Albert Marenčin

Albert Marenčin (* 26. júl 1922, Bystré – † 9. marec 2019) bol slovenský prozaik, básnik, surrealista, kolážista, esejista, scenárista, dramaturg, výtvarník, prekladateľ a kritik.
Životopis.
Narodil sa vo veľkej patriarchálnej rodine v Bystrom nad Topľou (dnes Bystré, okres Vranov nad Topľou), kde aj prežil prvé roky života v mlyne svojho deda Hamzu, ktorý zamestnával všetkých príbuzných. Jeho otec sa tam priženil zo susedných Radvanoviec. Štyria otcovi súrodenci – Zoltán, Vojtech, Mária a Andrej Marenčinovci boli literárne činní. Z maminej strany mu zaimponoval prastrýc Ludwig Hamza, vodca sedliackeho povstania na Zemplíne.
Navštevoval školu v Nižnej Myšli, neskôr Šafárikovo štátne reálne gymnázium v Prešove, kde aj zmaturoval (1940). V Bratislave sa najskôr zapísal na lekársku fakultu, neskôr na právnickú. Nakoniec vyštudoval Filozofickú fakultu Slovenskej Univerzity, odbor slovenčina-francúzština a po ukončení štúdia v roku 1944 sa aktívne zúčastnil Slovenského národného povstania ako člen partizánskej skupiny Čapajev (č. legitimácie 175). Od začiatku r. 1945 pracoval na úrade vládneho splnomocnenca (minister Nemec) pre oslobodené územie v Chuste.
Po skončení vojny sa vrátil do Košíc a pracoval ako redaktor v denníku Národná obroda. Neskôr študoval ako štipendista v Paríži (19451948), paralelne na Sorbonne, na Vysokej škole politickej a na Vysokej škole filmovej IDHEC. Súčasne bol činný ako redaktor a hlásateľ československého vysielania Francúzskeho rozhlasu. Pokračoval aj v práci redaktora pre Národnú obrodu a týždenník Parallèle 50. Najskôr vychádza od 7. októbra 1946 pod názvom "Paris-Prague" ako dvojmesačník - spoločná francúzsko-československá publikácia dvoch asociácií Československo-Francúzsko a Francúzsko-Československo. O tri mesiace neskôr t.j. 18. januára 1947 sa premieňa na týždenník "Parallèle 50". Nemá byť len spojovníkom medzi hlavnými mestami - Parížou a Prahou, ale dáva si za cieľ dotýkať sa všetkých krajín 50. rovnobežky. Riaditeľom je Jean-Marcel Bouquin, vydavateľom asociácia Francúzsko-Československo. Šéfredaktorom je Artur London (r. 1947), o pár rokov neskôr odsúdený na doživotie počas procesov okolo Slánskeho. Tento týždenník je konkrétnou ilustráciou vzájomnej spolupráce oboch vlád, pretože obe asociácie boli pod oficiálnym ministerským patronátom, československá pod Ministerstvom informácií na čele s komunistickým ministrom Václavom Kopeckým a francúzska pod Ministerstvom zahraničných vecí. Stal sa vitrínou komunistických „úspechov“ v Strednej a Východnej Európe. Začiatkom r. 1947 ho redakčná rada prezentovala ako „najlepšie informované periodikum o Strednej Európe“. Od 15. novembra 1948 bol zamestnancom československej vládnej delegácie na Valnom zhromaždení OSN. Pracoval na sekretariáte ministra Vladimíra Clementisa. V rokoch 19491972 pracoval na rôznych pozíciách v Československom štátnom filme v Bratislave na Kolibe (Slovenská filmová tvorba) : lektor, dramaturg, scenárista, vedúci 1. tvorivej skupiny a i.
V roku 1955 sa oženil s Dagmar Wondrašekovou. V roku 1956 sa stal prvýkrát otcom, narodil sa syn Martin (fotograf). O dva roky neskôr sa narodil syn Albert (vydavateľ). Od roku 1963 prednášal na VŠMU v Bratislave. Ako docent viedol Seminár moderného umenia. V roku 1972 bol z politických dôvodov prepustený zo Slovenského filmu a z VŠMU a mal zákaz publikovať. Od roku 1974 spolupracoval s ŠtB pod krycím menom IRIS. Až do odchodu do dôchodku (v roku 1987) pracoval ako odborný pracovník v Slovenskej národnej galérii. V roku 1972 bol na podnet rodáka Štefana Tkáča, ktorý v SNG viedol Kabinet insitného umenia, zaradený do organizačného štábu svetového trienále insitného umenia INSITA´72 a dostal na starosť frankofónny svet. Neskôr sa po zatvorení Kabinetu stal vedúcim Centrálnej evidencie zbierok.
Od roku 1965 bol členom patafyzického hnutia v Paríži, od roku 1977 členom Skupiny českých a slovenských surrealistov. Od roku 2003, kedy Michel de Maulne, francúzsky divadelný režisér parížskeho divadla Théâtre Molière založil frankofónny festival „Capalest“ v Banskej Štiavnici, bol jeho prezidentom spolu s jedným z významných predstaviteľov súčasnej francúzskej poézie (Bernard Noël).
Tvorba.
Písať začal už počas vysokoškolských štúdií, kedy napísal svoje prvé rozhlasové hry a prvý román. Svojou tvorbou sa radí medzi pokračovateľov surrealistického hnutia, bol autorom próz s tematikou 2. svetovej vojny a filmových scenárov podľa literárnych predlôh. Okrem vlastnej tvorby sa tiež venoval prekladom z francúzštiny. Ako výtvarník sa venuje tvorbe koláží, výtvarnej histórii a kritike ("Košický pustovník"). V roku 1969 sa taktiež stal spoluzakladateľom časopisu Analogon.
Dielo.
Scenáre a dramaturgia.
Ako lektor, dramaturg, scenárista a umelecký vedúci I. tvorivej skupiny Slovenskej filmovej tvorby spolupracoval asi na 40 hraných filmoch, z ktorých viaceré predstavujú vrcholné diela slovenskej kinematografie a významné koprodukčné diela. Pod jeho dramaturgickým vedením debutovali režiséri Štefan Uher, Stanislav Barabáš, Elo Havetta, Juraj Jakubisko, Dušan Hanák, Eduard Grečner a scenáristi – spisovatelia Alfonz Bednár, Dominik Tatarka, Alain Robbe-Grillet.
Rozhlasové hry.
Jeho rozhlasový príbeh sa začína v roku 1940, kedy sa otvára spolupráca s literárno-dramatickou redakciou prešovského rozhlasu.
Časopisecky publikované preklady poézie, scenárov a esejí.
Štyri scenáre / Quatre scénarios : A. Godard, J. L. Cayrol, J. Resnais, A. Truffaut (1966 spoluautor s A. Kalinovou); G. Apollinaire, L. Aragon, H. Arp, A. Breton, A. Bain, M. Butor, A. Camus, B. Cendrars, J. Cocteau, R. Crevel, R. Desnos, P. Eluard, M. Chapsal, M. Leiris, Marquis de Sade, H. Michaux, G. Prassinos, J. Prévert, Restif de la Bretonne, P. Reverdy, A. Robbe-Grillet, T. Tsara, P. Valéry...
Samostatné výstavy koláží.
Imaginárny svet Alberta Marenčina a neprestajná hra sa odrážajú aj vo výtvarnej podobe. Príbeh koláží sa začína v jeho devätnástich rokoch... Ich veľkým objaviteľom a obdivovateľom bol profesor Považan a práve na jeho podnet sa Juraj Mojžiš stal iniciátorom mnohých surrealistických výstav ako aj publikácií.
„"Koláž je pre mňa jedným z výrazových prostriedkov poézie, podobne ako báseň, a v tom je podľa mňa stále aktuálna : je to na rozdiel od slovesnej podoby poézie, poézia vizuálna, obrazová. Nie je ilustráciou básne, je sama básňou."“ (Albert Marenčin, "Koláž o koláži", 1996)
Ocenenia a vyznamenania.
Albert Marenčin bol držiteľom viacerých slovenských a francúzskych štátnych ocenení a vyznamenaní:
Publikácie o Albertovi Marenčinovi.
Články.
Etienne Cornevin "Albert Marenčin, L’invention du pata-surréalisme", in "Ateliers de curiosité (en ex-Tchécoslovaquie)", Revue LIGEIA dossier sur l’art, N°125128, Juillet – Décembre 2013, str.17-56..
Etienne Cornevin "Portrait du poète en passeur", in "Ateliers de curiosité (en ex-Tchécoslovaquie)", Revue LIGEIA dossier sur l’art, N°125128, Juillet – Décembre 2013, str. 65-67.
Rádio, TV, audio a video dokumenty o Albertovi Marenčinovi.
Zahraničné televízie.
Česká televize
ČT2 Ještě jsem tady, "Albert Marenčin" (2002), Rozhovor (Tereza Brdečková)
DVD.
Albert Marenčin in "Dielne nových divov" / "Ateliers de curiosité" (1. v Bratislave), 2013