burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Slobodná demokratická strana

Slobodná demokratická strana (, skratka FDP, alebo iba Slobodní demokrati, ) je liberálna stredopravicová politická strana v Nemecku. Jej predsedom je od roku 2013 Christian Lindner.
V nemeckom Spolkovom sneme je s výnimkou rokov 20132017 zastúpená nepretržite od roku 1949. V bývalom Západnom Nemecku, ako aj v dnešnej Spolkovej republike sa ako menšia strana v koalícii s kresťanskými alebo sociálnymi demokratmi podieľala na niekoľkých vládach. Od roku 2021 vládne spolu so Sociálnodemokratickou stranou a Zelenými, pričom spravuje štyri ministerstvá.
Slobodná demokratická strana vznikla v roku 1948 zlúčením viacerých liberálnych hnutí v západných okupačných zónach, z ktorých sa o rok neskôr sformovala Nemecká spolková republika. V nasledujúcich desaťročiach počas trvania studenej vojny mala pri zostavovaní vlád väčšinou kľúčovú úlohu, keďže bola popri CDU a SPD jedinou menšou stranou v Spolkovom sneme a obe ju tak potrebovali na dosiahnutie väčšiny. Jej prvý predseda Theodor Heuss sa stal prvým prezidentom NSR. Okrem neho bol slobodný demokrat vo funkcii prezidenta ešte v rokoch 19741979, kedy túto funkciu zastával Walter Scheel.
FDP je klasickou liberálnou stranou, ktorá sa sama označuje za „stranu slobody a sebaurčenia“. Orientuje sa najmä na slobodný trh, digitalizáciu, vzdelávanie či občianske práva a zastáva výrazné proeurópske postoje. Jej voličskú základňu tvoria najmä príslušníci strednej a vyššej triedy, podnikatelia a mladí ľudia. Svoje tradičné bašty má predovšetkým v Bádensku-Württembersku, Hesensku a iných častiach bývalej NSR, zatiaľ čo vo východných spolkových republikách je jej popularita nižšia.
Vŕšok (vrch v Krupinskej planine)

Vŕšok alebo aj Ježov vrch () je názov vrchu v Krupinskej planine, krajinnom celku Slovenského stredohoria. Leží nad Oremovým Lazom vo VVP Lešť, približne južne od Detvy. 
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti planiny, v geomorfologickom podcelku Závozská vrchovina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Zvolen a na katastrálnom území Podjavorie I v rámci vojenského obvodu Lešť. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaný Oremov Laz, jedno z centier vojenského výcvikového priestoru Lešť, západne sa nachádzajú Pliešovce, juhozápadne Senohrad, južne Dačov Lom, juhovýchodne Suché Brezovo, Veľký Lom a Červeňany, východne Horný Tisovník a severovýchodne Stará Huta.
Opis.
Vŕšok leží vo východnej časti podcelku Závozská vrchovina, v hrebeni vedúcom južne z Priečneho brala (). Severne sa nachádza Dedinský vrch (), Javorie (), Vysoká () a Priečne bralo (), západne Ježová (), Horná hora (), Klinkovica (), Kopaný závoz () a Žiar (), južne Jaseňový vrch (), Veľké blato (), Kobola (), Brezové vŕšky () a Habersko () a východne Končitý hrádok (), Bralo (), Mavercová (), Šamilova skala (), Chlm (), Dlhý diel () a Sokolovo bralo (). Oblasť patrí do povodia Ipľa, kde voda z východne sa zvažujúcich častí odteká do Starej rieky, juhozápadné svahy odvodňuje Plachtinský potok. Na vrchol v uzavretej oblasti nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol je bez vyššej vegetácie a nachádza sa tu menší vojenský objekt. Z danej kóty je napriek tomu možno vidieť okolité vrcholy Krupinskej planiny, blízkeho Javoria a Ostrôžok, pri vhodných podmienkach sú pozorovateľné aj Štiavnické vrchy a vrchy v severnom Maďarsku. 
Prístup.
Vrchol sa nachádza vo vojenskom výcvikovom priestore Lešť, kde je obmedzený vstup verejnosti. Vŕšok je preto neprístupný a mimo turistických trás.
Bitka pri Nikopole

Bitka pri Nikopole sa odohrala 25. septembra 1396 a viedla k porážke spojeneckej križiackej armády uhorského, chorvátskeho, bulharského, valašského, poľského, francúzskeho, burgundského, nemeckého, anglického, vojska rádu johanitov, iberského, talianského, českého a byzantského vojska (s pomocou benátskeho námorníctva) osmanským vojskom Bayezida I., čím sa zvýšilo obliehanie dunajskej pevnosti Nikopol a jej dobytie viedlo k pádu druhej bulharskej ríše. Európske sily boli vedené Žigmundom Luxemburským a výprava, ktorá sa často označuje ako Križiacka výprava do Nikopolu, pretože to bola jedna z posledných veľkých križiackych výprav v stredoveku spolu s križiackou výpravou do Varny v rokoch 1443–1444. Svojím víťazstvom pri Nikopole Turci odradili vytváranie budúcich európskych koalícií proti nim. Zvýšili tlak na Konštantínopol, sprísnili kontrolu nad Balkánom a stali sa väčšou hrozbou pre strednú Európu. 
Zlyhanie tejto výpravy zo strany križiakov sa pripisuje nejednotnej taktike ich spoločného vojska (najmä francúzskych účastníkov), zbrklosti francúzskych rytierov, ktorí vykonali predčasný unáhlený výpad proti tureckým silám, bitka sa potom už vyvíjala len v neprospech križiackej strany vedúcej až ku katastrofálnemu výsledku. Iba malá časť križiakov vrátane Žigmunda Luxemburského sa zachránila, väčšina padla na bojisku a časť sa ocitla v tureckom zajatí, kde boli potom popravení. Znamenalo to tiež koniec nádejí na záchranu umierajúcej Byzantskej ríše a ďalšie balkánske národy, ktoré ani spoločnými silami nemohli vzdorovať vzrastajúcej osmanskej moci.
OSS 117 se déchaîne

OSS 117 se déchaîne je francúzsko-taliansky čiernobiely dobrodružný, akčný, krimi a špionážny film z roku 1963 režiséra André Hunebella.
Je to prvý diel z oficiálnej pentalógie o agentovi OSS 117, ktorú inicioval André Hunebelle a Paul Cadéac.
V hlavných úlohách účinkovali Kerwin Mathews, Nadia Sanders, Irina Demick a Daniel Emilfork.
Dej.
Pri potápaní na Korzike za záhadných okolností zomiera americký tajný agent. Do Stredomoria je vyslaný ďalší elitný špión, agent OSS 117 (Kerwin Mathews), aby jeho smrť prešetril. Ten zisťuje, že jeho kolega musel zomrieť, pretože odhalil medzinárodný zločinecký gang, ktorý sa snaží pod morskou hladinou inštalovať tajné detekčné zariadenie, ktorého aktivizácia môže mať obrovské následky pre celú Európu. Šéfom zločineckej skupiny je Sacha Bounine (Daniel Emilfork). Sám OSS 117 padne do zajatia gangu, nečakanú podporu ale nachádza u krásnej dievčiny Brigitty (Nadia Sanders), ktorá ho oslobodí.
Panavision

Panavision je americká spoločnosť zaoberajúca sa filmovým vybavením založená v roku 1953, ktorá sa špecializuje na kamery, fotoaparáty a objektívy so sídlom vo Woodland Hills v Kalifornii. Založil ju Robert Gottschalk s partnermi s cieľom vyrábať anamorfné projekčné šošovky počas boomu širokouhlých kín v 50. rokoch 20. storočia. Neskôr svoje produktové rady rozšírila o ďalšie druhy filmárskeho vybavenia.
Brittany Snowová

Brittany Snowová (* 9. marec 1986, Tampa, Florida, USA) je americká herečka. Je známa účinkovaním vo filmoch ako "John Tucker musí zomrieť" (2006), "Hairspray" (2007), trilógia "Ladíme!" (2012, 2015, 2017) a "X" (2022). Snowová účinkovala aj vo viacerých televíznych seriáloch vrátane "American Dreams" (20022005), "Plastická chirurgia s.r.o" (20032010) a "Almost Family" (20192020).
Detstvo a mladosť.
Brittany Anne Snowová sa narodila 9. marca 1986 a vyrastala v Tampe v štáte Florida. Má dvoch súrodencov, brata a sestru.
Kariéra.
Snowová sa začal venovať modelingu už ako trojročná. Neskôr, sa začala venovať aj herectvu. Tri roky účinkovala v telenovele "Guiding Light". V roku 2002 dostala viac priestoru v dramatickom televíznom "American Dreams". K televízneho seriálu, Snowová naspievala aj záložné vokály soundtracku k piesni „My Boyfriend's Back“.
V roku 2005 účinkovala po boku Vina Diesela v komédii "Cumlikátor". O rok neskôr, stvárnila hlavnú ženskú úlohu v komédii "John Tucker musí zomrieť". Film mal komerčný úspech a celosvetovo zarobil 68 miliónov dolárov. Po boku hercov ako John Travolta, James Marsden, Amanda Bynes a Michelle Pfeiffer si zahrala vo filme "Hairspray".
V roku 2008 si zahrala si hlavnú rolu vo filme "Teror na plese" a zarobil 57,2 milióna dolárov v pokladniach. Hosťovala aj v televíznom seriály "Gossip Girl".
V roku 2012 si Snowová zahrala v hudobnom komediálnom filme "Ladíme!". Svoju rolu si zopakovala aj v ďalších dvoch častiach, natočených v rokoch 2015 a 2017.
V roku 2022 si zahrala vo filmoch "X" a "Christmas with the Campbells". Snowová debutovala ako režisérka filmom "Parachute", ktorý mal premiéru na festivale SXSW v marci 2023.
Súkromný život.
Snowová bola zasnúbená s realitným maklérom a profesionálnym surferom Tylerom Stanalandom 19. februára 2019. Vzali sa v Malibu v marci 2020. Od roku 2022 žili odlúčene a rozvod sa uskutočnil v roku 2023.
TOM (cena)

Televízna osobnosť Markízy, známejšie pod skratkou TOM, bolo slovenské televízne ocenenie, ktoré TV Markíza vyhlasovala od roku 1997 – 2006. Získala mimoriadny divácky ohlas. Televízia sa rozhodla z neuvedených dôvodov ocenenie v júli 2007 ukončiť.
Posledný 10. ročník ankety sa uskutočnil 31. augusta 2006. Ocenení boli televízni moderátori Martina Šimkovičová-Bartošíková, Rastislav Žitný, Vilo Rozboril a relácie Televízne noviny a Hurikán.
Hlasovanie.
Za celú existenciu ankety poslali diváci viac ako 3,5 milióna hlasov. Cenou pre víťaza každej z kategórii bola sklenená soška TOM-a.
Superlatívy.
Za celú históriu ankety bola najúspešnejšou reláciou spravodajská relácia Televízne noviny, ktorá každoročne vyhrávala v kategórii o najobľúbenejšiu spravodajskú a publicistickú reláciu. Najväčší počet sošiek z jednotlivých osobností získala Aneta Parišková.
Ceremónie.
Ceremónie sa konali v Slovenskom národnom divadle.
Galavečery boli sprevádzané vystúpeniami domácich i zahraničných umelcov. Z domácich vystúpili napríklad Karel Gott, Helena Vondráčková či skupiny Desmod a IMT Smile.
Takisto na galavčeroch vystúpili zahraničné osobnosti ako Alain Delon, Catherine Deneuve, Christopher Lambert, Patrick Swayze či Jeremy Irons.
Sledovanosť.
Priamy prenos z galavečera odovzdávania cien mal mimoriadnu sledovanosť, pravidelne presahoval milión divákov. V roku 2000 dosiahol s 1 miliónom 745 tisíc divákov rekordnú sledovanosť. Od štartu peoplemetrových meraní zaznamenal galavečer z roku 2004 takmer 1 milión 300 tisíc divákov.
Paul Bettany

Paul Bettany (* 27. máj 1971, Londýn, Anglicko) je anglický herec, scenárista a režisér.
Život.
Pochádza z hereckej rodiny, matka Anne bola speváčka a divadelná pedagogička, otec Thane Bettany bol divadelný herec, tanečník a spevák. Herečka bola aj jeho stará mama Olga Gwynne, jeho starý otec bol hudobník. Má mladšiu sestru Sarah, ktorá je spisovateľka. Ich mladší brat Matthew (19791987) zahynul pri páde zo strechy v ôsmich rokoch. Jeho rodičia sa v roku 1993 po 25 rokoch manželstva rozviedli.
Herectvo vyštudoval v rodnom Londýne v Drama Centre, svoju kariéru potom zahájil najskôr ako divadelný herec. Debutoval vo West Ende v divadelnej hre "An Inspector Calls". Ako herec pôsobil aj v britskej televízií a britských filmoch.
Americké publikum ho poprvýkrát mohlo vidieť vo filme "Príbeh o rytierovi", v ktorom hral po boku Heatha Ledgera.
V roku 2004 sa objavil v milostnej komédii "", kde po jeho boku hrala Kirsten Dunstová.
Od roku 2008 hrá vo filmovej sérií Marvel Cinematic Universe. Vo filmoch "Iron Man" (2008), "Iron Man 2" (2010), ' (2012), "Iron Man 3" (2013) a ' (2015) najskôr nadaboval umelú inteligenciu J.A.R.V.I.S. Vo filme "Avengers 2: Vek Ultrona" si zároveň zahral postavu superhrdinského androida Visiona, ktorú si zopakoval aj v ďalších filmoch ' (2016) a ' (2018) a v seriáli "WandaVision" (2021).
V roku 2014 scenáristicky a režijne debutoval filmom "Shelter".
Súkromný život.
Jeho manželkou je od 1. januára 2003 americká herečka Jennifer Connellyová, s ktorou má syna Stellana (* 2003) a dcéru Agnes (* 2011). So svojou ženou sa zoznámili počas natáčania oscarového filmu "Čistá duša".
Český kalendář

Český kalendář je názov projektu 32 piesní v podaní 24 interpretov, s textami Michala Horáčka, ktorý ako dvojalbum vydal Michal Horáček v roku 2013.
Medzi interpretmi na albume sú mená ako Vojtěch Dyk, Aneta Langerová, Jana Kirschner, Michael Kocáb, Katarína Koščová, Bára Basiková, Jarda Traband Svoboda, Lenka Nová, František Segrado, Lenka Dusilová, Ondřej Ruml, Szidi Tobiasz, či Zdeněk Svěrák. Zvláštnosťou albumu "Český kalendář" je aj to, že jeho piesne vytvorili nielen slávni skladatelia ako Petr Hapka, ale aj menej známi umelci. Boli to tí, ktorí Michalovi Horáčkovi počas rokov posielali prostredníctvom internetu svoje zhudobnenie jeho balád. Z 1 100 predložených piesní Michal Horáček neskôr vybral 32 tých, ktoré ho najviac zaujali. Balady "Českého kalendáře", ktorý vznikol ako doslova národné dielo, sú venované kalendárnym premenám v roku. Medzi „rozprávačmi“ sú nielen ženy a muži podobní komukoľvek z nás, ale aj brankár hokejového tímu alebo Pražské Jezuliatko. Rozprávajú o živote v Českom národe Horáčkovým spôsobom: vášnivo, či melancholicky, so smútkom aj s humorom, s úzkosťou, ale aj s túžbou.
Dušan Szabó

Dušan Szabó (* 9. február 1960, Spišská Nová Ves) je slovenský filmový, televízny, dabingový herec a speaker TV Markízy.
Životopis.
Po vyštudovaní vysokej školy múzických umení v Bratislave sa začal venovať herectvu. Začiatkom osemdesiatych rokov hral v množstve seriálov ako napr.: "Rozprávanie temných slatín", "Štúrovci" alebo "Otecko sa mi nepáči". Jeho prvým celovečerným filmom bola rozprávka "Falešný princ" od režiséra Dušana Rapoša.
V súčasnosti sa skôr venuje dabingu ako hraniu. Nadaboval veľa hercov, jeho spätí herci ktorým najčastejšie prepožičiava svoj hlas patria Liam Neeson, Antonio Banderas, Russell Crowe a Alec Baldwin.
Dabing.
Filmy.
Daboval aj kocúra v čižmách zo Shreka, Jasona Stathama v "Kuriérovi 3" v dabingu TV Markíza a množstvo ďalších postáv vo filmoch a seriáloch.
Lodève

Lodève môže byť:
Olargues

Olargues môže byť:
Omont

Omont môže byť:
Horná hora

Horná hora () je názov vrchu v Krupinskej planine, krajinnom celku Slovenského stredohoria. Leží nad Oremovým Lazom vo VVP Lešť, približne juhozápadne od Detvy. 
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti planiny, v geomorfologickom podcelku Závozská vrchovina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Zvolen a na katastrálnom území Podjavorie I v rámci vojenského obvodu Lešť. Najbližším sídlom je juhovýchodne situovaný Oremov Laz vo VVP Lešť, západne sa nachádzajú Pliešovce, juhozápadne Senohrad, južne Dačov Lom, východne Horný Tisovník a severovýchodne Stará Huta.
Opis.
Horná hora leží vo východnej časti podcelku Závozská vrchovina, v juhozápadnej vetve hrebeňa vedúceho južne z Priečneho brala (). Severne sa nachádza Javorie (), Vysoká (), Priečne bralo () a Ježová (), západne Hrabový grúň (), Klinkovica (), Medveďov vrch () a Kopaný závoz (), južne Žiar (), Jaseňový vrch (), Veľké blato (), Kobola () a Habersko () a východne Brezové vŕšky (), Končitý hrádok (), Bralo (), Mavercová (), Šamilova skala (), Chlm (), Vŕšok (), Dlhý diel () a Sokolovo bralo (). Oblasť patrí do povodia Ipľa; severozápadné svahy odvodňuje potok Klinkovica do Krupinice, juhovýchodné a východné odvodňuje Plachtinský potok. Na vrchol v uzavretej oblasti nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol je pokrytý lesom, úbočia horskou lúkou. Z vhodných častí je možno vidieť okolité vrcholy Krupinskej planiny a blízkeho Javoria, pri vhodných podmienkach možno pozorovať aj Štiavnické vrchy a vrchy v severnom Maďarsku. 
Prístup.
Vrchol sa nachádza vo vojenskom výcvikovom priestore Lešť, kde je obmedzený vstup verejnosti. Horná hora je preto voľne neprístupná a leží mimo turistických trás.
Útok Hamasu na Izrael

Útok Hamasu na Izrael, palestínskymi silami označovaný ako operácia búrka al-Aksá a izraelskými silami ako operácia Železné meče, predstavuje útok palestínskych militantných skupín pod vedením hnutia Hamás a Islamského džihádu na Izrael z oblasti pásma Gazy, ktorý začal 7. októbra 2023, v deň 50. výročia jomkipurskej vojny.
Dňa 7. októbra 2023 teroristické palestínske militantné skupiny vedené Hamasom spustili rozsiahlu ofenzívu proti Izraelu z pásma Gazy, pričom prelomili bariéru medzi Gazou a Izraelom a vynútili si vstup cez hraničné priechody Gazy do blízkych izraelských osád a vojenských zariadení. Útoky sa začali v skorých ranných hodinách raketovou paľbou proti Izraelu a vpádmi vozidiel na izraelské územie s niekoľkými útokmi na okolité izraelské civilné komunity a izraelské vojenské základne. Niektorí pozorovatelia označili tieto udalosti za začiatok tretej palestínskej intifády. Izrael prvýkrát od jomkipurskej vojny v roku 1973 formálne vyhlásil vojnový stav.
Otvorená invázia nasledovala po mesiacoch menších bojov medzi Izraelčanmi a Palestínčanmi, vrátane konfliktov v Dženíne a mešite Al-Aksá, pri ktorých zahynulo takmer 250 Palestínčanov a 32 Izraelčanov. Hamas považoval tieto udalosti za hlavný dôvod ofenzívy. Muhammad Dajf, veliteľ jej vojenského krídla, brigád Izz ad-Dína al-Kassáma, vyzval Palestínčanov a arabských Izraelčanov, aby „vyhnali okupantov a zbúrali hradby“. Na mimoriadnom stretnutí na Západnom brehu Jordánu krátko po začatí útokov Mahmúd Abbás z Palestínskej samosprávy vyjadril podporu infiltrácii z Gazy a uviedol, že Palestínčania majú právo brániť sa proti izraelskej okupácii. V Izraeli sa Jair Lapid z Ješ atid zasadzoval za vytvorenie vlády národnej jednoty na boj proti palestínskej ofenzíve.
Palestínčania vypálili z pásma Gazy najmenej 3 000 rakiet. Po tom čo militanti Hamasu prelomili hranicu a vstúpili do Izraela a zaútočili na mestá Sderot a Ofakim ako aj desiatky kibucov v ich okolí, pričom zabili najmenej 700 Izraelčanov a asi 100 ďalších vrátane žien, detí a dôchodcov zobrali ako rukojemníkov. Mnoho rukojemníkov bolo údajne odvtedy zavlečených do pásma Gazy. Od začiatku ofenzívy Hamasu boli hlásené početné prípady útokov na izraelských civilistov, vrátane masakru na hudobnom festivale v Re'ime, ktorý si vyžiadal najmenej 260 obetí.
Izrael odpovedal na inváziu bombardovaním cieľov v pásme Gazy. Palestínske ministerstvo zdravotníctva vedené Hamasom v Gaze oznámilo, že Izrael zabil v prestrelkách a náletoch najmenej 400 Palestínčanov, vrátane civilistov, 78 detí a 41 žien; zatiaľ čo Izraelské obranné sily (IDF) uviedli, že zabili viac ako 400 „teroristov“.
Boje medzi Palestínčanmi a Izraelcami pokračujú pri kibuce Karmia a mestách Aškelon a Sderot.
Karol Murgaš (politik)

Karol Murgaš (* 12. september 1899, Budapešť – † 27. júl 1972, Skokie, Illinois, USA) bol slovenský novinár, právnik, diplomat a politik a predstaviteľ radikálneho pronacistického krídla Hlinkovej slovenskej ľudovej strany. V roku 1938 bol popri Alexandrovi Machovi, Jánovi Dafčíkovi a Karolovi Sidorovi jedným z hlavných zakladateľov a angažovaných organizátorov Hlinkovej gardy.
V rokoch 19381939 bol náčelníkom Hlinkovej gardy a v rokoch 19401941 vedúcim Úradu propagandy Slovenského štátu.
Životopis.
V roku 1929 sa Karol Murgaš pripojil k redakcii novín Hlinkovej slovenskej ľudovej strany Slovák a pracoval tu ako redaktor. Už vtedy stál spolu s bratmi Ferdinandom a Jánom Ďurčanskými a Šaňom Machom na čele nástupistov (politických študentov Vojtecha Tuku), ktorí dôsledne reprezentovali požiadavku úplnej suverenity Slovenska.
V rokoch 1938 až 1939 bol náčelníkom štábu Hlinkovej gardy Karola Sidora po boku Šaňa Macha. Svojím otvoreným paktom s nemeckou bezpečnostnou službou vzbudzoval v katolícko-konzervatívnych vládnych kruhoch čoraz väčšiu nedôveru.
Slovenský premiér Jozef Tiso dal v roku 1939 Karola Murgaša pre jeho pronacistické aktivity internovať v koncentračnom tábore Ilava, no krátko nato ho oslobodili príslušníci Gestapa.
V rokoch 1940 až 1941 bol vedúcim kancelárie propagandy Hlinkovej slovenskej ľudovej strany, ako ktorej sa snažil ukotviť "„slovenský národný socializmus“" v médiách a verejnej mienke.
Karol Murgaš bol na prelome rokov 1940/41 spolu s nemeckým vyslancom v Bratislave Manfredom von Killingerom jednou z hybných síl radikálnych pokusov o prevrat proti prezidentovi Jozefovi Tisovi.
Od roku 1941 bol vyslancom Slovenského štátu v Záhrebe.
V roku 1946 bol vydaný Američanmi do Československa a súdom odsúdený na 15 rokov väzenia.
Po prepustení sa Karol Murgaš v roku 1966 s rodinou presťahoval do USA.
Ideológia.
Karol Murgaš sa v marci 1939 vyslovil za samostatný Slovenský štát pod ochrannou rukou "„veľkého ochrancu Adolfa Hitlera“". Viackrát sa vyslovil aj proti spôsobu, akým sa slovenská vláda Jozefa Tisa snažila riešiť "„židovskú otázku“" "numerus clausus" a spolu s Alexandrom Machom žiadali radikálnejšie opatrenia.
5. februára 1939 v Rišňovciach príslušníkom Hlinkovej gardy uviedol:
"„V budúcnosti nebude na Slovensku ani český, ani židovský režim. Upozorňujem vás a upozorňujem vás, páni Židia, že ak ich budete provokovať, nebudeme držať tohto strážcu na reťazi. Sme presvedčení, že naša slovenská vláda vyrieši židovskú otázku a my gardisti budeme hlasovať za implementáciu tohto zákona.“"
Jakub Kroner

Jakub Kroner (* 2. júl 1987, Bratislava) je slovenský televízny a filmový režisér a scenárista.
Kariéra.
Jakub Kroner patrí do najmladšej generácie rodiny Kronerovcov. Je vnukom herca Jána Kronera st. (nar. 1927) a synom herca Janka Kronera z prvého manželstva. Jeho matkou je producentka, scenáristka a dramaturgička Adriana Kronerová. Do rodiny príbuzenstva Jakuba Kronera, patria aj ďalšie mená slovenských hercov: prastrýkovia: Jozef Kroner a Ľudovít Kroner, prateta Terézia Hurbanová-Kronerová, ale aj dcéra Terézie a Jozefa Kronerovcov, Zuzana Kronerová.
Jakub Kroner prejavoval od detstva záujem kreslenie komiksov a o animovanú filmovú tvorbu. Svoj prvý krátky film nakrútil ako pätnásťročný. Je absolventom Súkromnej strednej školy animovanej tvorby v Bratislave a má bakalárske štúdium v ​​Ateliéri animovanej tvorby na Filmovej a televíznej fakulte VŠMU v Bratislave.
V osemnástich rokoch ako študent začal Jakub Kroner natáčať svoj debut, z ktorého v roku 2009 vyšla do kín celovečerná snímka "Bratislavafilm". Tento film mal na Slovensku značný ohlas, navštívilo ho 70 000 divákov. Jeho druhý celovečerný film, "Lóve" (2011), sa stal v dobe svojho vydania najnavštevovanejším slovenským filmom roka a vo svojej dobe bol tretím najlepšie zarábajúcim filmom od vzniku samostatného Slovenska, videlo ho viac, ako 100 000 divákov.
Ľavica (nemecká politická strana)

Ľavica (, neoficiálne aj "Linkspartei") je nemecká politická strana, hlásiaca sa k demokratickému socializmu. Jej predsedami sú Janine Wissler a Martin Schirdewan.
V nemeckom Spolkovom sneme je zastúpená od roku 2009, no vždy len v role opozičnej strany. Okrem celoštátneho parlamentu má poslancov v niekoľkých krajinských parlamentoch, z toho v Durínsku má od roku 2014 aj premiéra Boda Ramelowa a v Brémach a v Meklenbursku-Predpomoransku je súčasťou vládnej koalície.
Strana vznikla v roku 2007 zlúčením dvoch ľavicových strán – WASG, ktorá sa odštiepila od SPD, a Strany demokratického socializmu (PDS), ktorá bola priamou nasledovníčkou Jednotnej socialistickej strany Nemecka, ktorá vládla v niekdajšej Nemeckej demokratickej republike. Prvé desaťročie od svojho vzniku bola vnímaná ako jediná „protestná“ strana v Bundestagu, no odkedy sa do parlamentu dostala aj krajne pravicová Alternatíva pre Nemecko (AfD), začala Ľavica strácať na celoštátnej úrovni popularitu a v Spolkových voľbách 2021 dokonca so ziskom 4,9% nedosiahla potrebnú hranicu 5% na vstup do parlamentu. Zastúpenie v ňom však nakoniec získala vďaka víťazstvu troch jej kandidátov v jednomandátových obvodoch, čím splnila aspoň jednu podmienku na vznik poslaneckej frakcie. V súčasnosti trpí najmä vnútrostraníckymi nezhodami a odlivom protestných voličov, ktorých preberá hlavne AfD.
Ideológia strany býva najčastejšie označovaná ako demokratický socializmus, prípadne ako ľavicový populizmus. Vnútri strany však súperia viaceré krídla, ktoré sa líšia v pohľade na témy ako odstránenie kapitalizmu, vzťah k Rusku či postoj k režimu v NDR. Ako celok sa však Ľavica zasadzuje najmä za sociálnu spravodlivosť, odstránenie chudoby, väčšie zdanenie bohatých, ako aj ochranu životného prostredia. Má ústretový postoj voči prijímaniu utečencov, čo ju výrazne odlišuje od AfD. V zahraničnej politike je za vystúpenie Nemecka z NATO a proti nasadzovaniu nemeckých vojakov v zahraničí. Práve tieto zahraničnopolitické postoje Ľavice sú hlavným dôvodom, prečo s ňou na celoštátnej úrovni ostatné strany zväčša odmietajú spolupracovať. Niektoré skupiny, ktoré fungujú v rámci strany, sú pod dohľadom Spolkového úradu pre ochranu ústavy, nemeckej obdoby tajnej služby, pretože sú označené za „otvorene extrémistické“ a nepriateľsky nastavené voči liberálnej demokracii.
Medzi tradičných voličov Ľavice patria robotníci a ľudia z nižšej triedy, ktorých však v posledných rokoch vo veľkom preberá Alternatíva pre Nemecko. Svoje stále bašty má Ľavica predovšetkým v tzv. nových spolkových krajinách, teda v tých, ktoré boli súčasťou NDR – medzi obvody, v ktorých má tradične silné zastúpenie, patria napríklad tie v niekdajšom Východnom Berlíne.. Vo všetkých piatich týchto krajinách ako aj v Berlíne je zastúpená v parlamentoch. Hoci sa aj na západe dokázala etablovať, sú jej výsledky v „starých“ krajinách omnoho slabšie.
Duch (seriál)

Duch je slovenský komediálny krimi seriál TV JOJ. Ide o adaptáciu českého seriálu z roku 2022. Seriál sa začal vysielať od 18. októbra 2023. Hlavné postavy stvárnili Michal Kubovčík, Pedrag Bjelac a Rebeka Poláková.
Jaseňový vrch (vrch v Krupinskej planine)

Jaseňový vrch () je vrch v Krupinskej planine, krajinnom celku Slovenského stredohoria. Leží nad Oremovým Lazom vo VVP Lešť, približne východne od Krupiny. 
Poloha.
Nachádza sa vo východnej polovici planiny, v geomorfologickom podcelku Dačolomská planina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Zvolen a na katastrálnom území Vidov Vrch vo vojenskom obvode Lešť. Najbližším sídlom je severne situovaný Oremov Laz v rámci vojenského výcvikového priestoru Lešť, inak je to juhozápadne ležiaci Senohrad, južne Dačov Lom a Sucháň, severozápadne obec Pliešovce a východne Horný Tisovník.
Opis.
Jaseňový vrch leží v severovýchodnej časti podcelku Dačolomská planina, v hrebeni vedúcom z Priečneho brala () južne cez Hornú horu () na Veľké blato (). Západne sa nachádza Klinkovica (), Medveďov vrch (), Kopaný závoz (), Žiar () a Náklo (), južne Starý laz (), Veľké blato () a Vrsáč (), východne Kobola (), Habersko (), Brezové vŕšky (), Bralo (), Mavercová (), Sokolovo bralo () a Chlm () a severne Dlhý diel (), Vŕšok (), Javorie (), Vysoká (), Priečne bralo () a Ježová (). Oblasť patrí do povodia Ipľa, kde vodu z východnej časti odvádza Plachtinský potok, západné odvodňuje jeho prítok Jama. Na vrchol v uzavretej oblasti nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Odlesnený vrchol je súčasťou výcvikovej plochy s cestami a pokrytý len nízkou vegetáciou. Z lokality je tak kruhový rozhľad na okolité vrcholy Krupinskej planiny a blízkeho Javoria, pri vhodných podmienkach možno pozorovať aj Štiavnické vrchy, Vtáčnik a vrchy v severnom Maďarsku. 
Prístup.
Vrchol sa nachádza vo vojenskom výcvikovom priestore Lešť, kde je obmedzený vstup verejnosti. Jaseňový vrch je preto voľne neprístupný a leží mimo turistických trás.
Juraj Čurný

Juraj Čurný (* 8. apríl 1966, Levoča) je slovenský hudobný redaktor, hudobný producent a mediálny špecialista zameraný na hudobnú kultúru a vysielacie médiá. Juraj Čurný od roku 2010 niekoľko rokov s prestávkami pôsobí aj ako mediálny hovorca Slovenského futbalového zväzu.
Pracovné zameranie.
Juraj Čurný do 18 rokov žil v Poprade, kde maturoval na gymnáziu. Potom študoval na Obchodnej fakulte Vysokej školy ekonomickej a žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pracovne je zameraný na oblasť kultúry. Niekoľko rokov moderoval hudobné relácie v rádiách Elán, v rádiu Rock FM, v Rádiu Twist, Okey a Hey!. Okrem toho je hovorcom SFZ, no nezaoberá sa len tématikou fubalu, ale zaujíma aj o Formulu 1, no vníma fungovanie ako kultúry tak aj športu ako súčasť spoločnosti a jej života vo všetkých prejavoch.
Juraj Čurný bol pri vzniku pobočiek nadnárodných hudobných vydavateľstiev na Slovensku. Pracoval v hudobných vydavateľstvách BMG, neskôr vo Forza Music, v súčasnosti predovšetkým s vydavateľstvom Opus. Rok bol predsedom slovenskej pobočky Medzinárodnej federácie fonografického priemyslu, tri a pol roka bol aj členom výboru SOZA. Je aj hovorcom festivalu Art Film, či pôsobil ako člen poroty, ktorá 22. septembra 2007 vytipovala zoznam 100 najlepších slovenských albumov.
Juraj Čurný býva dramaturgom koncepcií rôznych reedícií hudobných albumov, či mnohých oficiálnych hudobných kompilácií. Medzi vyše 160 albumami môžme nájsť napríklad slovenskú verziu edície "Gold" pre viacerých významných hudobníkov populárnej hudby na Slovensku: napr. pre Pavla Hammela, Vaša Patejdla, Mariky Gombitovej, Miroslava Žbirku, Roba Grigorova, ale aj Lucie Bílej, či Ivety Bartošovej a skupín Banket, Modus, Lojzo, Elán, Tublatanka, Team a mnohých iných. Juraj Čurný bol redaktorom pri kompiláciách ako sú "Hommage à Marián Varga" (zremastrovaný prierez tvorby, ktorý je poctou Mariánovi Vargovi), či "Mojich osemdesiat", ktoré vyšli pri príležitosti jubilejí Milana Lasicu a Petra Lipu, no pričinil sa aj o to, aby sa oficiálne, ako "Nultý album", dostali na jednom nosiči skladby, ktoré boli pri štarte hudobnej kariéry skupiny Modus.
Juraj Čurný je dramaturgom kompilácií nahrávok od rôznych interpretov, ktoré sú triedené podľa hudobných žánrov, či podľa ďalších špecifikovaných tém. Sú to napríklad koncepty, ako "OKEY piánko", Vianočné albumy, Valentínske témy, hity z rôznych dekád, hity Bratislavskej lýry, duety, slaďáky atď.. Tieto svoje skúsenosti a prehľad využíva napríklad v TV Markíza, kde spolu s Adelou Vinczeovou spolupracuje pri koncipovaní a realizácii relácií formátu "Chart Show".
Best Of (Tina)

Best Of je kompilačný album speváčky Tiny, ktorý vydalo vydavateľstvo EMI 5. novembra 2012. 
Nahrávka obsahuje 13 skladieb zo štyroch štúdiových albumov, doplnená o významné hosťovania, v ktorých speváčka hosťovala iným interpretom - napríklad raperom Rytmusovi, Vecovi a skupine H16. Takisto obsahuje zremixovanú skladbu Prvýkrát, ktorá vyšla ako singel a v originálnej verzii sa objavila na albume "S.E.X.Y.". Najviac piesní je na albume z jej posledného albumu "S.E.X.Y.", ktorý vyšiel v roku 2011.
Janeane Garofalo

Janeane Garofalo (* 28. september 1964, Newton, New Jersey, USA) je americká komička, bývalá spolumoderátorka relácie The Majority Report od Air America Radio a herečka.
Detstvo a mladosť.
Janeane sa narodila v meste Newton, v štáte New Jersey. Jej matka zomrela na rakovinu, keď mala Janeane 24 rokov. Janeane má taliansky a írsky pôvod. Vyrastala na rôznych miestach a v rôznych štátoch v USA, vrátane Kalifornie, New Jersey či Texas. 
Kariéra.
Janeane začala svoju kariéru ako stand-up komička koncom osemdesiatych rokov. Popularitu si získala zosmiešňovaním popkultúry a spoločenských vzorov. Neskôr začala televíznu kariéru, ktorá jej priniesla dve nominácie na cenu Emmy. Širšiu slávu dosiahla, keď vystupovala v Saturday Night Live v rokoch 1994 až 1995. Hoosťovala aj v televíznych seriáloch vrátane seriálov "Seinfeld", "Felicity", "Ellen" a podobne.
Jej filmovým prelomom bola rola vo filme "Bolestná realita" z roku 1994, kde hrala po boku Winony Ryder, Bena Stillera či Ethana Hawkea. V roku 1996 hrala svoju prvú hlavnú úlohu v hollywoodskom filme "Prečo mačka nie je pes?", ktorý bol dobre prijatý kritikmi a bol úspešný v pokladniach. V rovnakom roku, dosiahla vrchol svojej popularity hostením MTV Movie Awards. V roku 1999 si zahrala vo fantasy filme, "Dogma". 
Pozornosť upútala úlohami v televíznych seriáloch "Západné krídlo", kde účinkovala v rokoch 2005 až 2006, "24", kde účinkovala v roku 2009, v roku 2014 si zahrala vo filme "Ako prežiť rozvod", ale televízny seriál opustila počas prvej série. V roku 2021 sa pripojila k siedmej sérii televízneho seriálu "Znovu 20".
Súkromný život.
Janeane sa vydala za Roberta Cohena, vtedajšieho spisovateľa The Ben Stiller Show, v Las Vegas v roku 1991. Neskôr vysvetlila, že to bolo myslené ako vtip, pričom si dvojica myslela, že manželstvo nie je záväzné, pokiaľ nebolo podané na miestnom súde. Neskôr sa zistilo, že keď sa Cohen pokúsil oženiť s niekým iným, že manželstvo bolo skutočne legálne. Oficiálne rozvedený boli v roku 2012.
Dlhší čas bojovala s alkoholizmom a v rozhovore v roku 2021 uviedla, že od roku 2001 abstinuje. Janeane sa identifikuje ako asexuálka.
Politické názory.
Aktívne vystupuje v politických diskusiách z feministických a progresívnych pozícií.
Unplugged CD 2004–2014

Unplugged CD 2004–2014, štylizované ako UNPLUGGED CD | 2004–2014, je akustický album speváčky Tiny, ktorý vydalo vydavateľstvo DMS Records 8. decembra 2014. Speváčka album hodnotí za svoj doteraz najlepší hudobný počin.
Album vznikol k 10. výročiu od vydania Tininho prvého štúdiového albumu - "Tina".
Nahrávka mapuje najzásadnejšie skladby speváčkinej kariéry v akustickej úprave. Medzi nimi i dve spolupráce - skladby „Sám sebou“ s Delikom a “Všetko má svoj konec“ s Rytmusom. Skladba „Jemiedno“ pochádza zo Separovho albumu "Pirát" z roku 2014, ktorú nahral spoločne s Tomášom Botlóm. Na spomínanej skladbe takisto hosťoval. Najviac piesní je na albume z jej štúdiového albumu "S.E.X.Y.". Album obsahuje aj nový singel „Ďakujem“, pričom ide o prerábku 35 rokov starej maďarskej piesne. Otextoval ju Separ. Spomínanou skladbou sa speváčka chcela poďakovať svojim fanúšikom za dlhoročnú podporu, aj napriek tomu, že sa dlhšie pre materské povinnosti držala v úzadí.
Na albume sa podieľali Jozef Engerer (gitara), Emil „Esso“ Smoliga (beatbox), Robo Sarkozy (basgitara, kontrabas) a tiež vokalistky zo skupiny Forsomeone Veronika Adamičková a Laura Wengová.
Album podporilo takisto akustické turné "Best of Tina Unplugged Tour 2014" v šiestich slovenských mestách. Turné začalo 25. októbra 2014 v Trnave a skončilo predčasne 8. novembra 2014 v Nitre. Tinu sprevádzali na koncertoch Jozef Enger, Esso a členky skupiny Forsomeone. V Bratislave, Trnave a Nitre vystúpila aj speváčka Layla.
Dizajn albumu.
Fotografie k albumu nafotil fotograf Michal Petrík. Album vyšiel na CD vo forme 6-panelového digipaku s jedným stredovým zásobníkom na disk bez vnútornej brožúry.
Vydanie albumu a predaj.
Album bolo možné zakúpiť v predpredaji exkluzívne na internetovom obchode Ruka Hore od 30. novembra 2014. Následne vyšiel 8. decembra 2014, a to v limitovanej edícii.
Azúrová ulica (Bratislava)

Azúrová ulica je ulica pomenovaná podľa azúru, nachádzajúca sa v Bratislave, mestskej časti Petržalka. Nachádza sa v miestnej časti Petržalka-Juh, Južnom-meste Zóne C. PSČ tejto ulice je 851 07.
Ulica nesie svoj názov od 1. júna 2012.
Couptrain

Couptrain môže byť:
Taverny

Taverny môže byť:
Villaines-la-Juhel

Villaines-la-Juhel môže byť:
Emlyn Hughes

Emlyn Walter Hughes, OBE (* 28. august 1947, Barrow-in-Furness – † 9. november 2004, Sheffield ) bol anglický futbalista, pilier legendárnej zostavy FC Liverpoolu v 70. rokoch 20. storočia. Hrával na pozícii obrancu.
Futbalová kariéra.
S anglickou futbalovou reprezentáciou odcestoval na majstrovstvá sveta vo futbale 1970. Bol najmladším hráčom tímu a na týchto majstrovstvách nakoniec neodohral ani minútu. Hral však na Majstrovstvách Európy 1980. Celkom za Anglicko odohral 62 stretnutí a strelil 1 gól.
Najväčšie úspechy však dosiahol na klubovej úrovni. S Liverpoolom dvakrát vyhral Pohár majstrov európskych krajín (1976/77, 1977/78) , dvakrát Pohár UEFA (1972/73, 1975/76), raz Superpohár UEFA (1977), štyrikrát anglickú najvyššiu ligu, 1975/76, 1976/77, 1978/79) a raz FA Cup (1973/74). S Wolverhamptonom Wanderers vybojoval ešte titul v ligovom pohári.
V roku 1977 bol v ankete FWA vyhlásený za najlepšieho futbalistu v Anglicku. V tom istom roku sa umiestnil desiaty v ankete Zlatá lopta.
Po skončení kariéry.
Po skončení hráčskej kariéry sa postupne vypracoval na populárneho televízneho moderátora. Po mnoho rokov uvádzal športovú znalostnú súťaž BBC "A Question of Sport". Okrem iného bol aj komentátorom nešťastného finále Pohára majstrov roku 1985 medzi Liverpoolom a Juventusom, ktoré poznamenali výtržnosti liverpoolských fanúšikov a vyžiadali si desiatky mŕtvych. Slávna sa stala Hughesova veta, ktorú vtedy v priamom prenose použil: "Football has died." ("Futbal zomrel."). Zhodou okolností komentoval v priamom prenose aj tragédiu na štadióne Hillsborough v roku 1989.
Úspechy.
Liverpool
Wolverhampton Wanderers
Individual
Medveďov vrch

Medveďov vrch () je vrch v Krupinskej planine, krajinnom celku Slovenského stredohoria. Leží nad Vidovým Vrchom vo VVP Lešť, približne východne od Krupiny. 
Poloha.
Nachádza sa na severe strednej časti planiny, v geomorfologickom podcelku Závozská vrchovina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Zvolen a na katastrálnom území Lažteky v rámci vojenského obvodu Lešť. Najbližším sídlom je juhozápadne situovaný Senohrad, severozápadne sa nachádzajú Pliešovce, východne Oremov Laz vo VVP Lešť a južne Dačov Lom.
Opis.
Medveďov vrch leží vo východnej časti podcelku Závozská vrchovina, v severnej rázsoche Kopaného závozu (). Severne sa nachádza Hánková (), Ježová (), Malé Javorie (), Priečne bralo (), Javorie () a Vysoká (), východne Sokolovo bralo (), Klinkovica (), Horná hora (), Vŕšok (), Dlhý diel (), Mavercová (), Jaseňový vrch () a Kobola (), južne Veľké blato (), Starý laz (), Žiar (), Kopaný závoz () a Náklo () a západne Sebatin kút (), Polonka () a Zalaz (). Oblasť patrí do povodia Ipľa, kde vodu odvádza potok Klinkovica a jej prítoky, smerujúce do Krupinice. Na vrchol v uzavretej oblasti nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol je pokrytý súvislým lesným porastom, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Krupinskej planiny a blízkeho Javoria, pri vhodných podmienkach možno pozorovať aj Štiavnické vrchy, Vtáčnik a vrchy v severnom Maďarsku.
Prístup.
Vrchol sa nachádza vo vojenskom výcvikovom priestore Lešť, kde je obmedzený vstup verejnosti. Preto ani na Medveďov vrch nie je voľný prístup a nevedú naň ani turistické chodníky.
Zemetrasenie pri Humennom 9. októbra 2023

Zemetrasenie pri Humennom bolo zaznamenané 9. októbra 2023 o 20:23 miestneho času. Epicentrum bolo severovýchodne od obce Ďapalovce (okres Vranov nad Topľou), ohnisko v hĺbke cca 4 - 18 km. Podľa predbežných analýz malo lokálne magnitúdo hodnotu 4,9. Zemetrasenie bolo makroseizmicky pozorované na celom východnom Slovensku. Zaznamenaných bolo aj 13 dotrasov, prvý už o 20:39 s lokálnym magnitúdom 1,3; ďalší významnejší 11. októbra o 4:15 ráno s magnitúdom 1,5. Podľa Slovenskej akadémie vied bolo toto zemetrasenie najsilnejšie od roku 1930.
Podľa predbežných analýz USGS z 10. októbra 2023 fokálny mechanizmus naznačuje, že zemetrasenie prebehlo na strmom S-J zlome.
Geologicky je oblasť súčasťou flyšového pásma Západných Karpát epicentrum však bolo vo veľkej hĺbke. Výskyt zemetrasenia v tejto oblasti nie je prekvapujúci, jednalo sa však o pomerne silné zemetrasenie, aké posledných 90 rokov nebolo v tejto oblasti pozorované. V obciach Ďapalovce, Jankovce a Nižná Sitnica zostalo viacero poškodených stavieb, vrátane obytných domov.
Dopady.
Na území Prešovského kraja bola vyhlásená mimoriadna situácia. Dvaja ľudia boli hospitalizovaní, avšak neboli zaznamenané žiadne fatality. Otrasy bolo cítiť v Poľsku, Rumunsku a na Ukrajine. Podľa Slovenskej asociácie poisťovní bolo k 11. októbru 2023 evidovaných viac než 100 škôd. Prešovský kraj vyčlenil zo svojho rozpočtu 100 000 eur na pomoc obetiam zemetrasenia.
Pioneer 4

Pioneer 4 bola prvá úspešná americká mesačná sonda. Spoločne so svojím raketovým stupňom sa stala druhým človekom vyrobeným telesom vôbec, ktoré prekonalo druhú únikovú rýchlosť. Štartovala 3. marca 1959 s raketou Juno 2. Mala okolo Mesiaca iba preletieť a skúmať ho jediným vedeckým prístrojom. Ten mal merať kozmickú radiáciu. 
Jej konštrukcia bola identická s konštrukciou predchádzajúcej, neúspešnej sondy Pioneer 3. Obe sondy boli šesťkilogramové kužele s podstavou s priemerom štvrť metra a výškou niečo vyše pol metra. Ako rádiová anténa slúžila malá vystupujúca tyč a samotný vodivý plášť sond so zlatým pokovením. Mali len pasívnu tepelnú reguláciu v podobe pruhov na plášti. Energiu dodávali batérie s ortuťou.
Po iba jednodennom lete preletel Pioneer 4 okolo Mesiaca, avšak vo vzdialenosti až 58 983 km, bezmála desaťkrát väčšej, než preletela Luna 1. Išlo o dvakrát väčšiu vzdialenosť než je maximálna vzdialenosť, v ktorej mohla sonda zaregistrovať Mesiac svojím svetelným senzorom. Tento cieľ sa teda nevydaril, sonda však zistila aspoň to, že v okolí Mesiaca nie je žiadna radiácia. Pioneer 4 potom prešiel na obežnú dráhu okolo Slnka.
Chernibeion

Chernibeion () bola starogrécka nádoba určená k rituálnej očiste.
Chernibeion bola širšia, pomerne plytká misovitá kovová nádoba na vodu (s rúčkami), ktorá slúžila k rituálnej očiste (býva často zobrazovaná pri umeleckom stvárnení obety). Pri príležitosti štátnych sviatkov sa používala zhotovená aj zo zlata, najčastejšie však zo striebra, bronzu alebo medi. Túto rituálnu nádobu spomína množstvo zachovaných epigrafických nápisov. Inventárny zoznam (a pokladničné dokumenty) chrámu Parthenón na aténskej Akropole z roku 318/7 pred Kr. uvádza, že kovotepec Nikokrates bol najatý, aby vyrobil strieborný chernibeion (χερνιβεῖον ἀργυροῦν), ktorý mal byť zasvätený Aténe Polias.
Pred akoukoľvek obetou sa obetujúci musel rituálne očistiť, čo sa obvykle dialo umytím rúk alebo postriekaním vodou (do vody sa mohli pridať posvätné byliny (ako vavrín, oliva, verbena alebo rozmarín). Obetujúci si zrejme tiež ponoril ruky do chernibeionu a kvapkami vody pokropil prítomných ľudí, obetné zvieratá a oltár (bol to podobný rituál ako rozsypávanie obetného jačmeňa z kanouna).
David Fairclough

David Fairclough (* 5. január 1957, Liverpool, Anglicko) je bývalý profesionálny anglický futbalista, ktorý sa najviac preslávil hraním za Liverpool v 70. a 80. rokoch.
Fairclough je známy ako "Supersub" pretože bol talentovaným strelcom gólov, ktorý v porovnaní s ostatnými hráčmi len zriedka nastupoval v základnej zostave Liverpoolu, ale často sa po nástupe do zápasu z lavičky dokázal strelecky presadiť. 
Život a hráčska kariéra.
David postupne prechádzal všetkými mládežníckymi kategóriami v Liverpoole a za klub debutoval 1. novembra 1975 pri ligovom víťazstve 1:0 nad Middlesbrough na štadióne Ayresom Park. Počas sezóny Fairclough strelil sedem rozhodujúcich gólov len v 14 zápasoch a Liverpool získal ligový titul. Do deviatich zápasov naskočil ako náhradník. 
Jeho prvý gól za klub padol tri dni po debute a to 4. novembra 1975, pri výhre Liverpoolu 6:0 sRealom Sociedad v 2. kole Pohára UEFA.
Podľa poradia útočníkov v klube Fairclough zaostával za „dvojicou snov“ Kevinom Keeganom a Johnom Toshackom, ako aj za anglickým stredovým útočníkom Davidom Johnsonom. 
Jeho najslávnejší gól Liverpoolu padol na Anfielde ako náhradník v kľúčovom štvrťfinále Európskeho pohára proti francúzskemu St Etienne. Tréner Liverpoolu Bob Paisley poslal Fairclougha do hryna posledných 20 minút. Po šiestich minútach si Fairclough nabehol na dlhú loptu a za nerozhodného výsledku strelil rozhodujúci gól.
V sezóne 1978/1979 Liverpool vyhral ligový titul, ale Fairclough neodohral dostatok zápasov na to, aby získal medailu, pretože v lige hral iba štyrikrát, pričom dvakrát skóroval.
9. februára 1980 Fairclough strelil svoj jediný hetrik za Liverpool pri vzrušujúcom ligovom víťazstve 5:3 nad Norwich City na Carrow Road. 
Úspechy.
Liverpool
Tranmere Rovers
Segrado

Segrado je názov profilového albumu s textami Michala Horáčka a hudbou Františka Segrada. V roku 2014 ho pod hudobnou značkou Kudykam s.r.o. vydal na štúdiovom albume Michal Horáček.
Nikokrates

Nikokrates () môže byť:
Michal Vašečka

Doc. PhDr. Michal Vašečka, PhD. (* 7. júl 1972, Poprad) je slovenský sociológ a vysokoškolský pedagóg. Venuje sa témam etnicity, rasy, migrácie, populizmu, extrémizmu, sociálnych hnutí a občianskej spoločnosti.
Pôsobí na Paneurópskej vysokej škole (PEVŠ) a Bratislavskej medzinárodnej škole liberálnych štúdií (BISLA), v minulosti prednášal aj na Fakulte sociálnych štúdií Masarykovej univerzity v Brne (FSS MU) a Fakulte sociálnych a ekonomických vied Univerzity Komenského v Bratislave (FSEV UK).
Životopis.
V rokoch 19901995 absolvoval magisterské štúdium sociológie, najprv dva roky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, následne na Filozofickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne. Ako visiting scholar pôsobil na New School University v New Yorku (19961997), na University of London (1998), na Georgetown University vo Washingtone (20082009), na University of Michigan v Ann Arbor (2015) a na University of Oxford (2016). V roku 2004 obhájil tituly PhD. a PhDr. v odbore sociológia na FSS MU v Brne a v roku 2018 docentúru v odbore masmediálne štúdiá na PEVŠ.
V rokoch 19911992 bol analytickým pracovníkom Ministerstva kultúry SR, v rokoch 19931996 výkonným riaditeľom Dokumentačného centra pre výskum slovenskej spoločnosti, v rokoch 19951996 programovým koordinátorom a právnym zástupcom nadácie InfoRoma a lektorom vtedajšej Academie Istropolitana. V rokoch 19971998 bol programovým koordinátorom Nadácie otvorenej spoločnosti (NOS/OSF), v rokoch 19992005 programovým riaditeľom a výskumným pracovníkom Inštitútu pre verejné otázky (IVO), kde sa zaoberal analýzou transformačného procesu s dôrazom na analýzu menšinovej problematiky a štúdium občianskej spoločnosti. Je spoluzakladateľom a v rokoch 20062012 bol riaditeľom mimovládnej organizácie Centrum pre výskum etnicity a kultúry (CVEK). Od roku 2012 pôsobí ako zástupca Slovenska v Európskej komisii proti rasizmu a intolerancii (ECRI) pri Rade Európy v Štrasburgu. Od roku 2017 je programovým riaditeľom Bratislava Policy Institute (BPI)
Bol konzultantom Svetovej banky a Agentúry pre vedu a výskum SR. Venoval sa problematike Rómov na Slovensku a v ďalších európskych štátoch. V rokoch 19981999 sa podieľal na štúdii UCLA "The Racialization and Feminisation of Poverty in Central Europe", v rokoch 19992000 na štúdii "Social Exclusion and Double Marginalisation: Roma in Slovakia after 1989" pre Svetovú banku a v rokoch 20012002 na štúdii UNDP "Sociographic Mapping of Roma communities in Slovakia". Publikoval Súhrnnú správu o Rómoch na Slovensku (2002) a podieľal sa na Stratégii rómskej integrácie do roku 2020 schválenej vládou SR v roku 2012.
Je členom redakčných rád viacerých periodík a od roku 2016 predsedom redakčnej rady Denníka N.
Osobný život.
Žije v Bratislave. S manželkou, psychiatričkou Barborou Vašečkovou, majú dcéru Michaelu (* 2001) a syna Olivera (* 2004).
Dangé-Saint-Romain

Dangé-Saint-Romain môže byť:
Ian Rush

Ian Rush, MBE (* 20. október 1961, St Asaph) je bývalý waleský futbalista. Hrával na pozícii útočníka. Bol výnimočným strelcom, jeho slávu však pribrzdila skutočnosť, že reprezentácia Walesu nedosahuje medzinárodné úspechy a tiež šesťročný zákaz štartu Liverpoolu v európskych pohároch, po incidente na štadióne Heysel v roku 1985.
V reprezentačnom drese Walesu odohral 73 stretnutí a strelil 28 gólov, čo ho radí na druhé miesto v historickej tabuľke strelcov waleskej reprezentácie. S Walesom sa mu nikdy nepodarilo prebojovať na veľký medzinárodný turnaj.
S Liverpoolom dvakrát vyhral Pohár majstrov európskych krajín ( 1980/81, 1983/84), päťkrát sa stal majstrom Anglicka (1981/82, 1982/83, 1983/84, 1985/86, 1989/90) a trikrát vyhral FA Cup (1985/86, 1988/89, 1991/92). V drese Liverpoolu strelil 229 ligových gólov a celkom za klub strelil 346 gólov, čo je klubový rekord. 
V roku 1984 bol v ankete FWA vyhlásený najlepším futbalistom Anglicka. V rovnakom roku vyhral Zlatú kopačku, a to za 32 nastrieľaných gólov v jednej sezóne. Časopis "World Soccer" ho vyhlásil 40. najlepším futbalistom 20. storočia. V ankete 100 waleských hrdinov, ktorá hľadala najväčšiu osobnosť waleských dejín, skončil na 57. mieste. Vo fanúšikovskej ankete 100 Players Who Shook The Kop z roku 2013 skončil na 3. mieste.
Reprezentačná kariéra.
Rush debutoval vo Walese ešte pred prvým štartom za Liverpool, keď odohral svoj prvý zápas 21. mája 1980 proti Škótsku v Glasgowe. Wales zápas prehral 0:1. 
Svoj posledný medzinárodný zápas odohral 24. januára 1996 – priateľský zápas proti Taliansku, ktorý Wales prehral 0:3. 
Rush viac ako 15 rokov pravidelne hrával za waleský národný tím, pričom v 73 zápasoch strelil 28 gólov. Počas jeho kariéry sa Wales nikdy nekvalifikoval na veľký turnaj, hoci v roku 1991proti Nemecku strelil víťazný gól v pamätnom zápase kvalifikácie na Euro 1992. 
9. októbra 1992 dosiahol hetrik pri výhre 6:0 nad Faerskými ostrovmi v kvalifikácii na Majstrovstvá sveta vo futbale v roku 1994, čo bol prvý waleský hetrik za viac ako 13 rokov a iba 14. v dejinách národného tímu.
Rush bol rekordným strelcom Walesu až do roku 2018, keď jeho rekord 28 gólov prekonal Gareth Bale.
Úspechy.
Liverpool
Individuálne
Osobný život.
Ian Rush bol deviatym z desiatich detí narodených Francisovi a Doris Rushovým, ktorí žili vo Flinte v Severnom Walese.
Rush sa oženil s Tracy v roku 1987. Manželstvo sa skončilo v roku 2015. Majú spolu dvoch synov: Jonathana a Daniela.
Ian Rush je prastrýko futbalistu Owena Becka, ktorý debutoval v Liverpoole v roku 2021.