burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Brescia Calcio

Brescia Calcio je taliansky futbalový klub so sídlom v meste Brescia v Lombardii. Bol založený v roku 1911 a počas svojej histórií odohral väčšinu sezón v Serie A a v Serie B. Aj v posledných rokoch klub často osciluje medzi týmito dvoma ligami. Klubové farby sú modrá a biela. Svoje domáce zápasy hráva na štadióne Stadio Mario Rigamonti, ktorý má kapacitu 27 547 divákov.
Medzi slávnych hráčov klubu patria Marek Hamšík, Roberto Baggio, Gheorghe Hagi, Josep Guardiola, Andrea Pirlo, Luca Toni, Dario Hübner, či Vittorio Mero.
Coal Harbour

Coal Harbor (v slov. doslova "Uhoľný prístav") je názov pre časť fjordu Burrard Inlet medzi vancouverským downtownom a polostrovom Brockton v Stanley Parku. Je to aj názov súčasti mesta nadväzujúcej na jeho južného pobrežie, ktorá bola v 90. rokoch 20. storočia prestavaná na obytnú štvrť s výškovými budovami.
Ohraničená je na juhu oblasťou Financial District, na severe Stanley Parkom a na východe ostrovom Deadman's Island. Objav uhlia v roku 1862 inšpiroval názov tejto oblasti. V prístave je plávajúca čerpacia stanica pre lode.
V prístave sa pár blokov od Canada Place nachádza Vancouver Harbor Water Airport, vodná pristávacia plocha pre hydroplány.
Obytná štvrť.
Názov Coal Harbor sa tiež používa na označenie relatívne novej vancouverskej štvrte. Na juhovýchode je ohraničená ulicou Burrard Street, na juhozápade ulicami West Georgia a Pender Street a na severozápade Stanley Parkom. V jej severozápadnej časti sú parky, súkromné prístaviská, niekoľko veslárskych a lodných klubov a komunitné centrum postavené podľa návrhu architekta Gregoryho Henriqueza. Smerom na Financial District na juhovýchod a cez ulicu Georgia Street dominujú okoliu výškové kancelárske a bytové domy. Väčšina oblasti medzi ulicami Hastings Street a Georgia Street je súčasťou mestskej obchodnej štvrti. V minulosti, keď tu bola obytná zóna pre zámožnejších obyvateľov, bola ulica West Pender Street známa ako Blueblood Alley (v slov. doslova Alej modrej krvi), lebo pozdĺž nej sa nachádzal veľký počet honosných rezidencií.
Zoznam chránených území na Slovensku

Toto je zoznam chránených území na Slovensku zostavený podľa štátneho zoznamu osobitne chránených území Slovenskej republiky.
Vysoký vrch (prírodná rezervácia)

Vysoký vrch je chránené územie, prírodná rezervácia v pohorí Čierna hora južne od vrchu Vysoký vrch (), ktoré bolo vyhlásené v roku 1993. 
Územie sa nachádza v katastrálnom území obce Sokoľ a mestskej časti Košice – Sever v okrese Košice - okolie a okrese Košice Ι v Košickom kraji.
Územie je určené na ochranu pralesovitého lesného spoločenstva s výskytom vzácnych a chránených rastlinných druhov žijúcich v ekotope Vysokého vrchu a Bielej skaly. Na vápencoch Bielej skaly sa vyskytuje xerotermická vegetácia. Na úpätí Bielej skaly sa nachádza Krížová jaskyňa () a Previsová jaskyňa (), v ktorých sa zistilo zimovanie piatich druhov netopierov medzi nimi aj večernica severská a uchaňa čierna. Rezervácia má celkovú výmeru .
Quadrax

Quadrax je slovenská logická počítačová hra pre počítače PC, no existovala už aj pre 8-bitové mikropočítače ZX Spectrum. Vytvorila ju slovenská firma Cauldron v roku 1996 pre operačný systém MS-DOS.
Stala sa najúspešnejšou logickou hrou na Slovensku a v Česku. Obsahuje 100 úrovní (levelov), kde hráč ovláda dve postavy, aby sa dostali na vopred určené miesto. Postavy si môže hráč prepínať, môže pohybovať kameňmi, otvárať dvere, ovládať výťahy, aby sa dostal do cieľa.
Veľká a Malá dolnosokolská jaskyňa

Veľká dolnosokolská jaskyňa (pred 26. januárom 2009 Veľká jaskyňa v Dolnom Sokole) je verejnosti voľne prístupná jaskyňa a zároveň prírodná pamiatka v pohorí Považský Inovec. Nachádza sa v podcelku Krahulčie vrchy v útvare Sokolie skaly v nadmorskej výške , približne západne od vrcholu Marháta (). Nachádza sa v katastrálnom území obce Hubina, okres Piešťany v Trnavskom kraji. Vytvorili ju presakujúce pukliny v celistvých svetlosivých strednotriasových vápencoch. Jej priestory boli rozšírené aj mrazovým zvetrávaním, najmä v chladných obdobiach kvartéru. Dĺžka podzemnej chodby je 15 metrov. Jaskyňa je významná archeologickými nálezmi z neolitu.
Malá dolnosokolská jaskyňa (pred 26. januárom 2009 Malá jaskyňa v Dolnom Sokole) je verejnosti voľne prístupná jaskyňa a zároveň prírodná pamiatka. Nachádza sa v blízkosti "Veľkej jaskyne" v nadmorskej výške a vznikla podobnými koróznymi a mrazovými procesmi. Jej dĺžka je 10 metrov.
Čapek

Čapek môže byť:
Radegast

Radegast môže byť:
Edmonde Charles-Rouxová

Edmonde Charles-Rouxová (* 17. apríl 1920, Neuilly-sur-Seine, Francúzsko – † 20. január 2016, Marseille, Francúzsko) bola francúzska spisovateľka, novinárka, fotografka, členka odboja a šoférka sanitky v Cudzineckej légii, riaditeľka Goncourtovej ceny. Bola dcérou francúzskeho ambasádora a prezidentkou „Suez Canal company“. Bola vdovou po starostovi mesta Marseille Gastonovi Defferreovi, za ktorého sa vydala v roku 1973.
Život.
Pochádzala z rodiny avignonského priemyselníka a diplomata. Rodina mala kontakty na hnutie za obnovenie jazyka "langue d´oc" a na literárne prostredie. Počas II. svetovej vojny bola dobrovoľnou sestrou pri Cudzineckej légii, počas zachraňovania raneného legionára bola ranená pri Verdune. Neskôr bola v odboji. Dala sa vysadiť v Provensalsku a stala sa zdravotnou sestrou, opäť pri Cudzineckej légii. Dosiahla čestnú hodnosť kaprál Cudzineckej légie. Bola dekorovaná Vojnovým krížom a vyznamenaná Radom rytiera čestnej légie.
Po vojne začala pracovať ako novinárka v časopise „Elle“ a neskôr v časopise „Vogue“, kde zotrvala šestnásť rokov ako editorka. V roku 1966 ho opustila po škandále s nedostatočným umiestnením farebnej modelky na titulnej strane magazínu. V tom istom roku sa dala na dráhu spisovateľky. Bola členkou autorského tímu, ktorý pomáhal zostaviť historický sedemdielny román "Prekliati králi" s autorstvom Mauricea Druona.
Pamplona

Pamplona () je metropola španielskej provincie Navarra.
Mesto je svetoznáme vďaka festivalu sv. Fermína, ktorý po celom svete preslávil americký spisovateľ Ernest Hemingway v románe "Slnko aj vychádza".
Jeho súčasťou je tradičný beh v dĺžke 850 metrov cez úzke uličky Pamplony, kde trasa behu odvážlivcov pred vypustenými býkmi vedie z býčej ohrady až do mestskej býčej arény.
Sterling Knight

Sterling Sandmann Knight (* 5. marec 1989, Houston, Texas) je americký herec a hudobník. Je známy zo seriálu Sonny vo veľkom svete od spoločnosti Disney Channel, z filmu "Rande s hviezdou "a z filmu "Znova 17" kde si zahral po boku Matthewa Perryho a Zaca Efrona. Okrem toho si zahral niekoľko menších divadelných rolí a hosťoval v seriáli Hannah Montana.
Filmografia.
Filmy
Seriály
Hudobné videá
Diskografia.
Piesne
AEGON Championships 2010

AEGON Championships 2010 je tenisový turnaj mužov, ktorý sa koná v dňoch od 7. do 13. júna 2010 na trávnatých dvorcoch britského hlavného mesta Londýn. Titul v dvojhre získal Američan Sam Querrey, ktorý vo finále porazil svojho krajana Mardy Fisha 7–6(3), 7–5.
Víťazi.
Dvojhra mužov.
 Sam Querrey vs. Mardy Fish 7–6(3), 7–5
Štvorhra mužov.
 Novak Đoković / Jonathan Erlich vs. Karol Beck / David Škoch 7–6(6), 2–6, 10–3
Erica Schoenbergová

Erica Schoenbergová (; * 25. marec 1978, Akron, Ohio, USA) je americká profesionálna hráčka pokru a blackjacku. V minulosti pracovala ako modelka, osobná trénerka a profesionálna volejbalová hráčka. 
Má sponzorskú zmluvu s online herňou Full Tilt Poker. 
Jej celkové výhry na živých turnajoch sú k roku 2014 viac ako 870 000 amerických dolárov.
Norbert Hrnčár

Norbert Hrnčár (* 9. jún 1970, Nitra) je bývalý slovenský futbalový reprezentant. Hrával na poste stredopoliara. V sezóne 1998-99 vyhral ako kapitán Slovana Bratislava slovenskú ligu. V súčasnosti je trénerom Slovenského prvoligového tímu FC Spartak Trnava.
V slovenskej reprezentácii debutoval v novembri 1998 v zápase proti .
Denis Sergejevič Grebeškov

Denis Sergejevič Grebeškov () (* 11. október 1983, Jaroslavľ) je ruský hokejový obranca, v súčasnosti hráč Nashville Predators. Meria 185 cm a váži 88 kg
Klubový hokej.
Kalinin bol draftovaný tímom Los Angeles Kings v úvodnom drafte NHL roku 2002 už v prvom kole ako 18. v celkovom poradí. V Los Angeles hral do sezóny 2005/06. V nasledujúcej sezóne hral za tím Lokomotiv Jaroslavľ. V sezóne 2007/08 odišiel do Edmontonu, kde hral do sezóny 2009/10, kedy prestúpil do tímu Nashville Predators, kde hrá doteraz
Reprezentácia.
Rusko reprezentoval na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji v rokoch 2007, 2008, 2009 a 2010 a na ZOH vo Vancouveri.
AEGON Championships

Queen’s Club Championships je mužský profesionálny tenisový turnaj, ktorý sa hrá na trávnatých dvorcoch v Londýne, Spojené kráľovstvo. Celková dotácia turnaja je 750 000 USD.
Mužská dvojhra na AEGON Championships 2010

Mužská dvojhra na AEGON Championships 2010 sa hrala ako súčasť AEGON Championships 2010 od 7. júna do 13. júna. Titul získal Američan Sam Querrey, ktorý vo finále porazil svojho krajana Mardy Fisha 7–6(3), 7–5. Bol to jeho 5. titul v dvojhre na okruhu ATP.
Dvojhra.
Nasadenie.
"Nižšie je zoznam nasadených hráčov. V zátvorkách je kolo, v ktorom vypadli.
Cruzeiro Esporte Clube

Cruzeiro Esporte Clube je brazílsky futbalový klub, so sídlom v meste Belo Horizonte v Minas Gerais. Klub bol založený 2. januára 1921. Cruzeiro je najpopulárnejší tím zo štátu Minas Gerais.
Napriek tomu, že jeho hlavným športom je futbal, Cruzeiro zahŕňa aj profesionálny volejbalový tím a poloprofesionálne oddiely atletiky, bochy a bowlingu. Futbalové družstvo Cruzeira vyhralo brazílsku Serie A raz, a to v roku 2003. Klub je 36-násobným víťazom majstrovstiev štátu Minas Gerais (Campeonato Mineiro). V rámci medzinárodných súťaží klub vyhral dvakrát Pohár osloboditeľov, dvakrát Supercopa Sudamericana, raz Recopa Sudamericana, Copa Oro a Supercopa Masters.
História.
Cruzeiro bolo založené v dôsledku politickej krízy klubu Yale, ktorý bol jedným z prvých klubov v Belo Horizonte. Talianski obyvatelia mesta chcel nasledovať príklad obyvateľov São Paula, ktorý si založili svoj vlastný klub Palestra Itália (dnes Palmeiras). Yale hral v štátnych majstrovstvách do roku 1925, kedy ukončil svoju futbalovú aktivitu. Väčšinu hráčov tohto klubu bola talianskej národnosti. Sformovanie Palestra Itália zväzovalo nový klub. Časť klubu sa v upršanú decembrovú noc odčlenilo a založilo klub Palestra Itália, ktorý bol známy pod menom Palestra Mineiro.
20. decembra 1920 taliansky konzul v meste Belo Horizonte usporiadal stretnutie 195 osobností, z ktorých 92 podpísalo listinu založenia a zhodli sa na novom stretnutí 2. januára 1921. Práve v tento deň sa zišlo približne 250 Talianov na slávnostnú udalosť, založenie klubu Sociedade Esportiva Palestra Itália. Farby klubu boli rovnaké ako na talianskej vlajke, zelená, biela a červená. Na zelenom drese bol znak klubu, kosoštvorec s iniciálami SSPI. Prvým zápasom klubu bol aprílový priateľský zápas na štadióne Prado Mineiro proti kombinácií hráčov z Nova Lima. Prvou oficiálnou prezentáciou klubu bol zápas proti Clube Atlético Mineiro, ktorý klub vyhral 2-0.
V januári 1942 Brazília vstúpila do druhej svetovej vojny a vydala dekrét o zákaze označenia názvov, ktoré pochádzali z nepriateľských štátov. Tak došlo k zmene názvu klubu a majiteľom trvalo 10 mesiacov, kým prišli na názov klubu, ktorý by bol čisto brazílsky. Pôvodne bol návrh na pomenovanie klubu Ypiranga, no nenašiel podporu väčšiny. V októbri sa definitívne dohodli na premenovaní klubu na Cruzeiro Esporte Clube. 
Zlatá éra klubu nastala v 60. rokoch, kedy tím okolo hráčov ako Tostão, Wilson Piazza a Fontana dosiahol viaceré úspechy. Päťkrát za sebou vyhral klub štátne majstrovstvá a v Taça Brasil vyhral nad Santsom, kde hral Pelé. V roku 1976 vyhral klub prvýkrát Pohár osloboditeľov, kedy vo finále zdolal River Plate. 
Najväčší úspech v poslednej dekáde prišiel po angažovaní trénera Vanderlei Luxemburgo. V roku 2003 vyhral tzv. trojkorunu brazílskeho futbalu, štátne majstrovstvá, pohár a ligu.
Mužská štvorhra na AEGON Championships 2010

Mužská štvohra na AEGON Championships 2010 sa hrala ako súčasť AEGON Championships 2010 od 7. do 13. júna 2010.
Sjögrenov syndróm

Sjögrenov syndróm je autoimunitné ochorenie, ktoré je charakterizované zápalom a deštrukciou exokrinných žliaz a to slinných, slzných, potných, hlienových žliaz, ale aj pankreasu, žliazok tenkého čreva a dýchacích ciest a genitálu žien. Je nazývaný aj sicca syndróm. Celkový výskyt je uvádzaný niekde medzi 0.08% – 3% dospelej ženskej populácie. 
Epidemiológia.
Druhé najčastejšie autoimunitné ochorenie. 9x častejšie postihuje ženy vo veku 15 až 65 rokov.
Etiológia.
Etiológia je neznáma. Predpokladá sa, že spúšťačom ochorenia sú sialotropné vírusy. Teda vírusy, ktoré majú zvýšenú tendenciu infikovať exokrinné žľazy. Takýmto vírusom je napríklad Epstein-Barrovej vírus, ale aj HIV alebo vírus hepatitídy C. Tieto vírusy po infikovaní žľazy spúšťajú charakteristické patologické imunitné reakcie, ktoré spôsobia autoimunitný zápal a deštrukciu postihnutej žľazy. 
Klinický obraz.
Postihnutie žliaz - glandulárne prejavy
Extraglandulárne prejavy
Diagnostika.
Laboratórne vyšetrenia
Pomocné vyšetrenia
Terapia.
Špecifickú terapiu nepoznáme. Dôležité sú "režimové opatrenia". Zvlhčovanie úst, časté zapíjanie pri jedení, pravidelná stomatologická starostlivosť. Možnosť zakúpenia špeciálnych roztokov - "umelé sliny a slzy" - v lekárňach. V prípade sťaženého pohlavného styku lubrikačné gély.
Pri výrazných prejavoch ochorenia, ktoré značne sťažujú život pacienta, je možnosť zváženia podávať glukokortikoidy. Je to však posledná možnosť, vzhľadom na mnohé nepriaznivé účinky týchto liečiv. Glukokortikoidy sa kombinujú s imunosupresívami.
Kefalonia

Kefalonia (iné názvy pozri nižšie) je najväčší ostrov v Iónskom mori a šiesty najväčší ostrov patriaci Grécku, administratívne je to krajská jednotka. Má rozlohu približne (v závislosti od zdroja až ).
Názvy.
Súčasné (teda novogrécke) názvy sú:
Starogrécke názvy sú:
Talianske názvy sú: "Cefalonia", staršie "Ceffalonia", "Ceffalenia" či "Cefalogna". 
Latinský názov je "Cephallenia".
Dejiny.
Podľa legendy získal ostrov svoje meno po aténskom vodcovi a bojovníkovi Kefalovi, ktorý pomohol mykénskemu kráľovi Anfitrionovi vo vojne proti vtedajšiemu kráľovi ostrova Thapiovi. Za odmenu dostal tento ostrov a pomenoval ho Kefallénia (dnes Kefalonia). Štyri samostatné mestské celky potom niesli mená po jeho synoch. Kefalléňanov, ako obyvateľov kráľovstva, ktoré zahŕňalo Kefalléniu, Ithaku, Zakynthos a Lefkadu, prvýkrát spomína grécky básnik Homér. 
Ako vyplýva z výskumu mnohých fosílií rastlín, zvierat a kostí nájdených v blízkosti miest Skala a Fiskardo, ostrov Kefalonia bol jednou z prvých obývaných oblastí Grécka. Mnohí historici a archeológovia sa zhodujú v názore, že Kefalonia mala všetky predpoklady potrebné pre demografický rast. Na ostrove sa nachádzal obrovský les, ktorý bol v minulosti zdrojom dreva na stavbu lodí a na rozvoj obchodných aktivít medzi Kefaloniou a inými prístavmi. Nedávne výskumy poukázali na to, že aj niektoré časti paláca Knossos boli postavené z jedlí z Kefalonie. Rôzne nálezy nekropol potvrdzujú, že Kefalonia bola osídlená už od 11. storočia pred naším letopočtom.
Na ostrove Kefalonia, tak ako aj vo zvyšku Grécka, boli monarchie nahradené oligarchiami. Okolo 7. storočia pred Kr. sa všetky oligarchie vyvinuli do tyranie a koncom 7. storočia sa začali rodiť prvé demokracie. Po úpadku tyranie sa na ostrove Kefalonia zrodili 4 mocné mestá – Pali, Krani, Sami a Proni. Thoukydides uvádza, že boli autonómne a často medzi sebou bojovali, čo dokazujú aj obrovské múry, ktoré ich obkolesovali.
Najvýznamnejším z týchto miest, ktoré malo tiež veľký politický význam, bolo staroveké Pali. Pali bolo od začiatku dôležitým prístavom pre ľudí, ktorí sa vydávali z Grécka smerom k pobrežiu Sicílie. 
Počas peloponézskych vojen (431 – 404 pred Kr.) bojovali všetky štyri mestá po boku Atén. Vojaci z Atén používali Kefaloniu ako strategický bod na boj proti svojim súperom z Korintu. Po peloponézskych vojnách, v období medzi rokmi 404 a 322 pred Kr., je ostrov Kefalonia obsadený najskôr vojakmi zo Sparty, potom vojakmi z Atén a nakoniec macedónskym kráľom Filipom II. Po smrti Alexandra Veľkého bola Kefalonia zaradená do Aitólskeho spolku, čo ostrovu prinieslo rozvoj obchodu.
Cirhóza pečene

Cirhóza pečene je difúzny, chronický, progredujúci proces, ktorého výsledkom je úplná dezorganizácia architektoniky pečene.
Epidemiológia.
Ide o pomerne časté ochorenie a stále ho pribúda. Závažný je predovšetkým v posledných rokoch nárast počtu ochorení u žien. Existujú určité geografické rozdiely, ktoré sú dané napríklad sociálnymi pomermi, náboženstvom (arabské národy majú zakázaný alkohol), rozšírením vírusových a parazitárnych ochorení.
Typicky ochorenie postihuje dospelé osoby v produktívnom veku. Častejšie postihuje osoby zo sociálne nižších vrstiev spoločnosti.
Etiológia.
Cirhóza je ochorenie rôznej etiológie. Pri jej vzniku sa uplatňujú vplyvy metabolické, genetické, toxické, infekčné, spôsob výživy, socioekonomický status, úroveň hygieny i zamorenie životného prostredia rôznymi škodlivinami.
V Strednej Európe dominujú 3 príčiny cirhózy pečene:
Patogenéza.
Poškodzujúcim procesom vzniká nekróza pečeňových buniek. Dochádza ku deštrukcii pečeňových lalôčikov. Znižuje sa funkcia pečene. Nekrotické časti sú nahradzované bezcenným väzivom. Zostávajúce zdravé tkanivo začína regenerovať v podobe tzv. "„uzlov“". V dôsledku prebehnutých zmien sa mení aj cievne zásobenie pečene, ktoré sa chaoticky prestavuje. Dochádza ku vytvoreniu tzv. "„shuntov“", t. j. skratov medzi žilovým a tepenným riečiskom, ktoré majú za príčinu vznik portálnej hypertenzie. Tvoria sa väzivové septá medzi uzlami regenerovaného tkaniva, ktoré ďalej utláčajú cievne riečisko, čo ešte viac prehlbuje portálnu hypertenziu.
Klinický obraz.
Kompenzovaná cirhóza (latentná, subklinická).
Je to stav, kedy už nastali zmeny v pečeni, ale ochorenie ešte nie je plne rozvinuté. Organizmus ešte dokáže dané zmeny kompenzovať, pričom sa prejavuje toto poškodenie nešpecifickými príznakmi:
Postupne prechádza toto štádium do štádia dekompenzovanej cirhózy.
Dekompenzovaná cirhóza (pokročilá, klinická).
Toto štádium má veľmi pestrú symptomatológiu. Dekompenzácia môže byť "metabolická" (príznaky z porušenej funkcie pečene) alebo "vaskulárna" (príznaky vyplývajúce z portálnej hypertenzie), alebo sa vzájomne kombinujú. 
Subjektívne pacient sa sťažuje na:
Objektívne nachádzame u pacienta:
Diagnóza.
Anamnéza
Klinické vyšetrenie
Laboratórne vyšetrenie
Špeciálne vyšetrenie
Zobrazovacie vyšetrenie
Komplikácie.
portálna hypertenzia a jej dôsledky
hepatocelulárny karcinóm
zvýšená náchylnosť k infekcii
choroby tráviaceho traktu
osteopenia
tvorba hernií
Prognóza.
Prognóza závisí od miery spolupráce s pacientom, od etiológie ochorenia a od pokročilosti poškodenia pečene. Aj keď je zachovaná len 1/10 zdravého tkaniva pečene, je pečeň schopná plniť svoju funkciu. Hneď ako je prekročený tento limit dochádza ku pečeňovému zlyhávaniu. Príčinou úmrtia môže byť krvácanie z pažerákových varixov, hepatocelulárny karcinóm a hepatorenálne zlyhávanie.
Prevencia.
Najdôležitejší je boj proti šíreniu infekcie vírusom hepatitídy B a C a boj proti alkoholizmu.
Windows 3.1x

Windows 3.1x je séria 16-bitových operačných prostredí vyrábaných spoločnosťou Microsoft pre použitie na osobných počítačoch. Séria začala s Windows 3.1, ktorý bol najprv predávaný v marci 1992 ako nástupca Windows 3.0. Ďalšie vydanie bolo vydané medzi rokmi 1992 a 1994. Sériu nahradil Windows 95.
Windows 3.2.
V roku 1994 firma Microsoft vydala čínsku verziu Windows používajúcu zjednodušené čínske znaky pre čínsky trh. Updatovaný systém bol označovaný ako Windows 3.2.
Windows 9x

Windows 9x je všeobecný pojem, ktorý odkazuje na operačné systémy Microsoft Windows, ktoré sú založené na rozšírenom jadre Windows 95. Tento pojem zahŕňa všetky verzie Windows 95, Windows 98 a Windows Me.
Windows 9x je prevažne známy pre jeho použitie na stolných počítačoch. V roku 1998 Windows tvorili 82% podielu operačných systémov na trhu.
Iguaçu (vodopády)

Vodopády Iguazu (, ) predstavujú najväčší systém vodopádov na Zemi. Ležia na rieke Iguaçu na hraniciach medzi Argentínou 80% a Brazíliou 20% na 25° 41' južnej šírky a 54° 26' západnej dĺžky. Voda sa tu v prepade dlhom asi 2,7 km rúti cez okraj lávovej plošiny do hĺbky asi 70 metrov. V období dažďov je tu prietok asi /s vody a asi 270 samostatných vodopádov, v období sucha klesá prietok na 300 m3/s a vodopádov je asi 150. Najväčším vodopádom sú "Diablove ústa". 
Obidva štáty, na ktorých hraniciach vodopády ležia, okolo nich vytýčili rozsiahle národné parky (Parque Nacional Iguazú na argentínskej strane a Parque Nacional do Iguaçu na brazílskej strane) chrániace ako vodopády, tak aj okolie tvorené z veľkej časti zachovaným pralesom. 
Vodopády sú hojne navštevované turistami, pre ktorých boli pod vodopádmi vybudované špeciálne lávky a observatóriá. Vodopády a oba priľahlé parky boli zaradené na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Charles Ehresmann

Charles Ehresmann (* 19. apríl 1905, Štrasburg, Francúzsko, vtedy Nemecké cisárstvo – † 22. september 1979, Amiens, Francúzsko) bol francúzsky matematik. Zaoberal sa predovšetkým diferenciálnou topológiou a teóriou kategórií. Je známy aj vďaka práci v topológii Lieových grúp. V oblasti diferenciálnej topológie je po ňom pomenovaná Ehresmannova veta.
Richard Courant

Richard Courant (* 8. január 1888, Lubliniec, Poľsko, vtedy Nemecké cisárstvo – † 27. január 1972, New York, USA) bol nemecký matematik. Je známy predovšetkým vďaka práci v aplikovanej matematike, matematickej fyzike a numerickej matematike, kde položil matematické základy metódy konečných prvkov, ktorá sa využíva pri numerickom riešení parciálnych diferenciálnych rovníc.
1. slovenská futbalová liga 1995/1996

1. slovenská futbalová liga 1995/96 bola v poradí 3. ročník slovenskej najvyššej futbalovej súťaže. Pravidelne ju usporadúva Slovenský futbalový zväz.
Slanická Osada

Slanická osada je miestna časť Námestova. Je to novo vytvorené turistické stredisko, ktoré sa vybudovalo po dokončení Oravskej priehrady.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji 1924

IX. majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji sa uskutočnili v dňoch 14. až 17. marca 1924 v Ľadovom paláci v talianskom Miláne. Zúčastnilo sa ich šesť krajín, Španielsko však súťaž nedohralo, keďže na svoj druhý zápas so Švédskom nenastúpilo. Česko-Slovensko sa z finančných dôvodov súťaže nezúčastnilo.
Hralo sa v dvoch trojčlenných skupinách (A: Švédsko, Švajčiarsko, Španielsko – B: Francúzsko, Belgicko, Taliansko). Svoj prvý a v histórii aj jediný titul získalo Francúzsko po finálovom víťazstve 2:1 (2:0, 0:1) nad Švédskom. O bronz sa nehralo, získali ho Belgicko aj Švajčiarsko.
Claire Foyová

Claire Elizabeth Foyová (* 16. apríl 1984, Stockport, Spojené kráľovstvo) je britská herečka.
Stala sa známou vďaka hlavnej úlohe v seriáli "Little Dorrit" televíznej stanice BBC1. Narodená v Stockporte, ako najmladšia z troch detí, žila aj v Manchestri a Leedsi. Neskôr sa jej rodina presťahovala do Longwicku v grófstve Buckinghamshire. V súčasnosti žije v štvrti Peckham na juhu Londýna.
Urbinská Venuša

Urbinská Venuša (tal. "Venere di Urbino") je názov obrazu talianskeho renesančného maliara Tiziana.
Svojou schémou nadväzuje Tizianova "Urbinská Venuša" na Giorgioneho "Spiacu Venušu" (Tizian je vlastne spoluautorom tohto obrazu). Celkové poňatie diela je však iné. Ideálne krásna Giorgioneho "Venuša" spí v šírej podvečernej krajine, naproti tomu Tizianova, svetskejšia, s plnšími tvarmi a s individuálnymi rysmi tváre, odpočíva na lôžku v miestnosti, obsluhovaná slúžkami. 
Krásna mladá žena tu nezakryte dáva najavo svoju zmyselnosť, ktorú zvýrazňuje zlatistá pokožka jej nahého tela na bielej plachte. Červený zamat lôžka a zelený záves za ňou vytvárajú dokonalý kontrast. Scéna sa odvíja za skorého rána, čo naznačuje náznak brieždenia za oknom. Slúžky, na obraze v pozadí, chystajú panej šaty.
Je to dielo z pozostalosti urbinskej rodiny della Rovere (odtiaľ názov obrazu), zanechané poslednej členke rodiny Vittorii, manželke Ferdinanda II. de' Medici.
Tizian namaľoval toto plátno pre urbinského vojvodu Guidobalda II. v roku 1538. Patrí medzi najreprezentatívnejšie práce zrelého umelca. V diele cítiť inšpiráciu dvoch veľkých renesančných umelcov a Tizianových predchodcov: Michelangela a Raffaela. 
Dlho sa viedli polemiky koho vlastne mladá žena predstavuje. Až v druhej polovici 20. storočia bol prijatý názor, že nejde o žiadnu konkrétnu osobu a že toto dielo, zdobiace pôvodne urbinský palác, je vlastne alegóriou manželskej lásky a oddanosti.
Tolmačova

Tolmačova (rus. Толмачева) môže byť:
Hadrianove pamäti a iné prózy

Hadrianove pamäti a iné prózy je historický román - epištola o rímskom cisárovi Hadriánovi od autorky Marguerite Yourcenarovej. Písala ho od roku 1920 do roku 1951. Dielo malo veľký úspech u čitateľov. Román je napísaný historicky veľmi korektne a erudovane. Niekoľko prvých verzií autorka vlastnoručne zničila, pretože ich odmietali vydavatelia. Autorka si mohla okrem archívov a múzeí osobne obzrieť miesta, na ktorých sa odohráva dej románu. Za román obdržala cenu Francúzskej akadémie a bola do nej zvolená ako prvá žena v histórii tejto inštitúcie.
Obsah románu.
Dielo patrí do štýlu novoklasicizmu. Je písané formou spomienok - memoárov rímskeho cisára Hadriana na konci jeho života v prvej osobe vo forme dlhého listu svojmu nástupcovi Marcovi Aureliovi. Bohatá historická výprava s veľmi presnými údajmi o jeho živote sú prepletené s rozprávaním o jeho homosexuálnom vzťahu k Antinoovi. Dielo je doplnené poznámkou autorky a podrobnými poznámkami vydavateľa.
Antinoos opísaný rukou Marguerite Yorucenarovej sťaby v podaní Hadrianovom je grécky chlapec z Bytýnie a Arkádie, pôvodom mladučký pastierik, pre ktorého Hadrian vytvoril mnohé umelecké a architektonické skvosty tej doby. Po rituálnej samovražde Antinoa dal postaviť na jeho počesť v Egypte nové mesto Antinoe a Antinoa dal pochovať neďaleko v skalách ako faraóna. V Eleusíne (veštiarni) založil jeho božský kult, pretože Antinoos umrel ako posvätná obeť v chráme boha. 
V liste Markovi Aureliovi môžeme takisto čítať o novodobom Ježišovom kulte, ktorý práve vznikal, bolo to sto rokov po jeho skone na kríži. Opisuje sa v ňom cisárov vzťah ku Židom a kresťanom a ku tradičnej viere v Olymp a jeho panteón. Dobýjanie Jeruzalema je zaujímavou súčasťou histórie Hadrianovho panovania a preto je spomenuté i v jeho fiktívnom memoári. Román vykresľuje Hadriana ako neotrasiteľného vyznavača olympských božstiev. Ponúka sa porovnanie Antinoa a Krista na kríži, čo si autorka zrejme vedome pripúšťala ale výslovne neuviedla.
Cetinje (mesto)

Cetinje je mesto v južnej časti Čiernej Hory. V minulosti bolo hlavným mestom Čiernohorského kráľovstva. V meste je aj oficiálne sídlo prezidenta Čiernohorskej republiky.
Mesto leží na krasovej planine obklopenej vápencovými horami, vrátane Lovćena, čierneho vrchu, podľa ktorého bola pomenovaná celá krajina. Cetinje je historické mesto, ktoré bolo založené v 15. storočí. Neskôr sa stalo strediskom Čiernej Hory a pravoslávnej cirkvi.
Tomáš Skuhravý

Tomáš Skuhravý (* 7. september 1965) je bývalý český futbalista. Hrával na poste útočníka.
Väčšinu svojej kariéry odohral v drese Sparty Praha a talianskeho Janova. Odohral 43 zápasov v národnom mužstve Česko-Slovenska, vrátane majstrovstiev sveta 1990, kde strelil 5 gólov, čím sa stal druhým najlepším strelcom turnaja.
Marianne Vosová

Marianne Vosová, (hol. "Marianne Vos;" * 13. máj 1987, Babyloniënbroek, Holandsko) je všestranná holandská cyklistka. Dosiahla vynikajúce výsledky na dráhe, ceste aj v teréne.
Úspechy.
Vo svojej doterajšej kariére získala osem titulov majsterky sveta, dve olympijské víťazstvá a dva tituly majsterky Európy v kategórii žien a jeden titul majsterky sveta v kategórii junioriek.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Brno-Útěchov

Brno-Útěchov je mestská časť na severovýchodnom okraji štatutárneho mesta Brna. Pod názvom Útěchov u Brna tiež katastrálne územie a ako Útěchov do 1. júla 1980 samostatná obec.
Mestská časť je s rozlohou 117,81 ha najmenšou mestskou časťou Brna, je tu evidovaných 19 ulíc a 347 adries.
Útěchov

Útěchov môže byť:
Renga

Renga () je klasický žáner japonskej poézie. Je to dlhá reťazová báseň s pevnou formou, ktorú tvoria dvaja alebo viacerí autori. Má najmenej dve strofy (). Úvodná, formalizovaná strofa "hokku" (発句) sa stala základom moderného žánru "haiku".
Strofy na seba nadväzujú a reťazia sa. Sú rôzne varianty pravidiel určujúcich kedy ktorý typ slohy nasleduje. Toto sa stanovuje vopred a autori prednášajú svoje slohy, ktoré jeden účastník zapisuje. Je to teda kolaboratívne dielo tvorené autormi majúcimi okamžitú inšpiráciu a poetické schopnosti.
Renga je typ pevného, v zmysle západnej poézie viazaného verša a vznikla ako reakcia na intuitívnu a voľnejšiu poéziu "tanka". Ustálená forma však môže mať modifikácie, záleží od vopred daných propozícií.
Proces tvorby básne renga má tiež ustálenú formu. Je vždy známy hostiteľ a miesto, ktoré poskytuje básnikom, je určený tajomník-zapisovateľ a hlavný hosť sedenia, ktorý tvorí úvodnú slohu "hokku" určenú pre čestných hostí. Samozrejme sú známi i ďalší poeti. Tajomník zapisuje protokol okolo organizácie sedenia a táto listina aj s podpismi autorov má slúžiť ako svedectvo o autorstve básne.
Stavba.
Hokku.
Prvá strofa, "hokku", pozostáva zo 17 slabík (presnejšie mór) usporiadaných do troch veršov obsahujúcich 5 + 7 + 5 mór. Skladá ju čestný hosť spoločného básnického posedenia. Musí obsahovať "kigo" (季語), ustálené slovo alebo slovné spojenie symbolizujúce jedno z ročných období alebo udalosti v roku, ako aj predel, "kiredži" (切れ字), ustálené slovo alebo časticu na konci verša.
Waki.
Druhá strofa, "wakiku" (脇句) alebo len "waki" (脇), pozostáva zo 14 mór rozdelených do dvoch veršov po 7. Skladá ju hostiteľ alebo organizátor spoločného básnického posedenia. 
Daisan.
Tretia strofa, "daisan" (第三) pozostáva z 5-7-5 mór. Musí končiť slovesom v tvare s príponou "-te", ktorá umožní ďalšiemu básnikovi ľahšie nadviazať pokračovanie.
Hiraku.
Strofy medzi treťou a poslednou strofou sa nazývajú "hiraku" (平句), pokojné alebo ploché.
Ageku.
Posledná strofa, ktorá ukončuje a uzatvára báseň renga, sa nazýva "ageku" (挙句).
Dejiny.
Prvý záznam o básni typu renga je z roku 1125 v cisárskej antológii poézie "Kinjó waka šú". Z roku 1488 je zachovaný básnický útvar renga so sto veršami. Autori sú traja: Sočó, Šóhaku a Lio Sógi, ktorí boli u Minase Sangin Hyakuina ako hostiteľa.
Javorníček

Javorníček je národná prírodná rezervácia v pohorí Považský Inovec v podcelku Nízky Inovec, približne východne od zrúcaniny hradu Tematín.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Lúka, Stará Lehota a Hrádok, okres Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Vyhlásená bola v roku 1982 na rozlohe , bez ochranného pásma. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: "Zachovalé sutinové lesy a vápencové bralá v Považskom Inovci s bohatou flórou i faunou význačnou zastúpením severských i teplomilných prvkov na vedeckovýskumné a náučné ciele. Rezervácia je od roku 2004 súčasťou územia európskeho významu Tematínske vrchy.
Tematínska lesostep

Tematínska lesostep (staršie "Tematínske vrchy") je národná prírodná rezervácia v pohorí Považský Inovec v podcelku Nízky Inovec, južne od vrchu "Ihelník" (), približne západne od zrúcaniny hradu Tematín. Je v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty. 
Nachádza sa v katastrálnom území obce Lúka v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Vyhlásená bola v roku 1976 na rozlohe , s ochranným pásmom . Rezervácia je od roku 2004 súčasťou územia európskeho významu Tematínske vrchy. Na území rezervácie platí 4. a 5. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: "Zachovalý, krajinne významný prírodný prvok s pestrou kvetenou, v ktorej sa striedajú teplo- a suchomilné ponticko-panónske prvky s prvkami západokarpatskými. V porastoch lesostepného charakteru žije značný počet vzácnych ponticko-mediteránskych druhov fauny".
Kňaží vrch

Kňaží vrch je prírodná rezervácia v pohorí Považský Inovec v podcelku Nízky Inovec, západne od spojnice vrchov "Kňaží vrch" () a "Rovence" (). Je v správe štátnej ochrany prírody Biele Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Modrová, Stará Lehota a Lúka v okrese Nové Mesto nad Váhom v Trenčianskom kraji. Vyhlásená bola v roku 1988 na rozlohe , bez ochranného pásma. Rezervácia je od roku 2004 súčasťou územia európskeho významu Tematínske vrchy. Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: "Zachované spoločenstvá skalných stepí a duba plstnatého v Považskom Inovci."
Soccer City

Soccer City (doslova: "futbalové mesto") je jedným z futbalových štadiónov v Južnej Afrike, na ktorom sa hrali Majstrovstvá sveta vo futbale 2010. Štadión sa nachádza v juhozápadnej časti Johannesburgu, neďaleko Soweta. Štadión bol postavený v 80. rokoch, bol zrekonštruovaný a je známy tým, že v roku 1990 sa na ňom konalo prvé masové zhromaždenie na podporu Nelsona Mandelu po jeho prepustení z väzenia. Základný architektonický tvar štadióna bol inšpirovaný tradičnou africkou nádobou zvanou "kalabaš". Po rekonštrukcii má štadión kapacitu 94 000 divákov. 
Na tomto štadióne sa hralo aj finále Afrického pohára národov v roku 1996, v ktorom zvíťazili domáci futbalisti JAR nad Tunisom 2 : 0. 
Na tomto štadióne sa odohral 11. júna otvárací zápas Majstrovstiev sveta vo futbale 2010 medzi domácim mužstvom a Mexikom a 11. júla 2010 sa tu odohrá aj finále majstrovstiev.
Moses Mabhida Stadium

Moses Mabhida Stadium je jedným z futbalových štadiónov v Južnej Afrike, na ktorom sa hrali Majstrovstvá sveta vo futbale 2010. Nový štadión v meste Durban má kapacitu 70 000 divákov. Dizajn štadióna je inšpirovaný juhoafrickou vlajkou: dve podnožia oblúka sa na južnej strane spájajú s jedným podnožím na severnej strane, čo symbolizuje novú jednotu kedysi rozdelenej krajiny. 
Štadión je vybudovaný ako multifunkčný priestor, systém chodníkov pre peších spája štadión s plážou. Súčasťou komplexu je aj amfiteáter a lanovka vyvážajúca záujemcov na plošinu na vrchole oblúka s rozpätím 350 metrov, z ktorej je zvýšky 106 metrov nad ihriskom úžasný výhľad na líniu pobrežia a mesto. 
Štadión je pomenovaný po Mosesovi Mabhidovi, ktorý sa narodil v chudobnej rodine, ktorú vyhnali z pôdy. Stal sa popredným juhoafrickým odborárom a svoj život venoval boju proti apartheidu. Bol aj veliteľom Umkhonto we Sizwe, ozbrojeného krídla Mandelovej politickej strany Africký národný kongres.
Green Point Stadium

Green Point Stadium (doslova "štadión na zelenej vyhliadke") bol futbalový štadión v Kapskom Meste Južnej Afrike. 
Green Point štadión mal kapacitu 18 000 sedadiel. Využíval sa predovšetkým na futbalové zápasy, bol domovským štadiónom klubov Santos Football Club a Ajax Cape Town. Okrem toho hostil hudobné koncerty, vrátane Michaela Jacksona, U2, Metallicy, Paula Simona, Robbieho Williamsa, Coca Cola Colab Massive Mix a úvodný koncert série charitatívnych koncertov 46664, organizovanej Nelsonom Mandelom v prospech obetí AIDS. Štadión bol v roku 2007 zbúraný a pre potreby majstrovstiev sveta 2010 bol v Kapskom meste postavený Cape Town Stadium s kapacitou 70 000 divákov.
Nelson Mandela Bay Stadium

Nelson Mandela Bay Stadium je jedným z futbalových štadiónov v Južnej Afrike, na ktorom sa hrali Majstrovstvá sveta vo futbale 2010. Štadión bol špeciálne vybudovaný pre tieto Majstrovstvá sveta. Jeho pýchou je strešná konštrukcia a nádherný výhľad na jazero North End. 
Na štadióne sa hrali zápasy v skupine a osemfinále, jedno štvrťfinálové stretnutie a 10. júla 2010 zápas o tretie miesto medzi Uruguajom a Nemeckom.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Free State Stadium

Free State Stadium (doslova: "štadión slobodného štátu") je štadión v Bloemfonteine v Južnej Afrike, na ktorom sa hrali Majstrovstvá sveta vo futbale 2010. V roku 2009 bol prebudovaný pre Pohár konfederácie, kedy USA prekvapivo porazili úradujúcich majstrov Európy - Španielov. Štadión ma kapacitu 45 000 sedadiel. 
V priebehu MS vo futbale sa tu plánovali hrať zápasy v skupine a osemfinálové zápasy.
Filipka

Filipka môže byť:
Michail Vasilievič Frunze

Michail Vasilievič Frunze (; * 2. február 1885, Biškek, Kirgizsko – † 31. október 1925, Moskva, ZSSR) bol sovietsky politik, vojenský činiteľ a významná osobnosť ruskej občianskej vojny. 
Životopis.
Mladosť.
Frunze sa narodil v rodine lekára rumunskej národnosti, ktorý pochádzal z Chersonskej gubernie. Najprv študoval v Alma-Ate a neskôr na Petrohradskej univerzite. 
Revolucionár.
V roku 1903, vstúpil do Sociálnodemokratickej robotníckej strany Ruska. Na druhom kongrese, počas ideologického rozporu medzi Leninom a Martovom, dvoma hlavnými straníckymi vodcami sympatizoval Frunze s Leninom a jeho boľševikmi. 
Dva roky po kongrese sa stal Frunze dôležitým účastníkom revolúcie v roku 1905 kedy stál v čele textilných robotníkov v Ivanove. Keď revolúcia neuspela bol Frunze zatknutý a za protištátnu činnosť odsúdený na trest smrti. Trest mu bol na poslednú chvíľu zmenený na vyhnanstvo na Sibír, kde strávil desať rokov. V roku 1915 Frunze utiekol a stal sa editorom boľševického týždenníka Iskra. Do vypuknutia februárovej revolúcie používal pseudonym Arsenij-Trifonyč.
Revolúcia.
Počas februárovej revolúcie sa stal Frunze vedúcim ľudových milícií v Minsku, a neskôr sa stal prezidentom Bieloruského sovietu. Neskôr odišiel do Moskvy, a viedol ozbrojené oddiely robotníkov, aby pomohli pri zápase o kontrolu nad mestom. 
Občianska vojna.
Po októbrovej revolúcii sa v roku 1918 stal Frunze vojenským komisárom pre Ivanovo. Počas počiatočných dní ruskej občianskej vojny bol Frunze vymenovaný hlavou severnej skupiny armád. Potom čo Frunze porazil admirála Alexandra Kolčaka a Bielu armádu pri Omsku, poveril ho Lev Trockij (vtedajšia hlava Červenej armády) velením na východnom fronte.
V novembri roku 1920 získal Frunze Krym a vyhnal veliteľa Bielogvardejcov Piotra Vrangeľa a jeho vojenské jednotky z Ruska. Podarilo sa mu tiež zničiť Čiernu armádu na Ukrajine a nacionalistov pod vedením Simona Petľuru. 
V roku 1921 bol Frunze zvolený do ústredného výboru strany a v januári 1925 sa stal predsedom revolučnej vojenskej rady. V tejto funkcii sa významne zaslúžil o zlepšenie organizácie armády. Podpora Grigorija Zinovieva spôsobila, že sa Frunze dostal do konfliktu so Stalinom.
Smrť.
Frunze bol považovaný za potenciálneho následníka Lenina vďaka svojej schopnosti riešiť teoretické a praktické problémy straníckeho programu. 
V polovici roka 1925 začal Frunze trpieť bolesťami brucha. Mnohokrát mu bola ponúknutá operácia, Frunze sa jej však bál a odmietal. Neskôr sa mu však jeho stav zhoršil a musel byť hospitalizovaný. 
Frunze zomrel 31. októbra 1925 na otravu chloroformom pri operácii. Je možné, že za jeho smrť nesie zodpovednosť Stalin, neexistuje však na to dôkaz. Bol pochovaný pri Kremeľskom múre v Moskve. Všetci štyria lekári, ktorí Frunzeho operovali zomreli roku 1934.
Odkaz.
V roku 1926 bolo mesto Biškek pomenované na jeho počesť na „"Frunze"“. Roku 1991 sa mesto vrátilo k pôvodnému názvu. Aj napriek tomu sa však po Frunzem pomenúvajú rôzne ulice i múzea. Frunzeho vojenská akadémia, jedna z najznámejších v Rusku, nesie jeho meno. 
V moskovskom metre sa nachádza stanica Frunzenskaja, kde sa nachádza aj jeho busta.
Zdroj.
Zostavy mužstiev na Majstrovstvách sveta vo futbale 2010

Tento článok obsahuje zoznamy potvrdených zostáv mužstiev na záverečnom turnaji Majstrovstiev sveta vo futbale 2010, ktoré sa konali v Južnej Afrike od 11. júna do 11. júla 2010. Pred oznámením konečných zostáv, 11. mája (mesiac pred začiatkom turnaja) tréneri zverejnili predbežné zostavy s 30 hráčmi. 1. júna boli zverejnené konečné zostavy s 23 hráčmi. Zranení hráči mohli byť nahradení najneskôr do 24 hodín pred prvým zápasom mužstva. Hráči označení (c) boli určení ako kapitáni svojich národných mužstiev. Informácie o kluboch sú z oficiálnej stránky FIFA . Hráči, ktorým sa zmenili informácie sú označení poznámkami.
Skupina A.
Tréner: Carlos Alberto Parreira

Tréner: Javier Aguirre

Tréner: Oscar Tabárez

Tréner: Raymond Domenech
Skupina B.
Tréner: Diego Maradona

Tréner: Lars Lagerbäck

Tréner: Huh Jung-Moo

Tréner: Otto Rehhagel
Skupina C.
Tréner: Fabio Capello

Tréner: Bob Bradley

Tréner: Rabah Saâdane

Tréner: Matjaž Kek
Skupina D.
Tréner: Joachim Löw

Tréner: Pim Verbeek

Tréner: Radomir Antić

Tréner: Milovan Rajevac
Skupina E.
Tréner: Bert van Marwijk

Tréner: Morten Olsen

Tréner: Takeshi Okada

Tréner: Paul Le Guen
Skupina F.
Tréner: Marcello Lippi

Tréner: Gerardo Martino

Tréner: Ricki Herbert

Tréner: Vladimír Weiss
Skupina G.
Tréner: Dunga

Tréner: Kim Jong-Hun

Tréner: Sven-Göran Eriksson

Tréner: Carlos Queiroz
Skupina H.
Tréner: Vicente del Bosque

Tréner: Ottmar Hitzfeld

Tréner: Reinaldo Rueda

Tréner: Marcelo Bielsa
Andrés Sorel

Andrés Sorel (* 1937, Segovia, Španielsko – † 7. január 2019, Madrid) bol španielsky spisovateľ.
Životopis.
Narodil sa v Segovii počas občianskej vojny, otcovi z Kastílska a matke z Andalúzie. Jeho brat Antonio Martínez Menchén pôsobí taktiež ako spisovateľ.
Študoval učiteľstvo a filozofiu. Počas diktatúry vstúpil do Komunistickej strany Španielska. Medzi rokmi 1962 a 1971 pracoval ako korešpondent Radio España Independiente a v Paríži viedol časopis "Información Española", ktorý bol určený pre španielskych emigrantov. Priezvisko Sorel prevzal od postavy Juliena Sorela, predstaviteľa Stendhalovho románu "Červený a čierny".
Počas Francovej diktatúry, minister informácií a turizmu, Manuel Fraga Iribarne, zakázal publikovanie jeho diel.
V roku 1963 pre ideologické a politické nezhody opustil Komunistickú stranu.
Počas Kubánskej revolúcie niekoľkokrát cestoval na ostrov, kde uskutočnil rozhovor s Fidelom Castrom a Che Guevarom. Jeho podpora kubánskej vláde trvala aj po jeho odchode z Komunistickej strany.
Po smrti Franca sa vrátil do Španielska kde spolupracoval s rôznym ľavicovými periodikami, medzi ktorými možno vyzdvihnúť založenie denníka "Liberación" v roku 1984, prezentovaného ako prvý radikálny ľavicový denník v krajine.
V súčasnosti je generálnym sekretárom Asociación Colegial de Escritores de España, a riaditeľom časopisu "República de las Letras".
Doposiaľ publikoval viac ako 50 kníh a zúčastnil sa viac ako 1 000 konferencií v rozličných mestách sveta. Jeho diela boli preložené a publikované v Spojených štátoch, Kube, Portugalsku, Rumunsku, Anglicku a Slovensku.
STS-41-G

STS-41-G bola misia raketoplánu Challenger- šiesty let orbitera Challenger a 13. misia v programe Space Shuttle celkovo. Bol to prvý let so sedemčlennou posádkou, prvý let s dvoma ženami na palube a prvá misia kanadského astronauta. Cieľom letu bolo vypustenie družice ERBS. Hoci sa v médiách objavili špekulácie, že počas letu bol raketoplán ožiarený sovietskym laserovým lokátorom na sledovanie vesmírnych objektov, začo USA kritizovalo Sovietsky zväz, tieto informácie boli neskôr vyvrátené samotnými členmi posádky. 
Priebeh letu.
Challenger odštartoval z KSC 5. októbra 1984 o 7:03 EDT. Už 9 hodín po štarte bol satelit ERBS vypustený z nákladového priestoru pomocou manipulátora RMS. Urýchľovací stupeň vyniesol satelit na dráhu vo výške 560 km. ERBS bol prvý z troch satelitov určených na sledovanie radiácie a pohybov energie z trópov do polárnych oblastí. 
Hlavnou úlohou druhého dňa bolo sprevádzkovanie prístroja Shuttle Imaging Radar-B (SIR-B). SIR-B bol súčasťou experimentálneho balíka OSTA-3 uloženého v nákladovom priestore, ktorý tiež obsahoval veľkoformátové kamery, merače zamorenia ovzdušia a experiment FILE. 
SIR-B bola vylepšená verzia prístroja OSTA-1 použitého pri lete STS-2. Skladala sa z panelovej antény z rozmermi 11x2m. SIR-B bol v prevádzke počas celého letu, ale pre problémy z anténou na raketopláne museli byť dáta z neho zaznamenané na palube a na Zem odovzdané neskôr ako sa plánovalo. 
Scully-Power vykonával počas celého letu oceánografické pozorovania. Garneau vykonával pokusy CANEX podporované kanadskou vládou, ktoré boli spojené z lekárskymi, robotickými, atmosférickými a klimatickými vedami. 
Neskôr sa hlavne v bulvárnych médiách objavili informácie, že 10.10.1984 sovietske laserové centrum Terra-3 ožiarilo Challenger nízko výkonným laserom. Hoci to údajne malo spôsobiť nefunkčnosť niektorých palubných prístrojov a dočasné oslepenie posádky, neskôr boli tieto informácie vyvrátené samotnými členmi posádky.
Astronauti Leestma a Sullivanová vykonali 11.10.1984 výstup do otvoreného priestoru, pri ktorom otestovali zariadenie na tankovanie družíc (Orbital Refueling System).
Raketoplán pristál 13.10. na dráhe SLF na Kennedyho vesmírnom stredisku po 54 sekundovom dojazde.
Čepúšky

Čepúšky sú prírodná rezervácia v pohorí Považský Inovec v podcelku Nízky Inovec. Nachádza sa v katastrálnom území obcí Prašice, okres Topoľčany v Nitrianskom kraji a Zlatníky, okres Bánovce nad Bebravou v Trenčianskom kraji. Vyhlásená bola v roku 1988 na rozlohe , bez ochranného pásma. 
Predmetom ochrany sú: "Ojedinelé rastlinné spoločenstvá bezkolencového brezovo-dubového lesa Považského Inovca, ktoré nadväzujú na kyslý dubový les, ktorý je druhovo chudobnejší. Takéto fytocenózy sú na západnom Slovensku zachovalé už len ojeninele". Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Adolf Kašpar

Adolf Kašpar (27. december 1877 Bludov – 29. jún 1934 Železná Ruda) bol český maliar a ilustrátor.
Na svoje výtvarné nadanie upozornil už počas štúdií na učiteľskom ústave v Olomouci, potom pokračovali v štúdiách na akadémii v Prahe.
Známe sú jeho ilustrácie k "Babičke" od Boženy Němcovej, Jiráskovej "Filosofskej histórii" a ďalším dielam českej aj svetovej literatúry.
Parc Kellermann

Parc Kellermann je verejný park, ktorý sa nachádza na juhu Paríža v 13. obvode. Park bol vybudovaný medzi "boulevardom Kellermann" a mestským okruhom a jeho rozloha je 5,6 ha. Bol zriadený po prvej svetovej vojne na mieste zrušených mestských hradieb a bývalom koryte rieky Bièvre.
Jeho záhrady sa rozkladajú na troch úrovniach a sú prepojené potokom stekajúcim po kaskádach. Park má tiež detské ihrisko a športovisko.
Park je pomenovaný po francúzskom maršalovi F.-Ch. Kellermannovi.