burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Martin Gašpar

Martin Gašpar (* 13. február 1972, Žilina) je slovenský hudobník a hudobný producent.
Hudobná kariéra.
Martin Gašpar vyštudoval hru na kontrabas na Ľudovej škole umenia v Žiline. Na strednej škole bol členom Big Bandu Bratislavského Konzervatória. Po konzervatóriu Martin Gašpar absolvoval štúdium hudobnej vedy na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Začiatkom 90. rokov 20. storočia bol účastníkom jazzových dielní v českom meste Frýdlant. V roku 1993 bol na workshope Neue Musik – Forum Viktring v rakúskom Klagenfurte.
Svoju hudobnú kariéru Martin Gašpar začínal v roku 1993 ako basgitarista v kapele Roba Grigorova a vo formácii Accidents Happen, zloženej z hudobníkov a spevákov: Marcel Palonder, Katarína Korčeková, Martin Wittgruber, Andrej Šeban, Róbert Rist. Martin Gašpar bol aj príležitostným členom Ochestra Gustáva Broma a pôsobil v zoskupení ASH Band Andreja Šebana. V rokoch 19911993 bol aj členom kapely Meditation Blues Band, s ktorou účinkoval Jozef Barina. V roku 1994 sa Martin Gašpar stal spoluzakladateľom vo funkovej hudobnej formácii Made 2 Mate. Okrem toho bol v roku 1994 členom aj rôznych ďalších amatérskych džezových hudobných zoskupení (Brož Band, BJQ, Plenty O'Nuttin).
Martin Gašpar bol v začiatkoch hudobnej kariéry jedným z prvých hudobníkov v sprievodnej kapele Jany Kirschnerovej. Bol producent, či spoluautor viacerých piesní na jej albumoch "V cudzom meste", "Pelikán" a "Veci čo sa dejú". Za album "V cudzom meste" získal od hudobnej akadémie cenu Aurel ako „Producent roka“.
Martin Gašpar pätnásť rokov spolupracoval s Petrom Lipom, s ktorým koncertoval v európskych krajinách, ale aj za morom v Mexiku, v Spojených štátoch a nahral s ním aj koncertné DVD a päť albumov. V roku 2005 dostal Aurela ako Producent roka za album "Lipa spieva Lasicu".
Martin Gašpar hrával a spolupracoval pri realizácii množstva projektov. Jeho meno je pri realizácii hudobníkov a skupín ako sú: Pavol Hammel, Juraj Burian, Matúš Jakabčic, Juraj Bartoš, Jozef „Dodo“ Šošoka, Soňa Horňáková, Peter Cmorik, Sima Martausová, je čelnom tria BKK, v ktorom hrá spolu s Jurajom Tatárom a Marcelom Buntajom, nahrával so skupinou Hex, IMT Smile, Le Payaco a mnohými inými. Okrem spolupráce s mnohými úspešnými domácimi interpretmi spolupracoval so zahraničnými hudobníkmi ako sú Maceo Parker, Mino Cinelu, Poogie Bell, či Ruggero Robin.
Diskografia.
Výber z diskografie albumov, na ktorých nahrávaní sa zučastnil Martin Gašpar:
She/Punkrock Girl

„She/Punkrock Girl“ je názov skladieb na prvom singli skupiny Le Payaco. 
O singli.
V období, keď po otvorení hraníc Peter Lipa vymetal kluby po celej Európe, Jana Kirschner a Richard Muller nahrávali v zahraničí sa aj kapela Le Payaco rozhodla vyrobiť niekoľko skladieb ktoré otextovala v angličtine. Podľa slov Tomáša Slobodu si v zimných mesiacoch pripravili repertoár anglických pesničiek, ktorých časť naposledy prezentovali v alternatívnej relácii "Metro" a vydali ich na dva nové single, ktoré chceli rozposlať do sveta. Angličtina im pritom poskytovala lepší priestor pri tvorbe rokenrolových pesničiek. Na singli sú dve skladby: „beatlesovsky“ plazivá „She“ a britpopovo ladená „Punkrock Girl“.
Juraj Šlauka (youtuber)

Juraj Šlauka (Liptovský Mikuláš), známejší pod svojím internetovým menom JurajVie je slovenský youtuber a influencer. Preslávil sa najmä tvorením edukačných videí na jeho hlavný YouTube kanál, ktorý má v súčasnosti cez 237 tisíc odoberateľov.
Juraj Šlauka založil jeho hlavný kanál 5. marca 2017, ale prvé video pod názvom „Ako Lietajú Lietadlá?“ vyšlo až 1. apríla 2017. K tvoreniu videí ho inšpiroval najmä anglický kanál Wendover Productions, ale aj kanály RealEngineering a Vsauce. Najpopulárnejšie video na jeho kanále je „Koľko čoho ťa zabije?“, ktoré prekročilo hranicu 1,7 milióna zhliadnutí. Na základe prieskumu časopisu Forbes sa Juraj Šlauka stal 2. najobľúbenejším slovenským influencerom roku 2021.
Študoval na osemročnom gymnáziu a v súčasnosti (2021) sa vzdeláva na Vysokej škole ekonomickej v Prahe.
Polyeuktos z Atén

Polyeuktos () bol grécky sochár v prvej polovici 3. stor. pred Kr.
Polyeuktos, aténsky sochár, zhotovil okolo roku 280 pred Kr. pre aténsku agoru bronzovú sochu Démosthena (bola zhotovená z verejných zdrojov 42 rokov po smrti Démosthena) Nápis (dvojveršie) na podstavci pod ňou, ako to zaznamenal Démétrios z Magnézie, znel: "„Keby sa tvoja sila, Démosthenes, vyrovnala tvojej múdrosti - v Grécku by nikdy nevládol macedónsky Áres“".
Plutarchos, ktorý sám videl sochu na agore, spomína (anegnotu), že istý vojak údajne ukryl svoje peniaze v Démosthenových zovretých rukách a zakryl ich listami. Vďaka tomuto popisu a malej bronzovej buste z Herculanea s nápisom "ΔΗΜΟΣΘΕΝΗΣ" (Démosthenes), objavenej v roku 1753 vo vile Papiri (je umiestnená v Národnom archeologickom múzeu v Neapole. Inv. č. 5467.) bol portrét Démosthena identifikovaný a tým aj ďalšie sochárske diela reprodukované v početných kópiách a variantoch (mramorových sochách, hlavách, bustách) hlavne z rímskych čias (sú veľmi dobre zdokumentované). Sochu Démosthena videl aj Pausanias, ktorý zaznamenal, že stála neďaleko aténskeho chrámu boha vojny Áresa (v severnej polovici agory).
Na niektorých zachovaných sochách je Démosthenes znázornený ako drží v rukách zvitok. Nemecký archeológ Adolf Michaelis vo svojom popise týchto sôch vysvetlil túto odchýlku od pôvodného typu tak, že bola zhotovená neskôr, keď bol Démosthenes obdivovaný viac ako autor než ako vlastenec, a preto mu zopnuté ruky nahradili rukami so zvitkom.
Mimoriadne realistický portrét Démosthena (spracovanie tváre a nahých častí postavy) predstavuje vrchol aténskeho portrétovania v helenistickom období. Na tvári už vidno vrásky, nepokoj, tragickú úzkosť človeka, ktorý chcel svojimi prejavmi zachrániť slobodu Atén. Zopäté ruky ešte viac zvýrazňujú dojem bolestnej úzkosti.
Ignacij Žitnik

Ignacij Žitnik ( 24. novembra 1857 Fužina – 28. decembra 1913 Ľubľana Bol rakúsky rímskokatolícky kňaz a politik slovinskej národnosti. Na konci 19. a na začiatku 20. storočia sa stal poslancom Ríšskej rady .
Biografia.
Navštevoval národnú školu a potom v rokoch 1871–1879 gymnázium v Novom meste. Do roku 1881 potom slúžil v rakúsko-uhorskej armáde v Ľubľane. Následne absolvoval kadetnú školu v Terste. Od roku 1881 študoval bohoslovectvo, roku 1883 bol vysvätený za kňaza. Pôsobil ako kaplán a vikár a študoval v Ríme, kde roku 1894 získal doktorát z rímskeho práva. Roku 1907 bol menovaný kanovníkom, roku 1910 za sídelného kanovníka a konzistorného radu. 
Od mladosti sa zapojil do verejného a politického života. Pôsobil ako novinár a publicista. Bol členom prípravného výboru 1. a 2. katolíckeho zjazdu. Od roku 1889 bol členom Slovinskej ľudovej strany, v ktorej predstavoval jej ľavicové krídlo. Od roku 1889 bol poslancom Kranského krajinského snemu za kúriu vidieckych obcí (obvod Trebnje, Stična, Žužemberk, Mokronog, Litija). Bol sem opakovane zvolený aj v roku 1895 a 1901. V roku 1908 bol na zemský snem zvolený za obvod Postojna, Planina, Logatec, Cerknica, Senožeča, Lež, Ilírska Bistrica a mandát obhájil aj v roku 1913. Po istý čas zastával funkciu predsedu finančného výboru snemu. 
Na konci 19. storočia sa zapojil aj do celoštátnej politiky. Vo voľbách do Ríšskej rady roku 1897 získal mandát v Ríšskej rade (celoštátny zákonodarný zbor) za kúriu vidieckych obcí, obvod Postojna atď. Za ten istý obvod obhájil mandát aj vo voľbách do Ríšskej rady roku 1901 . Uspel aj vo voľbách do Ríšskej rady roku 1907, konaných už podľa všeobecného a rovného volebného práva. Zvolený bol za obvod Kraňsko 7. Profesne sa k roku 1907 uvádza ako novinár. Bol členom poslaneckého klubu Slovinský klub. Mandát obhájil vo voľbách do Ríšskej rady roku 1911 . Zotrval tu do svojej smrti roku 1913. V parlamente ho potom nahradil Lovro Pogačnik .
Ploštica

Ploštica (ľudovo alebo zastarano: "ploščica", zastarano alebo slangovo: "štenica") môže byť:
Ploštica (ľudovo alebo zastarano: "ploščica") môže byť aj:
Ploščica môže byť aj priezvisko, napr.:
Ploštice môže byť:
Rovná hoľa

Rovná hoľa () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Nižnou Bocou, približne južne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovský Ján, Liptovská Porúbka, Nižná a Vyšná Boca. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Nižná a Vyšná Boca, severovýchodne je Malužiná a južným smerom Jarabá. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Rovná hoľa je súčasťou dlhej rázsochy, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Ďumbiera () v hlavnom hrebeni. Tá sa stáča v oblúku na sever a pokračuje cez Bocianske sedlo na Ohnište () a Smrekovicu (). Východným smerom leží Chopec () a Červená (), severným Hradište (), Slemä () a Ohnište (), západným Tanečnica (), Ludárova hoľa () a Ďumbier () a južným Lajštroch () a Čertova svadba (). Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západných svahov odvádza riečka Štiavnica a z južných, východných a severných prítoky Boce. Na vrchol vedie značený chodník a prechádza ním východná hranica Národnej prírodnej rezervácie Ďumbier.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nízka hôľnatá vegetácia s nesúvislým porastom kosodreviny, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Z vhodných miest je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Poľanu, Veporské a Stolické vrchy.
Kristen Wiigová

Kristen Wiigová (* 22. august 1973, Canandaigua, New York, USA) je americká herečka a spisovateľka, producentka a komička.
Detstvo a mladosť.
Wiigová má z otcovej strany nórskych a írskych predkov a z maminej strany má anglických a škótskych predkov. Má jedného staršieho brata, Erica. 
Kariéra.
Wiigová sa presťahovala do Los Angeles, aby sa mohla venovať hereckej kariére. Účinkovala v improvizačných divadlách. Bola členkou "Saturday Night Show" a od roku 2006 bola plnohodnotnou členkou. 
V roku 2007, si po boku Katherine Heigl, Paula Rudda a Leslie Mann, si zahrala v komédii "Nabúchaná", kde stvárnila agresívnu asistentku. Jednu z vedľajších úloh získala aj vo filme "Kopačky", z roku 2008. 
Spoločne s Annie Mumolo napísala scenár k filmu "Družičky", kde aj stvárnila hlavnú úlohu. Bola nominovaná v kategórii Najlepší scenár na filmové ocenenie Academy Awards. Bola jej ponúknutá jedna z úloh z filmu "Ladíme!", ktorú Wiigová odmietla a namiesto nej ju získala Elizabeth Banks. V roku 2013 stvárnila jednu z vedľajších úloh vo filme "Tajný život Waltera Mittyho".
V roku 2015 získala jednu z vedľajších úloh vo filme "Marťan". O rok neskôr, si zahrala po boku Bena Stillera, vo filme "Zoolander No.2", film však získal negatívne recenzie a bol komerčným prepadákom. Po boku Mata Damona, si zahrala v komédii "Zmenšovanie" z roku 2017, kde si zahrali rodinu Safrankovych. 
Wiigová sa aktívne venuje aj dabingu. V roku 2021 si zahrala po boku Annie Mumolo, v komédii "Barb and Star Go to Vista Del Mar".
Súkromný život.
Bola dva krát vydatá. Jej prvým mužom bol Hayes Hargrove, s ktorým sa rozviedla v roku 2009. V januári 2020, sa stala matkou prostredníctvom náhradného materstva dvojčiat, ktoré vychováva spoločne s Avim Rothmanom, za ktorého sa v roku 2021 vydala.
Eskimo

Eskimo môže byť:
Inuk

Inuk môže byť:
Andrea Bučková

Andrea Bučková môže byť:
Juit

Juit môže byť:
Friderica Derra de Moroda

Friderica Derra de Moroda (* 2. jún 1897, Bratislava – † 19. jún 1978, Salzburg, Rakúsko) bola britská tanečnica, choreografka a učiteľka tanca rakúsko-maďarského pôvodu, držiteľka Rádu Britského impéria.
Kariéra.
Friderica Derra de Moroda sa narodila v Bratislave ako tretia dcéra spisovateľa z Budapešti s gréckymi koreňmi Simeona Juliusa Derra de Morodu a maďarskej kunsthistoričky z Viedne Olgy von Némethy. Po smrti otca v roku 1902 sa rodina presťahovala do Viedne a neskôr do Mníchova. Po baletných štúdiách debutovala v 14. rokoch 22. februára 1912, ako tanečnica na voľnej nohe v združení Viedenská secesia.
Od roku 1914 žila v Anglicku, kde v Londýne založila svoju prvú tanečnú školu. Od roku 1918 absolvovala štvorročné štúdium u Enrica Cecchettiho a následne v roku 1923 prvýkrát vystúpila v Salzburgu: Jej sólový tanečný večer vo Veľkej sále Mozartea nadchol publikum. V roku 1936 získala anglické občianstvo.
V roku 1941 prevzala vedenie baletu národnosocialistickej kultúrnej organizácie Kraft durch Freude v Berlíne, ktorý pravidelne koncertoval až do roku 1944. De Moroda bola na konci vojny internovaná ako anglická občianka v tábore pri Bodamskom jazere.
Po smrti svojej sestry Minky v decembri roku 1950 de Moroda v Salzburgu zdedila Vilu Schmederer a v roku 1952 v nej založila baletnú školu, ktorú viedla do roku 1967 a ktorú navštevovali predovšetkým členovia baletu divadla Salzburger Landestheater, ale aj neskoršia slávna sólová tanečnica Margot Werner.
Od roku 1960 sa stále viac venovala tanečnej vede a vybudovala si rozsiahlu knižnicu tanečnej literatúry. Pozostalosť "Tanečného archívu Derra de Moroda" je verejne prístupná v Hudobnovednom inštitúte Salzburskej univerzity.
15. júna 1977 sa stala vôbec prvou ženou, ktorej bol udelený čestný doktorát na Univerzite v Salzburgu.
V roku 1936 znovuobjavila pôvodný rukopis "Nuova e curiosa scuola de' balli theatrali" od Gregoria Lambranziho. 
V roku 1974 jej bol udelený Rád Britského impéria .
Friderica Derra de Moroda zomrela v Salzburgu vo veku 81 rokov.
Lomená molekulárna geometria

Molekuly s dvoma väzbami vedľa seba, ktoré nie sú v lineárnom usporiadaní, majú lomenú molekulárnu geometriu. Niektoré atómy, napríklad kyslík, majú takmer vždy svoje dve (alebo viac) kovalentné väzby v nelineárnom usporiadaní kvôli ich elektrónovej konfigurácii. Voda (H2O) je príkladom lomenej molekuly, ako aj jej analógy. Väzbový uhol H-O-H vo vode je rovný približne 104.45°. Nelineárna lomená geometria je bežná pre trojatómové molekuly a ióny, ktoré obsahujú len prvky hlavných skupín periodickej tabuľky (skupiny 1, 2 a 13-17). Medzi príklady patria oxid dusičitý (NO2), chlorid sírnatý (SCl2) a metylén (CH2).
Vlastnosti.
Táto geometria je takmer vždy konzistená s geometriou predpovedanou podľa teórie VSEPR, ktorý zvyčajne vysvetľuje nekolinearitu väzieb kvôli prítomnosti voľného elektrónového páru. Existuje niekoľko variantov tohto ohybu, najbežnejším je AX2E2 (centrálny atóm A s dvoma substituentmi X a dvoma voľnými elektrónovými pármi E, ktoré dokončujú elektrónový oktet centrálneho atómu). Väzbový uhol sa v týchto molekulách pohybuje okolo 104 až 109,5 °, kde 109,5 ° odpovedá uhlu v tetraédri, ktorý vzniká pri štyroch sp3 hybridizovaných orbitáloch. Väzbový uhol býva o niečo menší, pretože voľné elektrónové zaberajú viac miesta v priestore než kovalentné väzby, pretože viac odpodzujú väzbové elektróny. Najbežnejšie skutočné uhly sú 105 °, 107 ° a 109 °, ktoré sa môžu mierne meniť kvôli rôznym vlastnostiam naviazaných atómov (X). Väzbový uhol však môže byť i výrazne menší, napríklad v molekule telánu je to približne 90 °.
V ostatných prípadoch takisto dochádza k hybridizácii orbitálov, ale v rôznej miere. Molekuly typu AX2E1, napríklad ozón O3 alebo SnCl2, majú len jeden voľný elektrónový pár väzbový uhol je asi 120 ° (uhol odpovedá rovnoramennému trojuholníku). Uhol je zvyčajne trochu menší, opäť kvôli prítomnosti voľného elektrónového páru, takže napríklad v ozóne je väzbový uhol asi 116 °. Naopak v príklade niektorých zlúčenín je tento uhol o niečo väčší, napríklad u NO2. Dusík má totižto len jeden nepárový elektrón a nie voľný elektrónový pár, takže repulzia nie je až taká silná. Tieto zlúčeniny majú tri sp2 orbitály. Takisto existujú i sd hybridizované zlúčeniny AX2, ktoré sa vyskytujú u prechodných kovov bez voľných elektrónových párov. V takom prípade je uhol približne 90 ° (pravý uhol) a takisto a geometria sa takisto označuje ako lomená.
StartLab

StartLab je slovenská crowdfundingová platforma, ktorá funguje od roku 2015. Prevádzkuje ju Nadácia Centra pre filantropiu. Platforma spája subjekty, ktoré chcú realizovať svoj projekt, s verejnosťou, ktorá ho môže podporiť. Do roku 2022 bolo podľa údajov prevádzkovateľa na StartLabe spustených viac ako 1 000 kampaní, ktoré ľudia podporili sumou viac ako 4 500 000 eur.
Princíp.
Crowdfunding (doslovne z angl. „davové financovanie“) zahŕňa rôzne formy finančnej podpory jednotlivcov, organizácií či projektov prostredníctvom online platformy.
StartLab sa zameriava na podporu realizácie verejnoprospešných projektov prezentovaných prostredníctvom tzv. kampaní. Kampaň má presne stanovenú dĺžku trvania a minimálnu cieľovú sumu, ktorá je pre realizáciu projektu nevyhnutná. V prípade, že v stanovenom čase dosiahne cieľovú sumu, platforma ju posiela autorovi a ten je povinný projekt realizovať a zaslať prisľúbené odmeny. Ak sa tento cieľ nepodarí naplniť, peniaze sa vracajú podporovateľom.
Podobne ako svetovo najznámejšia platforma Kickstarter, StartLab funguje na princípe odmenového crowdfundingu. To znamená, že realizáciu projektu môže verejnosť podporiť nezištným darom, ale aj tým, že si objedná či zakúpi niektorú z autorom ponúkaných odmien.
Pre koho je StartLab určený.
Platformu StartLab pravidelne využívajú jednotlivci, neziskové organizácie, ale aj podnikateľské subjekty. Crowdfundingové kampane na slovenskej platforme viedli napríklad satirická stránka Zomri, Nadácia Zastavme korupciu, občianske združenie Truc sphérique, nezisková organizácia Post Bellum, Mareena, Transparency International Slovensko či Literárna bašta. StartLab využívajú aj fyzické osoby – o podporu verejnosti sa už uchádzal herec Ján Dobrík, ilustrátor Ján Kurinec, spisovateľ Daniel Hevier, módny návrhár Boris Hanečka a mnohí iní.
StartLab vzdelávanie.
Koncom roka 2021 vydal StartLab prvú slovenskú učebnicu crowdfundingu pod názvom "Ako získať peniaze na dobrú vec: Učebnica crowdfundingu pre každého". Ide o praktického sprievodcu pre každého, kto má dobrý projekt a hľadá naň peniaze.
Od januára 2022 vydáva StartLab online Magazín. Jeho cieľom je vzdelávať autorov nových kampaní aj širokú verejnosť o témach crowdfundingu a občianskej spoločnosti.
Partneri.
Projekt vznikol a je prevádzkovaný vďaka spolupráci s partnermi:
Páter

Páter môže byť:
Margaret Morrisonová (filozofka)

Emer. prof. Margaret „Margie“ C. Morrisonová, PhD. (neprechýlene: Margaret C. Morrison; * 19. máj 1954† 9. január 2021) bola kanadská filozofka, ktorá sa zameriavala na filozofiu vedy.
Od roku 1989 vyučovala na Katedre filozofie Torontskej univerzity, kde v roku 1992 získala "tenure" a v roku 1998 titul profesorky.
V počiatočnej fáze svojej kariéry skúmala získavanie konkrétnych dát z abstraktných matematických reprezentácií, čo zavŕšila monografiou "Unifying Scientific Theories: Physical Concepts and Mathematical Structures" („Zjednocujúce vedecké teórie: Fyzické koncepty a matematické štruktúry“, Cambridge University Press, 2000).
Neskôr sa venovala epistemologickým implikáciám využitia počítačových simulácií vo vedeckom výskume, napr. otázkou, či dokáže počítačová simulácia nahradiť fyzický pokus alebo akú epistemologickú hodnotu majú dáta získané počítačovou simuláciou v porovnaní s fyzicky nameranými údajmi. Svoje poznatky zhrnula v monografii "Reconstructing Reality: Models, Mathematics, and Simulations" („Rekonštrukcia reality: Modely, matematika a simulácie“, Oxford University Press, 2015), v ktorej Morrisonová okrem iného dokladá akú dôležitú úlohu zohrala simulácia pri objave Higgsovho bozónu.
Chopec

Chopec () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Vyšnou Bocou, približne južne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Nižná a Vyšná Boca. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Nižná a Vyšná Boca, severovýchodne leží Malužiná a južným smerom Jarabá. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Chopec tvorí krátku rázsochu mohutnejšej Rovnej hole, tvoriac tak jej predvrchol. Prináleží tak k bočnému hrebeňu, vybiehajúcemu juhovýchodným smerom z Ďumbiera () a oblúkom smerujúcemu severným smerom cez Bocianske sedlo na Ohnište () a Smrekovicu (). Východným smerom leží Fišiarka () a Špíglové (), severným leží Červená (), Hradište () a Ohnište (), západným Ludárova hoľa (), Ďumbier () a Rovná hoľa () a južným Čertova svadba () a Beňuška (). Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza riečka Boca. Na vrchol nevedie značený chodník. Na juhovýchodných svahoch je lyžiarske stredisko.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nízka hôľnatá vegetácia s nesúvislým porastom kosodreviny, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Z vhodných miest je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Veporské a Stolické vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, no na neďaleký hrebeň a Rovnú hoľu vedie žlto značená trasa z Nižnej Boce. Z Vyšnej Boce je možný prístup popri vleku a lesnou cestou až na vrchol.
Redefinícia jednotiek sústavy SI z roku 2019

V roku 2019 došlo k redefinícii niektorých jednotiek sústavy SI tak, aby boli všetky základné jednotky sústavy SI definované pomocou nemenných vlastností prírody. Konkrétne došlo k zmene definícií pre štyri jednotky — kilogram, ampér, kelvin a mól. Táto zmena bola jednohlasne odhlasovaná 16. novembra 2018 vo Versailles vo Francúzsku a do platnosti vstúpila 20. mája 2019. Pôvodne boli definované základné jednotky SI tak, aby sa z nich dali definovať ostatné jednotky. Podľa nových definícií sú definované konštanty, z ktorých je možné odvodiť všetky ostatné jednotky, takže koncept „základných jednotiek“ už nie je nutný, no i tak sa používa. Ostatné jednotky (meter, sekunda a kandela) boli redefinované podľa nemenných vlastností už predtým.
Zmenené jednotky.
Jednotky, ktorých definícia sa menila, boli po novom definované na základe presných hodnôt konštánt, od ktorých je ich definícia odvodená. Konštanta, ktorá ich definuje, je vždy definovaná danou jednotkou (a prípadne inými základnými jednotkami sústavy SI).
Kilogram.
Kilogram bol pôvodne definovaný hmotnosťou valca z platiny a irídia. Nová definícia kilogramu je založená na presnej hodnote Planckovej konštanty, ktorá je definovaná ako "h" = 6,626 070 15 × 10-34 kg⋅m2/s.
Kelvin.
Stará definícia kelvinu hovorí, že jeho hodnota je rovná formula_1 termodynamickej teploty trojného bodu vody. Nová definícia spolieha na Boltzmannovu konštantu, ktorej hodnota bola zafixovaná na "kB" = 1,380 649 × 10-23 J K-1.
Ampér.
Pôvodná definícia ampéru bola veľmi teoretická a založená na hypotetickej situácii dvoch vodičov so zanedbateľným priemerom meter od seba vo vákuu. Zrealizovať túto situáciu a zmerať silu, ktorou na seba vodiče pôsobia, bolo prinajmenšom zložité. Nová definícia ampéru je však založená na elementárnom náboji, ktorého hodnota je presne "e" = 1,602 176 634 × 10−19 C, kde "C" je Coulomb, ktorý je definovaný ako A⋅s (ampér krát sekunda).
Mól.
Mól bol pôvodne definovaný ako počet atómov 12C v 12 gramoch. Nová definícia je postavená na presnej hodnote Avogadrovej konštanty, ktorá je "NA" = 6,022 140 76 × 1023 mol-1, a hovorí, že jeden mól obsahuje presne 6,022 140 76 × 1023 elementárnych entít.
Veľká cena Francúzska 2022

Veľká cena Francúzska 2022 (fra. Formula 1 Lenovo Grand Prix du France 2022) sa uskutočnila 24. júla 2022 na pretekárskom okruhu Circuit Paul Ricard v mestečku Le Castellet, na juhu Francúzska. Boli to dvanáste preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1.
Pred Veľkou cenou viedol Max Verstappen z tímu Red Bull v priebežnom poradí jazdcov pred Charlesom Leclercom z Ferrari a Sergiom Pérezom, jeho tímovým kolegom u Red Bullu.
Priebeh kvalifikácie.
Charles Leclerc získal v kvalifikácii svoju siedmu Pole Position v sezóne pred Maxom Verstappenom a Sergiom Pérezom.
Priebeh pretekov.
Po tom, čo Charles Leclerc, počas toho ako viedol preteky, odstúpil kvôli nehode v 18. kole, vyhral Max Verstappen Veľkú cenu pred oboma jazdcami Mercedesu Lewisom Hamiltonom a Georgeom Russellom. Dve kolá pred koncom pretekov stratil Sergio Pérez tretie miesto v prospech Russella, pretože dostal nesprávnu informáciu od riaditeľstva pretekov o konci virtuálneho safety caru, takže skončil štvrtý.
Výsledky.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Preteky.
Poznámky:
Veľká cena Maďarska 2022

Veľká cena Maďarska 2022 (maď. Formula 1 Aramco Magyar Nagydíj 2022) sa uskutočnila 31. júla 2022 na pretekárskom okruhu Hungaroring v Mogyoróde, neďaleko Budapešti. Boli to trináste preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1.
Pred Veľkou cenou oznámil štvornásobný majster sveta Sebastian Vettel, že na konci sezóny 2022 ukončí svoju kariéru vo Formule 1, aby mohol tráviť viac času s rodinou a venovať sa iným projektom. O niekoľko dní neskôr oznámil Aston Martin Racing, že Fernando Alonso nahradí Vettela v tíme od sezóny 2023. Podľa oficiálnej tlačovej správy podpísal španielsky pretekár s tímom „viacročnú zmluvu“.
Max Verstappen z tímu Red Bull viedol pred pretekmi v Maďarsku v priebežnom poradí jazdcov pred Charlesom Leclercom z Ferrari a Sergiom Pérezom, jeho tímovým kolegom u Red Bullu.
Priebeh kvalifikácie.
Kvalifikáciu prekvapivo ovládol George Russell z tímu Mercedes pred oboma pilotmi tímu Ferrari Carlosom Sainzom a Charlesom Leclercom. Pre Russella to bola prvá Pole Position v jeho kariére. Líder šampionátu Max Verstappen skončil kvôli technickým problémom až na desiatom mieste.
Priebeh pretekov.
Napriek tomu, že sa Verstappen v 42. kole roztočil, vyhral preteky po silnom zotavení. Na druhom a treťom mieste skončili obaja jazdci Mercedesu Lewis Hamilton a George Russell. Piloti Scuderie Ferrari, ktorí boli tento víkend favorizovaní, skončili po nevydarenej stratégii štvrtý (Sainz) a šiesty (Leclerc).
Výsledky.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Preteky.
Poznámky:
David Mináč

David Mináč (* 1. december 1991, Hainburg an der Donau) je slovenský filmový režisér, scenárista, skladateľ filmovej hudby, herec a módny fotograf, syn režiséra Mateja Mináča.
Absolvoval štúdium filmu a psychológie na University of Southampton v Spojenom kráľovstve.
Jeho snímok o neurológovi Pavlovi Traubnerovi z cyklu krátkometrážnych televíznych dokumentárnych filmov GEN.SK získal ocenenie Platinum Remi Award v kategórii Najlepší krátky film na 53. ročníku filmového festivalu WorldFest Houston International Film Festival.
Margaret Morrisonová

Margaret Morrisonová (neprechýlene: Margaret Morrison) môže byť:
Pamätník Ivana Vazova (Plovdiv)

Pamätník Ivana Vazova () je pamätník dedikovaný Ivanovi Vazovovi z prvej polovice 20. storočia v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Poloha.
Park sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv v parku Dondukova gradina.
Charakteristika a dejiny.
Ivan Vazov žil v Plovdive v rokoch 18801886. V tomto období bol poslancom v Oblastnom národnom zhromaždení Východnej Rumélie a predsedal aj Plovdivskej vedecko-knižnej spoločnosti. Vydával časopis „Náuka“ () a spolu s Konstantinom Veličkovom pôsobil aj ako redaktor vestníku „Národný hlas“ (). Spolu tiež začali vydávať prvý čisto literárny časopis „Zora“ () a vydali aj knihu „Bălgarska christomatija“. Počas jeho pôsobenia v Plovdive napísal Vazov niektoré z jeho najvýznamnejších próz ako „Epopeja na zabravenite“, „Nemili-nedragi“, alebo „Čičovci“, básní ako „Bălgarskijat ezik“, alebo „Novoto grobište na Slivnica“ a poviedku „Ide li?“ Je teda s mestom neodmysliteľne spätý a sám ho považoval za svoje druhé rodné mesto. 
V roku 1920 bol Vazov pri príležitosti svojich 70. narodenín, obyvateľmi Plovdivu pozvaný na návštevu mesta. Po návšteve po ňom bola pomenovaná jedna vtedajších hlavných ulíc „Stancionna“, ktorá vedie od budovy železničnej stanice do centra mesta. V roku 1929 bola na ulici „Betchoven“, na dome kde Vazov žil, odhalená pamätná doska. Existovali aj plány na odkúpenie celého domu a jeho prerobenie na múzeum venované jeho osobe a tvorbe, no z plánov nakoniec zišlo, keďže majiteľ sa rozhodol dom v roku 1932 zbúrať.
V roku 1937 bola počas pôsobenia starostu Božidara Zdravkova ustanovená kultúrna komisia zložená z predstaviteľov rôznych kultúrnych a náučných organizácií, pričom jedným z jej prvých počinov bolo rozhodnutie odhaliť Ivanovi Vazovovi pamätník. Verejne bola táto myšlienka prezentovaná na začiatku roku 1938 a následne sa začalo so zberom finančných prostriedkov. Okrem samotnej verejnej zbierky, prispelo 4000 levmi aj bulharské Ministerstvo školstva a časť prostriedkov pochádzala aj z výťažku maturitných plesov po celom Bulharsku, keďže maturanti sa toho roku rozhodli tieto prostriedky venovať na tento účel. Zbierka pokračovala aj ďalej a nakoniec sa do jari 1942 podarilo nazbierať viac ako 70 000 levov, pričom Ministerstvo školstva sa vtedy rozhodlo prispieť ďalšími 20 000 levmi. Z dôvodu nedostatku prostriedkov na výstavbu plnohodnotnej sochy bolo rozhodnuté o tom, že sa socha bude skladať z autorovej busty. Do konkurzu sa prihlásili dvaja sochári Andrej Nikolov a Mina Ivanov. Keďže cenová ponuka Andreja Nikolova bola príliš vysoká (až 280 000300 000 levov), stal sa víťazom konkurzu Mina Ivanov s cenovou ponukou 130 000 levov. Pamätník bol postavený v roku 1943, pričom s prácou na výstavbe začal autor sochy na jar a k osadeniu pamätníka došlo v decembri.
Invalid

Invalid môže byť:
CS Film

CS Film je český televízny filmový kanál, ktorý prevádzkuje spoločnosť "Československá filmová společnost, s.r.o.". Vysiela v čase od 6. do 24. hodiny. Stanica je zameraná len na Českú a Slovenskú filmovú tvorbu (oblasti bývalého Československa), predovšetkým na filmy natočené pred Nežnou revolúciou. Čerpá z filmových fondov "Národného filmového archívu", Slovenského filmového ústavu, "Bonton filmu", "Krátkeho filmu Praha", Českej televízie, Slovenskej televízie a najmä po roku 1990 od súkromných filmových producentov. Stanica tiež podporuje nové filmové a televízne projekty a školskú a amatérsku filmovú tvorbu.
Od polnoci do 6. hodiny ráno vysiela na jeho programovej pozícii hororový kanál "CS Horror". CS film patrí do slovenskej mediálnej skupiny JOJ Group.
Hradište (vrch v Nízkych Tatrách)

Hradište () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Malužinou, približne južne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Liptovská Porúbka. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Malužiná a severne ležiaca Liptovská Porúbka, Liptovský Hrádok a Kráľova Lehota, južne sa nachádza Nižná a Vyšná Boca. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Hradište je súčasťou mohutného vápencového masívu Ohnište (), ktorý je kolmý na rázsochu, vybiehajúcu z Ďumbiera () v hlavnom hrebeni. Tá sa stáča v oblúku na sever a pokračuje cez Rovnú hoľu () na Smrekovicu (). Východným smerom leží Skribňovo () a Mních (), severným Selnice () a Bukovica (), západným dominuje Slemä () a Ohnište a južným Rovná hoľa (), Chopec () a Červená (). Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádzajú prítoky riečky Boce. Na vrchol nevedie značený chodník a masív je súčasťou Národnej prírodnej rezervácie Ohnište.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý, miestami však riedky lesný porast, ktorý tak umožňuje obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou a skál je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry a Chočské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa a vzhľadom na vysoký stupeň ochrany územia je prístup naň nežiadúci. Juhovýchodným úpätím vedie Svidovskou dolinou žltá značka do Svidovského sedla.
Pamätník Vasila Petleškova (Plovdiv)

Pamätník Vasila Petleškova () je pamätník dedikovaný Vasilovi Petleškovovi z prvej polovice 20. storočia v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Poloha.
Pamätník sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv v parku Car Simeonova gradina. Nachádza sa v severnej časti parku v blízkosti jeho severného vchodu.
Charakteristika.
Pamätník vo forme busty na podstavci znázorňuje bulharského revolucionára a vodcu Aprílového povstania v Bracigove, Vasila Petleškova. Pamätník bol odhalený v priebehu roku 1936. Jeho autorom je sochár Janko Pavlov.
Dvaja (Hudba a piesne z filmu Fontána pre Zuzanu)

Dvaja (Hudba a piesne z filmu Fontána pre Zuzanu) je úplný názov soundtracku, ktorý autorská dvojica Patejdl/Filan zložila pre film Dušana Rapoša, "Fontána pre Zuzanu" (1985). Kompiláciu nahrávok z filmu na vinylovom LP vydalo v roku 1986 hudobné vydavateľstvo Opus. V roku 1998 vyšla reedícia albumu od vydavateľstva Bonton Music, na ktorej bol pridaný jeden hudobný bonus.
Nahrávky, ktoré sú z produkcie SFT Koliba, Bratislava majú podtitul: „Hudba a piesne z filmu "Fontána pre Zuzanu" scenáristu Karola Hlávku a režiséra Dušana Rapoša o prvej láske, motorkách a senzačných vlasoch.“
Labyrinth Of The World / Labyrint sveta

Labyrinth Of The World / Labyrint sveta je názov hudobného projektu a štúdiového albumu, ktorý spolu nahrali Vašo Patejdl a česky huslista Jaroslav Svěcený. Na CD ho v roku 1991 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus.
Na albume je vo venovaní napísané: „Venované 400. výročiu narodenia J. A. Komenského a jeho odkazu.“
Spišská nemecká strana

Spišská nemecká strana (nemecky "Zipser deutsche Partei") bola regionálna politická strana Karpatských Nemcov na Slovensku, hlavne na historickom území Spiša, v období medzivojnového Československa.
Charakteristika.
Išlo o menšiu politickú stranu, ktorá, ako už vyplývalo z jej názvu, sa sústreďovala na zastupovanie záujmov Karpatských Nemcov na Slovensku. Podobne ako maďarské politické strany mala odmietavý postoj k vzniknutej Československej republike. Jej politika bola promaďarská a zakladala na veľkouhorských pozíciách. Počas celej svojej histórie pôsobila ako autonómna súčasť maďarských politických strán – spočiatku Krajinskej kresťansko-socialistickej strany a od roku 1925 Maďarskej národnej strany. Jej členskú základňu tvorili obyvatelia nemeckej národnosti a spišskonemecká inteligencia. 
Z programového hľadiska sa strana zameriavala na presadzovanie požiadaviek Spišských Nemcov, ktorí daný región obývali vyše 800 rokov. Obce, kde prevažovalo nemecké obyvateľstvo, požadovala spojiť do jedného politického okresu a na danom území zabezpečiť pomerne rozsiahlu autonómiu (administratívnu, hospodársku, kultúrnu a školskú). Najmä v oblasti školstva strana presadzovala vznik, resp. obnovu nemeckých škôl na Spiši, otvorenie nemeckých odborných škôl pre potreby poľnohospodárstva a lesného priemyslu. Veľkú pozornosť strana venovala aj rozvoju cestovného ruchu.
História.
Ustanovujúci snem strany sa konal 22. marca 1920 v Kežmarku. Prvým predsedom sa stal Karl Brückner, kežmarský pedagóg a riaditeľ nemeckého gymnázia. V roku 1922 prevzal vedenie strany Andor Nitsch, statkár z Veľkej Lomnice. Tlačovým orgánom strany boli noviny Karpathen Post. Síce šlo o malú politickú stranu, mala však významný vplyv v rôznych regionálnych hospodárskych, kultúrnych, telovýchovných alebo spoločenských organizáciách v okolí Kežmarku, Popradu, Spišskej Novej Vsi, Levoče, Sabinova a Gelnice. V prvých parlamentných voľbách v roku 1920 strana kandidovala v rámci formácie "Maďarsko-nemecká kresťansko-sociálna strana," žiadny jej zástupca sa však nedostal ani do poslaneckej snemovne, ani do senátu. V ďalších parlamentných voľbách strana vstúpila do koalície s Nemeckým zväzom poľnohospodárov, Nemeckou živnostenskou stranou a Maďarskou národnou stranou. Poslanecký mandát získal jej predseda Andor Nitsch. Ten zotrval v poslaneckej snemovni aj po voľbách v rokoch 1929 a 1935. Okrem neho v rokoch 1934 - 1935 mala strana zástupcu aj v hornej komore Národného zhromaždenia, senáte. Po smrti senátora Jánosa Richtera nastúpil do senátu starosta Popradu, evanjelický duchovný Emmerich Varga. Jej vplyv postupne klesal a voličov jej preberala Karpatonemecká strana (časť Sudetonemeckej strany).
Ortoptéra

Ortoptéra (zastarano: "orthoptéra") môže byť:
Raków Częstochowa

Raków Częstochowa je poľský futbalový klub z Čenstochovej. Klub bol založený v 1921 pod názvom "Klub Sportowo-Footballowy Racovia". Pôsobí v najvyššej poľskej futbalovej lige Ekstraklasa.
Zo Slovákov tu pôsobil Lukáš Ďuriška a Dominik Holec.
Detská pornografia

Detská pornografia je podľa slovenského trestného práva „zobrazenie skutočnej alebo predstieranej súlože, iného spôsobu pohlavného styku alebo iného obdobného sexuálneho styku s dieťaťom [osobou mladšou ako 18 rokov] alebo osobou vyzerajúcou ako dieťa alebo zobrazenie obnažených častí tela dieťaťa alebo osoby vyzerajúcej ako dieťa smerujúce k vyvolaniu sexuálneho uspokojenia inej osoby“. Vo väčšine štátov sveta (vrátane Slovenska) je výroba, rozširovanie alebo prechovávanie detskej pornografie pokladané za trestný čin.
Selnice

Selnice (staršie a v niektorých mapách aj Capkovo; ) je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Liptovskou Porúbkou, približne juhovýchodne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa na severe strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Demänovské vrchy. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Liptovská Porúbka. Najbližšími sídlami sú severne ležiaci Liptovský Hrádok a Liptovská Porúbka, východne situovaná je Kráľova Lehota a južne položená Malužiná. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Vrch zakončuje severovýchodnú vetvu rázsochy, vybiehajúcej severným smerom z Ďumbiera () v hlavnom hrebeni. Masív Selnice sa na ňu pripája v masíve Slemä (). Východne susedí Veľký vrch (), Mních () a Urdanová (), južne Skribňovo () a Hradište () a západne Slemä, Brtkovica () a Smrekovica (). Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádzajú jeho menšie prítoky a riečka Boca. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý, miestami však riedky lesný porast, ktorý tak umožňuje obmedzený rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou a skalnatých brál je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry a Chočské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými lesnými chodníkmi. Vzhľadom na značnú svahovitosť je však výstup pomerne obtiažny.
Fontána pre Zuzanu 2 (album)

Fontána pre Zuzanu 2 je názov soundtracku k rovnomennému filmu Dušana Rapoša z roku 1993. Album v tom istom roku ako vyšiel do kín film dalo na hudobný trh vydavateľstvo Tommü Records.
Na albume "Fontána pre Zuzanu 2" je dvanásť originálnych piesní, ktoré okrem Pavla Haberu naspievali: Ibrahim Maiga, Lucie Bílá, Szidi Tobias a Jožo Ráž. Piesne otextoval Boris Filan a hudbu k nim zložili na polovicu, po šiestich skladbách Vašo Patejdl a Pavol Habera. Na konci albumu je trinásta nahrávka, coververzia úvodnej piesni albumu, „Niekto ma musí mať rád“, ktorá bola produkovaná pre rádiá.
SMW Wheels

SMW Wheels je značka automobilových kolies, ktorú vlastní lotyšská spoločnosť AS " "SMW Group" " (predtým: "SIA SMW Wheels" ) a pod ktorou vyrába kované kolesá pre motoristický a motoristický priemysel.
Počiatky značky siahajú do roku 1999, kedy začala vyrábať patentované kované kolesá z horčíkovej zliatiny pre japonskú spoločnosť "Racing Service Watanabe" . Disky vyrobené spoločnosťou "SMW Group" boli nainštalované do „ vesmírneho auta “ Tesly, ktoré bolo vypustené na heliocentrickú obežnú dráhu v roku 2018. Od roku 2017 sa SMW pripojilo k spusteniu dodávok originálnych kolies pre významnú slovenskú automobilku Engler FF pre model Engler SuperQuad.
Výroba.
Disky a iné kované horčíkové a hliníkové produkty vyrábané "SMW Group" sú vyrábané patentovaným kovacím procesom s použitím uzavretej matrice.
Enzýmový inhibítor

Enzýmový inhibítor je molekula, ktorá sa viaže na enzým a blokuje jeho aktivitu. Enzýmy sú bielkoviny, ktoré urýchľujú chemické reakcie nutné pre existenciu života, u ktorých sa substrát (reaktant; molekula, ktorú enzýmy rozpoznávajú) premieňa na produkt (výsledok reakcie). Enzým sprostredkováva konkrétnu chemickú reakciu tým, že viaže substrát vo svojom aktívnom mieste, čo je špecializovaná oblasť enzýmu, ktorá urýchľuje najnáročnejší krok chemickej reakcie.
Enzýmový inhibítor zabraňuje tomuto procesu (= inhibuje ho), a to buď tak, že sa viaže na aktívne miesto enzýmu (čím znemožňuje naviazanie samotného substrátu), alebo tak, že sa naviaže na iné miesto na enzýme, čím zablokuje enzýmovú katalýzu a priebeh reakcie. Enzýmový inhibítor sa môže viazať reverzibilne (vratne) alebo ireverzibilne (nevratne). Ireverzibilné inhibítory tvoria chemickú väzby s enzýmom, ktorá znemožňuje enzýmovú katalýzu, dokým sa väzba nerozpadne. Oproti tomu reverzibilné inhibítoru sa viažu nekovalentne a môžu spontánne opustiť enzým, čo umožní obnovenie funkcie enzýmu. Reverzibilné inhibítory tvoria niekoľko druhov inhibície podľa toho, či sa viažu na enzým samotný, na komplex enzým-substrát (teda substrát naviazaný na enzým) alebo na obe možnosti (enzým samotný i komplex enzým-substrát).
Enzýmové inhibítory hrajú dôležitú úlohu vo všetkých bunkách, pretože sú zvyčajne špecifické pre jeden enzým a ich úlohou je ovládanie aktivity daného enzýmu. Napríklad enzýmy v metabolickej dráhy môžu byť inhibované molekulami, ktoré vznikajú v dráhe neskôr, čím sa zastavuje produkcia týchto molekúl, ktoré už nie sú potrebné. (Ak existuje dostatočné množstvo (medzi)produktu metabolickej dráhy, nemusí táto metabolická dráha ďalej prebiehať.) Tento druh negatívnej spätnej väzby je dôležitým spôsobom udržiavania rovnováhy v bunke. Enzýmové inhibítory takisto riadia esenciálne enzýmy, napríklad proteázy a nukleázy, ktoré, keby neboli kontrolované, by mohli poškodiť bunku. Mnoho jedov produkovaných zvieratami a rastlinami sú enzýmové inhibítory, ktoré blokujú aktivitu dôležitých enzýmov v koristi alebo predátoroch.
Mnohé liečivá sú enzýmové inhibítory, ktoré inhibujú odchyľujúce sa ľudské enzýmy alebo enzýmy nutné pre prežitie patogénov, napríklad vírusov, baktérií alebo parazitov. Medzi príklady patrí metotrexát (používaný v chemoterapii a v liečení reumatickej artritídy) a inhibítory proteáz (ktoré sa používajú v liečbe HIV/AIDS). Keďže antipatogénne inhibítory zvyčajne zameriavajú len jeden enzým, tieto liečivá majú vysokú špecificitu a zvyčajne u ľudí neprodukujú veľa vedľajších účinkov, hlavne za predpokladu, že u ľudí neexistujú analogické enzýmy. (Analogické enzýmy často skutočne neexistujú, keďže tieto patogény a ľudia sú si geneticky vzdialené.) Medicinálne enzýmové inhibítory majú často nízke disociačné konštanty, čo znamená, že stačí malé množstvo inhibítoru, aby došlo k inhibícii enzýmu. Nízka koncentrácia enzýmového inhibítoru znižuje riziko poškodenia pečeni a obličiek a iných nežaducich účinkov. Kvôli tomu sú objavy a vylepšenie enzýmových inhibítorom oblasťami aktívneho výskumu v biochémii a farmakológii.
Ribozým

Ribozýmy (ribonukleová kyselina + enzýmy) sú molekuly RNA, ktoré majú schopnosť katalyzovať špecifické biochemické reakcie, ako sú napríklad zostrih RNA v expresii génov, podobne ako to dokážu enzýmy. Ich objav v roku 1982 ukázal, že RNA môže fungovať ako genetický materiál (ako DNA) aj ako biologický katalyzátor (ako proteínové enzýmy), čo prispelo k hypotéze RNA sveta, ktorá tvrdí, že RNA bola dôležitá vo vývoji prebiotických systémov, ktoré boli schopné sami sa množiť (replikovať). Najbežnejšie aktivity prírodných ribozýmov a ribozýmov, ktoré vznikli evolúciou "in vitro", je štiepenie alebo spájanie RNA a DNA a tvorba peptidovej väzby. Napríklad najmenší známy ribozým (GUGGC-3') dokáže aminoacylovať sekvenciu GCCU-3' v prítomnosti PheAMP. V rámci ribozómu fungujú ribozýmy ako časť veľkej podjednotky ribozomálnej RNA a spájajú aminokyseliny počas proteosyntézy. Takisto sa účastnia rôznych reakcií spracovania RNA vrátane zostrihu RNA, replikácie vírusov a biosyntézy transferovej RNA. Medzi príklady ribozýmov patria hammerhead ribozým, VS ribozým a vlásenkový ribozým.
Výskumníci, ktorí skúmajú pôvod života pomocou hypotézy RNA sveta, pracujú na objavovaní ribozýmov, ktoré majú kapacitu replikovať sami seba, čo by znamenalo schopnosť katalyticky syntetizovať polyméry RNA. To by sa malo diať v prebioticky možných podmienkach s vysokou presnosťou kopírovania, aby sa predišlo rozkladu informácie, ale aby takisto bola umožnená občasná chyba počas tohto procesu, vďaka ktorej by mohla prebiehať Darwinovská evolúcia.
Prebehli rôzne pokusy vytvoriť ribozýmy ako terapeutiká, ako enzýmy schopné cielene zamerať a štiepiť definovanú sekvenciu RNA, ako biosenzory a pre aplikácie v rámci funkčnej genomiky a objavovania génov.
Veliteľstvo vojenského zdravotníctva

Veliteľstvo vojenského zdravotníctva je veliteľstvo Ozbrojených síl Slovenskej republiky.
Veliteľstvo vzniklo 1. júlu 2022 v posádke Ružomberok. Prvým veliteľom a zároveň hlavným lekárom Ozbrojených síl SR je brig. gen. MUDr. Roman Jantoš.
Úlohy.
Veliteľstvo zabezpečuje „velenie, riadenie a je najvyšším koncepčným orgánom vojenského zdravotníctva v rezorte MO SR v čase mieru, vojny, vojnového stavu, výnimočného stavu a núdzového stavu.“ Priamym nadriadeným Veliteľstva je [Náčelník Generálneho štábu Ozbrojených síl. Podľa hovorkyne Ministerstva obrany, Martiny Kovaľ Kakaščíkovej, je vznik veliteľstva „priamou reakciou na aktuálnu bezpečnostnú situáciu ... či už v podobe pandémie COVID-19, v rámci ktorej sa naplno potvrdila profesionalita vojenských lekárov a zdravotníkov, tak aj reakciou na zistenia OS SR, získané počas agresie Ruskej federácie na Ukrajine.“
Dejiny.
Veliteľstvo vzniklo transformáciou Úradu hlavného lekára Ozbrojených síl. V dejinách vojenského zdravotníctva pôsobili tieto útvary: Zdravotnícka správa Veliteľstva Armády SR (do 31. augusta 1994), Zdravotnícka správa Generálneho štábu Armády SR, Štáb vojenského zdravotníctva GŠ Armády SR (do roku 2001), Odbor riadenia vojenského zdravotníctva SÚMO SR, Úrad vojenského zdravotníctva MO SR Bratislava (do roku 2006), Veliteľstvo vojenského zdravotníctva Ružomberok GŠ OS SR a Úrad hlavného lekára Ozbrojených síl.
Ondrej Demáček

RNDr. Ondrej Demáček (* 1940, Považská Bystrica – † 28. júl 2022) bol slovenský stredoškolský pedagóg, učiteľ matematiky a informatiky.
Životopis.
V roku 1957 maturoval na jedenásťročnej strednej škole v Považskej Bystrici. V roku 1962 absolvoval štúdium matematiky a deskriptívnej geometrie na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (PriF UK). V roku 1981, už na Matematicko-fyzikálnej fakulte UK (MFF UK; v roku 1980 odčlenená od PriF UK) získal titul RNDr. v odbore teória vyučovania matematiky.
Pracoval ako programátor vo Východoslovenských železiarňach v Košiciach, ako matematik-analytik vo výpočtovom stredisku ZVL Považská Bystrica a ako odborný pracovník vo Výskumnom výpočtovom stredisku OSN v Bratislave.
Od roku 1973 vyučoval informatiku na bratislavskom Gymnáziu Jura Hronca, jednom z troch vtedajších gymnázií so zameraním na výpočtovú techniku. Bol iniciátorom myšlienky založenia programátorskej kategórie matematickej olympiády, v rámci ktorej jeho žiaci dosahovali dobré výsledky v celoštátnych kolách aj na medzinárodnej úrovni. Spolu so študentami stál pri vzniku Korešpondenčného seminára z programovania, súťaže v programovaní pre stredoškolákov, organizovanej Fakultou matematiky, fyziky a informatiky UK, resp. neskôr občianskym združením Trojsten, so sídlom na FMFI UK. V 80. rokoch propagoval možnosti využívania mikropočítačov pri výuke matematiky. V 90. rokoch bol externým spolupracovníkom novovzniknutej Katedry výuky informatiky na MFF UK.
Vo voľnom čase sa venoval horskej turistike (ku ktorej viedol aj študentov, bol iniciátorom pravidelných peších pochodov do Gočova, rodnej obce Jura Hronca) a košikárstvu.