burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kaskádové štýly

Kaskádové štýly alebo CSS (skratka z ) je všeobecné rozšírenie (X)HTML.
Konzorcium W3C označuje CSS ako jednoduchý mechanizmus na vizuálne formátovanie internetových dokumentov.
Štýly umožnili oddeliť štruktúru HTML alebo XHTML od vzhľadu.
História.
Prvá verzia CSS (CSS level 1) vznikla už v roku 1996 a umožňovala prácu s písmami, okrajmi a farbami. 
V roku 1998 bola doplnená o nové možnosti a vznikol CSS level 2. V súčasnosti je podporovaná vo všetkých novších verziách prehliadačov (Internet Explorer, Opera, Mozilla, Netscape, Safari). 
Aktuálna verzia je CSS level 3.
Použitie.
Pomocou kaskádových štýlov sa vytvárajú štruktúrované dokumenty, teda oddeľuje sa obsah dokumentu (HTML) od jeho vzhľadu (CSS). Získa sa tým prehľadný a jednoduchý kód. CSS je možné presunúť do externých súborov, zmenší sa tým dátová veľkosť a dá sa jedným súborom zmeniť celý štýl stránky. Cieľom každého webdesignera je vytvoriť stránku tak, aby vyzerala čo najviac podobne v najpoužívanejších prehliadačoch. CSS nezaručuje rovnaké vykresľovanie vo všetkých prehliadačoch. Vzhľadom k rôznym interpretáciam css rôznymi prehliadačmi je nemožné aby stránka vyzerala na pixel rovnako. Najväčší problém v interpretácii css má internet explorer. V súčasnosti sa stránky optimalizujú pre IE verzie 7 a vyššie.
Príklad.
Príklad CSS štýlu
Animované tlačidlo CSS
Messier 67

Messier 67 alebo M 67 alebo NGC 2682 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Rak.
Nachádza sa v blízkosti hviezdy Acubens a je na hranici viditeľnosti voľným okom, ale triédrom ju nie je ťažké nájsť. Leží dosť ďaleko od galaktickej roviny a je jednou z najstarších známych otvorených hviezdokôp. Vzdialená je 2500 – 2700 svetelných rokov a približuje sa k nám rýchlosťou 32 km/s. Obsahuje vyše tisíc hviezd, z ktorých asi 500 dosahuje jasnosť medzi 10. a 16. magnitúdou. Jednotlivé hviezdy by sa mali dať rozoznať 6 cm ďalekohľadom. Jej jasnosť je 6,1 – 6,3 mag a uhlový priemer 30 oblúkových minút. Svojím vekom 4,6 miliardy rokov patrí medzi najstaršie známe otvorené hviezdokopy. Väčšina otvorených hviezdokôp totiž kvôli svojmu postupnému rozpadu zanikne skôr, ako dosiahne vek 1 miliarda rokov.
Messier 68

Messier 68 alebo M 68 alebo NGC 4590 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Hydra.
Messier 69

Messier 69 alebo M 69 alebo NGC 6637 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec.
Messier 70

Messier 70 alebo M 70 alebo NGC 6681 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec.
Messier 71

Messier 71 alebo M 71 alebo NGC 6838 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Šíp.
Messier 72

Messier 72 alebo M 72 alebo NGC 6981 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Vodnár.
Messier 73

Messier 73 alebo M 73 alebo NGC 6994 je skupina štyroch hviezd v súhvezdí Vodnár.
Kriket

Kriket () je tímová loptová hra s malou loptou, ktorá sa hrá najmä v Spojenom kráľovstve a štátoch Commonwealthu. Patrí medzi najpopulárnejšie kolektívne športy na svete. Prvá zmienka o krikete pochádza zo 17. storočia, prvé známe pravidlá pochádzajú z roku 1744. Skutočná raná história nie je známa, avšak predpokladá sa, že hra je o stovky rokov staršia. Podľa prvých pravidiel sa kriket hral so zahnutou pálkou a dvoma kolíkmi. Jednotlivé pravidlá sa v histórii kriketu vyvíjali a menili.
Kriket sa na Slovensku momentálne (2011) hrá iba v jedinom klube, a to v Kriketovom Klube Hájske. Klub vznikol v roku 2000.
Medzinárodná organizácia, ktorá zastrešuje kriket vo svete, sa volá Medzinárodná kriketová rada.
Fráňa Šrámek

Fráňa Šrámek (* 19. január 1877, Sobotka, Rakúsko-Uhorsko – † 1. júl 1952, Praha, Česko-Slovensko) bol český básnik, spisovateľ, dramatik a burič.
Život.
Narodil sa v Sobotke, v roku 1885 sa s rodičmi presťahoval do Písku. Mesto si veľmi obľúbil, v ňom sa odohráva veľká časť jeho divadelných hier a románov. Nastúpil na jednoročnú vojenskú službu, ktorú mal za trest o rok predlženú. Už tu sa prejavili jeho antimilitaristické postoje. V septembri 1914 vážne ochorel. Dostal sa do Prahy, kde sa pripojil ku skupine "Nový kult", ktorej vodcovskou osobnosťou bol S. K. Neumann. Počas druhej svetovej vojny na protest proti fašizmu nevychádzal z domu. Tento protest bol často zveličovaný, ale nebol významný, keďže ho verejne neoznámil a teda o ňom vedelo iba málo ľudí. Roku 1946 sa stal národným umelcom.
Dielo.
Jeho tvorba bola ovplyvnená impresionizmom, antimilitarnými až pacifistickými postojmi. Šrámek sa angažoval v anarchistickom hnutí a stal sa pravdepodobne najznámejším predstaviteľom takzvanej generácie anarchistických buričov. 
Všetky jeho diela sú silno ľavicové, ovplyvnené anarchizmom. Mali výrazný vplyv na mladú generáciu medzi svetovými vojnami. Niektoré jeho básne sa stali revolučnými piesňami proletárov.
Šrámkove dielo sa dá rozdeliť do týchto základných tém:
Divadelné hry.
Šrámkovým dielom bol silno ovplyvnený režisér Václav Krška, ktorý vytvoril úspešné filmové adaptácie "Měsíc nad řekou" (1953) a "Stříbrný vítr" (1954).
Diaspóra

Diaspóra alebo staršie diaspora môže byť:
Diaspora môže byť aj:
Klimageografia

Klimatogeografia je vedný odbor, ktorý sa zaoberá atmosférou ako prvkom geosféry.
Štefan Bučko

Doc. Štefan Bučko (* 2. júl 1957, Bratislava) je slovenský herec, recitátor a moderátor.
Pôsobenie.
V roku 1981 absolvoval štúdium herectva na VŠMU a stal sa členom činohry SND, ktorým je dodnes. Taktiež pôsobí aj ako pedagóg na Divadelnej fakulte VŠMU. So svojimi študentmi sa stretáva na hodinách javiskovej reči a umeleckého prednesu. Účinkoval v televíznom seriáli "Povstalecká história" (1984). Jeho manželkou je speváčka Adriena Bartošová.
Juraj Ďurdiak

Juraj Ďurdiak (* 27. apríl 1952, Bratislava) je slovenský herec. Brat herečky Judity Ďurdiakovej.
Vyštudoval herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave v roku 1974 a operný spev na Konzervatóriu v Bratislave. V rokoch 19741976 pôsobil ako herec a spevák v Divadle pre deti a mládež (dnešné Divadlo Jána Palárika) v Trnave. V rokoch 19761983 bol v slobodnom povolaní. V roku 1983 sa stal členom Poetického súboru Novej scény, od roku 1987 Komornej opery pri Slovenskej filharmónii a od roku 1989 je stálym hosťom v Komornej opere Slovenského národného divadla. 
Hral v slovenských, českých, maďarských a nemeckých filmoch. Účinkuje v operetách a muzikáloch bratislavského Divadla Nová scéna, ako aj v Divadle Jána Palárika v Trnave. Od 19. novembra 2002 je umeleckým šéfom Divadla Nová scéna. Od februára 2006 je manažérom Štúdia L+S.
Deň-D

Za Deň-D sa označuje vo vojenských plánoch deň začiatku významnej vojenskej operácie. Skutočný dátum plánovanej operácie pozná kvôli utajeniu len úzky okruh veliteľov, prípadne je o konkrétnom dátume rozhodnuté len krátko pred začiatkom operácie. Kvôli naplánovaniu celej operácie a hlavne plánovaniu časového postupu dosahovania cieľov operácie je potrebné jednoznačne označiť dátum jej začiatku. Napríklad zápis D+5 potom znamená udalosť, ktorá má nastať 5 dní po skutočnom začiatku operácie. 
Najznámejším Dňom-D je 6. jún 1944 kedy začala operácia Overlord - vylodenie spojencov v Normandii. Preto sa Deň-D v užšom zmysle stal synonymom pre tento dátum.
Spolu s týmto pojmom sa používa aj označenie Hodina-H ktoré spolu s označením Deň-D označujú deň a hodinu kedy začal útok.
Judita Ďurdiaková

Judita Ďurdiaková (* 14. február 1948, Horná Štubňa – † 5. február 1992, Bratislava) bola slovenská herečka, sestra herca Juraja Ďurdiaka.
Študovala na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Martine. Po absolvovaní štúdia herectva na VŠMU v Bratislave v roku 1970 sa stala členkou Činohry SND, kde pôsobila až do svojej smrti v roku 1992. Bola predstaviteľkou drobných, žánrovo rozmanitých postáv, s výrazným zmyslom pre ich realistické stvárnenie.
Deana Horváthová

Deana Horváthová, vyd. Jakubisková (* 11. marec 1958, Banská Bystrica) je slovenská herečka a filmová producentka. Manželka režiséra Juraja Jakubiska.
Po vyštudovaní VŠMU v Bratislave (1981) získala angažmán v SND. Počas dvanástich sezón vytvorila viac ako 20 hlavných postáv, okrem toho hrala v desiatke televíznych filmov a seriálov. Po presťahovaní do Prahy v rokoch 1993-1994 hrala v Divadle Bez zábradlí, od roku 1994 sa venuje predovšetkým producentskej činnosti.
S manželom žije v Prahe, majú syna Jorika.
Martin Huba

Prof. Martin Huba (* 16. júl 1943, Bratislava) je slovenský herec a divadelný režisér. Od 16. októbra 2005 do 15. apríla 2006 bol dočasne poverený vykonávaním funkcie riaditeľa činohry SND. Syn herca Mikuláša Hubu a opernej speváčky Márie Kišonovej-Hubovej.
Život.
Po absolvovaní herectva na bratislavskej Vysokej škole múzických umení v roku 1964, pôsobil vo Východoslovenskom štátnom divadle v Košiciach (19641967). Po návrate do Bratislavy sa od sezóny 1967/1968 stal členom súboru Divadla na Korze, kde pôsobil až do jeho zatvorenia v roku 1971.
Roku 1976 dostal angažmán v Činohre SND, kde pôsobí dodnes. Hosťuje v Prahe a Brne.
Začiatkom 90. rokov sa krátko angažoval v politike, od 9. júna do 27. augusta 1990 bol poslancom Slovenskej národnej rady za hnutie Verejnosť proti násiliu (VPN).
Od 90. rokov rokov sa venuje divadelnej réžii – režíroval v Činohre i Opere SND v Bratislava a v rámci Letných Shakespearovských slávností v Prahe. Za réžiu "Tančiarne" získal cenu divadelnej kritiky DOSKY 2001.
V slovenskom filme začínal malými úlohami. Väčšie príležitosti od polovice 80. rokov mu poskytuje český film. S manželkou Dagmar majú dve dcéry.
Je členom Vedeckej a umeleckej rady VŠMU.
Generál

Generál je vojenská hodnosť, ktorá je v mnohých štátoch najvyššou vojenskou hodnosťou. 
V niektorých štátoch existuje (alebo existovala) ešte vyššia hodnosť, maršal, niekedy je však skôr čestná, bez ďalších právomocí. Hodnosť generál je používaná pozemnými a niektorými vzdušnými ozbrojenými silami. V námorných ozbrojených silách je jej ekvivalentom hodnosť admirál.
Na Slovensku je generál najvyššia policajná hodnosť (jedna zlatá hviezda a zlatá ratolesť, so zlatým lemovaním) a generálom sa stal v roku 2014 aj veliteľ Hasičského a záchranného zboru. Nie je to však pravidlo a len v niektorých štátoch sa vyskytuje generál aj u policajných zložiek.
Generál taktiež nemusí vždy znamenať konkrétnu hodnosť, ale aj všeobecne významného vojenského veliteľa, hlavne keď pôsobil samostatne. Toto platí hlavne, keď ide o osobnosti zo staroveku alebo zo stredoveku.
Vo väčšine armád slovo generál neoznačuje konkrétnu hodnosť, ale súbor tzv. generálskych hodností. Výnimočne však môže označovať aj niečo iné, napr. post vrchného veliteľa.
Vo francúzskych ozbrojených silách sa generáli nazývajú podľa toho, akým veľkým jednotkám by mali teoreticky veliť: Général de Brigade (brigádny generál), Général de Division (divízny generál), Général de Corps d'Armée (generál armádneho zboru), Général d'Armée (armádny generál). Títo generáli majú insígnie s 2 až 5 hviezdami. Okrem toho ešte existuje insígnia so 6 hviezdami (prepožičiava sa vojenskému veliteľovi v oblasti Paríža bez ohľadu na skutočnú hodnosť) a čisto čestná 7-hviezdičková hodnosť Maréchal de France (maršal Francúzska).
Postupnosť.
Ozbrojené sily Slovenskej republiky:
Policajné hodnosti: 
Generáli na Slovensku.
Generálske hodnosti.
Ozbrojené sily Slovenskej republiky majú celkovo 4 generálske hodnosti (v zátvorke sú uvedené ich české, britské a americké ekvivalenty):
Iní generáli.
Ku dňu 1. januára 2007, pri príležitosti štátneho sviatku - Dňa vzniku Slovenskej republiky, prezident Slovenskej republiky Ivan Gašparovič povýšil náčelníka Generálneho štábu OS SR Ľubomíra Bulíka do najvyššej vojenskej hodnosti - generál.
V máji 2014 povýšil prezident Ivan Gašparovič do hodnosti generála vôbec prvého príslušníka Hasičského a záchranného zboru. Generálom sa stal jeho prezident Alexander Nejedlý. Minister vnútra Robert Kaliňák návrh na povýšenie odôvodnil výraznou zásluhou Nejedlého na reformách v zbore. Má ísť o poctu nielen Nejedlému, ale celému zboru.
V januári 2018 bolo v slovenských Ozbrojených silách celkovo 20 miest s plánovanou generálskou hodnosťou, z toho 16 ich bolo obsadených generálmi a 4 plukovníkmi.
Najmladší slovenskí generáli.
Podľa knihy „Generáli – slovenská vojenská generalita 1918 – 2009“, z celkového počtu 258 uvedených generálov, medzi desať najmladších generálov za uvedené obdobie patria tieto vojenské osobnosti::
Iné významy.
Vo Švajčiarsku sa pod označením generál skrýva vrchný veliteľ armády, tento post navyše existuje len v časoch vojny.
Eugène Boudin

Eugène Boudin (* 12. júl 1824, Honfleur – † 8. august 1898, Deauville) bol francúzsky maliar, popredný predstaviteľ impresionizmu a jeden z prvých maliarov, krajinárov maľujúcich priamo v prírode (plenér).
Život.
Pracovať začal už v desiatich rokoch, keď ako syn lodivoda bol plavčíkom na vratkom parníku s plachtou uprostred, premávajúcom medzi Le Havre a Honfleurom v ústí Seiny.
V roku 1835 sa rodina presťahovala do Le Havre, kde si Boudinov otec otvoril obchod s písacími potrebami a obrazovými rámami a kde mladý Eugèn začal pracovať ako pomocník. Neskôr si otvoril vlastný obchod.
Eugène Boudin sa zoznámil s niekoľkými maliarmi z kraja a začal ich obrazy vystavovať v obchode. Maliari Constant Troyon, Jean-Francois Millet, Thomas Couture a Eugène Isabey nabádali Boudina, aby sám začal maľovať. Na ich popud, ako 22-ročný, zatvoril obchod a venoval sa iba maľovaniu.
V roku 1850 získal od mesta štipendium a mohol začať študovať v Paríži. Podnikol študijné cesty po Flámsku, juhu Francúzska, Benátkach, potom naspäť do Bretónska, ale stále zostával verný Normandii, svojej vlasti.
V roku 1857 sa Boudin stretol s Claude Monetom, ktorý strávil niekoľko mesiacov práce s Boudinom v jeho ateliéri. Títo dvaja zostali celoživotnými priateľmi a Monet neskôr vzdal hold Boudinovmu celoživotnému dielu.
Bol hlboko ovplyvnený holandským umením 17. storočia a po stretnutí s holandským maliarom Johanom Bartholdom Jongkindom, ktorý bol už známy vo francúzskych umeleckých kruhoch a na jeho popud, začal maľovať v prírode (en plein air). V r. 1859 sa stretol s Courbetom, ktorý ho zoznámil s Charlesom Baudelairom. Na verejnosti debutoval v r. 1859 Parížskom salóne.
V apríli roku 1874 sa podieľal na usporiadaní prvej výstavy impresionistov v Nadarovom fotoateliéri v Paríži, kde aj vystavoval, no sám sa nepovažoval za nejakého radikála, alebo novátora.
Boudinova rastúca reputácia mu dovolila cestovať. V r. 1870 navštívil Belgicko, Holandsko a južné Francúzsko, a v rokoch 1892 a 1895 znovu navštívil pracovne Benátky. Pokračoval vo vystavovaní svojich diel na Parížskych salónoch. Získal medailu za tretie miesto v Parížskom salóne 1881, a zlatú medailu v 1889 na Svetovej výstave (Exposition Universelle). V 1892 sa Boudin stal rytierom čestnej légie (Legion d'honneur). Ku koncu života sa už chorľavý uchýlil na juh Francúzska, ale čoskoro zistil, že zmena mu neprospela a vrátil sa do Deauville, zomrieť na miestach, ktoré celý život miloval.
Diela z jeho pozostalosti sa nachádzajú z väčšej časti v múzeu Eugène Boudina v Honfleur, ako aj v Musée Malraux v Le Havre.
Vojenská hodnosť

Vojenská hodnosť definuje postavenie a právomoci vojaka v hierarchii armády.
Keď je potrebné určiť vzťah nadradenosti-podradenosti medzi dvoma vojakmi rovnakej hodnosti, je vo väčšine armád považovaný za nadradeného ten, ktorý je služobne starší. V niektorých ohľadoch môže byť nadradenosť určená hodnosťami potlačená rozdelením právomocí, plynúcim z funkcie dotyčných (oblastný vrchný veliteľ bude nadradený všetkým jednotkám a ich veliteľom prideleným do jeho oblasti, aj keby mali niektorí vyššiu hodnosť ako on). Udelenie vyššej hodnosti sa nazýva povýšenie, odobranie vyššej hodnosti a udelenie nižšej sa nazýva degradácia. Hodnostné označenie je umiestnené na náplecníkoch uniformy.
Na Slovensku.
Policajné hodnosti sú podobné, avšak začínajú nie na úrovni mužstva, ale na poddôstojníckej úrovni - strážmajstrom. Pokiaľ názvy vojenských poddôstojníckych hodnosti sú odvodené od vojenských jednotiek čata a rota (čatár, rotný), policajné sú odvodené od policajnej strážnice. Práporčícke a dôstojnícke hodnosti sú však už zhodné. 
Hodnosti v Ozbrojených silách SR.
Hodnosti v Ozbrojených silách Slovenskej republiky sú v článku zoradené od najnižšej po najvyššiu, vedľa každej je uvedená hodnostná skratka. Hodnosť seržant (srž.) sa v súčasnej ozbrojených silách nepoužíva. Vyskytuje sa len pri preklasifikovaní ruskej armády, nespája sa so západnou hodnosťou "sergeant".
Generáli.
Prislúchajúce označenie vojska (značka) je pripnuté pod vrchným gombíkom pre všetky generálske hodnosti, okrem najvyššej hodnosti generál (angl. full General).
Po prijatí novely v októbri 2021 by vojenské hodnosti nemali získavať verejní funkcionári. Povýšenie v zálohe bude možné, len ak bude povýšený preradený do aktívnych záloh. Vojaci vo výslužbe a vojnoví veteráni môžu byť prezidentom povýšení, ale nemôžu byť verejní funkcionári.
Messier 77

Messier 77 alebo M 77 alebo NGC 1068 je obria špirálová galaxia s priečkou v súhvezdí Veľryba, ktorú objavil francúzsky astronóm Pierre Méchain 29. októbra 1780. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,9. Leží asi 1° juhovýchodne od delta Ceti 4. magnitúdy. Samotná galaxia má magnitúdu až 10, preto je viditeľná len pomocou väčšieho amatérskeho ďalekohľadu.
M 77 je najjasnejšia seyfertova galaxia a je typu 2. Má aktívne galaktické jadro, ktoré je vo viditeľnej oblasti zakryté prachom. Priemer molekulárneho disku a horúcej plazmy bol meraný rádioteleskopmi Very Long Baseline Array a Very Large Array. Horúci prach okolo jadra bol potom meraný v strednej infračervenej oblasti interferometrom na VLT. Jej medzihviezdna hmota je tvorená najmä molekulárnym plynom.
V jadre sú pozorované diskrétne mraky, ktoré sa pohybujú okolo centra galaxie rýchlosťou 600 km/s. Hmotnosť týchto mrakov je okolo 10 miliónov hmotností Slnka, priemer 800 až 1 100 svetelných rokov a kinetická energia je väčšia ako 1048 J, čo zodpovedá výbuchu vyše milióna supernov. Hmotnosť celej galaxie predstavuje asi 160 miliárd Sĺnk, len centrálne časti jadra do vzdialenosti 880 ly od jeho stredu obsahujú hmotu rovnajúcu sa asi 400 miliónom Sĺnk. Jadro galaxie vyžaruje vo viditeľnej časti spektra energiu v hodnote 5. 1034 J/s, v rádiovej 7.1032 J/s. Galaxia patrí medzi slabé rádiové galaxie, ale aj tak je jej žiarenie v rádiovej oblasti spektra asi štyrikrát silnejšie ako žiarenie normálnych galaxií.
V blízkosti M 77 leží slabšia špirálová galaxia NGC 1055.
Pozorovanie.
Galaxiu je ľahké nájsť binokulárom, pretože je celkom kompaktná a má jasné jadro. V malom ďalekohľade vyzerá ako hmlistý obláčik s jasným stredom.
História pozorovania.
Galaxiu objavil Pierre Méchain v roku 1780 a opísal ju ako hmlovinu. Méchain oznámil objav Charlesovi Messierovi a ten objekt zaradil do svojho katalógu. Messier aj William Herschel ju opísali ako hviezdokopu. Dnes vieme, že to je galaxia. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií, vydaného v roku 1966, medzi špirálové galaxie so sprievodcom s nízkou plošnou jasnosťou. Tento „sprievodca“ je v skutočnosti iba jasnejšia časť špirálového ramena.
Messier 78

Messier 78 alebo M 78 alebo NGC 2068 je difúzna reflexná hmlovina v súhvezdí Orión. Leží asi dva a pol stupňa severovýchodne od Alnitaku, pri modrobielej hviezde typu B8 s jasnosťou 10,3 mag.
Messier 79

Messier 79 alebo M 79 alebo NGC 1904 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Zajac.
Messier 80

Messier 80 alebo M 80 alebo NGC 6093 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Škorpión. 
Má jasnosť len 8 magnitúd a preto ďalekohľadom s priemerom objektívu okolo 6 cm vidíme iba jej náznak. Je oveľa menej nápadná ako susediaca M4. M80 má silnú koncentráciu hviezd smerom ku stredu, ale samotné hviezdy je ťažko rozlíšiť. V roku 1860 zasiahlo Zem svetlo zo vzplanutia novy v tejto hviezdokope. Táto nova dosiahla 7. magnitúdu.
Messier 84

Messier 84 alebo M 84 alebo NGC 4374 je galaxia v súhvezdí Panna.
Messier 85

Messier 85 alebo M 85 alebo NGC 4382 je galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky.
Messier 86

Messier 86 alebo M 86 alebo NGC 4406 je galaxia v súhvezdí Panna.
Messier 109

Messier 109 alebo M 109 alebo NGC 3992 je špirálová galaxia v súhvezdí Veľká medvedica.
Messier 108

Messier 108 alebo M 108 alebo NGC 3556 je špirálová galaxia v súhvezdí Veľká medvedica.
Messier 107

Messier 107 alebo M 107 alebo NGC 6171 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Hadonos.
Messier 106

Messier 106 alebo M 106 alebo NGC 4258 je špirálová galaxia v súhvezdí Poľovné psy.
Messier 105

Messier 105 alebo M 105 alebo NGC 3379 je eliptická galaxia v súhvezdí Lev.
Messier 88

Messier 88 alebo M 88 alebo NGC 4501 je špirálová galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky.
Messier 89

Messier 89 alebo M 89 alebo NGC 4552 je eliptická galaxia v súhvezdí Panna.
Messier 90

Messier 90 alebo M 90 alebo NGC 4569 je špirálová galaxia v súhvezdí Panna.
Messier 91

Messier 91 alebo M 91 alebo NGC 4548 je špirálová galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky.
Messier 92

Messier 92 alebo M 92 alebo NGC 6341 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Herkules.
Messier 93

Messier 93 alebo M 93 alebo NGC 2447 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma.
Messier 94

Messier 94 alebo M 94 alebo NGC 4736 je špirálová galaxia v súhvezdí Poľovné psy. Jej ramená sú pomerne tesne navinuté na jasnom kompaktnom dobre pozorovateľnom jadre. Toto jadro je typické pre Seyfertove galaxie.
Messier 95

Messier 95 alebo M 95 alebo NGC 3351 je špirálová galaxia s priečkou v súhvezdí Lev.
Messier 96 (galaxia)

Messier 96 alebo M 96 alebo NGC 3368 je špirálová galaxia v súhvezdí Lev. Za jedným jej špirálovým ramenom presvitá ďalšia špirálová galaxia.
Fongafale

Fongafale je ostrov z atolu Funafuti v ostrovnom štáte Tuvalu.
Hnedý trpaslík

Hnedý trpaslík je substelárny objekt, ktorý nevyžaruje energiu vďaka termonukleárnym reakciám ako hviezdy hlavnej postupnosti, ale má plne vodivý povrch a vnútro. V jeho jadre prebieha po určitú dobu nukleosyntéza deutéria, ale teplota a tlak nie sú postačujúce na to, aby mohla prebehnúť aj nukleosyntéza ľahkého vodíka (prócia). Hnedý trpaslík vyžaruje vlastné rádiové a infračervené, niekedy aj viditeľné svetlo s najdlhšími vlnovými dĺžkami (červené svetlo). 
Hnedý trpaslík vzniká z protohviezdy, ktorá nemá dostatočnú hmotnosť na začatie termonukleárnych reakcií. Niekedy sa pojem hnedý trpaslík používa aj na chladnúceho bieleho trpaslíka, v tejto súvislosti sa s ním však možno stretnúť len zriedkavo. Hnedý trpaslík vzniknutý z protohviezdy sa považuje za prechod medzi planétou a hviezdou. Niekedy sa označuje za hviezdu spektrálneho typu L, T alebo Y. Jeho hmotnosť sa pohybuje medzi 13-násobkom hmotnosti Jupitera a 0,08 násobkom hmotnosti Slnka. 
Odlíšenie hnedých trpaslíkov od málo hmotných hviezd a od obrovských planét je ťažké. Hnedý trpaslík sa väčšinou vyznačuje prítomnosťou lítia, čím ho možno rozoznať od hviezd, táto metóda však nie je spoľahlivá. Od planét sa zase hnedé trpaslíky odlišujú povrchovou teplotou a žiarivosťou, nie však veľkosťou, pretože tá je u obidvoch typov objektov približne rovnaká. Ich ďalším poznávacím znakom je výskyt metánu, ktorý sa nenachádza vo hviezdach, ale je bežný v atmosférach obrovských planét.
Prvý hnedý trpaslík, Gliese 229b, bol objavený 27. októbra 1994 na observatóriu Mount Palomar. Jeho svietivosť je miliónkrát slabšia ako svietivosť Slnka. K roku 2015 bolo známych viac než 2 800 hnedých trpaslíkov. Podľa predbežného odhadu je ich celkový počet v našej Galaxii porovnateľný s počtom hviezd.
Vznik a vývoj.
Hnedé trpaslíky vznikajú podobným procesom ako hviezdy. Na počiatku je chladný plynoprachový mrak, ktorý sa postupne zmršťuje a zahrieva. V strede oblaku, kde je hustota najväčšia, sa formuje protohviezda. Hustota a teplota protohviezdy sa neustále zväčšuje, až napokon jej hmota prejde do stavu elektrónovej degenerácie. Tým sa jej zmršťovanie zastaví ešte predtým, ako sa dosiahol tlak a teplota v jadre potrebný na zapálenie termojadrových reakcií. Tlak v jadre hnedého trpaslíka sa ustáli približne na hodnote 1016 Pa, teplota sa pohybuje okolo 3 000 000 kelvinov a hustota dosahuje hodnoty približne 104 až 107 kg/m3. V jadre začne prebiehať fúzia deutéria a lítia, ktorá však v porovnaní s termojadrovými reakciami hviezd hlavnej postupnosti prebieha pomerne krátko – nanajvýš 10 miliónov rokov. Niektoré hnedé trpaslíky sú sprievodcovia hviezd, iné naopak vznikli osamotene.
Po ukončení jadrových reakcií hnedý trpaslík postupne chladne a jeho žiarivý výkon sa znižuje, jeho objem sa však na rozdiel od objemu starnúcej hviezdy nemení. Postupne sa premení na takmer nežiariaceho čierneho trpaslíka.
Metod Dominik Trčka

Blahoslavený Metod Dominik Trčka, CSsR ("Metoděj") (* 6. júl 1886, Frýdlant nad Ostravicí – † 23. marec 1959, Leopoldov) bol český gréckokatolícky kňaz pôsobiaci na území dnešného Slovenska a hieromučeník.
Životopis.
Mladosť.
Narodil sa 6. júla 1886 vo Frýdlante nad Ostravicí ako najmladší zo siedmich detí Františky Šterbovej a Tomáša Trčku. Dominik Trčka študoval na gymnáziu vo Frýdku-Místku a u redemptoristov v Červenke. Roku 1902 vstúpil do Kongregácie Najsvätejšieho Vykupiteľa, kde v auguste 1904 zložil rehoľné sľuby. 
Kňaz.
17. júla 1910 bol v Prahe vysvätený za kňaza. Ako kňaz pôsobil v Prahe, na Svatej Hore a v Plzni. Počas I. svetovej vojny sa staral o utečencov z Chorvátska, Slovinska a Ruska. V roku 1919 ho superior pražskej provincie redemptoristov poveril pastoračnou prácou medzi veriacimi gréckokatolíckeho obradu v Ľvove na Ukrajine. V tamojšej komunite začal používať svoje druhé meno Metod, ktoré dostal ešte pri krste. V roku 1921 založil v Stropkove komunitu redemptoristov latinsko-byzantského obradu, ktorej predstaveným sa stal v roku 1924. V roku 1931 sa komunita presťahovala do rehoľného domu v Michalovciach, kde ako predstavený zotrval až do roku 1942. 21. decembra 1945 bola komunita redemtoristov východného obradu kanonicky menovaná za viceprovinciu so sídlom v Michalovciach a Metod Trčka bol ustanovený za jej prvého predstaveného.
Prenasledovanie totalitným režimom.
V roku 1949 bola michalovská provincia zrušená a počas noci z 13. apríla 1950 boli všetci rehoľníci prevezení do zhromažďovacích táborov. Počas procesu, ktorý sa konal 12. apríla 1952, bol Metod Trčka obvinený zo spolupráce s biskupom Gojdičom, z rozširovania pastoračných listov a zo zasielania informácii do Ríma. Bol odsúdený na 12 rokov väzenia za špionáž a za pokus o útek za hranice. Svoj trest vykonával vo väzniciach v Ilave, Mírove a Leopoldove, kde bol preložený v roku 1958. Zomrel 23. marca 1959 na následky tuberkulózy, ktorej podľahol pre zámerné neumožnenie liečby zo strany správy väznice. Pochovali ho na cintoríne leopoldovskej väznice. Po obnovení gréckokatolíckej cirkvi v roku 1969 boli jeho pozostatky prevezené do Michaloviec, kde je dodnes pochovaný v tamojšej Bazilike Zostúpenia Svätého Ducha.
Beatifikácia.
4. novembra 2001 pápež Ján Pavol II. vyhlásil Metoda Dominika Trčku za blahoslaveného.
Zuzana Kanócz

Zuzana Kanócz (* 21. november 1979, Košice) je slovenská herečka. Absolvovala maďarské gymnázium a neskôr vyštudovala herectvo v ročníku Emílie Vášáryovej a Martina Hubu na VŠMU v Bratislave. Na škole sa predstavila v inscenácii hry "Blázon a mníška" od poľského dramatika Witkiewicza, v Brechtovom "Kaukazskom kriedovom kruhu" a v Čechovovej aktovke "Platonov".
V roku 2003 získala angažmán v Divadle Andreja Bagara v Nitre, kde hrá v inscenáciách "Peter Pan", "Aj kone sa strieľajú" či v pôvodnom slovenskom muzikáli "Adam Šangala". Hosťuje aj v Činohre Slovenského národného divadla v obľúbenej "Tančiarni".
Osobný život.
S manželom Jurajom Lojom má syna Lucasa a dcéry Izabellu a Leylu.
Zuzana Kocúriková

Zuzana Kocúriková (* 19. december 1948, Bratislava) je slovenská herečka. Manželka divadelného režiséra Petra Mikulíka.
V detstve sa venovala výtvarnému umeniu a chcela sa stať kostýmovou návrhárkou. V roku 1971 absolvovala štúdium na VŠMU. 
Zuzana Kocúriková je od konca štúdií členkou súboru Činohry SND, kde momentálne hrá v divadelných predstaveniach "Krajčírky", "Portugália", "Ideálny manžel", "Večer trojkráľový alebo čo len chcete", "Čertice" a "Na konci hry". Účinkuje v hudobnej čiernej komédii "Osem žien" v divadle Nová scéna, kde ju režisér Roman Polák obsadil do hry Johna Chapmana "Nemocnica na pokraji". Na pôde Štúdia L+S účinkuje v predstavení "Barmanky". 
Na filmovom plátne sa Zuzana Kocúriková objavila ešte ako stredoškoláčka vo filme Jozefa Zachara "Zmluva s diablom". Hrala v mnohých televíznych inscenáciách a celovečerných filmoch. Má dcéru Katarínu. Venuje sa maľovaniu.
Peter Kočiš

Peter Kočiš (* 19. október 1965, Nitra) je slovenský herec a moderátor.
Prvýkrát sa na obrazovke objavil ako päťročný. Odvtedy účinkoval asi v 80 inscenáciách a 15 prevažne televíznych filmoch. V súčasnosti pracuje prevažne ako rozhlasový a televízny moderátor. Začiatky svojej moderátorskej kariéry si pamätajú poslucháči Fun Rádia a rádia Rock FM. Skĺbenie skúseností a imidžu predviedol v televíznych reláciách "Snívajte s nami", "Super kvíz", "Taxík," "On a ona u vás doma", "Bumerang", "Páli vám to?" (2004) ai. Je ženatý má dve dcéry Terezu a Sáru.
Mária Kráľovičová

Mária Kráľovičová alebo Marína Kráľovičová (vyd. Procházková; * 7. jún 1927, Čáry – 5. december 2022, Bratislava) bola slovenská herečka.
V Slovenskom národnom divadle pôsobila 74 rokov.
Životopis.
Narodila sa v dedine Čáry na Záhorí. Hereckú kariéru začala ako osemnásťročná v Komornom divadle v Martine. Za dva roky tu vytvorila 14 postáv a hneď v prvej sezóne získala na "Divadelnej žatve" v Prahe ocenenie "Talent roka" za postavu Aničky v Tajovského "Ženskom zákone". O päťdesiat rokov neskôr vytvorila v tej istej hre prepísanej pre SND do záhoráckeho dialektu postavu Dory Chomútskej. Medzitým sedliačky takmer nehrala, stala sa totiž najprv lyrickou a neskôr charakterovou dramatickou herečkou.
V rokoch 19471950 študovala herectvo na Štátnom konzervatóriu v Bratislave, ale už 1. januára 1948 sa stala členkou Slovenského národného divadla. V marci 1948 sa tu po boku Andreja Bagara v premiére Molièrovej "Školy žien" predstavila v úlohe Agnesy. Skutočnou hviezdou sa stala v novembri 1948, keď ju Jozef Budský obsadil do zdramatizovanej Sládkovičovej "Maríny". Moderný javiskový tvar tohto predstavenia obrazov, svetla a veršov, ktoré bolo neskôr označované za inscenáciu storočia, ale ktoré zakrátko zakázali a stiahli, bol spoločným dielom výtvarníkov Dezidera Millyho, Jána Mudrocha, skladateľa Andreja Očenáša a literátov Alexandra Matušku a Jozefa Felixa. Marína predurčila jej recitátorskú dráhu.
Odohrala vyše štyristo divadelných, filmových a televíznych postav a ešte dvojnásobok v rozhlase. Medzi jej postavami nechýba Shakespearova Júlia, Ofélia, či pani Fordová, Hviezdoslavova Salome, Schillerova Amália, Brechtova Virginia, Arbuzovova Vala, Čechovova Sára aj Ranevská, lady Torrancová Tennessee Williamsa, Maggie-Marylin Arthura Millera, Iwaszkiewiczova George Sandová, či Costeaova Ona a Edith Piafová. K osemdesiatinám jej venovalo SND hru "S mamou" Táne Kusej, kde za postavu Terézie Klimovej bola navrhnutá na ocenenie Dosky, a k osemdesiatpäťke rovnako hlavnú úlohu Cissy Robsonovej v hre oscarového dramatika Richarda Harwooda "Kvarteto".
V roku 2013 sa vydala na rozlúčkové turné po Slovensku s komédiou Marca Camolettiho "Kto zhasol svetlo" a detektívkou "Ryba v trojke".
Bola prvou slovenskou televíznou herečkou (r. 1957 spolu s Elom Romančíkom „Dovidenia Luciene“ v réžii Jána Roháča) a prvou recitátorkou, ktorá slovenskú poéziu prezentovala v recitáloch na troch kontinentoch (napr. už v roku 1958 na Expo v Bruseli v réžii Alfreda Radoka, v Montreale, Havane, Hanoji, Jeruzaleme...)
Bola národnou umelkyňou, dvojnásobnou laureátkou štátnej ceny, nositeľkou Radu Ľudovíta Štúra I. triedy, Zlatého krokodíla, Krištáľového krídla, má svoju tabuľku na chodníku slávy v Bratislave, je v sieni slávy osobností televíznej obrazovky OTO. Aktívne pracovala v Zväze slovenských dramatických umení a v ústrednom výbore Slovenského zväzu žien a od roku 2006 bola richtárkou Spolku Záhorákov. S manželom, básnikom, spisovateľom a novinárom Mirom Procházkom, mala dve deti.
Maroš Kramár

Maroš Kramár (* 26. apríl 1959, Bratislava) je slovenský herec a moderátor.
Životopis.
Pochádza z hereckej rodiny, jeho otcom je herec Ján Kramár, starý otec je slovenský herec a režisér Ján Klimo.
V roku 1978 ukončil štúdium herectva na Štátnom konzervatóriu v Brne.
V divadle a televízii účinkoval už ako chlapec. Stvárnil hlavného hrdinu v televíznej inscenácii "Ivkova biela mať" (1971). Hral v seriáli "Povstalecká história" (1984).
V rokoch 19781979 pôsobil v divadle v Brne a v rokoch 19791985 v Divadle Andreja Bagara v Nitre. V rokoch 1985 až 2008 bol členom Činohry SND v Bratislave. Získal rôzne divadelné a televízne ocenenia. V poslednej dobe účinkuje nielen na Slovensku, ale aj v Česku.
V poslednej dobe účinkuje hlavne v českých a slovenských televíznych seriáloch, kde vytvára rôzne epizódne postavy, s čím súvisia rôzne televízne ocenenie. V roku 2005 získal ocenenie absolútny OTO (Osobnosť televíznej obrazovky).
Zoznam piesní (výber).
poz. -pieseň - duet - (autor hudby/autor textu piesne)
(h: /t: ) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Tecuja Komuro

Tecuja Komuro (; * 27. november 1958, Tokio, Japonsko) je japonský hudobník a hudobný producent. Je známy aj pod pseudonymom TK.
Kariéru začal ako hráč na klávesové nástroje v TM NETWORK v roku 1984. O rok neskôr vydal aj svoj prvý sólový album, soundtrack pre anime film "Vampire Hunter D". Od 90-tych rokov skladá a produkuje hudbu aj pre iných hudobníkov a hudobné skupiny. 
V západnom svete je najviac známy pre jeho spoluprácu s francúzskym hudobníkom Jean-Michel Jarre. Spoločne zložili niekoľko skladieb, TK remixoval viaceré Jarreho skladby. V roku 2001 vystúpili spoločne na koncerte "2001 Rendez-vou"Upraviť zdroj"s in Space" v Okinawe pod názvom "The Vizitors".
William Thomson

Sir William Thomson (* 26. jún 1824, Belfast – † 17. december 1907, Netherhall pri Largse, Škótsko) , známy skôr pod svojim šľachtickým menom Lord Kelvin of Largs bol škótsko-írsky fyzik a vynálezca.
Životopis.
Narodil sa v škótsko-írskej stredostavovskej rodine. Jeho otec James Thomson (1786-1849) bol profesorom matematiky a inžinierstva na Kráľovskom akademickom inštitúte v Belfaste. Williamova matka Margaret zomrela v roku 1830 , keď mal 6 rokov. Keď mal William osem rokov, otca vymenovali za vedúceho katedry matematiky na univerzite v škótskom Glasgowe. William sa od otca podučil matematike a už ako veľmi mladý sa stal schopným matematikom. Na Glasgovskú univerzitu bol prijatý už ako 10 ročný. Roku 1841 začal študovať na univerzite v Cambridge.V roku 1845 po získaní diplomu odišiel do Paríži. Tam pracoval v laboratóriu H. V. Regnaulta. V roku 1846 sa uvoľnilo miesto na univerzite v Glasgowe. Thomsonov otec využil svoj vplyv na univerzite, aby pomohol svojmu synovi stať sa hlavným kandidátom na tento post. Thomson sa vrátil z Paríža do Glasgowa a v roku 1846 bol jednomyseľne zvolený za profesora prírodnej filozofie na univerzite. Tejto univerzite zostal verný po celý svoj život. Ako profesor tam pracoval neuveriteľných 53 rokov, až do svojich sedemdesiatich piatich rokov; ešte v roku 1904 bol zvolený za jej rektora.
V roku 1847 nadviazal osobné priateľstvo s Jamesom Prescottom Joulom z Manchestru a intenzívne s ním spolupracoval v oblasti termodynamiky. Výsledkom bolo množstvo spoločných publikácií, v ktorých okrem iného skúmali zmenu teploty plynu pri jeho expanzii do vákua (neskôr označovanú ako Jouleov-Thomsonov efekt). Thomson vo svojej práci "O dynamickej teórii tepla" z roku 1851 novo formuloval a zovšeobecnil druhú hlavnú vetu termodynamiky (odvodenú Clausiom), zovšeobecnil princíp zachovania energie (formulovaný Helmholtzom v roku 1847) a zaviedol absolútnu termodynamickú teplotnú stupnicu. Týmito prácami výrazne prispel k tomu, že sa z termodynamiky stala exaktná veda.
Vynálezy.
Počas svojho života zostrojil celý rad vynálezov. S Thomsonovým menom je spojený napr. kvadrantový elektrometer, elektrostatická váha, elektrostatický voltmeter, zrkadlový galvanomer, dvojitý mostík na meranie malých odporov. Po svojom odchode do dôchodku konštruoval prístroje pre námornú navigáciu, napr. rôzne kompasy, echolot (tj. ozvenový hĺbkomer), mareograf (prístroj automaticky registrujúci kolísanie morskej hladiny na pobreží). Bol predsedom komisie, ktorá bola zodpovedná za definitívne pomenovanie najpresnejších jednotiek elektrického merania Volt, Ampér a Ohm. Sformuloval tiež druhý zákon termodynamiky a propagoval technológiu a viedol spoločnosť, ktorá úspešne nainštalovala prvé telegrafné káble pod Atlantickým oceánom, čím spôsobila revolúciu v komunikačnom priemysle. 
Medzi jeho najpozoruhodnejšie vynálezy patrí jeho vynález absolútnej teplotnej stupnice alebo Kelvinovej stupnice.
Zoznam NGC objektov

Toto je kompletný zoznam NGC objektov. Nový všeobecný katalóg obsahuje 7840 objektov, preto je zoznam rozdelený na časti, z ktorých každá obsahuje 250 objektov. Obsahuje všetky objekty, vrátane neexistujúcich, ktoré boli do katalógu zapísané pravdepodobne omylom.
Indigo a štyridsať zbojníkov

Indigo a štyridsať zbojníkov (nem. "Indigo und die vierzig Räuber", v neskoršej verzii "Königin Indigo" a "Tausend und eine Nacht") je prvá opereta, ktorú skomponoval Johann Strauss ml. Premiéru mala 10. februára 1871 v Theater an der Wien vo Viedni. Libreto napísal riaditeľ divadla, Maximilián Steiner, ktorý na písanie prizval mnohých pomocníkov. Výsledok bol veľmi slabý a chaotický. Napriek tomu opereta mala úspech vďaka typicky Straussovským melódiám. Po úspechu vo Viedni sa opereta dostala aj do zahraničných divadiel. Libretto sa pokúsili poopraviť už pri premiére v Paríži v roku 1875, a neskôr vo Viedni v roku 1877, keď uviedli operetu pod novým menom "Kráľovná Indigo" (nem. "Königin Indigo", libreto prepracoval Josef Braun). Konečnej podoby a kvalitnejšieho libreta sa však opereta dočkala až v roku 1906, keď na návrh Gábora Steina (syna pôvodného libretistu), ho prepracovali Leo Stein a Karl Lindau. Staronová opereta bola uvedená pod menom "Tisíc a jedna Noc" ("Tausend und eine Nacht").
Opereta má pôsobivú a dynamickú predohru. Dodnes sa najviac hrá intermezo prvého dejstva jej poslednej verzie ("Tausend und eine Nacht – intermezzo"), ako orchestrálna skladba. Je príjemné, jemné, pre Straussa možno trochu netypické, s mierne exoticko-rozprávkovým nádychom.
Obsah ("Indigo a štyridsať zbojníkov" - pôvodná verzia z roku 1871).
Fantaska, mladá viedenská dievčina stroskotá. Na brehu ju chytia a predajú sultánovi Indigovi. Ten sa do nej zaľúbi, ale ona jeho lásku odmieta, mimo iného aj preto, že má vo Viedni snúbenca. Jej snúbenec za ňou príde na sultánov dvor, votrie sa do priazne jeho žien v háreme a potom Fantasku vyslobodí s pomocou 40 zbojníkov.
Obsah ("Tisíc a jedna Noc" - verzia z roku 1906).
Sultán Suleiman sa zaľúbi do Európanky Leily a chce ju odviesť do svojej krajiny. Leila mu povie, že pôjde s ním iba ak sa vzdá svojho háremu a nebude mať iné ženy. Suleiman sa vracia s dôverníkom Eddinom, ktorý má previesť potrebné reformy. Leile po čase odcestuje za Suleimanom so svojím strýkom Ormutzom. Stretáva kalifa, ktorému rozpráva rozprávku. Kalifove ženy sa spiknú proti nemu. Prichádza Suleiman a stretáva Leilu. Nemôžu však ostať spolu, lebo sa medzitým vydala za rybára Mossu, pretože ten sa na Suleimana veľmi podobá. Eddin sa rozhodne Suleimana a Mossu vymeniť, aby reformy prebiehali ľahšie. Mossuovi sa nová rola zapáči, rovnako aj mnohoženstvo. Dlho sa však neteší, lebo vypuknú nepokoje s kalifmi a musí z dvora utiecť späť do svojho domu. Tam ho prenasledujú kalifovia a nájdu tam aj Leilu so Suleimanom. Leila musí identifikovať pravého sultána. Rozhodne sa za lásku obetovať nehodného manžela a za sultána označí Mossu. Suleiman a Leila si padnú do náručia.
Moby

Moby vlastným menom Richard Melville Hall (* 11. september 1965, Harlem, New York) je americký elektronický hudobník, hudobný skladateľ, spevák a DJ. Je potomkom Herman Melville, autora knihy "Moby Dick". Moby bol takisto textárom, producentom a remixérom hudby pre interpretov ako The Smashing Pumpkins, Michael Jackson, David Bowie, Brian Eno, Pet Shop Boys, Britney Spears, New Order, Public Enemy, Guns N’ Roses, Metallica a mnohých ďalších. Celosvetovo predal viac ako 20 miliónov albumov.
Diskografia.
"Bližšie informácie v hlavnom článku: Diskografia Mobyho"
Malý Magellanov mrak

Malý Magellanov mrak, označovaný niekedy ako "Malé Magellanovo mračno" alebo "Malý Magellanov oblak", prípadne SMC ("Small Magellanic Cloud") alebo NGC 292, je trpasličia nepravidelná galaxia obiehajúca okolo našej Galaxie. Obsahuje asi miliardu hviezd.
Nachádza sa od Slnka približne vo vzdialenosti 200 000 svetelných rokov, čím sa zaraďuje medzi najbližšie galaxie. Súčasne je to jeden z najvzdialenejších objektov viditeľných voľným okom.
Malý Magellanov mrak je oveľa zložitejšie a nepravidelnejšie štruktúrovaný ako naša najväčšia satelitná galaxia Veľký Magellanov mrak. Jeho priemer je asi tretinový v porovnaní s Veľkým Magellanovým mrakom. Prevažujú v ňom horúce mladé hviezdy, čo naznačuje, že tvorba hviezd v ňom prebiehala z kozmologického hľadiska len nedávno – asi pred 100 miliónmi rokov. Skoro tretina jeho celkovej hmotnosti pripadá na svietiace a tmavé hmloviny. V galaxii poznáme približne 2 000 hviezdokôp.
Nepravidelná galaxia

Nepravidelná galaxia je galaxia, ktorá nevyhovuje žiadnemu typu Hubblovej klasifikácie galaxií, nepodobá sa ani špirálovej galaxii, ani eliptickej galaxii. Tvar týchto galaxií je rôzny, často chaotický, chýba im jadro a špirálovitá štruktúra ramien. Väčšina týchto galaxií boli kedysi špirálovými alebo eliptickými galaxiami, ktoré sa vďaka gravitačným silám zdeformovali. Nepravidelné galaxie obsahujú veľké množstvo plynu a prachu. 
Existujú dva hlavné typy nepravidelných galaxií:
Treťou klasifikáciou nepravidelných galaxií sú nepravidelní trpaslíci, označovaní ako dl alebo dlrrs. Tento typ galaxií je dôležitý pri chápaní celkového vývoja galaxií, pretože často majú nízku metalicitu a relatívne nízke množstvo plynu. Sú veľmi podobné galaxiám z počiatku Vesmíru. 
Niektoré nepravidelné galaxie sú špirálové galaxie zničené gravitáciou väčšieho suseda.
Magellanove mraky boli kedysi klasifikované ako nepravidelné galaxie, ale odkedy boli u nich objavené špirálové štruktúry, boli preklasifikované ako SBm, štvrtý typ špirálovej galaxie s priečkou.
Veľký Magellanov mrak

Veľký Magellanov mrak, označovaný aj ako Veľké Magellanovo mračno, prípadne LMC ("Large Magellanic Cloud"), je trpasličia nepravidelná galaxia. Nazvaná je podľa moreplavca Fernanda Magellana, ktorý objavil Veľký aj Malý Magellanov mrak v roku 1519 pri svojej plavbe okolo sveta. Patrí do Miestnej skupiny galaxii a je satelitom našej Galaxie. 
Veľký Magellanov mrak je viditeľný zo Zeme voľným okom, ale z územia Slovenska je nepozorovateľný. Nachádza sa z menšej časti v súhvezdí Stolový vrch a z väčšej časti v Mečiarovi. Od Slnka je vzdialený asi 160 000 svetelných rokov a dosahuje asi 1/3 priemeru Galaxie a 1/10 počtu hviezd Galaxie, teda rádovo asi 1020 miliárd hviezd. Jeho hmotnosť sa pohybuje v rozmedzí 1/10 až 1/20 hmotnosti Galaxie. Hoci je to nepravidelná galaxia, má isté náznaky špirálových ramien. V jeho vnútri sa nachádza hmlovina Tarantula a obrovská HII oblasť s priemerom asi 900 svetelných rokov. Okrem nich obsahuje mrak aj mračná plynu a prachu, mladé hviezdokopy a zvyšky supernov. Veľký Magellanov mrak sa pravdepodobne pred niekoľkými miliardami rokov dostal do blízkosti Galaxie, čo mohlo spustiť prudšiu tvorbu nových hviezd.
Magellanove mraky

Magellanove mraky je súhrnné označenie pre Malý Magellanov mrak a Veľký Magellanov mrak. Sú to satelitné galaxie našej Galaxie. Sú klasifikované ako nepravidelné galaxie, no podľa posledných výskumov je možné, že sú to galaxie špirálové s priečkou. Sú ľahko viditeľné aj voľným okom.
História pozorovaní.
Civilizácie žijúce na južnej pologuli vedeli o Magellanových mrakoch už v prehistorických časoch. Pre obyvateľov Európy ich objavila slávna výprava portugalského cestovateľa Ferdinanta Magellana (portugalský prepis Fernão de Magalhães) v roku 1519. Oba na pohľad nápadné objekty neskôr pomenoval podľa Magellana člen jeho výpravy, pisár Antonio Pigafetta. 
Vlastnosti.
Oba mraky sú zahalené do oblaku neutrálneho plynného vodíka a obe galaxie (spolu s našou) patria do Miestnej skupiny galaxií. Navzájom sú vzdialené 65 200 ly. Pozdĺž eliptických dráh oboch mrakov sa ťahá plyn zvaný "Magellanov prúd". Tento prúd začína vo Veľkom Magellanovom mraku, ťahá sa k Malému Magellanovmu mraku a potom sa oblúkom vracia k našej Galaxii. Prekračuje jej rovinu a v podobe oddelených vlákien pokračuje ešte ďalej. Jeho celková dĺžka na oblohe je až 200°.
Oba mraky majú menej prvkov ťažších od hélia ako hviezdy našej Galaxie. Oba mraky prekonali niekoľko období zvýšenej tvorby hviezd. Ako ostatné nepravidelné galaxie, aj Magellanove mraky sú bohaté na hviezdotvorné oblasti, mladé hviezdy, hviezdokopy, plyn a prach.
Miestna skupina galaxií

Miestna skupina galaxií je skupina galaxií, kam patrí naša Galaxia a ďalších viac ako 30 satelitných galaxií (vrátane trpasličích). Jej gravitačné centrum sa nachádza niekde medzi Galaxiou a M31. Galaxie Miestnej skupiny galaxií pokrývajú priemer 10 miliónov ly (1 E+22 m) skupina má binárny (činkovitý) tvar. Hmota celej skupiny sa odhaduje na (1,29 ± 0,14) × 1012M☉. Samotná skupina je súčasťou Miestnej superkopy galaxií.
Dvaja najväčší členovia skupiny sú Galaxia a M31 prezývaná Andromeda. Každá z týchto dvoch špirálových galaxií má vlastný systém satelitných galaxií.
Ďalší členovia Miestnej skupiny galaxií sú gravitačne izolovaní, patria k nim: IC 10, IC 1613, trpasličia galaxia Fénix, Lev A, trpasličia galaxia Tukan, trpasličia galaxia Cetus, trpasličia galaxia Pegas, Wolf-Lundmark-Melotte, trpasličia galaxia Vodnár a trpasličia galaxia Strelec.
História.
Názov "Miestna skupina galaxií" bol uvedený Edwinom P. Hubblom v VI. kapitole jeho knihy ""Ríša hmlovín"" (The Realm of the Nebulae, 1936, st. 124–151). Je tam opísaná ako "typická malá skupina hmlovín, ktorá je izolovaná v hlavnom poli". V roku 2003 sa počet známych členov miestnej skupiny zvýšil z 12 na 36 objavením 24 galaxií nízkej jasnosti.
MusicBrainz

MusicBrainz je projekt, ktorého cieľom je vytvoriť hudobnú encyklopédiu s voľne použiteľným obsahom.
Podobne ako FreeDB, bolo MusicBrainz založené ako snaha o náhradu za komerčné CDDB. MusicBrainz pôvodne vzniklo ako projekt pod názvom "CD Index". Nové meno a ciele projektu boli zvolené na stretnutí v roku 1999 v Amsterdame a MusicBrainz tak začalo smerovať ku kompletnej hudobnej encyklopédií. Po šiestich rokov v roku 2005 začína MusicBrainz dospievať, je zaregistrovaných vyše 100 000 užívateľov, v databáze sa nachádza vyše 300 000 albumov a skoro 4 000.000 skladieb.
Okrem samotnej databázy s informáciami o umelcov, albumoch a skladbách prevádzkuje MusicBrainz webové služby umožňujúce aplikáciam identifikovať CD, prípadne jednotlivé skladby a následné uloženie meta-informácií do tzv. tagov. Na identifikáciu kompaktných diskov sa používajú unikátne identifikátory (presnejšie ako identifikátory použité v CDDB a FreeDB) a na identifikáciu jednotlivých skladieb sa používa technológia tzv. "audio odtlačkov" nazvaná TRM a vyvinutá spoločnosťou Relatable.
Tisícročná včela (film)

Tisícročná včela I-II (angl. "The Millenial Bee") je slovenský film. 
Sága murárskeho rodu Pichandovcov odohrávajúca sa prevažne na malej slovenskej dedine v rokoch 1887 – 1917.
Zoznam IC objektov

Toto je kompletný zoznam IC objektov. Index Catalogue obsahuje 5386 objektov, preto je zoznam rozdelený na časti, z ktorých každá obsahuje 250 objektov.
Index Catalogue

Index Catalogue, známy tiež ako katalóg hmlovín, hviezdokôp a galaxií, je astronomický katalóg, ktorý bol prvýkrát publikovaný v roku 1895 a bol rozšírený na viac ako 5000 objektov, ktoré sú známe ako IC objekty. Slúži ako doplnok k Novému všeobecnému katalógu.
Katalóg zostavil John Dreyer v 80. rokoch 19. storočia, ktorý ho publikoval ako dva dodatky k Novému všeobecnému katalógu. Obsahoval galaxie, hmloviny a hviezdokopy objavené medzi rokmi 1888 a 1905.
Toto leto doma

Toto leto doma (angl. This Summer at Home) je slovenský film. 
Hudobná komédia o prázdninových zážitkoch dvanásťročnej Dušany.
Nadobor

Nadobor je veľmi veľká hviezda s hmotnosťou minimálne 10 – 50 hmotností Slnka. Z hľadiska priemernej dĺžky života hviezd existuje len krátko a svoju existenciu napokon zakončí výbuchom supernovy.
Relatívne najmenšie nadobry sú modré nadobry. Za nimi nasleudujú modrobiele nadobry, biele nadobry, žltobiele nadobry, žlté nadobry, oranžové nadobry a najväčšie sú červené nadobry, ktorých obvod môže presahovať obvod obežnej dráhy Jupitera okolo Slnka. Vzhľadom na svoje gigantické rozmery majú nadobry aj veľmi vysokú svietivosť, ktorá sa môže pohybovať až v státisícoch svietivostí Slnka.
Traja svedkovia

Traja svedkovia (angl. Three Wittnesses) je slovenský film.
Dramatický príbeh z revolučných dôb roku 1848.