burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Žralok belavý

Žralok belavý () je mohutný a veľký druh žraloka z čeľade Carcharhinidae dlhý až a s hmotnosťou okolo . Samice bývajú väčšie: dlhé s hmotnosťou až . Má zaokrúhlený masívny nosec, veľké žiabrové štrbiny a veľkú chrbtovú plutvu. Telo má zvrchu sfarbené šedé, brucho je biele.
Opis.
Má dve chrbtové plutvy bez tŕňov, päť párov žiabrových štrbín a prúdnicovité telo. Patrí medzi neveľa druhov žralokov, ktoré často plávajú proti prúdu riek (jedného jedinca objavili v Amazonke až 3000 kilometrov od mora). Živí sa nezvyčajne rozmanitou potravou od bezstavovcov cez ryby a žraloky až po cicavce, pričom požiera aj mladé jedince vlastného druhu. Patrí medzi najnebezpečnejšie žraloky na svete; je zaznamenané veľké množstvo nielen vyprovokovaných, ale aj nevyprovokovaných útokov na človeka.
Rozšírenie.
Obývajú obyčajne teplé, plytké vody pozdĺž pobrežia, prípadne potom rieky. V mori sa pohybuje v oblasti do hĺbky , ale obvykle nepresiahne hranicu . V Atlantickom oceáne sa nachádza od Massachusetts, južnej Brazílie až po Maroko a Angolu. V Indickom oceáne obýva územie od Južnej Afriky po Keňu, Indiu, Vietnam a Austráliu. Veľká časť celkovej populácie žralokov belavých žije pri pobreží alebo v riekach Austrálie. Odhaduje sa, že pri pobreží Brisbane v Austrálii žije viac ako 500 žralokov belavých. Na rozdiel od väčšiny ostatných morských žralokov dokáže tento druh po určitý čas žiť v sladkej vode. Často je videný v oblastiach riek, ktoré sú značne vzdialené od mora, často sa tak deje v Amazonke.
Potrava.
Loví samotársky a jeho korisťou sa obvykle stávajú ryby, iné žraloky, delfíny, korytnačky, vtáky, mäkkýše, kôrovce a dokonca aj cicavce žijúce na súši. Žralok belavý je celosvetovo známy svojim nepredvídateľným, často veľmi agresívnym chovaním, ktoré vyústilo k názoru, že žraloky belavé pobývajúce v plytkých vodách sú často nebezpečnejšie človeku ako ostatné druhy žralokov v rovnakom prostredí. Navyše niekoľko útokov žralokov belavých na ľuďoch boli nesprávne prisudzované iným druhom žralokov, predovšetkým žralokovi modrému a tigriemu. Niekoľkokrát sa tak stalo aj vo filme "Čeľuste". Sú vysoko územní a neváhajú zaútočiť na každého živočícha – vrátane človeka – ktorý vstúpi na jeho územie. V niekoľkých krajinách, predovšetkým v Indii predstavuje žralok belavý naozaj veľké nebezpečenstvo a môže za úmrtie, alebo napadnutie mnohých ľudí. Nepohrdne ani mŕtvolou.
Rozmnožovanie.
Žraloky belavý sa rozmnožujú v lete, často v poloslaných vodách v ústí riek. Po zhruba ročnej brezivosti rodí samica až 13 mláďat (sú živorodí). Mláďatá sú po narodení zhruba dlhé a pohlavnú dospelosť dosahujú v 10 rokoch života. Medzi mláďatami sa často prejavuje kanibalizmus.
Cár

Cár bol oficiálny titul panovníka v Rusku a Bulharsku, ktorý pochádza z latinského slova caesar, cisár.
Rusko.
V Rusku začal ako prvý používať titul cár neoficiálne veľké knieža moskovské Ivan III., ale iba v diplomatickom styku s menej významnými štátmi, napríklad s Livónskom. Roku 1514 použil jeho nástupca Vasilij III. titul „cár a vládca celej Rusi“ („car i gosudar vseja Rusii“) v návrhu rusko-habsburskej spojeneckej zmluvy, ktorú v tejto podobe potvrdil cisár Maxmilián I. Habsburský. (To neskôr využil Peter I. Veľký, ktorý sa snažil oddôvodniť starobylý nárok ruských cárov na cisársku hodnosť). Oficiálne sa za ruského cára dal korunovať ako prvý v roku 1547 Rurikovec Ivan IV. Hrozný.
Titul cár sa používal do roku 1721 (Peter Veľký), kedy bol nahradený titulom imperátor („Z milosti božej, MENO, všeruský Imperátor/Imperátorka a Samovládca/Samovládkyňa“). Neoficiálne bol ruský imperátor označovaný ako „cár“ až do pádu monarchie v roku 1917. Posledným ruským imperátorom bol Mikuláš II. z romanovskej, respektíve holštajnsko-gottorpskej dynastie, zosadený v roku 1917.
Bulharsko.
V Bulharsku prijal ako prvý titul cára (basilea) Bulharov knieža Simeon I. v roku 917 v snahe vyrovnať sa, potom ako dosiahol víťazstvo nad byzantským vojskom pri Anchiale, konštantínopolskému panovníkovi. V roku 1018 prvé bulharské kráľovstvo zaniklo a Bulharsko sa stalo súčasťou Byzantskej ríše. Ku vzniku druhej bulharskej ríše došlo v roku 1186 pod vládou cárov z dynastie Asenovcov. Ani tá však nemala dlhé trvanie. Rozpadla sa koncom 14. storočia pod náporom osmanských Turkov. Samostatný bulharský štát bol obnovený ako kniežatstvo koncom 19. storočia. V roku 1908 prijal jeho vládca Ferdinand I. z Sasko-cobursko-gothajskej dynastie cársky titul. Posledným bulharským cárom bol v rokoch 1943–1946 neplnoletý Simeon II. Po návrate z exilu bol roku 2001 zvolený za predsedu bulharskej vlády.
Steel aréna

Steel Aréna – Košický štadión Ladislava Trojáka je moderná multifunkčná hala a zároveň domovský hokejový štadión klubu HC Košice.
História.
Zimný štadión Ladislava Trojáka bol po prvýkrát otvorený v roku 1868 ako otvorená umelá ľadová plocha. Po postupe Dukly Košice v sezóne 1963/1964 bola ľadová plocha zakrytá. Posledný ligový zápas pred prestavbou sa hral 29. marca 1996 s Duklou Trenčín.
Po prestavbe bol zimný štadión otvorený 24. februára 2006. Jeho kapacita je 8 347 miest a je pomenovaný po generálnom sponzorovi klubu, U. S. Steel Košice, s.r.o. a tiež po Ladislavovi Trojákovi, košickom hokejistovi, ktorý sa ako prvý Slovák stal majstrom sveta v česko-slovenskom národnom hokejovom mužstve.
Súčasťou komplexu je aj tréningová hala vybudovaná pre Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2011.
Podujatia.
Výber najvýznamnejších športových podujatí:
Heterodontotvaré

Heterodontotvaré alebo rôznozubcotvaré alebo rôznozubé žraloky () sú rad žralokovidných s jedinou čeľaďou heterodontovité () a s jediným recentným rodom heterodontus (). 
Charakteristika.
Druhy rodu heterodontus sa vyznačujú objemnou hlavou, silnými čeľusťami a drviacimi zubami. Majú spodné ústa, čo im umožňuje loviť rôzne živočíchy z morského dna.
Systematika.
čeľaď heterodontovité:
Lux

Lux môže byť:
Farár

Farár (z ) je v kresťanských cirkvách osoba, ktorá má na starosti vedenie farnosti a farských bohoslužieb.
Jednotlivé cirkvi presne vymedzujú práva a povinnosti farára prostredníctvom vlastného cirkevného práva. 
V protestantských cirkvách a starokatolíckej cirkvi sa farár väčšinou volí, v katolíckej cirkvi ho vymenúva biskup. V protestantských cirkvách je farár ordinovaným teológom, v rímskokatolíckej, východných katolíckych, anglikánskej, starokatolíckej a pravoslávnej cirkvi musí byť farár kňazom.
V katolíckej cirkvi, podľa kanonického práva §533, je farár povinný sídliť vo farskej budove (na fare), v blízkosti kostola, okrem výnimočných prípadov.
Graz

Graz (historický slovenský názov je Štajerský Hradec) je štatutárne mesto a hlavné mesto Štajerska. So svojimi takmer 300 tis. obyvateľmi je druhým najväčším mestom Rakúska. 
Charakteristika.
Graz preslávilo predovšetkým historické centrum, ktoré bolo zapísané na Zoznam svetového dedičstva UNESCO v roku 1999, teda rok pred historickým centrom Viedne. 
Hlavným symbolom a akýmsi poznávacím znakom Grazu je Schlossberg ("Zámocký vrch") – zámocký vrch s Hodinovou vežou a pevnosťou, ktorej základy pochádzajú už z 9. storočia. 
Graz je známy aj ako mesto študentov, lebo na 6 univerzitách tu študuje do 50 tisíc vysokoškolákov zo všetkých možných kútov sveta. 
V meste panuje teplé podnebie, ktoré sem zo Stredomoria privádza vzdušné prúdy – tzv. föhny. 
Spolu s miestnou architektúrou, útulnými vinárňami, obyvateľmi a všadeprítomnou zeleňou prispieva k veľmi priateľskej a pohodovej atmosfére mesta. Váš zážitok z Grazu isto umocní moderné umenie, ktoré sa tu prelína s historickými budovami, je súčasťou výstav miestnych galérií a veľa divadelných či hudobných festivalov. Z nich stojí za návštevu predovšetkým hudobný festival Jazz Sommer (každoročne od polovice júla do konca prvého týždňa v auguste) a festival pouličných divadelných súborov La Strada (prelom júla a augusta). Keďže festivaly sú výdatne podporované mestom, vstupné sa vyberá iba na niektoré predstavenia. Podpora kultúry, najmä modernej, sa Grazu rozhodne vyplatila, pretože v roku 2003 bol vyhlásený za hlavné mesto európskej kultúry.
Dejiny.
Sídlo tu postavili už Rimania. Neskôr tu obyvatelia dnešného územia Slovinska postavili malý hrad – „Gradec“. Dnešný názov „Graz“ sa prvý raz použil v roku 1128 za vlády vojvodov z rodu Babenbergovcov. Najmä za vlády Habsburgovcov Graz prekvital ako významné obchodné centrum a v roku 1281 mu cisár Rudolf I. udelil zvláštne privilégiá. Habsburgovci z miestneho opevnenia kontrolovali územie dnešného Štajerska, Korutánska, častí severného Talianska a Slovinska až po Terst. Sídlo tu mal aj Ferdinand II., ktorý sa po korunovácii za cisára (1619) presťahoval do Viedne. V priebehu 16. storočia tu bola vybudovaná univerzita, renesančný Krajinský dom a Hodinová veža. Mesto muselo po stáročia čeliť nájazdom Turkov a od roku 1797 armáde Napoleona. Graz a najmä pevnosť Schlossberg v bojoch preukázali svoju ohromnú silu, keď úspešne čelili ôsmim veľkým ofenzívam. Po dobytí Viedne musel automaticky kapitulovať aj Graz. Francúzi rozbúrali a zničili rad pamiatok. Symbol mesta – Hodinovú vežu - však obyvatelia Grazu natoľko zbožňovali, že za jej ponechanie v pôvodnom stave, spolu s neďalekou vežou Glockenturm (zvonica), zaplatili Francúzom obrovskú sumu peňazí 2978 guldenov a 41 grajciarov (dnes približne 87 000 EUR), o čom svedčí aj pamätná tabuľa na fasáde zvonice umiestnená v roku 1911. Ďalšie demolácie mesto zažilo počas 2. svetovej vojny, kedy bolo zrovnaných so zemou 16% všetkých budov.
New Technology File System

NTFS alebo New Technology File System (Súborový Systém Novej Technológie) je súborový systém vyvinutý pôvodne pre Windows NT, používa sa natívne vo Windows 2000, Windows XP, Windows Vista, Windows 7, Windows 8 a Windows 10, Windows 11, prakticky v každom systéme rady Windows NT
NTFS má niekoľko verzií: 1.0, 1.1 a 1.2 v NT 3.51 a NT 4, 3.0 vo Windows 2000 a 3.1
vo Windows XP, Server 2003 a Vista.
NTFS nahradil predchádzajúci systém od Microsoftu FAT, založený na MS-DOS a raných verziách Windows.
Nadmerné dávenie v ťarchavosti

Nadmerné dávenie v ťarchavosti () je choroba spočívajúca v hypereméze (nezastaviteľnom dávení) v období ťarchavosti.
Žralok citrónový

Žralok citrónový ("Negaprion brevirostris") je zástupca nebezpečných žralokov z čeľade Carcharhinidae, ktorí môžu dosahovať až tri metre.
Výskyt.
Žralok citrónový sa vyskytuje hlavne pozdĺž subtropických a tropických častí atlantického pobrežia Severnej a Južnej Ameriky. Tento druh bol tiež zaznamenaný pri tichomorských ostrovoch Polynézie (Francúzskej Polynézie), Tahiti, Cookove ostrovy, Tonga. Obľubuje tropické vody a strednú hĺbku.
Základná charakteristika.
Dobre znáša chov v zajatí, preto patrí medzi najlepšie preskúmané druhy svojej čeľade. Vie veľmi silno uhryznúť a keď je vyprovokovaný, zaútočí aj na človeka. Sfarbením je žltkastý alebo svetlohnedý, má veľké plutvy a tupo zakončený rypák. Je prispôsobený životu v brakických vodách a v oblastiach s nízkym obsahom kyslíka. Dospelé jedince sú najaktívnejšie v noci, zatiaľ čo mladé cez deň.
Najväčšia zaznamenaná dĺžka a hmotnosť je a 183 kg, ale obvykle meria 2,4 až . Môže byť veľmi agresívny, hlavne pri ochrane mláďat.
Potrava.
Žralok citrónový sa živí predovšetkým rybami a niektorými rajami, okrem toho žerie aj kôrovce, mäkkýše a morské vtáky.
Loví všetky ryby, ktoré sa mu priblížia na dosah a majú primeranú veľkosť. Vo vodách pri pobreží sa jeho korisťou stávajú hlavne mugily, sultánky a menšie druhy okúňov. V hlbších vodách loví najmä makrely, rôzne druhy tuniakov a kalmáre či sépie. Mladé žraloky sa veľmi často zhlukujú do veľkých stád, kým dospelé lovia samotársky.
Rozmnožovanie.
Žralok citrónový je živorodý. Samica porodí 4 až 17 mláďat každý druhý rok v teplých a plytkých lagúnach. Mláďatá sa musia o seba postarať samy a zostávajú v plytkých vodách blízko mangrových porastov, až dokiaľ nevyrastú. S rastúcou veľkosťou plávajú mláďatá ďalej od miesta svojho narodenia. V dospelosti vo veľkosti 1,5 –  a vo veku od 12 do 15 rokov opúšťajú plytké vody a presúvajú sa do hlbších, ale o tomto štádiu jeho života je známych pomerne málo informácií.
Význam.
Hoci zatiaľ bolo preukázaných iba 6 útokov na človeka týmto žralokom, môžeme tento druh považovať za veľmi nebezpečný. Žralok citrónový vylučuje moč celým telom, preto nemá chutné mäso.
Buriatsko

Buriatsko ("Бурятия"), dlhý tvar Buriatska republika ("Республика Бурятия"), je republika Ruskej federácie v Sibírskom federálnom okruhu. Jej rozloha je 351 300 km²), má takmer 1 milión obyvateľov. Republika má vlastného prezidenta, parlament (Chural) a ústavu. Hlavné mesto je Ulan-Ude.
Štátne symboly.
Štátny znak.
Dnešný štátny znak bol prijatý zákonom národného parlamentu Buriatska 20. apríla 1995.
Štátny znak tvorí trojfarebný kruh využívajúci rovnaké farby, ako má buriatska vlajka (modrá, biela, žltá). Na vrchu kruhu sa nachádza zlaté „"sojombo"“ - staroveký východný ideogram symbolizujúci večný život. Sojombo je zložené z troch prvkov - oheň, slnko, mesiac. "Oheň" symbolizuje šťastie v rodine i národe, jeho tri plamene predstavujú minulosť, prítomnosť a budúcnosť štátu. "Slnko" predstavuje život, deň, matku. "Mesiac" symbolizuje noc, odpočinok i otca. Spoločne sú slnko a mesiac symbolmi sveta a večnosti. Zlatá farba je symbolom večnosti a nemennosti, ako aj nezávislosti. Sojombo uznávajú za svoj národný symbol Mongoli a Buriati, Mongolsko ho má vo svojom štátnom znaku a vlajke.
V strede kruhu sú vyobrazené typické prvky buriatskej krajiny - sivomodré vlny Bajkalského jazera a zelené hory. 
Spodnú časť znaku rovnomerne raz z každej strany ovíja belasá stuha „"chadak"“, budhistický tradičný šál - symbol pohostinnosti a mierumilovnosti Buriatov. 
Štátny znak sa zobrazuje v striebornom štvoruholníkovom heraldickom štíte zaostrenom v spodnej časti.
Oproti stavu pri prijatí znaku v r.1995 došlo k jedinej úprave v zobrazovaní - do 1. januára 2000 sa v „"chadaku"“ nachádzal aj názov republiky v buriatskom a ruskom jazyku. 
Štátna vlajka.
Vlajka Buriatska bola prijatá Churalom (národným parlamentom) 29. októbra 2007. Aktualizácia zákona bez vonkajších zmien vlajky prebehla 2. júla 2007.
Vlajku obdĺžnikového tvaru tvoria tri horizontálne pásy - "modrý", zaberajúci dve štvrtiny, "biely" a "žltý", zaberajúce po jednej štvrtine plochy. V ľavom hornom rohu modrého poľa je umiestnený národný znak Buriatska "sojombo" žltej farby, pozostávajúci z kosákovitého mesiaca, slnka a ohňa s tromi jazykmi.
Štátna hymna.
Štátna hymna Buriatska bola uzákonená Churalom (národným parlamentom) 20. apríla 1995. Za základ hymny bola zvolená skladba "О родной земле" („O rodnej zemi“) skladateľa Aanatolija A. Andrejeva a textom Dambu Zodbiča Žalsarajeva. Text hymny bol prijatý v buriatskom i ruskom jazyku.
Beta Pictoris

Beta Pictoris (β Pic / β Pictoris) je druhá najjasnejšia hviezda súhvezdia Maliar.
β Pictoris vykazuje nadbytok infračerveného žiarenia v porovnaní s normálnymi hviezdami jej typu. Detailné pozorovania ukázali, že okolo hviezdy obieha mračno prachu a plynu, ktoré je zodpovedné za tento nadbytok. Ide o protoplanetárny disk, v ktorom sa formujú planéty. Systém Bety Pictoris nie je starší ako 20 miliónov rokov.
Pomocou družice FUSE sa podarilo odhaliť nadbytok uhlíka v rotujúcom disku. Vysvetlenia sú dve:
Disk siaha až do vzdialenosti 500 AU od hviezdy a vnútorný prstenec je deformovaný veľmi hmotným telesom, pravdepodobne hnedým trpaslíkom alebo plynovým obrom podobným nášmu Jupiteru. Existencia takéhoto telesa však ešte nebola potvrdená.
V sústave boli objavené aj tri exokométy.
Predseda vlády Slovenskej republiky

Predseda vlády Slovenskej republiky je označenie vedúceho člena vlády (predseda vlády).
Podľa Ústavy Slovenskej republiky platí pre premiéra:
Podľa Ústavy Slovenskej republiky ďalej na návrh predsedu vlády prezident Slovenskej republiky vymenúva a odvoláva ďalších členov vlády a poverí ich riadením ministerstiev. 
Ak predseda vlády podá demisiu, demisiou padá celá vláda.
Predseda vlády je nielen zodpovedný za celkový chod výkonnej moci v štáte, ale má tiež spolu s ministrom zahraničných vecí značné kompetencie v oblasti zahraničnej politiky štátu (spolupodpisuje s prezidentom medzinárodné zmluvy a pod.).
FAT

FAT môže znamenať:
Soľnohrad

Soľnohrad alebo Soľný hrad alebo Solivar môže byť:
Soľnohrad môže byť aj:
Fanny Burneyová

Fanny Burneyová neskôr Madame D'Arblay (* 13. jún 1752, King’s Lynn, Spojené kráľovstvo – † 6. január 1840, Bath) bola anglická spisovateľka. 
Svoju prvú novelu s názvom "Evelina" vydala anonymne v roku 1778. Po odhalení autorstva sa stala takmer okamžite slávnou. V roku 1782 jej vyšla "Cecilia" a v roku 1796 "Camilla". V týchto troch románoch, ktoré veľmi zapôsobili na Jane Austenovú, boli hlavnými hrdinkami mladé, krásne a inteligentné, ale neskúsené dospievajúce dievčatá.
Posledný román "The Wanderer" jej vyšiel v roku 1814.
Burneyovej romány začali éru takzvaného „mravoučného románu“ (po angl. „novel of manners“).
Subjekt medzinárodného práva

Subjekt medzinárodného práva je entita s medzinárodoprávnou subjektivitou, ktorej vznikajú na základe noriem medzinárodného práva záväzky alebo práva. Subjekt medzinárodného práva zároveň participuje na medzinárodnoprávnej normotvorbe. Základné a plnoprávne subjekty medzinárodného práva sú zvrchované štáty. Ďalšími subjektami medzinárodného práva sú medzinárodné organizácie. Obmedzenú medzinárodnoprávnu subjektivitu majú ostatné subjekty, ako povstalecké hnutia alebo subjekty sui generis (napr. Svätá Stolica alebo Zvrchovaný vojenský maltézsky rád a Medzinárodný výbor Červeného kríža). V rámci medzinárodného práva tvoria osobitnú kategóriu jednotlivci (fyzické a právnické osoby). Jednotlivci nie sú subjektami medzinárodného práva, i keď im medzinárodné právo priznáva určité obmedzené práva a povinnosti. V doktríne medzinárodného práva sa označujú za tzv. pasívne subjekty medzinárodného práva.
Anatólia

Anatólia (staršie: "Anatolia", zastarano "Natolia") môže byť:
Anatólia môže byť aj:
Anatolia môže byť aj:
Leopold Štefan Horowitz

Leopold Štefan Horowitz (; * 2. február 1838, Rozhanovce – † 16. november 1917, Viedeň, Rakúsko) bol slovenský maliar a portrétista židovského pôvodu.
Kariéra.
Pochádzal zo židovskej rodiny. Najprv študoval u maliara Vojtecha Klimkoviča v Košiciach. V rokoch 1850 – 1857 žil vo Viedni a neskôr v Paríži (1860 – 1868). V roku 1868 sa usadil vo Varšave, kde maľoval portréty. V rokoch 1893 až 1917 žil opäť vo Viedni a živil sa z portrétnej maľby.
Vo Varšave dokončil jeho prvé veľké dielo s názvom "Koncové dni ničenia Jeruzalema". Na výstave budapeštianskej umeleckej galérie v roku 1885 predstavil svoj životný obraz "Prvorodený" a tri portréty, s ktorými získal veľký pochvalný list.
Peter Tomka

JUDr. Peter Tomka, CSc. (* 1. jún 1956, Banská Bystrica) je významný slovenský medzinárodný právnik a diplomat. Od 6. februára 2012 do 6. februára 2015 bol predsedom Medzinárodného súdneho dvora.
Životopis.
Pochádza z Banskej Bystrice. V roku 1979 ukončil štúdium práva na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V období 1979 - 1986 pôsobil na katedre medzinárodného práva tejto fakulty. V roku 1985 obhájil kandidátsku dizertáciu na tému Kodifikácia medzinárodného práva. V roku 1986 začal pracovať na česko-slovenskom federálnom ministerstve zahraničných vecí, na medzinárodnoprávnom odbore. 
Organizácia Spojených národov.
V období rokov 1991 až 1997 pôsobil najprv na česko-slovenskej a od roku 1993 na slovenskej misii pri Organizácii Spojených národov v New Yorku. V rokoch 1993 a 1994 bol zástupca stáleho predstaviteľa SR pri OSN a od roku 1994 v hodnosti veľvyslanec vedúci stálej misie SR pri OSN. V rokoch 1999 až 2003 bol stály predstaviteľ Slovenskej republiky pri OSN. V rámci Organizácie Spojených národov zastával aj ďalšie významné funkcie. Bol predseda právneho výboru 52. Valného zhromaždenia OSN. V rokoch 19992002 bol členom Komisie pre medzinárodné právo.
V spore Slovenska s Maďarskom pred Medzinárodným súdnym dvorom v Haagu vo veci Sústavy vodných diel Gabčíkovo-Nagymaros bol slovenským agentom a vedúcim slovenského právneho tímu. Osobne sa zaslúžil za úspech Slovenska v tomto spore.
Medzinárodný súdny dvor.
V roku 2002 bol Bezpečnostnou radou OSN a Valným zhromaždením OSN zvolený za sudcu Medzinárodného súdneho dvora na deväťročné funkčné obdobie (2003 - 2012). Od 6. februára 2009 je podpredsedom Medzinárodného súdneho dvora na trojročné funkčné obdobie. 6. februára 2012 bol zvolený za predsedu súdu, podpredsedom sa stal Mexičan Bernardo Sepúlveda-Amor.
12. novembra 2020 bol Tomka tretí krát zvolený za sudcu Medzinárodného súdneho dvora. V hlasovaní v Bezpečnostnej rade získal 13 z 15 hlasov, vo vlanom zhromaždení OSN získal 150 zo 193 hlasov. Jeho deväťročné funkčné odbobie začne 6. februára 2021.
V súčasnosti žije v Haagu. Je ženatý, má dve deti.
Rimava

Rimava môže byť:
Hainburg an der Donau

Hainburg an der Donau je mesto v Rakúsku v okrese Bruck an der Leitha v spolkovej krajine Dolné Rakúsko. Je to najvýchodnejšie rakúske mesto s malebnými uličkami, mohutnými stredovekými bránami a mestskými hradbami. 
Prvá písomná zmienka o meste sa nachádza už v najstaršej nemecky písanej literárnej pamiatke z konca 12. storočia Niebelungenlied. Nad mestom sa vypína hrad, ktorý začali budovať v 11. storočí na príkaz cisára Henricha III. Symbolom mesta je najväčšia európska mestská brána zo stredoveku z 13. storočia. Každoročne v júni sa v meste konajú stredoveké historické trhy a na hrade počas leta Hradné hry Hainburg.
Geografia.
Mesto sa nachádza v spádovej oblasti hlavného mesta Slovenska, Bratislavy, tiež leží pri rieke Dunaj, pričom centrum mesta je od Bratislavského hradu vzdušnou čiarou vzdialené asi západným smerom, od Devínskeho hradu len juhozápadne.
45,87 % rozlohy mesta je zalesnených, 54,13 % je využívaných na poľnohospodárske účely.
Dejiny.
V roku 1050 na území Hainburgu vznikol hrad. V 13. storočí malo mesto dve brány, 15 veží a dlhý múr. V roku 1108 sa novým majiteľom hradu stala dynastia Babenbergovcov. Od roku 1629 hrad patrí mestu. V roku 1683 bolo mesto vyplienené Turkami, ktorí obliehali Viedeň. Zahynulo pritom 8 000 obyvateľov. Svoje školské roky 1738 - 1740 tu strávil významný hudobný skladateľ Joseph Haydn. Po skončení 1. svetovej vojny získal Hainburg prívlastok najvýchodnejšieho mesta Rakúska. Dnes je mesto súčasťou Národného parku Donau-Auen.
Ekonomika a infraštruktúra.
V roku "2001" bolo v meste 242 obchodov, pričom 29 malo poľnohospodársky alebo lesnícky význam. Celkovo mesto zamestnáva 2 512 osôb. Nezamestnaných bolo 70 ľudí. Najvýznamnejším zamestnávateľom bol v minulosti tabakový priemysel.
Verejnú dopravu do obce zabezpečujú linky integrovaného dopravného systému VOR, pričom nosnou linkou je tu vlaková linka S7 (Wien – Wolfsthal).
Wolfsthal

Wolfsthal (doslova "vlčia dolina, vlčindol"; ; ) je obec v Dolnom Rakúsku v okrese Bruck an der Leitha v bezprostrednej blízkosti Bratislavy. 
Žije tu obyvateľov ().
Do roku 1996 tvorila s obcou Berg jednu obec Wolfsthal-Berg.
Vo Wolfsthale je konečná stanica miestnej železnice z Viedne, ktorá do roku 1945 viedla až do Bratislavy. Od 24. mája 2008 do 27. decembra 2019 sem premávala zo zastávky "Most SNP (Nový most)" autobusová linka prevádzkovaná DPB. Náhrada za túto linku bola linka 105801, ktorú prevádzkovala spoločnosť Slovak Lines. Od 5. septembra bude linka vrátená, avšak prevádzkovať ju bude Arriva Bratislava. Jazdia sem aj regionálne autobusy integrovaného dopravného systému VOR. V obci tiež zastavujú diaľkové autobusy Bratislava – Viedeň dopravcov Postbus a Slovak Lines.
V obci žilo v roku 2014 945 obyvateľov, z čoho približne 250 tvorili Slováci. Pre rastúcu slovenskú menšinu sa v miestnej škole začala nepovinne vyučovať slovenčina.
Pohyb

Pohyb môže byť:
Emek Jizreel

Emek Jizreel (hebr. עמק יזרעאל , čiže „Jezraelské údolie“) alebo historicky Jezraelská nížina/rovina alebo v Biblii aj Ezdralonská nížina/rovina, dnes často skrátene "ha-Emek" („údolie“), je územie v severnom Izraeli medzi pohoriami Galiley a Samárie. V užšom zmysle je to reťazec údolí medzi mestami Jokneam, Nazaret a Dženin, v širšom zmysle reťazec údolí od Hajfského zálivu na juhovýchod až po Jordán pri meste Bet Šean.
PhpBB

phpBB je open source systém diskusného fóra napísaný v jazyku PHP. Je prispôsobiteľný pomocou štýlov a lokalizovaný do množstva jazykov. Na fungovanie vyžaduje HTTP server s podporou PHP a databázový systém.
Verzie.
phpBB.
Plne funkčná predbežná verzia systému phpBB bola k dispozícii od 1. júla 2000, hlavná verzia phpBB 1.0.0 bola k dispozícii od 9. decembra 2000.
Ukážka phpBB 1.4.0 verzii diskusného oficiálneho fóra : 
phpBB2.
Práca na verzii phpBB 2.0.x sa začala 17. februára 2001 bez použitia pôvodného kódu phpBB. Dňa 4. apríla 2002 bola uvedená kompletná verzia phpBB 2.0.0 s kódovým označením "Super Furry".
phpBB3.
Prvá beta verzia phpBB3 vznikla v júni 2006 a RC verzia v máji 2007.
Gold verzia vyšla v decembri 2007
Podpora databázových systémov.
phpBB využíva jeden z niekoľkých typov databázových systémov:
Zlatý žobrák

Zlatý žobrák je prvý a najstarší medzinárodný festival lokálnych televízií, ktorý sa koná každoročne začiatkom júna v Košiciach. Prvý ročník sa uskutočnil v roku 1995.
Zlatý žobrák je najstarší a stále jediný festival svojho druhu. V Európe je považovaný za jedno z najväčších mediálnych podujatí. Zlatý žobrák je taktiež databáza kvalitných lokálnych televíznych programov a zároveň miesto konania podnetných workshopov, prednášok, prezentácií, okrúhlych stolov a diskusných fór.
Oficiálnym festivalovým jazykom je angličtina. Simultánne sa prekladá do slovenčiny, francúzštiny, nemčiny, španielčiny a ruštiny.
Hentai

Hentai (; skrátene: H Anime, H [výslovnosť: etči/ečči]) je žáner anime alebo mangy s pornografickým obsahom, ktorý je teda určený len pre dospelé publikum. V Japonsku sa preto takéto anime označuje symbolom „R18“ (tzn. dostupné až od 18 rokov). Niektorí autori ho odlišujú od tzv. etči, teda anime a mangy, ktoré podáva sexuálne motívy v jemnejšej podobe, zatiaľ čo hentai prisudzujú explicitnejší a perverznejší charakter.
Hentai sa delí na viacero subžánrov, napr.:
Nakoľko v mnohých krajinách sa trestnoprávna definícia detskej pornografie vzťahuje aj na „virtuálne“ (nie skutočné, fiktívne, nakreslené alebo animované) osoby vyzerajúce ako dieťa, lolicon a šotacom bývajú často klasifikované ako detská pornografia a teda pokladané za maladaptívne a trestnoprávne postihnuteľné správanie.
Hainburg

Hainburg môže byť:
Dream Theater

Dream Theater je americká hudobná skupina hrajúca progresívny metal. 
Kapelu založili v roku 1985 John Petrucci, John Myung a Mike Portnoy na škole Berklee College of Music. Zo začiatku vystupovali pod menom Majesty. Vydali jednu demonahrávku a prijali speváka Charlieho Dominiciho do kapely. Potom zistili, že meno kapely ktoré si zvolili má už istá jazzová formácia, preto ho zmenili na Dream Theater.
Prijali do kapely klávesáka Kevina Moora a v roku 1989 vydali prvý album "When Dream and Day Unite". Po vydaní tohto albumu opustil kapelu spevák Dominici kvôli osobným a umeleckým rozporom. Po troch rokoch nahrali druhý album "Images and Words", už so spevákom Jamesom LaBriem. S klávesákom Moorom nahrali ešte album "Awake" a Moora potom vystriedal (kvôli profesionálnym nezhodám) Derek Sherinian. S Derekom nahrali EP "Change of Seasons", štvrtý štúdiový album "Falling into Infinity" a Dereka neskôr nahradil Jordan Rudess. V tomto zložení zostali až do roku 2010, kedy ohlásil odchod z kapely bubeník Mike Portnoy. 
Pre Dream Theater teraz bubnuje Mike Mangini, s ktorým nahrali nový album "A Dramatic Turn of Events."
Aj keď nie sú veľmi známi v Európe, po 22 rokoch od ich založenia sa stali jednou z najviac komerčne úspešných skupín hrajúcich progresívny metal. Za ich najpredávanejší album je považovaný album "Images and Words", ktorý bol ocenený cenou "Gold Record" (zlatá nahrávka) a je stále považovaný za kľúčový album v tvorbe progresívneho metalu, i keď dosiahol len 61. priečku v americkej hitparáde najpredávanejších albumov, Billboard 200. Druhým najpredávanejším albumom sa stal jeden z "tvrdších" albumov "Awake", ktorý dosiahol 32. priečku v Billboard 200. Z novšej tvorby je výnimočný album "Octavarium", ktorý dosiahol 36. miesto v Billboard 200. Dream Theater predali cez 2 milióny albumov v USA a viac než 12 miliónov nahrávok celosvetovo.
Skupina je významná svojou vysokou technickou zdatnosťou všetkých inštrumentalistov, ktorí vyhrali mnoho ocenení. Členovia Dream Theater sú veľmi uznávaní na profesionálnej hudobnej scnéne a často spolupracujú s inými hudobníkmi a skupinami. Najznámejším príkladom je gitarista John Petrucci, ktorý sa šesťkrát zúčastnil na G3 tour, čo je viackrát, ako ktorýkoľvek iný pozvaný gitarista.
Dream Theater sú taktiež známi veľmi dobrými textami, profesionálnym vystupovaním, nezameniteľným logom, či kvalitnými audio-nahrávkami.
Mŕtve duše

Mŕtve duše je satirický román Nikolaja Vasilieviča Gogoľa z roku 1842.
Statkár "Čičikov" skupuje mŕtve duše ruských nevoľníkov, ktoré využíva popri podnikaní. Venuje sa finančným machináciam.
Variabilné časovanie ventilov

Variabilné časovanie ventilov, alebo rozvod s premenlivým časovaním (v angličtine "Variable Valve Timing - VVT") je konštrukčné riešenie ventilového rozvodu piestového spaľovacieho motora, ktoré umožňuje prispôsobiť okamih otvárania a zatvárania ventilov podľa potreby, nezávisle od polohy kľukového hriadeľa. 
Pri štandardnom rozvode je časovanie dané jeho geometriou a pohyb ventilov je pevne zviazaný s polohou kľukového hriadeľa.
Pri variabilnom časovaní sa prihliada na otáčky motora, zaťaženie, podmienky okolia a iné faktory. Technicky to znamená vniesť do konštrukcie rozvodu ďalší stupeň voľnosti, ktorý umožňuje dynamicky meniť parametre časovania podľa vhodného algoritmu.
Konštrukčné riešenie.
Konštrukčne možno variabilné časovanie ventilov dosiahnuť napríklad nasledovnými spôsobmi:
História.
Počiatky variabilného časovania ventilov spadajú do roku 1903, kedy bol v USA podaný patent na zlepšenie spaľovacieho motora variabilným mechanizmom. 
Výhody.
Variabilné časovanie ventilov sa používa hlavne pri zážihových motoroch. Ich zásadnou nevýhodou je regulácia škrtením, ktorá spôsobuje pokles účinnosti pri nízkych zaťaženiach. Variabilným časovaním je možné redukovať, alebo odstrániť škrtiacu klapku, čím sa zvýši hydraulická čistota sacieho potrubia a zvýši sa plniaca účinnosť najmä pri nízkych zaťaženiach. 
Ďalším faktorom u piestových spaľovacích motorov sú dynamické javy nestacionárneho prúdenia pri plnení a vyprázdňovaní valcov. Tieto javy sú závislé od otáčok motora, preto motor s pevným časovaním, pracuje efektívne len v úzkom rozpätí otáčok, kedy vlnové efekty podporujú plnenie alebo vyprázdňovanie valcov. V iných režimoch môžu vlnové efekty plnenie a vyprázdňovanie zhoršovať. Variabilné časovanie umožňuje prispôsobiť prácu ventilového rozvodu tak, aby využíval pozitívne vplyvy vlnových efektov v čo najširšom rozmedzí otáčok.
Výsledkom je dosiahnutie lepšej momentovej charakteristiky motora. Konkrétne použitie variabilného časovania ventilov môže priniesť:
Filtrácia výfukových plynov

Filtrácia výfukových plynov je technológia zameraná na zníženie emisií pevných častíc vo výfukových plynoch vznetových spaľovacích motorov. Filtre znižujú emisie pevných častíc na princípe ich mechanického zachytávania pričom sa cyklicky regenerujú spaľovaním zachytených pevných častíc. 
Ako filtre sa používajú najmä keramické vložky.
Regenerácia filtrov.
Regenerácia spočíva v spaľovaní zachytených častíc v prebytočnom kyslíku vo výfukových plynoch na povrchu filtra. Pre zvýšenie účinnosti keramických filtrov, zvýšenie rýchlosti reakcie, a zníženia teploty regenerácie sa pridáva do materiálu filtra ako katalytická prísada mangán (Mn). Zníženie teploty pod 400 °C je vhodné pre zamedzenie tvorenia sulfátov.
Počas procesu regenerácie dochádza ku zvýšeniu emisií CO, ale hodnota zvýšenia je pod legislatívne stanovenou hranicou. Výsledkom procesu filtrácie a regenerácie keramickými filtrami je síce zvýšenie počtu pevných častíc, ale pri ich výrazne menších rozmeroch a celkovom objeme. 
Na inicializáciu regenerácie možno použiť niektorú z nasledovných metód :
Princípy regenerácie.
Regeneráciu možno rozdeliť podľa princípu :
Riadenie regenerácie filtrov.
Počas používania filtra narastá jeho prietokový odpor a tlakový spád potrebný na jeho prekonanie. Protitlak vo výfuku je teda vhodnou veličinou pre riadenie regenerácie filtra. Obmedzenie maximálnej prípustnej hodnoty protitlaku má za následok nižšie maximá teplôt počas regenerácie. 
Rozdelenie keramických filtrov.
Z vyššie uvedeného možno súčasne používané keramické filtre rozdeliť na 3 základné typy :
Kovové filtre.
Okrem keramických filtrov je možné použiť aj filtre s kovovou sieťkou (hliník) s obsahom platiny alebo platiny a rhódia. Takýto filter pracuje na princípe oxidácie pevných častíc s využitím NO2, ktorý vzniká na katalytickom povrchu platinovej sieťky. Mechanizmus umožňuje zníženie teploty regenerácie na 265 °C. Materiál sieťky sa volí tak, aby umožňoval selektívnu oxidáciu oxidov dusíka pri minimálnom vzniku oxidov síry. Podmienkou je však používanie nízkosírnych palív.
Ladislav Berák

Ladislav Berák (* 7. jún 1938, Trenčín-Záblatie† 15. august 2018) bol slovenský akademický sochár a maliar.
Študoval na Strednej škole umeleckého priemyslu v Bratislave (1953 – 1957) u akad. sochára L. Korkoša, kde jeho maturitnou prácou bol drevený reliéf „"Dievča s vencom"“ a na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave (1957 – 1963) u národného umelca prof. J. Kostku. Vtedy vznikli jeho štúdie „"Sediaca medvedica"“ a „"Antilopy"“ (1961) i „"Tatranská medvedica"“, „"Rys strhávajúci srnu"“ a „"Kanec"“ (1962). Diplomovou prácou bola moderná zváraná plastika „"Zubor"“ (1963). Tomuto sochárskemu prejavu je podobný aj „"Zhasínajúci jeleň"“ (1970).
Manželka Drahomíra (Andika), rod. Javorová je tiež akademická sochárka. Od roku 1965 býva v Žiline na Bôriku. Chatu – ateliér v kráľovolehotskej osade Svarín má od roku 1976. V rokoch 1965 – 1972 vyučoval na ĽŠU v Žiline. Od roku 1990 začal maľovať obrazy poľovnej zveri. Vo svojej sochárskej tvorbe sa venuje predovšetkým portrétom a realistickej tvorbe. Jeho dielo bolo ocenené spoločenskými, politickými i poľovníckymi vyznamenaniami, k päťdesiatinám mu udelili titul Zaslúžilý umelec.
Kritika.
Ladislav Berák patril spolu s Jánom Kulichom, Rudolfom Pribišom a Tiborom Bártffayom k najvýraznejším predstaviteľom tzv. socialistického realizmu v sochárstve. Tzv. socialistický realizmus slúžil vládnucej KSČ ako politický nástroj formovania „pracujúcich más“.
Po revolúcii v roku 1989 sa stal prominentným sochárom napojeným na primátora Žiliny Jána Slotu, od ktorého dostal množstvo zákaziek. Jeho diela sú však v umeleckej obci pokladané za nie najkvalitnejšie až podpriemerné. Po motívoch oslavujúcich komunizmus (kosák a kladivo, partizáni) presedlal na zobrazovanie národovcov (Štúr, Hurban, Hlinka...). Predovšetkým kontroverzná jazdecká socha J. M. Hurbana v Žiline je príkladom jeho súčasnej tvorby.
Juraj Sarvaš

Juraj Sarvaš (* 14. júl 1931, Radvaň – † 17. jún 2023, Bratislava) bol slovenský herec, scenárista a režisér.
Životopis.
Herectvo vyštudoval na VŠMU v Bratislave, absolvoval roku 1955. V roku 19551961 člen činohry DJGT vo Zvolene, od roku 1961 v Bratislave. Pedagóg Hudobnej fakulty VŠMU a dramatického odboru ĽŠU v Bratislave, od roku 1987 vedúci tajomník ZSDU.
Ochotníckej činnosti sa venoval už počas gymnaziálnych štúdií vo zväzáckom súbore, neskôr v Mestskom divadelnom združení v Banskej Bystrici, kde zaujal ako Ján v Kozom mlieku (1949), Vinco v Bukoch Podpolianskych (1950) a i. Hereckým naturelom, impozantným mužným zjavom a príjemne zafarbeným, melodickým hlasom bol výrazným predstaviteľom rozmanitých typov mladých mužov v súčasnom i klasickom repertoári zvolenskej činohry – Dr. Habura ("Pacient stotrinásť", 1955); Braňo ("Nepokojná mladosť", 1957); Rohoň ("Dobrodružstvo pri obžinkoch", 1959); Eben ("Túžba pod brestami", 1959) a i. Sklon k heroickému pátosu a expresívnemu hereckému prejavu zúročil v podaní viacerých shakespearovských postavách. V hrách modernej svetovej dramatiky stvárňoval charakterové typologické portréty, v ktorých využíval realistické i štylizáciou ozvláštnené výrazové prostriedky: Dunois ("Svätá Jana", 1961); Phyleus ("Herkules a Augiášov chliev", 1963); Jevtušenko ("Človek s puškou", 1977); Hermann ("Bockerer", 1986) a i.
Uplatnil sa v hrách svetovej klasiky, i v postavách súčasníkov v hrách slovenských dramatikov. Popri práci v divadle, filme, televízii a v rozhlase sa venuje umeleckému prednesu. Hral vo viacerých televíznych inscenáciách pre deti a mládež. Uplatnil sa aj v dabingu.
Pôsobil ako pedagóg na Akadémii umení v Banskej Bystrici.
PSPad

PSPad je freewareový textový editor a editor zdrojových kódov pre platformu Microsoft Windows. Vyvinul ho český programátor Jan Fiala v roku 2001 a odvtedy je program nepretržite zdokonaľovaný a vylepšovaný podľa prianí používateľov. Vývojovým prostredím PSPadu je Delphi.
PSPad editor je navrhnutý ako univerzálny editor pre úpravu textov veľkého množstva programovacích jazykov. Podporuje napríklad PHP, Perl, HTML alebo Java. Umožňuje správu projektov a manipuláciu s viac súbormi naraz pomocou rozhrania MDI (Multiple document interface), rozšíreného o záložky. Súčasťou editoru je zvýrazňovanie syntaxe, ftp klient, prieskumník kódu a veľa ďalších funkcií.
Verzie.
Aktuálna verzia programu: 5.0.7 (775) - vydaná: 18.3.2023
Posledný zverejnený build: 5.5.1 (812)
Textový editor

Textový editor je softvér určený na vytváranie a úpravu textových dokumentov. Na rozdiel od textových procesorov, s ktorými sa často mylne zamieňajú, im chýba schopnosť meniť vzhľad dokumentu. Nie sú totiž orientované na DTP, ani ako WYSIWYG editory pre WWW, používajú sa ale napríklad ako súčasti vývojových prostredí programátorov.
Ako príklad aplikácie môžu slúžiť:
Medzinárodný trestný súd

Medzinárodný trestný súd (MTS) (po anglicky "International Criminal Court" (ICC), po francúzsky "Cour pénale internationale" (CPI)) je prvý stály trestný tribunál príslušný na stíhanie genocídy, zločinov proti ľudskosti, vojnových zločinov a zločinov agresie. Bol vytvorený v roku 1998 tzv. Rímskym štatútom. Sídlo má v holandskom Haagu.
Zmluvné strany.
K 1. júnu 2015 ratifikovalo alebo pristúpilo k Rímskemu štatútu MTS 123 štátov, vrátane väčšiny európskych štátov a štátov Latinskej Ameriky a skoro polovica afrických štátov. 
Až 31 štátov síce podpísalo štatút, ale svoj podpis doteraz nepotvrdilo ratifikáciou.
Zloženie súdu.
Súd sa skladá z predsedníctva, odboru pre odvolacie konanie, odboru pre súdne konanie a odboru pre prípravné konanie, úradu prokurátora a sekretariátu. Tvorí ho 18 sudcov, ktorých podobne ako prokurátora a jeho zástupcov volí Zhromaždenie štátov zmluvných strán Rímskeho štatútu na deväťročné funkčné obdobie. Za sudcu MTS môže byť zvolený kandidát, ktorý okrem všeobecných podmienok musí preukázať spôsobilosť v trestnom práve a procese a potrebné relevantné skúsenosti či už ako sudca, prokurátor, advokát alebo v inej podobnej funkcii v trestnom konaní, alebo musí preukázať spôsobilosť v relevantných oblastiach medzinárodného práva, ako je medzinárodné humanitárne právo a právo ľudských práv a rozsiahle skúsenosti v profesionálnej právnickej práci, ktorá je relevantná.
Július Filo st.

ThDr. Július Filo st. (* 17. december 1921, Svätý Ján – † 14. apríl 2004); slovenský evanjelický farár a biskup VDAV, teológ a filozof, pedagóg, novinár a spisovateľ.
Život.
Po absolvovaní ev. bohosloveckej fakulty v Bratislave (1947) pôsobil v Košiciach 30 rokov ako farár a ako dlhoročný biskup Východného dištriktu Evanjelickej cirkvi a. v.
V roku 1994 sa angažoval pri vzniku Ekumenického spoločenstva cirkví a náboženských spoločností mesta. Od roku 2000 žil v obci Liptovský Ján. V roku 2003 mu bola udelená Cena mesta Košice za celoživotné dielo duchovnej obnovy cirkvi a národa. V roku 2003 bola inštalovaná pamätná tabuľa v evanjelickom chráme Božom na Mlynskej ulici v Košiciach. Po smrti mu roku 2004 mu bola ako aktívnemu členovi Matice slovenskej a Spolku slovenských spisovateľov bola udelená in memoriam cena Štefana Moyzesa. Jeho synom je Július Filo, ml., generálny biskup ECAV na Slovensku, teológ a publicista, autor diela "Horizonty obnovy cirkvi".
Barometer

Barometer môže byť:
Barometer (fyzika)

Barometer alebo tlakomer je prístroj na meranie atmosférického tlaku (tlaku vzduchu), používaný predovšetkým na určovanie počasia (pri vyššom tlaku býva obyčajne jasno, pri nízkom tlaku možno očakávať zmenu jasného počasia na daždivé). Ide o špeciálny druh tlakomeru.
Typológia.
Podľa konštrukcie a činnosti sa rozlišuje:
Barometre sa druhotne používajú na fyzikálne merania výšky v geodézii alebo v letectve.
Alexandra Pavelková

Alexandra Pavelková (* 25. august 1966, Zvolen) je slovenská spisovateľka fantasy a sci-fi literatúry, publicistka, recenzentka a prekladateľka.
Život a tvorba.
Narodila sa vo Zvolene. Vzdelanie získavala na gymnáziu vo Zvolene, neskôr na nadstavbovej ekonomickej škole v Banskej Bystrici. V rokoch 19841986 študovala esperanto na súkromnej jazykovej škole v Poprade, v rokoch 19922000 angličtinu na štátnej jazykovej škole vo Zvolene a Banskej Bystrici. Vysokoškolské vzdelanie získala na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici, kde promovala z odboru publicistika, a neskôr na Univerzite Sv. Cyrila a Metoda v Trnave, kde promovala z odboru masmediálna komunikácia so smerovaním na filmovú produkciu a teóriu filmu. Od roku 2005 je vydatá za Rastislava Webera.
Pracovala ako učiteľka, fakturantka, prevádzkarka v hoteli, ekonómka a technička. Teraz žije vo Zvolene, pracuje na Technickej univerzite. Hovorí piatimi jazykmi. Píše vedecko-fantastické knihy, fantasy, jej poviedky vyšli v mnohých slovenských i zahraničných vedecko-fantastických výberoch alebo zborníkoch či časopisoch. Je autorkou vôbec prvého slovenského románu v žánri fantasy a spoluautorkou prvej slovenskej románovej trilógie v tomto žánri. Je nositeľkou zrejme všetkých ocenení, ktoré môže autor nielen fantastiky na Slovensku či v Česku získať. Je filmovou a knižnou recenzentkou, no okrem vlastnej tvorby sa venuje i prekladom. Jej knihy a poviedky vychádzajú v slovenskom jazyku, ale aj v českom, poľskom a filipínskom jazyku. Roky ako publicistka prispievala do časopisov Fantázia a , v súčasnosti aj do Magazínu o knihách denníka SME. Okrem vlastnej tvorby sa venuje i prekladom. Zaoberá sa literárnymi workshopmi, podporou a propagáciou začínajúcich  autorov. Je šéfredaktorkou internetového denníka Fandom SK zameraného na fantastiku, vedu a alternatívny životný štýl. Je porotkyňou literárnych súťaží a gestorkou literárnej súťaže Ohnivé pero a výtvarnej súťaže Svet na tvoj obraz. Píše blog prevažne o mačkách a o filmoch.
Volgogradský traktorový závod

Traktorový podnik VgTZ (rus. Тракторная компания «ВгТЗ»), Volgogradský traktorový závod v minulosti Stalingradský traktorový závod F. E. Dzeržinského je priemyselný podnik sídliaci v ruskom meste Volgograd. V priebehu druhej svetovej vojny sa stal známy ako dôležité miesto výroby tankov a miesto ťažkých bojov počas bitky o Stalingrad, v kedy bol celkom zničený.
Dejiny.
Ako väčšina podobných traktorových závodov v krajine, vyrábal popri produkcii civilných traktorov aj tanky. Jeho stavba sa začala 12. júla 1926. Prvý traktor vzišiel z jeho linky 17. júna 1930 o 15:00. 
V roku 1933 sa v závode začala výroba tankov T-26. Traktorový závod v Stalingrade bol jedinou továrňou v ZSSR, kde sa mohli vyrábať tanky T-34 už pred začiatkom sovietsko-nemeckej vojny. Továreň nebola evakuovaná podobne ako iné priemyselné objekty v západnej časti ZSSR a ako jediná vyrábala tanky T-34 počas celého roku 1941. 8. februára 1942 bol továrni udelený Rad Práce červenej zástavy. Posledné vyrobené T-34 vyšli do bojov okamžite po tom, čo ich robotníci továrne zložili dohromady. Bolo to v dobe, keď sa už v meste intenzívne bojovalo. 14. októbra 1942 nacistické vojská ovládli takmer celý traktorový závod. V tej dobe z neho zostali už len rozvaliny a niekoľko vysokých komínov. Sovietski obrancovia sa držali iba v jeho severnej časti. V areáli prebehli jedny z najtvrdších bojov celej bitky o Stalingrad. 2. februára 1943 sa v traktorovom závode o 8:40 vzdali posledné zvyšky XI. zboru Wehrmachtu, tým sa skončila záverečná fáza likvidácie obkľúčenej 6. armády ako aj samotná bitka o Stalingrad.
Už 31. mája 1943 pracovníci z traktorového závodu na front dodali opravené tanky, ako takzvanú „"Odpoveď zo Stalingradu"“. 21. októbra 1949 začal závod znovu fungovať naplno. Od 25. novembra 1949 sa v ňom rozbehla výroba dieselových traktorov DT-54.
4. apríla 1960 vyšiel z výrobnej linky závodu miliónty traktor. Celkovo vyrobil závod po skončení vojny asi 2,5 milióna traktorov.
Dušan Taragel

Dušan Taragel (* 29. september 1961, Bratislava, Slovensko) je slovenský prozaik, scenárista a publicista.
Životopis.
Študoval na strednom odbornom učilišti chemickom a na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pracoval ako strojník vo Vodárňach a kanalizáciách, ako hudobný redaktor Česko-slovenského rozhlasu, v súčasnosti pracuje v reklamnej agentúre a externe vyučuje na Fakulte multimediálnych komunikácií na Univerzite Tomáše Bati v Zlíne. Okrem toho tiež hral s Petrom Pišťankom v punko-jazzovej skupine Devínska Nová Vec.
Tvorba.
Svoje krátke prózy začal publikovať v rôznych periodikách (Slovenské pohľady, Kultúrny život, časopise Kankán, Rak, Domino Fórum, inZine) už v 80. rokoch. Vo svojej tvorbe paroduje využitie kritického i socialistického realizmu, inšpiruje sa tzv. brakovou literatúrou (erotická, špionážna) a presvedčivo vykresľuje absurdity sveta a túžby jednotlivcov.
Hood (sopka)

Stratovulkán Hood sa nachádza na západnom pobreží USA v štáte Oregon, asi 80 km juhovýchodne od mesta Portland. S výškou 3 426 m je zároveň najvyššia hora Oregonu. Pomenovaný je po britskom admirálovi Samuelovi Hoodovi, pôvodní obyvatelia Ameriky ho nazývajú Wy'East.
Vrchol sopky je tvorený niekoľkými andezitovými a dacitovými dómami a je pokrytý ľadom. Sopka mala počas posledných 15 000 rokov štyri obdobia veľkých erupcií. Posledná sa odohrala približne v rokoch 1790 až 1800. V 19. storočí bolo zaznamenaných ešte zopár menších erupcií.
Vďaka fumarolickej aktivite a výskytom menších zemetrasení je sopka stále považovaná za aktívnu, kvôli zaľadneniu je možným zdrojom lahárov. S výnimkou erupcie sopky Saint Helens v roku 1980 je Hood jediné miesto, kde došlo v Kaskádovom pohorí k úmrtiu následkom sopečnej činnosti. V roku 1934 sa horolezec zadusil pri prieskume jaskyne vytvorenej fumarolami v "Coalmanovom ľadovci".
Hood je súčasťou rezervácie "Mount Hood National Forrest", ktorá sa rozkladá na ploche 4 900 km2.
Hora má šesť lyžiarskych stredísk, Timberline je dokonca otvorené celoročne. Stanley Kubrick použil zábery hotela Overlook z tohto strediska v úvodných scénach filmu "The Shining".
Stolový lístok

Stolový lístok je tabuľka ležiaca na bridžovom stole v párovom alebo individuálnom turnaji, určujúca ktoré páry v ktorom kole sedia pri danom čísle stola a z ktorými rozdaniami hrajú.
Howell 3 stoly.
V poslednom kole sú všetky tri stoly spriahnuté.
Mitchell 5 stolov.
Ak sa hrá klasický Mitchell, zvyknú byť páry na NS aj na EW očíslované rovnakými číslami, zodpovedajúcimi číslu stola, na ktorom hrali v prvom kole, niekedy je pár na EW očíslovaný číslo stola+100.
Hood

Hood môže byť: