The Tortured Poets Department

The Tortured Poets Department je jedenásty štúdiový album americkej speváčky a skladateľky Taylor Swiftovej. Bol vydaný 19. apríla 2024 prostredníctvom vydavateľstva Republic Records. Dve hodiny po vydaní bol rozšírený na dvojalbum The Anthology, ktorý obsahuje druhý zväzok skladieb. 
Swiftová začala písať The Tortured Poets Department krátko po dokončení svojho 10. štúdiového albumu Midnights v roku 2022 a pokračovala v jeho vývoji počas The Eras Tour v roku 2023. Piesne podrobne opisujú jej verejný a súkromný život, nepokoj a smútok prostredníctvom sebauvedomenia. Album, produkovaný Jackom Antonoffom a Aaronom Dessnerom obsahuje minimalistický synthpop, folkpop a komorný pop s rockovými a country štýlmi. Kompozícia obsahuje z veľkej časti stredné tempo, ktoré je poháňané zmesou syntetizátora a bicieho automatu s klavírom a gitarou. Vizuálna estetika je inšpirovaná Dark Academiou. 
Album prekonal rôzne predajné a streamovacie rekordy. Dosiahol najvyššie jednodňové a jednotýždňové streamy pre album na Spotify a umiestnil sa na vrchole rebríčkov v Európe, Ázii, Tichomorí a Amerike. V Spojených štátoch si za prvý týždeň zarobil 2,6 milióna dolárov a umiestnil sa na vrchole rebríčka Bilboard 200 na 13 týždňov za sebou. Swiftová sa tak stala jediným umelcom, ktorý obsadil prvých 14 pozícii v rebríčku Billboard Hot 100, pričom na čele bol singel „Fortnight“. 
Kritici boli po vydaní albumu polarizovaní. Väčšina recenzií bola pozitívna a chválila Swiftovej katarzný spev a jeho emocionálnu rezonanciu a vtip, no niektorým sa zdal album až príliš dlhý a chýba mu hĺbka. Následné hodnotenia ocenili hudobné a textové nuansy albumu, ktoré sa objavili pri ďalších počúvaniach a spochybnili vierohodnosť počiatočnej kritiky, ktorá sa zameriavala skôr na kritiku Swiftovej než jej umelecké zásluhy. Swiftová zaradila skladby z albumu do vylepšeného zoznamu skladieb The Eras Tour. 
Pozadie a koncepcia.
Swiftová vydala 21. októbra 2022 svoj desiaty štúdiový album Midnights, ktorý bol ocenený kritikou a komerčným úspechom. V roku 2023 vydala nanovo nahrané albumy "Speak Now (Taylor's Version)" a "1989 (Taylor's Version)", ako súčasť svojho projektu opätovného nahrávania svojich albumov po spore o vlastníctvo jej prvých šesť štúdiových albumov. Oba albumy boli vydané počas jej šiesteho hlavného koncertného turné The Eras Tour. Na 66. odovzdávaní cien Grammy 4. februára 2024 Swiftová vyhrala ceny: album roka a najlepší popový vokálny album za Midnights. Počas svojej ďakovnej reči oznámila, že vydá "The Tortured Poets Department" ako nový štúdiový album, na ktorom pracovala od roku 2022. Toto oznámenie sa stretlo s prekvapením od jej fanúšikov, ktorí očakávali, že oznámi znovu-nahrávanie jej albumu "Reputation" z roku 2017 na základe jej indícií na sociálnych sieťach.
Swiftová začala vytvárať album ihneď po zverejnení albumu Midnights s nahrávacím štúdiom Republic Records a pokračovala v práci na ňom počas počas americkej časti The Eras Tour. Počas vytvárania albumu bol jej život široko pokrytou témou v tlači, ktorá informovala o jej vzťahoch s Joe Alwynom, Mattym Healym a Travisom Kelcem. V koncerte v Melbourne vo februári 2024 Swiftová povedala, že "The Tortured Poets Department" bol pre ňu „záchranným lanom“ a albumom, ktorý „naozaj potrebovala“ a pri jeho písaní zistila, že písanie piesní je neoddeliteľnou súčasťou jej života. V príspevku na Instagrame Swiftová opísala album ako „antológiu nových diel, ktorá odráža udalosti, názory a pocity z prchavého a fatalistického okamihu v čase taký, ktorý bol senzačný aj smutný v rovnakej miere.“
Zloženie.
Témy a texty.
Štandardné vydanie pozostáva zo 16 skladieb. Swiftová tri z nich sama napísala a zvyšok z väčšiny napísala z Jackom Antonoffom a Aaronom Dessnerom. Post Malone vystupoval v skladbe „Fortnight“ a bol jej spoluautorom a Florence and the Machine vystupovala v skladbe „Florida!!!“, na ktorom sa podieľala frontmanka skupiny Florence Welchová. Swiftová produkovala všetky skladby s Antonoffom a Dessnerom.
Album je zakorenený v osobnom písaní piesní a skúma Swiftovej introspekcie na udalosti v jej súkromnom a verejnom živote. Inšpirovali ju búrlivé vzťahy a verejné vnímanie celebrít, aby vytvorila album, ktorý je chaotický, nespútaný a nestrážený, obsahujúci odkazy na jej osobný život prostredníctvom narážok. Primárnou témou je zlomené srdce vyjadrené témami ako klam, hnev, smútok a smrť. Hoci texty evokujú zraniteľné a zničujúce pocity, obsahujú aj humor a hyperbolu. Kritici to považovali za sebavedomé. Swiftová považovala album za katarzné cvičenie a jeho obsah považovala za „fatalistický“.
Ann Powersová napísala v NPR, že v celom albume sa „Swiftová snaží prísť na to, ako dochádza k emocionálnemu násiliu.“ V "The Conversation" sa hudobný profesor Samuel Murray vyjadril, že album používa melodrámu ako rozprávačský prostriedok na „oslavu emocionálnej zraniteľnosti, keď zdieľa svoje najvnútornejšie myšlienky.“ Callie Ahlgrimová z "Business Insider" opísala obsah albumu ako Swiftovej „najneporiadnejší, nadržanejší a najzábavnejší album.“ V "The Independent" Helen Brownová navrhla, že Swiftovej tvorba piesní vychádzala z koreňov country hudby, aby preskúmala príbehy plné detailov. Zatiaľ čo niektorí kritici tvrdili, že album je vo svojej podstate autobiografický. Shaad D'Souza z "Pitchforku" tvrdil, že sa pohybuje na pomedzí spovedného a fiktívneho rozprávania. 
Produkcia a hudba.
Produkovali ho hlavne Swiftová a Antonoff. Štandardná časť albumu je primárne synthpopová so stredným tempom obsahujúca tlmené syntetizátory a zriedkavo aj bicie automaty. Kritici považovali produkciu za minimalistickú a porovnali tento syntetizátorový zvukový prístup so zvukom "Midnights". "PopMatters" ho opísal ako „jednoduchý, nezávislý a takmer tlmený album“, Alexis Petridis z "The Guardian" napísal, že navyše obsahuje „lesklý pop-rock ovplyvnený 80. rokmi“ zo Swiftovej albumu "1989" a Will Hodgkinson z "The Times" opísali album ako amalgám synthpopu a silných balád z 80. rokov. Swiftová väčšinou spieva vo svojom spodnom vokálnom registri, aby dodala konverzačné verše podobné rapu. Podľa The Economist je hudba v albume „sklonená“ a odchyľuje sa od tanečného popu. 
Niekoľko skladieb obsahuje oklieštenejší zvuk, poháňaný klavírom alebo gitarou so štýlmi rôznych žánrov: „But Daddy I Love Him“ ​​a „Gilty as Sin?“ zahŕňajú živé bicie a vplyvy country a rocku; „Down Bad“ evokuje R&amp;B vo svojich dynamických posunoch a kadenciách; „Fresh Out the Slammer“ obsahuje western rockové elektrické gitary a „I Can Fix Him (No Really I Can)“, „Florida!!!“ a „Who's Afraid of Little Old Me“ experimentuje s južanskou gotikou. Tyler Foggart z "The New Yorker" nazval "The Tortured Poets Department" zmes vysnívaného popu a južanskej gotiky naplnenú „vidieckymi vibráciami“, kým Josh Kurp z "Uproxx" si myslel, že album je žánrovo nenáročný. 
Druhá časť dvojalbumu s podtitulom "The Anthology", pozostáva prevažne z komorno-popových a folkpopových klavírnych balád. Swiftová a Dessner vyprodukovali väčšinu druhého zväzku, ktorý má akustický, ľudovo orientovaný zvuk s vyberanou akustickou gitarou, klavírom a jemnými syntetizátormi, ktorý kritici prirovnávajú k zvukom albumov "Folklore" a "Evermore" z roku 2020. Neil McCormick z "The Daily Telegraph" tvrdil, že tento jemnejší zvuk umožňuje viac jemnosti v textoch. 
Propagácia a zverejnenie.
Propagačná fotografia, ktorú odfotila Beth Garrabrant, je čiernobiela glamour fotografia, na ktorej Swiftová leží na posteli v čiernej bielizni a má priehľadný top a šortky s vysokým pásom od Row a Yves Saint Laurent. Album aj názov boli parodované mnohými značkami, organizáciami, športovými tímami a franšízami a inšpirovali mnohé mémy. Vizuálna estetika je inšpirovaná Dark Academiou a gotiky. 
Po oznámení Grammy Award Swiftová odhalila štandardný zoznam skladieb prostredníctvom sociálnych sietí 6. februára 2024. Swiftová mala štyri fyzické vydania, z ktorých každá bola pomenovaná po zodpovedajúcej bonusovej skladbe: „The Manuscript“, „The Bolter“, „The Albatros“ a „The Black Dog“; posledné tri edície oznámila počas austrálskej a singapurskej časti The Eras Tour. Spolupracovala s Target na exkluzívnej zberateľskej vinylovej edícii „Phantom Clear“. 
Album bol propagovaný na digitálnych platformách ako Apple Music, Spotify, YouTube, Instagram a Threads, čo prinútilo fanúšikov Swiftovej hľadať Easter egg. Zahŕňalo to: päť zoznamov skladieb Apple Music spravovaných Swiftovou, ktoré obsahovali jej staršie piesne inšpirované piatimi štádiami smútku; pop-up knižnica kurátorských článkov v The Grove v Los Angeles, ktorú prevádzkuje Spotify; nástenné maľby s QR kódom v rôznych mestách po celom svete, ktoré viedli k neuvedeným krátkym videám YouTube na kanáli Swiftovej; odpočítavanie do vydania albumu odhalené po obnovení profilu Swiftovej na Instagrame a špeciálne trblietavé efekty na príspevkoch Threads označených hashtagmi súvisiacimi so Swiftovou a albumom. iHeartRadio a Sirius XM oznámili špeciálne programy s exkluzívnym obsahom od Swiftovej na oslavu vydania albumu.
"The Tortured Poets Department" vyšlo 19. apríla 2024. Edícia s podtitulom "The Anthology" a obsahujúca 15 bonusových skladieb bola vydaná o dve hodiny neskôr. Dva dni predtým uniklo štandardné vydanie albumu, čo viedlo k dočasnému zákazu vyhľadávania frázy „Taylor Swift leak“ na platforme X (predtým Twitter). The Tortured Poets Department bolo dostupné v 19 fyzických variantoch – deväť CD, šesť vinylových a štyri kazetové, pričom luxusné CD a kazety boli exkluzívne na oficiálnej webovej stránke Swiftovej. Fyzické kópie albumu obsahovali báseň americkej speváčky a skladateľky Stevie Nicksovej. „Fortnight“ bol vydaný ako hlavný singel spolu s albumom, sprevádzaný hudobným videom. Universal Music dalo 2. júla talianskemu rádiu pieseň „I Can Do It with a Broken Heart“. 
Od mája 2024, počnúc parížskymi vystúpeniami, Swiftová prepracovala zoznam turné The Eras Tour tak, aby zahŕňala piesne z "The Tortured Poets Department." Swiftová následne vydala hrané verzie ako bonusové skladby na fyzickom albume prostredníctvom svojej webovej stránky výhradne pre amerických zákazníkov. Ďalšie limitované edície CD obsahovali akustickú verziu buď „But Daddy I Love Him“, „Fortnight“, „Fresh Out the Slammer“, „Down Bad“ alebo „Guilty as Sin?“. Obmedzené digitálne varianty obsahovali prvý návrh telefónnych demo nahrávok a živé nahrávky The Eras Tour. Vydanie limitovanej edície verzií bonusových skladieb bolo pre Swiftovú a jej fanúšikov spôsobom, ako si udržať prvé miesto albumu v rebríčkoch v porovnaní s novými albumami Billie Eilish a Charli XCX. 
Kritika.
Recenzie.
Publikácie popisovali kritický konsenzus po zverejnení ako pozitívny alebo zmiešaný. Podľa Metacritic dostalo The Tortured Poets Department „vo všeobecnosti priaznivé recenzie“ na základe priemerného skóre 76 zo 100 z 24 hodnotení kritikov. Jeho druhá časť, "The Anthology" získala 69 zo 100 zo 6 hodnotení kritikov. 
Množstvo kritikov považovalo album za medzník vo Swiftovej diskografii. Recenzie od Helen Brownovej z "The Independent""," Ellie Robertsovej z "The Arts Desk""," Dana Cairnsa z "The Times", Jeffreyho Daviesa z "PopMatters" a Willa Harrisa z "Q" chválili album ako jeden z najlepších albumov Swiftovej. Iní vrátane Chrisa Willmana z "Variety", Eda Powera z I a Kitty Empire z "The Observer" ho nazvali typickým albumom Swiftovej. 
Swiftovej písanie piesní bolo zdrojom komplimentov. Paul Bridgewater z "The Line of Best Fit" to označil za jej doteraz najsúdržnejšie dielo, pričom hudbu považoval za sofistikovanú a text za symbolický. Alexis Petridis z "The Guardian" a Alex Hopper zo skupiny "American Songwriter" si mysleli, že album obsahuje tie najvtipnejšie texty Swiftovej a že je „ochotná riskovať v ére popu, ktorá odmieta riskovať“ a „neustále sa vyvíja a posúva svoje limity“. Iné, ako napríklad Lindsay Zoladzová z "The New York Times", Jonathan Keefe z "časopisu Slant" a Alex Hudson opísali niektoré texty ako slabé a prepísané. Hudson tvrdil, že mnohé z skladieb si „mýlia výrečnosť s poéziou.“
Vyzdvihnutá bola aj búrlivá nálada a neviazaná emócia textov. Viaceré recenzie dopĺňali ťažké, nefiltrované emócie albumu. Lauren Webbová zo skupiny "Clash" album opísala ako „ viažuci, toxický, chaotický album“. V podobnej perspektíve boli aj recenzie od Roba Sheffielda z Rolling "Stone" a Chrisa Willmana z "Variety," ktorí album opísali ako „nádherne chaotický a odvážny“. Pre Willmana tento album spája „chytrosť s katarziou“. Mary Siroky z "Consequence" na druhej strane, považovala tento štýl albumu za rušivý a miestami „úplne bizarný“ a mala pocit, že album je skôr pokusom o sebaparódiu než výkladnou skriňou Swiftovej talentu na písanie piesní. 
Mnohí kritici, vrátane Zoladzovej, Laury Molloyovej z NME a Toma Breihana zo "Stereogum", tvrdili, že spolupráca Swiftovej a Antonoffa na The Tortured Poets Department nebola invenčná kvôli zvukovej podobnosti s ich predchádzajúcimi spoluprácami. Amanda Petrusich skôr uprednostňovala Dessnerov vstup do albumu ako „jemnejší, nežnejší a prekvapivejší.“ Hornová a Mark Savage z BBC mali pocit, že melódie sú zvukovo monotónne a „nehybné“, ale iní tvrdili, že minimalistický prístup dopĺňa Swiftovej hyper-osobné texty. Hopper vyjadril názor, že „popularita Swiftovej ako umelca je na vrchole“. Podľa Mary Kate Carrovej z "The AV Club" je album „dokonale dobrý“, no prišiel v čase, keď už Swiftová „nemá čo dokazovať“, čo vedie k stagnácii jej umenia. Túto myšlienku zdieľala aj anonymná negatívna recenzia "Paste", ktorá kritizovala album ako unáhlený, prázdny a nespojiteľný. 
Komentáre po recenzii.
Rôzni novinári a publicisti skúmali kritické prijatie albumu. Publikácie považovali "The Tortured Poets Department" za polarizujúci album. Nathan Hubbard z "The Ringer" 's považoval album za najkontroverznejší album Swiftovej od "Reputation" v roku 2017. Novinári z "The New York Times" a "Vox" pripisovali tento fenomén zvýšenej sláve Swiftovej a súvisiacej mediálnej „pozornosti“. Anonymná recenzia z Paste bola označená inými publikáciami ako „ničivá“. Sumnima Kandangwa z "South China Morning Post" sa domnievala, že skryli identitu svojho recenzenta, pretože fanušikovia Swiftovej „môžu byť dosť temperamentní, pokiaľ ide o ochranu Swiftovej.“ "Sputnikmusic" publikoval recenzie s tromi rôznymi hodnoteniami v krátkom časovom období, z ktorých každá mala nižšie hodnotenie ako tá predtým. Minh Anhová z "L'Officiel" zistila, že je to mätúci spôsob hodnotenia hudby. Swiftová zdieľala pozitívne recenzie albumu na svojich sociálnych sieťach a označila príslušných autorov, čo niektorí považovali za reakciu na "Paste" a iné nepriaznivé recenzie. 
Viacerí komentátori sa domnievali, že počiatočné recenzie demonštrovali chybný prístup mainstreamovej hudobnej kritiky. Jessica Karlová z Bloomberg News napísala, že „dlhé“ trvanie albumu prinútilo recenzentov „zostať hore až do rána, kým album dopočúvajú“, aby zverejnili svoje recenzie, čím prispeli k niektorým recenziám, ktoré boli unáhlené. Nora Princiotti v knihe "The Ringer" pripísala polarizujúce recenzie neočakávanému vydaniu dvojitého albumu. Karlová zastávala názor, že niektoré „renomované publikácie“ namiesto serióznej umeleckej analýzy poskytovali klebety, kým Anhová zdôraznila, že recenzie spomínali aspekty verejného imidžu Swiftovej namiesto toho, aby sa zameriavali na hudbu. Sinéad O'Sullivanová z "The New Yorker" tvrdila, že Swiftovej albumy obsahujú viacero vrstiev „tradícií“, pričom napísala, že nepriaznivé recenzie boli spôsobené tým, že to kritici nezohľadnili alebo nevenovali dostatok času na počúvanie albumu. 
Niektorí prví kritici albumu vyhlásili, že sa s recenziami na album „unáhlili“. Chris Molanphy zo Slate vo svojom komentári povedal, že "The Tortured Poets Department" „na vás urobí dojem“ po ďalších počúvaniach. Molanphy tiež uviedol, že sa mu album páčil viac ako pred týždňom. Oliver Darcy zo CNN povedal, že posúdil album veľmi rýchlo, pričom uviedol, že ho preskúmal, pričom mal na mysli jeho zmiešané kritické prijatie a zistil, že album je príliš dlhý a nevýrazný v súlade s ostatnými kritikmi, ale o týždeň neskôr povedal, že „po keď trávim pri počúvaní albumu, som pripravený vyhlásiť, že je to jedno zo Swiftovej najlepších diel.“ Darcy sa tiež vyjadril, že album sa nedá vypočuť „rýchlosťou TikToku“ a kritizoval recenzentov, ktorí nenechajú hudobné albumy „marinovať“ a namiesto toho očakávajú „okamžitú spokojnosť“. 
Komerčný výkon.
"The Tortured Poets Department" prekonalo početné rekordy v streamoch, čo viedlo "denník The Guardian" ku komentáru, že „Swiftová je najväčšia popová hviezda tohto storočia“. Na Spotify sa stal najuloženým albumom všetkých čias. Stal sa najstreamovanejším albumom za jeden deň, ktorý prekonal 200 miliónov a potom 300 miliónov streamov a prekonal rekord všetkých čias, ktorý predtým držal Swiftovej "Midnights" a prvý album, ktorý nazbieral miliardu streamov za jediný týždeň, a to za päť dní. Album sa tiež stal najstreamovanejším albumom za jeden deň na Amazon Music a najstreamovanejším popovým albumom za jeden deň na Apple Music. Počas prvého týždňa dostupnosti zhromaždil celosvetovo 1,76 miliardy streamov, čo je rekord všetkých čias. 
V Spojených štátoch sa na albume za štyri dni nahromadilo 1,6 milióna streamov, z ktorých sa predalo 700 000 vinylových albumov, čím prekonal rekord v najvyššom jednotýždňovom predaji vinylov, ktorý predtým držal Swiftovej album "1989 (Taylor's Version)" z roku 2023. Album prekonal aj jednotýždňový streamovací rekord, ktorý predtým držal Drakeov "Scorpion" z roku 2018, pričom za šesť dní nazbieral 799 miliónov streamov. Po celom týždni od vydania debutovalo "The Tortured Poets Department" na vrchole rebríčka "Billboard" 200 s 2,61 miliónmi streamov. Stal sa jej 14. albumom číslo 1 v Bilboard 200, čím sa s Jay-Z zaradila medzi najlepších sólistov rebríčka. Album zostal na prvom mieste v rebríčku "Billboard" 200 ďalších trinásť týždňov po sebe, čo viedlo k vydaniam iných umelcov debutujúcich na druhom mieste, ako napríklad "Radical Optimism" od Dua Lipa, Billie Eilish s "Hit Me Hard and Soft", a ¥ $ s "Vultures 2". Je to tiež tretí album v histórii a prvý album umelkyne, ktorý strávil prvých 13 týždňov na vrchole rebríčka. 
Všetkých 31 skladieb z "The Anthology" debutovalo v rebríčku "Billboard" Hot 100 a po prvý raz v histórii rebríčka obsadili celú top 14 súčasne. Album strávil 13 po sebe idúcich týždňov na prvom mieste v "Billboard" 200 a stal sa najdlhšie vedúcim albumom v Swiftovej kariére; je to tretí album v histórii a prvý album umelkyne, ktorý tak dlho strávil na vrchole rebríčka. Predaje podporili viaceré varianty albumu na digitálnych a CD nosičoch. 
The Tortured Poets Department lámalo rekordy v rebríčkoch v iných krajinách. V Nemecku debutoval na vrchole rebríčka s najvyšším týždňom počtom predajov pre medzinárodného sólového umelca za posledných sedem rokov. V Spojenom kráľovstve sa stal najrýchlejšie predávaným albumom akéhokoľvek umelca za sedem rokov a nebritského umelca za 18 rokov a vyrovnal Swiftovú s Madonnou. Stal sa najrýchlejšie predávaným vinylovým albumom od roku 1994. V austrálskom rebríčku ARIA bol "The Tortured Poets Department" Swiftovej 13. albumom, čo sa umiestnil na 1. mieste. Album debutoval na vrchole kanadského rebríčka albumov ako 14. priečka rebríčka Swiftovej za sebou a zaznamenal najvyšší predaj vinylov za jeden týždeň. Desať skladieb z albumu debutovalo v "Billboard" Brasil Hot 100.