burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Arizonský sen

Arizonský sen je prvý film režiséra Emira Kusturicu, ktorý natočil za hranicami Juhoslávie.
Na MFF v Berlíne v roku 1993 získal zvláštnu cenu poroty Strieborný berlínsky medveď. 
Dej.
Axel spokojne žije v New Yorku a veľa času trávi snívaním s otvorenými očami. Keď sa vráti do rodného mestečka v Arizone na svadbu svojho strýka Lea, jeho život sa od základov zmení. Strýko ho zamestná vo svojej firme predávajúcej cadillaky a tu sa Axel zoznámi so štyridsiatničkou Elaine. Chlapec je touto exaltovanou, vášnivou a nevypočitateľnou ženou očarený – rovnako aj jej nevlastnou dcérou Grace... V príbehu Axela Backmara, unikajúceho pred realitou do sveta fantázie a snov, zostáva Emir Kusturica verný svojmu charakteristickému magickému štýlu.
Priedušnica

Priedušnica alebo trachea () je trubica, ktorá je súčasťou dýchacích ciest. Začína sa vo výške 6. krčného stavca a končí vo výške 4. hrudného stavca. Je pokračovaním hrtanu, nadväzuje na prstienkovitú chrupavku hrtana a je uložená pred pažerákom, hneď na začiatku ju obopínajú laloky štítnej žľazy. Je dlhá asi 12 cm a široká 1,5 cm. Vystužená je 15-20 chrupavkami tvaru "C". Vnútro je vystlané riasinkovitým epitelom. Končí rozdvojením (lek. "bifurkácia") na dve priedušky ().
Popľúcnica

Popľúcnica (lat. "pleura visceralis") a pohrudnica (lat. "pleura parietalis") sú tenké lesklé blany pokrývajúce vnútornú časť hrudnej dutiny a vonkajšiu časť pľúc.
Guy de Maupassant

Guy de Maupassant (čítaj "ɡidəmopas̃ɑ") (* 5. august 1850, Tourville-sur-Arques, Francúzsko – † 6. júl 1893, Paríž) bol francúzsky spisovateľ a otec moderných poviedok.
Životopis.
Narodil sa v kaštieli Miromesnil v Normandii neďaleko Dieppe. Písal poviedky a romány. Jeho tvorba bola charakteristická tým, že písal o chudobe a štýle života. Niektoré z jeho poviedok by sme dnes radili do hororového sci-fi žánru.
Pochádzal z lotrinskej rodiny, ktorá sa usadila v Normandii v polovici 19. storočia. Jeho otec si v roku 1846 zobral za ženu mladú Laure Le Poittevin, ktorá bola vzdelaná v literatúre. Porodila dvoch nemanželských synov, Guya a jeho mladšieho brata Hervého. Keď sa Guy narodil, rodina bola chudobná i keď vážená. Manželstvo rodičov sa neskôr rozpadlo a mladý Maupassant sa od cudzích ľudí dozvedel, že nie je synom matkinho manžela. Meno svojho skutočného otca sa nikdy nedozvedel, no napriek tomu dlhé roky živoril za peniaze údajného otca, ktorého psychicky vydieral a opovrhoval ním. Toto poznačilo celú jeho tvorbu, vo väčšine diel vystupuje nejaká postava, čo nemá otca. Literárne úspechy mu dovolili osamostatniť sa a časom nadobudol taký majetok, že si mohol kúpiť vlastnú jachtu.
Isté obdobie prežil v Paríži. Jeho učiteľom bol Gustave Flaubert, rodinný priateľ, dokonca jeden z „kandidátov“ na otca. Po jeho smrti sa spisovateľ zbavil akéhokoľvek vedenia. Maupassant sa nevedel vyrovnať s dobou a spoločnosťou, v ktorej sa ocitol a tak sa uzatváral do seba. Vyjadrenie pocitov považoval za poníženie. Kritici ho nechápali, kvôli veľkej literárnej plodnosti mal aj veľa neprajníkov a často sa na jeho hlavu sypalo množstvo posmeškov (napr. že „plodí novely ako hruška hrušky“). To, že vytvoril veľa diel sa podpísalo na tom, že kvalita viac ako polovice z nich bola len slabým priemerom. Hoci ho najviac preslávili romány ("Život", "Mont Oriol", "Silné ako smrť", "Miláčik", "Pierre a Jean", "Naše Srdce" a nedokončený "Anjel Pána"), práve tento žáner nenávidel. No aby sa uživil, musel písať to, čo sa páčilo publiku. V románoch, ktorých časové obdobie väčšinou nepresahuje týždeň až štrnásť dní, často spojil niekoľko svojich poviedok.
Samovražda.
Jeho psychická nevyrovnanosť sa prejavila na sklonku života. V auguste 1891 napísal priateľovi: „Ak nedopíšem "Anjel Pána" do troch mesiacov, zabijem sa.“ Román však ostal torzom, 31. decembra 1891 sa Maupassant skutočne pokúsil o samovraždu a v januári 1892 ho izolovali v súkromnom sanatóriu, kde žil ešte 18 mesiacov. Jasná myseľ sa mu už nevrátila. Guy de Maupassant je pochovaný Cimetière du Montparnasse v Paríži.
Kannadčina

Kannadčina (ಕನ್ನಡ Kannaḍa) je úradným jazykom v juhoindickom federálnom štáte Karnátaka. Patrí do rodiny drávidských jazykov. 
S približne 45 miliónmi ľudí, pre ktorých je tento jazyk materiským, patrí kannadčina k štyrom veľkým juhoindickým jazykom. Ak k tomu pripočítame ľudí, ktorí ju používajú ako druhý jazyk, dostaneme číslo asi 55 miliónov hovoriacich týmto jazykom. Kannadčina je jedným z 23 oficiálnych jazykov Indie. 
Podobne ako veľa ostatných jazykov rozšírených na indickom subkontinente, prebrala aj kannadčina veľa slov zo sanskritu. Okrem toho moderná slovná zásoba obsahuje značné množstvo prevzatých slov z angličtiny.
Dejiny.
Kannadčina, jeden z najstarších drávidských jazykov, má dlhé a bohaté dejiny literatúry. Predpokladá sa, že pred približne 2500 rokmi vznikla ako samostatný jazyk. Prvým písomným dokladom o jej existencií je nápis z polovice 5. storočia. Z polovice 9. storočia pochádza Kavirajamarga, rozprava o básnickom umení, ako najstaršia v kannadčine napísaná literárna práca. Obsahuje odkazy na predchádzajúcich básnikov, čo značí, že kannadčina musela byť už dlho predtým vyspelým literárnym jazykom. 
Dejiny kannadského jazyka môžeme rozdeliť zhruba na tri vývojové stupne: starokannadčina (do polovice 13. st.), stredná kannadčina (do 16. st.) a moderná kannadčina, približne od 16. storočia . 
Geografické rozšírenie.
Hlavnou oblasťou rozšírenia kannadčiny je juhoindický štát Karnátaka, kde je aj úradným jazykom. V hraničných regiónoch štátov Ándrapradéš, Maháraštra a Tamilnádu existujú tiež veľké skupiny ľudí používajúce tento jazyk. Pôvodne bola Kannadčina rozšírená aj v častiach Maháraštry, kde ale bola pozvoľna vytlačená indoeurópskym jazykom maráthčinou. Menšiny hovoriace kannadčinou žijú v USA, v Spojenom kráľovstve a v menšom množstve v Kanade a Austrálii. 
Nárečia.
Dovedna existuje približne 20 rôznych nárečí. V Nilgirskom pohorí Tamilnádu rozšírenú badagčinu niektorí jazykovedci tiež považujú za kannadské nárečie. Ďalší ho považujú za samostatný jazyk.
Gramatika.
Kannadčina má tri gramatické rody (mužský rod, ženský rod, stredný rod), dve čísla (singulár, plurál) a sedem pádov (nominatív, genitív, datív, akuzatív, lokál, ablatív, vokatív). 
Predložky nie sú, ako pri mnohých indoeurópsky jazykoch, situované vpredu (prepozícia), ale postavené za slovom (postpozícia). 
Písmo.
Kannadčina disponuje, ako mnoho indických jazykov, vlastným písmom, ktoré sa veľmi podobá telugčine.
Štiavnica (prítok Ipľa)

Štiavnica je rieka na juhu stredného Slovenska, na území okresov Banská Štiavnica, Krupina a Levice. Je to pravostranný prítok Ipľa, do ktorého ústi medzi obcami Hrkovce a Vyškovce nad Ipľom. Dĺžka toku je a plocha povodia . Je to vrchovinovo-nížinný typ rieky s nízkymi prietokmi (/s pri Tupej). 
Pramení v Štiavnických vrchoch pri Banskej Štiavnici. Tečie na juhovýchod, priberá sprava Štefultovský potok, preteká obcou Svätý Anton a tečie južným smerom. Tu priberá Studenský potok z ľavej strany a Ilijský potok z pravej strany. Vteká do Prenčovskej kotliny, preteká obcou Prenčov, kde sprava priberá Babí potok a opäť sa stáča na kratšom úseku na juhovýchod. Pri osade Tepličky priberá zľava Lično a tečie bralnatým údolím na juh. Vstupuje do Ipeľskej pahorkatiny a začína meandrovať. Preteká cez Hontianske Nemce a Domaníky, priberá Suchý potok sprava a mení smer toku viac na juhozápad. Dolina rieky sa výrazne rozširuje pri osade Pirovské. Z pravej strany priberá najväčší prítok Klastavský (Bačovský) potok () a sprava ešte aj Slunovský potok a oddeľuje obce Hontianske Tesáre (na pravom brehu) a Dvorníky (na ľavom brehu). Ďalej tečie cez Terany a Dudince, kde sa výrazne stáča k juhovýchodu a neskôr k juhu, priberá sprava Veperec pri Hokovciach a zľava Slatinský potok. Preteká okrajom obcí Horné Semerovce, Chorvatice a Tupá a ústi v meandri Ipľa.
Ján Langoš

Ing. Ján Langoš (* 2. august 1946, Banská Bystrica – † 15. jún 2006) bol slovenský fyzik, politik a zakladateľ Ústavu pamäti národa.
Životopis.
Jeho otec Michal, ktorý po priemyslovke pracoval v Mototechne a za vojny bol aktívny v odboji, sa pod Nízke Tatry priženil z východného Slovenska. Nikto z rodiny nevstúpil do KSČ. Introvertného chlapca od mladosti formoval brat jeho babičky, katolícky kňaz a kanonik Alexander Vajcík. Mladý Ján Langoš ako študent chodieval opravovať turistické chodníky v Tatrách. Študoval na Strednej priemyselnej škole spojovej techniky v Banskej Bystrici (1964), Elektrotechnickej fakulte SVŠT, odbor fyzika tuhých látok (1971). Po ukončení štúdia pracoval ako experimentálny fyzik, technológ v Ústave technickej kybernetiky (ÚTK) Slovenskej akadémie vied. Pracoval tam ako odborník na vývoj a testovanie integrovaných obvodov. V rokoch 1982 až 1985 to boli obvody pre komunikačné rozhrania mikropočítačov a pod jeho vedením bol vyvinutý a v roku 1989 vyrobený prototyp 32-bitového mikroprocesora s redukovanou množinou inštrukcií (RISC). Podľa Jozefa Mikloška bol ÚTK, pod vedením akademika Ivana Plandera, liahňou disidentov tajnej cirkvi, pracovali tam kresťanskí aktivisti ako František Mikloško, Rudolf Fiby, Marián Vajteršic, Ondrej Sýkora, Mária Lucká, Peter Václavík, Marián Gula a ďalší.
Angažoval sa v disente, spolu s Jánom Čarnogurským vydával samizdat "Bratislavské listy" (19881989), v roku 1987 spoluvydával samizdatový časopis "Fragment" , časopis K (19861987 so Šimečkom a Budajom, neskôr "Fragment K," ktorý potom vydávali Šimečka, Oleg Pastier, Jirko Olič a Ivan Hoffman). Podieľal sa aj na tvorbe časopisov "Kontakt" (19811983) a "Altamira'' (19831985 v spolupráci s Borisom Lazarom a Martinom Kleinom). ŠtB ho v tomto období rozpracovávala v akcii s krycím menom „Lukeš“.
Po Nežnej revolúcii sa stal v roku 1990 podpredsedom Snemovne ľudu Federálneho Zhromaždenia, neskôr (19901992) pôsobil ako minister vnútra ČSFR, 19942002 poslanec NR SR. V roku 1992 zriadil v Prahe úrad, ktorý sa začal venovať zločinom bývalej ŠtB.
V roku 1994 sa dostal do parlamentu na kandidátke KDH za SKOI. Od roku 1995 do 2000 zastával funkciu predsedu Demokratickej strany. Poslancom NR SR bol do roku 2002. V máji 2003 sa stal zakladateľom Ústavu pamäti národa a do svojej smrti pôsobil ako predseda jeho Správnej rady.
Bol predkladateľom a spoluatorom zákonov a právnych noriem, „Zákona o slobodnom prístupe k informáciám“ a „Zákona pamäti národa“. Poslanec mestského zastupiteľstva v Bratislave a predseda výboru pre ochranu verejného poriadku, 1993 zakladateľ Stálej konferencie občianskeho inštitútu (SKOI), zakladajúci člen M.E.S.A. 10.
15. júna 2006 tragicky zahynul pri autonehode medzi obcami Turňa nad Bodvou a Drienovec, keď vo vysokej rýchlosti narazil do vozidla Multicar plne naloženého štrkom.
Topľa

Topľa je rieka na východnom Slovensku, pravostranný prítok Ondavy. Odvodňuje povodie veľké , má dĺžku a je vrchovinovo-nížinným typom rieky. Priemerný prietok je /s v Hanušovciach nad Topľou a /s v ústí.
Priebeh toku.
Pramení v pohorí Čergov pod Minčolom asi 2 km juhozápadne od obce Livovská Huta. Pokračuje prevažne severným smerom, pri obci Malcov sa stáča na východ, z ľavej strany priberá potok Kamenec a pokračuje do Bardejova, kde priberá ľavostranný prítok Kamenec a pravostrannú Šibskú vodu. Tu sa stáča na juhovýchod a Ondavskou vrchovinou pokračuje k mestu Giraltovce, kde priberá z ľavej strany prítok Radomka. Prevažne južným smerom pokračuje Beskydským predhorím cez Hanušovce nad Topľou k Vranovu nad Topľou. Tu priberá ľavostrannú Čičavu a pravostranný prítok Lomnica a Východoslovenskou pahorkatinou tečie južným smerom do Východoslovenskej roviny, kde priberá z pravej strany Olšavu a v katastrálnom území obce Parchovany z pravej strany ústí do Ondavy.
Jozef Daňo (hokejista)

Jozef Daňo (* 28. december 1968, Nitra) bol slovenský hokejový útočník, momentálne hokejový tréner. Je otcom Marka Daňa.
Klubový hokej.
Je známy z dlhoročného pôsobenia v Dukle Trenčín a neskôr v českom Třinci (šesť sezón), v oboch kluboch patril k oporám v útoku. Ročník 2001/02 začal v ruskom Ak Bars Kazaň, dokončil ho vo Zvolene. Od ďalšej sezóny pôsobil v najvyššej rakúskej súťaži. V ročníku 2004/05 sa stal so 48 gólmi najlepším strelcom celej ligy. Zároveň bol i jej najvylučovanejším hráčom, keď zaznamenal 193 trestných minút. Druhé z prvenstiev potvrdil i v nasledujúcej sezóne, keď na trestnej lavici strávil dokonca 216 minút. Kariéru ukončil v drese provligovej Spišskej Novej Vsi.
Reprezentácia.
Reprezentoval Slovensko na olympijskej premiére v roku 1994 (nórsky Lillehammer), kde strelil pamätné dva góly Kanade v základnej skupine, ktorú Slovensko následne vyhralo. Zúčastnil sa aj ZOH 1998 v japonskom Nagane, ako aj štyroch svetových šampionátov. Celkovo za národné mužstvo odohral 117 zápasov, zaznamenal 45 gólov.
Dušan Devečka

Dušan Devečka (* 19. jún 1980, Liptovský Mikuláš) je bývalý slovenský hokejový obranca. 
Klubový hokej.
S hokejom začínal v klube MHk 32 Liptovský Mikuláš, v slovenskej extralige debutoval v sezóne 1996/97. Za tento klub hral až do ročníka 2004/05, keď ho angažovala Dukla Jihlava. Ďalší začal opäť v Liptovskom Mikuláši, v jeho priebehu prestúpil do HC Slovan Bratislava, kde v sezónach 2006/07 a 2007/08 získal majstrovský titul.
Pred ročníkom 2010/11 ho angažovala MsHK Žilina, v ďalšej sezóne bol kapitánom mužstva a druhým najproduktívnejším obrancom v súťaži. Pred ročníkom 2012/13 podpísal zmluvu s ukrajinským klubom HK Berkut Kyjev. Neodohral však zaň žiaden zápas a 5. septembra 2012 sa stal opäť hráčom MsHK Žilina.
V ďalšej sezóne pôsobil v kazašskom mužstve Arlan Kokšetau. Tu odohral tri sezóny, v dvoch z nich bol najproduktívnejším obrancom kazašskej ligy a následne prestúpil do rakúskeho klubu EHC Lustenau.
Reprezentácia.
Bol členom reprezentačného výberu na ME do 18 rokov v rokoch 1997 a 1998, a 
na MS do 20 rokov v roku 2000. V seniorskej slovenskej reprezentácii odohral 8 zápasov, neskóroval.
Štatistika na významných podujatiach.
"(štatistické údaje v článku sú zo 7. júna 2014)"
Ivan Droppa

Ivan Droppa (* 1. február 1972, Liptovský Mikuláš) je bývalý slovenský hokejový obranca a tréner.
Klubový hokej.
Ivan Droppa začínal s hokejom ako šesťročný, v klube MHk 32 Liptovský Mikuláš. 
V česko-slovenskej lige debutoval v sezóne 1990/91 v mužstve Košíc. Bol draftovaný v roku 1990 klubom Chicago Blackhawks v 2. kole z 37. miesta. Od sezóny 1992/93 pôsobil päť rokov v zámorí, odohral 19 zápasov za Chicago, predovšetkým však v nižších ligách IHL a AHL. 
Po návrate do Európy hrával v slovenskej extralige, nemeckej DEL a českej najvyššej súťaži. V sezóne 2005/06 získal s MsHK Žilina majstrovský titul. Od ročníka 2006/07 bol hráčom HC Košice, kde odohral dva roky.
V druhom sa klub prebojoval do finále extraligy, kde podľahol Slovanu Bratislava. Pred ďalším ročníkom sa stal hráčom Žiliny, v jeho závere prestúpil do klubu Schwenninger Wild Wings z 2. nemeckej ligy. Počas nasledujúcej sezóny hral vo francúzskom Ours de Villard-de-Lans a za MHK Dolný Kubín v 2. SHL. Potom dva roky nehral, v ročníku 2012/13 nastúpil v 7 zápasoch za B-mužstvo Liptovského Mikuláša (2. SHL).
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 69 zápasov, strelil 4 góly. Reprezentoval na Svetovom pohári 1996, ZOH 1998 a majstrovstvách sveta v rokoch 1997, 1998, 1999, 2000 (striebro) a 2001.
Jaromír Dragan

Jaromír Dragan (* 14. september 1963, Liptovský Mikuláš) je bývalý hokejový reprezentačný brankár, známy i z dlhoročného pôsobenia v HC Košice. Bol známy svojou svojskou rozohrávkou puku pomocou odkopnutia puku až do stredného pásma.
Reprezentácia.
Vo farbách Česko-Slovenska získal bronz na Zimných olympijských hrách 1992 v Albertville. Za Slovensko odohral 56 zápasov, vrátane kľúčového stretnutia proti Lotyšsku na Majstrovstvách sveta skupiny B (oficiálne v 1. divízii) 1995 v Bratislave, ktoré skončilo 4:3 a rozhodlo o postupe Slovenska do najvyššej kategórie.
Peter Fabuš

Peter Fabuš (* 15. júl 1979, Ilava) je slovenský hokejový útočník. 
Klubový hokej.
S hokejom začínal v klube HK Spartak Dubnica. Od ročníka 1999/00 bol hráčom Dukly Trenčín, zaradil sa medzi najlepších strelcov súťaže, v druhom roku svojho pôsobenia strelil v základnej časti 31 gólov. Bol draftovaný v roku 2000 klubom Phoenix Coyotes, v 9. kole z 281. miesta. Časť sezóny 2001/02, ako aj nasledujúcu, pôsobil v zámorskej AHL v klube Springfield Falcons, výraznejšie sa nepresadil a vrátil sa do Trenčína, kde hrával ďalšie dva roky. V sezóne 2003/04 získal majstrovský titul po finálovom víťazstve nad HKm Zvolen. V ďalšom ročníku počas lockoutu v NHL Dukla prehrala v semifinále so Slovanom Bratislava.
Ročník 2005/06 začal vo švédskej Elitserien, za klub Mora IK odohral 18 zápasov (zaznamenal len dva body) a dohodol sa s vedením na ukončení spolupráce. Následne prestúpil do českého mužstva HC Oceláři Třinec. Pred sezónou 2006/07 podpísal zmluvu s HC Lasselsberger Plzeň. V januári 2007 s ním klub predĺžil kontrakt o ďalšie dva roky. Od sezóny 2009/10 hrával za BK Mladá Boleslav, v priebehu nasledujúceho prestúpil do HC Košice, klub sa stal majstrom extraligy, keď vo finále porazil HK Poprad. Počas ďalšej sezóny sa vrátil do Trenčína a v ročníku 2012/13 bol hráčom bieloruského klubu Neman Grodno. V sezóne 2013/14 hral za kazašský Ertis Pavlodar, ktorý trénoval Július Pénzeš a pôsobilo v ňom ďalších šesť slovenských hokejistov. Celkovo tu odohral štyri sezóny, v ktorých dvakrát získal titul majstra Kazachstanu. V lete 2017 prestúpil do klubu SC Csíkszereda, účastníka Erste Ligy.
Reprezentácia.
Tréner Július Šupler ho nominoval na Majstrovstvá sveta 2008 v Kanade, čo pre neho bola premiérová účasť na svetovom šampionáte. Slovensko nepostúpilo zo základnej skupiny, napokon obsadilo 13. miesto. Fabuš nastúpil na všetkých 5 zápasov, zaznamenal 2 asistencie. Spolu odohral v slovenskej reprezentácii 46 zápasov, strelil 7 gólov.
Štatistika na MS.
"(štatistické údaje v článku sú zo 14. novembra 2013)"
Marcel Hanzal

Marcel Hanzal (* 25. august 1974) je slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej.
Jeho kariéra sa spája predovšetkým s Duklou Trenčín. Pôsobil ako kapitán mužstva v ročníku 2003/04, keď Dukla dosiahla jeden zo svojich majstrovských titulov. Rovnakú funkciu zastával aj v nasledujúcej sezóne, ktorá sa však pre neho v januári predčasne skončila pre pozitívny dopingový test. V úvode ročníka 2005/06 bol vymenený do HKm Zvolen za Igora Majeského. Na začiatku sezóny 2006/07 podpísal kontrakt s MsHK Žilina, kde hrával na pozícii ľavého krídla. 31. januára 2007 bol poslaný na hosťovanie do Dukly Trenčín, s klubom zaznamenal finálovú účasť. Za Trenčín hral aj v ročníku 2007/08, mužstvo dosiahlo semifinále, v ktorom podľahlo neskoršiemu majstrovi Slovanu Bratislava. Nosil dres s číslom 61.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 8 zápasov, strelil 1 gól.
"(štatistické údaje v článku sú z 23. apríla 2008)"
Pozitívny dopingový test.
10. decembra 2004 bol vybraný po zápase proti Skalici (32. kolo extraligy) spolu s ďalšími troma hráčmi na dopingovú skúšku a jeho test bol pozitívny na THC. Hanzal požiadal o preskúmanie B-vzorky, ktorá bola tiež pozitívna. Na disciplinárnom konaní 26. januára priznal užitie marihuany, disciplinárna komisia spoločnosti Pro-Hokej ho potrestala trojmesačným dištancom (trest mu plynul od 6. januára). Neskôr mu ho o mesiac znížila (s dvojročnou podmienkou), proti tomu však protestovali zástupcovia klubov HC Slovan Bratislava a MsHK Žilina, ako aj predstavenstvo spoločnosti Pro-Hokej. 9. marca 2005 Výkonný výbor SZĽH vrátil do platnosti pôvodné rozhodnutie o trojmesačnom treste, predstavitelia Dukly Trenčín sa neodvolali. 
Dopravná nehoda.
29. augusta 2006 spôsobil medzi Belou a Krasňanmi v okrese Žilina pod vplyvom alkoholu dopravnú nehodu, pri ktorej na mieste zahynul jeho spolujazdec Štefan Blaho. Hanzal prešiel do protismeru a následne mimo cestu, kde sa jeho Mitsubishi Pajero prevrátilo na strechu. Polícia mu namerala v krvi 1,5 promile alkoholu. 
Dôsledky.
Napriek trestnému stíhaniu s ním slovenský majster MsHK Žilina podpísal dvojročný kontrakt (hoci po nehode ho predstavitelia klubu označili za „asi bezpredmetný“), neskôr však uviedli, že po dôkladnom posúdení situácie sa mu rozhodli podať „pomocnú ruku“. Samotný Hanzal vyjadril obavy z necitlivých pokrikov fanúšikov na štadiónoch súpera.
4. decembra 2007 bolo plánované verejné pojednanie na súde v Žiline, Hanzal sa však nedostavil. Jeho obhajca uviedol, že je hospitalizovaný v trenčianskej nemocnici kvôli zraneniu, ktoré utrpel tri dni predtým v zápase proti MHC Martin. Sudkyňa následne pojednávanie obžaloby odročila na 15. januára 2008. V tomto termíne sa už dostavil, hlavné pojednávanie bol dané na 22. apríla 2008. Bol odsúdený na štyri roky väzby s minimálnym stupňom ochrany. Dostal tiež zákaz viesť motorové vozidlo na šesť rokov a je povinný zaplatiť náhradu škody vo výške takmer 300 000 Sk. Hanzal vyhlásil, že očakával nižší trest a proti rozsudku sa odvolal.
Matej Bukna

Matej Bukna (* 21. august 1970, Bratislava) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v Slovane Bratislava, v česko-slovenskej lige debutoval v sezóne 1988/89, keď odohral štyri zápasy. Ďalšie dva roky pôsobil v rámci povinnej vojenskej služby v HC Písek (ČNHL). Od ročníka 1991/92 bol opäť hráčom Slovana Bratislava. Pred sezónou 1994/95 uzavrel zmluvu s HC Košice, kde hral dva roky. Bol členom prvej obrannej formácie s Janom Varholikom,s mužstvom získal dva majstrovské tituly. 
Následne sa vrátil do Slovana, v druhom roku svojho pôsobenia pomohol vybojovať titul – prvý pre Slovan v slovenskej extralige, vedenie klubu mu však oznámilo, že s ním viac nepočíta. V ročníku 1998/99 hrával v Spišskej Novej Vsi. V lete 1999 sa usiloval o kontrakt s českým extraligovým mužstvom HC Plzeň, ale neuspel.
V úvode ďalšieho ročníka pôsobil znovu v Košiciach, po 18 zápasoch odišiel do Nemecka, najprv hral za klub EHC Wolfsburg hrajúci regionálnu Oberligu, a v závere ročníka za Grefrather EV z amatérskej súťaže. 
V sezóne 2000/01 pôsobil v britskej lige v klube Bracknel Bees, ďalší rok hral za poľské mužstvo TH Unia Osvienčim. Pred sezónou 2002/03 sa vrátil do slovenskej extraligy a odohral tri roky v Skalici. Ročník 2005/06 začal znovu v Poľsku (KS Toruň), v jeho polovici podpísal zmluvu s prvoligovým slovenským tímom HK Lietajúce kone Prešov. 
Ďalší rok pôsobil opäť v Toruni, nasledujúci v Spišskej Novej Vsi. Svoju poslednú sezónu bol hráčom rumunského klubu Progym Gheorgheni, ktorý v tom čase hrával maďarskú najvyššiu súťaž MOL ligu.
Reprezentácia.
Matej Bukna odohral za Slovensko 10 zápasov, neskóroval. Tréner Jozef Golonka ho nominoval na Svetový pohár 1996.
Inline hokej.
Reprezentoval Slovensko v inline hokeji na MS 1998 B-kategórie. Tento šport považoval za príjemné spestrenie letnej prípravy, na rozdiel od ľadového hokeja hrával na pozícii útočníka.
Jozef Čierny (hokejista)

Jozef Čierny (* 13. máj 1974, Zvolen), je bývalý slovenský profesionálny hokejista. Jeho bratranec Ladislav Čierny je bývalý reprezentačný obranca.
Klubový hokej.
Je odchovancom Zvolena. Bol draftovaný Buffalom Sabres v 2. kole z 35. miesta v roku 1992. Mal možnosť hrať za Slovan Bratislava, odišiel však do zámoria. V organizácií Sabres odohral jeden rok, v ktorom za farmu Rochester Americans odohral 54 zápasov, následne prestúpil do Edmonton Oilers. V jeho drese odohral jeho jediný zápas v NHL Edmontonu Oilers (18. januára 1994 proti Ottawe Senators) stal sa po Zdenovi Cígerovi druhým slovákom, ktorý nastúpil z Oilers. Viac zápasov odohral v nižších súťažiach IHL a AHL. 
Neskôr zamieril do najvyššej nemeckej ligy a stal sa popredným hráčom tímu Nürnberg Ice Tigers. Počas tohto pôsobenia bol vinníkom automobilovej nehody. V roku 1999 sa vrátil na Slovensko, kde obliekol po deviatich rokoch opäť zvolenský dres a stal sa majstrom Slovenska. Vo Zvolene strávil nekompletných sedem sezón. V ročníku 2008/09 s ním klub ukončil spoluprácu. Jozef Čierny potom odišiel do rakúskej ligy, kde odohral desať zápasov za tím EC Graz. Kvôli limitu v počte cudzincov v klube však musel odísť. Napokon sa stal hráčom holandského klubu HYS The Hague, ktorému pomohol získať prvý majstrovský titul po štyridsiatich rokoch. 
Neskôr hrával za nemecký treťoligový Bad Tölz, rumunský Brašov v MOL Lige a na Slovensku za druholigovú Spišskú Novú Ves a Michalovce.
Reprezentácia.
Jozef Čierny reprezentoval Česko-Slovensko na Majstrovstvách Európy hráčov do 18 rokov 1992, kde získal zlatú medailu. Za slovenskú reprezentáciu odohral 12 zápasov, strelil 1 gól.
Roman Čunderlík

Roman Čunderlík (* 22. november 1958) je bývalýslovenský hokejový brankár.
Klubový hokej.
Od sezóny 1976/77 do 1990/91 pôsobil (s výnimkou vojenskej služby) v klube HKm Zvolen v rámci 1. slovenskej národnej hokejovej ligy. Neskôr hrával za MHK Dubnica nad Váhom v slovenskej extralige.
Reprezentácia.
V reprezentácii debutoval ako 36-ročný, keď ho Július Šupler prekvapivo nominoval na MS 1995 B-kategórie v Bratislave. Slovensko tento turnaj vyhralo a postúpilo do najvyššej kategórie. Celkovo v slovenskej reprezentácii odchytal 2 zápasy.
Michal Česnek

Michal Česnek (* 23. máj 1979, Košice† 20. august 2015, Červený kameň) bol slovenský profesionálny hokejista. Hrával na poste obrancu. V slovenskej najvyššej súťaži odohral 237 zápasov, za MHC Martin a za Dubnicu. Od sezóny 2005/16 pôsobil vo Francúzsku.
Zahynul pri tragickej zrážke dvoch športových lietadiel pri Červenom Kameni v okrese Ilava.
Reprezentácia.
Michal Česnek reprezentoval na Majstrovstvách Európy hráčov do 18 rokov v roku 1997. Za seniorskú reprezentáciu 3 zápasy, bolo to v rámci turnaja Škoda Cup v roku 2003.
Róbert Döme

Róbert Döme (* 29. január 1979, Senica) je bývalý slovenský hokejový útočník a hokejový tréner.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v Senici, neskôr pôsobil v rámci mládežníckych družstiev v Skalici a Trenčíne. Už v mladom veku odišiel do zámoria, v ročníku 1995/96 debutoval v IHL. Ako výrazný talent bol v roku 1997 draftovou jednotkou Pittsburghu Penguins (v 1. kole zo 17. miesta). Stále miesto v NHL si však nevybojoval, za Pittsburgh spolu odohral 52 zápasov, strelil 7 gólov a zaznamenal rovnaký počet asistencií. V sezóne 2000/01 hrával v českej extralige (Třinec a Kladno), potom opäť v zámorskej AHL, jedno stretnutie odohral aj za Calgary Flames. V priebehu ročníka 2003/04 sa vrátil do Európy a podpísal kontrakt s mužstvom švédskej Elitserien Södertälje SK.
V sezóne 2005/06 bol hráčom Nürnberg Ice Tigers (nemecká DEL), pred nasledujúcim ročníkom ho angažoval ďalší švédsky klub MoDo Hockey, kde vybojoval majstrovský titul. Následne sa po 12 rokoch vrátil na Slovensko (ako príčinu uviedol rodinné dôvody) a 8. októbra 2007 podpísal trojročný kontrakt s HC Slovan Bratislava, pričom sa stal jedným z najlepšie platených hráčov extraligy. Slovan porazil vo finále HC Košice 4:3 na zápasy a získal majstrovský titul. 
18. októbra 2008 v zápase proti HC Košice kroščekoval protihráča Ľubomíra Chmela, ktorého vzápätí napadol aj päsťami. Disciplinárna komisia o tri dni neskôr rozhodla o jeho potrestaní na 10 zápasov. V základnej časti strelil 25 gólov, bol druhým najlepším strelcom klubu po Martinovi Kuľhovi. Slovan vypadol v semifinále play-off so Skalicou. V nasledujúcom ročníku odohral Döme 6 zápasov za HC Senica, potom ukončil svoju kariéru. Na počesť otcovej pamiatky nosil dres s číslom 59. 
Reprezentácia.
Reprezentoval Slovensko v juniorských kategóriach, bol najlepším strelcom Majstrovstiev Európy do 18 rokov v roku 1995. 
Za seniorskú reprezentáciu odohral 6 zápasov, strelil 2 góly.
Miroslav Ďurák

Miroslav Ďurák (* 9. jún 1981, Topoľčany) je bývalý slovenský hokejový obranca a od novembra 2022 starosta obce Tovarníky.
Klubový hokej.
Bol draftovaný v roku 1999 tímom Nashville Predators v 8. kole ako 220. v poradí. Po výbere v drafte hral juniorku v Severnej Amerike za Des Moines Buccaneers v United States Hockey League. Potom prestúpil do Quebec Major Junior Hockey League, kde hral za Sherbrooke Castors a Acadie-Bathurst Titan. Potom sa v roku 2002 upísal organizácii Predators, ale väčšinu času strávil v ECHL za Toledo Storm a jeden zápas odohral v American Hockey League za Milwaukee Admirals. Už po jednej sezóne v organizácii odišiel do českej extraligy a potom sa vrátil na rodné Slovensko. Hral aj vo Francúzsku, Poľsku a Maďarsku. V roku 2013 sa stal v drese Rouen majstrom Francúzska.
Reprezentácia.
Miroslav Ďurák reprezentoval na MS do 20 rokov 2001. Za seniorskú reprezentáciu 3 zápasy, v ktorých neskóroval.
Juraj Ďurčo

Juraj Ďurčo (* 16. júl 1977, Trenčín) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej.
Je odchovancom Duklou Trenčín, kde odohral niekoľko úspešných sezón. Neskôr pôsobil v Česku, Taliansku, nižších zámorských súťažiach a Anglicku. Pred ročníkom 2005/06 sa vrátil do Dukly Trenčín. V priebehu nasledujúcej sezóny (november 2006) s ním však klub rozviazal zmluvu, keď angažoval českého beka Františka Bombica. Ďurčo následne uzavrel kontrakt s nórskym mužstvom I.H.K. Sparta.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 15 zápasov, neskóroval.
Štatistika na MS juniorov.
"(štatistické údaje v článku sú z 18. marca 2007)"
Juraj Faith

Juraj Faith (* 14. marec 1976, Košice) je bývalý slovenský hokejový útočník, syn hokejového trénera Jána Faitha a v súčasnosti hlavný tréner tímu MHK 32 Liptovský Mikuláš, ktorý hraje Tipos extraligu.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v Košiciach, v slovenskej extralige debutoval v sezóne 1994/95. Po striedavých štartoch za Michalovce a Spišskú Novú Ves odišiel do francúzskeho HC Mulhouse, kde pôsobil štyri roky. Sezónu 2003/04 odohral v mužstve nemeckej DEL Wölfe Freiburg. 
Od ďalšieho ročníka hral znova na Slovensku, v mužstve HK ŠKP Poprad pôsobil dva roky, v druhom roku pomohol mužstvu k finálovej účasti. Potom hral štyri sezóny v HC Košice, kde patril k najproduktívnejším hráčom a istý čas bol kapitánom mužstva. 22. apríla 2008 s ním vedenie predĺžilo zmluvu o dva roky (s opciou na ďalšiu sezónu). Rovnaký kontrakt podpísali aj jeho dvaja spoluhráči Juraj Kledrowetz a Peter Bartoš. V ďalšej sezóne 2008/09 pomohol klubu získať majstrovský titul, keď v 18 zápasoch play-off zaznamenal 17 bodov.
V januári 2010 s ním však klub rozviazal zmluvu (rovnako tak s Jurajom Kledrowetzom a Jaroslavom Kmiťom), ako dôvod vedenie uviedlo porušenie disciplinárneho poriadku.
Faith sa následne dohodol s HK Poprad, 
Ďalšiu sezónu pôsobil až v štyroch kluboch – v HKm Zvolen, MHC Martin, HK Dukla Michalovce (mužstvo trénoval jeho otec) a MsHK Žilina. V ročníku 2011/12 hral za britský Manchester Phoenix a ďalší rok za EHC Freiburg v 3. nemeckej lige. V sezóne 2013/14 bol hráčom Miskolci JJSE v MOL Lige.
Reprezentácia.
Reprezentoval Slovensko na Majstrovstvách Európy do 18 rokov C-kategórie v roku 1994, ktoré Slovensko vyhralo a postúpilo do B-kategórie. V seniorskej slovenskej reprezentácii odohral 3 zápasy, neskóroval.
Štatistika na významných podujatiach.
"(štatistické údaje v článku sú z 8. júna 2014)"
Staré sprisahanectvo

Staré sprisahanectvo alebo starý (prísažný) spolok alebo stará konfederácia () je označenie pre podobu švajčiarskej „konfederácie“ (švajčiarskeho sprisahanectva), ktorú mala od spojenia kantónov Uri, Schwyz a Unterwalden v roku 1291 (Večný spolok) až do príchodu Francúzov a začiatok Helvétskej republiky v roku 1798.
Nebol to ani národný štát, ani zväzok štátov, ale len voľné spolkové spojenie, ktoré bolo silno formované mocenskými záujmami jednotlivých členov. Pozostávalo z vlastných členských štátov (ich počet stále stúpal, od roku 1513 to bolo trinásť sídiel) s ich poddanskými územiami, ako aj zo spriaznených sídiel a spoločných panstiev.
Kraniofaryngeóm

Kraniofaryngeóm (iné/staršie názvy: Erdheimov tumor, Erdheimov nádor, Rathkeho nádor, parapituitárny nádor, adamantinóm hypofýzy, ameloblastóm hypofýzy, supraselárna cysta) je nezhubný nádor (existuje i zhubný variant), ktorý pravdepodobne vzniká zo zvyškov Rathkeho puzdra (uvažuje sa i o dlaždicovitej metaplázii buniek adenohypofýzy). Je lokalizovaný väčšinou nad tureckým sedlom klinovej kosti, menej často v ňom. Najčastejšie sa vyskytuje u detí a mladých dospelých. Typický nádor je cystický. Mikroskopicky ho tvoria vzájomne pospájané trámce dlaždicového (plochého) epitelu, uloženého v spojivovom tkanive.
František Zvarík

František Zvarík (* 17. júl 1921, Vrútky – † 17. august 2008, Bratislava) bol slovenský herec, operný spevák, spevák ľudových piesní. Manžel Evy Krížikovej.
Absolvent Hudobnej a dramatickej akadémie v Bratislave. V SND hral prvýkrát ešte ako študent v roku 1939.
Ján Kroner (1956)

Mgr. art. Ján Kroner (* 1. jún 1956, Považská Bystrica) je slovenský divadelný, filmový, televízny a dabingový herec.
Zo života.
Študoval na strednej škole strojníckej v Považskej Bystrici, neskôr na VŠMU v Bratislave, kde získal akademický titul Mgr. art. Bol dvakrát ženatý, z manželstva s dramaturgičkou Adrianou Kronerovou má syna Jakuba (* 1987), režiséra. Druhý raz bol ženatý s herečkou Lenkou Kronerovou-Košickou, s ktorou má dcéru Paulínu (* 2002).
Jeho otec Ján Kroner ako aj jeho dvaja strýkovia Jozef Kroner a Ľudovít Kroner boli herci.
Stanisław Jerzy Lec

Stanisław Jerzy Lec (rodným menom barón Stanisław Jerzy de Tusch-Letz, * 6. marec 1909, Ľvov, Ukrajina – † 7. máj 1966, Varšava, Poľsko) bol poľský básnik, aforista a satirik.
Volanie divočiny

Volanie divočiny je román amerického spisovateľa Jacka Londona z roku 1903. Odohráva sa počas Zlatej horúčky na Klondiku. Rozpráva o osudoch domáceho psa, ktorý bol unesený a predaný na Aljašku, kde musel slúžiť ako ťažný pes v psom záprahu.
Konvenčná rádiológia

Konvenčná alebo klasická rádiológia je súbor rádiologických zobrazovacích metód, ktorý využíva statický alebo dynamický záznam častí ľudského tela, pričom obraz nevzniká zložitým matematickým spracovaním, ale len „osvietením“ filmu alebo digitálneho senzora röntgenovým žiarením.
Rozdelenie.
Do oblasti klasických rádiológie zaraďujeme nasledovné zobrazovacie metódy:
Pavol Fedor

Pavol Fedor (* 4. január 1971) je bývalý slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v HK Spišská Nová Ves, kde odohral päť sezón v slovenskej extralige.
V ročníku 1994/95 klub vypadol do 1. SHL, ale už o rok sa do nej vrátil. V sezóne 1996/97 uspel v baráži a zachoval si príslušnosť v najvyššej súťaži, rovnako tak v ďalšej sezóne. V ročníku 1999/00 Fedor pôsobil v poľskom klube Podhale Nowy Targ, v nasledujúcom v nemeckej regionálnej lige. Sezónu 2001/02 odohral za taliansky klub HC Alleghe a Spišskú Novú Ves. Podľa trénera Vladimíra Klingu bol jedným z mála kvalitných hokejistov v klube.
V auguste 2002 prestúpil do maďarského klubu Alba Volán Székesfehérvár, klub hral okrem maďarskej ligy aj Interligu. Trénoval ho Ján Jaško a hrali v ňom aj Tomáš Šille a Rastislav Ondrejčík. V sezóne 2004/05 hral v rumunskom mužstve HC Csíkszereda a Spišskej Novej Vsi (1. SHL). Úvod nasledujúceho ročníka odohral vo francúzskom Chamonix HC, dokončil ho v Spišskej Novej Vsi. V ročníku 2006/07 bol hráčom prvoligového MHK Kežmarok, v základnej časti zaznamenal 20 gólov a 33 asistencií, pomohol klubu k historickému postupu do slovenskej extraligy. V nej odohral za toto mužstvo ďalšie dva roky a ukončil hráčsku kariéru.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 2 zápasy, neskóroval.
Biela voda (prítok Váhu)

Biela voda je pravostranný prítok Váhu na Strednom Považí, preteká územím okresu Púchov. Má dĺžku , povodie (na území Slovenska cca ), priemerný prietok v ústí /s. Je tokom III. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 50%.
Prameň.
Pramení v Javorníkoch na juhozápadnom svahu Stolečného (), pod hlavným hrebeňom pohoria v lokalite Janákovec, v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
V pramennej oblasti tečie sprvu severojužným smerom, následne sa stáča na juhozápad a preteká osadou Čertov. Tu sa opätovne stáča a až k obci Lúky tečie severojužným smerom, pričom z významnejších prítokov priberá pri osade Krivé Mladoňovský potok zľava, Tisovský potok sprava, v obci Lazy pod Makytou Gabčovský potok zľava a Baluchovský potok sprava. Od sútoku s najväčším prítokom, pravostranným Beňadínom, sa postupne stáča na juhovýchod. Na dolnom toku vytvára hranicu medzi geomorfologickými celkami Biele Karpaty na pravom a Javorníky na ľavom brehu. Pri obci Záriečie priberá zľava Petrínovec, nad Dohňanmi taktiež zľava Petríkovec a priamo v tejto obci aj ľavostranný Hoštinský potok. Napokon preteká mestom Púchov, kde sa spája s vodami Váhu.
Prítoky.
Povodie podľa prítokov v smere toku.
Biela voda (P – pravostranný, Ľ – ľavostranný prítok)
Ústie.
Biela voda sa vlieva do Váhu na území mesta Púchov (medzi časťami Horné Kočkovce a Hrabovka) v nadmorskej výške približne
Róbert Filc

Róbert Filc (* 30. september 1978) je bývalý slovenský hokejový brankár. Je synom trénera Jána Filca. Po piatich rokoch na University of British Columbia pôsobil počas ročníka 2004/05 v Česku, v kluboch HC Vítkovice a HC Sareza Ostrava.
Po ukončení kariéry pracuje v kanadskom Vancouveri ako projektový manažér v oblasti informačných technológií.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 1 zápas.
Bystrica (prítok Kysuce)

Bystrica je rieka na severe Slovenska, na Kysuciach, preteká územím okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Kysuce. Má dĺžku a priemerný prietok v Zborove nad Bystricou je /s. Je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení na rozhraní Kysuckej vrchoviny a Oravskej Magury v rázsoche medzi vrchmi Beskyd () a Okrúhlica () v nadmorskej výške okolo 
Opis toku.
Tečie na západ a až po vtok do vodárenskej nádrže Nová Bystrica priberá len kratšie prítoky. Staňov potok (zľava) a Harvelka (sprava) sa vlievajú už do vodnej nádrže. 
Pod priehradným múrom tečie opäť na západ v Bystrickej brázde, priberá sprava Vychylovku, preteká obcou Nová Bystrica a jej osadami. Zľava priberá Skaličný potok, sprava Veľký potok a vteká na územie obce Stará Bystrica. Tu priberá ľavostrannú Radôstku a ďalej Černatínsky potok, pri obci Klubina potom Klubinský potok z pravej strany.
Oblúkom sa stáča na sever a neskôr na severozápad, tečie okrajom obce Zborov nad Bystricou a sprava priberá Fojtov potok. Preteká popri Kalinove, podteká štátnu cestu I/11 a v Krásňanskej kotline ústi do Kysuce pri meste Krásno nad Kysucou v nadmorskej výške okolo
Peter Filip

Peter Filip (* 12. január 1969, Spišská Nová Ves) je bývalý slovenský profesionálny hokejista, v minulosti pôsobiaci ako útočník v extraligových kluboch HK Poprad, MHC Martin a HK VTJ Spišská Nová Ves. Meria 174 cm a váži 80 kg.
Reprezentácia.
V slovenskom drese odohral 2 zápasy.
Čierna voda (prítok Malého Dunaja)

Čierna voda je nížinnou riekou na južnom Slovensku. Na základe informácie pracovníkov Vodohospodárskeho podniku Bratislava, odštepného závodu v Šali, bol prameň Čiernej vody lokalizovaný tesne nad štátnou cestou č. 502 (Pezinok – Sv. Jur)“ vo vinohrade. Čierna voda má dĺžku a na Podunajskej nížine vytvára početné meandre, slepé ramená a hlavný tok pretínajú mnohé vodné kanály. Priemerný prietok v ústí dosahuje 2,2 m³/s.
Charakteristika.
S Malým Dunajom sa spája pri obci Tomášikovo. Pri obci Čierna Voda sa oddeľuje rameno "Stará Čierna voda", priberá Salibský Dudváh a do Malého Dunaja ústi severozápadne od Kolárova. Najvýznamnejším prítokom je ľavostranný Stoličný potok. Pri Svätom Jure preteká cez NPR Šúr, nížinné slatiniská a významné hniezdisko vtáctva, chránené Ramsarskou dohodou.
Obce.
Postupne preteká cez tieto obce: Svätý Jur, Bernolákovo, Nová Dedinka, Tureň, Kráľová pri Senci, Čierna Voda, Vozokany, Tomášikovo, Kráľov Brod a Dolný Chotár.
Čierna voda (prítok Uhu)

Čierna voda je kanalizovaným vodným tokom na východe Slovenska, na Východoslovenskej nížine. Má dĺžku a je pravostranným prítokom Uhu. 
Vyteká zo Zemplínskej šíravy pri obci Lúčky spoločne s Kusínskym kanálom, s ktorým chvíľu tečie rovnobežne pomedzi obce Lúčky a Závadka. Tečie na juh, spája sa s Kusínskym kanálom zľava do jedného toku (), preteká popri obci Blatné Revištia, oblúkom sa stáča na juhozápad a sprava priberá Blatský kanál. Preteká okrajom sústavy Senianskych rybníkov, ktoré napája. Sprava priberá Iňačovský kanál a pri Sennom zľava najvýznamnejší prítok Oknu. Za obcou Senné priberá ešte Prievlaku () z pravej strany a opäť sa stáča na juh, tečie popri obciach Stretava a Stretavka, južne od ktorej sa v nadmorskej výške približne vlieva do Uhu.
Boris Flamík

Boris Flamík (* 27. jún 1980, Skalica) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v klube HK 36 Skalica, kde odohral šesť extraligových sezón. V januári 2007 bol poslaný na hosťovanie do českého prvoligového klubu HC Hradec Králové. V sezóne 2007/08 hral v druhej nemeckej bundeslige za ETC Crimmitschau. Od augusta 2008 bol na skúške v klube nováčika českej extraligy BK Mladá Boleslav, odohral jedno ligové stretnutie. Potom pôsobil v prvoligovom mužstve SK Horácka Slavia Třebíč, 31. decembra 2008 s ním vedenie rozviazalo zmluvu. Následne prestúpil do mužstva Lausitzer Füchse v druhej nemeckej bundeslige. 
Ďalšie dve sezóny hral za HC Hodonín (2. ČHL). V ročníku 2011/12 odohral 8 zápasov za MHC Martin, potom prestúpil do 1. EV Weiden vo štvrtej nemeckej lige. Klubu pomohol k postupu do tretej najvyššej súťaže a predĺžil zmluvu o ďalší rok. Jeho spoluhráčom bol ďalší slovenský hokejista Dušan Andrašovský. Po skončení sezóny sa s vedením nedohodol na finančných podmienkach. V ročníku 2013/14 hral opäť 4. nemeckú ligu v klube EHC Stiftland Mitterteich. 
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 4 zápasy, neskóroval.
"(štatistické údaje v článku sú z 8. júna 2014)"
Martin Frank

Martin Frank (* 12. november 1968, Humenné) je bývalý slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej.
Je známy najmä z pôsobenia v Poprade, kde hrával v rámci česko-slovenskej ligy aj slovenskej extraligy. Najviac sa mu darilo v sezóne 1996/97, keď dosiahol 26 gólov. V sezóne 1998/99 hrával vo francúzskej Ligue Magnus za HC Caen, ďalšie dva roky v tretej najvyššej nemeckej súťaži - Oberlige. V sezóne 2006/07 pôsobil v prvoligovom klube MHK SkiPark Kežmarok, v základnej časti zaznamenal v 41 zápasoch 46 bodov, mužstvu pomohol vybojovať premiérovú účasť v extralige. Hráčom Kežmarku bol i v ročníku 2007/08, následne ukončil aktívnu kariéru.
Reprezentácia.
1. apríla 2008 ho tréner Ján Šterbák nominoval na dva prípravné zápasy s Fínskom. Spolu v slovenskej reprezentácii odohral 3 zápasy, strelil 1 gól.
Tomáš Frolo

Tomáš Frolo (* 26. január 1982, Považská Bystrica) je bývalý slovenský hokejový obranca. Je dvojnásobným majstrom Česka.
Klubový hokej.
Odchovanec Považskej Bystrice svoju hokejovú kariéru rozvinul v českej najvyššej súťaži, kde hráva od ročníka 2000/01, spočiatku pôsobil vo Vsetíne, od sezóny 2005/06 v klube HC Oceláři Třinec. Patril k najvylučovanejším hráčom, v ročníku 2004/05 zaznamenal 162 trestných minút, čo bolo najviac v českej extralige.
Od sezóny 2007-08 hral za HC České Budějovice.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 6 zápasov, zatiaľ neskóroval. Reprezentoval Slovensko na Majstrovstvách sveta juniorov do 18 rokov v roku 2000.
"(štatistické údaje v článku sú z 13. januára 2007)"
Dióda

Dióda je elektronická súčiastka s dvoma elektródami, ktorá (ideálne) vedie elektrický prúd len jedným smerom. Hovoríme, že prúd usmerňuje. V starších textoch sa ako dióda (v užšom zmysle) niekedy označovala vákuová dióda, v novších textoch sa ako dióda (v užšom zmysle) označuje polovodičová dióda.
Podľa prostredia, v ktorom sa uskutočňuje dej určujúci činnosť prvku, sa rozlišuje:
Okrem vákuovej diódy, ktorá je druhom elektrónky a dnes sa už používa len zriedkavo vo veľmi špecifických zariadeniach, alebo ešte zriedkavejších diód plnených plynom sú teda diódy dnes vyrobené z polovodičov (obvykle kremíka) a využívajú polovodičový PN priechod (prípadne tzv. Schottkyho priechod na rozhraní kov-polovodič).
Funkcie.
Najdôležitejší typ je usmerňovacia dióda (staršie vákuová, dnes polovodičová). Je určená na výkonové usmernenie striedavého napätia. Znesie do tisíc voltov v závernom smere a bežne jednotky až desiatky ampérov v priepustnom smere. Výkonové usmerňovacie diódy, ktoré sa montujú na chladiče (zváračky, usmerňovače pre trolejbusy atp.), znesú stovky ampérov v priepustnom smere. Úbytok napätia na kremíkovej dióde v priepustnom smere je cca 0,7 V.
Okrem usmerňovania prúdu sa diódy používajú ako tepelný a svetelný senzor, emitor svetla, filter signálu, spínač, demodulátor a podobne. 
Ďalej pozri v článku polovodičová dióda.
Kozmické žiarenie

Kozmické žiarenie je prúd vysokoenergetických častíc, ktoré vnikajú do zemskej atmosféry z kozmického priestoru (tzv. primárne kozmické žiarenie) a častíc, ktoré vznikli v zemskej atmosfére interakciou častíc primárneho kozmického žiarenia s časticami atmosféry (tzv. sekundárne kozmické žiarenie). Má najkratšiu známu vlnovú dĺžku.
Primárne kozmické žiarenie je tvorené úplne ionizovanými atómami. Tvoria ho 90%-ným podielom jadrá vodíka (protóny), 9%-ný podiel majú jadrá hélia (α častice) a zvyšok tvoria ťažšie jadrá až po jadrá s protónovým číslom 92 a vysokoenergetické voľné elektróny. Všetky častice sa pohybujú rýchlosťami blízkymi rýchlosti svetla, preto majú aj vysokú kinetickú energiu (109 až 1021 eV).
Nízkoenergetické častice primárneho kozmického žiarenia prichádzajú najmä zo Slnka (109 až 1010 eV). Vznikajú pri slnečných erupciách. Intenzita slnečného kozmického žiarenia sa mení v zhode s 11-ročným slnečným cyklom. Najväčšia časť kozmického žiarenia prichádza z galaktických oblastí, jeho zdrojom sú supernovy a ich pozostatky. Najenergetickejšie častice (energia nad 1018) pochádzajú z mimogalaktických oblastí. Ich zdrojom sú kvazary a aktívne jadrá galaxií.
Vysokú energiu častice získavajú prechodom cez premenné magnetické polia. Zemské magnetické pole sústreďuje častice okolo magnetických pólov a do pásiem žiarenia. Intenzita kozmického žiarenia sa mení so zemepisnou šírkou, preto na rovníku má kozmické žiarenie najmenšiu intenzitu a v okolí pólov najväčšiu.
Po vniknutí do zemskej atmosféry ťažké jadrá kozmického žiarenia interagujú s časticami atmosféry vo výške , jadrá vodíka primárneho kozmického žiarenia interagujú s jadrami dusíka a kyslíka vo výške . Nižšie sa dostávajú už len vysokoenergetické častice, ktoré pri interakciách vyvolávajú celú reťaz rozvetvených reakcií. Reťaz pokračuje dovtedy, kým energia jednotlivých častíc neklesne na 108 eV.
Podľa prenikavosti častíc má sekundárne kozmické žiarenie tzv. mäkkú a tvrdú zložku. Mäkká zložka pozostáva z elektrónov a pozitrónov. Tvrdá zložka (veľmi prenikavá) pozostáva z energetických mezónov, schopných preniknúť hlboko pod zemský povrch.
Intenzita kozmického žiarenia.
Intenzita kozmického žiarenia narastá so zvyšujúcou sa nadmorskou výškou.
Výskum kozmického žiarenia.
Kozmické žiarenie sa skúma pomocou výškových balónov, rakiet, kozmických družíc a sond. Jeho štúdium má význam pre astrofyziku vysokých energií, štúdium silných interakcií a elementárnych častíc. Kozmické žiarenie môže vyvolať závažné biologické efekty (napr. zmenu génov), poškodzuje polovodiče.
V kozmickej lodi Orion bolo pri misi Artemis I približne 5600 pasívnych a 34 aktívnych detektorov (experimenty MARE, HERA, EAD a CAD), zameraných na kozmické žiarenie a vplyv na posádku kozmickej lode.
Na medzinárodnej kozmickej stanici (ISS), prebieha viacero experimentov v súvislosti s kozmickým žiarením. Významným je Alpha Magnetic Spectrometer (AMS-02), ktorý meria toky kozmického žiarenia od MeV až po TeV.
Pôvodný prameň.
Hajduk, A., Štohl, J. a kol., "Encyklopédia astronómie", Obzor Bratislava, 1987, str. 298 – 299