burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
The Last of Us (seriál)

The Last of Us je americký post-apokalyptický dramatický televízny seriál, ktorý vytvorili Craig Mazin a Neil Druckmann pre HBO. Seriál založený na rovnomennej videohre z roku 2013 vyvinutej spoločnosťou Naughty Dog sa odohráva v roku 2023, dvadsať rokov po globálnej pandémii spôsobenej hromadnou hubovou infekciou, ktorá núti svojich hostiteľov premeniť sa na stvorenia podobné zombie. Dej sa zameriava na Joela (Pedro Pascal), pašeráka, ktorý má za úlohu sprevádzať tínedžerku Ellie (Bella Ramsey) cez post-apokalyptickú krajinu. Medzi hosťujúce hviezdy patrí Nico Parker ako Joelova dcéra Sarah, Gabriel Luna ako Joelov mladší brat Tommy, Merle Dandridge ako líderka odporu Marlene a Anna Torv ako Joelova pašerácka partnerka Tess.
"The Last of Us" sa natáčal v Alberte od júla 2021 do júna 2022. Ide o prvý seriál HBO založený na videohre a je spoločnou produkciou Sony Pictures Television, PlayStation Productions, Naughty Dog, The Mighty Mint a Word Games. Druckmann, ktorý napísal a spolurežíroval pôvodnú hru, pomáhal Mazinovi s písaním scenára pre deväť epizód prvej série. Hudbu skomponoval Gustavo Santaolalla a David Fleming.
"The Last of Us" mal premiéru 15. januára 2023, pričom epizódy vychádzajú každý týždeň. Získal uznanie od kritikov, ktorí chválili herecké výkony, scenár, produkčný dizajn a hudbu; viacerí ho označili za najlepšiu živú akčnú adaptáciu videohry. Premiéru sledovalo v prvý deň 4,7 milióna divákov – druhé miesto od roku 2010 na HBO – a viac ako 22 miliónov v priebehu dvanástich dní. V januári 2023 bol seriál obnovený na druhú sériu.
Elisa Donovanová

Lisa Adaline Donovan (* 3. február 1971, Poughkeepsie, New York, USA) profesionálne známa ako Elisa Donovan, je americká herečka, známa z filmu "Bezmocná" (1995) a z televízneho seriálu "Sabrina, mladá čarodejnica" (19962003).
Detstvo a mladosť.
Narodila sa ako Lisa Adaline Donovan v Poughkeepsie v štáte New York ako dcéra Charlotte a Jacka Donovanových, ktorí boli manažérmi firmy.
Kariéra.
V roku 1995 sa pripojila k hereckému obsadeniu, ako Alicia Silverstone, Stacey Dash, Brittany Murphy a Paul Rudd vo filme "Bezmocná", kde stvárnila rolu Amber. Film získal v Spojených štátoch úspech. Donovanová si neskôr svoju rolu zopakovala aj v rovnomennom televíznom seriáli, ktorý sa natáčal v rokoch 1996 až 1999.
V roku 2000 sa pripojila spoločne s Soleil Moon Frye k televíznemu seriálu "Sabrina, mladá čarodejnica", kde stvárnila postavu Morgan Cavanaugh. Rolu v televíznom seriály stvárňovala až do jeho skončenia v roku 2003. V roku 2010 hrala v komédii "Pes, ktorý zachránil vianočné prázdniny", pričom sa objavila v rovnakej roli aj v ďalších dvoch častiach, v rokoch 2012 a 2014. V roku 2014 hosťovala v televíznom seriály "Melissa a Joey".
V roku 2021 napísala knihu s názvom "Wake Me When You Leave" a o rok neskôr hosťovala v dvadsiatej štvrtej sérii televíznej relácie "Najhorší kuchári v Amerike".
Súkromný život.
Donovanová je vydatá za svojho manžela Charlieho Bigelowa, s ktorým sa zosobášili v roku 2012. Majú spolu dcéru Scarlett Avery Bigelow.
Ďarmoty

Ďarmoty (z maďarského "gyarmat", ktoré možno preložiť ako „osada“ či „lehota“, prípadne aj „kolónia“) je označenie sídiel v oblasti ovplyvnenej maďarčinou.
Malá skala (vrch vo Volovských vrchoch)

Malá skala () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Čučma, približne severne od Rožňavy. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie mesta Rožňava a obce Čučma. Najbližším sídlom je severne situovaná Henclová, severovýchodne leží Stará Voda a Švedlár, juhovýchodne Úhorná, južne Pača, Rožňava a Čučma a juhozápadne Betliar a Gemerská Poloma.
Opis.
Malá skala leží v masíve Skaliska (), v nevýraznej rázsoche, vybiehajúcej južným smerom. Východne sa nachádza Žobrácka poľana (), Tri chotáre (), Ramzová () a Biele skaly (), južne Capkov vrch (), Ostrý vrch () a Turecká (), západne Sporný (), Balochova hoľa () a Volovec () a severne Volovec (), Skalisko () a Lysina (). Oblasť patrí do povodia rieky Slaná, kde vodu zo západných svahov odvádza Zlatý potok, z južných a západných Čučmiansky potok. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a západným smerom stojí chata Volovec. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež časť Nízkych Tatier, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu, Slovenský kras a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, na neďaleko je pri chate Volovec križovatka značených chodníkov. Hlavným hrebeňom tiež prechádza značená Cesta hrdinov SNP.
Ernest (Rakúsko, Babenberg)

Ernest Babenberg nazývaný "Silný" ( "Ernst der Tapfere", 1027 – 10. júna 1075) bol markgróf Východnej marky z dynastie Babenbergovcov.
Život.
Narodil sa ako druhorodený syn markgrófa Adalberta a Frowizy, dcéry benátskeho dóžu Otta Orseola. Jeho starší brat Leopold zomrel v roku 1043 a Ernest tak v roku 1055 zasadol po otcovej smrti na prázdny stolec. Nadviazal na jeho diplomatický um a naďalej udržoval dobré vzťahy s cisárskym dvorom. Podieľal sa na výprave do Uhorska, ktorá mala zachrániť chorého ríšskeho spojenca, uhorského kráľa Ondreja pred jeho vlastným bratom Belom. Ondreja síce nezachránil, ale podarilo sa mu odviesť do Východnej marky jeho syna Šalamúna a jeho snúbenicu Juditu, sestru neplnoletého cisára Henricha IV.
Mladý cisár sa stal dospelým v roku 1065 a konečne mohol začať vládnuť samostatne bez regentskej rady. Nasledovala vzbura ríšskej šľachty, ktorej sa pokúsil obmedziť privilégia. Ernest zostal na strane cisára a 9. júna 1075 sa zúčastnil bitky pri Homburgu, ktorá bola zapríčinená vypálením hradu Harzburg.
Jeho pozostatky boli prevezené do Melku a pochované v miestnom kláštore. Nástupcom sa stal syn Leopold II..
FC Lugano

FC Lugano je švajčiarsky futbalový klub sídliaci v meste Lugano. V roku 1908 bol založený klub FC Lugano, ktorý sa v roku 2003 dostal do vážnych finančných problémov. Preto bol v roku 2004 založený nový klub, AC Lugano. Ten v roku 2008 prijal znovu názov FC Lugano. Momentálne je účastníkom Švajčiarskej superligy.
FC Lugano v európskych pohároch.
zdroj: kassiesa.net
Ma Ťün-žen

Ma Ťün-žen (prepisom pomocou pchin-jinu Ma Junren, čínskymi znakmi 马俊仁, * 28. októbra 1944) je bývalý čínsky atletický tréner.
Pôvodne bol dôstojníkom Čínskej ľudovej oslobodeneckej armády. Od roku 1970 pracoval ako učiteľ telocviku. V roku 1988 založil v provincii Liao-ning tréningovú skupinu bežkýň na dlhé trate, ktorá dostala prezývku "Maova armáda". K jeho zverenkyniam patrili aj svetové rekordérky Wang Ťün-sia, Čang Lin-li a Čchü Jün-sia. Na majstrovstvách sveta v atletike 1993 ovládli Číňanky vytrvalostné preteky. V polovici deväťdesiatych rokov sa však pretekárky z Maovej skupiny prestali na medzinárodnej scéne objavovať a väčšina z nich predčasne ukončila kariéru.
Ma Ťün-žen bol opakovane obviňovaný, že športovkyniam podáva vo veľkom doping. Vždy to popieral a tvrdil, že za ich úspechmi stoja mimoriadne vysoké tréningové dávky a prostriedky tradičnej čínskej medicíny, ako je korytnačia krv a liečivé bylinky, napr. chvojník čínsky. Existujú svedectvá o Maových drastických metódach – vytrvalkyne boli držané v striktnej izolácii a podrobované systematickému psychickému aj fyzickému týraniu. 
V roku 2000 bol Ma Ťün-žen odvolaný z funkcie, keď bola u šiestich z jeho zverenkýň nameraná zvýšená hladina erytropoetínu. Po odchode zo športového sveta sa venuje kynológii.
Wang Ťün-sia

Wang Ťün-sia (po čínsky: prepisom pchin-jin "Wán Jūnxiá", znakmi zjednodušenými , tradičnými; *19. januára 1973) je bývalá čínska atlétka, bežkyňa, ktorá sa špecializovala na stredné a dlhé trate.
Je olympijskou víťazkou (Atlanta 1996), majsterkou sveta (Stuttgart 1993) a juniorskou majsterkou sveta (Soul 1992). V súčasnosti je stále svetovou rekordérkou na tratiach 3000 metrov a 10 000 metrov s časmi 8:06,11 min. a 29:31,78 min. z roku 1993. Ako prvá žena v dejinách prekonala polhodinovú hranicu na desaťkilometrovej trati a priblížila sa k osemminútovej hranici na trati 3000 metrov. Skvelý osobný rekord má aj na trati 1500 metrov (3:51,92 min, čo je 4. najlepší čas v dejinách).
Podozrenie z dopingu.
Na tieto výkony však trochu padá tieň podozrenia z používania nedovolených podporných prostriedkov. Wang totiž patrí do skupiny kontroverzného trénera Ma Ťün-žena, ktorý bol z týchto nelegálnych tréningových metód a postupov usvedčený o niekoľko rokov neskôr. Možnosti, že doping používala, nasvedčuje aj extrémna kvalita jej dvoch svetových rekordov. Na trati 3000 metrov prekonala predchádzajúce maximum o celých 16 sekúnd, na dlhšej trati potom o 42 sekúnd. Dodnes sa k týmto časom žiadna bežkyňa výraznejšie nepriblížila.
Osobné rekordy.
Dráha
Čchü Jün-sia

Čchü Jün-sia (po čínsky: prepisom pchin-jin Qǔ Yúnxiá, znakmi zjednodušenými 曲云霞, tradičnými 曲雲霞; *25. decembra 1972) je bývalá čínska atlétka, bežkyňa, ktorá sa venovala stredným tratiam.
Je majsterkou sveta z roku 1993 a bronzovou olympijskou medailistkou z Barcelony 1992. V roku 1990 sa stala v bulharskom Plovdive juniorskou majsterkou sveta v behu na 1500 metrov. V súčasnosti je stále svetovou rekordérkou na trati 1500 metrov s časom 3:50,46 min., ktorý zabehla v Pekingu dňa 11. septembra 1993. Skvelý osobný rekord má aj na dvojnásobnej trati (8:12,18 min., čo je druhý najlepší výkon v dejinách). Hoci sa u nej nikdy žiaden doping nepreukázal, je rovnako ako jej tréningová kolegyňa Wang Ťün-sia (svetová rekordérka na tratiach 3000 a 10 000 metrov) podozrivá z užívania dopingových podporných prostriedkov (ich trénerom bol kontroverzný Ma Ťün-žen, v roku 2000 bolo na doping pozitívne testovaných 6 jeho zverenkýň).
EPUB

EPUB je formát súboru elektronickej knihy, ktorý používa príponu súboru „.epub“. Termín je skratka pre elektronickú publikáciu a niekedy sa označuje aj ako "ePub". EPUB je podporovaný mnohými elektronickými čítačkami kníh a kompatibilný softvér je dostupný pre väčšinu smartfónov, tabletov a počítačov. EPUB je technický štandard publikovaný Medzinárodným fórom digitálneho publikovania (IDPF). Oficiálnym štandardom IDPF sa stal v septembri 2007 a nahradil starší štandard Open eBook (OEB).
Ide o štandardný formát elektronických kníh, ktorý umožňuje jednoduché vyhľadávanie, zmeny mierky (tzv. zoom) či vytváranie automatických obsahov. Pomocou jednoduchých nástrojov je možné vytvoriť .ePub dokument z formátov Microsoft Word či OpenDocument bez námahy. Pri konverzii z PDF formátu je často nesprávne riadkovanie, znemožňujúce plnohodnotné čítanie.
Abban z Magheranoidhe

Abban z Magheranoidhe (iné mená: Abban z Murneave, Abban z Murnevin) bol írsky mních z 5. storočia, synovec sv. Ibara, apoštola z Wexfordu, opát a svätec katolíckej cirkvi.
Život.
Svätec žil medzi rokmi 570 až 620. Jeho otec bol Cormac, kráľ Lainsteru.
Abban založil početné kostoly v okrese Ui Cennselaigh (dnešné Ferns v grófstve Wexford). Jeho hlavný kláštor bol v Magheranoidhe (neskôr premenovaný na "Abbanstown", v súčasnosti Adamstown blízko New Ross). Založil opátstvo v Kill-Abban v Leinsteri, kde bol prvým opátom, ako aj kláštor Ros-mic-treoin.
Liturgické slávenie.
Jeho liturgická pamiatka sa slávi 16. marca alebo 27. októbra. Je obzvlášť uctievaný v Adamstowne.
Volovec (vrch vo Volovských vrchoch, 1284 m)

Volovec () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Betliar, približne severne od Rožňavy. Často býva mylne stotožňovaný so susedným Skaliskom ().
Poloha.
Nachádza sa na západe strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na hranici okresov Rožňava a Gelnica a zasahuje na katastrálne územie obce Betliar a Henclová. Najbližším sídlom je severne situovaná Henclová, juhovýchodne leží Úhorná, južne Pača, Rožňava, Čučma a Betliar a juhozápadne Gemerská Poloma.
Opis.
Volovec leží v rovnomennom masíve, ktorý je súčasťou hlavného hrebeňa, medzi sedlom Volovec a Skaliskom (). Severne sa nachádza Čertova hoľa (), Kečka () a Suchý vrch (), východne Šedovská skala (), Zlatý stôl (), Žobrácka poľana (), Tri chotáre (), Skalisko, Ramzová () a Biele skaly (), južne Malá skala (), Stredný vrch (), Sporný () a Turecká () a západne Vysoký vrch (), Balochova hoľa () a Volovec (). Severné svahy hrebeňa odvodňuje Tichá voda do rieky Hnilec, vodu z južných odvádza potok Laz do Čučmianskeho potoka v povodí rieky Slaná. Vrcholom vedie značená turistická Cesta hrdinov SNP a na južnom úbočí stojí chata Volovec. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Levočské vrchy, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu, Slovenský kras a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.
Kadlubský potok

Kadlubský potok je potok v Prešovskom kraji, v regióne Horný Zemplín. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy. Ústi do Pichnianky. Má dĺžku a je tokom IX. rádu. 
Prameň.
Pramení v na severnom okraji územia obce Pichne v zmiešanom lesnom a poľnohospodárskom extraviláne severozápadne od vrchu "Parta" s v okrese Snina v Prešovskom kraji. 
Opis toku.
Od prameňa tečie juhozápadným smerom cez lesný aj poľnohospodársky extravilán, mení smer na západ, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu a lesa "Parta", ľavým brehom obmýva úpätie lesa "Gorguľatá", veľkým oblúkom postupne mení smer na juhozápad až juhovýchod, v priberá bezmenný pravostranný prítok pritekajúci z poľa "Nemcova hora", v priberá bezmenný ľavostranný prítok z južných svahov vrchu "Parta", mení smer na juh, preteká cez les "Brezník", samotný vrch "Brezník" s je na pravom brehu, ľavým brehom obmýva úpätie vrchu "Kadlubný" s , preteká zmiešaným poľnohospodárskym a lesným extravilánom, pravým brehom obmýva úpätie poľa a vrchu "Osoj" s , v priberá ľavostranný bezmenný prítok, ľavým brehom obmýva úpätie lesa "Kýčera", preteká cez južnú časť intravilánu Pichní, podteká cestu z Pichní do Sniny, v južnej časti územia Pichní ústi do Pichnianky ako jej ľavostranný prítok. Pichnianka je ďalej prítokom Pčolinky, ktorá ústi do Cirochy.
Preteká v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Nízke Beskydy a v ich geomorfologickom celku Laborecká vrchovina. Má iba bezmenné menej dôležité prítoky.
Pôvod názvu.
Názov potoka má pôvod v názve vrchu "Kadlubný" na území obce Pichne, úpätím ktorého preteká. Zo slovného základu "kadlub" vo význame "žľab vydlabaný z kmeňa" po rozšírení o adjektívnu príponu "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Kadlubský potok"
. Najstarší zachovaný písomný doklad názvu obce je z roka 1312 v podobe "Pihnye, Pyhnhe", 1773 "Pihne", 1808 "Pichne" . 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1990. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Kadlubský potok" je jedinečným hydronymom (2023-02-18). 
Referencie.
Mária Bernarda Bütlerová

Mária Bernarda Bütlerová, vlastným menom Verena Bütlerová, (* 28. máj 1848, Auw, Švajčiarsko – † 19. máj 1924, Cartagena, Kolumbia) bola švajčiarska mníška a zakladateľka Kongregácie františkánskych sestier misionárok Panny Márie Pomocnice. Katolícka cirkev ju od roku 2008 uznáva za svätú.
Život.
Verena Bütler sa narodila roľníkovi a debnárovi Heinrichovi a jeho manželke Kataríne 28. mája 1848 ako štvrtá v poradí a v ten deň bola aj pokrstená. Ako 12-ročná prijala v apríli 1860 1. sväté prijímanie. O 7 rokov neskôr, v novembri 1867, vstúpila medzi kapucínky do kláštora Maria Hilf v Altstättene, kde prijala rehoľné meno Mária Bernarda. Tu bola v roku 1880 zvolená za jeho predstavenú.
V júni 1888 spolu s ďalšími šiestimi sestrami odišla na misiu do Ekvádoru, kde založila Kongregáciu františkánskych sestier misionárok Panny Márie Pomocnice, ktorej povolanie je výchovné a charitatívne. Sestry učili a opatrovali chorých v Chone. Medzi ich ďalšie aktivity patrila duchovná a zdravotnícka pomoc všetkým sociálnym vrstvám obyvateľstva či zakladanie nemocníc. Spoločenstvo bolo uznané miestnym biskupom v roku 1912 a pápežom Piusom XI. v roku 1938.
V roku 1895 vypukla v Ekvádore revolúcia pod vedením Eloya Alfara, ktorá chcela obmedziť moc duchovenstva. Mária Bernarda bola kvôli tomu nútená utiecť z krajiny spolu s ďalšími 14 sestrami a našla útočisko u biskupa v Cartagene v Kolumbii. Tu založili ďalšie filiálne spoločenstvo, v ktorom prežila zvyšok svojho života (kongregácia sa uchytila aj v Rakúsku či Brazílii). Zomrela 19. mája 1924 po 56 rokoch zasväteného života a 38 rokoch misionárstva.
Kanonizácia.
Sestra Mária Bernarda Bütlerová bola 29. októbra 1995 blahorečená Jánom Pavlom II. Podkladom k vyhláseniu bolo uznanie spontánneho uzdravenia rakoviny v mozgu dieťaťa v roku 1967 za zázrak.
Dňa 12. októbra 2008 ju pápež Benedikt XVI. vyhlásil za svätú. Cestu ku kanonizácii otvoril dekrét (v zmysle kánonického práva) z júla 2007, ktorým uznal za zázrak uzdravenie lekárky v Kolumbii, ktorá bola postihnutá chronickou obštrukčnou chorobou pľúc.
Je prvou švajčiarskou sväticou kanonizovanou od roku 1848.
Patrik Salmon

Patrik Salmon (* 1557, Dublin, Írsko – † 4. júl 1594, Dorchester, Anglicko) bol írsky katolícky kňaz a jezuita, ktorý bol spolu s Thomasom Bosgravom a Johnom Careym popravený počas prenasledovania katolíkov za vlády Alžbety I. Je blahoslavený v Katolíckej cirkvi.
Životopis.
Patrik Salmon sa narodil v Dubline v Írsku.
Keď bol počas prenasledovania katolíckych kňazov za vlády Alžbety I. jezuitský kaplán John Cornelius zatknutý šerifom z Dorsetshire na hrade Chideock, cestou stretol Tomáša Bosgrave. Ten mu ponúkol svoj vlastný klobúk, keďže ho vyvliekli bez jeho klobúka. Za túto pomoc bol Bosgrave zatknutý. Spolu s ním boli zadržaní aj dvaja hradní služobníci Patrik Salmon a John Carey.
Johna Cornelia previezli do Londýna a predviedli ho pred arcibiskupa z Canterbury, lorda pokladníka a ďalších. Tí sa snažili vyhrážkami a mučením získať mená všetkých tých, ktorí mu poskytli prístrešie alebo pomoc. Priviezli ho späť do Dorchestra. Cornelius bol obvinený z velezrady, pretože sa vrátil do Anglicka napriek z roku 1584. Ostatní zadržaní boli obvinení zo zločinu poskytnutia pomoci osobe, o ktorej vedeli, že je kňazom. Patrikovi Salmonovi, podobne ako ostatným spoluobvineným, navrhli, že ho nepopravia, ak prijme protestantizmus. Patrik Salmon to odmietol.
Súdny proces sa konal v hlavnej sále dnešného hotela Chideock House. Dňa 2. júla 1594 boli všetci odsúdení na smrť a o dva dni neskôr popravení v Dorchestri v grófstve Dorset v Anglicku. Prvým obeseným bol John Carey, ktorý pred popravou predniesol slávnostné vyznanie viery. Patrick Salmon pred obesením nabádal divákov, aby prijali katolícku vieru, za ktorú on a jeho spoločníci dávali svoje životy. Následne popravili Tomáša Bosgrave a Jána Kornélia. Všetky telá boli získané a riadne pochované hradnou pani Lady Arundell.
Kanonizácia.
Mučeníka Patrika Salmona vyhlásil za blahoslaveného 15. decembra 1929 pápež Pius XI. Rímskokatolícka cirkev si ho pripomína 4. júla.
Jony Ive

Sir Jonathan Paul Ive, KBE, HonFREng, RDI (* 27. február 1967, Londýn) je britský priemyselný a produktový dizajnér a podnikateľ. V rokoch 1997 až 2019 bol vedúcim dizajnérom ("chief design officer", "CDO") spoločnosti Apple Inc. (do roku 2015 bol známy ako "senior vice principal" pre priemyselný dizajn) a pôsobí ako rektor Royal College of Art.
Ive nastúpil do spoločnosti Apple v septembri 1992. Koncom 90. rokov 20. storočia bol po návrate spoluzakladateľa Steva Jobsa do spoločnosti povýšený na "senior vice principal" priemyselného dizajnu a v roku 2015 na CDO. Ive úzko spolupracoval s Jobsom počas ich spoločného pôsobenia v Apple a okrem iného zohral dôležitú úlohu pri návrhoch počítačov iMac, Power Mac G4 Cube, iPodov, iPhonov, iPadov, MacBookov a častí používateľského rozhrania mobilného operačného systému iOS. Podieľal sa aj na stavbách, ako sú Apple Park a Apple Stores. Z Apple odišiel v júli 2019.
Narodil sa v Londýne, kde žil do veku 12 rokov, kedy sa jeho rodina presťahovala do Staffordu. Študoval dizajn na Newcastle Polytechnic a neskôr ho zamestnala londýnska začínajúca dizajnérska firma Tangerine. Po nástupe do Apple začal navrhovať PowerBooky a počítače Mac. V roku 2012 napokon prijal americké občianstvo a stal sa britsko-americkým štátnym príslušníkom. V máji 2017 bol pozvaný na Royal College of Art ako jej riaditeľ, pričom jeho funkčné obdobie bolo stanovené na päť rokov, teda do mája 2022.
Za svoje návrhy a patenty získal rôzne ocenenia a vyznamenania. V Spojenom kráľovstve bol vymenovaný za Royal Designer for Industry (RDI), Honorary Fellow of the Royal Academy of Engineering (HonFREng) a Knight Commander of the Order of the British Empire (KBE). V roku 2018 mu bolo udelené Professor Hawking Fellowship of the Cambridge Union Society. V ankete BBC z roku 2004 bol označený za najvplyvnejšiu osobu britskej kultúry. Jeho návrhy boli označené za neoddeliteľnú súčasť úspechov spoločnosti Apple, ktorá sa stala najväčšou v oblasti informačných technológií podľa tržieb a najväčšou na svete podľa trhovej kapitalizácie.
Dňa 27. júna 2019 v rozhovore pre "Financial Times" oznámil, že po 27 rokoch odchádza zo spoločnosti Apple a spolu s priemyselným dizajnérom Marcom Newsonom zakladá vlastnú dizajnérsku firmu LoveFrom. Rodina Agnelliovcov ho najala, aby od roku 2021 pracoval na vozidlách Ferrari.
Švajčiarska superliga 2015/2016

Švajčiarska superliga 2015/2016 bol 119. ročník najvyššej švajčiarskej futbalovej súťaže. Titul obhajoval Basel, nováčikom súťaže bolo Lugano. Sezóna začala 18. júla 2015 a skončila 25. mája 2016.
Basel získal 19. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2016/2017 sa spolu s ním kvalifikoval aj Young Boys. Do Európskej ligy UEFA 2016/2017 sa kvalifikovali Zürich, Luzern, Grasshoppers Zürich a Vaduz. Do 2. ligy zostúpil Zürich.
Tabuľka.
zdroj: weltfussball.at
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Volovec (vrch vo Volovských vrchoch, 1213 m)

Volovec () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Betliar, približne severne od Rožňavy. Často býva mylne stotožňovaný s neďalekým rovnomenným vrchom ().
Poloha.
Nachádza sa na západe strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na území okresu Rožňava a na katastrálnom území obce Betliar, okrajovo i Gemerská Poloma. Najbližším sídlom je severovýchodne situovaná Henclová, severozápadne leží Hnilec, juhozápadne Gemerská Poloma, južne Betliar, Rožňava a Čučma a juhovýchodne Pača.
Opis.
Volovec leží v rovnomennom masíve, ktorý je súčasťou hlavného hrebeňa, medzi sedlom Volovec a Čertovou hoľou (). Západne leží Vysoký vrch (), Závor () a Balochova hoľa (), južne Turecká (), Sporný () a Rákoš (), východne je sedlom oddelený rovnomenný vrch (), Skalisko (), Malá skala (), Tri chotáre (), Žobrácka poľana (), Suchý vrch () a Kečka () a severne Breziny (), Čertova hoľa () a Hoľa (). Východné svahy hrebeňa odvodňuje potok Henclová do Tichej vody v povodí rieky Hnilec, voda z južných svahov odteká Betliarskym potokom a zo severozápadných Dlhým potokom do rieky Slaná. Na vrchol vedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z blízkych holín a lokalít s nízkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Levočské vrchy, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu, Slovenský kras a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no blízke sedlo je dostupné:
Charlie Hunnam

Charlie Hunnam (; * 10. apríl, 1980, Newcastle upon Tyne, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglický herec. Je známy z televízneho seriálu "Zákon gangu" (2008–2014).
Detstvo a mladosť.
Hunnam sa narodil v Newcastle upon Tyne ako syn baletky a majiteľa obchodu. Má staršieho brata Williama a dvoch mladších nevlastných bratov z matkinej strany, Olivera a Christiana.
Keď mal Hunnam 12 rokov, jeho matka sa znovu vydala a rodina sa presťahovala do Melmerby, v Cumbrii. Počas dospievania hrával rugby. Študoval scénické umenie a vyštudoval teóriu filmu a históriu filmu so zameraním na scénické umenie. Plánoval písať a režírovať svoje vlastné filmy.
Kariéra.
Hunnamova herecká kariéra začala celkom náhodou: hral sa so svojím bratom počas cesty za nákupom topánok, keď si ho všimli a ponúkli mu hrať malú rolu v televíznom seriáli "Byker Grove". Neskôr, hral v televíznom seriály "Queer as Folk" (1999 - 2000), kde stvárnila homosexuála Nathana Maloneya, a ešte v tom rovnakom roku, si zahral vo filme "Whatever Happened to Harold Smith?" Po dokončení oboch projektov sa Hunnam presťahoval do Los Angeles, aby sa venoval naplno hereckej kariére.
V roku 2000 stvárnil postavu Gregora Ridea v televíznom seriáli "Young Americans". V roku 2002 hral vo filme "Nicholas Nickleby" a o rok neskôr, stvárnil vedľajšiu rolu vo filme "Návrat do Cold Mountain". V roku 2005 účinkoval v britskom filme "Hooligans", po boku Elijaha Wooda a v rovnakom roku, bol Hunnam zaradený do zoznamu stovky najsexi mužov podľa časopisu "ELLE".
V roku 2008 začal hrať v kriminálnej dráme "Zákon gangu", kde stvárnil hlavnú postavu. Hunnam pokračoval v hraní v televíznom projekte až do vydania poslednej epizódy poslednej sezóny, ktorá sa konala koncom roka 2014. 
V roku 2015 prijal vedľajšiu úlohu vo filme Purpurový vrch, po boku Mii Wasikowskej a Jessicy Chastain. V roku 2017 hral hlavnú úlohu vo filme "Král Artuš: Legenda o meči". V roku 2019 sa pripojil k hereckému obsadeniu "Slušní chlapci", kde si zahral po boku Hugha Granta, Colina Farrella a Matthewa McConaugheyho. 
Od roku 2022 hral v televíznom seriály "Šantaram". 
Súkromný život.
Hunnam bol ženatý s herečkou Katharine Towne, v rokoch 1999 až 2002. Od roku 2005 je vo vzťahu s umelkyňou Morganou McNelis.
Hunnam má dyslexiu, ako aj strach z baktérií a špiny. V roku 2016 začal trénovať brazílske jiu-jitsu a získal modrý pás v októbri 2018.
Výška trojuholníka

Výška trojuholníka je kolmá úsečka spustená z vrcholu na protiľahlú stranu. Priesečník výšky s príslušnou stranou sa nazýva "päta výšky". Každý trojuholník má tri výšky. Menšej strane zodpovedá väčšia výška. Priamky, na ktorých ležia výšky, sa pretínajú v jednom bode, ktorý sa nazýva ortocentrum. Ortocentrum leží vo vnútri trojuholníka, ak je ostrouhlý. V pravouhlom trojuholníka splýva s vrcholom, kde je pravý uhol. Pri tupouhlom trojuholníku leží ortocentrum mimo trojuholník. Spojnice piet výšok tvoria ortický trojuholník. Pravouhlý trojuholník nemá ortický trojuholník, pretože jeho dve päty výšok splývajú. Ortocentrum ostrouhlého trojuholníka je stredom kružnice vpísanej jeho ortickému trojuholníku; ortocentrum tupouhlého trojuholníka je stredom jednej z kružníc pripísaných jeho ortickému trojuholníku. Výšky sa označujú malým písmenom "v" s dolným indexom príslušnej strany: va vb vc
Pre výšky trojuholníka platí
Pre veľkosti výšok platí
Výška a obsah trojuholníka.
Obsah trojuholníka sa vypočíta podľa vzorca:
formula_5
Švajčiarska superliga 2016/2017

Švajčiarska superliga 2016/2017 bol 120. ročník najvyššej švajčiarskej futbalovej súťaže. Titul obhajoval Basel, nováčikom súťaže bol Lausanne-Sport. Sezóna začala 23. júla 2016 a skončila 2. júna 2017.
Basel získal 20. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2017/2018 sa spolu s ním kvalifikoval aj Young Boys. Do Európskej ligy UEFA 2017/2018 sa kvalifikovali Lugano, Sion, Luzern a Vaduz. Do 2. ligy zostúpil Vaduz.
Tabuľka.
zdroj: weltfussball.at
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Hannah Stilley Gorby

Hannah Stilley Gorby (* 1746, New Castle, Delaware – † 1840, Brandywine, Maryland) bola američanka, niektorými zdrojmi považovaná za najstaršie narodenú osobu, ktorá bola zachytená na fotografii.
Životopis.
Hannah sa narodila v roku 1746 v New Castle v Delaware Jonathanovi Stilleymu (17091765) a Magdalene Vandeverovej (17181765). Jej rodičia boli americkí kolonisti so vzdialeným švédskym pôvodom. Mala 7 sestier a 4 bratov. Vydala sa za Josepha Gorbyho (17491825) 20. decembra 1770 v kostole Svätej Trojice vo Wilmingtone, mala s ním 6 detí.
Fotografia.
Fotografia, dagerotypia, bola zrejme urobená okolo roku 1840. Existuje však veľa pochybností o spoľahlivosti informácií a dátumov. Pravdepodobne jediným zdrojom identifikácie fotografického portrétu je kniha Alvy Gorbyho z roku 1936 "The Gorby family : origin, history and genealogy". Je v nej však aj niekoľko chýb, ktoré spochybňujú spoľahlivosť informácií.
Napriek tomu túto fotografiu mnohí považujú za portrét osoby narodenej v najstaršom roku.
Zemfira

Zemfira Talgatovna Ramazanova (; * 26. august 1976, Ufa, RSFSR, dnes Rusko) známa ako Zemfira () je ruská rocková speváčka. Patrí medzi najpopulárnejšie speváčky v Rusku a ďalších bývalých sovietskych republikách.
Životopis.
Zemfira vyrastala v rodine strednej triedy v Baškirsku, na východnom okraji európskeho Ruska. Má tatárske a baškirské korene. Od piatich rokov navštevovala hudobnú školu v Ufe, v detskom zbore spievala ako sólistka.
Začiatkom 90. rokov sa v Rusku stala čoraz populárnejšou. Najprv bola členkou ruského juniorského basketbalového tímu. Potom nasledovalo členstvo v rôznych rockových kapelách. V roku 1996 začala svoju sólovú kariéru. 
Zemfira je držiteľkou viacerých speváckych ocenení a jej piesne sú populárne medzi rusky-hovoriacimi ľuďmi. 
V júli 2015 Zemfira počas koncertu v Tbilisi zobrala z publika ukrajinskú vlajku a priviazala ju k stojanu na mikrofón. Ukrajinské aj ruské médiá to hodnotili ako „plánovanú akciu“, aj keď z úplne odlišných perspektív. Podľa publicistu Novej Gazety však išlo o spontánne gesto, ktoré malo vyjadriť priateľstvo, úctu a súcit s obyvateľmi Ukrajiny.
Počas ruskej vojny proti Ukrajine vo februári 2022, ktorá sa v Rusku nesmie verejne nazývať vojnou, sa na jej domovskej stránke zobrazovali iba slová „нет войне“ (nie vojne). Jej pieseň "Не Стреляйте" ("Nestrieľajte"), ktorú zložila v roku 2005, bola opäť prijatá v ruskom protivojnovom hnutí a znovu vydaná s aktuálnym videoklipom. 
Zemfira opustila Rusko, so svojou priateľkou Renatou Litvinovou, keď začala vojna a odvtedy žije spolu s ňou v Paríži. Ruské médiá ju obviňujú zo „zrady“ a „pokrytectva“. 19. mája 2022 vydala hudobné video s názvom Мясо (“Mäso”) s výraznými kresbami, ktoré sa zaoberá vojnou na Ukrajine. Vo februári 2023 bola Zemfira ruským ministerstvom spravodlivosti klasifikovaná ako zahraničný agent. Ministerstvo vysvetlilo, že Zemfira „otvorene podporovala Ukrajinu, koncertovala v nepriateľských krajinách, vystupovala proti špeciálnej vojenskej operácii a dostávala podporu zo zahraničia“.
Albumy.
1999 — «Земфира» 
2000 — «Прости меня моя любовь» 
2002 — «Четырнадцать недель тишины» 
2005 — «Вендетта» 
2007 — «Спасибо» 
2013 — «Жить в твоей голове» 
2021 — «Бордерлайн»
2021 — «Ах» (мини-альбом)
Turecká (vrch)

Turecká () je vrch v Revúckej vrchovine, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Betliar, približne severozápadne od Rožňavy. Je najvyšším vrchom rovnomenného podcelku.
Poloha.
Nachádza sa na východnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Turecká. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie mesta Rožňava a obce Betliar, Gemerská Poloma a Rudná. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaný Betliar a Gemerská Poloma, juhozápadne leží Rožňavské Bystré a Rakovnica, južne Rudná a juhovýchodne mesto Rožňava.
Opis.
Turecká leží v hrebeni, vedúcom zo sedla Filipka juhovýchodným smerom k Rožňave. Severne sa nachádza vrch Lučice (), Vysoký vrch () a Závor (), východne Skalisko (), Ramzová (), Biele skaly (), Pipitka () a Rákoš (), južne Dievčenská skala (), Drieňovec () a Červený kopec () a západne Štít (), Košarisko (), Ivaďov () a Repisko (). Masív patrí do povodia rieky Slaná; vodu zo severných a východných svahov odvádzajú krátke prítoky rieky, západné svahy odvodňuje potok Zimná voda a južné Rudiansky potok, oba smerujúce do Honského potoka. Vrcholom vedie značený Chodník Pavla Jozefa Šafárika. Na vrchole stojí rozhľadňa.
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast s horskými lúkami, ktoré umožňujú obmedzený rozhľad. Rozhľadňa na vrchole však umožňuje nerušený kruhový rozhľad, odkiaľ je vidieť okolité vrcholy pohoria, no tiež Slovenský kras, Volovské vrchy, Slovenský raj, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Stolické vrchy a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.
Pohár majstrov európskych krajín 1955/1956

Pohár majstrov európskych krajín 1955/1956 bol 1. ročník najprestížnejšej európskej futbalovej súťaže klubov.
Finále sa odohralo v Parc des Princes v Paríži, 13. júna 1956. Z víťazstva sa tešili hráči Real Madrid, ktorí zdolali francúzsky klub Reims .
Vyraďovacia fáza.
1. kolo.
Prvé zápasy sa hrali od 4. septembra do 1. novembra a odvety od 12. októbra do 23. novembra 1955.
Štvrťfinále.
Prvé zápasy sa hrali od 23. novembra 1955 do 18. januára 1956, odvety od 28. novembra 1955 do 12. februára 1956.
Semifinále.
Prvé zápasy sa hrali 4. a 19. apríla, druhé zápasy 18. apríla a 1. mája 1956.
Finále.
Finále sa odohralo 13. júna 1956 v Parc des Princes v Paríži, vo Francúzsku.
Lysos

Lysos môže byť:
Lysos (sochár)

Lysos () bol starogrécky sochár.
Lysos, macedónsky sochár z neznámeho obdobia (možno z 3. stor. pred Kr.), bol podľa Pausania autorom sochy Krianna z Élidy, olympijského víťaza v behu ťažkoodencov, umiestnenej v Olympii.
Balochova hoľa

Balochova hoľa () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Betliar, približne severne od Rožňavy.
Poloha.
Nachádza sa na západe strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na území okresu Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Betliar a Gemerská Poloma. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaná Henclová, južne ležiaca Čučma, Rožňava a Betliar a juhozápadne Gemerská Poloma.
Opis.
Balochova hoľa leží v rázsoche, ktorá vybieha západným smerom z Volovca () v hlavnom hrebeni medzi sedlom Volovec a Čertovou hoľou (). Západne sa nachádza Biela skala (), Vysoký vrch () a Závor (), južne Turecká (), Sporný () a Rákoš (), východne Malá skala (), Skalisko (), Volovec (), Kečka () a plytkým sedlom oddelený druhý, nižší Volovec () a Breziny (), Čertova hoľa (), Hoľa () a Peklisko (). Masív patrí do povodia rieky Slaná, kde vodu zo severných svahov odvádza Dlhý potok, zo západných Bindíkovský potok a z južných Betliarsky potok. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva rozsiahla holina s nízkou vegetáciou, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Vysoké a východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu, Slovenský kras a mnohé vrchy v severnom Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný zo sedla Volovec, prístupného:
Gerlach z Valkenbergu

Svätý Gerlach z Valkenbergu (* okolo 1100 – † 5. januára okolo 1165, niektoré zdroje uvádzajú 1170, iným menom Gerlach z Houthemu alebo Gerlach Pustovník) bol holandský pustovník z 12. storočia. Jeho kult sa sústreďuje prevažne v Houtheme neďaleko Valkenburgu na juhu provincie Limbursko v Holandsku.
Legenda o jeho živote.
Hlavný zdroj informácií o jeho živote je dokument "Vita Beati Gerlaci Eremytae", ktorý bol napísaný okolo roku 1227, teda zhruba 60 rokov po jeho smrti. Gerlach bol pôvodne vojak, ktorý žil zhýralým životom a zabíjal ľudí v čase mieru. Po tragickej smrti svojej manželky sa stal zbožným kresťanom a vydal sa na púť do Ríma. Údajne mu tam pápež Eugen III. uložil ako pokánie púť do Svätej zeme, v ktorej mal sedem rokov ošetroval chorých. Vykonával aj obrady pokánia za hriechy svojej mladosti.
Po návrate do Holandska rozdal všetok svoj majetok chudobným a usadil sa v dutom dube na svojom bývalom panstve neďaleko Houthemu. Jedol chlieb zmiešaný s popolom a každý deň cestoval pešo na púť do Maastrichtu, do Baziliky svätého Servátia.
Mal spor s miestnymi mníchmi, ktorí chceli, aby vstúpil do ich kláštora. Obyčajní ľudia v tejto oblasti ho považovali za svätého, ale mnísi sa obrátili na miestneho biskupa. Obvinili Gerlacha, že je v skutočnosti neuveriteľne bohatý, pretože jeho dub je v skutočnosti miestom, kde sa nachádza poklad. Biskup prikázal vyrúbať Gerlachov dub. Gerlach však medzitým nadviazal silné priateľstvá, vrátane Hildegardy z Bingenu a dostal sa pod ich ochranu. Napriek vyrúbanému dubu biskup nenašiel žiadny poklad. Svoju chybu chcel Gerlachovi napraviť tým, že dal dub rozrezať na dosky a postaviť z nich malú chatrč.
Legenda hovorí, že keď Gerlach vykonal dosť pokánia, voda z miestnej studne sa trikrát premenila na víno na znak odpustenia hriechov. Podľa legendy mu posledné obrady vykonal sám Servác z Tongeren. Rímske martyrológium ho opisuje ako pustovníka známeho tým, že pomáha chudobným.
Význam mena.
Gerlach je mužské krstné meno germánskeho pôvodu, ktorého variácie existujú v mnohých germánskych a románskych jazykoch. Rovnako ako mnoho iných skorých germánskych mien sa skladá z dvoch častí spojených dohromady. V tomto prípade sú týmito zložkami "ger" (čo znamená „oštep“ alebo „kopija“) a "lach" (čo znamená „pohyb“). Význam názvu je teda pravdepodobne „vrhač oštepov“.
Uctievanie.
Gerlachov hrob sa stal pútnickým miestom. Z iniciatívy Goswina IV z Heinsberg-Valkenburgu bol v roku 1201 na mieste Gerlachovej kaplnky vybudovaný kostol s nemocnicou, neskôr bol založený kláštor premonštrátov. Títo norbertínci si sviatočne pripomínali Gerlacha z Valkenburgu vždy 5. januára.
Opátsky kostol bol prestavaný v roku 1721 na nový farský kostol pre obec Houthem. Z kláštora sa neskôr stal hotel Château St. Gerlach. Jeho súčasťou je pútnický kostol nachádzajúci sa na trase pútnikov do Santiago de Compostela. Obsahuje múzeum a strieborný relikviár s Gerlachovou lebkou. Pri príležitosti 850. výročia farnosti bola podľa lebky zrekonštruovaná Gerlachovská busta.
Uctievanie Gerlacha z Valkengurgu povolil pápež Pius IX.
Hrabinský potok (prítok Stežnej)

Hrabinský potok je potok v Beskydskom predhorí. Má dĺžku a je tokom IX. rádu. 
Prameň.
Pramení v zmiešanom lesnom a poľnohospodárskom extraviláne na západnom úbočí vrchu Hôrka (), juhozápadne od obce Inovce v okrese Sobrance v Košickom kraji. Preteká územím geomorfologickom podcelku Ublianska pahorkatina.
Opis toku.
Od prameňa tečie západným smerom cez lesný aj poľnohospodársky extravilán, v podteká cestu z obce Inovce do obce Beňatina, ľavým brehom obmýva úpätie poľa "Minčolík", ľavým brehom obmýva úpätie lesa aj pasienka "Zaňová". Stáča sa na severozápad a sever, pravým brehom obmýva úpätie pasienka "Vrch", pravým brehom obmýva pasienok aj pole "Valentovec". Pravým brehom obmýva les "Lutovište" a v opúšťa územie Inoviec. Pokračuje na územie obce Ruský Hrabovec a zároveň priberá pravostranný bezmenný prítok z lesa "Lutovište", v priberá ľavostranný bezmenný prítok, v priberá pravostranný bezmenný prítok zo západného úbočia "Paprtného vrchu" a ľavým brehom obmýva úbočie lesa "Zlomište". Priberá krátky bezmenný pravostranný prítok a v nadmorskej výške ústi do Stežnej v povodí Ublianky ako jej pravostranný prítok. Má iba bezmenné menej dôležité prítoky.
Pôvod názvu.
Názov potoka má pôvod v názve lesa "Hrabiny" rozprestierajúcom sa na území obce Ruský Hrabovec a z väčšej časti na území obce Inovce, úpätím ktorého preteká. Zo slovného základu "hrabina" vo význame "súvislý porast s prevahou hraba obyčajného, latinsky Carpinus betulus" po rozšírení o adjektívnu príponu "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Hrabinský potok". Charakteristický výskyt hraba obyčajného v dotknutom priestore potvrdzuje aj samotný názov obce Ruský Hrabovec, najstarší zachovaný písomný doklad názvu obce je z roku 1567 v podobe "Hraboc", 1773 "Oros Hrabovecz", 1808 "Ruský Hrabowec".. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2007. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Hrabinský potok" nie je jedinečným hydronymom, existujú tri vodné toky rovnakého názvu. 
Referencie.
Lafaes

Lafaes () môže byť:
Lafaes (sochár)

Lafaes () bol starogrécky sochár.
Lafaes, grécky sochár pôvodom z Fliuntu, bol podľa Pausania autorom drevenej sochy Herakla v Sikyóne a pravdepodobne aj sochy Apolóna v achájskej Aigeire, ak je možné dôverovať Pausaniovmu úsudku, ktorý uvádza: „"Apolónova svätyňa je veľmi stará a rovnako stará je i socha z dreva, nezahalená a veľkých rozmerov. Nikto z domácich mi nevedel povedať meno umelca, avšak kto videl v Sikyóne Herakla, dosvedčil by mi, že taktiež Apolón v Aigeire je dielo toho istého fliuntského Lafaa."“ 
Obdobie jeho tvorby nie je známe, ale keďže obe sochy boli zhotovené z dreva a Pausanias ich výslovne vyhlásil za staroveké, len ťažko je možné predpokladať, že bol činný neskôr ako v 6. stor. pred Kr.
Kečka (vrch vo Volovských vrchoch)

Kečka () je vrch v pohorí Volovské vrchy, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Henclová, približne severne od Rožňavy.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zlatý stôl. Leží v Košickom kraji, na území okresu Gelnica a na katastrálnom území obce Henclová. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaná Henclová, severozápadne leží Hnilec, západne Vlachovo a Gočovo, juhozápadne Gemerská Poloma a južne Betliar, Čučma a Rožňava.
Opis.
Kečka leží v rázsoche, ktorá vybieha severným smerom z hrebeňa medzi Volovcom () a sedlom Volovec. Severne sa nachádza Uherčíková (), Breziny () a Chajzárka (), východne Veľké sedlo (), Suchý vrch (), Zlatý stôl (), Žobrácka poľana () a Tri chotáre (), južne Malá skala (), Skalisko () a Volovec () a západne Volovec (), Balochova hoľa (), Čertova hoľa () a Hoľa (). Hrebeň patrí do povodia rieky Hnilec, kde vodu z východných svahov odvádza potok Tichá voda, zo západných jej prítok Henclová. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý, zväčša riedky lesný porast, ktorý umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať najmä okolité vrcholy pohoria, no tiež Kráľovu hoľu, malú časť Vysokých Tatier, Levočské vrchy a Branisko.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z Henclovej, príp. hrebeňom zo sedla Volovec. Západným úpätím vedie údolím potoka Henclová zeleno značený Chodník Pavla Jozefa Šafárika z Henclovej.
Bisfenol A diglycidyléter

Bisfenol A diglycidyléter (bežne označovaný ako BADGE alebo DGEBA ) je organická zlúčenina používaná ako zložka epoxidových živíc. Táto zlúčenina je bezfarebná pevná látka (komerčné vzorky môžu vyzerať ako žlté), ktorá sa topí mierne nad teplotou miestnosti.
Príprava a reakcie.
Pripravuje sa O-alkyláciou bisfenolu A epichlórhydrínom . Táto reakcia poskytuje hlavne bisfenol A diglycidyléter a tiež nejaký oligomér. Stupeň polymerizácie môže byť až 0,1. Zaujímavý je obsah epoxidu v takýchto epoxidových živiciach. Tento parameter sa bežne vyjadruje ako epoxidové číslo, čo je počet epoxidových ekvivalentov v 1 kg živice (Ekv./kg) alebo ako ekvivalentná hmotnosť, čo je hmotnosť v gramoch živice obsahujúcej 1 molárny ekvivalent epoxidu (g/mol). Pretože asymetrické epoxidy sú chirálne, bis epoxid pozostáva z troch stereoizomérov, aj keď nie sú oddelené.
Diglycidyléter bisfenolu A pomaly hydrolyzuje na 2,2-bis[4(2,3-hydroxypropoxy)fenyl)propán (bis-HPPP).
Podobne bisfenol A diglycidyléter reaguje s kyselinou akrylovou za vzniku vinylesterových živíc. Výsledkom reakcie je otvorenie epoxidového kruhu, čím sa na každom konci molekuly vytvoria nenasýtené estery. Takéto materiály sa často riedia styrénom a premieňajú na živicu.
Epoxidové živice sú termosetové polyméry, ktoré sú zosieťované pomocou tvrdidiel (tvrdidiel). Najbežnejšími tužidlami pre epoxidové živice sú polyamíny, aminoamidy a fenolové zlúčeniny.
Bezpečnosť.
Bisfenol A diglycidyléter je vysoko reaktívny a vytvára množstvo druhov po vystavení vode alebo kyseliny chlorovodíkovej a mnohé z týchto zlúčenín (vrátane Bisfenolu A diglycidyléteru) sú podozrivé z endokrinných disruptorov Hydrolýzou éterových väzieb sa uvoľňuje bisfenol A, ktorý je tiež silne podozrivý, že je endokrinný disruptor. Od 90. rokov 20. storočia sa objavili obavy z používania epoxidových živíc na báze bisfenola A diglycidylétera vo výstelkách niektorých plechoviek na potraviny, pričom sa zistilo, že chemikália preniká do potravín.
Zhasni a svieť

Zhasni a svieť je názov tretieho sólového albumu slovenského speváka Paľa Haberu. Tento album vydalo v roku 1995 hudobné vydavateľstvo Polydor.
Svet lásku má

Svet lásku má je názov štvrtého sólového albumu slovenského speváka Paľa Haberu. Tento album v roku 1996 vydalo hudobné vydavateľstvo Polydor.
Caitriona Balfe

Caitriona Balfeová (* 4. október 1979, Monagham, Írsko) je írska herečka, známa z televízneho seriálu "Cudzinka" (od 2014).
Detstvo a mladosť.
Vyrastala v sedemčlennej rodine, v dedine Tydavnet, neďaleko mesta Monaghan. Je štvrtou z piatich detí. Študovala na Dublinskom technologickom inštitúte drámu, no keď si ju všimol modelingový agent, rozhodla sa venovať modelingu.
Kariéra.
Modeling.
Balfeová začala s modelingom po tom, čo si ju všimol modelingový agent, keď zbierala peniaze na charitu v miestnom nákupnom centre. Keď mala 18 rokov, niekoľko mesiacov pracovala ako modelka v Dubline, neskôr získala príležitosť sa venovať modelingu v Paríži.
Herectvo.
Počas pobytu v New Yorku si zahrala menšiu rolu vo filme "Diabol nosí Pradu", z roku 2006. Neskôr sa rozhodla vrátiť k herectvu. 
V septembri 2013 bol obsadená do hlavnej postavy, Claire Beauchamp Randall Fraser, v televíznom seriáli "Cudzinka", na základe románov napísaných Dianou Gabaldon. Herecký výkon Balfeovej, bol vysoko pozitívne ohodnotený filmovými kritikmi a tiež získala niekoľko nominácii na viaceré filmové a televízne ocenenia. 
V roku 2016 bola obsadená Jodie Foster, do jej filmu, s názvom "Hra peňazí" a v roku 2019 si zahrala po boku Christiana Balea, v akčnej dráme "Ford vs. Ferrari".
Súkromný život.
Od roku 2014, žila v Glasgowe, predtým žila v Los Angeles, kde sa začala profesionálne venovať herectvu, a v New Yorku, Paríži, Londýne, Miláne, Hamburgu a Tokiu, kým pracovala ako modelka. Okrem angličtiny hovorí po írsky a francúzsky.
V auguste 2019 sa Balfeová vydala za škóta Anthonyho „Tonyho“ McGillom, s ktorý má syna, narodeného v roku 2021.
Habera '97

Habera (pre lepšie rozlíšenie aj Habera '97) je názov piateho sólového albumu slovenského speváka Paľa Haberu. Tento album v roku 1997 vydalo hudobné vydavateľstvo Polydor.
Vianočné koncerty

Vianočné koncerty je koncertný album s vianočnou, či zimnou tématikou, ktorý nahrali operný spevák Peter Dvorský a slovenský rockový spevák Pavol Habera. Tento album v roku 1998 vydalo hudobné vydavateľstvo Polydor.
Výroba albumu.
Výroba albumu je výsledkom úsilia viac ako dvoch stovák ľudí...