Gajary – Posádka

Gajary – Posádka je zaniknutá fortifikácia vybudovaná českými kondotiérmi (spájanými s bratríkmi) v katastri obce Gajary dobytá a zničená v lete roku 1459.
História.
Fortifikáciu Posádka údajne postavil Pongrác II. zo Svätého Mikuláša v štyridsiatych rokoch 15. storočia, ktorý ako jeden zo "siedmich kapitánov" menovaných uhorskými stavmi na správu krajiny po smrti Vladislava Jagelovského v bitke pri Varne ovládal túto časť Uhorska, pričom napádal, lúpil a vymáhal dane od obyvateľov Moravského poľa. Pongrác II. postavil pevnosti na Dunaji oproti obci Fischamend a jednu nad Bratislavou, pri hrade Devín v mieste zvanom Winkel, kde rieka Morava ústi do Dunaja. Najväčšiu pevnosť však postavil na rieke Thaya (Dyje). Dve pevnosti postavil aj na rieke Morave. Jedna z nich však môže byť totožná s pevnosťou na mieste zvanom Winkel a druhá práve Posádka pri Gajaroch.
V roku 1457 obnovuje fortifikáciu český dobrodruh a bojovník Václav (Vaňko) z Rachmanova, ktorý začínal kariéru v Uhorsku v službách Pongráca, no od roku 1457 je v službách Ladislava Pohrobka poverený ochranou hranice. Vaňko obnovuje pevnosti na miestach, kde ich mal aj Pongrác II. – pevnosť na rieke Morava – Posádka pri Gajaroch a pevnosť pri ústi Moravy do Dunaja pod Devínom v mieste zvanom Winkel (tieto mali byť zničené samotným Pongrácom za finančné odškodné 4000 zlatých v roku 1448). Súčasťou Vaňkovho novobudovaného panstva sa čoskoro stali aj mestá Stupava a Malacky. Na svojom sídelnom hrade Najbachu (Kuchyňa ?) sa choval ako knieža s vojskom zloženým zo žoldnierov z Čiech, Moravy, Uhorska a Rakúska, s vlastným dvorom a hlavným jazykom tu bola čeština. Vaňkove výboje sa zameriavali na územie Marchfeldu, no dostal sa do vleklého konfliktu s Bratislavou kvôli vymáhaniu desiatkov z vína, ktorý započal ešte v roku 1451. Z tohto konfliktu pochádza jediný Vaňkov list datovaný na Posádke:
Zánik pevnosti.
Nové lúpeže a plienenie Vaňkových oddielov v rakúskom pohraničí vyvolali hnev cisára Fridricha III. Na jar 1459 je situácia už vyostrená natoľko, že cisár pripravuje proti Vaňkovi trestnú výpravu, ktorá sa uskutoční najskôr v priebehu júla 1459 a zameria sa na zničenie dvoch pevností na rieke Morava, pričom ide najskôr o spomenutú pevnosť pri ústi rieky Morava do Dunaja v mieste zvanom Winkel pod hradom Devín a o pevnosť Posádka pri Gajaroch.
Staré letopisy české o dobýjaní pevnosti Posádka hovoria o dobytí posádky rakúskou ľsťou a datujú ho na jar 1459 alebo 1458. Rakúšania poslali do pevnosti údajne sudy vína, vďaka čomu sa obrancovia spili do nemoty a zaspali, čo využili rakúske vojská na prepad. Ženy, starcov a deti nahádzali do vody a mužov zajali a odviedli do Viedne, kde ich obesili.
Dokument podáva udalosti odlišne. Pod silou rakúskeho útoku sa pokúsilo mnoho ľudí z Posádky o útek skokom do vody a na člnoch, ktoré sa ale zrejme pod váhou unikajúcich obrancov potopili. Väčšina z unikajúcich sa preto utopila. Keď to uvidelo zvyšných 200 obrancov, radšej sa vzdali. Toto je pravdepodobne zánik pevnosti Posádka, ku ktorému došlo najskôr v priebehu
júla až augusta 1459.
Archeologický výskum.
Fortifikácia bola objavená pri prácach Dolnomoravského vodného družstva v Malackách, ktoré danú lokalitu nachádzajúcu sa na ľavej strane rieky Moravy v katastri obce Gajary zlikvidovalo počas výstavby hrádze. Nálezy z lokality sa dostali do zbierok Slovenského národného múzea v rokoch 1929 až 1931. Prvým odborníkom skúmajúcim súbor predmetov bol pracovník SNM Belo Polla. Závery svojho bádania publikoval v zborníku SNM "História". Nakoľko B. Polla danú lokalitu nemohol osobne preskúmať, odvodzoval všetky informácie o nej od Štefana Janšáka, ktorý nálezisko nachádzajúce sa na pieskovej dune zbežne skúmal ešte pred jej zničením a svoje závery porovnal so starším mapovaním z 18. a 19. storočia. Š. Janšák tu našiel v teréne dobre viditeľné pozostatky menšej obdĺžnikovitej fortifikácie, prirodzene využívajúcej vyvýšenie duny. Túto fortifikáciu nazval opevneným panským dvorcom. Podľa jeho informácii jedna jej strana využívala prirodzený tvar duny na pravej strane, kde sa nachádzal strmý svah zakončený tokom rieky Morava a zvyšné strany fortifikácie mali byť chránené 2 až 3 metre hlbokou priekopou.
B. Polla sa teda držal záverov prieskumu Š. Janšáka a osídlenie Posádky datuje do druhej až tretej štvrtiny 15. storočia a jej zánik do obdobia po bitke pri Veľkých Kostoľanoch v roku 1467, ktorá ukončila pôsobenie bratríkov na území Uhorského kráľovstva. Podľa B. Pollu neexistujú staršie ani mladšie nálezy z lokality. Toto datovanie zániku lokality, ako vyplýva z historických prameňov, nie je úplne presné.