Právny obzor

Právny obzor: teoretický časopis pre otázky štátu a práva je slovenský vedecký časopis venovaný otázkam práva a štátu. V tlačenej podobe vychádza nepretržite od roku 1917, vďaka čomu patrí medzi najstaršie odborné časopisy v regióne Strednej Európy. Od svojho vzniku vychádzal v slovenčine, od roku 2016 vychádza jedno špeciálne číslo ročne aj v angličtine. V súčasnosti vychádza ročne 6 čísel. 
Časopis je indexovaný v databázach SCOPUS a HeinOnline. Súčasným hlavným redaktorom je Oľga Ovečková (2024). 
Zakladateľom "Právneho obzoru" bol slovenský právnik Emil Stodola. Časopis zohrával významnú úlohu pri zrode slovenskej právnej a právnickej terminológie a predstavoval jedno z prvých miest pre publikovanie slovenskej právnickej spisby. V časoch Prvej ČSR prispel aj k diskusii o unifikácii práva v rámci právneho dualizmu a dodnes je významným dokumentom právnického života v 20. storočí v Československu. "„Ako jediný časopis kontinuálne vychádzal aj počas dvoch totalitných režimov na Slovensku a stal sa súčasťou obrodného procesu po roku 1989.“"
História.
Slovenské právnictvo v Uhorsku.
Pred vznikom "Právneho obzoru" publikovali slovenskí právnici svoje články spravidla v českých časopisoch (napr. "Sborník věd právních a státních"), prípadne časopisoch neorientovaných na právo, akými boli napríklad "Slovenské Pohľady" či "Slovenský Peňažník". V 19. storočí vychádzal v Bratislave aj časopis "Zeitschrift für Gesetzkunde und Rechtspflege zunächst in Ungarn, Croatien unde Slavonien, Siebenbürgen, Serbien und dem Temeser Banat", ktorý však nemal dlhé trvanie (18551860) a bol písaný v nemčine. Situácia pre rozvoj slovenskej právnej vedy bola každopádne obmedzená. Okrem absencie miest pre publikáciu boli mnohí slovenskí advokáti v období maďarizácie aj väznení. V roku 1910 pôsobil v Uhorsku len jeden slovenský sudca a 92 slovenských advokátov. "„Trvalý rozvoj slovenskej právnej vedy sa [tak] mohol začať až po založení právnického časopisu Právny obzor a vzniku Československa“."
Prvé čísla.
"Právny obzor" vznikol ešte v období Rakúsko-Uhorska (v roku 1917) z iniciatívy slovenského právnika Emila Stodolu. Pôvodne bol vydávaný v Budapešti. V článku nazvanom "Príhlas k obecenstvu" stanovil Emil Stodola za hlavné úlohy časopisu vybudovať slovenskú právnu terminológiu, informovať o platnom práve, vydávať judikatúru a pestovať právnu vedu. Časopis sa snažil presadzovať národné práva Slovákov v Uhorsku. Keďže bol financovaný súkromne (a jeho trvanie v časoch Uhorska nebolo dlhé), uhorská cenzúra si jeho obsah napriek silne proslovenským postojom nestihla všimnúť. Boli v ňom publikované tiež slovníkové príspevky k maďarskej terminológii a jej prekladom do slovenčiny od Adolfa Zátureckého a Michala Slávika. Od počiatku svojho pôsobenia sa "Právny obzor" potýkal s finančnými problémami a slabším čitateľským zázemím. Celkovo mal asi iba sto predplatiteľov, čo bolo spôsobené veľmi slabým stavom slovenskej advokácie.
Časopis v období 19181948.
Potenciál časopisu sa naplno rozvinul až po vzniku Československej republiky v roku 1918, keď významne prispel k rozvoju diskusie o unifikácii (zjednotení) práva v českých krajinách (kde platilo rakúske právo) a na Slovensku a v Podkarpatsku (kde platilo uhorské právo). Emil Stodola chcel síce časopis po vydaní druhého ročníka zastaviť, no nakoniec bolo jeho vydávanie aj vďaka podpore bratislavského advokáta Cyrila Bařinku (zodpovedný redaktor v rokoch 19211939) a Vladimíra Fajnora (hlavný redaktor v rokoch 19211936) zachované. Od roku 1920 vydávala "Právny obzor" novozaložená stavovská organizácia Právnická jednota na Slovensku a jeho náklad sa zvýšil najprv na 1000 (1920) a následne na 3000 exemplárov (1921). K aprílu 1923 mal časopis už 2209 predplatiteľov.
V roku 1922 začala v "Právnom obzore" vychádzať aj osobitná príloha nazvaná "Vestník Ministerstva unifikačného", v ktorej sa publikovali úradné správy ministerstva a odborné články o unifikačných prácach. "Právny obzor" sa tak stal oficiálnym orgánom Ministerstva pre unifikáciu a čoskoro sa stal najvýznamnejším odborným časopisom na Slovensku. Býva tiež považovaný za mienkotvorný časopis danej doby. 
Hoci si časopis počas celej svojej existencie zachoval všeobecný charakter, tematicky v ňom už počas Prvej ČSR prevažovalo súkromné právo. Oblasti verejného práva sa navyše neskôr začal venovať mesačník "Verejné právo". Do "Právneho obzoru" prispievali v danom období mnohí významní českí a slovenskí civilisti a procesualisti, ako napríklad Adolf Vladimír Záturecký, Vladimír Fajnor, František Rouček, Jaromír Sedláček, Augustín Ráth, Václav Hora, no aj kánonista Vratislav Bušek a mnohí ďalší. Okrem odborných článkov publikoval časopis aj judikatúru Najvyššieho súdu ČSR a príspevky o aplikácii práva. Redakcii sa tak postupne darilo rozširovať okruh prispievateľov aj o právnikov z praxe, najmä z prostredia súdnictva, notárstva a advokácie. Povedľa slovenského (uhorského) práva a českého (rakúskeho) práva v časopise vyšlo aj viacero príspevkov k zahraničnému právu a stavu unifikácie v daných krajinách.
V roku 1933 mal "Právny obzor" 2115 odberateľov, z toho 1812 na Slovensku, 153 v Čechách, 67 na Morave a 2 v Sliezsku. Odoberali ho však aj čitatelia z Juhoslávie (26), Bulharska (13), USA (8), Rakúska (3) a po jednom čitatelia z Rumunska, ZSSR (Ruska), Nemecka, Talianska či Japonska. Drvivú väčšinu jeho čitateľov tvorili notári a advokáti.
Časopis vychádzal aj počas druhej svetovej vojny. Išlo o obdobie, keď do časopisu začali kvalitnými príspevkami pravidelne prispievať civilisti ako Karol Plank, jeho manželka Oľga Planková (rodinné právo) a najmä Štefan Luby, ktorý býva považovaný za najpoprednejšieho slovenského právnika európskeho formátu. Stránky "Právneho obzoru" tak dodnes poskytujú relatívne komplexný pohľad na vývoj Lubyho vedeckej tvorby“. Právnici ako Štefan Fundárek či Karel Kizlink začali otvárať otázku charakteru obchodných spoločností a spojených otázok. Na rozdiel od neskoršieho obdobia vlády KSČ, sa časopis v období Slovenského štátu nevenoval politickým témam a až na pár výnimiek sa nevenoval ani právu fašistických štátov. Po druhej svetovej vojne sa opätovne stala aktuálnou otázka právneho dualizmu a unifikácie, ktorej sa na stránkach "Právneho obzoru" v rokoch 19461948 venoval najmä Štefan Luby. Séria jeho článkov "Československý občiansky zákonník a slovenské súkromné právo" zohrala významnú úlohu pri tvorbe prvej kodifikácie občianskeho práva v ČSR (Občiansky zákonník z roku 1950).
Časopis v dobe komunizmu.
Nová etapa vývoja "Právneho obzoru" nastala v období nástupu vlády Komunistickej strany v Československu, keď sa do obsahu časopisu „v rámci boja proti buržoáznym oportunistickým a revizionistickým názorom“ dostalo veľké množstvo politicky ladených príspevkov plných propagandy. Časopis tiež pravidelne informoval o udalostiach spojených s pôsobením KSČ a KSS (zjazdy strany a pod.), na druhú stranu aj neskorší socialistickí autori časopisu v danom období vytýkali malú pozornosť niektorým praktickým problém, ktoré vznikli v rámci zavádzania socialistického práva. Už roky 1947 a 1948 znamenali pre časopis ústup od oblasti právnej teórie a filozofie a príklon k jednostrannému vplyvu sovietskej právnej vedy. V ročníku 1950 preto napríklad úplne absentovala všeobecná teória. Ešte v roku 1958 sa socialistickí recenzenti časopisu pozastavili nad „zarážajúco“ malým podielom príspevkov zo všeobecnej teórie štátu a práva. Veľká pozornosť bola v 50. rokoch 20. storočia venovaná vlastníckemu právu a rodinnému právu. Spomedzi starších prispievateľov, akými boli napríklad manželia Plankovci, publicistiky najvýraznejšou osobou zostával Štefan Luby. Viaceré články pravidelne publikovali aj Ján Azud, Ján Steiner či Ján Spišiak a ďalší. V časopise boli publikované aj práce zahraničných autorov zo štátov Východného bloku. Začali byť vydávané aj monotematicky ladené čísla. Rok 1951 sa na stránkach časopisu niesol v duchu oslavných reakcií na Stalinov spis "Marxizmus a otázky jazykovedy". 
V roku 1951 prevzala vydávanie Jednota československých právnikovodbočka Bratislava, no už o rok začal časopis plniť úlohu rezortného časopisu Ministerstva spravodlivosti. Od januára 1955 vychádzal časopis v Ústave štátu a práva SAV (resp. vo Vede, vydavateľstve Slovenskej akadémie vied). Zväčšila sa tiež frekventovanosť vydávania časopisu, ktorý po novom vychádzal desaťkrát za rok (mesačne s výnimkou letných mesiacov).
V období komunizmu sa časopis okrem politicko-právnych aspektov venoval (z hľadiska čisto právneho) hlavne občianskemu právu a v porovnaní s predchádzajúcim obdobím v značnom rozsahu aj pracovnoprávnej oblasti. Osobitne po zmiernení triedneho boja v ňom však okrem politicky exponovaných právnikov či politikov (osobitne neskorší slovenský premiér Peter Colotka) pravidelne publikovali aj významní českí a slovenskí právnici, ako napríklad Oľga Ovečková (obchodné právo), Ján Cirák, Ján Lazar (občianske právo), Alexandra Krsková (právna etika), Ján Drgonec, Jozef Prusák, Eduard Bárány (teória práva) či neskorší prvý predseda slovenského Ústavného súdu Milan Čič. Do časopisu prispel aj azda najvýznamnejší český právnik daného obdobia, Viktor Knapp. Zriedkavejšie boli príspevky historicko-právneho charakteru, keďže tieto boli publikované v iných periodikách ako napríklad "Právnické štúdie": viaceré príspevky tu publikovali Karol Rebro a Martin Vietor, neskôr príspevkom prispeli aj Jiří Cvetler či Peter Blaho (druhý menovaný aj neskôr po roku 1989), 
Časopis po roku 1989.
Po páde komunizmu a rozpade Česko-Slovenska prešiel "Právny obzor" ideovým prerodom i menšou krízou financovania. V 90. rokoch 20. storočia sa v časopise vystriedalo viacero hlavných redaktorov, až nakoniec redakčné vedenie časopisu dostala v roku 1996 na starosť významná špecialistka na oblasť obchodného práva, Oľga Ovečková, ktorá do časopisu prispievala už od 60. rokov 20. storočia. 
V novom období obsah jednotlivých čísel časopisu prešiel výraznou premenou v závislosti od spoločenských potrieb. Spočiatku prevládali práce venované premene hospodárstva a práva zo socialistického modelu na kapitalistický, čo sa prejavilo aj na obsahovej štruktúre časopisu a vo zvýšenej frekvencii článkov z oblasti úlohy práva v ekonomike. Neskôr sa začali rozoberať aktuálne otázky spojené s rekodifikáciou niektorých oblastí práva (trestné právo, verejná správa). Na rozdiel od obdobia spred februára 1948 bola spočiatku (až na pár výnimiek) len malá pozornosť venovaná otázkam občianskeho práva, čo bolo zrejme spôsobené aj s opakovaným odkladaním celkovej súkromnoprávnej rekodifikácie. Veľká pozornosť bola venovaná teoretickým a ústavnoprávnym otázkami, najmä právnym princípom a právnemu štátu. Oblasť občianskeho práva začala byť po prestávke opätovne významnejšie reflektovaná až na prelome 20. a 21. storočia, keď do časopisu začali prispievať aj nové tváre z mladšej i staršej generácie, ako napríklad Lucia Žitňanská, Peter Kerecman, Katarína Kalesná, Kristián Csach, Karel Eliáš, Jan Hurdík, Martina Gajdošová a mnohí ďalší. Mimo súkromného práva do "Právneho obzoru" prispievali napr. Alexander Bröstl, Peter Colotka ml., Eduard Barány a Ladislav Orosz, Marek Káčer či Tomáš Gábriš a mnohí ďalší. Vysoko aktuálnou sa začiatkom nového storočia stali otázky spojené so vstupom Slovenska do Európskej únie (2004), akými boli napríklad vzťah európskeho a slovenského práva. Pozornosť však bola nanovo venovaná aj otázkam z oblasti právnych dejín. 
V roku 2013 získal časopis ocenenie v kategórií "Najlepší právnický časopis v Slovenskej republike za rok 2012". V roku 2017 oslávil časopis sto rokov nepretržitého vydávania.
Obsah.
Každé číslo časopisu obsahuje približne 4 až 5 vedeckých článkov, ročne býva v časopise publikovaných 30 až 34 vedeckých článkov. Okrem vedeckých článkov obsahujú čísla "Právneho obzoru" aj pravidelné rubriky "Z vedeckého života", "Recenzie a anotácie" či stĺpček "Novinky".