Alojz Lorenc

Generálporučík Ing. Alojz Lorenc, CSc. (* 21. jún 1939, Trenčín) je slovenský kryptológ, československý policajný generál, neskôr bezpečnostný konzultant. V rokoch 19851989 pôsobil ako prvý námestník federálneho ministra vnútra ČSSR, poverený riadením centrálnych kontrarozviednych správ Štátnej bezpečnosti, československej tajnej polície. Prakticky celú svoju kariéru do roku 1990 pôsobil v bezpečnostných zložkách.
Kariéra v bezpečnostných zložkách.
V rokoch 19651970 absolvoval fakultu elektroinžinierstva Vojenskej akadémie Antonína Zápotockého v Brne a ešte v roku 1970 nastúpil na Ministerstvo vnútra ČSSR v Prahe, kde pracoval v osobitnom odbore Federálneho ministerstva vnútra (FMV). Venoval sa kryptografii, viedol vývoj šifrovacieho automatu, ktorého bol autorom. Svojimi nadriadenými bol opakovane výborne hodnotený a rýchlo postupoval nahor po kariérnom rebríčku. V roku 1977 sa stal náčelníkom Zvláštnej správy Zboru národnej bezpečnosti (ZNB), ktorej náplňou bola rádiokontrarozviedka a šifrová služba. Od 1. mája 1980 velil správe ZNB hl. mesta Bratislavy a Západoslovenského kraja.
V roku 1983 absolvoval kurz Vyššej školy KGB v Sovietskom zväze. Najvyšší post následne dosiahol v roku 1985, kedy sa stal prvým námestníkom ministra vnútra Vratislava Vajnara. Spočiatku (do roku 1988) riadil Správu ekonomickej kontrarozviedky a Správu vnútornej kontrarozviedky, tiež ale Vysokú školu ZNB a Technickú správu FMV a viacerých zložiek (správ) ŠtB – Správu vývoja automatizácie ZNB, Zvláštnu správu ZNB (rádiokontrarozviedka a šifrová služba) a Technickú správu ZNB (vývoj spravodajskej techniky). Riadil Štátnu komisiu pre ochranu štátneho tajomstva, bol členom Vládneho výboru pre obranný priemysel a členom Vládnej havarijnej komisie. V čase mimoriadnych bezpečnostných opatrení bol poverovaný riadením celoštátneho operačného štábu na FMV. Od reorganizácie FMV v roku 1988 mu boli podriadené Hlavná správa kontrarozviedky, Hlavná správa vojenskej kontrarozviedky a Správa kontrarozviedky v Bratislave. Riadil a komplexne kontroloval protišpionážnu, ekonomickú, vojenskú i politickú kontrarozviednu prácu v celom Československu.
V priebehu Nežnej revolúcie vydal generál Lorenc rozkaz, podľa ktorého nemajú zložky ŠtB nijako zasahovať do situácie. Tento rozkaz dodatočne odôvodňoval tým, že nechcel viac pobúriť občanov. 1. decembra 1989 nariadil skartáciu veľkého množstva dokumentov z archívu ŠtB.
Po roku 1989.
Po revolúcii bola ŠtB zrušená a generál Lorenc z radov bezpečnostných zložiek prepustený. Za svoje činy z obdobia socializmu bol v októbri 1993 Vyšším vojenským súdom v Tábore (predseda senátu Jiří Bernát) odsúdený na štvorročný nepodmienečný trest. Trest si však nikdy neodpykal a odišiel na Slovensko, ktorého orgány v roku 2000 trestné stíhanie zastavili. Až v roku 2002 bol odsúdený na pätnásť mesiacov odňatia slobody podmienečne. Odmietol však, že by prekročil svoje právomoci.
Po roku 1990 sa venoval komerčnej poradenskej činnosti v odbore IT bezpečnosti. Neskôr niekoľko rokov pracoval ako riaditeľ firemných rizík pre investičnú skupinu Penta. O úlohe a akciách MV a ŠtB vydal knihu "Ministerstvo strachu?" "Neskartované spomienky generála Lorenca" (Bratislava, 1992). V roku 2000 vydal spoločne so spisovateľom Pavlom Janíkom ďalšiu knihu "Dešifrovaný svet".
Václav Bartuška, bývalý člen parlamentnej komisie pre dohľad na vyšetrovanie udalostí 17. novembra, zriadenej ešte v roku 1989, charakterizoval Lorenca nasledovne: "„Za najväčšieho protivníka – ktorý bol často nad moje sily – som považoval generála Lorenca. "[...]" Hovoril som s ním na jar 1990 desiatky hodín. Inteligentný, veľmi dobre informovaný, nebezpečný.“"
Kontroverzie v Česku vzbudilo Lorencove vystúpenie v rámci debaty organizovanej Fakultou sociálnych vied Karlovej univerzity v novembri 2018.
V roku 2024 sa venoval podnikaniu v oblasti ochrany dát a vývoja bezpečnostného softvéru.
Ocenenia.
Lorenc je držiteľom viacerých socialistických štátnych vyznamenaní. Vo februári 1973 bol za vynikajúce výsledky v oblasti kryptológie navrhnutý na udelenie medaily "Za zásluhy o obranu vlasti". V máji 1982 mu pri príležitosti Dňa pohraničnej stráže navrhli prepožičať medailu "Za zásluhy o ochranu hraníc" v oblasti Západoslovenského kraja. V roku 1985 mu bolo udelené štátne vyznamenanie ČSSR ""Za vynikajúcu prácu"."