Choď a pozeraj sa

Choď a pozeraj sa () je 1985 sovietsky vojnový film/psychologický horor, prípadne psychologická dráma, ktorý režíroval Elemom Klimovom. V hlavných úlohách hrá Alexej Kravčenko a Oľga Mironovová. Film je zasadený do dedinského prostredia v okupovanom Bielorusku počas druhej svetovej vojny v roku 1943 resp. 1944.
Scenár je dielom Alesa Adamoviča v spolupráci s Elemom Klimovom, predlohou je Adamovičova novela "Chatyňský príbeh" z roku 1974. Slová "Choď a pozeraj sa" (po rusky "Иди и смотри") sú zo Jánovej apokalypsy, kapitola 6, "...a počul som jednu zo štyroch bytostí volať akoby hromovým hlasom: "Choď a pozeraj sa..."" (v ruštine: "...и я услышал одно из четырех животных, говорящее как бы громовым голосом: иди и смотри.")
Nebol hodnotený MPAA. Kvôli násiliu, krvi a zobrazeniu sexuálnych scén, bol klasifikovaný ako K-16 vo Fínsku (a podobne na Islande, Argentíne a Nemecku) vo Veľkej Británii a Švédsku od pätnástich rokov.
Dej.
Film začína scénou dvoch chlapcov, ktorí prekopávajú v piesok, hľadajúc pušku – vstupenku do partizánskeho oddielu. Jeden z chlapcov, Fljora, nájde pušku SVT-40. Na ďalší deň sovietski partizáni prídu k Fljorovi domov, aby ho zobrali so sebou. Partizánska skupina sa pripravuje na konflikt s Nemcami, ale na poslednú chvíľu veliteľ rozhodne aby Fljora zostal v tyle v partizánskom tábore, čím ho sklamal. Stretáva Glašu, dievča veliteľa oddielu, ktoré tiež zostalo v tyle. Náhle nemecké lietadlá objavia tábor a následne začne delostrelecká paľba.
Fljora prechodne stráca sluch a vracia sa do jeho dediny. Je si istý, že jeho rodina sa skryla na ostrovčeku v močiaroch. Ako však vychádza s Glašou z dediny, za posledným domom vidno telá postrieľaných dedinčanov. V močiari stretáva mnoho dedinčanov, ktorí utiekli pred nacistami. Nakoniec sa uisťuje v domnienke, že jeho rodina neprežila. On a traja ďalší partizáni opúšťajú utečencov na ostrove aby našli jedlo pre hladujúcich dedinčanov. Cestou ale narazia na nemecké oddiely Waffen SS nasadené v protipartizánskych bojoch a tzv. Einsatzgruppen. Vyslaná skupinka navyše nenájde očakávané zásoby jedla. Cestou padnú v mínovom poli 2 jeho spoločníci. Partizáni sa nakoniec rozhodnú ukradnúť kravu od miestneho dedinčana. Cestou sa však dostanú do guľometnej paľby, v ktorej zahynie aj Fljorov posledný spoločník a onedlho i krava. Chlapec sa najprv kravu pokúsi rozrezať nožom aby doniesol k hladným dedinčanom aspoň stehno, ale nakoniec rezignuje a zaspí pri tele kravy.
Ráno sa Fljora zobudí v poli v hmle, blízko dediny. Stretne roľníka, ktorému chce zobrať voz, no onedlho sa na blízkej ceste v hmle objavia Nemci. Obec je prepadnutá nacistickou Einsatzgruppe. Nemci naženú všetkých ľudí do dreveného kostola a vyhlásia, že dospelí môžu opustiť kostol, ak vnútri nechajú deti. Fljorovi sa podarí vyliezť a tým sa zachráni. Následne vojaci do kostola nahádžu granáty, zápalné fľaše a začnú do neho strieľať. Fljora sleduje horiace peklo ako sa opití nacisti tešia zo svojho „úspechu“ a napokon odchádzajú.
V ďalšej scéne je nemecká protipartizánska jednotka zničená. Fljora kráča medzi zničenými nemeckými vozidlami a objaví ranenú nemeckú zdravotníčku s priestrelom brucha, zvierajúcu v rukách tašku s liečivom. Zoberie jej tašku, ignorujúc jej utrpenie, a obväzom obviaže svoju pušku, ktorá mala odlomenú časť pažby. Kráča ďalej a stretáva partizánov, ktorí zajali niekoľkých z nacistov zodpovedných za vyvraždenie ľudí v kostole. Skupina partizánov a vojakov ticho mieri na zajatcov zbraňami. Niektorí Nemci sa pokúšajú ospravedlniť a vyhovárajú sa, že nie sú nacisti alebo nenesú zodpodvednosť za vraždenie. Partizáni napokon spustia paľbu a zajatcov postrieľajú. Po zastrelení Nemcov Fljora nájde portrét Hitlera v kaluži vody. Fljora začne strieľať do portrétu. Každý výstrel (nasledujú v intervale 15 sekúnd) je preložený montážou dokumentárnych záberov nahratými odzadu: koncentračný tábor, Hitler gratujulúci mladému príslušníkovi Hitlerjugend, míting nacistov z 30. rokov, fotografie Hitlera z prvej svetovej vojny, fotografia Hitlera v škole a nakoniec Hitler ako bábätko v náručí jeho matky. 
V poslednej scéne vo filme Fljora doháňa partizánov na pochode za sprievodu Mozartovej skladby Lacrimosa.
Hudba.
Hudbu skomponoval Oleg Jančenko. V niektorých zlomových pasážach sú použité skladby z klasickej hudby (ako Straussova "Na krásnom modrom Dunaji"). Ku koncu filmu napr. Wagnerova konkrétne z druhej časti opery "Prsteň Nibelungov". V záverečnej scéne zaznie "Lacrimosa" z Mozartovho "Rekviem d-mol".
Ocenenia.
Film bol ocenený:
Ohlas.
Podľa All Movie Guide je Choď a pozeraj sa "čestný a neochvejný portrét jednej z temných častí v histórii druhej svetovej vojny."
Po filme "Choď a pozeraj sa" Klimov nenatočil už žiaden film. V roku 2001 povedal: "Po „Choď a pozeraj sa“ som stratil záujem na tvorbe filmov… všetko čo bolo možné som už urobil ... do "(“Choď a pozeraj sa“)" som zahrnul všetko, čo som vedel a ukázal som celú pravdu".
Zdroj.
[[Kategória:Filmy z 1985]]
[[Kategória:Sovietske filmy]]
[[Kategória:Filmy s tematikou druhej svetovej vojny]]
[[Kategória:Vojnové filmy]]