Polyetylénglykol

Polyetylénglykol alebo PEG je komerčne najvýznamnejší polyéter. Ako PEG sa označujú oligoméry alebo polyméry etylénoxidu. Pripravuje sa polymerizáciou etylénoxidu a formálne je to polymér etylénglykolu. Rôzne formy PEGu sa využívajú aj ako iniciátory polymerizačného procesu. Najčastejšie sa takto používa metyletérpolyetylénglykol (mPEG).
PEG sa používa napríklad ako rozpúšťadlo a zvlhčovadlo v mnohých kozmetických prípravkoch alebo do fólií na poťahovanie doplnkov stravy. PEG sa takisto používa i ako prídavná látka do potravín, kde má označenie E1521. 
Vlastnosti.
PEG je rozpustný vo vode, v metanole, v benzéne a v dichlórmetáne, nerozpustný v dietyléteri a v hexáne. Zlučuje sa s hydrofóbnymi molekulami za vzniku neiónových tenzidov. 
Teplota topenia PEGu je závislá na priemernej molárnej hmotnosti polyméru. PEG má štruktúru a čísla, ktoré sa často uvádzajú v názvoch PEGu, označujú priemernú molárnu hmotnosť. Napríklad PEG s "n" = 9 by mal priemernú molárnu hmotnosť približne 400 Daltonov, označoval by sa teda ako PEG 400. Väčšina PEGov obsahuje molekuly s rôznymi molárnymi hmotnosťami, sú teda neuniformné. Distribúciu rozmerov molekúl možno štatisticky charakterizovať pomocou hmotnostnej strednej molárnej hmotnosti (Mw) a číselnou strednou molárnou hmotnosťou (Mn), ich pomer sa nazýva index neuniformity (tiež "index polydisperzity," Mw/Mn). Hodnoty Mw a Mn možno merať hmotnostnou spektrometriou.
PEG s nižšou molárnou hmotnosťou je dostupný aj ako čistý oligomér, čo sa označuje ako uniformný, monodisperzný alebo diskrétny polymér. Keďže čistenie a separácia čistých oligomérov je zložitá, cena takto kvalitných látok je často desať- až tisíckrát vyššia než pri neuniformných (polydisperzných) polyméroch. Nedávno bolo preukázané, že veľmi čistý PEG môže kryštalizovať, vďaka čomu je možné určiť jeho štruktúru röntgenovou kryštalografiou.
PEGylácia je proces kovalentného zlučovania štruktúry PEGu s inou väčšou molekulou, napríklad s terapeutickou bielkovinou (ktorá sa potom označuje ako "pegylovaná"). Pegylovaný interferón alfa-2a alebo alfa-2b sú bežne používanou injekčnou liečbou infekcie hepatitídy typu B a typu C.
Druhy.
Okrem PEGu existujú i polyetylénoxid (PEO) a polyoxyetylén (POE), ktoré majú rovnaký vzorec ako PEG. Líšia sa od neho však priemernou molárnou hmotnosťou. Všetky tri názvy sú chemické synonymá, ale historicky sa ako PEG označujú oligoméry a polyméry s molárnou hmotnosťou do 20 kg/mol, ako PEO polyméry s molárnou hmotnosťou nad 20 kg/mol a ako POE polyméry ľubovoľnou molekulovou hmotnosťou. 
PEG a PEO sú kvapaliny alebo pevné látky s nízkou teplotou topenia, v závislosti od ich molárnej hmotnosti. PEG je komerčne dostupný v širokej škále molárnych hmotností, od do 10 t/mol. Aj keď PEG a PEO sú polyméry s rôznou molárnou hmotnosťou a majú rôzne oblasti použitia a rôzne fyzikálne vlastnosti (napr. viskozitu) kvôli rôznym dĺžkam reťazcov, ich chemické vlastnosti sú skoro rovnaké. 
PEG je tiež k dispozícii v rôznom geometrickom usporiadaní:
Toxicita.
V nižších množstvách (napr. liekoch a doplnkoch stravy, kde je súčasťou poťahu tabletiek a kapsúl) nie je PEG 400 - 8000 toxický. PEGy s nízkou molekulovou hmotnosťou sa lepšie vstrebávajú, ale napriek tomu bol pre toto využitie vyhodnotený ako bezpečný. Akceptovateľný denný príjem bol stanovený na 10 mg/kg.
PEG môže obsahovať potenciálne toxické nečistoty, napríklad etylénoxid alebo 1,4-dioxán. PEG je nefrotoxický, ak sa aplikuje na poškodenú kožu. PEG môže poškodiť pečeň, obličky a mozog.