burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Sojuz 32

Sojuz 32 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 32 vyštartoval 25. februára 1979 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Celkovo išlo o ôsmu misiu k stanici a siedmu s úspešným spojením. Veliteľom lode bol Vladimir Ľachov a palubným inžinierom bol Valerij Riumin. Vo vesmíre strávili 175 dní, čím vytvorili nový rekord.
Priebeh letu.
Štart.
Loď odštartovala 25. februára 1979 odpoludnia z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz-U. Štart sa vydaril, loď sa dostala na orbitu 193 – 250 km, bez problémov fungoval i zapnutý systém automatického približovania. K pevnému pripojeniu k stanici došlo 26. februára 1979 a ten istý deň obaja kozmonauti prešli do Saľutu, ktorý bol na obežnej dráhu už jeden a pol roku.
Návštevy.
Počas svojho pobytu stála posádka prijala tri zásobovacie lode typu Progress a ďalšiu Sojuz 34 (tentoraz bezpilotnú).
Práce na stanici.
V dobe ich príletu bola stanica tri mesiace prázdná. Obaja kozmonauti ju postupne uviedli do pracovného režimu a zároveň vypli časť prevádzkových systémov svojej lodi, s ktorou prileteli. Zahájili obvyklý pracovní deň od 6 do 21 hodín na pripravených experimentoch. Využili svoju loď 1. marca k navedeniu celého komplexu na vyššiu obežnú dráhu, pretože pod vplyvom príťažlivosti klesal. Zároveň bola upravená dráha na 308 – 338 km s periódou 91 minút.
Sojuz 32 pristál.
Pôvodná loď Sojuz 32 prekročila projektovanú dobu možného zotrvania vo vesmíre (90 dní). Preto sa odpojila 13. júna 1979 a mäkko pristála bez posádky na území Kazachstanu. V jej útrobách boli na Zem k vedeckému skúmaniu odvezené rôzne materiály z experimentov kozmonautov.
Posádka.
Odštartovala:
Filipínčina

Filipínčina je jedným z dvoch úradných jazykov Filipín (druhým je angličtina), založený na jazyku Tagalog s prímesou slov pochádzajúcich z iných filipínskych jazykov. Patrí do západnej vetvy rodiny malajsko-polynézskych jazykov. Je materinským jazykom značnej časti obyvateľov centrálnych regiónov Filipín, ako materinský jazyk ho používa približne 25 miliónov ľudí.
Vzorový text.
Všeobecná deklarácia ľudských práv.
filipínsky.
Ang lahat ng tao'y isinilang na malaya at pantay-pantay sa karangalan at mga karapatan. Sila'y pinagkalooban ng katwiran at budhi at dapat magpalagayan ang isa't isa sa diwa ng pagkakapatiran.
slovensky.
Všetci ľudia sa rodia slobodní a sebe rovní , čo sa týka ich dostojnosti a práv. Sú obdarení rozumom a majú navzájom jednať v bratskom duchu.
Dzs

Dzs je trigraf vyskytujúci sa v maďarskom jazyku. Je ôsmym pímenom maďarskej abecedy. Vyslovuje sa ako slovenské "dž", napr.: dzsungel [džungla]. Nepatrí medzi časté znaky v maďarčine, no je jediným trigrafom v tomto jazyku.
Ariel (meno)

Ariel je krstné starozákonné meno hebrejského pôvodu. Pochádza zo slova "Ariél" s významom Boží lev, alebo Boží oheň. Používa sa ako mužské, ale aj ženské meno.
Sofia (meno)

Sofia je krstné ženské meno, gréckeho pôvodu. Vzhľadom na to, že sa tak nazývala aj najveľkolepejšia katedrála na svete Hagia Sofia v Carihrade, meno sa veľmi rýchlo rozšírilo medzi východnými pravoslávnymi Slovanmi. V stredoveku sa však už meno dostalo aj na západ. Na Slovensku oslavuje meniny 15. mája, spolu so slovenským ekvivalentom mena, Žofiou.
Meno Sofia bolo v roku 2019 najviac používaným menom pre novonarodené dievčatá, bolo použité 762 krát. 
Alternatívy mena.
Žofia, Sofia, Sophie
Základná škola (Košice, Kežmarská 30)

Základná škola, Kežmarská 30, Košice je základná škola v Košiciach, mestskej časti Západ.
Budova školy je spojená školskou jedálňou so základnou školou Kežmarská 28. Rozdiel medzi školami je, že ZŠ Kežmarská 28 je zameraná na výučbu cudzích jazykov a ZŠ Kežmarská 30 na vyučovanie prírodovedných predmetov s dôrazom na informatiku, matematiku a cudzie jazyky.
História.
Škola bola založená 4. september 1967. V roku 1975 sa škola ako druhá v Košiciach etablovala na školu s rozšíreným vyučovaním matematiky a prírodovedných predmetov. V rokoch 1975 – 1996 smala škola v každom ročníku II. stupňa vytvorenú jednu takzvanú "“matematickú”" triedu. Od roku 1996 boli vytvorené dve matematické triedy na každý ročník. V roku 1985 bola na škole zriadená špeciálna učebňa na vyučovanie matematiky a prírodovedných predmetov.
V súvislosti so školskou reformou boli matematické triedy premenované na triedy interaktívne. Cieľom vzdelávania v týchto triedach je motivovať a viesť žiakov k samostatnosti, tvorivosti, inovatívnosti. K dosiahnutiu spomínaného cieľa pomáha aj realizovanie projektu "Od tabuľky s griflíkom k tabletu". Školský vzdelávací program obsahuje rozšírené vyučovanie cudzieho jazyka, tanečnú prípravu a streľbu zo vzduchovky. Škola realizuje kompletnú elektronickú agendu prostredníctvom EduPage.
ATR 72

ATR 72 je dvojmotorové turbovrtuľové dopravné lietadlo určené pre kratšie regionálne trate. Je výrobkom taliansko-francúzskej spoločnosti Aerei di Trasporto Regionale (Avions de Transport Régional, ATR).
Vývoj ATR 72 bol oznámený na parížskej leteckej prehliadke v roku 1985 a výroba začala v januári 1986. ATR 72 je zväčšenou verziou ATR 42. Odlišuje sa od nej silnejšími motormi, väčšou kapacitou palivových nádrží a väčšími rozmermi.
Verzie.
Lietadlo existuje v niekoľkých verziách. "ATR 72-200" bol štandardnou verziou, "ATR 72-210" sa odlišovalo iba silnejšími motormi.
"ATR 72-500" výrazne modernizovaná verzia z konca 90. rokov. Odlišuje sa od predchádzajúcich modelov silnejšími motormi PW-127F so šesťlistými vrtuľami Hamilton Sundstrand.
Zaujímavosti.
Medzi letecké spoločnosti, ktoré používali lietadlá ATR 72 patrila aj slovenská letecká spoločnosť Danube Wings. Danube Wings používajú typ ATR 72-202 (OM-VRA, OM-VRB, OM-VRC, OM-VRD). Lietadlá typu ATR 72-202 používali aj České aerolinie v počte štyroch kusov (OK-XFA, OK-XFB, OK-XFC, OK-XFD). ČSA svoje lietadlá typu ATR 72 vyradili v júni 2011.
Stredná odborná škola strojnícka (Považská Bystrica)

Stredná odborná škola strojnícka (SOŠs) Považská Bystrica - pokračovateľom úspešného Stredného odborného učilišťa strojárskeho v Považskej Bystrici
Základné informácie.
Riaditeľ(ka):
Súčasnosť.
V školskom roku 2009/2010 sú otvorené nasledovné
Karol X.

Karol X. môže byť:
Stredná odborná škola strojnícka

Stredná odborná škola strojnícka môže byť:
Univerzitná nemocnica Bratislava

Univerzitná nemocnica Bratislava (skr. UNB; do 30. júna 2010 Fakultná nemocnica s poliklinikou Bratislava – skr. FNsP Bratislava) je univerzitná nemocnica v Bratislave. Jej sídlo je v Nemocnici Ružinov, združuje spolu päť samostatných nemocníc v rôznych mestských častiach Bratislavy.
Zahŕňa tieto nemocnice:
De iure je pokračovateľom "Fakultnej nemocnice s poliklinikou Ružinov" (do júna 2003 "Nemocnica s poliklinikou Ružinov"), ktorá 1. januára 2005 dostala názov "Fakultná nemocnica s poliklinikou Bratislava", a ktorej boli súčasne pričlenené iné nemocnice. De facto teda vznikla k 1. januáru 2005 zlúčením nasledujúcich nemocníc:
Zimné olympijské hry 2018

Zimné olympijské hry 2018, oficiálne nazvané ako XXIII. zimné olympijské hry (po francúzsky: "Les XXIIIes Jeux olympiques d'hiver," po kórejsky: 제23회 동계 올림픽, "Je-isipsamhoe Donggye Ollimpik") a taktiež známe ako PyeongChang 2018, boli medzinárodné multi-športové udalosti, ktoré sa konali od 9. do 25. februára 2018 v Pchjongčchangu v Južnej Kórei.
Zoznam športov.
Počas XXIII. Zimných olympijských hier sa súťažilo v 15 zimných športoch v 102 disciplínach:
Kalendár.
Nasledujúci kalendár zobrazuje časové rozdelenie športových disciplín na ZOH 2018. Modré podfarbenie pri športe v daný deň znamená, že v disciplíne sa súťažilo, ale neuskutočnila sa žiadna finálová disciplína. Žlté podfarbenie značí finálové zápolenie v daný deň. Ružové podfarbenie značí exhibičné, nesúťažné predstavenie. Číslo udáva počet finálových disciplín.
Otvárací ceremoniál.
Na otváracom ceremoniáli pochodovali športovci Severnej a Južnej Kórey spolu. Slovenskou vlajkonosičkou bola lyžiarka Veronika Velez-Zuzulová. Olympijský oheň zapálila krasokorčuliarka Kim Ju-na.Na ZOH 2018 sú aj výpravy z krajín: Andorra, Bermudy, Eritrea, Ghana, India, Keňa, Madagaskar, Monako, San Maríno, Tonga a mnohé daľšie exotické krajiny.
Český svět

Český svět bol ilustrovaný fotografický dvojtýždenník, ktorý v rokoch 19041929 patril k spoločenským časopisom. Pred prvou svetovou vojnou to bol najvýznamnejší obrazový časopis v češtine.
Tento magazín prispěl k vývoju reportážnej a novinárskej fotografie. Prispievali do neho okrem Brunera-Dvořáka tiež Vladimír Jindřich Bufka, Bohumil Střemcha a Zikmund Reach.
Rudolf Bruner-Dvořák v rokoch 19041910 patril ku kmeňovým autorom a zverejňoval fotografie zo svojich ciest.
Herman Van Rompuy

Herman Van Rompuy , narodený ako Herman Achille Van Rompuy (* 31. október 1947, Etterbeek, Belgicko) je belgický politik, člen Kresťanskodemokratickej flámskej strany (CD&amp;V). Od 30. decembra 2008 do 25. novembra 2009 bol ministerským predsedom Belgicka, v tejto funkcii nahradil Yvesa Letermea. V minulosti zastával niekoľko ministerských funkcií, bol napríklad ministrom financií.
19. novembra 2009 bol na mimoriadnom summite Európskej únie v Bruseli zvolený na 2,5-ročné funkčné obdobie do novovzniknutej funkcie, ktorú zaviedla Lisabonská zmluva a ktorej oficiálny názov je stály predseda Európskej rady, neoficiálny názov je "prezident Európskej únie". Funkcie sa ujal 1. decembra 2009 a 30. novembra 2014 ju odovzdal Donaldovi Tuskovi. 
Vo funkcii premiéra Belgicka sa okrem zmierňovania dôsledkov hospodárskej krízy snažil upokojiť napätú situáciu medzi valónskou a flámskou časťou Belgicka. Je zástancom reštriktívnej rozpočtovej politiky, odporcom extrémizmu, zástancom federalistického smerovania Európskej únie a odporcom vstupu Turecka do EÚ.
Okrem rodnej flámčiny hovorí aj po francúzsky a anglicky. Napísal niekoľko kníh o ekonómii a politike a píše básne v štýle japonského haiku. Zúčastňuje sa na zasadaniach Bilderbergskej skupiny.
Zdroj.
Boeing 727

Boeing 727 je stredne veľké, trojmotorové, prúdové dopravné lietadlo s jednou uličkou medzi sedadlami (narrow-body design). Po prvýkrát vzlietol v roku 1963 a po dlhú dobu bol najpopulárnejším prúdovým dopravným lietadlom na svete. Celkom bolo vyrobených 1 831 kusov. O titul najpredávanejšieho prúdového dopravného lietadla na svete prišiel až začiatkom 90. rokov, kedy ho prekonal Boeing 737. V auguste 2008 bolo po celom svete v prevádzke ešte 81 Boeingov 727-100 a 419 Boeingov 727-200.
Luna Lovegoodová

Luna Lovegoodová je fiktívna postava zo série Harry Potter. Bola študentkou Rokfortskej strednej školy čarodejníckej a bola zaradená do fakulty Bystrohlav. Prvý krát sa vyskytla v v knihe Harry Potter a Fénixov rád, piatom dieli série.
Mala svetlé vlasy špinavoblonďavej farby, sivé, takmer vždy vypúlené oči, takže vyzerala ako by bola ustavične prekvapená. Veľmi výrazne sa obliekala a na Rokforte mala povesť čudáčky. Verila v existenciu mnohých nepotvrdených čarovných tvorov a iných javov bizarných ešte aj na čarodejnícky svet a na rozličné neoverené a krajne nepravdepodobné teórie. Pôsobila zasnene až neprítomne, neraz rozprávala mimo kontextu. Dôsledkom toho nemala priateľov, spolužiaci ju šikanovali a dávali jej hanlivú prezývku "Šaluna". Veľmi si preto cenila neskôr nadobudnutú priazeň Harryho a jeho kamarátov.
Výskyt v knihách.
Najradšej nosila náhrdelník z korkových zátok a reďkovkové náušnice (vyrobené z dirigovateľných sliviek). Po celý rok chodievala bosá, lebo jej spolužiaci skrývali topánky a neskôr aj oblečenie.
Nemala súrodencov. Jej mama Pandora Lovegoodová zomrela počas experimentovania s kúzlami, keď mala Luna 9 rokov. Dôsledkom tejto tragédie Luna videla testraly, magické tvory, ktoré uvidia len čarodejníci, ktorá videli niekoho umrieť. Odvtedy ju vychovával iba otec, Xenophilius Lovegood, ktorý vydával časopis "Sršeň" s nedôveryhodnou povesťou. Spolu s ním žila neďaleko obce Vydrí Sv. Dráb, v blízkosti Weasleyovcov. 
Na Rokforte chodila o ročník nižšie ako Harry Potter, do triedy s Ginny Weasleyovou. Bola jednou z mála, ktorí uverili Harryho tvrdeniu, že najtemnejší čarodejník, lord Voldemort, sa vrátil. Cez časopis svojho otca pomohla Harrymu zverejniť pravdu o Voldemortovom návrate. Toto číslo časopisu "Sršeň" malo obrovský úspech a rýchlo sa vypredalo, hoci ani po otvorenej výpovedi Harrymu mnohí neverili. 
V piatej knihe sa pridala k Dumbledorovej armáde a bojovala na Ministerstve mágie. Stala sa jednou z najlepších kamarátok Harryho Pottera a Ginny Weasleyovej. Zúčastnila sa Bitky o Oddelenie záhad Ministerstva mágie. V šiestom dieli ju Harry pozval na večierok u Horaca Slughorna. 
V siedmej knihe bola unesená smrťožrútmi a uväznená v sídle Malfoyovcov kvôli vtedajšej disidencii jej otca. Bola väznená spolu s výrobcom prútikov Ollivanderom a raráškom Griphookom. Bola zachránená vďaka Harrymu, Hermione, Ronovi a Dobbymu, s ktorým sa odmiestnila do lastúrového domčeka u Fleur a Billa. Zúčastnila sa boja o Rokfort. Harrymu pomáhala nájsť horcrux a zaviedla ho do Bystrohlavskej klubovne. Bol do nej zamilovaný Neville Longbottom, za ktorého sa však nikdy nevydala. Harry po nej pomenoval svoju dcéru Lily Lunu Potterovú. Hrala ju herečka Evanna Lynch.
Philip Jones Griffiths

Philip Jones Griffiths (* 18. februára 1936 - † 19. marca 2008) bol waleský fotožurnalista známy svojimi fotografiami z Vietnamskej vojny. Bol členom agentúry Magnum Photos.
Život a dielo.
Jones Griffiths sa narodil v Rhuddlane otcovi Jozefovi Griffithovi, ktorý dozeral na miestne prepravné služby v Londýne, Midlande a na škótsku železnicu a matke Catherine Jonesovej, zdravotnej sestre, ktorí mali doma malú kliniku. Vyštudoval farmáciu v Liverpoole a pracoval v Londýne v pobočke firmy Boots v londýnskej ulici Piccadilly ako nočný manažér a súčasne čiastočne pracoval ako fotograf pre "Manchester Guardian". 
Na jeho prvej fotografii bol jeho priateľ, a bola urobená fotoaparátom Brownie.
Jones Griffiths sa nikdy neoženil - hovoril, že je to „buržoázny“ pojem, že on mal iba „významné“ vzťahy, ktoré prežili Fenella Ferrato, Katherine Holden, Donna Ferrato a Heather Holden. On sám zomrel v Londýne na rakovinu 19. marca 2008.
Skoro po Griffithovej smrti napísal novinár John Pilger jeho synovi: „Nikdy som sa nestretol s cudzincom, ktorý sa tak múdro staral o Vietnamcov, o obyčajných ľudí..., ako Philip Jones Griffiths. Bol to najväčší fotograf a jeden z najlepších novinárov môjho života...“
Catherine Ashtonová

Catherine Margaret Ashtonová, "barónka Ashton of Upholland" (; * 20. marec 1956; Upholland, Lancashire) je britská a európska politička, od októbra 2008 do decembra 2009 európska komisárka pre obchod, od 1. decembra 2009 do 1. novembra 2014 vysoká predstaviteľka únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku.
Životopis.
V 80. rokoch 20. storočia bola pokladníčkou ľavicovej nátlakovej organizácie Campaign for Nuclear Disarmament, ktorá bola napojená na komunistickú stranu. Podľa fotografie 1982 z Daily Mail bola súčasťou skupiny aktivistov, ktorá požadovala po vtedajšej premiérke Margaret Thatcherovej odvolanie lodí mieriacich na Falklandské ostrovy, ktoré mali na palube jadrové zbrane.
V roku 1999 bola povýšená na barónku a stala sa doživotnou členkou Snemovne lordov, hornej snemovne britského parlamentu, za Labouristickú stranu. V júni 2001 sa stala námestníčkou ministra školstva a v nasledujúcom roku ministerkou. 28. júna 2007 ju nový britský premiér Gordon Brown vybral za vodcu Snemovne lordov a predsedníčku štátnej rady a uviedol ju do kabinetu, okrem iného aj preto, že v Snemovni lordov vyjednávala o Lisabonskej zmluve a zaoberala sa riešením otázok v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí Európskej únie.
V októbri 2008 sa stala britskou členkou Európskej komisie na poste komisárky pre obchod, kde nahradila Petra Mandelsona.
19. novembra 2009 bola zvolená za prvú vysokú predstaviteľku únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku (ministerku zahraničných vecí EÚ) v histórii. V rámci pozície vysokej predstaviteľky únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku zastávala aj funkciu podpredsedníčky Európskej komisie (Vice President of European Commisssion) a zúčastňovala sa aj na zasadnutiach Európskej rady, kde predsedala Rade pre zahraničné veci (FAC).
Od 9. februára 2010 do novembra 2014 tiež pôsobila ako prvá podpredsedníčka Európskej komisie.
Majstrovstvá sveta vo futbale 1954

Majstrovstvá sveta vo futbale 1954 boli piate majstrovstvá sveta. Konali sa vo Švajčiarsku a to 16. jún - 4. júla. V júli 1946 bolo vybraté Švajčiarsko ako usporiadateľská krajina. Turnaj vyhrala reprezentácia Nemecka keď vo finále zdolali Maďarsko 3-2. Najlepším strelcom sa stal Maďar Sándor Kocsis z 11 gólmi.
Kvalifikácia.
Do kvalifikácie Majstrovstiev sveta roku 1954 vstúpilo celkom 57 tímov, ktoré bojovali celkom o 16 postupových miest na záverečný finálový turnaj. Švajčiarsko, ako hostiteľ majstrovstiev, a Uruguaj, ako obhajca víťazstva z predošlého majstrovstiev sveta, sa kvalifikovali automaticky, a tak o ostatné postupové miesta bojovalo 14 tímov.
Štadióny.
Tento turnaj hostilo šesť miest:
Strelci.
11 gólov
6 gólov
4 góly
3 góly
2 góly
1 gól
Vlastný gól
Stredná odborná škola (Levice, Sv. Michala 36)

Stredná odborná škola Ul. sv. Michala v Leviciach oslávila v roku 2010 125. výročie svojej existencie.
V školskom roku 2009/2010 mala škola 735 študentov a tridsaťdva tried. Po ukončení základnej školy a po splnení prijímacích požiadaviek stanovených školou sa žiaci môžu prihlásiť na štúdium učebných a študijných odborov. Každoročne sa pre žiakov ZŠ otvárajú trojročné učebné odbory ako: automechanik, stolár, inštalatér, maliar, murár, hostinský, predavač, cukrár, kuchár-čašník, kaderník. V štvorročných študijných odboroch sa pre záujemcov otvára študijný odbor kozmetik, obchod a podnikanie. Existuje aj možnosť študovať päťročný študijný odbor hotelová akadémia. 
Predpokladá sa aj so štvorročným študijným odborom operátor stavebnej výroby. Študenti hotelovej akadémie majú možnosť zúčastniť sa zahraničnej stáže v Španielsku. Študenti učebných odborov po absolvovaní trojročného štúdia majú možnosť študovať v nadstavbovom štúdiu a vykonať maturitnú skúšku. Škola je zapojená do mnohých projektov.
Škola ponúka širokú paletu záujmových krúžkov, v rámci ktorých rozvíja kreativitu a zručnosť u študentov. Absolventi majú možnosť získať Medzinárodný certifikát IES.
Auditórium (verejná sieň)

 
Auditórium (z ) je koncertná alebo prenáškova sála alebo len jej hľadisko. 
Kritéria navrhovania.
Čím je priestor väčší, tým je lepšia akustika. Hlavným hodnotiacim kritériom priestorovej akustiky je čas dozvuku (v sekundách).
Keď je doba dozvuku krátka, dochádza k zmiešavaniu hlasov a znižuje sa zrozumiteľnosť. Pri väčšej hĺbke priestoru sa využívajú mikrofóny. Najhorší z hľadiska akustiky je kruhový pôdorys. Je potrebné zamedziť hlukom z pozadia, napríklad od technického zariadenia, z ulice alebo z dopravy. 
V miestnostiach s veľmi nízkymi stropmi vzniká reštauračný efekt. Tento efekt sa vytvára tak, že zvuk odrazený od nízkeho stropu sa zmiešava so zvukom v miestnosti a s hovorenou rečou. Dochádza tak k zmiešavaniu hlasov. 
Problémy sa časovým oneskorením sa riešia pomocou akustického podhľadu alebo obkladu. Oneskorenie sa tak dostane do limitu.
Zadná stena miestnosti by mala byť z akusticky mäkkých materiálov a v miestnosti by sa vždy mali používať iba čalúnené stoličky.
Vhodné rozmery miestnosti.
Ani jeden z rozmerov nemá byť násobok ostatných rozmerov. Malou miestnosťou sa rozumie miestnosť do a veľká miestnosť nad . Dôležitá je šírka miestnosti, šikmá alebo rovná poloha steny, obklad a povrch stien. Dôležité je aj tvarovanie stropu a jeho zakrivenie.
Partička (slovenská televízna relácia)

 
Partička je slovenská televízna relácia, ktorú vysiela TV Markíza od jesene 2009. Je spracovaná podľa celosvetovo úspešnému formátu "„Whose line is it anyway“".
Relácia je založená na improvizácii štyroch hercov. V partičke spravidla účinkujú Petra Polnišová, Lukáš Latinák, Marián Miezga, Juraj Kemka, Róbert Jakab a Roman Pomajbo. V niekoľkých epizódach účinkovali aj Richard Stanke, Monika Hilmerová, Michal Suchánek, Richard Genzer a Kristína Tóthová (v silvestrovskom dieli 2010 si zahrali aj Marián Čekovský, Ady Hajdu, Erika Judínyová, Janko Kuric a skupina Vidiek). Hudobný sprievod zabezpečuje Róbert Hvostaľ.
Princíp relácie spočíva na improvizácii v rôznych hrách. Program sa hrá v divadle L+S od mája 2009.
Zoznam hier.
Každá hra je hraná na určitú tému. Stále sú vymýšľané nové témy.
Leningradskaja (sídlo)

Leningradskaja (rusky "Ленингра́дская") je sídlo v severnej časti Krasnodarského kraja v Rusku. Je administratívnym a najväčším sídlom Leningradského rajónu. Má 38 200 obyvateľov (2002) a je tretím najväčším sídlom vidieckeho typu v Rusku.
Sídlo bolo založené kubánskymi kozákmi v roku 1794 pod názvom Umanskoje ("Уманское"). Tento názov je odvodený od mesta Umaň na Ukrajine, odkiaľ sem boli Kozáci presídlení. V roku 1842 už bola stanicou Umanskaja ("Уманская"). V roku 1913 mala 23 800 obyvateľov, z toho 13 751 kozákov.
20. júna 1934 bola stanica premenovaná na Leningradskuju.
Partička

Partička môže byť:
Max Vladimirovič Aľpert

Max Vladimirovič Aľpert (; * 18. marec 1899, Simferopoľ - † 30. november 1980, Moskva) bol sovietsky novinársky fotograf, jeden z priekopníkov sériovej reportážnej fotografie. Stál pri počiatkoch modernej fotožurnalistiky v dvadsiatych a tridsiatych rokoch v bývalom ZSSR. Spoločne s fotografmi ako boli Arkadij Šajchet, Alexander Rodčenko, Boris Ignatovič, Georgij Petrusov alebo Ivan Šagin sa stali nástrojom programovej, centrálne riadenej a didakticky zameranej propagandy.
Život.
Spolu so svojim bratom študoval fotografiu v Odese (1914). Po občianskej vojne, pracoval ako fotografický korešpondent v "Rabočej gazete" v Moskve. V dvadsiatych rokoch sa stal členom Asociácie fotografov v Moskve. V tridsiatych rokoch pracoval v časopisoch "ZSSR na strojke", kde publikoval asi 50 fotoreportáží. Najvýznamnejšie diela tohoto obdobia boli zrealizované pri výstavbe elektrárne v Magnitogorsku (Magnitka), pri pokladaní Turksiba a pri stavbe Veľkého Ferganského kanála.
Alpert pracoval súčasne v novinách "Pravda", kde robil portréty temer všetkých hlavných sovietskych a radu zahraničných politikov, vojakov, spisovateľov a hráčov. Počas Veľkej vlasteneckej vojny pracoval ako dopisovateľ pre TASS a Sovinformbjuro, Alpert pracoval na bojisku ako v tyle, tak v čelných bojových líniách. Je autorom práce "Kombat", ktorá sa stala symbolom tejto vojny. 
Na konci vojny bol v Prahe a v Berlíne a fotografoval víťaznú prehliadku 24. júna 1945 v Moskve. V povojnových rokch pracoval v rôznych redakciách. Bol hlavným fotografickým korešpondentom tlačovej agentúry "Novosti".
Spoločne s Arkadijom Šajchetom sa stal zakladateľom viaczáberových reportáží. Najznámejšia bola ich práca "Rodina Filippových" – 52 fotografií rozprávalo príbeh robotníka a jeho rodiny. Fotoreportáž bola tiež vytlačená v novinách nemeckých komunistov Arbeiter Illustrierte Zeitung a stretla sa na počiatku 30. rokov s veľkým ohlasom v Nemecku, Česko-Slovensku, i ďalších európskych krajinách. Vedľa významnej spoločenskej úlohy zohrala tiež dôležitú úlohu ako prvé významné dielo, ktoré dokázalo rovnocennosť a veľké potencionálne možnosti viaczáberových reportáží, sérií a fotofejtónov.
Vyznamenania.
Je nositeľom Radu červenej hviezdy, Radu Vlasteneckej vojny II. stupňa, dvomi Radmi červenej zástavy práce a ďalšími medailami. Je zaslúžilým pracovníkom kultúry RSFSR.
Rad jeho prác sa uchováva v zbierke negatívov v Národnom múzeu súčasnej histórie Ruska.
Leningradskaja

Leningradskaja môže byť:
Obdobie Jajoi

Obdobie Jajoi (iné názvy: obdobie jajoi, jajoi, Jajoi, jajojské/jajoiské obdobie, éra Jajoi, jajojská/jajoiská kultúra, kultúra Jajoi; ) je japonské prehistorické obdobie resp. zodpovedajúca archeologická kultúra nasledujúce/-ca po období Džómon a trvajúce približne od roku 900 pred Kr. (staršie sa uvádzalo 500/300 pred Kr.) až do roku 300 po Kr.
Názov obdobia je odvodený od tokijského predmestia Jajoi, kde sa prvýkrát v roku 1884 našla pre túto dobu charakteristická keramika. Japonsko vtedy vstúpilo zároveň do železnej aj bronzovej doby, pretože znalosť spracovania oboch kovov bola sem z kontinentu prinesená súčasne. Vplyv na formovanie novej kultúry mala pokročilejšia čínska kultúra. Tato vyspelá kultúra sa postupne integrovala do menej vyzretej kultúry Japonska, ktorej sa prispôsobila. 
Z Číny boli dovezené nové rastliny (moruša) a vzniklo tu tkáčstvo. Korejský prisťahovalci priniesli spôsoby poľnohospodárstva najmä pestovania ryže. Bol vybudovaný kompletný zavlažovací systém v povodí rieky Abe. 
Jedným z typických kovových výrobkov boli zvony "dótaku" (銅鐸) vyrábané z pomerne tenkého bronzu a bohato zdobené. Najstaršie nájdené "dótaku" pochádzajú z 2. alebo 3. storočia čo zodpovedá koncu obdobia Jajoi. Boli zrejme používané ako symboly moci a pri náboženských rituáloch.
Keramika.
Bola jednoduchšia ako v období Džómon, ale mala dokonalejšie vypracovanie, vypaľovala sa. Keramika bola stále vyrábaná zo stočených povrazcov hliny, ale mohol už byť používaný primitívny kruh. Je známych 5 druhov keramiky.
Typické pre túto kultúru sú džbány s dlhým hrdlom, hlboké misy, hrnce so širokým ústím a nádoby na vysokých nohách. Keramika je často zdobená jednoduchými rytými geometrickými vzormi.
Ľudia kultúry Jajoi už mali pohrebnú keramiku.
Auditórium

Auditórium môže byť:
Partia

Partia alebo parta môže byť:
Partia môže byť:
Parta môže byť:
Jajoi

Jajoi môže byť:
The Sims

The Sims je počítačová hra vyvinutá v štúdiách Maxis a vydaná spoločnosťou Electronic Arts s prvkami nového žánru, ktorý definovala - "simulátoru života". Za hrou stojí dizajnér a vývojár Will Wright známy napríklad vývojom hry SimCity.
K 7. februáru 2005 sa predalo 16 miliónov kópií hry čo ju označuje za najlepšie predávajúcu sa PC hru všetkých čias spolu s jej pokračovaním The Sims 2 na druhom mieste. (13 miliónov)
Close to the Edge

Close To the Edge je piaty album od skupiny Yes, v štýle progresívneho rocku, ktorý bol vydaný v roku 1972. 
V Československu vyšiel oficiálne v roku 1974 pod vydavateľstvom Supraphon s katalógovým číslom 1 13 1019 s upraveným nerozkladacím obalom, kde bol názov albumu prekreslený do češtiny s názvom "Na samém kraji útesu".
Elista

Elista (, - piesčitý) je hlavným mestom Kalmyckej republiky v Rusku. Má 102 700 obyvateľov (2008), asi polovicu tvoria Kalmyci, 45% Rusi.
Dejiny.
V jeseni roku 1865 tu bolo 15 statkov, tento rok sa súčasne považuje za rok založenia mesta. Štatút mesta má Elista od roku 1930. 31. decembra 1942 bolo mesto oslobodené Červenou armádou a približne rok potom bolo obyvateľstvo obvinené s kolaborantstva s Nemcami a stalinským rozhodnutím násilne presídlené do Kazachstanu, na Sibír a do strednej Ázie. V roku 1944 bola Kalmycká socialistická republika zrušená a Elista bola pod názvom "Stepnoj" (rus. "Степной") pridružená ku Stavropoľskému kraju. Znova bola ustanovená v roku 1957 a v tom istom roku sa do nej začali vracať aj pôvodní presídlení obyvatelia a Elista sa postupne stala politickým, administratívnym, ekonomickým a kultúrnym centrom Kalmyckej republiky.
Pamätihodnosti.
Vzhľadom na charakter obyvateľstva sa v meste miešajú dve kultúry: popri pôvodnej kalmyckej tradícií (budhizmus), sa tu nachádzajú ruské pamätníky najmä zo socialistických čias. Centrálne a najväčšie námestie mesta nesie meno V. I. Lenina. V súčasnosti sa tam nachádza komplex "Pagoda 7 dní", fontána "Tri lotosy" a pamätník pripomínajúci šachovú olympiádu, ktorá sa tu konala v roku 1998. Na kopci v severnej časti bol vybudovaný pamätník osloboditeľom mesta (6. gardová tanková brigáda 28. armády) a v parku "Družba" bol vybudovaný komplex na pamiatku padlým hrdinom občianskej a Veľkej vlasteneckej vojny. Na Námestí Gorodovikova zasa stojí pamätník Hrdinovi Sovietskeho zväzu, veliteľovi O. I. Gorodovikovi (1878-1960).
6. júla 1995, na 60. narodeniny Dalajlámu, bola v centre mesta odhalená socha sediaceho Budhu, zhotovená z bieleho uralského mramoru. Dnes je toto miesto významným kultúrnym bodom mesta. V meste sa nachádza aj pamätník venovaný rozprávkárom, ktorí ospevovali tradičný kalmycký epos Džangar, dnes najrozšírenejšie národné dielo Kalmykov. V meste sa tiež nachádza pamätník venovaný odchodu a návratu deportovaných ľudí v rokoch 1943-1957.
Nezmar hnedý

Nezmar hnedý () je druh nezmara bežne sa vyskytujúci v stojatých a pomaly tečúcich vodách mierneho pásma na severnej pologuli. Má veľkú schopnosť regenerácie (obnovy stratenej časti tela). Ich polypy prisadnuté na kameňoch a vodných rastlinách možno nájsť od jari do jesene. Nezmar je hermafrodit. Počas roka sa rozmnožuje nepohlavne (pučaním) a na jeseň pohlavne (splynutím vajíčka a spermie). O podklad je prichytený nožným diskom.
Nezmar má valcovité telo s ústnou dutinou slúžiacou na príjem potravy a zároveň na vyvrhovanie nestrávenej potravy. Živí sa zooplanktónom (napr. dafnie). Okolo ústnej dutiny sa nachádzajú ramená, na ktorých sú pŕhlivé bunky. Telo je zložené z 2 vrstiev buniek. Ochromí alebo usmrtí korisť pomocou pŕhlivých buniek. Meria asi . Na podklad sa prisaje nožným diskom. Pomocou neho a ústneho otvoru sa pohybuje. Na voľnom konci tela má 4 – 6 ramien, ktoré obklopujú ústny otvor. Nezmar dýcha – prijíma kyslík z vody – celým povrchom tela. Vnútorná vrstva vystiela tráviacu dutinu. Nezmar je potravou iných živočíchov (napr. lariev, dospelých a jedincov vodného hmyzu), preto je dôležitou súčasťou vodných potravinových reťazcov.
82nd Academy Awards

82nd Academy Awards (doslova "82. udeľovanie Cien Akadémie") alebo ľudovo 82. udeľovanie Oscarov bola ceremónia, na ktorej boli ocenené najlepšie filmy za rok 2009 a uskutočnila sa 7. marca 2010 v divadle Kodak Theatre v Hollywoode, Los Angeles, Kalifornia. Ceremoniál vysielala v USA stanica ABC. Moderátormi show boli Alec Baldwin a Steve Martin: Martin moderoval Oscarov už po tretíkrát (naposledy počas 73. a 75. udeľovaní) a Baldwin moderoval túto ceremóniu po prvý raz.
Nominanti a víťazi.
Nominovaní na 82nd Academy Awards boli oznámení naživo v utorok 2. februára 2010 o 5:38 PST (14:38 SEČ) v Samuel Goldwyn Theater v Beverly Hills, Kalifornia prezidentom Akadémie filmových umení a vied (AMPAS) Tomom Sherakom. 24. júna 2009 prezident Academy Award Sid Ganis oznámil na tlačovej konferencii v Beverly Hills, že tento rok bude desať nominácií na Najlepší film namiesto piatich.
Western &amp; Southern Financial Group Masters and Women’s Open

Cincinnati Masters je každoročný tenisový turnaj, ktorý sa koná na predmestí amerického mesta Cincinnati v Ohiu. Prvý zápas turnaja bol odohraný 18. septembra 1899 a turnaj je najstarším tenisovým turnajom v USA, ktorý sa koná po celú dobu na rovnakom mieste. Oficiálny sponzorský názov podujatia je v súčasnosti Western &amp; Southern Financial Group Masters and Women’s Open.
Turnaj je súčasťou ATP World Tour Masters 1000 programu turnajov ATP a WTA Premier Tournaments programu turnajov WTA.
Stredná odborná škola polytechnická (Humenné, Štefánikova 20)

Stredná odborná škola polytechnická je stredná odborná škola sídliaca na ulici Štefánikovej 1550/20 v Humennom.
Svoj dnešný názov dostala 1. januára 2008.
Názvy školy sa menili takto:
Štúdium.
Na škole sa študujú nasledujúce odbory:
German Rex

German Rex je mačacie plemeno, jedno zo štyroch plemien rexov, mačiek s kučeravou srsťou. Stavbou tela sa podobá obyčajnej domácej mačke, jej srsť je ale mierne zvlnená.
German Rex je stredne veľká, svalnatá mačka so štíhlymi stredne dlhými nohami. Ich hlava je guľatá, s dobre vyvinutou tvárou a veľkými, otvorenými ušami. Oči tejto mačky sú strednej veľkosti vo farbách súvisiacích s farbou srsti. Jej srsť je krátka a hodvábna, s tendenciou krútiť sa. Fúzy sa tiež krútia. Všetky farby srsti sú povolené. German Rex je veľmi priateľská mačka a rýchlo sa dostane do kontaktu s jej majiteľom. Táto mačka je temperamentná.
Steve Denton

Steve Denton (* 5. september 1956, Kingsville, Texas, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Lepšie výsledky dosahoval vo štvorhre, kde vyhral v roku 1982 grandslamový turnaj US Open. Počas svojej kariéry vyhral 18 turnajov ATP vo štvorhre.
Majstrovstvá sveta vo futbale 1966

Majstrovstvá sveta vo futbale 1966 boli ôsme majstrovstvá sveta. Konali sa v Anglicku od 11. júla - do 30. júla. V auguste 1960 bolo vybraté Anglicko ako usporiadateľská krajina. Turnaj vyhrala reprezentácia Anglicko keď vo finále zdolali Nemecko 4-2. Najlepším strelcom sa stal Portugalčan Eusébio s 9 gólmi.
Kvalifikácia.
Do kvalifikácie Majstrovstiev sveta roku 1966 vstúpilo celkom 74 tímov, ktoré bojovali celkom o 16 postupových miest na záverečný finálový turnaj. Anglicko, ako hostiteľ majstrovstiev, a Brazília, ako obhajca víťazstva z predošlého majstrovstiev sveta, sa kvalifikovali automaticky, a tak o ostatné postupové miesta bojovalo 14 tímov.
Strelci.
9 gólov
6 gólov
4 góly
3 góly 
2 góly 
1 gól
Vlastný gól
Peter Martinček (skladateľ)

Peter Martinček (* 13. november 1962, Bratislava† 14. február 2021) bol slovenský hudobný skladateľ. Od roku 1987 pôsobil ako pedagóg skladby a teoretických predmetov na konzervatóriu v Bratislave, určitý čas prednášal aj na VŠMU – Estetiku hudby a Dejiny hudby 20. storočia. V rokoch 1990 – 1994 bol vedúci kompozično-dirigentského oddelenia konzervatória, kde viedol Súbor pre súčasnú hudbu. Peter Martinček „van Grob“ bol aj členom medzinárodných skladateľských porôt – Roma 1993 – 1994, Wien, Bratislava, Súťaž Slovenských konzervatórií. Angažoval sa pre kultúrne projekty mladých umelcov v EU. Martinčekova hudba sa dnes hrá po celom svete s veľkým úspechom. Jeho skladby odzneli vo viac ako 1000 profesionálnych komorných, orchestrálnych a televíznych predvedeniach v posledných sezónach v Teatro La Fenice, Berlínskej katedrále, Slovenskej filharmónii, Moyzesovej sieni, Mirbachovom paláci, kostoloch v Toronte, Niagara Falls, koncertných halách v USA, Českej filharmónii - Rudolfinum...
Životopis.
Narodil sa v umeleckej rodine. Jeho otec Dušan Martinček bol hudobný skladateľ, matka Magdaléna bola profesorka spevu, strýkovia Martin Martinček svetový fotograf, Miloš Pietor významný režisér, a teta Ester Šimerová-Martinčeková je označovaná za prvú dámu slovenského „výtvarného neba“. Manželka - Jana Martinčeková, syn starší PhDr. Peter Martinček - hudobný vedec, najmladší syn - Matej Martinček - prezývaný "Mett" slovenský moderátor a zabávač
Štúdium.
V rokoch 1978 – 1982 študoval na konzervatóriu v Bratislave skladbu u J. Pospíšila a dirigovanie u A. Vykydala. V rokoch 1982 – 1987 pokračoval v štúdiách na VŠMU v triede národného umelca D. Kardoša. V roku 1986 absolvoval umeleckú stáž na Accademia Musicale Chigiana v Siene u popredného talianskeho skladateľa F. Donatoniho.
Charakteristika tvorby.
Ako skladateľ je známy doma aj vo svete svojou bohatou vokálnou tvorbou (diela "Seltsame Lieder", "Tvár pri tvári", "Žalmové pisne", "Ave Maria"). Jeho opery ("Memento", "Revelation of St. John"), vokálne a komorné diela interpretujú poprední svetoví umelci, ako napríklad Peter Dvorský, Jaroslav Svěcený, Eva Jenisová, Andreas Pistorius, J.B. Pommiere, Hiroshi Oshima, Leoš Svárovský, ale aj domáci umelci (Peter Michalica, Moyzesovo kvarteto, Dagmar a Jozef Zsapka, Jana Martinčeková, Karol Toperczer, Peter Oswald, Jordana Palovičová, Jana Kurucová, Oliver von Dohnányi, Eva Hornyaková, R. Štúr...). Významné sú aj jeho symfónie 3. a 4. vysoko cenené doma aj v zahraničí. Jeho skladby sú dnes žiadané a interpretované po celom svete.
Ocenenia.
Video-opera "Memento", ktorá sa pravidelne vysiela vo svete aj v STV Bratislava (1992, 2006, 2009), získala na festivale v Montreale (Banff) v roku 1991 hlavnú cenu "Rocky Mountaine" z vyše 500 opier z celého sveta. Martinček je nositeľom aj iných významných skladateľských cien doma (dvojnásobný držiteľ "Ceny SHF") a Ceny J. L. Bellu (2015) za 4. symfóniu „"In memoriam M.R.Štefánik"“.
Borut Pahor

Borut Pahor (* 2. november 1963, Postojna, Slovinsko) je slovinský politk, ktorý bol medzi rokmi 2012 a 2022 prezidentom Slovinska a predsedom vlády Slovinska od roku 2008 do roku 2012.
V roku 1987 získal diplom v oblasti politických vied, kde sa zaoberal predovšetkým medzinárodnými vzťahmi. V rokoch 1990-1992 bol členom Parlamentného zhromaždenia Slovinskej republiky, v rokoch 1992-2000 členom Národného zhromaždenia Slovinskej republiky, kde do roku 2004 vykonával funkciu predsedu. V roku 2004 bol zvolený do Európskeho parlamentu.
Od roku 1997 do roku 2012 bol predsedom politickej strany Sociálni demokrati (SD).
21. septembra 2008 zvíťazila jeho strana s ním ako lídrom kandidátky v parlamentných voľbách v Slovinsku. 7. novembra 2008 bol zvolený Národným zhromaždením do úradu premiéra Slovinska. Funkciu premiéra ukončil 10. februára 2012. 
V decembrových parlamentných voľbách získala slovinská sociálna demokracia len 10,5 % hlasov. Na kongrese SD v júni 2012 neobhájil kreslo predsedu strany, nový predseda SD – Igor Lukšič – však o Pahorovi vyhlásil, že tento je zrodený pre úrad prezidenta. V druhom kole prezidentských volieb, 2. decembra 2012 bol Borut Pahor zvolený za prezidenta Slovinska, keď porazil dovtedajšieho prezidenta Danilo Türka, ktorého v závere volebnej kampane podporil tiež niekdajší Pahorov mentor Milan Kučan.
Dňa 23. decembra 2012 prevzal úrad prezidenta. V roku 2017 bol znovuzvolený.
Hanami

Hanami (, dosl. sledovanie kvetov) je tradičný japonský zvyk obdivovania krásy kvitnúcich kvetov. Začiatok tradície Hanami sa datuje spätne cez tisíc rokov. Väčšinou japonských čerešní (櫻Sakura). Približne od polovice januára do mája kvitnú kvety Sakur po celom Japonsku, z juhu na sever. Japonské televízie hlásia "čerešňové predpovede" (桜前線, sakurazensen), v rámci predpovedí počasia. Väčšina Japoncov ich pravidelne sleduje, a podľa aktuálnej predpovede plánuje Hanami, keďže sakury kvitnú len 1 až 2 týždne v roku. V súčasnosti sú hanami, veľké rodinné oslavy v parkoch, počas ktorých Japonci obdivujú kvitnúce sakury.
Spolu s festivalom Hanami sa spájajú aj rozličné kultúrne akcie, napríklad súťaže o najlepšie miesta pod sakurami, tradičný čajový obrad a podobne.
Ajax (informatika)

AJAX ("Asynchronous JavaScript + XML") je súhrnné označenie pre technológie vývoja interaktívnych webových aplikácií, ktoré umožňujú meniť obsah stránok bez potreby ich kompletného znovunačítania zo servera. V porovnaní s klasickými webovými aplikáciami môžu AJAX-ové aplikácie pri vhodnom návrhu poskytovať používateľsky komfortnejšíe prostredie, vyžadujú však použitie moderných webových prehliadačov.
Používané technológie.
AJAX nie je samostatný programovací jazyk ani technológia sama o sebe. Je to kombinácia nasledovných prvkov (nie nevyhnutne všetkých):
Aplikácia technológie AJAX.
Príklad použitia asynchrónnej žiadosti na server metódou "POST".
AjaxJS.js
// Vytvoríme XMLHttpRequest objekt na vykonanie AJAX žiadosti.
if(window.XMLHttpRequest) 
 var xmlhttp = new XMLHttpRequest(); 
else 
 var xmlhttp = new ActiveXObject("MICROSOFT.XMLHTTP");
// Pomocou udalosti onreadystatechange a analýzou stavových kódov (4- žiadosť je vykonaná a odpoveď je pripravená, 200- všetko prebehlo v poriadku) spracujeme asynchrónny dopyt.
xmlhttp.onreadystatechange = function()
 if((xmlhttp.readyState == 4 &amp;&amp; xmlhttp.status == 200))
 var result = xmlhttp.responseText; // Premenná result nadobúda hodnotu dát odoslaných serverom vo forme reťazca.
 console.log(result);
xmlhttp.open('POST','AjaxPHP.php',true); // Definujeme cieľový .php súbor a HTTP metódu (GET alebo POST).
xmlhttp.setRequestHeader('Content-type','application/x-www-form-urlencoded'); // Do AJAX žiadosti pridáme header (iba v prípade metódy POST).'Content-type' reprezentuje typ štruktúry tela dopytu (MIME) a sekundárny parameter určuje formát odosielania dát (name/value pairs).
xmlhttp.send("fname=John&amp;lname=Doe"); // Odošleme dáta serveru.
AjaxPHP.php
// Server spracuje prijaté dáta a odošle ich naspäť do dokumentu.
$fname = $_POST['fname'];
$lname = $_POST['lname'];
 echo 'Hello '.$fname.' '.$lname.'.';
Výsledkom je textový output v konzole:
"Hello John Doe."
Je nutné dodať, že ide iba o príklad. Odoslanie dát serveru, ktorý ich prakticky nepozmenené vráti dokumentu, v praxi nemá veľké využitie. Oveľa častejšie sa technológia AJAX používa na dynamické pozmenenie údajov v databáze.
Základná škola (Púchov, Mládežnícka 1434/16)

Základná škola, Ul. Mládežnícka 1434/16, Púchov vznikla v roku 1980 pri novovznikajúcom sídlisku Sedlište. Je to stredne veľká plnoorganizovaná štátna základná škola s vyučovacím jazykom slovenským. Počas svojej existencie sa škola vyprofilovala ako škola so zameraním na matematiku a prírodovedné predmety.
Najväčší počet žiakov (1 019) školu navštevoval v roku 1988. Od roku 1998 škola patrí medzi školy podporujúce zdravie, významnou akciou v tejto oblasti bolo vybudovanie školskej ekoplochy. Od roku 2000 začala postupná inovácia existujúcich odborných učební – prírodopisu, fyziky, chémie, zemepisu, jazykov a aj vďaka realizovaným projektom boli vybudované počítačové učebne. Pribudol aj športový areál, pripravuje sa rekonštrukcia budovy školy.
Učitelia prvého a druhého stupňa sa systematicky venujú žiakom nielen v rámci výučby ale i v príprave na súťaže a v množstve poobedňajších aktivít. V ostatných rokoch sa škola už trikrát stala držiteľom "Putovného pohára prednostu Krajského školského úradu v Trenčíne za prvé miesto vo vedomostných a umeleckých súťažiach" v kraji.
V súčasnosti už škola disponuje aj triedami ktoré sú vybavené tabletovou technológiou.
Každá trieda má prípojku na internet a taktiež dataprojektor i potrebné premietacie plátno.
Tri počítačové učebne (jedna z nich slúži na výučbu anglického jazyka) sú kompletne vybavené modernými počítačmi.
V školskeho roku 2016/2017 má škola 563 žiakov a je tak populačne aj rozlohovo najväčšia základná škola v Púchovskom okrese.
Astrachán

Astrachán (, tatársky Ästerxan) je mesto na juhu európskej časti Ruskej federácie blízko Kaspického mora. Leží v delte rieky Volgy, 1 270 km juhovýchodne od Moskvy. Astrachán má 510 000 obyvateľov (odhad 2005) a je správnym strediskom Astrachánskej oblasti.
Dejiny.
Stredovek.
Prvá zmienka o meste je od cestovateľov, a to zo začiatku 13. storočia, kedy ešte stálo na pravom brehu Volgy pod názvom "Xacitarxan" [Chadžitarchan], ktorého skomolením sa postupne vyvinula dnešná podoba názvu Astrachán. Dobyvateľ Tamerlán ho počas svojich výbojov roku 1395 vypálil a zničil. Medzi rokmi 1459 a 1556 bolo mesto centrom astrachánskeho chanátu, tatárskeho štátu útočiaceho na Rusov. V roku 1556 bol dobytý Ivanom Hrozným, ktorý nechal roku 1558 postaviť o 12 km po prúde na pahorku nad Volgou, zvanom "Zajačí" alebo "Dlhý vrch", novú pevnosť (kremeľ). Roku 1569 obliehali mesto vojská Osmanskej ríše, ktoré však mesto nedobyli a museli ustúpiť. O rok neskôr sa turecký sultán zriekol svojich práv na mesto, čo pomohlo otvoriť Volgu ruskému obchodu. V rokoch 1588 až 1589 sa zatiaľ drevený astrachánsky kremeľ dočkal prestavby na kamenné opevnenie s ôsmimi vežami; s plochou 11 ha a trojuholníkom hradieb s obvodom 1 544 m, ktoré je ozdobou Astrachánu dodnes. V 18. storočí sa mesto rozvíjalo ako ruská brána do orientu - prichádzali sem obchodníci z Arménska, Perzie a ďalších krajín a usadzovali sa tu.
Moderná doba.
Astrachán bol dejiskom povstaní v rokoch 1670 a 1671, kedy ho držal Stepan Razin a jeho armáda kozákov 17 mesiacov. K ďalšej mestskej vzbure došlo ešte v rokoch 1705 až 1706. V 18. storočí tu vďaka iniciatíve Petra Veľkého bola vybudovaná lodenica a prístav, ktorých účelom bola výstavba loďstva pre prípadný vpád do Perzie. Neskôr mesto získalo významné práva i od Kataríny Veľkej, vďaka čomu mohlo postupne budovať priemysel. Roku 1717 sa stalo centrom gubernie, roku 1719 bolo vypálené Peržanmi, 7. februára 1918 sa tu k moci dostali boľševici. Počas druhej svetovej vojny bolo mesto jedným z hlavných cieľov nemeckej ofenzívy jednak priamo počas operácie Barbarossa v roku 1941, ale aj počas bojov o Stalingrad (1942) bolo nemeckým cieľom dosiahnuť toku Volgy na tomto mieste.
Ekonomika.
Astrachán je centrom rybolovu a lodiarstva, spracováva sa tu ale aj trstina a chemikálie. V okolí mesta sa ťaží zemný plyn.
Ajax

Ajax môže byť:
Bauhaus-Archiv

Bauhaus-Archiv (doslova "Archív Bauhausu") je archív v Múzeu moderného dizajnu v Berlíne. Zaoberá sa výskumom a prezentovaním histórie a vplyvu bauhausu (1919-1933) ako najvýznamnejšej školy architektúry, moderného dizajnu a umenia 20. storočia. Ide o najúplnejšiu zbierku zameranú na dejiny školy vo všetkých aspektoch jej práce. Archív je prístupný verejnosti a je umiestnený v budove, ktorú naprojektoval Walter Gropius, zakladateľ školy.
Kalmyci

 
Kalmyci alebo menej často Kalmykovia (po kalmycky: Хальмгд - Chaľmgd) je západomongolský (ojratský) národ, ktorý migroval z dnešného Mongolska v 16. a najmä 17. storočí. V súčasnosti tvoria väčšinové obyvateľstvo v ruskej autonómnej Kalmyckej republike. Menšie kalmycké komunity žijú aj v USA, Francúzsku, Nemecku, Švajčiarsku a Česku. Hlavná etnická skupina Kalmykov sa nazýva Torguti.
Náboženstvo.
Hoci sa pod vplyvom Ruska z mnohých Kalmykov stali pravoslávni alebo (v časoch ZSSR) ateisti, väčšinovým a zároveň národným náboženstvom Kalmykov zostal budhizmus, ktorý prijali ešte začiatkom 17. storočia a patria k sekte tibetského budhizmu známej ako Gelugpa ("Cesta ctnostnej rehole", resp. "Škola vzornej ctnosti"). Náboženstvo je odvodené od Indickej formy budhizmu - Mahájána. Kedysi praktizovali aj šamanizmus.
Klerici sa vzdelávali buď v stepi, alebo v Tibete. Tí z nich, ktorí absolvovali učenie, boli prijatí do niektorého z Kalmyckých kláštorov, ktoré boli centrami vzdelávania. Veľa kláštorov bolo kočovných, to znamená, že to boli stany, ktoré migrovali spolu s kalmyckým národom. Ojrati vo východnom Kazachstane si tento druh kláštora udržali do dnešných dní a Kalmyci si ich priniesli až k Volge. Okrem stanových mali Ojrati aj kamenné kláštory vo východnom Kazachstane.
Po ukončení vzdelávania malo kalmycké duchovenstvo nielen duchovné, ale aj liečiteľské schopnosti. V spoločnosti mali aj politický vplyv a veľkú úctu požívali medzi bežným obyvateľstvom. Pre bežného kalmyckého človeka bolo často jedinou možnosťou, ako sa stať gramotným, dať sa do kláštora.
Pod priamym či nepriamym kultúrnym, ekonomickým, alebo politickým tlakom cárskej moci sa postupne počet budhistov aj kalmyckých kláštorov zmenšoval. Zatiaľčo začiatkom 19. storočia bolo v okolí Volgy asi 200 kalmyckých kláštorov, pred rokom 1923 to bolo len niečo vyše 60. Ešte horšie to bolo počas éry socializmu, kedy sa politický predstavitelia Sovietskeho zväzu snažili čo najviac eliminovať vplyv kalmyckých lámov na Kalmykov. Režim uplatňoval politiku vytláčania náboženstva a kalmycké kláštory boli ničené, konfiškované, alebo jednoducho zatvárané. Klerici a vyznávači budhizmu boli prenasledovaní, zabíjaní, alebo posielaní do pracovných táborov.
Počas vojny roku 1944 poslala stalinská sovietska vláda všetkých Kalmykov, ktorí odmietli bojovať v armáde, do exilu v Strednej Ázií alebo na Sibíri, obviňujúc ich z kolaborovania s nemeckou armádou. Po rehabilitácií v roku 1957 im bolo dovolené sa vrátiť do Kalmycka, ale pokusy o rehabilitáciu budhizmu a vybudovanie chrámu zostávali nerealizované.
Tento kurz sovietska vláda zmenila až koncom 80. rokov. V roku 1988 bola utvorená prvá budhistická komunita a v roku 1995 bolo v Kalmycku už 21 budhistických chrámov, 17 posvätných miest pre rôzne kresťanské cirkvi a jedna mešita.
27. decembra 2005 bol v hlavnom meste Kalmycka otvorený nový "kurul" (kalmycký chrám), ktorý je najväčším budhistickým chrámom v Európe. Kalmycká vláda chcela postaviť majestátny chrám dúfajúc, že tak vytvorí medzinárodné centrum pre budhistických učencov a študentov z celého sveta.
Dano

Dano môže byť:
Verzatilka

Verzatilka (obchodná značka "Versatil") je mechanická kovová ceruzka s vymeniteľnou tuhou. Bola vytvorená v roku 1950 v továrni Koh-i-noor Hardtmuth v Českých Budějoviciach. Táto patentná ceruzka v dutom obale obsahuje zariadenie, ktoré po stlačení vysunie grafitovú tuhu. Tento mechanizmus umožňuje používanie vymeniteľných túh. Na konci ceruzky sa nachádza hrot, ktorý po vybratí slúži na zaostrovanie tuhy.