burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Oto Fusán

Oto Fusán (* 30. marec 1922, Dolná Turecká, dnes Staré Hory† 30. júl 2019, Bratislava) bol slovenský geológ a geofyzik.
Životopis.
V roku 1946 dokončil štúdium na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského. Od roku 1948 pracovník Geologického ústavu Dionýza Štúra v Bratislave. Pričom v rokoch 1969 - 1976 bol jeho riaditeľom. Napriek zložitému normalizačnému obdobiu nebol v priebehu tohto obdobia z ústavu prepustený z politických dôvodov ani jeden pracovník. Na začiatku kariéry sa venoval riešeniu aktuálnych inžiniersko-geologických problémov, najmä pri stavbách vodných nádrží (Oravská priehrada, Nosice, Nitrianske Rudno). Následne pracoval na regionálno-geologickom výskume (Slovenské rudohorie, Čierna hora). Bol editorom prehľadných geologických máp 1 : 200 000 (listy Vysoké Tatry a Rimavská Sobota).
Ako jeden z prvých vysoko postavených slovenských geológov presadzoval implementáciu geofyzikálneho výskumu do geológie. V neskoršom období sa podieľal na geofyzikálnom výskume hlbinnej stavby Západných Karpát. Spoluautor mnohých geologických máp Slovenska. Hlavný autor dosiaľ neprekonanej práce o predterciérnom podloží Západných Karpát na Slovensku.
Člen korešpondent ČSAV (1977). V rokoch 1973 - 1977 bol prezidentom Karpatsko-balkánskej geologickej asociácie. V rokoch 1978 - 1981 bol predsedom Slovenskej geologickej spoločnosti. Bol členom Slovenského zväzu protifašistických bojovníkov. V roku 1987 odišiel do dôchodku. Do geologického výskumu sa zapájal až do roku 1995.
Zomrel v Bratislave v lete roku 2019.
Najvýznamnejšie práce.
Medzi najvýznamnejšie práce O. Fusána patria tieto mapové a monografické diela:
Zína Futasová

Zína Futasová (* 28. jún 1893, Brezno - † 1. september 1966, Podbrezová) bola pedagóg.
Životopis.
Základnú a meštiansku školu vychodila v Brezne. Absolvovala večerný učiteľský kurz slov. reči, pravopisu, literatúry a občianskej náuky poriadaný MO MS. Striedavo pôsobila na ľudovej a meštianskej škole v Brezne a v Šumiaci a v OSŠ v Brezne. Učiteľka, režisérka, funkcionárka spoločenských organizácií a organizátorka kultúrneho života v Brezne a na Horehroní. Pracovala v spoločenských a cirkevných organizáciách. Bola členkou Živeny, Červeného kríža, TJ Sokol a Ev. cirkevného zboru. Členkou MS sa stala v roku 1920 a po dobu 13 rokov bola jej tajomníčkou. Venovala sa aj ochotníckemu divadlu, mala nezastupiteľný podiel na tom, že MO MS v Brezne mal dôveru nielen v ústredí MS, ale aj v orgánoch mesta, Horehronia a župných úradoch. Patrila k popredným slovenským vlastenkám.
Anton Gabon

Anton Gabon (* 16. január 1677, Špania Dolina - † 6. máj 1735, Győr) bol filozof.
Životopis.
Narodil sa v rodine Jána Gabona a jeho manželky Kataríny. V roku 1697 vstúpil do jezuitskej rehole. Študoval na univerzite vo Viedni a v Trnave, PhDr. Profesor filozofie v Egri, Győri, na univerzite v Trnave, rektor kolégia v Trnave, v Košiciach a v Győri. V práci "Exotická filozofia"... odmietol pokroky dosiahnuté vo filozofii a v prírodných vedách. Jej košické vydanie z 1767 obsahovalo i slovníček latinských, nemeckých, maďarských, a slovenských termínov.
Eduard Gábor

Eduard Gábor (* 18. jún 1933, Horné Strháre† 28. marec 1983, Banská Bystrica) bol slovenský muzikológ, pedagóg.
Jeho otec bol Ondrej Gábor a matka Irena rod. Weisová.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici a v Lučenci, na pedagogickom gymnáziu v Lučenci, na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Roku 1975 CSc., 1976 PhDr., 1981 doc. Učiteľ na základnej škole v Šahách, na Pedagogickej škole v Tisovci, na základnej škole v Lučenci, od 1959 prednášal na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici, od 1966 vedúci Katedry hudobnej výchovy. Prednášal dejiny svetovej hudby, hudobné formy a výučbu hry na husliach, vo vedeckovýskumnej práci sa zameral na receptívnu hudobnú výchovu pomocou filmu, diafilmu a diafónu, o čom publikoval v odborných časopisoch. Umelecký vedúci vysokoškolského súboru Mladosť, člen Krajského symfonického orchestra a Komorného orchestra Katedry hudobnej výchovy Pedagogickej fakulty v Banskej Bystrici.
Gabriel Gabula

Gabriel Gabula (* 28. September 1909, Nitra – † 9. júl 1996, Banská Bystrica) bol právnik, výtvarník (amatér), reštaurátor a záhradkár.
Životopis
V Banskej Bystrici žil od roku 1950. Právny zástupca n. p. Zdroj Banská Bystrica. Záhradkár, šľachtiteľ, vypestoval vlastnú odrodu jablka Gabored.
Gizela Gáfriková

Gizela Gáfriková (* 20. október 1945, Banská Bystrica – † 6. marec 2014) bola slovenská poetka a literárna historička. Jej manželom bol literárny historik Michal Gáfrik.
Životopis.
Študovala na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Banskej Bystrici, kde roku 1964 maturovala. V rokoch 19641969 študovala históriu a slovenčinu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. Roku 1969 nastúpila ako interná ašpirantka do Ústavu slovenskej literatúry Slovenskej akadémie vied v Bratislave, kde pracovala ako vedecká pracovníčka. Sústreďovala sa na výskum literatúry 17. – 18. storočia, ktorú sledovala v širšom dobovom jazykovom a kultúrnohistorickom kontexte. Osobitnú pozornosť venovala tvorbe Hugolína Gavloviča, žánrovým otázkam barokovej prózy, výskumu textových prameňov duchovnej piesne a i. Edične pripravila komentovanú antológiu slovenskej barokovej poézie a výber z Gavlovičovho diela. Od stredoškolských štúdií publikovala verše v Mladej tvorbe, neskôr aj v Slovenských pohľadoch. Roku 1974 vydala cenzúrou oklieštenú básnickú zbierku "Potichu". Prekladala z francúzštiny, latinčiny a poľského jazyka.
Zo Slovenskej akadémie odišla na dôchodok k 31. januáru 2014.
Euzéb Gágor

Euzéb Gágor (* 1721, Banská Bystrica† 13. august 1782, Pruské) bol rímskokatolícky kňaz, exercitátor, františkán.
Životopis.
Rímskokatolícky kazateľ na Slovensku i na Morave. Autor pôstnych kázní a duchovných cvičení so zameraním na františkánsku spiritualitu, ktoré sa zachovali v rukopise.
Ján Gajdoš

Ján Gajdoš (* 26. jún 1903, Maňa-Veľká Maňa - † 24. marec 1980, Banská Bystrica) bol hudobný skladateľ, zbormajster, organista.
Životopis.
V roku 1934-1938 študoval organ na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave. Od 1938 účinkoval v Banskej Bystrici, 1942 zakladateľ a riaditeľ Mestskej hudobnej školy, učiteľ na gymnáziu Andreja Sládkoviča. Roku 1940-1956 vedúci veľkého zboru a orchestra v Banskej Bystrici, zakladal najmä školské spevácke zbory, poriadal chrámové koncerty, upravoval ľudové piesne pre detské, ženské a miešané zbory, vydával metodické materiály pre hudobné školy. Autor cirkevných hudobných skladieb, učiteľ popredných hudobníkov (→ S. Stračina, I. Sokol a i.).
Vladimír Gajdoš

Vladimír Gajdoš (* 30. november 1936, Bratislava – † 11. marec 2016, Banská Bystrica) bol slovenský vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
V roku 19421951 navštevoval ľudovú a strednú školu v Banskej Bystrici, 19511956 študoval na Štátnom konzervatóriu v Bratislave, 19631966 absolvoval štúdium na Filozofickej fakulte UK v Bratislave, 1985 doc. Učil na hudobnej škole v Banskej Bystrici (19571967). Od roku 1967 pôsobil na Pedagogickej fak. v Banskej Bystrici (teraz Univerzita Mateja Bela v Banskej Bystrici), najskôr ako odborný asistent a doc. (19921999 ako vedúci katedry. Od roku 1991 vyučoval aj na Konzervatóriu J.L. Bellu v Banskej Bystrici. V roku 19631989 pôsobil ako šéfdirigent a umelecký vedúci Krajského symfonického orchestra v Banskej Bystrici, 19651986 umelecký vedúci a dirigent Štúdiového orchestra Československého rozhlasu v Banskej Bystrici. Od roku 1962 spracovával archívne notové pamiatky, spolupracoval so Zborom pre občianske záležitosti pri MsV v Banskej Bystrici. Je autorom a spoluautorom vysokoškolských učebníc, učebných textov a rôznych študijných pomôcok. Skomponoval symfonické, komorné, vokálne, inštrumentálne diela a scénickú hudbu pre väčšie množstvo hier vysielaných Čs. rozhlasom, upravoval ľudové piesne pre spev a štúdiový súbor pri Čs. rozhlase v Banskej Bystrici a je autorom inštrumentácií pre symfonický orchester. Bol členom ZSS – Slovenskej hudobnej únie.
Juraj Gajdoš

Juraj Gajdoš (* 24. marec 1903, Banská Bystrica - † 23. máj 1985, Banská Bystrica) bol funkcionár KSČ, hospodársky pracovník, protifašistický bojovník.
Životopis.
Predstaviteľ revolučného hnutia mládeže, člen telovýchovných hnutí a odborov. Dopisovateľ Pravdy chudoby, Proletárky a Pravdy. Účastník SNP a protifašistického odboja. Riaditeľ pobočky Štátnej banky československej (ŠBČS) v Banskej Bystrici (od júna 1951). Nositeľ viacerých štátnych vyznamenaní.
Ondrej Gajdoš

Ondrej Gajdoš (* 4. október 1906, Veľká Lúka – † 23. august 1972, Bratislava) bol slovenský robotník a funkcionár KSČ.
Životopis.
V roku 19191923 sa učil za typografa v kníhtlačiarni → O. Žabku v Banskej Bystrici, absolvoval dvojročnú typografickú školu, 19491954 Krajskú politickú školu v Bratislave a odborno-politické kurzy. Tlačiarenský pracovník na rozličných miestach ČSR, 19311933 v Nemecku, Dánsku, Švédsku, Fínska a Poľsku. Riaditeľ tlačiarní SNP v Martine a Hlavnej správy polygrafie, námestník riaditeľa Polygrafických závodov, riaditeľ ich Vývojového závodu v Bratislave. Člen mládežníckych a telovýchovných organizácií. Vydával a rozširoval ilegálnu tlač. Počas SNP s vedúcimi činiteľmi KSS v Banskej Bystrici zabezpečoval dodávku ľahkých pechotných zbraní pre partizánov.
Ján Gál-Podďumbiersky

Ján Gál-Podďumbiersky (* 14. február 1890, Podbrezová-Lopej - † 23. apríl 1964, Trnava) bol publicista. Pseudonym: Podďumbiersky, Čierťažan, Čierťažanský, Janko Aničkin, Janko Hugáň, Jano Maškara, Jaroslav Podďumbiersky, Jozef Macuľa
Životopis.
Rodičia mu umreli, kým bol ešte ako mladý. V roku 1914, keď vlastnil malý obchodík v Mýte, ho povolali do vojny, kde narukoval na ruský front. Čoskoro ho ale ranili, a liečil sa vo Viedni. Samouk, po roku 1918 absolvoval notársky náukobeh. Pastier, obuvník, obchodník, 1920-1921 podnotár v Dolnej Lehote, od 1921 notár v Domadiciach, v Santovke, v Brhlovciach a i., pracovník Spolku sv. Vojtecha, po 1945 notárky tajomník MNV v Trnave. Pred 1918 účastník slov. nár. hnutia, perzekvovaný maď. úradmi, 1918 člen miestnej SNR. Od 1909 publikoval články črty a životopisné príspevky v slov. i v krajanskej tlači v Rakúsku a v USA (Nár. noviny, Slov. denník, Katolícke nov.
, Tatranský orol a i.). Autor čŕt zo života slov. ľudu, vydaných ako 1. zv. jeho zobraných spisov. Životopisné príspevky o slov. dejateľoch vo verejnej správe sústredil v 2 zv. biografií. V knihe Z kalicha utrpenia spracoval zážitky z ilavského väzenia.
Externé odkazy.
http://digicontent.snk.sk/content/journals/Slovenske_ludove_noviny/1914/17A0722409_038.pdf
Miroslav Galanda

Miroslav Galanda (* 8. máj 1945, Martin) je slovenský lekár-neurochirurg.
Životopis.
Študoval na Lekárskej fakulte UK Bratislava v Martine (1963-1966), 1980 CSc., 1992 doc. 
Pôsobil na Lekárskej fakulte v Martine (1969-1970), na Neurologickej klinike v Bratislave, v Hradci Králové, v Prahe, od roku 1986 pôsobí v NsP F.D.R. v Banskej Bystrici, od roku 1999 ako prednosta Neurochirurgickej kliniky SPAM. V 70. a 80. rokoch významne prispel k zavedeniu elektrostimulačných stereotaktických metód v neurochirurgii, vypracoval metódy chronickej stimulácie v oblasti horného cerebelárneho pedunklu na ovplyvnenie hyperkinéz a spasticity pri DMO stereotaktickou metódou s prezentáciou na európskych a svetových neurochirurgických podujatiach. V roku 1986 založil a vybudoval prvé neurochirurgické pracovisko v stredoslovenskom regióne (od roku 1999 Neurochirurgické klinika SPAM) a podieľal sa na výchove nových neurochirurgov.&lt;br&gt;
Od roku 1999 vykonáva funkciu prezidenta Slovenskej neurochirurgickejm spoločnosti, je členom redakčnej rady časopisu "Česká a slovenská neurologie a neurochirurgie". Je spoluautorom odborných publikácií a vysokoškolskej učebnice, publikoval vedecké práce v domácich i zahraničných periodikách a monografiách. Je autorom realizovaného zlepšovacieho návrhu a patentu. Pôsobí ako krajský odborník pre neurochirurgiu.
Teofil Galba

Teofil Galba (* 17. november 1911, Bíňovce – † 13. december 1978, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg, vojak a protifašistický bojovník.
Životopis.
Do roku 1934 študoval na Učiteľskom ústave v Spišskej Novej Vsi. Pôvodne učiteľ, neskôr dôstojník Slovenskej armády (19391945). Účastník protifašistického odboja v armáde, po vypuknutí SNP veliteľ 35. pešieho práporu Vápenec 4. taktickej skupiny Muráň, s kt. sa zúčastnil oslobodzovacích bojov o republiku. Po vojne pôsobil ako dôstojník ČSĽA (19451950). V roku 1950 ako pplk. preradený do zálohy, 19501975 pracovník Pozemných stavieb v Banskej Bystrici.
Ladislav Gálik

Ladislav Gálik (* 6. august 1913, Timoradza – † 21. máj 2000, Banská Bystrica) bol slovenský neurológ.
Životopis.
Neuropsychiatrický konziliár pre južnú časť Stredoslovenského kraja v Banskej Bystrici (19481950). Zakladateľ a primár neurologického odd. NsP KÚNZ v Banskej Bystrici (19501979). Pod jeho vedením sa budovala ambulantná starostlivosť o neurologické ochorenia detského veku a priemyslová neurológia, zaviedli sa špeciálne metódy vyšetrovania EEG, EMG, a i . Organizovaním zjazdov a odbornou úrovňou nadobudlo odd. celoštátny význam. Publikoval v lekárskych časopisoch. Držiteľ medaily J.B. Gwotha, vyznamenania Zaslúžilý lekár a i.
Ľudovít Galka

Ľudovít Gálka (* 1. december 1919, Nemescsó - † 30. máj 1979, Bratislava) bol slovenský redaktor a dramaturg.
Životopis.
Pôvodne typograf. Dramatizátor krátkych prozaických predlôh a upravovateľ divadelných hier, dramaturg Čs. rozhlasu v Bratislave (1950-1953). Redaktor denníka Práca v Banskej Bystrici (1954-1961); pracovník Stredoslovenských tlačiarní 
v Banskej Bystrici (1961-1965).
Ján Gallas

Ján Gallas (Galasz) (* 12. október 1890, Hladovka† 18. marec 1970, Beckov) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, misionár, pedagóg.
Životopis.
Teologické štúdium si doplnil v Banskej Bystrici. Redaktor časopisu "Apoštolát". Ľudový misionár, pedagóg, profesor homiletiky a katechetiky na Teologickom inštitúte sv. Alojza v Banskej Bystrici (1941). Správca katedrálneho Kostola sv. Františka Xaverského v Banskej Bystrici (1944).
Bohumil Gallo

Bohumil Gallo (* 21. marec 1928, Martin) je fotograf.
Životopis.
Vyučil sa roku 1945 na učňovskej škole a v Horníkovom ateliéri v Martine, kde aj v roku 1946-1960 pracoval. Od 1970 bol reprodukčným fotografom vo vydavateľstve ČSTK Pressfoto v Banskej Bystrici. Venoval sa portrétnej, divadelnej a reklamnej fotografii, získal skúsenosť v reprodukcii výtvarných diel. Publikoval v divadelnej tlači, spolupracoval s vtedajšou Oblastnou galériou, dnešnou Stredoslovenskou galériou v Banskej Bystrici.
Igor Gallo

Igor Gallo (* 13. apríl 1936, Ondrej nad Hronom (Brusno)† 23. jún 2019) bol slovenský spisovateľ, básnik, publicista a prozaik. Pseudonym: I. Sergej, I. Brezňan.
Životopis.
Absolvoval gymnázium v Brezne (maturoval roku 1954), potom v roku 19541959 študoval slovenčinu a ruštinu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Po štúdiách pôsobil stále v Bratislave: 19591962 literárny redaktor Československého rozhlasu, 19621963 redaktor v Slovenskej knihe, 19631967 v týždenníku "Kultúrny život", po jeho zastavení 19681995 redaktor v denníkoch "Ľud" neskôr "Čas" a "Nový čas", od 1995 na invalidnom dôchodku. Venoval sa básnickej a prozaickej tvorbe, kritickej a recenznej publicistike. V periodikách publikoval stovky novinárskych glos, recenzií a úvah o literatúre, divadle i o výtvarnom umení, venoval sa aj prekladaniu ruskej, ukrajinskej, poľskej i nemeckej poézie.
Ján Gallo (atlét)

Ján Gallo (* 1. január 1911, Banská Bystrica † 1971, Slovensko) bol slovenský atlét, bežec na dlhé trate, maratónec. Bol prvým maratóncom z Banskej Bystrice.
31. októbra 1943 na Maratóne Matúša Čáka v Trenčíne obsadil 2. miesto časom 2:51:25.0. Zúčastnil sa niekoľkých Medzinárodných maratónov mieru v Košiciach.
Pavel Gallo

Pavel Gallo (* 20. január 1884, Liptovský Mikuláš – † 13. august 1964, Bratislava) bol slovenský pedagóg, kultúrny pracovník. Pseudonym: Jaloux, Pozorovateľ, Priateľ mládeže, Škôldozorca
Životopis.
Študoval na evanjelický gymnáziu v Banskej Bystrici (1897-1899), v Kežmarku, od 1899 na učiteľskom ústave v Prešove a v Soprone. Od 1903 učiteľ v Bačke Palanke, od 1906 v Liptovskom Mikuláši, od 1919 župný inšpektor v Prešove, 1929 škôldozorca v Lučenci a 1930 v Martine, 1939 v Novom Meste nad Váhom. Organizátor osvetovej a ochotníckej divadelnej činnosti. Roku 1908 -1918 účinkoval v ochotníckom spolku Tatran v Liptovskom Mikuláši ako herec, režisér, dirigent a riaditeľ. Ako župný inšpektor v Prešove a v Martine sa zaslúžil o budovanie slov. školstva, o výstavbu šk. budov i o rozvinutie osvetovej práce (zakladateľ spevokolov, knižníc). Editor, autor a spoluautor učebníc pre slovenské školy, redaktor časopisu Noviny pre slovenské deti, vydavateľ zborníka piesní k 50. výročiu spevokolu Tatran, tvorca spomienkovej črty o Hviezdoslavovi. V rukopisoch zanechal rozsiahle a dokumentačne cenné memoáre.
Ján Gálus

Ján Gálus (* 16. december 1910, Hájniky – † 15. marec 1991, Brezová pod Bradlom) bol slovenský pedagóg a maliar.
Životopis.
Študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Pôsobil ako okresný metodik výtvarnej výchovy v Senici. Stvárnil Brezovú a jej okolie rôznymi technikami (perokresba, akvarel, olejomaľba), účastník mnohých amatérskych výstav.
Samuel Galy

Samuel Galy (* Slovensko) bol pernikár.
Životopis.
Pernikár v Banskej Bystrici.
D. Garanvölgy

D. Garanvölgy bol slovenský lekár-hematológ.
Životopis.
Pôsobil ako primár hematologicko-transfuziologického oddelenia NsP KÚNZ v Banskej Bystrici v rokoch 1949 – 1951.
Anton Gargulák

Anton Gargulák (* 22. december 1896, Staré Hory – † 7. október 1972, Banská Bystrica) bol slovenský hospodársky pracovník, protifašistický bojovník.
Životopis.
Vychodil meštiansku školu v Banskej Bystrici, 19131915 študoval na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach. Hospodársky pracovník na rozličných miestach Slovensku, vedúci Reštaurácií a jedálni v Banskej Bystrici (19551957), vedúci odbytového strediska n.p. Benzina v Banskej Bystrici (19581969). Účastník ilegálneho protifašistického odboja, spolupracovník vojenskej odbojovej organizácie Victoire, ktorá ukrývala v jeho dome zbrane. Počas SNP tajomník Revolučného NV, po jeho potlačení do hôr spolupracovník 1. čs. partizánskej brigády.
Martin Gartner

Martin Gartner, tiež Gärtner (* Slovensko) bol maliar.
Životopis.
Pôsobil v Banskej Bystrici, kde ho prijali za mešťana (1749).
Ján Gašpar Hrisko

Ján Gašpar Hrisko (* 14. jún 1921, Očová – † 13. jún 1980, Brno) bol slovenský hudobník rómskeho pôvodu, cimbalista, upravovateľ ľudových piesni.
Životopis.
Od roku 1937 študoval hru na husliach na ĽŠU vo Zvolene, neskôr na konzervatóriu v Bratislave (nedokončil). Stavebný robotník v Harmanci a Banskej Bystrici, lesný robotník v Očovej a Hrochoti, od roku 1948 cimbalista SĽUK-u, od roku 1955 člen orchestra a sólista Brněnského rozhlasového orchestra lidových nástrojů pri Čs. rozhlase v Brne, s ktorým hral množstvo piesní vo vlastnej úprave.
Imrich Gášpár

Imrich Gášpár (* 24. február 1854, Veľká Čalomija – † 19. august 1910, Budapešť) bol novinár, redaktor a básnik.
Životopis.
Ľud. a strednú školu vychodil vo Zvolene a v Banskej Bystrici, 18671868 v Banskej Štiavnici, potom Rimavskej Sobote. Novinár a redaktor v Budapešti, neskôr v Debrecene, kde založil časopis Debreceni Reggeli Ujság, napokon redigoval tamojší Szabadság. Autor poviedok, románov, básní, zbierok krotík. Usiloval sa o slovensko-maď. kultúrne zblíženie. Písaj aj publicistické články o problémoch robotníkov.
Pavel Gašpar

Pavel Gašpar (* 19. september 1915, Banská Bystrica - † 10. júl 1975, Banská Bystrica) bol slovenský dôstojník a protifašistický bojovník.
Životopis.
Dôstojník, príslušník Slovenskej armády (1939-1944), po oslobodení ČSĽA, v hodnosti pplk. preradený do invalidného dôchodku. Pôvodne učiteľ. Účastník protifašistického odboja a vojenských príprav SNP v Banskej Bystrici (1944). Pracovník osobného oddelenia Veliteľstva 1. čs. armády na Slovensku v Banskej Bystrici (od 29. augusta 1944). Po prechode povstania do hôr pôsobil na Prašivej. Od januára (1945) sa liečil v Banskej Bystrici. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Leopold Gašparec

Leopold Gašparec (* Slovensko) bol murár, staviteľ.
Životopis.
Murársky a staviteľský majster v Banskej Bystrici. Vypracoval plán výstavby veže nového evanjelický chrámu (1817), zistiteľný (1817-1826).
Ján Gašparides

Ján Gašparides-Vladár (Gaspariders, Ján Vladár) (* 24. máj 1794, Lešť - † 25. marec 1862, Banská Bystrica-Radvaň) bol evanjelický kňaz, spisovateľ.
Životopis.
Do 1829 študoval teológiu vo Viedni. Ev farár v Polichne, 1860-1862 žil v Banskej Bystrici-Radvani. Z pozície osvietenského vzdelanca chcel radikálne odstraňovať zlozvyky a povery svojich cirkevníkov, za čo sa dostal do sporu s cirk. inštitúciami, 1856 ho suspendovali. Autor básní a dramatických pokusov v duchu klasickej poetiky. Pokúšal sa o rozličné žánre a žánrové formy bez väčšej invencie a anachronicky napodobňoval uznávané autority, miestami čerpal z vlastných zážitkov.
Július Gašparík

Július Gašparík (* 24. máj 1915, Kováčová – † 15. marec 1989, Paríž) bol rímskokatolícky kňaz, misionár, pedagóg, historik, hudobný skladateľ.
Životopis.
Štúdia teológie ukončil v Banskej Bystrici (vysvätený 5. februára 1939). Rokuk. kaplán v Banskej Bystrici (1943); profesor cirkevného spevu a hudby v biskupskom veľkom seminári v Banskej Bystrici (1943); notár cirkevného súdneho tribunálu v Banskej Bystrici (1944); profesor náboženstva na chlapčenskom gymnáziu v Banskej Bystrici (od 1945); profesor náboženstva na obchdnej a priemyselnej škole v Banskej Bystrici (od 1947). V emigrácii skomponoval niekoľko diel, zložil menšie spevy a uviedol tradičné hymny v novom prepracovaní.
Ján Gašperan

Ján Gašperan (* 25. máj 1951, Braväcovo – † 13. júl 2012, Bratislava) bol slovenský pedagóg a odborársky funkcionár.
Životopis.
V rokoch1966 – 1969 študoval na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Brezne, 1970 – 1975 na odbore pozemné stavby Stavebnej fak. SVŠT, 1973 – 1975 doplňujúce pedagogické štúdium na SVŠT v Bratislave, 1995 – 1996 manažment školstva a školy na Ekonomickej fak. UMB v Banskej Bystrici, 1997 – 1998 odbor právo na Univerzite tretieho veku v Banskej Bystrici. 
V rokoch 1969 – l970 pracoval ako technik v Mostárni Brezno, 1976 – 1990 pedagóg odborných predmetov na Strednej priemyselnej škole stavebnej v Banskej Bystrici, 1990 – 1999 predseda rady základnej organizácii stred. školstva na strednom Slovensku, externe vyučoval na SPŠS v Banskej Bystrici, od 1999 Odborový zväz pracovníkov školstva a vedy na Slovensku. Pravidelne publikuje v odborných periodikách, člen konzult. kruhu časopisu "Škola, manažment, ekonomika, legislatíva", 1985 – 1990 odborný poradca pre školskú inšpekciu v oblasti odborných predmetov, lektor a poradca stredoškolskej odbornej činnosti, autor celoštátnych učebných pomôcok. 
Zomrel 13. júla 2012 v Bratislave.
Imrich Gažovič

Imrich Gažovič (* 25. február 1918, Báhoň - † 26. marec 1983, Banská Bystrica) bol slovenský dirigent a vojenský kapelník.
Životopis.
Kapelník, dirigent, organizátor hudobného života v Banskej Bystrici. Kapelník posádkovej hudby v Banskej Bystrici (od 1956); dirigent Krajského symfonického orchestra v Banskej Bystrici. Pracovník KOS (1. októbra 1969-1. októbra 1970).
Ján Gebel

Ján Gebel (* Slovensko) bol notár.
Životopis.
Notár v Banskej Bystrici (1560-1578).
Jozef Gebura

Jozef Gebura (* 26. máj 1902, Dolný Kubín – † 23. október 1976, Veľký Biel) bol slovenský lekárnik.
Životopis.
Maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1920). Pôsobil v Prahe, Bratislave a v Dolnom Kubíne. Vedúci kontrolného laboratória liečiv a gelenického laboratória v Žiline. Podieľal sa na činnosti Liekopisnej komisie Ministerstva zdravotníctva v Prahe. Podpredseda Československej a Slovenskej farmaceutickej spoločnosti. Nositeľ viacerých rezortných ocenení.
Štefan Géci

Štefan Géci - "Géczy de Gécz et Garamszegh"(* 1775, Slovensko - † 1842) bol slovenský šľachtic, krajinský pracovník, stoličný úradník a statkár.
Životopis.
Príslušník novohradského šľachtického rodu. Po štúdiách pôsobil v stoličnej a krajinskej správe, referendár Uhorskej dvorskej kancelárie, v rokoch 1832 - 1842 správca úradu zvolenského župana v Banskej Bystrici. Reprezentant metternichovského absolutizmu. Vydal svoj prejav pri príležitosti vlastnej inštalácie.
Žigmund Géci

Žigmund Géci (Géczy, Sigmond) (* Slovensko - † 10. február 1684 ) Pochovaný v Mičinej bol stoličný úradník, vojenský hodnostár.
Životopis.
Pochádzal z váženej Géciovskej rodiny v Hronseku. Slúžny Zvolenskej stolice. Splnomocnený komisár a kapitán sedmohradského a uhorského kniežaťa Imricha Tököliho. Ako kapitán Imricha Tököliho stál na čele vojska, ktoré obsadilo Banskú Bystricu pre svojho pána (18. september 1682).
Júlia Géciová

Juliana Géciová (Gécyiová, Géczyová) (* Slovensko) bola šľachtičná.
Životopis.
Dcéra kapitána Žigmunda Géciho, známa ako levočská biela pani, bývala v Banskej Bystrici v dome č. 11 na Lazovnej ulici. Hlavná ženská postava románu maďarského spisovateľa Móra Jókaiho (1825 – 1904) Levočská biela pani (Budapešť, roku 1885).
Július Geduly

Július Geduly (* 26. marec 1852, Banská Bystrica - † 30. marec 1933, Budapešť) bol stavebný inžinier.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Bratislave a na Vysokej škole technickej vo Viedni. Od 1875 pracovník a vedúci stavebných odd. Považskej železnice, Brasóvskej železnice, od 1885 pracovník Min. dopravy a verejných prác v Budapešti, od 1896 zástupca, 1902 riaditeľ uh. št. železníc. Od 1915 na dôchodku, riaditeľ Múzea dopravy. Zúčastnil sa na rekonštrukcii budapeštianskeho železničného uzla, prispieval do odborných časopisov. Od 1903 predseda Spolku uh. inžinierov a architektov, 1909 povýšený do šľachtického stavu.
Ľudovít Geduly

Ľudovít Geduly(* 13. marec 1815, Nitrianska Streda – † 29. január 1890, Bratislava) bol náboženský spisovateľ, cirkevný hodnostár, evanjelický kňaz.
Životopis.
Študoval na evanjelickom gymnáziu v Ožďanoch, na lýceu v Banskej Štiavnici a v Bratislave, v roku 1836-1838 na teologickej akadémii vo Viedni. Roku 1863 Dr.h.c. Vychovávateľ v Podrečanoch, 1838 evanjelický farár v Skalníku, 1839 v Ochtinej, 1850 v Banskej Bystrici, 1858 v Bratislave, 1855 zvolenský senior, 1861 superintendat preddunajského dištriktu. Pochádzal z rodu čes. exulantov, z ktorého vyšlo viacero slovenských evanjelický farárov a učiteľov. Odporca štúrovského slovenského národného hnutia, bol však proti násilnej maďarizácii. Tlačou vyšli jeho príležitostné reči a kázne.
Benjamín Geguš

Benjamín Geguš (* 10. január 1724, Banská Bystrica - † november 1779, Ostrá Lúka) bol evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ.
Jeho otec Ján Geguš, matka Mária rod. Hacknerová.
Životopis.
Pochádzal zo zemianskej rodiny "Geguss de Gersen et Kisgése" pôvodom z Malého Jasena. Študoval v Banskej Bystrici, Šoproni, 1745-1748 na univerzite vo Wittenbergu. Roku 1748 rektor evanjelickej školy v Ivančinej, 1748-1756 konrektor v Banskej Bystrici, 1756-1759 farár v Hornej Strehovej, od 1759 v Ostrej Lúke. Zo školy v Banskej Bystrici prepustený pre nedodržiavanie náplne učiva. Autor filologicko-exegetickej dizertácie, vo Wittenbergu prispel oslavnými veršami aj do práce J. Tonsorisa Otevření písma (1746).
Ján Geguš

Ján Geguš (* 16. máj 1793, Piliš - † 5. október 1855, Očová) bol evanjelický kňaz, pedagóg a prekladateľ.
Životopis.
Študoval v Piliši, Asóde a Poľnom Berinčoku, na evanjelických lýceách v Banskej Štiavnici, Bratislave a na bohosloveckých štúdiách na univerzite v Tübingene.
Vychovávateľ v Bíni a Sudiciach, neskôr evanjelický kaplán u Adama Lovicha v Banskej Bystrici, poverený vedením evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici. Od 10. apríla 1821 farár v Očovej, 1827-1830 dekan, od 1839 zvolenský konsenior. V Očovej pôsobil nepretržite 34 rokov. Roku 1836 vydal kázeň na podporu slepeckého ústavu v Pešti a jednou piesňou prispel do Kuzmányho Funebrálu (1848). Zomrel v Očovej na choleru.
Významný prekladateľ diela nemeckého pedagóga J. H. Campeho, ktoré podnetne vplývalo na školskú a ľudovýchovnú spisbu na Slovensku.
Gabriela Gémešová

Gabriela Gémešová (* 7. december 1952, Topoľčany) je lekárka-geriatrička.
Životopis.
Študovala na gymnáziu, 1971-1977 na Lekárkej fak. UK v Bratislave, 1982 atest z internej medicíny, 1990 atest z geriatrie. V roku 1977-1982 pôsobila ako sekundárna lekárka na internom odd. Nemocnici s poliklinikou F. D. Roosevelta v Banskej Bystrici, od 1982 praktická lekárka pre dospelých na LPK, od 1990 aj geriatrička, od 1995 neštátna lekárka, 8 rokov práce v mestskom zastupiteľstve ako poslankyňa a členka soc.-zdravotnej komisie. Publikuje odborné články v časopisoch. Členka SLK, Purkyňovej spoločnosti pre geriatriu.
Samuel Gemický

Samuel Gemický (* Banská Bystrica) bol pedagóg.
Životopis.
Učiteľ na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici (1849-1866).
Alexander Georgievský

Alexander Georgievský (* 26. október 1898, Paríž – † 6. jún 1974, Bratislava) bol projektant a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Petrohrade, inžinierske staviteľstvo na ČVUT v Prahe. Odborník vo výstavbe železobetónových a oceľových konštrukcií. Konštruktér Ústrednej stavebnej správy Ministerstva dopravy a verejných prác v Banskej Bystrici (19391945), projektant a konštruktér mostov v Banskej Bystrici (1944). Projektoval mosty na trati Banská Bystrica – Diviaky, železničnú stanicu a sklad, budovu elektrární v Banskej Bystrici.
Emil Gerevich

Emil Gerevich (* 11. december 1854, Kovászó, dnes Ukrajina† 24. december 1902, Košice) bol slovenský pedagóg.
Životopis.
Stredoškolský profesor, riaditeľ Vyššej dievčenskej školy v Banskej Bystrici (18851891). Autor a spoluautor stredoškolských učebníc matematiky, geometrie, deskriptívnej geometrie, zemepisu, pedagogických príspevkov v odborných časopisoch. Bol riaditeľom reálky v Košiciach (18911902).
Miesto pochovania: Košice - Verejný cintorín.
Ján Gerö

Ján Gerö (pôv. Guričan) (* 9. október 1873, Bánovce nad Bebravou – † 26. apríl 1920, Budapešť) bol slovenský pedagóg a publicista.
Životopis.
Narodil sa v rodine Jána Guričana a jeho manželky Terézie rodenej Žitňanovej. V roku 1894 si zmenil meno z Guričan na Gerö (zaznamenané aj pri jeho zázname z matriky narodení). Študoval na gymnáziu v Nitre, v roku 18921898 na filozofickej fakulte univerzity v Budapešti, Ph.Dr. Stredoškolský profesor latinského a maďarského jazyka v rozličných mestách Uhorska, v roku 19051913 na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19041911 hlavný redaktor týždenníka "Krajan", 19111918 jeho zodpovedný redaktor, od 1918 žil v Budapešti. Autor historických prác, najmä z dejín kultúry (antický tanec, starogrécka literatúra a i.), po roku 1910 sa zameriaval na otázky česko-slovenských vzťahov. Po roku 1918 tvoril príručky slovenského a českého jazyka a spisy útočiace proti československej štátnosti.
Štefan Gero

Štefan Gero (* 24. február 1942, Nitrianske Hrnčiarovce) je slovenský vysokoškolský pedagóg a výtvarník.
Životopis.
V roku 19591963 absolvoval Pedagogický inštitút v Nitre, odbory matematika-výtvarná výchova-rysovanie, 1980 PhDr., 1987 CSc., 1995 docent, v roku 2001 profesor. Učil v Jelenci, v Hornej Kráľovej, 19721996 pôsobil na Vysokej škole pedagogickej v Nitre, ako odborný asistent a docent na Fakulta humanitných vied Vysokej školy pedagogickej v Nitre, od roku 1996 pôsobí na Katedre výtvarnej výchovy Pedagogickej fakulty Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici. Je autorom odborných publikácií, vdeckých prác v domácich odborných časopisoch a zborníkoch, zostavoval prehľadové heslá v slovníkoch, realizoval umelecké diela, výstavy a pod. Aktívne sa zúčastňoval na vedeckých konferenciách a seminároch doma aj v zahraničí.
Ján Miloslav Gerometta

Ján Miloslav Gerometta (* 9. máj 1823, Žilina – † 20. máj 1900, Kremnica) bol rímskokatolícky kňaz a národnokultúrny pracovník. Pseudonym: Ein Slowak, J. Starohorský.
Jeho otec František Gerometta, matka Františka rod. Abudová.
Životopis.
Študoval na gen. seminári v Budapešti, 1848 vysvätený za kňaza. Od 1853 gymnaziálny profesor, kaplán a katechéta v Kremnici, od 1856 farár v Španej Doline, od 1864 na Starých Horách, od 1872 vo Veľkej Lovči. Ako študent prispel do Orla tatránskeho básňou "Kdo je mocní", neskôr sa venoval výlučne publicistike. Kázne a náboženské úvahy uverejňoval v Kazateli a Kazateľni, politické články najmä v Nár. novinách. Prispieval aj do nemeckej a maďarskej tlače a obraňoval slovenské záujmy. Obranný charakter mala jeho nem. brožúra "Staršie i novšie pokusy maďarizácie v Uhorsku s osobitným zreteľom na Slovákov", v ktorej zaregistroval národnostné krivdy od 40. rokov 19. storočia až po zatvorenie Matice slovenskej. Pripisuje sa mu aj účasť na nem. brožúre "Maďarská štátna idea, cirkev a národnosti v Uhorsku". Zakladajúci člen Matice slovenskej, Muzeálnej slovenskej spoločnosti, člen výboru Spolku sv. Vojtecha. Mecén národno-kultúrnych podujatí.
Mária Geržová

Mária Geržová (rod. Pischlová) (* 8. september 1820, Banská Štiavnica – † 22. máj 1899, Banská Štiavnica) bola slovenská národnokultúrna pracovníčka.
Jej otec bol Pavol Pischl a matka Katarína rod. Golbergerová.
Životopis.
V roku 18351836 študovala na dievčenskom vzdelávacom ústave K.A. Zipsera v Banskej Bystrici. Pôsobila v Banskej Štiavnici. V mladosti priateľka Andreja Sládkoviča. Zachované školské práce svedčia o jej výtvarnom nadaní. Sympatizovala so slovenským národným hnutím. Inšpirátorka Andreja Sládkoviča pri tvorbe básnickej skladby Marína, ktorá patrí k vrcholným dielam romantizmu.
Alexander Gesell

Alexander Gesell - "Gesell de Terebsafejérpatak" (* 8. máj 1839, Bratislava - † 24. november 1919, Banská Bystrica) bol uhorský geológ.
Životopis.
Študoval na lýceu a reálke v Bratislave, neskôr na 1858-1862 na baníckej akadémii v Banskej Štiavnici a v rokoch 1864-1867 na univerzite vo Viedni. Po štúdiách pôsobil ako praktikant v železiarňach v Cugire a v Sebesi (dnešné Rumunsko), geológ Ríšskeho geologického ústavu vo Viedni, banský geológ Ministerstva financií v Budapešti, banský inžinier v Sighete, od roku 1880 hlavný banský geológ v Banskej Štiavnici, 1883-1908 Uhorského geologického ústavu v Budapešti.
Zaoberal sa výskumom geologických pomerov Banskej Štiavnice a okolia, vyhotovil mapu rudných žíl banskoštiavnického revíru, neskôr aj farebnú geologickú mapu a niekoľko geologických profilov. Uskutočnil geologické výskumy baní v okolí Kremnice a Dobšinej, opálových baní v Červenici a antimónových baní v Ľubele, študoval výskyty hnedého uhlia, rašeliny a ropy na Orave aj v iných oblastiach s výskytom podobných nerastných surovín. Zaoberal sa banskogeologickým výskumom aj v iných obliastiach Uhorska, prieskumom baní na zlato v okolí Baia Mare. Autor asi 50 knižných, resp. časopiseckých prác. Roku 1908 povýšený do šľachtického stavu.
Ján Gleiman

Ján Gleiman (Frndák) (* 11. september 1893, Podbrezová – † 16. marec 1983, Montreal) bol slovenský publicista a právnik. Pseudonym: Jozef Gluch, Ján Bryndza, Veľkorevúčan, Podbrezovčan, Exulant, John G.Loypersbrook
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval v Podbrezovej, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Budapešti, Egri, do 1911 v Banskej Bystrici, na filozofickej, do 1914, a 19181920 na právnickej fak. univerzity v Budapešti, do 1921 na UK v Bratislave, JUDr., advokátske a sudcovské skúšky zložil 1926. Verejný notár v Banskej Bystrici, Trnave, Bratislave, Trenčíne a na i. miestach Slov., v roku 19391945 v Bánovciach nad Bebravou. Roku 1945 emigroval do Rakúska, Talianska a od roku 1948 sa usadil v Kanade. Autor popularizačnej knihy o vývoji slov. nár. hnutia v Gemeri od slov. povstania 1848 do 1918 (pre potreby Slov. ligy). Kult. politickými článkami a štúdiami prispieval do Slovenska, Nového Slov., Slováka a i. Spolukodifikátor slov. poľovníckeho názvoslovia, spolupracovník čsp. Lovec. V emigrácii autor asi 200 článkov a komentárov písaných z ľudáckeho hľadiska, od roku 1953 prispieval do Slov. obrany, súčasne jej externý redaktor. Počas 1. ČSR funkcionár Slov. ligy, MS literárneho odboru Spolku sv. Vojtecha.
Anna Gleimanová

Anna Gleimanová (rod. Anna Urbánková, tiež Anička Gleimanová-Urbánková) (* 25. február 1896, Dohňany, Slovensko – † 5. január 1965, Beaconsfield, Kanada) bola slovenská spisovateľka a prekladateľka.
Životopis.
Narodila sa v rodine Ferka Urbánka a Márie Jelínkovej. Vyštudovala 1. ročník dramatického odboru Hudobnej a dramatickej akadémie v Bratislave. Pôsobila v Banskej Bystrici, Trnave, Bratislave, Spišskej Novej Vsi, Trenčíne, Revúcej a v Bánovciach nad Bebravou. V roku 1945 s manželom Jánom Gleimanom emigrovala a usadila sa v Kanade. Pôsobila ako funkcionárka Živeny a iných spolkov a organizácií.
Tvorba.
Je autorkou knihy povestí, parafrázujúcich motívy ľudovej slovesnosti. Venovala sa tiež prekladom z češtiny.
Ján Glička

Ján Glička (Klička) (* Slovensko) bol murár.
Životopis.
Murársky majster, zistiteľný pri stavbe stoličného domu Oravskej župy v Dolnom Kubíne (1757). Murársky majster v Banskej Bystrici (1758).
Mikuláš Glitz

Mikuláš Glitz (* Slovensko) bol pedagóg.
Životopis.
Rektor evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici (1735-1738 a 1771-1773).
Mária Glocková

Mária Glocková (rod. Heribanová) (* 8. júl 1952, Valaská) je slovenská dramaturgička a publicistka.
Životopis.
Asolvovala štúdium klavírnej hry na konzervatóriu v Košiciach (1971), študovala hudobnú vedu na Filozofickej fak. UK v Bratislave. Od 1977 dramaturgička opery DJGT v Banskej Bystrici. Pri zostavovaní dramaturgických plánov vychádza najmä špecifických možností súboru. Zaslúžila sa o premiéru pôvodnej slov. opery Majster Pavol (1980) a o uvedenie ďalších: Optimistická tragédia (1977), Angelika (1978), Viva la mamma (1983) a i. Je činná aj publicisticky a sporadicky prekladá operné libretá.
Ján Glosius

Ján Glosius (Glos, Glosigus) (* 1670, Hrnčiarska Ves-Pondelok - † 24. december 1729, Tomášovce) bol evanjelický kňaz, spisovateľ. Pseudonym: Gafetowý, Geden Potomek, Pondelský
Životopis.
Študoval v Hrachove, Levoči, Prešove, Kežmarku, asi 1690-1694 v Toruni. V roku 1694-1696 evanjelický farár v Brádne, v Rimavskej Bani, Banskej Bystrici-Radvani (1704-1710), v Kalinove, v Tisovci a i. Autor slovenskej, a najmä latinskej barokovej svetskej a náboženskej literatúry, príležitostnej poézie s vyspelou básnickou technikou (kondolenčné básne, epigramy, a najmä oslavné básne), náboženských dišpút, pôvodných i z nemčiny preložených piesní a veršovaných modlitieb, ktoré vyjadrujú osobnú trpkosť vyplývajúcu zo spoločenskej situácie a osobného života.
Alojz Gocník

Alojz Gocník (* 23. december 1905, Ladomerská Vieska – † 29. november 1974, Sliač) bol rímskokatolícky kňaz, publicista, prekladateľ.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (1918-1926), teologické štúdium absolvoval v Banskej Bystrici (vysvätený 27. apríla 1930). Rokuk. farár na rôznych miestach Slovenska, správca farnosti na Sliači. Vydal knihu mimoomšových modlitieb a pobožností pre kostolné potreby. Otázkami cirkevnej liturgie sa zaoberal aj teoreticky v článkoch v rôznych periodikách.
František Gödri

František Gödri (* Slovensko) bol pedagóg.
Životopis.
Absolvent budapeštianskej hlavnej školy umeleckého priemyslu. Profesor geometrie, kreslenia a zemepisu na evanjelický gymnáziu v Banskej Bystrici počas 1.svet. vojny.
Ján Gogál

Ján Gogál (* 24. december 1933, Banská Bystrica-Radvaň – † 31. december 1984, Bratislava) bol herec, režisér.
Životopis.
Dlhoročný člen činohry Divadla Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene. Režisér Slovenského filmu v Bratislave. Herecky stvárnil viaceré divadelné a filmové postavy.
Ján Pavol Goldperger

Ján Pavol Goldperger (* 28. júl 1866, Brezno – † 10. máj 1945, Majerovce) bol osvetový pracovník a ľudový liečiteľ.
Jeho otec Daniel Goldperger a matka Emília rod. Ondrušová.
Životopis.
V roku 18721878 vychodil ľudovú školu v Brezne, 18781879 študoval na gymnáziu v Rimavskej Sobote, 18791882 v Banskej Bystrici, 18821883 v Bratislave a 18831886 v Kežmarku, 18861890 teológiu v Prešove a 18911892 na univerzite v Erlangene. Od roku 1892 evanjelický kaplán v Kráľovciach, katechéta na gymnáziu v Prešove, evanjelický farár v Kladzanoch. Propagátor homeopatie podľa nemeckých vzorov na východnom Slovensku, zaoberal sa aj výrobou liekov z bylín a farmakológiou. Pred rokom 1918 účastník slovenského národného hnutia, zberateľ folklóru, maliar a fotografista, hudobník. Autor rukopisu receptára, ktorý sa nezachoval.
Bohumil Golian

Bohumil Golian (* 25. marec 1931, Moštenica – 11. január 2012, Bratislava) bol slovenský volejbalista, vysokoškolský pedagóg a tréner.
Životopis.
Štúdium na Fakulte telesnej výchovy a športu UK v Bratislave absolvoval roku 1968. V rokoch 19501968 pôsobil ako telovýchovný inštruktor, metodik a tréner volejbalu, 19691970 ako tréner a hráč VC Bari v Taliansku, od roku 1970 vysokoškolský pedagóg na Fakulte telesnej výchovy a športu UK v Bratislave. V rokoch 19551968 bol členom , ktoré bolo v roku 1956 a 1966 majstrom sveta, v 1958 majstrom Európy, na OH 1964 v Tokiu druhé a na OH 1968 v Mexiku tretie. Bol spoluautorom odbornej publikácie a vysokoškolských učebných textov. V rokoch 19661969 bol členom predsedníctva SÚV ČSZTV, 19731977 podpredseda Klubu olympionikov v Prahe.
Emil Göllner

Emil Göllner (* 20. apríl 1918, Ponická Huta - † 15. júl 1987, Ponická Huta) bol dramatik.
Životopis.
V roku 1935-1939 študoval v Učiteľskom ústave v Spišskej Kapitule. Po štúdiách bol učiteľom v Hornej Ždani a Rudne nad Hronom, potom pôsobil ako školský inšpektor v Novej Bani, vedúci odboru v Slov. úrade pre cirkevné veci v Bratislave, riaditeľ Základnej školy v Ponikách (1951-1956), od roku 1956 pracovník Krajského osvetového strediska v Banskej Bystrici. Pedagogické skúsenosti a pomery na dedine ho podnietili k dramatickej tvorbe situovanej do dedinského i učiteľského prostredia vojnového a povojnového obdobia poznačenej dobovým schematizmom..
Bruno Göllner

Bruno Göllner (* 16. november 1898, Banská Bystrica - † 13. apríl 1973, Banská Bystrica) bol lekárnik.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Farmáciu študoval v Prahe a v Norimberku. Počas gymnaziálnych štúdií pracoval v lekárni svojho otca U Murína v Banskej Bystrici. Rodinnej lekárne sa ujal po smrti otca (1927). Po roku 1952 bol nútený z Banskej Bystrice odísť, viedol štátnu lekáreň v Čienom Balogu. Do pôvodnej lekárne sa mohol vrátiť (okolo roku 1960) ako radový pracovník.
Fridrich Göllner

Fridrich Göllner (* Slovensko) je lekárnik.
Životopis.
Lekárnik v Banskej Bystrici na Námestí. Žiakom evanjelický gymnázia bezplatne poskytoval lieky (19.stor.)
Alžbeta Göllnerová-Gwerková

Alžbeta Göllnerová-Gwerková, rod. Göllnerová (* 19. október 1905, Čierny Balog – † 18. december 1944, Banská Bystrica-Kremnička) bola slovenská literárna historička, prekladateľka.
Životopis.
V rokoch 19171919 študovala na obchodnej škole, 19191925 na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19251930 češtinu a maďarčinu na Filozofickej fakulte KU v Prahe. Absolvovala študijný pobyt na Sorbonne v Paríži a v Kluži.
Pôsobila ako učiteľka v Spišskej Novej Vsi, v Rimavskej Sobote, na maďarskom učiteľskom ústave v Bratislave, 19391944 na gymnáziu a na učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici. Iniciátorka a priekopníčka modernej slovenskej hungaristiky. Vedecky pracovala aj v oblasti historiografie, sústredila sa na obdobie starších slovenských dejín v období reformácie. Neskôr sa zamerala na problematiku maďarskej literatúry 19. a 20. storočia. Spolupracovala na slovensko-maďarskom slovníku. Venovala sa aj výskumu slovenskej literatúry, pripravila medailóny o popredných slovenských spisovateľoch, v rukopisoch zanechala monografie o E. M. Šoltésovej a teoretickú prácu o románe. Členka redakčného kruhu literárnych časopisov "Prúdy" (19321938) a "Služba" (19371938). Aktivistka a funkcionárka spolkov a ženského hnutia na Slovensku, spoluzostavovateľka a spoluautorka feministického zborníka, v ktorom propagovala úplnú emancipáciu ženy. Zborník "Žena novej doby" však Živena odmietla vydať.
Ako 30 ročná sa vydala za slovenského maliara Edmunda Gwerka. S manželom žili od roku 1937 v Banskej Štiavnici v jeho vile, kde po nej pomenovali ulicu (vila je teraz na ulici Alžbety Gwerkovej-Göllnerovej 12).
Alžbeta Göllnerová-Gwerková bola účastníčkou SNP. Dňa 10. novembra 1944 bola zatknutá nacistami v Banskej Bystrici. Napokon bola popravená nacistami spolu s ďalšími väzňami z Banskej Bystrice ranou do tyla v protitankových zákopoch pri Banskej Bystrici-Kremničke (masaker v Kremničke).
V bratislavskej Petržalke a v Banskej Štiavnici je na jej počesť pomenovaná ulica.
Eduard Gombala

Eduard Gombala (* 1. marec 1932, Detvianska Huta† 2019) je slovenský literárny vedec, básnik, vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
V roku 19491953 študoval na gymnáziách v Malackách a v Lučenci, 19531957 slovenský jazyk a literatúru na Vysokej škole pedagogickej v Bratislave. Po štúdiách bol stredoškolským profesorom, v Púchove, v Žiline, od 1960 asistentom na Pedagogickom inštitúte v Martine, od 1965 na Pedagogickej fakulte, potom prof. na Fakulte humanitných vied Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici a na Katolíckej univerzite v Ružomberku.
Tvorba.
Vo vedeckej sfére sa venuje výskumu slovenskej literatúry 2. polovice 19. storočia, je autorom obsiahlej monografie o živote a diele Viliama Paulinyho-Tótha (1975) a monografie o Petrovi Tomkuliakovi (1994), spoluautorom "Teórie literatúry" (1975) a "Slovníka literárnovedných termínov" (1979). Ako básnik sa stal známym tvorbou reflexívnej a prírodnej lyriky (napr. zbierka "Čierny drozd", 1986), rovnako aj duchovnej lyriky (napr. zbierka "Moji najmilší", 2007).
Peter Gonda

Peter Gonda (* 22. február 1893, Krupina - † 9. jún 1980, Bratislava) bol lesný inžinier.
Životopis.
Narodil sa v rodine Štefana Gondu a jeho manželky Márie rodenej Ďuricovej. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na lesníckom odbore Vysokej školy baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici, 1918 Ing. Od roku 1948 pôsobil na lesopolitickom úrade v Banskej Bystrici, od 1920 na Centrálnej správe cirkevných majetkov v Bratislave, do 1945 vedúci lesného oddelenia. Priekopník zakladania kultúr a pestovania rýchlorastúcich drevín, najmä topoľov na Žitnom ostrove, usiloval sa o zvýšenie drevnej produkcie a o vytváranie vetrolamov na ochranu poľnohospodárskej pôdy. Devastované agátové plochy na južnom Slovensku premenil na výnosné kultúry agátov a topoľov. Úspešne premieňal bukové monokultúry na zmiešané porasty, najmä v Strážovských vrchoch. Rozširoval borovicu, javor a jaseň na územiach, kde sa už nevyskytovali. Zaslúžil sa o introdukciu kanadských briez, s úspechom pestoval aj douglasku sivú a zelenú, balkánsky smrek a kanadskú višňu, vo vhodných polohách uprednostňoval smrekovec. Znalec liečivých rastlín, vypracoval vyše 600 receptov na ich úpravu a používanie. Venoval sa aj výstavbe prevádzkových objektov a lesných ciest. V rokoch 19351940 redaktor časopisu "Les a drevo", publikoval aj v ďalších odborných časopisoch, člen lesníckej a drevárskej ústredne v Bratislave, pôdohospodárskej delimitačnej a Poľnohospodárskej paritnej komisie.
Krištof Görgei

Krištof Görgei (Görgey, Gorgei) - "Görgey de Görgő et Toporcz" (* 11. december 1686, Betlanovce – † 1. december 1747, Eger) bol náboženský spisovateľ a pedagóg.
Životopis.
Príslušník zemianskeho šľachtického rodu z Hrhova a Toporca s predikátom "Görgey de Görgő et Toporcz". Roku 1702 vstúpil do jezuitskej rehole, PhDr., ThDr. Prof. filozofie a teológie v Cluji, v Trnave, a v Banskej Bystrici, prefekt seminára v Trnave, roku 1740 rektor kolégia v Košiciach potom v Jágri.
Ľudovít Gostoni

Ľudovít Gostoni (Gosztonyi, pôv. Kostolný) (* 1. jún 1855, Banská Bystrica - † 14. september 1915, Ľubietová) bol slovenský pedagóg a prekladateľ.
Životopis.
Ľud. a strednú školu navštevoval v Banskej Bystrici, študoval na Učiteľskom ústave v Lučenci. Učiteľ v Očovej, 1877-1914 v Ľubietovej. V roku 1901-1904 uverejnil v Horňanského Slov. novinách okolo 50 prekladov, najmä z maď., rus., nem., portugal. a srb. literatúry od autorov rozličnej kvality.
Ján Gotčár

Ján Gotčár aj Gočár (* 1. jún 1823, Makov – † 19. august 1883, Bratislava) bol slovenský národnokultúrny pracovník, katolícky kňaz a pedagóg. Pseudonym: J.G. z Kysúc, Kysučan.
Jeho otec bol Ján Gotčár - nadlesný panstva kniežaťa Eszterházyho a matka Anna, rod. Barcerová.
Životopis.
V rokoch 18341838 študoval na gymnáziu v Žiline, 18381840 v Českom Těšíne, 18401841 v Kecskeméte, 18411842 v Arade, od 1842 filozofiu v Trnave a do 1846 teológiu v Banskej Bystrici. Gymnaziálny profesor na gymnáziu v Banskej Bystrici, po 1849 stoličný tajomník komisára Michala Rárusa v Banskej Bystrici, 1856 riaditeľ gymnázia v Užhorode, 1858 školský radca a hlavný dozorca škôl v Oradei, 1867 predčasne penzionovaný. Významný školský pracovník, 1861 politický činiteľ memorandového zasadnutia, spoluzakladateľ Matice slovenskej a slovenského gymnázia v Kláštore pod Znievom. V publicistike presadzoval rovnoprávnosť národov v mnohonárodnom Uhorsku.