Wang Ťing-wej

Wang Ťing-wej (, ; narodený ako Wang Čao-ming; * 4. máj 1883† 10. november 1944) bol čínsky politik, kolaborant s Japonskom a počas druhej svetovej vojny hlava bábkovej Čínskej republiky. Spočiatku bol členom ľavého krídla Kuomintangu (KMT) a viedol vládu vo Wu-chane v opozícii k pravicovej vláde v Nankingu. Ale potom, čo jeho úsilie o spoluprácu s komunistickou stranou skrachovalo, sa stále viac prikláňal k antikomunizmu. Neskôr sa dokonca stal ultrapravicovým kolaborantom s Japoncami.
Wang bol blízkym spolupracovníkom zakladateľa Čínskej republiky Sunjatsena (18661925) v posledných dvadsiatich rokoch jeho života. Po Sunovej smrti v roku 1925 sa Wang pustil do politického boja s Čankajškom o kontrolu nad Kuomintangom, ale prehral. Wang zostal v Kuomintangu, ale naďalej mal nezhody s predsedom strany. Po vypuknutí druhej čínsko-japonskej vojny v roku 1937 prijal výzvu Japonského impéria, aby vytvoril kolaborantskú vládu v Nankingu. Wang v tomto bábkovom režime slúžil ako hlava štátu.
Zomrel krátko pred koncom druhej svetovej vojny. Stále je považovaný za významného činiteľa sinchajskej revolúcie, ktorá viedla k založeniu republiky v Číne. Avšak jeho kolaborácia je predmetom akademickej debaty a v čínskom historickom povedomí je vnímaný ako zradca vo vojne proti Japonsku.
Život.
Detstvo a mladosť.
Narodil sa 4. mája roku 1883 v San-šuej (三水区 Sānshuǐqū) v čínskej provincii Kuang-tung do rodiny Wang, ktorá pôvodne pochádzala z provincie Če-ťiang. Napriek tomu, že jeho rodina nebola v dobrom stave, mal až do svojich dvanástich rokov relatívne šťastné detstvo. V dvanástich rokoch mu zomrela matka, nasledujúci rok aj jeho otec a potom dokonca aj niektorí súrodenci. S podporou svojho najstaršieho brata pokračoval v školskej dochádzke. Od svojich sedemnástich rokov pracoval na čiastočný úväzok ako vychovávateľ, aby tak prispieval k príjmu rodiny. Zdôrazňoval výcvik v histórii, filozofii a literatúre. Okrem toho mal rád kaligrafiu a písal poéziu, dokonca publikoval zväzok básní. Vo svojich štúdiách bol veľmi úspešný, a to ho doviedlo k presťahovaniu sa v roku 1904 do Japonska za ďalším vzdelaním. Naučil sa veľmi rýchlo po japonsky a navštevoval školu Tokyo Law College, kde v roku 1906 získal svoj titul. Jeho vášeň k štúdiu však netrvala dlho. Potom, čo prejavil veľký záujem o politiku, prestal mať záujem o svoje ďalšie štúdium. Bol silne naladený proti dynastii Čching, a to ho prinútilo v roku 1905 pripojiť sa k tajnej spoločnosti tzv. Čínskej aliancie (Tchung-meng-chuej), ktorá mala za cieľ vyhnať Mandžuov z Číny.
Vo svojej mladosti sa tiež stretol v Japonsku so Sunjatsenom, ktorého silne obdivoval, stal sa jeho spolupracovníkom a pracoval aj ako jeho asistent. Počas tejto doby tiež študoval ruský anarchizmus a stal sa jeho zástancom. Pohyboval sa tak medzi čínskymi nacionalistami v Japonsku, ktorí boli ovplyvnení ruským anarchizmom, a publikoval množstvo článkov v rôznych časopisoch.
Keď mandžuská vláda presvedčila japonské úrady, aby vykázali Sunjatsena z Japonska, Wang ho sprevádzal na ceste do juhovýchodnej Ázie. Počas tejto cesty stretol Čchen Pi-ťün, dcéru z bohatej čínskej zámorskej rodiny. V roku 1912 sa s ňou oženil. Na radu Sunjatsena a jeho ďalších kolegov sa Wang vrátil do Číny, kde bol zapojený do neúspešného atentátu na kniežaťa regenta v roku 1910. Bol zatknutý a dokonca odsúdený na smrť. Jeho trest bol ale potom zmiernený na doživotie. Avšak po vypuknutí revolúcie bol v roku 1911 prepustený.
Začiatky politickej kariéry.
Počas a po Sinchajskej revolúcii bol Wangov politický život definovaný jeho opozíciou voči západnému imperializmu. Na začiatku 20. rokov 20. storočia zastával rôzne funkcie v Sunjatsenovej revolučnej vláde a bol jediným členom Sunjatsenovho úzkeho kruhu a sprevádzal ho tak aj mimo území pod správou KMT. Keď Sunjatsen v roku 1925 zomrel, bol Wang považovaný za jedného z hlavných uchádzačov, ktorí nahradia Sunjatsena ako vodcu KMT. Wang ale potom stratil nad KMT kontrolu a v roku 1926 prebehol tzv. čungšanský incident, kedy Čankajšek úspešne poslal Wanga a jeho rodinu na dovolenku do Európy, pretože pre Čankajška bolo dôležité aby bol Wang mimo provincie Kuang-tung. Wang bol totiž vodcom ľavého krídla KMT, sympatizujúceho s komunizmom, a mohol sa tak ľahko postaviť proti Čankajškovi, pokiaľ by zostal v Číne a neodišiel by do Európy.
Vláda vo Wu-chane.
V roku 1926 viedol Čankajšek armádu KMT v tzv. severnom pochode na zjednotenie Číny. Oproti tomu stál Wang na čele civilnej vlády KMT, ktorá sa na začiatku roku 1927 presťahovala do Wu-chanu. Na jar roku 1927, kedy sa Čankajšek a jeho pravicoví spojenci usadili v Nankingu, "očistili" územia, ktoré ovládali, od komunistov. Wang a jeho ľavicoví stúpenci to odmietali a pokračovali naďalej v spolupráci s čínskymi komunistami a sovietskymi poradcami na čele s Michailom Borodinom.
V júli 1927 sa ukázalo, že Sovietsky zväz zamýšľal využiť KMT vo svoj prospech. Wuchanská vláda na čele s Wangom potom vylúčila sovietskych poradcov a zbavila sa komunistických členov (pozri Incident 15. júla). Odvtedy až do svojej smrti sa stal z Wanga zaprisahaný antikomunista. Považoval komunizmus a Sovietsky zväz za najväčšiu hrozbu. Koncom roku 1927 opustil Čínu a vydal sa do Francúzska. Čoskoro sa ale vrátil a zapojil sa v Číne do rôznych hnutí proti ústrednej vláde v Nankingu.
Čankajšek v apríli 1927 obsadil Šanghaj a začal krvavé potlačenie podozrivých komunistov známe ako Šanghajský masaker. Počas niekoľkých týždňov po potlačení komunistov v Šanghaji bola Wangova ľavicová vláda napadnutá a okamžite sa rozpadla. To znamená, že Čankajšek zostal jediným legitímnym vodcom republiky. Vojaci KMT okupujúci územie predtým ovládané Wangom vykonávali obrovské masakre podozrivých komunistov v mnohých oblastiach. Wang sa v obave z odplaty ako komunistický sympatizant pred útekom do Európy verejne prihlásil k Čankajškovi.
Vláda Čankajška.
Medzi rokmi 1929 a 1930 Wang spolupracoval s Feng Jü-siangom a Jen Si-šanom na vytvorení ústrednej vlády v opozícii k Čankajškovej vláde. Wang sa tiež zúčastnil konferencie organizovanej Jenom za účelom vypracovania novej ústavy a mal slúžiť ako predseda vlády za Jena, ktorý bol v tom čase prezidentom. Ale Wangove pokusy pomôcť vláde Jen Si-šana skončili vtedy, keď Čankajšek porazil alianciu v občianskej vojne medzi KMT a bývalými spojencami Čankajška.
Wang sa ale nevzdával a v roku 1931 sa pripojil k ďalšej vláde proti Čankajškovi v Kantone. Keď v roku 1932 začala bitka o Šanghaj, bol Wang menovaný za premiéra. Jeho spory s Čankajškom ale stále pretrvávali a v dôsledku niekoľkých mocenských bojov v KMT bol Wang nútený stráviť väčšinu svojho času v exile. Odcestoval do Nemecka, kde udržiaval kontakt s Adolfom Hitlerom.
Čo sa týka Japonska, Wang a Čankajšek zastávali odlišný názor. Wang bol silne proti pesimizmu ohľadom schopnosti Číny poraziť Japonsko vo vojne. Bol proti akémukoľvek úsiliu v tom čase podriadiť Čínu Japonsku a trval na tom, aby Čína porazila Japonsko sama, bez žiadnej pomoci od Sovietskeho zväzu, Veľkej Británie alebo USA.
V decembri 1935 Wang natrvalo opustil premiérsku pozíciu po tom, čo bol vážne zranený počas pokusu o atentát, ktorý pred mesiacom vykonal Wang Ja-čchiao. O rok neskôr sa Wang stretol s Čankajškom kvôli zahraničnej politike. Wang presadzoval prijatie nemecko-japonskej ponuky, aby Čína podpísala Pakt proti komiterne. Čankajšek na druhú stranu chcel zblíženie sa so Sovietskym zväzom.
V Sianskom incidente v roku 1936 sa Kuomintangská armáda vzbúrila proti Čankajškovi a uniesla ho, kým nesúhlasil s vytvorením spojenectva s komunistami proti Japonsku. O rok neskôr došlo k incidentu na moste Marca Pola, ktorý viedol k druhej čínsko-japonskej vojne. Čínske jednotky boli rýchlo zatlačené japonskou armádou, napriek nečakane silnému odporu v druhej bitke o Šanghaj. Wang utiekol z Nankingu s vládou, keď mesto obsadili Japonci v bitke pri Nankingu. Čunking sa stal náhradným hlavným mestom a následne bol ťažko bombardovaný Japoncami.
Japonci medzitým založili novú čínsku vládu v Nankingu, ktorú viedlo množstvo vojnových veliteľov pod vedením Liang Chung-č’a, ku ktorým sa pripojili jednotlivé jednotky Kuomintangu, ktoré boli počas ústupu odrezané. Táto vláda ale nemala prakticky žiadny vplyv.
Kolaborácia s Japonskom.
Koncom roku 1938 utiekol Wang z Čunkingu do Hanoja, aby vyjednal mier s japonským špiónom Doiharom Kendžim. 30. marca 1940 založil v Nankingu pod japonskou kontrolou tzv. "Reorganizovanú národnú vládu Čínskej republiky", v historiografii známejšou ako Wang Ťing-wejov režim. Japonci predtým rozpustili Liangovu vládu.
Wang vyzval čínsky ľud, aby sa pripojil k jeho vláde pri rokovaní o mieri s Japoncami. Pod vyhlásením Návratu do hlavného mesta (還都, huándū) sa snažil prezentovať Nanking ako jediné možné hlavné mesto a tým aj svoju vládu ako jedinú skutočnú vládu. V rokoch 1940 až 1944 býval Wang Ťing-wej v dome v dnešnom okrese Ku-lou. Reorganizovaná vláda sa opäť odvolala na tri ľudové princípy Sunjatsena a dokonca použila rovnakú vlajku ako Kuomintang, s tým rozdielom, že na nej bol vytlačený nápis „mierumilovný, antikomunistický, konštruktívny“.
Japonské mierové podmienky boli tvrdé a dohoda sa rovnala kapitulácii: Japonsko chcelo rozmiestniť svoje jednotky v severnej Číne, poskytnúť špeciálne ekonomické ústupky v údolí Jang-c’-ťiang a zakázať protijaponské aktivity. Okrem toho by vláda mala akceptovať odstúpenie Mandžukua.
Wang napokon mierovú zmluvu podpísal, napriek tomu Japonci vláde nedôverovali, preto sa Wang pokúsil ponúknuť sa Japoncom ako spojenec. Napriek tomu vláda zostala do značnej miery bezmocná a nedokázala ľudí presvedčiť. Keď bolo čoraz jasnejšie, že vojna v Pacifiku bude rozhodnutá proti Japonsku, japonská vláda dovolila Wangovi v roku 1943 vyhlásiť vojnu Spojeným štátom a Veľkej Británii. Japonsko previedlo cudzie aktíva a predtým skonfiškovanú pôdu na vládu a dalo vláde väčšiu moc. To však prišlo neskoro a nedôveru voči vláde už nebolo možné odstrániť. Japonci podnikli mierové misie do Čunkingu v roku 1944, pričom obišli Wangovu vládu.
Smrť.
V marci 1944 odišiel Wang do Japonska, aby podstúpil lekárske ošetrenie rany po pokuse o atentát v roku 1939. Zomrel v Nagoji dňa 10. novembra. Jeho smrť bola v Číne hlásená až popoludní nasledujúceho dňa. Wang bol pochovaný v Nankingu v blízkosti mauzólea Sunjatsena. Krátko po porážke Japonska vláda KMT na čele s Čankajškom presunula svoje hlavné mesto späť do Nankingu, kde zničila Wangovu hrobku a spálila telo.