Eugen Pažický

Eugen Pažický (známy aj ako JUDr. Jenö Pazsiczky; * 5. máj 1876, Rajec – † 1919, počas Maďarskej republiky rád) bol maďarsko-slovenský entomológ. Bol rodák z Rajeckej doliny. Pôsobil ako štátny úradník – právnik a amatérsky entomológ – lepidopterológ. Môžeme ho zaradiť už k novšej, nastupujúcej generácii slovenských entomológov.
Životopis.
Narodil sa ako syn Jána Pažického a matky Márie Pažickej, rodenej Hollej. Bol maďarskej národnosti. Ľudovú školu navštevoval v Rajci, neskôr študoval na gymnáziu v Žiline a v Levoči. Po maturite pracoval na finančnom ústave vo Veszpréme a popri zamestnaní študoval na právnickej fakulte, kde dosiahol titul doktora práv – JUDr. Po skončení štúdia pracoval ako právnik na rôznych miestach v štátnej službe. Najskôr pôsobil ako právnik na finančnom riaditeľstve v Sombore, ale v roku 1907 prišiel do Trenčína, kde pracoval ako právny úradník na uhorskom kráľovskom finančnom riaditeľstve. Po rozpade Rakúsko-Uhorskej monarchie, v dobe bojov o Maďarskú republiku rád zahynul za dosiaľ nejasných okolností ako 43 ročný v roku 1919 pri pokuse dostať sa z Trenčína do Budapešti. Jeho mŕtvola sa našla na brehu Dunaja na území bývalej Mošonskej župy, kde bola vylovená z vody (Fekete).
JUDr. Eugen Pažický sa entomológii začal venovať už ako gymnazista, pričom svoj záujem venoval hlavne motýľom – "Lepidoptera". Svoje entomologické schopnosti naplno rozvinul až počas svojho pôsobenia v Trenčíne. Po jeho príchode do Trenčína v roku 1907 ho MUDr. Karol Brančík zlákal do Prírodovedného spolku župy Trenčianskej, kde sa stal jeho členom a v rokoch 1909 až 1911 dokonca pôsobil ako jeho posledný tajomník.
Významne sa zaslúžil aj o lepidopterologický výskum Slovenska. V roku 1910 publikoval v spolkovej ročenke svoju najvýznamnejšiu prácu, ktorú venoval slovenským motýľom: "Adatok Trencsénvármegye lepkefaunájához" (Údaje o motýlej faune Trenčianskej stolice). Táto práca je cenná hlavne tým, že prináša údaje o výskyte všetkých čeľadí motýľov aj tzv. malých motýľov – "Microlepidoptera". V tejto práci nadviazal na výsledky prác Dr. Eugena Vángela, ktoré ale podstatne rozšíril a doplnil. Celkove zistil 1653 druhov motýľov, čo predstavuje takmer 40% na Slovensku dnes zistených a evidovaných druhov. Pri tejto svojej práci mal i pomocníkov, ktorí mu zbierali a poskytovali svoj zbierkový materiál. Bol to v prvom rade samotný MUDr. Karol Brančík. Okrem neho to boli Jozef Laco, Alfréd Moravetz, Ján Kaluzsay a Dr. Vladimír Homicsko z Trenčína.
Jeho ďalšie lepidopterologické práce, ktoré publikoval prevažne v maďarskom časopise "Rovartani lapok" (Entomologické listy) uvádzali správy o zaujímavých nálezoch alebo pozorovaniach z bionómie niektorých druhov motýľov. Väčší rozsah má iba jeho ďalšia práca z roku 1916 "Négy hét a vrátnai völgyben" (Štyri týždne vo Vrátnej doline), v ktorej referuje o svojich výsledkoch výskumu na území Malej Fatry, kde podnikol výskumnú cestu spoločne s významným slovenským entomológom – koleopterológom Jozefom Lacom. Referuje tu výsledky svojich výskumov z Vrátnej doliny, Stohu, Veľkého Rozsutca, Malého Kriváňa a pod. Okrem zoznamu zistených druhov motýľov tu podáva aj celkový prehľad o zistených príslušníkoch ďalších 10 radov hmyzu: "Coleoptera", "Orthoptera", "Trichoptera", "Neuroptera", "Panorpata", "Psocoptera", "Ephemeroptera", "Plecoptera", "Odonata", "Raphidioptera".
Okrem lepidopterologického výskumu venoval Eugen Pažický značnú pozornosť aj tým skupinám hmyzu, ktoré boli dosť málo preštudované, napr. vtedy označované skupiny "Neuroptera" a "Pseudoneuroptera". Dnes tam patria napr. rady hmyzu ako "Plecoptera", "Ephemeroptera", "Odonata", "Trichoptera", "Neuroptera" a iné. Aj o tomto hmyze vydal v roku 1914 v správach Muzeálnej spoločnosti prácu s názvom: "Adatok Trencsénvármegye recésszárnyú rovarainak faunájához" (Údaje o faune sieťokrídlovcov Trenčianskej stolice). V práci je uvedený zoznam druhov hmyzu, ktoré zistil Pažický a jeho spolupracovníci – MUDr. Karol Brančík, Jozef Laco, Viktor Fekete a Július Kardos – na území Trenčianskej župy.
V svojej ďalšej činnosti sa venoval aj národopisnému výskumu a roku 1914 vydal zaujímavú a v tom čase ojedinelú prácu o hmyze v uhorských prísloviach a porekadlách "Az izeltlábúakra vonatkozó magyarországi babonák" (Uhorské povery týkajúce sa článkonožcov).
Ako tajomník prírodovedeckého spolku Trenčianskej župy uviedol v ročenke z rokov 1908 – 1910 informatívny článok "Egyleti gyüjteményeink" (Naše spolkové zbierky) a do časopisu „Rovartani Lapok“ napísal v roku 1916 biografickú štúdiu o živote a práci veľkého prírodovedca MUDr. Karola Brančíka pod názvom: "Dr. Brancsik Károly. 1842 – 1915".
Predčasná smrť JUDr. Eugena Pažického bola pre slovenskú entomológiu ťažkou stratou.
Zoznam jeho 31 prác entomologického a biografického charakteru je na konci tejto informácie.