Bachčisaraj

Bachčisaraj (, ) je mesto na Kryme. "De jure" spolu s Krymom patrí Ukrajine, fakticky mesto a Krym ovláda Rusko. Nachádza sa na vnútornom hrebeni Krymských vrchov, v údolí rieky Čurjuk-Su (Çürük Suv). Mesto leží približne v strede cesty medzi krymskými metropolami Simferopol a Sevastopoľ, je centrom Bachčisarajského rajónu. V minulosti bolo hlavným mestom Krymského chanátu a bolo obývané prevažne Krymskými Tatármi. V meste sa nachádza zachovaný komplex Chánov palác zo 16. storočia. V období stalinizmu sa počet Krymských Tatárov pre deportácie znížil a opätovne začal vzrastať až krátko pred rozpadom ZSSR. Mesto je významným turistickým centrom na Kryme. Alexandr Sergejevič Puškin napísal poému Bachčisarajská fontána.
Dejiny mesta.
V 13. storočí polostrov ovládla Mongolská ríša a následne jej nástupnícky štát Zlatá horda. Na územie Krymu sa v tomto období po prvýkrát výraznejšie dostal islam. V 15. storočí na polostrove vznikol Krymský chanát, ktorého panovníci sa usadili pri neďalekom meste Čufut-Kale. Pôvodný Bachčisaraj bol založený na prelome 15. a 16. storočia krymským chánom Mengli Girajom I. na mieste dnešného Salačiku a na miesto súčasného mesta sa presunulo za vlády chána Sahiba Giraja I. v roku 1532. Mesto ako mocenské centrum krajiny prosperovalo a rástlo, stalo sa obchodným a remeselníckym centrom Krymu. Význam mesta posilnila výstavba Chánovho paláca. Od 16. storočia v meste vznikol vodovodný systém, cez ktorý tiekla voda do fontán v paláci.
Krymský chanát ako vazal Osmanskej ríše sa stal bojiskom medzi Osmanmi a Ruskou ríšou. V roku 1681 bol v meste medzi štátmi uzavretý uzavretý Bachčisarajský mier, ktorý ukončil rusko-tureckú vojnu trvajúcu od roku 1676. V roku 1736 mesto počas rusko-tureckej vojny dobyli a vypálili ruské vojská pod vedením poľného maršala Burkharda Christopha von Münnicha, a bolo preto prestavané. Koncom 18. storočia sa v meste nachádzalo 29 mešít, tri madrasy a kláštor dervišov. V roku 1783 bolo mesto za vlády Kataríny Veľkej pripojené k Ruskej ríši. V rámci Ruska mesto patrilo striedavo pod viacero administratívnych jednotiek, v období Krymskej vojny v ňom sídlila ruská nemocnica a veliteľstvo delostrelectva. V roku 1875 bolo mesto napojené na železnicu medzi Simferopolom a Sevastopoľom. Mesto bolo hlavným centrom Krymských Tatárov v Rusku a sídlilo tu krymsko-tatárske divadlo. V roku 1912 sa v meste nachádzalo 40 mešít, 6 kostolov a kláštorov Pravoslávnej cirkvi, karaimská kenesa a synagóga.
26. novembra (resp. 9. decembra) 1917 sa v Chánovom paláci uskutočnil kurultaj Krymských Tatátov, ktorý rozhodol o vytvorení Krymskej ľudovej republiky, no už o rok neskôr bol v štáte usporiadaný boľševický prevrat a na polostrove nakrátko vznikla Tavridská socialistická republika. Bolševici sa v krajine ale neudržali a po tom, čo bolo územie dočasne okupované nemeckými vojskami územie pripadlo Ukrajinskej ľudovej republike. Ukrajina si svoju samostatnosť dlho neudržala a po Rižskom mieri územie pripadlo Sovietom. Od roku 1921 mesto patrilo Krymskej autonómnej sovietskej socialistickej republike, kde zotrvalo až to dočasnej okupácie nemeckými a rumiunskými vojskami počas druhej svetovej vojne. 14. apríla 1944 bolo mesto oslobodené Červenou armádou a krátko na to začal stalinský režim s deportáciou Krymských Tatárov. Režimom bola odôvodnená pre spoluprácu s nacistami. Od roku 1954 patrilo mesto spolu s Krymom Ukrajinskej sovietskej republike. V roku 1989 sa do mesta opätovne vrátila krymsko-tatárska menšina a vznikla Krymská autonómna sovietska socialistická republika. Po rozpade ZSSR mesto pripadlo Krymskej republike v rámci Ukrajiny. Od roku 2014 územie mesta ovláda Rusko.
Pamiatky.
V meste a jeho okolí sa nachádza viacero významných historických a kultúrnych pamiatok.