burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pont des Arts

Pont des Arts ("Most umení") je most pre chodcov a cyklistov cez rieku Seinu v Paríži. Nazýva sa tiež "Passerelle des Arts" ("Lávka umenia"). Spája 1. obvod na pravom brehu, kde sa nachádza Louvre, a 6. obvod na ľavom, kde stojí Institut de France. Most bol pomenovaný podľa Louvru, ktorý sa počas Prvého cisárstva nazýval Palais des Arts (Palác umenia). Od roku 1975 je most historickou pamiatkou. V rokoch 1981 – 1984 musel byť z technických dôvodov prestavaný.
Dejiny.
Pont des Arts bol postavený v rokoch 1801 – 1804 pre chodcov ako prvý železný most v Paríži. Pôvodne mal desať oblúkov, ale v roku 1852 pri rozširovaní nábrežia na ľavom brehu sa z dvoch oblúkov stal jeden. V roku 1975 bol most zaradený medzi historické pamiatky, ale už o rok neskôr bolo konštatované, že konštrukcia mosta je veľmi poškodená, čiastočne bombardovaním v rokoch 1918 a 1944 a tiež kolíziami s loďami v rokoch 1961 a 1970. Most bol preto v roku 1977 uzavretý, ale aj tak v roku 1979 došlo k závažnému poškodeniu mosta v dĺžke 60 metrov po náraze lode. 
Most bol opravený a prebudovaný v rokoch 1981 – 1984 a slávnostne otvorený vtedajším parížskym starostom Jacquesom Chiracom 27. júna 1984.
Na moste sa niekedy konajú výstavy v plenéri, miesto priťahuje maliarov, fotografov i filmárov, najmä vďaka výhľadu na ostrov Cité, v lete je obľúbeným miesto pre pikniky.
Architektúra.
Inžinieri Louis-Alexandre de Cessart a Jacques Dillon navrhli most ako visutú záhradu s kvetinami, kvetináčmi a lavičkami. Súčasný most, ktorého obnovu urobil architekt Louis Arretche, rešpektuje pôvodnú podobu mosta. Došlo len k zníženiu počtu oblúkov o dva, aby sa zladil so susedným mostom Pont Neuf. Most má teraz sedem oblúkov. Kovová konštrukcia s drevenou palubou spočíva na kamenných pilieroch, celková dĺžka je 155 metrov a šírka 11 metrov.
Pont des Arts vo filme.
Pre svoj vzhľad i výhľad na okolité pamätihodnosti sa most objavil v mnohých filmoch. Režisér Eugène Green natočil v roku 2004 film "Le Pont des Arts", ktorý vypráva príbeh o neuskutočnenej láske medzi dvomi mladými ľuďmi, ktorí sa nikdy nestretnú. Film sa odohráva v rokoch 1979 – 1980, teda v čase poškodenia mostu.
Vo filme Agent bez minulosti sa Matt Damon na konci filmu objaví na Pont des Arts. Most sa tiež v krátkych sekvenciach objavil vo filmoch Amélia z Montmartru alebo "Paris, je t'aime".
Hviezdoslavova knižnica

Edícia Hviezdoslavova knižnica bola vydávaná medzi rokmi 1950 až 1991. Do roku 1957 edíciu viedol a redigoval Dr. Karol Rosenbaum, od roku 1958 Dr. Ondrej Mrlian a Jozef Gazdík.
Zoznam vydaných kníh.
Vydané pred rokom 1989.
Pozn: hviezdička za menom znamená, že spisovateľ zostavil výber diel v knihe
Prémie.
Bonusové knihy pre predplatiteľov.
Nezaradene.
V zozname sú knihy ktoré sa pre chýbajúce údaje sa nepodarilo zaradiť.
Place de Catalogne

Place de Catalogne ("Katalánske námestie") je námestie v Paríži. Nachádza sa v 14. obvode.
Poloha.
Námestie má okrúhly tvar a tvorí križovatku ulíc Rue Vercingétorix, Rue du Texel, Rue du Château, "Rue Alain" a Rue du Commandant-René-Mouchotte.
Dejiny.
Námestie vzniklo počas výstavby v tejto oblasti na začiatku 80. rokov 20. storočia. 3. septembra 1985 bolo pomenované podľa Katalánska, odkiaľ pochádza architekt Ricardo Bofill, ktorý projektoval stavby okolo námestia.
Uprostred námestia je žulová tabuľa po ktorej tečie voda. Autorom tejto fontány je Shamaï Haber.
Apoštolár

Apoštolár alebo Apoštol je bohoslužobná kniha v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi, ktorá obsahuje liturgické čítania zo Skutkov svätých apoštolov a listov svätých apoštolov. V byzantskom obrade sa Zjavenie svätého apoštola Jána na bohoslužbách nikdy nečíta (hoci je súčasťou kánona novozákonných kníh), preto sa jeho text v apoštolári nenachádza. Text apoštolára je podelený na tzv. začala (začiatky), teda perikopy, dokopy ich je 335, takže sa zhruba všetky prečítajú za jeden rok. Apoštolár je usporiadaný tak, ako biblické knihy v Novom zákone podľa východného štýlu - po Skutkoch svätých apoštolov nasleduje Jakubov list, dva Petrove listy, tri Jánove listy, Júdov list a potom Pavlove listy.
Apoštolár niekedy obsahuje aj stále časti svätej božskej liturgie určené pre kantora a pre ľud a aj menlivé časti, napr. prokimeny a aleluja s veršami.
Bad to the Bone

„Bad to the Bone“ je skladba amerického blues-rockového hudobníka Georga Thorogooda a jeho skupiny The Destroyers vydaná v roku 1982 z jeho albumu "Bad to the Bone". Pôvodne skladba nebola veľkým hitom, avšak videoklip ku skladbe opakujúci sa v začínajúcej MTV zväčšil jej popularitu.
Štruktúra a vplyvy.
Korene skladby možno nájsť v skladbe „I’m a Man“ od rock and rollového hudobníka Bo Diddley, v ktorej je použitý podobný gitarový riff a vokálny rytmus. Tiež má podobnú štruktúru ako skladby „She Moves Me“ a „Mannish Boy“ od Muddyho Watersa či skladba „Gangster of Love“ od Johnnyho "Guitar" Watsona.
Použitie v médiách.
Skladba bola použitá v mnohých filmoch a seriáloch. Medzi najznámejšie patria "", "Nezvestní", "Nočná Talk Show", "Ten chlapec je postrach" či "Christine".
Jan Karafiát

Jan Karafiát (* 4. január 1846 Jimramov – † 31. január 1929 Praha) bol český spisovateľ a teológ.
Kyslíkové izotopové štádium

Kyslíkové izotopové štádium alebo kyslíkový izotopový stupeň (iný, skôr novší, názov: morské izotopové štádium, morský izotopový stupeň; angl. "oxygen isotope stage, marine isotope stage"; skr. OIS resp. MIS) je jedno z období, ktorá za sebou nasledujú od súčasnosti až do ďalekej minulosti, a ktoré sú definované na základe zmeny pomeru 18O/16O v organických a neorganických nálezoch z daných období. Táto zmena má kvázi-cyklický charakter – v chladnom období, keď sa zväčšujú kontinentálne ľadovce, pomer stúpa, v teplom období, keď sa kontinentálne ľadovce zmenšujú, pomer klesá. 
OIS sa používa:
OIS s nepárnym číslom sú teplejšie obdobia (t. j. „technické“ medziľadové doby) a OIS s párnym číslom sú chladnejšie obdobia (t. j. „technické“ ľadové doby). Niektoré OIS (najčastejšie OIS 5) sa ešte zvyknú ďalej deliť na menšie štádiá označované a, b, c atď.
Zmeny pomeru 18O/16O boli na sledovanie zmien zaľadnenia na Zemi prvýkrát použité v 60. rokoch 20. storočia (v 50. rokoch boli najprv použité na sledovanie zmien teploty morskej vody).
Datovanie.
Tabuľka ukazuje príklady alternatívnych (podobných, ale predsa len odlišných) datovaní jednotlivých OIS od OIS 1 po OIS 22. Obdobiu OIS 22 samozrejme predchádzajú mnohé ďalšie OIS s číslom väčším než 22 (nie sú uvedené v tabuľke). Znak x znamená "neuvedené". Hodnoty označené § boli len vizuálne (s pravítkom) odčítané z grafu. Dátumy v tabuľke sú dátumy začiatku daného obdobia v tisícoch rokov pred rokom 2000 po Kr. Ktoré ľadové doby definované tradičným spôsobom zodpovedajú jednotlivým OIS je uvedené v tabuľke v článku ľadová doba (časť štvrtohôr).
(*) Tento dátum (vedome) nie je zhodný s dátumom začiatku holocénu, ktorý je 11 650 BP.
OIS

OIS môže byť:
MIS

MIS môže byť:
Wisconsin

Wisconsin môže byť:
Štvrtá ľadová doba

Štvrtá ľadová doba alebo štvrtý glaciál môže byť:
UZ-Daewoo

Uz-Daewoo (UZ-DaewooAvto) bol podnik, založený formou joint venture medzi Uzbekistanským štátom vlastnenou UzAvtosanoat a Južno Kórejským Daewoom. Spoločnosť vyrába autá pod názvom Uz-Daewoo a jeho dôležitosť stúpa na trhoch krajín SNŠ. Výrobný závod firmy sa nachádza v meste Asaka. Spoločnosť začala s produkciou 19. júla 1996. Iniciatíva na založenie Uzbekistanského automobilového priemyslu siaha do čias vlády Uzbekistanského prezidenta Islama Karimova. Za prvý polrok roku 2011 vyrobilo UZ-Daewoo 106 334 kusov automobilov. Spoločnosť zdieľa svoje továrne s GM Uzbekistan. V roku 2015 došlo k premenovaniu z UZ-Daewoo na Ravon 
GM Uzbekistan.
General Motors Uzbekistan, alebo GM Uzbekistan, bola založená v Marci 2008 ako súčasť novej joint venture, a Nexia a Matiz sa začali predávať pod značkou Chevrolet spolu s rozšírenou radou Európskych modelov Chevroletu vyrábaných v továrni v Asake. Táto joint venture je vlastnená Uzavtosanoat JSC (75%) a General Motors Corporation (25%).
Sam Rivers

Sam Rivers, celým menom Samuel Robert Rivers (* 2. september 1977, Jacksonville, Florida, USA) je basgitarista a jeden zo zakladajúcich členov americkej nu metalovej skupiny Limp Bizkit. Je bratrancom bubeníka skupiny, Johna Otta.
Rivers začinal ako pracovník v obchode Chick-fil-A v Jacksonville. Ešte predtým sa pokúšal hrať na tube. Neskôr hral s Fredom Durstom v jednej z jeho prvých skupín – Malachi Sage. V roku 1994 založil skupinu Limp Bizkit s gitaristom Wesom Borlandom a DJ Lethalom. Rivers je najmladším členom skupiny Limp Bizkit. Keď skupina vydala svoj debutový album "Three Dollar Bill, Yall$", mal Rivers len 19 rokov.
Rivers bol zvolený za Best Bass Player počas odovzdávania cien 2000 Gibson Awards.
Firestarter (The Prodigy)

„Firestarter“ je skladba anglickej elektronickej skupiny The Prodigy, vydaná dňa 18. marca 1996 ako prvý singel z ich albumu "The Fat of the Land" a celkovo ako ich desiaty singel. Skladba bola ich prvou, ktorá sa umiestnila na 1. mieste v rebríčku UK Singles Chart a udržala sa tam tri týždne. Bola tiež veľkým medzinárodným hitom skupiny, pričom 1. miesto dosiahla v Nórsku a Fínsku. Počas roku 1996 sa v Spojenom kráľovstve predalo viac ako 510,000 kópií singlu.
Text skladby napísali Liam Howlett a Keith Flint, spolu s Kimom Dealom z alternatívnej rockovej skupiny The Breeders. Slučkový wah-wah gitarový riff v skladbe je použitý zo skladby „S.O.S.“ od skupiny The Breeders.
V októbri 2011 magazín "NME" umiestnil skladbu na 52. miesto v zozname "150 Best Tracks of the Past 15 Years".
Ivan Vladimír Roháček

Ivan Vladimír Roháček (* 19. apríl 1909, Kysáč, Srbské kráľovstvo – † 22. november 1977, Bratislava) bol slovenský šachista.
Životopis.
Majster Slovenska (resp. slovenskej župy UJČŠ) v roku 1930, 1936 a 1939. Roháček obsadil 12. miesto na turnaji Bad Sliač 1932 (zvíťazili Salo Flohr a Milan Vidmar). V 1935 obsadil 8. miesto v Luhačoviciach (vyhral Karel Opočenský). V 1938 získal 4. miesto v Prahe (15. majstrovstvá ČSR; vyhral Opočenský).
V 1941 bol 6. v Trenčianskych Tepliciach (vyhral Foltys). V septembri 1941 delil 14.-15. miesto v Mníchove ("Europaturnier"; vyhral Gösta Stoltz). V decembri 1941 hral za Slovensko proti Chorvátsku na prvej šachovnici proti Lajosovi Asztalosovi (1:1) v Záhrebe. V 1942 delil 9.-11. v Mníchove (Europameisterschaft; turnaj vyhral Alexander Alechin).
V 1946 obsadil 6. miesto v Ostrave (19. majstrovstvá ČSR; vyhral Luděk Pachman). V tom istom roku delil 13.-14. miesto v Prahe ("Treybalov memoriál"; vyhral Miguel Najdorf). V 1948 delil 11.-13. miesto na spojenom turnaji Karlove Vary – Mariánske Lázně (vyhral Foltys). V 1949 delil 15.-16. miesto v Trenčianskych Tepliciach (vyhral Gideon Stahlberg).
Zbor väzenskej a justičnej stráže

Zbor väzenskej a justičnej stráže (ZVJS) je „charakterizovaný ako ozbrojený zbor, ktorý plní úlohy súvisiace s výkonom väzby, výkonom trestu odňatia slobody, ochranou a strážením objektov zboru a ochranou poriadku a bezpečnosťou v súdnych objektoch.“ Zbor podlieha Ministerstvu spravodlivosti, jeho generálneho riaditeľa do funkcie menuje minister. V marci 2021 bol za generálneho riaditeľa vymenovaný plk. Mgr. Róbert Mudronček.
Ústavy.
Zbor väzenskej a justičnej stráže prevádzkuje na Slovensku 6 ústavov na výkon väzby, 8 ústavov na výkon trestu odňatia slobody a 4 ústavy na výkon väzby a výkon trestu odňatia slobody. Prevádzkuje tiež 2 zariadenia: Nemocnicu Trenčín a Rekreačné stredisko Zboru väzenskej a justičnej stráže v Bukovci. Nasledujúci zoznam pochádza zo stránok ZVJS.
Generálni riaditelia.
V rokoch 2010 až 2012 bol generálným riaditeľom plk. Mgr. Róbert Mudronček. Neskôr ho vymenil plk. Eugen Balko. Toho po dvoch rokoch k 1. októbru 2014 vymenil plk. Milan Ivan. 
Generál Milan Ivan zo svojho postu odstúpil 30. decembra 2020 po pokuse o samovraždu Milana Lučanského vo väzbe. Po generálovi Ivanovi zbor dočasne viedol Michal Sedliak. V marci 2021 ministerka spravodlivosti Mária Kolíková za nového generálneho riaditeľa vymenovala Róberta Mudrončeka, dovtedy riaditeľa Ústavu na výkon väzby a výkon trestu odňatia slobody Ilava. Plukovník Michal Sedliak je námestník generálneho riaditeľa pre služobné veci.
Veľké mačky

Veľké mačky alebo pantery () sú podčeľaď čeľade mačkovité, ktorá pozostáva z rodu "Panthera" (t.j. najmä z leoparda (v užšom zmysle), jaguára, tigra, leva a irbisa) a z rodu "Neofelis". 
Vznik.
K oddeleniu od malých mačiek došlo približne pred šiestimi až desiatimi miliónmi rokov.
Systematika.
podčeľaď veľké mačky/pantery ("Pantherinae")/vývojová vetva rodu Panthera:
Haddaway

Alexander Nestor Haddaway (* 9. január, 1965, Port of Spain, Trinidad a Tobago), viac známy pod svojím umeleckým menom Haddaway je trinidadsko-nemecký spevák. Slávnym sa stal predovšetkým pre jeho hit „What Is Love“, ktorý bol úspešný hlavne v Európe a Severnej Amerike. Je to jedna z najznámejších eurodance skladieb na svete a tiež je 62. najpredávanejším singlom. Jeho ďalšie hity ako „Life“, „I Miss You“, „Rock My Heart“, „Fly Away“ sa umiestnili v prvej desiatke v rebríčkoch.
Rybičky 48

Rybičky 48 je česká pop punková skupina založená v roku 2002 v Kutnej Hore. Skupina mala pôvodný názov Banánové Rybičky, ale bola nútená názov zmeniť. V ankete Český slávik 2010 sa skupina Rybičky 48 umiestnila v kategórii Skupina na 54. mieste s 946 bodmi.
Party Up (Up in Here)

„Party Up (Up in Here)“ je skladba amerického rappera DMX. Je jednou z jeho najznámejších skladieb a pochádza z jeho tretieho štúdiového albumu "...And Then There Was X" z roku 1999. Producentom skladby bol Swizz Beatz. Skladba je jeho najúspešnejšou skladbou vôbec, a v rebríčku Billboard Hot 100 dosiahla 27. miesto. Existujú tri verzie skladby: explicit/album verzia, censored album verzia a radio/video edit verzia.
Skladba bola použitá vo filmoch ako "60 sekúnd" či "Ten kto hulí, ten aj vie".
Rhamphorhynchoidea

Rhamphorhynchoidea je primitívnejšia z dvoch skupín pterosaurov. Tradične sa opisuje ako podrad, ale vo vzťahu k druhému podradu Pterodactyloidea ide o parafyletickú skupinu. Sú to totiž pterosaury s niektorými primitívnymi znakmi, z ktorých sa ešte len vyvinuli pterodaktyly (Pterodactyloidea). Prví zástupcovia sa objavili vo vrchnom triase, nové druhy vznikali až do konca jury, kedy však definitívne vyhynuli, pravdepodobne kvôli konkurencii novej skupiny lietajúcich stavovcov, vtákov.
Klasifikácia.
Taxonómia.
Taxonómia podľa Unwina, 2006.
Fylogenéza.
Kladogram podľa Unwina (2003), Lü a Ji (2006). Rhamphorhynchoidea tvorí bazálnu (primitívnu) skupinu pterosaurov.
 Pterosauria
 |-?Comodactylus 
 |-?Laopteryx
 |-?Odontorhynchus
 |-?Rhamphinion
 |-?Preondactylus
 `--Macronychoptera
 |--Dimorphodontidae
 `--Caelidracones
 |--Anurognathidae
 `--Lonchognatha
 |--Campylognathoididae
 `--Breviquartossa
 |--Rhamphorhynchidae
 | |--Scaphognathinae
 | `--Rhamphorhynchinae
 `--Pterodactyloidea
Scaphognathus

Scaphognathus je vyhynutý rod ramforynchoidného pterosaura, žijúceho v období vrchnej jury (stupeň kimeridž) na území dnešného Nemecka. 
V súčasnosti je tento druh známy len z dvoch exemplárov, objavených vo vrchnojurských sedimentoch bavorského Solnhofenu. Celkovo sa tento rod podobal príbuznému rodu Rhamphorhynchus, vykazoval však isté rozdiely v stavbe lebky, počtu zubov a pod. Celkové rozpätie krídel bolo len asi , lebka merala okolo . Tento druh bol opísaný už v roku 1830 alebo 1831 ako "Pterodactylus crassirostris" Goldfussom, až o 30 rokov neskôr však spoznal Johann Wagner vďaka objavu druhého exempláru s chvostovou časťou chrbtice, že ide o samostatný rod. Druhý exemplár bol výrazne menší a išlo zrejme o nedospelého jedinca.
Smáratorg Tower

Smáratorg 3 je kancelárska a obytná budova na Islande. Je to najvyššia budova Islandu, prevyšujúca vo výške aj slávny kostol Hallgrímskirkja, a je to piate najvyššie architektonické dielo na ostrove po dlhovlnnom vysielači Eiðar, stožiaroch námorného zariadenia Naval Radio Transmitter Facility Grindavik v Grindavíku a dlhovlnnom rádiovom vysielači Hellissandur.
Veža Smáratorg sa nachádza vo štvrti Smárahverfi v Kópavogure, kde sa nachádza aj nákupné centrum Smáralind. Budova má 20 poschodí a je vysoká 77,6 metra (256 ft). Budova bola navrhnutá architektonickým ateliérom Arkís.
V budove má svoje sídlo globálna účtovnícka a konzultačná firma Deloitte.
Veža bola otvorená 11. februára 2008.
Smáralind

Smáralind je nákupné centrum v v strede aglomerácie Greater Reykjavík Area na Islande. Je to jedno z najväčších islandských nákupných centier s viac ako osemdesiatimi obchodmi, reštauráciami a službami. Na troch podlažiach sa tu nachádza všetko od kina a lekárne až po obchod s liehovinami Vínbúð, predajne cukroviniek a reštaurácie. Smáralind bol otvorený 10. októbra 2001 o 10:10 SČ. Smáralind v súčasnosti súťaží o klientelu sa ďalším nákupným centrom, Kringlanom, a takisto aj so starým centrom Reykjavíku. Kringlan, Smáralind and centrum Reykjavíku sú od seba vzdialené len pár kilometrov, takže bitka o zákazníkov je tvrdá.
Zaujímavý tvar.
Ihneď po otvorení Smáralindu sa vďaka podobe centra s pohlavným údom pri pohľade zo vzduchu rozprúdila diskusia.
Boulevards des Maréchaux

Boulevards des Maréchaux (doslova "Bulváre maršalov") sú bulváre vedúce po okraji Paríža. Ich označenie vychádza z toho, že nesú mená francúzskych maršalov z obdobia Prvého cisárstva. 
Ide o 22 bulvárov: Soult, Poniatowski, Général-d'Armée-Jean-Simon, Masséna, Kellermann, Jourdan, Brune, Lefebvre, Victor, Général-Martial-Valin, Murat, Suchet, Lannes, Amiral-Bruix, Gouvion-Saint-Cyr, Berthier, Bessières, Ney, MacDonald, Sérurier, Mortier a Davout 
Maršali.
Počas Prvého cisárstva bol titul maršal Francúzska udelený 26 generálom. 19 z nich dalo meno bulvárom okolo Paríža. Ďalší štyria maršali majú pomenované iné ulice (Bon-Adrien-Jeannot de Moncey - "Rue Moncey", Charles Pierre François Augereau - "Rue Augereau", Dominique Catherine de Pérignon - "Rue Pérignon" a Charles Nicolas Oudinot - "Rue Oudinot") a len traja maršali (Jean Baptiste Jules Bernadotte, Auguste Marmont a Emmanuel de Grouchy) nemajú v Paríži žiadnu ulicu. Admirál Étienne Eustache Bruix a generáli Jean Simon a Martial Valin, po ktorých sú pomenované aj Boulevards des Maréchaux, naopak neboli maršalmi.
Dejiny.
Maršalské bulváre zaberajú priestor starej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla okolo mestských hradieb postavených v rokoch 1840 - 1845. Rozšírenie územia Paríža v roku 1860 až k týmto hradbám znamenalo pripojenie susedných obcí k mestu. Demolícia hradieb v 20. rokoch 20. storočí umožnila vytvoriť pás nových bulvárov okolo mesta.
Charakteristika.
Boulevards des Maréchaux tvoria až na dve výnimky neprerušený pás obklopujúci celý Paríž. Hoci súbežne s ním vedie boulevard périphérique v priemernej vzdialenosti 150 m, nejedná sa o mestský okruh, ale o bežné ulice na ktorých je maximálna povolená rýchlosť 50 km/h. Priestor medzi týmito bulvármi a obchvatom, kde stáli hradby, tvorí pás mestskej zástavby odlišnej od zvyšku mesta. Je tu veľké množstvo bytových domov lacného bývania, parkov, telocviční a štadiónov, a na juhu mesta tiež Cité internationale universitaire de Paris.
Jazdné pruhy pre autobusy sú oddelené od ostatnej vozovky a na chodníkoch boli vybudované cyklochodníky. Na bulvároch v južnej časti mesta vedie električková linka č. 3, ktorá bude v roku 2012 predĺžená na severovýchod.
Boulevard Sérurier a Boulevard Murat majú v porovnaní s inými Boulevards des Maréchaux veľmi neobvyklú trasu. "Boulevard Sérurier" vo svojej strednej časti prechádza zástavbou a nemá tak funkciu hlavnej dopravnej tepny. 
"Boulevard Murat" zasa nenadväzuje urbanisticky na Boulevard du Général-Martial-Valin, ktorý leží cez rieku Seinu na druhom brehu. Cez Pont du Garigliano totiž pokračuje Boulevard Exelmans, ktorý sa medzi Boulevards des Maréchaux nepočíta (Rémy Joseph Isidore Exelmans (1775 - 1852) bol tiež maršal Francúzska, ale za Druhého cisárstva). "Boulevard Murat" vybieha až o niekoľko desiatok metrov po prúde rieky a pretože tu vedie hustou mestskou zástavbou, tiež nemá v tomto úseku funkciu hlavnej dopravnej tepny.
Zaujímavé miesta.
Bulváre prechádzajú okolo niektorých významných miest:
Place du Châtelet

Place du Châtelet ("námestie Châtelet") je námestie v Paríži. Nachádza sa na hraniciach 1. a 4. obvodu na pravom brehu rieky Seiny pri Pont au Change.
Dejiny.
Námestie bolo postavené na mieste pevnosti Grand Châtelet zbúranej v roku 1808 na rozkaz Napoleona Bonaparteho. V roku 1854 námestie rozšírili.
Významné stavby.
Stred námestia je vyhradený chodcom a stojí tu Palmová fontána z roku 1808.
Na oboch stranách námestia pozdĺž nábrežia stoja dve divadlá, ktoré postavil Gabriel-Jean-Antoine Davioud na žiadosť baróna Haussmanna: Théâtre du Châtelet a Théâtre de la Ville.
Pod námestím sa nachádza rozsiahla stanica metra Châtelet, kde sa krížia linky 1, 4, 7, 11 a 14. Je prepojená s podzemným nádražím RER Châtelet – Les Halles s linkami A, B a D.
How Do You Do!

„How Do You Do!“ je skladba švédskej pop rockovej skupiny Roxette. Bola vydaná ako prvý singel z albumu "Tourism". Singel sa udržal osem týždňov v rebríčku Billboard Hot 100, pričom dosiahla 58. miesto. Skladba bola veľkým hitom v Európe a dosiahla 2. miesto v Nemecku, Švédsku a Holandsku a 13. miesto dosiahla v rebríčku UK Singles Chart.
Fading Like a Flower (Every Time You Leave)

„Fading Like a Flower (Every Time You Leave)“ je druhý singel švédskej pop rockovej skupiny Roxette z albumu "Joyride". Skladbu napísal Per Gessle. V júli 1991 obsadila 2. miesto v rebríčku Billboard Hot 100.
Zoznam skladieb.
„I Remember You“ bola na B-strane singlu v USA. Singel bol k dispozícii vo formátoch 7" a 12" rovnako ako na audiokazete.
„Fading Like a Flower“ (CDM)&lt;br&gt;
Amersfoort

Amersfoort môže byť:
Človek steinheimský

Človek steinheimský alebo steinheimský človek alebo staršie aj steinheimský neandertálec (lat. "Homo steinheimensis, Homo sapiens steinheimensis, Homo erectus steinheimensis, Homo neanderthalensis steinheimensis, Pithecanthropus steinheimensis") môže byť:
Homo heidelbergensis steinheimensis (t.j. fakticky človek steinheimský) znamená európske nálezy z obdobia 500 000 - 200 000 BP, predchodcovia neandertálcov (napr. nálezy: Steinheim, Sima de los Huesos a neskôr)
Poznámka: Drobyševskij, S. V.: "Kompleksnyj analiz filogenetičeskich vzaimootnošenij plio-plejstocenovych gominoidov po kraniologičeskim, osteologičeskim i paleonevrologičeskim dannym", 2003 http://www.antropos.msu.ru/soviet/DrobishevskySV.pdf má netypicky:&lt;br&gt;
Pithecanthropus steinheimensis:
Pitekantrop jávsky

Pitekantrop jávsky (iné názvy: opočlovek vzpriamený, (?) opočlovek jávsky, človek jávsky/jávsky človek, jávsky opočlovek, zastarano a jazykovo nesprávne "človek jávanský/jávanský človek"; lat. "Pithecanthropus erectus") môže byť:
Jindřich Engel

Jindřich Engel (* 21. marec 1897, Banská Bystrica † 4. máj 1953, Banská Bystrica) bol slovenský šachový amatér židovského pôvodu. Pôsobil v medzivojnovom období.
Životopis.
Šachovú kariéru odštartoval v Brne, kde študoval. Pravidelne sa zúčastňoval majstrovstiev Brna: v roku 1921 skončil na 6. mieste; o rok neskôr už delil 2.-3. miesto. V roku 1922 v Třebíči sa stal majstrom Brnianskej župy Ústrednej jednoty československých šachistov (ÚJČŠ). Tento úspech zopakoval aj v roku 1924 v Brne.
Zúčastnil sa prvých majstrovstiev Slovenskej župy ÚJČŠ v Trenčianskych Tepliciach, kde skončil 2. za Maxom Walterom. Svoj najväčší úspech dosiahol na majstrovstvách republiky v Bratislave v roku 1925, kde skončil 2. za Richardom Rétim a bol mu udelený titul majster ÚJČŠ. Na výstavnom turnaji v Znojme 1927 delil 2.-3. miesto (vyhral Karel Opočenský). Bol pravidelným účastníkom medzinárodných turnajov organizovaných Slovenskou župou ÚJČŠ. V medzinárodnej konfrontácii sa síce umiestňoval v dolnej časti tabuľky, no porazil niekoľko veľmajstrov: 
Na majstrovstvách Slovenska v Žiline 1935 skončil na 8. mieste a o rok neskôr v Poděbradoch 1936 na 7. mieste (vyhral Karel Hromádka).
Prežil prenasledovanie počas Slovenského štátu, no prišiel o všetkých príbuzných.
Valentin Oswald Ottendorfer

Valentin Oswald Ottendorfer (* 14. február 1826, Svitavy † 15. december 1900, New York, USA) bol zámožný newyorský občan nemeckej národnosti, svitavský rodák, významný mecenáš a staviteľ niekoľkých historických stavieb vo Svitavách.
Životopis.
Narodil sa vo Svitavách v rodine súkenického majstra. Študentské roky prežil na univerzitách v Brne, Viedni a v Prahe. Po revolučných búrkach v roku 1848, ktorých sa aktívne zúčastnil, bol nútený opustiť monarchiu. Emigroval do USA, kde v New Yorku pracoval najskôr ako nádenník, ale neskôr sa vypracoval na redaktora najväčších nemeckých novin New-Yorker Staats-Zeitung. Roku 1859 sa oženil s vdovou po majiteľovi novín a tlačiarne, ktoré sa pod jeho vedením ďalej rozvíjali.
V roku 1892 bola z ním poskytnutého finančného daru postavená budova Ottendorferovho domu, kde bola otvorená veľká verejná ľudová knižnica a čitáreň. Neplatilo sa požičovné a čitáreň bola bezplatnou službou. Na realizáciu knižnice venoval Ottendorfer 300 000 zlatých a ďalších 10 000 na nákup kníh. Knižnica plnila aj funkciu spoločenského domu určeného na prednášky, koncerty a divadelné predstavenia. Skoro získala 22 000 zväzkov a stala sa tak najväčšou inštitúciou svojho druhu vo vtedajšom Rakúsko-Uhorsku. Spolu s knižnicou nechal postaviť fontánu so súsoším predstavujúcom materskú lásku na pamiatku svojej matky, ktorá zomrela osem rokov po jeho emigrácii, bez toho aby ju mohol navštíviť. Celkom venoval svojmu rodnému mestu čiastku 1 000 000 zlatých (cca 700 miliónov českých korún v dnešnej hodnote), za ktoré bol tiež postavený sirotinec, chudobinec a nemocnica pre chudobných (už v roku 1886). Na tieto inštitúcie pamätal tak isto vo svojom závete zriadením nadácií, ktoré ich mali finančne zaistiť aj v budúcnosti. 
Spolu so svojou manželkou Annou Ottendorferovou (1815 – 1882) venovali v roku 1884 mestu New York ľudovú knižnicu a nemocnicu, kde bola poskytovaná bezplatná starostlivosť pre nemeckých imigrantov. Knižnica aj nemocnica existujú dodnes a obe susediace budovy (135 a 137 Second Ave. New York) boli zaradené do Národného zoznamu historických pamiatok USA.
Sleeping in My Car

„Sleeping in My Car“ je skladba švédskej pop rockovej skupiny Roxette, ktorú napísal Per Gessle. Bola vydaná ako prvý singel z ich albumu "Crash! Boom! Bang!". Skladba sa umiestnila na 1. mieste vo Švédsku a na 3. mieste v Kanade, pričom sa v kanadskom rebríčku udržala viac ako pol roka. V USA skladba obsadila 50. miesto v rebríčku Billboard Hot 100.
Slimák Maťo a škriatok Klinček

Slimák Maťo a škriatok Klinček je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje dobrodružstvá dvoch kamarátov slimáka Maťa a škriatka Klinčeka. Seriál bol vyrobený v rokoch 1976 až 1987 a jeho režisérom a výtvarníkom bol Jaroslav Cita.
Tri svište

Tri svište je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje dobrodružstvá troch svišťov. Seriál bol vyrobený v roku 1979. Nakreslil a režíroval ho Bohumil Šejda. Dej sa odohráva v Tatrách a hlavnou témou seriálu je ochrana prírody.
Leo Zobel

Zobel Leo (* 28. január 1895, Nitra – † 25. apríl 1962, Nitra) bol slovenský šachista; majster ČSR.
Životopis.
Na prvých majstrovstvách Slovenskej župy ÚJČŠ v Trenčianskych Tepliciach v roku 1924 sa delil o 5.-6. miesto (vyhral Max Walter).
Na majstrovstvách ČSR v Brne 1929 sa delil o 9.-10. miesto (vyhral Karel Opočenský), no nasledujúce majstrovstvá republiky v Prahe 1931 pri neúčasti československej špičky, ktorá sa zúčastnila na šachovej olympiáde, vyhral pred ďalšími slovenskými šachistami Desiderom Mayom a Maxom Walterom.
Zúčastnil sa medzinárodných turnajov: 
Po druhej svetovej vojne hral na majstrovstvách Slovenska v Starom Smokovci 1955 a v polfinále majstrovstiev ČSR v Bratislave 1956, no bez väčších úspechov.
Danka a Janka

Danka a Janka je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody dvoch sestier - dvojičiek. Seriál bol vyrobený v rokoch 1971 až 1988. Nakreslil a režíroval ho Ján Dudešek.
Muška Svetluška

Muška Svetluška je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody svätojánskej mušky Svetlušky a jej priateľov zo sveta chrobákov. Seriál bol vyrobený v rokoch 1976 až 1977. Nakreslil ho Drahomír Mrózek a jeho režisérom bol Marián Jaššo. Seriál vznikol v košickom štúdiu Československej televízie.
Miroslav Macejko

Miroslav Macejko (* 9. apríl 1992, Gelnica) je slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej.
Miroslav Macejko je v súčasnosti hráčom HK Dukla Trenčín.
V sezóne 2007/08 hrával českú dorasteneckú extraligu za tím HC Havířov. V tejto sezóne prestúpil do klubu HC Košice, kde hrával za dorast.
V sezóne 2008/2009 odohral celú za dorastencov HC Košice a spolu s tímom sa stal Majstrom Slovenska.
V nasledujúcej sezóne 2009/10 hral už za juniorov HC Košice a taktiež odohral niekoľko zápasov za dorast, ktorý v tejto sezóne obhájil titul Majstra Slovenska.
V sezóne 2010/11 sa zapojil do projektu HK Orange 20, ktorý hral Slovnaft Extraligu. V tejto sezóne neskôr odohral aj prvé zápasy za A-mužstvo HC Košice v seniorskej extralige a jeden zápas za košickú farmu HC 46 Bardejov. Túto sezónu dohral v juniorke HC Košice, s ktorou získal titul Majstra Slovenska.
V sezóne 2011/12 sa opäť zapojil do mládežníckeho projektu HK Orange 20, ktorý okrem Slovenskej Extraligy odohral zápasy aj v rámci 1. ligy. V tejto sezóne odohral 2 zápasy za košickú farmu HC 46 Bardejov, no ani jeden za A-tím Košíc. Sezónu opäť dohral v juniorke, s ktorou sa mu po roku podarilo obhájiť juniorský titul Majstra Slovenska vo finálovej sérii proti HKm Zvolen 3:0 na zápasy, keď v rozhodujúcom zápase strelil víťazný gól tímu.
Od sezóny 2012/13 hrával už ako pevná súčasť A-tímu HC Košice. V tejto sezóne sa stal s týmto tímom vicemajstrom Slovenska.
V sezóne 2013/2014 bol pevnou súčasťou A mužstva HC Košice a dosiahol aj svoj prvý seniorský titul. Bol vybraný trénerom Vladimírom Orsághom do výberu Tipsport Extraligy. 
Reprezentácia.
Za seniorskú slovenskú hokejovú reprezentáciu odohral 2 zápasy, v ktorých nebodoval.
Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji žien 2004

Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji žien 2004 boli v poradí 2. Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konali sa od 21.28. apríl 2004 v Bridgetown, na Barbadose, za účasti 8 tímov. Nováčikmi turnaja boli až 4 družstvá: , , a . Titul obhájila reprezentácia Argentíny, ktorá zvíťazila vo všetkých stretnutiach.
Turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2006, ktoré sa uskutočnili v Španielsku. Priamo sa na ne kvalifikoval iba víťaz. Ďalšie družstvo v poradí sa kvalifikovalo na Interkontinentálny pohár 2006 (kvalifikačný turnaj na MS 2006).
Antiochos (syn Finta)

Antiochos ("Antiochos") bol syn a nástupca messénskeho kráľa Finta (pravdepodobne mýtický) v 8. stor. pred Kr.
Po smrti messénskeho kráľa Finta sa panovníkmi Messénie stali jeho synovia Antiochos a Androkles. Počas ich vlády sa v Messénii odohral nepríjemný incident medzi Messénčanom Polycharom, víťazom olympijských hier a Sparťanom Euaifnom. Polychares poveril Euaifna strážením svojich kráv, ale ziskuchtivý Euaifnos mu kravy predal a navyše mu po následnom spoločnom spore zabil aj syna. Keď sa potom Polychares v Sparte spravodlivosti nedovolal, v hneve zabil niekoľko Sparťanov.
Tento jeho čin ale neostal bez následkov. Sparťania ihneď vyslali do Messénie vyslancov, ktorí ich požiadali, aby im Polychara vydali. Messénčania im však odkázali, že sa o tom ešte musia poradiť. Názory messénskych kráľov sa o riešení tejto nepríjemnej udalosti líšili. Kým Androkles presvedčený o vine Polychara naliehal, aby ho Sparťanom okamžite vydali, Antiochos váhal. Keď sa nevedeli dohodnúť, zástancovia Androkla a Antiocha sa pustili do vzájomného boja. Antiochos ale po krátkom boji Androkla a jeho prívržencov pobil a teraz už ako jediný kráľ Messénie, poslal do Sparty správu, že je pripravený predložiť vec súdu. Ale Sparťania už neodpovedali, boli pripravení pre tento a aj pre predchádzajúci incident, keď bol Messénčanmi zavraždený ich kráľ Téleklos, viesť proti Messénii vojnu. Počas niekoľkomesačných vojenských príprav však Antiochos zomrel a útoku Sparty musel čeliť až jeho následník, syn Eufaes.
E. J. Rodriguez

E. J. Rodriguez (* 6. november 1958, Salinas, Portoriko) je americký bubeník a perkusionista. V osemdesiatych rokoch bol členom skupiny The Lounge Lizards a počas nasledujúcej dekády vystupoval s Jazz Passengers (skupina bola neskôr obnovená a v roku 2010 vydala nový album). Počas svojej kariéry spolupracoval s radom ďalších hudobníkov, medzi ktoré patrí Elvis Costello, John Cale, Sean Lennon alebo Marc Ribot. Tiež vystupoval v niekoľkých filmoch, napríklad "Coffee and Cigarettes", "Keep It for Yourself" a "The Lost String".
Polychares z Messénie

Polychares alebo Polycharés ("Polychares/iný prepis:Polycharés") bol v roku 764 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Polychares z Messénie zvíťazil na 4. starovekých olympijských hrách v behu na jedno stadion, v jedinej disciplíne, v ktorej sa na hrách od ich založenia v roku 776 pred Kr. súťažilo. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom v behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy.
Podľa antického autora Pausania bol Polychares zapletený do nepríjemného sporu so Sparťanom Euaifnom, ktorý ho okradol a navyše mu zabil aj syna. Keď potom v Sparte odmietli vinníka potrestať, z pomsty zabil niekoľko Sparťanov. Sparťania sa po tomto a po predchádzajúcom incidente, keď im Messénčania zabili kráľa Télekla, rozhodli viesť proti Messénii vojnu.
Amanu

Amanu (iné názvy: Timanu, Karere) je atol vo centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je atol Hao, ležiaci približne na juh. Má oválny tvar a naprieč meria .
Jeho lagúnu spájajú s vonkajším oceánom dva prieplavy, umiestnené približne od seba. Sú na západnej strane a vybavené navigačnými značkami pre lode. Prstenec atolu tvoria desiatky nízkych ostrovčekov s vegetáciou (polyn. "motu"), ktorých výška nepresahuje nad hladinou oceánu. Sú predelené plytkými prieplavmi a piesočnými presypmi bez vegetácie.
V roku 2012 na ňom žilo 195 obyvateľov.
História.
Informácie o prvenstve v objave atolu Európanmi sa rozchádzajú.
Fernão de Magalhães sa pravdepodobne k atolu priblížil po objave Puka-Puka, aj keď sú o tom v jeho zápisoch len veľmi nejasné zmienky. Podstatne hodnovernejším dôkazom je nález lodných kanónov z roku 1921, ktorých datovanie podľa analýz spadá na 16. storočie a korešponduje so stratou lode "San Lesmes" z roku 1526 pri expedícii, ktorú viedol García Jofre de Loaísa.
Niekde sa uvádza, že prvým európskym objaviteľom bol 12. februára 1606 Pedro Fernandes de Queirós. Keďže je však zápis 11. februára 1606 na jeho meno aj na atol Faaite, ktorý je od Tauere vzdialený vzdušnou čiarou viac ako , je zjavné, že minimálne jeden z nárokov bude nesprávny.
Hodnovernejší zápis je z pera španielskeho moreplavca Dominga de Bonechey, ktorého zápis o objave je z 1. novembra 1774. Po ňom nasledujú zápisy o návšteve od Faddeja Faddejeviča Bellinsgauzena 8. júla 1820, Louisa Isidore Duperreyho 26. apríla 1823 na lodi "La Coquille", alebo Fredericka Williama Beecheyho z 21. februára 1826.
V roku 1850, keď sa atol stal francúzskym územím, mal 100 obyvateľov.
Ako jeden z mála atolov má chránený prístav vnútri lagúny.
Administratívne začlenenie.
Atol patrí do komunity Amanu, ktorá je zároveň súčasťou komunity Hao.
Manuel Valls

Manuel Carlos Valls Galfetti (* 13. august 1962, Barcelona, Španielsko) je francúzsky socialista, od 1. apríla 2014 ministerský predseda Francúzska. 
Valls, ktorý je po otcovi španielskeho (katalánskeho) pôvodu, získal francúzske občianstvo až vo svojich 20 rokoch.
Rodina.
Vallsov dedko z otcovej strany bol v Španielsku šéfredaktorom novín katolíckeho a republikánskeho zamerania. Počas španielskej občianskej vojny ukrýval vo svojom dome kňazov prenasledovaných trockistami a anarchistami. Po víťazstve Francisca Franca bol prinútený sa svojej práce redaktora vzdať. Vallsov otec bol katalánsky maliar Xavier Valls (1923-2006), ktorý odišiel z Barcelony do Paríža. Jeho matka, rodená Luisangela Galfetti, bola pôvodom z kantónu Tessin vo Švajčiarsku.
Valls sa prvýkrát oženil v roku 1987, kedy si vzal Nathaliu Soulié, s ktorou má štyri deti. Manželstvo sa však skončilo rozvodom. V júli 2010 sa Valls oženil druhýkrát, a to s husľovou virtuózkou Annou Gravoinovou.
Politická činnosť.
Od mája 2012 do 31. marca 2014 zastával Valls funkciu ministra vnútra. Než sa jej ujal, bol od marca 2001 starostom mesta Évry.
Dňa 1. apríla 2014 bol Valls prezidentom Hollandom menovaný ministerským predsedom. V tejto funkcii nahradil doterajšieho predsedu vlády Jeana-Marca Ayraulta, ktorý 31. marca 2014 podal demisiu. Čoskoro potom zvolal do svojho nového sídla, paláca zvaného Hôtel Matignon, prvú schôdzku svojho kabinetu, ktorý pozostáva už len zo 16 ministrov miesto doterajšieho počtu 38 ministrov.
Josef Lux

Josef Lux (* 1. február 1956, Ústí nad Orlicí – † 22. november 1999, Seattle, Washington, USA) bol český politik 90. rokov 20. storočia.
Bol predsedom ČSL (neskôr KDU-ČSL) a ministrom poľnohospodárstva v niekoľkých vládach, po nežnej revolúcii poslancom Snemovne národov a Snemovne ľudu česko-slovenského Federálneho zhromaždenia, v 90. rokoch poslancom Poslaneckej snemovne Parlamentu Českej republiky.
24. septembra 1998 odstúpil zo zdravotných dôvodov (ťažká leukémia) zo svojich funkcií vrátane predsedníckeho postu v KDU-ČSL (ponechal si len poslanecký mandát). 24. septembra 1999 absolvoval v americkom Seattli transplantáciu kostnej drene. Operácia prebehla úspešne, ale objavili sa komplikácie, ktorým podľahol.
V roku 2000 mu bol in memoriam udelený Rad Tomáša Garrigua Masaryka II. triedy.
Mairead Corriganová

Mairead Corrigan (* 27. január 1944, Belfast, Severné Írsko, Spojené kráľovstvo) je írska mierová aktivistka a spoluzakladateľka organizácie "Community of Peace People" (Obec ľudí mieru), ktorá mala za cieľ mierovo ukončiť konflikt v Severnom Írsku.
Spolu s Betty Williamsovou získala v roku 1976 Nobelovu cenu za mier.
V roku 2010 sa zúčastnila plavby kontroverzného konvoja "Flotila slobody" smerujúceho do Pásma Gazy, ktorý bol zastavený a zadržaný Izraelom.
Betty Williamsová

 
Betty Williamsová (neprechylene Betty Williams; * 22. máj 1943, Belfast, Spojené kráľovstvo† 17. marec 2020, tamže) bola britská mierová aktivistka a spoluzakladateľka organizácie "Community of Peace People" (), ktorá mala za cieľ mierovou cestou ukončiť konflikt v Severnom Írsku.
Spolu s Mairead Corriganovou získala v roku 1976 Nobelovu cenu za mier.
Do pozornosti verejnosti sa dostala po tom ako bola 10. októbra 1976 svedkom smrti troch detí, ktoré zasiahlo auto v ktorom sedel práve zastrelený člen skupiny PIRA. Počas dvoch dní Williamsová získala 6 000 podpisov na petíciu za mier.
Aulos (rozlišovacia stránka)

Aulos môže byť:
Diaulos

Diaulos môže byť:
Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji žien 2009

Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji žien 2009 boli v poradí 3. Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji žien, ktoré organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konali sa od 7.15. februára 2009 v Hamiltone, na Bermudách, za účasti 8 tímov. Jediným nováčikom turnaja bolo iba domáce družstvo . Pôvodne sa malo turnaji predstaviť aj družstvo , ale pre finančné problémy svoju účasť prehodnotilo. Všetky zápasy sa hrali na štadióne "Bermuda National Sports Centre Field Hockey Pitch". Titul obhájila reprezentácia Argentíny, pre ktorú to bol už tretie prvenstvo v rade. Bronzový Trinidad a Tobago získal svoju prvú medailu.
Turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2010, ktoré sa uskutočnili v Argentíne. Priamo sa na ne kvalifikoval iba víťaz. Ďalších 5 družstiev sa kvalifikovalo na Interkontinentálny pohár 2010 (kvalifikačný turnaj na MS 2010).
Slovensko 2.0

Slovensko 2.0 je dokumentárny film o dvadsiatich rokoch samostatného Slovenska očami desiatich režisérov. Je prvý a jediný svojho druhu v dejinách slovenskej kinematografie. V kinách mal premiéru 10. apríla 2014.
Námet filmu.
Čo je to „Slovensko“? Ako vysvetliť pojem „Slovensko“ neznámemu cudzincovi, návštevníkovi z inej planéty v horizonte posledných 20 rokov? Aký je genetický, či programovací kód softvéru „Slovensko“? Ako sa používa, ako sa mení?
Tvorcovia.
Skladá sa z desiatich 10-minútových filmov rôznych žánrov – od hraného, cez animovaný, dokumentárny až po experimentálny film.
Desať režisérskych osobností širokého generačného, názorového a žánrového spektra – Juraj Herz, Martin Šulík, Peter Kerekes, Zuzana Liová, Mišo Suchý, Ondrej Rudavský, Iveta Grófová, Peter Krištúfek, Viera Čákanyová a Miro Jelok – odpovedá na otázku: Čo je to Slovensko?
Distribúcia.
Poviedkový film Slovensko 2.0 je v kontexte slovenskej kinematografie špecifickým a výnimočným projektom. Spojenie desiatich krátkych filmov rôznych režisérov a žánrov do jedného celovečerného projektu vyžaduje osobitný prístup z hľadiska distribúcie a marketingovej komunikácie. Rôznorodosť žánrov a prístupov k téme dvadsiatich rokov samostatného Slovenska vytvára na jednej strane potenciál príťažlivosti pre rôzne cieľové skupiny divákov, na druhej strane si vyžaduje presnú a netypickú komunikačnú stratégiu, ktorá vytvorí primerané očakávania a tým aj satisfakciu potenciálneho publika.
Slovensko 2.0 vďaka svojej netypickej štruktúre umožňuje otestovať nové formy a spôsob distribúcie. Producenti sa rozhodli zvoliť neštandardný model distribúcie filmového diela, ktorý vychádza z idei paralelnej distribúcie vo viacerých kanáloch. Masívne uvedenie do kín na celom území Slovenska bude v priebehu niekoľkých dní nasledovať uvedenie v RTVS (koproducent filmu) a následná distribúcia na internete (Piano – partnerstvo so SME). Zároveň film vyjde na DVD v náklade 2000 ks. Marketing jednotlivých distribučných kanálov vytvorí synergický efekt, od ktorého očakávame vzájomnú podporu distribúcie v jednotlivých médiách.
Titulná pieseň.
Pocit z 20-tich rokov samostatného Slovenska zhmotnili do hudby raperi zo známej formácie Modré hory. Víťazi Radio_Head Awards nahrali titulnú pieseň k novému filmu Slovensko 2.0. Skladba "Nepokoj" je výstižnou bodkou za filmom, ktorý sa očami 10-tich známych slovenských režisérov pozerá na moderné dejiny Slovenska.
Autormi textu piesne Nepokoj sú rešpektovaní raperi Marián "Bene" Benkovič a Pavol "Lyrik" Remiáš, hudbu vytvorili ich kolegovia Tomáš Pekarík a Roland Kánik.
“Máme radi túto skladbu a teší nás, že nás producenti filmu oslovili, nech zrobíme dačo. Je nepokojná, nervózna a plná blábolov, presne ako táto naša malá krajina," povedal Bene. Modré hory tak majú na konte prvú skladbu k filmu.
“Modré hory o Slovensku vedia svoje. A neváhajú o tom hovoriť, spievať, hrať bez servítky,” vysvetlili producenti filmu Slovensko 2.0 Zora Jaurová a Mátyás Prikler.
Paraoa

Paraoa (iné názvy: Tohora, Hariri) je malý atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je iný malý atol Manuhangi ležiaci približne na západ, a väčší atol Hao, ležiaci približne na sever.
Geografia atolu.
Má hruškovitý tvar. Na dĺžku meria iba necelých a na šírku . Jeho lagúnu spájajú s vonkajším oceánom iba plytké a nesplavné (s výnimkou malých člnov) útesové prieplavy z južnej strany, prerušované piesočnými presypmi. Prstenec atolu je zo severnej a východnej stranu úplne uzatvorený súvislým pásom zeme s vegetáciou, ktorého výška nepresahuje nad hladinou oceánu.
Vegetáciu tvoria zväčša kokosové palmy, ktoré tam boli vysadené zámerne. Je permanentne neobývaný, aj keď na atole sú známky ľudskej činnosti, najmä kvôli ťažbe kopry.
História.
Prvý písomne doložený objav atolu vykonal anglický moreplavec Samuel Wallis 11. júna 1767. Atol pomenoval "Gloucester". Podľa záznamov na breh nevystúpil.
Ďalší záznam je od Fredericka Beecheyho z 22. januára 1826. Ani on na breh nevystúpil a ani nevidel žiadne známky o obývaní atolu.
Administratívne začlenenie.
Atol patrí spolu s atolmi Ahunui (neobývaný), Nengonengo, Manuhangi (neobývaný) do komunity Hao.
Kvalifikácia na Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji mužov 2004

Kvalifikácia na Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji mužov 2004 bola kontinentálna kvalifikácia regiónu 2 (Severná a Stredná Amerika) na Panamerické majstrovstvá mužov v roku 2004, ktorú organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konala sa od 5.11. mája 2003 v meste Santo Domingo, v Dominikánskej republike. Všetky zápasy sa hrali na štadióne " New Santo Domingo Stadium". 6 družstiev súťažilo o 5 postupových miest na hlavné panamerické podujatie mužov. Turnaj pozostáva iba z jednej šesťčlennej skupiny bez play-off.
Kvalifikácia žien.
V rovnakom roku sa v kubánskej Havane mala v dňoch od 4.13. apríla uskutočniť aj kvalifikácia žien na Panamerické majstrovstvá žien 2004. Bola však zrušená.
Christiane Nüssleinová-Volhardová

Christiane Nüssleinová-Volhardova (* 20. október 1942, Magdeburg, Nemecko) je nemecká biologička, držiteľka "Albert Lasker Award for Basic Medical Research" z roku 1991 a Nobelovej ceny za fyziológiu a medicínu, ktorú získala v roku 1995 spolu s Ericom Wieschausom a Edwardom Lewisom za výskum genetickej kontroly vývoja embrya.
Kvalifikácia na Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji 2013

Kvalifikácia na Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji 2013 ("Pan American Challenge Cup") bola kontinentálna kvalifikácia na Panamerické majstrovstvá mužov a žien v roku 2013, ktorú organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konala sa v dňoch od 31. júla7. augusta 2011 v Rio de Janeiro, v Brazílii. Všetky zápasy sa hrali na štadióne "Deodoro Hockey Complex". 3 družstvá mužov a 5 družstiev žien súťažili o 2 postupové miesta na hlavné panamerické podujatie mužov a žien.
Vo februári 2011 schválila PAHF nový kvalifikačný systém pre Panamerické majstrovstvá. Najlepších 6 družstiev z predchádzajúceho turnaja majstrovstiev sa priamo kvalifikuje na nasledujúci turnaj a o zvyšné 2 miesta budú súťažiť družstvá v novovytvorenej kvalifikácii (Pan American Challenge).
Výsledky.
Muži.
Play-off sa nehralo.
Manuhangi

Manuhangi (iné názvy: Te Fara, manu hagi) je malý atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu v rámci Francúzskej Polynézie. Najbližším susedom je iný malý atol Paraoa ležiaci na východ, a väčší atol Hao, ležiaci približne na sever.
Geografia atolu.
Má ovoidný tvar. Na dĺžku meria iba necelých a na šírku .
Jeho lagúnu spájajú s vonkajším oceánom iba plytké a nesplavné (s výnimkou malých člnov) útesové prieplavy na východnej strane, prerušované piesočnými presypmi a „motu“. Prstenec atolu je najmä zo severnej a západnej strany úplne uzatvorený súvislým pásom zeme s vegetáciou, ktorého výška nepresahuje nad hladinou oceánu.
Vegetáciu tvoria zväčša kokosové palmy, ktoré tam boli vysadené zámerne kvôli ťažbe kopry.
História.
Prvý písomne doložený objav atolu vykonal anglický moreplavec Samuel Wallis 12. júna 1767. Atol pomenoval "Cumberland Island".
Atol je má významnú populáciu kokosových krabov a miestneho vtáctva, preto je činnosť na ňom kontrolovaná a obmedzená. Zároveň je v súkromnom vlastníctve a slúži ako perlová farma.
Administratívne začlenenie.
Atol patrí spolu s atolmi Ahunui (neobývaný), Nengonengo, Paraoa (neobývaný) do komunity Hao.