burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Vavrišovo

Vavrišovo je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Vavrišovo je podhorskou obcou nachádzajúcou sa v hornom Liptove medzi mlynským potokom a riečkou Belá 5 km severovýchodne od Liptovského Hrádku na južnom úpätí Baranca.
Leží medzi dvoma väčšími obcami – Liptovský Hrádok a Pribylina.
Symboly obce.
Erb, pečať a vlajka tvoria trojicu základných symbolov obce. V červenom štíte od dola dvomi zlatými striebroplodými vavrínovými vetvičkami ovenčený, zlatým prstencom nimbovaný, zlatovlasý svätý Vavrinec v striebornom šate, s ľavicou v bok, v pravici s vavrínovou ratolesťou spomenutých tinktúr.
Dejiny.
Historicky prvá písomná zmienka je z roku 1286, vtedy ako majetok Mikuláša, syna Serefelovho. Vavrišovo vraj dostalo meno podľa Serefelovho otca Vavrinca.
V roku 1703 Vavrišovo v kuruckej vojne vyhorelo do tla a len s veľkou námahou sa dalo zase do poriadku. V roku 1709 sa tu odohrala bitka labancov proti kurucom Františka II. Rákociho.
Názov.
Vývin názvu obce
Prosiek

Prosiek je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
História obce.
Osídlenie v eneolite - sídlisko s kanelovanou keramikou a sídlisko púchovskej kultúry.
Obec medzi Prosieckym potokom a Sielnicou sa spomína už roku 1287, podľa názvu roku 1352 ako Prezeky. V roku 1391 patrila zemianským rodinám Joobovcov a Kubínyiovcov. Roku 1715 mala obec 12 daňovníkov. R. 1784 Joobovska časť obce mala 20 domov a 171 obyvateľov, časť Kubinyiovská 23 domov a 194 obyvateľov, 1828 58 domov a 536 obyvateľov. Zaoberali sa predovšetkým poľnohospodárstvom.
V obci pôsobil v rokoch 1651 - 58 Ondrej Lucae (1596-1673), barokový spisovateľ.
Historické pomenovania obce:
Pribylina

Pribylina je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš. 
Polohopis.
Nachádza sa na južnom úbočí Západných Tatier pod vrchmi Baranec () a Bystrá (). V chotári obce sa nachádza Autocamp Račková dolina, z ktorého sa dajú podnikať túry do Račkovej a Jamníckej doliny. Z dediny je jeden z najkrajších výhľadov na Kriváň (). Dedina sa nachádza pod ústim potoka Račková do rieky Belá. Cez dedinu preteká potok Pribylina, nazývaný aj „Dedinská“.
Nižná Boca

Nižná Boca je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš. 
Polohopis.
Horská obec sa nachádza v južnej časti horného Liptova, v Bocianskej doline, na styku Ďumbierskych a Kráľovohoľských Tatier. Nižnou Bocou preteká riečka Boca, popri ktorej vedie cesta I/72, spájajúca Liptov s Horehroním cez horský priechod Čertovica. Spolu s Vyšnou Bocou je to stará banícka obec, dnes významné turistické stredisko Nízkych Tatier. 
Dejiny.
Povrchové rudy tu ťažili už Kelti, Slovania myli zlato a v 13. storočí alebo neskôr prišli nemeckí baníci. Prvýkrát je obec doložená v roku 1342. V 16. storočí sa ťažila železná ruda až vo výške 1700- Prvý záznam o existenii miestneho evanjelického cirkevného zboru pochádza už z roku 1540. Nemci sa vysťahovali alebo slovakizovali a v 19. storočí baníctvo zaniklo. V 30. rokoch 20. storočia sa osada začala meniť na centrum zimného športu.
Malé Borové

Malé Borové je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Závažná Poruba

Závažná Poruba je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš. K 31. 12. 2021 žilo v obci 1 245 obyvateľov.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Nachádza sa tu lyžiarske stredisko Opalisko, ktorého súčasťou sú zjazdovky a bežecké trate s osvetlením.
Veterná Poruba

Veterná Poruba je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Pavčina Lehota

Pavčina Lehota je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš. 
Polohopis.
Obec obklopuje pohorie Nízke Tatry. Najbližšie obce sú Bodice, Lazisko, Svätý Kríž a Demänovská Dolina. 
Kultúra a zaujímavosti.
Turizmus.
V dedine je pre turistov v lete bobová dráha a v zime lyžiarske stredisko Žiarce. Prístup do hôr je možný autom smerom od Liptovského Mikuláš kde prídete od Demänovskej doliny a hneď na začiatku pri osade Tri studničky nájdete smerovú tabuľu na Pavčinu Lehotu.
Demänovská Dolina

Demänovská Dolina je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Obec s výrazne turistickým charakterom sa nachádza v centrálnej, najatraktívnejšej časti Nízkych Tatier, v rovnomennej doline, približne 15 km južne od Liptovského Mikuláša. Úzke a hlboké údolie Demänovky obmedzuje priestor na rozsiahlejšiu zástavbu a tak obec pozostáva z niekoľkých osád. Veľkú časť tvoria budovy, komplexy a vybavenie, slúžiace turistom, ktorí sem prichádzajú po ceste II/584 z okresného mesta. Celý chotár sa nachádza v Národnom parku Nízke Tatry.
Dejiny.
Archeologické nálezy v jaskyni Okno dokladajú pohyb človeka v tejto oblasti už v praveku. K osídleniu však došlo až v 18. a 19. storočí baníkmi, ktorí tu dolovali rudy, ťažili drevo a pásli ovce a dobytok. Popularitu oblasti a záujem o celú oblasť vzbudilo objavenie Demänovskej jaskyne slobody v roku 1921, no masovú turistiku vyvolala výstavba lanovky na Chopok.
Obec Demänovská Dolina vznikla spojením objektov cestovného ruchu k 1. augustu 1964 vyčlenením z častí katastrálnych území Bodíc a Demänovej. Obec je rozdelená do niekoľkých miestnych častí: Tri studničky (okolie autokempingu Bystrina), Jaskyne (okolie Demänovských jaskýň), Repiská, Lúčky, Staré Koliesko, Záhradky a Jasná.
Kultúra a zaujímavosti.
Turizmus.
Okolie obce, známe ako stredisko Jasná, je medzinárodne známe centrum zimnej i letnej turistiky. Atraktívna poloha na severných svahoch Nízkych Tatier ponúka výborné podmienky na turistiku, horskú cyklistiku i lyžovanie, čo s vybudovaným zázemím ročne priťahuje státisíce návštevníkov. Jedinečnosť územia tejto časti národného parku dotvárajú svetoznáme jaskyne. Zaujímavosťou je prepojenie severnej demänovskej časti Chopka s južnými svahmi kabínkovou lanovkou cez vrcholovú stanicu.
Liptovská Sielnica

Liptovská Sielnica je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Dejiny.
Novovybudovaná obec vznikla po tom, ako bola priehradou Liptovská Mara zaplavená pôvodná Liptovská Sielnica. Slávnostné otvorenie novej Liptovskej Sielnice bolo 25. augusta 1974. Nová obec je postavená asi 2 km severne od pôvodnej Liptovskej Sielnice.
Liptovská Kokava

Liptovská Kokava je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Obec leží v podhorí Vysokých Tatier, vo východnej časti Liptovskej kotliny, v regióne Horného Liptova. Obcou preteká Kokavský potok, východnou časťou katastra potok Dovalovec a západný okraj lemuje rieka Belá. Katastrálne územie obce hraničí s katastrami obcí Dovalovo na juhu, Pribylina na západe, Vavrišovo na juhozápade, Hybe na východe a mesta Vysoké Tatry na severe.
Obec je dostupná cestou III/2358 cez Dovalovo a miestnou komunikáciou z Pribyliny.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1469. Ako existujúce sídlisko Maly Dowal vzniká na podnet poddaných v dovalovskom chotári. Koncom 15. storočia zaniká. Okolo roku 1580 tu vzniká nová dedina, opäť na podnet obyvateľov Dovalova patriaca pod hrádocké panstvo.
V roku 1636 stála v Kokave drevená kaplnka apoštolov Šimona a Júdu, v roku 1794 si tu evanjelici postavili vlastnú drevenú modlitebňu. V rokoch 1761, 1770 a 1879 zničili veľkú časť Liptovskej Kokavy požiare, v roku 1790 a 1913 spôsobili škody veľké povodne. K zdecimovaniu obyvateľstva dochádzalo aj počas epidémií moru, cholery a týfusu, ktorých sa vyskytlo aj v tejto obci niekoľko. V roku 1781 si veriaci postavili malú drevenú modlitebňu, ktorá bola zbúraná obyvateľmi obce a drevo bolo použité na lešenie pri stavbe budovy školy.
V roku 1828 bolo v obci 99 domov a 1390 obyvateľov, ktorí sa zaoberali najmä tkáčstvom, výrobou dreveného uhlia a povozníctvom. V rokoch 1825-1830 dalo hradné panstvo v dedine vystavať nový murovaný kostolík Šimona a Júdu. V rokoch 1926-1929 bol v obci postavený evanjelický kostol a v rokoch 1936-1940 nová budova evanjelickej školy. 
Výstavba Košicko-bohumínskej železnice zjednodušila dopravu a obchod, no zároveň zredukovala možnosti obživy povozníkov. Časté boli tak cesty mužov za prácou do Pešti a ďalších väčších miest. V roku 1910 žilo v 205 domoch 1119 obyvateľov, v roku 1961 už 1443 v 316 domoch. Elektrifikácia obce prebiehala od roku 1929, od roku 1937 boli osvetlené aj ulice. Po povodniach v rokoch 1934, 1936 a 1937 boli upravené brehy Belej i prístupová cesta. Obec sa aktívne zapojila do SNP a v jej okolí operoval partizánsky oddiel "Vysoké Tatry". Po povodni v júni 1948 boli obnovené mosty, cesty aj futbalové ihrisko. V roku 1949 v obci vzniklo JRD, o rok neskôr bola obnovená činnosť ochotníckeho divadla a v roku 1951 vznikla Poľovnícka spoločnosť. V roku 1958 vznikol športový klub a v roku 1963 bol dokončený kultúrny dom. V obci pribudla nová materská škola, plynofikácia a nová predajňa Jednoty. Poslednou významnou investíciou predrevolučného obdobia bola výstavba čističky odpadových vôd a kanalizácie.
Liptovská Anna

Liptovská Anna je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Dejiny.
Najstaršia písomná zmienka o obci pochádza z roku 1352. V 13. storočí bola spojená s Bukovinou a spolu tvorili osadu s názvom Podhradie.
Kráľova Lehota

Kráľova Lehota je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Obec sa nachádza na Hornom Liptove, na sútoku riek Boca a Váh. Je zovretá v úzkom výbežku Liptovskej kotliny, zo severu Kozími chrbtami a z juhu Nízkymi Tatrami. Východne od obce vzniká sútokom Bieleho a Čierneho Váhu naša najdlhšia rieka. 
Západným okrajom vedie cesta I/72 na Čertovicu a Horehronie, ktorú tu križuje I/18 z Liptovského Hrádku na Poprad. Severným okrajom obce vedie aj železničná trať Žilina – Košice, na ktorú sa tu v minulosti napájala Považská lesná železnica. 
Liptovský Hrádok je vzdialený západným smerom, Poprad východne a Brezno južne.
Dejiny.
Kráľova Lehota bola založená na prelome 13. a 14. storočia kráľovskými služobníkmi, strážiacimi tunajšie lesy a poľovný revír. Osada bola vybudovaná na strategicky výhodnom mieste, kontrolujúcom cesty do Bocianskej i Čiernovážskej doliny. Vyvíjala sa ako zemianska obec a hoci nepatrila medzi veľké sídla, na konci 16. storočia v nej stálo až 12 kúrií. Pri sčítaní ľudu tu žilo v roku 1785 až 190 šľachticov, v roku 1841 ich bolo už 400. Obyvatelia sa živili poľnohospodárstvom, chovom oviec a dobytka, pltníctvom a drevorubačstvom. 
Prírodné podmienky, najmä dostatok dreva a vodnaté bystriny, vytvárali vhodné podmienky pre ťažbu a spracovanie dreva, no tiež budovanie vodou poháňaných zariadení. Okrem píl tu boli vybudované mlyny, hámre či stupy. V polovici 19. storočia bola vybudovaná vysoká pec, pre potreby ktorej sa v okolí vyrábalo drevené uhlie. V medzivojnovom období tu bola postavená továreň na výrobu nábytku, ktorá v súčasnosti produkuje dyhy, laťovky a preglejky. Výnimočné dielo v podobe prečerpávacej elektrárne s inštalovaným výkonom 735,16 MW bolo v Čiernovážskej doline spustené do prevádzky v roku 1983.
Obec patrila pod farnosť Hybe, kaplnku si v osade Čierny Váh vybudovali v roku 1803. Artikulárny kostol z roku 1784 zhorel v roku 1881, preto bol na jeho mieste postavený murovaný chrám. Evanjelická škola pôsobila v obci od začiatku 18. storočia, o storočie neskôr pribudla aj katolícka a súkromná židovská škola. V roku 1895 sa tieto školy zlúčili do štátnej školy, ktorá zanikla v roku 1977. V jej priestoroch bola v roku 1987 zriadená internátna Špeciálna materská škola, v roku 2006 zmenená na Detský domov. Materská škola v obci funguje už od konca 19. storočia, kultúrny dom si svojpomocne postavili obyvatelia v roku 1957.
Pavlova Ves

Pavlova Ves je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Uhorská Ves

Uhorská Ves je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Rozloha obce je 10 ha, rozloha katastru je 52 ha.
Vodné toky.
Rieky.
Cez obec preteká rieka Váh a umelý vodný tok bez mena určený na zavlažovanie polí v pozadí obce, odrazený ešte v Liptovskom Jáne.
Pramene.
V obci sa nachádza minerálny prameň Uhorčianka. Hlavnou zložkou je katión Sodíku. Minerálny prameň bol známy už roku 1500, ale vzkriesený bol až roku 2012 po patronátom Pozemkového spoločenstva bývalých členov urbariátu. Miestni obyvatelia majú tento prameň veľmi radi pre jeho nakyslú chuť.
Časti obce.
Súčasťou obce sú aj zaniknuté dediny a ich chotáre medzi Uhorskou Vsou a mestom Liptovský Mikuláš.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1234, kedy sa spomína ako majetok hrádku v Liptovskom Jáne. Neskôr sa spomína ako centrum chotáru, ktorý sa rokladal na rozlohe 108 ha. Pri prameni Medokýš sa nachádzala kamenná veža, ktorú postavili Bogomír a jeho synovia z Liptovského Jána. História veže siaha od 13. do 15. storočia, kedy sa spomína ako ruina, ktroú niekto podpálil.
V 15. storočí si tu bohatí sedliaci postavili najstaršie kúrie na Liptove. Podľa súpisu majetku v roku 1504 sa tieto dve kúrie boli postavené okolo roku 1498.
Uhorská Ves sa znovu spomína až počas 1. svetovej vojny. Spomína sa ako miesto posledného odpočinku 5 vojakov z Podturne a Uhorskej Vsi. V medzivojnovom období bola zakúpená hasičská striekačka, ktorá dnes krášli centrum obce.
Občianska vybavenosť.
Ubytovacie kapacity sa nachádzajú vo viacerých domoch: Privat Ruža, Zimmer, Oľga a v dome číslo 83., privát Tibo a Apartmány Nevädza. V obci sa nachádza obchod potravín súkromníka, pohostinstvo Rybka, Bufet pri ihrisku a Veľkoformátová tlačiareň Reproservis. Taktiež je tu fabrika na spracovanie plastov Esox plast.
Doprava.
Cez obec prechádza cesta smerom do Liptovského Jána a Jánskej doliny. V centre obcesa nachádza autobusová stanica SAD. Ďalšia zastávka sa nachádza pri pohostinstve Rybka. Cez obec priamo neprechádza železnica. Najbližšia stanica sa nachádza v obci Podtureň na trati 180.
Šport.
V obci sa nachádza futbalové ihrisko a klub FK Ďumbier. V zime sa na opačnom konci obce nachádza klzisko.
Liptovský Peter

Liptovský Peter (predtým "Liptovský Svätý Peter") je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Dejiny.
Prvýkrát sa spomína v roku 1286 pod názvom "Zenthpetur", neskôr ako "Scentpeter". V obci stál stredoveký kostol sv. Petra zo 14. storočia, po ktorom dostala dedina pomenovanie, no v roku 1786 zanikol. Dedina až do roku 1848 patrila zemianskej rodine Sentivániovcov (Svätojánskych). Počas povstania Františka II. Rákociho bola obec v roku 1709 zničená, ale neskôr opäť obnovená. V 19. storočí sa obyvatelia obce preslávili ako zruční murári, mnohí pracovali na stavbách v Budapešti.
Liptovský Ondrej

Liptovský Ondrej je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Liptovský Trnovec

Liptovský Trnovec je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Leží v Liptovskej kotline na severnom brehu vodnej nádrže Liptovská Mara. Cez obec preteká potok Petruška, ktorý sa západne od stredu obce vlieva do tzv. trnoveckej zátoky Liptovskej Mary. Intravilán obce je vklinený medzi vrchy Hrádok (683 m n. m.) na severe, Krochva (655 m n. m.) na východe a Hájiky (613 m n. m.) na západe. Nachádza sa 6 km severozápadne od okresného mesta, priamo pri ceste II. triedy číslo 584. Súčasťou obce je miestna časť Beňušovce vzdialená 2,5 km severne.
Kultúra a zaujímavosti.
Turizmus.
Súčasťou katastrálneho územia obce je chránený areál Ratkovie, ktorý zahŕňa polostrov vybiehajúci do priehrady spoločne s priľahlými vodami. Na severe zasahuje do územia obce TANAP.
Občianska vybavenosť.
Južne od intravilánu obce sa pri brehoch vodnej nádrže rozkladá jediné rekreačné stredisko na Liptovskej Mare, "Liptovský Trnovec-Ráztoky", s autokempingom, chatovou osadou a reštauráciou. Areál Aquaparku Tatralandia je vzdialený cca 2 km juhovýchodne od obce.
Partizánska Ľupča

Partizánska Ľupča (predtým "Nemecká Ľupča") je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Obec sa nachádza na strednom Liptove, v juhozápadnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Južné časti obce obklopujú výbežky Nízkych Tatier, do ktorých sa zarezáva Ľupčianska dolina, ktorou preteká Ľupčianka, končiaca severne od obce vo vodnej nádrži Bešeňová. Pod hrebeňom Nízkych Tatier sa v závere Ľupčianskej doliny nachádzajú osady Magurka a Železnô, ktoré sú cestou spojené s Liptovskou Osadou.
Dejiny.
Partizánska Ľupča patrí medzi najstaršie sídla v Liptove, keď je spomínaná v listine Bela IV. z roku 1252. Obec patrila kláštoru premonštrátov v Turci a v druhej polovici 13. storočia obec osídľujú osadníci zo Saska. Tých do okolia lákali bohaté ložiská zlata a striebra a tak už v roku 1270 dostáva Ľupča mestské výsady, ktorými kráľ Štefan V. umožnil obyvateľom slobodnú voľbu richtára, právo loviť ryby, ryžovať drahé kovy, povolil konanie trhov a oslobodil od mýta v celom Uhorsku. Veľký rozvoj mestečka po príchode nemeckých kolonistov poznamenal jeho dejiny; od roku 1390 sa až do roku 1946 nazývalo Nemecká Ľupča (Deutsche Lipsche).
Trstené

Trstené je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Svätý Kríž (okres Liptovský Mikuláš)

Svätý Kríž je obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš. V obci sa nachádza vzácny drevený evanjelický artikulárny kostol.
Malatíny

Malatíny sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Vlachy

Vlachy sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Smrečany

Smrečany sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Cez obec preteká potok Smrečianka.
Dejiny.
Počas SNP bol v okolí obce zajatý nemecký poddôstojník, ktorého po výsluchu zavraždili partizáni. 28. októbra 1944, dva dni po odchode partizánov, obec obkľúčili nemecké jednotky skupiny Wittenmayer a POHG a spustili na ňu paľbu. Následne boli všetci jej obyvatelia zadržaní a vypočúvaní. Po vysvetlení, že obyvatelia obce za smrť nemeckého vojaka nemôžu, boli všetci prepustení. Pri incidente zahynuli 4 obyvatelia a zhorelo asi 40 domov.
Jakubovany (okres Liptovský Mikuláš)

Jakubovany sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Obec Jakubovany sa nachádza v krásnej scenérii Tatranského národného parku pod majestátnym vrcholom Baranca () a neďalekými vrcholmi ako sú Roháče, Baníkov, Plačlivô, Magury, Jakubina a ďalšími. Jakubovany ležia v nadmorskej výške 
Dejiny.
Na území katastra dnešnej obce existovala v minulosti okrem Jakubovian tiež osada Javor a osada Hôra, ktorá bola neskôr pričlenená k Jakubovanom. Osada Javor sa prvýkrát spomína v listine z roku 1286. Najstaršia písomná zmienka o Jakubovanoch je z roku 1474. Obec mala v 16. storočí vlastné pečatidlo. Na Vysokom Hrádku nad obcou sú pozostatky pravdepodobne keltského osídlenia a neskôr strážneho stanovišťa na obchodnej ceste zo Spiša. 
Názov obce Jakubovany je odvodený od mena jej zakladateľa – Jakuba. Historický výskum určil ako najpravdepodobnejšieho zakladateľa Jakuba Pongráca, brata slávnejšieho Jána Pongráca. Jakub Pongrác je tiež perzonifikovaný v erbe obce ako múdry muž s otvorenou knihou.
Galovany

Galovany sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Gôtovany

Gôtovany (pôvodne "Guothovany", ) sú malá obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Obec leží v západnej polovici Liptovskej kotliny, na pomedzí Galovianskych hájov a Ľubelskej pahorkatiny, približne južne od Liptovskej Mary. Gôtovanmi preteká potok Črmník, ktorý na južnom okraji priberá Borovský potok. Miestnou časťou Fiačice preteká Dúbravka, smerujúca do neďalekej priehrady.
Prístup zabezpečuje cesta III/2328, ktorá južne od obce odbočuje z cesty I/18 (Ružomberok – Liptovský Mikuláš). Okresné mesto je vzdialené východným smerom, Ružomberok západne a krajské mesto rovnako západným smerom. Južne od obce leží Aerodrome Jasna.
Dejiny.
Obec sa spomína v roku 1358 ako Ipochfalva, 1445 ako Lewstachhaza, 1773 ako Guotowany, 1920 ako Gôtovany, 1927 ako Gôtoväny a 1946 Gôtovany. Vyvíjala sa ako zemianska obec a patrila rodine Guothovcov. V roku 1784 mala 13 domov a 87 obyvateľov, v roku 1828 13 domov a 98 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom, neskôr (Po vzniku ČSR) pracovali aj v stavebníctve, baníctve a priemyselných závodoch v okolí.
Od roku 1924 je súčasťou obce aj bývalá obec Fiačice, doložená v roku 1267 ako terra Fyotha. Patrila zemianskym rodinám, v 18. storočí Kubínyiovcom. V roku 1784 mala 22 domov a 193 obyvateľov, v roku 1828 už 32 domov a 254 obyvateľov, ktorí sa zaoberali najmä poľnohospodárstvom.
Huty

Huty sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Kvačany (okres Liptovský Mikuláš)

Kvačany sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš, centrum mikroregiónu Kvačany.
Polohopis.
Kvačany sa nachádzajú v severnej časti Liptovskej kotliny. Sú obklopené Chočskými vrchmi zo severozápadu, Západnými Tatrami z východu a priehradou Liptovská Mara z juhu. Cez Kvačany preteká potok Kvačianka a cez Dlhú Lúku Dlholúcky jarok, ktorý sa vlieva do Kvačianky. Obec je vstupnou bránou do známej Kvačianskej doliny.
Dejiny.
Okolie súčasnej dediny bolo osídlené už v čase púchovskej kultúry (3. storočie pred n. l. - 3. storočie n. l.), doklady o tom sa našli v lokalite Hrádková. Je veľmi pravdepodobné, že staršie sídlisko a malý hrádok osídlili aj Slovania (svedčí o tom nález bojovej sekerky, tzv. bradatice). Zdá sa Kvačany vznikli ako potočná radová dedina v 13. storočí. Prvá písomná zmienka o dedine Kvačany pochádza z roku 1319 (spomína sa v podobe "Kovachan"), z listiny kráľa Karola Róberta, ktorou dal kvačiansky majetok do držby komesovi Heinzmannovi.
Súčasné Kvačany vznikli administratívnym spojením so susednou obcou Dlhá Lúka roku 1960.
Liptovské Matiašovce

Liptovské Matiašovce sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Liptovské Kľačany

Liptovské Kľačany sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš. 
Polohopis.
Nachádzajú sa v strednej časti Liptovskej kotliny pod Nízkymi Tatrami v doline Kľačianky.
Liptovské Beharovce

Liptovské Beharovce (maď. "Behárfalu"), sú obec na Slovensku v okrese Liptovský Mikuláš.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Osada Beníky, ktorá je súčasťou obce Liptovské Beharovce, bola 4. apríla 1945 vypálená nemeckými vojakmi, za pomoc jej obyvateľov partizánom.
Ábelová

Ábelová (maď. "Ábelfalva", lat. "Abel", do roku 1927 "Jabelová", 1927 – 1938 a 1945 – 1948 "Abelová") je obec na Slovensku. Nachádza sa v okrese Lučenec, v Banskobystrickom kraji.
Polohopis.
Z geografického hľadiska obec leží vo východnej časti Krupinskej planiny. Severovýchod chotára ohraničujú Bralce () a južný okraj Dielce (). Vlastná dedina je približne , obrátená na západ do údolia Madačky.
Miestne časti.
Obec má 3 miestne časti: 
História.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1275, kde sa označuje ako Abelfeuld, v roku 1460 ako Abellehota, Ábelová od roku 1808. Obyvatelia boli roľníci a chovatelia dobytka.
Všetky uhorské štatistiky a záznamy, ktoré sa dotýkajú národnostného charakteru Ábelovej, sa zhodujú v tom, že Ábelová bola vždy slovenskou obcou. Tak ju uvádza už "Conscriptio Regni Hungariae secundum loca, religionem et linguam, jussu Augustae Reginae 1772 facta", s. XVIII, pp. 254, uložená v Národnom múzeu v Budapešti.
Obci sa stalo v minulosti viackrát osudným, že spodné vody sa na jej území nedostávajú na povrch v dostatočnom množstve. Nedostatok vody zapríčinil opakované katastrofálne požiare. V súčasnosti sú domy tehlové, so škridlovou strechou, ale v 18. storočí boli z dreva a pokryté slamou. To malo za následok, že v minulosti Ábelová viackrát vyhorela. Požiare zničili aj najstaršie ábelovské matriky. O jednom požiari sa zmieňuje aj Matej Bel v roku 1742 („Ábelová …vicus annis tamen superioribus, flammis subito, totus deletus...“). Tento požiar sa spomína vo všetkých kánonických vizitáciách a aj v Blasyho "Acta Ecclesiae Abelovensis". Podľa Blasyho bola Ábelová v roku 1700 postihnutá morom a v roku 1722 požiarom. Podrobnosti uvádza Pavol Rell vo svojej vizitácii z 13. septembra 1875, kde sa píše: "„Ábelová bola roku 1722 navštívená neštestím a velikau utpela škodu, nebo vtehdy matrika a zápisnica shorela“". 
&lt;br&gt;Ešte väčší požiar vznikol 17. mája 1824. O ňom písal Ján Szeberínyi 20. mája 1838 v kánonickej vizitácii (Visitatio Ecclesiae Evang. A. C. Abelovensis).
Belina (obec)

Belina je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v severozápadnej časti Cerovej vrchoviny na nive a terase potoka Belina. 
Dejiny.
Obec vznikla v 13. storočí a patrila rodine "Ratoldovcov", koncom 16. storočia "Lórantfyovcom". Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, v 19. storočí pracovali v čadičových lomoch.
Šávoľ

Šávoľ je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží na rozhraní Lučenskej kotliny a Cerovej vrchoviny. 
Dejiny.
V chotári obce bolo odkryté sídlisko bukovohorskej kultúry a veľkomoravské sídlisko. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1384, nepriamo je doložená farnosťou z roku 1332 a kostolom z roku 1397. Patrila Fiľakovskému hradnému panstvu. Jej historické názvy boli "Saal" (1384), "Sawol" (1435), "Šávoľ" (1920), maďarsky "Füleksávoly". Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom. V roku 1593 tu cisársky generál "Krištof Tieffenbach" porazil Turkov.
Šíd

Šíd je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v severnej časti Cerovej vrchoviny v bočnej doline potoka Belina. 
Dejiny.
V lokalite obce sa nachádza hradisko z mladšej doby kamennej, odkryli tu i sídlisko a pohrebisko z doby bronzovej a stredoveku. Prvá písomná zmienka o obci (Seed) je z roku 1365. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom a vinohradníctvom.
Točnica (obec)

Točnica je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Ružiná

Ružiná je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec Ružiná sa nachádza v Novohradskom regióne v severozápadnej časti Lučeneckej kotliny na sútoku potokov Teplica a Drieňovec. Od mesta Lučenec je obec vzdialená severozápadným smerom vo vzdialenosti 18 km. Obec Ružiná je súčasťou okresu Lučenec a nachádza sa v Banskobystrickom kraji.
Chotár tvorí vrchovina s veľmi zložitou geologickou stavbou s výškovým rozdielom 240607 m n/m. V katastrálnom území obce sa nachádza Ružinská priehrada, ktorá slúži aj na športovo rekreačné využitie a prírodné rezervácie Ružinské jelšiny, Príbrežie Ružinej.
V súčasnosti má obec 861 obyvateľov a rozloha obce je 10 851 146 m2.
Obec Ružiná susedí s obcami Divín a Lovinobaňa z hľadiska cestnej dostupnosti. S obcou Tuhár s hľadiska katastrálnych území. Pričom vzdialenosť od hlavnej cesty E571 v smere Zvolen – Lučenec predstavuje 5 km od obce Lovinobaňa.
Kalonda

Kalonda je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Jelšovec (obec)

Jelšovec je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Halič (okres Lučenec)

Halič () je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Dejiny.
Obec vznikla asi v 12. storočí pod hradom, ktorý bol sídlom panstva rodu Tomajovcov, od 15. storočia Lossonczyovcov a v rokoch 1554-1848 Forgáchovcov. Staré a cudzojazyčné pomenovania obce boli: Gach (1386), Galch (1424), Gaach (1435); maďarsky Gács. Podhradie sa stalo mestečkom v roku 1765 a dnešné pomenovanie obce Halič je od roku 1808.
Hrad bol v rokoch 1450-51 v rukách Jiskrovcov, v roku 1544 zrúcaný, v roku 1612 obnovený. V roku 1682 ho dobyl Imrich Tököli, v roku 1703 Rákóczi a v roku 1709 cisárske vojská. V rokoch 1554-1594 ho okupovali Turci.
V roku 1828 tu žilo 1235 obyvateľov v 186 domoch. Popri poľnohospodárstve a ovocinárstve sa tu rozvinula hrnčiarska výroba. Vo Forgáchovskej súkenke založenej v roku 1764 inštalovali v roku 1832 parný stroj. Koncom 18. storočia pracovala aj manufaktúra na majoliku, papiereň, výrobňa ceruziek a mlyny. Do roku 1922 bola Halič sídlom okresu. V roku 1926 zrušili textilnú továreň. Bola tu veľká nezamestnanosť, v roku 1928 robotníctvo demonštrovalo proti nezamestnanosti.
V rokoch 1938-1945 bola Halič pripojená k Maďarsku. 23. januára 1945 ju oslobodila Sovietska armáda.
Holiša

Holiša je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Rímskokatolícky kostol Narodenia Panny Márie.
Miestny rímskokatolícky kostol je jednoloďová pôvodne stredoveká stavba, s románskym jadrom. Nachádza sa na vyvýšenej polohe nad obcou. Kostol má segmentovo ukončené presbytérium a predstavanú vežu. Pamiatkový prieskum odhalil hneď tri stavebné etapy z románskeho obdobia, najstaršia pochádza ešte z 12. storočia. Dochoval sa jednoduchý pravoúhly portál a štrbinové okno z románskej etapy. Predpokladá sa, že aj severná bočná loď je románska, z 13. storočia. V gotickom období došlo k predĺženiu lode východným smerom. Na prelome 15. a 16. storočia vzniklo pozdnegotické polygonálne presbytérium zaklenuté rebrovou klenbou. Dochovalo sa tu pôvodné rozetové okno. V roku 1768 sa uskutočnila veľká baroková prestavba, ktorá žiaľ prekryla románsko-gotický charakter stavby. Nad západným vstupom do lode, v podveží je z tohto obdobia dochovaný erb Koháryovcov, vtedajších majiteľov obce. V tejto etape bola stavba predĺžená západným smerom a vznikla aj veža. Veža kostola bola poškodená ustupujúcimi nemeckými vojskami koncom druhej svetovej vojny.
Dobroč

Dobroč je obec na Slovensku v okrese Lučenec. V obci žije 626 obyvateľov (2004), ešte v roku 1976 to ale bolo okolo 1200 obyvateľov. K 15. marcu 2003 má obec evidovaných 85 nezamestnaných občanov.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o Dobroči je z roku 1393 pod názvom Dobrocha. Predpokladá sa, že obec existovala už dávno predtým ako sa spomína v listinách, no na inom mieste a pod iným názvom – Zvolenček, podľa čoho je do dnešných dní pomenovaný most nad Dobročským potokom – Zvolenský most, ktorý vedie na hlavnú cestu. Obec patrila k Divínskemu hradnému panstvu. Plynutím rokov sa obec rozrastala.
Pečate obce.
Pečať obce Dobroč je známa z roku 1733. Znázorňuje jeden živý strom (pravdepodobne výhonok viniča), ktorý je v strede pečate, na pravej strane je pluh a na ľavej strane čerieslo. Kruhový nápis znie: "SIGILUM: DOBROGENSIS: 1733". Znaky obce symbolizujú poľnohospodárske motívy a pracovnú činnosť obyvateľstva. Pečať bola nájdená v Župnom archíve v Šalgótarjáne na listine, ktorou zemepán žiada o trvalé prepustenie od vojska vojaka Jána Mišove, obyvateľa obce Dobroč.
Druhá pečať bola zjednodušená a používala sa v 19. storočí. V kruhovom odtlačku mala text: "GEMEINDE DOBROCS KOZSÉG".
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Gotický evanjelický kostol.
Na kopci, medzi dedinami Mýtna a Dobroč sa nachádza rannogotická stavba kostola z druhe polovice 13.storočia, pôvodne zasväteného sv. Anne. Architektonicky sa jedná o jednoloďovú stavbu s polygonálnym záverom, severnou saktistiou a predstavanou vežou uprostred opevneného areálu. Z historických záznamov vyplýva, že bol v 15. storočí obsadený Bratríkmi. Po známej bitke pri Lučenci v roku 1451 boli opevnené početné pevnosti a sakrálne stavby, medzi nimi i Evanielický kostol. Od reformácie je kostolík evanjelický. V 17. storočí bol v bojoch stavovských povstaní poškodený a následne prestavaný. Drevená zvonica krytá šindľom, súčasť areálu kostola, bola postavená v 18. storočí. V nej sú umiestnené tri zvony rôznej veľkosti. V 19. storočí prešiel kostol ďalšími stavebnými úpravami. Z historického inventára sa dochovala drevená kazateľnica s oltárom z roku 1772. Kostol prešiel obnovou v roku 2002. Dnes je kostol obkolesený cintorínom slúžiacim pre obce Dobroč a Mýtna.
Lovinobaňa

Lovinobaňa (v minulosti "Lovinobáňa", ) je obec na Slovensku v okrese Lučenec. Leží asi 15 kilometrov severne od Lučenca a k 31. 12. 2015 v obci žilo spolu 2 085 obyvateľov.
Polohopis.
Obec sa nachádza v severnej časti okresu Lučenec a od centra tohto okresu je vzdialená asi 15 kilometrov na sever. Západne od intravilánu obce prechádza dôležitá cesta I. triedy 16, ktorá je súčasťou viacerých významných európskych ciest.
Miestna časť Uderiná.
V roku 1990 bola k Lovinobani pričlenená dovtedy samostatná obec Uderiná, ktorej prvá písomná zmienka pochádza z roku 1467 a spomína sa v nej pod názvom "Wdarnya". Miestna časť sa nachádza asi dva kilometre juhovýchodne od centra obce a s Lovinobaňou netvorí súvislý intravilán.
Lupoč

Lupoč je obec na Slovensku v okrese Lučenec. 
Názov.
Etymologický výklad názvu Lupoč - pomenovanie má obec po jej zakladateľoch a ich zamestnaniach. Títo boli rúbarmi lesov dubových, z ktorých i kôru lúpali, preto boli pomenovaní "lúpačmi".
Polohopis.
Leží severozápadne od Lučenca, v blízkosti kopca Páriš. Lupoč susedí s obcami Halič, Polichno a Praha. Nad Lupočou je kopec s názvom Viný vrch, ktorý ju chráni pred búrkami. Na úpätí Viného vrchu sa nachádzajú zvyšky základov kaplnky pri Antolíku, teda kaplnky sv. Antona Paduánskeho z roku 1696. V okolí obce boli nedávno objavené menšie jaskyne, ktoré dostali názvy Lupočská nora, Petruska (podľa spoluobjaviteľa a obyvateľa Lupoče Jána Petrusa) a Voňačka. Za obcou sa nachádza areál bývalého družstva "Agrolupo". 
Kultúra a zaujímavosti.
Miestne náriečie.
V Lupoči sa hovorilo novohradským nárečím tzv. zvolenského typu. S najstaršími obyvateľmi vymiera aj nárečie. Slovník s niekoľkými stovkami výrazov a povrávok uverejnila Zuzana Bohušová vo svojej publikácii "Nárečie Lupoče" v roku 2003. Monografia o obci Lupoč vyšla zásluhou Jozefa Drenka a kolektívu spolupracovníkov v roku 2001.
Firmy a podniky.
V obci Lupoč kedysi sídlila prevádzka na výrobu cirokových metiel, ktorá dodávala metly do predajní v celom Lučeneckom okrese. Firma zanikla v polovici nultých rokov. 
V obci aktuálne sídli firma zaoberajúca sa opravou záhradnej a snežnej techniky.
V obci sa nachádza obchod a krčma.
Ľuboreč (obec)

Ľuboreč je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Mašková (obec)

Mašková je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží na západnom okraji Lučenskej kotliny v doline potoka Mašková. 
Dejiny.
Počas archeologických vykopávok tu odkryli sídlisko pilínskej kultúry, hromadný nález z doby bronzovej. Prvá písomná zmienka o obci (Moscvilla) je z roku 1332. Obec bola pôvodne na mieste starej Maškovej. Bola majetkom panstva z Haliče. V 16. storočí ju osídlili Valasi. Prekvitala tu výroba fajok, obyvateľstvo sa zaoberalo aj poľnohospodárstvom, chovom dobytka a oviec a bol tu i mlyn.
Mýtna (okres Lučenec)

Mýtna je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží na severozápadnom okraji Revúckej vrchoviny, v podcelku Cinobanské predhorie a jeho časti Lovinobanská brázda. Severozápadným smerom sa dvíhajú Ostrôžky, severovýchodným Veporské vrchy a ich podcelok Sihlianska planina a východným smerom aj Málinské vrchy, podcelok Stolických vrchov. Obec sa rozkladá v doline na nive a terase Krivánskeho potoka. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci (Vámoslehota) je z roku 1393. Obec bola majetkom Divínskeho panstva. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, mali tu mlyn a pivovar. V časti "Dolná Bzová" bola v minulosti samostatná sklárska huta. 
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Gotický evanjelický kostol.
Na kopci, medzi dedinami Mýtna a Dobroč sa nachádza ranogotická stavba kostola z druhe polovice 13.storočia, pôvodne zasväteného sv. Anne. Architektonicky sa jedná o jednoloďovú stavbu s polygonálnym záverom, severnou saktistiou a predstavanou vežou uprostred opevneného areálu. Z historických záznamov vyplýva, že bol v 15. storočí obsadený Bratríkmi, ktorí ho používali ako pevnosť, ktorú k tomuto účelu stavebne upravili. Od reformácie je kostolík evanjelický. V 17. storočí bol v bojoch stavovských povstaní poškodený a následne prestavaný. Drevená zvonica, súčasť areálu kostola, bola postavená v 18. storočí. V 19. storočí prešiel kostol ďalšími stavebnými úpravami. Z historického inventára sa dochovala drevená kazateľnica s oltárom z roku 1772. Kostol prešiel obnovou v roku 2002.
Externé odkazy.
Divín (okres Lučenec)

Divín je obec na Slovensku v okrese Lučenec. 
Obec je bohatá na historické pamiatky a turistické atrakcie, okrem stredovekého hradu sa v obci nachádza renesančný kaštieľ s opevnením, a monumentálny dvojvežový kostol zo 17. storočia. Neďaleká vodná nádrž Ružiná, vybudovaná začiatkom 70. rokov 20. storočia sa stala lákadlom pre turistov zo Slovenska i zahraničia. V okolí obce sa zachovali pozostatky baníckej činnosti z prvej polovice 20. storočia v podobe opustenej podpovrchovej bane, v ktorej sa ťažila magnezitová ruda. Tá bola lanovkou dopravovaná do neďalekej Lovinobane, kde sa spracúvala v podniku na výrobu žiaruvzdorných tehál.
Trenč

Trenč je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v juhozápadnej časti Lučenskej kotliny na nive a terase rieky Ipeľ. 
Dejiny.
V lokalite boli objavené nálezy z doby kamennej. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1327. Obyvateľstvo sa zaoberalo hlavne poľnohospodárstvom, vinohradníctvom a povozníctvom.
Tuhár

Tuhár je obec na Slovensku v okrese Lučenec. 
Polohopis.
Obec leží na východnom okraji Krupinskej planiny v doline Tuhárskeho potoka. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1548. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, chovom dobytka a ošípaných, neskôr aj uhliarstvom a vápenníctvom.
Vidiná

Vidiná je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Nachádza sa asi 3km severozápadne od Lučenca, v smere na Zvolen. V roku 1970 bola pričlenená k Lučencu ako mestská časť, v roku 1992 sa plebiscitom znova osamostatnila.
Obec leží na aluviálnej nive Krivánskeho potoka. Stred obce leží v nadmorskej výške 199 m (v chotári obce aj ). Geomorfologicky patrí v rámci oblasti Lučensko-košickej zníženiny do celku Juhoslovenská kotlina, podcelku Lučenská kotlina a časti Novohradské terasy.
Klimaticky patrí do mierne suchej oblasti, s priemernou teplotou v januári -3,2 C, v júli +20,1 C a priemernou ročnou teplotou +9,1 C. Ročný úhrn zrážok činí 600 - 700 mm.
V širšom okolí obce sú rozšírené usadeniny alúvia Krivánskeho potoka, ktoré pozostávajú z piesčitých a hlinitých štrkov, hliny a ílu. Tradícia hovorí, že práve geologické pomery územia podmienili vznik obce (prví obyvatelia sa zaoberali hrnčiarstvom).
Pôvodný porast na okolí tvorili v minulosti teplomilné hrabové dubiny a dubohrabiny. Dnes je chotár z väčšej časti odlesnený. Zoogeograficky patrí oblasť k stepnej zóne zasahujúcej z Maďarska.
Mučín

Mučín je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v západnej časti Cerovej vrchoviny v doline Mučínskeho potoka. 
Dejiny.
V chotári obce sa našli paleontologické nálezy fosílnej fauny, lastúrnikov, morských cicavcov a žralokov. Prvá písomná zmienka o obci (Mwszik) je z roku 1246. Bola majetkom Fiľakovského panstva. Po tureckom vpáde v 16. storočí obec zničili, obnovená bola až v polovici 18. storočia.
Ratka

Ratka je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v západnej časti Cerovej vrchoviny v doline Babského potoka. 
Dejiny.
V lokalite obce sa našli archeologické nálezy z mladšej doby kamennej, doby bronzovej, žiarový hrob z doby laténskej a pohrebisko z 2. storočia pred Kr. Názov obce pochádza (2. polovica 16. storočia) z obdobia nájazdov Turkov, keď tureckého hodnostára pochovali podľa tureckej mytológie do piateho neba "Ratka". Nová obec vznikla v roku 1955 odčlenením osád "Šikó" a Ratky od Čakonoviec.
Lehôtka

Lehôtka je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec Lehôtka sa nachádza juhozápadne od Haliče. Žije v nej 350 (2004) obyvateľov. Kataster obce má rozlohu 827 ha.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka sa datuje do 14. storočia, roku 1385. Pôvodný názov bol LEHOTA. V roku 1548 sa premenovala na LEMPWOR LEHOTA. Súčasný názov Lehôtka je od roku 1620, kedy sa v obci založila evanjelická farnosť. Najstaršia stavba v obci je sedliacky dom z roku 1893.
Kotmanová

Kotmanová je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Leží v severnej časti okresu, v údolí Vrbinského potoka. Územie patrí do Revúckej vrchoviny, podcelku Lovinobanská brázda a geomorfologickú časť Cinobanské predhorie. 
Prístup zabezpečuje cesta III/2637, ktorá neďaleko Mýtnej odbočuje z E 58, vedúcej po ceste I/16 (Zvolen – Lučenec). Okresné mesto je vzdialené južne, rovnako ďaleko je to severozápadným smerom do Detvy, Zvolen ležiaci rovnakým smerom je vzdialený a krajské mesto .
Dejiny.
Známky osídlenia okolia obce siahajú do doby bronzovej /1100 – 700 pred Kr./, z ktorej sa v katastri obce na Pohanskom hrade našlo hradisko kyjatickej kultúry s valom. Osídlenie obce je doložené v druhej polovici 14. storočia, kedy toto územie patrilo Divínskemu panstvu. Kotmanovú založil šoltýs, ktorý osadu pomenoval podľa nemeckého dozorcu baní v Lovinbani a Cinobani Gutmana. Najstaršia písomná zmienka o osade Kothmanlehutaya sa zachovala z roku 1393. Obyvatelia sa živili najmä poľnohospodárstvom a chovom dobytka.
V druhej polovici 16. storočia viedla týmto územím hranica Osmanskej ríše, no v roku 1598 už Kotmanová opäť patrila Divínskému hradu. Koncom 17. storočia panstvo získal rod Zichyovcov a začiatkom 18. storočia sa tu spomína sklárska huta. V 19. storočí sa obec stala súčasťou Notárskeho úradu Lovinobaňa a okresu Lučenec, neskôr začas i do okresu Halič. 
Začiatkom 20. storočia sa preslávili najmä kotmanovskí uhliari. Výrazný rozvoj obce nastal po II. svetovej vojne, kedy bola elektrifikovaná, vybudovaný bol MNV a požiarny sklad. V roku 1948 bola obec premenovaná na Dobročskú Lehotu a v tom čase tu žilo 732 obyvateľov. Návrat názvu sa uskutočnil 31. augusta 1990.
Lentvora

Lentvora je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v západnej časti okresu, v centrálnej časti Ostrôžok. Situovaná je v miernej depresii náhornej plošiny, čím ju vďaka značnej nadmorskej výške (560 m) okolité vrchy prevyšujú len o desiatky metrov. Výškové maximum chotára, vrch Čierťaž () leží severne od centra obce. Na území obce pramení malý potok, ktorý južne od obce ústí do Riečky. V okolí sa vyskytujú bukové a dubové lesy, pokrývajúce hnedé lesné pôdy.
Prístup do obce vedie vrchovinou z obce Ábelová (), okresné mesto je vzdialené juhovýchodným smerom. Detva leží severne a Veľký Krtíš juhozápadne. Krajské mesto je vzdialené severozápadne.
Dejiny.
Vznik obce sa datuje do 14. - 15. storočia a písomne sa spomína v roku 1446 ako Kozmalehotha, v roku 1786 ako Lentowa a v roku 1808 ako Lentvora. Územie bolo súčasťou Divínskeho panstva, od 17. storočia časť územia Modrokamenskému panstvu. Usadlosť mala v roku 1828 37 domov a 292 obyvateľov, ktorí sa zaoberali najmä poľnohospodárstvom a chovom dobytka, no v 18. storočí sa tu spomína existencia pivovaru.
Turizmus.
Z obce vedie modro značený chodník pod Lysec (), kde je križovatka viacerých turistických trás.
Polichno

Polichno (v minulosti "Polichna", ) je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v západnej časti okresu, v južnej časti Ostrôžok. Situovaná je v miernej dolinke potoka Mašková. Leží na náhornej plošine, v značnej nadmorskej výške (600 m).
Prístup do obce vedie vrchovinou z obce Ábelová, od Lučenca cez Halič alebo cez Tuhár.
Okresné mesto je vzdialené juhovýchodným smerom. Detva leží severne a Veľký Krtíš juhozápadne. Krajské mesto je vzdialené severozápadne.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci (Polyhna) je z roku 1467. Patrila Divínskemu hradnému panstvu, v 16. storočí Haličskému panstvu a viacerým zemepánom. V roku 1828 mala 54 domov a 437 obyvateľov. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom a chovom dobytka.
Praha (okres Lučenec)

Praha je obec na Slovensku v okrese Lučenec, ktorú založili husiti v 15. storočí.
Polohopis.
Obec leží vo východnej časti Krupinskej výšiny v doline Klenického potoka.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka je z roku 1451. Obec patrila Haličskému hradnému panstvu. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom a dobytkárstvom. V súčasnosti obec udržuje družobné styky s hlavným mestom Česka, Prahou.
Pôvod názvu Praha môže súvisieť s vypaľovaním krovín na pasienky, čím vznikali tzv. „pražoviská“. Podľa iných legiend stoja za jej vznikom husiti resp. bratríci v súvislosti s Bitkou pri Lučenci v roku 1451 a prenasledovaním v Čechách a názov nesie odkaz na hlavné mesto českého kráľovstva.
Staršie názvy: "Praga" (1773, 1786), "Prága" (1808), "Praha", "Prága" (18631902), "Gácsprága" (19071913), "Prága", "Praha" (1920), "Praha" (od 1927).
Prša

Prša je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v juhovýchodnej časti Lučenskej kotliny na pravobrežnej terase potoka Suchá. 
Dejiny.
V chotári obce bolo odkryté osídlenie z neskorej kamennej doby. Našlo sa aj žiarové pohrebisko pilínskej kultúry, ďalej žiarové hroby keltských bojovníkov, slovansko-avarské pohrebisko zo 7.8. storočia a staromaďarské pohrebisko. Prvá písomná zmienka o obci (Perzehaza) je z roku 1439. V 16. storočí sa členila na Hornú a Dolnú Pršu. V 1. polovici 17. storočia bola obec zničená a obnovená bola ako osada až v roku 1680. Od roku 1725 je obcou. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom.
Píla (okres Lučenec)

Píla je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Dejiny.
Obci s názvom Píla je na Slovensku niekoľko. Táto leží v údolí pod vrchom Javor. Vznikla v 14. storočí ako osada drevorubačov a patrila k divínskemu panstvu Balassovcov. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1456 a spomína sa pod názvom Fyryz. Pôvodne obec ležala v dolinke povyše dnešného mlyna. V roku 1742 ju celú zničila veľká povodeň. Tí, ktorí besnenie živlov prežili novú obec postavili v mieste osady Gúrovci. Staré a cudzojazyčné pomenovania obce boli: Fyryz (1456), Fyreez (1502), maďarsky Fürész. Dnešné pomenovanie obce Pila je od roku 1808. Patrila Divínskemu panstvu. V 1. polovici 18. storočia obec pre povodne spustla. V roku 1828 mala zase 24 domov a 142 obyvateľov. Zaoberali sa málo výnosným poľnohospodárstvom a chovom dobytka. Poľnohospodárstvo bolo hlavným zamestnaním aj za I. ČSR.
Stredom obce preteká miestny potôčik Pilňanka, ktorý napája množstvo malých prítokov. Pilňanka sa vlieva do Krivánskeho potoka, ktorý je vyhlásený za prírodnú pamiatku, po jeho brehoch rastie vzácna rastlina Perovník pštrosí. 
Od začiatku 20. storočia pôsobila v obci cirkevná evanjelická škola. V roku 1938 k nej pribudla cirkevná katolícka škola, v súčasnosti sú obidve bez žiakov. Po druhej svetovej vojne bola v obci vybudovaná budova terajšieho obecného úradu, obecné maštale pre spolok súkromne hospodáriacich roľníkov, ktorý svoju činnosť ukončil až v roku 1981. V 70. rokoch v čase najväčšieho rozkvetu obce si miestni občania svojpomocne vybudovali budovu kultúrneho domu, pohostinstva a rozličného tovaru, domu smútku a vybudoval sa tiež nový podjazd do obce, ktorý je jediným vstupom do nej. Pôvodný slúži teraz iba pre potok Pilňanka.
Pleš (okres Lučenec)

Pleš je obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v západnej časti Cerovej vrchoviny v doline Mučínskeho potoka. 
Dejiny.
V lokalite obce bol objavený mohylový násyp z mladšej doby kamennej. Prvá písomná zmienka o obci (Pelys) je z roku 1246. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom a chovom oviec. Obec bola v roku 1397 farnosťou.
Radzovce

Radzovce sú obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží na juhu Slovenska uprostred Cerovej vrchoviny na brehu potoka Belina.
Dejiny.
V chotári obce sa našli paleontologické nálezy jaskynných medveďov a iných živočíchov. Radzovce sú aj významnou archeologickou lokalitou, bolo tu odkryté osídlenie z neskorej kamennej doby, sídlisko a žiarové pohrebisko pilínskej kultúry z mladšej doby bronzovej (odkryli tu 1334 hrobov), slovanské sídlisko zo 11.12. storočia a zaniknutý stredoveký kostol. Prvá písomná zmienka o obci (Ragiank) je z roku 1246. Bola majetkom Fiľakovského panstva. V 15. a 16. storočí sa členila na obce "Horné Kostolné" a "Dolné Kaplnkové". V 1. polovici 17. storočia boli obe obce zničené a obnovené v roku 1680 už ako jediná obec. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, chovom oviec a baníctvom (čadičový a trachytový lom).
Miestna časť "Monosa" (pôvodne "Monasta teluke") bola písomne doložená v roku 1341.
Podrečany

Podrečany sú obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží pri vyústení doliny Krivánskeho potoka do Lučenskej kotliny. 
Dejiny.
V chotári obce sa odkryli nálezy z doby kamennej a popolnicové pohrebisko z mladšej doby bronzovej. Prvá písomná zmienka o obci (Potruchan) je z roku 1393. Patrila Divínskemu hradnému panstvu. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, chovom dobytka a neskôr výrobou fajok. V obci bol i mlyn a cukrovar.
Mikušovce (okres Lučenec)

Mikušovce sú obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v Lučenskej kotline na nive rieky Ipeľ.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci (Miksi) je z roku 1460, ale už od 14. storočia bolo tunajšie sídlisko majetkom panstva z Haliče. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom. V roku 1896 polovica obce zhorela. Mikušovce v roku 1966 pričlenili k Lučencu, osamostatnili sa v roku 1992.
Čamovce

Čamovce sú obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v severnej časti Cerovej vrchoviny v doline Čamovského potoka a prítoku Beliny. 
Dejiny.
V chotári obce boli objavené nálezy z doby bronzovej. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1240. Patrila hradnému panstvu Hajnáčka. Počas tureckej nadvlády si obyvateľstvo mnoho vytrpelo, až nakoniec Turci obec vypálili. Obyvatelia sa zoberali hlavne poľnohospodárstvom, neskôr pracovali i v kameňolome na Belinskom vrchu.
Čakanovce (okres Lučenec)

Čakanovce sú obec na Slovensku v okrese Lučenec.
Polohopis.
Obec leží v západnej časti Cerovej vrchoviny v doline potoka Belina. 
Dejiny.
V chotári obce boli objavené významné paleontologické nálezy a morské lastúrniky. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1439. Patrila rozličným zemepánom. Počas vojen v 17. storočí spustla. Obnovili ju v 18. storočí. Obyvatelia sa zoberali hlavne poľnohospodárstvom.