burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kellan Lutz

Kellan Christopher Lutz (* 15. marec 1985, Dickinson, Severná Dakota) je americký herec. Kellan sa preslávil rolu Emmetta Cullena roku 2008 vo filme "Súmrak". Kellan sa tiež venuje modelingu.
Osobný život.
Kellan Lutz má 6 bratov a 1 sestru. Narodil sa v Dickinsone v Severnej Dakote. Keď mu bolo 13 alebo 14, začal s modelingom. Po absolvovaní vysokej školy sa presťahoval do Kalifornie. Tam sa zúčastnil Chapman University pre chemické inžinierstvo, ale herecká kariéra bola pre neho zaujímavejšia.
Kellan má úzke priateľstvo so svojimi hereckými kolegami z filmu Súmrak. Obzvlášť s Ashley Greenovou a Jacksonom Rathbone, s ktorými sa pozná už z minulosti.
Kariéra.
Objavoval sa v mnohých televíznych šou. Opakovane sa objavoval v "Model Citizens" a "The Comeback". Malé role mal aj v epizódach "The Bold and the Beautiful, CSI: NY, Summerland, Six Feet Under, Kriminálka Las Vegas, Kriminálka New York a Hrdinovia". Objavil sa tiež vo filmoch "Stick It, Accepted" a "Prom Night". V roku 2006 si zahral v reklame na parfum Hilary Duff a potom o rok neskôr sa objavil v jej videoklipe "With Love". V roku 2008 si zahral v ďalšom videoklipe tentokrát išlo o skupinu Hinder s piesňou "Without You". V tom istom roku si zahral v minisérii "Generation Kill" podľa knihy Evana Wrighta.
V roku 2008 tiež dostal svoju najväčšiu rolu v ságe "Súmrak", kde hrá Emmetta Cullena.
Elizabeth Reaserová

Elizabeth Ann Reaserová (* 2. júl 1975, Bloomfield, Michigan, Spojené štáty) je americká filmová, televízna a divadelná herečka.
Medzi jej najznámejšie filmy patria "Hranice života", "Základ rodiny", "Sweet Land", "Against the Current" a filmová séria Twilight. Najznámejšie seriály, v ktorých sa objavila, sú "Saved", "Klinika Grace" a "Všetci moji ex".
Životopis.
Narodila sa v Bloomfielde v Michigane, bohatom predmestí Detroitu, ako dcéra Karen Davidsonovej (rodenej Weidmanovej) a Johna Reasera. Elizabeth je prostredná z troch sestier. Jej nevlastný otec bol milionársky podnikateľ William Davidson.
Navštevovala Academy of the Sacred Heart v Bloomfield Hills. Po strednej škole na rok chodila na Oakland University a potom na Juilliard School's Dráma Division (1995-1999, skupina 28), kde absolvovala v roku 1999 s bakalárskym titulom výtvarné umenie.
Kariéra.
Objavila sa v londýnskych divadelných hrách, kde tvorili publikum dvaja ľudia a pripravovala sa na svoju rolu v seriáli "Saved" tým, že trávila čas na pohotovosti, kde pozorovala chovanie lekárskeho personálu. V októbri 2004 ju časopis Interview umiestnil do zoznamu „14 rozvíjajúcich sa a tvorivých žien“. Jej úloha vo filme "ľúbezný krajiny" jej priniesla cenu Jury na Newport Beach Film Festival a nomináciu na cenu Independent Spirit Award v kategórii najlepšia herečka v hlavnej úlohe. Získala nomináciu na Cenu Emmy v kategórii najlepšia hosťujúca herečka v dramatickom seriáli, keď sa v roku 2007 objavila v niekoľkých epizódach seriálu "Chirurgovia".
Zahrala si úlohu Esme Cullen vo filmovej sérii Twilight, teda vo filmoch "Súmrak", ', ', ' a '.
V októbri 2010 sa objavila v dramatickom seriáli televíznej stanice CBS, "Dobrá manželka".
Delová veža

Delová veža je zariadenie, ktoré chráni svoju posádku a mechanizmus delostreleckého systému a zároveň umožňuje kanónu zamierenie a streľbu v rôznych smeroch. Veža môže svoju posádku chrániť proti zásahu v bitke a nepriaznivému počasiu.
Veža je obvykle otočná zbraňová platforma. Jej využitie je široké. Môže byť použitá v pevnostiach, fortifikačných štruktúrach, ako je pobrežné delostrelectvo, pri obrnených vozidiel, tankov, bojových lodí či lietadiel.
Veže môžu byť vyzbrojené jedným či viacerými guľometmi, kanónmi, veľkokalibrovými delami či vypúšťacím zariadením riadených striel. Ovládané môžu byť priamo svojou posádkou, alebo diaľkovo a obvykle sú chránené pancierom. Existujú aj veže, ktoré sa nachádzajú na vrchu iných veží.
Hameln

Hameln je nemecké mesto v Dolnom Sasku. Je okresným mestom krajinského okresu Hameln-Pyrmont.
Geografia.
Hameln leží juhozápadne od Hannoveru približne v strede vzdušnej čiary medzi Herfordom na západe a Hildesheimom na východe. Mesto sa nachádza v centre Národného parku Naturpark Weserbergland Schaumburg-Hameln. Západne od mesta leží 258 metrov vysoký vrch Klüt.
Legenda.
Mesto sa stalo takmer celosvetovo známym svojou legendou o Potkaniarovi. Ide o skutočný historický príbeh z roku 1284, kedy mal neznámy potkaniar odviesť z mesta 130 chlapcov a dievčat neznámo kam. Podľa jednej z hypotéz, ktorú vyslovil nemecký historik Wolfgang Wann, odviedol potkaniar – lokátor týchto mladých ľudí na Moravu a tí tam založili obec Hamlíkov.
Dejiny.
Prvé písomné zmienky o Hameln pochádzajú z 9. storočia. Okolo roku 1200 sa stal jedným z prvých miest Hannoverského kráľovstva. Stalo sa hanzovým mestom, po tridsaťročnej vojne sa postupne premenilo na pevnosť. Po nástupe Adolfa Hitlera k moci bolo v meste väzenie pre politických väzňov, homosexuálov a Židov. Za druhej svetovej vojny bol Hameln bombardovaný, po vojne tu bola zriadená vojenská základňa britskej armády. V meste sú významné pamiatky, medzi ne patrí historické Staré mesto, kolegiátný kostol sv. Bonifáca a ulica Bungelosestraße známa vďaka povesti o Krysarovi.
Goslar

Goslar je mesto ležiace uprostred Nemecka v Dolnom Sasku v pohorí Harz. Je okresným mestom rovnomenného okresu. Má titul „Veľké samostatné mesto“.
Dejiny Goslaru sú úzko späté s ťažbou kovov (najmä striebra) v neďalekom Rammelsbergu. Miestne bane a Goslar sú od roku 1992 zapísané na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Zdroj.
Hiiumaa (ostrov)

Hiiumaa ( je jeden z estónskych ostrovov v Baltskom mori. Hiiumaa sa nachádza v severozápadnej časti Západoestónskeho súostrovia, severne od ostrova Saaremaa a západne od ostrova Vormsi. Zemepisné súradnice stredu ostrova sú 58° 53' 17" severnej šírky a 22° 41' 10" východnej dĺžky. Ostrov má rozlohu , je druhým najväčším ostrovom v Estónsku, a dosahuje maximálnu nadmorskú výšku .
Názov.
V najstarších prameňoch sa ostrov vyskytuje ako "Dageida", čo môže byť latinské spodobenie švédskeho názvu "Dagö", odvodeného z "dag" („deň“) a "ö" („ostrov“). Je tiež možné, že zložka "dag" tu zastupuje časté škandinávske mužské meno, a že to nie je „denný ostrov“, ale „Dagov ostrov“. Estónsky názov "Hiiumaa" sa vykladá ako "hiid" („obr“) a "maa" („zem“, „územie“), teda „zem obrov“. Zaujímavé je aj porovnanie s fínčinou, ktorá má pre ostrov označenie "Hiidenmaa", v ňom nájdem slovo "hiisi" (genitív "hiiden"), významovo zodpovedajúce estónskemu "hiis" (genitív "hiie"), teda „háj“, a to háj svätý, obetný, prípadne metonymicky aj božská bytosť, ktorá bola v háji uctievaná. Nie je vylúčené, že táto etymológia je pôvodná.
Geológia a geografia.
Ostrov je tvorený prevažne vápenecom a morskými usadeninami antropogénu. Pôdy sú prevažne štrkové a pieskové.
Flóra.
V lesoch sú zastúpené prevažne borovice. Na brehoch sú rozsiahle porasty tŕstia.
Obyvateľstvo.
Najväčšie mesto na ostrove je Kärdla. Obyvateľstvo sa zaoberá predovšetkým rybolovom a spracovaním rýb, ale tiež poľnohospodárstvom a chovom dobytku.
Zámok Hohentübingen

Zámok Hohentübingen leží v centre mesta Tübingen v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko.
Dejiny.
Tvorí ho komplex stredovekého hradu, novodobej rezidencie a zemskej pevnosti. Bol postavený v roku 1037 a patril miestnym falcgrófom, neskorší vojvodom Würtemberským, ktorí ho používali ako jedno zo svojich sídiel. Po prvé je zmieňovaný, rovnako ako mesto, v roku 1078 a to ako "castrum twingia". V 16. storočí bol výrazne rozšírený. V roku 1647 bol obliehaný Francúzmi, ktorí vypálili jednu z jeho veží.
Súčasnosť.
Od roku 1994 je hrad voľne prístupný verejnosti. V súčasnosti tu sídli časť fakulty kultúrnych vied Univerzity Eberharda Karla (Inštitút pravekých a stredovekých dejín, Inštitút pre klasickú archeológiu s numizmatickým pracoviskom, Egyptologický inštitút, Staroorientálny seminár a Etnologický seminár) a univerzitné múzeum s veľkou expozíciou najmä sadrových kópií antických sôch a archeologickou expozíciou.
Kuldīga

Kuldīga je mesto v Lotyšsku, ktoré má 11 768 obyvateľov (2016). Nachádza sa západne od hlavného mesta Rigy v západnej časti Lotyšska. 
Prvá zmienka o meste pochádza z roku 1242. V roku 1368 sa stalo členom hanzy.
Najznámejšou atrakciou mesta sú 240 metrov dlhé kaskády, či nízky vodopád, ktorý je najdlhší v Európe. Je vysoký okolo 2 metrov a nachádza sa na rieke Venta pretekajúcej mestom.
Cisársky dóm

Cisársky dóm alebo nepresne cisárska katedrála (po nemecky "Kaiserdom") bolo pôvodne označenie katedrály na území dnešného Nemecka, ktorú dal postaviť cisár. 
Zvláštnosťou týchto stavieb je dvojitý chór. Okrem obvyklého oltárneho chóru je na opačnej strane lode ďalší, z ktorého sa účastnil bohoslužieb cisár so sprievodom. To malo predstavovať rovnováhu medzi mocou cirkví a mocou cisára.
Ako prvá dostala toto označenie katedrála v Speyeri, ktorú dal postaviť Konrád II. Sálsky okolo roku 1030 ako pohrebisko pre sálsku dynastiu a Henrich IV. ju dal prestavať. 
Neskôr boli takto označované tri rýnske dómy - v Mainzi, Wormse a Speyeri - a katedrály v Aachene a Frankfurte ako miesta korunovácii kráľov a cisárov. 
Cisárskymi dómami sú aj bazilika v Königslutteri a dóm v Bambergu.
Kopije

Kopije môže byť:
Svetový pohár v behu na lyžiach 2009/2010 – ženy

Svetový pohár v behu na lyžiach 2009/2010 žien je 29. ročník Svetového pohára v behu na lyžiach. Začiatok tohto ročníka bol 21. novembra 2008 a jeho koniec je naplánovaný na 21. marca 2009 vo švédskom Falune.
Cádiz CF

Cádiz Club de Fútbol je španielsky futbalový klub so sídlom v Cádize v Andalúzii. Bol založený v roku 1910 a v súčasnosti hrá v najvyššej španielskej futbalovej súťaži. Domovským stánkom klubu je štadión Nuevo Mirandilla s kapacitou 20 724 miest.
Legenda salvádorskej futbalovej reprezentácie Mágico González, ktorý hral v klube v osemdesiatych a deväťdesiatych, je všeobecne vnímaný ako najlepší hráč, ktorý kedy za klub hral.
História.
Cádizu sa podarilo po prvýkrát postúpiť do Primera División v sezóne 1977/78, potom ako strávil skoro celé dve desaťročia v Segunda División.
V osemdesiatych a deväťdesiatych rokoch klub dostal prezývku "Žltá ponorka", pre svoju schopnosť skoro každú sezónu sa tesne udržať v Primera División a „nepotopiť“ sa nižšie, napriek tomu, že väčšinu sezóny strávil na úplnom „dne“ súťaže.
V roku 2010 Cádiz zostúpil až do Segunda División B, v ktorej zotrval šesť sezón. Nasledujúce štyri roky účinkoval v druhej najvyššej futbalovej súťaži, Segunda División. V júli 2020 sa klub vrátil po štrnástich rokoch do La Ligy. 
Tréneri klubu.
Súčasným trénerom klubu je Sergio González, ktorý pred príchodom do Cádizu trénoval Valladolid.
Albacete Balompié

Albacete Balompié, S.A.D. je španielsky futbalový klub so sídlom v Albacete, v autonómnej oblasti Kastília-La Mancha. Bol založený 2. augusta 1940 a aktuálne hrá Segunda División, druhej najvyššej španielskej futbalovej súťaži, v sezóne 2008/09 v nej skončil na 15. mieste. 
História.
Klub bol založený v roku 1940 pod názvom Albacete Fútbol Asociación, ktorý bol neskôr upravený tak, aby to znelo viac španielsky. Po dlhých rokoch strávených v nižších súťažiach, Albacete po prvýkrát hralo Segunda División v sezóne 1985/86 a tento úspech opätovne zopakovalo o päť rokov neskôr. 
V roku 1989 prevzal tím tréner Benito Floro, ktorý s ním následne postúpil zo Segunda División B až do Primera División, kde skončil na veľmi dobrom 7. mieste. Floro sa neskôr stal trénerom Realu Madrid a o dve sezóny neskôr, keď tím zostúpil do Segunda División, sa vrátil k nemu vrátil. 
V tomto období Albacete zažilo vážne ekonomické a športové ťažkosti. Na vrcholnú úroveň sa vrátilo až v sezóne 2003/04 zásluhou trénera Césara Ferranda (neskôr trénoval Atlético Madrid). V nasledujúcej sezóne 2004/05 však klub zostúpil, potom čo z 38 zápasov vyhral len šesť. Odvtedy je Albacete stabilným členom Segunda División.
Štadión.
Domovským stánkom Albacete Balompié je štadión Carlosa Belmonteho, ktorý má kapacitu 17 300 miest. Bol vybudovaný v roku 1960 a dvakrát bol rekonštruovaný, posledná prestavba prebehla v roku 1998. 
Prezidenti.
Súčasným prezidentom klubu je Rafael Candel Jiménez. 
Tréneri.
Súčasným trénerom klubu je Julián Rubio.
Euterpa (rod)

Euterpa (lat. "Euterpe") je rod palmy. Obsahuje osem druhov, pôvodom zo Strednej a Južnej Ameriky, z Belize, juhu Brazílie, Peru a Argentíny. Tieto palmy rastú hlavne v močiaroch a záplavových oblastiach.
Rod je pomenovaný po múze Euterpe z gréckej mytológie. Palmy rodu euterpa sú vysoké a štíhle s rastom 15-30 m, so zloženými listami s dĺžkou až 3 metre. Mnohé z paliem, ktoré boli kedysi v rode "Euterpe" boli preradené do rodu "Prestoea" (Riffle, 2003).
Názov açaí (assai) zvyčajne označuje druh "Euterpe oleracea", ale pod týmto menom sa pestujú komerčne aj rôzne iné druhy "Euterpe".
Historická tabuľka Segunda División

Historická tabuľka Segunda División je celkový prehľad všetkých odohraných zápasov, počtu bodov a strelených gólov prvých 25 tímov, ktoré hrali druhú najvyššiu španielsku futbalovú súťaž, Segunda División, od jej založenia v roku 1929.
Valur

Knattspyrnufélagið Valur, známy aj ako Valur Reykjavík je islandský futbalový klub. Je to tradičný ligový tím, ktorý hrá pravidelne v európskych futbalových súťažiach.
Ronald Golias

Ronald Golias (* 4. máj 1929, São Carlos, São Paulo, Brazília – † 27. september 2005, São Paulo, Brazília) bol brazílsky herec a komik.
Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Skupina D

Zápasy Skupiny D Majstrovstiev sveta vo futbale 2010 sa budú hrať od 13. do 23. júna na šiestich štadiónoch. V Skupine D sú štyri tímy: (6),  (21),  (20) a  (37). V zátvorke je umiestnenie v rebríčku FIFA.
Víťaz skupiny sa stretne s druhým zo Skupiny D, a druhý zo skupiny sa stretne s víťazom Skupiny C.
CD Castellón

Club Deportivo Castellón, S.A.D. je španielsky futbalový klub založený v roku 1922 so sídlom v Castellón de la Plana, vo Valencii. V súčasnosti hrá druhú najvyššiu španielsku futbalovú súťaž, Segunda División. Jeho domovským stánkom je štadión Nou Castalia s kapacitou 16 000 miest.
Hráči.
Nižšie uvádzame niektorých slávnych hráčov klubu:
Latina

Latina môže byť:
Martin &amp; la talpoj

Martin &amp; la talpoj je hudobná formácia, ktorú založil Martin Wiese po tom, ako sa skupina Persone stala neaktívnou. Pozostáva z Martina Wiese a jeho hudobných priateľov zo skupiny Jetpitol. V skupine Persone bol Wiese motorom, písal väčšinu hudby a textov piesní.
Podmienky v Persone sa ale zmenili a už nebolo možné spolu hrať. Wiese sa nechcel stratiť z esperantskej hudobnej scény a začal s nahrávaním sólového albumu. Nahrával ho počas "voľných chvíľ" 2 roky. Hlavnou piesňou sa stala "Pli ol nenio" ("Viac ako nič"). Podľa vyjadrenie Wiese názov zodpovedá podmienkam tvorby, "Lepšie ako nerobiť nič."
Skupina síce vznikla v roku 2005 a prvý album vydala v 2007 ale prvý elektrický koncert mala až na Kultura Esperanto-Festivalo 2009. Samotný Wiese však často koncertuje sám akusticky. Akustické koncerty sú dokonca často obľúbenejšie, lebo jasnejšie počuť hlas.
Isparta

Isparta, gr. Σπάρτα (Spárta), alebo Σπάρτη (Spárti), je mesto v Turecku, žije tu 250 000 obyvateľov. 
Dejiny.
V staroveku bolo územie Isparty v kraji Pisídia, kde žil kmeň Pisídov. Pisídia bola kolonizovaná Grékmi po Alexandrovych výpravách v helenistickom období. Významné mesto tu však vzniklo až v byzantskej dobe, kedy sa Isparta nazývala Varita. Nevieme presne, prečo sa neskôr mesto začalo nazývať Sparta. V 11. stor. územie dobyli Turci. Počas osmanskej nadvlády mnoho Grékov z Isparty ušlo do hôr, no Turci ich neskôr zavolali späť. Gréci tu tvorili významnú menšinu až do roku 1923, kedy sa konala Grécko-turecká výmena obyvateľov. Gréci boli hlavne podnikatelia, lekári, právnici a remeselníci, vďaka tomu mesto bohatlo, zvlášť významné tu bolo pestovanie kvetov a výroba orientálnych kobercov. Kobercové firmy patrili gréckym podnikateľom a aj samotní pracovníci boli najmä Gréci. V roku 1923 sa Gréci z Isparti usadili v meste Nea Ionia v Atike. Isparta je aj dnes známa ako mesto kvetov. Môžeme tu vidieť mešitu známeho osmanského architekta gréckeho pôvodu Sinana.
Kamenné pole

Kamenné pole je lokalita a zároveň názov ulice v Liptovskom Mikuláši. Nachádza sa v západnej časti mesta na katastrálnom území Palúdzka. Rozkladá sa medzi riekou Váh na východe, diaľnicou D1 na juhu a diaľničným privádzačom na západe a severe. Je súčasťou mestskej časti Palúdzka.
V súčasnosti je to intenzívne sa rozvíjajúca lokalita s prebiehajúcou výstavbou. Stojí tu hypermarket Tesco s čerpacou stanicou a Nákupné centrum Liptov, ktorého súčasťou sú obchodné domy Nay Elektrodom a Decodom, 6. decembra 2013 bolo uvedené do prevádzky multikino Golden Apple Cinema. Tiež sa tu nachádza pošta (PSČ 031 06), lekáreň a pobočka banky mBank. Premáva sem bezplatná linka miestnej MHD č. 14, prístup do lokality z diaľnice, Palúdzky i mesta je možný cez svetelnú križovatku na diaľničnom privádzači. Južne od NC Liptov vyrastie ďalšie obchodné centrum Shopping Village. 30. júna 2011 tu bola uvedená do prevádzky reštaurácia McDonald’s (súčasťou je aj McCafé) severovýchodne od objektu Tesca. V časoch kandidatúry Popradu-Tatier na Zimné olympijské hry 2002 a Zimné olympijské hry 2006 sa v tejto lokalite uvažovalo s výstavbou olympijskej dediny.
Aberdeen (Škótsko)

Aberdeen je tretie najľudnatejšie škótske mesto (220 420 obyvateľov).
Leží na východnom pobreží Severného mora medzi riekami Don a Dee. Mesto je kultúrno-priemyslovým centrom severovýchodnej časti Škótska. Pôvodne "kráľovské mesto" sa honosí prívlastkami ako „strieborné“ alebo „granitové“ (žulové) vďaka vizáži a hlavne farbám miestnych budov. Mesto je tiež nazývané „hlavným naftovým mestom Európy“, pretože je to sídlo mnohých ťažobných spoločností. Ďalším znakom Aberdeenu je jeho prístav, lodná doprava a rybárstvo.
Dejiny.
Aberdeen vznikol v roku 1891 spojením dvoch miest: Starý Aberdeen a Nový Aberdeen.
"Starý Aberdeen (Old Aberdeen)" bol založený ako biskupské sídlo v roku 580 na južnom brehu rieky Don. V roku 1336 ho takmer zničil Eduard III., mestský štatút získal v roku 1489.
&lt;br&gt;"Nový Aberdeen (New Aberdeen)" bol významný prístav a obchodné centrum na severnom brehu rieky Dee. Mestské práva získal už v roku 1179, kráľovské mestské práva v roku 1319. V roku 1497 bola pri prístave vybudovaná menšia pevnosť na ochranu pred Angličanmi. Počas občianskej vojny (1644 – 1647) bolo mesto zničené: v roku 1644 sa tu odohrala bitka pri Aberdeene a v roku 1647 pri drancovaní zomrela štvrtina obyvateľov mesta. Jeho najväčší ekonomický rozmach nastal v 18. ale najmä v 19. storočí.
Priemysel.
V minulosti tu prevládala ťažba a obchod so žulou (odtiaľ názov granitové mesto) a rybolov, ktorý má dlhú tradíciu. Na londýnsky Waterloo Bridge a budovu "parlamentu" bola použitá práve žula z Aberdeenu. Ďalej sa v Aberdeene spracovávala bavlna, ľan, ovčia vlna a papier. Počas veľkého rozmachu lodnej dopravy sa v Aberdeene, podobne ako v Glasgowe, stavali lode.
V súčasnosti úplne mesto ovládla ropa a služby, ktoré majú so spracovaním ropy priamu súvislosť. Stále sa spracováva žula, významný je i lodiarsky, textilný, papierenský a drevársky priemysel. Rybolov je v Aberdeene stále prítomný, ale väčší význam postupne získavajú prístavy v Peterheade a Fraserburghu, ležiace niekoľko desiatok kilometrov severne.
Školstvo.
Prvá aberdeenská univerzita (King's College) bola založená v roku 1494 v Starom Aberdeene Williamom Elphinstonom, ktorý bol v tomto meste katolíckym biskupom. Táto univerzita bola tretia najstaršia v Škótsku. Druhá, protestantská (Marischal College) bola založená v roku 1593 piatym grófom Marischalo a bola piatou najstaršou v krajine. Obe univerzity sa zlúčili v roku 1860 do súčasnej univerzity.
Bulgaria Air

Bulgaria Air () je bulharská národná letecká spoločnosť so sídlom v Sofii. Prevádzkuje lety až do 16 krajín, najmä Európy, čo predstavuje až 22 destinácií. Hlavnou základňou spoločnosti Bulgaria Air je letisko v Sofii.
Bitka pri ústí La Plata

Bitka pri ústí La Plata bola jedna z námorných bitiek druhej svetovej vojny v Atlantiku medzi nemeckým a spojeneckým námorníctvom. Odohrala sa 13. decembra 1939 pri ústí La Plata.
Predohra.
21. augusta 1939 opustila bojová loď Admiral Graf Spee Wilhelmshaven, aby sa pred vypuknutím vojny dostal do Atlantiku. Tu mala pod velením námorného kapitána Hansa Langsdorffa ničiť nepriateľské obchodné lode. Podporu mu poskytovala zásobovacia loď Altmark. Od povolenia zahájiť útoky na nepriateľské lode do bitky pri ústí La Plata potopil 9 lodí.
Tieto útoky nemohli nechať britskú admiralitu v pokoji. Bolo zahájené rozsiahle pátranie. Jeho súčasťou bola aj Force G juhoamerická krížniková skupina, ktorej velil komodor Henry Harwood. Skladala sa z ťažkého krížnika HMS Exeter (kapitán Bell) a ľahkých krížnikov HMS Ajax (kapitán Charles Woodhouse) a HMS Achilles (kapitán Edward Parry).
Záver.
V neutrálnych vodách Montevidea sa Langsdorff pokúšal vyjednať čas nutný k oprave lode, ale to sa mu nepodarilo. Keď 17. decembra 1939 vypršalo ultimátum k opusteniu prístavu, vyplával Admiral Graf Spee za hranice trojmíľovej zóny a tam bol vyhodený do povetria. Zajatci boli prepustení a posádka odcestovala do Buenos Aires kde bola internovaná. Kapitán Hans Langsdorff sa 19. decembra v Buenos Aires zastrelil. 
Druhá časť zajatcov, ktorá sa plavila na zásobovacej lodi Altmark bola oslobodená 16. februára 1940. Vtedy ešte v neutrálnom nórskom prístave Jøssingfjord zaútočila posádka britského torpédoborca Cossack na palubu Altmarku a zajatcov oslobodila.
Ťažký krížnik Exeter sa musel odplaviť na opravy do Devonportu. Tu okrem opráv prebehla aj modernizácia a krížnik sa preto vrátil do akcie až v marci 1941.
Mireille Mathieuová

Mireille Mathieuová (; * 22. júl 1946, Avignon, Francúzsko) je francúzska speváčka.
Hudobná kariéra.
Narodila sa v Avignone, v chudobnej mnohodetnej rodine. Mala trinásť súrodencov. Jej otec, Roger Mathieu, bol kamenár, ktorý sa chcel stať spevákom, matka Marcelle Mathieu sa starala o domácnosť. Mireille začala spievať už ako štvorročná v kostole počas polnočnej omše, neskôr rada počúvala rozhlasové nahrávky šansónových interpretov. Jej vzorom bola Edith Piaf. Už ako mladá pracovala v továrni. Z peňazí, ktoré si zarobila, platila za hodiny spevu u profesorky Laury Collierovej. 
Mireille Mathieu ako výrazný talent objavil Johnny Stark, ktorý bol manažér francúzskej speváckej hviezdy, Johnnyho Hallydaya. Manažoval jej hudobnú kariéru, stretnutia s novinármi, s fotografmi, chodila na hodiny spevu, tanca, študovala francúzštinu, angličtinu, či dokonca spoločenské správanie. Vystupovala s orchestrom Paula Mauriata, jej textárom bol André Pascal, ktorý bol autorom jej hitov ako sú „Mon crédo“, „Viens dans ma rue“, či „La première étoile“. Dňa 21. novembra 1965 bola po svojom prvom televíznom vystúpení v parížskej Olympii označená za druhú Édith Piaf. Jej piesne „Mon crédo“ a „C'est ton nom“ sa stali vo Francúzsku veľkými hitmi, no známou sa stala aj za hranicami svojej krajiny: v Mexiku, Kanade a USA, kde vystúpila v "Ed Sullivan Show" (sledovanej 50 miliónmi divákov), či v relácii Dannyho Kayea. Neskôr v New Yorku v "Show Merva Griffina", či viackrát v "Carnegie Hall". V Las Vegas Mireille Mathieu vystúpila s Frankom Sinatrom a Deanom Martinom, jej vystúpenia sa konali v tomto meste aj v Universal Amphitheatre. Spievala aj v bývalom východnom bloku, v Zimnom paláci v Petrohrade, bola prvou speváčkou zo západných krajín, ktorá vystúpila v Číne.
Mireille Mathieu patrí medzi najpredávanejších hudobných umelcov sveta. Predala viac ako 100 miliónov hudobných nahrávok. Nahrala približne 1 200 piesní v deviatich jazykoch, spolupracovala so svetovými hudobnými osobnosťami ako sú Charles Aznavour, Barry Manilow, Paul Anka, Plácido Domingo, Julio Iglesias, Tom Jones, Peter Alexander, spievala so Zborom Červenej armády a s mnohými ďalšími. Medzi jej najznámejšie piesne patria hity „Acropolis adieu“, „Ne me quitte pas“, „Santa Maria de la mer“, či úspešná coververzia piesne „Blue Bayou“ od Roya Orbisona. Viacero hitov Mireille Mathieu napísal francúzsko-alžírsky skladateľ Eddy Marnay, ktorý spolupracoval aj s Edith Piaf.
V roku 1985 speváčke umrel otec. V roku 1989 zomrel Johnny Stark. V tom istom roku bola Mireille Mathieu požiadaná vtedajším francúzskym prezidentom Françoisom Mitterrandom, aby zaspievala na počesť generála Charlesa de Gaulla. Rok na to absolvovala niekoľko koncertov v "Palais des Congrès" v Paríži. V roku 2005 Mireille Mathieu po štyridsiatich rokoch na hudobnej scéne a po vydaní jej 38. francúzskeho hudobného albumu vystúpila v Olympii. Mireille Mathieu podporila v prezidentských voľbách na námestiach Nicolasa Sarkozyho zaspievaním hymny „La Marseillaise“.
Kristína Lujza Öttingenská

Kristína Lujza Öttingenská (* 30. marec 1671, Öttingen - † 12. november 1747, Blankenburg) bola vydatá Brunšvicko-wolfenbüttelská vojvodkyňa a stará matka českej a uhorskej kráľovnej Márie Terézie.
Životopis.
Narodila sa ako šieste dieťa grófa Albrechta Arnošta I. a jeho manželky Kristíny Frederiky Württemberskej. Matka zomrela 9. novembra 1674 a otec sa 30. apríla 1682 oženil s jej sestrou Eberhardinou Katarínou, ktorá zomrela krátko po pôrode svojho prvého dieťaťa, chlapčeka Albrechta Arnošta († 1684), v roku 1683.
Z piatich Kristíniných súrodencov sa dospelosti dožil brat Albrecht Arnošt II. (* 1669 – † 1731), a sestry Eberhardina Sofia (* 1666 – † 1700) a Henrietta Dorota (* 1672 – † 1728).
Život a potomkovia.
22. apríla 1690 sa vydala za Brunšvicko-wolfenbüttelského vojvodu Ľudovíta Rudolfa (* 1671 – † 1735), s ktorým mala štyri deti:
Tuleň bajkalský

Tuleň bajkalský ("Phoca sibirica"), v miestnom jazyku nerpa je jediný sladkovodný druh tuleňa na svete, ktorý žije ako endemit v Bajkalskom jazere, pričom dodnes nie je jasné, ako sa sem dostal. Je to jeden z najmenších druhov tuleňov. Vyznačuje sa dlhovekosťou (dožíva sa 56 rokov).
Popis.
Priemerná dĺžka dospelého tuleňa je okolo 110 centimetrov (samce sú trochu väčšie ako samičky), hmotnosť sa pohybuje okolo 75 kilogramov. Telo je pokryté srsťou sivej alebo čiernej farby. Zriedkavo môže byť srsť aj hnedá. Výborne sa potápa: v prípade nebezpečenstva dokáže vydržať pod vodou až 70 minút a za potravou sa môže potopiť až do hĺbky 300 metrov. Tuleň bajkalský je vrcholom potravinového reťazca v Bajkalskom jazere. Živí sa rybami. Samičky rodia jedno, niekedy aj dve mláďatá.
V minulosti ho lovili vo veľkých množstvách, hlavne kvôli vzácnej kožušine. V súčasnosti nie je tento druh tuleňa priamo ohrozený.
Kalibrácia meradiel

Kalibrácia meradiel je súbor úkonov, ktorými sa za špecifikovaných podmienok stanovuje vzťah medzi hodnotami veličín, ktoré sú indikované meradlom alebo meracím prístrojom alebo hodnotami reprezentovanými stelesnenou mierou alebo referenčným materiálom a zodpovedajúcimi hodnotami, ktoré sú realizované etalónmi.
V niektorých prípadoch sa za kalibráciu považuje aj adjustácia výstupných hodnôt meracieho systému, tak aby zodpovedali hodnotám etalónov s definovanou presnosťou.
Areus I.

Areus I. (iné názvy: Áreus I., Areios I., Áreios I.; ) bol kráľ Sparty od roku 309 pred Kr. do roku 265 pred Kr. Pochádzal z kráľovskej rodiny Agiovcov. Jeho spolukráľmi z rodu Eurypontovcov boli Eudamidas I. (331 – 305 pred Kr.), Archidamos IV. (305 – 275 pred Kr.) a Eudamidas II. (275 – 244 pred Kr.)
Areios bol vnukom kráľa Kleomena II. Jeho nástup na trón predchádzal spor medzi gerúziou a eformi o tom kto bude kráľom. Kleomenes mal dvoch synov Akrotata a Kleonyma. Keďže starší Akrotatos už nežil, gerúzia navrhla, aby sa kráľom stal jeho syn Areus. Efori sa pokúšali dosadiť na trón korunného princa Kleonyma. Gerúzia si v tomto období dejín Sparty získavala čoraz väčší vplyv v politickom dianí a presadila si svoje.
V roku 280 pred Kr. sa na podnet Sparty zmobilizovali grécke štáty a to hlavne práve vytvoreného achájskeho spolku pod 
hnacou silou Ptolemaia Kerauna s úmyslom ukončiť dominanciu Antigona Gonata. Spartský kráľ Areios nato so spojencami vpadol na územie Aitolskeho spolku do Fokidy a to kvôli neoprávnenému obsadeniu posvätnej pôdy Delfskej veštiarne mestom Kirrha. Podľa rímskeho historika Juniana Justina ho po vyplienení mesta Kirrha a jeho okolia napadli pastieri, ktorí v počte 500 mužov prepadávali Sparťanov a ich spojencov v horách a spôsobili im veľké straty na životoch. Údajne padlo až 9 000 vojakov.(tento počet bol sotva reálny) Po tomto neúspechu Sparta chcela neskôr boje obnoviť, ale spojenci sa nepridali, lebo podozrievali Spartu, že jej nejde o oslobodenie Grécka, ale len o svoje mocenské ciele.
Po neúspešnom ťažení v Itálii sa v roku 274 pred Kr. Pyrrhos Epirský zapojil do zápasu o macedónske kráľovstvo. Keď obsadil časť Macedónie pokračoval v roku 272 pred Kr. vo vojne na Peloponéze. Spartské vojsko porazil v otvorenom boji a začal s obliehaním Sparty, ale narazil na nečakane tuhý odpor. Kráľ Areios bol v tom čase s 2000 vojakmi na vojenskej výprave na Kréte, kde ich so žiadosťou o pomoc pozval mestský štát Gortys, ktorý bol v konflikte s Knóssom. Spartské vojsko sa ešte stihlo vrátiť a za pomoci vojska z Argu sa im podarilo Spartu ubrániť. Pyrrhos odtiahol a napadol Argos, kde našiel svoju smrť. Pri pouličných bojoch mu na hlavu spadla škridlica.
V roku 267 pred Kr. začala tzv. Chrémonidova vojna, keď na jednej strane početná koalícia, ktorú tvorili Sparta, Atény, Achája a ďalšie gécke štáty s podporou egyptského panovníka Ptolemaia II. bojovali proti Macedónii, kde ešte stále vládol Antigonos Gonatas. Macedónci mali na attickom území v pevnostiach rozmiestnené vojenské posádky, ktoré kontrolovali Pireus. Spartské vojsko v snahe pomôcť Athénčanom utrpelo pri Korinte v roku 265 pred Kr. porážku, kde v boji zomrel ich kráľ Areus. Jeho následníkom sa stal syn Akrotatos.
Okolo roku 265 pred Kr. začala Sparta raziť svoje prvé mince. Boli to strieborné tetradrachmy so zobrazením kráľa Area.
Terasa (architektúra)

Terasa je vonkajšia časť stavby určená väčšinou k praktickým i architektonickým účelom.
Terasa bývá väčšia než balkón, je umiestnená väčšinou nad úrovňou terénu, výnimkou nie sú ani strešné terasy. Terasa bývá primárne určená na pobyt osôb, napr. na relaxáciu, spoločenské akcie i ďalšie aktivity ako je grilovanie, opaľovanie a pod.
Terasa

Terasa môže byť:
Kamenz

Kamenz (hornolužickosrbsky Kamjenc) je mesto na východe nemeckej spolkovej zeme Sasko, v okrese Budyšín. Mesto leží na rieke Schwarze Elster, asi 25 km juhozápadne od Hoyerswerda, 25 km severozápadne od Budyšína a 50 km severovýchodne od Drážďan. Mesto má 17 802 obyvateľov.
Pytheas z Massalie

Pytheas alebo Pýtheás (z Massalie alebo z Massilie) (4. storočie pred Kr.) bol starogrécky geograf, obchodník a cestovateľ z gréckej kolónie Massilia (dnes Marseille). Bol jedným z najväčších bádateľov staroveku. Približne v roku 325 pred Kr. podnikol cestu do severozápadnej Európy, kde navštívil veľkú časť Veľkej Británie a cestoval ďalej blízko k severnému polárnemu kruhu. Ako prvý popísal polnočné slnko, polárny ľad a germánske kmene. Zároveň vytvoril imaginárne miesto Thule, ako miesto na konci sveta.
Svoju cestu popísal v knihe "Peri tú Ókeanú", ktorá sa nezachovala (bola zničená spolu s Alexandrijskou knižnicou) a je známa iba vďaka kritikom. Úryvky dochovali vo svojich dielach autori ako Strabón, Eratosthenes z Kyrény a Plínius Starší. Avšak nikto mu jeho cestu neveril a považovali ho za blázna a klamára.
Diviačia priepasť

Diviačia priepasť patrí medzi najhlbšie priepasti na Slovensku. Nachádza sa vo východnej časti Plešivskej planiny v Slovenskom krase, v katastrálnom území obce Plešivec. Je hlboká 123 metrov. Názov dostala po náleze 3000 rokov starej zasintrovanej kostry diviaka ("Sus scrofa"). Od roku 1986 je národnou prírodnou pamiatkou a je súčasťou NP Slovenský kras. Patrí medzi jaskyne Slovenského krasu, ktoré boli zapísané do zoznamu svetového dedičstva UNESCO. Je verejnosti neprístupná.
Bola vytvorená tektonickými poruchami vo vápencoch silického príkrovu. Je tvorená sústavu komínovitých a deviatich dómovitých priestorov. Má bohatú a rozmanitú sintrovú výzdobu a viditeľný vývojový sled. Patrí medzi najkrajšie a najpozoruhodnejšie. Na dne priepasti na nachádzajú podzemné jazierka. Jaskyňa je významné zimovisko netopierov, preto sa v priepasti nachádzajú hrubé vrstvy guána. V roku 1966 bol v priepasti objavený troglobiontný šťúrik "Neobísium (Blothrus) slovacum", ktorý je jediným jaskynným šťúrikom na území Západných Karpát.
Formikárium

Formikárium je špecificky upravená nádoba, v ktorej sa chovajú mravce. Existuje viac druhov formikárií – sadrové, plastové akrylové, poprípade z inej hmoty, v ktorej sa dajú manuálne urobiť cestičky v miestnosti pre mravce. Potom sa formikárium zakryje priehľadným materiálom, a tak je možné sledovať život mravcov.
Predávajú sa aj formikáriá plnené špeciálnym priehľadným gélom, v ktorom si mravce môžu chodbičky budovať sami, to však vôbec nie je vhodne pre chov mravcov. Taktiež sa častokrát predávajú bez kráľovnej, avšak každý mravčí druh potrebuje kráľovnú. Preto aktivita robotníc časom pomaly klesá až klesne na nulu. Ak by ste chceli chovať mravce, veľmi účinné sú ytongové tvárnice, do ktorých môžete napríklad skrutkovačom vyryť cestičky s komôrkami. Vytvárajú sa rôzne tvary, veľkosťou by sa mali upravovať pre každý druh, či rod osobitne, ak sú mravce menšie, komôrky by mali byť tomu prispôsobené. Potom zasypte všetky komôrky pieskom (ale pozor, jedna musí byť nezasypaná, tam väčšinou zotrváva kráľovná) a prikryte sklom. Nezabudnite urobiť dva východy, do ktorých napojíte hadičky – jeden môže viesť do sklenenej nádoby (nejaké akvárium, plastová nádoba a pod.), ktorá bude na dne pokrytá zeminou (väčšinou sa používajú jemné štrky bledých farieb, aby bolo možné jednoducho pozorovať mravce) a v tejto nádobe bude takzvané kŕmidlo (môžete použiť mištičku na arašidy alebo viečko od zaváracieho pohára). Druhú hadičku môžete upchať a až bude kolónia väčšia, tak môžete pridať ďalšie formikárium a napojiť tam práve túto hadičku. Tiež nesmiete opomenúť správnu vlhkosť – tú je naozaj ľahké udržiavať. Urobte zospodu tvárnice oblúkovitou hlbokú ryhu tak, aby sa vám tam vošla nejaká miska, dajte tam misku a nalejte do nej vodu tak, aby bol kus tvárnice ponorený do vody a máte hotové krásne ytongové formikárium. Každý druh vyžaduje špecifickú teplotu a vlhkosť, na toto by mal chovateľ vždy dbať.
Lignocel

Lignocel je kokosová drť používaná ako substrát do terárií. Predáva sa lisovaný a pred použitím ho treba zaliať vodou. Do hodiny po zaliatí zväčší svoj objem a stane sa sypkým. Hodí sa do terárií k rôznym živočíchom a dá sa použiť ako súčasť substrátu rastlín. Lignocel dobre udržuje vlhkosť.
Suchoj Su-2

Suchoj Su-2 bol sovietsky ľahký dvojmiestny bombardér vyrábaný na začiatku druhej svetovej vojny
Vznik a vývoj.
V roku 1937 vzlietol prototyp lietadla označený ako ANT-51 z konštrukčnej brigády P. O. Suchoja, ktorá pracovala v konštrukčnej kancelárii A. N. Tupoleva. V roku 1938 sa Suchoj osamostatnil a začal zdokonaľovať svoj prototyp. Sériová produkcia lietadla nazývaného aj BB-1 (bližnij bombardirovščik) bola zahájená v roku 1939. Do vypuknutia vojny v júni 1941 bolo jednotkám dodaných 100 ks Su-2. Počas vojny bolo lietadlo veľmi často obeťou streľby vlastných jednotiek. Dokonca aj sovietske letecké eso A. Pokryškin začal svoju kariéru zostrelením Su-2. Podieľalo sa na tom najmä utajovanie pomerne neznámeho typu lietadla. Toto lietadlo sa však skoro ukázalo ako neperspektívne a v roku 1942 bola daná prednosť výrobe bojových lietadiel Iľjušin Il-2. Lietadlá Su-2 boli stiahnuté z bojov s Nemeckom a boli odvedené na Ďaleký východ.
Popis konštrukcie.
Suchoj Su-2 bol dvojmiestny samonosný dolnokrídly jednoplošník so zaťahovacím podvozkom. 
Krídlo malo profil CAGI V s hrúbkou 17,6% v ose súmernosti, 15,26% na konci centroplánu a 8% na konci krídla. Dvojica nosníkov bola z oceľových profilov a stojín, rebrá, poťah a kostra kridielok z duralového plechu. Kridielka boli potiahnuté plátnom, na ľavom bola vyvažovacia plôška. Štvordielne celokovové odštiepne klapky boli ovládané hydraulicky.
Trup drevenej pološkrupinovej konštrukcie bol v priestore posádky a motorového ložiska spevnený priehradovou trúbkovou konštrukciou. Chrbát trupu a motor kryli duralové plechy, z rovankého materiálu bol aj koncový kužeľ trupu. Kryt kabíny pilota sa odsúval dozadu. Strelec sedel k pilotovi chrbtom v mechanicky otočnej veži, ktorej prekryt bol odklopný. Kabína pilota a strelca boli čiastočne pancierované tenkými plátmi na podlahe a bokoch trupu. 
Chvostové plochy: Kýl bol drevený, stabilizátor celokovový. Kormidlá mali duralovú kostru potiahnutú plátnom, na všetkých boli vyvažovacie plôšky.
Podvozok: hlavné kolesá s rozmermi 750 x 250 mm boli nesené na jednoduchých vzperách s hydropneumatickými tlmičmi. Ostrohové koliesko s rozmermi 300 x 125 mm bolo zatiahnuteľné len čiastočne. V zimnom období boli lietadlá vybavované zaťahovacím lyžovým podvozkom. Podvozok sa zaťahoval smerom k osi lietadla.
Pohonná jednotka: Lietadlá prvej výrobnej série boli poháňané dvojhviezdicovými štrnásťvalcovými motormi M-88B s výkonom 735 kW, stroje druhej série poháňali motory M-82 (AŠ-82) s výkonom 977 kW. Trojlistá nastaviteľná vrtuľa bola typu VIŠ-21SB. Hlavná palivová nádrž s objemom 425 l bola v trupe pred pilotným priestorom, v krídle boli dve palivové nádrže s objemom 140 l;nádrže mali ochranu proti požiaru.
Výzbroj: V krídle boli 4 guľomety ŠKAS kalibru 7,62 mm, každý so zásobou 650 nábojov. Rovnaké guľomety boli v streleckej veži a pod dvierkami v spodnej časti trupu. V centropláne bola pumovnica na 4 bomby po 100 kg a ďalšie dve bolo možné zavesiť pod krídlo. Časť lietadiel mala pod krídlami bodové závesníky pre koľajničky na 8 neriadených rakiet "RS-82" alebo "RS-132" .
Zdroj.
"časopis Modelář, 8/1988, str.19"
Jumovia

Jumovia alebo Yumovia (; po jumsky Kwtsa(a)n) je pôvodný indiánsky kmeň v severnej Amerike v rezervácii Fort Yuma v amerických štátoch Arizona a Kalifornia. Patria do jazykovej skupiny yumaské jazyky.
Obrazce v Blythe

Obrazce v Blythe je skupina veľkých kresieb postáv na zemskom povrchu. Nachádzajú sa asi 24 kilometrov od kalifornského mestečka Blythe, ktoré pri pohľade z výšky utvárajú komplexný obraz. Podobné kresby sa nachádzajú v Peru v oblasti Nazca. Obrazce sú veľmi staré a podľa tvrdení Indiánov predstavujú božstvá.
John Lennon/Plastic Ono Band

John Lennon/Plastic Ono Band je debutovým sólovým albumom anglického rockového hudobníka Johna Lennona. Bol vydaný po troch experimentálnych albumoch a koncertným albumom "Live Peace In Toronto 1969", ktoré boli oficiálne ouznačené ako albumy The Plastic Ono Band. 
Album John Lennon/Plastic Ono Band bol nahrávaný simuntálne s avantgardným debutovým albumom Yoko Ono s názvom "Yoko Ono/Plastic Ono Band" v štúdiách Ascot Sound Studios a Abbey Road Studios. Nahrávania obidvoch albumov sa zúčastnili identickí hudobníci, obaly obidvoch projektov sú si tiež veľmi podobné. 
Album "John Lennon/Plastic Ono Band" je považovaný za jedno z najlepších a prelomových Lenonovych diel. Časopis "Rolling Stone" ho v roku 2003 dal na 22. miesto zoznamu 500 najlepších albumov všetkých čias.
Zoznam skladieb.
Vinylová verzia na LP. Autorom všetkých piesní je John Lennon.
Majstrovstvá klubov FIFA 2000 – Zostavy

Zostava tímov zúčastnených na majstrovstiev klubov FIFA 2000, ktoré sa uskutočnili od 5. do 14. januára 2000 v Brazíii. Celkovo sa zúčastnilo 184 hráčov z 8 tímov.
Al-Nasr.
Tréner: Milan Zivadinovic
Sport Club Corinthians Paulista.
Tréner: Oswaldo de Oliveira
Manchester United.
Tréner: Alex Ferguson
Club Necaxa.
Tréner: Raúl Arias
Raja Casablanca.
Tréner: Fatih Yamal
Real Madrid.
Tréner: Vicente del Bosque
South Melbourne FC.
Tréner: Ange Postecoglou
CR Vasco da Gama.
Head coach: Antonio Lopes
Twiins

Twiins (predtým Tweens) je slovenská skupina, ktorú tvoria dve sestry (dvojičky) Veronika Nízlová a Daniela Nízlová (* 15. máj 1986, Hronský Beňadik). Obidve študovali v Bratislave na Vysokej škole ekonómie a manažmentu verejnej správy v Bratislave. Prvýkrát sa objavili v detskej pesničkovej súťaži Hviezdička, ktorú v roku 1996 vyhrali. Začínali v roku 1996 pod menom Tweens, ktoré im vymyslel Daniel Hevier. V roku 2008 zmenili názov na Twiins, keď natočili videoklip k piesni "I Don't Know", ktorý sa natáčal v USA.
Eurosong 2011.
14. mája 2011 reprezentovali Slovensko na 56. ročníku medzinárodnej hudobnej súťaže Eurovision Song Contest 2011 v nemeckom Düsseldorfe. Keďže kvôli úsporným opatreniam sa nekonalo národné kolo, do súťaže boli nominované priamo rozhodnutím RTVS.
Borovica lesná

Borovica lesná (iné názvy pozri nižšie; lat. "Pinus sylvestris" alebo "Pinus silvestris") je druh z rodu borovica ("Pinus").
Je to ihličnatý strom s mohutným, hlboko idúcim hlavným koreňom a široko rozostretou až plochou korunou.
Názvy.
Slovenské názvy tohto druhu sú: borovica lesná, sosna, staršie: borovica sosna, nevhodne: "borovica sosnová", zriedkavo: sosna obyčajná; zastarano: "borovica obecná", "borovica lesnia", "sosna lesná", "sosna obecná", "sosna svrčina", "sosna borovice", "chvoj"; ľudovo zastarano: "svrčina"; ľudovo alebo zastarano: borovica; mimo taxonómie alebo ľudovo bor, bôr(a)
Vzhľad.
Má vysoko posadenú korunu a dorastá do výšky 20 až 40 m. Ihlice sú dlhé 4-8 cm, vyrastajú vo zväzkoch po dvoch z brachyblastu. Kvitne v máji a júni. Vajcovito-kužeľovité šišky sú visiace, nedozreté zelené, dozreté sivohnedé, 3-6 cm dlhé a 1-3cm široké a semená sú krídlaté. Samčie šišky sú žltkasté, samičie sú červenkasté, zvyčajne párovité na konci vetví.
Výskyt.
Areál borovice lesnej zahŕňa mierny a chladnejší pás celej Eurázie; južné hranice areálu sa nachádzajú približne na 45º a 50º s. š., na sever sa vyskytuje až po polárny kruh. V Európe sa výnimočne nachádza aj v Stredomorí, ale napr. v južnej Ukrajine a Rusku sa prirodzene nevyskytuje. Najsevernejší výskyt borovice sosnovej je Laponsko. V Severnej Amerike je pestovaná iba lesnícky.
Marek Čech

Marek Čech môže byť:
Please Please Me

Please Please Me je debutový album britskej rockovej skupiny The Beatles, ktorý 22. marca 1963 vydalo hudobné vydavateľstvo Parlophone. Autormi ôsmich zo štrnástich skladieb tohto albumu je dvojica Lennon/McCartney. Album vyšiel po tom ako sa „Chrobáci“ stali na anglickom hudobnom trhu úspešnými singlami „Please Please Me“ (#1) a „Love Me Do“ (#17).
V máji 1963 sa tento album dostal na vrchol britských hitparád a zostal na ňom tridsať týždňov, kým ho nevystriedal album "With the Beatles". Pre hudobný trh Spojeného kráľovstva bolo toto neobvyklé, nakoľko sa v tomto období na vrchole predaja držali väčšinou albumy s filmovou hudbou a s ľahkými piesňami na počúvanie.
V roku 2003 sa tento album dostal na 39. miesto rebríčka 500 najlepších albumov všetkých čias, ktorý zverejnil časopis Rolling Stone. Bol šiestym albumom v poradí, z jedenástich ktoré sa od skupiny The Beatles do tohoto rebríčka dostali. Pred ním sa umiestnili albumy "Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band", "Revolver", "Rubber Soul", "The Beatles (The White Album)" a "Abbey Road".
Dve skladby z albumu "Please Please Me", „I Saw Her Standing There“ a „Please Please Me“ sa nachádzajú v zozname The 500 Greatest Songs of All Time.
Nahrávanie albumu.
Pre britské popové vinylové LP albumy v dobe nahrávania bol normovaný počet skladieb na jednu stranu po siedmich. Pre Spojené štáty bola norma maximálne päť až šesť piesní na každú stranu a zvyšné štyri boli vydané na dvoch singloch. Dňa 11. februára 1963 bolo v hudobných šúdiách vydavateľstva EMI (neskô nazvaných Abbey Road Studios), producentom George Martinom a skupinou The Beatles začaté priame (naživo) nahrávanie piesní, ktoré skončilo po 585 minútach (9 hodín a 45 minút). V troch (približne trojhodinových) blokoch tohto nahrávacieho dňa nahrala skupina The Beatles iba mierne upravenú reprezentačnú vzorku repertoáru, s ktorým dovtedy vystupovala v Liverpoolskom Cavern Clube. Pôvodným zámerom George Martina bolo nahrať živé vystúpenie skupiny pred domácim publikom v Caverne 9. decembra 1962, no pre určité technické problémy od neho upustil. Poslednou skladbou nahrávania v štúdiu bola coververzia skladby „Twist and Shout“. Počas výroby albumu "Please Please Me" bola nahratá aj skladba „Hold Me Tight“, ktorá bola vydaná až na nasledujúcom albume "With the Beatles". 
Celý tento nahrávací deň stál kapelu The Beatles 400 libier. Piesne boli nahrávané na dvojstopý páskový magnetofón. Väčšia časť nástrojov bola na jednej zo stôp, na druhej stope bola nahrávka spevu. Mono a stereo verzie skladieb boli nahrávané naraz. V stereo skladbách boli stopy rozdelelné jedna do ľavého a druhá do pravého kanálu spolu s ozvenou, ktorá mala tieto stopy spájať. Tento spôsob mixovania sterea bol v tejto dobe bežný no mal neblahý dopad na počúvanie nahrávok v slúchadlách.
Zoznam skladieb.
Zoznam na vinylovom LP. Autormi skladieb je dvojica McCartney/Lennon, ak nie je uvedené ináč.
Majstrovstvá klubov FIFA 2005 – Zostavy

Zostava tímov zúčastnených na majstrovstiev klubov FIFA 2005, ktoré sa uskutočnili od 11. do 18. decembra 2005 v Japonsku. Celkovo sa zúčastnilo 138 hráčov zo 6 tímov.
Al-Ahly.
Tréner: Manuel José de Jesus
Al-Ittihad (Jeddah).
Tréner: Anghel Iordanescu
Deportivo Saprissa.
Tréner: Hernan Medford
Liverpool.
Tréner: Rafael Benítez
São Paulo.
Tréner: Paulo Autuori
Sydney FC.
Tréner: Pierre Littbarski
Jan Hála (maliar)

Jan Antonín Hála (* 19. január 1890, Blatná† 17. máj 1959, Važec) bol český maliar, kresliar, ilustrátor a dokumentarista folklóru, žijúci väčšinu života na Slovensku.
Životopis.
Narodil sa v rodine pekárskeho majstra Jana Hálu a Rozálie, rod. Černochovej v Blatnej na námestí č. 81. Rodný dom bol zbúraný, na jeho mieste stojí sporiteľňa, na ktorej je pamätná doska. Ľudovú školu vychodil v Blatnej v roku 1905, potom študoval na gymnáziu v Českých Budějoviciach a v roku 1909 na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity, odbor história. 
Maliarstvo študoval najskôr v súkromnej maliarskej škole Ferdinanda Engelmüllera a v rokoch 19101915 na Akadémii výtvarných umení v Prahe v ateliéri pre figurálnu maľbu Maxa Pirnera.
Od roku 1918 žil v Blatnej, Moste a od augusta 1923 až do svojej smrti vo Važci. Výnimku tvoria roky 19391940, keď prechodne býval vo svojom rodisku a rok 1929, keď sa v Myšenci neďaleko Protivína oženil s Mariou Chlupsovou, s ktorou mal tri deti. Najmladší syn Jan Mikuláš Hála (* 1937) je tiež maliarom - reštaurátorom a pracuje v Lažánkach pri Blatnej.
Obdivoval dielo Mikoláša Aleša, sympatizoval s hnutím českej sociálnej maľby. Objavenú skutočnosť v podtatranskej obci Važec stvárňoval ako etnograf-dokumentarista, písal esejistické reportáže do Lidových novín. Po celý život vo svojej tvorbe čerpal námety zo života obyvateľov Važca. Od roku 1925 sa stáva členom Spolku slovenských umelcov, v roku 1928 Umeleckej besedy slovenskej, od roku 1948 Zväzu slovenských výtvarných umelcov. Za účasť v SNP bol vyznamenaný Zlatou hviezdou partizánskeho oddielu Vysoké Tatry.
Tvorba.
Vytvoril stovky kresieb, olejomalieb, ilustrácií, ilustrácií kníh. Výber:
Afarčina

Afarčina je nížinný východokušitský jazyk používaný v Etiópii, Eritreji a Džibutsku. Odhaduje sa približne 1,5 milióna užívateľov, predovšetkým medzi Afarmi. Základné poradie slov je rovnako ako v ostatných východokušitských jazykoch typu SOV (podmet - predmet - sloveso). Afarčina je blízko príbuzná jazyku Saho.
FC Cartagena

Fútbol Club Cartagena je španielsky futbalový klub so sídlom v Cartagene v autonómnej oblasti Murcia. Bol založený v rok 1995 a v súčasnosti hrá v druhej najvyššej španielskej futbalovej súťaži, Segunda División. Domovským stánkom klubu je štadión "Cartagonova" s kapacitou 15 105 miest.
História.
Fútbol Club Cartagena bol založený v roku 1995. V prvých ôsmich sezónach bol známy ešte pod menom "Cartagonova Fútbol Club", v Segunda División B začal hrať od sezóny 1998/99.
Historickým momentom pre klub je postup do Segunda División v sezóne 2009/10.
Hráči.
Medzi slávnych hráčov klubu patria napr.:
Tréneri.
Súčasným trénerom klubu je Juan Ignacio Martínez. Medzi slávnych trénerov klubu patria napr.:
Skupinová polarizácia

Skupinová polarizácia je tendencia sociálnych skupín robiť rozhodnutia, ktoré sú extrémnejšie než rozhodnutia jednotlivcov (priemer rozhodnutí jednotlivcov tvoriacich skupinu). Takáto tendencia sa prejavuje za predpokladu, že väčšina členov skupiny zastáva rovnaké stanovisko. 
Napr.: Ak väčšina členov skupiny zastáva opatrné riešenie situácie, bude skupinové riešenie ešte opatrnejšie.
Za príčiny skupinovej polarizácie býva označovaná presvedčovacia komunikácia (ostatní členovia skupiny prichádzajú s novými argumentmi) alebo sociálne porovnávanie (prispôsobenie sa názorom ostatných z dôvodu dobrej sebaprezentácie).