burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2017

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2017 bola kontinentálna kvalifikácia v basketbale mužov, ktorú organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Zúčastnilo sa jej 27 európskych družstiev, ktoré súťažili o 11 postupových miestpostúpili víťazi skupín a 4 najlepšie tímy z druhých miestna finálový turnaj. Nováčikom kvalifikácie bolo družstvo Kosova, ktorého národná federácia sa v roku 2015 stala 215. členom Medzinárodnej basketbalovej federácie. Kvalifikácia prebiehala od 31. augusta do 17. septembra 2016. 
Priamy postup.
Priamo postúpili 4 družstvá hostiteľských krajín a 9 najlepších družstiev z Majstrovstiev Európy 2015:
Nasadenie do výkonnostných košov.
FIBA Europe nasadila družstvá do výkonnostných košov podľa umiestnenia tímov na predchádzajúcej kvalifikácii a finálovom turnaji ME 2015.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zamarovce

Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Zamarovce v okrese Trenčín.
Anton Šafárik

Ing. Anton Šafárik (* 17. november 1956, Bratislava) je bývalý riaditeľ Slovenskej informačnej služby.
Životopis.
Po absolvovaní Gymnázia Metodova v Bratislave vyštudoval Vysokú školu ekonomickú v Bratislave, odbor riadenia výrobných odvetví. V rokoch 1981 až 1989 pôsobil ako ekonóm, v rokoch 1989 až 2016 pracoval v súkromnom sektore.
Riaditeľ Slovenskej informačnej služby.
Na miesto riaditeľa Slovenskej informačnej služby bol menovaný prezidentom Kiskom k 6. júlu 2016. Jeho vymenovanie bolo považované za kontroverzné, dovtedy neboli známe žiadne jeho aktivity v oblasti bezpečnostných zložiek. Je považovaný za nábožného človeka, pred menovaním pôsobil ako prezident Zboru dobrovoľníkov Maltézskeho rádu na Slovensku, podieľal sa aj na návšteve pápeža Jána Pavla II. na Slovensku v roku 2003. Malo ísť o nominanta SNS, prvýkrát nebol post obsadený osobou nominovanou premiérom.
Chotuc

Chotuc () je vrch, ktorý sa týči približne 1 km západoseverozápadne od obce Křinec na Nymbursku v Stredočeskom kraji. Ide o významnú prírodnú pamiatku a neprehliadnuteľnú dominantu celého okolia.
Opis.
Je to výrazný svedecký vrch v tvare krátkeho osamoteného chrbátika v smere východ-západ, tvoreného vrchneturónskymi až koňackými slieňovcami s polohami kremičitých ílovcov (vo vrcholovej časti). Na strmých svahoch sú miestami zosuvy. Na väčšine územia sú háje s hrabmi, lipami, topoľmi, rozptýlené dubové porasty s prímesou brestu, na južnom svahu boli predtým vinice, dnes čerešne. Na južnom svahu je opustený kameňolom. Je to výhľadové miesto.
Geomorfologické zaradenie.
Geomorfologicky vrch patrí do subprovincie Česká tabule, oblasti Středočeská tabule, celku Středolabská tabule, podcelku Mrlinská tabule, okrsku Rožďalovická tabule a podokrsku Křinecká tabule.
Prírodná pamiatka.
Na južnej stráni Chotuca nájdeme teplomilné lúčne spoločenstvá s výskytom mnohých vzácnych rastlín, napr. vstavača purpurového, kamienky modropurpurovej alebo klokoča perovitého. Severný svah je porastený lesom. Prírodná pamiatka Chotuc zaberá plochu 28,57 ha a bola vyhlásená nariadením Okresného úradu Nymburk 22. októbra 1999. Na zozname osobitne chránených území AOPK SR je evidovaná pod číslom 2116.
História a povesti.
Vrchol kopca býval halštatským alebo halštatsko laténskym hradiskom osídleným v čase medzi 6. a 5. storočím pred naším letopočtom a zaniknutým po príchode Keltov.
V keltskom období aj v stredoveku bol Chotuc významným kultovým miestom, kam ľudia usporiadavali púte. Pohanská tradícia výstupov na Chotuc bola natoľko silná, že katolícka cirkev s ňou nebojovala, ale dala púťam nový náboženský významv 13. storočí nechala totiž postaviť na vrchole kaplnku Najsvätejšej Trojice. Dnešný kostolík pochádza z 15. storočia, neskôr bol zbarokizovaný, v 19. storočí opravený. Potom dlhé desaťročia chátral, až v roku 1995 bol opravený do dnešnej podoby. Okolo kostolíka sa rozkladá starý cintorín, na ktorom sa už od roku 1953 nepochováva.
Pod vrchom Chotuc sa pri ceste vedúcej do obce Mečíř nachádza opustený židovský cintorín.
Španielske Nizozemsko

Španielske Nizozemsko (, ) bol geopolitický útvar, ktorý v rokoch 1581 - 1714 ovládala španielska vetva Habsburgovcov a ktorý sa rozkladal na území dnešného Belgicka, Luxemburska a časti severného Francúzska. Vznikol potom, čo sa Holandsko v roku 1581 odtrhlo od celku Habsburského Nizozemska, ktoré ovládali španielski králi, a vytvorilo Republiku spojených provincií. Územie, ktoré zostalo pod španielskou nadvládou, potom vošlo v známosť ako Španielske Nizozemsko.
Členenie.
Španielske Nizozemsko pôvodne tvorili:
Hlavným mestom Španielskeho Nizozemska bol Brusel v Brabantsku.
Habsburské Nizozemsko

Habsburské Nizozemsko bol geopolitický útvar, ktorý sa v období 14821794 rozkladal najmä na území dnešného Belgicka, Luxemburska, časti severného Francúzska a po istú dobu aj na území dnešného Holandska.
Po roku 1581 bolo tiež známe ako Španielske Nizozemsko a po vojne o španielske dedičstvo (17011714) ako Rakúske Nizozemsko.
V rokoch 15061555 patrilo burgundským vojvodom, v období 15551706 španielskym kráľom, a v rokoch 17161794 rakúskym arcivojvodom. Keďže boli všetci príslušníkmi Habsburského rodu (či už španielskej alebo rakúskej vetvy), nazýval sa tento útvar Habsburské Nizozemsko. Jeho panovníci tu vládli prostredníctvom miestodržiteľov.
Po Francúzskej revolúcii sa holandské územia pod habsburskú nadvládu už nikdy nevrátili.
Nizozemskí miestodržitelia

Habsburské Nizozemsko bola oblasť označovaná ako Španielske Nizozemsko pred vojnou o španielske dedičstvo a ako Rakúske Nizozemsko po nej. Rozkladalo sa najmä na území dnešného Belgicka a zo začiatku tiež na území dnešného Holandska.
Tvorila ho skupina drobných štátov (17 rôznych provincií, ktoré mali vlastné zákony a vlastnú ústavu). Južná provincia (Flámsko, Brabantsko) bola výrobcom súkna, roľníci platili veľké dane a dávky, čo vzbudzovalo búrky a nevôle. Severná provincia (Holland, Zeeland, Utrecht) sa zaoberala lovom sleďov a obchodom s Pobaltím a s Ruskom, stavali sa tu lode.
V čele skupiny štátov bol regent a neskôr generálny miestodržiteľ. Prvou regentkou bola Margaréta Habsburská, dcéra cisára Maximiliána I. a teta cisára Karola V. Táto veľmi vzdelaná a inteligentná žena, ktorá vyrástla na francúzskom dvore a neskôr žila v Španielsku ako manželka následníka trónu Jána, vytvorila po vzore kastílskej kráľovnej Izabely úradnícku vládu ktorej členovia boli vzdelanci, a nie šľachtici.
Nizozemské provincie zjednotil Karol V. Po Francúzskej revolúcii boli holandské územia pre Habsburgovcov stratené.
Sedemnásť provincií.
V roku 1581 sa spojené provincie vyhlásili za republiku, nezávislú na Španielsku.
Španielske Nizozemsko.
Zmluvou z roku 1714 pripadli južné územia rakúskej línii Habsburgovcov.
Oškobrh

Oškobrh môže byť:
Biely kríž (Bratislava)

Samotný kríž je centrálnou dominantou lokality nesúcej názov Námestie Biely Kríž. Je osadený na južnej strane parku a prístupovej ceste s názvom Pri Bielom Kríži.
Oproti sa nachádza parčík Slza.
Ľudovo Biely kríž je neoficiálna štvrť bratislavskej mestskej časti Nové Mesto. 
Samotný kríž ma vyrytý nasledovný text:
"KRÍŽ - SYMBOL UTRPENIA VERNOSTI A LÁSKY. PÔVODNÝ KRÍŽ STÁL V TÝCHTO MIESTACH OD 17. STOROČIA AŽ DO ROKU 1960, KEDY BOL ZBORENÝ TOTALITNOU MOCOU. KRÍŽ ODSTRÁNILI, ALE VIERA OSTALA ŽIVÁ. BOL ZNOVU POSTAVENÝ V ROKU NÁVŠTEVY PÁPEŽA JÁNA PAVLA II., A.D. 1995"
Samotná lokalita je vymedzená časťou Račianskej ulice, závodom Palma-Tumys, železničnou stanicou Bratislava - Predmestie, železničnou traťou Bratislava-Vinohrady - Bratislava hlavná stanica, Horskou ulicou a hranicou mestských časti Nové Mesto a Rača.
Oškobrh (Opolany)

Oškobrh je dedina v okrese Nymburk, je súčasťou obce Opolany. Nachádza sa asi 1,9 km na severovýchod od Opolian. Leží na úpätí rovnomenného kopca. Je tu evidovaných 49 adries.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1352.
Majstrovstvá Ázie v korfbale 2004

Majstrovstvá Ázie v korfbale 2004 boli prvé majstrovstvá Ázie v korfbale, ktoré organizovala Ázijsko-oceánska korfbalová federácia (AOKF). Konali sa v dňoch od 11.13. júna 2004 v Tchaj-peji, na Taiwane, za účasti 4 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne "National Taiwan Normal University Gymnasium" s kapacitou 4 200 divákov. Ázijský titul získal domáci , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad .
Nicolaus Bruhns

Nicolaus Bruhns alebo Nikolaus Bruhns (* 1665, Schwabstedt, Nemecko† 29. marec 1697, Husum, Nemecko) bol nemecký huslista, organista a hudobný skladateľ.
Život a dielo.
Študoval hru na organ a kompozíciu u Dietricha Buxtehudeho v Lübecku. Následne pôsobil ako kostolný organista v Kodani. V roku 1689 sa presťahoval do Husumu, kde bol prijatý na miesto organistu v katedrále.
Bol známy ako organový a husľový virtuóz, „traduje sa, že hrajúc na husle sa sprevádzal na organe pedálom“.
Z jeho skladieb je významných 12 kostolných kantát a 5 organových skladieb (napr. chorálová fantázia, typická pre severonemeckú organovú školu). Jeho diela študoval a opisoval aj Johann Sebastian Bach. Bruhnsove prelúdiá a fúgy ponúkajú mnoho príležitostí na zmenu registrácie, napr. v Prelúdiu a fúge e mol („Großes“) je počas prvých dvadsiatich taktov päť štylisticky kontrastných častí, ktoré možno odlíšiť v hre a zvuku.
Ferdinand Klinda hodnotí: „Autorovo nadanie, zmarené skorou smrťou, dávalo všetky predpoklady, aby sa možno vyrovnal aj Bachovi“.
Majstrovstvá Ázie v korfbale 2008

Majstrovstvá Ázie v korfbale 2008 boli v poradí 2. majstrovstvá Ázie v korfbale, ktoré organizovala Ázijsko-oceánska korfbalová federácia (AOKF). Konali sa v dňoch od 3.7. júna 2008 v Džajpure, v štáte Radžastan, v Indii, za účasti 7 tímov. Nováčikom turnaja bola až pätica družstiev: Čína, India, Kórejská republika, Nepál a Pakistan. Zápasy sa odohrali v aréne Sawai Mansingh Indoor Stadium s kapacitou 2 000 divákov. Ázijský titul obhájil , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad domácou .
Gerhard Auer

Gerhard Auer môže byť:
Gerhard Auer (skladateľ)

Gerhard Auer (* 9. apríl 1925, Náchod† 22. november 2002, Bratislava) bol slovenský dirigent a hudobný skladateľ českého pôvodu.
Život.
Narodil sa v Náchode a v rokoch 19401945 študoval na "Nemeckej hudobnej akadémii v Prahe" hru na klavír, dirigovanie a skladbu. Po krátkom pobyte v Drážďanoch dokončil štúdiá na Štátnom konzervatóriu v Bratislave, kde boli jeho učiteľmi Eugen Suchoň a Alexander Moyzes v skladbe a Kornel Schimpldirigovanie. Absolvoval v roku 1947. Na Slovensku sa potom celkom naturalizoval.
V roku 1948 sa stal korepetítorom opery Slovenského národného divadla. Ako asistent začal aj dirigovať. Najprv niektoré baletné predstavenia a od roku 1950 sa stal riadnym dirigentom. V roku 1953 začal vyučovať na Vysokej škole múzických umení v Bratislave a v sedemdesiatych rokoch aj na konzervatóriu. Od roku 1958 riadil tiež "Operné štúdio VŠMU". V roku 1962 pôsobil krátko v Nemeckej demokratickej republike. Dirigentom opery SND bol až do odchodu do dôchodku v roku 1990.
Dielo.
Filmová hudba.
Ďalej komponoval piesne a vykonával úpravy ľudových piesní.
Gerhard Auer (veslár)

 
 
Gerhard Auer (* 29. jún 1943, Teplá, Protektorát Čechy a Morava – † 21. september 2019, Rodalben, Nemecko) bol nemecký veslár. Na Letných olympijských hrách 1972 v Mníchove bol členom posádky štvorky s kormidelníkom, ktorá získala zlatú medailu.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Báb

Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Báb v okrese Nitra.
Letné paralympijské hry 2016

XV. letné paralympijské hry sa konali od 7. do 18. septembra 2016 v Riu de Janeiro. Rozhodlo o tom hlasovanie Medzinárodného olympijského výboru dňa 2. októbra 2009 v Kodani.
Slovenskí športovci.
Slovenskú výpravu tvorilo 28 športovcov a 1 navádzač.
Joe Jonas

Joseph Adam „Joe“ Jonas (* 15. august 1989, Casa Grande, Arizona, Spojené štáty) je americký spevák a herec. Preslávila ho pop-rocková skupina Jonas Brothers, v ktorej pôsobil po boku svojich bratov, Kevina a Nicka. Debutový album, "It's About Time" (2006), bol komerčne neúspešný s limitovaným vydaním. Skupina podpísala zmluvu s hudobným vydavateľstvom Hollywood Records a v roku 2007 vydali svoj druhý štúdiový album, "Jonas Brothers". Album im zaistil komerčný úspech s predajom dvoch miliónov kópií v USA. Skupina začala spolupracovať so stanicou Disney Channel a onedlho debutovali vo filme "Camp Rock" (2008). Film a soundtrack sa stali hitom stanice a pomohli bratom do ďalšieho úspechu. Tretí štúdiový album, "A Little Bit Longer" (2008), dosiahol vrchol rebríčku Billboard 200 a stal sa ich dovtedy najpredávanejším albumom, zatiaľ čo, štvrtý album, "Lines, Vines and Trying Times" (2009) sa takisto umiestnil na prvom mieste. Bratia tiež účinkovali v svojich dvoch seriáloch na Disney Channel: "JONAS L.A." a '. V roku 2010 si skupina zahrala v ', kde stvárnili rovnaké postavy ako v pôvodom filme.
Joe v roku 2011 vydal svoj sólový štúdiový album "Fastlife", so singlami „See No More“ a „Just in Love“. Nasledujúci rok bolo potvrdené, že sa Jonas Brothers vrátia na hudobnú scénu a vydajú svoj piaty štúdiový album s názvom "V". V roku 2013 sa ale skupina rozpadla a album bol zrušený. Po svojom odchode z kapely sa Joe rozhodol spolupracovať ako skladateľ pre rôznych umelcov. Začal pracovať na novom hudobnom projekte pre seba, aj keď nebolo isté, či to bude jeho druhý sólový album alebo nový projekt pre kapelu. Napokon sa rozhodol založiť novú skupinu s názvom DNCE, ktorá v roku 2015 debutovala so svojím singlom „Cake by the Ocean“.
Osobný život.
Po turné so skupinou Aly &amp; AJ v rokoch 2005 až 2006 randil skoro rok s herečkou AJ Michalka. V roku 2008 tri mesiace chodil s Taylor Swift. Pár mesiacov v rokoch 2008 a 2009 chodil s herečkou Camillou Belle, ktorá sa objavila vo videoklipe k piesni „Lovebug“ od Jonas Brothers. Jonas mal nestály vzťah medzi rokmi 2008 a 2010 so speváčkou Demi Lovato, no nakoniec dali prednosť kamarátstvu. V lete 2010 začal chodiť s herečkou Ashley Greene. Rozišli sa v marci 2011. Od roku 2012 do roku 2014 chodil s grafickou dizajnérkou Blandou Eggenschwiler. V roku 2015 chodil 5 mesiacov s modelkou Gigi Hadid, ktorá spolurežírovala videoklip jeho skupiny DNCE, „Cake by the Ocean“. V roku 2016 začal chodiť s herečkou Sophie Turner a v októbri 2017 sa zasnúbili. 1. mája 2019 sa zosobášili v Las Vegas v Nevade. Svoju druhú svadbu mali v Paríži 29. júna 2019. V júli 2020 sa im narodila dcéra.
František Babušek

František Babušek (* 5. november 1905, Bratislava† 13. október 1954, Bratislava) bol slovenský dirigent a hudobný skladateľ.
Život.
Narodil 5. novembra roku 1905. Po absolvovaní základnej školy spieval v rôznych bratislavských speváckych združeniach a študoval na "Hudobnej a dramatickej akadémii" hru na kontrabas. Od roku 1929 bol členom "Orchestra bratislavského rozhlasu". V roku 1931 odišiel do Prahy, hral na tubu a kontrabas v "Symfonickom orchestri pražského rozhlasu" a študoval na Pražskom konzervatóriu skladbu u Josefa Suka a dirigovanie u Pavla Dědečka. Po smrti Josefa Suka pokračoval v štúdiu skladby na Majstrovskej škole u Vítězslava Nováka a ukončil ho u Jaroslava Křičku v roku 1938.
Vrátil sa do Bratislavy a v rokoch 19391952 pôsobil ako dirigent orchestra bratislavského rozhlasu, od roku 1942 aj ako jeho šéf. Po roku 1952 pre chorobu ukončil aktívnu dirigentskou činnosť. Zomrel po dlhej chorobe v Bratislave 13. októbra 1954, vo veku nedožitých 49 rokov.
Anikó Vargová

Anikó Vargová (; * 24. marec 1974, Rimavská Sobota) je slovenská filmová, televízna a divadelná herečka maďarskej národnosti. Je držiteľkou niekoľkých ocenení v javiskovom prednese. Je vydatá, bezdetná, má dvoch bratov a žije striedavo v Budapešti a Bratislave.
Pedagogická činnosť.
V rámci pedagogickej činnosti, je autorkou tvorivej dielne s názvom „Nová Scénička – zahrajme sa na divadlo“; interaktívneho programu pre žiakov materských a základných škôl.
Talianske národné vodnopólové družstvo žien

Talianske národné vodnopólové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Taliansko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Federazione Italiana Nuoto" (FIN). Dlhodobo patrí medzi najlepšie vodnopólové celky sveta a zúčastňuje sa pravidelne všetkých medzinárodných podujatí organizovaných Medzinárodnou plaveckou federáciou. Jeho najväčšie úspechy sú zlatá medaila z olympijských hier, 2 zlaté z majstrovstiev sveta či 5 zlatých medailí z majstrovstiev Európy. Jeho prezývka je "Setterosa".
Vrcholné podujatia.
Na olympijské hry sa talianske družstvo kvalifikovalo 4-krát a získalo na nich 2 medaily. Hneď pri svojom prvom štarte na olympiáde v Aténach získalo zlatú medailu, keď vo finálovom zápase zvíťazilo nad domácim . Druhú medailutentoraz striebornúpridalo na Letných olympijských hrách 2016 v Rio de Janeiro, kde sa dostalo do finále, v ktorom prehralo s .
Na majstrovstvách sveta získalo 5 medailií, z toho 2 zlaté v rokoch 1998 a 2001. Okrem toho získalo ešte 1 striebornú a 2 bronzové medaily, tú poslednú na MS 2015 v Kazani. 
Majstrovstiev Európy sa zúčastňuje od roku 1989 pravidelne a vybojovalo na nich 9 medailí, z toho 5 najcennejších. Naposledy zvíťazilo v Holandsku v roku 2012 a poslednú medailu (bronzovú) vybojovalo v roku 2016 v Srbsku.
Družstvo sa 8-krát kvalifikovalo na svetový pohár, na ktorom získalo 3 medaily. 4 medaily vybojovalo aj zo svetovej ligy, nikdy však tento turnaj nevyhralo.
Písečný přesyp u Osečka

Písečný přesyp u Osečka je prírodná pamiatka ev. č. 1172, ktorá sa nachádza severozápadne od obce Oseček v okrese Nymburk. Vyhlásená bola 23. júna 1989 a správou je poverená AOPK Praha. Dôvodom ochrany je piesočná duna a lokalita vzácnych húb.
Popis lokality.
Piesočný presyp vznikol počas neskorého glaciálu (13 00011 000 pred Kr.) Vyviatím materiálu z labských terás. Piesky sú jemné až stredne zrnité. S rozmachom poľnohospodárstva v 18.-19. storočí bolo migrujúce teleso postupne umelo vysadené s cieľom stabilizovať jeho polohu. Časť súčasného rozsahu chráneného územia pokrývajú borovica lesná ("Pinus sylvestris") a breza previsnutá ("Betula pendula") na časti rastú iba machorasty a lišajníky. Typickým zástupcom bylinného spoločenstva je kyjanka sivá ("Corynephorus canescens"), kostrava ovčia ("Festuca ovina") a kolenec jarný ("Spergula morisonii").
Na presype samotnom a v jeho blízkom okolí bolo zistených cez 80 druhov mnohokrát vzácnych húb, napr. suchohríb cudzopasný ("Pseudoboletus parasiticus"), hríbnik modrejúci ("Gyroporus cyanescens") či plávka ametystová ("Russula amethystina"). V oblasti žijú pieskomilné druhy hmyzu, okrem bežnejších druhov je to chrúst pagaštanový ("Melolontha hippocastani"), mravcolev "Myrmeleon" alebo svižník lesný ("Cicindela sylvatica").
Vinný vrch

Prírodná pamiatka Vínny vrch bola vyhlásená v roku 1973. Dôvodom ochrany je bohatá lokalita jagavky ľaliovitej. Územie sa nachádza na juhozápadnom svahu rovnomennej vrcholovej plošiny ().
Cyklokorytnička

Cyklokorytnička je cyklistická trasa, spájajúca Ružomberok s Korytnicou, vybudovaná prevažne na telese zaniknutej úzkorozchodnej železničnej trate.
Cyklokorytnička vznikla ako náučno-relaxačná cyklotrasa údolím Revúckej doliny, oddeľujúcej Veľkú Fatru od Nízkych Tatier. Trasa je svojím charakterom nenáročná a vyhovuje aj rodinám s deťmi (pozor však na miesta, kde cyklotrasa križuje cestu I/59). Prejazd je odporúčaný na horskom bicykli (a na vlastnú zodpovednosť). Na cyklotrase bolo osadených viacero tabúľ s informáciami o histórii pôvodnej železnice a s informáciami o okolitej krajine. Cieľ trasy je v Korytnici, ktorá je známa svojimi minerálnymi prameňmi. Občerstvenie popri trase sa nachádza aj v Liptovskej Osade, na Podsuchej, v Bielom Potoku a v Ružomberku. Trasa meria 23 km s prevýšením 400 m.
História.
V roku 1908 bola v Revúckej doline sprevádzkovaná úzkorozchodná miestna železničná trať z Ružomberka, ležiaceho na trase Košicko-bohumínskej železnice do kúpeľnej osady Korytnica. Trať bola v prevádzke do roku 1974, kedy bola zrušená a koľajový zvršok postupne znesený.
Pre cykloturistov bola trasa z Ružomberka po Liptovskú Osadu čiastočne upravená v roku 2001. Od Liptovskej Osady až po Korytnicu bola postupne upravovaná a budovaná od konca roku 2015 a na jar 2016. Otvorená bola v sobotu 11. júna 2016.
Spišské divadlo

Spišské divadlo (skrátene SD) je profesionálne činoherné divadlo pôsobiace v regióne Spiš, ktoré vzniklo v roku 1957. Jeho zriaďovateľom je Košický samosprávny kraj. Sídlom sa stala budova Reduty v Spišskej Novej Vsi, kde sídli dodnes. Divadlo funguje klasickým repertoárovým spôsobom so stálym umeleckým súborom. Ponúka najmä činohru pre dospelých, no kladie veľký dôraz aj na tvorbu rozprávok pre deti. Spišské divadlo má aj bohatú zájazdovú činnosť, a to predovšetkým v regióne Spiš.
História.
Ochotnícka divadelná scéna fungovala na Spiši už dlhšie. Až v roku 1957 sa však z Dedinského divadla Bratislava vyčlenil druhý súbor a založil svoju pobočku v Spišskej Novej Vsi pod názvom "Štátna zájazdová scéna, súbor Spišská Nová Ves". Táto lokácia ich prilákali najmä z dôvodu prítomnosti samostatnej divadelnej budovy, Reduty. V nej malo divadlo k dispozícii veľkú sálu s 235 miestami na sedenie a menšie štúdio. Po dvoch rokoch (1959) sa súbor od bratislavského divadla kompletne osamostatnil a premenoval na tzv. "Krajové divadlo v Spišskej Novej Vsi". Vlna všeobecnej redukcie divadelnej siete v roku 1963 mala neskôr za následok zrušenie jeho činnosti.
Divadelnú kultúru v Spišskej Novej Vsi potom zabezpečoval iba ochotnícky spolok "Divadelný súbor Hviezdoslav". Až nariadením Ministerstva kultúry SSR vytvorilo Divadlo Jonáša Záborského z Prešova v roku 1979 pobočnú scénu v Spišskej Novej Vsi pod názvom "Súbor pre deti a mládež". V ich repertoári sa nachádzali výlučne inscenácie pre detského diváka, s ktorými uskutočňovali aj zájazdy po okolitých obciach a mestách.
Dôležitým medzníkom v histórii profesionálneho divadla na Spiši je január 1992. Vtedy sa umelecký súbor definitívne oddelil od prešovského divadla a oficiálne premenoval divadlo na svoj súčasný názov, "Spišské divadlo". Do repertoáru vtedy zaradilo niekoľko činoherných titulov pre dospelých, najmä z klasických slovenských hier.
Až zmenou vo vedení v roku 2008 sa začal dlhodobý proces reformácie a modernizácie divadla na Spiši, ktorý má vyvrcholiť sezónou 2016/2017. Z repertoáru bolo vypustených viacero rozprávok, pribudli divácky úspešné komerčné tituly, najmä zo žánru komédie a priestor štúdia sa začal využívať na náročnejšie inscenácie. Umelecký súbor bol vystavaný najmä z absolventov konzervatória v Košiciach a Akadémie umení v Banskej Bystrici. Spišské divadlo sa naďalej venuje aj zájazdovej činnosti, no okrem regiónu Spiš hosťuje aj vo vzdialenejších divadlách.
Festival.
Spišské divadlo každoročne pripravuje divadelný festival Divadelný Spiš od roku 2009. Má za sebou deväť ročníkov a jeho termín je zvyčajne koncom októbra. Trvá necelý týždeň a okrem inscenácií Spišského divadla predstaví miestnym divákom a teatrologickej spoločnosti aj predstavenia iných divadiel. Ich najčastejšími hosťami sú Štátne divadlo Košice, Divadlo Jozefa Gregora Tajovského, Divadlo Jána Palárika, Slovenské komorné divadlo a niektoré české divadlá.
Európska faustbalová asociácia

Európska faustbalová asociácia (), skr. EFA, je európska športová organizácia, ktorá zastrešuje európsky faustbal. Vznikla v roku 2015 v Argentíne. Na jej čele stojí od roku 2015 Švajčiar Franco Giori. EFA je prvou z kontinentálnych asociácií (druhou sa stala Ázijsko-pacifická faustbalová asociácia), ktoré si Medzinárodná faustbalová asociácia (IFA) vytýčila za jeden zo svojich cieľov v snahe pozdvihnúť faustbal vo svete. Ústredie EFA, ktorá v roku 2016 zružovala spolu 20 národných faustbalových zväzov, sídli vo švajčiarskom meste Lausanne. Výkonný výbor EFA pozostáva z 3 komisií: Komisie pre súťaže národných družstiev, Komisie pre súťaže klubov a Rozhodcovskej komisie.
História.
EFA vznikla v novembri 2015 na zasadnutí Medzinárodnej faustbalovej asociácie počas konania Majstrovstiev sveta 2015 v argentínskom meste Villa General Belgrano. Medzi piatich zakladajúcich členov, ktorí sa MS 2015 zúčastnili, patrili Nemecko, Rakúsko, Švajčiarsko, Česko a Taliansko. Zároveň si zvolili aj svojho prvého prezidenda, ktorým sa stal Švajčiar Franco Giori. 
Členské zväzy.
Ostatní európski členovia, ktorí sú členmi IFA: Chorvátsko, Litva, Slovinsko
Kardašovova škála

Kardašovova škála je škála, ktorú navrhol v 60. rokoch 20. storočia sovietsky a ruský astronóm Nikolaj Kardašov pod dojmom troj až štvorpercentného nárastu svetovej spotreby energie a pojednáva o stupni rozvoja danej civilizácie. Používa sa hlavne v science-fiction, SETI a futurológii, pretože jej rozmer je najlepšie použiteľný predovšetkým pre civilizácie veľmi vyspelé. Každá z civilizácií sa môže zaradiť do troch typov; hlavným meradlom je množstvo energie, ktoré je schopná využiť. Medzi jednotlivými stupňami toto množstvo exponenciálne narastá.
Jednotlivé stupne.
Kardašov tiež vypočítal zhruba orientačné časy, kedy by sa mohla ľudská civilizácia zaradiť do typu 1 (2200), typu 2 (5200) a typu 3 (17800). Vzhľadom k obtiažnosti medzihviezdneho cestovania však je možné, že nebude typ 3 dosiahnuteľný v uvedenej dobe; ak nebude možné vyvinúť nadsvetelný pohon, tak sa dosiahnutie tohto stupňa pretiahne až na milióny rokov.
Malý Javorník (Malé Karpaty, 584 m)

Malý Javorník () je vrch v pohorí Malé Karpaty. Leží nad mestom Svätý Jur, približne západne od jeho centra. 
Poloha.
Nachádza sa na juhovýchode pohoria, v geomorfologickom podcelku Pezinské Karpaty a jej časti Homoľské Karpaty. Vrch leží v Bratislavskom kraji, na území okresu Pezinok a v katastrálnom území mesta Svätý Jur. Najbližším sídlom je na východnom úpätí ležiace mesto Svätý Jur, južne sa nachádza Rača, západne Borinka a severovýchodne obec Limbach. Na vrchole stojí meteorologický radar, ku ktorému vedie cesta zo Svätého Jura.
Opis.
Malý Javorník je súčasťou hlavného hrebeňa Malých Karpát a jeho identifikáciu uľahčuje radar na vrchole. Severovýchodne susedí Veľký Javorník (), severne Hviezda (), západne Svätý vrch () a juhovýchodne Jelení vrch (). Severné svahy odvodňuje Cúrsky a západné Červený potok do Maliny v povodí Moravy, juhozápadne pramení Vydrica, smerujúca do Dunaja a voda z východných svahov tečie potokom Javorník do Šúrskeho kanála a Malého Dunaja. Na severnom úpätí sa nachádza prírodná rezervácia Jurské jazero, patriaca spolu s vrchom do Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty 
Na vrchole sa nachádza pracovisko družicovej a radarovej meteorológie, ktorého súčasťou je meteorologický radar, monitorujúci napríklad výskyt a intenzitu zrážok a búrkovej činnosti. Dňa 27. februára 2018 tu bol zaznamenaný arktický deň, najneskorší v Bratislave a okolí v histórii meraní.
Výhľady.
Prevažnú časť vrcholu zaberá meteorologické pracovisko, no nesúvislý lesný porast v okolí umožňuje obmedzený, no zaujímavý rozhľad. Z vhodných lokalít sú viditeľné mnohé vrchy Malých Karpát, Borská a Podunajská nížina, pri priaznivých podmienkach vidieť na horizonte Tribeč, Pavlovské vrchy na Morave a juhozápadným smerom aj predhorie Álp.
Prístup.
Nachádza sa neďaleko rázcestia Biely kríž a priamo na vrchol vedie prístupová cesta zo Svätého Jura. Vrcholová plošina je zastavaná pracoviskom meteorologického radaru SHMÚ, preto turistické trasy samotný vrchol obchádzajú.
Gyan Riley

Gyan Riley (* 1977) je americký gitarista a skladateľ.
Je synom skladateľa Terryho Rileyho. Študoval na San Francisco Conservatory of Music. V roku 2013 vydal na značke Tzadik Records sólový album "Stream of Gratitude". Okrem svojho otca spolupracoval s mnohými ďalšími hudobníkmi, medzi ktorých patria napríklad Zakir Hussain, Dawn Upshaw, ale tiež Sanfranciský symfonický orchester. Roku 2015 nahral s Ivou Bittovou album "Nayive Eviyan". Spolu so svojím otcom prispel v roku 2016 coververziou piesne „Estimated Prophet“ od skupiny Grateful Dead na album "Day of the Dead".
Základná atribučná chyba

Základná atribučná chyba (niekedy tiež "pasca chybnej atribúcie", )
je tendencia k nadhodnoteniu významu dispozičných faktorov vzhľadom k situačným vplyvom. Napríklad konanie iných je pripisované viac ich povahovým vlastnostiam, ako konkrétnej situácii alebo náhode. Naopak vlastné zlyhanie pripisujeme situačným faktorom, ale vlastný úspech interným činiteľom (výnimočnosť, dokonalosť), na úspechu iných majú podľa nás väčší podiel vonkajšie podmienky.
Príklady.
Vysokoškolský profesor vysvetlí zlyhanie študenta na skúške skôr jeho charakterom alebo inteligenciou, než nedostatkom študijných príležitostí alebo zlou výučbou.
Klzká cesta: pozorovateľ v daždi opatrne kráča zvažujúcou sa cestou. Cestu vníma ako klzkú. Dole sa zastaví a čaká až prestane pršať. Vidí ako iná osoba kráča po šikmej ceste a následne sa pošmykne. Pozorovateľ usúdi, že osoba je neohrabaná.
Referencie.
Challenge trophy EHF žien 2016

Challenge trophy EHF žien 2016 bol v poradí 8. Challenge trophy EHF žien, ktorý organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konal sa v Tbilisi, v Gruzínsku v dňoch od 8.13. marca 2016, za účasti 8 tímov. Pôvodne sa malo zúčastniť aj družstvo Malty, ktoré sa z turnaja odhlásilo až po jeho vyžrebovaní, za čo udelila EHF maltskej federácii pokutu vo výške 15 000 €. Zápasy sa hrali v aréne "Olympic Handball Arena" s kapacitou hál pre 3 000 a pre 600 divákov. Titul získali , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazili nad domácim .
Z 22 možných účastníckych kandidátov poslalo svoju prihlášku 12 európskych federácií, z ktorých EHF popri organizátorovi vybrala 7 účastníkov. Odstúpenú Maltu neskôr nahradilo Estónsko. Víťaz turnaja sa kvalifikoval na Challenge trophy IHF 2017.
Pastrami

Pastrami (, ) je delikatesa z konzervovaného chudého mäsa, pochádzajúca z Rumunska a obľúbená hlavne v USA. Vyrába sa obvykle z hovädzieho.
Pôvod.
Názov "pastrami" pochádza z rumunského slovesá "a pǎstra" - uchovať. Karpatskí vidiečania odnepamäti používali údenie ako spôsob, aby mäso dlhšie vydržalo. Predchodcom tohto jedla bola turecká "pastirma", ktorá sa však namiesto údenia suší.
Recept.
Pastrami sa vyrába z hovädzieho, bravčového, husieho alebo baranieho mäsa. To sa potrie zmesou liadku, soli, cesnaku a korenia, zaťaží a uloží v chlade. Potom sa vyúdi na tvrdom dreve. Niekedy sa pastrami pred podávaním krátko podusí v pare, aby sa zbavilo soli.
V Amerike.
Do Spojených štátov priniesli pastrami na konci 19. storočia židovskí prisťahovalci z východnej Európy. Najmä v New Yorku sa hovädzie pastrami stalo obľúbeným kóšer jedlom. Býva k dispozícii v typických lahôdkárstvach nazývaných "deli", krája sa na veľmi tenké plátky a používa sa do sendvičov alebo ako súčasť obložených mís.
Napr. spisovateľ William Styron spomína v románe "Sophiina voľba" na doby, kedy býval v židovskej štvrti Flatbush a živil sa prevažne ražným chlebom s pastrami a uhorkami.
Stratenský tunel (cestný)

Stratenský tunel alebo Tunel Stratená je tunel na ceste I. triedy 67 v Košickom kraji v katastrálnom území mesta Dobšiná, západne od obce Stratená. Je dlhý 325,7 metra a obchádza dopravne ťažko priechodný Stratenský kaňon.
Je to jediný tunel na Slovensku situovaný na ceste I. triedy a zároveň až do otvorenia tunela Branisko v roku 2003 najdlhší cestný tunel na Slovensku (po prestavbe Bratislavského tunela pod Hradným vrchom z rokov 19431949 z cestného na električkový v rokoch 19821983).
Tunel v severovýchodnom svahu vápencovej planiny Duča bol vybudovaný v rokoch 19691971 na mieste, kde Hnilec v Stratenskej doline meandrami prekonáva tiesňavu Stratenský kaňon, ktorou až do otvorenia tunela viedla aj cesta. Kaňon je dnes súčasťou NPR Stratená a platí v ňom najvyšší, 5. stupeň ochrany. Vedie ním náučný chodník a cykloobchádzka tunela.
Súbežne s cestným tunelom vedie, približne 45 m južnejšie, aj železničný Jarabský tunel II na trati Červená Skala – Margecany. Niveleta cestného tunela je asi 15 m pod niveletou železnice.
Robert Browning

Robert Browning (* 7. máj 1812, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 12. december 1889, Benátky, Taliansko) bol britský spisovateľ, jeden z najvýznamnejších anglických básnikov 19. storočia..
Životopis.
Pochádzal z bohatej rodiny. Publikovať svoje básne začal vo veľmi mladom veku.. Oženil sa s poetkou Elizabeth Barrettovou, s ktorou mal jedného syna. Odišli do Talianska a usídlili sa vo Florencii. Po smrti manželky sa druhýkrát neoženil a zomrel 12. decembra 1889 v Benátkach.. Browning je pochovaný vo Westminsterskom opátstve v Londýne. 
Tvorba.
Najväčší čitateľský ohlas mal príbeh "The Ring and the Book" ("Prsteň aj kniha"). Jeho ďalšími známymi básňami sú "My last duchess" ("Moja posledná princezná) a "Childe Roland to the Dark Tower Came" ("Rytier Roland k temnej veži").
Boiótos zo Sikyónu

Boiótos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 124 pred Kr.
Boiótos zo Sikyónu si na 164. olympijských hrách vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Boiótos dal 164. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali.
Olympijské víťazstvo Boióta zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov 2016

Majstrovstvá sveta v hokejbale juniorov 2016 boli v poradí 9. majstrovstvá sveta juniorov do 20 rokov a 5. majstrovstvá sveta juniorov do 18 a 16 rokov v hokejbale, ktoré organizuje Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Konali sa v Sheffielde, v Spojenom kráľovstve v dňoch od 6.12. júla 2016, za účasti 6 tímov do 20 rokov, 6 tímov do 18 rokov a 6 tímov do 16 rokov. Nováčikom turnaja bolo družstvo USA v kategórii do 16 rokov. Šampionát bol tretíkrát spoločným podujatím všetkých juniorských vekových kategórií. Zápasy sa hrali v dvoch halách hokejového štadióna IceSheffield s kapacitami hál pre 1 500 a 125 divákov.
V kategórii U20 obhájilo titul Slovensko, v ostatných dvoch kategóriách získali svoje tretie tituly družstvá Kanady. Bronzové družstvo USA v kategórii U16 pri svojej prvej účasti získalo medailu.
Zdenek Cón

Zdenek Cón, uvádzáný aj Zdeněk Cón (* 27. december 1919, Viedeň, Rakúsko† 3. november 1995, Kutná Hora) bol slovenský hudobný hudobný skladateľ a rozhlasový redaktor.
Životopis.
Narodil sa slovenským rodičom v rakúskej Viedni. Študoval na českom reálnom "Gymnáziu Jána Amosa Komenského" a navštevoval často české kultúrne spolky ("Omladina Komenského, Akademický spolek Zpěvokol, Lumír"). Maturoval v roku 1939 a hudobne sa vzdelával súkromne. 
V roku 1945 sa presťahoval do Bratislavy a stal sa pracovníkom bratislavského rozhlasu. Komponoval prevažne tanečné a estrádne skladby. V roku 1946 napísal svoju najrozšírenejšiu a najznámejšiu tanečnú skladbu, tango: "Nečakaj ma už nikdy" (text napísal Otto Kaušitz). V rokoch 19461953 pôsobil v košickom rozhlasovom štúdiu a pokračoval v štúdiu hudby u Dezidera Kardoša. V roku 1951 zložil na Pražskom konzervatóriu štátnu skúšku z dirigovania. Do Bratislavy sa vrátil v roku 1953 a pôsobil ako redaktor estrádnej a operetnej redakcie. Bol jedným z iniciátorov každoročnej rozhlasovej súťaže dychových orchestrov. V roku 1984 odišiel do dôchodku. 
Dielo.
pozn. názov skladby - (text alebo hudba, ak ide o piesňovú skladbu) - interpret skladby
Nišava

Nišava () je rieka v Bulharsku a juhovýchodnom Srbsku. Je pravým prítokom Južnej Moravy, povodie má , priemerný prietok 36 m³/s a dĺžka rieky je . 
Opis toku.
Rieka pramení v Bulharsku v pohorí Stará planina, neďaleko vrchu Kom, v blízkosti srbských hraníc, v nadmorskej výške okolo 1100 m. Na bulharskom území sa nachádza celkom 67 km rieky bez väčších prítokov, na srbské územie vstupuje v blízkosti hraničného prechodu Kalotina-Gradina. Ďalej pokračuje severozápadným smerom; preteká mestami Dimitrovgrad, Pirot, Bela Palanka a Niš, podľa ktorého je pomenovaná. Približne 10 km západne od tohto mesta sa vlieva do rieky Južna Morava. 
Medzi mestami Niška Banja a Bela Palanka vytvára rieka úzku tiesňavu, nesúcu názov podľa dediny Sićevo - Sićevská tiesňava. Dlhá je 17 km a rieka bola v tomto mieste využitá hneď dvakrát na výrobu elektrickej energie. Rieka má iba menšie prítoky (Temeštica, Visočica, Jerma, Crvena reka, Koritnica, Kutinska reka). 
Doprava.
Rieka vytvára hlboká kaňon, ktorým od staroveku vedie významná dopravná spojnica Srbska a Bulharska, konkrétne miest Niš a Sofia. Údolím prechádza železničná trať i významný cestný koridor E80 na Istanbul. Po dobudovaní srbskej diaľnice A4 a bulharskej A7 vznikne súvislé diaľničné prepojenie západnej Európy cez Srbsko a Bulharsko s tureckou metropolou Ankara.
Majstrovstvá sveta v bejzbale žien 2016

Majstrovstvá sveta v bejzbale žien 2016 boli v poradí 7. majstrovstvá sveta v bejzbale žien, ktoré organizuje Svetová bejzbalová a softbalová konfederácia (WBSC). Do roku 2014 ich organizovala Medzinárodná bejzbalová federácia (IBAF). Konali sa v Pusane (časť Gijong), v Kórejskej republike v dňoch od 3.11. septembra 2016, za účasti rekordných 12 tímov. Nováčikmi turnaja bolo iba družstvo Pakistanu. Kórejská republika bola po Taiwane a Japonsku tretia ázijská krajina, ktorá hostila ženský svetový šampionát. Dejiskom zápasov boli 3 ihriská novopostaveného bejzbalového komplexu Gijang-Hyundai Dream Ballpark. Kapacita tribún na hlavnom ihrisku je 1 200 miest, na ostatných to je 700 miest. Piaty titul v rade získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . Bronzová získala svoju prvú medailu.
Kórejská republika bola vybraná ako organizátor MS 2016 v auguste 2014. V októbri 2015 WBSC oznámila dátum konania i dejisko majstrovstiev.
Účastníci.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva aktuálne umiestnenie vo svetovom rebríčku WBSC v roku 2016.
Larisa Semionovna Latyninová

Larisa Semionovna Latyninová (, ; * 27. december 1934 Cherson, Ukrajina) je bývalá sovietska športová gymnastka. V rokoch 1956 až 1964 získala 14 olympijských medailí v súťažiach jednotlivcov a štyri medaily v súťaži družstiev a je tak najúspešnejšou olympioničkou všetkých čias.
Športové kariéra.
Narodila sa v Chersone v Sovietskom zväze (dnes Ukrajina). Jej otec Semion Andrejevič Dyrij padol v roku 1943 pri Stalingrade. Najskôr sa venovala baletu, neskôr sa začala venovať gymnastike. Vyštudovala strednú školu a v roku 1953 sa presťahovala do Kyjeva. O rok neskôr debutovala na medzinárodných súťažiach a v necelých devätnástich rokoch získala prvú zlatú medailu ako členka víťazného družstva ZSSR na majstrovstvách sveta v gymnastike v Ríme.
Štartovala na olympiáde v Melbourne v roku 1956. Tu získala štyri zlaté medaily - v súťaži družstiev, viacboji, preskoku a prostných (súbežne s maďarskou gymnastkou Keletiovou), striebornú medailu na bradlách a bronzovú medailu v súťaži družstiev s náčiním (dnes už zrušenej). V roku 1958 štartovala na majstrovstvách sveta v gymnastike v štvrtom mesiaci tehotenstva a získala päť zlatých medailí pri svojich šiestich štartoch.
Na olympiáde v Ríme v roku 1960 obhájila zlatú medailu v súťaži družstiev, viacboji a v prostných. K nim pridala striebro z bradiel a kladiny a bronzovú medailu v preskoku.
Svoju olympijskú zbierku medailí zavŕšila v na olympiáde v Tokiu v roku 1964. Tu získala zlato v družstvách a prostných, striebro vo viacboji a preskoku a bronz na kladine a bradlách.
Po skončení športovej kariéry sa stala trénerkou národného tímu gymnastiek ZSSR a športovou funkcionárkou.
Institut klinické a experimentální medicíny

Institut klinické a experimentální medicíny (IKEM) je zdravotnícke zariadenie v Prahe-Krči, špecializované na liečbu kardiovaskulárnych chorôb, transplantácie orgánov, diabetológiu a liečbu porúch metabolizmu. Sídli na adrese Vídeňská 1958/9, Praha 4.
Dejiny.
Ústav vznikol v roku 1971 spojením šiestich výskumných ústavov v areáli Thomayerovej nemocnice. Jeho predchodcom bol Výzkumný ústav experimentální terapie v Krči, ktorý bol zrušený v polovici 70. rokov. Teraz má tri špecializované centrá: kardiocentrum, centrum diabetológie a Transplantcentrum. IKEM je príspevková organizácia riadená Ministerstvom zdravotníctva ČR.
V médiách je často zamieňaný s neďalekým Ústavom experimentální medicíny AV so sídlom Vídeňská 1083.
Centrá a kliniky.
"Výpočet prednostov je platný k roku 2021."
Zoznam piesní Zdena Sychru

Toto je zoznam piesní ktoré naspieval spevák, divadelník a kabaretiér Zdeněk Sychra.
Zoznam.
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Vrť (prírodná rezervácia)

Vrť je prírodná rezervácia v okrese Nymburk, na katastrálnych územiach Semice a Ostrá. Vyhlásená bola v roku 1973, v roku 2002 rozhodol Okresný úrad v Nymburku o úprave hraníc rezervácie. Má rozlohu .
Ochrana.
Hlavným motívom vyhlásenia prírodnej rezervácie je ochrana zachovalých polabských prirodzených lužných lesov. Zastúpený bol predovšetkým dubo-brestový luh s typickým jarným aspektom cibuľovitých bylín. Vplyvom vysušenia nivy dnes prevláda druhovo chudobná dubohrabina. Na miestach s najvyššou vlhkosťou sa vyskytujú jelšiny a vrbiny. Zvyšky neregulovaného ramena rieky Labe hostia rastliny typické pre tento biotop.
Ohrozenie.
Územie je narušované zo severu vyvážaním odpadkov a nepovoleným výrubom drevín chatármi.
Prírodné pomery.
Huby.
Zo vzácnych druhov húb bol zaznamenaný nález pečiarky snehobielej ("Agaricus chionodermus"), bedličky ježatej ("Lepiota echinacea ") a bedličky ružovkastej "(Lepiota subincarnata)".
Fauna.
Z fauny sú tu zastúpené najmä vtáky, ktorých tu bolo pozorovaných 45 druhov. Ďalej sú tu hojne zastúpené mäkkýše, ako napríklad vlahovka červenkastá ("Monachoides Incarnatus"), bacuľka krovinová ("Fruticicola fruticum"), jantárovka žltá ("Succinea putris"), a pavúky, napríklad čeľaď plachetnatkovitých a križiak "Meta reticulata". Z obojživelníkov tu žije skokan štíhly ("Rana dalmatina").
Podfukári

Podfukári (orig. "Now You See Me)" je americký akčný film z roku 2013. Bol režírovaný Louisom Leterrierom a scenár k nemu napisali Ed Solomon, Boaz Yakin a Edward Ricourt. 
Film mal premiéru v New Yorku dňa 21. mája 2013, čo bolo pred jeho oficiálnym vydaním spoločnosťou Summit Entertainment, ktorá ho vydala 31. mája 2013. Film získal zmiešané recenzie od kritikov, ale stal sa kasovým trhákom, zarobil 351,7 miliónov dolárov po celom svete s rozpočtom 75 miliónov dolárov. Jeho pokračovanie vyšlo 10. júna 2016.
Dej.
Dej sleduje agenta FBI Dylana Rhodes-Strikea a agentku Interpolu Almu Drayovú, ktorí sledujú tím špičkových iluzionistov zvaných „Jazdci“ (angl. "The Four Horsemen"). Iluzionisti boli vďaka tarotovým kartám zvolaní magnátom Arthurom Tesslerom do určitého bytu, kde objavili hologramovú projekciu plánov. Neskôr počas svojho vystúpenia vďaka divákovi Étienneovi vykradnú banku vo Francúzsku a obdarujú publikum „pršiacimi“ peniazmi. Jazdci boli zatknutí a vypočúvaní. Po nejakom čase boli prepustení na slobodu. Rhodes-Strike a Drayová sa stretnú s Thaddeusom Bradleym, odhaľovačom ich ilúzii, aby im ich pomohol dolapiť. Jazdci sa s FBI a Interpolom hrajú na hru mačka a myš.
Produkcia.
Dňa 25 októbra 2011 spoločnosť Summit Entertainment oficiálne oznámila dátum vydania filmu "Podfukári", ktorý bol stanovený na 18 júla 2013. Dňa 3. novembera 2011 spoločnosť odhalila stručný prehľad a prvú ukážku plagátu.
Filmovanie.
Filmovanie sa začalo 16. januára 2012 v New Orleans a Louisane a trvalo až do 26. marca 2012. Ďalšie nakrúcanie sa uskutočnilo v New Yorku 13. februára a 9. apríla 2012 v Las Vegas do nasledujúceho dňa.
Incident.
Počas nakrúcania scény, kde sa Henley Reeves snaží uniknúť z vodnej nádrže plnej piraní, sa Isla Fisher takmer utopila. Fisher uviazla v nádrži a snažila sa upozorniť štáb búchaním na okno. Ale štáb si myslel, že to nič nie je, pretože to bolo presne to, čo mala robiť postava vo filme. Nakoniec bola schopná sa rozmotať reťazí a dostať sa bezpečne von z nádrže.
Stealth

Stealth znamená čo možno najviac obmedziť možnosť zistenia, identifikácie a zameranie prostriedku (lietadla, lode alebo pozemného vozidla) pomocou rôznych detekčných systémov - najmä radaru a prostriedkov využívajúcich infračervené žiarenie. Už v minulosti boli využívané rôzne druhy náterov techniky pre oklamanie zraku nepriateľa. Tie sa využívajú aj dnes, ale hlavný dôraz sa kladie na zamedzenie detekcie radarom či infračervenými a inými prostriedkami.
Radar.
Pre zisťovanie polohy lietadla vysiela radar elektromagnetické žiarenie, ktorého časť, odrazená od lietadla, sa vracia späť do vysielača, ktorý potom vďaka tomu určuje polohu lietadla. Vedci sa preto zamerali na tri oblasti výskumu: odraz radarových lúčov, ich rušenie a pohlcovanie, aby mohli znížiť odrazovú plochu radarového žiarenia (RCS - Radar Cross Section).
Odrazy.
Základom je pokúsiť sa odraziť radarové lúče tak, aby sa nevrátili späť do zdroja. To možno dosiahnuť rôznymi tvarmi lietadla. Zdrojom RCS sú napríklad rotujúce lopatky prúdových motorov; z tohto dôvodu má stroj s technológiou stealth ukryté motory vnútri trupu. Ďalším zdrojom môžu byť vodiace hrany krídel, rôzne výstupky a priehlbiny. Z toho dôvodu je výzbroj umiestnená v pumovniciach vo vnútri trupu.
Pohlcovanie.
Na tento účel sa využívajú špeciálne materiály, ktoré majú menšiu odrazivosť ako materiály klasické - napríklad namiesto kovov sú použité uhlíkové kompozity. Ďaleko efektívnejšie je ale využitie špeciálnych materiálov (RAM - "Radar Absorbent Materials"), schopných pohltiť radarové žiarenie, premeniť ho na tepelnú energiu a znížiť tak odrazivosť lietadla. Tie sú ale veľmi drahé a navyše ich účinnosť sa výrazne líši v rôznych frekvenciách.
Rušenie.
Ďalšia metóda, ako znížiť spozorovateľnosť lietadla, je využitie vysielača (rušičky), ktorá vysiela rovnaký signál, ktorý sa odráža od lietadla, ale s opačnou fázou - tým sa obe fázy vyrušia a k radaru sa späť nevráti nič.
2 baby na mizine

2 baby na mizine () je americký televízny sitkom, vytvorený pre Warner Bros. Television od Michaela Patricka Kinga a Whitney Cummingsovej. Premiéru mal na americkej stanici CBS 19. septembra 2011. Seriál sa odohráva v newyorskej štvrti Brooklyn a sleduje životy spolubývajúcich kamarátok Max Blackovej (Kat Dennings) a Caroline Channingovej (Beth Behrsová). Zatiaľ, čo Caroline vyrastala ako dcéra multimilionára, Max žila v chudobe, čo má za následok jej odlišný pohľad na život. Spoločne pracujú v miestnom bistre a pokúšajú sa presadiť v podnikaní s cupcakes.
Od premiéry seriál obdržal zmiešané recenzie, v ktorých bola spomínaná chémia medzi hlavnými postavami a hlavným bodom kritiky sa stal sexuálny humor. Seriál bol trikrát nominovaný na Emmy Awards 2012, z ktorých jednu vyhral. 
12. mája 2017 bolo oznámené, že seriál po šiestich sériach skončil.
Čcheng-tu J-10

Čcheng-tu J-10 (; ; v kóde NATO: „Firebird“) je čínske viacúčelové jednomotorové ľahké stíhacie lietadlo štvrtej generácie. Je skonštruované na ničenie vzdušných a pozemných cieľov za každého počasia. Výrobcom lietadla je spoločnosť Čcheng-tu (Chengdu Aircraft Industry Group – Skupina leteckého priemyslu Čcheng-tu). Letectvo čínskej ľudovej republiky stroj prijalo do operačnej služby v roku 2003. Ako exportný názov sú uvádzané označenie "F-10 Vanguard" či "Vigorous Dragon". Z možných zahraničných užívateľov stroj zatiaľ v počte 36 kusov objednal Pakistan.
Vývoj.
Typ J-10 vyvinul letecký výrobca Čcheng-tu (známy tiež ako Letecký inštitút 611). Vývoj začal v roku 1988, pričom Číňania zrejme z Izraela získali informácie z tunajšieho zrušeného zbrojného programu IAI Lavi. Slávnostné rollout nového lietadla prebehol v roku 1997 a 23. marca 1998 prebehol prvý let. Do skúšok sa zapojilo šesť prototypov. V roku 2003 začala sériová výroba. Námorníctvo Čínskej ľudovej republiky začalo tieto lietadlá preberať v roku 2010. Pre čínske ozbrojené sily bude vyrobených okolo 300 strojov tohto typu. V službe budú dopĺňať ťažké stroje J-11.
Technologicky je lietadlo, v porovnaní so strojmi so západu, na úrovni polovice 90. rokov. Lietadlo nesie jeden 23 mm kanón a ďalšiu výzbroj na 11 závesných bodoch. Lietadlo poháňa ruský prúdový motor AL-31FN s ťahom 122,5 kN (výhľadovo je plánovaná montáž vyvíjaných motorov čínskej konštrukcie).