burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dopravný podnik mesta Martin

Dopravný podnik mesta Martin, s.r.o. (skrátene DPMM) je od 1. januára 2022 jediným poskytovateľom MHD v meste Martin.
Autobusová doprava.
Autobusová doprava sa v Martine prevádzkuje od 1. januára 2022. V roku 2021 bolo nakúpených 35 autobusov Iveco Urbanway 12M CNG.
Vozovne.
Autobusy sa dočasne nachádzajú v Martine v provizórnej vozovni na rohu ulíc Gorkého, Čsl. armády a Hrdinov SNP.
Predajne.
DPMM prevádzkuje 2 predajne cestovných lístkov. Nachádzajú sa v Klientskom centre Mestského úradu Martin a v OC Galéria v Martine.
Chinatown

Chinatown (v  doslova „čínske mesto“, voľne prekladané aj ako „čínska štvrť“; , pchin-jin: "Tángrénjiē") je časť mesta nachádzajúceho sa mimo čínskeho územia (pevninskej Číny, Hongkongu, Macaa, Taiwanu), ktorá je osídlená populáciou prevažne čínskeho pôvodu. Najznámejšie sú čínske štvrte v severoamerických a európskych mestách, no tento jav sa vyskytuje v mestách po celom svete, prevažne v juhovýchodnej Ázii, Austrálii a Južnej Amerike.
Tunel Tunsberg

Tunel Tunsberg () je cestný tunel v obci Voss v nórskom kraji Vestland. Tunel dlhý 4 080 metrov bol postavený v rokoch 2009 – 2011 s cieľom nahradiť úsek nórskej štátnej cesty 13 západne od mesta Seim. Tento úsek cesty bol plný úzkych a tesných zákrut.
Popis.
Diaľnica Rv 13 medzi Vossom a Granvinom je dôležitou spojnicou medzi diaľnicou E16 a štátnou cestou Rv 7 (E134) vo vnútornej časti Hordalandu. Pôvodne boli úseky cesty medzi Vossom a Granvinom strmo stúpajúce, úzke a v tesných zákrutách, čo viedlo k vyššej nehodovosti a nepriaznivým dopadom na životné prostredie.
Pôvodne sa plánovali dva kratšie tunely, medzi ktorými malo byť približne 1500 metrov cesty. Plány sa zmenili, pretože tunel Tunsberg podľa prvého plánu by bol príliš strmý (6,3 %) a nachádzal by sa v zákrute, ktorá by znemožnila predbiehanie. Riešenie s dlhým priamym tunelom bolo o 125 miliónov NOK lacnejšie a skrátilo trasu o 500 metrov. Vjazd do tunela bol v súlade s pôvodným plánom a zmena vo vnútri hory si nevyžiadala žiadne zmeny týkajúce sa vlastníkov pozemkov.
Tunel nemá žiadne oblúky a má maximálny sklon 5,07 % a bol razený v profile T8,5 (výška tunela 8,5 m). Dňa 20. decembra 2011 ho slávnostne otvorila vtedajšia ministerka dopravy a komunikácií Magnhild Meltveit Kleppa.
Zuzana Javorová

Mgr. Zuzana Javorová, rodená Tiňová (* 1987, Bratislava) je slovenská novinárka, redaktorka a moderátorka. V súčasnosti je redaktorkou spravodajstva TV Markíza a od roku 2020 aj externou doktorandkou na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Životopis.
V rokoch 1998 – 2006 navštevovala Gymnázium Federica Garcíu Lorcu v Bratislave. Rok pred začiatkom štúdia na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave sa stala redaktorkou mesačníka "Kamarát", kde pôsobila až do roku 2008.
Popri bakalárskom štúdiu pracovala aj ako marketingový asistent v spoločnosti Studio Moderna, medzi ktorej značky patrí aj Top Shop. Od roku 2008 do roku 2011 bola redaktorkou a moderátorkou spravodajstva TV Ružinov.
V roku 2011 dokončila magisterské štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V TV Markíza začínala ako redaktorka relácie "Lampáreň" a v roku 2011 prešla do "Televíznych novín". Rok po dokončení štúdia sa tiež stala moderátorkou "Ranných Televíznych novín" TV Markíza, ktorou bola až do roku 2019.
V roku 2015 sa Zuzana vydala za kameramana Petra Javora.
Chinatown (rozlišovacia stránka)

Chinatown (v  „Čínske mesto“, „Čínska štvrť“) môže byť:
Zoltán Bátovský

Zoltán Bátovský (* 27. marec 1979, Krupina, Slovensko – † 8. august 2001, Hainburg, Rakúsko) bol slovenský hokejový útočník, ktorý v roku 2001 zahynul pri autonehode. V čase smrti bol Bátovský pod zmluvou s klubom San Jose Sharks hrajúcom v NHL.
Kariéra.
Medzi rokmi 19951997 hrával v slovenskej juniorskej extralige za Banskú Bystricu. V obidvoch ročníkoch patril medzi najproduktívnejších hráčov tímu, dokopy za toto obdobie odohral 93 stretnutí, v ktorých zaknihoval rovných sto bodov.
V sezóne 1997/1998 sa presunul do zámoria. V importnom drafte CHL bol zvolený v prvom kole z 22. miesta juniorským tímom Drummondville Voltigeurs pôsobiacom v lige QMJHL. V klube strávil nasledujúce tri ročníky a podobne ako v Banskej Bystrici, aj tentoraz patril medzi bodovo najúspešnejších hráčov mužstva, v prvej sezóne ovládol tímovú produktivitu, v dvoch nasledujúcich ročníkoch mu patrila druhá priečka.
Za Drumondville odohral dovedna 194 zápasov, v ktorých pozbieral 223 bodov, no výraznejšieho tímového úspechu sa nedočkal, za klub nenastúpil k jedinému zápasu v play-off. Zároveň si Bátovský vybudoval povesť tvrdého hráča; v každom z troch ročníkov odsedel na trestnej lavici cez sto trestných minút.
Vydarená anabáza v Kanade mu vyniesla miestenku v zostave slovenskej reprezentácie na juniorských majstrovstvách sveta na prelome rokov 1998 a 1999 vo Winnipegu. Aj na tomto turnaji patril Zoltán Bátovský medzi najproduktívnejších hráčov tímu, v šiestich stretnutiach zapísal päť bodov a výraznou mierou sa podieľal na zisku bronzových medailí. Umiestnenie na pódiových priečkach na tomto šampionáte bolo prvým výraznejším úspechom slovenského hokeja v ére samostatnosti.
Napriek tomu, že Bátovský bol schopným zakončovateľom, draftom NHL nikdy neprešiel. Navzdory tomu sa v roku 2000 dohodol na kontrakte s klubom San Jose Sharks. V sezóne 2000/01 začal nastupovať za Kentucky Thoroughblades, rezervný tím Sharks, ktorý hrával v lige AHL. V drese Kentucky odohral 79 zápasov, v ktorých strelil deväť gólov a na ďalších devätnásť prihrával. Vo vyraďovacej časti naskočil do ďalších troch stretnutí, v ktorých bodoval dvakrát.
Zoltán Bátovský zahynul pri autonehode v Rakúsku pár týždňov pred štartom sezóny 2001/02. Cestou z letiska Schwechat narazil na svojom automobile do stromu a zraneniam na mieste podľahol.
Slow fashion

Slow fashion (v  doslova „pomalá móda“) je spôsob prístupu k výrobe a predaju oblečenia a pridružených produktov, ktorý si získava čoraz väčšiu popularitu najmä v Európe a všeobecne aj v západnom svete. Niekedy sa označuje aj pojmom udržateľná móda.
Dôraz sa kladie na to, aby produkty boli nadčasové a na zákazníkov nebol vyvíjaný nátlak na ich častú obmenu, ako je to pri tzv. fast fashion produktoch, kde sa každých niekoľko mesiacov predstavuje nová časovo obmedzená kolekcia. Niektoré krajiny vyzývajú k tomu, aby k takýmto krokom nedochádzalo.
Problémom typických fast fashion značiek je, že pri nahradení kolekcie novou sú produkty z predošlej kolekcie zničené, čo predstavuje veľkú záťaž pre životné prostredie a tiež to zvyšuje náklady danej značke (čo zvyšuje aj koncovú cenu produktov pre zákazníkov).
Pri slowfashion produktoch tento tlak nevzniká, keďže napríklad jednoduché dámske alebo pánske tričká budú vyzerať rovnako dobre aj o rok aj o dva roky. Vďaka tomu, že sa kolekcie často neobmieňajú nenastáva ani tlak na likvidáciu produktov z minulých kolekcií a preto je takmer isté, že raz vyrobené produkty nakoniec skončia u koncového zákazníka. Vďaka tomu je táto produkcia prijateľnejšia aj pre životné prostredie. Oblečenie bez nápisov a potlače sa dá veľmi jednoducho skombinovať s kúskami, ktoré už doma zákazníci majú a nepotrebujú tak stále nakupovať množstvo nového oblečenia.
Agfacolor

Agfacolor bol výrobný postup spoločnosti Aktiengesellschaft für Anilinfabrikation (dnes Agfa-Gevaert), pri ktorom sa na výrobu farebného filmu používali tri farebné vrstvy citlivé na modrú, zelenú a červenú farbu a žltá medzivrstva s funkciou filtra, pričom na negatíve vznikali doplnkové farby.
Aktualita

Aktualita môže byť:
Aktovka

Aktovka môže byť:
Aktovka (taška)

Aktovka je taška s držadlom určená na spisy (teda na akty), knihy ap., obyčajne, resp. tradične vyhotovená z kože. Ľahšia aktovka bez držadla, obvykle so zipsovým uzáverom, sa (hovorovo) nazýva diplomatka.
Inozínmonofosfát

Inozínmonofosfát alebo IMP je nukleotid (teda fosforečnan nukleozidu). Má dôležitú úlohu v metabolizme. Je to ribonukleotid hypoxantínu a vzniká ako prvý nukleotid pri syntéze purínových nukleotidov. Takisto vzniká deamináciou adenozínmonofosfátu enzýmom AMP deaminázou. Konjugovanou zásadou IMP je inozinát. Pri hydrolýze z neho vzniká inozín.
Enzým pyrofosfohydroláza deoxyribonukleozidových trifosfátov, kódovany génom YJR069C v "Saccharomyces cerevisiae" a vykazujúci (d)ITPázovú a (d)XTPázovú aktivitu, hydrolyzuje inozíntrifosfát (ITP) za vzniku pyrofosfátu a IMP.
Dôležitými derivátmi inozinátu sú purínové nukleotidy, ktoré sa nachádzajú v nukleových kyselinách, a adenozíntrifosfát, ktorý funguje ako zásobáreň chemickej energie v svaloch a iných tkanivách.
V potravinárskom priemysle sa soli inozinátu, ako je inozinát sodný, využívajú ako zvýrazňovače chuti. Inozinátu je priradené E číslo E630.
Syntéza inozinátu.
Syntéza IMP je zložitá a začína u 5-fosforibozyl-1-pyrofosfátu (PRPP). Enzýmy, ktoré sa účastnia syntézy IMP, tvoria v bunke multienzýmový komplex. Výsledky naznačujú, že existujú multifunkčné enzýmy a niektoré z nich katalyzujú nesekvenčné kroky v tejto metabolickej dráhe.
Syntéza ostatných purínových nukleotidov.
Stačí pár krokov na tvorbu adenylátu (AMP) a guanylátu (GMP) z inozinátu. AMP i GMP sú RNA nukleotidy. AMP sa od inozinátu líši v polohe C6, kde je karbonylová skupina nahradená amínoskupinou. Vzájomná premena AMP a IMP je súčasťou cyklu purínových nukleotidov. GMP vzniká oxidáciou inozinátu na xantylát (XMP) a pridaním amínovej skupiny na C2. Oxidácie sa účastní NAD+ ako príjemca vodíku a následne dodáva energiu molekula ATP (v procese sa rozloží na AMP + 2 Pi). Syntéza AMP vyžaduje GTP a syntéza GMP vyžaduje ATP. Tento rozdiel umožňuje dôležitú reguláciu tejto dráhy. 
Regulácia biosyntézy purínových nukleotidov.
Inozinát a mnoho iných molekúl inhibujú syntézu 5-fosforibozylamínu (5-PRA) z 5-fosforibozyl-1-pyrofosfátu (PRPP) blokovaním enzýmu katalyzujúceho túto reakciu: glutamín-PRPP-amidotransferázy. To znamená, že pri vysokej koncentrácii IMP sa inhibuje tento enzým, čo má za následok zníženie koncentrácie IMP. Na základe toho nevzniká ani AMP a GMP, čo znamená, že nemôže prebiehať ani syntéza RNA, keďže chýbajú tieto dva dôležité ribonukleotidy. 
Použitie.
Z inozinátu je možné vytvoriť rôzne soli, napríklad inozinát sodný (E631), inozinát draselný (E632) alebo inozinát vápenatý (E633). Tieto tri látky sa využívajú ako zvýrazňovače chuti, konkrétne chute umami, s celkom vysokou účinnosťou. Zvyčajne sa používajú v polievkach, omáčkach a koreniach na zintenzívnenie chuti mäsa. Inozinát sodný a guanylát sodný sa často používajú spolu a označujú sa ako disodné ribonukleotidy (E635).
Guanozínmonofosfát

Guanozínmonofosfát alebo GMP je nukleotid, z ktorého sa v podobe monoméru tvorí RNA. Je to ester kyseliny fosforečnej s nukleozidom guanozínom. GMP pozostáva z fosfátovej skupiny, pentózy ribózy a nukleobázy guanínu; je to teda monofosfát ribonukleozidu. Jeho konjugovanou bázou je guanylát. GMP sa komerčne produkuje mikrobiálnou fermentáciou.
Ako prídavná látka v potravinách má priradené číslo E626. 
Syntéza "de novo".
Syntéza GMP začína -ribóza-5′-fosfátom, ktorý vzniká ako produkt pentózafosfátovej dráhy. Syntéza pokračuje postupnou tvorbou purínového kruhu na C1 uhlíku ribózy. Výsledkom syntézy je inozínmonofosfát (IMP), ktorý sa následne konvertuje na xantozínmonofosfát (XMP) a potom na GMP.
Ako inhibítor syntézy GMP je pri experimentálnych modeloch možné použiť 6-diazo-5-oxo--norleucín (DON), analóg glutamínu.
cGMP.
GMP takisto existuje v cyklickej štruktúre, známej ako cyklický GMP. V niektorých bunkách vzniká cGMP z GTP pomocou enzýmu guanylylcyklázy. cGMP hrá dôležitú úlohu ako mediátor pri signalizácii hormónov.
Použitie v potravinách.
GMP sa v podobe solí, ako napríklad guanylát sodný (E627), guanylát draselný (E628) alebo guanylát vápenatý (E629), používa ako zvýrazňovač chuti, čím sa jedlu dodá príchuť umami. Často sa používa spolu s inozinátom sodným - táto kombinácia je známa ako sodné 5'-ribonukleotidy. Guanylát sodný sa často nachádza v instantných rezancoch, čipsoch, ryžových pokrmoch, konzervovanej zelenine alebo instantných polievkach.
Keďže ide o pomerne drahú potravinu, zvyčajne sa používa spolu s kyselinou glutámovou alebo glutamátom sodným (MSG), ktoré takisto podporujú príchuť umami. Ak sú ako ingrediencie prítomné inozinát a guanylát sodný, ale glutamát sodný nie, tak je kyselina glutámová bežne prítomná ako súčasť inej ingrediencie, napríklad v podobe spracovaného komplexu sójových proteínov (hydrolyzovaný sójový proteín), autolyzovaných kvasiniek alebo sójovej omáčky.
Guanozíntrifosfát

Guanozíntrifosfát alebo GTP je trifosfát purínového nukleozidu. Je to jeden zo stavebných kameňov potrebných pre syntézu RNA pri transkipcii. Štruktúrne je podobný nukleozidu guanozínu, ale na rozdiel od neho má GTP na ribóze tri fosfátové skupiny. GTP má nukleobázu guanín na 1' uhlíku ribózy a trifosfátovú skupinu na 5' uhlíku ribózy.
GTP takisto slúži ako zásobáreň energie alebo aktivátor substrátov v metabolických reakciách, podobne ako ATP, ale špecifickejších. Takisto funguje ako zdroj energie pre proteosyntézu a glukoneogenézu.
GTP je esenciálny pre prenos signálu, hlavne s G-proteínmi v rámci systému druhých poslov, kde sa konvertuje na guanozíndifosfát (GDP) pomocou enzýmov GTPáz.
Využitie.
Prenos energie.
GTP sa účastní prenosu energie v bunke. GTP je tvorený napríklad jedným enzýmom citrátového cyklu. Toto odpovedá jednej molekule ATP, keďže GTP sa ľahko konvertuje na ATP účinkom nukleoziddifosfátkináz (NDK).
Genetická translácia.
Počas elongačného kroku translácie sa využíva energia z GTP na viazanie novej tRNA s aminokyselinou na A-pozíciu v ribozóme. GTP sa takisto používa ako zdroj energie u translokácie ribozómu smerom k 3' koncu mRNA. Počas biosyntézy proteínov pochádza väčšina energie z GTP.
Dynamická nestabilita mikrotubulov.
Počas polymerizácie mikrotubulov nesie každý heterodimér (tvorený alfa a beta tubulínom) dve molekuly GTP, ktoré sa hydrolyzujú na GDP, keď sa tubulínové diméry pridajú na plus koniec rastúceho mikrotubulu. Hydrolýza GTP nie je nutná pre tvorbu mikrotubulu, ale podľa všetkého sú schopné depolymerizácie len molekuly tubulínu s naviazaným GDP. Tubulín s naviazaným GTP teda funguje ako čiapočka na konci mikrotubulu a chráni ho pred depolymerizáciou; keď sa GTP hydrolyzuje, mikrotubulus začne depolymerizovať a rýchlo sa zmenší.
Funkcia mitochondrií.
Translokácia proteínov do matrixu mitochondrií zahŕňa interakcie ako GTP, tak i ATP. Presun týchto proteínov do mitochondrie hrá dôležitú úlohu v niekoľkých dráhach regulovaných v rámci mitochondrií, ako napríklad premenu oxalacetátu na fosfoenolpyruvát v glukoneogenéze.
Prekurzor pre syntézu riboflavínu.
V kombinácii s ribulóza-5-fosfátom je GTP prekurzorom na syntézu riboflavínu (vitamínu B2).
Biosyntéza.
V bunke existuje mnoho procesov, ktorými sa syntetizuje GTP, ako napríklad:
Cyklus purínových nukleotidov

Cyklus purínových nukleotidov je metabolická dráha, v ktorej sa tvorí amoniak a fumarát (z aspartátu) a inozínmonofosfát (IMP) za účelom regulácie koncentrácie adenínových nukleotidov a sprostredkovania uvoľnenia amoniaku z aminokyselín. Ako prvý popísal túto dráhu Lowenstein a zároveň ukázal jej dôležitosť v procesoch ako sú katabolizmus aminokyselín a regulácia toku v glykolýze a citrátovom cykle.
Reakcie.
Cyklus je zložený z troch reakcií katalyzovaných enzýmami. V prvom kroku sa deaminuje purínový nukleotid adenozínmonofosfát (AMP) za vzniku inozínmonofosfátu (IMP), čo katalyzuje enzým AMP deamináza:
V druhom kroku vzniká adenylosukcinát z IMP a aminokyseliny aspartátu, čo je spojené s energeticky výhodnou hydrolýzou GTP. Túto reakciu katalyzuje enzým adenylosukcinátsyntáza:
Nakoniec sa adenylosukcinát štiepi na fumarát za obnovenia AMP. Reakciu katalyzuje adenylosukcinátlyáza:
Nedávna štúdia ukázala, že aktivácia HIF-1α umožňuje kardiomyocytom udržať mitochondriálny membránový potenciál počas anoxického stresu využitím fumarátu tvoreného adenylosukcinátlyázou ako alternatívneho akceptoru elektrónov namiesto kyslíku. Tento mechanizmus by mohol poskytnúť ochranu pred ischemickou srdcovou chorobou.
Cyklus v rámci svalov.
Tento cyklus prebieha v cytozolickej časti myocytov kostrových svalov. Táto reakcia pomáha zbaviť sa AMP produkovaného nasledujúcimi reakciami:
Cyklus purínových nukleotidov prebieha pri namáhavom cvičení, postení alebo hladovaní, keď sa znižujú zásoby ATP.
Následky cyklu.
Syntéza fumarátu.
Fumarát je intermediát citrátového cyklu a vstupuje do mitochondrie po konverzii na malát a využití malátového člnku. V mitochondrii sa premieňa na oxalacetát, ktorý potom vstupuje do citrátového cyklu alebo sa premieňa na aspartát priamo v mitochondrii. Aspartát môže znovu vstúpiť do cyklu purínových nukleotidov.
Syntéza amoniaku.
Glutamát reaguje s amoniakom, vďaka čomu sa z neho stáva glutamín. Ten vstupuje do krvného riečišťa a dostáva sa do obličiek. V obličkách sa glutamín dvakrát deaminuje za vzniku glutamátu a potom α-ketoglutarátu. Tieto molekuly amoniaku neutralizujú organické kyseliny (kyselinu mliečnu a ketolátky) produkované v svaloch.
Nekonvenčný vírus

Nekonvenčný vírus (iné názvy: nekonvenčný agens, nekonvenčný činiteľ) môže byť:
Veľká Homoľa (vrch v Strážovských vrchoch)

Veľká Homoľa () je vrch Strážovských vrchov. Leží nad obcou Rudnianska Lehota, približne severovýchodne od Bánoviec nad Bebravou. 
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Nitrické vrchy a časti Suchý. Vrchol leží v Trenčianskom kraji, na pomedzí okresov Bánovce nad Bebravou a Prievidza a zasahuje na katastrálne územia obcí Kšinná, Omastiná a Rudnianska Lehota. Je súčasťou mohutného hrebeňa, vystupujúceho medzi Rudnianskou a Kšinianskou kotlinou a Bánovskou pahorkatinou.
Opis.
Veľká Homoľa leží v strednej časti hlavného hrebeňa Nitrických vrchov, v spoločnom masíve s Čiernym vrchom (). Ten je severným susedom, západne leží Malá Homoľa (), južne sa nachádza Rokoš () a východne leží Hradiský vrch (). Vrch i celý hrebeň patrí do povodia Nitry; východnú časť hrebeňa odvodňujú prítoky Nitrice, západnú prítoky Radiše, smerujúcej do Bebravy. Najbližšími obcami sú Kšinná a Omastiná na západe a Rudnianska Lehota na východe. 
Výhľady.
Hrebeň vo vrcholovej časti Veľkej Homole pokrýva riedky porast, umožňujúci sčasti obmedzený kruhový výhľad. Pozorovateľné sú najmä okolité vrchy pohoria a časť Hornonitrianskej kotliny. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť južnú časť Veľkej Fatry, Kremnické vrchy, Vtáčnik, Tribeč, Považský Inovec či Biele Karpaty.
Paragraf (rozlišovacia stránka)

Paragraf môže byť:
Miroslav Koóš

Ing. Miroslav Koóš, DrSc. (* 21. október 1952, Banský Studenec† 29. november 2021, Bratislava) bol slovenský chemik, vysokoškolský pedagóg a vedecko-výskumný funkcionár, ktorý od roku 2011 pôsobil ako riaditeľ Chemického ústavu Slovenskej akadémie vied (SAV).
Vysokoškolské štúdium absolvoval na Chemicko-technologickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave (dnes Fakulta chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity v Bratislave), kde v roku 1976 získal titul inžiniera, pričom hneď na to nastúpil na študijný pobyt na Chemický ústave SAV, kde neskôr vykonával vedeckú ašpirantúru a v roku tu dosiahol titul kandidáta vied (CSc.). V roku 1984 absolvoval ročný postdoktorandský študijný pobyt na Katedre chémie Stanfordovej univerzity v Stanforde v Kalifornii, kde v roku 1992 absolvoval ďalší, polročný pobyt v pozícii "senior visiting researcher" („starší hosťujúci výskumník“). Na Chemickom ústave SAV vykonával funkcie vedúceho oddelenia, vedeckého tajomníka až sa napokon stal zástupcom riaditeľa (19932011) a v roku 2011 riaditeľom. V roku 2004 mu bola udelená vedecká hodnosť doktor vied (DrSc.).
Vo svojej vedecko-výskumnej činnosti sa zaoberal syntézou biologicky významných sacharidov a heterocyklických zlúčenín, ako aj ich štruktúrnou charakterizáciou. Jeho najväčším prínos spočíva vo vývoji nových postupov syntézy širokého spektra sacharidov, izolácii a štrukturálnej charakterizácii nových biologicky významných iminosacharidových derivátov, syntéze, izolácii a charakterizácii nových biologicky aktívnych derivátov oxazolidínu, pyrazolu a imidazolu. Za svoju činnosť získal viacero ocenení (Medaila SAV za podporu vedy, Čestná plaketa Dionýza Štúra za zásluhy v prírodných vedách, Medaila Slovenskej chemickej spoločnosti).
Zomrel, po krátkom pobyte v nemocnici, na ochorenie COVID-19.
Vysokoenergetický fosfát

Vysokoenergetický fosfát (alebo fosforečnan) môže byť jedna z dvoch vecí: 
Vysokoenergetické väzby sa často zaznačujú vlnovkou, „~“. Pomocou tejto vlnovky je ATP možné zapísať ako A-P~P~P. Tento zápis navrhol Fritz Albert Lipmann, ktorý ako prvý povedal, že ATP je hlavný spôsob presunu energie v bunke, a to v roku 1941. Tento zápis zdôrazňuje bioenergetický potenciál týchto väzieb vzhľadom na veľké množstvo uvoľnenej energie pri ich hydrolýze.
Pojem „vysokoenergetický“ môže spôsobiť zmätok, pretože záporná voľná energia nepramení priamo z rozkladu týchto väzieb. Rozklad týchto väzieb, tak ako väčšiny väzieb, je v skutočnosti endergonický a energiu spotrebúva. Záporná voľná energia pozostáva z toho, že väzby vznikajúce po hydrolýze (alebo fosforylácii pomocou ATP) majú nižšiu energiu než väzby prítomné pred hydrolýzou. Toto zahŕňa "všetky" väzby prítomné v reakcii, nielen tieto fosfátové väzby. Uvoľnenie energie je výsledkom mnohých faktorov, ktoré zahŕňajú rezonančnú stabilitu a solvatáciu produktov relatívne voči reaktantom.
Reakcie vysokoenergetických fosfátov.
Vysokoenergetické fosfáty majú zvyčajne pyrofosfátové (difosforečnanové) väzby, teda anhydridové väzby vznikajúce dehydratáciou derivátov kyseliny fosforečnej. Hydrolýza tejto väzby je za fyziologických podmienok exergonická, takže sa uvoľňuje energia.
Okrem poslednej uvedenej reakcie, PPi → 2 Pi, tieto reakcie väčšinou neprebiehajú v bunkách samovoľne, ale sú spriahnuté s inými procesmi, ktoré vyžadujú energiu. Reakcie vysokoenergetických fosfátov teda môžu:
Reakcia ATP + H2O → AMP + PPi je schopná dodať vyššiu energiu než pri štiepení jedného fosfátu. AMP sa potom regeneruje na ATP v dvoch krokoch, najprv pomocou reakcie ATP + AMP ↔ 2 ADP (katalyzovaná adenylátkinázou) a potom bežnými spôsobmi regenerácie ATP, teda napríklad oxidatívnou fosforyláciou alebo dráhami ako je glykolýza.
Carlo Biotti

Carlo Biotti (* 5. júna 1901, Miláno, Taliansko - † 9. septembra 1977, Alassio) bol talianskym športovým sudcom a manažérom, riaditeľom a generálnym poradcom Milána. Biotti bol jedným z protagonistov talianskej justície v 70. rokoch.
Životopis.
Biotti bol sudca, vo svojej kariére to dotiahol až do funkcie predsedu prvého trestného úseku milánskeho súdu a sudcu Najvyššieho súdu. S vášňou pre šport bol Biotti od roku 1964 člen predstavenstva Milan Soccer Association.
Yvonne Strahovski

Yvonne Jacqueline Strzechowski (* 30. júl 1982, Sydney, Austrália) tiež profesionálne známa ako Yvonne Strahovski je austrálska herečka poľského pôvodu.
Detstvo a mladosť.
Strahovski sa narodila poľských emigrantom vo Werrington Downs, v Novom Južnom Walese, v Austrálii. Od dvanástich rokov navštevovala hodiny herectva.
Kariéra.
Prvý krát sa objavila pred kamerami objavila v televíznych seriáloch v Austrálii. Zúčastnila sa konkurzu na rolu Sarah Walker, v televíznom seriály "Chuck". Počas pôsobenia v televíznom seriály si pozmenila svoje meno z Strzechowski na Strahovski, kvôli lepšej výslovnosti.
V roku 2011 si zahrala po boku Jasona Stathama, Clivea Owena a Roberta De Nira vo filme "Killer Elite". O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu "Dexter". V roku 2014 získala hlavnú ženskú úlohu vo filme "Ja, Frankenstein". V rovnakom roku stvárnila agentku Kate Morgan, v televíznom seriály "24 hodín: Dnes neumieraj".
Od roku 2017 do 2021 stvárnila jednu z hlavných postáv v úspešnom televíznom seriály "Príbeh služobníčky". Strahovski za svoj herecký výkon bola dva krát nominovaná na cenu Emmy Award. V roku 2019 si zahrala v austrálskom dramatickom filme "Materský cit" a v roku 2021 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Chris Pratt, Betty Gilpin a J.K. Simmons v sci-fi filme "Vojna zajtrajška".
Súkromný život.
V roku 2017 sa Strahovski vydala za Tima Lodena, s ktorým predtým, tvorila pár šesť rokov. Ich prvé dieťa sa narodilo v októbri 2018 a v júli 2021 priznala, že čaká svoje druhé dieťa, ktoré porodila v decembri 2021.
Strahovski hovorí plynule anglicky a poľsky. V rokoch 2009 až 2013 bola umiestnená časopisom Maxim v rebríčku HOT 100. Podporuje orgánizáciu PETA a žije v Los Angeles.
Lúčny kanál (prítok Janíkovského kanála)

Lúčny kanál je umelo vytvorený odvodňovací kanál, ktorý sa nachádza v okrese Nitra. Jeho dĺžka je 1,1 km. Je prítokom Janíkovského kanála.
Tok.
Lúčny kanál tečie na juhovýchod.Vzniká výtokom rúry spod polí neďaleko nitrianskej mestskej časti Janíkovce, v nadmorkej výške . Následne pokračuje až za Janíkovce a za obcou Janíkovce, neďaleko rieky Nitra sa v nadmorskej vlieva do Janíkovského kanála. Lúčny kanál nepriberá žiadne prítoky.V minulosti sa do neho vlieval potok Selenec.
Povodne.
Pri podvodniach spôsobuje Lúčny kanál problémy, pretože je zanesený. Pri poslednej povodni, ktorá bola 18.mája 2021 sa vyliata voda z koryta rieky Nitra dostala do Janíkovského kanála a následne aj do Lúčneho kanála, odkiaľ sa vylievala na polia.
Hypoxantín

Hypoxantín je prírodný purínový derivát. Občas sa nachádza v nukleových kyselinách, kde je prítomný v antikodónoch tRNA v podobe nukleozidu inozínu. Jeho tautomérna forma je známa ako 6-hydroxypurín. Hypoxantín je nutné prídavné médium v kultúrach niektorých buniek, baktérií a parazitov ako substrát a zdroj dusíka. Je to napríklad bežný reagent pre kultúry s parazitom malárie, keďže "Plasmodium falciparum" vyžaduje zdroj hypoxantínu na syntézu nukleových kyselín a metabolizmus energie.
V auguste 2011 bola vydaná správa založená na štúdiách NASA ohľadne meteoritov nájdených na Zemi, ktorá predložila možnosť, že hypoxantín a iné príbuzné organické molekuly, vrátane komponentov DNA a RNA adenínu a guanínu, mohli vzniknúť mimo planéty vo vesmíre.
Červ "Pheretima aspergillum", ktorý sa používa v preparátoch čínskej medicíny, obsahuje hypoxantín.
Reakcie.
Hypoxantín je jedným z produktov pôsobenia xantínoxidázy na xantín. Zvyčajne sa však pri rozklade purínov tvorí xantín oxidáciou hypoxantínu enzýmom xantínoxidoreduktázou.
Hypoxantínguanínfosforibozyltransferáza premieňa hypoxantín na inozínmonofosfát (IMP).
Hypoxantín je zároveň produktom spontánnej deaminácie adenínu. Keďže hypoxantín je podobný guanínu, spontánna deaminácia adenínu môže viesť k chybám pri DNA transkripcii/replikácii, keďže hypoxantín sa páruje s cytozínom. Hypoxantín je z DNA odstraňovaný vystrihnutím bázy, ktoré iniciuje N-metylpurínglykozyláza (MPG), známa i ako alkyladenínglykozyláza (Aag).
Malý Rokoš

Malý Rokoš () je vrch v Strážovských vrchoch. Leží nad obcou Nitrianske Sučany, približne severozápadne od mesta Nováky. 
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Nitrické vrchy a jej časti Rokoš. Vrch leží v Trenčianskom kraji, v okrese Prievidza a jeho vrchol zasahuje na katastrálne územie obcí Nitrianske Sučany a Diviacka Nová Ves. Veľká časť vrchu patrí do národnej prírodnej rezervácie Rokoš.
Opis.
Malý Rokoš leží v južnej časti pohoria, v hrebeni Nitrických vrchov, ktorý vedie z Rokoša juhovýchodným smerom na Smolovú horu. Dominantný Rokoš () na severozápade oddeľuje rovnomenné sedlo, západne leží Srnná (), juhozápadne Čihoc (), juhovýchodne Končitý vršok () a severovýchodne vrch Plevňa (). Východné svahy odvodňuje Diviacky potok, južné Sučiansky potok, oba smerujúce do Nitrice. Západnú časť vrchu odvodňuje Podhradský potok do Radiše a Bebravy, patriacej do povodia Nitry. Najbližšími sídlami sú na juhovýchodnom úpätí Diviaky nad Nitricou, Diviacka Nová Ves a Nitrianske Sučany, západne leží Uhrovské Podhradie a Omastiná.
Výhľady.
Vrchol Malého Rokoša pokrýva zmiešaný les a preto výhľady sú len značne obmedzené. Nadmorská výška a poloha vrchu na okraji masívneho hrebeňa Nitrických vrchov umožňuje z vhodných miest ďaleký rozhľad a mimo blízkych kotlín je vidieť okolité časti Strážovských vrchov,Vtáčnik, Pohronský Inovec, Tribeč a Považský Inovec. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať Kremnické vrchy, Veľkú Fatru a Biele Karpaty.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, prístup je možný po hrebeni zo sedla Rokoš, kde sa križujú značené trasy:
Xantín

Xantín je purínová báza, ktorá sa nachádza vo väčšine ľudského tkaniva a tekutín a iných organizmov. Niekoľko stimulantov je odvodených od xantínu, ako napríklad kofeín, teofylín a teobromín.
Xantín je produktom purínovej degradácie:
Xantín sa následne premieňa na kyselinu močovú pôsobením enzýmu xantínoxidázy.
Výroba a použitie.
Xantín sa používa ako prekurzor na syntézu liečiv pre ľudí i zvieratá a produkuje sa ako ingrediancia do pesticídov.
Klinický význam.
Deriváty xantínu (xantíny) sú alkoloidy, ktoré sa bežne užívajú ako mierne stimulanty a bronchodilatanty na liečenie astmy a príznakov chrípky. Narozdiel od silnejších stimulantov, ako sú sympatomimetické amíny, xantíny pôsobia opačne ako adenozín a zvyšujú bdelosť v centrálnej nervovej sústave.
Toxicita.
Metylxantíny (metylované xantíny), ktoré zahŕňajú kofeín, amínofylín, IBMX, paraxantín, pentoxifylín, teobromín a teofylín, pôsobia nielen na dýchacie cesty, ale takisto zvyšujú aj tep srdca, silu sťahov a srdcovú arytmiu pri vyšších koncentráciách. Vo vyšších dávkach môžu viesť ku kŕčom, ktoré sú odolné voči antikonvulzívam. Metylxantíny podporujú sekréciu žalúdkovej kyseliny a pepsínu do gastrointestinálneho traktu. Metylxantíny sú metabolizované cytochrómom P450 v pečeni.
Xantíny môžu byť škodlivé pri požití, vdýchnutí alebo vystavení očiam a takisto môžu spôsobiť alergickú reakciu pri dotyku s kožou.
Farmakológia.
V in vitro farmakologických štúdiách pôsobia xantíny ako:
Rôzne analógy však ukazujú rôznu potenciu na rôzne subtypy enzýmov a receptorov. Bolo vyvinutých mnoho syntetických xantínov (niektoré nemetylované) pri hľadaní zlúčenín s vyššou selektivitou pre subtypy fosfodiesterázy a adenozínových receptorov. 
Patológia.
Niektorí ľudia so vzácnymi genetickými poruchami, konkrétne xantínúriou a Leschov-Nyhanov syndrómom, nemajú dostatočné množstvo xantínoxidázy a nevedia premeniť xantín na kyselinu močovú.
Vznik xantínu vo vesmíre.
Štúdie publikované v roku 2008, založené na izotopickom pomere 12C/13C organických zlúčenín nájdených na Murchisonskom meteorite, narvhujú, že xantín a príbuzné molekuly, vrátane uracilu, vznikli vo vesmíre. V auguste 2011 bola vydaná správa založená na štúdiách NASA ohľadne meteoritov nájdených na Zemi, ktorá predložila možnosť, že hypoxantín a iné príbuzné organické molekuly, vrátane komponentov DNA a RNA adenínu a guanínu, mohli vzniknúť mimo planéty vo vesmíre.
Xantozín

Xantozín je nukleozid tvorený xantínom a ribózou. Je to biosyntetický prekurzor 7-metylaxantozínu, ktorý vzniká pôsobením 7-metylxantozínsyntázy. 7-metylxantozín je následne prekurzorom teobromínu (aktívneho alkaloidu v čokoláde) a ten je prekurzorom kofeínu (alkaloidu v káve a čaji).
Guanozín

Guanozín (symbol G alebo Guo) je purínový nukleozid pozostávajúci z guanínu naviazaného na ribofuranózový kruh pomocou β-N9-glykozidovou väzbou. Guanozín môže byť fosforylovaný, čím z neho vzniká guanozínmonofosfát (GMP), cyklický guanozínmonofosfát (cGMP), guanozíndifosfát (GDP) alebo guanozíntrifosfát (GTP). Tieto zlúčeniny hrajú dôležitú úlohu v rôznych biochemických procesoch ako sú syntéza nukleových kyselín, proteosyntéza, sťahy svalov alebo intracelulárny prenos signálu. Keď je guanín napojený dusíkom N9 na C1 uhlík deoxyribózy, jedná sa o deoxyguanozín.
Fyzikálne a chemické vlastnosti.
Guanozín je biely kryštalický prášok bez vôňe s mierne slanou príchuťou. Je dobre rozpustný v kyseliny octovej, slabo rozpustný vo vode a nerozpustný v etanole, dietyléteri, benzéne a chloroforme.
Funkcia.
Guanozín sa vo fosforylovanej podobe účastní mnohých bunkových procesov.
Guanozín je takisto nutný pre zostrih RNA v pre-mRNA, kedy sa intrón, ktorý podlieha samozostrihu („self-splicingu“), sám odstráni z mRNA odštiepením oboch koncov a ich znovuspojením, čím ostanú len exóny na oboch koncoch, ktoré sa následne preložia do proteínu.
Modifikáciou guanozínu vzniká wybutozín.
Použitie.
Antivirálne lieky acyklovir (bežne používaný pri liečbe herpesu) a abakavir (liek proti HIV) sú štruktúrne podobné guanozínu. Guanozín sa takisto používa na prípravu regadenosonu.
Zdroje guanozínu.
Guanozín sa nachádza v pankrease, ďateline, kávovníku a v pele borovíc.
Deoxyribóza

Deoxyribóza (presnejšie 2-deoxyribóza) je monosacharid so vzorcom H−(C=O)−(CH2)−(CHOH)3−H. Jej názov napovedá, že sa jedná o deoxycukor, teda zlúčeninu odvodenú od cukru (konkrétne ribózy), ktorej chýba jeden atóm kyslíka. Deoxyribóza je dôležitá, pretože sa nachádza v DNA. Ribóza a arabinóza sa líšia len na pozícii C2', takže 2-deoxyribóza a 2-deoxyarabinóza sú ekvivalentné, ale používa sa len názov 2-deoxyribóza, pretože jej prekurzorom je ribóza, nie arabinóza.
História.
Deoxyribózu objavil Phoebus Levene v roku 1929.
Štruktúra.
Pre molekulu H−(C=O)−(CH2)−(CHOH)3−H existuje niekoľko izomérov, ale u deoxyribózy sú vo Fischerovej projekcii všetky hydroxylové skupiny otočené na rovnakú stranu. Názov „2-deoxyribóza“ môže odpovedať jednému z dvoch enantiomérov - biologicky dôležitej D-2-deoxyribóze a jej vzácne vyskytujúcemu sa zrkadlovému obrazu L-2-deoxyribóze. D-2-deoxyribóza je prekurzorom nukleovej kyseliny DNA. 2-deoxyribóza je aldopentóza, teda monosacharid s piatimi uhlíkmi s aldehydovou funkčnou skupinou.
Vo vodných roztokoch sa deoxyribóza nachádza primárne ako zmes troch štruktúr:
Dominantnou formou je v roztoku deoxyribopyranóza (u ribózy je naopak preferovaná C3'-endo forma, teda ribofuranóza).
Biologický význam.
2-deoxyribóza má významnú úlohu v biológii, keďže sa jedná o súčasť DNA. DNA (deoxyribonukleová kyselina), hlavný nositeľ genetickej informácie života, pozostáva z dlhého reťazca jednotiek obsahujúcich deoxyribózu, ktoré sa nazývajú nukleotidy, spojených fosfátovými skupinami. V štandardnom názvosloví pozostáva nukleotid DNA z deoxyribózy, na ktorej 1' uhlíku je naviazaná zásada (zvyčajne adenín, cytozín, guanín alebo tymín) a na 5' uhlíku je hydroxylová skupina náhradená fosfáovou skupinou. Fosfátová skupina je potom naviazaná z druhej strany na 3' uhlík deoxyribózy predchádzajúcej jednotky.
Absencia 2' hydroxylovej skupiny v deoxyribóze je evidentne zodpovedná za vyššiu mechanickú flexibilitu DNA oproti RNA, čo jej umožňuje tvorbu dvojzávitnice a zároveň (u eukaryotov) kompaktné zabalenie v bunkovom jadre. Dvojzávitnica DNA je typicky dlhšia než molekuly RNA. Kostra RNA a DNA je podobná, ale RNA je jednozávitnica obsahujúca ribózu namiesto deoxyribózy.
Ostatné biologicky dôležité deriváty deoxyribózy zahŕňajú mono-, di- a trifosfáty a 3'-5' cyklické monofosfáty.
Biosyntéza.
Deoxyribóza vzniká z ribóza-5-fosfátu pôsobením ribonukleotidreduktáz. Tieto enzýmy katalyzujú deoxygenáciu.
Nukleozidmonofosfát

Nukleozidmonofosfáty alebo NMP sú biomolekuly zložené z dusíkatej báze, sacharidu ribózy a jedného fosforečnanového aniónu naviazaného na 5' uhlík ribózy. Spolu s nukleoziddifosfátmi (NDP) a nukleozidtrifosfátmi (NTP) tvoria nukleotidy. Ak je sacharidovou zložkou deoxyribóza (ribóza bez 2'-OH skupiny), označujú sa ako deoxynukleozidmonofosfáty (dNMP), ktoré patria medzi deoxyribonukleotidy (deoxynukleotidy).
Báza.
NMP môžu obsahovať rôzne bázy, ktoré potom určujú biochemický význam daného NMP.
Špeciálnymi NMP sú cyklické NMP (cNMP), ktoré obsahujú dve väzby medzi fosfátom a sacharidom. Bežnými cyklickými NMP sú cyklický adenozínmonofosfát (cAMP) a cyklický guanozínmonofosfát (cGMP).
Vznik.
NMP vznikajú niekoľkými spôsobmi. Primárnym spôsobom je priama syntéza v metabolizme purínov i pyrimidínov. V prípade purínov vznikajú priamo ako nukleozidmonofosfáty, konkrétne najprv vzniká inozínmonofosfát (IMP), ktorý sa potom premieňa na ostatné purínové NMP. V prípade pyrimidínových NMP vzniká najprv orotát, ktorý sa premieňa na orotidínmonofosfát (OMP) a ten sa potom premieňa na uridínmonofosfát (UMP). Z UMP vznikajú ostatné pyrimidínové NMP. 
Alternatívne vznikajú NMP v reakcii hydrolýzy NTP a NDP, pri ktorej sa uvoľnujú pyrofosfát alebo fosfát. NDP a NTP vznikajú fosforyláciou NMP, takže tento spôsob je skôr obnovou NMP než vznikom. NTP majú však významne väčší biochemický význam, pretože sa v bunke využívajú ako zdroj energie na poháňanie chemických reakcií a na mnohé iné procesy.
Biochemický význam.
RNA a DNA.
NMP a dNMP sú monomérne jednotky nukleových kyselín RNA a DNA. V procese syntézy RNA (transkripcii) a syntézy DNA (replikácie) sa však využívajú (deoxy)nukleozidtrifosfáty, z ktorých sa štiepi pyrofosfát. Práve štiepenie pyrofosfátu sa využíva ako zdroj energie, ktorý poháňa túto energeticky náročnú reakciu. 
Liečivá ako analógy NMP.
Mnohé lieky majú štruktúru podobnú NMP a fungujú teda ako ich analógy. Medzi purínové analógy patrí napríklad fludarabín, medzi pyrimidínové analógy patrí napríklad cytarabín. Tieto lieky sú často podávané v podobe nukleozidov, ktoré sa následne fosforylujú, čím sa premieňajú na aktívnu podobu lieku. Keďže majú podobnú štruktúru, ale nedokážu plniť tú istú úlohu, inhibujú niektoré enzýmy a tak zastavujú alebo spomaľujú niektoré bunkové procesy.
Regenerácia NDP a NTP.
Štiepením fosfátových skupín z NTP a NDP vzniká veľké množstvo energie, ktoré sa v mnohých biochemických procesoch využíva ako pohon danej reakcie. NMP však nemajú makroergickú väzbu, takže je nutné ich premeniť na vysokoenergetické NDP a NTP, aby bolo možné ich znovu použiť. Premena NMP spočíva v postupnej fosforylácii. Z NMP najprv vznikajú NDP, ktoré sa následne premieňajú na NTP. Ako zdroj fosfátu v tomto prípade slúžia ostatné NTP, napr. v reakcii 
je zdrojom fosfátu ATP. Zdrojom fosfátu je zvyčajne ATP, ktoré samo vzniká z ADP v oxidatívnej fosforylácii pomocou ATP syntázy. U rastlín potom môže ATP vznikať i pomocou fotofosforylácie.
Konečných dom

Konečných dom bol meštiansky dom v historickom centre mesta Pezinok na Mladoboleslavskej ulici číslo 9. Nebol zapísaný medzi kultúrne pamiatky.
História.
Konečných dom bol postavený v roku 1911 a prešiel niekoľkými prestavbami. V jeho dvore v minulosti sídlila predajňa kancelárskych potrieb a z ulice sa vstupovalo do Stanice mladých technikov, ktorá patrila Centru voľného času v Pezinku.
Zánik.
Budova dlhodobo chátrala. V roku 2005 mesto budovu predalo za 7,5 milióna korún. Koncom roka 2011 bol Konečných dom zbúraný, na jeho mieste bol následne postavený nový polyfunkčný objekt a adresa bola zmenená na Záhradnú ulicu číslo 19.
Cytidínmonofosfát

Cytidínmonofosfát, tiež známy ako cytidylát alebo pod skratkou CMP, je nukleotid, ktorý vystupuje ako monomér v štruktúre RNA. Je to ester kyseliny fosforečnej a nukleozidu cytidínu. CMP sa skladá z báze cytozínu, pentózy ribózy a fosfátovej skupiny - je to teda ribukleozidmonofosfát. V podobe substituentu sa nazýva cytidylyl-.
Metabolizmus.
Fosforyláciou CMP enzýmom CMP kinázou vzniká cytidíndifosfát (CDP), pričom zdrojom fosfátovej skupiny je adenozíntrifosfát alebo guanozíntrifosfát. Cytidíntrifosfát vzniká amináciou uridíntrifosfátu, takže hlavným zdrojom CMP je rozklad RNA pôsobením RNáz.
Guanozíndifosfát

Guanozíndifosfát, skrátene GDP, je nukleoziddifosfát. Jedná sa o ester pyrofosfátu a nukleozid guanozínu. GDP sa skladá z báze guanínu, pentózy ribózy a pyrofosfátovej skupiny.
GDP je produkt defosforylácie GTP účinkov GTPáz, napríklad G-proteínov, ktoré sa účastnia prenosu signálu v bunkách. Rovnako vzniká pri niektorých reakciách v metabolizme, ktoré vyžadujú energiu, napríklad pri tvorbe adenylosukcinátu.
GDP sa konvertuje na GTP napríklad pomocou pyruvátkinázy a fosfoenolpyruvátu.
Dokrútka

Dokrútka môže byť:
Izomeráza

Izomerázy sú enzýmy, ktoré katalyzujú zmenu z jedného izoméru na iný. Môže ísť o veľa rôznych zmien:
Strihový film

Strihový film je film, ktorý vznikol výberom, „vystrihaním“ vhodného filmového materiálu z predtým nakrútených filmov a jeho skombinovaním, „zostrihaním“ do nového významového celku, nového filmu. Spravidla ide o dokumentárny film vytvorený spracovaním a interpretáciou predtým nakrútených spravodajských, dokumentárnych, príp. aj hraných filmov. Tie môžu byť dotvorené neutrálnymi zábermi z rozličných filmov alebo dokrútkami, t. j. materiálom nakrúteným priamo pre strihový film, ktoré ale majú v celkovom redakčnom spracovaní vždy len pomocnú funkciu. Významnú úlohu má komentár, ktorý vytvára nové poznávacie hodnoty.
Priekopníkom strihového filmu bol Francis Doublier, kameraman bratov Lumièrovcov. Ďalšími významnými tvorcami strihových filmov boli Dziga Vertov, Esfir Iljinična Šubová, Nicole Védrèsová, Michail Iljič Romm, Jean Aurel, Robert Youngson a Frank Capra.
Dublér

Dublér alebo dablér môže byť:
Dublér (film)

Dublér (iné názvy: dablér, dubler; z ) je náhradník zastupujúci herca v scénach, ktoré si vyžadujú špeciálu prípravu, sú ťažko zvládnuteľné, hrozí pri nich zranenie herca (tzn. často ide o kaskadéra), vyžadujú si nahotu ap. Dublér by sa mal spravidla podobať hercovi, ktorého nahrádza.
Napr. baletka Sarah Lanová zastupovala herečku Natalie Portman v baletných scénach vo filme "Čierna labuť".
Hyaloplazma

Hyaloplazma môže byť:
Bielený vrch

Bielený vrch () je vrch v Považskom Inovci. Leží nad obcou Lipovník, približne východne od Piešťan. 
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Krahulčie vrchy. Vrchol leží v Trnavskom kraji, v okrese Piešťany a v katastrálnom území obce Hubina. Východné úpätie zasahuje na katastrálne územia obcí Lipovník a Bojná. Nachádza sa severne od Nitrianskej Blatnice, z ktorej je k nemu najľahší prístup po zelenej a žltej značke.
Opis.
Bielený vrch leží v spoločnom masíve s Marhátom, ktorý tvorí najvyššiu časť južnej polovice pohoria. Juhozápadne situovaný Marhát () oddeľuje rovnomenné sedlo, ktorým prechádza značená magistrála. Severozápadne leží Grnica (), severne susedí Holý kameň () a východne Kopec (). Juhovýchodné svahy klesajú do Bojnianskej pahorkatiny a práve na svahoch Bieleného vrchu sa nachádza archeologická lokalita Bojná-Valy. Juhovýchodnú časť masívu odvodňuje potok Hlavinka, severovýchodnú Hradný potok, oba patriace do povodia rieky Nitra. Západne situované svahy odvodňujú prítoky Striebornice do Váhu. Najbližšími sídlami sú Lipovník a Vozokany na juhovýchodnom úpätí, Nová Lehota na severe a Hubina na západe.
Výhľady.
Nesúvislý riedky porast a nadmorská výška umožňujú zaujímavé výhľady. Pozorovateľné sú okolité pahorkatiny a nížiny, no taktiež mnohé pohoria. Okrem Považského Inovca možno vidieť Malé a Biele Karpaty, Strážovské a Kremnické vrchy, Vtáčnik či Tribeč.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa a prístup je možný hrebeňom zo sedla Marhát, dostupnom:
Bita

Bita je chatovo-vinohradnícka oblasť nachádzajúca sa na okraji nitrianskej mestskej časti Dolné Krškany, v okrese Nitra. Nachádza sa v nadmorskej výške 200 m.n.m. Na Bitu vedie kľukatá cesta, ktorá sa nazýva Sekerka.
História.
Vinohrady sa na Bite nachádzali už v dávnej minulosti. Za čias Márie Terézie boli vinice väčšie ako dnes. Pestovali sa najmä burgunske odrody a tie sa vyvážali až na cisársky dvor do Viedne. Počas 2. svetovej vojny sa tu nachádzali bunkre.
Zaujímavé miesta.
Neďaleko lesa Nádrov, pri dolnobitianskej ceste, sa v poli nachádza kríž Ježiša Krista&lt;ref name="pic/p-9336896/"&gt;&lt;/ref&gt; z roku 1939, ktorý bol obnovený v roku 1998. Smerom hore na Bitu po ľavej strane od cesty nájdeme vodárenskú vežu. O niečo vyššie sa nachádza pamätník svätého Floriána, neďaleko ktorého sa nachádza socha svätého Urbana, ktorá bola opravená v roku 1996. Nájdeme tu aj cyklotrasu, z ktorej sa dá dostať do obcí Cabaj-Čápor alebo Svätoplukovo.
Podujatia.
Medzi najznámejšie podujatia patria Janské vína, ktoré sa uskutočňujú v letnej a zimnej edícii. Letná edícia je v júni a zimná edícia je v decembri. Na sviatok svätého Urbana, ktorý je 25.mája sa veriaci stretávajú pri soche svätého Urbana a následne sa požehnávajú vinice a polia. V rokoch 2020 a 2021 sa na futbalovom ihrisku v Dolných Krškanoch uskutočnilo podujatie Krškánska krosová desiatka a trať viedla aj cez Bitu.
Marhát (sedlo)

Marhát () je horské sedlo v Považskom Inovci. Leží nad obcou Lipovník, približne východne od Piešťan a oddeľuje masív Marhátu a Bieleného vrchu. 
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Krahulčie vrchy. Sedlo leží v Trnavskom kraji, v okrese Piešťany a v katastrálnom území obce Hubina. Nachádza sa severne od Nitrianskej Blatnice, z ktorej je k nemu najľahší prístup po zelenej a od Rotundy svätého Juraja po žltej značke.
Severovýchodnú časť vytvára úpätie Bieleného vrchu (), južnú tvoria svahy vrchu Marhát. Východným smerom pod sedlom pramení potok Hlavinka, smerujúci do Radošinky a rieky Nitra, západne situované svahy odvodňujú prítoky Striebornice do Váhu. Najbližšími sídlami sú Lipovník a Vozokany na juhovýchode, Nová Lehota na severe a Hubina na západe.
Trojitá väzba

Trojitá väzba je druh chemickej väzby. Je to väzba medzi dvoma atómami, ktorej sa účastní šesť väzbových elektrónov namiesto zvyčajných dvoch väzbových elektrónov. Väzbový poriadok je tri. Trojitá väzba je silnejšia a kratšia než ekvivalentná jednoduchá alebo dvojitá väzba medzi rovnakými atómami. Najbežnejšie pozorujeme trojitú väzbu medzi dvoma atómami uhlíka, napríklad v alkínoch. Ďalšie funkčné skupiny, ktoré obsahuju trojitú väzbu, sú kyanidy (nitrilová skupina) a izokyanidy (izonitrilová alebo karbylamínová skupina). Niektoré diatómové molekuly majú takisto trojitú väzbu, ako molekula dusíka alebo oxidu uhoľnatého. V štruktúrnych vzorcoch sa trojitá väzba značí tromi rovnobežnými čiarami (≡) medzi atómami.
Druhy väzieb.
Druhy trojitých väzieb sa dajú popísať hybridizáciou orbitálov. V molekule acetylénu má každý uhlíkový atóm dva sp-orbitály a dva p-orbitály. Dva sp-orbitály sú lineárne a majú medzi sebou uhol 180°, ležia teda v osi x (v kartézskej súradnicovej sústave). Zvyšné dva p-orbitály sú kolmé a nachádzajú sa v osiach y a z. Keď sa k sebe atómy uhlíka priblížia, sp-orbitály sa prekryjú a vznikne sp-sp sigma väzba. Zároveň dôjde k prekryvu py-orbitálov a tvoria py-py pí väzbu. Podobne spolu interagujú pz-orbitály a tvoria pz-pz pí väzbu. Vo výsledku teda vznikne jedna sigma a dve pí väzby, teda celkovo tri väzby.
V modeli ohnutých väzieb sa môže trojitá väzba tvoriť i prekryvom troch sp3-orbitálov bez nutnosti tvorby pí väzby.
Trojitá väzba medzi ťažšími atómami.
Trojité väzby tvoria i mnohé atómy ťažšie ako uhlík. Sú bežné napríklad pre prechodné kovy. Najznámejšie príklady sú hexa(terc-butoxy)diwolframitan a hexa(terc-butoxy)dimolybditan. Vzdialenosť kovových atómov M-M je asi 233 pm. Zlúčenina s wolfrámom pritiahla pozornosť vedcov kvôli jej reaktivite s alkýnmi, vďaka ktorej vznikajú kov-uhlíkové trojité väzby so vzorcom RC≡W(OBut)3.
Železničná stanica Zemianske Kostoľany

Železničná stanica Zemianske Kostoľany je železničná stanica v Zemianskych Kostoľanoch. Leží na trati 140 Nové Zámky – Prievidza. Nie je elektrifikovaná.
Doprava.
Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Trnava.
Železničná stanica Michalovce

Železničná stanica Michalovce je železničná stanica v Michalovciach. Leží na trati 191 Michaľany – Łupków. Nie je elektrifikovaná.
V auguste 2022 ŽSR vypísali súťaž na elektrifikáciu trate Bánovce nad Ondavou – Humenné. Súčasťou projektu je aj rekonštrukcia železničnej stanice Michalovce, zvýšenie traťovej rýchlosti na 120 km/h ako aj elektrifikácia 3 kV jednosmernou sústavou. Odhadovaná cena je 170 mil eur a ukončenie by malo byť v roku 2026.
Doprava.
Na stanici sa nachádzajú 5 dopravných, 5 manipulačných, 2 odstavné a 1 ostatná koľaj. Výpravná budova je v prevádzke od 20. mája 1998. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Košice.