burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Andy Bell

Andrew Ivan Bell (* 25. apríl 1964, Peterborough, Spojené kráľovstvo), známy ako Andy Bell, je spevák anglického synthpopového dua Erasure. Je známy aj ako gay aktivista a bol jeden z prvých popových hviezd, ktorý otvorene hovoril o svojej homosexualite.
Erasure.
Britský synthpopový génius Vince Clarke uverejnil inzerát v britskom hudobnom časopise Melody Maker. Andy sa prihlásil na konkurz a ako 41. v poradí sa mu podarilo presvedčiť Vincea o svojich kvalitách natoľko, že spolu nahrali album singel "Who Needs Love Like That" a neskôr album "Wonderland". Napriek tomu, že album sa nedostal na významnejšiu pozíciu v britských rebríčkoch, duo pokračovalo v spolupráci a ich ďalší hit "Sometimes" dosiahol fantastické druhé miesto v britskej hitparáde "UK Singles Chart".
Jeho hlas má podľa jeho slov rozsah zhruba tri a pol oktávy. Je autorom viacerých textov pre Erasure a jeho účinkovanie na pódiu počas koncertov je okorenené množstvom bizarných kostýmov.
Kariéra mimo Erasure.
Popri Erasure Andy nahral dva sólové albumy a vydal niekoľko singlov. Spolupracoval aj na niekoľkých nahrávkach pre charitu, zameriavajucu sa na podporu boja proti AIDS a ochranu voľne žijúcich zvierat.
Osobný život.
Od polovice 80. rokov bol v stabilnom partnerstve s Paulom Hickeyom, až do jeho smrti v roku 2012. V roku 2000 verejne oznámil, že je HIV pozitívny a vedel o tom od roku 1994. Od roku 2013 je v registrovanom partnerstve s mužom z USA.
Hybica

Hybica je rieka na hornom Liptove, na území okresov Poprad a Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu s dĺžkou 18,7 km, je tokom III. rádu. Na strednom toku vytvára Hybickú tiesňavu, územie, kde sa Hybica hlboko zarezáva do treťohorných vápencov, ktoré vystupujú medzi mladšími a menej odolnými horninami.
Prameň.
Pramení v Tatranskom podhorí východne od Podbanského, v lokalite Tri kopce v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Od prameňa tečie juhojuhozápadným smerom, sprava priberá prvý prítok z lokality Tri kopce, následne zľava zo SSZ svahu vrchu Hybica (), nasleduje ľavostranný prítok spod Pálenice () a pravostranný spod Hluchánky (). Ďalej vteká do Liptovskej kotliny, zľava priberá prítok () vznikajúci severozápadne od vrchu Hrubý grúň () a potok tečie cez Hybickú tiesňavu. Potom priberá ľavostranný prítok z lokality Zadolinky a pravostranný Hlboký jarok, vytvára oblúk vypnutý na západ a v blízkosti obce Východná z východu a juhu obteká vrch Gliaň (). Vzápätí sa stáča, pokračuje na juhozápad, sprava priberá Pasienkový potok a podteká diaľnicu D1. Nasleduje pravostranný Mrlianov potok a dva krátke ľavostranné prítoky z oblasti Hliniska, ktoré ústia do Hybice SV od obce Hybe a potok preteká intravilánom tejto obce. V obci priberá najprv zľava prítok od lokality Nad Váhom a potom sprava Brtáňov potok. Pod obcou tečie na krátkom úseku na západ, z pravej strany priberá prítok pretekajúci lokalitou Noviny a znovu mení smer toku na juhozápad. Z ľavej strany ešte priberá prítok z lokality Kameň, preteká osadou Hlboké, následne podteká cestu I/18, esovito sa stáča a na katastrálnom území obce Hybe, západne od osady Hlboké, ústi do Váhu.
Ústie.
Do Váhu ústi pri samote Hlboké, severozápadne od obce Kráľova Lehota, v nadmorskej výške
Trnovec (prítok Váhu)

Trnovec je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu, má dĺžku 14,4 km a je tokom III. rádu. Na hornom toku preteká Trnovskou dolinou, na strednom toku (až k obci Jakubovany) Studenou dolinou.
Prameň.
Potok pramení v Západných Tatrách na južnom svahu Baranca (2 184,6 m n. m.) v nadmorskej výške 1 929 m n. m., na území TANAP-u.
Smer toku.
Od prameňa tečie severojužným smerom až k sútoku s Klínovkou, odtiaľ potom pokračuje viac-menej juhozápadným smerom.
Ústie.
Trnovec sa vlieva do Váhu na katastrálnom území Beňadiková, juhozápadne od obce v nadmorskej výške 601 m n. m.
Jalovčanka

Jalovčanka (starší názov Jalovský potok) je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu s dĺžkou 16,7 km a je tokom III. rádu. Preteká dolinami Parichvost a Jalovecká dolina. Na hornom toku má výrazne vyvinuté ľavostranné prítoky, pri obci Bobrovec obteká na pravom brehu menšiu vodnú plochu, ktorá vznikla vybagrovaním štrkov (miestne nazývanú "Baywatch"). Na dolnom toku sa tok viacnásobne vlní.
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách na západných svahoch Baníkova (2 178,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 810 m n. m.
Smer toku.
Na hornom toku (dolina Parichvost) tečie prevažne na západ, na strednom toku (Jalovecká dolina) na juhojuhozápad, na dolnom toku po obec Trstené na juh a odtiaľ k ústiu na juhozápad.
Ústie.
Vlieva sa do Váhu (cca 300 metrov od jeho ústia do vodnej nádrže Liptovská Mara) na území mesta Liptovský Mikuláš (mestská časť Liptovská Ondrašová) v nadmorskej výške 563 m n. m.
Kvačianka

Kvačianka je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu s dĺžkou 16 km. Na strednom toku vytvára Kvačiansku dolinu, ktorou sa prerezáva cez vápencové podložie Chočských vrchov.
Prameň.
Pramení v Podtatranskej brázde na severozápadnom úpätí Bielej skaly (1 316,2 m n. m.) v nadmorskej výške 919 m n. m. 
Smer toku.
Na hornom toku tečie na západ a juhozápad, za obcou Huty potom prevažne na juh až juhojuhozápad.
Ústie.
Vlieva sa do vodnej nádrže Liptovská Mara južne od obce Liptovská Sielnica v nadmorskej výške 550 m n. m.
Tristan da Cunha (ostrov)

Tristan da Cunha je najväčší ostrov z rovnomennej skupiny ostrovov. Pomenovaný je podľa portugalského moreplavca menom Tristão da Cunha, ktorý ho objavil pri plavbe z Brazílie do Juhoafrickej republiky, pre rozbúrené more ale nemohol pri ňom zakotviť. Prvý človek, ktorý na ostrov vstúpil bol americký kapitán Jonathan Lambert v roku 1811.
Hlavné sídlo je Edinburgh of the Seven Seas. V strede ostrova sú vrcholy Mount Olav a Queen Mary’s Peak.
Je považovaný za najizolovanejší ostrov sveta. Od ostrova Sv. Heleny je vzdialený a od Juhoafrickej republiky . Trvalo má približne 270 obyvateľov, rádiovú stanicu, múzeum, bazén, supermarket a predajňu zmiešaného tovaru. Obyvatelia ostrova majú elektrinu a vodu. Prístup na ostrov je veľmi náročný a podlieha povoleniu vedenia ostrova. Taktiež fotografovanie na ostrove je len s povolením. Spojenie so svetom je zabezpečené loďou z Juhoafrickej republiky. Kriminalita na ostrove je nulová a nezamestnanosť neexistuje.
Ostrov objavil navigátor Tristan da Cunha pri plavbe z Brazílie do Juhoafrickej republiky. Pre rozbúrené more ale nemohol pri ňom zakotviť. Prvý človek, ktorý na ostrov vstúpil bol americký kapitán Jonathan Lambert v roku 1811.
Palúdžanka

Palúdžanka je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou 18 km, je tokom III. rádu. Na strednom toku preteká Dúbravskou dolinou, kde sú dodnes zachované mnohé bane na antimón, štôlne, viaceré ťažobné objekty, haldy, odkaliská. Po vstupe do Liptovskej kotliny sa vetví na niekoľko ramien, pričom zľava sa oddeľuje Dúbravka a následne Čemník, hlavné koryto výraznejšie meandruje. 
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, na severovýchodnom svahu Chabenca (1 955,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 460 m n. m., pod hlavným hrebeňom pohoria.
Opis toku.
Potok tečie od prameňa smerom na sever. Najprv preteká dolinkou Chabenec, kde sa stáča a prechodne tečie na severovýchod. Následne vteká do Dúbravskej (Krížskej) doliny a tečie územím výrazne pozmeneným ťažobnou činnosťou (haldy a odkaliská). Pod horárňou Hluché sa výraznejšie stáča na severoseverovýchod, preteká chatovou oblasťou Pod Dobákom a vstupuje do Liptovskej kotliny. Tu najprv zo západu obteká intravilán obce Lazisko, drevený artikulárny kostol na ľavom brehu, stáča sa severným smerom a pokračuje intravilánom obce Svätý Kríž. Ďalej podteká štátnu cestu číslo 18, obteká intravilán obce Galovany na pravom brehu a napokon sa vlieva do zátoky Liptovskej Mary.
Ústie.
Do vodnej nádrže Liptovská Mara (do tzv. Galovianskej zátoky) sa vlieva severoseverovýchodne od obce Galovany v nadmorskej výške okolo 570 m n. m.
Korytnica (potok)

Korytnica je potok na dolnom Liptove, na území okresu Ružomberok, pravostranný prítok Revúcej s dĺžkou 13 km. Na hornom toku tečie dolinou Barboriná, potom pokračuje Korytnickou dolinou.
"Prameň:" v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, na juhozápadných svahoch Prašivej (1 651,8 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 300 m n. m.
"Smer toku:" na hornom toku na severozápad, potom prevažne na sever
"Geomorfologické celky:" 1.Nízke Tatry, podcelok Ďumbierske Tatry, 2.Starohorské vrchy, 3.Veľká Fatra, časť Revúcke podolie
"Prítoky:" sprava Medokýš, Patočiny, zľava prítok spod Kochule (1 026,6 m n. m.), spod Malého Zvolena (1 372,4 m n. m.)
"Ústie:" do Revúcej pri obci Liptovská Osada v nadmorskej výške okolo 595 m n. m.
"Obce:" iba okrajom Liptovskej Osady
Dolinka (prítok Turca)

Dolinka je potok v hornom Turci, vo východnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to pravostranný prítok Turca s dĺžkou 17,1 km, je tokom IV. rádu. Od sútoku s Rakšou výrazne meandruje a tečie súbežne s Teplicou. Starší názov toku je Závodie.
Prameň.
Pramení vo Veľkej Fatre na južnom svahu Hlbokej (1 010,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 815 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na západoseverozápad, ďalej sa oblúkom stáča na juh a následne na západojuhozápad. V blízkosti Čremošnianskych lazov sa potom stáča severoseverozápadným smerom, po pribratí prítoku spod Havranej skaly opäť mení smer toku a ďalej pokračuje k sútoku so Somolickým potokom severozápadným smerom. Odtiaľ k obci Borcová tečie severoseverozápadným smerom, potom k Blažovciam na sever a napokon odtiaľ k ústiu severovýchodným smerom.
Ústie.
Do Turca sa vlieva severne od obce Blažovce v nadmorskej výške cca 438 m n. m.
Vríca

Vríca je potok v dolnom Turci, v juhozápadnej časti okresu Martin. Je to ľavostranný prítok Turca s dĺžkou 19,6 km, je tokom IV. rádu. Na hornom toku vytvára 30 metrov vysoký Kľacký vodopád, na strednom toku preteká cez Kláštorskú dolinu. Oblasť okolo jeho ústia je súčasťou prírodnej rezervácie Kláštorské lúky s ochranou vlhkomilných spoločenstiev rieky Turiec.
Prameň.
Pramení v Malej Fatre na východnom svahu vrchu Kľak (1 351,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 140 m n. m.
Smer toku.
V pramennej oblasti tečie najprv východným smerom, následne vytvára výrazný oblúk prehnutý na sever a k obci Vrícko potom pokračuje juhovýchodným smerom. Odtiaľ tečie východojuhovýchodným smerom k osade Predvrícko, od sútoku so Studencom tečie severovýchodným smerom, pod sútokom so Suchým sa stáča na východ. Na okraji obce Slovany mení smer toku, tečie najprv na juhovýchod, potom na východojuhovýchod, od železničnej trate napokon k ústiu na východ.
Ústie.
Do Turca sa vlieva severozápadne od obce Laskár v nadmorskej výške cca 431,5 m n. m.
Blatnický potok

Blatnický potok je potok v dolnom Turci, v juhovýchodnej časti okresu Martin. Je to pravostranný prítok Turca s dĺžkou 16,9 km, je tokom IV. rádu. 
Na hornom toku preteká najprv Rakytovskou dolinou, potom bralnatou a krajinársky pôsobivou Blatnickou dolinou. V Turčianskej kotline silne meandruje. Nad obcou Ďanová bol na pravom brehu, na mieste bývalého rašeliniska, vybudovaný Ďanovský rybník (2,97 ha), ktorý je napájaný vodami potoka. Pred obcou Príbovce sa vetví na dve ramená, pričom na pravom je vybudovaná sústava Príbovských rybníkov (10 ha). 
Prameň.
Pramení vo Veľkej Fatre na severozápadnom svahu Veľkého Rakytova (1 142,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 850 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie sprvu severoseverozápadným smerom cez Rakytovskú dolinu, od sútoku s Mohošovom pokračuje severozápadným smerom Blatnickou dolinou. Nad sútokom s Gaderským potokom tečie na krátkom úseku na sever, od sútoku potom k obci Blatnica na severozápad, ešte v intraviláne obce sa následne stáča na sever. Nad obcou Ďanová opäť mení smer toku, tečie severoseverozápadným smerom, pod obcou už tečie k ústiu opäť severozápadným smerom. 
Ústie.
Ľavé rameno ústi do Turca západne od centra obce Príbovce v nadmorskej výške približne 421,5 m n. m., pravé rameno sa do Turca vlieva severoseverozápadne od centra tejto obce v nadmorskej výške cca 420 m n. m.
Dolinka

Dolinka môže byť:
Gaderský potok

Gaderský potok je potok v dolnom Turci, v juhovýchodnej časti okresu Martin. Je to najvýznamnejší, pravostranný prítok Blatnického potoka s dĺžkou 16,5 km, je tokom V. rádu. Na hornom toku preteká dolinou Rovné, v strednej časti Dedošovou dolinou a na dolnom toku kaňonovitou Gaderskou dolinou.
Prameň.
Pramení vo Veľkej Fatre na severozápadnom svahu Krížnej (1 574,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 365 m n. m.
Smer toku.
V pramennej oblasti tečie najprv na severozápad, potom na západ, od sútoku s prítokom z východného svahu Kráľovej skaly tečie opäť severozápadným smerom. Ďalej od sútoku s Veľkými Studienkami tečie dolinou Dedošová smerom na severoseverozápad, v oblasti Prostredného grúňa (1 037,9 m n. m.) sa stáča na severozápad a tečie už Gaderskou dolinou. V strednej časti doliny sa opäť stáča, vytvára oblúk ohnutý na sever a pokračuje smerom na západojuhozápad. Pod hradom Blatnica na pravom brehu sa stáča na juhozápad, v ústí Gaderskej doliny sa ešte stáča na juh, vytvára oblúk prehnutý na juh a tečie intravilánom Blatnice súbežne s Blatnickým potokom.
Ústie.
Do Blatnického potoka sa vlieva na dolnom konci intravilánu obce Blatnica v nadmorskej výške cca 495 m n. m.
Dolina

Dolina je líniová vhĺbená geomorfologická forma na zemskom povrchu (povrchová zníženina) vytvorená prevažne eróznou činnosťou vodných tokov. Aj mimozemské telesá (napríklad planéty ako Mars alebo Venuša alebo aj Mesiac Zeme a iné mesiace) majú dolinám podobné útvary.
Dolina (rozlišovacia stránka)

Dolina môže byť:
Údolie

Údolie je „pretiahnutá sníženina na povrchu pevniny, ktorá vznikla riečnou činnosťou a skláňa sa v smere spádu vodného toku“.
Trnovec

Trnovec môže byť:
Rak riečny

Rak riečny ("Astacus astacus") je druh kôrovca z čeľade rakovité ("Astacidae"). Žije v tečúcich vodách a rybníkoch s bahnitým dnom, je výrazným indikátorom čistoty vody. Dožíva sa 7 – 10 rokov a váži 250 až 350 gramov. Dorastá do 10 cm, výnimočne do 20 cm.
Stavba tela.
Telo raka sa skladá z pevne zrastenej hlavohrude a bruška. Na hlavohrudi má rak ústny otvor, zmyslové orgány a článkované končatiny. Má 2 páry tykadiel, prvé 3 páry končatín sú zakončené klepetami, má 4 páry kráčavých končatín a krátke končatiny sú aj na brušných článkoch (samičke slúžia na pridržiavanie oplodnených vajíčok). Dlhšie tykadlá sú hmatovým orgánom, je v nich aj orgán rovnováhy. Rak je schopný vnímať polohu tela. Na kratších tykadlách sú čuchové bunky. Zložené oči sú na pohyblivých stopkách. Pohyb mu umožňujú svaly uložené na vnútornej strane panciera. Pancier raka nerastie spolu s rakom, ale asi raz za rok ho zhodí. Vtedy mu nový pancier rýchlo dorastie. Uhličitan vápenatý (potrebný na tvorbu nového panciera) čerpá zo zásobných vápenatých teliesok v bočných stenách prednej časti žalúdka. Rak dýcha žiabrami. Dorastá do dĺžky 25 cm.
Farebne je veľmi variabilný, od olivovohnedej, žltozelenej po čiernu a končatiny červenkasté.
Potrava.
Živí sa nahnívajúcimi zvyškami, ale aj živými rastlinami a živočíchmi, čím prispieva k čistote vôd.
Výskyt.
Vyskytuje sa v celej Európe okrem Španielska, severného Anglicka a Írska. Jeho stavy boli značne redukované kvôli račiemu moru, ktorý spôsobuje riasovka "Aphanomyces astaci".
Rozmnožovanie.
Samička dospieva vo štvrtom a samček v treťom roku života. Malý rak sa vyliahne z vajíčka v júni až v júli. Samička má vajíčka ukryté pod bruškom, kde si ich pridržiava malými nožičkami.
Pohyb a aktivita.
Aktívny je najmä v noci, po dne vody sa pohybuje prevažne dopredu, pred nepriateľom sa prudko chvostovou plutvou švihne dozadu.
Škoda 1101 OHC

Škoda 1101 OHC, typ 919, je športový automobil vyrábaný spoločnosťou Škoda v rokoch 1957-1960. Celkovo bolo vyrobených 5 kusov, z toho 3 ako spider a 2 ako coupé. Karoséria pre spidre sa vyrábala z laminátu a pre coupé z hliníka. Motor bol vyvinutý z motora Š.440, dostal dva karburátory Jikov, hliníkovú hlavu a ventilový rozvod sa zmenil na OHC. V roku 1958 bol automobil veľmi úspešný a hravo vyhrával preteky.
Technické informácie.
Motor
Počet prevodových stupňov: 5
Maximálna rýchlosť: 190-226 km/h
Rozmery
Hmotnosť
Zuluský štát

Zuluský štát alebo Ríša Zulu(ov) bol štát na juhu Afriky, na území dnešnej Juhoafrickej republiky, ktorý existoval v 19. storočí.
Vznikol na začiatku 19. storočia (1817 – 1840) zjednotením bantuských kmeňov na území dnešnej provincie Natal. Zakladateľom boli Dingiswaj a Šaka, ktorý zorganizoval stálu armádu, zaviedol novú taktiku a reformu správneho zriadenia. Štát mal zárodky feudálneho zriadenia. 
30 rokov odolával expanzii Búrov a Britov. V roku 1879 ho Briti porazili v tzv. zuluskej vojne pri Ulundi a územie rozdelili na množstvo drobných celkov, ktoré postupne anektovalo Spojené kráľovstvo.
Bantuovia

Bantuovia alebo Bantu sú černošské obyvateľstvo, ktoré obýva prakticky celú Afriku na juh od rovníka. Delia sa na množstvo kmeňov (napr. Zulu, Bakongo, Mongo a iné). V minulosti niektoré z nich vytvorili vlastné štáty, neskôr sa dostali pod koloniálnu nadvládu, proti ktorej bojovali.
Hovoria bantuskými jazykmi (bantu, bantuština), čo je skupina asi 300 černošských jazykov a nárečí (napr. zuluština, swahilčina, kikuju a i.), vyznačujú sa triednymi predponami pri podstatných menách.
Drontovité

Drontovité ("Raphidae") je vyhynutá čeľaď holubotvarých. Niekedy sa zaraďuje pod čeľaď holubovité.
Zahŕňa 2 rody a 2 druhy: dront nelietavý/dront maurícijský ("Raphus cuculatus"; miestni ho volajú "dodo") a druh pustovník krátkokrídly ("Pezophaps solitaria"). Obidva druhy nevedeli vôbec lietať. Žili na Maskarénach v Indickom oceáne. Vyhynuli v dôsledku ľudského lovu a zavlečených predátorov, ktoré prišli po západnej kolonizácii v roku 1600.
Africký národný zväz Zimbabwe

Africký národný zväz Zimbabwe – Vlastenecký front (ZANU-PF) bol založený v roku 1961 a prakticky až do vzniku Zimbabwe pôsobil v ilegalite, odkiaľ riadil ozbrojený boj. Jeho hlavnou snahou bolo zrovnoprávniť černošské obyvateľstvo. 
Strana je orientovaná prosovietsky a socialisticky. Na jej čele stál dlhé roky kontroverzný autoritatívny prezident Robert Mugabe. Hlavnú podporu má u Mašonov.
Rodézsky front

Rodézsky front bola politická strana v Južnej Rodézii (neskôr známej ako Rodézia a napokon ako Zimbabwe) v čase, keď krajine vládla belošská menšina(, ktorú strana zastupovala). Dnes sa nazýva Konzervatívna aliancia Zimbabwe
Jej predsedom bol najprv Winston Field, od roku 1964 Ian Smith. 
Sformovala sa v roku 1962 a stala sa najsilnejšou politickou stranou v krajine, keď napr. v rokoch 1964-1979 disponovala väčšinou v parlamente. Po vzniku Zimbabwe strana získala všetkých 20 kresiel určených pre belošských poslancov v parlamente.
V roku 1981 sa strana premenovala na Republikánsky front a v nasledujúcich voľbách získala 15 kresiel. Keď bol roku 1987 systém oddeleného hlasovania zrušený, mnoho jej predstaviteľov prešlo k strane ZANU alebo k nezávislým. V roku 1986 opäť zmenila názov na Konzervatívna aliancia Zimbabwe a otvorila sa pre všetkých občanov bez rozdielu rasy. Napriek tejto inciatíve strana v súčasnosti disponuje minimálnou podporou.
Médeia (mytológia)

Médeia (gr.) alebo Medea (lat.) alebo po slovensky aj Médea bola v starogréckej mytológii mladšia dcéra kolchidského kráľa Aiéta a jeho manželky Asterodeie. Jej staršia sestra bola Chalkiopé. Medea bola čarodejnica.
Do mýtov sa dostala preto, lebo Iasonovi a argonautom pomohla získať Zlaté rúno. Dala mu masť, ktorou keď sa potrel, neublížil mu oheň ani zbraň. Robila to preto, lebo chcela, aby si ju Iason zobral za ženu. Iason jej prisahal večnú vernosť, neskôr ju zapudil a chcel získať dcéru korintského kráľa Glauké a zároveň s ňou aj kráľovský trón. Medeia sa zmenila na démonickú postavu plnú nenávisti a kruto sa pomstila. Poslala neveste nádherné biele šaty, keď si ich nevesta obliekla, vyšľahli plamene a Glauké spolu s otcom, ktorý jej chcel pomôcť, zhorela. Iasona Medeia potrestala tak, že prebodla ich dvoch synov. Potom utiekla na voze ťahanom drakmi do Atén, kde si ju vzal za ženu kráľ Aigeus. Neskôr ju tiež zapudil, keď chcela otráviť jeho syna Tézea.
Medzinárodná stupnica obťažnosti riek

Medzinárodná stupnica obťažnosti riek je stupnica, ktorá delí rieky na stojaté (stupne ZWA až ZWC) a tečúce (WWI-WW6). Skratka WW pochádza z anglického "Wild Water" (divoká voda) alebo nemeckého výrazu "Wildwasser" (divoká voda).
Aktuálna stupnica rozoznáva nasledujúce stupne obťažnosti:
ZW A.
príklad: vodná nádrž Liptovská Mara
ZW B.
príklad: Malý Dunaj
ZW C.
príklad: Morava
WW I.
príklad: Dunajec nad Červeným Kláštorom
WW II.
príklad: Čierny Váh
WW III.
príklad: Bialka od sútoku s Javorinkou
WW IV.
príklad: Bialka kaskáda, WildBach (Kežmarská Biela voda)
WW V.
príklad: Soča – Kobaridský kaňon
Bantu

Bantu môže byť synonymum pre:
A.

A. alebo a. je skratka, ktorá znamená:
Medea

Medea (po latinsky) alebo Médeia (po grécky) alebo po slovensky aj Médea môže byť:
Médeia môže byť aj:
Medea (resp. v niektorých prípadoch Médea) môže byť aj:
Empire State Building

Empire State Building je jeden z prvých mrakodrapov v Spojených štátoch. Budova je postavená v štýle Art deco.
Budova má 102 poschodí. Jej výstavba bola ukončená roku 1931. Nachádza sa na ostrove Manhattan v rovnomennej štvrti mesta New York. Budova je situovaná medzi 33. a 34. ulicou a jej základy siahajú takmer približne 17 metrov pod úroveň terénu. Táto stavba dosiahla prvenstvo najvyššej budovy sveta potom, čo svojou výškou (381 metrov) predstihla Chrysler Building. Tá svoje prvenstvo držala len rok. Empire State Building postavili za necelých 410 dní. Po otvorení si svoje prvenstvo držala vyše 40 rokov, potom jej ho zobrali dvojičky budov World Trade Center v roku 1972.
Prvý prezident Spojených štátov George Washington o štáte New York hovorieval ako o Empire State. Architekta Wiliama Fredericka Lamba a jeho klientov to inšpirovalo, aby v tom čase obdivovanú najvyššiu budovu sveta pomenovali Empire State Building. Bol to výraz hrdosti a presvedčenia, že 381 metrov vysokú, 102-podlažnú dominantu Manhattanu nik neprekoná.
World Trade Center

World Trade Center alebo Svetové obchodné centrum môže byť komplex budov v New Yorku:
World Trade Center (alebo World Trade Centre) môže byť aj:
Africký národný kongres

Africký národný kongres (African National Congress - ANC) je politická strana v Juhoafrickej republike, ktorá vznikla v roku 1923. Jeho predchodcom bola politická strana Juhoafrický národný kongres (1912). 
V období apartheidu bojoval za zrovnoprávnenie všetkých národných skupín, za poskytnutie pôdy všetkým, ktorí na nej pracujú a za odovzdanie bohatstva krajiny do rúk ľudu. Proti rasovej segregácii sa snažil bojovať nenásilnou cestou, avšak v 50. rokoch sa stával militantnejším, zameraným proti belochom, nadväzoval styky so Sovietskym zväzom a jeho východoeurópskymi satelitmi, organizoval bojkoty, štrajky, občianske nepokoje, čo vyústilo do jeho zákazu. Bol riadený tajne, mnoho jeho funkcionárov a aktivistov emigrovalo. V roku 1947 sa ANC spojil s Ind Nathal kongresom a Transvaal Ind kongresom.
V roku 1962 bol zatknutý a odsúdený na doživotie Nelson Mandela a jeho spolupracovníci. V roku 1990 bol zrušený zákaz Afrického národného kongresu a všetkých ostatných zakázaných strán a organizácií. Po dvadsiatich siedmich rokoch bol Nelson Mandela prepustený na slobodu a v prvých všerasových voľbách v roku 1994 zvíťazila väčšinou hlasov jeho strana. Tá spolu s ostatnými parlamentnými stranami vytvorila tzv. vládu porozumenia a Mandela sa stal prezidentom JAR. Neskôr ho nahradil súčasný predseda ANC a prezident JAR Thabo Mbeki. Vo voľbách v roku 2004 si strana udržala s prehľadom vedúce postavenie v krajine so ziskom takmer 69 % hlasov. 
ANC je širokospektrálne hnutie združujúce presvedčených ľavičiarov a pravičiarov. Ich spojivom bol doteraz boj proti apartheidu, ktorý je dnes už minulosťou a krajina stojí pred riešením konkrétnych ekonomických a sociálnych opatrení, na ktoré má iný názor ľavica a iný pravica.
ANC je v koalícii s Juhoafrickou komunistickou stranou (SACP) a Kongresom juhoafrických odborov (COSATU). Je členom Socialistickej internacionály.
Panafrický kongres (politická strana)

Panafrický kongres je politická strana v Juhoafrickej republike. 
Bola sformovaná predstaviteľmi Afrického národného kongresu po ich odchode zo strany v roku 1959. O rok neskôr bola strana po Sharpervillskom masakre postavená mimo zákon. Jej zakladateľ a líder Robert Sobukwe zomrel v roku 1978 v domácom väzení. Ostatné roky zápasí s voličskou podporou, ktorá neustále klesá. Zatiaľ poslednú ranu utrpel, po odchode Patricie de Lille, ktorá si založila novú stranu Nezávislí demokrati.
Nezávislí demokrati (JAR)

Nezávislí demokrati je centristicky orientovaná politická strana v JAR založená v roku 2003. Na jej čele stojí Patricie de Lilleová, ktorá je podľa verejnosti najdôveryhodnejšia politička v krajine, ktorá má ambíciu stať sa líderkou opozície.
Bantuské jazyky

Bantuské jazyky alebo bantuština alebo bantu je skupina asi 300 afrických černošských jazykov a nárečí (napr. zuluština, swahilčina, tongčina (Malawi), tongčina (Zambia), kikujčina a i.). Je to zďaleka najväčšia podskupina benue-konžských jazykov, čo je podskupina nigersko-konžskej rodiny. Vyznačujú sa triednymi predponami pri podstatných menách. 
Guthrieho klasifikácia.
Prvé rozdelenie bantuských jazykov do geografických zón urobil v roku 1948 profesor Malcolm Guthrie (19031972). Z genealogického hľadiska sa dá považovať za platnú v Guthrieho rozdelení iba zóna S. Na základe fonetickej podobnosti sú zóny zoskupené na severozápadnú (A-C a z časti D) a centrálnu skupinu (D-S).
Zoznam bantuských jazykov.
Uvedené sú najpočetnejšie jazyky (podľa počtu hovoriacich).
Lingua franca
Angola
Botswana
Burundi
Demokratická republika Kongo
Južná Afrika
Keňa
Malawi
Mozambik
Rwanda
Tanzánia
Uganda
Zambia
Zimbabwe
Krováci

Krováci (iné názvy: Bušmeni, Bušmani, San, Sani, Sanovia (pojem San/-i/-ovia sa niekedy chápe len ako ich historickí predkovia), Basarwa) sú africké etnikum, príslušníci čiernej rasy žijúci dnes v Južnej Afrike, Namíbii a Botswane. Spolu s Khoinami (Hotentotmi) sa označujú ako Khoisanovia (Khoisanidi).
Pôvodne obývali južnú Afriku, v 18. storočí boli zatlačení do vnútrozemia púšte Kalahari. Sú štíhli, menšieho vzrastu (v priemere u mužov 150 cm, u žien 145 cm), ženy sa vyznačujú tzv. steatopygiou (abnormálne nahromadený tuk v sedacích svaloch).
Methana

Methana môže byť:
Strana slobody Inkatha

Strana slobody Inkatha (po angl. Inkatha Freedom Party) je juhoafrická, prevažne zuluská politická strana, založená v roku 1975 v provincii KwaZulu-Natal, je však otvorená osobám rôznej rasovej, či etnickej príslušnosti. 
Vo voľbách do Národného Zhromaždenia v roku 2004 získala 8,6 % hlasov a obsadila 5 kresiel v druhej komore parlamentu - Národnej rade provincií. Je pravicovo a konzervatívne orientovaná.
Methana (sopka)

Methana je názov v súčasnosti neaktívneho komplexu lávových dómov bazaltovo-andezitovo-ryolitového zloženia, ktorý sa nachádza na polostrove rovnakého mena na severovýchodnom okraji Pelponézu.
Celkový vek komplexu sa odhaduje na 900 000 rokov. Najmladší dóm ("Kameno Vuono") sa vyformoval v 3. storočí pred Kr. a vyprodukoval lávový prúd, ktorý prešiel 500 m až k pobrežiu. O tejto erupcii sa zmieňujú aj antickí autori Publius Ovidius Naso, Strabón a Pausanias. Vulkanológovia nevylučujú možnosť obnovenia sopečnej aktivity v oblasti.
Milos

Milos resp. v staroveku Mélos môže byť:
Milos (sopka)

Milos (v staroveku Mélos) je názov neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na ostrove rovnakého mena v súostroví Kyklady patriacom Grécku.
Ostrov, ako aj priľahlé menšie ostrovčeky sa vytvorili v pleistocéne najskôr z podmorského vulkanizmu. Horniny sú prevažne bazaltové a andezitové, ale staršie horniny sa svojim zložením blížia až k ryolitom. Namladšia aktivita sa koncentrovala vo východnej polovici ostrova, kde vytvorila početné lávové dómy a explozívne krátery. Lahárový prúd na juhovýchodnej strane ostrova zničil hradby rímskeho prístavu.
Nisyros

Nisyros môže byť:
Nisyros (sopka)

Nisyros je najvýchodnejší vulkán egejskeho oblúka, ktorý sa nachádza na ostrove rovnakého mena. Vulkán sa vytvoril približne pred 150 000 rokmi v troch fázach explozívnej andezitickej a efuzívnej dacitovo-ryolitovej aktivity.
Sopka je prerušená kalderou s priemerom 3 – 4 km, ktorá sa vytvorila v rozmedzí 44 - 24 000 rokov pred Kr. Jej vnútornú západnú časť vypĺňajú produkty neskoršej vulkanickej činnosti - päť lávových dómov, ďalších šesť sa nachádza na vonkajšej juhozápadnej strane. Vnútorné dómy sú miestom najmladšej činnosti (štyroch menších freatických erupcií v rokoch 1422, 1871, 1873 a 1888. Na ostrove sa nachádzajú aj početné fumaroly a horúce pramene, čo dokladá, že sopka je stále aktívna.
Jali

Jali môže byť:
Jali (sopka)

Jali je názov menšieho vulkanického poľa, pozostávajúceho z niekoľkých ryolitových lávových dómov, nachádzajúceho sa na ostrove rovnakého mena v Egéjskom mori.
Ostrov sa nachádza na okraji obrovskej podmorskej kaldery, ktorá sa vytvorila pred 160 000 rokmi a jej okraje tvoria ostrovy Kos, Nisyros a Jali. Na ostrove sa nachádzajú aj obrovské vrstvy pemzy, ktorá sa tu aj ťaží. V rámci vulkanického poľa nie je doložená žiadna erupcia, ale väčšina tuffových depozitov leží nad vrstvou sedimentov, obsahujúcich neolitické obsidiánové artefakty, tak je považovaná za mladšiu.
Santorín (sopka)

Santorín (normovaný názov) alebo Santorin (po grécky "Sandorini", transliterácia "Santorini") je sopečné centrum, ktoré sa rozprestiera na skupine ostrovov rovnakého mena na južnom okraji gréckeho súostrovia Kyklady.
Terajšie súostrovie je zvyškom veľkého sopečného ostrova, ktorého centrálna časť bola zničená mohutným výbuchom. Zachovali sa len obvodové časti, obklopujúce až 400 m hlbokú kalderu. Má oválny tvar s rozmermi asi 17 km od severozápadu k juhovýchodu a šírku 13 km. Geologickým prieskumom sa zistilo, že terajšia kaldera leží na troch starších, ktoré sa vytvorili pred 180 000, 75 000 a 3600 rokmi.
Sopka je známa svojou katastrofickou erupciou, ktorá nastala okolo roku 1590 pred Kr. (presnejšie: niekedy medzi 1560 a 1609 pred Kr.), pričom staršie sa udával skôr dátum 1630, 1640 či 1650 pred Kr. a tradične sa udával dátum 1500 pred Kr. Centrum erupcie bolo severne od mladého ostrovčeka Nea Kameni, približne v centre staršej kaldery. Katastrofické následky mal kontakt vystupujúcej magmy s morskou vodou, čo vyvolalo jej vyparenie a zvýšilo tlak v magmatickom kozube a následnú deštrukciu stien kaldery.
Výbuch vyvolal aj obrovské vlny cunami s výškou až 35 m, ktoré zdevastovali pobrežie Kréty. výbuch vytvoril stĺp popola asi 35 km vysoký a celkový objem vyvrhnutých sopečných produktov sa odhaduje na 63 mld. m3. Len na samotnom ostrove sa nachádza asi 60 m hrubá vrstva tefry, a podobné, aj keď oveľa menšie vrstvy sa dajú násť v celom Stredomorí.
Neskoršie erupcie vytvorili v kaldere ostrov "Nea Kameni", ktoré je aj miestom posledne erupcie v roku 1950, spojenej s rastom menšieho lávového dómu.
Kos

Kos môže byť:
Kos (sopka)

Kos je názov pleistocénneho sopečného centra, nachádzajúceho sa na ostrove rovnakého mena, patriaceho do gréckeho súostrovia Južné Sporady. Ostrov samotný však nemá vulkanický pôvod.
Západná polovica ostrova je pokrytá hrubou vrstvou tufov a tefry, pochádzajúcou z explózie kaldery pred 160 000 rokmi, ktorá sa nachádzala juhozápadne od ostrova v mori. Neskoršia aktivita vytvorila na ostrove menšiu kalderu "Kamari" a postkalderový dóm "Zini". Na západnej strane ostrova sa nachádzajú aj horúce pramene a solfatary.
STS-5

STS-5 alebo Columbia STS-5 bola misia raketoplánu Columbia, ktorá sa uskutočnila v dňoch 11. november až 16. november 1982. Išlo o piaty let raketoplánu vôbec, piaty let Columbie a o prvý operačný let raketoplánu. Po prvýkrát leteli okrem pilotov aj letoví špecialisti. Cieľom letu bolo vypustenie dvoch komunikačných družíc typu Hughes HS 376: SBS-3 a Anik-C3.
Príprava na let.
Koncom augusta 1982 bolo vo VAB dokončené zostavenie komplexu ET-SRB. Od 13. septembra potom prebiehali skúšky spojenia družicového stupňa s hlavnou palivovou nádržou ET. Po skončení skúšok a úspešnom priebehu simulovaného štartu bola 21. 9 Columbia prevezená na odpaľovaciu rampu 39-A. Obe družice boli do nákladového priestoru vložené 18. 10. Po úspešnom ukončení všetkých testov bolo 7. 11 zahájené záverečné odpočítavanie. 
Priebeh letu.
Štart prebehol bez akéhokoľvek odloženia v presne stanovený deň – 11. novembra o 07:19 východoamerického času. Štart prebehol bez problémov a po dvoch zážihoch motorov OMS bol raketoplán navedený na dráhu 97 –  a po záverečnej korekcii na kruhovú dráhu vo výške . Po otvorení dvier nákladového priestoru a otvorení krytov družíc sa posádka začala pripravovať na vypustenie prvej družice SBS-3. Obidve družice boli vypustené takmer bez problémov. Družica Anik-C3 však po úspešnom vypustení nevysielala telemetriu a ani neprijímala signály zo Zeme. Využitím vhodných polôh sa však technikom zo Zeme nakoniec podarilo komunikačné antény družice prepojiť. Na piaty deň letu prebehlo testovanie skafandrov pre plánovaný výstup do vesmíru. Ani jeden skafander však nebol úplne v poriadku. Na základe rád zo Zeme sa Lenoir s Allenem pokúšali poruchy odstrániť, ale nepodarilo sa im to. Výstup do otvoreného priestoru bol teda odvolaný. Prvý výstup do vesmíru tak prebehol až pri nasledujúcej misii, STS-6.
Tento fakt trochu skazil úspech misie, ktorá však skončila bezproblémovým pristátím. Pri 81. obehu Columbia zapálila motory OMS na 2 min 21 s. Raketoplán vstúpil do atmosféry od miesta pristátia na Edwards AFB, pri rýchlosti /s. Dosadnutie na pristávaciu dráhu 22 prebehlo v čase 14.33.34 UT, dojazd meral .
Riadenie kvality (quality control)

Riadenie kvality (iné názvy: kontrola kvality; zriedkavo regulácia kvality; staršie: riadenie akosti, kontrola (a regulácia) akosti, regulácia (a kontrola) akosti; angl. "quality control", skr. QC) je podľa ISO 9000 "časť manažérstva kvality zameraná na plnenie požiadaviek kvality". Alternatívna (staršia a trochu užšia) definícia znie "pracovné metódy a činnosti používané na splnenie požiadaviek na kvalitu". 
Anglické slovo control v názve neznamená kontrolu v pravom slova zmysle (tá je po anglicky inspection), ale znamená v podstate reguláciu (v kybernetickom a technickom zmysle), čiže riadenie so spätnou väzbou a nápravou. 
Riadenie kvality je podmnožina zabezpečovania kvality (angl. "quality assurance", skr. QA) zahŕňajúca najmä činnosti súvisiace s kontrolou ("inspection") a nápravou. Podľa niektorých interpretácií pojem riadenie kvality zahŕňa aj samotnú kontrolu ("inspection", napr. výstupnú kontrolu), podľa iných ju nezahŕňa a len na nej bezprostredne stavia.
Pojem riadenie kvality zahŕňa "vypracovanie a realizovanie základných dokumentov opisujúcich úlohu vrcholového manažmentu, ale aj ostatných hierarchických stupňov vo vzťahu k riadeniu kvality, ako je vypracovanie vízie, stratégie, politiky a cieľov kvality, pravidelné hodnotenie dosahovaných výsledkov plánovaných v týchto dokumentoch, ako aj používanie vhodných metód a nástrojov na riadenie kvality."
Ruchbah

Ruchbah alebo Delta Cassiopeiae (δ Cassopeiae / δ Cas), známa aj ako Ruchba alebo Ksora, je hviezda v súhvezdí Kasiopeja.
Škoda Felicia (1959)

Škoda Felicia je model auta vyrábaný česko-slovenskou automobilkou Automobilové Závody Mladá Boleslav n.p v rokoch 1959-1964. Vznikol na platforme vozidla Škoda 440 Spartak. Škoda Felícia bola jediným sériovo vyrábaným kabrioletom automobilky Škoda. 
História.
Jeho predchodcom bola Škoda 450, ktorá sa líšila najmä prednou nápravou s listovými pružinami. K zmene názvu na Škodu Felicia pristúpila po tom, čo sa číselne značenie modelov podľa schémy počet valcov-výkon v koňoch neujal a predošlej Škode 440 nikto nepovedal inak, ako Škoda Spartak. Škoda Felícia sa vyrábala v závode Kvasiny. Bolo jej vyrobených 14 852 kusov + 1 010 starších Škoda 450. V priebehu výroby prechádzali modely miernymi zmenami. Pri prechode z Škoda 450 na Škoda Felícia bolo najviditeľnejšou zmenou pomenovanie a modernizácia prednej nápravy z listového na vinuté pruženie. Zmenou prešla aj prístrojová doska. Od modelu 1961 sa radenie presunulo spod volantu na podlahu a maska „žralok“ bola nahradená maskou používanou na modeloch Octávia. Najsilnejšou verziou bola Škoda Felícia Super, s objemom motora 1 221 cm³.
Technické parametre.
Voz Škoda Felícia vychádzal z platformy Škoda 440, teda až na modernizované prvky bola konštrukcia automobilu zhodná s typom 450. Škoda Felicia prebrala od svojho predchodcu, typu 450 aj pohonné ústrojenstvo s motorom o výkone 50 k. Neskôr pribudol agregát 455 s výkonom 55 k.
Motor Škoda Felicia.
Podobne, ako u typu 450, používala Škoda Felicia dvoma karburátormi plnený motor s objemom 1089 cm³, ktorý podával nasledovný výkon:
Motor Škoda Felicia Super.
V roku 1961 pribudol do ponuky motor so zdvihovým objemom 1221 cm³ rovnako osadený dvoma karburátormi, s výkonom 55 k.
Dial-up

Dial-up je klasické vytáčané pripojenie do internetu. Uskutočňuje sa pomocou klasickej telefónnej linky a modemu. Tento prístup do internetu patril medzi najlacnejšie. Je to najstaršie, ale zároveň najpomalšie pripojenie. Dosahovaná rýchlosť sa pohybuje medzi 28 kbit/s56 kbit/s. Ďalším problémom je, že v prípade používania internetu sa nedá používať telefónna linka (nedá sa volať a ani byť volaný). Výhodou je však fakt, že k pripojeniu nie sú potrebné nijaké zmluvy či zložité inštalácie, stačí mať bežný modem.
Veľmi nebezpečné sú tzv. dialery. Takýto vírus mení vytáčané číslo do internetu za iné, ktoré je spoplatňované niekoľkonásobne vyššou tarifou. Nastali prípady, kedy bol účet za internet aj niekoľko sto eur.
Rýchlosti dial-up.
Uvedené rýchlosti sú teoretické maximá.
Škoda Octavia

Škoda Octavia je model automobilu nižšej strednej triedy vyrábaný českou automobilkou Škoda od roku 1996. Vývoj Octavie sa začal v roku 1992 a v roku 1999 pribudla v ponuke Octavia Combi. Škoda Octavia 2. generácie sa začala vyrábať v roku 2004. Niekedy sa model zaraďuje do strednej triedy, predovšetkým druhá a tretia generácia. Euro NCAP zaraďuje obe generácie do strednej triedy. Do decembra 2011 bolo vyrobených 1 500 000 kusov modelu Octavia. V roku 2013 sa začala výroba tretej generácie Octavie. 
História automobilu Škoda Octavia.
Česká automobilová spoločnosť spustila výrobu automobilu Škoda Octavia v roku 1959, pričom výroba verzie Octavia bola vylepšením svojho predchodcu Škody 440. Rok 1960 priniesol na trh nový variant, Škodu Octavia Combi, ktorá vynikala hlavne svojim interiérom. Počas nasledujúcich rokov prešiel automobil modernizáciou, ktorá priniesla vylepšenie zadnej časti auta. V roku 1964 Octaviu vystriedal model Škoda 1000 MB. Škoda Octavia Combi sa na trhu udržala do roku 1971.
Škoda Octavia (1U) (19962010).
Návrat výroby Škody Octavia znamenal rok 1996, kedy sa spustil predaj modelu, ktorého vývoj začal v roku 1992. Keďže výrobca kládol veľký dôraz na bezpečnosť, interiér disponoval prednými i bočnými airbagmi, ktoré boli v tej dobe charakteristické hlavne pre vyššie triedy automobilov. V roku 1998 sa začala vyrábať Škoda Octavia Combi.Octavia v roku 2001 prešla faceliftom. Pri konci výroby v roku 2004 bol vyrobený miliónty kus Octavie, ktorá sa vyrábala v karosárskych verziách liftback a combi
Nástupom druhej generácie v roku 2004 sa Octavia prvej generácie premenovala na Octaviu Tour I. a pod týmto menom sa vyrábala do roku 2010. 
Stupne Výbavy.
Do roku 2000:
Po facelifte (MR2001):
Škoda Octavia II (1Z) (20042013).
Druhá generácia bola predstavená na autosalóne v Ženeve a uvedená na trh v roku 2004. Model disponoval zmenami karosérie, interiéru i novou ponukou motorov. Vyrábal sa v stupňoch výbavy Classic, Ambiente a Elegance a v základná výbava obsahovala napríklad štyri airbagy, ABS systém a kotúčové brzdy na všetkých kolesách.
Športová verzia Octavia RS bola na trh uvedená po predstavení druhej generácie. Na Autosalóne v Paríži bola predstavená v roku 2006 luxusná verzia Octavia Laurin &amp; Klement. S cieľom konkurovať silným SUV predstavila automobilka Škoda v roku 2007 verziu Combi Scout.
V októbri 2008 bol predstavený facelift, ktorého najviditeľnejšou zmenou boli nové predné svetlomety. 
Od októbra 2010 do júna 2012 sa pod názvom Octavia Tour II predávala stroho vybavená verzia, ktorá sa podobala na verziu pred faceliftom a nahrádzala Octaviu Tour I. Jej nástupcom sa stal nový model Rapid.
Škoda Octavia III (5E) (20132019).
Tretia generácia modelu Octavia bola predstavená 11. decembra 2012. V roku 2013 bola predstavená verzia combi.
Škoda Octavia IV (NX) (2019).
Štvrtá generácia bola predstavená 11. novembra 2019 v Prahe. Dizajn exteriéru nadväzuje ako na väčší Superb, tak i na menšiu Scalu. Model prvýkrát ponúka hybridnú verziu, head up displej alebo LED matrix svetlomety.
A ballata

A ballata (tal. „na spôsob balady“) je taliansky výraz, ktorý znamená v slohu balady; na spôsob balady.
A bassa voce

A bassa voce (po tal. „tichým hlasom“) je taliansky výraz v muzikológii, ktorý znamená potichu, ticho.
A battuta

A battuta (tal. „na spôsob taktu, s taktom“) je taliansky výraz, ktorý znamená na takt, podľa taktu, návrat do pôvodného taktu. V hudobnej terminológii znamená „úder do taktu“.
A bene placito

A bene placito [vyslov: plačito] (tal. „podľa dobrého uváženia“) je taliansky výraz, ktorý znamená ľubovoľne.
A posteriori

A posteriori je latinský výraz, ktorý znamená:
Opakom je výraz a priori.
A priori

A priori je latinský výraz, ktorý znamená:
Opakom je výraz a posteriori.
Námorný uzol

Námorný uzol alebo uzol (značka kt alebo kn z angl. "knot") je jednotka rýchlosti, používaná v moreplavbe, letectve a meteorológii.
Definícia.
Jeden námorný uzol je definovaný ako rýchlosť jednej námornej míle za hodinu
História.
Pojem vznikol z metódy merania rýchlosti plavby lode pomocou lana, na ktorom boli uviazané uzly vo vzdialenosti 47 stôp a 3 palce (14,4018 m).
Koniec lana s naviazanou brzdnou doskou (angl. "log") sa hodil do vody a presýpacími hodinami sa meral čas 30 sekúnd (presnejšie 28 sekúnd). Rýchlosť lode sa udávala počtom uzlov, ktoré prešli rukami námorníka pri odvíjaní lana počas tohto intervalu. Podľa tejto definície je rýchlosť jedného uzla 1,85166 km·h−1, čo sa od modernej definície líši len o 0,2 ‰.
Nameraná rýchlosť lode sa v pravidelných intervaloch zapisovala do knihy zvanej "log book", z ktorej sa vyvinul lodný denník.
A (tradičná logika)

A (prvé písmeno latinského slova affirmo - tvrdím) je v tradičnej logike symbol pre kladný všeobecný výrok tvaru: 'Všetky S sú P'; stručne 'S a P' (napr. 'Všetci
ľudia sú smrteľní').
V modernej logike sa symbolicky zapisuje napr. takto: "(Ax)(Px je &gt; Qx)"
A = A

A = A je v tradičnej logike symbolický spôsob zápisu pre zásadu totožnosti.
Ab ovo

Ab ovo („od vajca“) je latinský výraz, ktorý znamená "od úplného začiatku", ide o úvahu, ktorá spätne sleduje sled príčin a následkov až po úplný počiatok. 
Korene slovného spojenia.
Spojenie môže mať korene v skladbe rímskych hostín, ktoré sa začínali podávaním predjedla pozostávajúceho z vajec. Iným zaužívaným vysvetlením je pôvod slovného spojenia z mytológie: Keby Léda premenená na labuť znesením vajca nepriviedla na svet Diovu dcéru Helenu, Paris by si ju nevybral a nevznikla by Trójska vojna a všetko s ňou súvisiace. Podľa tohto poňatia sa výraz rozšíril z Horatiovej básne Ars Poetica. V nej Horatius charakterizuje dobrého epického básnika tým, že vo svojom diele nezačne opisom Trójskej vojny - od predkov - od Lédinho vajca (nec gemino bellum Troianum orditur ab ovo), ale vnesie čitateľa do centra udalostí (in medias res).
Peter Sever

Peter Sever (vl. menom Jozef Bobok) (* 11. júl 1924, Rimavská Sobota – 22. júl 2004, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, scenárista a autor literatúry pre deti a mládež. Pseudonym: PES, Peter Sever 
Životopis.
Narodil sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získaval v Rimavskej Sobote, Banskej Bystrici a Zvolene (maturoval roku 1943), neskôr pokračoval v štúdiu na Univerzite Komenského v Bratislave, a toto štúdium úspešne ukončil v roku 1949 doktorátom práv. Pracoval vo viacerých redakciách časopisov, napr. "Národná obroda", "Život", "Náš film", "Kultúrny život" či "Pravda", v roku 1968 potom pracoval v agentúre Tatrapress. Od roku 1969 bol redaktorom časopisu "Film a divadlo" a od roku 1981 sa venoval písaniu literatúry na plný úväzok.
Tvorba.
Debutoval v roku 1954 zbierkou poviedok z vojenského prostredia. Neskôr sa venoval i písaniu noviel a románov tak pre dospelých, ako aj pre mládež. Námetom jeho prvých diel je vojenský život počas 2. svetovej vojny a v období Slovenského národného povstania. Najväčšiu časť jeho tvorby však predstavuje dramatická tvorba pre rozhlas a televíziu, ktorej sa venoval najradšej. V dielach pre deti a mládež sa venoval poukazovaniu na potrebu zdravej rodinnej klímy na vývoj mladých ľudí, venuje sa problematike dospievajúcich detí. V rozhlasovej a televíznej tvorbe sa jeho diela delia do troch námetových skupín: jedna pojednáva o dejinách robotníckeho hnutia, druhá o národnooslobodzovacom hnutí a posledná sa venuje súčasnosti. Venoval sa tiež publicistike, v tlači mu vyšlo množstvo článkov, reportáží, fejtónov, divadelných a filmových kritík, ale tiež recenzií televíznych inscenácií. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladom z maďarskej a anglickej literatúry.
Kabargin Oth

Kabargin Oth je menšie vulkanické pole pozostávajúce z tucta andezitovo-dacitových troskových kužeľov a lávových dómov spodno-pleistocénneho až holocénneho veku, ktoré sa nachádza blízko hraníc Gruzínska s Ruskom, juhozápadne od stratovulkánu Kazbek.
Olot

Olot môže byť:
Hana Zelinová

Hana Zelinová (* 20. júl 1914, Vrútky – † 16. marec 2004, Bratislava) bola slovenská spisovateľka a dramatička, autorka literatúry pre deti a mládež.
Život.
Narodila sa v rodine robotníka a vzdelanie získavala vo Vrútkach, neskôr pokračovala na učiteľskom ústave v Bratislave. Pracovala ako redaktorka (Slovenský východ, Novosti) v Košiciach, kam sa vrátila po vojne a začala pracovať v nakladateľstve Svojeť. V rokoch 1950 – 1954 pracovala v podniku Obnova v Bratislave, neskôr bola referentkou v Západoslovenských vodárňach a kanalizáciách a v rokoch 1962 – 1970 pôsobila ako redaktorka v časopise Zornička. V roku 1972 odišla do dôchodku. V rokoch 1990 – 1992 bola poslankyňou Národnej rady SR za Demokratickú stranu.
V roku 1979 jej bol udelený titul zaslúžilá umelkyňa, v roku 2001 jej bolo udelené najvyššie štátne ocenenie za celoživotnú tvorbu – Pribinov kríž I. triedy. V jej rodisku – Vrútkach – je po nej pomenovaná mestská knižnica, škola a nachádza sa tu aj jej pamätná izba.
V roku 1995 realizoval scenárista a režisér Fedor Bartko dokumentárny film o živote a tvorbe Hany Zelinovej v rámci televízneho cyklu Portréty (scenár Dana Herrmanová, STV Bratislava), v roku 2001 dokumentárny film O čom je život – Hana Zelinová.
Tvorba.
Jej literárne začiatky siahajú do roku 1933, keď začala uverejňovať svoje prvé príspevky v novinách a časopisoch (Slovenka, Život, Svet socializmu, Slovenské pohľady, Zornička, Ohník a i.), ale taktiež v rozhlase. Prvého knižného vydania svojej tvorby sa dočkala až v roku 1941. Svoje diela písala pre masových čitateľov, pričom využívala romantické námety, príbeh zobrazovala s náležitým dejovým spádom a nečakaným vyvrcholením, hoci záver vyznel občas melodramaticky. V detskej literatúre sa upriamovala na problematiku 2. svetovej vojny, Slovenského národného povstania alebo sa venovala súčasným problémom.
Olot (sopka)

Olot, alebo aj Garroxta je vulkanické pole, nachádzajúce sa v severovýchodnej časti Španielska, južne od Pyrenejí a asi 90 km severovýchodne od Barcelony.
Pole pozostáva z väčšieho počtu pyroklastických troskových kužeľov spolu s asociovanými lávovými prúdmi prevažne bazaltového zloženia. Krátery sú rozmiestnené pozdĺž východo-západného zlomového systému, ktorý pretína staršie sedimenty a metamorfity. Datovanie veku hornín udáva číslo 11 500 +/- 1 100 rokov, ale je možné, že niektoré erupcie sú aj mladšie.