Od 3. septembra 1958 je priehrada aj s elektrárňou zapísaná ako nehnuteľná pamiatka, od roku 1964 národná technická pamiatka, od 1. júla 2010 je národnu kultúrnou pamiatkou. 
Dejiny.
Po ničivej povodni z roku 1897, ktorá zasiahla údolie Labe až po Pardubice, bolo rozhodnuté o výstavbe dvoch vodných diel, ktoré by prívalové vody zadržali – Labskej (pri Špindlerovom Mlýne) a "Tešnovskej" (dnešná priehrada Les Kráľovstva). Podklady pre stavebný projekt začalo v roku 1903 pripravovať Technické oddelenie pre úpravu riek v Prahe vedené stavebným radom Ing. Josefom Plickom. Stavba prebiehala v rokoch 1910 – 1920 (zdržanie spôsobila prvá svetová vojna). Stavebnú časť vykonala firma J. V. Velflík a strojné zariadenie dodala firma Fanta a Jireš (obe spoločnosti taktiež z Prahy). Náklady na stavbu priehrady boli 4,7 miliónov rakúskych korún. Po dokončení výstavby to bola najväčšia vodná nádrž vo vtedajšom Česko­-Slovensku.
Technické parametre.
Hrádza je gravitačná oblúková, murovaná z kráľovodvorského pieskovca. Šírka hrádze v základe je 37 metrov a v korune . Dĺžka hrádze v korune je 218 metrov. Maximálna výška hrádze je , hĺbka pri hrádzi je asi 28 metrov. Nádrž je pri zásobnom objeme dlhá a maximálna zatopená plocha je 85 hektárov (v bežnej prevádzke ). Súčasťou priehrady je od roku 1923 aj vodná elektráreň o výkone 2×600 kW. Po korune hrádze vedie cesta miestneho významu.
Stavebné prevedenie.
Celý súbor stavieb je navrhnutý v romantizujúcom, pseudogotickom duchu. Samotná koruna hrádze je doplnená dvomi bránami s ozdobnými vežičkami. Domček hrádzneho, stojaci neďaleko na pravom brehu, pripomína malý kamenný hrad s dominantnou vežou s cimburím.
Hrad Šternberk

Hrad Šternberk leží na výbežku Nízkeho Jeseníku nad mestom Šternberk.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1269, hrad však založil už po polovici 13. storočia Zdeslav zo Šternberka, ktorý sa zaslúžil o odvrátenie vpádu Kumánov v roku 1253, za čo bol odmenený titulom kráľovského čašníka a dostal miestne okolie. Koncom 14. storočia, kedy bol hrad vo vlastníctve litomyšlského biskupa Alberta zo Šternberka, dochádzalo k stavebným úpravám a hrad bol zmenený na biskupskú rezidenciu. 
V roku 1397 získal hrad Petr z Kravař, roku 1430 ho obsadili husiti. Od Kravařovcov hrad vyženil Jan Berka z Dubé a Lipé a na začiatku 16. storočia boli na hrade vykonané ďalšie úpravy. Prestavaný hrad v roku 1570 vyženili potomci Jiřího z Poděbrad kniežatá z Minsterberka, ktorí ho vlastnili až do vymretia rodu v polovici 17. storočia. Medzitým hrad za tridsaťročnej vojny značne utrpel. 
Na prelome 17. a 18. storočia kúpil hrad knieža Hans Adam I. z Lichtenštejna. Hrad najskôr nebol opravovaný a chátral, avšak po roku 1886 bol regotizovaný a opravený v romantickom duchu. Rodu Lichtenštajnovcov patril hrad až do roku 1945.
Hrad Bítov

Hrad Bítov je hrad ležiaci asi 9 km severozápadne od mesta Vranov nad Dyjí v okrese Znojmo. 
Dejiny.
Hrad bol založený v 11. storočí ako prvý z reťazca hradov na južnej hranici přemyslovského štátu. Prvá písomná zmienka o hrade Bítov pochádza z roku 1061. Hrad bol založený na ľavom brehu riečky Želetavky. Hrad bol členený na tri časti oddelené navzájom valmi. Svojím vzhľadom sa ešte príliš nelíšil od starších hradísk. Bítov zaujal významné miesto v znojemskom údelnom kniežatstve a v zastavení postupu nemeckej kolonizácie na sever. Ďalšie písomné správy o hradu pochádzajú z 80. rokov 12. storočia, kedy sa český knieža Bedřich rozhodol v roku 1185 napadnúť svojho rivala, znojemské knieža Konráda II. Ota a podľa správy kronikára Jarlocha vyplienil znojemskú provinciu. Pri tomto ťažení však hrad Bítov nebol dobytý. Okolo roku 1200 bol nahradený pôvodný hradský systém novým rozdelením kraja a výrazom tohto nového usporiadania je i početná rada zemepanských správcov hradu Bítova.
Pred polovicou 13. storočia začala prestavba Bítova, z ktorej je zachované torzo valcovej veže s britom a torzo hradného paláca ukryté v hmote neskoro gotických budov okolo nepravidelného nádvoria.
Začiatkom 14. storočia sa Bítov dostal do rodu Lichtenburgovcov z Bítova, ktorí pristúpili k ďalšej prestavbe hradu a začali budovať jadro hradu na východnej strane v miestach dnešného paláca.
V 17. storočí bol v majetku rodu Jankovských z Vlašimu a v tej dobe bol prestavaný na barokový opevnený zámok. Ďalšia romantická gotizujúca prestavba bola urobená v rokoch 1811-1863 za Daunovcov. V hradnej kaplnke sa zachovala gotická drevorezba Madony s dieťaťom zo začiatku 14. storočia. Interiéry hradu zdobí hodnotná zbierka obrazov nemeckých a rakúskych romantikov a ďalej sú tu vystavené početné zoologické zbierky posledného majiteľa hradu baróna Jiřího Haasa.
Sinajský kódex

Sinajský kódex alebo Codex Sinaiticus (Gregory-Aland no. 01 alebo א) zo 4. storočia je jeden z najstarších a najcennejších rukopisov na svete. Kódex je napísaný v gréčtine na pergamene, v štyroch stĺpcoch na stranu. Pre novodobé dejiny bol znovuobjavený, resp. nájdený, nemeckým teológom Konstantinom von Tischendorfom v roku 1844 na Sinaji, v jednom z najstarších, nepretržite funkčných kresťanských kláštorov, konkrétne kláštore Sv. Kataríny. 
Kódex nie je kompletný, pretože sa polovica strán Starého zákona nezachovala. 
Kódex je vystavený v British Library (Additional Manuscripts 43725) v Londýne.
Takaši Šimizu

Takaši Šimizu (, anglický prepis: Takashi Shimizu; * 27. júl 1972, Maebaši, Japonsko) je filmový režisér kultovej hororovej série "Ju-on" a "Grudge".
Juno Award

Juno Award je cena udeľovaná kanadským hudobným umelcom a skupinám od roku 1970. Udeľuje sa každoročne tým najlepším a najzaujímavejším hudobným umelcom v rôznych kategóriách. Víťazi sú vyberaní špeciálnou porotou alebo členmi Canadian Academy of Recording Arts and Sciences (CARAS), alebo sú určení počtom predaných albumov v určitom období.
Názov Juno vznikol skátením priezviska "Juneau", ktoré patrilo riaditeľovi Canadian Radio-Television Commission, pánovi Pierrovi Juneauovi, ktorý podporoval kanadskú hudbu a zaslúžil sa o to, aby určitá časť televíznych a rozhlasových relácií bola určená len pre kanadských umelcov, a tým propagovala domácu produkciu.
Vatikánsky kódex

Vatikánsky kódex alebo Codex Vaticanus (Gregory-Aland no. 03 alebo B) zo 4. storočia je jeden z najstarších a najcennejších rukopisov na svete. Kódex je napísaný v gréčtine na pergamene, v troch stĺpcoch na stranu. 
Kódex nie je kompletný. 
Kódex je uložený vo Vatikánskej knižnici (Graecus 1209) v Ríme.
Jerry Cantrell

Jerry Cantrell, vlastným menom Jerry Fulton Cantrell Jr. (* 18. marec 1966, Tacoma, Washington, USA) je americký gitarista, spevák, skladateľ a textár. Je známy predovšetkým ako frontman skupiny Alice in Chains, ktorej je takisto spoluzakladateľ. V prvej polovici 90-tych rokov bol spolu so spevákom Laynom Staleym známi pre svoje odlišné vokálne štýly, ktoré často zahŕňali harmonické vokálne línie oboch hudobníkov. V druhej polovici 90-tych rokov začal svoju sólovú kariéru. Vydal tri albumy "Boggy Depot" (1998), "Degradation Trip" (2002) a "Degradation Trip Vol. 1 &amp; 2" (2002). V roku 2005 znovu založil skupinu Alice in Chains. Okrem vystupovania v skupine sa často podieľa na iných hudobných projektoch. Na svojom konte má spolupráce s takými interpretmi ako Ozzy Osbourne, Metallica, Danzig, Cardboard Vampyres či Metal Church. 
V roku 2004 ho magazín Guitar World zaradil na 38. miesto v zozname najlepších metalových gitaristov v histórii. V roku 2006 mu magazín Metal Hammer udelil titul „Riff Lord“. V roku 2007 jeho gitarové sólo z piesne „Man in the Box“ (1990) bolo zaradené na 77. miesto v zozname 100 Greatest Guitar Solos, vydanom magazínom Guitar World.
Alexandrijský kódex

Alexandrijský kódex alebo Codex Alexandrinus (Gregory-Aland no. 02 alebo A) zo 5. storočia je jeden z najstarších a najcennejších biblických rukopisov na svete. Kódex je napísaný v gréckom jazyku príslušnému k štátu: Grécko na pergamene, v dvoch stĺpcoch na stranu. Bol objavený náhodou v roku 1624 Cyrilom Lukaris.
Kódex nie je kompletný. Je vystavený v British Library (MS Royal 1. D. V-VIII) v Londýne.
Aegyptosaurus

Aegyptosaurus („egyptský jašter“) je vyhynutý druh dinosaura, ktorý žil na území dnešnej Afriky zhruba pred 95 miliónmi rokov, v strednom a neskorom období kriedy (stupne alb a cenoman). Tento štvornohý bylinožravý sauropód vážil približne 11,5 ton, bol 15 metrov dlhý a cez 5 metrov vysoký. Mal dlhý krk, malú hlavu a svoj dlhý chvost pravdepodobne používal na udržiavanie rovnováhy. Aegyptosaurus bol blízkym príbuzným Argentinosaura, oveľa väčšieho dinosaura nájdeného v Južnej Amerike. Jediný druh je Aegyptosaurus baharijensis.
Aegyptosaura opísal nemecký paleontológ Ernst Stromer von Reichenbach v roku 1932. Skameneliny Aegyptosaura boli nájdené v Egypte, Nigérii a na mnohých rôznych miestach Saharskej púšte. Všetky známe exempláre boli nájdené pred rokom 1939. Skameneliny boli spoločne prevezené do Mníchova, ale pri leteckom útoku počas 2. svetovej vojny roku 1944 bolo zničené múzeum, kde boli fosílie uložené.
Je pomerne pravdepodobné, že Aegyptosaurus bol ľahkou obeťou pre veľké predátory, ako bol Carcharodontosaurus a Spinosaurus.
Duálny priestor

Duálny priestor alebo duálny vektorový priestor je matematický pojem z oblasti funkcionálnej analýzy. Pre každý daný vektorový priestor "V" existuje jeho jednoznačný Duálny priestor "V*" "(V dual)" ktorý pozostáva z množiny lineárnych funkcionálov na "V".
Rozlišujeme 2 typy duálnych priestorov: 
- algebrický duálny priestor (je definovaný pre všetky vektorové priestory). 
a kontinuálny duálny priestor. 
Definícia.
Nech V je vektorový priestor nad poľom "F". Duálnym priestorom k priestoru "V" voláme množinu lineárnych funkcionálov formula_1 ', pričom "V*" sa tiež stáva vektorovým priestorom pokiaľ sú na ňom definované nasledovné lineárne operácie sčitovania vektorov (lineárnych funkcionálov) a skalárneho násobenia:
 formula_2
pre všetky "φ", "ψ" ∈ "V*", "x" ∈ "V", "a" ∈ "F" (a=skalár).
Pella

Pella () je mesto v Makedónii v Grécku. V staroveku bola hlavným mestom macedónskeho kráľovstva. Dnes tu žije približne 2 500 obyvateľov.
Dejiny.
Mesto založil macedónsky kráľ Archelaos I. v roku 399 pred Kr. ako nové hlavné mesto. Dovtedy bolo hlavné mesto Aigai. Pella bola postavená na štýl juhogréckych mestských štátov, stáli tu impozantné stavby, kráľovský palác a agora. Pôsobili tu mnohí známi grécki umelci. V 2. storočí pred Kr. mesto ovládli Rimania a jeho význam v Rímskom impériu poklesol, neskôr sa z Pelly stalo iba menšie provinčné mesto, centrum Macedónie bol Solún. Cisár Augustus do mesta umiestnil rímskych kolonistov, hlavne vojenských veteránov.
V 6. storočí po Kr. bola Pella zničená Slovanmi, tí sa tu aj usadili a od tejto doby je to slovanské mesto, jedno z najjužnejších slovanských miest v Grécku.
Neskôr sa miestni Slovania hlásili k bulharskej národnosti. Počas tureckej doby bolo mesto známe ako "Постал (Postal, Apoštol)".
V roku 1900 tu žilo 720 Bulharov. V roku 1912 bola celá Macedónia oslobodená Gréckom, mesto bolo známe pod gréckym menom "Άγιοι Απόστολοι (Ajii Apostoli, Svätí Apoštoli)".
Miestni Bulhari odišli do Bulharska počas Grécko-bulharskej výmeny obyvateľov a do mesta prišli etnickí Gréci z Bulharska. Po Grécko-tureckej výmene obyvateľov (1923) sa v meste usadilo grécke obyvateľstvo z tureckej Trácie, konkrétne z dedín "Mega Revma (dnes Arnavutköy, neďaleko Istanbulu)" a "Neo Chorio (dnes Genikioi pri meste Gelibolu)". Mesto tak ostalo čisto grécke. V roku 1936 bolo mestu vrátené antické meno "Pella". Usadili sa tu aj grécki pastieri, Sarakacani z Floriny.
Karabína

Karabína môže byť:
The Island Def Jam Music Group

The Island Def Jam Music Group je hudobné vydavateľstvo založené v roku 1999, keď Universal Music Group spojil dve sesterské vydavateľstvá Island Records a Def Jam Recordings. Pod vydavateľstvom The Island Def Jam Music Group vydávajú albumy takí interpreti, ako Justin Bieber, Bon Jovi, Kanye West, Nas, LL Cool J, The Killers, Fall Out Boy, Melissa Etheridge, Hoobastank, Mariah Carey, Lionel Richie, Rihanna, Babyface, Utada alebo Saliva.
Rick Parashar

Rick Parashar (* 13. december 1963, Seattle, Washington, USA – † 14. august 2014, Seattle) bol americký hudobný producent, známy svojou prácou v 90-tych rokoch, kedy spolupracoval s takými skupinami ako Alice in Chains, Pearl Jam či Blind Melon. 
Spoločne so svojím bratom Rajom bol majiteľom nahrávacieho štúdia "London Bridge Studio".
Operácia Právo a poriadok

Operácia Právo a poriadok (, resp. "Operation Imposing law"; ) známa aj ako Bagdadský bezpečnostný plán (; ) predstavovala plán irackých a koaličných vojsk na zlepšenie bezpečnostnej situácie v irackom hlavnom meste Bagdad. Celé mesto bolo rozdelené do deviatich oblastí, v ktorých pracovali bezpečnostné tímy. Od začiatku bola operácia vnímaná ako rozhodujúci bod vojny v Iraku. Veliteľ amerických vojsk generál David Petraeus vyhlásil, že v prípade neúspechu je Irak „odsúdený na zánik“. Podobné vyjadrenia zazneli od viacerých predstaviteľov amerického Kongresu. Operácia prebiehala takmer rok a jej výsledkom bolo rapídne zlepšenie bezpečnostnej situácie v meste.
Pružnosť motora

Pružnosť motora je charakteristika spaľovacieho motora, ktorá pomáha posúdiť jeho správanie pri meniacom sa zaťažení. Pružnosť sa určí analýzou vonkajšej prevádzkovej rýchlostnej charakteristiky motora. Pružnosť motora je bezrozmerná veličina, označuje sa písmenom formula_1, prípadne s indexmi. Používajú sa tri varianty:
Výpočet.
Na výpočet pružnosti je potrebné z rýchlostnej charakteristiky odčítať 4 parametre:
Význam a využitie.
Od vozidlového motora sa očakáva, že bude mať na významnej časti rozsahu pracovných otáčok klesajúci priebeh krivky krútiaceho momentu (pri nemennom nastavení regulačného člena). Takáto oblasť sa nazýva stabilnou, pretože motor pracujúci v ustálenom stave prevádzky na primerane veľkú zmenu zaťaženia zareaguje nájdením nového rovnovážneho stavu bez nevyhnutnosti zásahu obsluhy. Ak začne vzrastať odpor, ktorý musí motor prekonať, otáčky začnú klesať. To však vyvolá nárast krútiaceho momentu vytváraného motorom, ktorý sa vyrovná zvýšenému odporu a otáčky sa znovu ustália, aj keď na nižšej hodnote. 
Motor s vyššou pružnosťou zareaguje na rovnakú zmenu zaťaženia nižšou odchýlkou otáčok, ako motor s nižšou pružnosťou. Pri neprepĺňaných motoroch sa hodnoty celkovej pružnosti pohybujú od 1,6 po 2,5. Pri prepĺňaných naftových motoroch sa hodnoty celkovej pružnosti pohybujú od 1,3 po 1,7.
Nový zámok (Hořovice)

Nový zámok v meste Hořovice je pôvodom rano barokový objekt. V roku 2001 bol zámok vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
História.
Zámok bol budovaný od 3. štvrtiny 17. storočia do roku 1709. V rokoch 1737-1756 bol prestavaný a rozšírený. Ďalšie prestavby prebehli pred rokom 1839, v rokoch 1856-1868, na konci 19. storočia a v roku 1922. Známa je "Slnečná brána" do zámockého parku so sochárskou výzdobou z dielne Matyáša Bernarda Brauna z doby okolo roku 1735.
Nový zámok mal niekoľko majiteľov, medzi ktorých partil napr. Jan František z Vrbna a Friedrich Wilhelm von Hanau, ktorého smrťou zanikla hořovická vetva rodu a zámok pripadol štátu. Roku 1922 získal zámok späť jeho pravnuk Jindřich Schaumburg. Po druhej svetovej vojne bol na základe Benešových dekrétov znárodnený. Teraz je zámok v správe pamiatkového úradu stredných Čiech.
V Hořoviciach existuje ešte takzvaný Starý zámok na mieste tvrdze z 13. storočia, renesančne prestavanej, ktorý vznikol v 2. polovici 17. storočia a bol niekoľkokrát upravovaný.
Zámok Kačina

Zámok Kačina patrí medzi najvýznamnejšie stavby empírovej architektúry v Čechách. Stojí asi severovýchodne od Kutnej Hory v katastrálnom území obce Svatý Mikuláš, pri ceste do Nových Dvorů. 
Opis.
Veľkolepý zámok na pôdoryse otvorenej podkovy má dvojpodlažnú strednú časť s klasickým portikom so šiestimi stĺpm s tympanónom. Na ňu nadväzujú na oboch koncoch prízemné oblúkovité obytné budovy so stĺpovou ochodzou, zakončené poschodovými budovami knižnice a divadla. V strednej časti je kruhová bývalá kaplnka a tanečná sála. Celá stavba meria . V zámku sa nachádza múzeum českého vidieka založené už v roku 1891 patriace pod správu Národního zemědělského muzea. Ďalej je tu knižnica so 40 000 kníh z 16. až 19. storočia, divadlo, lekáreň a skleník.
Stavitelia.
Zámok, zvaný tiež "Husa", dal postaviť gróf Jan Rudolf Chotek v rokoch 1802 – 1822 staviteľovi J. Fischerovi z Prahy podľa plánov drážďanského architekta Ch. F. Schurichta. Na sochárskej výzdobe sa podíleli A. Schrott a V. Prachner.
Hrad Kokořín

Hrad Kokořín je hrad ležiaci asi desať kilometrov severovýchodne od Mělníka nad riečkou Pšovka v Dokeskej pahorkatine. Bol postavený po roku 1320, pravdepodobne pražským hradným grófom Hynkom Berkom z Dubé. Podľa mena hradu sa celá chránená oblasť nazýva Kokořínsko, v podhradí je obec Kokořín. 
Dejiny.
V roku 1426 dobyli a zničili hrad husitské vojská. Po husitských vojnách hrad často striedal majiteľov - v 15. storočí Řitka z Bezdědic a Klinštějnovci, v 16. storočí Beřkovskí zo Šebířova a Kaplířovci. Od roku 1544 je uvádzaný ako pustý. Jeho osud ešte zhoršilo rozhodnutie cisára Ferdinanda II. zaradiť ho medzi tzv. "prekliate hrady", t. j.. hrady, ktoré sa nesmeli udržiavať, pretože inak by vďaka svojej výhodnej polohe mohli ohroziť panovnícku moc.
V roku 1894 zakúpil zrúcaninu pražský podnikateľ Václav Špaček, ktorého syn Jan ju dal pred prvou svetovou vojnou novogoticky zrekonštruovať. V rokoch 1911 - 1916 hrad upravil do dnešnej podoby architekt Eduard Sochor podľa pokynov Augusta Sedláčka a Čeňka Zíbrta. V roku 1951 bol hrad zoštátnený, respektíve skonfiškovaný.
V roku 2001 sa stal národnou kultúrnou pamiatkou; navrátenie rodine Špačkovcov tým bolo sťažené, ale nie znemožnené (Kokořín bol nakoniec vrátený v roku 2006).
Vzhľad hradu.
Valcová vyhliadková veža Kokořína je vysoká 38 metrov. Hradný palác bol počas rekonštrukcie zvýšený o jedno poschodie a zastrešený. Na paláci je plastika od J. Kalvodyho a vo vnútri maľby J. Fischera. Je tu pamätník K. H. Máchu a expozícia českého romantického umenia z 19. storočia.
Cestovný ruch.
Neďaleko hradu železnica nevedie, je tu autobusové spojenie. Hrad je zachytený o. i. na mape KČT 16 a je cieľom výletov od 18. storočia. K hradu vedú značené turistické cesty.
Zámok Mnichovo Hradiště

Zámok Mnichovo Hradiště je barokový valdštejnský zámok, pôvodne renesančný komplex vybudovaný Václavom Budovcom z Budova.
Historie.
V roku 1623 získal po bitke na Bielej hore mnichovohradišťské panstvo Albrecht z Valdštejna, zámok však prenechal svojmu synovcovi Maxmiliánovi z Valdštejna. V držaní Valdštejnovcov zostal zámok až do roku 1945.
Interiér.
V bohatých zámockých interiéroch sú vzácne zbierky delftskej fajansy, porcelánu či rozsiahla knižnica prevezená zo zámku v Duchcove, kde ju spravoval Giacomo Casanova. V zámku sa nachádza aj empírové divadlo s pôvodnými kulisami.
Zámok Kozel

Zámok Kozel je klasicistický lovecký zámok v Plzeňskom kraji v okrese Plzeň-mesto. Leží asi juhovýchodne od mesta Plzeň a od obce Šťáhlavy. V roku 2001 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Dejiny.
Zámok bol postavený na konci 18. storočia pod vedením staviteľa Václava Haberditza pre stavebníka Jana Vojtěcha Černína. Ide o prízemnú štvorkrídlovú budovu okolo vnútorného obdĺžnikového nádvoria. Táto stavba bola podľa návrhu Ignáca Palliardiho doplnená o kaplnku, jazdiareň, lokajňu a koniareň. Zámok leží v rozsiahlom zámockom parku.
Zámok Manětín

Zámok Manětín je zámok ležiaci rovnomennom západočeskom meste v severnej časti okresu Plzeň-sever, v Plzeňskom kraji.
Dejiny.
Na mieste dnešného barokového zámku pôvodne stála stredoveká tvrdza. Potom, čo v roku 1560 rod Hrobčických získal manětínske panstvo od Švamberkovcov, stalo sa mesto skutočným centrom panstva a Jeroným Hrobčický z Hrobčic tvrdzu rozšíril a prestaval na zámok. 
Barokovú prestavbu zadali Václav Josef Lažanský a jeho manželka Marie Gabriela po veľkom požiari v roku 1712, ktorý postihol celé centrum mesta vrátane zámku. Autorom barokovej podoby zámku je pravdepodobne neskorší cisársky staviteľ Tomáš Hafenecker, ktorý v rokoch 1712 až 1715 vypracoval projekt prestavby.
Zámok Krásný Dvůr

Zámok Krásný Dvůr je barokový zámok ležiaci v rovnomennej obci v Ústeckom kraji v okrese Louny. Je obklopený rozsiahlym parkom pochádzajúcim z konca 18. storočia, jedným z najkrajších v Čechách.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o Krásnom Dvoře pochádza z roku 1295 v súvislosti s majiteľom Vilémom z Krásného Dvora. Ďalší z majiteľov Václav Pětipeský z Chýš začal v miestach dnešného zámku budovať tzv. Hornú tvrdzu, túto stavbu však už nikdy nedokončil. V roku 1547 bol popravený ako jeden z vinníkov odboja proti Ferdinandovi I. V stavbe pokračoval až ďalší z majiteľov, Jan ml. Mašťovský z Kolovrat, ktorý v 16. storočí tvrdzu prestaval na renesančnú vilu. Tá tvorí základ pôdorysu dnešného zámku dodnes.
V roku 1649 zámok kúpil Heřman Černín z Chudenic, tomuto rodu zámok patril až do roku 1939. Do konca 17. storočia zámok chátral. František Josef Černín zámok prestaval v rokoch 1720 – 1724 do barokovej podoby podľa návrhu architekta F. M. Kaňku. Černínovi na stavbe zámku veľmi záležalo, neustále návrhy upravoval, v roku 1722 dokonca niektoré zo stavieb nechal strhnúť, pretože nezodpovedali jeho predstavám. Kamenárske práce zaisťoval Matěj Merkl z Petrohradu, miestny tesársky majster Merkl.
V rokoch 1788 – 1793 záhradný architekt Rudolf Födisch upravil pôvodnú bažantnicu o rozlohe na prírodný anglický park. V parku bolo postavených veľa drobných stavieb ako Panov templ, osemboký čínsky pavilón, Červená horáreň, vyhliadková veža so sochou generála Karla Schwarzenberka.
Za druhej svetovej vojny zámok slúžil ako úrad a istý čas aj ako rekreačné stredisko Joachima von Ribbentropa. Po oslobodení bol zámok štábom sovietskej armády, potom patril ministerstvu poľnohospodárstva, a potom národnej kultúrnej komisii. Už v päťdesiatych rokoch bol zámok sprístupnený verejnosti.
V roku 1989 tu režisér Jiří Menzel natočil film "Konec starých časů" podľa románu Vladislava Vančuru.
Súčasnosť.
V súčasnosti je zámok i park prístupný verejnosti. V zámku je pre verejnosť otvorených 18 miestností, využíva sa aj na usporadúvanie koncertov alebo svadieb.
Zámok Lysice

Zámok Lysice je zámok ležiaci v mestečku Lysice na južnej Morave.
Dejiny.
V súčasnosti má zámok barokovú podobu, ale vznikol na mieste renesančnej tvrdze. Baroková stavebná fáza zámku, prevedená asi v rokoch 1705 – 1711 za vlády grófa Antonína Amata Serényiho bola s najväčšou pravdepodobnosťou uskutočnená brnianskym stavebný majstrom Mořicom Grimmom.
Stavba prešla výraznými stavebnými úpravami v 2. polovici 19. storočia podľa projektu stavebného majstra Kajetána Vašíčka; je pravdepodobné, že do podoby prestavieb zasiahol i diletujúci architekt a vtedajší majiteľ zámku gróf Emanuel Dubský z Třebomyslic. Okrem interiérov je možné navštíviť okrasnú záhradu s oranžériou a skleníkmi a nevšednú kolonádu priliehajúcu priamo k zámku.
Poslednými súkromnými vlastníkmi boli potomkovia rodu Dubských, ktorým bol zámok zhabaný a neskôr sprístupnený verejnosti. Na prelome 60. a 70. rokov bola uskutočnená výrazná rekonštrukcia.
Zámok Vizovice

Zámok Vizovice sa nachádza uprostred mesta Vizovice, asi od mesta Zlín. V roku 2001 bol zámok vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Dejiny.
Zámok vo Vizoviciach vznikol v polovici 18. storočia na mieste bývalého cisterciánskeho kláštora. Dal ho postaviť Heřman Hannibal z Blümengenu podľa návrhov architekta Františka Antonína Grimma. Je to dvojposchodová budova s tromi krídlami v tvare písmena U postavená vo vtedy modernom francúzskom barokovom štýle. V druhej polovici 18. storočia bola dokončená zámocká záhrada – anglický a francúzsky park so sochárskou výzdobou. Z tejto doby pochádza aj vybavenie zámku a rozsiahla zbierka obrazov.
Bohaté zámocké interiéry sú zariadené nábytkom v štýle baroka, rokoka, empíru i biedermeieru, s množstvom porcelánu, rozsiahlou obrazovou zbierkou so vzácnym súborom diel holandského maliarstva a sadou iných hodnotných predmetov. Interiér kaplnky v ľavom krídle zámku je dielom majstra moravského sochárstva Ondřeja Schweigla, ktorého skulptúry zdobia aj celoročne prístupný zámocký park.
Veľkovezír

Veľkovezír ( alebo "Sadr-i Azam" (Sadrazam), alebo "serdar-i Ekrem", alebo وزير) je v Osmanskej ríši a ďalších moslimských krajinách označenie vysokého štátneho úradníka, kalifovho zástupcu, odpovedajúceho funkcii premiéra - predsedu vlády. Sultán s absolútnou mocou a v zásade jedine iba sultán ho mohol odvolať. 
Veľkovezír bol držiteľom cisárskej pečate a mohol zvolávať všetkých ostatných vezírov k účasti na štátnych záležitostiach. Vezíri pri zasadaní boli nazývaní "„Kubbealtı vezír“" z dôvodu miesta ich zhromaždenia (Kubbealtı - pod kupolou), vládneho paláca Topkapi v Istanbule. Istanbul má dvanásť brán a v blízkosti jednej z týchto brán je budova s názvom "Bab-i-humajun" ("vznešená brána"). Vládne kancelárie veľkovezíra sa nachádzali vo Vysokej Porte (). Zaužíval sa francúzsky názov „Porta Sublima“ preto, lebo francúzština bola jazykom európskej diplomacie. V Porte sídlil veľkovezír, a taktiež aj úrady všetkých ministrov. Odtiaľ boli vydané všetky cisárske edikty.
Počas počiatočného obdobia vznikajúcej Osmanskej ríše sa používal len titul vezír. Doslovne vyjadroval význam ako „nosič bremena“. Prvý z osmanských vezírov, ktorý sa tituloval už ako veľkovezír, bol Candarlı Kara Halil Hayreddin Paša, počas vlády sultána Murada I. prezývaného ako „Hügavendigâr“ ("Božský"). Cieľom zaužívania titulu „veľkovezír“ bola snaha odlíšiť držiteľa sultánovej pečate od iných vezírov. Spočiatku sa častejšie používal titul „"vezir-i Azam"“. Neskôr bol postupne nahradený titulom „"sadrazam"“. Oba tituly vyjadrovali hodnosť a postavenie veľkovezíra. Počas osmanskej histórie boli veľkovezíri tiež nazývaní: „"Sadr-i Ali"“ (veľkovezír), „"vekil-i mutlak"“ (absolútny právnik), „"Sahib-i Devlet"“ (držiteľ štátu), „"zat-i Asafa"“ (vezírska osoba). Osmanská ríša v jej čase trvania bola riadená dlhým zoznamom veľkovezírov. Relatívna nečinnosť sultánov a rozširovanie moci na nižšie úrovne vlády bola charakteristická pre obdobie dynastie Koprülü (1656–1703).
V 19. storočí funkcia veľkovezíra zohrávala významnejšiu úlohu ako mali premiéri vtedajších západných monarchií.
„Veľký vezír“ ("Vazir-e Azam") je taktiež oficiálny názov pakistanskej vlády v jazyku urdu (jej ministri sa nazývajú „vezírmi“).
Damad Ali

Damad Ali, celým menom Silahdar Damat Ali Paša, (* 1667, İznik – † 1716, Belehrad) bol turecký veľkovezír, generál a vojvodca. 
Narodil sa v meste Nikaia (dnes İznik, Turecko), neďaleko Bursy. Jeho otec sa volal Hacı Hüseyin. Mladý Damad Ali vyštudoval internátnu prestížnu vojenskú školu Enderun v Istanbule. Počas panovania Mustafu II. bol menovaný za osobného tajomníka sultána. V roku 1709 sa zasnúbil s dcérou Ahmeta III., čím získal titul „damat“ (ženích) a zároveň bol menovaný druhým vezírom. Dňa 27. apríla 1713 sa stal veľkovezírom. Krátko po svojom vymenovaní uspel v ratifikácii zmluvy Pruska s Ruskom, a tým zabezpečil severnú hranicu Osmanskej ríše.
Do začiatku roka 1714 sa jeho pozornosť presunula na polostrov Morea (Mistra) v južnom Grécku, ktorý bol v držbe Benátskej republiky (Svätej Ligy) od osmansko-benátskej vojny v roku 1699 po Karlovický mier. Turci sa nikdy nezmierili s jeho stratou. Keď Benátčania poskytli útočisko rebelom z Čiernej Hory a niektorí ich obchodníci boli zapojení do sporov s tureckým loďstvom, turecká vláda to rýchlo využila ako zámienku na vyhlásenie vojny. Následná kampaň v roku 1715, ktorú viedol osobne sám Damat Ali, skončila ohromným úspechom Turkov, pretože celý polostrov Morea dobyli naozaj rýchlo a s minimálnym krviprelievaním v radoch tureckej armády. V roku 1716 v bitke pri Petrovaradíne sa mu už nedarilo tak ako v Grécku. Damad Ali sa postavil na čelo mohutnej stošesťdesiat tisícovej armády proti zoskupeniu osemdesiat tritisíc tristo rakúsko-uhorských vojakov pod velením princa Eugena Savojského. Počas bitky 5. augusta 1716 Damad Ali Paša prišiel o život. Jeho hrob sa nachádza v Belehrade.
Čierny september (teroristická skupina)

Čierny september (po arabsky: منظمة أيلول الأسود - "Munattamat aylul al-aswad") bola palestínska sekulárna teroristická skupina založená v roku 1970. Známa sa stala predovšetkým svojim útokom na izraelských olympionikov na Letných olymjijských hrách v Mníchove v roku 1972.
Názov teroristickej skupiny je odvodený od konfliktu medzi Jordánskym kráľom Husajnom a fadeínmi Organizácie za oslobodenie Palestíny, ktorý sa začal 16. septembra 1970. Konflikt vyústil do masakrov, ktoré realizovali jordánske sily pri vyháňaní palestínskych utečencov z utečeneckých táborov na jordánskom území. Čierny september začal ako malá bunka Fatahu, ozbrojeného krídla OOP, ktorého cieľom bola odplata kráľovi Husajnovi a jordánskym ozbrojeným silám.
Varené víno

Varené víno je teplý nápoj vyrábaný typicky z červeného vína a byliniek. V minulosti sa týmto spôsobom „napravovalo“ nekvalitné víno.
Mitch Guindon

Mitch Guindon (* Hanna, Alberta) je kanadský rockový bubeník. Svoju aktívnu kariéru začal v roku 1995. V roku 1998 hral v skupine Nickelback. V skupine strávil niekoľko dní počas nahrávania materiálu pre album "The State". Bol nahradený Ryanom Vikedalom, ktorý hral v skupine až do roku 2005. V súčasnosti Guindon žije v meste Fort St. John (Britská Kolumbia), kde pracuje ako automechanik a hrá na bicie. V súčasnosti hrá v skupine Anytown, spolu s Ryanom Hennesseyom, Mowattom Tysonom a nominantom na cenu Juno Award, spevákom Dayanom Manningom. Skupina pripravuje materiál pre svoj debutový album.
The Ultimate Video Collection

The Ultimate Video Collection je kompilačné DVD kanadskej rockovej skupiny Nickelback pozostávajúce z videoklipov piesní skupiny. Na DVD sa okrem videoklipov zo všetkých albumov (okrem piesne „Fly“ z albumu "Curb") objavili aj videoklipy piesní z albumu "All The Right Reasons" vydaného v októbri 2002. Nenachádzajú sa tu videoklipy piesní „Old Enough“, „Worthy to Say“ a „See You at the Show“. V marci 2010 bolo DVD certifikované na zlatú platňu za predaj 10 000 kópií.
Cyklistická doprava

Cyklistická doprava (skrátene cyklodoprava) je druh cyklistiky, pričom bicykel sa používa na dopravu z domu do práce, školy alebo iné miesto, na rozdiel od používania bicykla na šport, rekreáciu alebo turistiku.
Bicykel a cyklistické vybavenie.
Bicykle slúžiace na cyklistickú dopravu, často nazývané aj mestské bicykle, majú viacero prvkov, ktoré zlepšujú ich použiteľnosť: kryty reťaze a zadného kolesa, stojany, predné a zadné nosiče nákladu, sedačky na prepravu detí.
Cyklistická infraštruktúra.
Infraštruktúra pre cyklistickú dopravu zahŕňa v prvom rade lineárne stavby ako cestičky pre cyklistov a cyklopruhy. Ďalšími prvkami sú riešenia križovatiek s ohľadom na cyklistov, návrh verejných priestorov priateľských k cyklistom a v neposlednom rade parkovacie možnosti pre bicykle.
Záujmové združenia.
Cyklisti, ktorí používajú bicykel na dopravu, sa podobne ako v iných oblastiach ľudských činností združujú do záujmových združení. Ich cieľom môže byť buď lokálna podpora cyklistickej dopravy (napr.: výstavba cyklistickej infraštruktúry), alebo ovplyvňovanie právnych a iných všeobecných noriem (napr. povinnosť nosenia prilby na bicykli).
Na úrovni Slovenska pôsobí OZ Cyklokoalícia a tiež národná platforma viacerých aktérov Cykloplatforma, ktoré sa zaoberá legislatívou a pripomienkovaním zákonov, ako aj ustanovuje rámec a odporúčania pre rozvoj cyklistiky na celoslovenskej a lokálnej úrovni. Podobne na národnej aj lokálnej úrovni pôsobí žilinské občianske združenie OZ Mulica, ktoré spravuje portál cyklodoprava.sk zameraný na novinky v oblasti cyklistickej dopravy, či už z domova alebo zo sveta. OZ Mulica taktiež organizuje národnú konferenciu Cyklistická doprava v Slovenskej republike. V Banskej Bystrici funguje Občianska cykloiniciatíva (OCI BB), ktorá propaguje cyklodopravu v Banskej Bystrici. OCI BB taktiež koordinuje národnú súťaž "Do práce na bicykli".
Systém verejných bicyklov.
Systém tiež známy pod anglickým termínom „bike sharing“ spočíva v poskytnutí bicyklov na zdieľané používanie jednotlivcom bez toho, aby ich vlastnili. Verejné bicykle slúžia na dopravu do neveľmi vzdialených cieľov v mestskom prostredí. Zároveň pre užívateľa odstraňujú tri problémy každodenného používania bicyklov: domáce parkovanie, krádež a údržbu bicykla.
Legislatíva.
Na Slovensku upravujú problematiku cyklistickej dopravy najmä nasledujúce zákony: