Vincas Mickevičius-Kapsukas

Vincas Mickevičius-Kapsukas (iné mená: Vincas Mickevičius, Vincas Simanovič, ; * 7. apríl 1880, Vilkaviškis† 17. február 1935, Moskva) bol litovský ľavicový politik, komunistický revolucionár a spisovateľ, jeden zo zakladateľov Komunistickej strany Litvy a Komunistickej strany Litvy a Bieloruska, vedúci vlády Litovskej sovietskej socialistickej republiky a Litovsko-bieloruskej sovietskej socialistickej republiky v rokoch 19181919. Po definitívnom zániku republiky (Rižský mier) odišiel do Sovietskeho zväzu, kde sa podieľal na rozvoji komunizmu.
Životopis.
Vincas Mickevičius-Kapsukas sa narodil v roku 1880 do bohatej sedliackej rodiny v litovskom meste Vilkaviškis vtedy podliehajúcom Ruskej ríši v rámci Kongresového Poľska. Ako desaťročný začal študovať na gymnáziu v Marijampolė a po ukončení štúdií sa v roku 1897 začal vzdelávať na kňazskom teologickom seminári v meste Sejny. Zaoberal sa litovským obrodením, čítal a šíril zakázanú litovskú literatúru. V roku 1898 bol cárskym režimom pre nepriateľskú činnosť prinútený seminár opustiť. V roku 1900 začal študovať na gymnáziu v Jelgave (Mitau), no i z neho bol pre nespoľahlivosť čoskoro prepustený. V rokoch 1902 až 1904 študoval na univerzite v Berne, štúdium ale nedokončil. Spočiatku bol nasledovníkom litovských demokratických národovcov zhromaždených okolo periodika "Varpas" (Zvon) a bol členom Litovskej demokratickej strany, no postupne sa prejavilo jeho radikálnejšie a ľavicové zmýšľanie a v roku 1903 vstúpil do Litovskej sociálnodemokratickej strany. V rokoch 1905 až 1907 sa zapojil do revolúcie v Litve, po potlačení vzbury bol uväznený a poslaný do exilu na Sibír. Na Sibíri sa definitívne priklonil k radikálnejším ľavicovým myšlienkam internacionálneho marxizmu.
V roku 1913 zo Sibíri utiekol a začal pracovať pre litovský pro-boľševický plátok "Vilnis" (Vlna). V roku 1914 sa v Krakove spoznal s Vladimírom Iljič Leninom, následne emigroval do Veľkej Británie (Škótsko) a odtiaľ do USA, kde editoval noviny litovských sociálnych demokratov. 
V júli 1917 sa Mickevičius-Kapsukas objavil v Petrohrade, kde vstúpil do Ruskej sociálnodemokratická robotnícka strana a stal sa editorom prvých boľševických litovských novín "Tiesa" (Pravda). Po Októbrovej revolúcii sa stal komisárom sovietskej vlády pre litovské záležitosti a bol členom Ústredného byra litovskej sekcie Komunistickej strany Sovietskeho zväzu.
V novembri 1918 prišiel do Vilniusu, vtedy ešte stále okupovaného Nemcami, kde sa podieľal na založení domáceho komunistického hnutia. Ujal sa vedenia Ústredného výboru Litovskej komunistickej strany a príprav revolúcie, ktorej výsledkom bol vznik dočasnej vlády. V období od 8. decembra 1918 do 27. februára 1919 bol predsedom provizórnej robotnícko-roľníckej vlády Litvy, ktorá vyhlásila vznik Litovskej sovietskej socialistickej republiky, na starosť mal aj jej zahraničné vzťahy. 27. februára 1919 vznikla Litovsko-bieloruská sovietska socialistická republika a Mickevičius sa stal predsedom jej vlády. Republika ale nemala dlhé trvanie a jej územie čoskoro v rámci bojov s Červenou armádou obsadili Poliaci a po Rižskom mieri sa definitívne rozdelilo medzi Poľsko a Sovietsky zväz. V rokoch 1920 až 1921 Mickevičius naďalej pracoval pre komunistov vo Vilniuse, v druhej polovici roku 1921 (t.j. po Rižskom mieri) odišiel do Moskvy, kde sa ďalej angažoval v komunistickej strane a v rámci exekutívy Kominterny. V ZSSR organizoval litovských komunistov utekajúcich z Litvy a od roku 1928 až do smrti bol vedúci sekretariátu pre Poľsko a pobaltské krajiny.
Po jeho smrti sa od 40./50. rokov v Litovskej SSR vyvinul Mickevičiusov kult osobnosti. Na jeho pamiatku bolo postavených viacero monumentov a bolo po ňom pomenované mesto Marijampolė, ako aj Vilniuská univerzita (obe v rokoch 19551990).
Dielo.
Mickevičius patril k raným litovským marxistickým spisovateľom a kritikom, a bol najplodnejším marxistickým autorom píšucim v litovčine. Celkovo napísal vyše 2000 článkov a 40 brožúr zaoberajúcich sa litovskou spoločnosťou, proletariátom a marxisticko-leninovskou ideológiou. V roku 1929 napísal knihu "Caro kalėjimuos" (V cárskych väzeniach).