Malcolm Scott Carpenter

Malcolm Scott Carpenter (* 1. máj 1925, Boulder – † 10. október 2013, Denver) bol americký astronaut, skúšobný pilot, námorný dôstojník a pilot, letecký inžinier a akvanaut. Bol jedným z pôvodnej sedmičky astronautov programu Mercury, ktorých NASA vybrala v apríli 1959. Carpenter bol druhým Američanom (po Johnovi Glennovi) na obežnej dráhe Zeme a celkovo štvrtým Američanom vo vesmíre po Alanovi Shepardovi, Gusovi Grissomovi a Glennovi.
Život.
Scott sa so svojou ťažko chorou mamou (mala tuberkulózu) prisťahoval k starému otcovi Vic Noxonovi do Boulderu v štáte Colorado z predchádzajúceho bydliska v New Yorku. V detskom veku bez rodičovského dozoru občas kradol v obchodoch a sám neskôr priznal, že bol uličníkom. Starý otec, vážený redaktor amerického západu, ho naučil základom života v prírode. Matka neskôr zostala v sanatóriu, otca videl len zriedka, iba cez letné prázdniny a starý otec zomrel. Staral sa o seba sám. Bol vynikajúcim jazdcom na koni, lyžiarom a tanečníkom.
Počas druhej svetovej vojny maturoval, vo vojenskej škole začal lietať. Potom pokračoval v štúdiu na Coloradskej univerzite v Bouldere. Učenie mu nešlo, prepadal. Pracoval ako pomocný robotník, potom nasledovala automobilová havária a pobyt v nemocnici. Keď sa vrátil, pustil sa naplno do štúdia a v roku 1948 sa oženil s Rene Priceovou, s ktorou mal štyri deti. Znova sa vrátil k armáde a absolvoval letecký výcvik. Lietal na hliadkové lety z Aljašky a Japonska pozdĺž hraníc Sovietskeho zväzu a Číny.
V roku 1954 bol prijatý do námornej školy skúšobných pilotov v Patuxent River v Marylande. Po dvoch rokoch strávených v lietadlách bol poslaný do námornej školy a stal sa dôstojníkom leteckej spravodajskej služby. Hneď na to dostal pozvánku medzi budúcich astronautov. V NASA bol od 9. apríla 1959. 
Let do vesmíru.
Štart letu Mercury-Atlas 7 sa uskutočnil 24. mája 1962. V podstate išlo o opakovanie letu Johna Glenna, prvého Američana na obežnej dráhe, z 20. februára 1962. Carpenterovi sa počas letu podarilo pozorovať a vyfotografovať pohyb farebných kotúčov. Zisťovalo sa tým, ktoré farby sú vo vesmíre najlepšie viditeľné. Svetelné častice, o ktorých sa zmieňoval už Glenn, sa mu podarilo zachytiť na film. Potvrdil zrakom teóriu, že zapadajúce slnko pri pohľade z vesmíru vyzerá plocho. Carpenterov výkon na obežnej dráhe však nebol hodnotený príliš dobre, pretože kvôli jeho snahe nastaviť loď vždy do najvhodnejšej polohy pre fotografovanie spotreboval nadmerné množstvo paliva a zbytočne tak ohrozil svoju bezpečnosť. Do vesmíru už viackrát neletel.
Po lete.
Na jeseň 1963 si vzal dlhodobé voľno z oddielu astronautov, aby sa mohol venovať podmorskému projektu SEALAB vojenského námorníctva. V roku 1964 utrpel pri motocyklovej havárii zranenie ramena, ktoré ho už úplne vyradilo zo zoznamu možných kandidátov na ďalší kozmický let. V roku 1965 strávil 30 dní na stanici SEALAB II so skupinou odvážlivcov v hĺbke 62 metrov pod hladinou Tichého oceánu pri pobreží Kalifornie. Zaujímavosťou je, že počas jeho pobytu v SEALAB II nadviazal aj spojenie s kozmickou loďou Gemini 5 na obežnej dráhe Zeme, na palube ktorej vtedy boli astronauti Gordon Cooper a Pete Conrad. Ich konverzácia však bola krátka, nie celkom uvoľnená, signál kolísal, ale Carpenterov hlas, zmenený héliom v atmosfére SEALAB II, bol zábavný. Carpenter sa potom vrátil k povinnostiam v NASA ako výkonný asistent riaditeľa Strediska pilotovaných letov v Houstone a angažoval sa v konštrukcii lunárneho modulu pre program Apollo a vo výcviku posádok pod vodou. Z NASA odišiel 10. augusta 1967. V júli 1969 odišiel z námorníctva do zálohy a začal súkromne podnikať v Los Angeles. Scott Carpenter zomrel 10. októbra 2013 vo veku 88 rokov v hospici v Denveri, kde pobýval po prekonanej mozgovej mŕtvici.