burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Mleczna

Mleczna je rieka v Poľsku pretekajúca mestom Radom, pravostranný prítok Radomky. Má celkovú dĺžku 27,8 km. Odvodňuje územie s rozlohou 348,5 km².
Tok rieky.
Vzniká blízko obce Gawronie sútokom nekoľkých zdrojníc tečúcich z Kacprowic, Franciszkowa, Wolanowa a Młodocina. Rieka tečie východným smerom cez nasledujúce mestské časti Radomi. Najprv preteká cez chovné rybníky v Kosowe, potom sa otáča na severovýchod a tečie cez Pruszaków, Wośniki, Borki a na sever cez Zamłynie, Obozisko, Koniówke, Młynek Janiszewski, Firlej. Do Radomky ústi pri obci Lisów.
Dejiny.
Na konci 8. storočia vznikla ranne stredoveká osada Piotrówka, ktorá bola začiatkom vzniku mesta Radom. Na území Radoma vo štvrti Borki bola na Mlecznej vytvorená rekreačná nádrž o ploche 9 ha.
Had Enough (film)

Had Enough je americký krátky film o kanadskom rockovom triu Danko Jones z roku 2010. Bol režírovaný Jasonom a Joshom Diamondovými a vyšiel 7. októbra 2010. Väčšina deja je nakrútená v panstve v Yonkers v meste New York. Film je zároveň aj videoklipom rovnomennej skladby z videovej trilógie albumu "Below the Belt" a je retrospektívou deja predchádzajúceho krátkeho filmu "Full of Regret".
Dej.
„Šialený vedec“ Dr. Lee Dorian (Ralph Macchio) našiel spôsob, ako sa naklonovať a skupina Danko Jones vylúčila uzavretie dohody. Ich neúspech na konci videa je dôvodom, ktorý nakoniec vedie stúpencov Franka a Lemmyho, aby za nimi poslali Mousea (Elijah Wood) a nájomnú vrahyňu (stvarnenú Selmou Blairovou) vo filme "Full of Regret".
Okapi

Okapi môže byť:
Ralph Macchio

Ralph George Macchio (* 4. november 1961, Huntington, New York, USA) je americký filmový a televízny herec a producent. Najväčšiu slávu mu priniesli stvárnenia rolí Daniela LaRussa zo sérii filmov "Karate Kid" a Johnnyho Cadea vo filme "Outsiders".
V novembri 2008 ho televízna stanica VH1 umiestnila na 80. miesto rebríčku 100 najväčších dospievajúcich hviezd.
Kariéra.
Kariéru začínal vystúpeniami v amerických televíznych reklamách. V piatej sérii seriálu ABC "Eight Is Enough" (1980–1981) získal hlavnú úlohu Jeremyho Andrettiho. Debutoval na veľkej obrazovke ako Chooch Bambalazi v mládežníckej komédii "Up the Academy" (1980) za účasti Iana Wolfea. V roku 1983 zahral svoju prvú pamätnú rolu Johnnyho Cadea vo filme Francisa Forda Coppolu, "Outsiders", po boku hercov ako C. Thomas Howell, Tom Cruise, Emilio Estevez, Patrick Swayze, Rob Lowe a Matt Dillon.
V roku 1984 prišiel jeho prielom po tom, čo dostal hlavnú úlohu vo filme "Karate Kid". Film získal obrovský úspech, a rola Daniela LaRussa bola príčinou, že sa mladý herec stal známym po celom svete. Úspešne pôsobil aj v dvoch pokračujúcich častiach ("Karate Kid II", "Karate Kid III", posledný z filmov bol nominovaný na Zlatú Malinu, keďže bol negatívne hodnotený kritikou). Vďaka jeho chlapčenskému vzhľadu sa stal jedným z najslávnejších modelov tínedžerov 80. rokov a jeho tvár zdobila obaly mnohých mládežníckych časopisov. Aj keď, tretia časť série "Karate Kid" sa objavila v roku 1989, keď už mal dvadsaťosem rokov.
Medzi jeho gitarovú tvorbu patrí kultový film z roku 1986, "Crossroads", v ktorom postava, ktorú hrá Ralph Macchio, dokončí gitarový duel so samotným Steveom Vaiom.
V roku 1992 si spolu s Joeom Pescim a Marisou Tomeiovou zahral v akčnej komédii "Môj bratranec Vinny", kde hral rolu Billyho Gambiniho, ktorý bol neoprávnene obvinený z vraždy. Bola to prvá významná „dospelá“ úloha v jeho kariére. V romantickej komédii "Nahý v New Yorku" ("Naked in New York", 1993) po boku Erica Stoltza a Tonyho Curtisa zahral zmyselného homosexuála Chrisa.
Od polovice 90. rokov začal skôr hosťovať vystúpenia vo filmoch a seriáloch, vrátane "Entourage" (2005), "Psych s.r.o." (2007) a v niekoľkých častiach seriálu "Škaredá Betty" (2008) v roli Archieho Rodrigueza, lokálneho politika z Queensu.
V roku 2008 vystúpil v reklame VitaminWater spolu s pretekárom NASCAR, Carlom Edwardsom. Hral tam ako „duchovný poradca“ a jeho vzhľad bol štylizovaný na štýl Daniela LaRussa z filmu "Karate Kid".
Štartoval v dvanástej sérii "Dancing with the Stars".
V roku 2016 hral v Off-Broadwayi rolu rozprávača v predstavení scenáristu Carla Morelliho, "A Room of My Own".
Osobný život.
Má brata Stevena. Rodičia, Ralph a Rosalie Macchioví vedú ranč v Lake George. Dňa 5. mája 1987 sa oženil s Phyllis Fierrovou, s ktorou majú dve deti, dcéru Juliu (* 1992) a syna Daniela (* 1996).
Bring on the Mountain

Bring on the Mountain je DVD a dokumentárny film kanadskej rockovej skupiny Danko Jones. Vyšlo 13. júna 2012 cez vydavateľstvo Bad Taste Records ako dvoj-DVD.
Prvý disk sa skladá z rovnomenného 92 a pol minútového dokumentárneho filmu, 23 a pol minutového krátkeho filmu "The Ballad of Danko Jones" a druhý z koncertných záznamov skladieb od roku 1999 až po rok 2011.
Harry Potter a Polovičný princ (film)

Harry Potter a polovičný princ je v poradí šiesty film o Harry Potterovi. V hlavných úlohách Daniel Radcliffe ako Harry Potter, Emma Watson ako Hermiona Grangerová a Rupert Grint ako Ron Weasley.
Ostatné postavy - Tom Felton (Draco Malfoy), Michael Gambon (Albus Dumbledor), Hero Fiennes-Tiffin (Lord Voldemort) a ďalší.
Dej.
Návrat Lorda Voldemorta zapríčiní vo svete kúzelníkov spúšť. Harry má podozrenie, že nebezpečenstvo číha priamo na Rockforte pretože Rockfort už nie je ani zďaleka taký bezpečný ako predtým. Dumbledore sa sústredí na poslednú bitku, ktorá sa blíži nenávratnou rýchlosťou. Potrebuje, aby mu Harry pomohol rozlúsknuť dôležitý kľúč, ktorý vedie k rozuzleniu Voldemortovej obrany. Rozhodujúcu informáciu však pozná iba bývalý profesor Horác Slughorn. Medzitým útočí na študentov ešte úplne iný nepriateľ - ich tínedžerské hormóny.
Večera s Havranom

Večera s Havranom (pôvodné názvy: "Hovory H" a "Karusel") je slovenská diskusná relácia RTVS o spoločenských fenoménoch, ktorá mala premiéru 29. apríla 2014 na Dvojke. Moderátorom relácie je Michal Havran ml.
Tiokyanogén

Tiokyanogén, (SCN)2, je pseudohalogén odvodený od pseudohalidového tiokyanatanu, [SCN]-. Táto hexatomická zlúčenina vykazuje symetriu skupiny C2 a má konektivitu NCS-SCN. Oxidačná schopnosť je väčšia ako u brómu. Reaguje s vodou, za vzniku kyseliny sírovej, kyanovodíka, tiokyanataného aniónu a vodíkového katiónu:
3 (SCN)2 + 4 H2O → H2SO4 + HCN + 5 SCN- + 5 H+ 
Tiokyanogén bol pôvodne pripravený reakciou jódu so suspenziou tiokyanatu strieborného v dietyléteri ale táto reakcia trpí konkurenčnými rovnováhami, ktoré sú pripisované slabej oxidačnej schopnosti jódu. Zlepšený spôsob generovania tiokyanogénu znamená oxidáciu tiokyanatanu olovnatého, ktorý sa vyzráža, keď sa kombinujú vodné roztoky dusičnanu olovnatého a tiokyanatanu sodného. Suspenzia bezvodého tiokyanatanu olovnatého sa spracuje s brómom v ľadovej kyseline octovej, čím sa získa 0,1M roztok tiokyanogénu, ktorý je stabilný niekoľko dní. Alternatívne sa roztok brómu v metylénchloride prikvapká k suspenzii tiokyanatu olovnatého v metylénchloride pri teplote 0 °C a nasleduje filtrácia pod argónom, čím sa získa roztok tiokyanogénu, ktorý sa môže použiť okamžite.
Tiokyanogén pridáva k alkénom za vzniku 1,2-bis(tiokyanato) zlúčenín a reaguje s titanacyklopentadienmi za vzniku (Z,Z)-1,4-bis(tiokyanatu)-1,3-butadiénu, ktorý môže byť konvertovaný na 1,2-ditiín. Selenokyanogén, (SeCN)2, pripravený z reakcie selenokyanatanu strieborného s jódom v tetrahydrofuráne pri 0 °C, reaguje podobným spôsobom ako tiokyanogén.
Bombardovanie Prešova 20. decembra 1944

Bombardovanie Prešova 20. decembra 1944 bol nálet Vzdušných síl Červenej armády na územie vtedajšej Slovenskej republiky počas druhej svetovej vojny a jeden z najničivejších vzdušných útokov na Slovenský štát. Útok vykonalo v čase od 18:55 do 19:15 hod. celkovo 150 bombardérov Iliušin Il-4 18. leteckej armády diaľkového letectva sovietskych vzdušných síl. Pri 24 náletoch bolo zabitých asi 300 Nemcov a približne 140 civilných obyvateľov, z nich 120 väzňov, väznených Gestapom vo väznici na Konštantínovej ulici.
Vojenský, priemyselný a správny význam mesta.
Po pripojení Košíc k fašistickému Maďarskému kráľovstvu v roku 1938 sa Prešov stal strategickým uzlom východného Slovenska.Okrem vojsk 4. ukrajinského frontu v decembri 1944 už na území Slovenska bojovali aj armády 2. ukrajinského frontu, a to v rámci prebiehajúcej budapeštianskej operácie Červenej armády. Preto bol jeho vojenský význam v roku 1944 nespochybniteľný. Nachádzal sa tu dôležitý železničný a dopravný uzol, ktorý umožňoval nemeckému veleniu vykonať vojenské presuny po cestách a železniciach najmä v smere Prešov – Košice. V samotnom Prešove bolo umiestnené nemecké poľné veliteľstvo 239 ("Feldkomandatur 239") a tiež zvláštna jednotka SIPO a SD – Einsatzkommando ZbV 27, ktorá spolu s jednotkami SS a Wehrmachtu vykonávala trestné protipartizánske akcie. Tie sa neraz končili vypálením dedín spolupracujúcich s partizánmi a vraždením ich obyvateľov. Okrem toho sa v meste nachádzali aj dôležité budovy, ktoré využívali nemeckí okupační vojaci. Išlo napr. o väznicu Gestapa, kasárne, sklady munície a vojenských zásob. Sídlila tam aj nemecká tajná bezpečnostná služba so školou agentov na Baštovej ulici atď. Slovenská armáda, ktorá v tom čase bola spojencom Nemecka, mala v Prešove tiež svoje kasárne aj vojenské veliteľstvá. Toto všetko bolo zrejme rozhodujúcim faktorom, prečo mesto Prešov 20. decembra 1944 bombardovalo letectvo Červenej armády.
Straty na ľudských životoch a materiálne škody.
Najväčšie škody na budovách boli spôsobené takmer na celej Hlavnej ulici, kde bola väčšina z nich zničená. Zničené boli tiež budovy Gestapa a väznice na Konštantínovej ulici. Na tejto ulici bomby zasiahli aj židovskú synagógu. Veľa budov skončilo v ruinách aj na Slovenskej ulici. Na futbalovom ihrisku zhorela drevená tribúna. Zničené bolo i otvorené kúpalisko.
Celkom zničených bolo 85 domov, vážne poškodených 250 a menej poškodených 347. Inak poškodených bolo 1 018 budov. Z celkových 2 050 domov bolo až 1 700 domov poškodených. Dňa 29. decembra 1944 noviny "Slovák" napísali, že v budove väznice nemeckej bezpečnostnej služby našlo smrť 120 väzňov. Okrem nich bolo zabitých aj približne 300 Nemcov, ale tiež vyše 120 občanov mesta. Celkové vojnové škody v Prešove odhadli na 560 miliónov korún.
Prví vojaci 320. gardového pluku, 4. ukrajinského frontu Červenej armády, víťazne bez boja, vstúpili do mesta Prešov 19. januára 1945 okolo 15:00 hod. Nepriateľ totiž mesto opustil ešte pred príchodom vojakov Červenej armády.
Alexia

Alexia je ženské rodné meno. Meniny na Slovensku má 9. januára.
Zara

Zara je ženské rodné meno. Meniny na Slovensku má 19. januára.
Nová ortodoxná synagóga v Košiciach

Nová ortodoxná synagóga v Košiciach ("Synagóga na Puškinovej ulici") bola postavená v rokoch 19261927 na dnešnej Puškinovej ulici v blízkosti historického centra mesta. Nahradila staršiu synagógu na Zvonárskej ulici, postavenú v roku 1899 podľa návrhu Jánosa Balogha.
Budova.
Synagógu navrhol budapeštiansky architekt Ľudovít Oelschläger. Fasáda využíva neoklasickú architektúru a miestne tradičné motívy. Príkladom je podkrovné podlažie v štýle, ktorý sa často vyskytuje v renesančných budovách na východe Slovenska. Interiér je prevažne postavený v modernej architektúre s klenutou centrálnou halou a ženskou galériou s kovovou mechicou (časť oddeľujúca ženy a mužov). Centrálna bima je naproti Aron ha-kodešu (svätá shránka alebo skriňa na Tóru) z červeného mramoru. Vedľa synagógy bola postavená škola a bola plánovaná aj výstavba mikve, ktorý ale nakoniec postavený nebol.
Pamätná doska holokaustu.
Počas druhej svetovej vojny prebehla deportácia Židov z Košíc do nacistických táborov. Pamätná bronzová doska Holokaustu bola nainštalovaná na prednú časť synagógy v roku 1992. Informuje o tom, že do koncentračných táborov bolo v roku 1944 odvezených viac ako 12 000 košických Židov. Na doske sa nezmieňuje, že tu bolo sústredených a do koncentračných táborov deportovaných aj viac ako 2 000 Židov z okolia Košíc. Zo všetkých deportovaných Židov prežilo iba 400.
Noema

Noema môže byť:
Elisa (prvé meno)

Elisa je ženské rodné meno. Meniny na Slovensku má 7. októbra.
Elisa

Elisa môže byť:
ELISA môže byť:
Javorinka (Galanta)

Javorinka (staršie názvy pozri nižšie) je časť obce a základná sídelná jednotka mesta (a katastrálneho územia) Galanta. V roku 2011 mala 256 obyvateľov. 
Od centra Galanty je Javorinka dosť vzdialená, nachádza sa bezprostredne vedľa obce Matúškovo. Do roku 1960 bola Javorinka samostatná obec a do roku 1936 to bola súčasť obce Matúškovo (podrobnosti pozri nižšie).
Názvy.
Oficiálne slovenské názvy:
Maďarské názvy: &lt;br&gt;
V rokoch 1923 - 1938 boli polooficiálne maďarské názvy sídla "Stefankó" a "Stefanyikó", neoficiálne názvy boli "Stefankói fődek" a "Sárditelep". V rokoch 1938 - 1945 bolo sídlo prechodne de-facto súčasťou Maďarska, kde jeho oficiálny názov znel "Sárditelep" (pričom Sárditelep bol zrejme znovu pripojený k obci Takšoň). Niektoré zdroje nepresne uvádzajú, že maďarský názov obce je "Kórószegmajor"; Kórószegmajor bol v skutočnosti trochu iná historická lokalita (severne od Javorinky).
Dejiny.
Sídlo vzniklo pod názvom Štefánikov (časť obce Takšoň, čiže Matúškovo) v rámci prvej česko-slovenskej pozemkovej reformy podľa zákona 215/1919 osídlením 39 slovenských rodín pôvodom hlavne z Považia (Papradno, Brvnište, Strečno) a Rajeckej doliny. Štefánikov je uvádzaný ako prvá česko-slovenským štátom organizovaná kolónia na Slovensku. Kolónia vznikla podľa projektu staviteľa Ing. Mášu zo Žiliny, prvé stavby boli skolaudované v roku 1925. Významnú časť osídlencov tvorili navrátilci „z Ameriky“ (USA) z rokov 19111920. V roku 1936 sa kolónia stala samostatnou obcou. Po prvej viedenskej arbitráži v roku 1938 sa Štefánikov de facto stal súčasťou Maďarského kráľovstva. Od roku 1945 bol de facto znovu súčasťou Česko-Slovenska. V roku 1948 bol premenovaný na Štefánikovo. V roku 1960 bolo Štefánikovo pripojené k mestu Galanta ako jeho mestská časť, a to pod novým názvom Javorinka.
Spoločenský a hospodársky život.
V roku 1924 vznikol dobrovoľný hasičský zbor, od roku 1928 bola v kolónii (osade) zriadená školská budova (jednotriedka, časom dvojtriedka). 
Pôvodní osadníci boli výlučne veriaci katolíci, navštevovali zbory v susednom Matúškove alebo v Galante, od roku 1936 so snahou o vybudovanie kostola. Počas rokov 19381945 vyučovacím jazykom zostala slovenčina. V súčasnosti v Javorinke existuje Detské centrum. V roku 1950 vzniklo v Javorinke Jednotné roľnícke družstvo Javorinka (v súčasnosti ako Poľnohospodárske družstvo), nachádza sa tam potravinový veľkoobchod, predajňa potrieb pre domáce zvieratá a chovateľská stanica chrtov.
Pamiatky.
Kostol.
Bol postavený až v roku 2000 na mieste pôvodnej drevenej zvonice z roku 1924, ktorá bola aj požiarnou zbrojnicou.
Pamätník založenia obce.
Prvý pamätník bol vyhotovený ako pilier s menoslovom zakladateľov kolónie, a to na mieste bývalej požiarnej zbrojnice. Pri výstavbe kostola pamätník zanikol a zoznam zakladateľov kolónie je umiestnený na dvoch pamätných tabuliach na kostole (pri vstupnej bráne do kostola).
Monoenergizmus

Monoenergizmus alebo monoenergetizmus bol kresťanský teologický, christologický smer vyvíjaný byzantskými teológmi v 30. rokoch 7. storočia ako odozva na spory monofyzitov a diafyzitov (t. j. stúpencov chalcedónskeho vyznania). Jeho hlavným protagonistom bol alexandrijský patriarcha Kyros, ktorý v roku 633 predstavil tézu hlásajúcu, že: „"jediný Kristus a Syn pôsobia súčasne ako Boh a ako človek jednou theandrickou energiou"“. Podľa tejto náuky mal teda Kristus dve podstatybožskú a ľudskú, na druhú stranu mal ale jednu energiu. 
Tento kompromis neprijala ani jedna strana. Monofyziti v nej stále videli rozdielnosť medzi Bohom a človekom, t. j. kvázi dve podstaty a chalcedónski kresťania ju neuznali, pretože v pojme "theandrická energia" videli zjednotenie Krista Boha a Krista človeka v jednom (gr. "theos"Boh, "andros"človek). Hlavným odporcom tézy sa stal budúci jeruzalemský patriarcha Sofronios. Teória bola i napriek rozporom medzi znepriatelenými tábormi po úprave konštantínopolským patriarchom Sergiom a schválení pápežom Honoriom cisárom Herakleiom prijatá ako oficiálna náuka ríše. Spor sa jej ale vyriešiť nepodarilo a sociálno-náboženský konflikt medzi spornými stranami pokračoval. Herakleios preto v roku 638 svoj súhlas odvolal a ediktom Ekthesis vyhlásil nové učenie o jedinej vôli Ježiša Krista, tzv. monotheletizmus. Jednu vôľu ("una voluntas") Krista spomínal už pápež Honorius v liste, ktorým povolil monoenergizmus. Ani monothelitský pokus o zjednotenie východných kresťanov avšak neuspel a vyvolal vo východných byzantských provinciách nepokoj a odpor k centrálnej byzantskej vláde, čo sa prejavilo v poddajnosti východných oblastí voči novým dobyvateľomnajprv Peržanom a následne moslimským Arabom. Monoenergizmus definitívne zavrhol tretí konštantínopolský koncil.
Alex (prvé meno)

Alex je mužské krstné meno. Na Slovensku má meniny 9. januára.
Kazimierz Polański

Kazimierz Polański (* 6. apríl 1929, Berezdivci, Ukrajina† 7. február 2009, Katovice, Poľsko) bol poľský jazykovedec, popredný špecialista v oblasti polabčiny. Autor 150 odborných publikácií, z toho 11 kníh.
Bol autorom základných diel z oblasti všeobecnej lingvistiky a slavistiky. Je známy svojimi monumentálnymi slovníkovými dielami a encyklopédiami. Bol spoluredaktorom „Słownika terminologii językoznawczej“ a „Encyklopedii języka polskiego“. Pod jeho redakciou bol zostavený slovník „A Terminological Dictionary of Algebraic Linguistics“ a dve vydania „Encyklopedii językoznawstwa ogólnego“.
Po mnoho rokov bol šéfredaktorom „Biuletynu Polskiego Towarzystwa Językoznawczego“, významného lingvistického časopisu. Bol tiež zakladateľom a redaktorom časopisu „Linguistica Silesiana“.
Koronavírus

Koronavírus alebo coronavírus môže byť:
Koronavírusy alebo coronavírusy môže byť slovenský názov:
Dracaena kaweesakii

Dracaena kaweesakii je strom z rodu dracéna, objavený v roku 2013. 
Dorastá až do výšky 12 metrov s priemerom koruny až 12 metrov. Kmeň stromu môže dosiahnuť až priemer jedného metra. Tento druh dračieho stromu objavili v roku 2013 vedci v Thajsku a pomenovali ho podľa mena jedného z vedcov. Má jemné čepeľovité listy s bielym okrajom. Kvety majú jasno oranžové vlákna. Má atraktívny vzhľad a rozsiahle vetvenie.
Duritka

Duritka je slangové označenie (najmä kuchynského) predmetu (napr. pohára, nádoby a podobne) vyrobeného zo špeciálneho skla. V užšom zmysle sa takto označujú len poháre vyrobené zo spomínaného skla.
Duritky od roku 1914 do roku 1996 pod značkou Durit vyrábala skláreň Rudolfova huť v Dubí. Pod značkou Durit sa vyrábali poháre, šalátové misy, kávové hrnčeky s podšálkami, sklenené tácky a ďalšie výrobky zo skla. Boli aj rôzne farebné variácie výrobkov.
Sklo.
Spomínané sklo znáša vyššie teploty, takže sa môže použiť napríklad ako pohár na kávu. Okrem toho sa sklo vyznačuje vysokou pevnosťou, nie je však úplne nerozbitné - môže sa rozbiť pôsobením tlaku, nárazom na hornú hranu a pádom na kamennú podlahu. Jeho črepiny sa trieštia na tisíce kúskov a nebývajú ostrohranné. 
Princíp výroby.
Bežné sklenené výrobky je nutné zľahka chladiť, aby nepopraskali. V 19. storočí však prišiel vynález kaleného skla. Prudké ochladenie rozžeravenej sklenenej hmoty dá sklu neobyčajnú pevnosť a to je princíp, na ktorom stojí výroba duritiek.
Spočiatku sklári chladili sklo vodou, neskôr vzduchom. V Tepliciach vymysleli svoj vlastný nápad, ako jediní na svete ochladzovali ešte rozžeravené výlisky v oleji. 
Pôvod značky Durit.
Značku Durit si skláreň Rudolfova huť zaregistrovala v júli 1914. Obchodná známka vznikla pravdepodobne podľa hudobnej terminológie, ktorá označuje slovom „Dur“ tvrdú stupnicu.
Monotheletizmus

Monotheletizmus alebo monoteletizmus bol kresťanský teologický, christologický smer neskôr odsúdený ako heretický. Monotheletizmus hlásal, že Kristus mal jednu vôľu ("monos + theléma") a dve podstaty. Doktrína bola cisárom Herakleiom v edikte Ekthesis v roku 638 prehlásená za oficiálnu náuku Byzantskej ríše. Náuka mala preklenúť spory monofyzitov a diafyzitov (tzv. chalcedónskych kresťanov) a nahradila predchádzajúci pokus o zmier v podobe monoenergizmu. Doktrína bola navrhnutá konštantínopolským patriarchom Sergiom I. a ďalej bola rozvíjaná antiochijským patriarchom Makariom a Pyrrhom. S náukou súhlasil aj rímsky pápež Honorius I., ktorý bol avšak neskôr vyhlásený za heretika. Náuka si ihneď po vyhlásení našla radu odporcov, hlavným protivníkom doktríny bol Maxim Homologétes (Vyznávač). Maxim rozvinul ideu o rôznych druhoch vôle - prirodzenej vôli a slobodnej vôli. Prirodzená vôľa je vlastníctvom prirodzenosti a Kristus s dvomi prirodzenými podstatami podľa neho musel mať aj dve prirodzené vôle. Vychádzal pri tom z Kristových slov v Getsemanskej záhrade: "„No nie moja, ale tvoja vôľa nech sa stane!"" (Lk 2, 42b) Monotheletická náuka tak zmier nepriniesla. Monofyziti, ani chalcedónski kresťania ju neuznali, ba vyvolala ešte väčší odpor sýrskych a egyptských, prevažne monofyzitských krajín voči Konštantínopolu. Miestne obyvateľstvo sklamané centrálnou vládou následne preto nekládlo prílišný odpor voči novým dobyvateľom - Arabom, v ktorých videlo osloboditeľov svojej viery od potlačovania. Po strate monofyzitských východných oblastí v prospech Arabov stratila snaha o zmier význam. Cisár Constans II. vyhláškou Typos z roku 648 zakázal ďalšie diskusie na túto tému. Maximos i rímsky pápež Martin I. nariadenie nerešpektovali a vystúpili proti náuke na rade miestnych koncilov a synod. Boli preto cisárom vyhnaní do exilu na Krym. Učenie však podporu i naďalej nenašlo, a neskôr bolo tretím konštantínopolským koncilom odsúdené a postupne začalo upadať. Snahy o obnovenie náuky mal cisár Filippikos, ktorý bol však zosadený a monotheletizmus už v Byzantskej ríši viac obnovený nebol. Zvyšky monotheletitickej náuky pretrvávali do roku 1182 u maronitskej cirkvi v Libanone. V roku 1182 cirkev prijala úniu s Rímom a spolu s ňou prijala aj doktrínu dvoch Kristových vôl.
Rakytie (vrch v Malej Fatre)

Rakytie () je vrch v najsevernejšom výbežku Lúčanskej Malej Fatry, v okrese Žilina. Leží v katastri obce Strečno.
História.
Počas bojov v Strečnianskej tiesňave v dňoch 31. augusta a 1. septembra 1944, ktoré boli súčasťou Slovenského národného povstania, viedlo cez vrch obranné pásmo (Rakytie - Domašín) vojakov Česko-slovenskej armády na Slovensku a francúzskych partizánov z 1. partizánskej brigády M. R. Štefánika.
Poloha.
Vrch sa nachádza na severnom konci hlavného hrebeňa Lúčanskej Malej Fatry, približne južne od Strečnianskeho hradu. Východné aj severné úpätie obteká Váh, severovýchodným smerom sa tiahne hrebeň s vrchom Domašín, vytvárajúci Domašínsky meander. Zo zarasteného vrcholu nie je výhľad, čiastočný umožňujú výseky, vedúce popod vedenie vysokého napätia.
Doprava.
Úpätím vrchu prechádza dôležitý dopravný ťah E50 v trase cesty I/18, spájajúcej Žilinu s Martinom. Popod severovýchodný okraj vrchu vedie dvojica tunelov železničnej trate Žilina – Košice.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaný chodník a prístup je možný odbočením z červeno značeného chodníka od Strečnianskeho hradu v sedle Rakytie. Zo Strečna vedie do sedla asfaltová lesná cesta, ktorú využívajú horskí cyklisti, smerujúci do alebo zo sedla Javorina.
Mancipácia

Mancipácia () bol formálny abstraktný scudzovací úkon rímskeho práva, staršia forma derivatívneho nadobudnutia vecných vlastníckych práv v antickom Ríme. Využívala sa najmä v ranom kráľovskom období a za republiky, keď sa v Ríme ešte nepoužívali razené mince a kovy sa museli vážiť. Počas cisárstva sa prestala používať, až kým za vlády cisára Justiniána I. definitívne nezmizla z rímskeho (resp. byzantského) právneho poriadku. Pôvodne bola mancipácia výmenným úkonom, jej účastníci si navzájom vymieňali plnenia. Postupom času neelastickú a prísne formálnu mancipáciu nahradilo prosté odovzdanie veci"traditio ex iusta causa".
Mancipácia sa týkala sa tzv. mancipačných vecí, ktorými boli otroci, italské pozemky, niektoré štvornohé ťažné zvieratá, ako aj poľných pozemkových služobností. Keďže šlo o úkon rímskeho civilného práva ("ius civile"), bola mancipácia prístupná iba rímskym občanom. Mancipácia bola prísne formálna a pre účinný prevod kviritského vlastníctva, alebo vlastníctvu podobnú moc museli byť zachované prísne stanovené podmienky. V prípade, že nebola dodržaná niektorá z podmienok, kviritské vlastníctvo neprešlo na nadobúdateľa vlastníctva. V prípade, že bola zachovaná právna zásada "nemo plus iuris", však mohlo prejsť aspoň tzv. bonitárne vlastníctvo. Abstraktnosť scudzovacieho úkonu sa prejavovala tak, že narozdiel od tradície, ktorá bola kauzálnym scudzovacím úkonom, nepotrebovali účastníci úkonu kauzu (dôvod scudzenia veci), pretože mancipácia vždy smerovala k prevodu vlastníckych práv, kým tradícia nie.
Samotný úkon prebiehal za prítomnosti minimálne piatich svedkov, rímskych občanov ("civibus Romanis puberitus") mužského pohlavia a ďalšieho rímskeho občana ("libripens"), ktorý v rukách držal medenú alebo bronzovú váhu. Svedkovia mali zabezpečiť publicitu prevodu. Nadobúdateľ vlastníckych práv uchopil do ruky mancipovaný predmet (lat. "manus" + "capere", uchopiť do ruky), preniesol presne určenú formulu a udrel kúskom medi, či bronzu, napr. mincou o váhu a odovzdal ju namiesto kúpnej ceny scudziteľovi. Pri mancipácii hnuteľných vecí sa predpokladala ich prítomnosť pri úkone, samotná vec avšak nemusela byť odovzdaná, nehnuteľné veci uchopené byť nemuseli.
Catastrofy

Catastrofy je slovenská thrashmetalová hudobná skupina.
Skupina vznikla roku 2005 v Bratislave a má päť členov. V albumoch "Besnota" a "Zbojnícky tanec" používajú zbojnícku tematiku, ľudové nástroje a satiru. Sami označujú svoj štýl ako „zbojnícky thrash“. Spolupracujú aj so skupinou ČAD, napr. na piesni "Zbojnícke móresy" alebo spoločnými turné. V roku 2018 vyhrali za album "Besnota" v ankete Radio Head Awards nahrávku roka v kategórii Hard &amp; Heavy.
Kráter Yarrabubba

Kráter Yarrabubba je impaktný kráter v západnej Austrálii. Jeho priemer je približne 70 km. Jeho vek sa odhaduje na 2 229 (± 5) miliónov rokov a ide o zatiaľ najstarší kráter nájdený na Zemi. Nie je viditeľný, po čase erodoval. Dôkazy o dopade pochádzajú z geofyzických meraní a špecifických foriem hornín.
Koník kŕdľový

Koník kŕdľový (iné názvy: saranča všežravá, staršie: koník sťahovavý egyptský; lat. "Schistocerca gregaria", "Schistocerca peregrina") je druh hmyzu z čeľade koníkovité ("Acrididae").
Žije v púštnych oblastiach medzi Západnou Afrikou a Indiou. Tento druh spôsobuje najväčšie škody na úrode spomedzi všetkých koníkov. 
Má dve fázy, samotársku a migračnú. Jedince migrujúce v rojoch sú nápadne čierno-žlté a väčšie ako izolované jedince, ktoré sú bledohnedé alebo zelené. Hlavný rozdiel je v správaní, v období recesie je to neškodný a samotársky druh ale do rojov sú priťahované v miliónoch s veľkým apetítom po potrave. Vytvára obrovské roje, ktoré lietajú po vetre na veľké vzdialenosti a devastujú poľnohospodárstvo. Migračné roje sa vytvárajú na jar po výdatných dažďoch. Samice začnú vďaka dostatku potravy klásť väčšie vajíčka. Po hormonálnych zmenách vylučujú jedince feromóny, ktorými sa priťahujú a združujú. Roje môžu mať veľkosť 10 miliárd jedincov.
Kaligrafia

Kaligrafia je výtvarné umenie súvisiace s písaním písma, krasopis, umenie pekne písať alebo kaligrafický prejav na grafickom liste. Ide o návrh a realizáciu písma pomocou nástroja so širokými hrotmi, štetcom alebo inými písacími nástrojmi. Súčasná kaligrafická prax sa dá definovať ako „umenie dávať formu znakom expresívnym, harmonickým a zručným spôsobom".
Moderná kaligrafia sa zoberá od funkčných nápisov a dizajnu až po umelecké diela, v ktorých môžu alebo nemusia byť čitateľné písmená. Klasická kaligrafia sa líši od typografie a neklasického písania rukou, hoci kaligraf môže praktikovať oboje.
Kaligrafia sa naďalej používa vo forme oznámení a pozvánok na udalosti, dizajnu písma a typografie, originálneho dizajnu loga s ručným písmom, náboženského umenia, grafického dizajnu a kaligrafického umenia na objednávku, rezaných kamenných nápisov a pamätných dokumentov. Používa sa aj na rekvizity a pohyblivé obrazy pre film a televíziu, ako aj pre svedectvá, rodné a úmrtné listy, mapy a iné písané diela.
Dan Cornelius

Daniel „Dan“ Cornelius (* 29. august 1973, Toronto, Ontário, Kanada) je kanadský bubeník, spevák a skladateľ. Je bývalým bubeníkom kanadského rockového tria Danko Jones, kde po odchode z punkovej skupiny Damn 13 nahradil v januári 2006 predchádzajúceho bubeníka Damona Richardsona. V minulosti bol členom skupín iST a Doctor a spolupracoval tiež s interpretmi ako Rocket Science, The Royals, Sass Jordanová, Alannah Mylesová, Acid Test, Lei a Rubbersnake. V súčasnosti pôsobí vo vlastnom projekte Deliuss.
Dahšúr

Dahšúr () je mesto a archeologická lokalita v Egypte.
Nachádza sa tu rozsiahla nekropola staroegyptských faraónov z obdobia 4., 12. a 13. dynastie a rad súkromných hrobiek z obdobia 4., 5. a 6. dynastie v podobe mastáb. Nachádza sa v blízkosti rovnomenného sídla, asi 26 kilometrov južne od Gízy, na západnom brehu Nílu. Tiahne sa 3 kilometre v smere sever-juh, približne 1,5 kilometrov hlboko do púšte. Jeho staroegyptský názov znel zrejme , v preklade Snofruov ostrov.
Stepní stráň u Komořan

Stepní stráň u Komořan (tiež: "Malé strany" alebo "Štogrunty") je prírodná pamiatka v lokalite Komořany v okrese Vyškov. Novo bola lokalita vyhlásená Nariadením Juhomoravského kraja č. 26/2014, ktorým bol znížený stupeň ochrany na prírodnú pamiatku.
Ochrana.
Dôvodom ochrany sú európsky významné biotopy 6240 Subpanónske stepné trávniky, 6210 Poloprirodzené suché trávniky a fácie krovín na vápnitých substrátoch a 8210 Chasmofytická (štrbinová) vegetácia vápnitých skalnatých svahov s výskytom ohrozených a osobitne chránených druhov rastlín a živočíchov, najmä ponikleca velkokvetého ("Pulsatilla grandis") a škardy panónskej ("Crepis pannonica"). Ďalším predmetom ochrany je Mechovkový útes.
Prírodné pomery.
Geologickým podkladom sú tu treťohorné sedimenty miocénneho mora – íly, sliene a litavský vápenec, ktorý tu vystupuje z trávnatého porastu ako machovkový útes, v ktorom prevládajú guľovité kolónie morských machoviek. Miestami sú tu presahy spraší. Súčasťou prírodnej pamiatky je od roku 1990 prírodná pamiatka Mechovkový útes. Celá lokalita je súčasťou geomorfologického celku Litenčická pahorkatina a podcelku Bučovická pahorkatina. Územie leží na svahoch plytkého údolia orientovaného v smere juh – sever. Nadmorská výška sa tu pohybuje v rozmedzí . Dôvodom ochrany je cenná lokalita stepnej kveteny. Ktorá bola zriadená predovšetkým kvôli ochrane škardy panónskej ("Crepis pannonica")
Flóra.
Vedľa škardy panónskej ("Crepis pannonica") sa v oblasti vyskytuje taktiež ostrica nízka ("Carex humilis"), poniklec veľkokvetý ("Pulsatilla grandis"), poniklec lúčny ("Pulsatilla pratensis"), veternica lesná ("Anemone sylvestris"), oman mečolistý ("Inula ensifolia"), hlaváčik jarný ("Adonis vernalis"), čermeľ roľný ("Melampyrum arvense"), kozinec vičencovitý ("Astragalus onobrychis"), leopoldia chochlatá ("Muscari comosum"), čiernohlávok veľkokvetý ("Prunella grandiflora"), zvonček bolonský ("Campanula bononiensis"), sápa hľuznatá ("Phlomis tuberosa"), plamienok rovný ("Clematis recta"), divozel tmavočervený ("Verbascum phoeniceum"), ľan žltý ("Linum flavum") a astra kopcová ("Aster amellus").
Fauna.
Okrem obvyklých druhov živočíchov charakteristických pre porasty xerotermnej vegetácie tu bol doložený výskyt niekoľkých druhov čmeliakov, ohrozené druhy rodu brachinus a bystrušiek, jašterica krátkohlavá ("Lacerta agilis"), slepúch lámavý ("Anguis fragilis") alebo rosnička zelená ("Hyla arborea").
Starostlivosť.
V rámci starostlivosti o prírodnú pamiatku sa tu vykonávajú asanačné zásahy. Odstraňujú sa náletové dreviny javora z priľahlého lesíka a regulujú sa porasty trniek a bazy na hornom okraji stráne. Časť stepnej stráne je každoročne kosená. V lokalite sa negatívne prejavuje splach živín zo susediacich polí a je tak nutné podporovať hlavne v horných častiach údolia rozvoj ochranného krovinného lemu.
Chasmofyty

Chasmofyty sú litofyty rastúce v štrbinách skál, vyplnených sypkým materiálom. Jedná sa o byliny, kríky i stromy. Chasmofyty týmto spôsobom zakorenenia napomáhajú zvetrávaniu hornín.
Chasmofilné spoločenstvá možno pozorovať na vápencoch, kde rastie napr. lomikameň metlinatý "(Saxifraga paniculata)", chudôbka vždyzelená "(Draba aizoides)", prvosienka holá "(Primula auricula)" a iné. Druhovo odlišné spoločenstvá skalných štrbín sa nachádzajú na silikátovom podklade. Na ňom rastie napr. zvonček okrúhlolistý "(Campanula rotundifolia)", vŕbovka kopcová "(Epilobium collinum)", slezinník severný "(Asplenium septentrionale)" a iné.
Zverinec

Zverinec môže byť:
Angelovci

Angelovci (gr. Ἄγγελος, ženský rod: Άγγελίνα) bol byzantský aristokratický rod, vládnuca dynastia Byzantskej ríše a Epirského despotátu. Názov rodu je pravdepodobne odvodený z rovnomenného gréckeho slova anjel, členovia rodu boli rétormi často označovaní ako "angelonymoi" ("pomenovaní podľa anjelov"). Je však možné, že je meno odvodené od územia blízko Amidy, čomu nasvedčuje označenie Izáka II. ako "muža z Východu" v kronike Jána Kamatera. Podľa dobových historikov mal rod nízky pôvod. Na výslnie byzantský dejín sa dostala po tom, čo sa jej prvý známy člen Konštantín z Filadelfie oženil s dcérou Alexia I. Theodorou. Konštantín získal titul "panhypersebastos" a rodina vstúpila do služieb ríše. Viacerí jej príslušníci v 11. storočí pôsobili ako vojenskí velitelia. Po tom, čo bol v roku 1185 zvrhnutý cisár Andronikos I., bol Izák Angelos prehlásený za cisára. Vláda Angelovcov však v Byzancii nebola úspešná a Byzancia stratila niekoľko území v prospech susedných krajín. V roku 1195 bol Izák II. zvrhnutý jeho mladším bratom Alexiom III. V roku 1204 Konštantínopol padol do rúk križiakom (pozri IV. križiacka výprava) a Angelovci dokázali moc udržať iba v Epire a Solúne. Pre odlíšenie sa od nižších neurodzených príslušníkov rodu prijali meno (Angelos) Komnenos Dukas. Pôvodne vládli ako nezávislí panovníci, avšak obnovená palaiologovská Byzancia územie znovu inkorporovala do svojich dŕžav a z Angelovcov sa znovu stali radoví úradníci alebo správcovia vazalských území (napr. Thesálie) .
Panovníci.
Zoznam vládcov jednotlivých krajín podľa:
Byzantská ríša
Epirský despotát (vetva Komnenos Dukas)
Solúnski vládcovia
Zdroj.
 "O preklad ide v časti Rodokmeň rodu."
FBI (seriál)

FBI je americký kriminálno-dramatický seriál vytvorený Dickom Wolfom a Craigom Turkom pre CBS, ktorý mal v USA premiéru 25. septembra 2018. Seriál vyrábajú produkčné spoločnosti CBS Television Studios a Universal Television, pričom Wolf, Arthur W. Forney, Peter Jankowski a Turk slúžia ako výkonní producenti. Hlavné role stvárnili Missy Peregrym, Zeeko Zaki, Ebonée Noel, Jeremy Sisto a Sela Wardová.
20. septembra 2017 si stanica objednala 13 epizód. 11. októbra 2018 bolo oznámené, že seriál získal plnú 22-dielnu sériu.
25. januára 2019 bol seriál obnovený pre druhú sériu, ktorá mala premiéru 24. septembra 2019.
Seriál mal na Slovensku premiéru 28. januára 2020 na TV JOJ.
Produkcia.
Počiatky seriálu siahajú do roku 2016, kedy Dick Wolf na letnej konferencii Television Critics Association predstavil svoje plány na nový kriminálno-dramatický seriál, ktorý sa odohráva v New Yorku a zameriava na svet okolo FBI. Wolfov pôvodný plán bol predstaviť seriál ako plánovaný spin-off seriálu NBC (Law &amp; Order: Special Victims Unit). To sa ale televízii nepáčilo a tak ho zrušila. 20. septembra 2017 si však seriál objednala stanica CBS a ide teda o Wolfov prvý seriál, ktorý za posledných 15 rokov vysiela iná televízia než NBC. Seriál vyrábajú produkčné spoločnosti CBS Television Studios a Universal Television.
25. januára 2019, počas tlačovej konferencii TCA, stanica CBS predĺžila seriál o druhú sériu, ktorá mala premiéru 24. septembra 2019. 7. mája 2019 bolo oznámené, že herečka Milena Govich sa stala režisérkou a výkonnou koproducentkou seriálu.
12. marca 2020 Universal Television pozastavilo produkciu seriálu z dôvodu pandémie koronavírusu.
Spin-off.
29. januára 2019 bolo oznámené, že si stanica CBS objednala backdoor pilot pre potencionálny spin-off nazvaný "FBI: Most Wanted". Seriál sa zamiera na divíziu FBI, ktorá sa špecializuje na sledovanie a dolapenie najznámejších zločincov na zozname najhľadanejších zločincov FBI. Podľa Dicka Wolfa je spin-off pripravený spustiť sériu prepojených seriálov, podobne ako to bolo pri iných Wolfovych franšízach "Chicago" a "Law &amp; Order" na NBC. Herci, ktorí boli obsadení: Julian McMahon, Alana de la Garza, Kellan Lutz, Roxy Sternberg a Nathaniel Arcand, ako aj Keisha Castle-Hughes. 9. mája 2019 bolo oznámené, že spin-off "FBI: Most Wanted" dostal zelenú. Premiéru mal 7. januára 2020.
Wilhelm Pieck

Friedrich Wilhelm Pieck (* 3. január 1876† 7. september 1960) bol nemecký komunistický politik, a prvý a jediný prezident NDR. Funkciu prezidenta po jeho smrti v NDR zrušili. Jeho nástupca Walter Ulbricht pôsobil na čele krajiny ako predseda štátnej rady.
Životopis.
Wilhelm Pieck sa narodil v Gubene vo východnej časti dnešného Nemecka. Pracoval ako tesár. V roku 1894 vstúpil do Sociálnodemokratickej strany Nemecka (SPD). V roku 1914 sa presťahoval do Steglitzu v západnom Berlíne. Bol odporcom prvej svetovej vojny. Stal sa členom marxistického revolučného hnutia Spartakusbund. V roku 1915 bol krátko väznený. Po prepustený odišiel do exilu v Amsterdame, odkiaľ sa vrátil až po skončení prvej svetovej vojny v roku 1918. Následne vstúpil do novovytvorenej Komunistickej strany Nemecka.
Pieck sa v roku 1898 oženil s Christine Häfkerovou. Mali tri deti. Najstaršie dieťa bol dcéra Elly Winter (18981987), ktorá pôsobila ako politička. Syn Arthur Pieck (18991970) pôsobil vo viacerých verejných funkciách v NDR. Najmladšia dcéra Eleonore Staimer (19061998) pracovala ako stranícka pracovníčka a diplomatka.
Po prevzatí moci nacistami po roku 1933 odišiel do exilu vo Francúzsku, neskôr v roku 1935 do Sovietskeho zväzu. Tu pôsobil spolu s Walterom Ulbrichtom. Pieckova Christine žena zomrela na dôsledky zápalu pľúc v roku 1938 počas jeho pobytu v ZSSR. V rokoch 19381943 pôsobil vo funkcii Sekretára Komunistickej internacionály. Počas druhej svetovej vojny bol členom Národného výboru pre slobodné Nemecko. Do Nemecka sa vrátil po oslobodení krajiny sovietskou armádou.
Po vojne sa podieľal na spojení komunistickej a socialistickej strany, z ktorých vznikla Jednotná socialistická strana Nemecka (SED); spolu so socialistom Ottoom Grotewohlom bol až do svojej smrti jej spolupredseda. V roku 1949 bol zvolený za prezidenta Nemeckej demokratickej republiky, ktorá sa konštituovala v sovietskej okupačnej zóne. Na rozdiel od Waltera Ulbrichta, ktorý bol tvrdým presadzovačom sovietskych metód a mal v rukách faktickú moc v krajine, bol Pieck považovaný skôr za zmierujúci činiteľ. V tejto funkcii pôsobil až do svojej smrti v roku 1960. Svoje postavenie v politike si Pieck udržiaval vďaka Stalinovej dôvere.
Jeho rodné mesto Güben bolo v roku 1961 premenované na Wilhelm-Pieck-Stadt.
USS New Jersey

USS New Jersey môže byť:
Turecká káva

Turecká káva (hovorovo: turek, zriedkavo zastarano: "káva s lógrom"
) je slovenský a český variant kávy, pripravovaný zaliatím a sparením mletej zrnkovej kávy vriacou vodou podávaný v sklennom pohári. S kávou pripravovanou v Turecku má spoločný len názov. Odborníci a znalci ale tento druh kávy príliš neoceňujú pre jeho horšie chuťové vlastnosti oproti iným druhom kávy. Tureckú kávu možno pripraviť aj z kávy bez kofeínu.
Príprava.
Na prípravu kvalitnej tureckej kávy je dôležité vybrať kvalitné kávové zrná, ktoré by nemali byť prepražené, dlho namleté a mali by byť čerstvé. Ideálne je namlieť kávu krátko pred prípravou. Káva sa pripravuje z množstva 8 až 12 g. Voda by nemala prejsť varom. Káva by sa mala zaliať vodou pri teplote ideálne 95 °C a nechať odstáť asi 3 minúty, aby schladla na teplotu asi 70 °C. Pri tejto teplote už došlo k dostatočnej extrakcii a káva by sa mala čo najrýchlejšie vypiť. Pri ďaľšom lúhovaní sa uvoľňujú horké triesloviny, ktoré škodia žalúdku, alebo látky kaziace káve chuť.
Vydavateľstvo JADRO

Jadro alebo JADRO.SK je vydavateľstvo a grafické štúdio, sídliace v Kežmarku.
História.
Svoju činnosť začalo 6. mája 2003 pod názvom "Vydavateľstvo a grafické štúdio Jaroslav Šleboda – JADRO". Od 1. januára 2014 sa spoločnosť transformovala na "JADRO.SK" s. r. o.
Vo vydavateľstve vyšlo ku koncu roka 2019 vyše 70 kníh, ďalších viac než 300 kníh bolo graficky upravených pre iné vydavateľstvá. Venuje sa na jednej strane témam z histórie, najmä z oblasti regionálnych dejín okolia Kežmarku a monografiám obcí, a na strane druhej témam druhej svetovej vojny a SNP v regióne Spiša. Publikácie vychádzajú vo viacerých jazykoch, najčastejšie v nemeckom, poľskom, anglickom, maďarskom a českom.
Okrem knižných titulov vychádza vo vydavateľstve aj množstvo propagačného materiálu. Medzi najvýznamnejšie patrí "Zborový list ECAV", ktorý sa za 20 rokov existencie zmenil z jednostranového formátu na 120 stranový plnofarebný formát, slúžiaci ako kronika.
Jesika

Jesika je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 11. júna.
Liber Usualis

Liber Usualis je kniha (spevník) bežne používaných gregoriánskych spevov v rámci katolíckej tradície. Knihu po prvý krát zostavili mnísi z opátstva v Solesmes, vo Francúzsku. Spevy v nej uvedené pochádzajú z rozličných období, najstaršie až z 11. storočia.
Kniha obsahuje väčšinu verzií spevov ordinária omše (Kyrie, Gloria, Credo, Sanctus a Agnus Dei), ako aj spoločné spevy ofícia Liturgie hodín. Ďalej obsahuje spevy na sviatky cirkeveného roka (z čoho je viac ako 200 strán venovaných veľkonočným sviatkom). Obsahuje taktiež spevy pre obrady, ako sú krst, sobášny obrad, pohreb, vysviacka či požehnania. Tento typ monofonickej latinskej hudby sa spieva k katolíckej liturgii prinajmenšom od 6. storočia, až do súčasnosti. Rozsiahly úvod knihy popisuje, ako čítať a interpretovať stredovekú hudobnú notáciu (neumy).
Kniha po prvýkrát vyšla v roku 1896 v opátstve Solesmes (editor André Mocquereau, opát opátsva v Solesmes, 1849–1930). Jej používanie postupne upadalo, najmä v období po II. vatikánskom koncile, keďže konštitúcia tohto koncilu Sacrosanctum Concilium povolila použitie miestnych jazykov v rámci katolíckej liturgie, hoci samotný dokument uvádza, že gregoriánsky chorál má mať popredné miesto v liturgii: „Cirkev pokladá gregoriánsky spev za vlastný rímskej liturgii, a preto má mať pri liturgických úkonoch za rovnakých podmienok prvé miesto.“ ("Sacrosanctum Concilium", 116). V súčasnosti je gregoriánsky chorál využívaný v katolíckej liturgii zriedkavo. V posledných rokoch však, okrem iného v dôsledku obnoveného záujmu o tridentskú liturgiu, možno pozorovať nový záujem o gregoriánsky chorál.
Letecký nálet

Letecký nálet (alebo tiež letecký úder, vzdušný nálet) je organizovaná palebná činnosť letectva, smerujúca na nepriateľské územie (alebo more) s cieľom jeho zničenia (alebo umlčania).
Charakteristika.
Pri tejto vojenskej činnosti môžu byť použité rôzne bojové prostriedky leteckých síl, napr.: 
Spôsoby použitia.
Vzdušné údery sa členia aj v závislosti od času a charakteru cieľov, na ktoré letectvo útočí a to podľa:
zoskupenia pozemných síl
použitého druhu zbraní
využitia bojových metód
dennej doby
História.
Podľa americkej historiografie sa prvý letecký útok na svete uskutočnil 1. novembra 1911 počas taliansko-tureckej vojny. Taliansky pilot Giulio Gavotti pri Tripolise ručne zhodil na osmanské jednotky štyri bomby (vážiace 2 kilogramy), čím v boji pomohol talianskym vojakom. Táto udalosť bola slávnostne zaznamenaná v americkej tlači. Nadpis denníka New York Times znel: „Taliansky vojenský pilot neďaleko Tripolisu dokazuje vojenskú hodnotu lietadla“ 
Ku všeobecným historickým faktom patrí skutočnosť, že letecké údery počas druhej svetovej vojny výrazne ovplyvnili výsledky bojových operácií. Vojenské letectvo totiž ničilo nielen ciele vojenského významu, ale aj civilnú infraštruktúru. Medzi najničivejšie nálety zaraďujeme bombardovanie Varšavy, Rotterdamu, Londýna, Stalingradu, Hamburgu, Drážďan, Berlína a Tokia. Špecifickým bolo bombardovanie japonských miest Hirošima a Nagasaki jadrovými zbraňami.
Mravčan

Mravčan (názov IUPAC: metanoát, takisto formiát) je anión odvodený od kyseliny mravčej. Jeho vzorec je reprezentovaný rôznymi ekvivalentnými spôsobmi: HCOO- alebo CHOO- alebo HCO2-. Mravčan je produktom deprotonácie kyseliny mravčej a je to najjednoduchší karboxylátový anión. Mravčan ako zlúčenina je soľ alebo ester kyseliny mravčej.
Biochémia.
Mravčan je reverzibilne oxidovaný enzýmom formiátdehydrogenázou z "Desulfovibrio gigas":
Estery.
Estery majú všeobecný vzorec HCOOR (alternatívny spôsob písania vzorca HCO2R). Mnohé vznikajú spontánne, keď sa alkohol rozpustí v kyseline mravčej.
Najdôležitejším esterom kyseliny mravčej je metylformiát (metylester kyseliny mravčej), ktorý sa vyrába ako medziprodukt pri jej výrobe. Metanol a oxid uhoľnatý reagujú v prítomnosti silnej bázy, ako je metoxid sodný:
Hydrolýzou metylformiátu sa získa kyselina mravčia a regeneruje metanol:
Kyselina mravčia sa používa v priemysle v mnohých aplikáciách.
Estery kyseliny mravčej sú často vonné alebo majú výrazný zápach. V porovnaní s bežnejšími acetylovými estermi sa formiátové estery komerčne používajú menej často, pretože sú menej stabilné. Etylformiát sa vyskytuje v niektorých cukrovinkách.
Soli.
Soli majú všeobecný vzorec M(O2CH)(H2O)"x." Takéto soli sú náchylné k dekarboxylácii. Napríklad hydratované dekarboxyláty mravčanu nikelnatého pri asi 200 °C poskytujú jemný práškový kovový nikel:
Takéto jemné prášky sú užitočné ako hydrogenačné katalyzátory.
Mlynárce

Mlynárce sú mestská časť Nitry. Ich rozloha je 3,8 km² a žije tu 562 obyvateľov (2020). Do roku 1949 sa časť nazývala Molnoš a tvorila samostatnú obec. 
Miestne osídlenie siaha prinajmenšom do mladšej doby kamennej. Na pohrebisku staromaďarských jazdcov v 10. storočí vznikla stredoveká obec. Najstarší písomný doklad o jej existencii pochádza z roku 1409, keď sa uvádza pod menom "Molnosfalu". Dedina pôvodne podliehala Nitrianskemu hradu. V roku 1447 sa časť obce vďaka Jánovi Huňadimu dostala do majetkov Nitrianskej kapituly, ktorá postupne získala takmer celú dedinu. Po bitke pri Moháči sa obec dostala do vojnovej oblasti a bola pravidelne spustošená Osmanmi. V auguste 1883 dedina takmer celá vyhorela. Koncom 19. storočia obci ekonomicky dopomohol vznik tehelne M. Vagyona. V Mlynárciach sa nachádza cintorín epidemickej nemocnice z obdobia prvej svetovej vojny a pomerne nový Kostol svätých Cyrila a Metoda z rokov 1944 až 1947.