Airbus Beluga

Airbus A300-600ST ("Super Transporter") alebo Beluga (podľa veľryby druhu bieluha žltobiela, ktorú pripomína) je špeciálnou verziou štandardného veľkokapacitného nákladného lietadla Airbus A300. Je upravený na prepravu častí konštrukcie lietadiel a rozmerných, neskladných nákladov.
Nákladný priestor A300-600ST má priemer 7,4 metrov a jeho dĺžka je 37,7 metrov; maximálna hmotnosť nákladu je 47 ton. Maximálna vzletová hmotnosť (MTOW) 155 ton je porovnateľná s maximálnou vzletovou hmotnosťou bežného A300, čo napovedá, že lietadlo je určené na prevoz rozmerných, ale relatívne ľahkých nákladov.
História.
Mnohí veľkí leteckí výrobcovia sú nadnárodnými spoločnosťami a nie je neobvyklé, že majú svoje výrobné závody na vzájomne veľmi vzdialených miestach. Situácia Airbusu je však unikátna, pretože bol založený ako konzorcium leteckých výrobcov z Francúzska, Veľkej Británie, Nemecka a Španielska a geografické rozmiestnenie jeho závodov nie je len otázkou nákladov a výhodnosti, je to tiež záležitosť histórie, národných záujmov a hrdosti. Dôsledkom toho je, že každý z partnerov vyrába celú jednu časť konštrukcie lietadla, ktoré musia byť následne prevezené na jedno miesto s montážnou linkou. Detaily sa môžu líšiť v závislosti od modelu, ale spravidla sa krídla vyrábajú v Británii, chvostová časť v Španielsku, trup v Nemecku a predok a centrálna časť vo Francúzsku; všetky musia byť zmontované v Toulouse alebo v Hamburgu.
Keď v roku 1970 začal Airbus s výrobou, prvé komponenty boli prepravované po ceste, ale rastúca výroba si čoskoro vyžiadala zmenu k rýchlejšiemu a lacnejšiemu spôsobu prepravy – vzduchom. Od roku 1972 Airbus používal na tieto účely flotilu štyroch výrazne upravených lietadiel „Super Guppy“ – pôvodne Boeingov Stratocruiser zo 40. rokov. S prerobenými rozmernými trupmi a turbovrtuľovými motormi prevážali počas 60. rokov objemné náklady pre vesmírny program NASA. Po určitom čase ale Super Guppies prestali stačiť. Ich rastúci vek neustále zvyšoval prevádzkové náklady (náklady na prepravu dielov predstavovali 0,4 až 0,5 % z predajnej ceny lietadiel Airbus) a rastúci objem výroby pri Airbuse vyžadoval vyššiu prepravnú kapacitu.
V roku 1991 Aérospatiale a DASA, dvaja z hlavných partnerov v Airbuse, začali spoločne vyvíjať náhradu. Ako základ poslúžil štandardný veľkokapacitný dvojmotorový Airbus A300: krídla, motory, podvozok a spodná časť trupu boli zachované a horná časť trupu bola nahradená obrovskou konštrukciou v tvare podkovy, ktorá mala priemer 7,7 m. Aby bol umožnený nerušený prístup do nákladného priestoru, bol cockpit štandardného A300 posunutý pod podlahu nákladového priestoru a nad kabínu bol inštalovaný nahor sa otvárajúci poklop. Chvostová časť bola zväčšená a zosilnená tak, aby bola zaistená smerová stabilita počas letu.
Práce na lietadle započali v septembri 1992 a už o dva roky neskôr, 13. septembra 1994 o 9:02 h, sa uskutočnil prvý let trvajúci 4 hodiny a 21 minút. Po 335 hodinách skúšobných letov získalo lietadlo v septembri 1995 všetky potrebné povolenia a A300-600ST, teraz známy ako "„biela veľryba“" alebo "Beluga", vstúpil do služby. Neskôr Airbus vyrobil ešte štyri ďalšie Belugy, tempom asi jednej za rok a všetkých päť je v súčasnosti v pravidelnej službe. Ich hlavnou úlohou je prevoz komponentov Airbusov z výrobných závodov na montážne linky v Toulouse a Hamburgu, ale sú plne k dispozícii aj pre charterové lety iných spoločností. Belugy už boli použité aj pri preprave mnohých špeciálnych nákladov, ako napr. častí vesmírnej stanice, rozmerných a krehkých umeleckých diel, priemyselných strojov a kompletných helikoptér (Beluga na spodnom obrázku prepravila tri vrtuľníky, dva NHI NH90 a jeden Eurocopter Tiger z Európy do Austrálie a späť).