burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Rue du Faubourg-Saint-Honoré

Rue du Faubourg-Saint-Honoré ("ulica Predmestie svätého Honoré") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 8. obvode. Ulica je charakteristická množstvom luxusných obchodov, umeleckých galérii a zahraničných ambasád. Z ulice je vstup do Elyzejského paláca, sídla francúzskeho prezidenta. Predmestie získalo názov podľa miestneho kostola zasväteného svätému Honoriovi z Amiens, patrónovi pekárov.
Poloha.
Ulica vedie od križovatky s Rue Royale a končí na námestí Place des Ternes pri križovatke s Avenue de Wagram. Ulica je orientovaná zhruba od východu na západ. Smerom na východ pokračuje ulica Rue Saint-Honoré a na západe nadväzuje Avenue des Ternes.
Dejiny.
V stredoveku sa ulica, ktorá viedla od kostola sv. Honoria, dnes zaniknutého, ktorý sa nachádzal medzi ulicami Rue Croix-des-Petits-Champs a Rue des Bons-Enfants k bývalému mostu Roule, nazývala "Rue du Faubourg-Saint-Honoré". Tá časť ulice nachádzajúca sa medzi Rue La Boétie a "Place des Ternes" sa nazývala "Chausée du Roule" (1635), "Rue du Bas-Roule" a "Rue du Haut-Roule" a neskôr "Rue du Faubourg-du-Roule" podľa predmestia Roule.
V 17. storočí sa vo štvrti Faubourg Saint-Honoré usadzovali bohaté vrstvy, najmä finančníci, ktorí si tu vystavali svoje mestské paláce, z ktorých mnohé sa zachovali dodnes. Rozvoj pokračoval i v 18. storočí, najmä vďaka odlivu obyvateľov z obľúbenej štvrte Marais a usídlenia regenta Filipa II. Orleánskeho v neďalekom Palais Royal v rokoch 1715 – 1723.
V rokoch 1724 a 1726 vydal Ľudovít XV. zákaz nových stavieb a parcelácie pozemkov v štvrti, aby sa zamedzilo špekuláciám. Tieto obmedzenia boli zmiernené v rokoch 1740 a 1765.
Rue Jean-Goujon

Rue Jean-Goujon ("ulice Jeana Goujona") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 8. obvode.
Poloha.
Ulica vedie od križovatky s Avenue Franklin-D.-Roosevelt a končí na "Place de la Reine-Astrid" pri križovatke s Avenue Montaigne. Pôvodne začínala na námestí "Place Georges-Clemenceau", ale v roku 1908 bol od nej oddelený úsek od námestia k dnešnej "Avenue Franklin-D.-Roosevelt" a v roku 1934 premenovaný na "Avenue de Selves".
Dejiny.
Ulica bola založená v roku 1823. Je pomenovaná podľa francúzskeho renesančného sochára Jeana Goujona (1520 – 1572). Výstavba v ulici bola zahájená až okolo roku 1825. Od mája 1830 do októbra 1832 tu žil Victor Hugo (na mieste dnešného domu č. 9). Napísal tu svoj román "Chrám Matky Božej v Paríži" a 28. júla 1830 sa mu narodila dcéra Adèle. V roku 1832 sa rodina odsťahovala na Place des Vosges č. 6.
Kastor

Kastor (lat. Castor) môže byť:
Castor môže byť aj:
Pollux

Pollux môže byť:
Danaé

Danaé alebo Danae alebo Danaë môže byť:
Danae môže byť aj:
Danaë môže byť aj:
Charybdis

Charybdis môže byť:
Atreus

Atreus môže byť:
Athamas

Athamas môže byť:
Ariadna

Ariadna alebo Ariadné alebo zastarano Ariadne (gr. Ariadné, lat. Ariadna) môže byť:
Ariadna môže byť aj:
Ariadne môže byť aj:
Anchises

Anchises alebo Anchisés alebo Anchísés (starogr. Ἀγχίσης - Anchises/ iný prepis: Anchísés, Anchisés; lat. Anchises) môže byť:
Achises môže byť aj:
Alkméné

Alkméné (iné názvy: Alkména, Alkmena, zastarano Alkmene; lat. "Alcmena" alebo "Alcumena") môže byť:
Alkmene môže byť:
Alkinoos

Alkinoos alebo Alkinous ("Alkinoos, Alkinous", ) môže byť:
Eol

Eol môže byť:
EOL môže byť:
Adonis

Adonis alebo Adónis môže byť:
Adonis môže byť aj:
Herakles

Herakles alebo Hérakles alebo Héraklés môže byť:
Anterós

Anterós alebo Anteros môže byť:
Anteros môže byť aj:
Anter

Anter môže byť:
Dionýz

Dionýz môže byť:
Svätý Dionýz

Svätý Dionýz môže byť:
Hádes

Hádes alebo Hádés alebo zastarano Hades môže byť:
Hades môže byť aj:
Poseidon

Poseidon alebo Poseidón môže byť:
Poseidon môže byť aj:
Thanatos

Thanatos alebo Tanatos (gr. Thanatos) môže byť:
Thanatos môže byť aj:
Achilles

Achilles alebo Achilleus (alebo zastarano Achill či Achil) môže byť:
Achilleus môže byť aj:
Achilles môže byť aj:
Achill môže byť aj:
Aether

Aether môže byť:
Nadjazdová ulica

Nadjazdová je ulica v Prievidzi.
Patrí medzi najdôležitejšie a najvyťaženejšie prievidzské ulice a je súčasťou hlavného prieťahu mesta. Začína sa na južnom okraji mesta, na križovatke ciest I/9 a I/64 a končí na svetelnej križovatke s ulicou Nábrežie svätého Cyrila, Vedie ňou cesta I/64 od Novák na Žilinu.
Názov dostala podľa úseku, ktorý mostom prekonáva železničnú trať Prievidza – Horná Štubňa. Prechádza severojužným smerom cez priemyselnú časť mesta a nachádzajú sa na nej dve čerpacie stanice, autoservis, autoumyváreň, autobazár a iné prevádzky.
Charlie Clouser

Charles Alexander "Charlie" Clouser (* 28. jún 1963, Hanover, New Hampshire, USA) je americký hudobný skladateľ, hudobník a hudobný programátor. V rokoch 1994 – 2000 bol členom skupiny Nine Inch Nails a venuje sa aj produkovaniu soundtrackov a remixovaniu skladieb.
Kariéra.
Ako dieťa začal hrať bicie, ku ktorým na strednej škole pridal syntetizátory. Študoval architektúru na Hampshire College v Amherst. V roku dostal svoj prvý počítač 1981 a začal sa vážne zaujímať o elektronickú hudbu, ktorú neskôr študoval na Institute of Audio Research v New Yorku. Ako programátor pracoval pre austrálskeho filmové skladateľa Cameron Allan. Pripravoval drobné príspevky pre Allanovu hudbu k televíznemu seriálu Equalizer. Kvôli tejto práci tiež odišiel do Los Angeles, kde sa stal členom alternatívnej kapely Burning Retna. Medzi členov kapely patrili aj bývalý gitarista L.A. Guns Mick Cripps a Sean Beavan, neoficiálnym členom Nine Inch Nails z obdobia Pretty Hate Machine. V roku 1994 mu Trent Reznor ponúkol miesto v kapele a ako programátor sa zúčastnil nahrávania albumu The Downward Spiral, ktoré už prebiehalo v sídle Nothing records v New Orleans. O niečo neskôr bol pri výrobe albumu "Antichrist Superstar" kapely Marilyn Manson. S kapelou Nine Inch Nails odohral Self-Destruct Tour (1994 – 1995), zaznamenané v dokumente Closure, nahrával ďalší albumu Fragile (1999). Taktiež hral na turné k tomuto albumu, Fragility Tour (1999 – 2000), z ktorého je koncertné DVD/CD "And All That Could Have Been".
Remixy.
Spoli z Reznorom pracoval na soundtracku k filmu Taky normálny zabijaci, kde remixovali napríklad "Something I Can Never Have" z NIN albumu "Pretty Hate Machine". Remixy "Dragula" od Rob Zombie možno nájsť na soundtracku Matrix, a "Reload" sa objavil na soundtracku Matrix Reloaded.
Iné projekty.
Dve piesne naprogramované v Clouserom boli v roku 1997 nominované na Grammy : White Zombie, "I'm Your Boogie Man" a skladbu "Hands of Death (Burn baby Burn)" – Rob Zombie a Alice Cooper. Alec Empire ho prizval na turné "Intelligence And Sacrifice", kde mal na starosti syntetizátor. V roku 2004 Clouser produkoval album Size Matters od skupiny Helmet. Page Hamilton, spevák kapely spolu s Clouserom pracovali na jeho sólovom albume, ktorý nedokončili. Z tejto spolupráce vznikla skladba "Throwing Punches", ktorá sa nachádza na soundtracku k filmu Underworld (2003).
Filmové a televízne projekty.
Clouser pracuje aj ako filmový a televízny skladateľ, pracoval na hudbe k sérii Saw. Rovnako aj pre filmy (2007), Zlovestné ticho (2007), Rozsudok smrti (2007), Temná voda (2005) a Stepfather (2009). Pre televíziu pracoval na seriáloch ako (NBC), Na plný plyn (Fox) a Numb3rs (CBS). Okrem toho zložil ústrednú skladbu k seriálu American Horror Story. Pre dokument Moog o hudobnom priekopníkovi Robertovi Moogovi, v ktorom sa aj objavil, zložil pieseň „I Am Spaceman“.
Ulica Matice slovenskej (Prievidza)

Ulica Matice slovenskej je ulica v Prievidzi, v mestskej časti Prievidza I Staré Mesto.
Patrí medzi najdôležitejšie a najvyťaženejšie prievidzské ulice a je súčasťou hlavného prieťahu mesta. Je pokračovaním Nadjazdovej ulice a začína na križovatke s ulicou Nábrežie svätého Cyrila. Vedie severným smerom v blízkosti centra mesta, tunelom križuje Mariánsku ulicu a končí na kruhovom objazde, kde križuje ulicu T. Vansovej a Necpalskú cestu. Vedie ňou cesta I/64 od Novák na Žilinu.
Avenue Montaigne

 
Avenue Montaigne (doslova "Montaignova trieda") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 8. obvode. Je rovnako ako neďaleká Avenue des Champs-Élysées a Rue du Faubourg-Saint-Honoré známa vysokou koncentráciou obchodov s luxusným tovarom. Nachádzajú sa tu predajne spoločností ako Chanel, Christian Dior, Gucci, Louis Vuitton, Armani, Prada, Versace, Valentino, Dolce &amp; Gabbana, Nina Ricci, Ralph Lauren, Bvlgari, ST Dupont a iné.
Poloha.
Ulica spája námestia Place de l’Alma a Rond-point des Champs-Élysées-Marcel-Dassault. Je orientovaná z juhozápadu na severovýchod.
Dejiny.
V roku 1672 tu bola len poľná cesta medzi zeleninovými záhradami. Nazývala sa tiež "Allée des Soupirs" (okolo roku 1720) alebo "Avenue verte" (Zelená cesta) okolo roku 1750. V roku 1770 dal Abel-François Poisson de Vandières (1727 – 1781), riaditeľ kráľovských stavieb, vysadiť po oboch stranách aleje brestov a cesta bola premenovaná na "Allée des Veuves" (Aleja vdov), lebo tu bola obľúbená promenáda osamelých žien. Miesto, kde sa nachádzalo len niekoľko tanečných sál, sa objavilo v románe "Tajnosti parížske" Eugèna Suea.
V roku 1850 bola aleja premenovaná na "Avenue Montaigne" podľa spisovateľa Michela de Montaigne (1533 – 1592). Počas svetovej výstavy v roku 1855 tu postavili palác umenia. Potom tu boli postupne postavené elegantné domy, ktoré úplne zmenili doterajší chudobný charakter štvrte.
Po druhej svetovej vojne sa tu usídlil Christian Dior, čím začal rozvoj ulice ako miesta luxusu.
Necpalská cesta

Necpalská cesta je ulica v Prievidzi, mestskej časti Prievidza I Staré Mesto.
Patrí medzi najdôležitejšie a najvyťaženejšie prievidzské ulice a je súčasťou hlavného prieťahu mesta, cesty I/64 od Novák na Žilinu. Je pokračovaním ulice Matice slovenskej a začína na kruhovom objazde, kde križuje ulicu T. Vansovej a končí na križovatke s Veľkonecpalskou ulicou pri Lidli, kde na ňu nadväzuje Nedožerská cesta.
Nedožerská cesta

Nedožersská cesta je ulica v Prievidzi.
Patrí medzi najdôležitejšie a najvyťaženejšie prievidzské ulice a je súčasťou hlavného prieťahu mesta, cesty I/64 od Novák na Žilinu. Je pokračovaním Necpalskej cesty a začína na križovatke s Veľkonecpalskou ulicou. Križuje železničnú trať Prievidza – Nitrianske Pravno, následne prechádza kruhovým objazdom a popri nákupných centrách opúšťa mesto ako cesta I/64.
Golden Skans

„Golden Skans“ je skladba britskej indie rockovej skupiny Klaxons, ktorá bola vydaná dňa 22. januára 2007. Dosiahla 16. miesto v rebríčku UK Singles Chart. Skladba pochádza z ich prvého albumu "Myths of the Near Future", ktorý bol vydaný dňa 29. januára 2007.
V máji 2007 časopis "NME" zaradil skladbu „Golden Skans“ na 40. miesto v svojom zozname 50 Greatest Indie Anthems Ever. V októbri 2011 ju časopis "NME" zaradil na 97. miesto v svojom zozname 150 Best Tracks of the Past 15 Years.
Skladba bola použitá v soundtracku hry "Gran Turismo 5 Prologue", v reklame na Garnier Fructis a tiež v televíznej reklame na slovenského mobilného operátora Orange Slovensko.
Ulica T. Vansovej

Ulica T. Vansovej je ulica v Prievidzi.
Patrí medzi dôležité prievidzské ulice a vytvára prepojenie cesty I/64 s autobusovou i železničnou stanicou a Bojnickou cestou. Začína na kruhovej križovatke s ulicou Matice slovenskej a Necpalskou cestou a končí na križovatke s Bojnickou cestou, Šumperskou ulicou a ulicou Andreja Hlinku.
Boulevard de Magenta

Boulevard de Magenta ("bulvár Magenta") je bulvár v Paríži. Prechádza 9. a 10. obvodom. Svoj názov získal podľa víťaznej bitky pri Magente v Taliansku, kde Sardínsko-Piemontské kráľovstvo a Francúzsko pod velením generála Patrice de Mac-Mahona a Napoleona III. spoločne porazili 4. júna 1859 rakúsku armádu.
Poloha.
Bulvár začína v severnom rohu Place de la République pri križovatke s ulicou Rue Beaurepaire a končí pri križovatke s ulicami Boulevard de Rochechouart a Boulevard de la Chapelle. Ulica je orientovaná z juhu na sever, čo jej dalo pôvodný názov "Rue du Nord" (Severná ulica).
Dejiny.
Bulvár Magenta bol prerazený v roku 1855 počas modernizácie Paríža vedenej prefektom Haussmannom najpr v úseku medzi Rue du Faubourg-Saint-Martin a "Boulevard de Rochechouart". Bulvár viedol po trase bývalej ulice "Rue du Nord", ktorá vznikla v roku 1827. Druhá časť bulváru vznikla v roku 1859 medzi "Place de la République" a "Rue du Faubourg Saint-Martin".
Bulvár viedol od "Place de la Rápublique" k Severnému a Východnému nádražiu a mal byť jednou z hlavných ulíc v tejto štvrti. Podľa vtedajších nariadení majú budovy na tejto ulici jednotný štýl: kamenné fasády, balkóny na druhom poschodí a päť poschodí. Bývanie bolo určené pre bohatšie vrstvy. Okolo nádražia však bola veľmi hustá premávka a neďaleko vznikali nové dielne, takže buržoázia sa postupne presunula na tradičné tzv. veľké bulváre.
Obnovený záujem o Haussmannovu architektúru viedol parížsku radnicu na začiatku 21. storočia k revitalizácii bulváru. V rámci stavebných úprav bola obmedzená automobilová doprava, vznikli samostatné pruhy pre autobusy a jazdné pruhy pre cyklistov, bolo vysadených 300 nových stromov. Nový priestor bol otvorený v marci 2006.
Nábrežie svätého Cyrila

Nábrežie svätého Cyrila je ulica v Prievidzi.
Patrí medzi frekventované prievidzské ulice, keďže do centra privádza dopravu od Handlovej. Je pokračovaním "Cesty pod Banskou" a začína pri premostení Handlovky, po ktorej pravom brehu vedie až na križovatku s Nadjazdovou ulicou, ulicou Matice slovenskej a Nábrežím svätého Metoda, kde končí.
Boulevard Richard-Lenoir

Boulevard Richard-Lenoir je bulvár v Paríži. Nachádza sa v 11. obvode. Je pomenovaný podľa priemyselníka Françoisa Richarda (1765 – 1839), ktorý si upravil meno na François Richard-Lenoir potom, čo pripojil k svojej továrni podnik po zosnulom Josephovi Lenoir-Dufresnovi (1768 – 1806).
Poloha.
Ulica vedie od križovatky s Boulevard Beaumarchais na námestí Place de la Bastille a končí na križovatke s ulicou Avenue de la République, odkiaľ pokračuje Boulevard Jules-Ferry. Je orientovaná zhruba z juhu na sever.
Dejiny.
Boulevard Richard-Lenoir zakrýva časť kanála Saint-Martin. Ten bol dokončený v roku 1826 a bol zakrytý v roku 1860 na príkaz baróna Haussmanna v rámci modernizácie Paríža. Jedným z cieľov bolo odstrániť priekop, ktorý slúžil ako obranná línia pre povstalcov počas februárovej revolúcie v roku 1848.
V roku 1869 bol na bulvár presunutý jarmok z ostrova Cité a neskôr na Quai des Grands-Augustins, Rue du Faubourg-Saint-Martin a Boulevard Bourdon. Konal sa tu každoročne od Kvetnej nedele do Veľkonočnej nedele až do roku 1940 medzi "Place de la Bastille" a Boulevard Voltaire. Po vojne sa konal dvakrát ročne na jar a na jeseň.
Po 100 rokoch v roku 1969 dal policajný prefekt jarmok preložiť do mesta Chatou.
Opis.
Uprostred bulváru je 15 squares, ktoré navrhol Gabriel-Jean-Antoine Davioud. Mestský mobiliár, lavičky a osvetlenie navrhol Jean-Charles Alphand. Medzi ulicami Rue Oberkampf a Rue Jean-Pierre-Timbaud sa na voľnom priestranstve koná dvakrát do týždňa trh.
V rokoch 1993 – 1994 bol bulvár modernizovaný, vzniklo 18 fontán a dve ihriská na loptové hry.
Avenue d’Ivry

Avenue d’Ivry je ulica v Paríži. Nachádza sa v 13. obvode. Je jednou z hlavných tried ázijskej štvrte.
Poloha.
Avenue vedie od Boulevard Masséna a pripája sa na Avenue de Choisy pri križovatke s Rue de Tolbiac. Ulica je orientovaná zo severozápadu na juhovýchod. Vedie smerom do mesta Ivry-sur-Seine, ktorému vďačí za svoje meno.
Dejiny.
Cesta je už na pláne z roku 1730 v meste Ivry-sur-Seine. Po rozšírení Paríža v roku 1860 sa stala súčasťou hlavného mesta. Vzhľad ulice sa výrazne zmenil v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Projekt "Italie 13" viedol k výstavbe mnohých výškových budov v blízkosti ulice, najmä obytnej štvrte "Les Olympiades". Ulica tak stratila charakter robotníckej štvrte a v 2. polovici 70. rokov sa sem nasťahovali imigranti z juhovýchodnej Ázie a vznikla tu ázijska švrť. Dnes je to rušná nákupná ulica lemovaná mnohými ázijskymi reštauráciami a supermarketmi.
Nauplios

Nauplios ("Nauplios") môže byť v gréckej mytológii:
Nauplius

Nauplius môže byť:
Lev XI.

Lev XI. (lat. "Leo Undecimus"), vl. menom Alessandro Ottaviano de' Medici, (* 2. jún 1535, Florencia – † 27. apríl 1605, Rím), bol taliansky duchovný a 232. rímsky pápež. Lev XI. patrí k pápežom s najkratším pontifikátom (v cirkevných dejinách je deviatym najkratším). Pápežský úrad zastával od 1. apríla 1605 do svojej smrti.
Životopis.
Narodil sa vo Florencii. Podľa mena pochádzal zo slávnej florentskej vládnucej rodiny, i keď iba z jej vedľajšej línie. Okrem toho bol po matke prasynovcom niekdajšieho pápeža Leva X. Cosimo I. de' Medici, vojvoda z Toskánska, ho poslal k pápežovi Piovi V., u ktorého zostal Alessandro pätnásť rokov. Gregor XIII. ho v roku 1573 menoval za biskupa z Pistoie, v roku 1574 sa stal arcibiskupom, a v roku 1583 kardinálom.
V roku 1596 ho pápež Klement VIII. poslal ako legáta do Francúzska na dvor kráľa Henricha IV. Alessandro bol priateľ a žiak svätého Filipa Neriho.
14. marca 1605, jedenásť dní po smrti Klementa VIII., sa v Apoštolskom paláci začalo konkláve. Spomedzi viacerých kandidátov 1. apríla vyšiel víťazne kardinál Ottaviano de' Medici, ktorý na počesť svojho strýka prijal meno Lev XI.
Vzhľadom ku krátkemu trvaniu svojho pontifikátu bolo mu dopriate uskutočniť iba málo významnejších činov (o.i. poskytol pomoc cisárovi Rudolfovi II. v boji proti Turkom, či urovnal spor medzi španielskym klérom a rehoľou jezuitov). Už pred voľbou trpel zdravotnými problémami. Nadôvažok krátko po nástupe do úradu prechladol čo sa mu stalo osudným. O necelý mesiac zomrel.
Pre krátku dobu svojho pontifikátu získal prezývku "Pápež blesk".
Ostatky pápeža Leva XI. dnes odpočívajú pod skvostným barokovým náhrobkom z bieleho mramoru v ľavej bočnej lodi svätopeterskej baziliky. Sochár Alessandro Algardi tu žehnajúceho pápeža sediaceho na vysokom tróne umiestnil medzi dve ženské alegorické postavy - Šľachetnosť a Statočnosť. Sarkofág zdobí reliéf s motívom prestúpenia francúzskeho kráľa Henricha IV. na katolícku vieru (Levovou zásluhou bol Henrich IV. zbavený pápežom Klementom VIII. exkomunikácie).
Avenue de Choisy

 
Avenue de Choisy je ulica v Paríži. Nachádza a v 13. obvode. Spolu s Avenue d’Ivry je jednou z hlavných os parížskej ázijskej štvrte.
Poloha.
Ulica vedie od križovatky s Boulevard Masséna smerom na sever, kríži Rue de Tolbiac, kde sá spája s "Avenue d’Ivry" a končí na Place d’Italie, spoločne s Boulevard Vincent-Auriol a Avenue d’Italie. Je dlhá 1 310 metrov a široká 30 metrov, od "Rue de Tolbiac" je jej šírka .
Dejiny.
Už na pláne z roku 1672 je uvádzaná ako cesta z Vitry. Súčasťou Paríža sa však stala až v roku 1860 pri rozšírení mesta až k jeho hradbám. Do tej doby oddeľovala obce Gentilly a Ivry-sur-Seine. Svoj súčasný názov odvodzuje od mesta Choisy-le-Roi, kam vedie štátna cesta 305, ktorá je predĺžením "Avenue de Choisy" cez Ivry-sur-Seine. V rímskej dobe tvorila časť starej cesty z Lyonu do Lutetie.
Urbanizácia ulice začala až od druhej polovice 19. storočia, keď sa tu rozvíjal priemysel. Vznikla tu automobilka Panhard (pri renovácii premenená na byty a obchodné centrum) alebo čokoládovňa Lombart (prestavaná na Lycée Gabriel Fauré) a tiež veľká plynáreň, na mieste ktorej je dnes park Choisy. Nárast obyvateľov viedol aj k založeniu kostola Saint-Hippolyte.
Až do 60. rokov 20. storočia patrila "Avenue de Choisy" ku klasickej robotníckej zástavbe 13. obvodu. V 60. rokoch a na začiatku 70. rokov prebiehala operácia "Italie 13", ktorej cieľom bola obnova rozsiahlej oblasti v južnej časti 13. obvodu. To malo za následok výstavbu niekoľkých výškových budov (cca 30 poschodí) a nákupného centra na začiatku "Avenue de Choisy". Po tomto radikálnom období obnovy sa demografická skladba "Avenue de Choisy" veľmi premenila s príchodom imigrantov z Vietnamu a ďalších ázijských krajín, takže dnes je lemovaná po celej dĺžke množstvom ázijských reštaurácii a obchodov.
Avenue d’Italie

Avenue d’Italie je ulica v Paríži. Predstavuje jednu z hlavných dopravných komunikácii v 13. obvode. Pod ulicou vedie linka 7 miestneho metra, ktorá tu má stanicu Tolbiac, Maison Blanche a Porte d’Italie. Svoj názov získala podľa toho, že odtiaľ viedla hlavná cesta do Talianska. Aj v súčasnosti tu začína cesta č. 7, ktorá vedie až na talianske hranice.
Poloha.
Ulica vedie od námestia Place d’Italie a končí na križovatke ulíc "Avenue Porte d’Italie", Boulevard Masséna a Boulevard Kellermann pri stanici metra "Porte d’Italie". Je orientovaná zo severu na juh.
Dejiny.
Dlho to bola jednoduchá cesta v obci Gentilly. Jej význam vzrástol až s vybudovaním zámku Fontainebleau, po ktorom získala svoje staršie meno. V polovici 19. storočia bola ulica lemovaná niekoľkými domami a hostincami a ležala za hranicami Paríža. Súčasné meno dostala ulica 23. mája 1863 po rozšírení Paríža v roku 1860. V rámci projektu "Italie 13" zo 60. rokov 20. storočia založenom na Le Corbusierovej myšlienke o oddelení funkcií komunikácii sa Avenue d’Italie mala stať púhou radiálou, ktorá by spájala "Place d’Italie" s predmestím, pre chodcov boli určené len mosty a podchody. Stopy tohto projektu vidno na začiatku avenue. Hlavné vchody do výškových budov postavených v tom čase, boli umiestnené pred lávku pre chodcov, ktorá nebola nikdy postavená. V polovici 70. rokov sa od projektu upustilo a "Avenue d’Italie" si tak zachovala svoj multifunkčný charakter. Dnes je významnou ulicou nielen pre autá, ale i bežný život. 
Ulica prešla v rokoch 1996 – 2000 kompletnou rekonštrukciou. Boli upravené chodníky a vysadený dvojitý rad stromov. V ulici žil v rokoch 1956 – 1960 nemecký spisovateľ Günter Grass.
Avenue de France

Avenue de France ("Francúzska avenue") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 13. obvode. Bola vytvorená ako hlavná dopravná tepna novej modernej štvrte Paris Rive Gauche.
Poloha.
Ulica vedie od križovatky s "Rue des Grands-Moulins" a končí pri Boulevard Vincent-Auriol. Je orientovaná od juhu na sever. Smerom na sever pokračuje Avenue Pierre-Mendès-France a na juhu bude pokračovať až k maršalským bulvárom (Boulevard Masséna).
Stredom ulice prechádza aleja pomenovaná "Promenade Jules-Isaac" na počesť francúzskeho historika Julesa Isaaca (1877 – 1963).
Výstavba.
O názve ulice sa rozhodlo v roku 1993. Stavebné práce začali v roku 1995 na pôvodných pozemkoch SNCF v rámci revitalizácie štvrte. Prvý úsek bol otvorený v roku 2001 medzi ulicami "Boulevard Vincent-Auriol" a Rue Neuve-Tolbiac, o rok neskôr otvorili ďalší úsek k ulici Rue Thomas-Mann a zatiaľ posledná časť k ulici Rue des Grands-Moulins bola otvorená v roku 2006.
Celkovú koncepciu vytvoril architekt Paul Andreu. Vybavenie ulice zaistili architekti Jean-Michel Wilmotte a Patrick Céleste.
Androgeós (syn Minoa)

Androgeós alebo Androgeos (starogr. Ἀνδρόγεως – Androgeós, ) je v gréckej mytológii syn krétskeho kráľa Minóa a jeho manželky Pásifaé.
Androgeós mal troch bratov Deukalióna, Glauka a Katrea a dve sestry Ariadnu a Faidru. Matka Pásifaé podľahla posvätnému bielemu býkovi a narodil sa jej Minotaurus – obluda s telom muža a hlavou býka. Jej lásku zavinil údajne Poseidón, za to, že mu Minós neobetoval tohto býka hoci mu to sľúbil. Aj napriek tomu Kráľ Minós svoju manželku potrestal strašným spôsobom, dal ju zašiť do kravskej kože a vydal ju napospas býkovi, ktorý ju roztrhal. Minotaura potom Minós pred svetom ukryl do mohutného labyrintu, ktorý pre neho postavil slávny aténsky staviteľ Daidalos.
Kréta udržiavala dobré styky s Aténami a keď sa konali veľké hry, bol v Aténach tiež Androgeós. Bol to zdatný mladý muž a stal sa víťazom hier. To neuniesol aténsky kráľ Aigeus a Androgea zabil alebo dal zabiť. Na Atény padol hnev bohov, kráľ Minós proti Aténam vytiahol s vojskom. Za zmierenie bola na Atény uvalená krutá daň: každých deväť rokov bude do Kréty
vypravených sedem krásnych panien a sedem mládencov a budú predhodení ako obeť Minotaurovi. Tak to trvalo, až do tretej takejto výpravy obetí, lebo vtedy priplával na Krétu medzi vybranými obeťami Théseus, syn kráľa Aigea s odhodlaním Minotaura zabiť. To sa mu podarilo aj s pomocou Ariadny, ktorá mu klbkom nite navyše pomohla k šťastnému návratu von z labyrintu.
Lokal TV

Lokal TV je prvý slovenský animovaný sitkom pre dospelých, ktorý sa začal vysielať od 1. decembra 2011 na TV JOJ. Námetom bola internetová postavička Pišta Lakatoš, ktorého dabuje Marián Čekovský. Po konflikte JOJ s tvorcami bolo vysielanie v televízii dňa 21. novembra 2012 zrušené, ale projekt pokračuje ďalej na internete so sloganom „Bez cenzúry, bez reklám, bez JOJky“.
Časti.
Prvú sériu Lokal TV ohlásila JOJ 14. novembra 2011. Po úspešnom odvysielaní štyroch častí objednala JOJ ďalšie časti, ktorých malo byť 11, ale nakoniec boli iba 4 (kvôli náročnosti výroby). Týmto 4 častiam Lokal TV tvorilo nábehovú krivku Česko Slovensko má talent a boli odvysielané počas víkendu, t. j. 17. a 18. novembra 2012. Ďalšie časti sa už v televízii nevysielali, ale sú dostupné na internete.
Rue Legendre

 
Rue Legendre ("Legendrova ulica") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 17. obvode. Nesie meno matematika Adriena-Marie Legendra (1752 – 1833) ako mnohé ďalšie ulice v tejto oblasti pomenované po vedcoch.
Poloha.
Ulica začína na námestí Place du Général-Catroux pri križovatke s Avenue de Villiers a končí na križovatke s "Avenue de Saint-Ouen" a "Rue Guy-Môquet". Je orientovaná z juhozápadu na severovýchod.
Dejiny.
Pôvodne išlo o dve ulice "Rue d'Orléans" a "Chemin de Monceau" v bývalej obci Batignolles. Ulica bola zahrnutá do mesta Paríž v roku 1863. Úsek medzi "Avenue de Clichy" a "Avenue de Saint-Ouen" bol otvorený v roku 1867. V roku 1912 bola časť medzi Boulevard de Courcelles a "Place du Général-Catroux" vyčlenená ako samostatná "Rue Georges-Berger".
Cour Saint-Émilion

Cour Saint-Émilion (doslova "dvor/nádvorie Saint-Émilion") je slepá ulica v Paríži. Nachádza sa uprostred obchodného centra Bercy Village v 12. obvode. Uprostred ulice je vstup do rovnomennej stanice metra.
Poloha.
Ulica je pešia zóna, ktorá vedie od ulice "Rue Gabriel Lamé" smerom k Seine a končí ako slepá ulica pred multikinom "Ciné Cité Bercy". Po oboch stranách je lemovaná malými skladmi na víno, ktoré boli prestavané na obchody.
Dejiny.
Ulička vznikla v 19. storočí, keď tu boli postavené sklady na víno privážané do Paríža. Názov je odvodený od mesta Saint-Émilion v departemente Gironde, odkiaľ víno pochádzalo, a po ktorom sa nazýva. V 20. storočí boli sklady uzavreté a nevyužívali sa. V 80. rokoch začala obnova štvrte Bercy a renovované boli i sklady, ktoré sú od roku 1986 chránené ako historická pamiatka. V 90. rokoch začala ich obnova. Ulica bola zachovaná, ale skrátená, keď na jej konci vybudovali multikino. V roku 2001 sa stala centrom obchodného a zábavného centra Bercy Village.
Strážna veža (Rožňava)

Strážna veža je veža ktorá sa nachádza uprostred Námestia baníkov v Rožňave. 
Dejiny.
Veža má výšku 38 m a v minulosti bola súčasťou pôvodnej radnice. Stavbu veže ako prvku ochrany proti tureckému nebezpečenstvu začali roku 1643 za richtára Martina Weiszera. Bola dokončená v roku 1654, kedy rožňavský richtár Matej Bakoš pozval do mesta spišského staviteľa Juraja Gerscheuera. Na južnej strane veže umiestnili pamätnú tabuľu s menami oboch richtárov, datovaním stavby a erbom mesta, do strechy uložili pamätnú listinu, v ktorej Ján Althuem Missnico podrobne opísal všetky udalosti uplynulých 11. rokov. Nad tabuľou sa nachádza turecká kamenná delová guľa. 
Na ôsmom podlaží veže je malá miestnosť pre strážcu, ktorý mal veľmi dobrý výhľad na všetky strany. V roku 1766 vyhorela a počas opravy dostala dnešnú barokovú šindľovú strechu. Veža je známa tým že mala najpresnejšie hodiny v Uhorsku.
Súčasnosť.
V roku 1997 bola veža obnovená a sprístupnená pre turistov ako vyhliadková. V mesiacoch september až december 2016 bola Strážna veža zrekonštruovaná. 
Zvony.
Veža mala pôvodne 3 zvony, no dochoval sa iba jeden, ktorý ulial Buchner v roku 1934. Rovnako sa zachoval i hodinový cimbál.
Argonaut

Argonaut môže byť:
Androgeós

Androgeós alebo Androgeos (lat. Androgeus) môže byť:
Androgeos môže byť aj:
Androgeus môže byť aj:
Peter Abrahams

Peter Abrahams (* 19. marec 1919, Johannesburg, Južná Afrika – † 18. január 2017, Saint Andrew Parish, Jamajka) bol juhoafrický, po anglicky píšuci spisovateľ.
Životopis.
V roku 1939 odišiel z Juhoafrickej republiky, žil v Londýne a na Jamajke. Väčšina jeho románových príbehov sa však odohráva v južnej Afrike. Protestuje v nich proti apartheidu a rasovému útlaku všeobecne. Je autorom historických románov i vlastnej autobiografie.
Abrakadabra

Abrakadabra je magické slovo známe už od 3. storočia. Je častým nápisom na stredovekých amuletoch, kedy sa mu pripisovali zázračné ochranné účinky.
Sega Saturn

Sega Saturn () je 32-bitová herná konzola od firmy Sega. Ido o zástupcu piatej generácie herných konzol (podobne ako napr. Sony PlayStation). Po prvýkrát bola predstavená 22. novembra 1994 v Japonsku, nasledovala premiéra 27. apríla 1995 v Spojených štátoch a potom 8. júla 1995 v Európe.
Obchodný (ne)úspech.
V svojej kategórii sa jej nikdy nepodarilo postaviť sa na vrchol, jej slávu zatienili komerčne úspešnejšie konzoly PlayStation a Nintendo 64. Dôvodom mohlo byť zložitejšie programovanie hier firiem tretích strán, ale tiež cena. Kým na výstave E3 v roku 1995 Sega vyhlásila „vojnu“ Sony, predaje boli pri Saturne nezrovnateľne nižšie tiež kvôli vyššej cene hardvéru. Ten stál v tom čase 399 USD, PlayStation len 299 USD.
Sega navyše podcenila hráčsku komunitu v krajinách mimo Japonska, lebo usúdila, že napr. RPG v štýle Manga (štýlová hra "Sakura Taisen"/"Sakura Wars", japonsky サクラ大戦) nenájde mimo Japonsko odozvu.
Poradie predajnosti konzol piatej generácie.
Kvôli slabej odozve bolo rozhodnuté o vývoji následníka Saturnu. Ten sa volal Sega Dreamcast, ktorý bol oficiálne uvedený roku 1997 opäť na výstave E3. Zároveň s jeho premiérou bol zastavený export Saturnu mimo Japonsko, ktorý vyvrcholil na sklonku roku 1998, a všetka pozornosť výrobcu bola uprená na Dreamcast.
Virgil

Virgil môže byť:
Eneida

Eneida môže byť:
Mornár olivový

Mornár olivový () je jedovatý morský had z čeľade koralovcovitých. Je jedeným z najbežnejších morských hadov a jeden zo šiestich druhov hadov, ktoré žijú na útesoch a v plytkých vodách na pobreží severnej Australázie.
Opis.
Tento morský had dosahuje v dospelosti dĺžku 1 až 2,2 metra a váži do 3 kilogramov. Má sploštený chvost, valcovité telo a zväčšené brušné šupiny, čo je poznávací znak hadov tráviacich na súši nejaký čas (v tomto prípade ide skôr o výnimku). Hoci má krátke zuby oplýva účinným jedom.
Výskyt.
Mornár olivový obýva koralové útesy, ústia riek a plytké pobrežné vody. Vyskytuje sa na východe Indického oceánu a na západe Tichého oceánu, od západu Austrálie po Novú Kaledóniu.
Správanie.
Žije iba vo vode, kde sa živí rybami. Potravu loví v prasklinách a štrbinách veľkých koralov. Zdržiava sa zvyčajne na malom teritóriu a do otvorenej vody sa vydáva len po zotmení. Je zvedavý, často sa približuje k potápačom.
Rozmnožovanie.
Tento druh rodí živé mláďatá. Gravidita trvá 9 mesiacov a po nej sa narodí päť mláďat. Mláďatá sú po narodení veľké ako ľudský prst a od dospelých jedincov sa líšia sfarbením. Sú tmavé s kontrastnými svetlými pruhmi, dospievaním sa toto sfarbenie postupne stráca.
Poddruhy.
Rozoznávame 2 poddruhy mornára olivového:
Aineias

Aineias (iné názvy: Aineiás, Aeneas, Eneas) môže byť:
Aeneas môže byť aj:
Odysea

Odysea môže byť:
Odysseia

Odysseia môže byť:
Odyssea

Odyssea môže byť:
Dean Cain

Dean Cain (vlastným menom Dean George Tanaka; * 31. júl 1966, Mount Clemens, Michigan, USA) je americký herec. Je najviac známy svojou rolou Clarka Kenta/Supermana v populárnom americkom televíznom seriáli "Superman".
Mladosť.
Cain sa narodil ako Dean George Tanaka v Mount Clemens v štáte Michigan, ako syn herečky Sharon Thomas a vojaka americkej armády Rogera Tanaku, ktorý opustil rodinu ešte predtým, ako sa Cain narodil. Cain má francúzsko-kanadský, írsky, waleský a japonský pôvod. V roku 1969 sa Cainova matka vydala za filmového režiséra Christophera Caina, ktorý si adoptoval Deana a jeho brata (hudobník Roger Cain) a rodina sa presťahovala do Malibu v Kalifornii. Pár mal neskôr dcéru, Deanovu nevlastnú sestru, herečku Crisindu Cain. Obaja navštevovali Santa Monica High School, kde excelovali v športoch.
Dean hral v bejzbalovom tíme, a Chad a Rob Lowe a Charlie Sheen—ktorí hrali v bejzbalovom tíme—boli jeho spolužiakmi. Cain zmaturoval v roku 1984 a bolo mu ponúkané atletické štipendiá na 17 univerzitách, ale rozhodol sa pre Princeton University. Na Princetone bol kapitánom volejbalového tímu a hral na pozícii free safety vo futbalovom tíme, kde sa stal držiteľom rekordu-12 chytov v samostatnej sezóne.
King for a Day… Fool for a Lifetime

King for a Day... Fool for a Lifetime je v poradí piaty štúdiový album americkej rockovej skupiny Faith No More. Je to prvý album na ktorom nehral dlhoročný gitarista Jim Martin, ktorého nahradil gitarista skupiny Mr. Bungle, Trey Spruance. Klávesista Roddy Bottum sa účastnil náhrávania albumu len minimálne, pretože pomáhal prekonávať ťažké obdobie speváčke skupiny Hole, Courtney Love po smrti jej manžela Kurta Cobaina. Skupina na albume experimentovala s rôznymi žánrami, ako jazz-funk v skladbe „Evidence“, big band v skladbe „Star A.D.“, country rock v skladbe „Take This Bottle“ alebo gospel v skladbe „Just a Man“.
Trošča (Lypovecký rajón)

Trošča () je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 340 obyvateľov.
Album of the Year

Album of the Year je v poradí šiesty štúdiový album americkej rockovej skupiny Faith No More. Bol vydaný 3. júna 1997.Na albume hrá opäť nový gitarista, ktorým je John Hudson. Na obale je prvý československý prezident Tomáš Garrigue Masaryk. K albumu boli vydané aj tri single: „Ashes to Ashes“, „Last Cup of Sorrow“ a „Stripsearch“.
Sleeping Satellite

„Sleeping Satellite“ je debutový singel anglickej speváčky-skladateľky Tasmin Archer, ktorý bol vydaný v roku 1992. Skladba dosiahla 1. miesto v rebríčku UK Singles Chart a stala sa medzinárodným hitom. V USA dosiahla svoju najvyššiu pozíciu v rebríčku Modern Rock Tracks počas posledného feburárového týždňa roku 1993, a to 11. miesto.
Boulevard du Temple

Boulevard du Temple (doslova "bulvár Templu") je bulvár v Paríži. Nachádza sa na hranici 3. a 11. obvodu.
Poloha.
Ulicu spája námestie "Place Pasdeloup", kde začína na križovatke s Rue des Filles-du-Calvaire, a Place de la République. Je orientovaná z juhu na sever, od juhu na ňu nadväzuje Boulevard des Filles-du-Calvaire.
Dejiny.
V mieste dnešného bulváru viedli parížske hradby, ktoré dal vybudovať Karol V. Za vlády Ľudovíta XIV. boli zbúrané a namiesto nich vznikli promenády. Bulvár bol vymeraný v rokoch 1656 – 1705 a vysadený stromami. Je pomenovaný po Templi, sídle templárskeho rádu, ktorý sa nachádzal za mestskými hradbami.
Od doby Ľudovíta XVI. až do Júlovej monarchie bol bulvár obľúbeným miestom vychádzok. Nachádzalo sa tu množstvo kaviarní a divadiel. V 19. storočí získal prezývku "Boulevard du Crime" (bulvár Zločinu), podľa drám, ktoré často hrali v miestnych divadlách. V roku 1759 tu bolo založené divadlo Théâtre des Grands-Danseurs du Roi, ktoré bolo v roku 1792 premenené na "Théâtre de la Gaîté". V roku 1769 vzniklo Théâtre de l'Ambigu-Comique, zmenené roku 1932 na "Théâtre des Folies-Dramatiques". V rokoch 1847 bolo otvorené "Théâtre-Lyrique", ktoré zaniklo v roku 1850.
Dňa 28. júla 1835 nastražil na ulici Giuseppe Fieschi výbušné zariadenie, ktoré malo usmrtiť kráľa Ľudovíta Filipa a jeho rodinu. Pri výbuchu bolo 18 osôb zabitých a 23 zranených.
Počas prestavby Paríža za vlády Napoleona III. bola táto oblasť radikálne prestavaná, takže z pôvodných divadiel zostalo jediné "Théâtre Déjazet". Väčšina zmizla pri rozšírení "Place de la République".
Ulica vstúpila i do dejín fotografie. Na snímke ulice, ktorá vznikla v období 1838/1939 je prvý raz zachytený človek. Kvôli dlhej expozícii sú pohybujúce sa objekty rozmazané, zreteľný je len muž, ktorý si dáva čistiť topánky.
Thetis

Thetis (iné názvy: Thetida, Tetis, Tetida) môže byť:
Thetis môže byť aj:
Tetis môže byť aj Tetiș.
Téthys

Téthys (iné názvy: Tethys, Tethyda, Tetys, Tetyda, Tétys) môže byť:
Tethys alebo Tetyda môže byť mesiac Saturnu, pozri Tetyda (mesiac)
Tethys môže byť aj:
Argó

Argó alebo Argo môže byť:
Argo môže byť:
Lethe

Lethe môže byť:
Kassiopeia

 
Kassiopeia (iné názvy: Kasiopeia, Kasiopeja, Kassiopeja, Kassiopé, Kassiopa, Kassiepeia, Kassópé, Kassópa; starogr. Κασσιόπεια - Kassiopeia alebo Κασσιόπη – Kassiopé alebo Κασσιέπεια – Kassiepeia alebo zriedkavo Κασσώπη - Kassópé; ) je v gréckej mytológii manželka etiópskeho kráľa Kéfea a matka Andromedy.
Kráľovná Kasiopeja bola pyšná, márnomyseľná a navyše vystatovačná. Keď raz verejne vyhlásila, že jej kráse a kráse jej dcéry Andromedy sa nemôžu morské nymfy ani len priblížiť, nieto ešte s nimi súperiť, nymfy sa urazili a išli sa sťažovať vládcovi morí bohu Poseidónovi. Ten pýchu potrestal tým, že do Kéfeovho kráľovstva zoslal potopu a navyše aj morskú obludu, ktorá krajinu sužovala a ničila. Kráľ vyhľadal preto pomoc veštiarne a jej odpoveď znela jednoznačne: ak má byť zachránené kráľovstvo, musí byť oblude obetovaná kráľovská dcéra Andromeda. A tak sa aj stalo. Kráľ donútený ľudom musel dať nahú Andromedu prikovať ku skale na pobreží a tam ju ponechať ako obeť oblude. Nenašiel sa nikto v kráľovstve, kto by úbohému dievčaťu pomohol.
V tom čase sa však hrdina Perseus vracal z nebezpečnej cesty, na ktorej po ťažkom boji usmrtil Gorgonu Medúzu a jej smrtiacu hlavu niesol Polydektovi, kráľovi na ostrove Serifos. Perseus mal pri sebe dary bohov, ktoré mu pomáhali – okrídlené črievice, prilba neviditeľnosti a kúzelný meč. Na svojej púti sa ale dostal aj na samý okraj vtedy známeho sveta, do Etiópie. Keď sa z výšky spúšťal na pobrežie, zazrel nahú dievčinu prikovanú ku skale. Pristál pri nej a dozvedel sa kto je a prečo ju postihol tento osud. Neďaleko úzkostne sledovali svoju dcéru kráľovskí rodičia. Perseus s nimi prehovoril a uzavreli dohodu, že ak Andromedu oslobodí, ona sa stane jeho manželkou. Rodičia a Andromeda s radosťou súhlasili a Perseus vybojoval s obludou dlhý a ťažký zápas, ktorý sa nakoniec skončil víťazstvom Persea a Andromeda bola voľná.
V paláci sa čoskoro nato konala kráľovská svadba. Do hodovnej siene však vtrhol kráľov brat Fineus, ktorý bol Andromedin snúbenec. Kým Andromede hrozilo nebezpečenstvo, ustúpil do ústrania a nechal ju svojmu osudu, ale teraz sa domáhal svojich pôvodných práv a prišiel s veľkou družinou vojakov, aby Persea odstránili.
Došlo k boju, v ktorom sa Perseus presile statočne postavil. Keďže svadobčania nemali zbrane a on sám toľkých protivníkov zdolať nemohol, vytiahol teda z kapsy Medúzinu hlavu a obrátil ju smerom k Fineovi a jeho vojakom. Tí sa následne jeden po druhom začali meniť na kameň.
Novomanželia potom odišli na ostrov Serifos, kde žila Perseova matka Danaé a potom prišli do Argu, kde sa Perseus stal kráľom.
Po smrti sa z rozhodnutia bohov Kasiopeja aj s manželom Kéfeom a tiež Perseus a Andromeda dostali na nebo, kde dodnes žiaria ako jasné súhvezdia v Mliečnej dráhe.
Krúžok (diakritické znamienko)

Krúžok je diakritické znamienko, používané v češtine v spojení s písmenom U na označenie dĺžky ("ů") a v severských jazykoch (švédčina, fínčina, dánčina, nórčina) nad písmenom A (Å) na označenie výslovnosti blízkej [o].
Hodina anatómie u doktora Tulpa

Hodina anatómie u doktora Tulpa () je názov obrazu holandského barokového maliara Rembrandta z roku 1632.
V roku 1632 sa mladý a talentovaný umelec presťahoval z rodného Leidenu do Amsterdamu, ktorý mu poskytol oveľa väčšie možnosti umeleckého vyžitia. Už v tomto období bol uznávaným a vyhľadávaným maliarom. Ešte v tom istom roku dostal prvú významnejšiu objednávku. Predstaviteľ lekárskeho cechu, doktor Nicolaes Tulp, objednal u Rembrandta skupinový portrét. 
Začiatok 17. storočia priniesol zmenu v pohľade na ľudské telo a anatómiu všeobecne. Ľudské telo už nebolo považované iba ako za dielo Stvoriteľa, ale skúmalo sa jeho zloženie a funkcie. Medzi poslucháčmi boli obľúbené najmä verejné anatomické lekcie a prednášky. Lekári, ktorí ich predvádzali, medzi nimi i Nicolaes Tulp, boli váženými ľuďmi. 
Umelec v tomto vôbec prvom svojom skupinovom portréte narúša zaužívanú formu, keď zúčastnené osoby nezobrazuje v jednom rade vedľa seba, ale zhromaždené do kruhu okolo pitevného stola (táto kompozičná schéma sa v budúcnosti stala pre Rembrandta povestná – dôkazom sú napr. obrazy "Nočná hliadka" či "Predstavenstvo súkeníckeho cechu"). 
Na stole leží telo (ide o popraveného zločinca), ktoré ma odhalené šľachy ľavého predlaktia. Skúmaná ruka je zobrazená na úrovni zodpovedajúcej anatomickým znalostiam vtedajšej doby. Umelec kladie dôraz na hlavnú postavu obrazu tým, že ako jediná má na hlave široký klobúk. Poslucháčstvo tvorí sedem vážených členov cechu, pričom sú tu živo zachytené rôznorodé prejavy chovania každého jednotlivca. O ich zaujatí prednáškou hovorí výraz ich tvárí. Jeden z prítomných sústredene sleduje chirurgov výklad, iný skepticky skúma predmetné telo, ďalší poslucháč zasa porovnáva obsah prednášky s textom v otvorenej knihe. Zvláštnu pozornosť umelec upriamuje na postavu lekára, ktorého hlava vyčnieva nad všetkými ostatnými a ktorého pohľad smeruje von z obrazu. Díva sa priamo na diváka, čím ho vyzýva, aby sa tiež podieľal na činnosti postáv. Pozorovateľ obrazu sa tak nevdojak dostáva do pozície odborného publika.
Ak predpokladáme, že obraz skutočne verne zachytáva podobu portrétovaných osôb, je pravdepodobné, že visel zrejme v prednáškovej či schôdzovej miestnosti cechu. Realisticky podanou scénou si Rembrandt získal hlboký rešpekt a uznanie.
Ulica Andreja Hlinku (Prievidza)

Andreja Hlinku je ulica v Prievidzi. 
Patrí medzi dôležité prievidzské ulice a je súčasťou spojnice mesta s blízkymi Bojnicami. Ulica začína na križovatke s "Kláštornou ulicou" a v smere z centra je pokračovaním Hviezdoslavovej ulice. Prechádza kruhovou križovatkou a vedie západným smerom, kde na križovatke s Ulicou T. Vansovej a Šumperskou ulicou pri železničnej stanici končí a cesta pokračuje ako Bojnická cesta.
Hviezdoslavova ulica (Prievidza)

Hviezdoslavova ulica je ulica v Prievidzi.
Patrí medzi dôležité prievidzské ulice a je súčasťou spojnice mesta s blízkymi Bojnicami, ako aj s mestskou časťou Kopanice. Ulica spája Mariánsku a ulicu Andreja Hlinku. Začína na nadjazde ponad cestu I/64 a končí na križovatke s "Kláštornou ulicou".
Mariánska ulica (Prievidza)

Mariánska je ulica v Prievidzi. 
Patrí medzi dôležité prievidzské ulice a je súčasťou spojnice centra mesta s mestskou časťou Kopanice. Ulica spája Hviezdoslavovu ulicu a "ulicu Kolomana Novackého". Začína na nadjazde ponad cestu I/64 a končí na križovatke s "ulicou Márie Medveckej".
Nábrežná ulica (Prievidza)

Nábrežná je ulica v Prievidzi v mestskej časti Prievidza II Píly.
Patrí medzi vyťažené a dôležité ulice a dopravne obsluhuje hypermarkety Kaufland, Tesco, Kinekus a obchodné centrum "Korzo". Začína na kruhovej križovatke s Bojnickou cestou a vedie severným smerom v blízkosti rieky Nitry ku križovatke s ulicami "Ľuda Ondrejova" a "Pavla Jozefa Šafárika", kde končí.
Spomaľovací prah

Spomaľovací prah (iné názvy: retardér, ležiaci policajt) je umelo zvýšené miesto na pozemnej komunikácii, ktorého cieľom je donútiť vodiča vozidla k pomalej jazde. V minulosti mu predchádzali značky č. A 6 a/alebo č. IP 8, dnes sa už podľa platnej legislatívy neoznačujú.
Inými prostriedkami pre rovnaký účel sú napríklad zúženie vozovky, náhla zmena smerových podmienok (šikana), zmena farby alebo zmena povrchu vozovky či optická psychologická brzda. Tieto prvky môžu byť rôzne kombinované. Podobný efekt aj vzhľad ako spomaľovací prah môže mať káblový most, ktorého účelom však nie je spomalenie premávky, ale umožnenie prejazdu cez káble vedené po povrchu vozovky.
Prevedenie.
Priečny spomaľovací prah je tvorený buď odnímateľnými prefabrikovanými segmentami, alebo stavebným zvýšeným profilu samotnej vozovky. Odnímateľné spomaľovacie prahy majú väčšinou strmšie nájazdy a vynucujú si tak až takmer zastavenie vozidla, kým v prípade stavebného zvýšenia vozovky býva nájazd tvorený pozvoľnou šikmou plochou. Špeciálnymi prípadmi priečneho spomaľovacieho prahu sú zvýšený priechod pre chodcov (spolu s farebným zvýraznením táto úprava zvýrazňuje prechod pre vodičov, zároveň je touto úpravou riešený bezbariérový prístup na prechod) a električková zastávka viedenského typu. Priečne spomaľovacie prahy bývajú zvýraznené vodorovným aj zvislým dopravným značením, a tiež reflexným farebným vyhotovením samotného prahu (väčšinou žlté a čierne pruhy) či odrazkami.
Použitie a kontroverzie.
Priečne spomaľovacie prahy sa používajú najmä na komunikáciách v obytných štvrtiach, najmä v blízkosti škôl či prechodov pre chodcov.
Ich prínos je kontroverzný, pretože takto vynútené spomalenie dopravy považujú niektorí vodiči za neprimerané. Výrazne zvyšujú opotrebenie vozidiel (nápravy a tlmiče pruženia). Obyvateľom môže vadiť zvýšenie hlučnosti a prašnosti prejazdu vozidiel, predĺženie doby ich prejazdu a zvýšenie množstva splodín spaľovania vplyvom spomalenia a opätovného rozjazdu každého vozidla. Pokiaľ sú spomaľovacie pruhy umiestnené na novo rekonštruovanej komunikácii, býva upozorňované na paradox, že výsledný efekt je podobný stavu pred opravou, kedy vodičov nutil k pomalej jazde zlý stav komunikácie. Problémový je aj odhrn snehu, pri ktorom môže dochádzať k poškodzovaniu prahov a aj odhrnovej techniky.
Britská automobilová asociácia údajne urobila výskum porovnania spotreby paliva pri stálej rýchlosti /h oproti jazde cez spomaľovacie prahy a zistila nárast spotreby z 4,9 na 9,1 litrov/. Pri znížení rýchlosti z 48 na /h vzrástla spotreba len o 10 %. Podobný výskum údajne urobilo britské Laboratórium dopravného výskumu, podľa ktorého na cestách so spomaľovacími prahmi sú zvýšené emisie oxidu uhoľnatého až o 82 % a oxidu dusného až o 37 %.
Sthenelos (syn Persea)

Sthenelos (starogr. Σθένελος – Sthenelos) bol v gréckej mytológii syn legendárneho hrdinu Persea a jeho manželky Andromedy. Bol kráľ Mykén a Tiryntu.
Po smrti Amfitryóna manžela Alkmény dcéry Elektryóna najstaršieho syna Persea nastúpil na trón v Mykénach a v Tirynte Sthenelos, ako jeho jediný zákonný nástupca. Sthenelos sa oženil s Nikippou, dcérou Pelopa a Hippodamie. Mali spolu tri deti, syna Eurysthea a dcéry Alkinou a Medousu. 
Do mýtov sa významnejšie zapísal jeho syn Eurystheus, ktorého si vybrala Diova manželka Héra ako svoj nástroj pomsty najväčšiemu hrdinovi Heraklovi. Herakles mu proti svojej vôli musel slúžiť, lebo mu to nariadil najvyšší boh Zeus.
OllyDbg

OllyDbg je 32-bitový debugger a disassembler, pracujúci pod operačnými systémami Microsoft Windows. Obsahuje podobné prvky ako konkurenčné (a komerčné) debuggery (IDA, SoftICE). Je šírený pod licenciou shareware ale je možné stiahnuť si jeho plnú verziu zadarmo a legálne na oficiálnej stránke. Najväčším nedostatkom OllyDbg je neschopnosť analyzovať 64-bitové binárne súbory a taktiež zlá stabilita pod OS x64.
Reverse engineering.
Reverse engineering je technika, pri ktorej programátor prechádza krok za krokom zdrojovým kódom programu (najčastejšie je ako jazyk použitý Assembler) a snaží sa pochopiť ako program funguje, ako jeho jednotlivé časti ovplyvňujú chod programu, prípadne sa snaží nežiaduce kroky upraviť alebo odstrániť. Využívajú ju nielen crackeri pri crackovaní hier a iného softvéru, ale aj obyčajní programátori, ktorí sa snažia odhaliť chybu v ich programe. OllyDbg je primárne určený práve na tieto účely.
Dyha

Dyha je tenká vrstva dreva, používaná na povrchovú úpravu nábytku a výrobu preglejky. Jej hrúbka sa spravidla pohybuje okolo 0,2 až 1,5 mm.
Vyrába sa rezaním kmeňa stromu do špirály, systémom podobným strúhaniu ceruzy. Dyha sa dá rezať rôznymi smermi, čím vzniká zaujímavá kresba dreva.
Bezbariérový prístup

Bezbariérový prístup umožňuje ľuďom s obmedzenou schopnosťou pohybu prístup na miesta, za bežných okolností im nedostupné. Slúži vozíčkarom, ľuďom s ťažkou chôdzou, ale aj matkám s kočíkom či nevidiacim prekonávať schody, terénne nerovnosti, obrubníky a iné prekážky.
Legislatíva.
Zo stavebného hľadiska ide o súbor opatrení, ktoré zaistia samostatný pohyb a užívanie stavieb a iných priestorov osobami s obmedzenou schopnosťou pohybu a orientácie. Sú to predovšetkým osoby používajúce invalidný vozík alebo barle, ale tiež ľudia s ťažkým zmyslovým postihnutím.
V súčasnosti sa vyžaduje bezbariérový prístup pri novostavbách občianskej vybavenosti a väčšinou i do rekonštruovaných objektov. Problematické prekážky sa najmä v starších budovách, ale aj v exteriéri dajú prekonať pomocou nájazdových rámp či zdvíhacích plošín.
Pohybovo postihnutí.
Ľudia s pohybovým obmedzením ale aj matky s kočíkom vyžadujú okrem odstránených schodov aj dostatočne:
Nevidiaci.
Zrakovo postihnutí potrebujú pre bezpečný pohyb napríklad: