burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kaper (osoba)

Kaper (holand.) alebo korzár (franc. "corsaire" z lat. "cursarius" t. j. "nájazdník", angl. "privateer") je inak súkromná osoba, ktorá dostala od svojej vlády oficiálne poverenie ku konaniu koristníckej činnosti na mori. Tá spočívala v prepadávaní obchodných lodí nepriateľskej mocnosti a ich zajatí. Svoju činnosť vykonávala vlastnou loďou a zisk z nej bol buď jej vlastníctvom, alebo sa o ňho delila dohodnutým spôsobom s vystavovateľom tzv. kaperského listu (franc. "lettre de marque"). Korisť podliehala potvrdeniu štátnym úradom, v Anglicku koristnému súdu (angl. "prize court"). Kaperské lode neboli považované za súčasť ozbrojených síl štátu. Kaperstvo vzniklo v 16. storočí a oficiálne bolo zakázané "Parížskou deklaráciou o námornom práve", ktorá bola prijatá v roku 1856 na mierovom kongrese v Paríži, ktorý sa konal po krymskej vojne. Slovom kaper alebo korzár je často označovaná tiež samotná loď.
Počas vojny korzári napadali obchodné lode a kolónie protivníka. Pri vzájomnom politickom napätí medzi štátmi niekedy pokračovali v činnosti aj v čase trvalého mieru. Hlavný rozdiel medzi pirátom a kaperom bol predpoklad, že svoju činnosť nekoná na základe finančnej motivácie, ale na základe vlastenectva, od toho sa potom odvodzoval právnický náhľad na túto problematiku, keď mali byť zajatí kaperi vnímaní ako vojnoví zajatci. To sa vo všeobecnosti nerobilo, ale lode neutrálnych štátov neboli napádané a tie potom kaperov nevnímali ako pirátov. Výnimkou z tohto pravidla bola loď s viacerými kaperskými certifikátmi z krajín, ktoré neboli vo vojenskej koalícii.
Svetový pohár vo vodnom póle žien 2018

Svetový pohár vo vodnom póle žien 2018 bol v poradí 17. turnaj svetového pohára vo vodnom póle žien, ktorý organizuje Medzinárodná plavecká federácia (FINA). Konal sa v meste Surguť, v autonómnom okruhu Chantyjsko-Mansijsko, v Rusku v dňoch od 4. do 9. septembra 2018, za účasti 8 tímov. Rusko bolo organizátorom ženského svetového pohára druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 2014, v Chanty-Mansijsku. Zápasy sa odohrali v plaveckom centre "Olymp" s kapacitou 500 miest doplnenou o dovybudovanou tribúnou pre 250 miest. Titul obhájilo družstvo , ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad domácim .
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá boli pred žrebovaním do skupín rozdelené do nasledovných výkonnostných košov:
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FINA v roku 2017.
Kaper

Kaper môže byť:
Vegas Golden Knights

Vegas Golden Knights je hokejový klub NHL sídliaci v Paradise v americkom štáte Nevada. Hrá v Pacifickej divízii Západnej konferencie.
História.
V roku 2017 sa rozhodla Národná hokejová liga vyhovieť žiadosti tímu o vstupe do NHL. 
Názov tímu obsahuje Knights, v preklade Rytieri, pretože v Las Vegas sídli oddiel Americkej vojenskej akadémie nazývaný Čierni rytieri, ale aj preto, lebo rytieri sú symbolom bojovnosti. Foley chcel nazvať jeho tím Black Knights, teda Čierni rytieri, no plány zlyhali po odvolaní sa spomínanej inštitúcie. Foley nechcel, aby sa mužstvo volalo Vegas Knights, pretože názov Knights už malo kanadské mužstvo London Knights. Golden, teda Zlatí, bolo pridané do názvu tímu, pretože ide o najvzácnejší kov, ale tiež preto, lebo Nevada je najproduktívnejším štátom v rámci zlata v USA. Z Las Vegas sa tak stalo len Vegas, pretože názov tímu pozostávajúci zo 4 slov by bol jednoducho príliš dlhý.
Mužstvo nemuselo budovať mládež na to, aby sa rozbehli. NHL vymyslela tzv. Expansion Draft, ktorý fungoval nasledovne: každé z 30 mužstiev NHL mohlo napísať zopár hráčov na listinu voľných hráčov. Vegas Golden Knights si neskôr volili z listiny svojich hráčov. Hneď v úvodnej sezóne podpísalo zmluvu s klubom 43 hráčov.
V doteraz jedinej sezóne v NHL Vegas excelovali, keď počas základnej časti premohli v tabuľke divízie všetkých 7 súperov a ovládli tak nielen divíziu, ale aj konferenciu. V play-off sa im podarilo ľahko prebojovať až do finále konferencie, kde zvíťazili. Vo finále o Stanley Cup dokonca najprv viedli, no napokon podľahli Capitals pri ich prvom ligovom titule 4-1 na zápasy.
Georg Gänswein

Georg Gänswein (* 30. júl 1956, Ühlingen-Birkendorf, Nemecko) je nemecký rímskokatolícky arcibiskup, titulárny arcibiskup sídla Urbs Salvia, emeritný prefekt Pápežského domu a v rokoch 20052022 osobný sekretár emeritného pápeža Benedikta XVI.
Dňa 19. decembra 1982 prijal diakonskú vysviacku a dňa 31. mája 1984 kňazskú vysviacku z rúk arcibiskupa Freiburgu im Breisgau Mons. Oskara Saiera. V roku 2000 mu pápež sv. Ján Pavol II. udelil titul "monsignor - Kaplán Jeho svätosti".
Od roku 2003 bol osobným sekretárom kardinála Josepha Ratzingera, prefekta Kongregácie pre náuku viery v Ríme a dekanom Kolégia kardinálov. Sekretárom naďalej zostal aj v roku 2005 po zvolení kardinála Ratzingera za pápeža Benedikta XVI. Po rezignácií pápeža Benedikta XVI. v roku 2013 sa obaja presťahovali do Kláštora Panny Márie, Matky Cirkvi vo Vatikáne, v ktorom Benedikt XVI. ako emeritný pápež žil až do svojej smrti 31. decembra 2022.
Benedikt XVI. ho dňa 7. decembra 2012 vymenoval za prefekta Pápežského domu vo Vatikáne a titulárneho arcibiskupa sídla Urbs Salvia.
Biskupskú vysviacku prijal na Slávnosť Zjavenia Pána dňa 6. januára 2013 v Bazilike sv. Petra vo Vatikáne. Vysvätil ho pápež Benedikt XVI. spolu so spolusvätiteľmi kardinálom Tarcisiom Bertone SDB, štátnym sekretárom Vatikánu a kardinálom Zenonom Grocholewskim, prefektom Kongregácie pre katolícku výchovu.
31. augusta 2013 ho pápež František potvrdil vo funkcii prefekta pápežského domu.
Kostimulácia

Kostimulácia je proces, ktorý sa vyskytuje pri aktivácii imunitného systému. Prebieha pri aktivácii T-lymfocytov a je nevyhnutný pre vývoj špecifickej imunitnej odpovedi. Ide o antigén nešpecifický signál, bez ktorého nedôjde k správnej aktivácii imunitnej odpovede .
T-bunka.
Na to aby T-bunky boli plne aktívne a funkčné potrebujú 2 signály. Prvý signál, ktorý dostanú je antigén špecifický. Pri tomto dochádza k pomerne dlhej interakcii T-bunky a antigén prezentujúcej bunky (APC) prostredníctvom mnohých T-bunkových receptorov (TCR) a MHC peptidových komplexov. . Pri druhom signále začnú T-lymfocyty s príslušnou špecifitou proliferovať . 
Molekuly zahrnuté v kostimulácii sú pomerne dobre preskúmané (Obr. 1). Medzi najlepšie preštudované patria molekuly B7-2 (CD86) na APC a CD28 na T-bunke. Interakcia medzi týmito molekulami vedie k stimulácii T-bunky. Ak dôjde k naviazaniu CTLA-4 molekuly na aktivovanej T-bunke na B7-1 (CD80) na APC dôjde k inhibícii imunitnej odpovede, čo je dôležité pre ukončenie imunitnej odpovede keď už nie je potrebná. Ďalšie molekuly zahrnuté v kostimulácii sú ICOS a ICOS-L, ktoré riadia skôr polarizáciu T-lymfocytov. OX40 a OX40L významná úloha v imunite a tolerancii. Existujú rôzne rodiny kostimulačných molekúl . 
B-bunka.
B-bunky rozpoznávajú antigén rôznymi spôsobmi. Prvý spôsob je rozpoznanie cez B-bunkové receptory (BCR). B-bunka dokáže prezentovať antigén cez MHC II molekuly. Ďalší signál pochádza od T-bunky. Pri tejto interakcii dochádza k naviazaniu molekúl CD40 na B-bunke a CD40L na T-bunke. Tento signál je potrebný na prežitie a proliferáciu B-bunky.Kostimulácia môže prebiehať aj prostredníctvom komplementových receptorov. Komplex, ktorý vznikne pri tomto procese ja nazýva koreceptorový komplex a zvyšuje senzitivitu voči antigénu, čo v tomto prípade sú väčšinou mikróby.
Využitie v terapii.
Blokácia kostimulačných signálov sa dá využiť aj v klinickej praxi. Príkladom je Belatacept, čo je selektívny blokátor kostimulácie, ktorý sa využíva ako prevencia rejekcie orgánu pri transplantácii obličky . Ďalšia možnosť je Abatacept, čo je proteín, ktorý selektívne moduluje aktiváciu naivných T-buniek, čo ovplyvňuje imunitnú odpoveď a má vplyv na skorý vývoj reumatickej artritídy .
Žibrica

Žibrica môže byť:
Oppo

Oppo Electronics Corporation (po čínsky: 广东 欧珀 移动 通信 有限公司, pchin: Guǎngdōng ōupò yídòng Tongxin yǒuxiàn gōngsī), krátko Oppo, je čínsky výrobca spotrebnej elektroniky založený v roku 2001 so sídlom v meste Dongguan. Oppo mal piaty najväčší podiel na svetovom trhu mobilných telefónov po výrobkoch Samsung, Apple, Huawei a Xiaomi v roku 2017.
Proxima Centauri b

Proxima Centauri b (iné názvy: Proxima b, Alpha Centauri Cb) je extrasolárna planéta obiehajúca v obývateľnej zóne červeného trpaslíka Proxima Centauri, ktorá je najbližšou hviezdou k Slnku a súčasť trojhviezdneho systému. je vzdialená asi 4,2 svetelných rokov (1,3 parsekov, 40 triliónov km) od Zeme v súhvezdí Kentaur. Je to najbližšie objavená extrasolárna planéta k slnečnej sústave.
Proxima Centauri b obieha okolo svojej hviezdy vo vzdialenosti zhruba 0,05 AU s dobou obehu cca 11,2 pozemských dní. Jej odhadovaná hmotnosť je 1,3 krát väčšia ako zemská. Jej planetárna obývateľnosť nebola zistená, ale je nepravdepodobná, pretože planéta je vystavená hviezdnemu vetru s tlakom viac ako 2000 krát väčším ako na Zemi zo slnečného vetra.
Objav planéty oznámila European Southern Observatory v auguste 2016. Planétu objavili pomocou metódy radiálnej rýchlosti, keď periodický Dopplerov jav posúva spektrálnu čiaru svetla domovskej hviezdy. Podľa týchto výsledkov sa radiálna rýchlosť domovskej hviezdy relatívne k Zemi mení s amplitúdou približne 2 metre za sekundu. Podľa Guillema Anglada-Escudého, dáva vzdialenosť k Zemi príležitosť na robotické preskúmanie planéty s projektom Starshot alebo prinajmenšom „v nadchádzajúcich storočiach“.
Bez známeho uhlu sklonu dráhy je presná hmotnosť Proxima Centauri b neznáma. Ak je jej dráha na úplnom okraji, tak má hmotnosť 1,27 (+0,19, −0,17) hmotnosti Zeme. Štatisticky je 90 % šanca, že planéta má hmotnosť menej ako 8,1 (+1,2, −1,0) hmotnosti Zeme.
Messénske vojny

Messénske vojny boli ozbrojené konflikty v starovekom Grécku, ktoré spočiatku viedla Sparta s cieľom podmaniť si Messéniu, a neskôr jej obyvateľstvo za svoje oslobodenie.
Podľa antickej tradície zviedli Sparťania s Messénčanmi už v rannom (archaickom) období dve dlhé vojny. Prvá messénska vojna sa udiala najpravdepodobnejšie v druhej polovici 8. storočia pred Kr. Messénčania sa vraj za vojenskej pomoci Arkádie, Argu a Sikyónu spartskému náporu dlho bránili, ale Sparťania, ktorí obdržali vojenskú pomoc od Korintu, však nakoniec zvíťazili a územie Messénie (zrejme len jej centrálnu planinu) začlenili k spartskému štátu. Roľnícke obyvateľstvo usadené v údolí rieky Pamisos sa dostalo do postavenia heilótov a ostatní sa stali perioikmi (boli to prevažne potomkovia pôvodného achajského obyvateľstva v priľahlom území Messénie).
Približne v polovici 7. storočia pred Kr. vypukla druhá messénska vojna. Ohlasom jej priebehu sú verše básnika Tyrtaia, v ktorých vyzýva Sparťanov k boju proti Messénčanom, ktorí sa snažili zbaviť spartskej nadvlády. Hlavná tiaž v týchto bojoch spočívala na ťažkoodencoch. Sparťania odpor Messénčanov zlomili až po ťažkých bojoch a podmanili si celé ich územie.
V 60. rokoch 5. storočia pred Kr. vypuklo v Sparte povstanie heilótov, ktorého hlavné ťažisko bolo na území Messénie. Toto povstanie býva preto označované ako tretia messénska vojna. Aj tentokrát Sparťania zvíťazili. Messénia získala samostatnosť až o storočie neskôr (60. roky 4. storočia pred Kr.) v dobe tébskej hegemónie v Grécku.
Svetový pohár vo vodnom póle mužov 2018

Svetový pohár vo vodnom póle mužov 2018 bol v poradí 16. turnaj svetového pohára vo vodnom póle mužov, ktoré organizuje Medzinárodná plavecká federácia (FINA). Konal sa v Berlíne, v Nemecku v dňoch od 11. do 16. septembra 2018, za účasti 8 tímov. Nováčikom podujatia bolo družstvo Japonska. Nemecko organizovalo mužský svetový pohár tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1985 (v Duisburgu) a 1989 (v Západnom Berlíne). Zápasy sa odohrali v Schwimm- und Sprunghalle im Europasportpark s kapacitou 4 000 miest. Titul získalo , ktoré vo finálovom zápase zvíťazilo nad .
Tento turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Majstrovstvá sveta 2019, ktoré organizuje Čína. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá sa pred žrebovaním do skupín rozdelili do nasledovných výkonnostných košov:
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FINA v roku 2017.
Fúzatka trstinová

Fúzatka trstinová (iné názvy: sýkorka fúzatá, fúzatka trsťová; lat. "Panurus biarmicus") je kozmopolitný druh z čeľade fúzatkovité. Obýva južnú časť Palearktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov fúzatka trstinová patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia má neznámy, kolísavý trend. 
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 150 - 400, zimujúcich jedincov 500 - 1500. Veľkosť populácie vykazuje "výrazný nárast" viac ako o 50%, druh je "fluktuujúci". Veľkosť územia, na ktorom sa vyskytuje, vykazuje "mierny nárast" o 20 do 50%. Ekosozologický status v roku 1995 "V" - zraniteľný. V roku 1998 "LR:nt" - menej ohrozený druh, "nt" - takmer ohrozený taxón. V roku 2001 "LR" - menej ohrozený. V roku 2014 "NT* D1" - takmer ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status. 
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 2000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Alkylová skupina

Alkylová skupina alebo len alkyl je uhľovodíkový zvyšok, jednoväzbový radikál vznikajúci odštiepením vodíka od jedného z uhľovodíkov. Jeho všeobecný vzorec je CnH2n+1. Pokiaľ vznikol z cyklického uhľovodíka, nazýva sa cykloalkyl. Cykloalkylové skupiny majú všeobecný vzorec CnHn-1. Alkyly sa zvyčajne nevyskytujú osamotene, ale ako súčasť iného uhľovodíkového reťazca. Najjednoduchší alkyl sa nazýva metyl (CH3–) a je odvodený od metánu. V štruktúrnych vzorcoch sa ako všeobecné označenie pre alkyly používa písmeno R.
Alkylová skupina označuje nearomatické uhľovodíkové zvyšky. Aromatické uhľovodíkové skupiny sa potom označujú ako arylová skupina.
Názvoslovie.
Názov alkylu je odvodený od uhľovodíka, z ktorého vznikol, pričom jeho koncovka -án sa mení na -yl. Napríklad: metán - metyl, cyklopropán - cyklopropyl, izobután - izobutyl, a tak ďalej. Pokiaľ bol vodík odštiepený z uhlíka, ktorého číslo v očíslovanom reťazci nebolo 1, tak sa k názvu prídava ešte lokant, napríklad prop-2-yl má vodíkový atóm odštiepený z druhého uhlíka v reťazci. Pre podobné prípady u krátkych reťazcov často existujú triviálne názvy (napríklad prop-2-yl sa nazýva i izopropyl).
Pokiaľ sa od daného uhľovodíka odštiepi viac než jeden vodík, ponecháva sa pôvodný názov uhľovodíka (napr. bután) a pridáva sa k nemu číselná predpona podľa toho, koľko vodíkov sa odštiepilo, a za ňu koncovka -yl (napr. butándiyl pokiaľ sa odštiepili 2 vodíky, butántriyl pokiaľ sa odštiepili 3 vodíky, a tak ďalej). Medzi názov uhľovodíka a číselnú predponu môžeme takisto umiestniť číselný lokant pre upresnenie (napríklad: bután-1,4-diyl, pokiaľ sa vodíky odštiepili z 1. a 4. uhlíku).
Tabuľka názvov predpon odvodených od prvých dvanástich alkánov:
Alkylové katióny, anióny a radikály.
Aj keď sú alkyly väčšinou súčasťou inej zlúčeniny, môžu sa vyskytnúť aj samostatne. Samostatné alkyly sa môžu vyskytovať ako
Väčšina alkylových voľných radikálov kvôli svojej vysokej reaktivite rýchlo zaniká, niektoré sú však pomerne stabilné. Karbokatióny sa zvyčajne pripravujú pomocou superkyselín, karbanióny pomocou silných zásad a radikály alkylov zvyčajne pomocou fotochemických reakcií.
Canoe polo na Ázijských hrách 2018

Canoe pólo na Ázijských hrách 2018 bol canoepólový turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2018. Išlo o demonštračný šport, preto sa z neho medaily nezapočítavali do medailovej tabuľky krajín. Konal sa v Palembangu, v Indonézii v dňoch od 27. do 29. augusta 2018, za účasti 8 mužských a 7 ženských tímov. Canoepolový turnaj mal na hrách premiéru a s ambíciou dostať sa na Ázijské hry 2022 v Chang-čou už ako oficiálny šport. Zápasy sa odohrali v Jakabaring Sport City Swimming Pool s kapacitou 1 000 divákov.
V mužskej kategórii získalo titul , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . U žien získal titul , ktorý vo finále vyhral nad .
Pastier ružový

Pastier ružový alebo škorec ružový (lat. "Pastor roseus") je spevavec a patrí do čeľadi škorcovité. Obýva centrálnu Palearktídu. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov pastier ružový patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy, pretože nie je isté, ako vplývajú zmeny biotopu na veľkosť populácie. V Európe je trend kolísavý.
Výskyt a stav na Slovensku.
Posledných 20 rokov 20. storočia sa vzácne zatúlali v jarnom období aj na Slovensko, invázie boli v rokoch 1984, 1994 a 1995.
Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia S - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Žitavská pahorkatina

Žitavská pahorkatina je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Tvorí ju územie medzi riekami Žitava a Nitra, zo severu ju ohraničuje Tribeč a Pohronský Inovec.
Vymedzenie.
Podcelok leží v strednej časti Podunajskej pahorkatiny a vytvára trojuholník územia, ktorý sa dá približne vymedziť mestami Nitra, Zlaté Moravce a obcou Maňa. Na západe ju ohraničuje Nitrianska niva, na juhovýchode Žitavská niva, severovýchodný okraj vymedzuje Pohronský Inovec a jeho podcelky Veľký Inovec a Lehotská planina. Severný a severozápadný okraj tvorí pohorie Tribeč a jeho podcelky Rázdiel, Veľký Tribeč, Jelenec a Zobor.
Chránené územia.
Na území Žitavskej pahorkatiny leží maloplošné chránené územie Klasovský park a Topoľčiansky park.
Osídlenie.
Najvýznamnejšími mestskými sídlami v oblasti sú Nitra a Zlaté Moravce, v oblasti však leží niekoľko významných archeologických nálezísk pravekých a ranostredovekých osídlení, vrátane veľkomoravských dvorcov a hradísk. Medzi architektonické unikáty patrí predrománsky Kostolík svätého Juraja v Kostoľanoch pod Tribečom a vinohradnícky zaujímavé okolie Topoľčianok s kaštieľom a cenným zámockým parkom.
Doprava.
Severnou časťou pahorkatiny vedie z krajského mesta Nitra na Zlaté Moravce medzinárodná cesta E 58 v trase rýchlostnej cesty R1 a tiež cesta I/65 (Nitra – Žiar nad Hronom). Centrálnou časťou pahorkatiny vedie cesta I/51 (Nitra – Levice). Železničná doprava je zastúpená regionálnymi traťami Leopoldov – Kozárovce a Nové Zámky – Zlaté Moravce.
Kyselina difluóroctová

Kyselina difluóroctová je organická zlúčenina, ktorá patrí medzi halogénkarboxylové kyseliny, to je derivát kyseliny octovej, v ktorej metylovej skupine sú dva atómy vodíka nahradené fluorovými atómami. V roztokoch vytvára difluoroctánové katióny. Kyselina difluóroctová sa dá použiť k priamej difluórmetylácii, väzieb medzi vodíkom a uhlíkom.
Kuter (loď)

Kuter (anglicky: "cutter") je názov používaný pre menšie až stredne veľké lode s rôznymi účelmi, na prepravu osôb, menšieho nákladu, rybársky kuter, kuter pobrežnej stráže apod. Tieto lode sa používali väčšinou iba pre plavbu v blízkosti pobrežia alebo na dolnom toku veľkých riek, pre plavbu na otvorenom mori neboli vhodné. V dnešnej dobe bývajú tieto lode poháňané spaľovacím motorom, v minulosti boli poháňané parným strojom alebo to boli plachetnice poháňané silou vetra. Názov plavidla pochádza z anglického slovesa "to cut (rezať)" a teda znamená že "reže" vlny.
Vývoj kutra.
Tento typ plavidla bol vyvinutý v anglickom prostredí približne v polovici 18. storočia ako malé jednosťažňové plavidlo určené pre plavbu na mori. Tento pôvodný kuter mal aj rahnové plachty a nazýva sa "námorný kuter". Mohutnosť oplachtenia zvyšoval dlhý čeleň, uložený takmer vodorovne.
Vo vojnovom námorníctve bol vyžívaný na kuriérske účely a tiež ako hliadkové plavidlo najmä v pobrežných vodách. Kutre boli tiež využívané ako člny na veľkých vojnových lodiach (hlavne v období napoleonských vojen). 
Pôvodne vzhľadom na veľkosť lode komplikované oplachtenie bolo v priebehu času zjednodušené pre ľahšie ovládanie. Zmizli rahnové plachty a kutre z obdobia konca 19. storočia disponovali "oplachtením škunerového typu". V porovnaní s inými loďami podobnej veľkosti mal kuter kýl, hlbší ponor a previsnutú kormu. 
Po zjednodušení oplachtenia bol obľúbený pre svoje plavebné a manévrovacie schopnosti a veľkú plochu oplachtenia, ktorá však bola ľahko ovládateľná. Vďaka týmto vlastnostiam bolo mnoho rybárskych lodí vybavených oplachtením podľa vzoru kutra a kuter samotný bol využívaný na mnohé účely, ako napríklad rybárska, športová, colná či nákladná loď. Kuter bol tiež využívaný aj po prechode na parný a motorový pohon.
Ako kuter dnes označujeme niektoré druhy jácht, ktoré majú jeden sťažeň a viac ako jednu kosatku. Oplachtené kutre sú dodnes využívané na účely výcviku.
Žitavská niva

Žitavská niva je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Tvorí ju územie v blízkosti rieky Žitava.
Vymedzenie.
Podcelok leží východne od centrálnej časti Podunajskej pahorkatiny a vytvára pás územia popri rieke Žitava. Na severe a severozápade ju ohraničuje Nitrianska pahorkatina, v južnej časti nadväzuje Nitrianska niva. Juhovýchodným smerom pokračuje Podunajská pahorkatina podcelkom Hronská pahorkatina a na severovýchode na krátkom úseku susedí Veľký Inovec, podcelok Považského Inovca.
Chránené územia.
Na území Žitavskej nivy ležia maloplošné chránené územia:
Doprava.
Severojužným smerom vedie nivou cesta II/511 (Topoľčianky – Dvory nad Žitavou), v severnej časti ju križuje medzinárodná cesta E 58 v trase rýchlostnej cesty R1 a tiež cesta I/65 (Nitra – Žiar nad Hronom). V južnej časti vedie cesta I/51 (Nitra – Levice). Nivou vedie železničná trať Nové Zámky – Zlaté Moravce, ktorú v severnej časti križuje trať Leopoldov – Kozárovce.
Racing Point

BWT Racing Point F1 Team, v roku 2019 navývaný SportPesa Racing Point F1 Team, je tím Formuly 1 so sídlim v Silverstone v Spojenom kráľovstve. Tím vznikol v auguste 2018 potom, čo konzorcium podnikateľov na čele s Lawrencom Strollom, otcom jazdca Formuly 1 Lanca Strolla, kúpilo majetok vtedajšieho tímu Sahara Force India F1 Team. Tím, vtedy nazývaný Racing Point Force India F1 Team, odjazdil svoje prvé preteky počas Veľkej ceny Belgicka 2018.
Súčasnými jazdcami sú Sebastian Vettel a Lance Stroll.
História.
Vznik tímu.
Pôvod tímu siaha do čia tímu Jordan Grand Prix, ktorý pretekal v F1 od roku 1991. Počas svojho dlhoročného pôsobenia tím Jordan získal v roku 1999 štyri víťazstvá a tretie miesto v majstrovstvách o pohár konštruktérov. Tím mal však finančné problémy a začiatkom roka 2005 Eddie Jordan tím predal skupine Midland.
Tím Midland F1 Racing pôsobil v F1 dva roky, no nebol úspešný a majiteľ Alex Shnaider ho následne predal Spykeru počas roka 2006.
Tím Spyker F1 získal body v roku 2007 a krátko viedol preteky Veľkej ceny Európy 2007, no opäť sa dostal do finančných problémov a bol predaný indickému podnikateľovi Vijayovi Mallyovi a Michielovi Molovi. Tí odkúpili tím Skyper za 88 miliónov Eur a premenovali ho na Force India F1.
Počas júla 2018 bol tím uvalený do nútenej správy. Majetok tímu kúpilo konzorcium investorov zo spoločnosti Racing Point UK Ltd., na čele s Lawrencom Strollom. Tak vznikol nový konštruktér, ktorý vstúpil do F1 od Veľkej ceny Belgicka 2018. Pôvodný tím Force India prišiel o všetky získané body v pohári konštruktérov, pričom jazdcom boli body ponechané. Keďže počas sezóny nebolo možné zmeniť názov šasi Force India a zároveň s ním pretekať, nový konštruktér si ponechal rovnaký názov, teda Force India.
2018.
Počas svojej prvej Veľkej ceny v Belgicku sa jazdci kvalifikovali na treťom a štvrtom mieste, vďaka dažďu, ktorý sa spustil počas kvalifikácie. V pretekoch sa jazdcom podarilo dosiahnuť piate a šieste miesto, čím sa po prvých pretekoch posunuli z desiateho miesta v pohári konštruktérov na deviate, pričom značne predbehli Williams. Vo Veľkej cene USA skončil Ocon ôsmy, no následne bol diskvalifikovaný za prekročenie povolených limitov prietoku paliva počas prvého kola. V úvodnom kole Veľkej ceny Singapuru Peréz kolidoval s Oconom, ktorý následne už nemohol pokračovať v závode, a neskôr mal Peréz kolíziu aj so Sirotkinom. V celkovom poradí skončil tím na siedmom mieste s 52 bodmi.
2019.
V roku 2019 Ocona vymenil Lance Stroll, syn akcionára tímu Lawrenca Strolla.
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 2018

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 2018 bol v poradí 19. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 9.30. septembra v deviatich mestách Talianska a Bulharska: Rím, Assago, Bari, Bologna, Florencia, Turín, Sofia, Ruse a Varna, za účasti 24 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Slovinska. Prvýkrát tak turnaj majstrovstiev sveta spoluhostili dve krajiny. Taliansko organizovalo mužský svetový šampionát tretíkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1978 a 2010; Bulharsko zasa organizovalo toto podujatie v roku 1970. Titul obhájilo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .
FIVB pridelila Taliansku a Bulharsku právo hostiť MS 2018 vo švajčiarskom Lausanne 9. decembra 2015. O dva roky neskôr sa rozhodlo aj o deviatich organizátorských mestách so záverečnými zápasmi v Turíne.
Nasadenie do výkonnostných košov.
FIVB nasadila pred žrebovaním do skupín, ktoré sa uskutočnilo 30. novembra 2017, družstvá do nasledujúcich výkonnostných košov, v ktorých zohľadnila organizátorské družstvá a umiestnenie vo svetovom rebríčku:
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k 7. júlu 2017.
Výsledky.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Skupina D.
&lt;br&gt;
2. fáza.
Skupina E.
&lt;br&gt;
Skupina F.
&lt;br&gt;
Skupina G.
&lt;br&gt;
Skupina H.
&lt;br&gt;
3. fáza.
Skupina I.
&lt;br&gt;
Skupina J.
&lt;br&gt;
Play-off.
&lt;br&gt;
Európska tchoukballová federácia

Európska tchoukballová federácia (), skr. ETBF, je európska športová organizácia, ktorá zastrešuje európsky tchoukball. Vznikla v roku 2014 vo švajčiarskom meste Neuchâtel. Na jej čele stojí od roku 2014 Talian Chiara Volonte. V roku 2018 združovala 13 národných tchoukballových federácií. ETBF sa stala treťou kontinentálnou federáciou (po APTBF a CAT) a spolu s ďalšími je členom Medzinárodnej tchoukballovej federácie (FITB). Najvyšším a jediným zákonodárnym organóm federácie je Valné zhromaždenie ETBF.
História.
ETBF vznikla v 29. marca 2014 na základe dohody európskych členov Medzinárodnej tchoukballovej federácie vo švajčiarskom Neuchâteli. Na stretnutí sa navrhli aj členovia Výkonného výboru, ktorí boli neskôr aj riadne odhlasovaní. Už v tom istom roku prebrala nová federácia organizačné povinnosti pri konaní európskeho kontinentálneho turnaja národných družstievMajstrovstiev Európy 2014 v nemeckom meste Radevormwald. 
Medzi siedmich zakladajúcich členov ETBF patrili: Česko, Francúzsko, Nemecko, Rakúsko, Spojené kráľovstvo, Švajčiarsko a Taliansko.
Astrid Švédska

Astrid Švédska (* 17. november 1905, Štokholm, Švédsko† 29. august 1935, Küssnacht, Švajčiarsko) z dynastie Bernadotte bola ako manželka Leopolda III. belgickou kráľovnou.
Životopis.
Narodila sa ako tretia, najmladšia, dcéra zo štyroch detí princa Karola, syna kráľa Oskara II., a jeho manželky, dánskej princeznej Ingeborg, dcéry Frederika VIII. Jej sestra Marta sa vydala za nórskeho korunného princa Olafa V.
Manželstvo a potomkovia.
4. novembra 1926 sa v Štokholme vydala za belgického následníka trónu a neskoršieho kráľa Leopolda III. (* 1901† 1983), najstaršieho syna kráľa Alberta I. a Alžbety Gabriely Bavorskej. Z ich šťastného manželstva vzišli tri deti:
Tragická smrť.
Dňa 29. augusta 1935 stratil kráľ Leopold na kľukatej ceste v blízkosti Villy na brehoch Lucernského jazera vo Švajčiarsku vládu nad svojím vozidlom a ten sa zrútil niekoľko metrov z prudkého svahu vodného koryta. Kráľovná, ktorá bola v očakávaní štvrtého potomka, bola pri nehode vymrštená z vozidla proti jednému zo stromov. Skonala v náručí manžela na ťažké poranenia.
Pri pohrebe v kráľovskej hrobke Kostola milosrdnej Panny v Laekene, mestskej časti Bruselu bola jej hlava v obväzoch. Leopold zakázal v záujme ich troch detí, aby sa o Astrid len prehovorilo a nechal jej komnatu nedotknutú a ochraňoval skalu postriekanú jej krvou.
Mesto Küssnacht venovalo Leopoldovi pozemok na ktorom sa nehoda odohrala. Panovník tam dal vybudovať Astridinu kaplnku ako jej pomník.
Bývalé belgické kasárne "Camp Astrid" nesú jej meno.
Hronská niva

Hronská niva je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Tvorí ju územie v blízkosti rieky Hron, medzi Tlmačmi a Štúrovom. Východný okraj strednej časti zaberá geomorfologická časť Sikenická mokraď.
Vymedzenie.
Podcelok sa nachádza vo východnej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá pás územia popri rieke Hron, južne od mesta Tlmače. Na severe ju ohraničujú Štiavnické vrchy s podcelkami Hodrušská hornatina a Kozmálovské vŕšky, západným smerom leží rozsiahla Hronská pahorkatina. Juhovýchodný okraj v blízkosti ústia lemuje pohorie Burda a východným smerom pokračuje krajinný celok Ipeľskou pahorkatinou.
Chránené územia.
Na území Hronskej nivy ležia maloplošné chránené územia:
Doprava.
Severojužným smerom vedie nivou cesta I/76 (Tlmače – Štúrovo), ktorú pri Leviciach križuje cesta I/51 (Nitra – Hontianske Nemce) a pri Šarovciach cesta I/75 (Nové Zámky – Lučenec). V južnej časti vedie cesta I/63 (Komárno – Ostrihom). Severnou časťou územia vedie železničná trať Nové Zámky – Zvolen, na ktorú nadväzuje trať Štúrovo – Levice. V stanici Čata ústí tiež trať zo Zvolena.
Čenkovská niva

Čenkovská niva je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Tvorí ju územie v blízkosti rieky Dunaj, medzi Močou a Štúrovom. Južný okraj ohraničuje rieka a štátna hranica s Maďarskom.
Vymedzenie.
Podcelok sa nachádza v juhovýchodnej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá pás územia popri rieke Dunaj. Na území Slovenska susedí len s Hronskou pahorkatinou.
Chránené územia.
Na území Čenkovskej nivy ležia maloplošné chránené územia:
Doprava.
Južným okrajom vedie nivou cesta I/63 (Komárno – Štúrovo).
Satanovo sedlo

Satanovo sedlo (, ) je sedlo vo Vysokých Tatrách na Slovensku. 
Polohopis.
Nachádza sa v rázsoche Hrebeňa bášt odbočujúcej z hlavného tatranského hrebeňa medzi vrcholmi Satan () na juhu a Diablovinou () na severe. Východné svahy spadajú do Mengusovskej doliny a západné do Mlynickej doliny. Sedlo prechádza skalným oknom vytvoreným spadnutým žulovým pilierom na úzku rozsadlinu.
Prvé známe výstupy.
Prvý evidovaný výstup vykonali turista Jan G. Pawlikowski a horský vodca Maciej Sieczka okolo roku 1880 pri svojom prvovýstupe na Satan. Takmer isto tadiaľto ale prešli už skôr hľadači kryštálov a drahých kameňov, prípadne lovci kamzíkov. Prvý zimný výstup na Satanovo sedlo patrí dvojici Oskar E. Meyer a Meyerová 28. marca 1913. 
Prvý tadiaľto prešiel Ferencz Barzca 23. júla 1913.
Breslava

Breslava môže byť:
Hron (rozlišovacia stránka)

Hron môže byť:
Rudava

Rudava môže byť:
Chloral

Chloral (takisto aj trichlóracetaldehyd a trichlóretanal) je organická zlúčenina. Z hľadiska štruktúry sa jedná o aldehyd. Je to bezfarebná olejovitá kvapalina, ktorá sa dá miešať z mnohými inými rozpúšťadlami. Pri zmiešaní s vodou vzniká chloralhydrát.
Výroba.
Priemyselne sa vyrába pomocou chlorácie acetaldehydu alebo etanolu. Ako katalyzátor sa pri tejto reakcii zvykne používať chlorid antimonitý&lt;br&gt;
H3CCHO + 3 Cl2 + H2O → Cl3CCH(OH)2 + 3 HCl&lt;br&gt;
4 Cl2 + C2H5OH + H2O → Cl3CCH(OH)2 + 5 HCl&lt;br&gt;
Kedže týmito reakciami vzniká chloralhydrát nie chloral je potrebné ho ešte dehydratovať, čo sa robí pomocou koncentrovanej kyseliny sírovej. Predtým sa však ešte musí vzniknutý chloralhydrát oddeliť od zmesi reakčných produktov pomocou destilácie. Po jeho oddestilovaní sa zmieša s kyselinou sírovou, ktorá z neho odštiepi vodu a tá sa dá od takto vzniknutého chloralu oddeliť spolu s kyselinou sírovou ako ťažšia vrstva. Oddelený chloral sa následne dá oddeliť frakčnou destiláciou.&lt;br&gt;
Cl3CCH(OH)2 → Cl3CCHO + H2O
Reakcie.
Cl3CCHO + H2O → Cl3CCH(OH)2&lt;br&gt;
Cl3CCHO + 2 C6H5Cl → Cl3CCH(C6H4Cl)2 + H2O&lt;br&gt;
Túto reakciu prvýkrát popísal v roku 1874 rakúsky chemik Othmar Zeidler. Okrem toho sa z chloralhydrátu takisto vyrába herbicíd metoxychlór.&lt;br&gt;
Cl3CCHO + NaOH → Cl3CH + HCOONa&lt;br&gt;
Bezpečnosť.
Chloral a chloralhydrát majú také isté fyziologické účinky, pretože chloral po vstupe do tela okamžite hydratuje a vzniká chloralhydrát. Aj keď ani jedna z týchto látok nepredstavuje v malých množstvách nebezpečentvo, bolo zistené, že LC50 pre štvorhodinové vystavenie sa výparom je 440 mg/m3.
Ipeľská niva

Ipeľská niva je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Tvorí ju územie v blízkosti rieky Ipeľ a Štiavnica, medzi mestami Šahy a Štúrovo. 
Vymedzenie.
Podcelok sa nachádza na juhovýchodnom okraji Podunajskej pahorkatiny a zaberá pás územia popri rieke Ipeľ a dolného toku Štiavnice. Juhovýchodný a východný okraj vymedzuje štátna hranica s Maďarskom, zväčša vedúca korytom Ipľa. Severovýchodným smerom nadväzuje na krátkom úseku Ipeľská kotlina (podcelok Juhoslovenskej kotliny) a Bzovícka pahorkatina (podcelok Krupinskej planiny). Západným smerom pokračuje krajinný celok Ipeľskou pahorkatinou.
Doprava.
Severojužným smerom vedie východným okrajom nivy európska cesta 77 (Zvolen – Budapešť) v trase cesty I/66 (Zvolen – Šahy), ktorú pri Horných Semerovciach križuje cesta I/75 (Nitra – Hontianske Nemce). V blízkosti Ipľa vedie z Demandíc do Štúrova cesta II/564, no tiež železničná trať Zvolen – Čata.
Reflexológia

Reflexológia môže byť:
Africká kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 2018

Africká kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 2018 bola africká kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov, ktorú organizuje Africká volejbalová konfederácia (CAVB), pre postup na MS 2018. Prebiehala od 20. mája do 29. októbra 2017 a zúčastnilo sa jej 20 družstiev (pričom ďalších 14 sa pred jej začatím odhlásilo), ktoré súťažili o 3 postupové miesta na záverečný turnaj MS v Taliansku a Bulharsku. 
Nasadenie družstiev a systém kvalifikácie.
Kvalifikácia pozostávala z 2 kôl: prvého a finálového kola. Pôvodne plánované 3 skupiny finálového kola, z ktorých víťazi mali postúpiť na na MS, boli kvôli nezáujmu hostiteľov skupín zrušené a nahradené turnajom Majstrovstiev Afriky 2017. CAVB nasadila v 1. kole družstvá podľa zemepisnej polohy krajín do jednotlivých zón CAVB, z ktorých 10 družstiev postúpilo na africký finálový turnaj.
Poznámky: 
Výsledky.
1. kolo.
Zóna 1.
&lt;br&gt;
Zóna 2.
Turnaj sa neorganizoval, a sa odhlásili z kvalifikácie.
Zóna 3.
&lt;br&gt;
Zóna 4.
&lt;br&gt;
Zóna 5.
&lt;br&gt;
Zóna 6.
&lt;br&gt;
Finálové kolo.
Finálové kolo tvoril turnaj Majstrovstiev Afriky 2017:
Bolívijské národné futsalové družstvo žien

Bolívijské národné futsalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Bolíviu v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Federación Boliviana de Fútbol" (FBF). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2009. Jeho najlepším výsledkom je bronzová medaila na Juhoamerických hrách v roku 2018.
Vrcholné podujatia.
Bolívijské družstvo sa predstavilo na 2 turnajoch juhoamerických majstrovstiev, prvýkrát v roku 2009. Na turnaji konanom v Brazílii zvíťazilo v zápase s a obsadilo konečné 6. miesto. O 8 rokov neskôr, v roku 2017 v Uruguaji, bodovalo v dvoch zápasoch. Zo základnej skupine však nepostúpilo a prehralo aj v zápase o 7. miesto s .
V roku 2018 sa zúčastnilo prvého futsalového turnaja na Juhoamerických hrách, ktoré organizovalo bolívijské mesto Cochabamba. Po výhrach nad a v jedinej hranej skupine obsadilo v tabuľke 3. mesto a získalo tak bronzové medaily.
Hronská pahorkatina

Hronská pahorkatina je geomorfologický podcelok Podunajskej pahorkatiny. Zaberá územie medzi riekami Žitava, Hron a Dunaj. 
Vymedzenie.
Podcelok sa nachádza východne od centrálnej časti Podunajskej pahorkatiny. Na severe Hronskú pahorkatinu ohraničujú Štiavnické vrchy s podcelkami Kozmálovské vŕšky a Hodrušská hornatina a pohorie Pohronský Inovec s podcelkom Veľký Inovec. Západným smerom leží Žitavská a Nitrianska niva, v juhozápadnej časti Podunajská rovina. Južnú hranicu vymedzuje rieka Dunaj so štátnou hranicou, v strednej časti sa nachádza Čenkovská niva. Východným smerom pokračuje Podunajská pahorkatina Hronskou nivou.
Delenie.
Krajinný podcelok sa delí na 7 častí:
Chránené územia.
Na území Hronskej pahorkatiny ležia maloplošné chránené územia:
Doprava.
Južným okrajom územia vedie cesta I/63 (Komárno – Štúrovo), strednou časťou cesta I/75 (Nové Zámky – Lučenec) a I/51 (Nitra – Hontianske Nemce) a severným okrajom i I/65 (Nitra – Nová Baňa) a európska cesta 58 v trase rýchlostnej cesty R1. Železničnú dopravu zastupujú trate Bratislava – Štúrovo, Nové Zámky – Zvolen, Štúrovo – Levice a Leopoldov – Kozárovce.
Škriekavec zlovestný

Škriekavec zlovestný alebo sojka zlovestná () je spevavec z čeľade krkavcovitých. Obýva boreálne ihličnatý les palearktídy od Nórska na východ v Sibíri. Južná hranica jeho areálu rozšírenia sa posúva na sever. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov škriekavec zlovestný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, najmä na južnej hranici svojho rozšírenia. Stavy v Európe sú stabilné.
Výskyt a stav na Slovensku.
Do strednej Európy sa zatúla veľmi vzácne. Zo Slovenska poznáme údaj z 19. storočia a dve pozorovania z 20. storočia. Pozorovanie 6. januára 1990 v pohorí Veľká Fatra bolo uznané Faunistickou komisiou. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia nie sú žiadne novšie záznamy
Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 žiadny. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "D" - ustupujúci druh.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Kormorán chochlatý

Kormorán chochlatý (lat. "Gulosus aristotelis", staršie "Phalacrocorax aristotelis") je veslonožec z čeľade kormoránovitých.Obýva morské pobrežie západnej palearktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kormorán chochlatý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, európska populácia klesla o 25% za obdobie troch generácií (26,4 roka).
Výskyt a stav na Slovensku.
Do roku 1999 bolo známe len jediné pozorovanie z 8. februára 1998 na rieke Dunaj v Bratislave. V roku 2000 bol opäť videný jeden dospelý kormorán chochlatý v Bratislave 22. decembra. Dňa 11. marca 2003 bol pravdepodobne ten istý jedinec zaznamenaný na dvoch miestach, aj na Váhu aj na Dunaji. Žiadne novšie pozorovania nie sú ani v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Slovenskej faunistickej komisii
 ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 – 1. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998, 2001 V roku 2014 žiadny. Európsky ochranársky status "SPEC4" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Lyskonoh ploskozobý

Lyskonoh ploskozobý () je druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Hniezdi v holarktíde. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov lyskonoh ploskozobý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej ako aj európskej populácie nie je známy, výskumom v severnej Amerike bol zistený za posledných 40 rokov štatisticky nevýznamný nárast, výskumná oblasť bola menšia ako 50% areálu tamojšieho rozšírenia druhu.
Výskyt a stav na Slovensku.
Lyskonoh ploskozobý je na Slovensku vzácnym zatúlancom. V 20. storočí bol pozorovaný len na východnom Slovensku, dvakrát na Senianskych rybníkoch, v oboch prípadoch v mesiaci september v rokoch 1980 a 1987 a raz na Chymských rybníkoch 21. júla 1996. V 21. storočí bol pozorovaný aj v iných častiach Slovenska. Na Sĺňave boli pozorované dva dospelé jedince 26. októbra 2002. V októbri 2010 bol pozorovaný mladý jedinec na mokrých poliach pri obci Gáň. Nezvyčajný nález uhynutého jedinca na prednej maske automobilu v okrese Poprad bol doložený v novembri v roku 2011. Posledné známe pozorovania sú z roku 2013, kedy bol pozorovaný jeden jedinec v auguste na lokalite Červeň (Breznička) a takisto jeden jedinec začiatkom septembra pri Trnovci nad Váhom na lokalite odkalisko Amerika. 
Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V rokoch 1998, 2001 a 2014 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Lyskonoh úzkozobý

Lyskonoh úzkozobý () je druh vtáka z čeľade Slukovité ("Scolopacidae"). Hniezdi v holarktíde. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov Lyskonoh úzkozobý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v Európe sú stabilné.
Výskyt a stav na Slovensku.
Lyskonoh úzkozobý patrí na Slovensku k pravidelným a nehojným migrantom.
Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V rokoch 1998, 2001 a 2014 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Kuter

Kuter môže byť:
Dragutin Gavrilović

Dragutin Gavrilović (* 25. máj 1882 – † 19. júl 1945) bol významný srbský a neskôr juhoslovanský vojenský dôstojník.
Životopis.
Gavrilović sa narodil v srbskom Čačaku v roku 1882. Po vyštudovaní vojenskej akadémie v roku 1901 až do 2. svetovej vojny slúžil v každom vojenskom konflikte, ktorého sa srbská armáda zúčastnila.
Preslávil sa predovšetkým svojimi činmi počas dramatického obliehania Belehradu rakúsko-uhorskou a nemeckou armádou v októbri 1915 v rámci 1. svetovej vojny. V Belehrade bola vtedy ponechaná malá časť srbskej armády, aby zdržala postupujúcich nepriateľov a umožnila bezpečný ústup Srbov ďalej na juh. 7. októbra, v prvý deň obliehania, velil Gavrilović, vtedy v pozícii majora, na sútoku Sávy a Dunaja 2. práporu 10. pluku srbskej armády spolu s oddielom belehradských žandárov a dobrovoľníkov zo Sriemu.
V skorých ranných hodinách začali rakúsko-uhorské jednotky útok naprieč oboma riekami, sériou srbských protiútokov však boli za cenu veľkých strát na oboch stranách zastavení na brehu Dunaja. Napriek tomu sa však situácia obkľúčených Srbov zásluhou obrovskej početnej prevahy protivníka každou hodinou zhoršovala. Za miesto svojho posledného odporu si zvolili priestor blízko miestnej kaviarne a kvetinárstva, odkiaľ si srbskí vojaci brali kvety a pripínali si ich na svoje plášte a zbrane, chystajúc sa na istú smrť. Gavrilović, pripravujúci zvyšky zdecimovaných vojakov na posledný útok, im adresoval tieto slová:
Zúfalý útok, ktorý nasledoval, zlyhal v snahe zničiť predsunuté rakúsko-uhorské postavenie a sám Gavrilović v ňom bol ťažko ranený. Tento a mnoho podobných činov hrdinstva a sebaobetovania srbských vojakov a civilistov počas bitky si však vyslúžili hlboký rešpekt inváznych jednotiek, ktoré samé v snahe o dobytie mesta prišli o približne 10 tisíc mužov. Nemecký veliteľ August von Mackensen dal v meste vztýčiť pamätník na počesť zanietených obrancov, ktorý s vytesanými slovami „Tu odpočívajú srbskí hrdinovia“ v nemčine i srbčine dodnes stojí v Belehrade.
Gavrilović bol neskôr ocenený najvyšším srbským vojenským ocenením, "Orden Karađorđeve zvezde", francúzskym "Croix de Guerre" a mnohými ďalšími.
Počas 2. svetovej vojny bol už ako plukovník Juhoslovanskej kráľovskej armády zajatý vojskami Osi počas invázie do Juhoslávie. Vojnu tak prežil v zajateckom tábore, z ktorého sa neskôr vrátil do Juhoslávie, už pod kontrolou Titovych partizánov. Zomrel v Belehrade v roku 1945. Na jeho počesť sú po ňom pomenované ulice v mnohých srbských mestách, okrem samotného Belehradu i v Niši, Čačaku či Užiciach.
Fortnite Battle Royale

Fortnite Battle Royale je bezplatná počítačová hra vytvorená a uvedená spoločnosťou Epic Games. V septembri 2017 (konkrétne 26. septembra) bola vydaná pre systémy Microsoft Windows, MacOS, PlayStation 4 a Xbox One, pre iOS v apríli 2018, pre Nintendo Switch v júni 2018 a verzia pre Android vyšla v auguste 2018. Je podobná inej hre od Epicu: , z ktorej prebrala pomerne zásadný prvok; hráči môžu rozložiť väčšinu objektov v hre a získať tak materiály, ktoré môžu v rámci svojej stratégie použiť na vybudovanie opevnení. Hra umožňuje obmedzené prepojenie medzi platformami.
Myšlienka na Fortnite Battle Royale vznikla po vydaní podobnej hry PlayerUnknown Battlegrounds (PUBG), ktorá zaznamenala v roku 2017 rekordné počty hráčov. Vďaka jej komerčnému úspechu sa Epic Games rozhodli vytvoriť niečo podobné. Od júla 2018 sa v hre objavilo viac ako 125 miliónov hráčov a odhaduje sa, že jej autori získali viac ako 1 miliardu amerických dolárov v mikrotransakciách. Fortnite: Battle Royale sa stala kultúrnym fenoménom. 
Fortnite sa ako celok vyvíja po sezónach.
Súdy a žaloby.
V januári 2018 spoločnosť Bluehole PUBG Corp., juhokórejská spoločnosť stojaca za PlayerUnknown Battlegrounds (PUBG), podala žalobu proti Epic Games kvôli kopírovaniu ich hry a používateľského rozhrania. Podľa spoločnosti Korea Times sa očakávalo, že Bluehole má malú šancu na úspech, pretože by bolo ťažké určiť orginalitu. Spoločnosť PUBG Corp žalobu v júni 2018 z nezverejnených dôvodov stiahla.
V máji 2018 spoločnosť Epic Games podala žalobu na Thomasa Hannaha po tom, čo zverejnil informácie týkajúce sa 4.sezóny. 
Popularita tanečných emotov Fortnite, ktoré si vypožičiavajú z tanečných pohybov v populárnej kultúre, viedli tvorcov týchto tancov k tomu, aby vyjadrili obavy v súvislosti s týmito krokmi, ktoré predáva Epic, hoci takéto tanečné pohyby nemôžu byť chránené autorskými právami.
Medzi nimi patrí rapper 2 Milly v súvislosti s jeho "Milly Rock" a herec Donald Faison v súvislosti s tanečným pohybom, ktorý použil na televíznej scére Scrubs. 2 Milly začala podnikať žalobu proti spoločnosti Epic s porušovaním autorských práv v rámci tanečného emotu založeného na "Milly Rock", ako aj uplatňovaním nárokov na ochranu osobnostných práv podľa kalifornského práva.
Roháčka (geomorfologický podcelok)

Roháčka je geomorfologický podcelok Čiernej hory. Najvyšší vrch podcelku je rovnomenný vrch, dosahujúci výšku 
Polohopis.
Podcelok leží v severnej časti Čiernej hory a v rámci pohoria ho na juhovýchode od susedných Bujanovských vrchov oddeľuje údolie Bystrej. Na východe a severe susedí Šarišská vrchovina, severozápadne leží Branisko a jeho podcelok Sľubica a Hornádske podolie, patriace do Hornádskej kotliny. Juhozápadným smerom ležia Volovské vrchy s podcelkom Hnilecké vrchy.
Doprava.
Západným okrajom územia vedie v údolí Hornádu cesta II/547 (Krompachy – Margecany – Košice), juhovýchodný okraj vymedzuje cesta II/546 (Margecany – Prešov). Západným okrajom podcelku vedie železničná trať Žilina – Košice.
Turizmus.
Z Kluknavy do Klenova vedie modro značkovaná turistická trasa cez najvyšší vrch Roháčka, na ktorý sa v sedle pod týmto vrcholom pripája žltá značka z Margecian.
Bujanovské vrchy

Bujanovské vrchy sú geomorfologický podcelok Čiernej hory. Najvyšší vrch podcelku je Suchý vrch, dosahujúci výšku .
Polohopis.
Podcelok leží na severe centrálnej časti Čiernej hory a v rámci pohoria susedí na severozápade s Roháčkou, na juhovýchode s podcelkami Pokryvy a Sopotnické vrchy. Na severovýchode susedí Šarišská vrchovina, západným smerom nadväzujú Volovské vrchy s podcelkami Hnilecké vrchy a Kojšovská hoľa.
Ochrana prírody.
V Bujanovských vrchoch ležia maloplošné chránené územia Margecianska línia a Bujanovská dubina.
Doprava.
Západným okrajom územia vedie cesta II/547 (Krompachy – Margecany – Košice), severovýchodný okraj vymedzuje cesta II/546 (Margecany – Prešov). Centrálnou časťou masívu vedie Bujanovským tunelom železničná trať Žilina – Košice.
Turizmus.
Z Klenova k železničnej zastávke Ružín vedie modro značkovaná turistická trasa. Významnú úlohu pre rozvoj turizmu zohráva vodná nádrž Ružín.