burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Brančské bradlá

Brančské bradlá sú geomorfologická časť Myjavskej pahorkatiny. Zaberajú plošne neveľké územie na severo-západnom okraji krajinného celku, západne od Myjavy a najvyšší vrch Branč dosahuje 
Polohopis.
Územie zaberá severozápadný okraj Myjavskej pahorkatiny a je jej jedinou samostatnou časťou. Pahorkatina obklopuje Brančské bradlá zo severovýchodu, východu, juhu i západu a len severozápadný okraj lemuje údolie Myjavy. To vytvára prírodnú hranicu Žalostinskej vrchoviny, geomorfologického podcelku Bielych Karpát. 
Brančské bradlá patria do povodia Myjavy, ktoré je súčasťou povodia Moravy. Rieka lemuje severný okraj územia a odvádzajú do nej nadbytočnú vodu všetky potoky tejto oblasti Myjavskej pahorkatiny. 
Ochrana územia.
Táto časť Myjavskej pahorkatiny leží na vonkajšom, južnom okraji Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. Na okraji územia leží jediná osobitne chránená lokalita, prírodná pamiatka Rieka Myjava.
Turizmus.
Myjavská pahorkatina je z turistického hľadiska v tieni susedných Bielych Karpát s dominantnou Veľkou Javorinou (). Masív Brančských bradiel, vystupujúci z inak pomerne plochého územia pahorkatiny, poskytuje menej náročné výstupy s výhľadmi do okolia. Medzi najatraktívnejšie lokality patrí hradný vrch Branč, s výškou najvyšší bod časti.
Autopilot Off

Autopilot Off je americká punk rocková hudobná skupina, ktorá vznikla v Orange County v štáte New York v roku 1996. Vo štvorčlennej zostave sú Chris Hughes (gitara), Chris Johnson (spev, gitara), Phil Robinson (bicie) a Rob Kucharek (basgitara). V minulosti bola známa pod názvom Cooter. Skupina dodnes vydala dve štúdiové albumy a štyri EP. Medzi rokmi 2005 až 2010 bola skupina nečinná.
História.
Skupina Cooter (1996-2002).
Dnešná skupina Autopilot Off bola založená v roku 1996 v Orange County v štáte New York pod názvom Cooter. V deväťdesiatych rokoch si postupne získavala popularitu vystupovaním na koncertoch slávnejších skupín ako sú MxPx, Goldfinger, Sum 41, Yellowcard alebo H2O. V roku 1999 vydali svoj prvý štúdiový album s názvom "Looking Up" pod vydavateľstvom Fastmusic. V roku 2000 sa dostali do sporu so skupinou The Cooters zo štátu Mississippi, pretože tá vlastní ochrannú známku na tento názov. Spor sa dostal až k súdu, ktorý dal za pravdu skupine z Mississippi a nariadil Newyorskej skupine zmenu mena. Skupina si zvolila nové meno Autopilot Off. Vydavateľstvo Fastmusic sa s Mississippskou skupinou súdilo ďalej až k federálnemu súdu, kde samozrejme prehralo.
"Make a Sound" a obdobie nečinnosti (2002-2010).
Skupina Autopilot Off po prehranom procese podpísala zmluvu s vydavateľstvom Island Records. S ním znovu vydali svoj prvý štúdiový album pod svojim novým menom. Taktiež vydali eponymné EP v roku 2002.
V roku 2004 vydala skupina svoj druhý štúdiový album s názvom "Make a Sound". Ten sa umiestnil na 119. priečke rebríčku Billboard 200. Z albumu pochádza singel „What I Want“, na ktorom spolupracoval Tim Armstrong zo skupiny Rancid. Ďalšia skladba s názvom „Clockwork“ sa objavila v soundtracku k videohrám NHL 2004 a SSX3.
Dňa 26. augusta 2005 skupina na svojich stránkach oznámila pozastavenie činnosti na dobu neurčitú.
Obnovenie činnosti (2011-súčasnosť).
V máji 2011 sa na facebooku objavila stránka stránka, na ktorej skupina zverejnila svoju fotku so slovami „TwoTousandEleven (2011)“. Vznikli tak špekulácie, že sa skupina vracia. Tie boli potvrdené v júni 2011, keď skupina oznámila prácu na novom hudobnom materiále.
Ladislav Andreánsky

MUDr. Ladislav Andreánsky (* 31. október 1963) je slovenský lekár (gynekológ a pôrodník) a politik strany SMER – sociálna demokracia (SMER-SD), od roku 2012 do roku 2020 poslanec Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR) a bývalý poslanec zastupiteľstva Žilinského samosprávneho kraja (20132017). Pôsobí ako predseda okresnej organizácie SMERu-SD v okrese Liptovský Mikuláš.
Za poslanca NR SR bol zvolený vo voľbách do NR SR v roku 2012, kedy kandidoval za stranu SMER-SD. Vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov v roku 2013 bol zvolený za poslanca zastupiteľstva Žilinského samosprávneho kraja za volebný obvod č. 5 (územie okresu Liptovský Mikuláš), so ziskom 3 320 platných hlasov. V parlamentných voľbách v roku 2016 získal 662 platných prednostných hlasov, čím sa umiestnil na 69. výslednom mieste spomedzi kandidátov strany SMER-SD, pričom kandidoval s poradovým číslom 69. Mandát poslanca získal ako náhradník za neuplatňovaný mandát člena vlády. V NR SR pôsobil ako člen ústavnoprávneho výboru a výboru pre európske záležitosti.
Levočská kotlina

Levočská kotlina je geomorfologickou časťou Medvedích chrbtov. Leží v ich strednej časti, v okolí mesta Levoča v levočskom okrese.
Polohopis.
Nachádza sa v centrálnej časti Spiša, v severnej polovici strednej časti Hornádskej kotliny. Je jedinou časťou Medvedích chrbtov a jej veľkú časť zaberá mesto Levoča. Poloha kotliny spôsobuje, že ju obklopuje len vlastný podcelok. Zo severu južným smerom tečú vodné toky, ktoré ústia do Levočského potoka, prítoku rieky Hornád.
Kotlina leží v zovretí vrchov a najmä severne ležiace Levočské vrchy umožňujú zaujímavé a ďaleké výhľady. Výnimočný je pohľad z Mariánskej hory priamo nad mestom, ktoré je vďaka bazilike významným pútnickým miestom. Na severozápade leží Ostrá hora () a Brezová (), na západe Končistá (), Výhľadná () a Lúč (), na juhu Kačelák () a na východe Jazerec ().
Doprava.
Územím vedie zo západu (od Popradu) na východ (do Prešova) Európska cesta 50 v koridore diaľnice D1, priamo Levočou prechádza cesta I/18, na ktorú nadväzujú miestne komunikácie. Z juhu je mesto napojené privádzačom na D1, cestou II/533 s mestom Spišská Nová Ves, a rovnakým smerom vedie i železničná trať Spišská Nová Ves – Levoča.
Turizmus.
Územie s mestom Levoča v centrálnej časti patrí vďaka stredovekým stavebným pamiatkam, zapísaným na zozname svetového kultúrneho dedičstva UNESCO, k najnavštevovanejším regiónom Slovenska. Významným cieľom veriacich je Mariánska hora s bazilikou, ktorá je súčasťou Slovenskej mariánskej cesty.
Make a Sound

Make a Sound je debutový album americkej rockovej skupiny Autopilot Off. V apríli a máji podporovala skupina Autopilot Off skupinu Rufio na ich titulnom turné v USA. Album "Make a Sound" bol vydaný 13. apríla cez Island Records a produkovaný neskôr producentom a manažérom skupiny Sum 41 Greigom Norim.
Iné verzie.
Japonská verzia albumu "Make a Sound" obsahuje bonusovú skladbu s názvom „Raise Your Rifles“. Existuje aj limitovaná edícia albumu, ktorá, rovnako ako aj japonská bonusová skladba, obsahuje dve ďalšie exkluzívne skladby.
Použitie v médiách.
Skladba „Make a Sound“ sa objavila v soundtracku pre hru ', skladba „Chromatic Fades“ v hre "NASCAR Thunder 2004", skladba „Clockwork“ v hrách "NHL 2004" (hoci je chybne uvádzaná ako „Clockworks“) a "SSX 3", a skladba „What I Want“ v hrách ' a "Cars".
Autopilot Off (EP)

Autopilot Off je prvé hlavné vydavateľstvom vydané EP americkou punkovou skupinou Autopilot Off. Je to prvé vydanie skupiny pod vydavateľstvom Island Records a bolo produkované neskorším manažérom a producentom skupiny Sum 41 Greigom Norim. Bol to prvý album skupiny na uvedenie ich symbolu - na polovicu rozdelený visiaci zámok - na obrázku albumového obalu, ktorý bol obsiahnutý na všetkých ich budúcich obrázkoch albumových obalov.
Taksim tepe

Taksim tepe () je jeden zo šiestich súčasných pahorkov v meste Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Spolu s pahorkami Džambaz tepe () a Nebet tepe () tvoria tzv. Trojpahorčie () na ktorom sa nachádza najstaršia časť mesta, na území ktorej bola vyhlásená architektonická rezervácia Starý Plovdiv.
Názvy.
Výraz taksim je arabského pôvodu a v turečtine znamená „rozdelovateľ“. Pahorok by sme teda mohli v doslovnom preklade pomenovať výrazom "Pahorok rozdelenia", či "Rozdeľovací pahorok". Meno pochádza od toho, že v antických časoch privádzal na vrcholok pahorku vodu rímsky akvadukt z blízkej dediny Markovo a na vrchole bol vybudovaný rozdeľovací mechanizmus, ktorý potom odvádzal vodu do jednotlivých častí mesta.
V historických prameňoch sa objavujú aj názvy Saraj tepe (), odvodený od veľkého množstva hodnotných stavieb na území pahorku, alebo Evmolpiev (), ktorý pochádza od najstaršieho názvu Plovdivu, ktorý bol Evmolpija (). Mesto sa tak volalo podľa tráckeho vládcu Evmolpa, ktorého sídlo sa na pahorku nachádzalo.
V období bulharského národného obrodenia sa pahorku hovorilo aj Kesjakovo tepe () po národnom buditeľovi, ktorého meno bolo Todor Kesjakov a jeho dom stál na vrchole pahorku.
Charakteristika.
Taksim tepe sa nachádza v centrálnej najstaršej časti mesta Plovdiv v tesnej blízkosti pahorkov Džambaz tepe a Nebet tepe s ktorými tvorí tzv. Trojpahorčie v jeho juhozápadnej časti. 
Pahorok je ohraničený na východe metropolitným chrámom svätej Maríny, ulicou Cára Ivajla a ulicou Todora Samodumova, pri Žltej škole a katedrále Zosnutia Bohorodičky. Zo západu je pahorok ohraničený ulicou Otec Pajsij, potom západný okraj vedie ulicou Konstantin Ireček a ulicou Săborna.
Pamiatky.
Na území pahorku sa nachádza veľké množstvo významných plovdivských pamiatok. Patria medzi ne napríklad:
Na úpätí pahorku sa ďalej nachádzajú napríklad:
Džambaz tepe

Džambaz tepe () je jeden zo šiestich súčasných pahorkov v meste Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Spolu s pahorkami Taksim tepe () a Nebet tepe () tvoria tzv. „Trojpahorčie“ () na ktorom sa nachádza najstaršia časť mesta, na území ktorej bola vyhlásená architektonická rezervácia Starý Plovdiv.
Názvy.
Názov pahorku Džambaz tepe v preklade z turečtiny znamená "Pahorok povrazolezcov" () a to z dôvodu, že na jeho strmých juhovýchodných stenách predvádzalo svoje umenie množstvo povrazolezcov a iných akrobatov.
Charakteristika.
Džambaz tepe sa nachádza v centrálnej najstaršej časti mesta Plovdiv v tesnej blízkosti pahorkov Taksim tepe a Nebet tepe s ktorými tvorí tzv. „Trojpahorčie“ v jeho juhovýchodnej časti.
Pamiatky.
Na území pahorku sa nachádza veľké množstvo významných plovdivských pamiatok. Patria medzi ne napríklad:
Na úpätí pahorku sa nachádza Katedrála svätého Ľudovíta.
Kluknavská kotlina

Kluknavská kotlina je geomorfologickou časťou Hornádskeho podolia. Leží v jeho východnej časti, v údolí Hornádu v gelnickom okrese.
Polohopis.
Kotlina sa nachádza vo východnom výbežku Hornádskej kotliny a jej podcelku, Hornádskeho podolia. Je zovretá okolitými horstvami a leží na oboch brehoch rieky Hornád, v okolí obcí Kluknava, Richnava a Hrišovce. Na západnom okraji v údolí Hornádu nadväzuje zvyšná časť Hornádskeho podolia, južný okraj vymedzujú Hnilecké vrchy (podcelok Volovských vrchov) a východným smerom vystupuje Roháčka (podcelok Čiernej hory). Severne leží pohorie Branisko a jeho podcelok Sľubica. 
Zo západu na juhovýchod preteká rieka Hornád, ktorá tu priberá viaceré menšie vodné toky, napr. Zlatník, Dolinský či Záhorský potok. Jej údolím vedie cesta II/547, spájajúca Krompachy a Margecany, s pokračovaním do Košíc. Rovnako údolím rieky vedie významná železničná trať Žilina – Košice.
Turizmus.
Územie Kluknavskej kotliny slúži najmä ako východisko do okolitých pohorí. Najvyšším vrchom je východne ležiaca vysoká Roháčka, na ktorú vedie i značený chodník z Kluknavy. Cyklotrasy na území kotliny a v jej okolí využívajú priaznivci cyklistiky.
Paravany

„Paravany“ je singel českej popovej hudobnej skupiny Slza. Hudbu vytvoril Petr Lexa, Lukáš Bundil and Oliver Som, text napísal Xindl X s Petrom Lexom a pieseň naspieval Petr Lexa. Pieseň bola vydaná 11. 4. 2019 na YouTube.
Videoklip.
Videoklip režíroval Jakub Mahdal zo spoločnosti Jakoby Film.
This Fire

„This Fire“ je piaty singel škótskej indie-rockovej skupiny Franz Ferdinand z ich eponymného albumu. Nebol tak úspešný ako predchádzajúce single, ale na druhú stranu se veľmi často hral v rozhlasových staniciach.
Bol vydaný ako „online singel“, t.j. že sa dal stiahnuť zo stránok skupiny, kde je dodnes k dispozícii. V americkom rebríčku United States Billboard Modern Rock Tracks sa umiestil na 17. mieste, v britskom Download Chart bodoval s 8. miestom. Austrálska stanica Triple J ho zaradila na 29. miesto najobľúbenejších skladieb roka 2004.
Skladba „This Fire“ vyšla na soundtracku k počítačovej hre "", kanadský hokejový tím Calgary Flames si ju privlastnil ako neoficiálnu hymnu - znela pri každom domácom zápase.
Americký raper Lil Wayne ju neskôr nasamploval do svojej skladby „Burn This City“.
Obal singlu vychádza z diela výtvarníka El Lisickija „Rozbitie bielej červeným klinom“.
Tadeáš Mikuláš Král

PhDr. ThLic. Tadeáš Mikuláš Král, OFM (vlastným menom Mikuláš Král; * 6. december 1946, Hrboltová, dnes časť Ružomberka) je slovenský rímskokatolícky kňaz, autor publikácie "Novakov demokratický kapitalizmus s ľudskou tvárou".
Štúdium a zamestnanie.
Mikuláš Král po skončení základnej školy pre kádrové neodporúčanie riaditeľom základnej školy musel odísť z SVŠ v Čadci. Zamestnal sa ako brigádnik v OSP v Ružomberku a od roku 1962 nastúpil na Stredné odborné učilište Československých státních dráh Dielňa SNP vo Vrútkach. Po záverečnej skúške pokračoval ako pracujúci na SVŠP v Martine kde zmaturoval v roku 1969. Hneď v tom istom roku sa prihlásil na štúdium na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského (RKCMBF UK) v Bratislave.
Kňazské povolanie a akademická činnosť.
Po skončení teologických štúdií bol v roku 1974 vysvätený za kňaza. Na svoje prvé pôsobisko kaplána v Spišskej diecéze nastúpil v Kežmarku (1974 — 1976), neskôr pokračoval v Poprade (1976 — 1978), kde po varovaní stratou štátneho súhlasu pre vykonávanie kňazskej činnosti odchádza za správcu farnosti do Mníška nad Popradom (1978). Po 20 mesiacoch bol preložený do Dovalova a excurrendo Malužiná (1979 — 1986). Nakoniec bol ešte správcom farnosti Chrasť nad Hornádom (1986 — 1990).
V roku 1986 tajne vstúpil do rehole františkánov — Rádu menších bratov a po roku 1990, ako tajomník provinciála odišiel za správcu farnosti Trnava — Tulipán (1990 — 1997) v Trnavskej arcidiecéze), kde v tom istom roku na sviatok sv. Františka zložil slávnostné služby a prijal rehoľné meno Tadeáš.
Keď sa v roku 1997 františkáni zriekli farnosti Trnava — Tulipán, prišiel do Prešova ako vikár domu, a zároveň pokračoval v štúdiu na RKCMBF UK v Bratislave, ktoré ukončil 17. marca 2004 licenčnou prácou "Postavenie Cirkvi v Spišskej diecéze v rokoch 1945 až 1960".
Nakoniec, od roku 2004 pôsobí ako pastoračný kňaz v kláštore františkánov v Nových Zámkoch s určením pre pastoráciu v nemocnici.
Odtiaľ, už ako dôchodca, odišiel do charitného Domu Charitas sv. Jána Bosca v Spišskej Kapitule, kde sa prihlásil na rigoróznu skúšku v študijnom programe Sociálna filozofia. Po úspešnej obhajobe rigoróznej práce "Koncepcia demokratického kapitalizmu Michaela Novaka" mu 5. októbra 2018 na Katolíckej univerzite v Ružomberku bol udelený titul doktor filozofie — PhDr.
Spoločenské dielo.
Okrem kňazského a akademického pôsobenia sa Tadeáš Mikuláš Král, OFM zaslúžil o osadenie viacerých sôch alebo reliéfov patrónky slovenských železničiarov sv. Kataríny Alexandrijskej na železničných staniciach po Slovensku, a to napr. v Nových Zámkoch či Poprade. Zároveň, duchovne doprevádza na národných púťach slovenských železničiarov, ako aj na ich púťach na Jasnú Horu v poľskom meste Čenstochová, kde táto pútnická tradícia železničiarov vznikla. Od roku 2015 duchovne vypomáha v kňazskom Dome Charitas sv. Jána Bosca v Spišskej Kapitule.
V spolupráci s Konfederáciou politických väzňov Slovenska posvätil viacero tabúľ pripomínajúcich obete komunistického režimu akou bol napr. Fidél Ambróz Jurčovič, OFM.
Novoveská kotlina

Novoveská kotlina je geomorfologickou časťou Hornádskeho podolia. Leží v jeho strednej časti, v údolí Hornádu v okolí mesta Spišská Nová Ves v rovnomennom okrese.
Polohopis.
Kotlina sa nachádza v strednej časti Hornádskej kotliny, v centrálnej časti podcelku Hornádske podolie. Takmer celú jej rozlohu zaberá obec Smižany a mesto Spišská Nová Ves, situované na oboch brehoch rieky Hornád. Východný, južný aj západný okraj plynulo prechádza do vlastného Hornádskeho podolia, severne susedí podcelok Medvedie chrbty. 
Zo západu na východ preteká rieka Hornád, ktorá tu priberá viaceré menšie vodné toky, medzi nimi Holubnica, Brusník či Hlinica.
Doprava.
Spišská Nová Ves je dôležitým regionálnym centrom a dopravnou križovatkou. Mestom síce nevedú diaľnice ani cesty I. triedy, no križuje sa tu významná cesta II/536 (Spišský Štvrtok – Spišské Vlachy), skracujúca cestu do Košíc, s cestou II/533 z Levoče do Rožňavy. Obomi sídlami vedie rovinatým územím kotliny aj významná železničná trať Žilina – Košice, na ktorú sa v Spišskej Novej Vsi pripája lokálna trať do Levoče.
Turizmus.
Táto časť Hornádskej kotliny patrí medzi turisticky atraktívne najmä vďaka susednému Národnému parku Slovenský raj. Jeho ochranné pásmo zasahuje do juhozápadnej časti Novoveskej kotliny. Spišská Nová Ves i Smižany tak tvoria zázemie pre návštevníkov zaujímavých lokalít vo východnej časti Slovenského raja. Na severnom okraji kotliny ležia osobitne chránená prírodná rezervácia Čintky a Modrý vrch. Historické pamiatky ponúka tiež centrum mesta Spišská Nová Ves.
Dinos

Dinos ("dinos") je typ starogréckej keramickej nádoby.
Dinos (mn. č. "dinoi"), veľká keramická (aj bronzová) otvorená nádoba s guľatým dnom, bez podstavca (s podstavcom sa nazýva lebes), sa používal na miešanie vína s vodou, bola to teda alternatíva kratéra (u komických básnikov čaša na pitie) Hodil sa najmä na (aristokratických) sympóziach pri pití vína.
Jeho forma pochádza od kovových kotlov, v keramickej forme sa objavil približne od polovice 7. stor. pred Kr. a udržal sa až do konca 5. storočia pred Kr. Atický dinos maliara Gorgony (svoj pseudonym mal od namaľovaných Gorgon), zhotovený približne v roku 580 pred Kr., je jeden z prvých keramických nádob zdobený čiernofigúrovým štýlom.
Franz Ferdinand (album)

Franz Ferdinand je debutový štúdiový album škótskej indie rockovej skupiny Franz Ferdinand. Bol vydaný 9. februára 2004 cez vydavateľstvo Domino Recording Company. Bol nahraný počas roka 2003 v Gula Studios v meste Malmö vo Švédsku a bol spoluprodukovaný skupinou a Torom Johanssonom. Vo februári 2004 vstúpil do albumových rebríčkov Spojeného kráľovstva na čísle 3 a obsahoval single z top 10 Spojeného kráľovstva s názvami „Take Me Out“ a „The Dark of the Matinée“, rovnako ako aj hit z top 20 Spojeného kráľovstva s názvom „Michael“.
Album "Franz Ferdinand" vyhral cenu Mercury Music Prize v roku 2004 a bol nominovaný v kategórii Najlepší alternatívny hudobný album na 47. Annual Grammy Awards. Album predal vyše 3,6 miliónov kópií celosvetovo, vyše 1,27 miliónov kópií v Spojenom kráľovstve a najmenej 1 milión kópií v Spojených štátoch (korešpondujúc na jednu platinu).
Hodnotenie.
Kritika.
Album "Franz Ferdinand" získal univerzálny ohlas kritiky, keď obdržal 87 zo 100 bodov na stránke agregátora recenzií Metacritic, označujúc "univerzálny ohlas", založený na 31 recenziách. Simon Fernand z BBC Music napísal, že album "Franz Ferdinand" "nemusí byť zvlášť dlhý album, ale je to majstrovský kúsok funky, punky, suave cool od prvej skladby až po poslednú." Anthony Thornton z časopisu "NME" citoval skupinu Franz Ferdinand ako posledný akt v línii art school rockových skupín s "absolútnym presvedčením, že rock 'n' roll je viac ako možnosť kariéry" a chválil album ako "posledný a najopojnejší príklad nádherného posúvania smerom hore medzi škaredými doskami relácie "Pop Idol", nu metalom a Britmi opičiacimi sa po amerických skupinách." Heather Phares z AllMusic povedal, že album "Franz Ferdinand" "končí tým, že odmeňuje rôznymi spôsobmi narozdiel od predchádzajúcej práce a je zjavné, že sú jednou z najzaujímavejších skupín, ktorá vyšla z garage rock/post-punk revivalu." Robert Christgau z časopisu "The Village Voice" udelil albumu trojhviezdičkové čestné uznanie a vtipkoval o skupine: "Dostatočne mladí len pracovať, keď potrebujú peniaze, za hudobnú tradíciu stojí bojovať".
Album "Franz Ferdinand" je obsiahnutý v knihe "1001 Albums You Must Hear Before You Die" a bol umiestnený na čísle 2 v Zozname najlepších albumov roka 2004 časopisu "Planet Sound". Časopis "Clash" umiestnil album "Franz Ferdinand" na čísle 14 vo svojom zozname top albumov rokov 2004-09. Internetový časopis "Pitchfork" umiestnil album "Franz Ferdinand" mieste 101 vo svojom zozname top 200 albumov nultých rokov.
Propagácia.
Album "Franz Ferdinand" mal pozitívny komerčný výkon. Album vstúpil do albumových rebríčkov Spojeného kráľovstva vo februári 2004 na čísle 3 a na čísle 12 v apríli 2004 do austrálskych albumových rebríčkoch spoločnosti ARIA. Album vstúpil do albumových rebríčkov "Billboard" 200 26. apríla 2004 a pomaly sa šplhal. V decembri 2004 sa umiestnil na čísle 32.
Mladežki chălm

Mladežki chălm (), alebo Džendem tepe () je jeden zo šiestich súčasných pahorkov v meste Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Je najviac vzdialeným pahorkom od najstaršej časti mesta. Časť pahorku má štatút prírodnej pamiatky.
Názvy.
Najstarší dochovaný názov pahorku je Chălm na nimfite driadi (), teda v preklade do slovenčiny "Pahorok nýmf dryád" aj keď je pravdepodobné, že v minulosti sa mu hovorilo Kendrisos, či Kendrosis podľa rovnomennej tráckej osady, ktorá stála na jeho upätí. V období osmanskej nadvlády sa pahorku hovorilo Džin tepe (), alebo Chălm na duchovete (), čo v obidvoch prípadoch znamená "Pahorok duchov". Tento názov sa neskôr zmenil na Džendem tepe (), teda "Pahorok pekla" či "Pekelný pahorok". Okrem týchto názvov sa ešte používal pre pahorok názov Čigdem tepe (), čo môžeme preložiť ako "Pahorok šafranu", ktorý na území pahorku rastie. Od roku 1944 pahorok nesie oficialný názov Mladežki chălm (), teda "Pahorok mládeže".
Charakteristika.
Mladežki chălm sa nachádza na juhozápade centrálnej časti mesta Plovdiv. So svojou nadmorskou výškou 307 m.n.m. je najvyšším zo všetkých plovdivských pahorkov a leží zhruba 143 metrov nad úrovňou mesta.
Južná časť pahorku je chránená od roku 1970 ako prírodná pamiatka s výmerou 3 hektáre. Cieľom je ochrana vzácnych rastlinných spoločenstiev medzi ktorými je aj niekoľko bulharských, prípadne balkánskych endemitov, ako napríklad Hypericum setiferum, Genista rumelica, Chamaecytisus frivaldszkyanus, Astragalus physocalix a Achiliea thracica. V roku 1995 bola rozloha prírodnej pamiatky zväčšená na 36,2 hektára a zahŕňa tak v súčasnosti takmer celé územie pahorku.
Pahorok je hojne využívaný pre oddych, niektoré jeho časti sú parkovo upravené a nachádza sa tu aj detská železnica, ktorá bola otvorená v roku 1979.
Jan Komornicki

Jan Maria Komornicki (* 13. marec 1943, Iwonicz) je poľský lesník, horolezec, politik a diplomat; veľvyslanec Poľska na Slovensku (1997–2003) a poslanec II. funkčného obdobia Sejmu (1993–1997).
Životopis.
Komornicki sa narodil v roku 1943. Absolvoval Poľnohospodársku univerzitu Hugona Kołłątaja v Krakove.
Pôsobil ako lesník, horolezec, horský záchranár a ochranca prírody. Ako ústredný náčelník Horskej dobrovoľníckej záchrannej služby (1973–1988) úzko spolupracoval s Horskou službou na Slovensku. Bol spojený tiež s PTTK.
V rokoch 1993–1997 bol poslancom Poľskej ľudovej strany II. funkčného obdobia Sejmu. V rokoch 1997–2003 bol Veľvyslancom Poľskej republiky na Slovensku. Komornickeho zásluhou je medzi inými vznik honorárneho konzulátu Poľskej republiky so sídlom v Liptovskom Mikuláši. Po roku 2003 pôsobil ako poradca poľského ministra zahraničných vecí.
Hovorí poľsky, anglicky, rusky a slovensky.
Činohra (žáner)

Činohra alebo dráma (v užšom zmysle) je jeden zo základných žánrov drámy v širšom zmysle (ostatné sú: tragédia a komédia). Je to hra, obyčajne próza, integrujúca vážne, tragické i komediálne prvky, zďaleka najčastejšie máva vážny námet (dej), ale je – na rozdiel od tragédie – bez tragického zakončenia. 
Činohra vznikla koncom 18. storočia splynutím charakteristík tragédie (vážnosť témy a konfliktu) a komédie (všednosť témy a charakterov). Dominujú príbehy zo všedného života súdobej spoločnosti, spoločenské problémy. Herci väčšinou stvárňujú bežných ľudí. Najčastejšia súčasná podoba činohry je psychologická dráma, t.j. dôraz sa kladie na psychológiu postáv.
Významní zahraniční predstavitelia sú Denis Diderot, Gotthold Ephraim Lessing, Alexandre Dumas mladší, Henrik Ibsen a Anton Pavlovič Čechov. Významní slovenskí predstavitelia sú Jozef Gregor Tajovský (hry Statky-zmätky, Nový život, Tma, Hriech), Ján Solovič, Ivan Bukovčan, Štefan Králik.
Slovak.AI

Slovenské centrum pre výskum umelej inteligencie, skrátene Slovak.AI, je občianske združenie združujúce slovenských partnerov v oblasti umelej inteligencie a to akademické inštitúcie, priemysel a štát. Vzniklo v roku 2019 na pôde Slovenskej technickej univerzity v Bratislave. Slávnostné otvorenie centra za účasti všetkých zainteresovaných strán a médii bolo 27. júna 2019. V tento deň bolo zároveň podpísané memorandum o spolupráci medzi členmi centra. Vzniku centra predchádzalo stretnutie odborníkov na umelú inteligenciu na Slovensku.
Zakladatelia.
Zakladateľmi Slovak.AI sú Slovenská technická univerzita, IT Asociácia Slovenska (ITAS) a Americká obchodná komora (AmCham Slovakia). Medzi členov Slovak.AI patria jeho iniciátorka Mária Bieliková, bývalá dekanka Fakulty informatiky a informačných technológií (FIIT) Slovenskej technickej univerzity, Mário Lelovský, 1. viceprezident IT Asociácie Slovenska a Republikovej únie zamestnávateľov, Gabriel Galgóci, prezident Americkej obchodnej komory na Slovensku a Martin Spano, popularizátor umelej inteligencie. Výkonnou riaditeľkou je Zdenka Lenartová.
Ciele.
Cieľom Slovak.AI je stimulovať transformáciu slovenskej ekonomiky do znalostnej ekonomiky založenej na technológiách využívajúcich umelú inteligenciu. Etické zásady majú mať taktiež zásadný vplyv na tento vývoj. Slovak.AI sa chce stať uznávaným európskym hráčom a partnerom významných medzinárodných štruktúr. Centrum chce spájať a zastupovať záujmy subjektov pôsobiacich v umelej inteligencii. Taktiež by malo podľa jeho zakladateľov umožniť prispievať k definovaniu potrieb pre rozvoj umelej inteligencie na Slovensku, k rozvoju talentu a významnému posilneniu výskumu v umelej inteligencii a jeho začleneniu do praxe. Zároveň chce centrum zabrániť úniku mozgov v oblasti IT do zahraničia. Medzi prvými projektami centra bolo vypracovanie odporúčaní pre stratégiu rozvoja umelej inteligencie na Slovensku.
Vlašská kotlina

Vlašská kotlina je geomorfologickou časťou Hornádskeho podolia. Leží v jeho juhovýchodnej časti, v údolí Hornádu v okolí mesta Spišské Vlachy v spišskonovoveskom okrese.
Polohopis.
Kotlina sa nachádza v juhovýchodnej časti Hornádskej kotliny, na južnom okraji podcelku Hornádske podolie. Leží v širšom okolí mesta Spišské Vlachy, na oboch brehoch rieky Hornád. Severný okraj plynulo prechádza do vlastného Hornádskeho podolia, južný okraj vymedzuje geomorfologická časť Hnilických vrchov (podcelok Volovských vrchov), Galmus. 
Zo západu na východ preteká rieka Hornád, ktorá tu priberá viaceré menšie vodné toky, medzi nimi Branisko, Klčovský potok či Peklisko.
Doprava.
Údolím Hornádu vedie regionálne významná cesta II/547, spájajúca Spišské Podhradie a Margecany, s pokračovaním do Košíc. V Spišských Vlachoch sa na ňu pripája cesta II/536 zo Spišskej Novej Vsi. Z okresného mesta vedie rovinatým územím kotliny aj významná železničná trať Žilina – Košice, na ktorú sa v Spišských Vlachoch pripája lokálna trať do Spišského Podhradia.
Turizmus.
Táto časť Hornádskej kotliny patrí medzi menej turisticky navštevované lokality a slúži najmä ako východisko do blízkych Volovských vrchov. Historické pamiatky ponúka najmä mesto Spišské Vlachy a na severnom okraji leží národná prírodná rezervácia Dreveník. Cyklotrasy na území kotliny a v jej okolí využívajú priaznivci cyklistiky.
Hydrogensíran draselný

Hydrogensíran draselný (KHSO4) je draselná hydrogensoľ kyseliny sírovej. Používa sa na prevedenie vínanov na hydrogenvínany vo víne. V analytickej chémii sa používa k prevodu niektorých látok na rozpustnejšiu formu. Pri pridaní etanolu do vodného roztoku hydrogensíranu draselného sa vyzráža síran draselný. V prírode sa vyskytuje veľmi zriedkavo ako nerast "mercallit".
Novobanská kotlina

Novobanská kotlina je geomorfologickou časťou Župkovskej brázdy. Leží v jej južnej časti, v okolí mesta Nová Baňa v žarnovickom okrese.
Polohopis.
Kotlina sa nachádza na južnom okraji pohoria Vtáčnik, v podcelku Župkovská brázda. Leží v širšom okolí mesta Nová Baňa, na oboch brehoch Novobanského potoka. Severným a východným smerom pokračuje krajinný celok časťou Župkovská vrchovina a podcelkom Raj, južný okraj klesá do údolia Hrona, kde leží Breznické podolie, geomorfologická časť Štiavnických vrchov. Na západe susedí Pohronský Inovec podcelkami Veľký Inovec a Vojšín. 
Zo severu na juh k Hronu preteká územím kotliny Novobanský potok, ktorý tu priberá viaceré menšie vodné toky, medzi nimi Starohutský, Zajačí, Kyzový či Suchý potok.
Doprava.
Údolím Hrona vedú dôležité komunikácie nadregionálneho významu, rýchlostná cesta R1, cesta I/65 a železničná trať Nové Zámky – Zvolen. Z hlavných ciest odbočuje cesta III. triedy, obsluhujúca rozľahlé mesto a jeho laznícke usadlosti. Z centra Novej Bane vedie cesta III/2512 západným smerom cez osadu Stará Huta do obce Veľká Lehota, cesta III/2513 pokračuje severnou časťou Novobanskej kotliny a pripája sa na II/512 (Žarnovica – Oslany).
Turizmus.
Táto časť Vtáčnika patrí medzi menej turisticky navštevované lokality a často slúži ako východisko do blízkych lokalít. Návštevníkov regiónu lákajú najmä historické pamiatky starého baníckeho mesta, vrátane vodných diel, tzv. tajchov. Západne od kotliny leží prírodná rezervácia Bujakov vrch a národná prírodná pamiatka Starohutiansky vodopád. Cyklotrasy na území kotliny a v jej okolí vyhľadávajú priaznivci cyklistiky.
Peroxodisíran draselný

Peroxodisíran draselný je anorganická zlúčenina veľmi dobre rozpustná vo vode. Táto soľ je silným oxidačným činidlom, často používaným k začatí polymerizácie. Používa sa tiež ako prídavná látka v potravinách (kód E922).
Výroba.
Peroxodisíran draselný môže byť vyrobený elektrolýzou chladného roztoku hydrogénsíranu draselného v kyseline sírovej pri vysokej hustote prúdu
Tiež ho možno získať pridaním hydrogensíranu draselného (KHSO4) do roztoku rozpustnejšieho peroxodisíranu amónneho (NH4)2S ​​2O8 a tiež oxidáciou síranu draselného fluórom.
Použitie a vlastnosti.
Peroxodisíran draselný sa používa na začatie polymerizácie rôznych alkénov, pri ktorých vznikajú významné polyméry ako sú butadiénstyrenový kaučuk a polytetrafluóretylén. V roztoku disociuje na anhydrid sírový:
Používa sa v organickej chémii ako oxidačné činidlo, napríklad k oxidácii fenolov na "p"-difenoly alebo k Boylandovo – Simsovej oxidácii anilínov.
Keďže ide o silné ale stabilné bieliace činidlo, používa sa tiež v mnohých liekoch na bielenie a zjasňovanie vlasov. Rovnako nachádza využitie ako látka zlepšujúca vlastnosti múky, avšak v EÚ nie je schválené jeho použitie na tento účel.
Bezpečnosť.
Peroxodisíran draselný je silné oxidačné činidlo a nemalo by prísť do styku s organickými zlúčeninami. Dlhší kontakt tejto látky s pokožkou môže vyústiť v podráždenie.
Bolsal

Bolsal je typ starogréckej keramickej nádoby.
Bolsal (umelo vytvorený názov od mestských názvov Bologna a Solún) je široký plytký pohár s kolmými stenami a dvomi horizontálnymi uchami, ktorý je kópiou tvaru jeho kovového originálu.
Bolsal bol sporadicky produkovaný od 5. storočia pred Kr. až do poslednej štvrtiny 4. storočia pred Kr. Je pomerne dobre zastúpený z nálezov zo starovekých cintorínov Alexandrie, dve alebo tri boli nájdené vo "Vari" ("Varé", južného predmestia Atén, bývalej obce vo východnej Atike), jeden bol vykopaný pri hlavnej bráne starovekých Atén (pri "Dipylone") a nepatrné množstvo jeho fragmentov sa našlo v archeologickej lokalite aténskej Agory (11 kusov v helenistickej vrstve).
Župkovská vrchovina

Župkovská vrchovina je geomorfologickou časťou Župkovskej brázdy. Leží v jej severnej polovici, severne od mesta Žarnovica v žarnovickom okrese.
Polohopis.
Vrchovina zaberá severnú polovicu podcelku Župkovská brázda, v južnej časti pohoria Vtáčnik. Leží severne od Žarnovice, v širšom okolí obcí Horné Hámre, Píla, Župkov a Hrabičov. Územie Župkovskej vrchoviny odvodňujú prítoky Kľaku, medzi nimi Píľanský a Župkovský potok.
Severným smerom pokračuje krajinný celok časťou Vígľaš a Ostrogrúnska kotlina, východne pokračuje podcelok Nízky Vtáčnik a v oblasti Žarnovice susedí Žarnovické podolie, časť Žiarskej kotliny. Južne leží podcelok Raj a Novobanská kotlina (časť Župkovskej brázdy) a západný okraj vymedzuje Vojšín (podcelok Pohronského Inovca) a geomorfologická časť Tribča, Veľkopoľská vrchovina. 
Doprava.
Centrálnou časťou vrchoviny vedie údolím Kľaku a Píľanského potoka cesta II/512 (Žarnovica – Oslany), z ktorej odbočujú všetky cesty, obsluhujúce obce a ich osady v tejto oblasti. Laznícke osídlenie regiónu spôsobilo, že obce sú navzájom poprepájané poľnými i lesnými cestami, ktoré s obľubou využívajú cykloturisti.
Turizmus.
Táto časť Vtáčnika patrí medzi menej turisticky navštevované lokality a často slúži ako východisko do okolitých lokalít. Oblasť je vyhľadávaná najmä priaznivcami cyklistiky.
Lajo Slimák

Ľudovít Slimák (* 29. marec 1964, Modra – † 6. január 2024, Pezinok), známy pod menom Lajo Slimák, bol slovenský publicista, divadelník, hudobník, organizátor kultúrneho diania, humorista, básnik, gitarista a kreatívec. Bol tiež originálnym pezinským lingvistom známym z účinkovania v relácii "Okénko pezinčiny ze strýcem Lajem" lokálnej televízie TV Pezinok a zakladateľom umeleckej agentúry ŠOK Production a občianskeho združenia 5P. Bol zakladajúcim členom a riaditeľom Pezinského rozprávkového divadla (PRD) a dlhoročným štatutárom športového klubu 1. SK Slovkarpatia.
Životopis.
Slimák sa narodil v Modre tesárovi Ľudovítovi (* 1925 – † 1993) a vinohradníčke Jozefíne (* 1929 – † 2019). Odmalička žil v Pezinku. V rokoch 1978 až 1982 navštevoval gymnázium na Fándlyho ulici v Pezinku, kde študoval technický smer. V rovnakej budove predtým navštevoval III. ZDŠ. Po maturite a neúspešných prijímačkách na Vysokú školu múzických umení, odbor herectvo, bol jeden rok asistentom šéfa údržby spoločnosti SLOV-AIR na Letisku M. R. Štefánika v Bratislave.
V septembri 1983 nastúpil na dvojročnú základnú vojenskú službu ako spojár – radista do VÚ 9686 v Topoľčanoch a VÚ 6130 v Hraniciach na Morave.
V januári 1986 sa zamestnal ako THP pracovník v hudobnom vydavateľstve Opus, kde pôsobil až do septembra 1990.
V roku 1987 spoluzakladal festival Cibulák, za ktorým do mesta Pezinok prichádzali ľudia z celej Európy. Slimák sa po roku 1989 angažoval ako krajský koordinátor vo VPN.
Od roku 1995 bol členom punk rockovej skupiny Skydy.
V apríli 1999 založil ŠOK Production.
Zaujímal sa o umenie, veci verejné a pomenúval veci pravým menom. Venoval sa rozmanitým aktivitám.
Autonehoda.
V septembri 2001 mal Slimák autonehodu v serpentínach pri stúpaní na Bielu horu medzi Jablonicou a Trstínom, keď do jeho auta narazil idúci kamión. Nehoda mu spôsobila zranenie krčnej chrbtice a ochrnutie takmer celého tela.
Smrť.
Slimák zomrel 6. januára 2024 vo veku 59 rokov. Pohreb sa konal 11. januára v dome smútku na katolíckom cintoríne na Seneckej ulici v Pezinku.
John Bercow

John Simon Bercow (* 19. január 1963, Edgware, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je britský politik, v rokoch 2009 až 2019 slúžil ako predseda Dolnej snemovne Spojeného kráľovstva, v ktorej medzi rokmi 1997 až 2019 slúžil ako poslanec za okrsok Buckingham. 
Predtým než bol zvolený za predsedu Dolnej snemovne bol členom Konzervatívnej a unionistickej strany, z ktorej musel vystúpiť, aby mohol byť nezávislý a nadstranícky predseda, tak ako si to pravidlá vyžadujú. Je prvým predsedom Dolnej snemovne od druhej svetovej vojny, ktorý bol do funkcie predsedu zvolený trikrát.
Kariéra.
Predtým než bol v roku 1997 zvolený do funkcie poslanca sa o túto pozíciu neúspešne uchádzal vo voľbách v roku 1987 a 1992. Zvolený bol za Buckingham a po roku 2001 bol nominovaný do dvoch tieňových vlád (tieňových premiérov Iaina Duncana Smitha a neskôr Michaela Howarda) a bol tieňovým ministrom medzinárodného rozvoja, neskôr tieňovým ministrom financií. V novembri 2002 rezignoval na svoju funkciu kvôli nezhodám okolo zákona o adoptovaní detí nezosobášenými pármi a pármi rovnakého pohlavia. V roku 2003 sa však vrátil do tieňovej vlády Michaela Howarda. Po sporoch s Howardom bol však odvolaný.
Potom čo dovtedajší predseda Dolnej snemovne Michael Martin oznámil svoju rezignáciu, Bercow sa rozhodol, že sa o uvoľnenú funkciu bude uchádzať vo voľbe predsedu Dolnej snemovne 22. júna 2009, ktorú vyhral. Vo voľbách do Dolnej snemovne v roku 2015 obhájil svoj mandát. Keď zasadla novozvolená snemovňa, ktorá vzišla z volieb v roku 2015, bol nečakane opäť zvolený do čela snemovne. Bercow bol opäť znovuzvolený nečakane po voľbách v roku 2017. Stal sa tak prvým predsedom Dolnej snemovne od druhej svetovej vojny, ktorý bol zvolený do funkcie trikrát.
Pred opustením Konzervatívnej strany po zvolení za predsedu Dolnej snemovne v nej pôsobil 12 rokov.
V októbri 2009 Bercow predsedal prvému výročnému zasadaniu Mládežníckeho parlamentu Spojeného kráľovstva, ktoré prebehlo v Dolnej snemovni, čím spravil z mladých poslancov jedinú skupinu okrem poslancov Dolnej snemovne, ktorí mohli v týchto priestoroch rokovať. Bercow od vtedy predsedal každému z nasledujúcich rokovaní a zúčastnil sa každej výročnej konferencie, aby podporil poslancov Mládežníckeho parlamentu naprieč Spojeným kráľovstvom.
V júli 2014 bol Bercow vymenovaný za kancelára Univerzity v Bedfordshire a v júli 2017 za kancelára Univerzity v Essexe.
Ako predseda Dolnej snemovne si získal obľubu ľudí na sociálnych sieťach pre jeho zaujímavý a často vtipný štýl riadenia schôdzí.
Dňa 9. septembra 2019 oznámil v emotívnom prejave pred plénom snemovne, že odstúpi z funkcie predsedu k 31. októbru 2019, alebo pri predčasných voľbách, ak by sa konali pred koncom októbra.
V júni 2021 oznámil, že prestupuje do Labour Party. Pre Observer povedal, že konzervatívci sú „reaktívni, populistickí, nacionalistickí a občas až xenofóbni“.
Ostrogrúnska kotlina

Ostrogrúnska kotlina je geomorfologickou časťou Nízkeho Vtáčnika. Leží v jej západnej časti, približne severne od mesta Žarnovica v žarnovickom okrese.
Polohopis.
Kotlina sa nachádza v centrálnej časti pohoria Vtáčnik, v západnej polovici jeho podcelku Nízky Vtáčnik. Leží v okolí obcí Ostrý Grúň a Kľak, na oboch brehoch riečky Kľak. Ostrogrúnska kotlina susedí na západe s geomorfologickou časťou Vígľaš, východným smerom pokračuje podcelok Nízky Vtáčnik a južne nadväzuje Župkovská vrchovina, čoby časť podcelku Župkovská brázda. 
Zo severu na juhovýchod preteká územím kotliny riečka Kľak, ktorá tu priberá viaceré menšie vodné toky, medzi nimi Vicianov, Mackov a Megov potok. Údolím Kľaku vedie i jediná prístupová komunikácia do kotliny, cesta III/2523, odbočujúca pri Župkove z II/512 (Žarnovica – Oslany).
Chránené územia.
Celé územie Ostrogrúnskej kotliny patrí do Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie. Osobitne chránenou je prírodná pamiatka Ostrovica, zaberajúca časť bralnatého masívu rovnomenného vrchu, ležiaceho na západnom okraji územia, nad obcou Kľak. Kotlinu obopína veniec hôr a priamo v jej blízkosti sú na západe ešte Klenový vrch () a Trvalcov báň (), na juhu ležiaci Ostrý grúň () a na východe Jasenov vrch (), Hlavatá () a Glesggove tále.
Turizmus.
Táto časť Vtáčnika je špecifickou lokalitou, za čo vďačí svojej minulosti. Počas SNP bola miestom jedného z najbrutálnejších masakrov civilného obyvateľstva na území Slovenska, ktorý vykonala nacistická jednotka Edelweiss. Tragickú udalosť dnes pripomínajú pamätníky, venované zavraždeným v oboch obciach a pamätná izba SNP v Kľaku. V blízkosti oboch obcí sú lyžiarske vleky a pri Ostrom Grúni i ranč.
Obce slúžia ako východisko na turistické výstupy na hrebeň pohoria Vtáčnik:
Prochotská kotlina

Prochotská kotlina je geomorfologickou časťou Nízkeho Vtáčnika. Leží v jej strednej časti, približne západne od mesta Žiar nad Hronom v rovnomennom okrese.
Polohopis.
Kotlina sa nachádza vo východnej polovici pohoria Vtáčnik, v strednej časti podcelku Nízky Vtáčnik. Leží v blízkom okolí obce Prochot, na oboch brehoch Prochotského potoka. Vnútrohorská poloha spôsobuje, že táto časť susedí len s podcelkom Nízky Vtáčnik. 
Zo severozápadu na juhovýchod preteká územím kotliny Prochotský potok, ktorý tu priberá viaceré menšie vodné toky, medzi nimi Majspiakovský a Jastrabský potok. Údolím Prochotského potoka vedie i jediná prístupová komunikácia do kotliny, cesta III/2495, odbočujúca v Hliníku nad Hronom z I/65 (Žarnovica – Žiar nad Hronom).
Chránené územia.
Územie Prochotskej kotliny leží mimo Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie a nevyskytuje sa tu ani žiadna osobitne chránená lokalita. Kotlinu obopína veniec hôr a priamo v jej blízkosti je na západe vrch Majspiak (), na severe Vlčie kúty () a na východe Pisárovo (), Jazvinská skala () a Tri kopce ().
Turizmus.
Táto časť Vtáčnika patrí medzi pokojnejšie oblasti a zväčša slúži ako východisko výstupov na hlavný hrebeň pohoria. Priamo z obce vedie žlto značený chodník údolím Prochotského potoka cez rázcestie "Prochotský potok" (možnosť odbočenia na Veľkú Kršlu alebo Tri chotáre) do lokality "Kanie studne" pod Veľkou Homôľkou (). Hrebeňom cez vrch Vtáčnik () na Jarabú skalu () vedie červeno značená Ponitrianska magistrála.
Christopher Hitchens

Christopher Eric Hitchens (* 13. apríl 1949, Portsmouth, Spojené kráľovstvo† 15. december 2011, Houston, Texas, Spojené štáty) bol anglicko-americký spisovateľ a novinár ktorého kariéra trvala viac ako štyri desaťročia. Bol stĺpkarom a literárnym kritikom pre "The Atlantic", "Vanity Fair", "Slate", "World Affairs", "The Nation" a "Free Inquiry". Bol častým hosťom talk show a prednáškových sál a v roku 2005 bol zvolený za piateho najvplyvnejšieho intelektuála v hlasovaní magazínov "Prospect"/"Foreign Policy".
Životopis.
Bol známy svojim obdivom Georgea Orwella, Thomasa Paina a Thomasa Jeffersona a kritikou matky Terezy, Billa Clintona, Hillary Clintonovej a Henryho Kissingera. Pre svoj konfrontačný štýl bol vychvaľovanou aj kontroverznou osobnosťou. Ako politický pozorovateľ, polemik a politický radikalista vydal v USA a Spojenom kráľovstve niekoľko ľavicovo orientovaných publikácií. Od zavedenej politickej ľavice sa začal vymedzovať v roku 1989 po (podľa jeho slov) "vlažnej reakciu" európskej ľavice na udelenie fatvy Rúholláhem Chomejním na Salmana Rushdieho. Teroristické útoky 11. septembra 2001 posilnili jeho kritiku "fašizmu s islamskou tvárou". Kvôli jeho podpore vojny v Iraku ho niektorí ľudia začali označovať za neokonzervatistu, ale on tvrdil, že nie je "konzervatívny v akomkoľvek zmysle".
Spolu s Richardom Dawkinsom, Samom Harrisom a Daniel Dennettom bol poprednou postavou nového ateizmu a sám seba opisoval ako antiteistu, ktorý verí vo filozofickej hodnoty osvietenstva. Hovoril, že človek "môže byť ateistom a zároveň veriť, že viera v boha je správna", ale že "antiteista je niekto, kto si myslí, že pre takýto predpoklad nie sú žiadne dôkazy." Tiež tvrdil, že myšlienka boha alebo najvyššej bytosti je totalitná viera, ktorá ničí individuálnu slobodu. O ateizme a povahe náboženstva napísal v roku 2007 knihu "God Is Not Great: How Religion Poisons Everything" (Boh nie je veľký).
13. apríla 2007, v deň svojich 58. narodenín, sa stal občanom USA, ale svoje britské občianstvo si ponechal. Jeho posledná kniha "Hitch-22: A Memoir" bola publikovaná v júni 2010. Ešte ten mesiac sa začal liečiť z novo diagnostikovanej rakoviny pažeráka, ktorej následkom nakoniec 15. decembra 2011 podľahol.
Vígľaš (geomorfologická časť)

Vígľaš je geomorfologickou časťou Nízkeho Vtáčnika. Leží v jej západnej časti, približne severne od mesta Žarnovica v žarnovickom okrese.
Polohopis.
Vrchovina sa nachádza v centrálnej časti pohoria Vtáčnik, v západnej polovici jeho podcelku Nízky Vtáčnik. Leží medzi obcami Ostrý Grúň a Kľak na východe, Župkov a Píla na juhu a Veľké Pole na západe. V rámci pohoria susedí Vígľaš na severe s podcelkom Vysoký Vtáčnik, na východe s geomorfologickou časťou Ostrogrúnska kotlina (podcelok Nízkeho Vtáčnika), na juhu s časťou Župkovská vrchovina (podcelok Župkovskej brázdy) a západne nadväzuje Veľkopoľská vrchovina, časť podcelku Rázdiel v pohorí Tribeč. 
Zo severu na juhovýchod smerujú vodné toky, odvádzajúce prebytočnú vodu z tejto časti pohoria. Prakticky celé územie je v povodí riečky Kľak, ktorá tu priberá viaceré menšie vodné toky, medzi nimi Župkovský potok, Vicianov a Čierny potok.
Chránené územia.
Severná polovica vrchoviny patrí do Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie. Osobitne chránenou lokalitou je prírodná pamiatka Ostrovica, zaberajúca časť bralnatého masívu rovnomeného vrchu, ležiaceho na východnom okraji územia, nad obcou Kľak.
Turizmus.
Táto časť pohoria je čiastočne v tieni Vysokého Vtáčnika, ktorého atraktívny hlavný hrebeň leží severozápadne. Týmto smerom vedú aj značené chodníky zo susedných obcí Vígľaša. Na východnom okraji je zaujímavým cieľom bralnatý vrch Ostrovica s rovnomennou prírodnou pamiatkou. Okolité terény využívajú horskí cyklisti a v blízkosti obce Kľak je lyžiarsky vlek.
Askos

Askos ("askos") je typ starovekej keramickej nádoby.
Askos (spočiatku kožený mech, neskôr malý vak z pálenej hliny), väčšinou malá keramická nádoba s nízkym telom, excentricky umiestneným hrdlom a s jedným vertikálnym uchom sférického tvaru, slúžil na nalievanie oleja tenkým pramienkom (najčastejšie do olejových lámp), na čo bolo prispôsobené jeho úzke hrdlo. Askos mal aj iné tvary (často mal zoomorfný tvar) a rozmanite sa zdobil.
Grécke slovo askos (mn. č. "askoi", mech na víno) odkazuje na vaky vyrobené z kože zvierat, ktoré slúžili na prepravu vína. Na aténskych červenofigúrových vázach sú často znázornené v náručí satyrov (sprievodcov boha vína Dionýza). Tvar tejto keramiky zrejme vznikol z podoby koženého vaku. V starovekom Grécku sa už objavujú v dobe bronzovej. Askoi na Kykladách, kde bol tvar keramiky ovplyvnený Krétou, mali často zobákovitú nálievku. 
Štandardný, dubletný askos.
Popri zvyčajných jednoramenných askoi sa používali aj dvojramenné askoi.
Javorinka (vrch vo Vtáčniku)

Javorinka () je najvyšší vrch podcelku Nízky Vtáčnik v pohorí Vtáčnik. Nachádza sa na severozápadnom okraji územia, v centrálnej časti pohoria. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie.
Polohopis.
Nachádza sa na severe podcelku Nízkeho Vtáčnika, v geomorfologickej časti Vígľaš. Leží v strednej časti rázsochy, vybiehajúcej z hlavného hrebeňa pohoria Vtáčnik medzi Plešinou a Tatrou. Severné a východné svahy odvodňuje Vicianov potok, južné Klenová, oba prítoky riečky Kľak.
Západným smerom leží masív Tatry, severozápadne Plešiny a severne bočné rameno Rúbaného vrchu. Východne susedí Ostrovica, juhovýchodne pokračuje rázsocha, na ktorej konci je Klenový vrch. 
Prístup.
Na vrchol Javorinky nevedie značená trasa a prístupný je tak len neznačenými chodníkmi lesom. Juhozápadným úpätím vedie Klenovou dolinou žlto značený chodník z Ostrého Grúňa na Rúbaný vrch, z ktorého sa dá odbočiť a lesom pokračovať na vrchol.
Delaware County

Delaware County môže byť:
okres v USA:
Delaware Township

Delaware Township môže byť:
sídlo v USA
OC Korzo (Prievidza)

 
OC Korzo je obchodné centrum na Hornej Nitre, ktoré sa nachádza v meste Prievidza.
Obchodné centrum bolo otvorené dňa 23. septembra 2010, pričom výstavba trvala približne pol roka. Disponuje prenajímateľnou plochou 16 500 m², na ktorej je viac ako 100 obchodov.
OC Korzo je otvorené denne od 8. do 20. hodiny.
Kostol svätých Petra a Pavla (Janíkovce)

Kostol svätých Petra a Pavla v Janíkovciach je farským kostolom Farnosti Nitra – Janíkovce. Dnešná podoba kostola pochádza z 17. storočia. Kostol je zasvätený sv. Petrovi a Pavlovi, apoštolom. Je vyhlásený za kultúrnu pamiatku. Kostol má dve lode a to hlavnú a bočnú. Taktiež má dve bočné kaplnky, kaplnku sv. Anny a kaplnku sv. Františka z Assisi.
V kostole je umiestnená pamätná tabuľa, ktorá pripomína návštevu sv. Jána Pavla II. na letisku v Janíkovciach 30. júna 1995.
História.
Koncom prvej tretiny 14. storočia prišli do Uhorska vyberači pápežských desiatkov. so súhlasom kráľa Karola Róberta prešli v rokoch 1332 1337 celú krajinu a zapisovali príjmy všetkých cirkevných inštitúcií. Okrem biskupstiev, kapitúl a kláštorov navštevovali aj dedinské fary. Zavítali aj do Veľkých Janíkoviec, kde už vtedy stál kostol sv. Petra (v novoveku Petra a Pavla). Tunajší farský kostol bol zrejme postavený z iniciatívy miestnych zemepánov najneskôr v priebehu 13. storočia. Jeho svetskými patrónmi sa stali potomkovia Sebeslava Ludanického.
Zaujímavosti.
V kostole pod hlavnou loďou sa nachádza krypta. Taktiež sa pod podlahou pred svätyňou medzi bočnými kaplnkami nachádza svätyňa pôvodného kostola.