Peter Krbaťa

Doc. PhDr. Peter Krbaťa, CSc. (* 3. jún 1944, Martin† 16. september 2023, Vrútky) bol slovenský hudobný teoretik, vysokoškolský pedagóg, vedecký pracovník a organizátor viacerých výskumných projektov, seminárov a vedeckých konferencií na Slovensku i v zahraničí. Venoval sa špecializovanej oblasti psychológie hudby.
Prednášal na umeleckých, pedagogických i humanitných fakultách predmety psychológia hudby, všeobecná, vývinová a pedagogická psychológia. Je autorom vyše 70 vedeckých štúdií, viacerých vysokoškolských skrípt, textov i zborníkov. Napísal 2 knižné publikácie, poslednú v spoluautorstve s odborníčkami z oblasti muzikoterapie a hudobnej výchovy.
Životopis.
Strávil detstvo vo Vrútkach. Do sveta hudby ho ako prvá voviedla matka Elena, učiteľka hudobnej školy vo Vrútkach, kde študoval hru na klavíri u Edity Nemcovej, rod. Kohútovej. V štúdiu neskôr súkromne pokračoval u skladateľa a pedagóga Tadeáša Salvu, ktorý ho popri klavírnej interpretácii zasvätil i do základov hudobnej kompozície. Svoj záujem o umenie ďalej rozvíjal ako vedúci hudobnej skupiny, hrával aj divadlo, recitoval, venoval sa turistike i tenisu.
Študoval na FF UK v Bratislave odbor psychológia umenia – hudby. Po ukončení štúdia pracoval ako podnikový psychológ. Už počas tohto obdobia viedol široký interdisciplinárny tím, ktorý uskutočnil v priebehu 3 rokov výskum v orchestri a zbore Slovenskej filharmónie. Dostal pracovnú ponuku z Vysokej školy múzických umení, kde potom pracoval 25 rokov ako vysokoškolský pedagóg a výskumný pracovník na Hudobnej a tanečnej fakulte VŠMU. Na VŠMU viedol Výskumné a záznamové centrum a ako pedagóg pôsobil na Katedre hudobnej teórie. V rokoch 19911997 vykonával na HTF VŠMU funkciu dekana.
Absolvoval študijné pobyty v Poľsku, Nemecku, Gruzínsku i Švédsku. Realizoval viaceré výskumné projekty v oblasti hudobného interpretačného umenia, tak na VŠMU ako aj na konzervatóriách, ZUŠ a i. Boli zamerané na oblasť psychologickej analýzy predpokladov, procesov i produktov hudobnej činnosti, diagnostiku umeleckého nadania, talentu, umeleckej osobnosti ako aj autoreflexiu či problematiku hudobného zážitku. Aktívne sa ako psychológ hudby zúčastnil dlhoročného výskumu výrobcov a interpretov slovenských ľudových hudobných nástrojov v tíme etnomuzikológa Dr. Ivana Mačáka. Bol vedúcim sekcie slovenských psychológov umenia v rámci ČSAV, členom Výboru klubov hudobnej mládeže SR, dodnes je členom Medzinárodného združenia psychológov hudby.
Od roku 1999 sa významnou mierou podieľal na založení súčasnej Fakulty humanitných vied na Žilinskej univerzite v Žiline (pôvodne Fakulta prírodných vied, kde od r. 2000 viedol Katedru humanitných vied a neskôr vykonával i funkciu prodekana pre rozvoj fakulty). Aj vďaka nemu sa podarilo konštituovať v technickom prostredí univerzity nové študijné odbory, ktoré dnes figurujú na Katedre hudby alebo i Katedre mediamatiky a kultúrneho dedičstva. Bol školiteľom i oponentom vyše troch stoviek študentských bakalárskych i diplomových prác a tiež viac ako desiatich doktorandských dizertačných prác na rôznych vysokých školách na Slovensku i v Česku. Dlhé roky bol šéfredaktorom časopisu ACTA HUMANICA. Ako garant a vysokoškolský učiteľ pôsobil aj na Univerzite tretieho veku na ŽU v Žiline. V roku 2012 mu bola rektorkou ŽU udelená plaketa J. A. Komenského za dlhoročnú pedagogickú činnosť a zásluhy o rozvoj Fakulty humanitných vied ŽU.
Po ukončení štúdia na vysokej škole žil 25 rokov v manželstve s Alenou Krbaťovou, rodenou Bendíkovou, dlhodobou huslistkou v orchestri Slovenskej filharmónie v Bratislave. Má s ňou 3 deti. Z druhého krátkeho manželstva má syna Jakuba.
Medzi jeho koníčky, okrem hudby a literatúry, patrilo fotografovanie, video, počítače a turistika.
Ako dôchodca žil v rodných Vrútkach.