burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Majstrovstvá Strednej Ameriky v hádzanej

Majstrovstvá Strednej Ameriky v hádzanej je stredoamerické podujatie národných družstiev v hádzanej, ktoré riadi Stredoamerická hádzanárska konfederácia (CCAB) v spolupráci s Panamerickou hádzanárskou federáciou (PATHF). Prvý turnaj sa konal v roku 2013, kedy sa v Salvádore konal prvý turnaj mužov, vtedy pod názvom "Stredoamerický pohár". O rok neskôr sa v Hondurase organizoval aj prvý turnaj žien. Majstrovstvá prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Najviac prvenstiev získali tímy Guatemaly.
Majstrovstvá Strednej Ameriky tiež slúžili ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na panamerické majstrovstvá, od roku 2020 slúžia ako kvalifikácia na majstrovstvá Južnej a Strednej Ameriky.
Satornilos z Gortýny

Satornilos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 3. storočí.
Satornilos z krétskej Gortýny bol na 247. olympijských hrách v roku 209 korunovaný olivovým vencom (zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku) za víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol hlavným olympijským pretekom a menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku zostavili zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní. 
Olympiádou Satornila datoval napr. staroveký autor Eusebios z Kaisareie začiatok vlády rímskeho cisára Caracallu: „"Antoninus, nazývaný Caracalla, sa stal cisárom Rimanov"". Eusebios meno olympionika Satornila uvádza v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Cikánka I

Cikánka I je národná prírodná pamiatka, ktorá sa nachádza na horných svahoch Radotínskeho údolia a na priliehajúcej náhornej plošine nad sliveneckými lomami Na Cikánke. NPP Cikánka I a PP Cikánka II boli vyhlásené ako dve samostatné chránené územia, avšak vo vyhláške je uvedené iba jedno chránené územie bez číselného rozlíšenia, čo vedie k občasnému zamieňaniu.
Dôvod vyhlásenia.
Dôvodom pre vyhlásenie tejto NPP bola snaha o ochranu teplomilných skalných stepí na najväčšom území tohto typu v Prahe.
Geológia.
Podklad tvoria vápencové vrstvy pražského súvrstvia (stupeň prag spodného devónu a stupeň zlíchov spodného devónu), ktoré však nevystupujú až na povrch a sú odkryté v blízkych lomoch Na cikánke.
Flóra.
Územie pokrývala pôvodne dubová lesostep, po odlesňovaní a vplyvom pastvy vznikli náhradné teplomilné travinné a krovinaté spoločenstvá. Vyskytujú sa tu typické druhy rastlín skalných stepí ako je napríklad ostrica nízka, nevädzka porýnska, kostrava žliabkatá, kostrava valeská, kavyľ Ivanov, veternica lesná, nevädza Triumfettova, prvosienka jarná, poniklec lúčny český, kavyľ vláskovitý a hrdobarka obyčajná.
Fauna.
Územie NPP je významným útočiskom teplomilných druhov bezstavovcov - z motýľov sa tu vyskytuje vidlochvost feniklový a spriadač medvedí. Zo stavovcov sa tu bežne vyskytuje jašterica krátkohlavá a zriedkavo jašterica zelená. Z vtákov hniezdia napr. ľabtuška hôrna, kolibiarik čipčavý, strakoš obyčajný a škovránok poľný.
V súčasnosti sa tu vykonávajú asanačné zásahy na zamedzenie zarastania územia krovinami a v budúcnosti sa plánuje zaviesť aj extenzívnu pastvu.
LG G Watch R

LG G Watch R (model W110) sú androidové inteligentné hodinky, ktoré vyrába spoločnosť LG Electronics a Google od 25. októbra 2014. Sú to druhé smart hodinky s okrúhlym tvarom po Motorola Moto 360, ale prvé smart hodinky, ktoré majú kruhový displej. Predošlý model LG G Watch mal štvorcový displej.
G Watch R má IP67 certifikáciu pre odolnosť voči prachu a vodotesnosť. Má vymeniteľný remienok a poháňa ho procesor 1.2 GHz Quad-Core Qualcomm Snapdragon 400, má 4 GB vnútorného úložiska a 512 MB RAM. Telo je zložené z hliníka a nehrdzavejúcej ocele, ktoré obsahuje P-OLED displej. Hodinky majú konektivitu Bluetooth LE, barometer, akcelerometer, gyroskop a monitor tepu. WiFi konektivita bola povolená oficiálnou záplatou.
Má mikrofón, ale nie reproduktory, teda nie je možné telefonovať cez hodinky.
Gortyna

Gortyna alebo Gortýna (iné názvy: Gortyn, Gortys, Gortyné; ) môže byť:
Gortyna môže byť aj:
Jednotný colný doklad

Jednotný colný doklad (JCD) je doklad slúžiaci k colnej deklarácii tovaru z krajín mimo Európskej únie za účelom jeho prepustenia do colného režimu. V rámci obchodu s tretími krajinami sa používa od roku 1988.
Jednotný colný doklad má jednotnú formu pre všetky členské štáty EU. Obsahuje 54 kolónok a je vytlačený na samoprepisovacom papieri so zeleno-bielym podkladom. Vzhľad Jednotného colného dokladu je predpísaný vyhláškou č. 341/2016 dodatok C1, Hlava I, oddiel A.
"* Pozn.: Od 1. mája 2016 platí pre dovoz tovaru do EU z tretích krajín nový colný kódex, podľa ktorého sa za zásielku neobchodného charakteru považuje len zásielka zasielaná jednou fyzickou osobou druhej fyzickej osobe. Všetky ostatné zásielky sú považované za zásielky obchodného charakteru a je k nim povinné predložiť colné vyhlásenie (JCD)."
Ako vyplniť Jednotný colný doklad.
Za účelom colnej deklarácie dovážaného tovaru môže prijímateľ zvoliť jeden nasledujúcich spôsobov:
Pokyny k vyplneniu Jednotného colného dokladu sú upravované vyhláškou 341/2016.
DS Automobiles

DS Automobiles je francúzska spoločnosť, ktorá sa zaoberá výrobou automobilov. DS Automobiles vznikla v roku 2014 ako prémiová značka automobilov, ktorá patrí do porfólia skupiny STELLANTIS.  
V automobilom priemysle zosobňuje značka DS Automobiles ambíciu znovuoživenia francúzskeho “ savoir-faire” a luxusu. Vo filozofii jej modelov sa prelínajú prvky avant-gardného dizajnu, rafinovanosť detailov, najmodernejšie a inovatívne technológie a nevyhnutné pohodlie počas dynamickej jazdy. Odlišuje sa svojím silným prepojením s projektami z oblasti umenia, módy haute-couture, špičkovej gastronómie a mestom Paríž. Avantgardný duch, dedičstvo výnimočného úspechu a inovácií vychádza z histórie prelomového modelu DS z roku 1955.
Čína.
V Číne sa vozidlá DS predávajú od roku 2014. Modely DS v Číne vyrábal spoločný podnik Changan PSA so sídlom v Shenzhene až do mája 2020, keď továreň získala skupina Baoneng. Modely DS4S, DS 5LS a DS 6WR sa predávajú iba v Číne. Predaj DS v Číne skončil v roku 2020
Žeriav stepný

Žeriav stepný alebo staršie žeriavec stepný ("Grus virgo" alebo staršie "Anthropoides virgo") je druh z čeľade žeriavovité. Hniezdi v južnej Palearktíde od juhovýchodnej Ukrajiny až po Mandžusko. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov žeriav stepný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, Európska populácia klesá rýchlosťou 25% za obdobie života troch generácií (33,6 rokov).
Výskyt a stav na Slovensku.
Na Slovensko zalieta veľmi vzácne, prvý záznam je z decembra roku 1871, ďalšie pozorovania pochádzajú od obce Senné z marca roku 1953 a z decembra 1984. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii nie sú žiadne novšie záznamy ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia nie sú žiadne záznamy.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
LG Watch Urbane

LG Watch Urbane sú inteligentné hodinky, ktoré vyrába spoločnosť LG Electronics od 27. apríla 2015. K dispozícii je zlatý a strieborný model, každý s 22 mm vymeniteľným remienkom. Hodinky majú certifikáciu IP67 pre vodotesnosť a odolnosť voči prachu. Prvý model je vybavený operačným systémom Android Wear, ďalšie modely majú buď Android Wear alebo LG WebOS.
Pôvodné LG Watch Urbane boli vybavené systémom na čipe Qualcomm Snapdragon 400, 512 MB RAM a 4 GB eMMC úložiska. OLED displej je POLED variant, s ekvivalentným rozlíšením štvorcového displeja 320x320 s kapacitným dotykovým vstupom.
Hodinky komunikujú s androidovým smartfónom alebo tabletom cez Bluetooth v4.1LE a majú 2,4 GHz 802.11b/g/n WiFi pre synchronizáciu s údajmi služieb Google.
Majú 9-osové pohybové senzory (gyroskop, akcelerometer, kompas), barometer a monitor tepu. Majú dva mikrofóny (pre potlačenie šumu), ktoré sa používajú na rozpoznávanie hlasu Google Now. Nemajú reproduktor, iba vibrácie na notifikácie. Nabíjajú sa cez magnetickú základňu, ktorá sa napája na micro USB konektor.
Majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v hádzanej mužov 2000

Majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v hádzanej mužov 2000 bol v poradí 9. turnaj majstrovstiev Strednej Ameriky a Karibiku v hádzanej mužov, ktoré organizovala Stredoamerická a karibská hádzanárska konfederácia (CCCB). Konal sa v Medellíne, v Kolumbii v dňoch od 18.24. marca 2000, za účasti 8 tímov. Titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad .
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia stredoamerických a karibských družstiev na Panamerické majstrovstvá 2000, ktoré organizovala Brazília. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Euboulidas z Laodikeie

Euboulidas alebo Eubúlidas () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí.
Euboulidas z frýgskeho mesta Laodikeia bol na 205. olympijských hrách v roku 41 korunovaný olivovým vencom (zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku) za víťazstvo v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol hlavným olympijským pretekom a menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku zostavili zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní. 
Olympiádou Euboulida datoval napr. staroveký autor Eusebios z Kaisareie začiatok vlády rímskeho cisára Claudia: „"V tejto dobe sa Claudius stal cisárom Rimanov"". Eusebios meno olympionika Euboulida uvádza v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
JCD

JCD môže byť:
LG V20

LG V20 je androidový smartfón, ktorý vyrába spoločnosť LG Electronics. Uvedený bol 6. septembra 2016 a je to nasledovník modelu LG V10 z roku 2015. Podobne ako V10, aj V20 má sekundárny displej pri hornej hrane zariadenia, ktorý sa používa na zobrazenie dodatočných správ a prvkov. Zariadenie obsahuje aj quad DAC pre zvuk.
Dizajn obsahuje prvky z LG G5, vrátane čiastočne kovového tela (vrch a spodok sú zo silikónu), konektor USB-C a zadný vypínač s integrovanou čítačkou odtlačkov prstov. Je dostupný v striebornej, titánovej a ružovej farbe. Má 5,7 palcový 1440p IPS LCD displej potiahnutý Gorilla Glass 4. Podobne ako V10, druhý dodatočný displej je na vrchu zariadenia vpravo od kamery. Obrazovka je väčšia a jasnejšia ako v modeli V10. Má 4 ESS Sabre ES9218 DAC prevodníky na rozšírenie zvukového výstupu a dodáva sa so slúchadlami Bang &amp; Olufsen H3. Používa systém na čipe Qualcomm Snapdragon 820 so 4 GB RAM. Obsahuje 64 GB vnútorného úložiska rozšíriteľného microSD kartou.
Dodáva sa s Androidom 7.0 Nougat a softvérom LG UX 5+. Je to prvé androidové zariadenie, ktoré sa dodáva s Nougatom.
Machon ha-mikdaš

Machon ha-mikdaš (, dosl. Chrámový inštitút) je múzeum, výskumný ústav a vzdelávacie centrum v jeruzalemskom Starom meste. Bol založený v roku 1987. Ústav sa venuje chrámu v Jeruzaleme.
Červená hora (Nízky Jeseník)

Červená hora je plochý geologický útvar v Nízkom Jeseníku v Česku. So svojou výškou je najvyšším útvarom Domašovskej vrchoviny (ktorá je súčasťou pohoria Nízky Jeseník) a súčasne najvyšším útvarom opavského okresu. Na jej vrchole je umiestnená meteorologická stanica Českého hydrometeorologického ústavu, slúžiaca tiež ako stanica Európskej bolidovej siete.
Červená hora

Červená hora môže byť:
Červená Hora môže byť:
Majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v hádzanej mužov 2002

Majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v hádzanej mužov 2002 bol v poradí 10. turnaj majstrovstiev Strednej Ameriky a Karibiku v hádzanej mužov, ktoré organizovala Stredoamerická a karibská hádzanárska konfederácia (CCCB). Konal sa v Méride, v štáte Yucatán, v Mexiku v dňoch od 11.15. marca 2002, za účasti 6 tímov. Pôvodne sa mali zúčastniť aj družstvá Panamy a Salvádoru. Titul obhájila , ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred a .
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia stredoamerických a karibských družstiev na Panamerické majstrovstvá 2002, ktoré organizovala Argentína. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Konečné poradie.
Pozn: Kuba a Dominikánska republika sa napokon kontinentálneho šampionátu nezúčastnili.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v hádzanej 1983

Majstrovstvá Južnej Ameriky v hádzanej 1983 bol v poradí 1. turnaj majstrovstiev Južnej Ameriky v hádzanej mužov a žien, ktoré organizovala Juhoamerická hádzanárska konfederácia (CoSBa), vtedy ešte pod názvom "Comité Sudamericano de Handball" (COSDHA). Konal sa v Buenos Aires, v Argentíne v dňoch od 9.13. novembra 1983, za účasti 5 mužských a 5 ženských tímov. Dejiskom zápasov bola aréna Gimnasio de Parque Sarmiento. Titul v mužskej kategórii získala domáca , u žien zvíťazila .
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na Panamerické majstrovstvá 1983, ktoré organizovali Spojené štáty. Kvalifikovali sa na ne 2 najlepšie družstvá mužskej kategórie.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v hádzanej mužov 1998

Majstrovstvá Južnej Ameriky v hádzanej mužov 1998 bol v poradí 3. turnaj majstrovstiev Južnej Ameriky v hádzanej mužov, ktoré organizovala Juhoamerická hádzanárska konfederácia (CoSBa). Konal sa v Buenos Aires, v Argentíne v dňoch od 8.12. apríla 1998, za účasti 5 tímov. Svoj druhý titul získala domáca , ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred .
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na dvojicu podujatí: na Panamerické majstrovstvá 1998, ktoré organizovala Kuba a na Panamerické hry 1999, ktoré hostil Winnipeg. Na obe podujatia sa kvalifikovali 3 najlepšie družstvá.
Nikolaj Ivanovič Pirogov

Nikolaj Ivanovič Pirogov (* 25. november 1810, Moskva, Rusko† 5. december 1881, Vinnycia, Ukrajina) bol ruský lekár, vedec a pedagóg.
Je považovaný za jedného zo zakladateľov chirurgie, bol jedným z prvých európskych chirurgov, ktorý používal éter ako anestetikum. V roku 1847 použil ako prvý chirurg na svete éter pri operácii v poľných podmienkach. Vynašiel tiež vlastnú techniku ​​použitia sadry pri liečení zlomenín.
Po smrti bolo jeho telo balzamované technikou, ktorú sám vyvinul, a uložené v kostole vo Vinnycii na Ukrajine. Telo zostalo dodnes vo vynikajúcom stave.
Patrí k ruským národným hrdinom, čoho dôkazom je aj to, že v roku 2008 bol zvolený do päťdesiatky najväčších Rusov histórie.
Lochkovský profil

Národná prírodná pamiatka Lochkovský profil sa nachádza v katastri Lochkov a Radotín. Zaberá ľavý svah údolia nad Radotínským potokom a pravý svah Lochkovského potoka. Nachádza sa tesne na sever od Radotínskej cementárne.
Dôvod ochrany.
Dôvodom vyhlásenia prírodnej pamiatky boli medzinárodne významné paleontologické nálezisko a geologické profil devónskych usadených hornín (hranica medzi chotečským a srbským súvrstvím). Na lokalite sú zachované spoločenstvá skalnej stepi. Prírodná pamiatka je tiež významným krajinotvornými prvkom.
Paleontologické nálezisko.
Územie bolo významným paleontologickým náleziskom Joachima Barranda.
Prírodný park Prokopské a Dalejské údolí

Prírodný park Prokopské a Dalejské údolí je chránené územie nachádzajúce sa na území hlavného mesta Prahy v Česku. Nachádzajú sa v ňom prírodné pamiatky Ctirad, Opatřilka - Červený Lom; prírodná rezervácia Prokopské údolí; národná prírodná pamiatka U Nového mlýna, Dalejský profil a Požáry. Prírodný park sa tiahne Prokopským a Dalejským údolím od Řeporyj po Hlubočepy.
Preßburger Tagblatt

Preßburger Tagblatt (nepresne: "Pressburger Tagblatt") môže byť:
U Nového mlýna

Národná prírodná pamiatka U Nového mlýna o rozlohe 12,6962 ha sa nachádza na pravom brehu Dalejského potoka nad železničnou traťou z Prahy do Rudnej v blízkosti zastávky "Holyně". Zahŕňa bývalý lom "Prastav" a jeho najbližšie okolie na katastrálnom území Hlubočepy a Holyně na území hlavného mesta Prahy v nadmorskej výške 260 až 310 metrov.
Geologická charakteristika.
Na lokalite sa nachádzajú geologické profily v spodnom a strednom devóne, nálezisko skamenelín a spoločenstvá teplomilnej trávnatej a skalnej stepi. Dajú sa tu nájsť početné skameneliny ramenonožcov, lastúrnikov, trilobitov a tentakulitov. Skaly sú tu vápencové - jedná sa tu o sivé jemnozrnné vápence devónskeho pražského súvrstvia. Miestami sú tiež vidieť pruhy pevných, tenko vrstevnatých, šedozelených dalejských bridlíc.
Predmet ochrany.
V opustenom lome "Prastav" je chránený medzinárodný parastratotyp, pomocný štandard súboru vrstiev, tvoriacich hranicu medzi spodným a stredným devónom (vek približne 397,5 milióna rokov). Táto hranica je definovaná prvým výskytom konodonta "Polygnathus costatus partitus".
Flóra a fauna.
Fauna aj flóra je takmer totožná s Prokopským údolím. Veľká časť územia je umelo zalesnená borovicou čiernou a agátom. Na bývalých poliach je výsadba lipy, duba a borovice lesnej. Pri okrajoch skalnej stepi hniezdi jarabica poľná.
V súčasnej dobe dochádza k sekundárnej sukcesii územia.
Viennský koncil

Viennský koncil bol 15. všeobecný koncil, ktorý sa konal od 16. októbra 1311 do 6. mája 1312 vo francúzskom meste Vienne. Zvolal ho pápež Klement V.
Koncil vyhlásil, že sa nepodarilo dokázať, že by sa, už od roku 1307 neustále upodozrievaný, Rád templárov dopustil herézy a blasfémie. Napriek tomu sa však koncil rozhodol Rád templárov zrušiť kvôli jeho už aj tak zlej povesti, v snahe zabrániť ďalším škodám na mene cirkvi. Pápež Klement V. následne bulou "Ad providam" preniesol majetok templárov na Rád johanitov.
Na žiadosť rýnskych prelátov koncil vo všeobecnosti zakázal ďalšiu činnosť potulným členom laického náboženského hnutia bekýň a beghardov (porov. aj bula "Cum de quibusdam"). Zároveň bolo ostatným (usadlým) členom hnutia bekýň a beghardov odňaté právo kázať a spovedať; tiež už viac nesmeli vyvíjať akúkoľvek pastoračnú činnosť zameranú na ženy. V bule "Ad nostrum quia" koncil odsúdil tzv. antinomickú a autoteistickú herézu, sčasti na základe toho, ako ju identifikoval v diele bekyne Margaréty Porete "Spiegel der einfachen Seele" (Zrkadlo jednoduchej duše). Pre celé 14. storočie sa táto bula stala podnetom k prenasledovaniu hnutia "Bratov a sestier slobodného ducha".
Viennský koncil znovu potvrdil bulu pápeža Bonifáca VIII. "Super cathedram," v ktorej sa o. i. hovorí, že žobravé rády musia štvrtinu zo svojich príjmov (aj z dedičstva) odovzdať cirkvi. Schválilo sa i nariadenie, že na univerzitách v Oxforde, Paríži, Bologni a Salamanke sa majú zriadiť katedry hebrejského, arabského a aramejského jazyka.
Referendum v Taliansku v roku 2016

Ústavné referendum sa konalo v Taliansku 4. decembra 2016. Voliči v ňom rozhodovali o schválení ústavného zákona, ktorý menil taliansku ústavu v oblasti zloženia a právomocí národného parlamentu, ako aj rozloženia moci medzi štátom, regiónmi a administratívnymi jednotkami. 
Ústavný zákon predložil taliansky premiér Matteo Renzi a jeho stredoľavá Demokratická strana do senátu ešte 8. apríla 2014. Po viacerých pozmeňovacích návrhoch prešiel senátom a aj dolnou komorou talianskeho parlamentu. V súlade s ústavným článkom č. 138 bolo zvolané referendum, pretože zákon neschválili požadované 2 tretiny oboch komôr parlamentu. 
V referende zákon zamietlo 59,11 % voličov a ústavná reforma tak bola zablokovaná. Vzápätí taliansky premiér, ktorý hlasovanie spojil so svojou funkciou, oznámil svoju rezignáciu.
Sandhya – svetlo môjho života

Sandhyasvetlo môjho života () je indický seriál z rokov 20112016, ktorý vysielala televízia Star Plus. Hlavné úlohy stvárnili herci Anas Rashid a Deepika Singh. Na Slovensku ho vysielala TV Doma od 2. januára 2017.
Obsah.
Tento seriál je o mladom dievčati (Sandhya), ktoré sa chce stať policajtkou, no neskôr sa stane manželkou cukrára, ktorý keď odhaľuje jej sen, tak robí všetko preto, aby jej ho splnil. Je to romantický seriál (telenovela), ktorý sa vysielal na TV Doma. Seriál má 1487 častí, pričom jedna epizóda má len 21 minút.
AeroMobil

AeroMobil môže byť:
AeroMobil (spoločnosť)

AeroMobil s.r.o. je slovenská firma, vyvíjajúca lietajúci automobil AeroMobil.
Spoločnosť založil v roku 2010 konštruktér Štefan Klein, ktorý sa vývoju lietajúceho automobilu venuje od roku 1990. Podľa informácií spoločnosti (december 2016) má byť výrobok čoskoro komerčne dostupný.
V roku 2020 Kein založil novú firmu Klein Vision a začal vyvíjať nový model AirCar.
Spoločnosť Aeromobil skrachovala začiatkom roku 2023.
Giovanni Battista Viotti

Giovanni Battista Viotti (* 12. máj 1755, Fontanetto Po, Taliansko† 3. marec 1824, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol taliansky huslista a hudobný skladateľ.
Život.
Základy jeho hudobného vzdelania položil jeho otec, kováč a amatérsky hudobník. Neskôr sa Viotti učil u huslistu Gaetano Pugnaniho, s ktorým potom cestoval po Nemecku, Rusku a Anglicku. Už ako mladý budil obdiv, zvlášť nadšene bol prijatý roku 1782 v Paríži a stal sa tu sprievodcom kráľovnej Márie Antoinetty. Od roku 1788 v Paríži riadil taliansku operu. Úspešný podnik však zmietla francúzska revolúcia, pred ktorou Viotti musel utiecť do Londýna, kde sa živil opäť predovšetkým ako huslista. Ani Londýn pre neho však nebol úplne bezpečným prístavom, pretože francúzski emigranti v Londýne ho pokladali za revolučného vyzvedača, a tak sa načas uchýlil do Hamburgu. Do Londýna sa vrátil roku 1795. Investoval do obchodu s vínom, čo ho finančne zabezpečilo. V roku 1818 sa vrátil do Paríža, kde prevzal vedenie Veľkej Opery, ale nedarilo sa mu, a tak roku 1822 na svoj post rezignoval a znovu odišiel do Londýna. Napísal viac ako 20 sláčikových kvartetov, niekoľko sonát a 29 husľových koncertov. Jeho najvýznamnejším žiakom bol Pierre Rode.
Sameumys z Alexandrie

Sameumys () bol dvojnásobný olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí.
Dionysios Sameumys z Alexandrie si v Olympii na 226. a na 227. hrách v rokoch 125 a 129 vybojoval víťazstvá v behu na jedno stadion.Beh na vzdialenosť jedného stadia bol najstarším a hlavným olympijským pretekom, menom jeho víťaza sa olympiáda (štvorročné obdobie) označovala. V starovekom Grécku zostavili zoznam týchto olympiád spoločne s ich víťazmi koncom 5. stor. pred Kr. a od 4. stor. pred Kr. ho grécki historici používali pri datovaní. 
Olympijské víťazstvá Sameumya sú uvedené v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu) od historika Eusebia z Kaisareie, ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Klingerka

Klingerka môže byť:
Pierre Savorgnan de Brazza

Pierre Paul François Camille Savorgnan de Brazza (* 26. január 1852, Castel Gandolfo - 14. september 1905, Dakar) bol taliansko-francúzsky cestovateľ. Zakladateľ miest Brazzaville a Masuka.
Životopis.
Narodil sa v Taliansku, ale vyrastal vo Francúzsku. Vyštudoval námorné učilište v Breste a stal sa námorníkom. V roku 1875 navštívil Gabon, kde ho zaujala najväčšia z gabonských riek, Ogooué. Chcel ju preskúmať a navrhol francúzskemu štátu, že výpravu využije ku kolonizácii, ak mu bude cestu financovať. To sa však nestalo. Platil si teda cestu sám. Na Ogooué vyplával v októbri 1875, spolu s botanikom Alfredom Marchom. Výprava trvala tri roky. Doplávali až k vysočine Batéké. Na hornom toku Ogooué založil Brazza Franceville (mesto dnes nazývané Masuka). Potom sa výprava vydala údolím rieky Léfini k rieke Alima. Na jej brehu 3. októbra 1880 založil dnešný Brazzaville. Po dolnom Kongu potom doplával do Atlantiku a pozdĺž pobrežia späť do Libreville, kde výprava začínala.
Ďalšiu expedíciu zorganizoval v rokoch 18811882, kedy plával po rieke Niari. V rokoch 18911892 podnikol ďalšiu objaviteľskú výpravu, do medziriečia Sanghi a Ubangi.
V roku 1883 sa stal komisárom Francúzskej rovníkovej Afriky. V kolonizačných vojnách porazil a ovládol radu černošských kmeňov strednej Afriky.
Zverina (raper)

Daniel Pitoňák, známy najmä pod umeleckým menom Zverina (alias Fikus M.U.C.) je slovenský reper. Predtým ako nahral svoje prvé CD sa živil freestylom, battle súbojmi v improvizovanom repovaní textu.
Apoštolský vikariát Severnej Arábie

Apoštolský vikariát Severnej Arábie (alebo aj "Apoštolský vikariát severnej Arábie" (s malým písmenom „s“),
,
skratka AVONA)
je apoštolský vikariát rímskokatolíckej cirkvi, ktorý sa nachádza v Kuvajte.
Územie.
Apoštolský vikariát rozširuje svoju jurisdikciu nad katolíckymi veriacimi na Arabskom polostrove: v Kuvajte, Saudskej Arábii, Katare a Bahrajne.
Sídlom vikariátu je mesto Kuvajt, kde sa nachádza hlavný chrám vikariátu "Katedrála Svätej rodiny".
Rozdeľuje sa do 7 farností: štyri v Kuvajte, dve v Bahrajne a jedna v Katare. V roku 2010 mal 300 000 veriacich, 6 diecéznych kňazov, 11 rehoľných kňazov, 1 stáleho diakona, 11 rehoľníkov a 12 rehoľníčok. Podľa apoštolského vikára Camilla Ballina na území celého vikariátu (všetkých štátov, ktorých územie patrí do jeho správ) žilo v roku 2015 približne 2 500 000 kresťanov. Takmer všetci sú prisťahovalcami z Bangladéša, Srí Lanky či iných arabských krajín s kresťanskou menšinou.
História.
Dňa 29. júna 1953 bola bulou "Quemadmodum dispensator" pápeža Pia XII. vytvorená apoštolská prefektúra Kuvajt, a to získaním časti územia Apoštolského vikariátu Arábia.
Dňa 2. decembra 1954 bola prefektúra bulou "Quandoquidem Christi" pápeža Pia XII. povýšená na apoštolský vikariát.
Dňa 27. januára 1957 bol položený základný kameň katedrály a vysvätená bola 16. marca 1961.
Roku 1973 bola založená farnosť v byzantskom obrade.
Dňa 31. mája 2011 bola vikariátu rozšírená jurisdikcia nad Saudskou Arábiou, Katarom a Bahrajnom, ktorá bola predmetom vikariátu Arábie a dekrétom "Bonum animarum" Kongregácie pre evanjelizáciu národov bol premenovaný na Apoštolský vikariát Severnej Arábie.
Erb.
Erb prijal Apoštolský vikariát na jar roku 2016. Autorom erbu je slovenský heraldik Marek Sobola. Blazón erbu: strieborným priebežným kapitálovým písmenom "M" delený štít na päť farebných poli: od horného okraja zelené, červené a zelené, od dolného okraja fialové a čierne. Nad štítom zlatá mitra so zlatými, červeno podšitými fanónmi, za štítom zlaté insígnie – vpravo procesiový kríž, vľavo berla. Vysvetlenie erbu: farebnosťou erb vychádza z vlajok štátov, ktorých územie vikariát spravuje. Bahrajn symbolizuje červená, Kuvajt čierna, Katar fialová a Saudskú Arábiu zelená. Písmeno "M" je hovoriaci symbol Panny Márie, pretože Panna Mária Arabská ("Our Lady of Arabia") je patrónkou celého vikariátu a bude jej zasvätená aj nová katedrála, ktorá sa bude stavať v obci Avali, v Bahrajne a bude najväčšou katedrálou vikariátu.
Dotyčnicový meteoroid

Dotyčnicový meteoroid (alebo dotyčnicový bolid) je malé teleso, ktoré vstúpi do zemskej atmosféry a znova ju opustí. Ak sa ešte pred odletom začne rozpadať, môžu niektoré fragmenty dopadnúť na Zem ako meteority. V takom prípade býva k videniu celá procesia meteorov. Medzi najslávnejšie dotyčnicové meteoroidy patrí Veľký denný bolid z roku 1972 a Procesia meteorov z roku 1860.
Popis preletu.
Neexistuje žiadna jasná horná hranica atmosféry, hoci napríklad z hľadiska ubúdajúcej hustoty vzduchu za ňu býva označovaná tzv. Kármánova hranica vo výške . Z hľadiska štruktúry atmosféry končí približne vo výške mezosféra a začína termosféra, ktorá siaha asi do výšky nad zemský povrch. Väčšina meteoroidov začína byť viditeľná ako meteor vo výške 85 až nad zemským povrchom, teda v spodnej časti termosféry a blízkosti spomínanej Kármánovej hranice. Keď dotyčnicový meteoroid prelieta zemskou atmosférou, stráca vplyvom trenia rýchlosť a zároveň je natavená a vyparuje sa jeho vrchná vrstva, čím zasa dochádza k strate hmotnosti. Po návrate do vesmírneho priestoru sa ocitá na zmenenej obežnej dráhe okolo Slnka. Jeho povrch znova stuhne a podobá sa potom povrchu, aký poznáme z meteoritov.
Známe dotyčnicové meteoroidy.
Dotyčnicové meteoroidy bývajú zachytené zriedkavo, a vedecky popísaných doteraz bolo len niekoľko z nich.
Niektoré popísané dotyčnicové meteoroidy:
Lev berberský

Lev berberský (lat. "Panthera leo leo") je poddruh leva púšťového. V užšom, staršom zmysle ide o jeden z okolo deviatich recentných poddruhov leva púšťového; tento poddruh už v prírode vyhynul (prežíva ešte niekoľko kusov v zajatí). V širšom, novšom zmysle ide o jeden z dvoch recentných poddruhov leva púšťového; tento poddruh zahŕňa všetky bývalé poddruhy leva púšťového okrem tých, ktoré žijú vo východnej a južnej Afrike. 
Lev púšťový v užšom zmysle.
Vzhľad.
Levy berberské sú mohutné a veľké zvieratá. Majú žltohnedú srsť, samce majú navyše dlhú a mohutnú hrivu, ktorá u niektorých jedincov rastie cez brucho až do slabín. Na konci chvosta má lev chumáč chlpov hnedej farby. Lev berberský bol dlho považovaný za najväčší poddruh leva, tieto tvrdenia však neboli ničím podložené. Naopak, z dostupných údajov možno povedať že levy berberské neprekračovali veľkosť ostatných levov.
Chov.
Všetky berberské levy, ktoré sú dnes chované v zajatí, sú potomkami levov zo súkromnej menažérie marockého kráľa. Sú to však už len krížence s inými jedincami.
Na Slovensku.
Na Slovensku je možné vidieť leva berberského v Oáze Sibírskeho tigra v obci Kostolná pri Dunaji a v Zoo Bojnice. V Oáze Sibírskeho tigra je celkovo 21 tigrov džungľových a 3 levy berberské. Majú samcov Sultana a Diega a jednu samicu Lekyshu. V Zoo Bojnice majú troch jedincov. Jedného samca Aslana a dve samice Ginu a Bussetu. Kvôli ochoreniu - rakovina kostí, bol lev Aslan eutanazovaný v júli 2024.
Prvý lateránsky koncil

Prvý lateránsky koncil alebo prvý lateránsky snem bol koncil, ktorý sa konal na jar roku 1123 v Lateránskej bazilike v Ríme. Predsedal mu pápež Kalixt II. Počet účastníkov sa odhaduje na 300 až 1 000. Pápež sám označil tento snem za „"concilium generale"“, a tak tento snem vošiel nakoniec do histórie ako 9. "ekumenický koncil", hoci nie je známe, či sa na ňom zúčastnili aj zástupcovia východnej cirkvi resp. poslovia byzantského cisára.
Kalixt II. zvolal koncil 25. júna 1122 kvôli „rôznym dôležitým cirkevným záležitostiam“. Koncil zasadal v druhej polovici marca 1123. Prvý lateránsky koncil potvrdil nedávno uzavretý Wormský konkordát medzi pápežom a cisárom. Zároveň potvrdil nárok cirkvi na nezávislosť od všetkých svetských mocenských vplyvov. Vo vnútrocirkevných otázkach sa koncil rázne postavil proti kupovaniu duchovných úradov a apeloval na zvýšenie morálnej úrovne kléru.
Kánony.
V niektorých rukopisoch sa nachádzajú ešte aj nasledujúce kánony:
Majstrovstvá Južnej Ameriky v hádzanej mužov 2000

Majstrovstvá Južnej Ameriky v hádzanej mužov 2000 bol v poradí 4. turnaj majstrovstiev Južnej Ameriky v hádzanej mužov, ktoré organizovala Juhoamerická hádzanárska konfederácia (CoSBa). Konal sa v Montecarle, v provincii Misiones, v Argentíne v dňoch od 20.22. apríla 2000, za účasti 4 tímov. Svoj druhý titul získala , ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred domácou .
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na Panamerické majstrovstvá 2000, ktoré organizovala Brazília. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Klingerova kolónia

Klingerova kolónia je bývalá obytná štvrť v Bratislave v mestskej časti Ružinov v priestore ulíc Valchárska, Plátennícka a Súkennícka. Tvorili ju tri trojpodlažné bytové domy a súbor rodinných domčekov.
Neďaleko bola textilná továreň na spracovanie juty, nazývaná „Klingerka“, ktorá sa nachádzala na pozemku lemovanom dnešnými ulicami Továrenská, Karadžičova, Čulenova a Bottova. Založil ju v rokoch 1888-9 Henrich Klinger. Vyrábali sa v nej tapety, koženka, voskové plátno, vrecia a podobne. Fabrika zamestnávala až 1000 robotníkov a stála na území dnešného Starého Mesta.
Malá Litvorová veža

Malá Litvorová veža (, , ) je výrazná veža v severnej časti severného hrebeňa Zadného Gerlachovského štítu, medzi Zadnou Gerlachovskou lávkou a Lučivianskou lávkou.
Názov.
Názov vyplýva z polohy nad Litvorovou dolinou. Litvor je ľudový názov vzácneho glaciálneho reliktu - archangeliky lekárskej ("Archangelica officinalis" Hoffm.). Rastie v kosodrevinovom pásme Vysokých Tatier. Kedysi bohaté tatranské náleziská archangeliky poškodili korienkári, ktorí z nich pripravovali liečivé výťažky proti "deviatim chorobám". Poľské pomenovanie "Niżnia Wysoka Gerlachowska" je odvodené od starého názvu Bradavice: Vysoká.
Turistika.
Veža je prístupná len v sprievode horského vodcu.
Volksstimme (ČSR)

Volksstimme bol denník, ktorý vychádzal na Slovensku po prvej svetovej vojne.
Bol to orgán Sociálnodemokratickej, neskôr Komunistickej strany Československa. Pred rokom 1919 vychádzal pod názvom Westungarische Volksstimme. Denník vychádzal v Bratislave, v Liberci a znovu v Bratislave, vždy o 6.00 ráno okrem pondelka. Od 30. júna 1923 vychádzal každú nedeľu. Jeho majiteľom bola Sozialdemokratische Partei, od 1921 Kommunistische Partei.
Redaktori.
Hlavným redaktorom bol S. Mayer.
Zodpovední redaktori boli Fr. Heintz, H. Hoffmann, Richard Reiter, Karol Hledik, Jozef Herrmann, Alphons Heinsch, Adalbert Hampel, Rudolf Appelt.
Volkswille

Volkswille bol týždenník, ktorý vychádzal v Bratislave v roku 19201921.
Bol to "Deutsches Zentralorgan der Christlichsozialen Partei" - nemecký ústredný orgán strany kresťanských socialistov. Vychádzal v Bratislave každú nedeľu. Zodpovedný redaktor bol Johann Tobler. Hlavný spolupracovník bol Anton Bresina. Noviny vydával Landesverband der Christlichsozialen Partei a tlačil ich Carl Angermayer.
Periodicita.
Vychádzal od 1. augusta 1920 do 3. júla 1921
Volksstimme

Volksstimme (dosl. Hlas ľudu) môže byť:
Slovenská pravda (orgán HSĽS)

Slovenská Pravda bol týždenník pre Východné Slovensko, ktorý vychádzal od r. 1920 do r. 1936.
Noviny vychádzali v Prešove, v Košiciach, v Bratislave každý piatok, neskôr každú nedeľu, neskôr opäť piatok. Noviny vydávalo Vydavateľstvo Slovenskej Pravdy v Prešove.
Týždenník bol Orgánom HSĽS. Vyšiel 26. novembra 1920, zanikol 23. februára 1936. Po roku 1936 vychádzal s novým vročením (číslovanie ročníkov) ako denník.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v hádzanej mužov 2001

Majstrovstvá Južnej Ameriky v hádzanej mužov 2001 bol v poradí 5. turnaj majstrovstiev Južnej Ameriky v hádzanej mužov, ktoré organizovala Juhoamerická hádzanárska konfederácia (CoSBa). Konal sa v meste Maringá, v štáte Paraná, v Brazílii v dňoch od 4.8. júla 2001, za účasti 5 tímov. Družstvo Brazílie tvorili juniorskí hráči. Zápasy sa odohrali v aréne Ginásio do Clube Olímpico de Maringá. Svoj tretí titul získala , ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred domácou .
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na Panamerické majstrovstvá 2002, ktoré organizovala Argentína. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Druhý lateránsky koncil

Druhý lateránsky koncil alebo druhý lateránsky snem bol koncil, ktorý sa konal v dňoch 4. až 30. apríla 1139 v Lateránskej bazilike v Ríme. Predsedal mu pápež Inocent II. Počet účastníkov sa odhaduje na minimálne 500. Súčasníci označili tento snem za "concilium generale," pápež sám hovoril o "plenarium concilium", a tak tento snem vošiel do histórie ako 10. "ekumenický koncil", hoci bol na ňom prítomný len jeden zástupca z „Východu“, latinský antiochijský patriarcha Ralf z Domfrontu, a i ten ako "latinský" patriarcha v skutočnosti patril k západnej cirkvi.
Druhý koncil v Lateráne ukončil schizmu trvajúcu od roku 1130. Po tom, čo v roku 1138 zomrel protipápež Anaklét II. a jeho nástupca Viktor IV. na naliehanie Bernarda z Clairvaux odstúpil, boli prívrženci oboch týchto protipápežov znovu začlenení do cirkvi, no, napriek predchádzajúcim prísľubom, boli zbavení cirkevných úradov.
Koncil odsúdil učenie Arnolda z Brescie a exkomunikoval sicílskeho kráľa Rogera II., ktorý patril k podporovateľom protipápeža Anakléta II. a odmietal uznať Inocenta II. za legitímneho pápeža.
Podľa normanského kronikára Orderica Vitalisa (10751142) však nemali dekréty tohto koncilu prakticky nijaký väčší dosah.
Kánony.
Koncil sformuloval 30 kánonov:
Lateránsky koncil

Lateránsky koncil môže byť:
Český hydrometeorologický ústav

Český hydrometeorologický ústav (ČHMÚ) je organizácia zaoberajúca sa najmä predpoveďami počasia a poskytujúca výstražnú službu a ďalšie služby v oboroch meteorológie, klimatológie alebo hydrológie. Okrem iného varuje napríklad pred silným vetrom alebo pred povodňami (vydávaním stupňov povodňovej aktivity). Vykonáva tiež výskum a modelovanie atmosféry a klímy. Sídli na adrese Na Šabatce 17, Praha 4 Komořany.
Status a účel.
Český hydrometeorologický ústav je príspevkovou organizáciou zriaďovanou Ministerstvom životného prostredia Českej republiky. Jeho účelom je poskytovanie odborných služieb v oboroch čistota ovzdušia, hydrológia, kvalita vody, klimatológia a meteorológia, a to prednostne pre štátnu správu.
História.
Základ dnešného ústavu vznikol na rozhraní rokov 1919 a 1920, kedy bol založený Československý štátny ústav meteorologický v Prahe. Vládnym nariadením Československej republiky č. 96/1953 Zb. s účinnosťou od 1. januára 1954 došlo k zlúčeniu tohto ústavu s hydrológiou. Roku 1967 bol do ústavu začlenený tretí obor – ochrana čistoty ovzdušia, a to v reakcii na vzrastajúci význam ochrany životného prostredia.
Pobočky.
ČHMÚ má v Česku celkom 7 regionálnych pobočiek v nasledujúcich mestách:
Slovenská krajina (noviny)

Slovenská krajina bol denník, ktorý vychádzal na Slovensku v 30. rokoch 20. storočia.
Denník bol Orgánom Čs. strany soc., regionálneho charakteru. Vychádzal v Žiline denne okrem pondelka. Mal nedeľňajšiu literárnu prílohu "Nedeľa" a prílohu pre deti "Nedeľa deťom".
Zodpovední redaktori boli Ján Grünwald a Bohumír Šimek. Majiteľom a vydavateľom bol Ján Grünwald, neskôr Vydavateľstvo Slovenskej krajiny. Denník sa tlačil v Žiline a v Košiciach.
Slovenská vlasť

Slovenská vlasť bol týždenník, ktorý vychádzal na Slovensku po prvej svetovej vojne. 
Týždenník vychádzal v Prahe a Bratislave každý piatok, neskôr každú nedeľu od 18. apríla 1919 do 23. decembra 1938. Uverejňoval aj romány na pokračovanie. Vydávalo ho Družstvo Slovenská vlasť, potom Vydavateľstvo Slovenská vlasť. Tlačili ho rôzne tlačiarne v Prahe a Bratislave (napr. K. Angermayer)
Slovenský hlas

Slovenský hlas bol denník, ktorý vychádzal na Slovensku v období 2. svetovej vojny.
Slovenský hlas bol nezávislý, politický, kultúrny a hospodársky denník (neskôr len Nezávislý denník), ktorý vychádzal v Prahe, Bratislave, Košiciach, Žiline denne okrem pondelka. Mal prílohu Detský hlas a Rozhlas "Slovenského hlasu". Hoci v podnázve uvádzal, že ide o nezávislý denník, venoval sa politike, hospodárstvu- národnému hospodárstvu, kultúre, umeniu (literatúre), dejinám, starostlivosti o zdravie, problémom žien, verejnej správe. Mal aj rubriku Šachy. 
Redaktor a vydavateľ.
Denník sa tlačil v Kníhtlačiarni Knihospol v Žiline.
Periodicita.
Denník vyšiel 1. januára 1938.
Slovenský národ (denník)

Slovenský národ bol denník, ktorý vychádzal v Bratislave v 20-tych rokoch 20. storočia.
Bol to "Neodvislý časopis smeru Slovenskej ľudovej strany", neskôr "Neodvislý autonomistický denník". Vychádzal v Bratislave denne okrem pondelka. Hlavným redaktorom a majiteľom bol Jur Koza Matejov. Zodpovedný redaktor bol Jozef Ferenčík a Augustín Načín. Denník sa tlačil v tlačiarni Karola Angermayera, neskôr ho tlačila Slovenská Grafia.
Slovenský národ (týždenník)

Slovenský národ bol týždenník, ktorý vychádzal na Slovensku v roku 1919 a 1920. Vychádzal v Trnave každý piatok.
Bol vydávaný aj ako "Politický a spoločenský časopis", neskôr "Nestranný politický a spoločenský týždenník".
Hlavným redaktorom bol Ferko Urbánek, ktorý bol zároveň aj zodpovedným redaktorom, nakladateľom a tlačiarom.
2017 na Slovensku

Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 2017 na Slovensku.
Tretí lateránsky koncil

Tretí lateránsky koncil alebo tretí lateránsky snem bol koncil, ktorý sa konal v marci 1179 v Lateránskej bazilike v Ríme. Predsedal mu pápež Alexander III. a zúčastnilo sa ho asi 300 biskupov. Rímskokatolícka cirkev ho považuje za 11. "ekumenický koncil", okrem zástupcov latinského Východu tu bola prítomná aj delegácia gréckej, východnej cirkvi.
Koncilu predchádzala dlhé roky trvajúca schizma, ktorá sa začala, keď (menšinová) skupina kardinálov podporovaná cisárom Fridrichom I. Barbarossom zvolila v roku 1159 najprv Octaviana de Monticelli, potom v roku 1164 Guida z Cremy a v roku 1168 Johanna zo Strumy († 1180, protipápež Kalixt III. v rokoch 1168 až 1178) ako protipápežov k pápežovi Alexandrovi III.
Pápežovi Alexandrovi III. sa nakoniec podarilo získať späť svoju autoritu legitímneho pápeža. V roku 1177 sa v "Benátskej dohode" zaviazal, že zvolá synodu, ktorej úlohou bude odstrániť následky tohto rozdelenia.
Okrem textu schválených kánonov sa z tohto koncilu nezachovali žiadne iné písomnosti, súdobé kroniky i ďalšie dokumenty nám však do istej miery dovoľujú rekonštruovať vtedajšie pomery.
Kánony.
V rámci troch zasadaní koncilu – 5., 14. a 19. marca 1179 – bolo prijatých 27 kánonov:
Sup bielohlavý

Sup bielohlavý alebo sup belohlavý (šedivý) ("Gyps fulvus") je druh z čeľade jastrabovité. Obýva juhozápadnú Palearktídu, orientálnu oblasť a južnú etiópsku oblasť. Hniezdi v južnej Európe, najmä na Pyrenejskom polostrove. Do konca roku 1999 bolo zo Slovenska známych 20 pozorovaní. Ako posledný sa uvádza údaj 4 jedincov dňa 15. apríla 1997 pri kadáveroch jeleníc neďaleko Levoče. Počas prvých 12tich rokov 21. storočia bol pozorovaný 16 krát. Najviac pozorovaní (5) pochádza z roku 2006. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sup bielohlavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia stúpa, európska populácia stúpa, vo Francúzsku bol úpešne reintrodukovaný. V strednej Ázii sú jeho stavy stabilné. V severnej Afrike a v Turecku jeho populácia klesá kvôli prenasledovaniu, odstrelom, otravám a strate potravinovej základne zmenou charakteru poľnohospodárstva na farmách.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 3220 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Démosthenes z Milétu

Démosthenes alebo Démosthenés () bol trojnásobný olympijský víťaz súťaže trubačov a hlásateľov v 1. stor. pred Kr. 
Démosthenes z Milétu si pravdepodobne na 189., 190. a 191. olympijských hrách v rokoch 24, 20 a 16 pred Kr. vybojoval víťazstvá v súťaži trubačov a hlásateľov. Súťaž trubačov a hlásateľov zaviedli na 96. olympijských hrách v roku 396 pred Kr. Konala sa hneď po prísahe a jej víťaz mal právo asistovať hellanodikom pri hrách a hlavne oznamovať mená pretekárov a víťazov.
Démosthenove olympijské víťazstvá oslávil jeho súčasník epigramatik Krinagoras z Mytilény (autor 51 epigramov v gréckej antológii) epigramom: „"Tyrhénska poľnica, ktorá vylúdila svoj ostrý prenikavý tón nad pláňou v Pise, naposledy zaznela dvojnásobnému víťazovi. Ale pretože si ty, Démoshenes z Milétu, získal tri víťazstvá, nezaznel ani bronzový zvon plnším tónom než zvuk z tvojej poľnice.""
Lavínová veža

Lavínová veža () je najnižší, posledný vrcholček severného hrebeňa Zadného Gerlachovského štítu.
Názov.
Názov je odvodený od mena susedného Lavínového štítu, ktorý tak pomenovali horolezci na začiatku 20. storočia. Svahy, ktoré sú obrátené k Velickej doline, sú miestom častých lavín.
Prvé výstupy.
Prvá správa o výstupe na Lavínovú vežu je o vojakoch, ktorí pravdepodobne s horskými vodcami v júli alebo v auguste roku 1895 vystúpili na vežu, aby na vrchole umiestnili meracie prístroje.
Turistika.
Veža je prístupná len v sprievode horského vodcu.
Predné Kopské sedlo

Predné Kopské sedlo (; , , ) je jedna z troch depresií Kopského sedla, vysunutá do vedľajšieho severozápadného hrebeňa Jahňacieho hrbu, medzi ním a Belianskou kopou.
Názov.
Názov je odvodený od Belianskej kopy. Nemecké a maďarské názvy poukazujú na polohu nad Bielymi plesami. Názov "Schächtenpass", "Schächtensattel" poukazuje na polohu nad Prednými Meďodolmi.
Leopold Figl

Leopold Figl (* 2. október 1902, Michelhausen - † 9. máj 1965, Viedeň) bol rakúsky kresťanskodemokratický politik, predstaviteľ Rakúskej ľudovej strany ("Österreichische Volkspartei" - ÖVP). Bol kancelárom Rakúska v rokoch 1945-1953. V rokoch 1953-1959 bol ministrom zahraničných vecí vo vláde Juliusa Raaba. V rokoch 1959-1962 bol predsedom rakúskeho parlamentu ("Nationalrat").
Život.
Narodil sa v rodine sedliaka v obci Rust im Tullnerfeld, dnes Michelhausen. Získal inžiniersky titul z poľnohospodárskych vied na univerzite vo Viedni. V 30. rokoch bol členom agrárneho hnutia "Bauernbund". V Dollfußovej ére bol členom polovojenskej organizácie Ostmärkische Sturmscharen.
Po anšluse bol nacistami uväznený v koncentračnom tábore Dachau. Prepustený bol v máji 1943. V roku 1944 bol znovu zatknutý a umiestnený do koncentračného tábora Mauthausen. Vo februári 1945 bol odsúdený za "vlastizradu" na trest smrti, rozsudok však nebol do konca vojny vykonaný.
Po oslobodení bol sovietskou vojenskou správou vedenou gen. Tolbuchinom, požiadaný, aby organizoval distribúciu potravín vo Viedni. Začal sa angažovať aj politicky, keď 14. apríla 1945 obnovil Bauernbund a vzápätí ho zapojil do ÖVP, ktorá vznikla 17. apríla. V decembrových voľbách roku 1945 ÖVP zvíťazila so 49,8 percentami hlasov (sociálni demokrati mali 44,6%, komunisti 5,4%). Hoci Figl mohol zostaviť jednofarebnú vládu, ponúkol socialistom veľkú koalíciu, čím vytvoril model, ktorý v Rakúsku fungoval až do roku 1966. Figl ponúkol účasť aj rakúskym komunistom, lebo sovietske vojská bola stále v Rakúsku - získali však vzhľadom k prekvapivo zlému volebnému výsledku len jedno ministerské kreslo, takže nezabránili rakúskej orientácii skôr na západ, ktorá sa prejavila prijatím Marshallovho plánu roku 1947 (komunistický minister následne z vlády odišiel). V nasledujúcej vláde vedenej Juliusom Raabom sa pre svoje dobré renomé u Sovietov stal Figl ministrom zahraničia. Bol jedným z kľúčových tvorcov Rakúskej štátnej zmluvy ("Österreichische Staatsvertrag"), ktorá bola podpísaná v roku 1955 na viedenskom zámku Belvedere zástupcami USA, ZSSR, Francúzska, Spojeného kráľovstva a rakúskej vlády. Zmluva zaručovala odchod Červenej armády z Rakúska a plné obnovenie jej suverenity. Historickým sa stali Figlove slová na balkóne Belvederu po podpísaní zmluvy: "Österreich ist frei!" ("Rakúsko je slobodné!") (V skutočnosti slová nepovedal na balkóne, ale vnútri rokovacej sály, tlač však vetu spojil s fotografiou Figla na balkóne, ako máva papiermi zmluvy).
Vostok 7

Vostok 7 () mal byť sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Vostok. Na palube kozmickej lode mal v apríli 1964 vyštartovať kozmonaut Boris Volynov k dlhodobému letu, ktorý mal trvať 8 dní. Lety kozmických lodí Vostok boli zrušené vo februári 1964 v prospech viacmiestnych lodí Voschod.
Vostok 8

Vostok 8 () mal byť sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Vostok. Na palube kozmickej lode mal v júni 1964 vyštartovať kozmonaut Jevgenij Chrunov k dlhodobému letu, ktorý mal trvať 10 dní. Lety kozmických lodí Vostok boli zrušené vo februári 1964 v prospech viacmiestnych lodí Voschod.
Vostok 9

Vostok 9 () mal byť sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Vostok. Na palube kozmickej lode mal v auguste 1964 vyštartovať kozmonaut Pavel Beľajev k letu na vysokú obežnú dráhu Zeme, ktorý mal byť určený pre rozsiahle vedecké štúdie. Lety kozmických lodí Vostok boli zrušené vo februári 1964 v prospech viacmiestnych lodí Voschod.
Vostok 10

Vostok 10 () mal byť sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Vostok. Na palube kozmickej lode mal v apríli 1965 vyštartovať kozmonaut Alexej Leonov k letu na vysokú obežnú dráhu Zeme, ktorý mal byť určený pre rozsiahle vedecké štúdie. Lety kozmických lodí Vostok boli zrušené vo februári 1964 v prospech viacmiestnych lodí Voschod.
Vostok 11

Vostok 11 () mal byť sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Vostok. Na palube kozmickej lode mal v júni 1965 vyštartovať kozmonaut Vladimir Komarov k letu, ktorý mal byť určený k skúškam na výstup do otvoreného vesmíru. Lety kozmických lodí Vostok boli zrušené vo februári 1964 v prospech viacmiestnych lodí Voschod.
Vostok 12

Vostok 12 () mal byť sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Vostok. Na palube kozmickej lode mal v auguste 1965 vyštartovať kozmonaut Georgij Beregovoj k letu, ktorý mal byť určený k skúškam na výstup do otvoreného vesmíru. Lety kozmických lodí Vostok boli zrušené vo februári 1964 v prospech viacmiestnych lodí Voschod.