Anton Hancko

Anton Hancko (* 5. jún 1883, Likavka† 23. august 1967, Liptovská Lúžna) bol slovenský pedagóg, primátor Žiliny a významný politik Hlinkovej slovenskej ľudovej strany v medzivojnovom Česko-Slovensku a v období I. Slovenskej republiky.
Životopis.
Ľudovú školu a prvé ročníky gymnázia navštevoval v Ružomberku. Vzdelanie učiteľa a organistu nadobudol v roku 1903 na štátnom učiteľskom ústave v Kláštore pod Znievom. Neskôr absolvoval štúdium hospodárskych vied v rámci špeciálneho kurzu na Obchodnej akadémii v Bratislave. Po štúdiách pôsobil ako učiteľ-organista v Troch Sliačoch. V tomto období v obci pôsobil Andrej Hlinka. V roku 1909 začal učiť v Žiline. Najskôr na rímskokatolíckej ľudovej škole, ku ktorej neskôr pribudla aj priemyselná učňovská škola a štátna reálna škola. Okrem školských povinností sa venoval aj stavovskej a charitatívnej činnosti.
V období vzniku Česko-Slovenska pôsobil ako učiteľ v Žiline. V roku 1919 bol zvolený za predsedu "Zemského učiteľského spolku" (najstaršej slovenskej stavovskej organizácie pedagógov). Od roku 1923 bol aj na čele "Združenia slovenských odborových organizácií".
V parlamentných voľbách v roku 1920 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia republiky Československej za Slovenskú ľudovú stranu, ktorá kandidovala spolu s Českou stranou ľudovou. Kandidoval za XVII. volebný kraj so sídlom v Turčianskom Sv. Martine. V roku 1921 slovenská časť klubu (vrátane Hancka) zo spoločného klubu vystúpila a v parlamente si vytvorili vlastný poslanecký klub. Vo volebnom období 1920 - 1925 Anton Hancko pôsobil v poslaneckej snemovni ako podpredseda kultúrneho výboru.
V parlamentných voľbách v roku 1925 je opäť zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za HSĽS. Opäť kandidoval v XVII. volebnom kraji. V tomto volenom období (1925 - 1929) bol okrem kultúrneho výboru členom aj zahraničného, sociálneho, rozpočtového a inkompatibilného výboru snemovne.
Po parlamentných voľbách v roku 1929 prestúpil do hornej komory parlamentu, do senátu. Zvolený bol v VIII. volebnom kraji. V senáte bol členom sociálneho výboru. Senátorom za HSĽS zotrval aj po parlamentných voľbách v roku 1935, pričom okrem sociálneho výboru zasadal aj v kultúrnom výbore.
Aktívnym politikom bol aj na komunálnej úrovni. Dvakrát bol zvolený za starostu Žiliny a v rokoch 1918 - 1945 bol nepretržite členom jej mestského zastupiteľstva.
Bol aktívnym členom množstva významných inštitúcií, napr. Ústredného výboru Matice slovenskej, personálnej komisie Ministerstva školstva a národnej osvety, vicestarostom Krajinskej rady slovenského Orla, Katolíckej školskej rady, Hospodárskeho zboru Považia a i. 
Vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny v roku 1938 bol zvolený za poslanca. V tomto období pôsobil stále na pozícii predsedu Združenia slovenských odborových organizácií. Poslancom snemu bol počas celej doby existencie Slovenského štátu. V sneme pôsobil ako podpredseda kultúrneho výboru a zároveň bol predsedom okresnej organizácie strany v Žiline.
14. marca 1945 mu prezident Jozef Tiso udelil Veliteľský kríž radu kniežaťa Pribinu.
Po obnovení Česko-Slovenska v roku 1945 bol bez akéhokoľvek právneho titulu zaistený a väznený (najskôr v Bratislave, neskôr v Ilave). Jeho rodina sa musela vysťahovať zo Žiliny a bol jej skonfiškovaný majetok.