burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Derby Telegraph

Derby Telegraph, skôr Derby Evening Telegraph, je denník tlačený a vydávaný v anglickom meste Derby. Vychádza každé ráno od pondelka do soboty a je hlavnými miestnymi novinami pre Derby a okolie.
Dejiny.
Roku 1857 publikoval Richard Keene každú sobotu "Derby Telegraph". Ďalším, kto v Derby vydával noviny, bola od roku 1879 Eliza Pike. Išlo o veľkoformátové štvorstránkové noviny s názvom "Derby Daily Telegraph". Prvým šéfredaktorom bol W. J. Piper, ktorý v tejto pozícii vydržal až do svojej smrti roku 1918. Po ňom nasledoval William Gilman a od roku 1927 je majiteľom novín Northcliff Newspaper Group, ktorá je súčasťou Daily Mail and General Trust. Táto spoločnosť vydáva aj "Derby Express".
Pôvodne noviny sídlili na Corn Market v centre mesta, po prvej svetovej vojne došlo k renovácii, ale v roku 1929 noviny presídlili na Corn Exchange a v roku 1981 na Meadow Road, kde sú dodnes. Keďže denník vychádza ráno, bol v apríli 2009 názov "Derby Evening Telegraph" zmenený len na "Derby Telegraph".
Obsah.
Pred sedemdesiatymi rokmi 20. storočia obsahoval Derby Telegraph často celonárodné novinky hneď na úvodnej strane. Pomer celonárodných a miestnych aktualít v novinách bol asi 50:50. Odvtedy obsah národných noviniek výrazne klesol, dnes je krátko zhrnutý na strane desať. Hlavné zameranie denníka je na miestne dianie.
Georg Holtzendorff

Gróf Georg Holtzendorff (niekedy písané aj "Holzendorff") bol saský maliar, ktorý sa zameriaval najmä na krajiny, figuríny a anjelov. Kvôli prusko-francúzskej vojne opustil Sasko a utiekol do Anglicka.
Pracoval pre Royal Crown Derby Porcelain Company a kreslil skice zobrazujúce derbyshirskú krajinu, ktoré boli následne aplikované na porcelán.
Jeho hlavným dielom bola dekorácia dezertného servisu Gladstone (), ktorý v roku 1883 Pracujúci muži z Derby darovali premiérovi Williamovi Ewartovi Gladstoneovi. Holtzendorffov akvarel, zobrazujúci ulicu v Derby Becket Street a Derbyjské múzeum a umeleckú galériu v pozadí, je jediným dodnes zachovaným náčrtom použitým na Gladstoneovom servise. Bol vytvorený asi roku 1882.
Porto de Leixões

Porto de Leixões je prístav v portugalskom meste Matosinhos. Je to najväčší umelo vybudovaný prístav v Porugalsku a významné prekladisko tovaru pre Porto a celý región. 
Prístav bol postavený na konci 19. storočia a je neustále modernizovaný a rozširovaný. Nachádza sa približne 4 km od ústia rieky Douro a patrí do okresu (conselho) Matosinhos. Prístav má dobré železničné (linka Linha de Leixões) a cestné spojenie. Cca 25% medzinárodného obchodu Portugalska prebieha cez tento prístav s obratom približne 15 miliónov metrických ton ročne. Prevádzka prístavu nie je závislá od prílivu alebo odlivu. Popri prekladisku tovaru prístav disponuje aj jachtárskym a osobným prístavom.
Ermesinde

Ermesinde je obec (freguesia) a (na mierne menšom území) mesto (cidade) v Portugalsku. 
Pôvodne to bola rybárska dedina. Leží na križovatke dvoch najvýznamnejších železničných tratí v severnom Portugalsku. Počas 20. storočia blízkosť mesta Porto a železnice mala za následok rast mesta, ktoré sa nakoniec stalo jedným z jeho predmestí. 
V roku 1990 dostalo Ermesinde postavenie mesta podľa portugalského práva. Odvtedy existuje tlak na to, aby sa vytvoril nový okres s rovnakým názvom.
Lignano Sabbiadoro

Lignano Sabbiadoro (Friulsky Lignán) je talianske mesto v provincii Udine, v oblasti Furlansko-Júlske Benátky. Bolo vybudované v 50. rokoch 20. storočia. Je to obľúbené prímorské letovisko.
Geografia.
Mesto sa nachádza pri Laguna di Marano asi 60 kilometrov od Udine a 90 kilometrov od Benátok a Terstu.
Mestské časti.
Lignano Sabbiadoro je centrom polostrova a skladá sa z veľkého množstva hotelov, barov a prázdninových apartmánov. Hlavná nákupná trieda vedie od "Viale Centrale" cez pešiu zónu až po "Terrazza al Mare" v špičke polostrova.
Piesočnaté pláže sú rozdelené do niekoľkých častí, ktoré majú rôzne farby a sú rozdelené od 1 do 19. V meste je veľa fontán a námestí. Na jednom z námestí je aj kostol. Jednosmerná ulica, ktorá vedie pozdĺž pláže sa volá "Lungomare Trieste".
"Lignano Pineta" leží v strednej časti a vzniklo okolo roku 1950. Cesty vedú po 100 metroch v špirálovitom tvare smerom von od centra. Pineta leží v píniovom lese, v ktorom sa nachádzajú hotely a prázdninové apartmány.
Hlavná nákupná trieda je v centre Pineta a vedie od kostola k moru. Nachádzajú sa tu kaviarne a bary. Aj v Pinete je pláž rozdelená do oddielov 1 – 5. Cesta pozdĺž pláže sa volá "Lungomare Adriatico". "Lignano Riviera" leží pri ústí rieky Tagliamento a je ešte pokojnejšia než Pineta. Je tu menej hotelov a viac kempov. Rieka Tagliamento oddeľuje Riviéra od mesta Bibione. V Riviére sa nachádza prístav a golfové ihrisko.
Patrón mesta.
Patrónom mesta je San Giovanni Bosco, zakladateľ rádu saleziánov.
Punta Verde.
Neďaleko mesta sa nachádza zoologická záhrada Punta Verde s viac ako 1 500 druhmi zvierat.
Portimão (mesto)

Portimão (starší názov: "Vila Nova de Portimão") je mesto (cidade) v rovnomennom okrese a v dištrikte Faro, na južnom pobreží Portugalska. V roku 1924 bolo povýšené na mesto. Spolu s Farom patrí medzi najľudnatejšie mestá v Algarve.
Šport.
Portimão je známe svojimi športovými podujatiami. V lete je to turnaj v plážovom futbale Mundialito de Futebol de Praia ('malý World Cup'). Rally Lisabon Dakar tiež prechádza cez mesto a existuje tu rozvinutý surfing a kitesurfing.Konajú sa tu tiež medzinárodné preteky v modernej gymnastike.
Jachtárstvo.
Mesto ponúka tichšie vody, ako Atlantický oceán, je miestom Portugal Match Cup, ktorý je súčasťou World Match Racing Tour. Udalosti sa zúčastňujú najlepší svetoví jachtári.
Powerboating.
Portugalská Grand Prix je súčasťou medzinárodného majstrovstva. 
Motoristický šport.
V horách pri Portimão je Autódromo Internacional do Algarve, otvorený v októbri 2008. Okrem iného sa tu vykonávajú aj testovacie preteky Formuly 1.
Doprava.
Od roku 2008 trajekt dvakrát za týždeň obstaráva spojenie s Funchalom na Madeire.
Portimão

Portimão môže byť v Portugalsku:
Asistenčný pes

Asistenčný pes je pes špeciálne vycvičený na vykonávanie úkonov, ktoré pomáhajú zmierniť dopad zdravotného postihnutia klienta. Legislatíva upravujúca držbu takto vycvičených psov a podmienky, za akých smú byť psi cvičení, sa v mnohých krajinách líšia. 
Definícia.
Podľa zákona 447 z roku 2008 je asistenčný pes na Slovensku klasifikovaný ako "pes so špeciálnym výcvikom". Pre výcvik takéhoto psa je odborne spôsobilá organizácia, ktorej predmetom činnosti je výcvik psov so špeciálnym výcvikom a je členom medzinárodnej organizácie združujúcej výcvikové školy alebo jej bola udelená akreditácia medzinárodnou organizáciou.
Klasifikácia.
Vo všeobecnosti existujú 3 základné typy výcviku, na základe ktorých sú psi klasifikovaní do skupín:
Existuje však aj množstvo výcvikových programov, ktoré zmienené výcvikové typy kombinujú a vytvárajú tak klientovi so špecifickým zdravotným postihnutím psa "na mieru".
Typy asistenčných programov.
"Mobilitný servis vozičkárov" - osobe na invalidnom vozíku zabezpečuje pomoc pri každodenných činnostiach, napr. prinesenie určených predmetov, zatváranie a otváranie dverí, pomoc pri prezliekaní, pritiahnutie invalidného vozíka, pomoc pri otáčaní atď.
"Balančný / čiastočne vodiaci pes" - zabezpečuje mobilitný servis osobám s kombinovanými zmyslovými poruchami najmä pri výpadkoch zraku a sluchu, pri strate koordinácie a priestorovej orientácie.
"Alertný pes" - psi s vrodenou senzibilitou detegujúcou indikačné zmeny v organizme. Spravidla cvičení ako psi epileptickí alebo diabetickí. Sú schopní rozpoznať blížiaci sa záchvat / nízku hladinu inzulínu v dostatočnom časovom predstihu a majiteľa naň upozorniť. V prípade nevyhnutnosti ataku sú schopní priniesť lieky, mobilný telefón, zablokovať psovoda alebo privolať pomoc.
Vilar de Mouros

Vilar de Mouros je farnosť ("freguesia") v okrese Caminha v Portugalsku. Rozprestiera sa na brehoch rieky Coura, 7 km od okresného mesta. Známou sa stala ako miesto najstaršieho rockového festivalu v Portugalsku Vilar de Mouros Festival.
Estremoz (mesto v Portugalsku)

Estremoz je mesto v Portugalsku, ktoré sa nachádza 41 km na východ od Évory. Bolo založené v roku 1258. V meste sa nachádza viacero historických pamiatok, napr. kráľovský palác, Kostol Santa Maria do Castelo, radnica, časť mesta je dokonca opevnená stredovekými zvyškami hradieb. Mesto je medzinárodne významné aj z dôvodu ťažby mramorovej rudy.
Mramor.
Spolu s ďalšími mestami, ťažiacimi mramorovú rudu, Borba a Vila Viçosa, Estremoz je medzinárodne známy svojím jemným až stredne zrnitým mramorom, ktorý sa tu vyskytuje v niekoľkých farbách: bielej, krémovej, ružovej, šedej alebo čiernej ako aj v akejkoľvek kombinácii týchto farieb. 
Tento mramor sa používal už od antických čias. Portugalskí moreplavci ho exportovali do Afriky, Indie a Brazílie. Mramor z tohto regiónu bol použitý v takých slávnych lokalitách, ako Monastery of Jerónimos, Monastery of Batalha, Monastery of Alcobaça a Belém.
Okolo mesta je také veľké množstvo mramoru, že sa používa všade; dokonca na prahoch dverí, chodníkoch a aj dlažobné kocky sú robené z mramoru. Tento mramor sa dokonca melie na maliarsku farbu. 
Portugalsko je druhý najväčší exportér mramoru na svete, pred ním je len Taliansko (Carrara marble). Okolo 85 percent tejto produkcie (približne 370 000 ton) je práve z Estremozu.
Elvas (mesto)

Elvas je mesto (cidade) v Portugalsku v údolí rieky Guadiana. Je vzdialené vzdušnou čiarou od Lisabonu a len od španielskeho mesta Badajoz. Je najdôležitejším mestom dištriktu Portoalegre. Mesto dostalo mestské práva v roku 1513. Je to prosperujúce a živé mesto s rozvinutou zdravotníckou, školskou a športovou infraštruktúrou. 
Pamätihodnosti.
Mesto bolo v roku 2012 zapísané na zoznam svetových pamiatok UNESCO pre svoj najsúvislejší systém hviezdicovitého opevnenia na svete. Bolo postavené medzi rokmi 1498 a 1622 až do výšky .
Hospodárstvo.
Úrodná pôda je dobrým základom pre pestovanie olív a sušených sliviek, ktorými je mesto známe. Destiluje sa tu brandy a vyrába keramika, typická pre toto mesto.
Vila Pouca de Aguiar

Vila Pouca de Aguiar je obec (freguesia) a mestečko (vila) v rovnomennom okrese (ktorému je aj sídlom) v regióne Norte. 
Obec získala na význame dobudovaním diaľnic A7 a A24.
V blízkosti sa nachádza priehrada, v hospodárstve obce dominujú tradičné odvetvia ako pestovanie obilia, zemiakov, zeleniny, vína a živočíšna výroba. Nachádza sa tu archeologický park, stredoveké mosty, slnečné hodiny.
Marinha Grande (mesto)

Marinha Grande je mesto (cidade) v Portugalsku. Tvorí malú časť rovnomennej obce (freguesia), ktorá leží v rovnomennom okrese. Postavenie mesta získalo v roku 1988. Mesto je situované priamo v centre borovicového lesa, ktorý má približne 700 rokov.
Ekonomika.
Marinha Grande je najväčším výrobcom skla v Portugalsku, má prezývku mesto krištáľu.
S približne 250 firmami je región v tejto oblasti tiež jedným z najväčších v Európe.
Doprava.
Mesto je napojené diaľnicou A8 na Lisabon a Leiriu a A17 smerom na Aveiro. Železničná trať "Linha do Oeste" spája mesto s Agualva-Cacém a Figueira da Foz.
Ponte de Lima (obec, Portugalsko)

Ponte de Lima alebo Ponte do Lima je obec (freguesia) a mestečko (vila) v portugalskom regióne Norte. Žije tu asi 2 800 obyvateľov. Je známe svojou stredovekou architektúrou a okolitými prírodnými krásami. Leží na južnom brehu rieky Lima. Každý rok začiatkom júna sa tu koná sviatok "Festa do Corpo de Deus". 
Dejiny.
Mestečko bolo známe už ako rímske sídlo pozdĺž starej cesty z Braga do Compostela a Lugo. Mesto dostalo svoje "fuero" (list o udelení mestských práv) od Terézie z Leonu 4. marca 1125 a považuje sa za najstaršie portugalské mesto.
Pamätihodnosti.
Medzi pamätihodnosti patrí most, postavený už Rimanmi, ktorý v stredoveku slúžil ako jediný bezpečný prechod cez rieku Lima v tejto oblasti. Význam nadobúda, okrem iného, pri preprave pútnikov do mesta Santiago de Compostela.
Ekonomika.
Každý pondelok sa tu koná trh, jeden z najväčších v celej krajine. Mesto má diaľničné prepojenie s Portom prostredníctvom diaľnice A3.
Portalegre (mesto)

Portalegre (portugalská výslovnosť: [puɾtɐˈlɛɣɾ(ɨ)]) je mesto (cidade) v rovnomennom okrese a v regióne Alentejo. Meno Portoalegre pochádza z latinského Portus Alacer ("radostný prístav"). V sčítaní ľudu z roku 2001 malo mesto 15 768 obyvateľov. Leží najmä (ale nie len) v obciach Sé and São Lourenço. 
Dejiny.
Portalegre bolo založené v roku 1259, postavenie mesta dostalo 23. mája 1550. V tomto čase mesto už bolo významným centrom. Bolo známe výrobou textilu. Koncom 16. storočia prežívalo najväčší rozkvet, z tohto obdobia sa tu nachádza viacero honosných stavieb.
Ekonomika.
Mesto bolo známe textilkou, manufaktúra tu bole založená už v 18. storočí. V súčasnosti sa tu nachádza výroba gobelínov. Obyvatelia žijú ďalej zo spracovania dreva a korku. 
Pamätihodnosti.
V minulosti malo mesto sedem hradných brán, do dnešného dňa sa zachovalo päť z nich.
Peter Joseph

Peter Joseph je americký filmár a aktivista.
Je autorom troch voľne distribuovaných dokumentárnych filmov – ' (2007), ' (2008) a "" (2011) – a zakladateľom hnutia The Zeitgeist Movement.
Ponte de Lima

Ponte de Lima alebo Ponte do Lima môže byť:
Ponte de Lima môže byť aj lokalita v Guinea-Bissau, pozri Ponte de Lima (Guinea-Bissau)
Portalegre

Portalegre môže byť:
Lamego (mesto)

Lamego je mesto v dištrikte Viseu na severe Portugalska. Je považované za historické a monumentálne mesto. Je sídlom biskupstva.
História.
Pred a počas rímskeho obdobia sa tu vystriedalo množstvo kmeňov, napríklad Ligúrovia, alebo Turduli.
Počas objaviteľského obdobia v 12. storočí sa objavuje zmienka o hrade.
Lamego sa stalo kresťťanským, keď vizigótsky kráľ Recaredo I konvertoval. V roku 570, počas Lugského koncilu sa objavujú referencie o Sardináriovi, biskupovi Lamega. Mimo mesta sa nachádza kaplnka São Pedro de Balsemão, vizigótska kaplnka, ktorá je považovaná za najstaršiu v Portugalsku a druhú najstaršiu v Európe.
Po arabskom vpáde sa definitvne zmocnil územia Ferdinand I kráľ Leónu and Kastílie a v roku 1057 tu bolo znova obnovené biskupstvo. 
Najvýznamnejší moment v histórii mesta bol rok 1139, keď Afonso Henriques sa stal portugalským kráľom. Cez mesta prechádzala aj v minulosti pútnická cesta do Santiago de Compostela. 
V 16. a 17. storočí sa rozvíjal obchod, ktorý podnietil vznik spoločnosti Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (Spoločnosť vínneho hospodástva horného Doura). V roku 1835 sa hlavným mestom dištriku stalo susedné Viseu. 
Ekonomika.
Hlavným sektorom je oblať služieb, avšak zvlášť prekvitá vinárstvo. Mesto má veľké nákupné centrum, tri stredne veľké a nespočetné množstvo malých. Priemysel je sústredený vo farnosti Várzea de Abrunhais. Zaujímavosťou je malá výroba textilu, sú tu však aj spoločnosti s masovou výrobou. Významná je turistika spojená s mnohými pamiatkami. Predĺženie diaľnice A24 tiež malo a má vplyv na rozvoj mesta.
Estremoz

Estremoz môže byť:
Lamego

Lamego môže byť:
Cascais

Cascais môže byť v Portugalsku:
Marinha Grande

Marinha Grande môže byť v Portugalsku:
Nothing but the Beat

Nothing but the Beat je piaty štúdiový album francúzskeho DJa a producenta Davida Guettu. Album bol vydaný dňa 26. augusta 2011 cez Virgin Records ako dvojalbum, pričom prvý disk obsahuje spolupráce s R&amp;B, hip-hopovými a popovými interpretmi ako Lil Wayne, Nicki Minaj, Usher, Jennifer Hudson, Jessie J a Sia Furler. Na prvom disku sa tiež objavili spolupráce s will.i.amom a Akonom, obaja spolupracovali s Guettom na jeho predchádzajúcom albume "One Love". Pre porovnanie, na druhom disku sú len čisto inštrumentálne skladby. Na albume sa tiež vokálne podieľal Guettov dlhoročný spolupracovník Chris Willis. Z albumu sa dostal do prvej dvadsiatky v rebríčku Billboard Hot 100 dve skladby: „When Them Girls At“ a „Without You“.
Azulejo

Azulejo (slovenská výslovnosť: azulecho; španielska výslovnosť: asulecho; portugalská výslovnosť: azuleižu), množné číslo azulejos, je obvykle štvorcová, jednostranne glazovaná keramická obkladačka (kachlička) s farebnou výzdobou (najčastejšie jednofarebnou). Z väčšieho počtu azulejos sa skladajú nástenné obrazy (niekedy sú azulejos aj na strope alebo na podlahe). Slovo azulejo je arabského pôvodu (az-zulajž) a znamená aj všeobecne "modrastý".
Azulejos vznikli pravdepodobne v Perzii, odkiaľ ich Arabi priniesli na Pyrenejský polostrov. Centrom ich výroby bola v 12. a 13 storočí Andalúzia a tam hlavne Granada. V 14. storočí sa centrum ich výroby presunulo do Valencie. Dnes je to Portugalsko, kde od roku 1980 existuje múzeum azulejos (Museu Nacional do Azulejo, Lisabon). Azulejos sú typickým prvkom portugalskej architektúry. Nájdeme ich všade, nielen na kostoloch a palácoch, ale aj na verejných stavbách, nádražiach, trhoviskách, jednoduchých občianskych domoch, vnútri i vonku. Okrem výtvarného prvku majú aj praktický význam ako trvanlivý a praktický povrch stien a v horúcom podnebí upravujú vnútornú teplotu v dome.
Zobrazované témy sú náboženské, mytologické, historické, z praktického života, alebo len ozdobné s obrazmi krajín, vtákov rastlín, geometrické vzory.
Jednanie

Jednanie môže byť:
Dohodnutie

Dohodnutie (dohodovanie) môže byť:
Dohodovanie môže byť aj rokovanie.
Dohovorenie

Dohovorenie (dohováranie) môže byť:
Dohováranie môže byť aj vyčítavé pripomínanie (niečoho niekomu).
Cupressus chengiana

Cupressus chengiana (lat. "Cupressus chengiana") je menší až stredne veľký vždyzelený ihličnan z čeľade cyprusovité, s pôvodným výskytom len v Číne. 
Opis.
Cupressus chengiana dorastá do výšky , s hrúbkou kmeňa . Strom je vzpriamený, vetvy metlovité, neprevísajú, ihličie scelené, trojuholníkové, matnozelené.
Cupressus duclouxiana

Cupressus duclouxiana (lat. "Cupressus duclouxiana") je stredne menší vždyzelený ihličnan z čeľade cyprusovité, endemit, rastúci najmä v Tibete, provincii Si-čchuan, Jün-nan, v nadmorskej výške 1400 až 3300 m. Patrí medzi ohrozené druhy.
Miesto výskytu.
Rastie v suchých až vlhkých ihličnatých lesoch.
Opis.
Strom dorastá do výšky 25 m, v mladosti je kuželovitý, starší široko klenutý. Kôra stromu je hnedo až šedočervená, zvisle zbrázdená, neskôr šupinatá. Vetvy rastú nahusto, sú tenké, neprevísajú. Malé ihličie je trojuholníkové, scelene usporiadané v tenkých praslenovitých vetvičkách, svetlo modrozelené. 
Význam.
Voľne rastúci sa vyskytuje v prírode len na odľahlých miestach, potom ide o chránené, budhistické posvätné stromy. Drevo je vysoko cenené v stavebníctve, aj ako palivo. V Európe je známy ako dekoračný strom.
Brtníctvo

Brtníctvo alebo lesné včelárstvo alebo lesné včelárenie je starobylý spôsob získavania včelích produktov, najmä medu zo špeciálnych prírodných alebo umelých dutín stromov (tzv. brtov) človekom. Brtníctvo patrí k najstarším spôsobom obživy, je však zároveň aj chovom včiel, nie tak cieleným a rozsiahlym ako chov domácich včiel, ale najmä pokiaľ ide o súčasné brtnícke metódy, náročným a veľmi špecializovaným. 
Dejiny.
Branie medu od divých včiel uskutočňoval človek v dejinách rôznym spôsobom, podmieneným prostredím, kde si včely stavali plásty. Mohli to byť diery v zemi, jaskyne, dutiny, kmene, koruny stromov, ale aj ľudské obydlia. Práve duté kmene stromov, v ktorých si stavali včely svoje hniezda, teda tzv. "brty", sú predmetom brtníctva. 
Len na území Slovenska je brtníctvo historicky doložené od 5. storočia. Slovanom bolo vlastné, aj pre krajinné prostredie ktoré osídľovali, a med a iné včelie produkty takto získavané boli v stredoveku vývozným artiklom Slovanov. Veľký rozkvet však brtníctvo zaznamenalo aj v novoveku. V jednotlivých krajinách upravovali brtnícku činnosť zákony, brtníci zakladali cechy s vlastnými artikulami, volili cechmajstra, do 19. storočia bolo brtníctvo v Európe dedičným povolaním. Brtníci mali dokonca v lesoch svoje vlastné revíre. V súčasnosti prežilo brtníctvo v nezmenenej podobe v Európe len na južnom Urale v Baškirsku, začína sa však opäť obnovovať aj inde. 
Opis a postupy.
Brte sa hľadali hlboko v lesoch a nielen hľadali, ale aj úmyselne dlabali. Keďže včelie hniezda v brtiach sú väčšinou od seba dosť vzdialené, ich obchôdzka trvá 8 až 9 hodín. V blízkosti stromov s prirodzenými brtiami sa vyhľadávali vhodné stromy pre vydlabanie nových brtov, pre budúce včelstvá. Brtnícke stromy sú borovica, dub, menej brest, hrab, javor, jaseň, buk, lipa, jedľa, 100 až 300-ročné silné a vysoké jedince, so širokým kmeňom. Okrem včelárskych potrieb, sú zaužívané základné drevorubačské nástroje, nástroje na dlabanie, príp. laná a lezecká výstroj. Včely sa do novovytvorených dutín mohli lákať na med, lekvár, rastlinné prípravky, ktoré zároveň slúžili ako vábnička pre zistenie smeru ich letu. Zber medu sa uskutočňoval raz do roka v čase hlavnej znášky, teda približne cez leto, výnimočne však a historicky najmä v neskoršom novoveku aj dva razy, pričom vždy bolo prvoradé včelám zanechať dostatok medu pre ich vlastnú potrebu. Úloha brtníka spočívala aj v ochrane brtu a včelstva; na zimu otvory podľa potreby upchal, aby včelstvo mohlo prezimovať. Výsledkom usilovnosti včiel a práce brtníka bol potom brtnícky med a brtnícky vosk.
Milówka

Milówka môže byť:
Milówka (Sliezske vojvodstvo)

Milówka je dedina v powiate Żywiec, v Sliezskom vojvodstve, v južnom Poľsku. Je to sídlo gminy Milówka. Leží v Żywieckych Beskydách, približne 18 km juhovýchodne od mesta Żywiec a 78 km na juh od regionálneho centra Katowice.
Obyvateľstvo dediny činí približne 4 300. Známa poľská hudobná skupina Golec uOrkiestra pochádza odtiaľto. Nachádza sa tu múzeum.
Beja (mesto)

Beja je mesto v okrese Beja v regióne Alentejo v Portugalsku. Mesto má 21 658 obyvateľov. Portugalské vzdušné sily tu majú základňu. 
Pamätihodnosti.
Hrad.
Hrad na vrcholku kopca dominuje mestu. Bol postavený, spolu s opevnením kráľom Denisom Portugalským v 12. storočí na pozostatkoch rímskeho "castellum". Skladá sa zo stien so štyrmi štvorcovými vežami a centrálnou vežou ("Torre de Menagem"), ktorá je s výškou 40 m najvyššou v Portugalsku. Vrchol veže je dosiahnuteľný po 197 schodoch. Z veže sa rozprestiera krásny výhľad na opevnenie, ktoré malo kedysi 45 vežičiek a 5 brán. Hrad v súčasnosti slúži ako malé vojenské múzeum.
Námestie v strede hradu je pomenované po Gonçalo Mendes da Maia alebo "O Lidador", rytierovi, zabitému pri bitke s Maurmi v roku 1170.
Vizigótske múzeum.
Biely latinsko-vizigótsky kostol Santo Amaro, zasvätený svätému Amarovi, ktorý stojí hneď pri hrade, je jeden zo štyroch predrománskych kostolov v Portugalsku. Niektoré časti sú zo 6. storočia a vnútorné stĺpy sú vyrezávané listami a geometrickými tvarmi zo siedmeho storočia. Pozoruhodná je časť, kde vtáky útočia na hada. Dnes je to múzeum vizigótskeho umenia. 
Múzeum Rainha D. Leonor.
Toto regionálne múzeum bolo založené v roku 1927 a 1928 na mieste predchádzajúcom kláštore rádu "Naša Pani plodnosti" ("Convento de Nossa Senhora da Conceição"), rádu chudobných dám (rozpusteného v roku 1834), postupne rozširovalo svoje zbierky. Tento františkánsky rád bol založený v roku 1459 Infantom Fernandom, vojvodcom z Viseu a Bejy, hneď oproti svojmu vojvodcovskému palácu. Výstavba trvala do roku 1509. Múzeum vlastní významnú zbierku flámskeho, španielskeho a portugalského maliarsva z 15. až 18. storočia, napríklad „Panna s mliekom“ (cca. 1530) alebo „Kristus s apoštolmi“ (16. storočie).
Archeologická zbierka múzea zahŕňa napríklad vizigótske a rímske artifakty, vykopávky z doby bronzovej.
Múzeum má v zbierke aj "Escudela de Pero de Faria", unikátnu ukážku čínskeho porcelánu z roku 1541.
Les Paul

Les Paul (* 9. jún 1915, Waukesha, Wisconsin, USA – † 12. august 2009, White Plains, New York) vlastným menom Lester William Polsfuss, bol americký džezový gitarista a vynálezca. Bol priekopníkom vývoja elektrickej gitary, ktorá „vytvorila zvuk rock and rollu“. Jeho ďalšie vylepšenia zahrňujú overdubbing, delay efekt, fázovanie efektov a viacstopové nahrávanie.
Beja

Beja môže byť v Portugalsku:
Alatyr

Alatyr môže byť:
Lysá hora

Lysá hora môže byť:
Troodonty

Troodonty (lat. "Troodontidae") je čeľaď vtákom podobných davých dinosaurov. Boli to aktívne a nebezpečné dravce, loviace aj väčšiu korisť.
Znaky.
Troodony boli malé až stredne veľké dravce (hmotnosť asi od 1 do 100 kg). Ich zvláštnym znakom sú proporčne veľmi dlhé nohy a „kosákovitý“ pazúr na zadnej končatine, podobný tomu, aký majú dromeosaury. Troodony patria medzi dinosaury blízko príbuzné vtákom a mnohé ich rysy to potvrdzujú. Patria tiež medzi najinteligentnejšie dinosaury s relatívne najväčšou lebečnou dutinou (napr. rod Troodon). Rekordný EQ (encefalizačný kvocient) má u tohto rodu hodnotu až 6,48 (jeho mozog bol teda relatívne 6,5 krát väčší, než mozog rovnako veľkého krokodíla).
Taxonómia.
čeľaď Troodontidae:
Lukáš Kobela

Lukáš Kobela (* 20. máj 1987, Bratislava) je slovenský skladateľ filmovej/TV a koncertnej hudby.
Je autorom hudby k celovečernému filmu "Lóve", TV seriálu "Búrlivé víno", projektu "Slovenskí hokejoví hrdinovia" a spoluautorom hudby k dokumentárnej trilógii "Tajomné Karpaty" či TV seriálom "Kuchyňa" a "Milenky."
Biografia.
Absolvoval Súkromnú strednú priemyselnú školu animovanej tvorby, následne odbor Masmediálna komunikácia na Univerzite sv. Cyrila a Metoda v Trnave a napokon odbor skladba na Konzervatóriu v Bratislave.
So svojim prvým sláčikovým kvartetom sa v roku 2013 umiestnil na 1. mieste v 1. kategórii Súťaže študentov konzervatórií Slovenskej republiky.
Pterodactyloidea

Pterodactyloidea je jednou z dvoch podskupín pterosaurov (druhou skupinou je Rhamphorhynchoidea). Do tejto skupiny patria vývojovo najvyspelejší a tiež najväčší zástupcovia pterosaurov. Objavili sa v období strednej jury a vymreli spolu s nelietavými dinosaurami na konci obdobia kriedy. 
Od primitívnejších ramforynchoidov ich odlišuje krátka chvostová časť chrbtice a dlhé krídlové metakarpálne kosti (kosti prednej končatiny). Väčšina odvodených druhov už mala zuby a dobre vyvinuté rôzne lebečné hrebene. Do tejto skupiny patria tiež vôbec najväčšie známe lietajúce živočíchy všetkých čias, ako bol napríklad Quetzalcoatlus s rozpätím krídel až vyše 13 metrov.
Systematika.
Podľa D. Unwina, 2006.
Nosorožec ostronosý

Nosorožec ostronosý (iné názvy: nosorožec ostrorohý, nosorožec dvojrohý, nosorožec čierny, zastarano "nosorožec africký", ) je druh z čeľade nosorožcovitých. S nosorožcom tuponosým sú jedinými nosorožcami žijúcimi v Afrike. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov nosorožec ostronosý patrí medzi kriticky ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, populácia stúpa vďaka prebiehajúcim ochranárskym programom, do ktorého patrí aj zvýšený monitoring a legislatívne opatrenia. Drvivá väčšina ostávajúcej populácie nosorožca ostronosého je chránená v štyroch štátoch, v Južnej Afrike, Namíbii, Zimbabwe a v Keni.
Opis.
Nosorožec ostronosý dorastá do dĺžky 2,9 až 3,1 metra, chvost meria . Dosahuje váhy od 0,9 do 1,3 tony. Podobne ako iné druhy nosorožcov, aj on má slabý zrak, zato sluch a čuch má výborný.
Správanie.
Je to samotár, obývajúci rozličné habitaty. Svoje domovské územie si označuje hromadami trusu a močom. Kŕmi sa hlavne za šera alebo v noci. Cez deň je ukrytý v tieni alebo kališti. Votrelcov obvykle toleruje, ale je to veľmi nepredvídateľný živočích a môže náhle zaútočiť.
Potrava.
Nosorožec ostronosý sa živí ohrýzaním rozmanitých krov a nízkych stromov.
Rozmnožovanie.
Vo dvojici sa nosorožce ostronosé združujú iba v období rozmnožovania, alebo ak ide o matku s mláďaťom. Mláďa sa narodí po 15 mesiacoch gravidity. Novorodenec váži okolo , po pár týždňoch už prijíma pevnú stravu. Mláďa je odstavené od matky vo veku okolo dvoch rokov.
Ochrana.
Neutíchajúci záujem o rohy nosorožcov spôsobil ohromný pokles to 65 000 jedincov v roku 1970 na 2 500 v polovici 90. rokov. Populácia nosorožcov čiernych dosahuje dnes 3142 dospelých jedincov. Napriek zákonnej ochrane je riziko pytliactva také veľké, že niektoré nosorožce majú 24-hodinovú ozbrojenú stráž.
Nosorožec jávsky

Nosorožec jávsky alebo nosorožec sundský () je kriticky ohrozený druh z čeľade nosorožcovitých.
Opis.
Dospelý jedinec tohto druhu dorastá do dĺžky 3 až 3,5 metra a dosahuje váhy až 1,4 tony. Okrem uší a chvostovej špičky nie je nikde osrstený. Hlboké záhyby hrubej kože vytvárajú za krokom akési sedlo či hrboľčekovité brnenie. Má jeden roh, ktorý väčšinou nepresahuje dĺžku , niektoré samice roh nemajú.
Správanie.
Je to samotársky nočný tvor. Samec je teritoriálny, svoje územie si značkuje hromadami trusu a mlákami moču. Živí sa ohrýzaním rozličných rastlín.
Rozmnožovanie.
K stretu a páreniu samca a samice dochádza v kalužiskách. Po gravidite trvajúcej 16 mesiacov sa narodí jedno mláďa, ktoré zostáva s matku 2 roky, možno aj dlhšie.
Ohrozenie.
Nosorožec jávsky bol zdecimovaný likvidáciou nížinných pralesov. V úkrytoch pobrežných mangrovov a bambusových močiarov sa zopár podarilo prežiť. V súčasnosti žije okolo 40 jedincov v národnom parku Ujung Kulon v Indonézií.
25. októbra 2011 WWF a IRF potvrdili, že nosorožec jávsky vo Vietname vyhynul.
Poddruhy.
V súčasnosti poznáme tri poddruhy nosorožca jávskeho, z toho jeden žijúci.
Cheers (Drink to That)

„Cheers (Drink to That)“ je poprocková skladba barbadoskej speváčky Rihanny vydaná ako šiesty singel z piateho štúdiového albumu "Loud". Na písaní piesne spolupracovali skladatelia Andrew Harr, Jermaine Jackson, Stacey Barthe, Laura Pergolizzi, Corey Gibson, Chris Ivery, Lauren Christy, Graham Edwards, Avril Lavigne, Scott Spock. Videoklip bol na YouTube vydaný 26. augusta 2011 a objavili sa v ňom celebrity ako Avril Lavigne a Kanye West.
Vydanie.
Vydanie piesne ako singel potvrdila speváčka na Twitteri 24. júla 2011. Rihanna dlho chcela aby bola pieseň „Cheers (Drink to That)“ vydaná ako singel, no nakoniec ju vybrali až ako posledný. V piesni boli tiež použité úryvky z piesne „I'm With You“ kanadskej speváčky Avril Lavigne.
Miranda do Douro (mesto)

Miranda do Douro je mesto (cidade) v rovnomennej obci (freguesia) a v rovnomennom okrese (município) v severozápadnej časti dištriktu Bragança v Portugalsku.
Všeobecné informácie.
Samotné mesto je veľmi malé. Je tiež obklopené viacerými malými dedinkami, ktoré mesto obopínajú zo všetkých strán. Väčšina obyvateľov sú buď obchodníci, alebo farmári. Ekonomická aktivita je najživšia v letných mesiacoch, kedy sem prichádzajú turisti. Najviac ich je zo Španielska, keďže mesto je blízko hraníc, ale prichádzajú tiež z Francúzska, USA, či Kanady.
Dejiny.
Mesto leží na hranici so Španielskom, pri rieke Douro, ktorá je hraničnou riekou. Najbližšie španielske mesto je Zamora, miesto podpisu Zamorskej zmluvy v roku 1143 medzi portugalským kráľom Afonsom I. a leónskym kráľom Alfonsom VII. Toto bol jeden z miľníkov uznania nezávislosti Portugalska, vyhlásenej v roku 1139.
Kultúra.
Mesto bolo stáročia izolované od zvyšku krajiny a stredoveký spôsob života je stále živý v tradíciach a dokonca aj v jazyku.
Gastronómia je jednou z miestnych zaujímavostí. "Posta à Mirandesa", je ťažký, tučný steak, tradičné jedlo, ktoré je napodobnované vo zvyšku krajiny. Miestne víno má vysoké percento alkoholu (1718º) a je rovnako znakom miestnej kuchyne.
Historická štvrť mesta s katedrálou je takmer rovnaká ako v stredoveku. Väčšina domov je malých a jednoposchodových. Nachádza sa tu radnica a "Museu da Terra de Miranda" (múzeum Mirandy a okolia), ktoré zobrazuje archeologické vykopávky, vidiecky život, miestne kroje a tradičné masky. 
Mesto nemá žiaden priemysel a závisí kompletne od obchodných aktivít, najmä predaja príborov a domáceho textilu a z dediny Palaçoulo. Turisti zo Španielska prichádzajú vo veľkých počtoch počas víkendov a sviatkov. V meste je niekoľko hotelov.
V okrese rovnakého mena sa nachádza viacero hydroelektrární.
Mirandský jazyk.
Miranda a okolie hovoria vlastným jazykom mirandčinou ("Mirandês"), jazykom blízkym nárečiu v regióne León v Španielsku. Tento jazyk bol v roku 1999 uznaný Portugalskom za jazyk, v ktorom sa môžu vybavovať miestne záležitosti.
Nosorožec sumatriansky

Nosorožec sumatriansky (staršie: "nosorožec sumatranský"; ) je druh z čeľade nosorožcovitých. Zároveň je to najmenší a najsrstnatejší žijúci druh nosorožca.
Opis.
Nosorožce sumatrianske dorastajú v dospelosti do dĺžky 2,5 až 3,2 metra a vážia do . Kožné záhyby, typické pre ázijské nosorožce, sa nachádzajú iba v okolí krku. Typickým znakom pre tento druh je srsť a dva rohy. Najviac osrstené bývajú mláďatá. Tieto nosorožce majú, ako jediný druh z ázijských nosorožcov, dva rohy.
Správanie.
Cez deň oddychuje v kalisku, v noci spása vetvičky, listy, ovocie a výhonky mladých stromčekov. Rovnako ako všetky nosorožce, hrochy a podobné málo osrstené zvieratá sa váľa v bahne, ktoré mu na koži oschne, čím ho chladí a chráni povrch tela pred nepríjemným hmyzom.
Rozmnožovanie.
Gravidita trvá 7 až 8 mesiacov po nej sa narodí jedno mláďa, ktoré s matkou ostáva 18 mesiacov, až do jej ďalšieho pôrodu.
Ohrozenie.
Jeho vysoko položený habitat bol kedysi bezpečný, dnes sa stráca v dôsledku ťažby dreva. K ďalším hrozbám patria pytliaci ktorým ide o roh (predný môže dorásť do dĺžky ). Dnes je nosorožec sumatriansky kriticky ohrozený, žije ich menej ako 25.
Wellnhoferia

Wellnhoferia bol rod malého opereného teropóda z čeľade Archaeopterygidae. Tento drobný, vtákom podobný dinosaurus žil v období vrchnej jury (asi pred 150 miliónmi rokov) na území dnešného Nemecka. Bol blízko príbuzný deinonychosaurom, ako boli rody Velociraptor alebo Deinonychus. Veľmi blízko príbuzný bol však najmä rodu Archaeopteryx z rovnakej oblasti. Jediný druh je Wellnhoferia grandis.
Skameneliny rodu Wellnhoferia boli objavené v 60. rokoch 20. storočia a v roku 1988 boli opísané ako fosílie veľkého jedinca rodu Archaeopteryx. Pôvodný nálezca kostru dokonca považoval za exemplár Compsognatha. V roku 2001 však prišiel poľský paleontológ Andrzej Elżanowski s poznaním, že sa tento exemplár od ďalších zástupcov druhu "A. litographica" odlišuje. Má napríklad kratšiu chvostovú časť chrbtice a tiež štvrtý prst dolnej končatiny. Preto bolo pre túto fosíliu stanovené nové rodové meno, Wellnhoferia. Niektorí paleontológovia (napr. Mayr "et al.", 2007) však s týmto záverom nesúhlasia a považujú Welnhoferiu za veľkého jedinca Archeopteryxa.
Miranda do Douro

Miranda do Douro môže byť v Portugalsku:
Dušan Gabáni

Dušan Gabáni (* 6. jún 1946, Gbely) je slovenský športový komentátor a novinár.
Životopis.
Študoval na Fakulte telesnej výchovy a športu, odbor telesná výchova a zemepis. Po skončení štúdia učil na gymnáziu. V rokoch 1972 až 1995 pracoval v STV, komentoval atletiku, futbal, klasické lyžovanie, basketbal, hádzanú, volejbal, tenis a iné športy. Neskôr pracoval aj v televízii VTV.
Od roku 2001 až do súčasnosti pracuje v TA3, kde momentálne vykonáva funkciu redaktora športového oddelenia a redaktora športových programov.
Na základe predvianočného prieskumu o televíznom správaní sa divákov, ktorý na vzorke 5773 respondentov uskutočnila spoločnosť UPC Slovensko v mesiacoch október až december 2008, získal Gabáni 16 percent hlasov, čím sa stal najobľúbenejším športovým televíznym komentátorom.
Dňa 9. marca 2012 ho v ankete OTO uviedli do Siene slávy.
Adžanta

Adžanta môže byť v Indii:
Spoločnosť Dcér kresťanskej lásky sv. Vincenta de Paul

Spoločnosť Dcér kresťanskej lásky sv. Vincenta de Paul (skratka DKL) alebo vincentky alebo milosrdné sestry je ženský rehoľný rád. Zakladateľmi rádu sú sv. Vincent de Paul a sv. Lujza de Marillac.
Dejiny.
Spoločnosť bola založená v roku 1633 v Paríži, vznikla pre pomoc ľuďom trpiacim duchovnou a telesnou biedou. 
Členkami rádu sa stávali jednoduché vidiecke dievčatá, ktoré vyučovali chudobné deti a siroty, navštevovali opustených starých ľudí. Zakladatelia rádu sv. Vincent de Paul (15811660) a sv. Lujza de Marillac (15911660) posielali sestry aj na bojiská k raneným vojakom, ku galejníkom, k väzňom a do nemocníc.
Spoločnosť na Slovensku.
Spoločnosť rehoľných sestier má na Slovensku zastúpenie v Nitre. Súčasnou sestrou predstavenou (v rok 2011) je sestra Alžbeta Anna Vološinová.
Viseu

Viseu môže byť:
Jabberwocky

Jabberwocky je báseň Lewisa Carolla z knihy Za zrkadlom a čo tam Alica našla (Through the Looking-Glass and What Alice Found There). Bola preložená do viacerých jazykov. V slovenčine existuje z minulosti jej preklad pod názvom Taradúr.
Pražne je; hľa, slizopružké jazvrtky&lt;br&gt;
zotradierne kolodujú po zátraví.&lt;br&gt;
Vechťogáje clivia na tie vývrtky,&lt;br&gt;
prasotnačky výstia, zlubčia - čo to spraví...&lt;br&gt;
Daj pozor na Taradúra, synu môj,&lt;br&gt;
chráň sa jeho hryzoľustí, zvlášť keď zurmí,&lt;br&gt;
aj na vtáka Krvilaka priprav zbroj,&lt;br&gt;
Tupír nech ťa nerozchvatne drapazúrmi!&lt;br&gt;
Preložili Juraj a Viera Vojtkovci (1981)
Palmela (okres)

Palmela je okres (município) v Portugalsku v dištrikte Setúbal cca od Lisabonu. Jeho rozloha je a žije tu 62 820 obyvateľov (2008). Jednou z jeho častí je obec a mestečko (vila) Palmela. 
Časti.
Okres sa skladá z 5 obcí (freguesias):
Charakteristika.
Meno okresu a mesta je odvodené od Cornelia Palma, rímskeho konzula, ktorý mesto založil. Pôvodná pevnosť Palmela, istý čas v rukách moslimov, bola v 12. storočí dobytá späť Portugalcami. Nachádza sa na kopci v oblasti zvanej Arrábida. Je to vidiecke mesto priamo v centre najväčšieho portugalského mestského územia, problémom je tunajší trend prisťahovalcov z veľkých miest. Nebezpečnejšou hrozbou pre mesto a jeho okolie predstavujú požiare.
Najznámejšou pamiatkou je už zmienený hrad (Castelo de Palmela), ktorý ponúka unikátny pohľad na celú oblasť polostrova Setúbal, Lisabon a pobrežie Atlantického oceánu. V minulých storočiach išlo o strategické miesto, dodnes je tu hlavný dopravný a železničný uzol.
V Palmele sa nachádzajú medzinárodné priemyselné podniky, ako Volkswagen (v obci Quinta do Anjo) či Coca-Cola. Nemalý je aj počet rodín zo zahraničia. 
Tunajší tradičný produkt, víno, dosiahol medzinárodných ocenení v niekoľkých slávnostiach napríklad v Bordeaux rovnako ako syr z mestečka Azeitão. Miestnym výrobkom sa venuje aj niekoľko festivalov, medzi najznámejšie patria Festa das Vindimas (Slávnosť vína) a Festival do Queijo, Pão e Vinho (Slávnosti syrov, chleba a vína).
Z Palmely pochádzal portugalský cestovateľ Hermenegildo Capelo. Krátko tu žili aj niektoré známe osobnosti, medzi nimi aj Hans Christian Andersen.
Ekonomika.
Oblasť z hľadiska ekonomického preslávila produkcia ovocia a vína. V 90. rokoch 20. storočia si Volkswagen zvolil Palmelu (presnejšie obec Quinta do Anjo) za miesto svojej výroby, a stal sa najväčším zamestnávateľom v meste. Vytvára 1 % celkového HDP Portugalska. Spoločný podnik Volkswagenu a Fordu mal svoj jediný zámer – zostaviť model, ktorý sa bude predávať pod troma značkami – ako Volkswagen Sharan, Seat Alhambra a Ford Galaxy. V období rozkvetu podnik zvaný Autoeuropa takmer dosiahol hranicu maximálnej produkcie (172 000 áut za rok). Potom ale Ford opustil spoločný podnik a výroba niektorých modelov bola ukončená. Produkcia automobilov značne poklesla a Volkswagen v Palmele musel súperiť o získanie nových modelov s ďalšími závodmi Volkswagen. Nakoniec bola Autoeuropa vybraná k výrobe nového Volkswagenu Eos, ktorá trvá od konca roku 2005. V tom istom roku 2005 tu bolo vyrobených 79 896 automobilov, zahŕňajúcich pôvodné modely a Eos. V roku 2008 začala Autoeuropa vyrábať aj nový model Volkswagen Scirocco. V budúcnosti bude však potrebné prevádzkovať nové modely, ktoré zaistia práceschopnosť výroby.
Vincentky

Vincentky môžu byť:
Zoznam ženských rehoľných rádov a združení

Toto je zoznam ženských rehoľných rádov a združení.
Palmela

Palmela môže byť v Portugalsku:
Zoznam mužských rehoľných rádov a združení

Zoznam mužských rehoľných rádov a združení obsahuje mužské rehoľné rády a združenia pôsobiace na Slovensku, ale aj tie, ktoré na Slovensku nepôsobia.
Matosinhos (mesto)

Matosinhos je mesto v Portugalsku. Má 45 703 obyvateľov. Je rodiskom architekta Siza Vieira a je súčasťou aglomerácie druhého najväčšieho mesta v krajine Porta.
Na pobreží leží prístav Porto de Leixões, najväčší umelý prístav v Portugalsku a hlavný morský prístav metropolitnej oblasti Grande Porto.
Belém

Belém je mesto v severnej časti Brazílie, hlavné a najväčšie mesto štátu Pará. V meste žije v súčasnosti zhruba 1 430 000 obyvateľov, v celej metropolitnej oblasti tak asi 2 090 000; okrem mesta Manaus je najväčším mestom Amazónie; býva označované ako „metropola Amazónie“. Ďalšou prezývkou je „mesto mangovníkov“, odkazujúc na množstvo týchto stromov v uliciach. Veľkú časť obyvateľstva tvoria miešanci portugalských imigrantov a domorodých indiánov Tupinamba. 
Mesto leží na polostrove tvoreného sútokom niekoľkých riek, z ktorých najväčšia je Guamá, prítok rieky Pará, ramena delty Amazonky.
Mesto bolo založené v januári 1616, teda v časoch Iberskej únie. Pôvodný názov "Feliz Lusitânia" bol niekoľkokrát zmenený až do dnešnej podoby; Belém je portugalským názvom mesta Betlém.
V meste sa nachádza medzinárodné letisko. Vďaka cestnému a riečnemu spojeniu je jednou z hlavných brán celej severnej Brazílie. Železnica sa tu neprevádzkuje.
Borås

Borås (vyslovuje sa Buros) je mesto v juhozápadnom Švédsku, v provincii Västra Götaland. V súčasnosti (2010) tu žije 66 273 obyvateľov, v celej metropolitnej oblasti zhruba 100 000(?). Mesto je domovom úspešného futbalového klubu IF Elfsborg. "Borås" je centrom textilného priemyslu v Švédsku. 
Dejiny.
Mestu Borås dal jeho privilégiá v roku 1621 kráľ Gustáv II. Adolf. Dôvodom bolo dať obchodníkom právne predajné miesto pre svoj tovar. Mesto sa rozvíjalo čoskoro po tom ako bolo založené. 
Borås štyrikrát spustošil požiar: v roku 1681, 1727, 1822 a 1827. Caroli kostol je najstaršou budovou Boråsu, a odolal všetkým požiarom.
Ekonomika.
V mestskom erbe sú znázornené dve nožnice na strihanie oviec, je to tiež hold obrovskému množstvu kováčov, ktorí v minulosti v meste pôsobili. V súčasnej dobe drží švédsky rekord v počte zavedených zásielkových firiem.
V meste podnikajú Spoločnosť „SWEDAC“ a Ericsson, ktorý tu má veľký výrobný závod na výrobu mobilov. 
Mimo mesta leží priemyselný park „Viared“, existuje tu veľa spoločností, špecializujúcich sa na oblasť logistiky. Spoločnosti v Borås úzko spolupracujú s miestnou univerzitou rovnako ako s SP, najväčším technickým výskumným inštitútom vo Švédsku. Okrem toho, že prevádzkuje atómové hodiny, ktoré stanovujú národný čas, SP vykonáva rôzne testy a výskum na podporu bezpečnosti spotrebiteľov.
Matosinhos

Matosinhos môže byť v Portugalsku:
Milosrdné sestry

Milosrdné sestry môže byť:
Salvador (mesto)

Salvador de Bahia (celým názvom "São Salvador da Bahia de Todos os Santos") je hlavné mesto brazílskeho spolkového štátu Bahia. Nachádza sa na polostrove oddeľujúcom vody Atlantického oceánu a Zátoky všetkých svätých (Baía de Todos-os-Santos). Je významným brazílskym prístavom a centrom obchodu. V roku 2015 tu žilo 2 921 087 obyvateľov, čím je tretím najväčším mestom Brazílie.
Historické centrum okolo mestskej štvrti Pelourinho s mnohými stavbami v renesančnom a barokovom štýle je od roku 1985 zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Mesto bolo založené roku 1549 a do roku 1763 bolo hlavným mestom portugalskej kolónie. Vzhľadom k svojmu prednostnému postaveniu počas koloniálneho obdobia sa v meste stretávali indiánske, európske a africké kultúrne vplyvy. Mesto je dodnes jedným z centier africko-brazílskej kultúry. 
Zástavba Salvadora je rozdelená medzi Dolné a Horné mesto, medzi ktorými je výškový rozdiel až 80 m a ktoré spája známy výťah Lacerda. S mestom je spojený spisovateľ Jorge Amado, ktorý vo svojich knihách opisuje svojráznu atmosféru mesta, charakteristickú prelínaním jednotlivých kultúr.
Vincentka

Vincentka môže byť:
Cupressus atlantica

Cupressus atlantica ("Cupressus atlantica") je vzácny, endemický vždyzelený ihličnan z čeľade cyprusovité, vyskytujúci sa v západnom Maroku v údolí rieky Oued n'Fiss, v pohorí Atlas. Patrí medzi ohrozené druhy.
Opis.
Cyprus atlaský je stredne vysoký strom, dorastajúci do výšky 35 m, kužeľovitý, trocha rozložitý, s kmeňom v priemere 1 m. Kôra je sivohnedá, pozdĺžne rozbrázdená. Vetvy nabiehajú už na kmeni, so zakrivením nahor. Ihličie je malé, trojuholníkové, svetlozelené. Kvitne na jar, malé šišky dozrievajú na ďalší rok. Keďže strom rastie vo výškach 1200 - 2000 m nad morom, v drsnom podnebí, pričom ide o dlhoveký strom, niektoré jedince dosahujú vek až 2000 rokov, môže nadobúdať rôzne skrútené tvary s hrubým kmeňom. Znáša rôzne pôdy.
Zdroj.
Conifers.org
Repisko (Malopoľské vojvodstvo)

Repisko (, , ) je dedina v Poľsku. Pôvodne obec takmer výlučne osídlená slovenským etnikom (súčasť Uhorska, v rokoch 1939 – 1945 patrila Slovensku) bola roku 1945 anektovaná Poľskom (dokopy 13 spišských a 12 oravských obcí). Nachádza sa v jeho južnej časti pri hranici so Slovenskom.
Striedač

Striedač alebo invertor (angl. "inverter") je elektrické zariadenie, ktoré konvertuje jednosmerný prúd (DC) na striedavý prúd (AC). Používa sa v prípadoch, keď je dostupný zdroj jednosmerného prúdu, no na ďalšie využitie je vhodnejší striedavý prúd. Striedače sa využívajú pri pripojení fotovoltických článkov (zdroj jednosmerného prúdu) na elektrickú rozvodnú sieť, napájaní bežných elektrospotrebičov z akumulátorov alebo v dopravných prostriedkoch, vybavených asynchrónnymi motormi, ktoré sú napájané pomocou jednosmernej napájacej sústavy.
Bezpohybové striedače nemajú pohyblivé časti. Sú používané v mnohých zariadeniach, od malých spínaných zdrojov v PC, až po veľké elektrárenské striedače.
Čierna Hora (Poľsko)

Čierna Hora () je dedina na Spiši. Pôvodne obec takmer výlučne osídlená slovenským etnikom (súčasť Uhorska, v rokoch 1939 - 1945 patrila Slovensku), v r. 1945 bola anektovaná Poľskom (dokopy 13 spišských a 12 oravských obcí). Nachádza sa v jeho južnej časti pri hranici so Slovenskom.
Nová Belá

Nová Belá () je dedina na Spiši. Pôvodne obec takmer výlučne osídlená slovenským etnikom (súčasť Uhorska, v rokoch 1939 - 1945 patrila Slovensku) bola roku 1919 anektovaná Poľskom (dokopy 14 spišských a 12 oravských obcí).Dnes sa tu slovensky jazyk ako nepovinny predmet vyucuje ako v jedinej obci Horneho Spisa. Vyucuje ho p. ucitelka Falcikova. Nachádza sa v jeho južnej časti pri hranici so Slovenskom.
Kacvín

Kacvín (, , ) je dedina na Spiši. Pôvodne obec takmer výlučne osídlená slovenským etnikom (súčasť Uhorska, v rokoch 1939 - 1945 patrila Slovensku) bola roku 1945 anektovaná Poľskom (dokopy 13 spišských a 12 oravských obcí). Nachádza sa v jeho južnej časti pri hranici so Slovenskom.
Nedeca

Nedeca (, , ) je obec na Spiši. Bola to súčasť Uhorska, v rokoch 1939 - 1945 patrila Slovensku bola roku 1920 a opätovne v roku 1945 pričlenená k Poľsku (dokopy 13 spišských a 12 oravských obcí). Nachádza sa v jeho južnej časti pri hranici so Slovenskom. 
Nachádza sa tu Nedecký hrad, ktorý leží v nadmorskej výške 560 m, taktiež veľké priehradné jazero pri hydroelektrárni postavenej r. 1997..
V rokoch 1942 – 1945 v obci pôsobil ako učiteľ Rudolf Dočolomanský (1899 – 1954), narodili sa tu jeho deti, herci Michal Dočolomanský (1942 – 2008) a Lucia Dočolomanská (* 1943).
Zoznam miest v Mozambiku

Toto je zoznam miest v Mozambiku.
Zďaleka najväčšou mestskou aglomeráciou v Mozambiku je Maputo, kde 1. januára 2005 žilo 1 810 641 obyvateľov, čo predstavuje asi 10% obyvateľstva celej krajiny.
V nasledujúcej tabuľke sú uvedené mestá nad 20 000 obyvateľov, výsledky sčítania obyvateľstva z 1. augusta 1980 a 1. augusta 1997, odhady počtu obyvateľov k 1. januáru 2005 a správne jednotky (provincie), do ktorých mestá patria. Mesto ("Cidade") Maputo je samostatné a nepatrí do žiadnej provincie. Počet obyvateľov sa vzťahuje na vlastné mesto bez predmestí. Mestá sú zoradené podľa veľkosti.
Zanabazar

Zanabazar (podľa rovnomenného zakladateľa tibetského budhizmu) bol drobný mäsožravý dinosaurus (teropód) z čeľade Troodontidae, ktorý žil v období vrchnej kriedy (asi pred 70 Ma) na území dnešného Mongolska. Jediný druh tohto rodu je Zanabazar junior.
Fosílie tohto vrchnokriedového dinosaura boli objavené v preslávenom súvrství Nemegt a už v roku 1974 opísané Rinchenom Barsboldom ako nový druh rodu Saurornithoides ("S. junior"). V roku 2009 však paleontológ Mark Norell tento druh reklasifikoval ako samostatný rod a určil pre neho názov Zanabazar. Tento troodontid je najväčším príslušníkom svojej čeľade a s výnimkou rodu Troodon je výrazne väčší ako všetci ostatní zástupcovia (lebka meria na dĺžku 272 milimetrov).
Lapšanka

Lapšanka (, ) je dedina na Spiši. Pôvodne obec takmer výlučne osídlená slovenským etnikom (súčasť Uhorska, v rokoch 1939 - 1945 patrila Slovensku) bola roku 1945 anektovaná Poľskom (dokopy 13 spišských a 12 oravských obcí). Nachádza sa v jeho južnej časti pri hranici so Slovenskom.