burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dvadsaťtisíc míľ pod morom

Dvadsaťtisíc míľ pod morom () je asi najznámejší vedecko-fantastický román Julesa Verna. Názov nám naznačuje bod 20 000 míľ pod hladinou mora, ide však o cestu pod hladinou mora, ktorá je 20 000 míľ dlhá. Preklad názvu je nesprávny, pretože v origináli ide o dvadsať tisíc „lieues“, čo je stará jednotka dĺžky. V románe jednotka zodpovedá francúzskemu metrickému variantu a je dlhá presne 4000 metrov.
Dej.
V devätnástom storočí sa začínajú diať neuveriteľné veci - námorníci vidia morské príšery, poškodila sa aj jedna veľmi dôležitá medzinárodná loď (našťastie sa nepotopila a vďaka jednej nerozlúštiteľnej záhade, na verejnosti sa vyznáva názor, že všetky tieto záhady má na svedomí príšera. To však nie je všetko, keď loď vytiahli, zistilo sa, že diera, ktorú údajne vytvorila príšera má tvar pravidelného trojuholníka. Preto sa Abraham Lincold rozhodol podniknúť výpravu s veľrybárom Nedom, vedcom Arronaxom a pomocníkom Conseilom a ktorá bola nasmerovaná do Tichého oceánu k Japonsku.Ale príšera si nenechala ujsť ani Abraháma Lincolna a tiež doňho narazila. Ned,Conseil a Arronax pri tom náraze spadli z lode do oceánu. Pristáli na "príšere". Po čase zistili, že je to len veľká plechová konštrukcia, ktorú riadi kapitán Nemo.
Kyselina trihydrogenfosforečná

Kyselina trihydrogenfosforečná, niekedy len kyselina fosforečná, H3PO4, je stredne silná, pevná kryštalická látka, trojsýtna kyselina, ktorá pri zvýšenej teplote reaguje s kovmi a ich oxidmi. Vytvára 3 typy solí-dihydrogenfosforečnany s aniónom (H2PO4)-, hydrogenfosforečnany (HPO4)2- a fosforečnany (PO4)3-. Dá sa kúpiť ako 70% vodný roztok. Nemá oxidačné účinky. Existuje aj v sirupovitej konzistencii, pretože je schopná vytvárať vodíkové väzby. Zahrievaním stráca molekuly vody a vznikajú tak polyfosforečné kyseliny HPO3:
Väčšina kovov v nej vytvára na povrchu vrstvičku fosforečnanov.
Príprava.
Pripravuje sa reakciou oxidu fosforečného s vodou alebo rozkladom fosforečnanov kyselinou sírovou.
Fosforečnany.
Fosforečnany alkalických kovov sa najčastejšie pripravujú neutralizáciou kyseliny fosforečnej roztokmi hydroxidov, uhličitanov alkalických kovov. Fosforečnany sú vo vode nerozpustné s výnimkou fosforečnanov alkalických kovov. Nerozpustné fosforečnany možno previesť na rozpustné tak, že zreagujú s kyselinou sírovou na rozpustné dihydrogenfosforečnany. 
Jej soli (najmä s kovmi alkalických zemín) sa využívajú v poľnohospodárstve ako hnojivá. Najznámejší je dihydrogenfosforečnan vápenatý Ca(H2PO4)2, známy pod triviálnym názvom superfosfát, ktorý sa vyrába z nerozpustného Ca3(PO4)2.
Hradlo NOT

Hradlo NOT (angl. "NOT gate" alebo "NOT element") alebo invertor je druh logického digitálneho elektronického obvodu zo skupiny kombinačných obvodov (hradiel).
Funkcia.
Hradlo NOT je jedným zo základných kombinačných logických obvodov, ktorého výstup je negáciou vstupu. 
Prevedenie.
NOT hradlo sa vyrába vo forme integrovaného obvodu, pričom sa obvykle umiestňuje niekoľko NOT hradiel do jedného puzdra, aby sa využili všetky dostupné vývody puzdra. Je tiež súčasťou mnohých iných obvodov, kde plní funkciu invertora logickej úrovne.
Invertor

Invertor môže byť:
Červomory

Červomory () sú podtrieda málo známej skupina extracelulárnych parazitov výtrusníky. Majú spóry rozdelené na 3 časti s troma pólovými bunkami. Viacjadrový je aj amébovitý zárodok. Parazitujú na "Oligochaeta" a "Sipunculidea". Zástupcom tejto podtriedy je napr.: "Tractinomyxon ignotum", parazit červa "Tubifex tubifex".
Schmittov preklápací obvod

Schmittov preklápací obvod (alebo bežnejšie, i keď nespisovne, "Schmittov klopný obvod") je elektronický obvod zo skupiny preklápacích obvodov, kde sa napätie výstupu mení skokovo so zmenou napätia vstupu, pričom zmena výstupu pri náraste napätia vstupu nastane pri väčšom napätí než zmena výstupu pri poklese napätia vstupu. Táto vlastnosť vstupu sa nazýva hysterézia.
Vďaka hysteréze sú tieto obvody imúnne voči superponovanému šumu na vstupe. Používajú sa ako vstupné obvody v prípadoch, keď sa do digitálneho obvodu privádza signál zvonka zariadenia, kde je možnosť, že signál bude zašumený.
Štvorhranky

Štvorhranky () sú jediným radom triedy štvorhranovce (Cubozoa) kmeňa pŕhlivce. Skupina patrila donedávna k vlastným medúzam (Scyphozoa s. lat.) na úrovni radu (Carybdeida). Od ostatných medúz sa však natoľko líšia, že už Matis et al. (1996) naznačujú, že oddelenie tohto taxónu do kategórie samostatnej triedy je potrebné. Sú to vysoko klenuté zvonovité medúzy so zaokrúhlene štvorhranným prierezom tela, majú 4 dlhé ramená. Ich polyp pripomína hydropolyp, len tesne pred oddeľovaním efýr sa mení na strobilu (predpokladá sa, že je to prechodná skupina medzi Hydrozoa a Scyphozoa). Prvočrevo je vakovité, bez radiálnych chodieb. V Stredozemnom mori žije napr. "Carybdea marsupialis". Niektoré tropické druhy sú veľmi jedovaté, ako napr. austrálske druhy "Chiropsalmus quadrumanus" a najmä "Chironex fleckeri". Pri kolízii s nimi sa v dôsledku šoku už utopilo viacero plavcov.
Till Lindemann

Till Lindemann (* 4. január 1963, Lipsko) je nemecký hudobník a básnik, známy predovšetkým ako hlavný spevák v skupine Rammstein.
Život a kariéra.
Till prežil nešťastné detstvo v malej dedinke Wendisch-Rambow s o šesť rokov staršou sestrou a nevlastným otcom, ktorý na ňom uplatňoval veľmi prísnu výchovu. Jeho otec sa volal Werner Lindemann, bol básnik. Jeho matka, Brigitte Lindemann, je spisovateľka. Keď mal 11 rokov, nastúpil do športovej školy v Rostockom športovom klube. Jeho rodičia sa rozviedli, keď mal 12 rokov. V rokoch 1976 – 1979 pretekal v plávaní a mal dokonca aj možnosť zúčastniť sa na ME; plaveckú kariéru ukončil kvôli zdravotným ťažkostiam. Roku 1979 úspešne dokončil školu. Po absolvovaní povedal: „Nikdy som nemal rád športovú školu, ale ako dieťa si nemôžete vyberať.“ 
Jeho prvá práca bola vo firme na spracovanie rašeliny, lenže odtiaľ ho po 3 dňoch vyhodili. Potom pracoval ako tesár, technik v galérii a nakoniec plietol košíky. 
V roku 1985, keď mal 22 rokov, narodila sa mu prvá dcéra Nele. Neskôr sa s jej matkou rozviedol. V roku 1986 začal hrať v skupine First Arsch na bicie. Bola to Schwerinská punková kapela. Vydali jeden album "Saddle up". 
Po roku 1990 sa Till pustil do písania textov, ktoré boli väčšinou založené na slovných obratoch. V roku 1994 vyhrali zápis v Berlíne a mohli si nahrať 4 piesne v profesionálnom štúdiu. Potom sa presťahoval do Berlína. 
Jeho otec zomrel v novembri 1992 na otravu alkoholom. Spopolnili ho v kostole blízko Wendisch-Rambow. Till o ňom neskôr napísal skladbu „Heirate mich“. 
Druhú dcéru Mariu-Louise mal v roku 1993 s Anjou Köseling, jeho formálnou manželkou. Anja zverejnila, že jej Till počas manželstva nadával a dokonca ju aj bil. Údajne odmietal platiť podporu na ich dcéru. Till sa k tomu nikdy nevyjadril. V jednom rozhovore povedal, že od veku 50 rokov bude väčšinu času tráviť so svojimi deťmi. 
Zaujímavosti.
Till Lindemann je kvalifikovaný pyrotechnik. Po incidente na koncerte v Berlíne 27. septembra 1996, kedy zapálená časť kulisy spadla tesne vedľa divákov, si kapela najala profesionálnu jednotku pyrotechnikov, od ktorých sa Till priúča a robí s nimi na koncertných efektoch. Každý člen má špeciálne inštrukcie ako na pódiu používať pyrotechniku. 
Podľa neho bola prvá naozajstná nemecká skupina Kraftwerk. Istý čas mal v ľavom uchu 2 náušnice, ale teraz ich už nenosí. Je ateista.
Poézia.
V roku 2002 zozbieral Gert Hof 54 Tillových básní a vydal ich v zbierke zvanej "Messer" („Nôž“). Básne a fotografie v knihe sú podľa mnohých kritikov rovnako škandalózne ako piesne Rammstein.
Otvorený kolektor

Otvorený kolektor alebo výstup s otvoreným kolektorom (angl. "open collector", skr. "OC") je druh výstupu digitálnych elektronických obvodov, kde výstupný obvod pozostáva len z jedného tranzistora, obvykle NPN alebo NMOS, spínajúceho v čase, keď je výstupom logického obvodu nulové napätie, výstup k zemi (zápornému pólu napájacieho napätia). Kolektor (drain) výstupného tranzistora je napojený priamo na výstupnú nožičku (pin) obvodu. Pri použití tranzistora NMOS je správnejšie použiť výraz "open drain", ktorý však nemá slovenský ekvivalent.
Výhoda:wired-OR.
Otvorený kolektor umožňuje použiť tzv. montážny súčet (wired-OR) viacerých výstupov s otvoreným kolektorom, keď sa jednoducho všetky výstupy vodivo spoja. U dvojčinných výstupov by takéto zapojenie viedlo v prípade, že na na výstupoch sú rôzne logické úrovne, k neprípustému prúdu cez výstupné tranzistory. 
V skutočnosti montážny súčet síce predstavuje funkciu logického súčtu, ale v inverznej logike, t. j. kde nulové napätie predstavuje log.1 a nenulové napätie predstavuje log.0.
Nevýhoda: pullup.
Aby bola definovaná logická úroveň výstupu aj v čase, keď výstupom logického obvodu je nenulové napätie, t. j. keď je výstupný tranzistor vypnutý, je potrebné zapojiť na výstup s otvoreným kolektorom rezistor zapojený voči napájaciemu napätiu, nazývaný "pullup" (z angl. "to pull up" - ťahať nahor). Tento rezistor, spolu s parazitnými kapacitami výstupu, pripojených vstupov a prepojov tvoria RC-člen, ktorého časová konštanta obmedzuje maximálnu pracovnú frekvenciu takéhoto obvodu. Zmenšením odporu pullup rezistora je síce možné zmenšiť časovú konštantu RC člena a tým zvýšiť medznú pracovnú frekvenciu obvodu, avšak toto je obmedzené maximálnou prúdovou zaťažiteľnosťou tranzistora, a tiež sa tým zvyšuje spotreba obvodu.
Zoznam medicínskych článkov/É

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ét.
Éterický olej
Novotvar

Novotvar môže byť:
Tumor

Tumor (lat. tumor) môže byť:
Cambridgeská ekonomická škola

Cambridgeská ekonomická škola alebo cambridgeská národohospodárska škola alebo cambridgeská škola bola škola ekonomického myslenia, ktorej základy položil Alfred Marshall. Bol zakladateľom a zároveň osobnosťou tak výraznou, že ostatní príslušníci tejto školy prevzali spôsob jeho ekonomickej analýzy. Dôležitým znakom školy bola snaha uchovať myšlienky anglických klasikov, napríklad Adama Smitha. Výrazný bol jej záujem o ekonomickú rovnováhu a o ekonomický blahobyt. 
Od lausannskej školy sa odlišovala v chápaní všeobecnej rovnováhy trhov. Cambridgeská škola používala metódu čiastočnej rovnováhy trhu: skúmala dopyt, ponuku a rovnováhu určitého trhu za predpokladu, že na všetkých ostatných trhoch neprichádza k žiadnym zmenám. Tento pohľad bol značne zjednodušený, avšak do dnešných dní pretrval a používa sa v mikroekonómii.
Svetové ocenenie Alberta Einsteina za vedu

Svetové ocenenie Alberta Einsteina za vedu je každoročne udeľovaná cena Svetovým kultúrnym výborom "ako uznanie za vytvorenie stimulov pre vyvíjanie vedy a technologický výskum".
Ocenenie je pomenované po Albertovi Einsteinovi. Zahrňuje diplom, pamätnú medailu a finančnú hotovosť vo výške 10 tisíc amerických dolárov.
Vulkanológia

Vulkanológia je veda, ktorá sa zaoberá vznikom a stavbou vulkánov, javmi ktoré prebiehajú pri sopečnej erupcii a v neposlednom rade aj zložením a vlastnosťami vulkanických produktov (ako sú láva, pyroklasty, utuhnuté sopečné horniny, pemza, atď.). Vedci, ktorí sa zaoberá vulkanológiou sa nazývajú vulkanológovia.
Vulkanologický výskum v sebe zahŕňa jednak prácu v teréne, ako aj laboratórne skúmanie vzoriek (využitím chemických, kryštalografických a iných metód).
Jedna oblasť záujmu vulkanológov sa zameriava na samotné procesy pri vulkanickej erupcii, opis vlastností a zloženia rôznych vulkanických produktov, kým druhá, nemenej dôležitá oblasť, ktorej sa venujú vulkanológovia, je predpovedanie budúcich vulkanických erupcií. Aj keď sa erupcia sopky nedá stanoviť na konkrétny dátum a čas, napriek tomu je to veľká pomoc pri predchádzaní katastrofám a obetiam na ľudských životoch.
Vznik a morfológia vulkánov.
Vulkanická činnosť je spôsobená výstupom roztavenej magmy na zemský povrch. Každý vulkán sa obvykle skladá z tzv. magmatického rezervoáru, ktorá sa nachádza pod sopkou a predstavuje zásobáreň magmy. Táto vystupuje prívodnými komínmi a vylieva sa cez hlavný, alebo vedľajšie (parazitické) krátery na povrch, kde sa nazýva láva. Charakter sopečných erupcií je ovplyvnený zložením magmy a môže byť viac, alebo menej explozívny. Sprievodné znaky erupcie sú emisie plynov, pár a popola, menšie zememtrasenia a pyroklastické prúdy.
Tektonické prostredia vulkánov.
Vulkanická činnosť je spätá s pohybom litosféry po plastickej časti plášťa - astenosfére a vyskytuje sa v nasledovných prostrediach:
Crafoordova cena

Crafoordova cena bola založená v roku 1980 Holgerom Crafoordom, vynálezcom umelej obličky a jeho ženy Anna-Greta Crafoordovej. Toto ocenenie je pod vedením Kráľovskej Švédskej akadémie vied, cieľ ocenenia je odmenenie a podpora základného výskumu vo vedeckých disciplínach ktoré nezahrňuje Nobelova cena. Medzi tieto kategórie patrí matematika, geológia, biológia (spolu s ekológiou a evolúciou) a astronómia.
Každý rok sa odovzdáva iba jedna cena. Finančná odmena je 500 tisíc amerických dolárov a je poskytnutá pre výskum oceneného vedca.
Darwinova medaila

Darwinova medaila je ocenenie udeľované každý párny rok Kráľovskou spoločnosťou biológom alebo manželovi alebo žene biológa. Toto ocenenie je udelené za uznávanú výnimočnú prácu v širokom spektre biológie, v ktorom pracoval samotný Charles Darwin.
Koralovce

Koralovce alebo koraly (lat. Anthozoa) je trieda pŕhlivcov. Sú to jednoduché morské organizmy.
Charakteristika.
Je to početná skupina morských mechúrnikov bez medúzového štádia. Polypy sú prisadnuté, len niektoré majú schopnosť obmedzeného pohybu (Actiniaria). Vnútorná plocha prvočreva je zväčšená septami. Trávenie je na prechode medzi intra– a extracelulárnym, no u väčších solitérnych druhov je už typicky extracelulárne (Actiniarida, Ceriantharida). Väčšina druhov vytvára agregácie, ktoré vznikajú nepohlavným delením. Vlastné koraly majú tielko ukryté v schránke, niektoré majú okrem toho ešte aj spikulárny pseudoendoskelet, ktorý vzniká z mezogley a kopíruje priehradky prvočreva. Tieto spevňujúce štruktúry sú tvorené CaCO3 alebo rohovitou organickou látkou koralínom zo skupiny albuminoidov. Aktínie nemajú schránku, len pevnejšiu pokožku. Žijú výlučne v mori, niektoré sú významné pri tvorbe hornín.
Systematika.
trieda koralovce (Anthozoa):
Osemlúčovky

Osemlúčovky alebo osemlúčové koraly (lat. Octocoral(l)ia, Octocorallae, Alcyonaria) je podtrieda koralovcov. Počet sept i ramien (často rozvetvených) je násobkom ôsmich. Okrem mohutnej schránky majú aj spikulárny pseudoendoskelet, tvoria agregácie. 
Systematika.
podtrieda osemlúčovky (Octocoralia):
Perovníky

Perovníky (lat. Pennatularida, Pennatulacea) sú rad osemlúčových koralovcov. Ich agregácie pripomínajú vtáčie perá. Oporou „pera“ je zvápenatelá os. Nie sú pevne prirastené k podkladu, iba zasadené do dna. Zástupcom radu je napr. "Pennatula rubra".
Systematika.
rad perovníky (Pennatularida):
Vejárovníky

Vejárovníky (lat. Gorgonarida, Gorgonacea) sú rad osemlúčových koralovcov. 
Sú to stromovité a vejárovité koraly s dobre vyvinutým pseudoendoskeletom – vápenaté spikuly sú stmelené organickou látkou gorgonínom. K zástupcom patrí napr.: Venušin vejár ("Rhipidogorgia flagellum"), koral červený ("Corallium rubrum"), žije v Stredozemnom mori a občas sa používa v šperkovníctve.
Systematika.
rad vejárovníky (Gorgonarida):
Mojžišove pramene

Mojžišove pramene () sú pramene vody, ktoré zaujímavo vytekajú zo skalnej steny na východnom svahu južného vrcholu Stien v Krivánskej Fatre. 
Mojžišove pramene svojou vodou napájajú Šútovský potok a Šútovský vodopád. Je to niekoľko prameňov, ktoré spolu vytekajú zo skalnej stienky a pripomínajú biblické Mojžišovo udretie palicou do skaly, pri ktorom z nej vytryskla voda. K Mojžišovým prameňom sa dá dostať z obce Šútovo, ako aj z hrebeňa Krivánskej Malej Fatry.
Daniel Kahneman

Daniel Kahneman (* 5. marec 1934, Tel Aviv, Britský mandát Palestína† 27. marec 2024) bol izraelsko-americký psychológ, ktorý pôsobil ako profesor na Princentonskej univerzite. Bol nositeľom Ceny Švédskej ríšskej banky za ekonomické vedy na pamiatku Alfreda Nobela za rok 2002 za prínos v oblasti integrovania poznatkov z psychologického výskumu do ekonomických vied, a to najmä poznatkov o ľudskom úsudku a rozhodovania za neistoty. Spolu s Tverskym poukázali na to, že model racionálneho rozhodovania formulovaného Morgesternom je potrebné považovať za normatívny. Ako alternatívu k nemu nastolili deskriptívnu teóriu známu pod názvom prospektová teória (). Je založená na niekoľkých charakteristikách pozorovaných v praxi, ktoré popierajú racionalitu v rozhodovaní.
Kahneman zomrel 27. marca 2024 na neuvedenom mieste.
Herbert Simon

Herbert Alexander Simon (* 15. jún 1916, Milwaukee, Wisconsin, USA – † 9. február 2001, Pittsburgh, Pensylvánia) bol americký vedec, ktorý sa zaoberal počítačovou vedou, kognitívnou psychológiou, ekonomikou a filozofiou. Položil základy rozhodovacieho prístupu k manažmentu, ktorý považuje rozhodovanie za podstatnú časť riadenia.
Spoločne s Cyertom a Marchom prišli v päťdesiatych až šesťdesiatych rokoch 20. storočia s kritikou teórie racionálneho rozhodovania. (Neskôr na nich nadviazali aj Kahneman a Tversky). Ako uvádza Simon vo viacerých svojich publikáciách, objektívne racionálne rozhodovania je nereálne, pretože kladie prehnané požiadavky na kognitívne schopnosti rozhodovateľa. Rozhodovanie je determinované predpokladmi subjektu rozhodovania – schopnosti, vedomosti, osobné ciele a záujmy, okamžitým stavom- psychologickým rozpoložením, náladou a objektívnymi podmienkami materiálnej aj nemateriálnej povahy.
V roku 1975 dostal spolu s Allenom Newellom Turingovu cenu za prínos v oblasti umelej inteligencie a kognitívnej psychológie. Je tiež nositeľom Ceny Švédskej ríšskej banky za ekonomické vedy na pamiatku Alfreda Nobela, ktorú dostal v roku 1978.
Veľryba grónska

Veľryba grónska () je druh veľryby.
Dorastá do dĺžky 1419 metrov a hmotnosti 5080 ton. Vyskytuje sa v arktických a subarktických vodách, obýva otvorené moria a oceány v polárnych oblastiach. Populácia nie je presne známa, odhaduje sa viac ako 10 000 jedincov.
Dvojčinný výstup

Dvojčinný výstup (angl. "push-pull output", tiež "totem-pole output") je typ výstupu digitálneho elektronického obvodu, ktorý je tvorený dvojicou tranzistorov, z ktorých jeden predstavuje spínač voči napájaciemu napätiu a druhý spínač voči zemi. Bod, v ktorom sú tranzistory spojené, predstavuje samotný výstup obvodu. 
Obvod budiaci tranzistory je zapojený tak, že v ustálenom stave je otvorený vždy len jeden z tranzistorov, čím je definovaná logické úroveň výstupu. V sérii s tranzistormi bývajú niekedy zapojené ďalšie ochranné aj funkčné prvky (rezistor, dióda).
Oproti výstupu s otvoreným kolektorom, dvojčinný výstup je aktívnym zdrojom prúdu v obidvoch logických stavoch, takže nevyžadujú pullup rezistor a majú vysokú medznú pracovnú frekvenciu.
TTL.
Dvojčinný výstup u TTL obvodov je konštruovaný z dvoch NPN tranzistorov (TTL technológia sa vyhýba použitiu PNP tranzistorov), a teda mu predchádza stupeň, ktorý zabezpečuje budenie tranzistorov s opačnou polaritou. Typicky je v kladnej vetve zapojená ešte dióda a ochranný rezistor, takže výstupný stupeň nie je symetrický. Prúdová zaťažiteľnosť zápornej vetvy je väčšia, napr. u rodiny 74LS00 je typický výstupný prúd kladnej vetvy -400uA, a typický výstupný prúd zápornej vetvy je 8mA. Toto je konzistentné s typickými vstupnými prúdmi TTL obvodov, ktoré sú tiež rôzne v log.0 a log.1, takže logický zisk je v oboch logických úrovniach rovnaký. Pri záťaži iného druhu však je nutné s touto asymetriou počítať (napr. pri kapacitnej záťaži sú časové konštanty nábežnej a dobežnej hrany signálu rozdielne.)
CMOS.
U CMOS obvodov je výstupný obvod tvorený komplementárnou dvojicou výkonových tranzistorov PMOS/NMOS v základnom zapojení CMOS invertora, t. j. nevyžaduje invertujúci budiaci stupeň. Výstup býva konštruovaný ako symetrický, t. j. výstupný prúd je rovnaký v obidvoch polaritách, napr. u rodiny 74HC00 je typický výstupný prúd ±25mA až ±35mA.
Princ Metuzalém

Princ Metuzalém (Prinz Methusalem) je opereta, ktorú skomponoval Johann Strauss ml.. Premiéra sa konala 3. januára 1877 v Carl Theater vo Viedni. Francúzsky orginál libreta napísal Victor Wilder a Arnold Delacourt, do nemčiny preložil a upravil Karl Treuman. Opereta vznikla na podnet Franza Jaunera, riaditeľa Carl Theater, ktorý chcel Straussa získať pre svoje divadlo. Snažil sa nájsť francúzske libreto, ktoré by sa podobalo na úspešné a kvalitné libreto operety Netopier. To sa mu však vôbec nepodarilo. Libreto sa Netopierovi nepodobalo ani svojim príbehom, ani svojou kvalitou. Opereta priniesla (na Straussove pomery) len mierny úspech.
Obsah.
Obsah operety sa točí okolo svadby Pulcinelly, dcéry kniežaťa z Trocadera s princom Metazalémom z Ricaracu. Počas svadby príde správa, že v Ricaracu vypukla revolúcia a Metuzalémov otec bol zbavený vlády. Z toho dôvodu už knieža z Trocadera nemá záujem vydať svoju dcéru za Metuzaléma a merejná mienka ľuda sa tiež obráti proti tomuto manželstvu. Na druhý deň ráno sa ale situácia dramaticky zmení. Revolúcia v Ricaracu bola potlačená, zato vypukla nová v Trocaderu. Zabrániť revolúcii dokáže teraz už len Metuzalém a je úspešný. Získa si svoju manželku a vládu nad oboma krajinami.
Hra na slepú babu

Hra na slepú babu (Blindekuh) je opereta, ktorú skomponoval Johann Strauss ml.. Premiéra sa konala 18. decembra 1878 v Theater an der Wien. Libreto, ktoré napísal Rudolf Kneisl, riaditeľ potulného divadla, je vôbec najslabším Straussovým libretom. V tomto smere sa naplno prejavil Straussov „antitalent“ pre hľadanie a posudzovanie operetných libriet. Také slabé libreto mohlo len ťažko inšpirovať ku kvalitnému skladateľskému výkonu, preto je aj hudba operety len priemerná. K tým lepším častiam patrí snáď len predohra a valčíkové motívy vydané v orchestrálnej podobe ako valčík "Kennst du Mich?" op. 381.
Opereta nebola úspešná, dosiahla iba 16 predstavení. Hrala sa aj v zahraničí, ale nikde sa neudržala dlho v repertoári. 
Obsah.
Statkár Scholle sa chce vymaniť zo svojich dlhov a preto sa rozhodne vydať dcéru Betsy za svojho bohatého synovca z Ameriky. Betsy s tým samozrejme nesúhlasí, ona už nosí vo svojom srdci iného. Nakoniec však vysvitne, že jej milý a synovec z Ameriky je jedna a tá istá osoba. Svadbe už potom nič nestojí v ceste.
Slon ázijský indický

Slon ázijský indický alebo slon indický ("Elephas maximus indicus") je poddruh slona ázijského.
Opis.
Rozmery.
Slon indický váži 2,6 – 5 ton. V délce měří 5,5 –  a do výšky 2,5 až . Jeho chvost meria 1,2 až . Slon indický má uši veľké až .
Vonkajšia stavba tela slona indického.
Telo slona indického sa delí na 5 častí: hlavu, trup, dve predné a dve zadné končatiny a chvost. Pre slona je typické, že má na hlave kly, dlhé uši a obrovský chobot. Najviditelnejšie znaky s rozdielmi slona afrického a slona indického sú na hlave. Slon indický má menšie uši ako slon africký, kly majú iba samce a na chobote majú iba jeden, prstík. Na chobote má slon prstíky, ktoré mu slúžia pri oberaní, uchupovaní potravy, umývaní a pití. Slony majú veľmi dobre vyvinutý sluch, už len preto, že majú veľké uši a dokážu počuť zvuk na vzdialenosť až . Kly, malé alebo obrovské, môžu mať pri tomto druhu iba samce, niekedy ich majú aj samice, ale len veľmi malé. Na hlave má dva vyrástky, ktoré vyzerajú ako kopce. Slon indický má veľmi malé ústa, ale obrovský apetít. V ústach má obrovské stoličky, čo naznačuje, že slon indický má k mamutovi srstnatému bližšie ako iné druhy slonov. Jedna stolička môže merať až . Ak by slon indický stratil zub alebo by sa mu skazil, nemohol by jesť a zomrel by od hladu. Trup slona indického je dlhý a mohutný. Má štyri končatiny, na ktorých má po štyroch prstoch. Končatiny slona sú veľké a obrovské, aby sa mohol predierať . 
Vnútorná stavba tela slona indického.
Vnútorná stavba tela sa skladá z 5 častí: z kostry, svalov, tráviacej sústavy, dýchacej sústavy a vylučovacej sústavy. Slony majú obrovské telo a to svedčí aj o veľkosti kostry. Slon indický má obrovskú lebku. Z lebky mu vybiehajú von kly. Kly, rovnako ako aj stoličky, sú kosti. Jeho sánka je značne väčšia ako čeľusť. Čeľusť je tvorená hornou sánkou a dolnou sánkou. Na hornej strane lebky má slon indický vyvýšeninu, ktorá tvorí dva kopčeky na hornej strane hlavy. Krk tvorí niekoľko veľkých stavcov. Lopatky tvoria hornú časť jeho predných končatín. Slon indický má menšiu stehnovú kosť na predných končatinách ako na zadných, ale hrúbka zadnej končatiny je menšia ako hrúbka stehnovej kosti na prednej. Hrudný kôš tvorí 21 rebier. Slon indický má 100 000 svalov, čo zaisťuje veľmi vysokú úroveň kontroly a sily.
Sloní kel.
Slony používají kly na bitky o samice. Slon sa o ne dobre stará, čísti a leští ich o kôru stromu alebo v zemi vyhľadáva soľ, ktorá mu kly spevňuje.
Výskyt.
Slon indický obýva Áziu, a to štáty: India, Nepál, Bangladéš, Bhután, Barma, Thajsko, Malajský polostrov, Vietnam, Kambodža, Laos a Čína. 
Biotop.
Slon indický žije na pasienkoch, v listnatých, ihličnatých a stále zelených lesoch. 
Potrava.
Slon indický je bylinožravý. Živí sa 112 druhmi rôznych rastlín: tráva, vysoká tráva, palma, trstina, "alcea setosa", kôrou "Acacia polyacantha", bambus, drevo, datľovníky, "Careym arborea".
NGC 2301

NGC 2301 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. decembra 1786. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6.
Je vďačným pozorovacím objektom pre dobrý poľný ďalekohľad. Nachádza sa v nej okolo 60 hviezd jasnosti 8 magnitúd v tesnej blízkosti.
NGC 2302

NGC 2302 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,9.
NGC 2303

NGC 2303 je galaxia v súhvezdí Povozník, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 24. novembra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 2304

NGC 2304 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 30. decembra 1783.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10.
NGC 2305

NGC 2305 je galaxia v súhvezdí Lietajúca ryba, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
NGC 2306

NGC 2306 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. februára 1786.
NGC 2307

NGC 2307 je galaxia v súhvezdí Lietajúca ryba, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 2308

NGC 2308 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 13. januára 1872.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 2309

NGC 2309 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,5.
NGC 2310

NGC 2310 je galaxia v súhvezdí Korma, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
NGC 2311

NGC 2311 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. novembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,6.
NGC 2312

NGC 2312 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. januára 1828.
NGC 2313

NGC 2313 je tmavá hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 4. januára 1862.
NGC 2314

NGC 2314 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 1. augusta 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 2315

NGC 2315 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. februára 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 2316

NGC 2316 je reflexná hmlovina a emisná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. marca 1785.
NGC 2317

NGC 2317 je reflexná hmlovina a emisná hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 20. februára 1851.
NGC 2318

NGC 2318 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. februára 1785.
NGC 2319

NGC 2319 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 18. decembra 1783.
NGC 2320

NGC 2320 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. decembra 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
NGC 2321

NGC 2321 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 18. decembra 1849.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 2322

NGC 2322 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. decembra 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 2324

NGC 2324 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. decembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,4.
NGC 2325

NGC 2325 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. februára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11.
NGC 2326

NGC 2326 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. februára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 2327

NGC 2327 je emisná hmlovina v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. januára 1785.
NGC 2328

NGC 2328 je galaxia v súhvezdí Korma, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
NGC 2329

NGC 2329 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. februára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2330

NGC 2330 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 2. januára 1851.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,8.
NGC 2331

NGC 2331 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,5.
NGC 2332

NGC 2332 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. decembra 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 2333

NGC 2333 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. februára 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2334

NGC 2334 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 2. januára 1851.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 2335

NGC 2335 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,2.
NGC 2336

NGC 2336 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel v roku 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,3.
NGC 2337

NGC 2337 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 17. januára 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
NGC 2338

NGC 2338 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 19. januára 1828.
NGC 2339

NGC 2339 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 22. februára 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
NGC 2340

NGC 2340 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. februára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 2341

NGC 2341 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. novembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 2342

NGC 2342 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. novembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2343

NGC 2343 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,7.
NGC 2344

NGC 2344 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 24. novembra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 2345

NGC 2345 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 14. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,7.
NGC 2346

NGC 2346 je planetárna hmlovina v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. marca 1790. Nazýva sa tiež "Motýlia hmlovina". Meno dostala podľa charakteristického tvaru tvoreného prachom a plynom.
V strede tejto bipolárnej hmloviny je pár tesných hviezd obiehajúcich jedna druhú každých šestnásť dní. Pred miliónmi rokov boli hviezdy ďalej od seba. Hmotnejšia hviezda sa potom v ďalšom štádiu vývoja rozpínala. Keď sa hmota dostala k druhej zložke, spôsobila, že obe hviezdy sa špirálovito priblížili a odvrhli prstence plynu. To sa stalo asi pred 1 200 rokmi. Neskôr, keď sa odkrylo jadro hmotnejšej hviezdy, bývalého červeného obra, vynorili sa bubliny horúceho plynu. Prúdy plynov vystrekujú zo stredu do opačných smerov rýchlosťou vyše 300 km/s. Motýlia hmlovina sa nachádza vo vzdialenosti 2 100 svetelných rokov.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 2347

NGC 2347 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. novembra 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
NGC 2348

NGC 2348 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Lietajúca ryba, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. januára 1835.
NGC 2349

NGC 2349 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavila nemecká astronómka Caroline Herschelová v roku 1783.
NGC 2350

NGC 2350 je galaxia v súhvezdí Malý pes, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 18. januára 1874.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2351

NGC 2351 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. marca 1828.
NGC 2352

NGC 2352 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. marca 1785.
NGC 2353

NGC 2353 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,1.
NGC 2354

NGC 2354 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,5.
NGC 2355

NGC 2355 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,7.
NGC 2356

NGC 2356 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,7.
NGC 2357

NGC 2357 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 6. februára 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 2358

NGC 2358 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. decembra 1785.
Hmlovina Thorova prilba

Thorova prilba (katalógové označenie NGC 2359) je emisná hmlovina v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. januára 1785. Má tvar bubliny s priemerom asi 30 svetelných rokov. Bublinu nafúkol energetický hviezdny vietor hviezdy zo zriedkavej skupiny Wolf-Rayetovych hviezd. Zložitejšie štruktúry v hmlovine vznikli pravdepodobne interakciou s okolitým molekulárnym mračnom. Hmlovina sa nachádza vo vzdialenosti 15 000 svetelných rokov.
NGC 2360

NGC 2360 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavila nemecká astronómka Caroline Herschelová 26. februára 1783. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,2. Jej najjasnejšie hviezdy dosahujú asi 9. magnitúdu. Ďalších približne 50 hviezd má jasnosť do 12. magnitúdy.
NGC 2362

NGC 2362 je otvorená hviezdokopa s hmlovinou v súhvezdí Veľký pes. Objavil ju Giovanni Battista Hodierna v roku 1654. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 3,8.
Jej najjasnejšiu hviezdu τ CMa s magnitúdou 4,5 objavíme aj voľným okom. Tento modrý nadobor sa nachádza takmer v strede kopy. Je to vizuálna trojhviezda so spoločníkom 10. magnitúdy vo vzdialenosti 8,2“ a 11. magnitúdy vo vzdialenosti 14,5“. Týchto spoločníkov možno nájsť ďalekohľadom s 10 cm objektívom. Hlavná zložka má ešte dvoch spektroskopických sprievodcov. 
τ CMa svojou jasnosťou v hviezdokope výrazne vyniká, lebo najjasnejšie hviezdy hneď po nej dosahujú 6. až 7. magnitúdu. Celkový počet hviezd v kope je okolo 40. Na jej pozorovanie potrebujeme poľný alebo astronomický ďalekohľad s aspoň 5 cm objektívom. 
NGC 2362 patrí medzi najmladšie známe hviezdokopy, čo sa usudzuje podľa pomerne veľkej jasnosti jej hviezd. Jej vek sa odhaduje asi na 1 milión rokov podobne ako u známej dvojitej hviezdokopy v Perzeovi. 
Blízko je aj zákrytová premenná hviezda UW Canis Maioris.
NGC 2363

NGC 2363 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil anglický astronóm Ralph Copeland 9. marca 1874.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,9.
NGC 2364

NGC 2364 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. januára 1831.
NGC 2365

NGC 2365 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. novembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2366

NGC 2366 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. decembra 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
NGC 2367

NGC 2367 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. novembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,9.
NGC 2368

NGC 2368 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 9. marca 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
NGC 2369

NGC 2369 je galaxia v súhvezdí Kýl, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 26. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 2370

NGC 2370 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. novembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 2371

NGC 2371 je planetárna hmlovina v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
NGC 2372

NGC 2372 je planetárna hmlovina v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
NGC 2373

NGC 2373 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 20. februára 1849.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 2374

NGC 2374 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8, veľkosť 19´.
Obsahuje najmenej dvadsať hviezd so zdanlivou hviezdnou veľkosťou väčšou ako 14 m. Pri niekoľkých ďalších hviezdach nie je isté, či sú súčasťou otvorenej hviezdokopy NGC 2374.
Ryolit

Ryolit je felzická sopečná vyvretá hornina. Svojim zložením je ekvivalentná granitu. 
Predterciérne ryolyty sú v staršej literatúre označované ako "paleoryolit" alebo "kremenný porfýr". Ryolit z oblasti Liparských ostrovov sa často označuje ako "liparit". Termín ryolit zaviedol roku 1861 F. von Richthofen podľa gréckeho výrazu "rheo" - tiecť.
Vlastnosti.
Ryolit býva prevažne svetlej, najčastejšie sivej alebo ružovej farby. Zvetraný nadobúda odtiene červenej. Často býva porézny, alebo s fluidálnou textúrou, ktorá naznačuje, že hornina predtým tiekla. Ryolitová láva má vysokú viskozitu, preto tvorí väčšinou iba krátke lávové prúdy alebo dómy a ignimbrity.
Minerálne zloženie.
Má porfyrickú štruktúru s veľmi vysoký obsahom SiO2 (&gt; 70 %). Minerálne zloženie tvoria kremeň, alkalické živce a plagioklasy. Akcesóriami sú biotit a pyroxény. V póroch býva často tridymit a cristobalit.
Ryolitová magma je značne viskózna, s teplotou okolo 700 až 850 °C. Vyskytuje sa vo forme rôznych brekcií, dajok a nekov. Láva často kryštalizuje vo forme rôznych vulkanických skiel, bez prítomnosti voľným okom pozorovateľných výrastlíc minerálov.
Ryolit, prípadne menej kyslé horniny - dacit, ryodacit (horniny s menším obsahom SiO2), sa často vyskytuje ako produkt vulkanickej činnosti, prebiehajúcej na konvergentných okrajoch litosférických platní.
Alkalický ryolit s výrastlicami anortoklasu sa označuje ako pantellerit. Comendit je iný typ alkalického ryolitu s obsahom amfibolu a pyroxénu. Ryolitu sú svojim zložením blízke niektoré vulkanické sklá, napr. obsidián, pemza, smolek aj perlit.
Výskyt.
Na Slovensku sa ryolity vyskytujú hlavne v regióne stredoslovenských neovulkanitov, vznikali vo finálnej fáze vulkanickej činnosti - jastrabská formácia. Najvýznamnejšie lokality v Štiavnických vrchoch sú Stará Kremnička a Hliník nad Hronom, v Pohronskom Inovci to je Nová Baňa a Žarnovica. Ryolity sú známe i zo Zemplínskych vrchov.
Telesá peleozoických ryolitov sú známe z obalovej jednotky tatrika na severe Považského Inovca, kde tvoria súčasť seleckého súvrstvia a je na ne viazané uránové zrudnenie. Veľké teleso ryolitov vrchnopermského veku sa tiež nachádza na báze muránskeho príkrovu v oblasti východne od Telgártu. Tu je v ňom vyrazený aj Telgártsky tunel.
Použitie.
Ryolit má široké použitie, hlavne na hrubé kamenárske výrobky, pemza do ľahčených stavebných hmôt, perlity na výrobu expandovaného perlitu (tepelné a zvukové izolácie, agroperlit).
NGC 2375

NGC 2375 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 20. februára 1849.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 2376

NGC 2376 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. novembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
NGC 2377

NGC 2377 je galaxia v súhvezdí Jednorožec, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 19. januára 1874.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 2378

NGC 2378 je dvojhviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 8. februára 1878.
NGC 2379

NGC 2379 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. marca 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2380

NGC 2380 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. februára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
NGC 2381

NGC 2381 je galaxia v súhvezdí Kýl, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 26. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2382

NGC 2382 je galaxia v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. februára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,3.
NGC 2383

NGC 2383 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,4.
NGC 2384

NGC 2384 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Veľký pes, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,4.
NGC 2385

NGC 2385 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. februára 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
NGC 2386

NGC 2386 je dvojhviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil írsky astronóm Lawrence Parsons 1. januára 1876.
NGC 2387

NGC 2387 je galaxia v súhvezdí Povozník, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
NGC 2388

NGC 2388 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. februára 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 2389

NGC 2389 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. februára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2390

NGC 2390 je hviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil írsky astronóm Robert Stawell Ball 10. decembra 1866.
NGC 2391

NGC 2391 je hviezda v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil írsky astronóm Robert Stawell Ball 10. decembra 1866.
Eskimák (hmlovina)

Eskimák alebo Klaun alebo NGC 2392 je planetárna hmlovina v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. januára 1787. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,1.
Možno ju pozorovať východne od hviezdy Wasat. Vo väčšom amatérskom ďalekohľade sa javí ako modrozelený kotúčik 8. až 9. magnitúdy veľkosti disku Jupitera. Jej skutočnú krásu však odhalia až snímky s dlhou expozičnou dobou, preto je obľúbeným objektom astrofotografov. Leží takmer presne medzi hviezdami kappa a lambda Geminorum.
Skladá sa z vnútornej hmloviny a vonkajšieho hala. Z nášho pohľadu pripomína hlavu človeka, ktorá je obklopená kožušinovou kapucňou. Túto kapucňu v skutočnosti tvoria neobyčajné, celé svetelné roky dlhé oranžové vlákna. Materiál vlákien sa pohybuje smerom od hviezdy rýchlosťou až 120 000 km/h. Jedným z vysvetlení ich vzniku je, že vznikli pri náraze rýchleho prúdu z centrálnej hviezdy na pomalšie sa pohybujúci, skôr vyvrhnutý materiál. Vnútorné husté prstence boli vyvrhnuté silným vetrom častíc z centrálnej hviezdy 10. magnitúdy, ktorá má povrchovú teplotu až 40 000 °C. Jej spektrálny typ je O7f. Materiál vnútornej hmloviny bol vyvrhnutý z centrálnej hviezdy v dvoch eliptických lalokoch približne 10 000 rokov predtým, ako hviezda získala súčasnú podobu. Každý lalok je dlhý približne jeden svetelný rok, má šírku pol svetelného roka a obsahuje vlákna hustejšej látky. Podľa astronómov to, čo dnes vidíme ako „tvár“ hmloviny, vytvorili vyvrhnuté prstence materiálu okolo rovníka hviezdy vyvrhnuté v čase, keď hviezda bola vo fáze červeného obra. Hmlovina je od nás vzdialená 3 830 až 5000 ly a približuje sa k nám rýchlosťou 75 km/s.
NGC 2393

NGC 2393 je galaxia v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 7. februára 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 2394

NGC 2394 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Malý pes, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. decembra 1785.
NGC 2395

NGC 2395 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Blíženci, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8.
NGC 2396

NGC 2396 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,4.