Prievaly

Prievaly je obec na Slovensku v okrese Senica.
Zemepisná poloha a geografická charakteristika.
Chotár obce sa rozprestiera na západnom úpätí Malých Karpát v severovýchodnej časti Záhorskej nížiny v nadmorskej výške od 195 do Západnú časť tvoria štvrťohorné viate piesky, štrkohlinité nivo-močiarne usadeniny, východná podhorská vrchovina je tvorená prevažne druhohornými vápencami, pieskovcami bridlicami.
Samotný intravilán obtekali dva potoky na severe obce Ambrúvka prameniaca v chotárnej časti Ambrove vŕšky (medzi Osečníkom a samotou U Hrádelov) (niekoľko rokov je v hornej časti toku čiastočne vyschnutý). V mapách je uvádzaný aj ako Chotár (Chotárny potok). V skutočnosti je jeho pravostranným, prítokom, ktorý je čiastočne prirodzenou hranicou s katastrom obce Plavecký Peter. Pod obcou sa spája s Mäsiarskym a Kameneckým potokom, následne sa vlieva do Rudavy. Na juhu obce Hlavinský potok do ktorého je vypúšťaná voda z ČOV. Je ľavostranným prítokom Rudavy. V chotári obce pramení Myjavská Rudava. Do nej sa vlieva pravostranný prítok s názvom Potôčik.
Na Slanisku sa nachádza nevýdatný nevyužívaný minerálny prameň. Množstvo prameňov zaniklo v šesťdesiatich rokoch minulého storočia v dôsledku meliorácie. V súčasnosti je udržovaný jediný prameň pri samote U Heribanov (Horný Olšovský mlyn).
Za horárňou Nádrlenisko pri starej Šaštínskej ceste sa nachádzala zaniknutá pieskovňa. Neďaleko odtiaľ bol Krchňavých mlyn. Na Malvázkych dieloch stála budova zrušených rašelinové závodov, dnes je to hotel Malvázia. Miesto po ťažbe rašeliny je zatopené vybudovanou sústavou lovných rybníkov.
V svahu kopca Hlavina, nad potokom Hlavina v pravo je malá jaskynná diera (Medvedia, alebo aj Jánošíkova jaskyňa), o ktorej sa tradovalo, že je to údajne chodba vedúca z neďalekého hradu Korlátka. Pri hľadaní zbojníckeho pokladu miestny dobrodruh Peter Pavlík prenikol v roku 1938 dovnútra diery (vtedy len širokej), no tajné chodby nenašiel, len kosti zahynutých zvierat. Videl, že podzemné priestory pokračujú ďalej no nie je do nich prístup. Preto pomocou výbušnín nájdených na vojenskej strelnici a ním vykradnutého kameňolomu v Trstíne, odstreľoval skalu a vytvoril štvormetrovú chodbu. Pre početné krádeže, hlavne pre potreby zväčšovania podzemia bol zatknutý a hľadanie pokladu a podzemných priestorov ukončil.
V lokalite Stará tehelňa začiatkom 19. storočia židovský podnikateľ L"ö"fler zriadil tehelňu. Neskôr ju vlastnil podnikateľ Jozef Majzlík, po ňom majiteľ statku Šrámek. Cez Druhú svetovú vojnu bola značne poškodená. V roku 1949 bola majiteľovi Kondlovi znárodnená a neskôr zanikla.
Prírodné podmienky.
V juhozápadnom časti intravilánu v Podmalokarpatskej zníženine sa nachádza chránený areál Rudava a vo východnej časti Chránené vtáčie územie Malé Karpaty. Rozmanité prírodné podmienky od horského pásma Malých Karpát až po močiare a rašeliniská, či rozsiahle duny z viatych pieskov a vodné plochy rybníkov umožňujú život v tej najrozmanitejšej podobe a forme.
Rastlinstvo.
V katastrálnom území obce sa nachádzajú lesy zložené prevažne z drevín ako borovica lesná, agát biely, dub letný, javor, buk lesný, jaseň, hrab,mimo malokarpatského lesa sú hlavne topoľ, jelša, breza, vŕba
Živočíšstvo.
"cicavce:" kuna, tchor, jazvec, bobor, krt, veverica, jež, zajac, líška, diviak, srnec, muflón, jeleň; mýval, netopier,
"vtáky:" vrabec, stehlík obyčajný a konôpka, lastovička, belorítka, škorec, drozd čierny a čvikota, hrdlička záhradná a poľná, vrana, kačica, bažant, jastrab, sokol, myšiak, kaňa močiarna, hus divá, kuvik, trsteniarik, sýkorka, škovránok, bučiak, glezk, holub, krkavec, ďateľ, strnádka, straka, sojka, slávik, sluka, trasochvost, žltochvost,
"plazy a obojživelníky:" korytnačka močiarna, ropucha zelená, rosnička, hrabavka škvrnitá, skokan, jašterica krátkohlavá, slepúch lámavý, užovka obojková, hladká a stromová, mlok, salamandra
"Hmyz a iné bezstavovce:" roháč, nosorožtek, fúzače,
Dejiny.
V 14. storočí bol používaný názov podľa patrícia sv. Juraja "Zenthgwrght", Svätý Juraj pod Vrchom a zároveň bol používaný aj nemecký názov "Schwancendorf", neskôr "Szent Geörgy", "Schanzendor", "Sbantisdorf" (1531), "Szancydorf" (1578), "Sandorf" (1600), "Sandorff" (1733), "Sandorf" (1786), "Schandorf", "Ssandorf", "Schadendorf", "Sündorf" (1800 – 1900), "Sándorfa" (1900 – 1920), "Šandorf" (1920 – 1946), "Prievaly" (od 1946).
Vysťahovalectvo a migrácia za prácou.
Priemyselná sériová výroba znamenala pre drobných remeselníkov tvrdú ranu. Zamestnanie obyvateľov bolo obťažné a pracovných príležitostí málo. Vysťahovalectvo, či na začiatku len odchod za prácou a následný návrat domov, bol logickým vyústením nemožnosti zamestnania sa doma.
Severná Amerika.
Prví pendleri za prácou odišli do Ameriky okolo roku 1880. Pracovali prevažne v uhoľných baniach. Potom ako sa pendleri vracali domov s množstvom ušetrených peňazí, nastal rozmach odchodu za prácou. Postupne sa do USA vysťahovali celé rodiny. Ich destinácia bola skoro výlučne Pensylvánia, Carbon County, mestečko Lansford. V ojedinelých prípadoch to bol aj Cleveland a New Yor.
Za prácou odchádzali aj mladí slobodní muži a dievčatá. Viacerí uzavreli manželstvo v slovenskom kostole v Lasnforde, kde ostali aj žiť. Manželstvá uzatvárali medzi sebou, prípadne s migrantami zo susedných dedín, hlavne z obcí Lieskové, Cerová, Rozbehy, Plavecký Peter a Buková. Deti sa učili hovoriť aj slovensky, nielen z preto, že sami anglicky nevedeli, pretože žili v silnej slovenskej komunite, ale aj preto, že sa niektorí chceli vrátiť po čase domov.
Po úpadku baníctva sa viacerí s podporou vlády USA presťahovali do rôznych častí USA. Potomkovia migrantov už uzatvárali manželstvá bez predsudkov a tak mnohí majú partnerov z iných kultúr a náboženstiev.
V USA dodnes žijú početní potomkovia rodín: Valent, Lisický, Olšovský, Ochránek, Mihál, Petráš, Kovalovský, Janiga, Búran, Hilek, Pavlík, Záviš, Valek, Bilka, Beniak, Škvorec, Krajčírovič, Šír, Obuch, Mráz, Mikulec, Krchnavý, Kalenský, Hlavatý, Janiček, Holič, Adamčík, Pavlík.
Francúzsko.
V čase hospodárskej krízy, bolo získať pracovné povolenie v priemysle v USA nemožné, niekoľkí muži sa preto vybrali za prácou do Francúzska. Boli medzi nimi Eliáš Ožvold, Matin Lukáč, Jozef Imríšek, Adam Kiripolský.
Argentína.
Ďalšia časť dobrodruhov sa vybrala do Argentíny. Viacerí z nich ostali nezvestní. V Argentíne niektorých čakali aj neľudské podmienky, pracovali na úrovni otrokov za žiadnu, alebo mizernú plácu. Nikdy už nedali o sebe vedieť. V roku 1928 do Argentíny odišli Ján Kováč a Anna Uhrinková, 1930 Pavel Mackovič.
Česko-slovenské légie.
Zahraničného vojenského odboja v období prvej svetovej vojny a krátko po nej sa zúčastnili rodáci, či obyvatelia obce. Patrili medzi nich
Židia v obci.
Židovská populácia Sandorfa v roku 1792 mala 27 osôb, v roku 1869 žilo v 24 domoch 138 osôb. V roku 1910 mala už len 59 členov, v roku 1938 len 20 členov. Úbytok Židov súvisel aj s vysťahovaleckou vlnou obyvateľov Záhoria do Ameriky.
Židovskí občania vlastnili a tieto obchody im boli v roku 1940 odobrané:
Počas Holokaustu boli deportovaní a zavraždení títo židovskí rodáci a obyvatelia Šándorfa:
Zoznam obetí nie je konečný.
Dokladom o príkladnom spolužití kresťanov a židov v obci v čase drancovanie ich majetku v revolučnom období roku 1848 je zverejnené poďakovanie Izraelskej komunity farárovi Štefanovi Belicovi v Pressburger Zeitung z mája 1848.
V súčasnosti v Prievaloch nežije žiaden židovský občan. Pamiatky na židovskú komunitu (modlitebňa), boli zbúrané. Židovský cintorín je v dezolátnom stave, po celej ploche zarastený náletom drevín a buriny. Vo svahovitom teréne sú badateľné obrysy oplotenia, prístupovej cesty. Náhrobné kamene sú polámané a pováľané.