Necpaly (okres Martin)

Necpaly sú obec na Slovensku ležiaca v Žilinskom kraji, okrese Martin, v bývalej Turčianskej župe (dnes región Turiec).
Polohopis.
Obec Necpaly sa nachádza na úpätí Veľkej Fatry vo východnej časti Turčianskej kotliny vo vzdialenosti asi 12 km juhovýchodne od Martina.
Vodné toky.
Obcou preteká Necpalský potok, ktorý sa v lokalite "Chmeľnice" vlieva do Belianskeho potoka a následne do Turca. V Necpalskej doline sa nachádza viacero prameňov pitnej vody, časť z nich zásobuje okrem Necpál aj Martin.
Časti obce.
Dolina.
"Dolina" je neobývaná osada v západnej časti katastrálneho územia Necpál. Spomína sa ako "Dolnj Kostolistje" (1875) a "Dolné Kostolište" (1920).
Kostolište.
"Kostolište" je neobývaná osada v najzápadnejšej časti necpalského chotára, neďaleko katastrálnej hranice s Košťanmi nad Turcom, juhovýchodne od Žabokriek. V starých dokumentoch sa spomína v roku 1773 ako "Kostolistye", kedy mala 15 domov a 93 obyvateľov a v roku 1808, kedy bola miestna farnosť zlúčená s tou v Necpaloch ako "Kosztolistye". V roku 1828 tu bolo 12 domov a žilo 43 obyvateľov. 
Predbežný archeologický prieskum (2015) predpokladá predslovanské osídlenie z prvého storočia (lokalita "Židovský cintorín"), archeologické nálezy dokazujú slovanské osídlenie z konca 9. storočia, ako i podľa všetkého prvý kresťanský kostol v Turci, pochádzajúci ešte z Veľkomoravského obdobia. V Kostolišti sa aktuálne nachádza salaš s chovom oviec, súkromná farma s chovom koní a v rozptyle pôsobia samostatne hospodáriaci roľníci.
Symboly obce.
Erb.
Erb obce tvorí strieborná (biela) figúra svätého Ladislava s halapartňou na modrom pozadí so štyrmi zlatými písmenami SLRV S(anctus) L(adislaus) R(ex) V(ngariæ) (svätý Ladislav kráľ Uhorska).
Vlajka.
Pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej (1/7), bielej (1/7), modrej (3/7), bielej (1/7) a žltej (l/7). Vlajka má pomer strán 2:3 a končená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Pečať.
Je okrúhla, uprostred s erbom obce a kruhopisom OBEC NECPALY.
Dejiny.
Usudzujúc podľa archeologických nálezov v širšom okolí Necpál sa dá predpokladať, že táto časť Turca bola osídlená už v mladšej dobe bronzovej. Viaceré archeologické nálezy pochádzajú z hradísk Brotnica a Červený grúň na hranici s katastrom obce Folkušová. Na hradisku Brotnica sa našli črepy z Laténskej doby, dve bronzové spony a sporadická keramika Púchovskej kultúry. Na terasovitom sídlisku a hradisku Červený grúň sa našlo množstvo pravekej a laténskej keramiky, kovové predmety z doby bronzovej a laténskej.
Pôvod názvu Necpaly nie je celkom jasný. Slovenskí aj maďarskí historici sa zhodujú v tom, že názov považujú za slovanský/slovenský. Nie je vylúčené, že meno pochádza od prídavného mena páliť, žiariť. Necpaly sú jednou z ôsmich obcí, ktoré majú svoj náprotivok na hornej Nitre. Tieto Necpaly sú v súčasnosti časťou Prievidze.
Prvá nepriama písomná zmienka o Necpaloch je z roku 1269, keď sa spomína Pavol z Necpál ("Paulus de Nazpal"), ktorý bol jedným zo splnomocnencov zvolenského župana Michala pre vyriešenie majetkových sporov medzi obyvateľmi Sklabine a bratmi Dražkom a Vavrincom z Dražkoviec. Priamo sa spomínajú v roku 1282 v listine, ktorou sa nanovo vyznačili staré hranice medzi Necpalmi a Belou.
V roku 1287 uhorský kráľ Ladislav IV. daroval Necpaly Jánovi a Blažejovi, Marchankovým synom. Tento rod, ktorý sa začal označovať ako rod Necpalských, vlastnil Necpaly až do roku 1479, keď Blažejom Necpalským rod Necpalských vymiera po meči.
Koniec 15. a začiatok 16. storočia je poznačený spormi o majetky Necpalských, ktoré okrem Necpál zahŕňali napríklad aj Blatnický hrad, ale aj majetky mimo Turca. Z týchto sporov nakoniec vyšiel víťazne rod Justh (Jušt). Tento rod vlastnil Necpaly až do konca 19. storočia.
V období reformácie Juštovci, tak ako aj väčšina šľachty v Turci, prijali Augsburgské vyznanie viery. Podľa princípu "Cuius regio, eius religio" (koho zem, toho náboženstvo) evanjelickú vieru prijala aj väčšina obyvateľov Necpál. V období protireformácie boli Necpaly tzv. artikulárnou obcou, t.j. smel tu byť postavený drevený evanjelický kostol.
Juštovci podporovali aj vzdelanosť. Od roku 1592 tu pôsobila latinská vyššia škola, známa pod názvom "Nationale institutum hungaricum". V roku 1834 bola preložená do Martina, kde po krátkom čase zanikla.
Koncom 19. storočia sa Juštovci dostávajú na pokraj bankrotu a postupne strácajú majetky v Necpaloch. Hospodársky najsilnejšou rodinou v Necpaloch sa stávajú Franklinovci. Prvým členom tejto rodiny bol Benjamín Franklin, nemanželský syn Dionýza Jušta.
V 18. a 19. storočí boli Necpaly hospodársky pomerne rozvinuté. Bola tu papiereň, pivovar a viacero mlynov. Papiereň v obci založili Juštovci v roku 1778. Ručná výroba bola ukončená v roku 1877, keď sa prešlo na strojovú výrobu. V roku 1896 papierenské stroje poháňali tri vodné kolesá a dva parné stroje a papiereň mala okolo 50 zamestnancov. Výroba bola ukončená v roku 1910, keď papiereň odkúpila martinská celulózka, ktorá po prevezení časti zariadenia predala budovy. Neskôr bol v jej budove zriadený mlyn. Pivovar bol uzavretý koncom 19. storočia, keď majitelia prijali finančnú ponuku banskobystrického pivovaru, ktorý sa takto bránil konkurencii. Mlynárstvo prežilo až do 20. storočia, zaniklo až znárodnením po nástupe komunizmu. V medzivojnovom období bola dedina elektrifikovaná. Elektrinu produkovala malá vodná elektráreň.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Od roku 1936 do 50. rokov v obci fungovalo kúpalisko, jedno z najstarších v Turci.
19. júla 2007 bola v obci spustená prvá malá obecná vodná elektráreň. Vodu z Necpalského potoka privádza 160 metrový drevený náhon. Stavba, okrem produkcie elektrickej energie svojím vzhľadom a umiestnením pripomína aj mlynársku tradíciu obce. Inštalovaný výkon elektrárne je 37 kilowattov, ročná plánovaná produkcia je 160 000 kilowatthodín.