burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Trestné právo

Trestné právo je jedno z odvetvia verejného práva. Poskytuje ochranu spoločenským záujmom uvedeným v Trestnom zákone pred protiprávnymi konaniami tým, že určuje, čo je trestným činom, vymedzuje podmienky a predpoklady trestnej zodpovednosti, ustanovuje tresty a ochranné opatrenia a vedie subjekty k plneniu zákonných povinností a zachovaniu pravidiel spolužitia. 
Skutkové podstaty trestných činov sú systematicky zaradené do dvanástich hláv osobitnej časti trestného zákona podľa významu chráneného záujmu alebo špeciálnej ochrany spoločenských vzťahov. 
V trestnom práve rozlišujeme:
Pramene.
Hlavným prameňom trestného práva je "Trestný zákon č. 300/2005" Z. z. a "Trestný poriadok č. 301/2005 Z. z." Viaceré ustanovenia sú obsiahnuté v základnom predpise Slovenska, ktorým je ústava. Prameňmi trestného práva sú aj medzinárodná zmluva, predovšetkým dohovory na ochranu ľudských práv a dohovory zabezpečujúce imunitu, ďalej právne akty Európskych spoločenstiev a Európskej únie, zákony, rozhodnutia prezidenta o amnestii a nálezy Ústavného súdu.
Porucha správania

Poruchy správania sú forma a prejavy defektivity. Z hľadiska spoločenskej závažnosti možno poruchy správania rozdeliť na asociálne a antisociálne.
Plánovanie

Plánovanie je zostavovanie, tvorba plánu. 
Plánovanie v manažmente.
Plánovanie je východiskom pre všetky ostatné manažérske funkcie. Predchádza realizácii všetkých ďalších, následných manažérskych funkcií, pretože zahŕňa stanovenie cieľov. 
Plánovací proces:
Poručníctvo

Poručníctvo je tutela - inštitucia rímskeho práva, ktorou sa zabezpečovala starostlivosť a ochrana nedospelým (impuberes) a ženám (mulieres).
Plánovanie výroby pomocou počítača

Plánovanie výroby pomocou počítača alebo CAP (copmputer-aided production planning) je jednou časťou systému inžinierstva pomocou počítača (CAE). Ide o počítačom podporované plánovanie, prípravu dát pre čiastkové činnosti a návody na montáž.
CAP má 4 základné funkcie:
Porušenie

Porušenie je nepriaznivá, škodlivá zmena pôvodného, normálneho stavu, porucha, nedodržanie, prestúpenie, nerešpektovanie niečoho.
Poseidónios z Apameie

Poseidónios z Apameie alebo Poseidonios z Apameie (asi * 135 pred Kr. - † 51 pred Kr.) bol grécky filozof, predstaviteľ stoicizmu, najvýznamnejší žiak Panaitia, doxograf.
Spojil opäť jednotlivé vedy a filozofiu do jednoty. Podnikol študijné cesty po celom svete (jeho hlavnými odbormi voli zemepis, dejepis, astronómia), potom založil na Rode stoickú školu. Tak ho navštívil rad Rimanov, napr. Cicero a Pompeius, ktorého vojenským činom venoval obdivnú historiografickú monografiu.
Encyklopedické záujmy sa odrážajú v jeho literárnej tvorbe, známej dnes priamo iba zo zlomkov. Mal veľký vplyv na rímskych autorov: na Cicera, Sallustia, Caesara, Tacita, Seneku, Marka Aurelia. Cicero použil rad jeho prác, napr. v Somnium Scipionis cítiť ohlas jeho chápania sveta. Podľa neho je svet nesmierny živý organizmus, ktorého časti sú spojené obdivuhodnou harmóniou.
Poškodený

Poškodený je osoba, ktorej vznikla ujma na zdraví, cti alebo majetku úmyselným konaním, nedbanlivosťou, opomenutím alebo zdržaním sa konania inej osoby. Poškodeným môže byť fyzická aj právnická osoba.
Plastika

Plastika môže byť:
Plastika ženy

Plastika ženy je sochárske dielo s podobizňou ženy. Začína sa rozvíjať v období paleolitu v podobe neveľkých sošiek ženských postáv nachádzaných v kultúrnych vrstvách a nazývaných venuše. Spodobenie ženských postáv možno rozdeliť do dvoch skupín, ktoré na seba väčšinou časovo nadväzujú. Staršiu skupinu, ktorá patrí ku kultúre aurignacienu, gravettienu a solutréenu, tvoria väčšinou realisticky realizované plastiky a rytiny v kameni a kosti. Spolu s nimi sa objavujú aj stvárnenia ženských symbolom
Poslucháč

Poslucháč (hromadne aj poslucháčstvo) môže byť:
Platba

Platba je poskytnutie platidla za tovar alebo službu jedného subjektu druhému. Najčastejším platidlom v súčasnosti sú peniaze, v danom kontexte ide o hotovostnú alebo bezhotovostnú výmenu peňazí za tovar, alebo o službu medzi dvoma subjektmi – predávajúcim a kupujúcim. Inou formou platby je tzv. barter (barterový obchod), keď je platidlom iný tovar, alebo recipročná služba.
Pôsobenie

Pôsobenie môže byť:
Platforma

Platforma môže byť:
Vojnové právo

Právo vojnové je súhrn medzinárodnoprávnych predpisov upravujúcich povinnosti štátov v
období vojnových konfliktov.
Estetické pôsobenie

Estetické pôsobenie je vzbudzovanie pocitu krásna.
Platidlo

Platidlo je všeobecne akýkoľvek obvykle používaný prostriedok výmenného obchodu. V rôznych kultúrach túto úlohu mohli v minulosti plniť napríklad kamienky určitých minerálov, mušle, pierka a pod. U Slovanov sa na dlhý čas ujalo ako platidlo plátno, od čoho tiež pochádza slovo platiť.
Mince.
Rôzne kultúry používali farebné a drahé kovy, ktoré postupne dostali štandardizovanú podobu čo do tvaru a hmotnosti (hrivny, prúty, mince) z nich sa ako najpraktickejšie ukázali mince, čím vznikli prvé peniaze. Vzhľadom na nedostatok niektorých kovov sa používalo naraz niekoľko druhov mincí z rôznych materiálov. Chammu-rabiho zákonník udával kurz na výmenu zlatých a medených mincí rovnakej hmotnosti.
Mince sa vyrábali najčastejšie z materiálov, ktoré sa dali v blízkosti vyťažiť, alebo ktoré sa do krajiny dostávali obchodom. Napríklad platidlom starovekého Grécka bola Drachma, strieborná minca.
Papierové peniaze.
Papierové bankovky sa prvýkrát objavili v Číne, pôvodne ako potvrdenky za príjem peňazí, keďže bol nedostatok mincí.
Volebné právo

Volebné právo je:
Vzájomné pôsobenie

Vzájomné pôsobenie alebo interakcia je taká závislosť medzi entitami, že pohyb jednej alebo jedných z nich je
príčinou pohybu inej alebo iných z nich a naopak. Výsledok vzájomného
pôsobenia je vzájomný vplyv entít na seba (ovplyvňujúca entita je zároveň ovplyvňovaná) a ich zjednotenie do istého typu celostnosti. Príkladom vzájomného pôsobenie je správanie, protirečenie, vzájomné pôsobenie medzi
subjektom a objektom, interakcia hmotných objektov atď.
Platnosť

Platnosť alebo právna platnosť alebo právoplatnosť alebo validita môže byť:
Platnosť alebo validita je v sociológii, psychológii a pedagogike: vlastnosť výskumnej metódy, že jej postup a predmet zodpovedá účelu, na ktorý bola metóda použitá, pozri validita (empirický výskum)
Platnosť môže byť:
Právomoc

Právomoc je súhrn oprávnení a povinností, ktoré zákon priznáva danému poverenému orgánu na výkon jeho činnosti.
Pôsobnosť

Pôsobnosť je pôsobenie, činnosť; oblasť, v ktorej sa vykonáva činnosť, kompetencia.
Platonizmus

Platonizmus alebo platónovstvo je učenie Platóna a jeho ďalší vývoj, utváranie, obmeny a renesancie od staršej akadémie cez novoplatonizmus, stredoveký platonizmus, platónsku akadémiu vo Florencii až po cambridgeskú školu platonizmu.
V širšom zmysle: „každý obrat späť k Platónovmu objektívnemu idealizmu a jeho kontempelatívnemu charakteru“. V tomto význame je to synonymum pre objektívny idealizmus.
Všeobecne: každé hypostazovanie pojmu.
Český filológ František Novotný sa o dejinách platonizmu vyjadril: „…pro dějiny platonismu není důležité jednom to, co Platón vskutku byl a co vyslovil, nýbrž také jak byl kdy přijímán, vykládán a čím kdy pôsobil; přitom měla fikce někdy větší význam než objektivní pravda. Projevy osobního platonismu jsou znatelné body v dejinách lidskéjo myšlení, podle nichž lze určovat hlavní linii toho, čemu sa říká vývoj platonismu.“ (…)
Jest i platonismus kolektivní; jsou to myšlenkové obsahy vycházajíci přímo nebo nepřímo od Platóna, prostupující obecné myšlení a projevování bez známky osobitosti, namnoze i bez zachování pravého významu a pôvodu. I ten náleží do dějin platonismu, ale stopovat jeho cesty a projevy je ovšem velmi nesnadné a někdy i nemožné.
Konečne by sem náleželo i všechno myšlení, ktoré je nějakým způsobem s myšlením Platónovým příbuzné, ale vzniklo bez jeho vlivu. (…)
… vypracovat dějiny platonismu by bylo v jistém smyslu zpracovat celé dějiny filosofie, ale ani to by ještě nebyly dějiny platonismu, jež probíhají ještě v mnoha jiných oblastech, nežli je filosofie. Pravé dějiny platonismu by mohly vzniknout teprve po prozkoumání dějin veškeré lidské vzdělanosti s pozorností zaměřenou na všechno, co jakýmkoli způsobem souvisí s Platónem.
Pravopis

Pravopis alebo ortografia je súbor znakov a pravidiel na zapisovanie jazykových prejavov písmenami (malými a veľkými) a interpunkčnými (rozdeľovacími) znamienkami.
Post factum

Post factum (lat.) je po čine, dodatočne.
Post hoc, ergo propter hoc

Post hoc, ergo propter hoc (lat.) je latinský výraz s významom „"potom, teda preto"“. Opisuje logickú chybu spočívajúcu v tom, že sa z časovej následnosti dvoch udalostí (koincidencia) usudzuje na existenciu príčinného vzťahu medzi nimi (kauzalita).
Klam spočíva v závere, ktorý je založený výlučne na časovej postupnost udalostí, a nie na zohľadnení ďalších faktorov potenciálne zodpovedných za výsledok. Tieto faktory by moholi vylúčiť príčinnú súvislosť.
Jednoduchým príkladom môže byť tvrdenie: „Kohút kikiríka bezprostredne pred východom slnka, a teda spôsobuje východ slnka.“
Forma.
Forma "omylu post hoc" je vyjadrená nasledovne:
Ak je B nežiadúce, tento vzorec sa často kombinuje s formálnym klamom popretia predchodcu s využitím logickej inverzie: Ak sa vyhneme A, zabránime B.
Renesančný platonizmus

Renesančný platonizmus je smer renesančnej filozofie, etapa vývinu platonizmu spadajúca do obdobia renesancie.
Stredný platonizmus

Stredný platonizmus alebo platonizmus obdobia rímskeho cisárstva alebo platónsky teologický dogmatizmus je smer rímskej filozofie, ktorý vznikol v 1. stor. n. l. a ktorý sa oproti predchádzajúcej etape platonizmu vyznačuje od raného obdobia cisárstva postupným strácaním jednoliateho charakteru, pričom sa sám mení na konglomerát rozličných filozofických prúdov: synkretizmus bol hlavným znakom toho platonizmu. V 2. stor. doplňuje Platónovo učenie z pytagoreizmu. Do určitej miery sa síce ešte zaoberá pôvodnou logickou a matematickou problematikou, ale sústreďuje sa predovšetkým na problémy hraničiace s teológiou.
Pestovanie filozofie sa tu redukuje na exegézu textov a prípravu komentárov k Platónovi. Bol to smer, ktorý pod vplyvom orientálneho myslenia bol najdôslednejšie zdogmatizovaný.
Z diel predstaviteľov stredného platonizmu (a zo spisov Cicerovych) čerpali a poznávali platonizmus cirkevní otcovia.
Abdžad

Abdžad môže byť:
Prax (filozofia)

Prax (z gr. "praxis" = konanie) ako filozofický pojem kolíše podľa toho, aké významové útvary a v akom spojení intervenujú v priebehu jeho tvorby. Pojem praxe zaujíma kľúčové miesto napríklad v marxistickej filozofii alebo v pragmatizme. Prax sa niekedy chápe ako základný spôsob, akým si človek osvojuje svet, karmanický prazáklad akejkoľvek formy osvojovania si sveta človekom.
Podľa chápania marxizmu je prax špecificky ľudská, uvedomelá, ciele vytyčujúca, účelná, zmyslovo-predmetná činnosť. V praxi sa realizuje transcenzus.
V mystike je prax chápaná ako činné životné dianie, konanie; dobrý výsledok pokusov o zdržanlivosť, sústreďovanie, zmeny náplne vedomia; výsledok pokusov uskutočňovať návody a predpisy mystickej náuky.
Právna prax

Právna prax je tvorba, aplikácia a vôbec uskutočňovanie práva.
Plávanie

Plávanie je druh pohybu a šport vo vodnom prostredí. Prudký rozmach zaznamenáva plávanie detí, ktoré si pre svoj zdravotný a hydroterapeutický význam získava stále viac priaznivcov.
Súťažné a rekreačné plávanie rozlišuje 4 hlavné plavecké spôsoby (štýly):
Plavecké disciplíny.
Svetové a európske rekordy a rekordy SR v 50 metrovom bazéne sa pre obidve pohlavia uznávajú v nasledovných disciplínach: 
V 25 metrovom bazéne sa okrem vyššie uvedených uznávajú aj:
V polohových pretekoch sa plavecké spôsoby plávajú v nasledovnom poradí: motýlik, znak, prsia, voľný spôsob. Štafetové polohové preteky sa plávajú v nasledovnom poradí: znak, prsia, motýlik, voľný spôsob. V oboch prípadoch musí každý zo spôsobov pokryť jednu štvrtinu z celkovej dĺžky disciplíny.
Mix štafetové družstvá musia pozostávať z dvoch mužov a z dvoch žien.
Prax (mystika)

ppp
Praxeológia

Praxeológia je skúmanie rozličných činností alebo súboru činností z hľadiska určenia ich efektívnosti. Vo všeobecnosti ide o vedu o ľudskom správaní, alebo o logike ľudského konania. 
Zakladateľom praxeológie je Tadeusz Kotarbiński. Praxeológia sa sústreďuje na odhaľovanie prvkov pracovných návykov a postupov a zostavy odporúčaní praktického charakteru.
Plech

Plech je plochá kovová platňa, čiže rovinná platňa, ktorej hrúbka je rádovo menšia ako jej ostatné rozmery. Plech je materiál slúžiaci ako polotovar pre strojárenskú a stavebnú výrobu. Plech sa najčastejšie vyrába valcovaním za tepla a za studena, ale možno ho vyrobiť aj odlievaním, kovaním resp. ťahaním. Najviac používaný je oceľový plech, ale vyrábajú sa aj plechy z iných kovových materiálov napr. hliníkové, medené, mosadzné a pod. Hlavným parametrom definujúcim plech je jeho hrúbka. Hrúbka plechu je normalizovaná. Plechy tenšie ako cca nazývame kovové fólie, plechy hrubšie ako cca nazývame kovové platne.
Tvarovaný plech.
Plech sa vyrába nielen ako ploché platne, ale aj tvarovaný (profilovaný). Profilovanie zvyšuje pevnosť plechu voči ohybu (platňa je samonosná) a dá sa priamo použiť ako stavebný dielec.
Normalizovanie.
Plech sa vyrába vo forme platní, pásov alebo vo forme plechových zvitkov (rolí).
Plechy podľa hrúbky delíme na:
Formáty plechových platní sú normalizované kvôli ďalšiemu spracovaniu.
Plech nastrihaný na definovaný formát nazývme "plechová tabla".
Štandardizované rozmery ISO:
Oceľový plech.
Oceľový plech je mnohostranný materiál, využívaný hlavne pre výrobu karosérií strojov, najčastejšie automobilov. Je relatívne ľahko tvarovateľný, dostatočne pevný a odolný. Nevýhodou je, že oceľ ľahko podlieha korózii, preto sa surový oceľový plech používa len v nekorozívnom prostredí. Plech sa ochraňuje ochranným náterom farbou alebo plastovým povlakom, alebo ochrannou kovovou vrstvou. Plech sa pokovuje kovmi odolnejšími voči korózii napr. zinok, cín, nikel, chróm a pod. Povrchová vrstva sa nanáša žiarovo, alebo elektroliticky. Medené, mosadzné, hliníkové, titánové plechy sú voči štandardne korozívnemu (vonkajšiemu) prostrediu odolné. Plech sa ďalej spracúvava lisovaním, dierovaním, strihaním, ohýbaním a klampiarskymi technológiami.
Pozinkovaný plech.
Pozinkovaný plech patrí k najčastejšie používaným povrchovo upraveným plechom. Zinok vytvára so železom v oceli elektrický článok, v ktorom dochádza iba ku korózii zinkovej vrstvy. 
Pocínovaný plech.
Používa sa hlavne v potravinárskom priemysle, pretože cín a jeho zliatiny nie su pre človeka jedovaté a nerozpúšťajú sa v organických kyselinách obsiahnutých v potravinách. 
Medený plech.
Používa sa hlavne na výrobu striech pre svoju mimoriadnu odolnosť voči kyseline uhličitej (dážď). Na povrchu vytvorí tenkú vrstvu oxidov, ktorá je odolná voči ďalšej korózii. Problémom je len kombinácia meď – oceľ, ktorá vytvára elektrochemické články podporujúce koróziu.
Hliníkový plech.
Používa sa hlavne v leteckom priemysle, pretože je pri rovnakej pevnosti ľahší, ako oceľový plech. Vyrábajú sa z neho trupy lietadiel. Zle sa zvára, preto sa hlavne nituje.
Praxia

Praxia (gr.) je schopnosť vykonávať zložité účelné pohyby. Jej strata sa nazýva apraxia.
Pošta

Pošta je odvetvie spojov, ktoré zabezpečuje prepravu všetkých druhov správ a rôznych druhov zásielok pomocou technickej základne, ktorú tvoria poštové strediská, schránky a doručovatelia. Pod týmto pojmom sa rozumie aj budova, kde sa poskytujú poštové služby, prípadne súhrn poštových zásielok.
Georgij Valentinovič Plechanov

Georgij Valentinovič Plechanov (* 11. december 1856 – † 30. máj 1918) bol ruský teoretik a propagátor marxizmu. V rokoch 1880-1917 pôsobil v emigrácii, kde prešiel od národníctva k marxizmu. Plechanov bol jedným zo zakladateľov Sociálnodemokratickej robotníckej strany Ruska, jeden z vodcov menševizmu.
Roku 1917 sa vrátil do Ruska, podporoval Dočasnú vládu, odmietal Októbrovú revolúciu, ale nespolupracoval s protikomunistickou kontrarevolúciou. Odišiel do Fínska, kde zomrel na tuberkulózu.
Bol ženatý s Rozáliou Meierovnou rodenou Bogra. Mali 4 deti.
Pleistocén

Pleistocén (iné názvy: staršie štvrtohory, plistocén; zastarano "dilúvium, staršie náplavy") je útvar kenozoika, spodná časť kvartéru, významné obdobie striedania ľadových a medziľadových dôb.
Postavenie v systéme a hranice.
Názov pleistocén zaviedol r. 1836 Charles Lyell. Pojem dilúvium zaviedol r. 1823 W. Buckmann.
V starších systémoch bol definovaný tak, že sa začal pred 1,806 miliónmi rokov a skončil pred 10 000 rokmi resp. 11 800 rokmi. Neskôr bola dolná hranica pleistocénu krátky čas sporná a v roku 2009 Medzinárodná komisia pre stratigrafiu rozhodla, že dolnú hranicu presunie na začiatok štvrtohornej ľadovej doby, t. j. začiatok pleistocénu je pred 2,588 miliónmi rokov. K pleistocénu bol pridaný stupeň gelas, pôvodne vrchná časť pliocénu. 
S týmto novo definovaným začiatkom v systéme Medzinárodnej komisie pre stratigrafiu splýva dolná hranica pleistocénu s dolnou hranicou kvartéru a s dolnou hranicou (štvrtohornej) ľadovej doby.
Delenie.
Terciér sa člení podľa platnej stratigrafickej škály (ICS 2023/04)takto:
Na severnej pologuli sa väčšinou pri regionálnom výskume používa členenie na glaciály a interglaciály podľa alínskeho alebo nordického systému. Podrobnejšie pozri tabuľku v článku ľadová doba (časť štvrtohôr).
Charakteristika (pre definíciu s dolnou hranicou 1,806).
Ako rozhodujúci činiteľ, všestranne ovplyvňujúci faunu, flóru, podnebie, morfológiu povrchu a i. vystupuje štvrtohorné zaľadnenie.
V pleistocéne vyhynuli obrovské cicavce a dokončila sa evolúcia moderného človeka (homo sapiens). Z druhov rodu človek v pleistocéne žili Homo sapiens, neandertálec, Homo heidelbergensis, Homo erectus a Homo antecessor
Postava

Postava je
Plemeno

Plemeno môže byť:
Prazeodým

Prazeodým (lat. "Praseodymium") je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Pr a protónové číslo 59.
Dramatická postava

Postava dramatická je hercom stelesnená dramatická osoba, ktorá tým nadobúda vyšší stupeň objektivneho ľudského bytia.
Preanimizmus

Preanimizmus je viera v neosobnú silu pôsobiacu v prírode, ktorá predchádzala animizmu.
Georgios Gemistos Plethon

Georgios Gemistos Plethon (iné mená: Plethon, Geórgios Gemistós Pléton, Pléton, ; * 1355 - † 1452) bol byzantský filozof. Ako veľký obhajca Platónovej filozofie podnietil nový spor medzi platonikmi a aristotelikmi. Chcel usporiadať stredovekú grécku spoločnosť v duchu Platóna a starého helénstva; svoje návrhy zhrnul v dvoch memorandách.
Prebal

Prebal je výtvarne riešená obálka chrániaca prvý list šitých alebo glejovaných blokov knihy.
Posthistoire

Posthistoire je doba podejinná - nemožnosť očakávať nijaké inovácie. Dejinné možnosti sú vyčerpané a priemyselné spoločnosti prijali formu reprodukcie, ktorá nové koncepty, nové hodnoty a nové impulzy ani nepotrebuje, ani ich nemôže brať do úvahy, pokiaľ by sa objavili. Spoľahlivo funguje iba socioekonomický aparát zásobovania neustále narastajúcich más ľudí. Všetko ostatné - od veľkého zásadného postoja až po miestny protest - je ilúzia, zostáva to efemérne a epigonské. Hybné sily sú iba inštitucionálne technického druhu, silu kultúrne duchovné sú už iba divadlom.
Posthistoire je podľa Wolfganga Welscha koniec všetkých vývojových krokov. Tézu s touto témou rozvíjal od konca 50. rokov 20. stor. Arnold Gehlen a neslobodno ju stotožňovať s tézou postmoderny, že sme iba po moderne; postmoderna, na rozdiel od koncepcie posthistoire, verí, že príde ďalší vývojový krok. Diagnóza posthistoire je pasívna, trpká alebo cynická, v každom prípade chmúrna. Prognóza postmoderny je oproti tomu aktívna, optimistická až euforická, v každom prípade pestrá.
Pletivo (bunky)

Pletivo je súbor buniek, ktoré sa diferencovali - funkčne a tvarovo prispôsobili svojej funkcii. Pojmom pletivo sa väčšinou označuje súbor rastlinných alebo hubových buniek, pričom skupina živočíšnych buniek sa väčšinou nazýva tkanivo. V anglickej literatúre sa tieto pojmy zvyčajne nerozlišujú ("tissue").
Jednotlivé rastlinné bunky v niektorých pletivách (napr. sklerenchým) sú spojené plazmodezmami - sústavami plazmatických kanálikov v bunkových stenách. Štúdiom pletív sa zaoberá rastlinná histológia. Súbory pletív tvoria rastlinné orgány. Pletivá môžu byť rôzne rozdelené.
Rozdelenie.
Podľa spôsobu vzniku delíme pletivá na:
Podľa schopnosti pletiva sa deliť rozlišujeme pletivá:
Podľa tvaru buniek, zhrubnutia bunkových stien a medzibunkových priestorov rozoznávame:
Vo vyšších rastlinách sa vytvárajú sústavy pletív plniace určitú funkciu. Rozoznávame štyri základné sústavy pletív:
Preceptor

Preceptor (lat.) môže byť (najmä v stredoveku a včasnom novoveku, ale aj neskôr):
Vlasta Plevzová

Vlasta Plevzová je slovenská filozofka, docentka na Univerzite Komenského v Bratislave. Predmetom jej vedeckej a pedagogickej aktivity sú dejiny slovenskej filozofie a didaktika filozofie.
Prechod kvantitatívnych zmien na kvalitatívne

Prechod kvantitatívnych zmien na kvalitatívne je nevyhnutné prejdenie k podstatným, zásadným kvalitatívnym zmenám z
nahromadenia nepatrných, postupných kvantitatívnych zmien v určitom momente každého jednotlivého procesu.
Postila

Postila (z latinského "post illa verba", teda „po týchto slovách“, tj. výklad kňaza nasledujúci po čítaní Písma) je stredoveký názov pre súvislý výklad liturgického biblického textu („čítanie“) alebo neskôr pre celú zbierku takýchto výkladov.
Postily ako súvislé texty či písané kázania sa rozšírili v 13. storočí jednak v súvislosti so vznikom kazateľských poriadkov (dominikáni, františkáni) a s rastúcim dôrazom cirkevných autorít na kázanie vôbec. Prvými a najznámejšími súvislými postilami na celú Bibliu boli postili Huga zo Saint-Cher († 1263), ktoré opakovane vychádzali tlačou od 15. do 17. storočia. Veľký význam mali aj "Postillae perpetuae in Vetus et Novum Testamentum" od Mikuláša z Lyry (okolo 1325), ktorý vychádzal z veľkej Glosy Anselma z Laonu, ale kládol väčší dôraz na doslovný zmysel textu a opieral sa aj o texty v pôvodných jazykoch (hebrejčine a gréčtine). Z Lyrovej postily hojne čerpal aj Martin Luther.
Pre ľud sa muselo kázať v národných jazykoch a postily ako jedny z prvých písaných textov tak nadobudli veľký význam pri tvorbe spisovných národných jazykov vrátane češtiny. Po latinských postilách Konráda Waldhausera a Jana Milíča z Kroměříža napísal prvú českú postilu ("Řeči nedělní a sváteční", 1392) Tomáš Štítný, po ňom Ján Hus (1413), ďalej Jakoubek ze Stříbra, kritickú "Knihu výkladuov" Petr Chelčický (asi 1435) a okolo roku 1456 vznikla rovnako veľmi kritická "Postilla" Jana Rokycany.
Novú vlnu postil priniesla doba reformácie. V češtine sú to "Postilly" katolíckych autorov Tomáša Bavorovského (1557) a Tomáša Rešela (1561), z bratských "Postila Kralická" (1575) a "Postila Kapitova", z luterských Martina Philadelpha (1592) a z utrakvistov "Postilly" Jan Achillesa Berounského a Bohuslava Bepty Vysokomýtského. Ďalšie postili potom písali významní kazatelia až do konca 19. storočia a patrili k najrozšírenejšiemu ľudovému čítaniu.
Roku 2006 vydal zbierku kázní pod názvom "Stezka ve skalách. Postila" prof. Jan Heller. Inak sa slovo Postila používa metaforicky, napríklad ako názov časopisu "Postilla Bohemica", ktorý v Kostnici vydával vynikajúci nemecký bohemista Frank Boldt.
Prechod od abstraktného ku konkrétnemu

Prechod od abstraktného ku konkrétnemu je všeobecná forma rozvíjania vedeckého poznania, ktorá spočíva v pohybe myslenia vychádzajúcom zo zmyslovej mnohotvárnosti konkrétneho a dostáva sa k reprodukcii objektu v jeho všestranných vzťahoch. Celý objekt sa teoreticky reprodukuje vo vedomí. Postup od abstraktného ku konkrétnemu je spôsobom spájania pojmov do celostného systému, ktorý odráža objektívnu rozčlenenosť skúmaného objektu a jednotu všetkých jeho stránok, predpokladá, že najskôr prebiehal pohyb od konkrétneho (daného v nazeraní) k abstraktnému.
Dohra

Dohra alebo postlúdium (lat.) je voľná záverečná časť koncertu, slávnostnej bohoslužby a podobne, ktorá sa zvyčajne improvizuje na organe. Jej opakom prelúdium.
Pliocén

Pliocén (gr. pleión – viac, kainos – nový) je vrchné oddelenie neogénu, ktoré v roku 1832 definoval Charles Lyell. Pliocén nadviazal na miocén. 
Postavenie v systéme a hranice.
Podľa starších definícií sa končil pred 1,806 mil. rokov. V roku 2005 však bola redefinovaná hranica spodného kvartéru – pleistocénu, ktorý zasahoval do vrchného pliocénu. Obe obdobia sa prekrývali v podstupni označovanom gelas. Po krátkej dobe bola táto sporná hranica v roku 2009 Medzinárodnou komisiou pre stratigrafiu zjednotená a gelas bol pričlenený k pleistocénu. Pliocén sa teda skončil pred 2,588 mil. rokov, so začiatkom ľadovej doby (porovnaj k tomuto článok pleistocén).
Medzinárodné členenie sa opiera o jednotky zavedené v mediteránnej oblasti.
Predaj

Predaj je zložka obchodnej činnosti, efektívna realizácia odbytu, teda spravidla vyvrcholenie odbytového úsilia. Zahŕňa najmä uzavretie zmluvy, balenie, zaslanie, spracovanie platby, záručné aktivity ap.
Plnosť

Plnosť je úplnosť, celistvosť.
Plocha (útvar)

Plocha je dvojrozmerný útvar v priestore. Podľa Euklida "to, čo má len dĺžku a šírku".
Preddavok

Preddavok alebo hovorovo záloha je čiastočná úhrada záväzku pred uskutočnením dohodnutého plnenia. 
Dôvodom preddavku môže byť :
Guľová plocha

Guľová plocha alebo sférická plocha môže byť:
Sférická plocha môže byť v diferenciálnej geometrii aj plocha konštantnej kladnej krivosti
Predestinácia

Predestinácia alebo predurčenie je určovanie diania vo svete vopred vôľou nadprirodzenej sily, Boha alebo osudu.
Pracovná plocha

Pracovná plocha (angl. "desktop") je plocha zobrazovaná počítačom na monitore (pôvodne v Apple Macintosh), dnes hlavne vo Windows, ktorá napodobňuje plochu pracovného stola. 
Pracovná plocha je rozhranie, ktoré je jednotiacim prvkom koncepcie použitej v GUI - grafickom používateľskom rozhraní s cieľom pomôcť užívateľom lepšie pracovať s počítačom. Pracovná plocha zobrazuje na monitore počítača objekty, ako sú dokumenty a adresáre vo forme, ako keby ich používateľ mal pred sebou rozložené na stole. Dokument je možné otvoriť v okne, čo je ekvivalent papierovej kópie dokladu umiestneného na stole. Na ploche sú použiteľné malé aplikácie (desktopové príslušenstvo) - kalkulačka, poznámkový blok, ktoré opäť "nahrádzajú" reálne objekty. 
Pracovná plocha ako metafora bola rozšírená o rôzne implementácie - odpadkový kôš, disky a sieťové zväzky - kancelárske zásuvky a skrine, a pod.
Predikabílie

Predikabílie () sú druhy predikátu v aristotelovskej logike. Aristoteles rozoznával štyri predikabílie: rod, druh, vlastný znak a náhodný znak. Porfýrios k nim pridáva druhový rozdiel.
Predikabílie sú protikladné individuálnym menám, pretože tieto mená na rozdiel od predikabílií nemôžu byť predikátmi.
S učením o predikabíliách je u Aristotela spojené učenie o druhoch "výpovedí" - kategoriách ("praedicamenta").
Predikácia

Predikácia (lat.) môže byť:
Úžitková rastlina

Úžitková rastlina alebo plodina môže byť v závislosti od autora:
Význam.
Úžitkové rastliny slúžia ako potraviny, pochutiny, krmoviny, predmety dennej spotreby, surovina na priemyselné spracovanie, zdroj liečiva a podobne, a podľa niektorých (aj vyššie spomínaných definícií) môžu slúžiť aj na okrasu.
Predikát

Predikát (lat.) môže byť:
Predikát záveru

Predikát záveru je vyšší termín v kategorickom sylogizme.
Predikátor

Predikátor je spojka tvoriaca z názvu výrok; 1-členný predikátor vyjadruje vlastnosť (napr. '... je modrý'), 2- a viacčlenný predikátor vyjadruje vzťah (napr. '...&gt;...').
Predikcia

Predikcia je jednoznačná predpoveď objektívne možného, doposiaľ nepozorovaného stavu vecí.
Postpozícia

Postpozícia môže byť:
Opakom je antepozícia.
Postreh

Postreh je schopnosť vnímať, všímať si, postrehnúť; postrehnutie, pozorovanie, zistenie; napätá pozornosť, bdelosť, striehnutie.
Predispozícia

Predispozícia (lat.) je náchylnosť, vrodená, alebo získaná náklonnosť (napr. na choroby).
Významový postulát

Významový postulát je vyjadrenie vzťahu medzi významami mimologických termínov jazyka a prostriedok vyčleňovania sém.
Predklonka

Predklonka alebo proklitika je slovo prikláňajúce sa k nasledovnému prízvučnému alebo neprizvučnému slovu.
K proklitikám zaraďujeme niektoré jednoslabičné neprízvučné spojky a častice (a, aj, že, keď...). Predklonky nie sú až také citlivé na rytmus ako príklonky, nemajú svoje pevné miesto v intonačných útvaroch. Ich väčšia rytmická "životaschopnosť" sa prejavuje tým, že môžu slúžiť ako opora pre enklitiky; v takomto prípade sú prízvučné.
Postup

Postup alebo postupovanie (postúpenie) môže byť:
Postup alebo postupovanie je spôsob konania, pozri konanie.
Postup je účelný, ustálený spôsob práce, metóda
Postupovanie (postúpenie) je vzdanie sa niečoho v prospech niekoho/niečoho, prenechanie, odstúpenie, pozri napr. postúpenie pohľadávky
Predlitavsko

Predlitavsko (iné názvy: Cislajtánsko, Rakúsko) je neoficiálne pomenovanie rakúskej časti habsburskej monarchie na západ od rieky Litavy po rakúsko-uhorskom vyrovnaní.
Postupnosť (matematika)

Postupnosť (symbol je formula_1 alebo len (an) či {an} ) je ľubovoľná funkcia - "f"("n") - , ktorej definičný obor je podmnožina prirodzených čísel ("n" je teda prirodzené číslo). Konkrétnu hodnotu "f"("n") nazývame "n"-tý člen postupnosti a značíme an.
Konečná postupnosť je ľubovoľná funkcia s definičným oborom {1, 2, ..., "m"}, kde "m" je prirodzené číslo. Nekonečné postupnosti majú ako definičný obor celú množinu prirodzených čísel.
Ak sú členmi postupnosti čísla, hovoríme o číselnej postupnosti alebo postupnosti čísiel, ak sú členmi postupnosti funkcie, hovoríme o funkcionálnej postupnosti. 
Vlastnosti.
Postupnosť je
Ak je postupnosť nerastúca alebo neklesajúca, hovoríme, že je "monotónna", ak je rastúca alebo klesajúca, je "rýdzo monotónna".
Ak je postupnosť zároveň zdola aj zhora ohraničená, hovoríme, že je "ohraničená".
Limita.
Hovoríme, že postupnosť
Vybraná postupnosť.
Ak je formula_1 postupnosť (všeobecne reálnych) čísiel a formula_15 rastúca postupnosť prirodzených čísiel, potom výraz formula_16 nazývame "vybraná postupnosť (alebo čiastočná postupnosť) z formula_17" (inými slovami, z formula_17 vyškrtneme niektoré členy, napr. všetky nepárne).
Platí Bolzano-Weierstrassova veta: "Ak je formula_19 ohraničená postupnosť v formula_20, potom z nej možno vybrať postupnosť formula_21, ktorá je konvergentná".
Predmet (vec)

Predmet je vec, objekt v najvšeobecnejšom zmysle, každé súcno, ktoré sa vykazuje
prostredníctvom názorného tvaru alebo vnútornej zmyslovej jednoty ako ohraničené a v sebe uzavreté. V tomto zmysle je predmet každé priamemu prežívaniu (vedomiu) dané ("protipostavené") niečo v individuálnej forme.
Predmet etiky

Predmet etiky je dobro, morálka.
Predmet filozofie

Predmet filozofie nie je presne definovaný. Predmetom je mimoriadne obsahovo široký záber ľudskej skúsenosti so svojím bytím a so svetom navôkol. Avšak zostáva pravdou, že tak či onak každý filozof, laik alebo odborník, odpovedá na aspoň jednu z Kantových otázok. 
Predmetom filozofie sú najvšeobecnejšie stránky a enigmatickosť miesta človeka vo svete. 
Predmetom filozofie je to, čo tvorí základ, čo je podmienkou, čo umožňuje skúsenosť. Charakter dôvodov a podmienok našej skúsenosti je taký, že skúsenosť síce umožňujú, ale samé nie sú predmetom skúsenosti; nie sú zmyslami postihnuteľné. Filozofia je schopná postihnúť a vyjadriť ich v podobe abstraktne všeobecných pojmov, ako napr. pojmu bytia, pojmu súcna, pojmu transcendentna, pojmu šťastia, pojmu dobra a pod. 
Predmetom filozofie sú najvšeobecnejšie tendencie, vlastnosti, vzťahy všetkých sfér bytia (zmyslami postihnuteľného i transcendentného), logika celostnosti javu i sveta ako takého.
Podľa Hegela je predmetom filozofie absolútno vo svojom vnútornom a nevyhnutnom vývoji.
Sokrates tvrdil, že predmetom filozofie je človek, bytosť, ktorá by mala umne využívať svoj rozum na to, aby získala plnosť šťastia. Filozofia by sa teda mala zaoberať otázkami šťastia, usmerňovať človeka v jeho eticko-rozumovej činnosti, a zároveň ho má odvádzať od všetkého, čo je vonkajšie, náhodné a čo by ho mohlo odtřhať od božskej vnútornej dokonalosti. Filozofia má vytvoriť aristokratického mudrca.
Veľký filozof Immanuel Kant v jednom liste napísal, že sa vo svojom celoživotnom filozofickom diele snažil odpovedať na 4 základné otázky:
Prvá otázka sa týka ľudského poznania. "Aký je svet a ako si ho mám predstaviť? Čo v ňom môžem vedieť? A môžem v ňom vedieť vôbec niečo istého? Aký je svet? Čo je krása? Čo je realita? Čo existuje?"
Druhá otázka sa týka ľudského konania. "Ako mám viesť svoj život? O čo sa môžem rozumne usilovať a o čo sa usilovať mám? Ako sa mám správať k svojim blížnym? A ako k ľudskej spoločnosti? Ako sa ona má správať ku mne?" 
Tretia otázka sa týka ľudskej viery. Hľadá zmysel. Súčasťou otázky je i otázka: "„Je možné vôbec na otázky viery a zmyslu odpovedať?"
Štvrtá otázka je otázkou sebaporozumenia človeka.
Posúdenie

Posúdenie je odborný posudok, kritika (najmä vedeckého diela alebo umeleckého diela).
Posudzovanie

Posudzovanie je robenie si alebo prejavovanie úsudku o niečom, mienky o niečom, zhodnocovanie, zvažovanie; robenie hodnotiaceho posudku o niečom.
Spektrálny prístroj

Spektrálny prístroj je prístroj na vizuálne pozorovanie (spektroskop), registráciu (spektrograf) alebo meranie (spektrometer) spektra elektromagnetického žiarenia. Rozkladá
pozorované žiarenie na zložky podľa frekvencie (vlnovej dĺžky).
Individuálny posun

Individuálny posun je prejav individuálnych sklonov prekladateľa, určitej prekladateľskej metódy, stereotypnosť prekladateľských riešení a uplatňovanie tvorivého subjektu. Individuálny posun je vedomým posunom, ktorý vyplýva z idiolektu prekladateľa, zo systému jeho prekladateľských riešení a metódy, z náhľadu a ponímania originálneho diela a v nemalej miere z prekladateľskej skúsenosti a praxe. Ako systém odchýlok od originálu je prejavom prekladateľskej poetiky.
Rozsah a intenzitu individuálneho posunu spôsobuje nadbiehanie prekladateľa čitateľom v mikroštruktúre textu a v makroštruktúre textu.
Prístup

Prístup je
Posvätnosť

Posvätnosť (to, čo vykazuje posvätnosť, sa nazýva posvätné) môže byť vlastnosť:
Kybernetický prístup k riadeniu

Kybernetický prístup k riadeniu patrí medzi najprepracovanejšie prístupy k riadeniu. Využíva konceptuálny aparát kybernetiky, pričom vychádza z informačného pôsobenia medzi systémami a z princípu spätnej väzby systému, ktorá vyrovnáva náhodné rušivé vplyvy okolia alebo vedie k ďalšiemu rozvoju systému. Kybernetický model riadenia zahrnuje
informačné toky, miesta transformácie informácií, opis štruktúry a správania systému riadenia.
Potala

Potala je palác v Lhase, do roku 1959 sídlo dalajlámu, dnes čínske štátne múzeum a populárna turistická atrakcia, lokalita svetového dedičstva UNESCO.
&lt;br&gt;
Systémový prístup

Systémový prístup je metodologický smer vo vede, ktorý si kladie ako hlavnú úlohu vypracúvať
metódy skúmania a konštruovania zložito organizovaných objektov - systémov rozličných typov a tried. Systémový prístup je spôsob myslenia, resp. riešenia problémov, pri ktorom sa javy chápu komplexne v ich vnútorných a vonkajších súvislostiach.
Pri systémovom prístupe sa definuje ako systém jednak predmet skúmania, jednak proces skúmania, a to so zameraním na vnutorné i vonkajšie väzby medzi prvkami (úlohami) systému. Na základe systémových vzťahov sa v závislosti od zvolenej rozlišovacej úrovne rozdeľuje systém na jednotlivé časti, pri skúmaní ktorých sa vychádza zo systému ako celku, vrátane jeho cieľov. Predmet
skúmania sa chápe dynamicky, to znamená, že sa berú do úvahy aj zmeny stavu, správania i štruktury systému.
Pozri aj.
prístup
Predmet osobnej spotreby

Predmet osobnej spotreby je predmet slúžiaci na nevýrobnú spotrebu jednotlivcov.
Potencia

Potencia (lat.) môže byť:
Prisúdenie

Prisúdenie (prisudzovanie) môže byť:
Prisudzovanie je v jazykovede subordinatívny syntagmatický vzťah, do ktorého vstupujú podmet a prísudok ako hlavné vetné členy dvojčlennej vety, synonymum: predikácia, pozri prisudzovanie (gramatika).
Predmet poznania

Predmetom poznania sú stránky, vlastnosti a vzťahy objektov skúmané s určitým cieľom v daných podmienkach a okolnostiach, fixované v skúsenosti a zahrnuté do praktickej činnosti človeka.
Prísudok

Prísudok alebo predikát je základný vetný člen, ktorým sa vyjadruje dej, činnosť, vlastnosť alebo stav podmetu.
Pracovný predmet

Pracovný predmet je to, na čo človek pôsobí svojou prácou.
Elektrický potenciál

Elektrický potenciál je skalárna fyzikálna veličina, ktorá popisuje potenciálnu energiu jednotkového elektrického náboja v nemennom elektrickom poli. Ide teda o potenciál elektrického poľa, tzn. množstvo práce potrebné na prenesenie jednotkového elektrického náboja zo vzťažného bodu, ktorému je prisúdený nulový potenciál, do daného miesta. Za miesto s nulovým potenciálom (vztažný bod) sa obvykle berie buď nekonečne vzdialený bod (bežné u iných potenciálov, u elektriny obvykle iba v teoretických úlohách), alebo povrch Zeme.
Výpočet.
Keďže elektrický potenciál vyjadruje elektrostatickú potenciálnu energiu na jednotku náboja, je možné ho vyjadriť ako
kde Ep je elektrostatická potenciálna energia nabitého telesa a "Q" je jeho náboj.
Príťažlivosť

Príťažlivosť môže byť:
Predmet problému

Predmet problému je predmet poznania, ktorého dodatočným skúmaním sa prekoná problémová situácia a problém sa vyrieši.
Potencialita

Potencialita (lat.) je v scholastike: možnosť hmoty niečím sa stať.
Prítomnosť (terajšok)

Prítomnosť (iné názvy: súčasnosť, terajšok, prítomno; najmä ako dlhší časový interval: terajší/súčasný/prítomný/dnešný čas, terajšie/súčasné/prítomné/dnešné obdobie, terajšie/súčasné/prítomné/dnešné časy, dnešok; jazykovo menej vhodne: terajšia/súčasná/prítomná/dnešná doba; hovorovo: dneskajšok) je moment okamžitej skutočnosti alebo istý interval, ktorý sa práve utvára a prežíva, predstavujúci na ireverzibilnej časovej osi následnosti javov priesečník uskutočneného diania (minulosť) s ešte neuskutočneným dianím (budúcnosť).
Prítomnosť je inak povedané časový úsek, v ktorom práve žijeme . Vymedzenie tohto časového úseku obyčajne rešpektuje špecifikum nositeľa tohto života, pokiaľ ide napríklad o filozofov, vymedzuje sa súčasnosť ako interval medzi viac alebo menej polovicou minulého storočia a dnešným dňom (pozri súčasná filozofia).
Študijný predmet

Študijný predmet je didaktická úprava určitého vedného odboru či úseku spoločenskej činnosti na vysokej škole. Študijný predmet je určovaný študijným odborom, učebnými plánmi, učebnými osnovami.
Potenciovanie

Potenciovanie (lat.) je zvyšovanie, umocňovanie.
Prius

Prius (lat.) je starší, predchádzajúci, prvší, predošlý.
Učebný predmet

Učebný predmet alebo vyučovací predmet je vybraná a do didaktického systému spracovaná časť vedy, techniky, umenia, športu a iných oblastí spoločenskej činnosti, určená na pedagogické ciele. Plní funkciu informatívnu (rozširuje a prehlbuje vedecké poznanie sveta), formatívnu (rozvíja osobnosť), inštrumentálnu (osvojené vedomosti, zručnosti a návyky sú prostriedkom na rozvíjanie poznania v iných predmetoch a oblastiach spoločenskej praxe). Učebný predmet je obsahovou jednotkou učebného plánu, obsah učebného predmetu rozpracúvajú učebné osnovy a učebnice.
Predmet vedy

Predmet vedy je to, čo skúma veda; veda si však nedáva sama sebe predmet; napríklad otázka, ako si historik stanovuje svoj predmet, nie je otázkou histórie. Hľadisko, z ktorého sa určuje predmet vedy, je vždy mimo tejto vedy. Toto predbežné vedenie je istým spôsobom vedenia o celku a potiaľ umožňuje vyčleniť určitý objekt z celku.
Pri úvahách o predmete vedy sa zvykne rozlišovať materiálny objekt ("obiectum materiale") vedy a formálny objekt ("obiectum formale") vedy.
Materiálny objekt vedy je celý konkrétny predmet, na ktorý sa veda zameriava.
Formálny objekt je ohľad, vzhľadom na ktorý sa skúma materiálny objekt.
Pre každú vedu je smerodajný formálny objekt, zatiaľ čo materiálny objekt môže byť spoločný viacerým vedným odborom.
Podľa transcendentalistických (novokantovských a neoracionalistických)
filozofov je "predmet vedy… utváraný vedeckým myslením…"
Potentia activa

Potentia activa (lat.) je schopnosť spôsobiť nejaký akt.
Potešenie

Potešenie alebo potecha môže byť:
Predmet výchovy

Predmet výchovy je kultúrny rozvoj telesných i duševných funkcií človeka v rámci jeho socializácie i sebarealizácie.
Potlačenie (psychológia)

Potlačenie alebo supresia (pôv. nem. Unterdrückung) je obranný mechanizmus spočívajúci v úmyselnom sebaovládaní tak, že človek ovláda svoje impulzy a želania (pripúšťa ich v súkromí, ale verejne ich popiera) alebo dočasne odsunie nepríjemné spomienky, keď sa potrebuje sústrediť na niečo iné.
Na rozdiel od vytesnenia ide len o odsun myšlienok na okraj vedomia a daná osoba si potláčané myšlienky uvedomuje.
Priznávka

Priznávka je v hudbe súčasť ostinátneho rytmického sprievodu, objavujuca sa na ľahkej dobe.
Potomok

Potomok je kto alebo čo z niekoho alebo niečoho (čiže rodiča) priamo alebo nepriamo pochádza, napr. syn, dcéra, vnuk...; člen neskoršej generácie.
Prízrak

Prízrak je niečo strašidelné, čo vzbudzuje strach, hrôzu; strašidlo, príšera, duch.
Prízvuk

Prízvuk je komplexná prozodická kvalita reči odlišujúca niektoré slabiky prúdu reči od slabík iných. V slovenskom jazyku je prízvuk na prvej slabike slova. V zložených slovách existuje okrem hlavného prízvuku aj vedľajší prízvuk. 
Osobitným typom prízvuku je vetný prízvuk, ktorý sa nazýva dôraz. Vetným prízvukom sa zvýrazňuje informačné jadro výpovede. Jej súčasťou je zosilnenie hlasu, zmena tónu, predĺženie slabiky a timbre. Podľa prevládajúcej zložky je prízvuk charakterizovaný ako dynamický, (silový, výdychový), napr. v češtine, alebo ako melodický (tónový), napr. v starogréčtine, čínštine atď. 
Podľa umiestnenia prízvuku sa rozlišuje prízvuk:
Podľa charakteru úseku, v ktorom prízvuk diferencuje jednotlivé slabiky, rozoznáva sa prízvuk slovný, prízvuk taktový a prízvuk
vetný.
Potrat

Potrat alebo abort alebo abortus je predčasné ukončenie tehotenstva vypudením alebo odstránením plodu neschopného mimomaternicového života z maternice. V MKCH-10 je pod O00 až O06/O07.
Podľa faktorov, ktoré ho vyvolali, sa delí na:
Podľa obdobia gravidity sa delí na:
Symptomatický potrat je taký, ktorý je spôsobený nejakým konkrétnym ochorením.
Potrava

Potrava je strava - látka, ktoré prijímajú organizmy na svoju výživu. Základné zložky potravy sú bielkoviny, tuky a cukry, súčasne s potravou musia organizmy prijímať minerálne látky, vitamíny a vodu.
Probabilizmus

Probabilizmus (lat.) je náhľad, že poznanie nemôže dosiahnuť pravdu, ale iba pravdepodobnosť.
morálna definícia: Kedykoľvek nejaká povinnosť vyplývajúca zo zákona je neistá alebo kedykoľvek jestvujú proti tejto povinnosti námietky, ktoré sa dajú seriózne dokázať, a ktoré si zasluhujú pozornosť v praktickom živote, nie sme povinní podrobiť sa neistej povinnosti.
Prednáška

Prednáška je monologická forma výučby, súvislý ústny výklad daného učiva. Na vysokej škole sa používa ako hlavná forma výučby, na stredných školách sa uplatňuje v obmedzenom rozsahu a na základných školách len výnimočne.
Potravina

Potravina je základná požívatina, látka obsahujúca živiny, produkt rastlinnej alebo živočíšnej výroby poľnohospodárstva určený pre výživu človeka. Obsahujú živiny ako sú sacharidy, tuky, proteíny, vitamíny alebo minerálne látky. Živiny požité organizmom sú v ľudskom tele vstrebávané bunkami a využité na produkciu energie, udržiavanie života a podpory jeho rastu.
Zákon č. 152/1995 Z.z. o potravinách definuje potraviny ako látky alebo výrobky, ktoré sú spracované, čiastočne spracované alebo nespracované a sú určené na ľudskú spotrebu, alebo pri ktorých sa odôvodnene predpokladá, že budú požité ľuďmi vrátane nápojov, žuvačiek, všetkých látok vrátane pitnej vody, ktoré sú zámerne pridávané do potravín počas ich výroby, prípravy alebo úpravy, prídavných látok určených na predaj spotrebiteľom a potravín na osobitné výživové účely vrátane dietetických potravín na osobitné medicínske účely ustanovené osobitným predpisom. Zároveň definuje že potraviny nie sú krmivá (pre zvieratá), živé zvieratá, ak nie sú určené na umiestnenie na trh na spotrebu ľuďmi, rastliny pred zberom, lieky, tabak a tabakové výrobky, kozmetické prostriedky, omamné látky a psychotropné látky a rezíduá a kontaminanty.
Probiont

Probiont je jednoduchý ultramikroskopický útvar živej hmoty, ktorý sa mohol v praveku zeme vyvinúť z anorganickej hmoty.
Predpaženie

Predpaženie je jeden zo základných pohybových prvkov krúživého pohybu hornej končatiny. Horné končatiny sú symetricky vystreté v horizontálnej rovine a smerujú priamo pred telo človeka v 90-stupňovom uhle vzhľadom na dlhú os tela.
Problém

Problém je uvedomenie si ťažkosti; formuláciou, vyjadrením problému alebo jeho časti je otázka. Problém je základným významovým útvarom, z ktorého vyrastá filozofické myslenie, je prirodzeným východiskom, základnou bunkou každej filozofickej koncepcie . Súbor problémov a náuka o problémoch je problematika. Problém či prípad, s ktorým sa treba zapodievať, sa nazýva aj záležitosť.
Názory na problém.
Podľa Demokritosa, Aristotelesa a Platóna je problém znalosť o neznalosti. 
Problém (Joga) vyvoláva naše vlastné správanie alebo naše povahové vlastnosti, ale problémy vznikajú aj nezávisle od nás, a síce v dôsledku prírodných katastrof, spoločenské problémy.
Špecifický problém.
Špecifický problém je problém, ktorý rieši len tá ktorá konkrétna filozofická koncepcia alebo skupina filozofických koncepcií.
Filozofický problém

Filozofický problém je jeden zo základných významových útvarov, z ktorých vyrastá určitá filozofická koncepcia alebo skupina filozofických koncepcií. Súborom filozofických problémov je filozofická problematika.
Predpis

Predpis môže byť:
Globálny problém

Globálny problém je problém týkajúci sa tak celého sveta, ako aj jednotlivých oblastí a jednotlivých krajín.
Organizačný predpis

Organizačný predpis je spôsob vyjadrenia určitej relatívne pevnej formy vnútorného usporiadania organizácie, spoločnosti a pod. Organizačné predpisy upravujú otázky nevyhnutné pre právne vystupovanie organizácie navonok, vymedzujú predmet jej
činnosti a jej hlavné úlohy, určujú, ako sa tvorí vôľa organizácie, ktoré orgány a v akom rozsahu rozhodujú o veciach organizácie, kto je oprávnený túto vôľu vyjadrovať navonok atď. Organizačným predpisom je napr. štatút, stanovy,
organizačný poriadok a pod..
Problém lásky

Problém lásky je forma uvedomenia si ťažkosti alebo ťažkostí spojených s láskou vyjadrovaná otázkami, ako: "Je láska umením?", "Vyžaduje si láska znalosť a úsilie?", "Dá sa láska naučiť" atď.
Psychofyzický problém

Psychofyzický problém je otázka o mieste psychického v prírode (súčasť základnej filozofickej otázky) alebo v užšom zmysle problém vzťahov medzi psychickými a fyziologickými procesmi.
Psychofyzická zápletka sa objavuje v dejinách filozofie v každom období. Predstavuje dôležitý problém ontológie, filozofie mysle, psychológie, hlavne však súvisí so sebaporozumením a sebareflexiou človeka. Kladie si otázky vzájomného vzťahu duše a tela, mozgu a psychických procesov, hmotnej existencie a vedomia.
Monistické pozície.
Monistické pozície sú charakteristické preferovaním buď telesnej (materializmus) alebo duševnej (idealizmus) stránky človeka. 
Dualistické pozície.
Dualistické pozície rozlišujú medzi telom a dušou. Chápu ich buď nezávisle od seba (Wittgenstein), ako paralelne jestvujúce javy (paralelizmus) alebo ich stavajú do vzájomnej relácie, kde spolu interagujú (interakcionizmus).
Predpoklad

Predpoklad môže byť:
Materiálna potreba

Materiálna potreba, tiež "fyzická potreba" alebo "hmotná potreba", je základná ekonomická potreba, potreba reprodukcie materiálneho života uspokojiteľná materiálnymi úžitkovými hodnotami. Materiálne potreby sú kvalitatívne a kvantitativne podmienené stavom rozvoja výroby, a naopak ich existencia je podnetom, ktorý spätne ovplyvňuje rozvoj výroby.
Riešiteľný problém

Riešiteľný problém je problém, pre ktorý existuje aspoň jedno jeho riešenie (riešenie problému).
Predpoklad existencie života

Predpoklad existencie života je súbor hodnôt parametrov prostredia, v ktorom existuje alebo by mal existovať život.
Primárna potreba

Primárna potreba je potreba biogénna – potreba, ktorá sa týka zabezpečenia, udržania holej existencie indivídua, ako hlad, smäd, spánok, potreba kyslíka (dýchania), sekrécie, aktivity, prístrešia, udržiavania optimálnej teploty, adaptácie, sexuálneho uspokojenia, materstva, hry a prezviedavosti (na primárnosť posledných štyroch potrieb a názory autorov rôznia, jedna skupina ju uznáva, druhá o nej pochybuje). Tieto potreby sú spoločné celému druhu homo sapiens.
Špecifický problém

Špecifický problém je problém, ktorý rieši len tá ktorá konkrétna filozofická koncepcia alebo skupina filozofických koncepcií.