burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Chrystyna Ivanivna Solovijová

Chrystyna Ivanivna Solovijová (; * 17. január 1993, Drohobyč, Ukrajina) je ukrajinská speváčka lemkovskeho pôvodu, autorka piesní a hudby.
Životopis.
Narodila sa vo východohaličskom meste Drohobyč (Ľvovská oblasť) v rodine zborových dirigentov, ktorí sa stretli na ľvovskom "Konzervatóriu Mykoly Lysenka". Matka vyučuje zbor na hudobnej škole Drohobyča. Vo veku 11 rokov zistila, že má zo štvrtiny lemkovský pôvod, ktorý ovplyvnil jej hudobný vkus. Jej stará matka spievala vnúčatám starodávne haličské piesne.
Absolvovala hru na klavír v hudobnej škole. Po presťahovaní sa do Ľvova tri roky spievala v zbore "Lemkovyna" v ktorom bolo vekové rozpätie členov 50-80 rokov, zatiaľ čo Chrystyna mala 17 rokov. Členstvo v zbore výrazne ovplyvnilo formovanie jej osobnosti. Rodičia ju i jej brata viedli nielen k hudbe, ale aj k štúdiu - vyštudovala filologickú fakultu Ľvovskej národnej univerzity Ivana Franka a brat absolvoval ľvovskú Polytechniku
Debut v televízii a začiatok hudobnej kariéry.
Žyva voda.
V televíznej speváckej súťaži "Hlas Krajiny-2013" väčšinou spievala lemkovské ľudové piesne a postúpila až do semifinále. Vďaka súťaži začala spolupracovať s producentom Sviatoslavom Vakarčukom, zverejnila niekoľko klipov na vlastnú hudbu a texty. 22. septembra 2015 na festivale ГогольFest Chrystyna vydala debutový album "Žyva voda" (Živá voda), založený na ľudových piesňach, a tiež dvoch vlastných skladbách.
Ľubyj druh.
26. októbra 2018 vydala Chrystyna nový album s názvom "Ľubyj druh" (Milovaný priateľ), ktorý sa skladal výhradne z autorských piesní, inšpirovaných osobnými príbehmi a spomienkami speváčky. Album obsahuje 11 skladieb, z ktorých tri boli samostatné single, - "Chto, jak ne ty" (Kto, ak ne ty?), "Fortepiano" a "Škidlyva zvyčka" (Zlý zvyk). Autorom textov a hudby v albume bola samotná speváčka. Hudba v piesňach "Škidlyva zvyčka" a "Pro vesnu" (O jari) bola napísaná v spolupráci s jej bratom, Jevhenom Solovij. V tomto albume sa nachádzajú aj piesne z adaptáciami básní iných autorov a ľudovej piesne - "Okean" (Oceán) je preklad a adaptácia básne "memento more" Marii Kevlinovéj, "Stežečka" (Cestička) - básne Ivana Franko "Otse taja stežečka", "Očeńka moji čorni" - ľudová bukovinská pieseň.
Prvý klip piesne "Trymaj" (Drž) spôsobil obrovský rozmach na internete. Len za niekoľko dní dosiahol výsledok 1 milión pozeraní na YouTube. Druhý klip lemkovskéj piesne "Pod oblačkom" (Pod okienkom) dosiahol 1 mil. pozeraní počas 5 mesiacov od premiéri. Každé hudobné video Solovijovéj získa niekoľko miliónov zobrazení, zatiaľ čo video k piesni "Trymaj" prekročilo 20 miliónov.
Občianske postavenie.
V roku 2018 podporila humanistickú iniciatívu UAnimals a objavila sa na červenom koberci národného filmového ocenenia "Zlatý vĺčik" v tričku "Cirkus bez zvierat" a tiež na oficiálnej stránke Facebook apelovala na zakázanie skúšobných staníc.
Pripojila sa k akcii na podporu ukrajinského režiséra , ktorý bol odsúdený v Rusku za obvinenie z terorizmu
Ježová (vrch v Západných Tatrách)

Ježová (; ) je vrch v Západných Tatrách na Slovensku. Leží nad Račkovou dolinou nad Pribylinou, približne severovýchodne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa na západe strednej časti Tatier, v podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské Tatry. Leží v katastri obce Pribylina v okrese Liptovský Mikuláš, na území Žilinského kraja. Najbližším sídlom je juhovýchodne situované Podbanské, južným smerom leží Liptovská Kokava a Pribylina a juhozápadne Jakubovany a Konská. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Ježová sa nachádza v rázsoche Grúň, vedúcej z Bystrej () juhozápadným smerom cez Nižnú Bystrú () na Kečku (). Hrebeň oddeľuje východne situovanú Bystrú a západne ležiacu Račkovú dolinu. Z východných svahov voda steká do Bystrej a rieky Belá v povodí Váhu, západne sa zvažujúcu časť hrebeňa odvodňuje potok Račková, rovnako smerujúci do Belej.
Západným smerom leží Klinovaté (), Baranec (), Nižný Ostredok (), Nižná Magura (),Ostredok () a Vyšná Magura (), severným Jakubina (), Nižná Bystrá (), Grúň (), Klin (), Bystrá (), Blyšť () a Veľká Kamenistá (), východným Hlina (), Holý vrch (), Kotlová () a Žerucha () a južným Surový hrádok (), Suchý hrádok () a Kečka (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Turisticky neprístupný hôľnato-skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Vďaka nadmorskej výške a polohe sú viditeľné mnohé vrcholy Západných a Vysokých Tatier, okolité doliny a Podtatranská kotlina, pri vhodných podmienkach aj Volovské vrchy, Slovenský raj, Kozie chrbty, Nízke Tatry a Veľká Fatra.
Prístup.
Vrchol sa nachádza mimo značených turistických trás a pre turistov nie je prístupný. Najľahší prístup je po hrebeni neoznačeným chodníkom z Bystrej.
Konšpirácia

Konšpirácia môže byť :
Rusnaky

Rusnaky je folklórny súbor z Mukačeva, zo Zakarpatskej oblasti.
História.
Počiatok národnej folklórnej skupiny Rusnaky pri meskom Dome kultúry sa datuje od roku 1988. Hudobná skupina Rusnaky uchováva a rozširuje lesk a originalitu rusínskej národnej piesne a hudby. Rusnaky poslucháčov nútia pamätať a nezabúdať na rusínsku pieseň, melódiu. Hudobný kolektív dôstojne zastupuje rozmanitú kultúru Zakarpatia, má tisíce úprimných obdivovateľov na mnohých miestach a nie len na Ukrajine, ale aj v blízkom zahraničí. 
Repertoár hudobného kolektívu je rozmanitý s žánrovými znakmi ako: kalendárne, z rodinného života, lyrické, obradové. Okrem základného folklórneho smeru skupina prezentuje aj hity ukrajinskej estrády a svetové hity.
Koncertné turné zodpovedá danému repertoráru. Sú to festivaly v: Maďarsku, Rumunsku, Slovensku, Poľsku, Taliansku a Švajčiarsku .
Externé odkazy.
[[Kategória:Ukrajinské hudobné skupiny]]
[[Kategória:Ukrajinské folklórne súbory]]
[[Kategória:Hudobné skupiny z 1988]]
Havajčan trávový

Havajčan trávový ("Himatione fraithii" alebo "Drepanis fraithii") je vyhynutý druh vtáka, ktorý patrí do rodu "Himatione" (alebo rodu "Drepanis"). Vyskytoval sa na ostrove Laysan.
Taxonómia.
Havajčan trávový sa radí do čeľade pinkovité ("Fringillidae") a rodu "Himatione" (alebo rodu "Drepanis"). Je to monotypický taxón, nemá teda poddruhy. Prvýkrát ho opísal Lionel Walter Rothschild roku 1892 v "Annals and Magazine of Natural History". Exempláre tohto havajčana získal o rok skôr od Henryho Palmera, ktorý pracoval v jeho službách ako zberateľ vtákov. Rothschild vtákovi prisúdil pôvodné vedecké meno "Himatione freethii" (na počesť kapitána Freetha, ktorý na ostrove ťažil guáno). Istý čas bol tento vták vedený ako poddruh havajčana karmínového ("Himatione sanguinea"), ale vzhľadom na odlišnosti v stavbe tela i správaní bol povýšený na samostatný druh.
Opis.
Havajčan trávový bol sfarbený predovšetkým odtieňmi oranžovo šarlátovej, ktoré sa vyvinuli na prsiach, chrbte aj hlave, len spodok brucha bol zafarbený bielou alebo sivou farbou a krídla s chvostom sa potom už vyvinuli úplne tmavé. Rovnaké sfarbenie dosahovali aj končatiny. Mladé vtáky mali farbu prevažne hnedú. Od havajčana karmínového sa havajčan trávový líšil inak tvarovaným zobákom, ktorý bol navyše kratší. 
Havajčan trávový meral asi 13 cm.
Biológia.
Havajčan trávový žil iba na ostrove Laysan, ktorý tvorí súčasť Havajských ostrovov. Je vzdialený asi 1 500 km severozápadne od Honolulu. Má rozlohu 1,6 × 2,4 km, nadmorská výška je len 7,5 metrov. Uprostred ostrova sa nachádza lagúna a vo vegetácii okolo nej žilo najväčšie množstvo týchto havajčanov. Obývali ale celý ostrov. Živili sa nektárom z niektorých kvitnúcich rastlín ("Sesuvium portulacastrum", "Portulaca molokiniensis"), ale aj bezstavovcami. Okrem toho často vyhľadávali vodu. Hniezdo si tento druh staval vo vegetácii z tráv a koreňov. Bolo hlboké asi 4,2 cm a široké takmer 7 cm. Samička doň nakládla 1 až 5 vajec. V roku 1902 sa vajíčka našli v hniezdach od polovice mája. V čase rozmnožovania tento vták spieval.
Vyhynutie.
Už Rothschild uvádzal, že havajčan trávový bol najvzácnejším vtákom ostrova. V 90. rokoch 19. storočia sa sem vydala spoločnosť na ťažbu guána a časom všetko predala Maxovi Schlemmerovi, ktorý túto akciu viedol. Ten bol prezývaný „kráľ Laysanu“. Na ostrov vysadil na začiatku 20. storočia nepôvodné králiky, ktorí mali slúžiť ako zdroj mäsa. Králiky sa však na ostrove rozmnožili a takmer zničili pôvodnú vegetáciu. V roku 1911 prežívalo asi 300 havajčanov; o 12 rokov neskôr už ale iba tri. Tieto zvyšné vtáky potom zahubila piesočná búrka. Ešte niekoľko dní predtým sa podarilo členom expedície USS Tanager zachytiť na film spievajúceho samca.
Stredná odchýlka

Stredná odchýlka alebo priemerná odchýlka môže byť:
Priemerná chyba

Priemerná chyba alebo stredná chyba môže byť:
Štandardná chyba

Štandardná chyba alebo smerodajná chyba môže byť:
Výstroj lietadiel

Výstroj lietadiel (iné názvy: lietadlové vybavenie, výstroj lietadla) je súbor prístrojov v lietadle, ktoré nie sú súčasťou draku a pohonnej jednotky. Slúži pre posádku lietadla na kontrolu letu a motorov, zabezpečenie letu a iné účely.
Tréner roka 2015 (Slovensko)

Tréner roka 2015 na Slovensku bol 7. ročník ocenenia pre najlepšieho slovenského futbalového trénera. Vyhlásenie sa uskutočnilo 27. marca 2016 v bratislavskej Refinery Gallery. Cena sa odovzdáva za uplynulý rok súbežne s oceneniami Cena Jána Popluhára, Cena Petra Dubovského, Futbalistka roka, Najlepší hráč Fortuna ligy a Ceny fanúšikov. S počtom 102 bodov vyhral 61-ročný Ján Kozák, pôsobiaci ako tréner národného mužstva. Na druhom mieste skončil tréner Martin Ševela z AS Trenčín s 55 bodmi a na treťom mieste kouč reprezentácie SR do 21 rokov Pavel Hapal s 21 bodmi.
Ostrá (vrch v Západných Tatrách)

Ostrá (; ) je vrch v Západných Tatrách na Slovensku. Leží nad Bobroveckou dolinou nad obcou Jalovec, približne severne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na západnom okraji Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a ich časti Sivý vrch. Masív leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovský Trnovec a Bobrovec. Najbližšími sídlami sú severne situovaný Zuberec, západne ležiace Huty, juhozápadne sa nachádzajú Liptovské Matiašovce a Kvačany a južne Bobrovček, Jalovec a Žiar. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku, a západná časť hrebeňa patrí aj do národnej prírodnej rezervácie Suchá dolina.
Opis.
Ostrá leží v mohutnej rázsoche, vybiehajúcej južným smerom zo Sivého vrchu () v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Z vrchu vybieha západným smerom menšia rázsocha na Suchý vrch (). Severozápadné svahy padajú do Suchej doliny, ktorou vodu odvádza Suchý potok do Kvačianky v povodí Váhu, juhozápadne leží dolina Huňová, ktorou vodu do Suchého potoka odvádza rovnomenný potok. Východne sa hrebeň zvažuje do Bobroveckej doliny, ktorou voda odteká Polianskym potokom do Jalovčanky. Jedná sa o kužeľovitú horu budovanú usadenými horninami, predovšetkým vápencami a dolomitmi. Vrcholové partie sú porastené nízkou kosodrevinou. Samotný vrchol poskytuje pekné výhľady na masív Salatína.
Západne leží Biela skala (), sedlom Suchá priehyba () oddelený Suchý vrch (), Holica () a Huňová (), južne Fatrová (), Babky (), Malá kopa (), sedlom oddelená Veľká kopa (), Mních () a Trnác (), východne Ráztoka (), Jalovecká kopa (), Jalovecká hora (), Baníkov (), Lysec (), Spálená () a Salatín () a severne Zuberec (), Pálenica (), sedlom Prislop () oddelená Malá Ostrá () a mohutný Sivý vrch (). Vrcholom vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Kosodrevinou porastený vrchol umožňuje rozhľad. Z vhodných častí sú viditeľné okolité vrcholy Západných Tatier, Oravské Beskydy, Oravská Magura, Skorušinské a Chočské vrchy, Malá a Veľká Fatra a Nízke Tatry.
Doplňovanie knižničného fondu

Doplňovanie knižničného fondu alebo akvizícia je súhrn procesov, ktorými sa vyberajú a získavajú dokumenty na účely vytvorenia a rozvíjania knižničných zbierok zodpovedajúcich funkciám danej knižnično-informačnej inštitúcie. Doplňovanie sa riadi tzv. "akvizičnou politikou", ktorá sa odvíja od profilu fondu.
Slovenské knižnice sú povinné dopĺňať a sprístupňovať fond v súlade so zameraním knižnice a na princípe nezávislosti a odbornosti, pričom tieto činnosti nesmú podliehať ideologickej, politickej ani náboženskej cenzúre, ani komerčným alebo iným vplyvom.
Knižnice v prevažnej miere využívajú "priebežné doplňovanie", zamerané na pohotové získanie dokumentov zo súčasnej produkcie. Pri budovaní niektorých čiastkových fondov sa využíva aj "retrospektívne doplňovanie", ktoré spočíva v dodatočnom získavaní starších dokumentov. Retrospektívne doplňovanie má veľký význam pri nahrádzaní poškodeného či odcudzeného dokumentu, ale napríklad aj pri kompletizácii periodík. V odbivoch prípadoch je potrebné si určiť hranicu retrospektivity, teda rámcové stanovenie veku získavaných dokumentov.
Získavanie dokumentov.
Jednotlivé kroky získavania zahŕňajú:
Najčastejší spôsob získavania dokumentov je nákup (pričom prostriedky môžu pochádzať z vlastných zdrojov, od sponzorov alebo z projektovej činnosti). Knižnice svoje dokumenty získavajú aj výmenou publikácií medzi knižnicami, prostredníctvom darov alebo povinných výtlačkov.
Aktualizácia.
Keďže dokumenty nevyhnutne prechádzajú procesom starnutia informácií, je potrebné zastarané dokumenty nahrádzať titulmi, ktoré svojim obsahom i prezentáciou lepšie zodpovedajú súčasnej úrovni poznania. Ide najmä o dokumenty, ktoré stratili svoju funkčnosť a ich frekvencia využitia je veľmi nízka, ale tiež dokumenty, ktoré časom prestali zodpovedať profilu fondu. Aktualizácia je kľúčová kvôli objemu knižničných zbierok, pretože uloženie fondu v knižnici má svoje priestorové obmedzenia. Prítomnosť nadbytočných dokumentov tak prispieva k nedostatku skladovacej plochy a zároveň sťažuje efektívne poskytovanie knižničných služieb. Doba vyhľadania dokumentu sa neúmerne predlžuje a fond by sa tak stával neprehľadným a nefunkčným.
Fyzické spracovanie.
Záverečnou časťou akvizičného procesu je fyzické spracovanie. Dokument sa fyzicky spracuje presne určeným opečiatkovaním (adjustáciou) a pridelením prírastkového čísla. Súčasťou pečiatky môže byť aj signatúra, predmetové heslo a triediace znaky (v slovenských reáliách MDT).
Odborná evidencia knižničných dokumentov

Odborná evidencia knižničných dokumentov je v slovenskom práve označenie pre evidenciu knižničných dokumentov (zaradených do knižničného fondu) v podobe prírastkového zoznamu, zoznamu úbytkov, evidencie výpožičiek, evidencie došlých čísiel periodík a podobných zoznamov. Podrobnosti ustanovuje vyhláška 201/2016 Z.z. 
V odbornej evidencii knižničných dokumentov sa vedie každý knižničný dokument zaradený do knižničného fondu bez ohľadu na spôsob nadobudnutia a formu nosiča. Knižnice vedú odbornú evidenciu buď v elektronickej alebo papierovej podobe. Ak knižnica používa elektronický záznam evidencie, po skončení roka je povinná vyhotoviť tlačený výstup odbornej evidencie. Základnými prvkami odbornej evidencie tvorí prírastkový zoznam a zoznam úbytkov. Tieto zoznamy knižnica uchováva po celý čas jej existencie.
Základná odborná evidencia knižničných dokumentov.
Prírastkový zoznam.
Obsahuje prírastkové číslo, signatúru (pokiaľ sa nezhoduje s prírastkovým číslom), meno a priezvisko autora a názov, vydavateľské údaje (miesto, vydavateľ, rok), cenu, spôsob nadobudnutia a dátum zápisu. Podľa potreby môže knižnica doplniť prírastkový zoznam o štandardné číslo (ISBN, ISSN, ISMN), jazyk dokumentu, údaje o prílohách alebo poznámku o vyradení. Platí, že každý nadobudnutý dokument sa zaeviduje pod jedno prírastkové číslo.
Prírastkové číslo a signatúra sú výsledkom fyzického spracovania v akvizičnom procese. 
Zoznam úbytkov.
Obsahuje poradové číslo, prírastkové číslo, signatúru (ak je nezhodná s prírastkovým číslom), meno a priezvisko autora a názov, dátum zápisu do zoznamu úbytkov, pričom podľa potreby môže knižnica doplniť dôvod vyradenia, odkaz na doklad o vyradení a cenu. Zoznam úbytkov obsahuje tie dokumenty, ktoré sa knižnica rozhodla z fondu vyradiť. Vyraďovanie je hlavným výstupom revízie knižničného fondu.
Pomocná odborná evidencia knižničných dokumentov.
Knižnica môže viesť ďalšie evidenčné zoznamy. 
Pomocná odborná evidencia sa člení na evidenciu výpožičiek, evidenciu došlých čísiel periodík a inú odbornú evidenciu. 
Iná odborná evidencia môže byť napr.:
Vstupné spracovanie dokumentov

Vstupné spracovanie dokumentov sú (prevažne intelektuálne) činnosti a postupy, ktoré sú zamerané na výber, formalizáciu a ukladanie údajov o knižničnom dokumente, ktoré ho formálne a obsahovo charakterizujú. Je základom vytvárania bibliografických alebo katalogizačných záznamov. 
Objektom vstupného spracovania sú dokumenty, resp. údaje o dokumentoch, ktoré sú výstupom akvizičného procesu. Za istých okolností môžu byť tieto údaje preberané formou kooperatívnej katalogizácie z iných knižníc. Základom vstupného spracovania je informačná analýza dokumentu. Výsledkom informačnej analýzy je množina údajov, ktoré sa transformáciou menia na dokumentografické informácie. Uprostred tejto transformácie dochádza k štyrom procesom:
V spracovaní má veľký význam metodika uplatňovaná pri jednotlivých činnostiach. Spracovanie je potrebné realizovať v súlade s platnými štátnymi a medzinárodnými normami a metodickými materiálmi. Výsledkom vstupného spracovania je tvorba katalogizačného, resp. bibliografického záznamu.
Uchovávanie knižničného fondu

Uchovávaním knižničného fondu rozumieme súhrn činností a opatrení súvisiacich s fyzickou organizáciou, umiestnením, stavaním a ochranou dokumentov s cieľom zabezpečiť optimálne podmienky na využívanie knižničného fondu. Uchovávanie sa dotýka niekoľkých oblastí:
Čiastkový fond

Čiastkový fond (iné názvy: subfond, vyčlenený fond , podfond , nesprávne: "dielčí fond" ) je relatívne samostatná a osobitne uchovávaná súčasť knižničného fondu, ktorá je vyčlenená podľa určitého zreteľne vymedzeného hľadiska a plní v rámci danej knižnice alebo systému špecifické funkcie
Keďže potreby používateľov sú veľmi rôznorodé a možno ich uspokojiť len prostredníctvom dokumentov s rozdielnymi charakteristikami, knižnica nikdy nebuduje svoj fond jednoliato, ale člení ich do viacerých subfondov. Tie sa navzájom odlišujú svojím obsahom, určením, spôsobom využívania, miestom uloženia a poslaním. Takéto členenie má pre knižnicu veľký význam, pretože všetky otázky budovania, sprístupňovania a ochrany fondov môže riešiť individuálne a diferencovane podľa požiadaviek príslušného subfondu. Vytvorenie systému čiastkových fondov je kľúčovým krokom pri organizácii a usporiadaní knižničného fondu.
Čiastkové fondy sú charakterizované z niekoľkých hľadísk:
Stavanie knižničného fondu

Stavanie knižničného fondu alebo ukladanie dokumentov (angl. shelving) je usporiadanie knižničného fondu podľa určitého systému, ktorý umožňuje spätné vyhľadanie knižničných jednotiek a ich ochranu. Stavanie zahŕňa "radenie dokumentov" podľa zvolených princípov, ich ukladanie v úložných zariadeniach, prideľovanie signatúr a budovanie miestnych zoznamov.
Stavanie fondu je dôležitou koncepčnou úlohou, na ktorej úspešnom riešení závisí kvalita a efektívnosť poskytovania knižnično-informačných služieb danej knižnice. Aj spôsoby a metódy stavania fondu, musia byť v súlade so základnou koncepciou sprístupňovania celkového systému jej fondov a subfondov
Radenie dokumentov.
Optimálne radenie by malo zabezpečiť požiadavky ako napríklad prehľadná orientácia, presné označenie umiestnenia každého dokumentu, efektívne využitie priestoru alebo pracovná nenáročnosť manipulácie s fondom. Spôsob radenia, ktorý by v plnej miere zabezpečoval všetky tieto kritériá, je mimoriadne ťažké, až nemožné vytvoriť. Najväčší rozpor vychádza z požiadavky maximálne uľahčiť využívanie uchovávaných dokumentov a nutnosťou šetriť pri tom priestor i čas. Tento rozpor však zmierňuje možnosť radiť fond diferencovane, teda pre každý čiastkový fond zvoliť individuálny spôsob radenia.
Spôsoby radenia.
Vecný spôsob.
Vychádza z tematiky dokumentových informácií, teda obsahu. Vecný spôsob radenia je využívaný najmä vo voľne prístupných fondoch knižníc. Tieto radenia sú najčastejšie definované pomocou klasifikačných systémov, na Slovensku najmä MDT. Využívajú sa tri možnosti radenia:
Mechanický (formálny) spôsob.
Základom pre mechanické radenie je vonkajší, identifikačný znak zo vstupného spracovania. Formálne radenie sa využíva hlavne v skladoch knižníc, pretože umožňuje rýchlo a presne nájsť požadovaný dokument podľa vonkajšieho znaku, napr. signatúry.
Los Angeles Museum of the Holocaust

Los Angeles Museum of the Holocaust (LAMOTH) v Los Angeles v štáte Kalifornia je najstaršie múzeum v USA, ktoré sa zaoberá spomienkou na holokaust a židovskou históriou.
História.
V roku 1961 sa stretla skupina preživších holokaustu na strednej škole v Hollywoode. Rýchlo si uvedomili, že z obdobia holokaustu každý z nich vlastnil fotografie, predmety, uniformy koncentračných táborov alebo iné cenné veci a rozhodli sa dať týmto položkám trvalý domov, kde by mohli byť vystavené. Uvedomili si tiež, že potrebujú miesto, kde sa môžu zaoberať spomienkou na holokaust. Mnohí zakladatelia stále pracujú v múzeu.
Za posledných 45 rokov vykonalo múzeum jedinečnú prácu v oblasti vzdelávania o holokauste. Bolo prvým múzeom v USA, ktoré ponúklo program odbornej prípravy učiteľov na zlepšenie vyučovania o holokauste na školách.
Múzeum navyše vytvorilo prvý katolicko-židovský dialóg v Kalifornii. Múzeum hostí rôzne výstavy. Ako prvé múzeum v USA sa zaoberalo témou "Prenasledovanie homosexuálov v tretej ríši". 
Od roku 2007 sa v múzeu môže robit rakúsky Gedenkdienst. K úloham rakúskych dobrovoľníkov patrí prekladanie dokumentov, organizácia prehliadok so sprievodcom v múzeu a práca s preživšími holokaustu.
Úlohy.
LAMOTH je jedno z mála bezplatných múzeí v meste Los Angeles. Organizuje aj bezplatnú prepravu žiakov do múzea.
Každoročne navštevuje múzeum okolo 10 000 žiakov.
Múzeum chce dosiahnuť hlavne dva ciele: spomínať a vzdelávať.
Sprístupňovanie dokumentov

Sprístupňovanie dokumentov je operácia pri dokumentových službách spočívajúca v predložení požadovaného dokumentu používateľovi pre priame použitie. Sprístupňovanie dokumentov sa realizuje rôznymi druhmi a typmi dokumentových služieb. Sprístupňovanie dokumentov môže byť samoobslužné alebo sprostredkované informačným pracovníkom.
Odborná evidencia

Odborná evidencia môže byť:
Voľný výber

Voľný výber je sprístupňovanie celého alebo časti knižničného fondu priamym prístupom používateľov bez sprostredkovania knihovníkom. 
Voľný výber umožňuje používateľom priamy prístup ku knižničnému fondu, voľný pohyb medzi regálmi, môžu si sami prezerať a vyhľadávať uložené dokumenty, prípadne ich odniesť na zvolené miesto pre výpožičku. Priamy prístup je historicky asi najstaršou metódou knižničnej práce. Ako sa však časom zväčšovali fondy, knižnice čoraz viac siahali po možnosti uzavretých skladov, prístupných len pre zamestnancov knižnice alebo pre privilegovaných používateľov. Otázka priameho prístupu sa rozhodujúcim spôsobom týka princípu tzv. "otvorenej knižnice".
Väčšina knižníc kombinuje voľný a sprostredkovaný prístup, napríklad najpoužívanejšie dokumenty umiestňuje do študovne na prezenčné štúdium a menej používané do skladu na absenčné výpožičky. Uzavreté sklady sú vo veľkej miere využívané v archívnom zmysle, napr. na zviazané periodiká alebo historický knižničný fond. Ďalšími dôležitými faktormi sú veľkosť fondu, chronologický rozsah dokumentov, personálna a priestorová dispozícia knižnice a pod. Miera konkrétnej aplikácie závisí vždy od úloh a podmienok príslušnej knižnice.
Subfond

Subfond alebo podfond môže byť:
Ukladanie dokumentov

Ukladanie dokumentov (dokonavý vid uloženie dokumentov) môže byť:
Prislop (Západné Tatry)

Prislop (, ) je sedlo v Západných Tatrách na Slovensku. Nachádza sa v južnej rázsoche Sivého vrchu () medzi vrcholmi Malá Ostrá () na severovýchode a Ostrá () na juhozápade. Západné svahy spadajú do hornej časti Suchej doliny, východné do Bobroveckej doliny. Okolie sedla je tvorené vápencami a postupne zarastá nízkou kosodrevinou.
Missy Franklinová

Missy Franklinová (; * 10. máj 1995 Pasadena, Kalifornia) je americko-kanadská plavkyňa.
Plávať začala, keď mala šesť rokov. Svoju prvú medzinárodnú medailu získala na svetovom plaveckom šampionáte v krátkom bazéne v roku 2010 v Dubaji. V pretekoch na 200 m znak skončila druhá (prvá bola Francúzska Alexianne Castel).
Medzinárodná plavecká federácia ju v rokoch 2011 a 2012 vymenovala za plavkyňu roka. Na Olympiáde 2012 v Londýne získala 2 individuálne zlaté medaily a dve zlaté a jednu bronzovú zo štafetových pretekov. Profesionálnou plavkyňou je od marca 2015. Na letnej olympiáde 2016 v Riu bola súčasťou výherného tímu v štafete 4 x 200 m voľným spôsobom. V individuálnych disciplínach sa jej však nedarilo, nedosiahla na finále.
Od Olympiády 2016 v Riu nesúťažila. Začiatkom júna 2018 oznámila návrat k súťaženiu. Missy Franklinová má duálne občianstvo USA a Kanady.
Železničná stanica Smiths Falls

Železničná stanica Smiths Falls je železničná stanica v Smiths Falls, v kanadskej provincii Ontário.
V stanici zastavujú vlaky VIA Rail Canada. Stanica nie je obsadená, k dispozícii je bezbariérový prístup k stanici a na perón, telefóny a sociálne zariadenia. Platené parkovanie je tiež možné.
Staničné budovy.
Stanica CPR.
Originálna budova osobnej stanice bola postavená spoločnosťou Canadian Pacific Railway v roku 1887. V roku 1999 mala byť zbúraná, ale amatérska divadelná skupina Smiths Falls Community Theatre podala návrh na jej rekonštrukciu. Po rekonštrukcii za 750 000$ sa prvá premiéra v budove konala v máji 2010. V divadle je k dispozícii 140 miest na sedenie. Aj po rekonštrukcii časť budovy využívala VIA Rail ako čakáreň.
Stanica CNoR.
V roku 1912 spoločnosť Canadian Northern Ontario Railway postavila budovu stanice. Od apríla 1979 prestala spoločnosť Canadian National používať trať medzi Smiths Falls a Strathcona a VIA Rail presunula svoje vlaky na úsek CPR Brockville. V roku 1985 lokálna skupina uzavrela zmluvu s CN o odkúpení budovy a lízingu pozemku pod ňou a malej časti trate. V tom istom roku vznikla dočasná muzeálna expozícia. V októbri 1985 sa stanica stala National Historic Site. Múzeum postupne prikúpilo ďalšie nehnuteľnosti a vykonalo úpravy a rekonštrukcie. Dnes je sídlom Railway Museum of Eastern Ontario.
Nová stanica.
8. marca 2010 VIA Rail zverejnila plány výstavby novej stanici na sever od centra mesta a presťahovanie do nej. Nová stanica mala mať charakteristickú vežu. Mala tiež zredukovať konflikty cestových poriadkov osobnej a nákladnej dopravy keďže stará stanica je situovaná v strede križovatky dvoch vyťažených tratí spoločnosti Canadian Pacific Railway a traťových úsekov Via Rail Smiths Falls a Brockville. Nová stanica má plochu 400 štvorcových stôp a rozpočet výstavby dosiahol 750 000$.
Gerlachovský kotol

Gerlachovský kotol () je kotlina, ľadovcový kar jeden z najlepšie zachovaných po ústupe ľadovej doby vo Vysokých Tatrách. Jej rozloha je . Dno kotliny, zavalené skalnými rumoviskami, je vo výške . Kotlina je medzi juhozápadným a juhovýchodným ramenom Kotlového štítu, od juhu uzavretá nepravidelným morénovým valom () spájajúcim obidve ramená a zvažujúcim sa do Hromadnej doliny. Na západnej strane je Batizovská dolina a na východnej Velická dolina. 
Názov.
Vyplýva z polohy v masíve Gerlachovského štítu, ktorý leží v niekdajšom chotári obce Gerlachov.
Prví návštevníci.
Kotlinu v dávnych časoch navštevovali poľovníci, pytliaci poľujúci na kamzíkov. Horolezci ju objavili, keď sa pokúšali vystúpiť po jej okrajoch na Gerlachovský štít. V zime ju prvý navštívil Mikuláš Sontág v rokoch 18731880
Batizovský žľab

Batizovský žľab () je strmý kuloár na juhozápadnom úbočí Gerlachovského štítu vo Vysokých Tatrách. Nachádza sa vo výške . Jeho dolný zráz je zabezpečený umelými pomôckami a býva označovaný ako Batizovská próba. Jeho horná časť je takmer na úrovni samotného štítu. Svah má sklon asi 30°, v hornej časti, kde sa spája s cestou z Velickej próby a Krčmárovho žľabu, má sklon 45° až 50°. Žľab sa nachádza na území národných prírodných rezervácií a Tatranského národného parku.
Talkshow

Talkshow (iné názvy: talk show, talk-show [všetky 3 vyslov: tókšou], tolkšou) je zábavná televízna alebo rozhlasová relácia, v ktorej buď diskutujú viacerí hostia (a moderátor), alebo moderátor vedie rozhovor (interview) s jedným alebo (postupne za sebou) viacerými hosťami na určitú (zvyčajne aktuálnu) tému, často aj so zapojením publika v štúdiu a/alebo pri prijímačoch, pričom hosťami bývajú známe alebo niečím zaujímavé osoby. Podrobnosti definície pozri nižšie.
Výraz je prvýkrát doložený v angličtine v roku 1965. "Talk" znamená slovensky hovoriť, rozprávať. U nás sa rozšíril až po nežnej revolúcii.
V talkshow inšpirovanej vaudeville, varieté, music hall bývajú viaceré rozhovory prekladané hudobnými, či inými kultúrnymi vystúpeniami alebo projekciami krátkych ukážok.
Definícia.
Presná definícia talkshow je sporná. Nasledujú ukážky z literatúry:
Charakteristika.
Podľa Bernarda Timberga existuje päť nepísaných pravidiel, ktoré má väčšina tradičných talk show:
Malý Minčol

Malý Minčol môže byť:
Kútna plachta

Kútna plachta (iné názvy pozri nižšie) je obdĺžniková textília, ktorá slúžila na priestorové oddelenie šestonedieľky od ostatného priestoru miestnosti v reálnom i magickom zmysle.
Názvy.
Kútnu plachu poznáme pod rôznymi (väčšinou regionálnymi) názvami, najmä: kútna/kútnická plachta, kútová puachta, plachta do kúta, kútnica/kútnyca, záponná/záponová plachta/puachta, plachta pre šestonedieľku, zasteľacia/zascelacá/zástelná plachta, zastieracá puachta, zastelačka, prest(i)eradlo/prosceradlo, plachta na záclonu, ketižová plachta, šestka, šestonedelná puachta, kradľova plachta, plachta.
Charakteristika.
Názvy obsahujúce slovo kút sú odvodené od miesta v izbe (kút), kde ležala rodička-šestonedieľka. Plachtu po pôrode upevnila pôrodná babica na strop izby a dve strany postele, pričom v rohu postele bola plachta uchytená pomocou drevenej palice alebo hrablí. Kútna plachta sa mohla použiť aj na zavinutie dieťaťa, ktoré bolo nesené na krst, prípadne ju mohla mať nevesta už pri sobáši, aby to zaručilo jej plodnosť. V niektorých regiónoch ňou niekedy zakrývali v bolestiach umierajúcu ženu, aby jej plachta „odobrala bolesti“.
Kútna plachta mala aj magický význam, podľa ľudových predstáv chránila rodičku od zlých vplyvov. Za kútnu plachtu nesmeli vojsť ani najbližší mužskí príbuzní a žena spoza nej nemala vychádzať do ukončenia šestonedelia. Ochranno-magickú funkciu mali aj niektoré predmety, upevnené na plachte (napr. ihly, klince, cesnak, liečivé byliny, kúsok chleba a iné). Podobne aj dekoratívne stvárnenie plachty bolo zvýraznené votkávaním rozličných vzorov červenej farby, napríklad s motívom kohúta, ako aj s kresťanským motívom Baránka božieho a pod. 
Kútna plachta pozostávala z viacerých kusov domáceho plátna, dosahovala dĺžku 2 – 2,5 metra, okraje plachty mohli byť zdobené paličkovanou alebo háčkovanou čipkou.
Jacob Engel

Jacob Engel (*17. januára 1949, Záhreb) je miliardár z Izraela, aktívny v oblasti ťažby surovín, a CEO Elenilto Group.
V 1951, Engel imigroval do Izraela z Chorvátska.
Sídlo spoločnosti Elenilto Group je v Tel Avive, Azrieli Center- Square Tower.
Engel pôsobil v oblasti real-estate.
V 2010, Elenilto získalo 25-ročnú licenciu na vybudovanie "Liberia's Western Cluster" ,skupinu troch baní, jedného z najvýznamnejších železných depozitov v Afrike.
Predúvratie

Predúvratie (, ) je sedlo v Západných Tatrách na Slovensku. 
Polohopis.
Nachádza sa v južnej rázsoche Sivého vrchu () medzi vrcholmi Veľká kopa () na severe a Malá kopa () na juhu. Východné svahy spadajú do Bobroveckej doliny (vetva Jaloveckej doliny). Na tejto strane sa nachádza Zápačný žľab, ktorým v zime padajú lavíny. Západné svahy klesajú do Huňovej doliny (vetva Suchej doliny).
Sedlo je čiastočne zatrávnené, čiastočne zarastené kosodrevinou. V minulosti slúžilo ako horský pasienok, v blízkosti sa totiž nachádza prameň. Z Predúvratia vedie nenápadný chodník (neznačené) do sedla Suchá priehyba medzi Ostrou a Suchým vrchom. Modrá značka od Chaty pod Náružím bola amatérsky vyznačená užívateľmi chaty a až v roku 1994 bola začlenená do siete oficiálnych turistických trás TANAP-u.
Šestka

Šestka môže byť:
Antigravitácia

Antigravitácia je účinok fiktívneho energetického poľa, ktoré by kompenzovalo účinky gravitačného poľa astronomického telesa.
Prestieradlo

Prestieradlo (nárečovo: "presteradlo", "prosteradlo", "prosceradlo") môže byť:
Obrus

Obrus (nárečovo "ubrus"; nárečovo najmä ak je z domáceho ľanového plátna aj: "portok", "prtok", "partok", "pertok", "partek") môže byť:
Obrus môže byť v technike a pod. aj:
Čepiec

Čepiec (nárečovo: "čapec, čapiec") môže byť:
Anthony Bourdain

Anthony Michael Bourdain (* 25. jún 1956, New York City, New York, USA – † 8. jún 2018, Kaysersberg Vignoble, Francúzsko) bol známy americký šéfkuchár, spisovateľ a televízna osobnosť.
Smrt’.
61-ročný zomrel 8. júna 2018 v dedine Kaysersberg-Vignoble vo Francúzsku počas natáčania, ked’ spáchal samovraždu obesením.
Suchá priehyba

Suchá priehyba (iné názvy: Sedlo pod Homôľkou, Sedlo pod Suchým vrchom; ) je sedlo v Západných Tatrách na Slovensku s nadmorskou výškou .
Polohopis.
Nachádza sa v západnej rázsoche Ostrej medzi samotnou Ostrou () na východe a Suchým vrchom () na západe. Severné svahy spadajú zo sedla do Suchej doliny, južné do doliny Pod Homôľkou (bočná vetva Huňovej doliny). Rôzne varianty slovenského názvu sú zapríčinené tým, že Suchý vrch sa občas nazýva Homôľka. V minulosti spájala Suchú priehybu a sedlo Predúvratie neznačená turistická cesta. V súčasnosti nie je oblasť turisticky prístupná, pretože leží na území národnej prírodnej rezervácie Suchá dolina.
Kardiomyopatia

Kardiomyopatie (obvyklá skratka: KMP) sú ochorenia srdcového svalu s poruchou funkcie srdca. Zahŕňajú rôznorodé ochorenia s idiopatickým (proces s neznámou príčinou) a chronickým procesom. Medzi kardiomyopatie nepatria ischemické, chlopňové a zápalové ochorenia.
Príčiny.
Kardiomyopatie môžu byť:
Rozdelenie.
Medzi kardiomyopatie sa zaraďujú tiež Takotsubo kardiomyopatia ("syndróm zlomeného srdca"), popôrodná kardiomyopatia, fibroelastóza endokardu, nekompaktný myokard, niektoré publikácie uvádzajú ako samostatné jednotky hypertenzívnu, valvulárnu a ischemickú kardiomyopatiu a ďalšie poškodenia myokardu zo špecifických príčin.
Diagnostika.
Spoločným príznakom všetkých druhov kardiomyopatie v pokročilom štádiu sú príznaky srdcového zlyhania: slabosť, dýchavica, tachykardia. Fyzikálnym vyšetrením sa môže zistiť systolický šelest pri súvisiacej chlopňovej chybe.
Elektrokardiografický (EKG) nález býva často nešpecifický, môže byť podobný, ako pri Ischemickej chorobe srdca, ale pri hypertrofickej kardiomyopatii zodpovedá hypertrofii ľavej komory (podobný, ako pri pokročilej artériovej hypertenzii). Špecifický EKG obraz môže mať arytmogénna pravokomorová kardiomyopatia - okrem negatívnych T - vĺn vo zvodoch V1 - V3 aj špecifické vlny epsilon. Na  arytmogénnu pravokomorovú kardiomyopatiu a hypertrofickú kardiomyopatiu môže upozorniť aj zachytenie život ohrozujúcej arytmie - komorovej tachykardie.
Najväčší diagnostický prínos poskytuje echokardiografické vyšetrenie, pri ktorom sa priamo zobrazia zmeny, vyvolané kardiomyopatiou aj druhotné zmeny, napr. chlopňové chyby.
Štrukturálne zmeny pravej komory pri arytmogénnej pravokomorovej kardiomyopatii je schopné zobraziť len vyšetrenie nukleárnou magnetickou rezonanciou (MRI). Dilatačnú kardiomyopatiu niekedy dokáže odlíšiť od ischemickej choroby srdca len koronárna angiografia, ktorá vylúči aterosklerotické zmeny na koronárnych artériach.
Komplikácie.
Všetky uvedené druhy kardiomyopatie v konečnom štádiu vedú k srdcovému zlyhaniu. Nerozpoznaná hypertrofická kardiomyopatia je najčastejšou príčinou náhlej smrti u mladých športovcov v štádiu, kedy nevyvoláva príznaky srdcového zlyhania a pacienti sú plne fyzicky výkonní. Bezprostrednou príčinou smrti býva komorová tachykardia. Rovnaká arytmia spôsobuje náhlu smrť aj u pacientov s arytmogénnou pravokomorovou kardiomyopatiou.
Liečba.
V prvom rade treba liečiť príčinu, ktorá kardiomyopatiu spôsobuje, ak sa takáto príčina nájde. Ináč je možná len symptomatická liečba srdcového zlyhávania, v krajnom prípade až transplantácia srdca, ku ktorej sa pristupuje napríklad u mladých pacientov po myokarditíde. 
V prípade hroziacej fatálnej arytmie pri hypertrofickej kardiomyopatii a arytmogénnej pravokomorovej kardiomyopatii sa používajú antiarytmiká, prípadne až preventívna implantácia kardiovertera-defibrilátora (ICD). 
Pri závažnej obštrukcii (zúžení) výtokového traktu ľavej komory pri hypertrofickej kardiomyopatii sa vykonáva perkutánna septálna myokardiálna alkoholová ablácia (nekrvavé odstránenie prekážajúcej časti myokardu miestnou injekciou alkoholu) alebo chirurgická myektomia.
Letečko

Letečko (iné názvy: letočko, letko, leto, lesola, lésola, máj, májik, hájik) je zelená vetvička, používaná pri jarných obchôdzkach dievčat, ktorá symbolizovala prichádzajúcu jar a prebúdzajúci sa život. V súlade s predstavami v tradičnom roľníckom prostredí bolo potrebné zabezpečiť príchod jari a zabezpečiť priaznivé podmienky pri získavaní obživy aj rituálnymi úkomni. Dospievajúce dievčatá s letečkom obchádzali dedinou domy, priali zdravie v rodine a prosperitu v hospodárstve, za čo boli odmenené naturáliami, prípadne finančne. Išlo buď o samostatný obrad alebo sa tieto obchôdzky uskutočnili hneď po zničení Moreny, symbolu zimy a smrti. Obchôdzky sa konali od štvrtej pôstnej nedele do Juraja (24. apríla) a boli sprevádzané piesňami: 
 
V súčasnosti patria tieto obchôdzky najmä do detských folklórnych súborov.
Truhlica na výbavu

Truhlica ("truhla", "škrina", "súsek") na výbavu je druh uzavretého odkladacieho nábytku, ktorý dostávala nevesta do výbavy. Bola osobným majetkom nevesty a slúžila na uloženie odevu a textilu. Často mala na čelnej strane meno majiteľky a dátum sobáša. Prevoz výbavy patril k dôležitým predsvadobným úkonom.
Z hľadiska konštrukcie delíme truhly na na dve skupiny. Starším druhom sú truhly z tvrdého dreva stĺpikovej konštrukcie, so stenami zhotovenými šindľovou technikou, s plochým alebo sedlovým vrchnákom, zdobené rytým geometrickým ornamentom. Vyskytovali sa najmä na severozápadnom Slovensku. Mladším druhom sú truhly z mäkkého dreva. Základ tvoria ploche steny navzájom spojené čapovaním s plochým vrchnákom. Vyskytovali sa na celom území Slovenska. Spoločným znakom oboch druhov truhiel bol vo vnútri úzky priečinok na bočnej strane, ktorý slúžil na úschovu cenností, písomností a rôznych drobností. Vrchnák priečinka slúžil zároveň ako podpera vrchnáka truhly pri jej otvorení. Truhly stáli zvyčajne na doskových tvarovaných nohách alebo na sústružených či rezaných nohách rôznych tvarov. Opatrené boli kovanými držiakmi a zámkami na kľúč. Niektoré truhly obsahovali aj skrýš, najčastejšie vo zdvojenom dne alebo bočnej stene. 
Truhly na odev patria k najviac zdobeným kusom ľudového nábytku. Uplatňovala sa na nich najmä maľovaná výzdoba, rytý ornament, príp. intarzia. V novej domácnosti tvorila truhlica súčasť zariadenia izby. V porovnaní s truhlou na potraviny bola kratšia a širšia. Na prelome 19. a 20. storočia sa objavili truhly, ktoré mali v spodnej časti širokú zásuvku. Začiatkom 20. storočia ich začali nahrádzať skriňa.
Malý Minčol (vrch v Malej Fatre)

Malý Minčol () je vrch v hlavnom hrebeni Lúčanskej Malej Fatry. Leží približne západne od Vrútok. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha.
Nachádza sa v južnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Lúčanské Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin. Na vrchole sa stretávajú hranice katastrálnych území mesta Vrútky a obce Stráňavy. Najbližšími vrcholmi sú juhozápadným smerom po hrebeni ležiaci Minčol (), severovýchodným smerom pokračuje hrebeň na Úplaz (). Severozápadne sa nachádza vrch Hoblík () a východným smerom leží Diaľna (). Na úpätí Minčola na žilinskej strane sa nachádzajú obce Stráňavy a Višňové s rovnomennými, turisticky zaujímavými dolinami. 
Opis.
Vrch je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Domašín () v Strečnianskej tiesňave cez Malý Minčol na Veľkú lúku (). Od dominantného Minčola ho oddeľuje sedlo Okopy (), plytké sedlo na severovýchode oddeľuje Úplaz (). Práve s Úplazom tvorí Malý Minčol jeden masív. Podobne ako susedný Minčol, aj tento vrch pôsobí mohutnejším dojmom zo západnej, žilinskej strany. Svahy pokrýva zväčša smrekový, miestami zmiešaný les, vrcholová časť je bez porastu, čím umožňuje kruhový výhľad. Okolie vrcholu je porastené plochami čučoriedky obyčajnej. Severné svahy odvodňujú prítoky Stráňavského potoka, južné potok Javorina a východnú časť Kamenný potok. 
Výhľady.
Z vrcholu je, podobne ako zo susedného Minčola, kruhový výhľad na Žilinskú kotlinu, mesto Žilina, Turčiansku kotlinu, mesto Martin a na Malú a Veľkú Fatru. Pri priaznivých podmienkach sa prejaví jeho výhodná poloha v osi horného toku rieky Váh a nižších pohorí na severe a západe. Na východ tak dovidieť ponad Liptov k štítom Západných, Vysokých a Nízkych Tatier, veľmi dobre vidieť Veľký Choč a Krivánsku časť Malej Fatry, Oravské i Kysucké Beskydy a západným smerom i Moravsko-sliezske Beskydy s Lysou horou.
Májik

Májik môže byť:
Letko

Letko môže byť:
Čepček (pokrývka hlavy)

Čepček (iné názvy: čepčík, čepeček; zriedkavo: "čepiec", "čapec", "čapiec") je (nárečový) názov prikrývky hlavy dojčaťa.
Detský čepček sa používal ako pokrývka hlavy pre deti od narodenia po vek troch rokov. Bol vyrobený z plátna alebo kupovanej látky ako kartún. Predná časť a dienko boli strihané spolu, dve bočné časti boli osobitne pridané. Zaväzovaný bol šnúrkami pod bradou. Dominantnou farbou bola červená, ktorá mala chrániť dieťa pred negatívnymi silami. Čepček použitý pri krste bol darovaný od krstnej mamy a bol zdobenejší ako bežné čepčeky.
Čepček

Čepček (nárečovo aj: "čepčík", "čepeček") môže byť:
Čepček môže byť aj priezvisko, pozri Čepček (priezvisko), napr.:
Mojmír Benža

PhDr. Mojmír Benža, PhD. (* 25. apríl 1941, Senica) je slovenský etnológ a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
V roku 1958 maturoval na gymnáziu v Senici. Po dvoch semestroch na Strojníckej fakulte SVŠT chcel prestúpiť na Filozofickú fakultu Univerzity Komenského, priamy prestup však nebol možný a tak rok pracoval ako robotník na Štátnom majetku v Senici. Od roku 1960 študoval národopis. V roku 1962 však prešiel na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity. Tam mohol študovať mimoeurópske kultúry, na Univerzite Komenského sa prednášalo hlavne o slovenskej tradičnej kultúre. Titul PhD. získal v roku 1998.
Práca.
Vzdelanie ukončil v roku 1966 popri zamestnaní diplomovou prácou o brazílskych indiánoch kmeňa Bororo čím sa podľa vlastných slov stal "prvým slovenským mimoeurópskym etnológom". Pracoval pre Slovenské národné múzeum v Martine a pripravil výstavu "Staroegyptské pamiatky zo zbierok slovenských múzeí".
Podľa vlastných slov ho zaujímalo každých 10-15 rokov niečo iné: „"V 70. rokoch odev a staviteľstvo, v 80. etnografický atlas, v 90. slovenské menšiny v zahraničí a politicko-právne postavenie menšín na Slovensku, v 1. desaťročí 21. storočia to boli národnostné štatistiky a história Evanjelickej cirkvi na Slovensku. V tomto desaťročí som opäť pri tradičnom odeve s dôrazom na Záhorie."“
Vyučoval na Katedre etnológie a mimoeurópskych štúdií Filozofickej fakulty Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave. Je bývalým pracovníkom Ústavu etnológie SAV.
Publikácie.
Je spoluautorom koncepcie, redaktorom a autorom kapitoly o tradičnom odeve.
Je redaktorom a autorom hesiel Elektronickej encyklopédie Centra pre tradičnú ľudovú kultúru. Podieľal sa aj na "Historickom atlase Evanjelickej cirkvi a.v. na Slovensku".
V roku 2015 bola ÚĽUVom vydaná Benžova kniha "Tradičný odev Slovenska, Traditional Clothing of Slovakia" pri príležitosti 70. výročia založenia tejto organizácie. Podľa ÚĽUVu, „"Pomerne rozsiahla monografia je syntézou tradičného odevu Slovenska z dvoch hľadísk: podľa jednotlivých druhov odevných súčiastok a z hľadiska príležitostí, na ktoré sa nosili. Autor nepristupoval k otázke tradičného odevu obvyklým spôsobom – podľa regiónov. Naopak, v diele zhrnul významné rozdiely medzi jednotlivými formami tradičného odevu a zároveň definoval ich spoločné vnútorné aj vonkajšie znaky."“ Publikácia vznikla na základe "Etnografického atlasu Slovenska" z roku 1990 vydaného Ústavom etnológie SAV.
Konzervačný fond

Konverzačný fond je čiastkový knižničný fond s archívnou funkciou určený pre dlhodobé uchovávanie dokumentov. Dokumenty v konzervačnom fonde je možné uchovávať len v špeciálnych ochranných a bezpečnostných podmienkach, ktoré zabezpečia, že stav dokumentov nebude podliehať nepriaznivým vonkajším vplyvom. Spôsoby uloženia, ochrany a sprístupňovania dokumentov v konzervačnom fonde zodpovedajú archívnej funkcii. 
Konzervačné fondy sa budujú ako fondy, ktoré sú v presne vymedzenom rámci úplné, napríklad domáca tlačová produkcia v národnej knižnici alebo záverečné práce v akademickej knižnici.
Revival Jazz Band

Revival Jazz Band je slovenská jazzová skupina, ktorá vznikla v roku 1962. Jej členovia boli pioniermi revivalistického hnutia v Československu, ktorí odohrali množstvo koncertov aj po celej Európe.
T&amp;R Band

T&amp;R Band alebo Traditional &amp; Revival Jazz Band je slovenská džezová skupina, ktorá vznikla v roku 1986 spojením dvoch popredných revivalistických skupín Nový Tradicionál (vznik 1961) a Revival Jazz Band (vznik 1962). 
Okrem štandardného dixielandového repertoáru hrali aj swing, úpravy skladieb vážnej hudby, jumping jazz, blues a iné. Hrali aj v Holandsku, Nemecku, Španielsku, Kube, Alžírsku, Grécku, Švajčiarsku, USA a ďalších krajinách. Naj Slovensku boli známi pravidelnými štvrtkovými vystúpeniami v bratislavskej pivárni Stará sladovňa v rokoch 1980 až 1995.
Kazimierz Przerwa-Tetmajer

Kazimierz Przerwa-Tetmajer (* 12. február 1865, Ludźmierz, Poľsko† 18. január 1940 Varšava, Poľsko) bol poľský básnik, predstaviteľ poľskej literatúry a horolezec. Bol bratom poľského maliara Włodzimierza Tetmajera.
Život.
Narodil sa v rodine Adolfa Tetmajera a jeho druhej manželky Julie Grabowskej. Navštevoval I. Liceum Ogólnokształcące Bartłomeja Nowodworského v Krakove , Gymnázium sv. Anny v Krakove. V rokoch 18841886 študoval na Jagelonskej univerzite. 
Debutoval v roku 1886 roku poémovou prózou "Illa," ale pravdepodobne jeho faktickým debutom bola novela "Rekrut" (jej text sa stratil). V roku 1888 roku Tetmajer dostal literárnu cenu za báseň venovanú pamiatke Mickiewicza, a rok neskôr za báseň venovanú na počesť Kraszewského. V rokoch 18881893 začal spolupracovať s novinami „Tygodnik Ilustrowany”, „Kurjer Warszawski” a krakovským denníkom „Czas“. Vydal osem pokračovaní "Poezji".
Tatranské aktivity.
Počas pobytu v Ludźmierzu poznal veľmi dobre Podhale, Spiš, Liptov i Vysoké Tatry. V rokoch 18811891 veľakrát so svojim bratom a priateľmi navštívil medzi inými s Januszom Chmielowskim a Jerzym Żuławskim Vysoké Tatry. V roku 1892 urobil prvovýstup na Bradavicu a Kupolu. Okrem toho spolu s Tadeuszom Boyem-Żeleńskim s horskými vodcami vystúpili v rokoch 18891893 ako prví na Furkotský štít. Po roku 1896 pre zdravotné problémy už nechodil na horolezecké túry. Navštevoval tatranské doliny a Podhalie. V roku 1902 horolezci pomenovali jeho menom Gerlachovské sedlo a Towarzystwo Tatrzańskie mu udelilo čestné členstvo.
Z tvorby.
Fascinovaný goralským folklórom napísal cyklus povestí „Na skalnym Podhalu“ a tatranskú epopeju „Legenda Tatr“, ktorá má dve časti: „Maryna z Hrubego“ a „Janosik Nędza Litmanowski.“
V roku 1896 žil v Heidelbergu. Cestoval po Taliansku, Švajčiarsku, Francúzsku a Nemecku. Po prvej svetovej vojne žil v Krakove a Zakopanom. Nakoniec sa usadil vo Varšave. V rokoch 19181919 bol účastníkom rokovaní v česko – slovensko – poľskom spore o hranice v Tatrách a pod nimi. Bol prezidentom Towarzystwa Literatów a Dziennikarzy Polskich (rok 1921), v roku 1928 mu udelili literárnu cenu mesta Varšava a v roku 1934 sa stal čestným členom poľskej Polskiej Akademii Literatury.
Básne Kazimierza Przerwy-Tetmajera boli mnohokrát zhudobnené a zdramatizované. V roku 1964 slovenský režisér Martin Ťapák nakrútil televízny film podľa Tetmajerovej predlohy „Balada o Vojtovej Maríne“. V roku 1978 Martin Ťapák znova siahol po jeho tvorbe, keď nakrútil film „Krutá ľúbosť“.
Javorová dolina

Javorová dolina môže byť: