Abafiovci

Abafiovci (staršie Abaffyovci, základný tvar Abafi, staršie "Abaffy," maď. "Abaffy") bol uhorský šľachtický rod. Zakladateľom rodu bol Aba z rodu Hanva, žijúci v 2. polovici 13. storočia v Malej Hanve (v súčasnosti obec Abovce, pomenovaná práve po Abovi). Rod sa časom rozdelil na viacero vetiev žijúcich v Uhorsku a Sedmohradsku. Z rodu Abafiovcov pochádzali viacerí hodnostári Oravskej a Gemerskej stolice.
Dejiny rodu.
rod pochádza z gemerskej obce Abovce, podľa ktorej vznikol predikát „de Abbafalva“. V Gemeri rod pôsobil už v 15. storočí, neskôr sa rozšíril do Liptovskej, Oravskej, Nitrianskej, Turčianskej a Aradskej stolice i Sedmohradska. V roku 1625 je doložený Mikuláš Abaffy de Abafalva, rytier Zlatej ostrohy a kapitán hradu Tokaj v Sabolčskej stolici ako vlastník celých usadlostí v obci Kinis. Na Oravu prišiel v službách Juraja Thurza Ján Abbaffy, ktorý pôsobil ako prefekt a kapitán Oravského hradu. Juraj Turzo mu za služby daroval v roku 1587 Hornú Lehotu. Tam si Ján, zakladateľ oravskej vetvy, vybudoval kaštieľ. V roku 1598 je rod doložený v súpise šľachty oravskej stolice. Juraj bol kapitán Oravského hradu (1626 – 1640). Alexander bol druhý zastupujúci podžupan (1686), Gašpar slúžny. Juraj a Andrej bol v roku 1709 zvolený do funkcie prísažného Oravskej stolice. Súpis stoličnej šľachty z roku 1754 zaznamenáva iba Andreja. V druhej polovici 18. storočia vyženil Jozef (manž. Alžbeta Okolicsányi) kúriu a majetok v oravskej Mokraď. Mnohí príslušníci rodu zastávali dôležité stoličné funkcie na Orave a Gemeri. Ján Bohuslav a Lepold Branislav Abafi považovali nevzdelanosť ľudí za príčinu ich zaostalosti ale aj zlej situácii v Uhorsku. Z oravskej vetvy vynikol revolucionár a publicista František (✳ 1732, † 15.3.1817), absolvent Trnavskej univerzity. Hovoril plynulo viacerými jazykmi. Bol oravský župan (1760 ‒ 1770), neskôr poslanec na Uhorskom sneme. V rokoch 1772 – 1789 cestoval po Európe, získal hlboké sociálne cítenie a veľké sympatie k osvietenstvu. Zrejme mal podiel aj na vzbure oravských sedliakov (1771 ‒ 1774) proti tereziánskemu urbáru. Pre účasť na Martinovičovom sprisahaní bol na neho vydaný zatykač, ušiel však cez Švajčiarsko do Francúzska a USA. V roku 1791 vydal latinský spis na obranu. Po návrate bol uväznený (1802) a milosť získal až krátko pred smrťou. V roku 1782 sa na evanjelické lýceum v Bratislave zapísal Matej z Čankova. Kapitán Alexander kvôli vojenským povinnostiam splnomocnil Jozefa Dedinszkého nakladať s jeho gemerskými majetkami (1746). V roku 1749 Alexander protestoval proti Františkovi Nagy a Pavlovi Csáky (nie známy rod Csáky de Adorján!) kvôli porušovaniu majetkovej dohody z roku 1737. Alexander bol kapitánom pešieho pluku generála, baróna Petra Andrássyho (1741 ‒ 1749). Veliteľ, plukovník Tomáš Szirmay, požiadal stolicu o vyjadrenie kvôli žiadosti o zaradenie Alexandra k jazdectvu. Potomkovia rodu žijú dodnes na Orave a v Maďarsku.
Známi príslušníci rodu.
Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:
Erb rodu.
Známy erb rodu popísali už viacerí autori, popisy sa však v detailoch líšia. Pečate osvetľujú jeho vývoj a variabilitu v 16. ‒ 17. storočí. Najstarší farebný variant erbu z pečate uverejnil Novák. Opísal ho nasledovne: v modrom poli štítu vpravo dole je červený strmeň, nad ním doprava otočený polmesiac. Vľavo je obrnené rameno s mečom a nad ním zlatá hviezda. Klenotom je holubica so zlatou ratolesťou v zobáku. Prikrývadlá sú po oboch stranách modro-zlaté. Na Jánovej pečati je štít štiepený (1585). V pravom poli je privrátené predlaktie s mečom, v ľavom je dolu strmeň a nad ním hviezda. Klenotom je holubica s roztiahnutými krídlami, vedľa sú iniciály J(oannes) – A(bbaffy). Juraj v roku 1617 odtlačil oktogonálnu pečať, kde v štíte vľavo rameno drží kolmo meč. Vedľa päste je strmeň a v horných rohoch po ľalii. Klenotom je holubica s halúzkou v zobáku. V leme je čiastočne zachovaný kruhopis GEORGIUS – ?. Mikuláš v roku 1617 odtlačil v Bytči pečať, kde v štíte zľava rameno s mečom s napichnutou hlavou Turka. Vpravo od meča je strmeň a na ňom hviezda, vľavo privrátený polmesiac. Klenotom je holubica s klasom, vedľa sú iniciály N(icolaus) – A(bbaffy). Alexander v roku 1687 odtlačil oktogonálnu pečať rovnakého obsahu s iniciálami A(lexander) AB(baffy). Gašpar v roku 1695 použil mierne odlišnú oválnu pečať, kde je rameno obrnené, polmesiac odvrátený a klenot obrátený doľava. V leme sú iniciály G(aspár) – AB(baffy). V roku 1696 odtlačil Gašpar obsahovo zhodnú pečať, štít je však medzi dvomi palmovými ratolesťami a v korunke na štíte stojí holubica. Ladislav odtlačil v roku 1696 v Hornej Lehote oválnu pečať, kde je v štíte obrnené rameno s mečom s napichnutou hlavou Turka a cez lakeť má zavesený strmeň. V horných rohoch sú privrátený polmesiac a hviezda, klenotom je holubica s klasom. Gašpar v roku 1702 odtlačil mierne odlišnú pečať ako v roku 1692, rozdielom je oválny štít. Hontiansky slúžny Ladislav v roku 1717 odtlačil identicky obsahovú pečať ako v roku 1696, len z väčšieho typária. Ladislav z oravskej vetvy odtlačil v roku 1724 pečať, kde v korunovanej kartuši na troch vrchoch stojí holubica s klasom v zobáku. V 18. storočí sa pečate oravskej aj gemerskej vetvy obohatili o kopiju a šíp. Gemerský prísažný Andrej v roku 1777 odtlačil pečať, kde je v štíte kosmo kopija a pod ňou sprava obrnené rameno s mečom s hlavou Turka.Pod špicom kopije je privrátený polmesiac, hore pod prilbou hviezda. Klenotom je v korune holubica s halúzkou v zobáku,vedľa sú iniciály: A(ndreas) ‒ A(bbaffy). Oravský slúžny Vendelín odtlačil pečať (1810), kde je v modrom empírovom štíte obrnené rameno so šabľou s hlavou Turka. Horná časť ramena je zdola prepichnutá kopijou. V horných rohoch sú hviezda a privrátený polmesiac. Klenotom je na perlovej päťšpicovej korune holubica s halúzkou. Veľmi zaujímavú pečať odtlačil vo Fiľakove Askánius (1800). V oválnom štíte je obrnené rameno so šabľou, prestrelené v hornej časti doľava skloneným šípom. Na šabli stojí holubica s halúzkou v zobáku. Pod ramenom sú vpravo strmeň na koženom remeni a vľavo strmeň. Okolo šable sú privrátený polmesiac a hviezda. Klenotom je päťšpicová perlová koruna, v ktorej stojí holubica s ratolesťou v zobáku. Oravský slúžny Vendelín v roku 1811 odtlačil pečať, kde je v modrom štíte obrnené rameno so šabľou s napichnutou hlavou Turka. Rameno je v hornej časti prepichnuté kopijou smerujúcou z päty doľava. Hore pri bokoch je vpravo hviezda a vľavo privrátený polmesiac s tvárou, v pravom dolnom rohu doprava naklonený strmeň. Klenotom je holubica v korune. Na Jánovej pečati (1811) je v modrom pošikom delenom štíte obrnené rameno so šabľou s napichnutou hlavou Turka, držiace aj strmeň na remeni. Okolo hlavy Turka sú hviezda a privrátený polmesiac. Klenotom je v korune holubica s klasom.