burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı

Astrofyzikálne observatórium v Şamaxı () je astrofyzikálne observatórium v Azerbajdžane na Veľkom Kaukaze, 22 km severozápadne od Şamaxı a 144 km severozápadne od Baku (+40°47,5'; +48°16,4'; ). V činnosti od roku 1960.
Je jedno z najväčších observatórií v bývalom Sovietskom zväze, založené roku 1958 z iniciatívy Jusif Memmedalijeva. Zameriava sa na nebeskú mechaniku, výskum meteorov a komét a na astrofyziku.
Vojenský výbor Organizácie Severoatlantickej zmluvy

Vojenský výbor Organizácie Severoatlantickej zmluvy je najvyšší vojenský orgán Organizácie Severoatlantickej zmluvy (NATO). Výbor je zložený z náčelníkov generálnych štábov prípadne náčelníkov obrany členských štátov a zo stálych vojenských zástupcov členských krajín pri NATO. Poskytuje vojenské stanoviská Severoatlantickej rade, najvyššiemu politickému orgánu NATO. Všetky členské krajiny majú vo výbore rovnaký hlas.
Práca Vojenského výboru.
Vojenský výbor sa na úrovni náčelníkov generálnych štábov stretáva najmenej trikrát za rok. (Podľa iných informácií dvakrát.) Počas týždňa sa však viackrát formálne aj neformálne stretávajú stáli vojenskí zástupcovia členských krajín. Podľa Ministerstva obrany SR sú „vojenské stanoviská [Vojenského výboru] založené na vzájomnej dohode, čo znamená, že každé odporúčanie odsúhlasia náčelníci všetkých generálnych štábov“. Výbor úzko spolupracuje s oboma strategickými veliteľmi: hlavným veliteľom Spojeneckých síl v Európe (SACEUR), sídlici v belgickom meste Mons a hlavným veliteľom Spojeneckých síl pre tranformáciu (SACT) v americkom Norfolku.
Činnosť Vojenského výboru podporuje Medzinárodný vojenský štáb.
Prvé výjazdové zasadanie Vojenského výboru na Slovensku sa uskutočnilo v októbri 2005. Vojenskí reprezentanti z členských krajín a Veliteľstva spojeneckých síl v Európe sa vtedy stretli na Slači a v Liptovskom Mikuláši. Zasadnutie sa uskutočnilo aj v roku 2010, tentokrát 17. až 19. septembra vo Vysokých Tatrách.
Predseda Vojenského výboru.
Predseda Vojenského výboru „Vedie agendu výboru a rokovania, sleduje stanoviská a pracuje na urovnaní rozdielnych národných pozícií alebo rozdielnych politických postupov a snaží sa o ich spracovanie do podoby, ktorá bude prijateľná pre všetkých“. Predsedom výboru je tradične bývalý náčelník štábu jedného zo spojeneckých ozbrojených síl. Do funkcie predsedu zvolia náčelníci štábov, spravidla na obdobie 3 roky. Predseda Vojenského výboru je hlavný vojenský radca generálneho tajomníka. Prezentuje rady 30 náčelníkov štábu politickému vedeniu organizácie. Radí a vydáva direktívy pre hlavného veliteľa spojeneckých vojsk v Európe, veliteľovi spojeneckých síl pre transformáciu a Medzinárodnému vojenskému štábu NATO. Od 25. júna 2021 je predsedom Vojenského výboru holandský admirál Rob Bauer. Predseda má svojho zástupcu.
Ihlica (pletenie)

Pletacia ihlica alebo ihlica na pletenie je nástroj určený na ručné pletenie a na výrobu pletených tkanín. Pletacie ihlice sú obvykle dlhé a na konci zúžené, ale nie sú ostré ako šijacie ihly. Rozlišujeme viacero druhov ihlíc na pletenie. Podľa materiálu môžeme ihlice na pletenie rozdeliť na oceľové, hliníkové, drevené a bambusové. Podľa ich účelu rozlišujeme ihlice dlhé a rovné, ohybné, pomocné a kruhové.
Typy.
Ihlice dlhé a rovné.
Dlhé a rovné ihlice sú zakončené so špičkou na jednom konci a guľôčkou na druhom. Vďaka guľôčke sa očká z ihlíc nešmýkajú. Dĺžka ihlíc je v rozmedzí od 25 cm do 40 cm a hrúbka od 2 mm do 25 mm. Ihlice môžu byť vyrobené z dreva, plastu, hliníka alebo ocele potiahnutej plastom. Pri pletení sa používajú jednoducho, vďaka čomu sú vhodné aj pre začiatočníkov. Obvykle sa používajú pri pletení menších a plochých projektov, ako sú napríklad šatky. 
Ihlice ohybné.
Ohybné ihlice sa najčastejšie používajú na pletenie veľkých kusov odevov. Skladajú sa z jednej krátkej ihlice s nylonovou niťou zakončená krúžkom alebo guľôčkou.
Pomocné ihlice.
Pomocné ihlice sa používajú pri pletení vrkôčikov, kde je potrebné nechať niekoľko očiek bokom. Do tejto skupiny sa zaraďujú hliníkové alebo plastové ihlice, ktoré sú na konci zakrivené, aby očká, ktoré ostávajú pri pletení bokom, neutiekli.
Ihlice kruhové.
Kruhové ihlice sú špeciálne v tom, že pomáhajú pri pletení rúrkovitých tvarov, ako sú čiapky, svetre alebo ponožky. Skladajú sa z dvoch krátkych ihlíc, ktoré sú spojené nylónovou niťou. Často sa používajú aj pri veľkých projektoch.
Kulíškova ulica

Kulíškova ulica môže byť:
Národná bločková lotéria

Národná bločková lotéria bola slovenská lotéria spojená s registrovaním pokladničných bločkov za účelom náhodnej kontroly podnikateľských subjektov, či evidujú prijaté platby za tovar alebo služby riadne podľa platnej legislatívy. Vyhlasovateľom lotérie bolo Ministerstvo financií Slovenskej republiky v období od septembra 2013 do februára 2021.
Žrebovanie výhier sa uskutočňovalo v dvojtýždenných cykloch s dvoma typmi hier. Mesačne výhry dosahovali náklad 120 tis. eur. Lotéria bola licencovaná Úradom pre reguláciu hazardných hier a prevádzkovaná TIPOSom. Viackrát došlo k úprave loterijného plánu.
Kým na začiatku fungovania sa pravidelne do žrebovania zapájalo 500 tis. hráčov, v roku 2020 to bolo len 19 tis. hráčov. Kontinuálne klesal aj počet jednotlivých registrovaných dokladov.
Kritika.
V období vyhlásenia lotérie ministerstvo počítalo s ročnými výnosmi 50 mil. eur na riadne zúčtovanom DPH. Podľa kontroly NKÚ vykonanej za obdobie 20122016 bol najoptimistickejší odhad výnosu na úrovni len 8,2 mil. eur ročne. Kontrolóri zaujali skôr konzervatívny názor, že bločková lotéria mohla mať pozitívny, no nemerateľný vplyv na výnos DPH.
Paradoxy.
Niektoré absurdné paradoxy lotérie boli zistené pri kontrole NKÚ na 35,8 mil. všetkých bločkov za rok 2016. Registrovalo ich 80 tis. hráčov, pričom jedno percento (800) najaktívnejších z nich si rozdelilo až ⅓ výhier. Najčastejšie registrované sumy boli 2,90, 3,00 a 3,10 eur, čo zodpovedalo cene obedového menu alebo krabičke cigariet. Najrýchlejší hráči dokázali registrovať bločky do 10 sekúnd. Pravdepodobne predavačka nahadzovala bločky viac-menej iba z pokladníc z predajne COOP vo Svederníku, z ktorých 83 % nahodila do 10 sekúnd a celkovo vyhrala 6 krát po 100 eur. Štatisticky bolo možné istú výhru získať po 6 859 bločkoch.
LinuxOS.sk

LinuxOS.sk je technický portál, tematický zameraný na operačný systém Linux.
Obsah portálu.
Stránka poskytuje: fórum, články, správy, blogy, wiki, tweety a udalosti.
Akcie.
Akcie organizované používateľmi alebo správcami portálu (stav približne v r. 2021):
Súťaž

Súťaž je (verejne) organizované súperenie, snaha predstihnúť iných a dosiahnúť prvenstvo alebo ocenenie. Súťaž prebieha medzi dvomi alebo viacerými stranami o niečo, čo je cenné pre všetkých súťažiaciach a nie je toho dosť pre všetkých.
V ekonomike sa hovorí o hospodárskej súťaži alebo konkurencii.
V športe ide o preteky, zápas alebo turnaj, častokrát je ocenením medaila alebo pohár. Súťažiaci môžu byť v skupinách alebo družstvách a mužstvách.
Nataša Rybanská

 
 
 
Nataša Rybanská (* 10. apríl 2000, Piešťany) je slovensko-maďarská vodnopólistka, ktorá hrá za v súčasnosti za klub UVSE Budapešť a maďarskú reprezentáciu. V mládežníckych kategóriách reprezentovala Slovensko, na Európskych hrách v Baku v roku 2015 skončila so slovenským družstvom do 17 rokov na ôsmom mieste. V roku 2017 získala maďarské občianstvo a odvtedy reprezentuje Maďarsko. Na Letných olympijských hrách v Tokiu v roku 2021 získala s maďarským družstvom žien bronzovú medailu. Je tiež slovenskou (s KVP Kúpele Piešťany) aj maďarskou (s UVSE) národnou extraligovou víťazkou. 
Životopis.
Začiatky športovej kariéry.
Rybanská sa narodila v Piešťanoch. Tu začala svoju vodnopólovú kariéru v klube KVP Kúpele Piešťany. Hráva na pozícii strednej obrankyne, má 190 centimetrov. V roku 2014 vyhrala s KVP titul majsteriek Slovenska žiačok do 14 rokov. V roku 2015 bola tiež súčasťou kádra KVP, ktorý zvíťazil v majstrovstvách Slovenska žiačok do 17 rokov. V roku 2016 sa stala s KVP Kúpele Piešťany víťazkou Národnej ligy kadetiek, pričom bola trénermi zaradená aj do najlepšej zostavy ligy. V sezóne 2015/16 vyhrala Rybanská aj seniorskú slovenskú ženskú extraligu, čo sa podarilo klubu KVP prvý raz v histórii.
Reprezentácia Slovenska.
Rovnako Rybanská už od mládežníckych kategórií bola tiež súčasťou reprezentačného družstva Slovenska. V roku 2015 sa zúčastnila so slovenským družstvom do 17 rokov Európskych hier v Baku, kde skončili na ôsmom mieste.
Pôsobenie v Maďarsku (od 2016).
V roku 2016 ako šestnásťročná prestúpila do maďarského klubu Szentesi VK, pričom vôbec neovládala maďarčinu. V roku 2017 ju oslovili, či nechce reprezentovať Maďarsko, s čím Rybanská s vidinou možnosti účasti na reprezentačných podujatiach vrcholovej úrovne súhlasila. Prvý zápas za maďarskú reprezentáciu odohrala v roku 2018. Od sezóny 2018/19 pôsobí v budapeštianskom klube UVSE Budapešť. S UVSE vyhrala Rybanská dvakrát maďarskú ženskú extraligu, v sezónach 2018/19 a 2020/21.
Reprezentácia Maďarska.
V roku 2019 skončila s maďarskou reprezentáciou na Majstrovstvách sveta na štvrtom mieste a na Majstrovstvách sveta junioriek na siedmom mieste. V roku 2020 získala Rybanská s Maďarkami bronzové medaily na Majstrovstvách Európy vo vodnom póle v Budapešti. V roku 2021 bola súčasťou maďarského tímu na Letných olympijských hrách v Tokiu. Na olympiáde debutovala vo víťaznom zápase skupiny proti USA, kde aj strelila svoj prvý olympijský gól. Maďarky nakoniec získali bronzovú medailu, keď v súboji o tretie miesto porazili Rusky 11:9.
Osobný život.
Rybanská má slovenské aj maďarské občianstvo, hovorí slovensky, maďarsky a anglicky.
Územný vývoj Osmanskej ríše

Toto je územný vývoj Osmanskej ríše v období siedmich storočí.
1300.
Počiatky Osmanov je možné hľadať už na konci 11. storočia, keď sa v rôznych častiach Anatólie začalo nachádzať niekoľko malých moslimských emirátov turkického pôvodu a kočovnej povahy - nazývaných bejliky. Ich hlavnou úlohou bolo brániť pohraničné oblasti Seldžuckej ríše s Byzantskou ríšou - úlohu posilňovalo sťahovanie mnohých Turkov do Malej Ázie. V roku 1073 a po víťazstve seldžuckého Rumského sultanátu nad Byzantínmi v bitke pri Mantzikerte hľadali bejliky príležitosť, ako využiť vo vlastných prospech seldžuckú autoritu a otvorene vyhlásiť vlastnú suverenitu.
Zatiaľ čo Byzantská ríša mala pokračovať takmer ďalšie štyri storočia a križiacke výpravy budú tento problém ešte nejaký čas spochybňovať, víťazstvo na Manzikerte znamenalo začiatok turkickej nadvlády v Anatólii. Následné oslabenie Byzantskej ríše a politická rivalita medzi seldžuckým Rumským sultanátom a Fátimovcami v Egypte a južnej Sýrii boli hlavnými faktormi, ktoré pomohli bejlikom využiť situáciu a zjednotiť ich kniežatstvá.
Medzi týmito kniežatstvami bol kmeň zvaný Söğüt, ktorý založil a viedol Ertuğrul a ktorý sa usadil v údolí rieky Sakarya. Keď Ertuğrul v roku približne 1280 zomrel, moci sa ujal jeho syn Osman a založil štát, z ktorého sa neskôr stala Osmanská ríša.
1389.
Murad I. (* 29. marec alebo jún 1326, Söğüt alebo Bursa - † 28. jún 1389, bitka na Kosovom poli) bol sultánom Osmanskej ríše v rokoch 1359 - 1389. Bol synom Orhana I. a Valide Sultán Nilüfer Hatun, dcéry princa z Yarhisaru alebo byzantskej princeznej Heleny (tiež nazývanej Nilüfer), ktorá mala etnický grécky pôvod a stala sa vládkyňou po smrť jeho otca v roku 1359.
Ignaz von Döllinger

Johann Joseph Ignaz von Dölinger (* 28. február 1799 Bamberg, Nemecko – † 14. január 1890 Mníchov, Nemecko) bol nemecký teológ, rímskokatolícky kňaz, cirkevný historik a kritik dogmy o pápežskej neomylnosti.
Život.
Narodil sa 28. februára 1799 v Bambergu. Po absolvovaní kňazského seminára v Bambergu bol v roku 1822 v rímskokatolíckej cirkvi vysvätený na kňaza. V období Prvého vatikánskeho koncilu sa stal kritikom pápežskej neomylnosti. Významne prispel k formovaniu starokatolíckej cirkvi, aj keď sám do nej nikdy nevstúpil. 18. apríla 1871 bol mníchovským arcibiskupom exkomunikovaný. Zomrel 14. januára 1890 vo veku 91 rokov v Mníchove.
Bora-hansgrohe

Bora-hansgrohe je nemecký cyklistický tím so sídlom v Raublingu v Hornom Bavorsku. Tím bol založený pre sezónu 2010 pod názvom Team NetApp.
História.
Vedúci tímu je bývalý závodný cyklista Ralph Denk. 
Tím sa zúčastňuje medzinárodných cyklistických pretekov od roku 2010, pôvodne ako kontinentálny; najmä na UCI Europe Tour. Sponzorom názvu bola na začiatku americká IT skupina NetApp. V sezóne 2011 získal tím prvýkrát štatút profesionálneho kontinentálneho tímu UCI. V roku 2013 sa zlúčil s britským tímom Endura Racing a vytvoril tím NetApp-Endura. Alex Sans Vega z Endura Racing sa stal jedným zo športových riaditeľov. 
Tím je členom organizácie Mouvement Pour un Cyclisme Crédible od roku 2012. V roku 2012 prvýkrát získal možnosť štartovať na Giro d’Italia. Prvý štart na Vuelta a España nasledoval v roku 2013. Po prvý raz sa mohol zúčastniť Tour de France v roku 2014. V sezóne 2015 nahradili predchádzajúcich sponzorov nemecký výrobca varných dosiek a digestorov Bora a kanadský výrobca kolies Argon 18.
V lete 2016 bola spoločnosť Hansgrohe predstavená ako druhý sponzor pre rok 2017. Tím sa usiloval o miesto vo WorldTour a okrem iného angažoval úradujúceho majstra sveta Petra Sagana. Bol premenovaný na Bora-hansgrohe a prvýkrát získal licenciu UCI WorldTeamu od UCI na sezóny 2017 a 2018.
Dominic Raab

Dominic Rennie Raab (* 25. február 1974 Buckinghamshire, Spojené kráľovstvo) je anglický politik, právnik a člen Konzervatívnej strany. Od júla 2019 je prvý štátny tajomník a Minister zahraničných vecí Spojeného kráľovstva. Od mája 2010 je člen parlamentu pre volebný obvod Esher a Walton. Počas svojej kariéry pôsobí na vysokých politických a ministerských pozíciach. 
Mladosť a štúdium.
Mama Dominica Raaba sa volala Jean a pracovala v odvetví obchodu s oblečením. Otec Peter Raab bol manažér potravín, ktorý do Spojeného kráľovstva imigroval z Česko-Slovenska v roku 1938 po Mníchovskej dohode. Peter Raab bol Žid, ale Dominic Raab bol vychovávaný vo viere svojej mamy, v Anglikánskej cirkvi. Dominic Raab vyrastal v meste Gerrards Cross v grófstve Buckinghamshire. 
Navštevoval základnú školu Dr. Challoner's Grammar School v meste Amersham a krátky čas bol dobrovoľníkom v kibuci Sarid pred štúdiom práva na Lady Margaret Hall na Oxfordskej Univerzite. Počas štúdia mal izbu v tej istej chodbe, v ktorej býval moderátor Channel 4 News Cathy Newman. Dominic Raab bol počas štúdia aj kapitánom tímu karate na Univerzite a v karate má čierny pás a 3. dan. Získal titul (BA) z práva a v štúdiu pokračoval na Jesus College na Univerzite Cambridge, kde získal cenu Clive Parryho za medzinárodné právo a titul (LLM).
Kariéra.
Po štúdiu začal Dominic Raab pracovať v medzinárodnej advokátskej kancelárii Linklaters v odvetviach financií projektov, práva hospodárskej súťaže a v odvetví medzinárodné súdne spory. 
V 2000 pokračoval vo svojej kariére na Úrade pre zahraničie, spoločenstvo a rozvoj, , kde tiež riadil tím britského veľvyslanectva v Haagu, ktorý mal za úlohu postaviť vojnových zločincov pred súd. Po práci na tomto úrade sa vrátil do Londýna, kde bol poradcom Arabsko-Izraelského konfliktu, poradcom Európskej únie a Gibraltaru. Dominic Raab zastupoval Tonyho Blaira pri predvolaní na súde s bývalým prezidentom Juhoslávie.
Dominic Raab bol zvolený do parlamentu pre volebný obvod Esher a Walton v roku 2010 a tento post stále má. Bol za vystúpenie Spojeného kráľovstva z Európskej únie a od 9. júla 2018 do 15. novembra 2018 bol štátnym tajomníkom pre odchod z Európskej únie. Od 9. januára 2018 do 9. júla 2018 bol ministrom pre bývanie a plánovanie. Od 12. júna 2018 do 9. januára 2018 ministrom spravodlivosti a súdov a od 12. mája 2015 do 16. júla 2016 štátnym tajomníkom parlamentu pre občianske slobody a ľudské práva.
Medailové poradie na Letných olympijských hrách 2020

Medailové poradie na Letných olympijských hrách 2020 je tabuľka 92 národných olympijských výborov a jedného tímu, ktorý nie je členom NOV, zoradená podľa počtu zlatých medailí, ktoré získali ich športovci na Letných olympijských hrách 2020 v Tokiu od 23. júla do 8. augusta 2021.
Bermudy, Filipíny a Katar získali svoje prvé zlaté olympijské medaily, zatiaľ čo Burkina Faso, San Maríno a Turkménsko získali svoje vôbec prvé olympijské medaily. Severné Macedónsko získalo prvú striebornú medailu, keď predtým získalo iba jeden bronz.
Slovensko získalo jednu zlatú medailu v športovej streľbe, dve strieborné medaily v kanoistike a golfe a jednu bronzovú medailu tiež z kanoistiky, čím sa umiestnilo na 50. priečke spolu s Filipínami.
Mikrofyziometria

Mikrofyziometria je in vitro meranie funkcií a činností života alebo živej hmoty (ako orgánov, tkanív alebo buniek) a príslušných fyzikálnych a chemických javov vo veľmi malom (mikrometrovom) meradle. Pojem mikrofyziometria sa objavil vo vedeckej literatúre koncom 80. rokov 20. storočia.
Medzi základné parametre hodnotené v rámci mikrofyziometrie patria pH a koncentrácia rozpusteného kyslíka, glukózy a kyseliny mliečnej, pričom dôraz sa kladie na prvé dva. Experimentálne meranie týchto parametrov v kombinácii s fluidným systémom na udržiavanie bunkovej kultúry a definovanou aplikáciou liečiv alebo toxínov poskytuje kvantitatívne výstupné parametre rýchlosti extracelulárnej acidifikácie (EAR), rýchlosti spotreby kyslíka (OUR) a rýchlosti spotreby glukózy alebo uvoľňovania laktátu na charakterizovanie metabolickej situácie.
Vďaka bezznačkovej povahe meraní založených na senzoroch je možné dynamické monitorovanie buniek alebo tkanív počas niekoľkých dní alebo dokonca dlhšie. V dlhšom časovom horizonte môže dynamická analýza metabolickej reakcie bunky na experimentálnu liečbu rozlíšiť akútne účinky (napr. hodinu po liečbe), skoré účinky (napr. o 24 hodín) a oneskorené, chronické reakcie (napr. o 96 hodín). Ako uvádza Alajoki a kol. "Koncept spočíva v tom, že je možné zistiť aktiváciu receptorov a iné fyziologické zmeny v živých bunkách monitorovaním aktivity energetického metabolizmu".
Optofluidika

Optofluidika je oblasť výskumu a technológie, ktorá spája výhody fluidiky (najmä mikrofluidiky) a optiky. Medzi aplikácie tejto technológie patria displeje, biosenzory, laboratórne zariadenia na čipe, šošovky a nástroje na molekulárne zobrazovanie a energiu.
História.
Myšlienku fluidných optických zariadení možno vystopovať minimálne do 18. storočia, keď boli navrhnuté (a nakoniec vyvinuté) rotujúce bazény ortuti ako ďalekohľady s tekutým zrkadlom. V 20. storočí boli vyvinuté nové technológie, ako sú farbiace lasery a vlnovody s kvapalným jadrom, ktoré využívali laditeľnosť a fyzikálnu prispôsobivosť, ktorú kvapaliny poskytovali týmto novo vznikajúcim fotonickým systémom. Oblasť optofluidiky začala formálne vznikať v polovici roku 2000, keď dozrievali oblasti mikrofluidiky a nanofotoniky a výskumníci začali hľadať synergie medzi týmito dvoma oblasťami. Jedným z primárnych využití tejto oblasti sú Lab-on-a-chip a biofotonické výrobky.
Spoločnosti a transfer technológií.
Optofluidický a súvisiaci výskum viedol k vzniku mnohých nových produktov a začínajúcich spoločností. Spoločnosť Varioptic sa špecializuje na vývoj šošoviek založených na elektrovodivosti pre mnohé aplikácie. Spoločnosť Optofluidics, Inc. vznikla v roku 2011 z Cornellovej univerzity s cieľom vyvinúť nástroje na zachytávanie molekúl a diagnostiku chorôb na základe technológie fotonických rezonátorov. Spoločnosť Liquilume z Kalifornskej univerzity v Santa Cruz sa špecializuje na molekulárnu diagnostiku založenú na šípových vlnovodoch.
V roku 2012 Európska komisia spustila nový rámec COST, ktorý sa zaoberá výlučne optofluidickými technológiami a ich aplikáciou.
Juraj Smatana

Juraj Smatana (* 21. apríl 1966, Považská Bystrica) je slovenský politik, učiteľ dejepisu, regionalistiky a geografie, občiansky a environmentálny aktivista, venujúci sa téme odpadového hospodárstva. Od roku 2020 do roku 2023 pôsobil vo funkcii štátneho tajomníka Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky. Je členom politickej strany Zmena zdola, Demokratická únia Slovenska.
Životopis.
Vyštudoval rádiotechniku na elektrotechnickej priemyslovke. Do roku 1989 pracoval ako elektrotechnik, potom prijal pozíciu majstra odbornej prípravy na učilišti. V roku 1998 absolvoval učiteľské štúdium dejepisu a geografie na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Neskôr pracoval ako učiteľ na Gymnáziu v Považskej Bystrici.
Od roku 1989 sa venuje občianskemu aktivizmu, najmä v oblasti ochrany životného prostredia, od roku 2013 aj téme dezinformácií. Bol jedným z prvých ľudí na Slovensku, ktorí začali upozorňovať na hrozbu politicky motivovaných dezinformácií pôvodom zo zahraničia. V roku 2015 zverejnil zoznam 42 webových sídel, ktoré šíria hoaxy, dezinformácie a konšpiračné teórie.
Politika.
Pôsobí ako mestský poslanec v zastupiteľstve Považskej Bystrice (v rokoch 2014 a 2018 neúspešne kandidoval aj na funkciu primátora). V roku 2017 bol zvolený za poslanca Trenčianskeho samosprávneho kraja.
V rokoch 20102012 bol poradcom predsedníčky vlády SR Ivety Radičovej pre oblasť životného prostredia. Vo volebnom období 20162020 pracoval ako asistent poslanca NR SR Jána Budaja.
Vo voľbách do Národnej rady SR v roku 2020 kandidoval za hnutie OĽaNO-Nova-KÚ-Zmena zdola pod číslom 89 ako člen strany Zmena zdola – Demokratická únia Slovenska. Vo voľbách nezískal dostatok hlasov, ale po menovaní Jána Budaja za ministra životného prostredia SR prijal pozíciu štátneho tajomníka.
Vakcína Sputnik.
Juraj Smatana stál v otázkach vakcinácie pevne za Igorom Matovičom. Vakcínu Sputnik považoval za nástroj Ruskej propagandy, ale jednoznačne podporoval nákup vakcíny Slovenskom.
Známi Neznámi

Známi Neznámi je česko-slovenská komédia od režisérky Zuzany Mariankovej. Príbeh vychádza z talianskeho filmu "Úplní cudzinci" od režiséra a scenáristu Paola Genoveseho, ktorého film scenárista Petr Jarchovský adaptoval do českého a slovenského prostredia. Hlavné postavy stvárnili Táňa Pauhofová, Klára Issová, Martin Hofmann, Tomáš Měcháček, Tomáš Maštalír, Petra Polnišová, Anna Kadeřávková a Sväťo Malachovský.
Film mal mať pôvodne premiéru 10. decembra 2020, kvôli zatvoreniu kín v rámci opatrení proti šíreniu ochorenia COVID-19 bola premiéra odložená. Na konci roka 2020 bolo oznámené, že film bude mať v Česku a na Slovensku premiéru 11. februára 2021, avšak kvôli zatvoreniu kín bola premiéra opäť odložená. Na jar 2021 bolo oznámené, že film bude mať premiéru v slovenských kinách 5. augusta a v českých kinách 16. decembra 2021.
Spolkové voľby v Nemecku v roku 2021

Spolkové voľby v Nemecku v roku 2021 sa uskutočnili 26. septembra. Voliči rozhodli o zložení Spolkového snemu () v 20. voľbách od obnovenia demokracie po druhej svetovej vojne. 
Pri 598 mandátoch je využitý volebný systém pomerného zastúpenia a pri zvyšných mandátoch, ktorých počet nie je fixný, je využívaný systém presahovania a vyrovnávania. Touto zložitou kombináciou volebných systémov sa dosahuje proporcionalita a zároveň sa kladie dôraz na regionálnych kandidátov strán. Voliči majú dva hlasy, prvý na voľbu celých kandidátnych listín strán a druhý na voľbu jednotlivých kandidátov v ich volebnom obvode. Volebný prah pre vstup do parlamentu pre strany je 5%.
Posledné spolkové voľby v roku 2017 vyhrala koalícia Kresťanskodemokratická únia Nemecka/Kresťanskosociálna únia v Bavorsku (CDU/CSU, Únia) a do parlamentu sa dostalo ďalších 6 strán. CDU/CSU opäť vytvorila takzvanú “veľkú koalíciu“ s druhou najväčšou stranou a hlavným ideologickým oponentom Sociálnodemokratickou stranou Nemecka. Vo funkcii kancelárky zotrvala vtedajšia predsedníčka CDU Angela Merkelová po štvrté volebné obdobie. V opozícií ostala nacionalistická Alternatíva pre Nemecko (AfD), liberálna Slobodná demokratická strana (FDP), demokraticko-socialistická Ľavica a Aliancia 90/Zelení. 
Kandidátom na kancelára strán Únie je nový predseda CDU Armin Laschet. Ten po 2 rokoch vystriedal Merkelovej prvú nástupníčku na poste predsedníčky Annegret Krampovú-Karrenbauerovú. Vicekancelár a minister financí Olaf Scholz je kandidátom SPD, nie však jej predsedom. Treťou najpopulárnejšou volebnou líderkou a kandidátkou na kancelárku je Annalena Baerbocková, spolupredsedníčka Zelených.
Kandidujúce strany.
Kandidujúce strany, ktoré boli pred voľbami zastúpené v Spolkovom sneme
Prieskumy verejnej mienky.
Prieskumy verejnej mienky v Nemecku robí niekoľko akreditovaných agentúr na reprezentatívnej vzorke ľudí. Priemer od posledných volieb až po súčasnosť; 
Výsledky.
Kandidujúce strany, ktoré budú mať vo volebnom období 2021 - 2025 zastúpenie v Spolkovom sneme:
Hartmut Tautz

Hartmut Tautz (* 10. február 1968, Plauen, Východné Nemecko – † 9. august 1986, Bratislava) bol východonemecký študent a umelec usmrtený na česko-slovenskej štátnej hranici.
Životopis.
Do roku 1986 Tautz žil v Magdeburgu. Jeho otec bol zubárom, ktorý sa vo voľnom čase venoval opernému spevu. Hartmut po otcovi zdedil hudobné nadanie a obľúbil si klarinet. Ale pretože mal príbuzných zo Západného Nemecka, nebol prijatý do žiadneho súboru. Neskôr jeho otec zomrel na infarkt. 
Po smrti otca sa rozhodol utiecť z Východného Nemecka. Matke povedal, že ide na pomaturitný školský výlet do Leningradu. Neskoršie zistenia Štátnej bezpečnosti prezradili, že Tautz prešiel do Česko-Slovenska cez mimohraničný prechod v priestore obce Petrovice v okrese Ústí nad Labem a cez Prahu sa vlakom dostal do Bratislavy. 
Dňa 1. augusta 1986 sa ubytoval na vysokoškolskom internáte Družba v bratislavskej mestskej časti Karlova Ves, kde pobudol do 8. augusta, kedy vo večerných hodinách za, dnes už neexistujúcou, čerpacou stanicu na vtedajšej Kossuthovej ulici vyrazil k hranici a za železničnou traťou s kliešťami prestrihol tylový plot so signalizáciou. Po tom, ako vyšiel z kukuričného poľa, sa dostal na asfaltovú cestu s kontrolným pásom na určenie stôp.
Dostal sa k signalizačnej stene, tú prestrihol na úseku číslo 10 na 3. až 7. vodiči a následný skrat zalarmoval 11. brigádu Pohraničnej stráže Bratislava a jej dislokované jednotky 11. roty Pohraničnej stráže Petržalka-Kopčany. Do priestoru bola dvojčlenná hliadka tvorená veliteľom vojenskej základnej služby Ivanom Hirnerom a členom hliadky vojenskej základnej služby Oldřichom Kovářom so služobnými psami pustenými na voľno. Tautz stihol kukuričným poľom ubehnúť len 250 metrov, keď ho 22 metrov od hranice v čase 22:25 hod. svorka psov dobehla. Tautz utrpel rozsiahle tržné poranenia na celom tele.
Po príchode dozorného dôstojníka roty Viliama Švirka bol najprv odvedený na rotu Pohraničnej stráže. Tu prišiel o 23. hodine lekár so sanitkou a po zistení Tautzovho stavu ho previezli do Vojenskej nemocnice v bratislavskej lokalite Patrónka, kde 9. augusta 1986 o 1:15 hod. v dôsledku hemoragického šoku zraneniam podľahol.
Pamätník.
Pri príležitosti 30. výročia smrti Hartmuta Tautza bola na hraničnom pásme s Rakúskom v Petržalke slávnostne odhalená jeho pamätná tabuľa.
Rehabilitácia.
V marci 2017 bol Tautz rehabilitovaný okresným súdom v Bratislave. Rozsudok dal rodine možnosť žalovať o odškodné.
Boris Ažaltovič

Mgr. Boris Ažaltovič (* 16. júl 1978, Michalovce) je slovenský politik, právnik a manažér, do marca 2022 štátny tajomník Ministerstva práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenskej republiky. 
Životopis.
Ažaltovič študoval na Gymnáziu Pavla Horova v Michalovciach, následne vyštudoval právo na Bratislavskej vysokej škole práva v Bratislave. V rokoch 19992002 pôsobil vo viacerých pozíciách na Ministerstve spravodlivosti SR za Jána Čarnogurského, vrátane asistentúry vedúcemu služobného úradu Danielovi Lipšicovi. Následne v rokoch 20022006 pôsobil ako hovorca ministra vnútra SR Vladimíra Palka. V roku 2006 požadoval odstúpenie Pavla Hrušovského z postu predsedu KDH, ktorého bol členom. V rokoch 20062020 pracoval ako konateľ a manažér vo viacerých spoločnostiach. Od roku 2020 pracoval na MPSVR SR, pôvodne ako generálny tajomník služobného úradu, od júla 2020 ako štátny tajomník. Z ministerstva odišiel na vlastnú žiadosť k 31. 3. 2022, keď ako hlavný dôvod uviedol opätovné odloženie dôchodkovej reformy vládnou koalíciou. 
Ažaltovič bol v rokoch 20002002 tiež predsedom Kresťanskodemokratickej mládeže Slovenska. Od roku 2018 je miestnym poslancom v bratislavskej mestskej časti Staré Mesto, zvolený za koalíciu SaS, OĽANO, KDH, SME RODINA, NOVA, OKS a ZZ-DÚ. Ažaltovič v Bratislave od roku 2010 organizuje koncerty vážnej hudby "Gesamtkunstwerk".
Tatiana Blattnerová

Tatiana Blattnerová (* 16. marec 2002, Bratislava) je slovenská plavkyňa. Reprezentovala Slovensko na letnej paralympiáde 2020 v Tokiu (konanej v roku 2021) a na paralympiáde 2024 v Paríži.
Šport.
Vo veku 12 rokov bola najmladšou účastníčkou majstrovstiev Európy, ale získala 9. a 10. miesto. Na majstrovstvách sveta v roku 2017 získala striebornú medailu na 50 m voľným spôsobom a dve bronzové medaily: 100 a 400 m voľným spôsobom. Na majstrovstvách Európy 2021 v Madeire získala striebornú medailu.A v roku 2022 získala dve bronzové medaily na majstrovstvách sveta 50 m a 100 m voľný spôsob
Je členkou Plaveckého klubu Dolphins v Bratislave. Do roku 2020 bola jej trénerkou Daniela Šípošová, od jesene 2020 je trénerom Henrich Krč.
Na Majstrovstvách Slovenska v aplikovanom stolnom tenise (showdawn) zrakovo postihnutých športovcov sa umiestnila na 5. mieste.
Paralympiáda 2020.
Na letnej paralympiáde 2020 v Tokiu štartovala päťkrát. V súťaži na 100 m voľným spôsobom získala 6. miesto.
Majstrovstvá Európy 2021.
V Portugalsku sa umiestnila na 2. mieste v kategórii 100 m prsia.
Paralympiáda 2024.
Zúčastnila sa aj Letných paralympijských hier 2024 v Paríži. Na 100 metrov prsia v kategórii SB11 získala 9. miesto a nepostúpila do finále.
Prognostik

Prognostik je osoba vykonávajúca prognostiku, odborník v prognostike. Väčšinou ide o osobu s ekonomickým, sociologickým, politologickým, geografickým či podobným vzdelaním a / alebo s praxou v týchto odboroch. Je to často absolvent zodpovedajúcej vysokej školy. Prognostik formuluje prognózy, ktorých predmetom býva najmä vývoj rozhodujúcich veličín ekonomického systému (podniku či národného hospodárstva), vývoj sociologických či politických systémov.
Známi prognostici.
Doménou československej prognostiky bol prognostický ústav ČSAV, v ktorom pôsobili okrem iných aj niektorí neskorší politici, a to predovšetkým ekonómovia Valtr Komárek (od roku 1984 riaditeľ), Václav Klaus (od roku 1987), Miloš Zeman (1990-1993)). 1. januára 1989 vznikol aj na Slovensku prognosticky ústav slovenskej akadémie vied (PÚ SAV), v ktorom pôsobili napr. Fedor Gál a Martina Lubyová.
Listeria monocytogenes

Listeria monocytogenes je druh baktérie z rodu listéria (lat. "Listeria").
Je to grampozitívna baktéria. Je jediným patogénnym druhom z doteraz opísaných listérií. Baktéria rastie v širokom teplotnom rozmedzí od 4 °C60 °C. Dobre je odolná aj voči vyššej koncentrácii kuchynskej soli (NaCl). Bola nájdená v rôznych zložkách životného prostredia (napr. v pôde, vo vode), u zvierat, vrátane vtákov a rýb.
Pôvodca ochorenia.
Ochorenie listerióza môže vzniknúť po konzumácii kontaminovaných potravín touto baktériou (potraviny živočíšneho a rastlinného pôvodunapr. syry s plesňou na povrchu a vnútri cesta, prírodne zrejúce syry, tepelne nespracované alebo nedostatočne spracované mäso, mäsové výrobkytatárske bifteky, kontaminovaná zeleninalistová , nepasterizované mlieko a iné).
František Godla

František Godla (* 1946, Ovčie) je učiteľom dejepisu, prekladateľom a venuje sa vzdelávaniu Rómov. Stal sa prvým rómskym riaditeľom gymnázia na Slovensku.
Mladosť.
František Godla bol najmladší z desiatich súrodencov. Keď mal 12 rokov, umrel mu otec. V roku 1965 vyštudoval Strednú všeobecno-vzdelávaciu školu v Prešove. Neskôr študoval filozofiu a dejepis na Filozofickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika, kde získal aj titul PhDr v roku 1985.
Pôsobenie v školstve.
Po vysokej škole sa František Godla stal učiteľom na Gymnáziu Antona Prídavku v Sabinove, kde učil až do roku 2004. V roku 1997 sa stal riaditeľom gymnázia. V roku 2004 začal pracovať na odbore školstva v Prešovskom samosprávnom kraji. V roku 2005 sa stal predsedom Rady expertov pre výchovu a vzdelávanie rómskych žiakov na Ministerstve školstva kde pôsobil až do roku 2010. V roku 2010 sa stal metodikom národných projektov so zameraním na vzdelávanie Rómov na metodicko-pedagogickom centre v Prešove. František Godla je taktiež aktívny v mimovládnom sektore, kde je členom profesných organizácií a komisií venujúcich sa vzdelávaniu Rómov. Prekladal odborné texty z oblasti vzdelávania a štátnej správy do rómčiny v snahe zachovať, podporiť a kultivovať rómsky jazyk. Taktiež preložil aj diela Rómske piesne a múdre slová a Rómske múdre slová od Jána Berkyho-Mrenicu a Aniny Botošovej.
Obecné voľby 1923

Obecné voľby v roku 1923 boli prvé miestne voľby v medzivojnovom Československu, ktoré sa konali na území celého štátu (voľby v roku 1919 sa konali len na území Čiech a Moravy) a zároveň prvé voľby vôbec, ktoré sa konali na celom území štátu (v parlamentných voľbách v roku 1920 sa nevolilo na Podkarpatskej Rusi, Orave a časti Spiša). Voľby sa nekonali v každej obci. Kde prišlo k dohode politických strán, prípadne kandidoval rovnaký počet kandidátov, aký sa mal zvoliť a pod., voľby odpadli. Oficiálne výsledky neboli nikdy zverejnené a občania sa mohli o útržkovitých výsledkoch dočítať v dobovej tlači. Na celoštátnej úrovni sa stala víťazom Republikánska strana poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu (agrárna strana).
Výsledky volieb na Slovensku.
Pokiaľ ide o výsledky volieb na území Slovenska, aj z čiastkových výsledkov sa dal zachytiť obrovský prepad sociálnej demokracie, posilnenie agrárnej a ľudovej strany, výrazný nástup komunistov, pre ktorých išlo o prvé voľby od ich vzniku. Významné výsledky zaznamenali aj maďarské opozičné strany, ktoré okrem juhu Slovenska získali významné pozície vo väčších mestách. S veľmi slušnými výsledkami skončili aj židovské politické subjekty. Z hľadiska poradia strán môžeme za víťaza považovať agrárnu stranu, ktorá podľa neoficiálnych výsledkov získala približne 348 tisíc hlasov. Druhá skončila SĽS s 341 tisíc hlasmi.
Približné výsledky československých strán (bez maďarských, nemeckých a židovských strán):
Pozri aj.
Zoznam členov bratislavského zastupiteľstva zvolených vo voľbách v roku 1923
Mofokiller

Mofokiller je bratislavská kapela, ktorá patrí medzi priekopníkov stoner rocku na Slovensku.
História kapely.
Skupina vznikla v roku 2006 v Prievidzi, kde pôsobila pod názvom Mofo Killer Ain. Začiatkom roku 2007 nahrala EP "Love&amp;Lies", na jar 2007 hrala v relácii "Metro" na STV spolu s kapelou Harmful, v ktorej pôsobil basgitarista Faith No More Billy Gould. V lete 2007 sa stáva víťazom súťaže Echo Studios Makez Star. Pripravuje sa nahrávanie debutového albumu, ktorého producentom má byť práve Billy Gould. Po nezhodách sa na jeseň 2007 Mofo Killer Ain rozpadá.
Po dlhšej pauze sa v lete 2013 vrátila na scénu ako Mofokiller a nahráva 3-skladbové EP, ktorého vydanie sprevádza videoklip ku skladbe „Slapjack“. „Slapjack“ sa dostal do rotácie hudobnej TV MUSIQ1 a 2-krát vyhral "Demovnicu Rádia FM".
25. mája 2015 Mofokiller vydala svoj debutový album "Väzby". Na albume Mofokiller jedinečným spôsobom kombinujú stoner rock, hard rock a post rock. Zásadný je aj prechod na slovenské texty. Prvým singlom je skladba „Čierny dym“, ktorú rádio Rocková republika nasadilo do rotácie ako "Pecku týždňa".
Legendárni Faith No More si kapelu pozvali ako hosťa na ich bratislavskom koncerte 10. júna 2015.
Na jeseň 2015 kapela absolvovala 12 koncertné turné po Slovensku a zopakovala si to aj na jar 14 koncertami.
Singel „Démon noci“ bol aj v rotácii rádia Rocková republika. 28. januára 2018 vyšiel singel a videoklip „Zviera v túžbe“. V apríli 2018 odchádza jeden zo zakladajúcich členov Mofokiller – bubeník Mario Marcinek. Kapela vypisuje konkurz, ktorý vyhráva Anton Samochvalov (ex-Katalepsy).
Na jeseň 2018 Mofokiller nahráva EP "Kult" a vyráža na turné s kapelou The Paranoid. "Kult" vychádza začiatkom roka 2019. V tvorbe Mofokiller začína byť čoraz viac počuť gotický vplyv. Kapela koncertuje a vydáva single.
V júni 2020 kapela sa stáva „Bandzone tipem týdne“. Taktiež objavom slovenskej scény Rádio Anténa Rock. V decembri 2020 kapela vydáva limitovanú edíciu EP "Kult" s názvom "KULT+". K EP sa viaže singel „Hmota“ a taktiež obsahuje spolupráce s Robom Ravenom (Meredith) a Tomášom Buronom (Rust2Dust).
Kapela za dobu svojho pôsobenia spolupracovala a predskakovala viacerým svetovo známym umelcom: Faith No More, Apocalyptica, Jinjer, Evergrey, Roland Grapow, Red Fang, Orphaned Land, Gus G, Dymytry atď.
Vlastimil Šulgan

Mgr. Vlastimil Šulgan (* 11. august 1975, Čadca) je slovenský starokatolícky biskup a od roku 2021 arcibiskup Starokatolíckej cirkvi na Slovensku.
Životopis.
Narodil sa v Čadci. Po ukončení gymnázia študoval na Teologickej fakulte v Nitre. V roku 1997 nastúpil na povinnú vojenskú službu. Po jej absolvovaní nastúpil na Teologický inštitút Trnavskej univerzity v Bratislave. V roku 2000 štúdia dokončil a bol vysvätený na rímskokatolíckeho kňaza. V roku 2003 vstúpil do Starokatolíckej cirkvi na Slovensku a v roku 2004 sa oženil. Má dve deti. V roku 2015 bol vysvätený za biskupa. Od roku 2015 bol iba pomocným biskupom. V roku 2021 bol na miesto Augustína Bačinského zvolený arcibiskupom Starokatolíckej cirkvi na Slovensku.
Argaláš

Argaláš môže byť:
Denis Bango

Denis Bango je slovenský spevák, gitarista a textár z Trnavy. Je frontmanom punkovej kapely The Wilderness a trapového projektu Fvck_Kvlt.
The Wilderness.
The Wilderness je trnavská punková kapela, ktorej členmi sú Denis Bango (spev, gitara), Martin Kosoň (basa) a Tomáš Kunka (bicie). Vo svojich skladbách reagujú na celospoločenské dianie od konzumného spôsobu života až po narastajúci extrémizmus. Prvý album The Wilderness I vydali v 2009, rok po aktívnom fungovaní kapely. Väčšiu pozornosť publika si vyslúžili tretím albumom The Wilderness III z roku 2013, ktorý pozitívne hodnotil Sveťo Korbeľ zo Slobodnej Európy a ďalší slovenskí hudobníci a kritici. Slovenský karikaturista a hudobník Shooty jednu z nahrávok opísal ako „slovenský Nevermind“. Hudobník stojaci za československým folkpunkovým projektom Dáša Fon Fľaša označil za najlepšiu tuzemskú punkovú kapelu, pozitívne sa o nich vyjadrili aj Martin Stempel z Le Payaco a popularizátor hardcore-punkovej hudby Samo Marec. Portál Hudba.sk označil videoklip k singlu Čo s tým hnevom za videoklip roka 2018, singel sa neskôr objavil aj na kompilácii slovenskej hudby Ostrov Hudby 2019, text singla bol tiež zahrnutý do vystúpenia Punkové verše v podaní Roberta Rotha v rámci benefičného festivalu Doma dobre 2020. The Wilderness vystupovali na Pohoda festivale v rokoch 2017, 2018, 2019, "2020: Pohoda in the Air" a 2022. V roku 2018 s nimi na Pohode vystúpila členka skupiny Pussy Riot Sasha Klokova. Časť záberov z tohto vystúpenia bola použitá aj vo videoklipe k singlu Čo s tým hnevom. V roku 2019 sa The Wilderness predstavili v rámci slovenského a českého focusu na showcasovom festivale Eurosonic Noorderslag.. V septembri 2022 vydala kapela aj svoj dlho očakávaný album The Wilderness IV obsahujúci aj album verziu singlu Čo s tým hnevom alebo ich na koncertoch už dlho hrávanú skladbu Nedlžím ti nič. 
Fvck_Kvlt.
Fvck_Kvlt je trapový projekt Denisa Banga. V roku 2019 debutoval albumom Kvlt Teachings s výrazne temnou a dekadentnou atmosférou. 6 dní pred vydaním debutového albumu zverejnil singel "Trve". Druhý album Zabijem sa! bol nominovaný na Radio_Head Awards 2020 v kategóriach Album roka / Cena novinárov a Hip-hop / Rap / R'n'B. Skladba Boom z albumu Zabijem sa! bola nominovaná na Skladbu roka. Skladba Hippiekiller z toho istého albume sa objavila na kompilácii Ostrov hudby 2020. Bango produkoval beaty a zmixoval celý album. Na albume hosťujú Inšpektor Nádej, Edúv syn a Paris z Kvlt Crew ako aj Idea, Boy Wonder, Prezident Lourajder a Karlo.
Rudolf Granec

Rudolf Granec (* 22. september 1922, Vištuk - † 18. august 2005, Hronský Beňadik) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, salezián, literát a pedagóg, nespravodlivo odsúdený počas totalitného režimu. 
Životopis.
Narodil sa manželom Ferdinandovi Grancovi a Viktórií Macákovej ako druhé zo štyroch detí. Ľudovú školu navštevoval vo Vištuku. 
V roku 1935 sa prihlásil do saleziánskeho gymnázia v Šaštíne a po piatej triede, v roku 1940, vstúpil do Saleziánskej spoločnosti vo Hronskom Beňadiku. V gymnaziálnych a filozofických štúdiách pokračoval v Trnave, v roku 1943-1946 vykonával pedagogickú prax. Teológiu študoval vo Svätom Kríži nad Hronom v rokoch 1946-1950. Pri zásahu štátnej moci proti rehoľníkom, v apríli 1950, ho najprv deportovali do Šaštína a odtiaľ do Podolínca. Koncom roku 1950 bol s ostatnými študentmi teológie odvedený do vojenského pracovného tábora a deportovaný do Česka, kde dva roky vykonával nútené práce. Na prvej dovolenke, keď sa mohol vrátiť na Slovensko, ho dňa 23. decembra 1950 rožňavský biskup Róbert Pobožný tajne, vysvätil za kňaza. Po prepustení z nútených prác sa v roku 1952 pokúsil o útek do Rakúska, aby mohol slobodne vykonávať svoj kňazský apoštolát. Útek sa nevydaril, odsúdili ho zaň na desať rokov do väzenia. Odpykal si celý trest v rozličných vojenských väzniciach na Slovensku i v Česku. 
Po návrate nesmel vykonávať duchovnú službu, šesť rokov pracoval ako nekvalifikovaný robotník, napríklad aj ako elektrikár v JRD Jablonec, tri roky v obchode, aj v SSV a na iných pracoviskách. Až roku 1968 sa mu podarilo legálne vycestovať do Talianska. Pôsobil ako pedagóg v Slovenskom ústave svätého Cyrila a Metoda v Ríme, pričom vypomáhal v pastorácii. V roku 1992 sa vrátil na Slovensko a pôsobil v Hronskom Beňadiku. Rodná obec Vištuk mu 20. augusta 1994 pripravila slávnostné primície. &lt;br&gt;
Do roku 1995 žil u svojej mladšej sestry Ireny vo Vištuku. Od roku 1995 až do smrti v roku 2005 žil v kláštore v Hronskom Beňadikte. Je pochovaný v Saleziánskej hrobke na cintoríne vo Vrakuni v Bratislave. 
Jeho meno je umiestnené na pamätnej tabuli v Šaštíne na pamiatku štyridsaťpäť saleziánov, ktorí boli odsúdení a väznení medzi rokmi 1950 - 1989 .
Driečna (Vladiča)

Driečna je bývalá obec na Slovensku v okrese Stropkov. V súčasnosti patrí pod obec Vladiča. V Driečnej žije 6 ľudí.
Obec vznikla v roku 1960, keď sa zlúčili obce Malá a Veľká Driečna. V roku 1965 bola pripojená k obci Vladiča.
História.
Veľká Driečna.
Obec je doložená z roku 1618 ako Driečna, neskôr ako "Dričžna" (1773), Veľká Driečna, Šarišská Driečna (1920); po maďarsky "Sárosdricsna", Veľká Driečna.
Obec založili na zákupnom práve v rokoch 1573 – 1598, v roku 1618 mala 6 port. Rozdelila sa na Veľkú a Malú Driečnu.
Veľká Driečna patrila panstvu Makovica, v roku 1715 mala 8 domácností, v roku 1787 mala obec 27 domov a 171 obyvateľov, v roku 1828 mala 51 domov a 382 obyvateľov. V 19. storočí vlastnil tunajšie majetky Adolf Dobriansky.
Za I. svetovej vojny tu boli boje. Za I. ČSR sa obyvatelia zaoberali poľnohospodárstvom a drevorubačstvom. V roku 1942 bolo v obci 35 domov, 216 obyvateľov. Za partizánsku činnosť obec vyznamenali Pamätnou medailou SNP. Po roku 1945 nastala migrácia obyvateľstva. Od roku 1960 bola zlúčená s Malou Driečnou.
Malá Driečna.
Obec je doložená z roku 1773 ako Driečne, neskôr ako Malá Driečna, Zemplínska Driečna (1920); po maďarsky Zemplínska Driečna, Malá Driečna. Patrila panstvu Stropkov, v 18. až 19. storočí rodine Keglevičovcov.
V roku 1715 mala 5 domácností, v roku 1787 mala obec 19 domov a 107 obyvateľov, ktorí pracovali v okolitých lesoch.
Za I. svetovej vojny tu boli boje. Po roku 1918 nastal vývin ako vo Veľkej Driečnej. V roku 1942 bolo v obci 32 domov, 206 obyvateľov. Obec bola vyznamenaná Pamätnou medailou SNP. V roku 1960 bola zlúčená s Veľkou Driečnou.
V obci Driečna sa nachádza Gréckokatolícky chrám Svätého Bazila Veľkého z roku 1819 - národná kultúrna pamiatka Slovenska a Pravoslávny chrám svätých apoštolov Petra i Pavla so zvonicou z roku 1994.
Súčasnosť.
Driečna patrí pod obec Vladiča. V obci sa nachádza Dedinské múzeum a penzión Driečna. Patrí pod gréckokatolícku farnosť Staškovce. Driečna má vlastnú pravoslávnu cirkevnú obec. Duchovným správcom pravoslávnej cirkevnej obce je mitr. prot. Mgr. Sergej Cuper.
Ondrej Strečko

Ondrej Strečko môže byť:
Klára Orgovánová

PhDr. Klára Orgovánová (* 13. apríl 1956, Prešov) je slovenská klinická psychologička rómskej národnosti. Pôsobila ako splnomocnenkyňa vlády SR pre rómske komunity. Založila Nadáciu pre rómske dieťa a nadáciu InfoRoma. Bola programovou riaditeľkou Nadácie otvorenej spoločnosti. Je členkou Medzinárodného výboru pre práva menšín v Londýne a členkou rómskeho poradného výboru pri organizácií Projekt etnických vzťahov.
Životopis.
Spolu s bratom Jánom a sestrou Editou sa narodila v Prešove v rodine Jána Orgována. Pôvodne chcela byť lekárkou, v roku 1983 však ukončila štúdium klinickej psychológie na Filozofickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach so sídlom v Prešove.
Pôsobenie v psychológii.
V rokoch 19831990 pôsobila Klára Orgovánová ako atestovaná klinická psychologička v psychiatrickej liečebni v Prešove.
Pôsobenie v neziskovom sektore a štátnej správe.
V roku 1991 založila Nadáciu pre rómske dieťa. Od roku 1991 do roku 1993 bola taktiež poradkyňou pre národnosti na Úrade vlády SR na Sekcii pre národnosti a ľudské práva. Od roku 1993 do roku 2001 pôsobila ako programová riaditeľka Nadácie otvorenej spoločnosti v Bratislave. V rámci Nadácie otvorenej spoločnosti koordinovala projekty zamerané na Rómov a vzťahy medzi nimi a majoritnou populáciou. V roku 1994 založila Nadáciu InfoRoma, ktorá sa venuje budovaniu informačného, dokumentačného a knižného fondu rómskych reálií.
V rokoch 20012007 bola Klára Orgovánová splnomocnenkyňa vlády SR pre rómske komunity. Počas jej pôsobenia vo funkcii splnomocnenkyne sa podieľala na pripravovaní koncepcie terénnej sociálnej práce, na rozšírení programu asistentov učiteľa a vybudovaní obecných nájomných bytov nižšieho štandardu. Od roku 2008 je riaditeľkou Rómskeho inštitútu. Taktiež je členkou Medzinárodného výboru pre práva menšín v Londýne ("Minority Rights Group") a členkou rómskeho poradného výboru pri organizácií Projekt etnických vzťahov ("Project of Ethnic Relations" – PER) v Princetone v USA.
Peter Mihálik

Peter Mihálik môže byť: