burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Nil Sorskij

Nil Sorskij (vlastné meno: Nikolaj Majkov alebo Nil(?) Fedorovič(?) Majkov; * asi 1433† 7. máj 1508) bol ruský mních a hesychasta, editor a autor asketických spisov. Predstaviteľ nesťažateľov.
Životopis.
Presné okolnosti Nilovho živote nie sú známe. Nie je isté, či o ňom bola napísaná legenda. Podľa povestí zhorela počas tatárskeho vpádu do pustovní v roku 1538.
K pôvodu, ktorý siaha až k Nilovi sa hlásil ruský šľachtický rod Majkovových, ale táto skutočnosť nie je istá. Nil sám pochádzal z moskovskej šľachtickej rodiny. Pravdepodobne pôsobil v Moskve ako opisovač kníh. Mníchom sa stal v ranom veku v monastieri svätého Cyrila pri Belojom ozere, kde bol pod vedením starca Paisija Jaroslava.
V rokoch 1465-1468 podnikol cestu na Athos a iných stredísk pravoslávia (Svätá zem, konštantínopolské kláštory), ktorá v tých časoch nebola vzácnosťou a zoznámil sa tam s učením a praxou hesychazmu. Čerpal z hesychastických otcov ako: Ján Kassián, Ján Klimak, Izák Sýrsky, Gregor Sinaita, Symeón Nový Teológ či Nil Sinajský a Bazil Veľký.
Po návrate založil skit neďaleko (15 verst) monastiera svätého Cyrila pri rieka Sora. Nil sa hlásil k nesťažateľstvu. V rou 1490 a 1503 sa zúčastnil na snemoch ruskej cirkvi, ktoré sa zaoberali herézou židovstvujúcich a vlastníctvom majetku kláštorov. V prípade heretikov zastával umiernené postoje a hlásal rehoľnú chudobu, v sporoch o vplyv nad cirkvou bol proti zasahovaniu cára do cirkevných záležitostí.
Vplyv.
Spolu so Sergejom Radonežským formoval spiritualitu smerom k hesychazmu, jeho texty „predstavujú prekvapujúci príklad absolútnej vernosti byzantskej hesychastickej tradícii a zároveń pozoruhodnej duchovnej jednoduchosti“.
Georgij Vasilievič Florovskij: „Sv. Nil bol predovšetkým mlčanlivý, nemal potrebu hovoriť a učiť. Nebol ani mysliteľom, ani spisovateľom, ani teológom. Do dejín vstupuje hlavne ako "starec" alebo učiteľ, učiteľ mlčanlivosti, učiteľ a vodca v "konaní rozumu", v duchovnom živote. U Nila nenájdeme nič nové - v porovnaní so všeobecnou kontempelatívnou tradíciou Grécka a Byzancie, v porovnaní s "Filokaliou". Nie je vždy jednoduché rozpoznať a určiť jeho vlastné myšlienky v nepretržitom prúde citátov a odkazov.“ … „Nila Sorského môžeme úplne a celkom pochopiť jedine z pohľadu asketicko-kontempelatívnej starobylej tradície byzantskej cirkvi“.
Sprvu bol uctievaný ako miestny svätec, do oficiálneho kalendára svätcov bol pridaný až v moderných časoch (1903). V Rusku bolo jeho dielo cenené starcami z Optimskej pustovne v 19. storočí a za ich účasti (starec Makarij) bolo aj vydávané.
Topoľ čierny v Topoľníkoch

Topoľ čierny v Topoľníkoch je stopäťdesiatročný topoľ čierny ("Populus nigra"), ktorý sa nachádza v katastri obce Topoľníky. Je chránený podľa "Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Trnave, 1/1996, 12.12.1996" z hľadiska ekologického a krajinárskeho.
Nélson Semedo

Nélson Cabral Semedo (* 16. november 1993, Lisabon, Portugalsko) je profesionálny portugalský futbalista hrajúci za anglický klub Wolverhampton Wanderers FC ako obranca. Na drese nosí číslo 22.
Klubová kariéra.
Benfica.
Semedo sa narodil v Lisabone. Svoju kariéru začal v mládežníckych kategóriách klubu Sintrense. Za A-tím debutoval, keď mal 17 rokov. 12. januára 2012 podpísal 5-ročný kontrakt s Benficou Lisabon. Počas pôsobenia v Benfice hosťoval v treťoligovom klube Fátima, a to v rokoch 2012 a 2013. Po odchode Maxiho Pereiru z A-tímu Benficy sa Semedo prepracoval z B-tímu do A-tímu. Následne predĺžil zmluvu do roku 2021. Za áčko Benficy debutoval v Supertaça Cândido de Oliveira, kde Benfica prehrala so Sportingom . Týždeň na to dal prvý ligový gól, odniesol si to Estoril a Benfica doma vyhrala . Po tom, ako sa Semedo stal členom základnej zostavy sa v októbri 2015 zranil a jeho pozíciu zaujal André Almeida. V sezóne 2016/17 sa Semedo vrátil naspäť do základu a získal štvrtý ligový titul v rade.
Barcelona.
13. júla 2017 Semedo prestúpil z Benficy do španielskeho celku FC Barcelona. Prestupová čiastka bola 30,5 milióna eur a ďalších 5 miliónov eur za každých ďalších 50 zápasov odohraných v novom klube. Semedo debutoval v zápase španielskeho superpohára proti Realu Madrid pri hosťujúcej prehre . V Lige majstrov debutoval 13. septembra 2017 v domácom zápase proti Juventusu. Barcelona vyhrala . Prvý gól za Barcelonu vstrelil až v ďalšej sezóne, 27. januára 2019 sa presadil v zápase 21. kola španielskej La Ligy, keď pri vonkajšej výhre vstrelil víťazný gól.
Reprezentačná kariéra.
Semedo odohral za portugalskú reprezentáciu doposiaľ len 8 zápasov, zúčastnil sa Pohára konfederácií 2017 a obsadil tretie miesto.
Jeison Murillo

Jeison Fabián Murillo Cerón (* 27. máj 1992, Cali, Kolumbia) je profesionálny kolumbijský futbalista hrajúci za španielsky klub FC Barcelona ako obranca, kde je na hosťovaní zo španielskeho klubu Valencia CF. Na drese nosí číslo 17.
Pezinčan

Pezinčan môže byť:
Pezinčan (noviny)

Pezinčan sú mestské noviny mesta Pezinok, ktoré vydáva Mestský úrad v Pezinku s mesačnou periodicitou v náklade 10 200 kusov, v rozsahu 12 až 16 strán, čo je vo formáte tabloit. Súčasťou novín je inzercia.
Noviny obsahujú príspevky o dôležitých udalostiach, aktivitách orgánov miestnej územnej samosprávy a iných inštitúcií v meste, programy kultúrnych, športových, spoločenských a iných zariadení v meste, názory a podnety obyvateľov mesta.
História.
Prvé číslo bolo publikované v roku 1966, neskôr sa vydávanie prerušilo. V roku 1971 začalo periodikum znovu vychádzať, významne sa o to zaslúžil Miroslav Stojkovič. Od roku 1972 vychádzalo viacfarebne a od roku 1979 vychádzal vo formáte A4. Dovtedy ho vydávali formáte A5. V roku 1984 periodikum predstavilo novú hlavičku, ktorej autorkou bola výtvarníčka Svetluša Noskovičová, vychádzalo s jednou doplnkovou farbou a v auguste 1989 vyšlo jeho posledné číslo. Vtedy ho tlačili Západoslovenské tlačiarne v Bratislave a Piešťanoch. V roku 1991 bola obnovená jeho tlač, vydavateľom sa stal Mestský úrad v Pezinku, ktorý ho do apríla 1992 vydával prostredníctvom Praktik-Vako. Odvtedy ho vydával len mestský úrad.
V januári 2022 boli noviny zmodernizované a logo z roku 1984 nahradil názov v bezpätkovom písme.
Menekrates

Menekrates ("Menekratés") môže byť:
Igor Hianik

Ing. arch. Igor Hianik (* 17. júl 1984, Bratislava) je slovenský architekt a urbanista, v rokoch 20182022 primátor mesta Pezinok.
Igor Hianik študoval na Gymnáziu v Pezinku a pokračoval v štúdiu architektúry a urbanistiky na
Fakulte architektúry Slovenskej technickej univerzity v Bratislave a architektúry na Florentskej univerzite.
Spolu so svojou priateľkou vyvinuli technológiu Interactive Tool for Urban Design (ITUD), spájajúcu do rozšírenej reality fyzický model, virtuálny model, ručnú skicu a odborné analýzy, pričom podobnú technológiu využíva v súčasnosti (2018) len niekoľko miest na svete.
Ako kandidát koalície politických strán OĽANO, PS, SaS a SPOLU v komunálnych voľbách 2018 zvíťazil s počtom 5 268 (53,98 %) platných hlasov.
Po komunálnych voľbách 2022 nastúpil na pozíciu prednostu miestneho úradu Bratislava-Nové Mesto, ktorú zastával do 17. februára 2023.
V roku 2023 vyhral výberové konanie na funkciu riaditeľa Fondu na podporu vzdelávania.
Mačiko Kjó

Mačiko Kjó (; iný zápis: Mačiko Kyo; vlastným menom Jamo Motoko, jap. 矢野 元子 "Motoko Jamo"; * 25. marec 1924, Osaka, Japonsko – † 12. máj 2019, Tokio) bola japonská divadelná, filmová a televízna herečka, ktorá bola vo filmovom herectve aktívna najmä v 50. a 60. rokoch. Ako herečka vynikala v náročných dramatických úlohách. Patrí medzi najvýznamnejšie charakterové herečky japonskej kinematografie. Vďaka účinkovaniu vo filme "Rašómon" (1950) sa stala známou aj medzinárodne.
Život.
Navštevovala základnú školu "Azuma šougakkó". V divadle debutovala v roku 1936, kedy začala pôsobiť ako tanečníčka v dievčenskej divadelnej skupine "Osaka šočiku kageki-dan". Vo filme debutovala ešte v roku 1944, v snímku "Tengu-daoši" režiséra Kintara Inoueho. V roku 1949 začala pôsobiť vo filmovom štúdiu "Daiei eiga kabušiki gaiša". Kjó bola zrejme prvou japonskou herečkou, ktorú prezentovali ako sexsymbol, podobne ako to bolo u herečiek v západných kinematografiách, na čom mal podiel jej producent Masaiči Nagata. Ako uvádzajú filmoví teoretici Joseph L. Anderson a Donald Richie:
Pezinské vinobranie

Pezinské vinobranie alebo Vinobranie Pezinok je každoročný festival mesta Pezinok, ktorý sa koná v uliciach centra mesta a vždy v tretí septembrový predĺžený víkend, čiže od piatku do nedele.
História.
Prvé správy o pezinských slávnostiach oberačiek pochádzajú z 13. storočia. Počas hospodárskej recesie na prelome 19. a 20. storočia sa začiatky oberačiek slávili iba vo viechach. V roku 1934 mestská rada rozhodla o obnovení pezinských vinobraní. Tesne pred 2. svetovou vojnou sa táto tradícia prerušila a až v roku 1958 sa začali organizovať nové malokarpatské vinobrania.
Do roku 2004 sa v ich zabezpečovaní striedali mesto Pezinok s mestom Modra. Od uvedeného roku sa usporadúvajú v Pezinku každoročne.
Kinematografia (rozlišovacia stránka)

Kinematografia môže byť:
Grumpynators

Grumpynators je dánska hudobná skupina, ktorá hrá hard rock inšpirovaný heavy metalom a rockabilly. Zmes metalu a staromódnych žánrov vytvára špeciálny zvuk a vystúpenia, pretože využívajú akustický kontrabas namiesto tradičnejšej elektrickej basgitary, ktorá sa používa v hard rockových žánroch.
História.
Skupina Grumpynators bola založená vo februári 2011 Christianom Nørgaardom (gitara) a Emilom Øelundom (gitara, hlavné vokály). Čoskoro na to sa pridali Jakob Øelund (kontrabas) a Kasper Jensen (bicie). Christian prvýkrát spoznal Emila, Jakoba a Kaspera, keď bol na turné so skupinou Volbeat ako akustický gitarista a Emil, Kasper a Jakob podporovali skupinu Volbeat s neo rockabilly skupinou Taggy Tones. V novembri 2012 ukončil Kasper Jensen svoje pôsobenie ako bubeník skupiny Grumpynators a Per Fisker, ktorý bol bývalým bubeníkom heavy metalovej skupiny Jackal, sa pridal do skupiny.
Vystúpenia.
Prvé vystúpenie odohrali na Barnyard Rumble Festivale (Dánsko) v auguste 2011. Toto vystúpenie bolo nasledované malými klubovými vystúpeniami v Kodani. V marci 2012 podporovali slávnu dánsku rockovú skupinu Magtens Korridorer na prvej časti jej jarného turné. Oznámili to v najväčšom dánskom hudobnom časopise "Gaffa" a webstránke spoločnosti Universal Music v Dánsku. V auguste 2012 hrala skupina Grumpynators po druhýkrát na Barnyard Rumble Festivale.
Skupinu Grumpynators vybrali ako podpornú skupinu na turné skupiny Volbeat s názvom "The First 5" v Dánsku počas 19. až 24. februára 2013. Skupina Volbeat to oznámila na svojej stránke na sociálnej sieti Facebook.
Urbár

Urbár môže byť:
Chrám svätej Trojice (Bansko)

Chrám svätej Trojice () je pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúci sa v starej časti mesta Bansko v Blagoevgradskej oblasti v južnom Bulharsku. Pred postavením chrámu Svätého Alexandra Nevského v Sofii sa jednalo o najväčší pravoslávny chrám na území Bulharska.
Charakteristika a dejiny.
Chrám svätej Trojice sa nachádza v centrálnej historickej časti mesta Bansko a patrí k jedným z jeho symbolov. Je jednou z najnavštevovanejších pamiatok v meste a pred postavením chrámu Svätého Alexandra Nevského v Sofii sa jednalo o najväčší pravoslávny chrám na území Bulharska. Chrámový komplex pozostáva zo samotnej budovy chrámu, oddelenej hodinovej veže so zvonicou a kamenného múru, ktorý je postavený okolo chrámového komplexu. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky. Budova je postavená ako trojloďová bez kupole s dĺžkou 44, šírkou 22 a výškou 12 metrov. Steny sú hrubé viac než 1 meter.
So stavbou sa začalo v roku 1833 na iniciatívu miestneho kupca Lazara Germana a chrám je postavený svojpomocne miestnymi obyvateľmi. Celkovo na výstavbu chrámu prispelo 270 rodín a 1081 jednotlivcov. Budova bola dokončená v roku 1835 a chrám bol vysvätený o dva roky neskôr v roku 1837. Zvonica bola ku chrámu pristavaná o niečo neskôr a to v roku 1850 pod vedením majstra Gligora Dujova. Je vysoká okolo 30 metrov a je typickým symbolom mesta Bansko. V roku 1866 boli na vežu pridané hodiny zhotovené miestnym majstrom Todorom Chadžiradonovom. Vo zvonici sa nachádzajú štyri zvony. Celý chrámový komplex je jedným z najukážkovejších príkladov bulharskej obrodeneckej architektúry.
Carles Aleñá

Carles Aleñá Castillo (* 5. január 1998, Mataró, Španielsko) je profesionálny španielsky futbalista hrajúci za španielsky klub FC Barcelona (momentálne hosťovanie v Getafe CF) ako záložník. Na drese nosí číslo 19.
Klubová kariéra.
Barcelona.
Aleñá sa narodil v Mataré, v mestskej časti Barcelony. Futbal začal hrávať ako 7-ročný, a to v mládežníckych kategóriách FC Barcelona. Po tom, ako postupne prešiel mládežou, začal hrať za FC Barcelonu B. Debutoval 29. augusta 2015 v zápase proti CF Pobla de Mafumet. Zápas sa skončil . Do konca roka 2015 dal Aleñá gól v UEFA Youth League, teda mládežníckej Lige majstrov. V decembri dal svoj prvý gól za Barcelonu B. Skóroval pri vonkajšej prehre s CD Eldense. Debut za A-tím Barcelony prišiel 30. novembra 2016, a to v zápase Copa del Rey proti Hércules CF. V La Lige Aleñá debutoval 2. apríla 2017 ako náhradník za Ivana Rakitića pri vonkajšej výhre nad Granadou. 28. júna 2017 podpísal profesionálny kontrakt s Barcelonou, ktorý zahŕňal výstupnú klauzulu 75 miliónov eur. V júli 2018 bol nominovaný na prestížnu cenu Golden Boy. 4. decembra 2018 bol oficiálne predstavený ako hráč A-tímu. 3 dni predtým dal svoj prvý gól v La Lige, a to proti Villarrealu. Barcelona doma vyhrala . V sezóne 2020/21 ho barcelonský veľkoklub poslal na hosťovanie do španielskeho klubu Getafe CF.
Historické múzeum (Batak)

Historické múzeum v Bataku () je budova múzea venujúcemu sa dejinám Bataku a okolia v centrálnej časti mesta Batak v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Nachádza sa na námestí, kde stoja aj dva najvýznamnejšie z batackých chrámov a to chrám-kostnica svätej Nedele a chrám Zosnutia Bohorodičky.
Charakteristika.
Múzeum otvorené v roku 1956 sa venuje histórii Bataku od staroveku, cez stredovek, epochu Bulharského národného obrodenia a udalosti Aprílového povstania v roku 1876 až po najnovšie bulharské dejiny. Expozičné priestory zaberajú 900m². Múzeum venuje najviac pozornosti najmä udalostiam Aprílového povstania, rozsiahle sú však všetky expozície a múzeum disponuje veľkým množstvom výstavného materiálu. Najvzácnejšími exponátmi múzea sú predovšetkým autentické predmety z obdobia Aprílového povstania a Rusko-tureckej vojny (1877 - 1878) ako aj rôzne archeologické nálezy.
Dôležitou súčasťou múzea sú dve veľké pamätné dosky, jedna s menami obetí Batackého masakru, ktorý nasledoval po potlačení Aprílového povstania v roku 1876 a druhá s menami obyvateľov Bataku, ktorí zahynuli počas vojen v prvej polovici 20. storočia. V múzeu sa nachádza aj podzemná krypta, ktorá je pamätným miestom venovaným Batačanom, ktorí zahynuli v partizánskych protifašistických bojoch v rokoch 1941 - 1944.
Pod správu múzea patria aj Balinovov dom (), ktorý slúži ako etnografické múzeum, Šarovov dom () slúžiaci ako umelecká galéria a historický chrám-kostnica svätej Nedele.
Holubyho ulica (Pezinok)

Holubyho ulica (staršie názvy pozri nižšie) je ulica v historickom centre mesta Pezinok. Je pomenovaná podľa botanika a etnografa Jozefa Ľudovíta Holubyho. Vznikla spojením troch ulíc, ktoré sa na jej mieste nachádzali v 1. polovici 20. storočia.
Na čísle 1 sa v minulosti nachádzala konská železničná stanica, ale neskôr bola nahradená novou a dnes tu sídli tlačiareň Gomini.
Na čísle 2 sa nachádza budova železničnej stanice.
Na čísle 5 sa nachádza Malokarpatská knižnica.
Na čísle 12 sa nachádza reštaurácia a penzión Slimáčka.
Na čísle 14 sa do roku 2007 nachádzala základná škola, ale dnes tu sídli depozitár Slovenského národného múzea.
Na čísle 25 sa nachádza Hotel Jeleň.
Na čísle 47 sa nachádza dom, v ktorom pôsobil Dr. Jozef Ľudovít Holuby.
Na čísle 28 sa nachádza Obchodné centrum Plus.
Na čísle 42 sa nachádza Pezinské kultúrne centrum.
Na čísle 71 sa nachádza Malá pasáž.
Na čísle 91 sa nachádza Kostol Najsvätejšej Trojice a Kláštor kapucínov.
Doložené historické názvy.
Celá ulica: "Prešporská ulica" (, , 1601), "Uhorská ulica" (, 1785)
Časť ulice od Kostola Najsvätejšej Trojice po námestie: "Uhorská ulica" (1437), "Ulica grófa Szechényiho" (1904), "Kláštorská ulica" (1919)
Stredná časť ulice: "Ulica Ľudovíta Holubyho" (1. pol. 20. storočia)
Časť ulice od námestia po železničnú stanicu: "Garbiarska ulica" (1425, 1437), "Ulica L. Kossutha" (1904), "Ulica Komenského" (1919), "Ulica A. Hitlera" (1939)
Historické múzeum

Historické múzeum môže byť:
v Bulharsku:
Malá encyklopédia filmu

Malá encyklopédia filmu : zahraničná tvorba je jednozväzková špecializovaná encyklopédia zaoberajúca sa svetovou kinematografiou (okrem českej a slovenskej kinematografie), ktorá bola vytvorená kolektívom autorov pod vedením Richarda Blecha a publikovaná Vydavateľstvom Obzor v roku 1974 ako súčasť populárnonáučnej edície "Malé encyklopédie". S výnimkou "Malého filmového slovníka" (1948) od Františka Gürtlera ide o prvú česko-slovenskú encyklopédiu o filmovom umení.
Encyklopédiu autorsky pripravili Richard Blech, Jaroslav Brož, Myrtil Frida, Ivo Hepner, Marián Jurík, Zdeněk Šmejkal a Štefan Vraštiak, recenzovali ju Ladislav Lajcha, Peter Mihálik a Ernest Štric. Vzhľadom na to, že vznikala v období komunistického režimu a najmä počas normalizácie, autori kládli "„dôraz predovšetkým na históriu socialistických kinematografií“" a texty sa nezaobišli bez niektorých interpretácií cez prizmu ideologizovaného marxizmu-leninizmu. Cenzúra režimu sa prejavila aj počas procesu vydávania knihy, keď "„bolo už počas tlače násilne vyňatých vyše 100 strán textu o českej a slovenskej kinematografii,“" čo bolo v predslove maskované argumentom, že "„ešte chýba dôkladný výskum histórie českej a slovenskej kinematografie, jej parciálne i súhrnné spracovanie“".
Encyklopédia obsahuje heslá osobností (režisérov, scenáristov, hercov, kameramanov, skladateľov, tvorcov animovaných filmov, vynálezcov filmovej techniky), jednotlivých kinematografií (napr. americký film, arabský film, sovietsky film) so stručným historickým prehľadom od vzniku po rok 1972, najdôležitejších pojmov z oblasti teórie filmu a tiež heslá 200 vybraných filmových diel, ktoré reprezentujú rôzne filmové žánre a smery svetovej kinematografie. Heslár je doplnený čiernobielymi fotografiami. Prílohu tvorí prehľad významných medzinárodných filmových festivalov (Benátky, Cannes, Karlove Vary, Locarno, Moskva, San Sebastian) s uvedením víťazných filmov, zoznam držiteľov Cien Akadémie (Oscarov) za vybrané kategórie (osobitná cena, najlepší cudzojazyčný film, mužské a ženské herecké výkony, najlepší anglo-americký film, epizódne úlohy, réžia), vybraných filmových adaptácií literárnych diel a zoznam filmových škôl. Na konci publikácie sa nachádza register filmových diel.
Martin Grečo

JUDr. Martin Grečo (* 10. apríl 1906, Sliač-Hájniky† 21. máj 1975, Bratislava) bol slovenský právnik. Pôsobil ako advokát a známym sa stal predovšetkým vďaka obhajobe bývalého prezidenta Slovenskej republiky Jozefa Tisa počas súdneho procesu pred Národným súdom v Bratislave.
Životopis.
Známy bratislavský advokát JUDr. Martin Grečo spolu s JUDr. Ernestom Žabkayom obhajoval bývalého prezidenta Slovenského štátu Jozefa Tisa. Tlak na obhajobu bol až taký silný, že štátom určený obhajca Barnabáš Lojek sa vzdal funkcie obhajcu. Vystriedal ho Martin Grečo, ktorý mal byť ako evanjelik dôkazom, že evanjelici nielen súdia, ale aj obhajujú Tisa. Predseda senátu sudca Igor Daxner ako evanjelik, totiž verejne prejavoval zaujatosť. Grečo mal mať pôvodne na starosti časti C a D obžaloby, teda marenie SNP, zločiny proti ľudskosti, protirasové opatrenia, deportácia Židov, zriaďovanie koncentračných táborov pre politických odporcov. Nakoniec sa však Grečo po dohovore so Žabkayom, venoval iba účasti Tisa na boji za autonómiu Slovenska. Obhajoba vychádzala z právnej argumentácie, že Jozef Tiso nemohol konať ináč, ako konal, lebo by boli ohrozené iné hodnoty.
Portálový žeriav

Portálový žeriav je typ žeriava, ktorého charakteristickou črtou je jeho portálová konštrukcia. Portál žeriava je tvorený tuhým priečnikom (alebo viacerými), ktorý je pevne spojený so stojinami. Pojazd žeriava je na spodku, t. j. žeriav sa pohybuje po úrovni zeme. Vyrábajú sa rôzne veľkosti, od dielenských a halových žeriavov po žeriavy pre presun veľkých bremien napríklad na železničných prekladiskách, v prístavoch a podobne.
Konštrukcia.
Portálové žeriavy môžu byť vybavené pohyblivou mačkou, vtedy je konštrukcia mosta, pojazdu pre mačku a mačky podobná mostu mostového žeriava. Most žeriava môže presahovať na jednom, alebo oboch koncoch vzdialenosť stojín, čo zväčšuje jeho manipulačný priestor. Iné typy portálových žeriavov majú na moste nainštalované otočné zdvíhacie zariadenie, väčšinou aj s kabínou pre obsluhu. 
Pojazd môže byť koľajový, vtedy je potrebné vytvoriť pojazdovú dráhu z koľajníc. Toto sa s výhodou používa na železničných prekladiskách resp. takýto pojazd majú žeriavy určené pre ťažké bremená. Menšie žeriavy môžu byť vybavené kolesami s pneumatikami, toto riešenie im dáva väčšie manipulačné možnosti, je však potrebné vytvoriť vodorovnú a pevnú podlahu v manipulačnom priestore žeriava. 
Špeciálne typy žeriavov.
Ak je portálový žeriav určený na špecifické práce, väčšinou sa do jeho názvu pridá aj označenie tohoto účelu. Príkladom je portálový kontajnerový žeriav, ktorý je určený špecificky pre prácu na kontajnerových prekladiskách. Tieto žeriavy patria medzi najväčšie na svete. 
Poloportálový žeriav.
Poloportálový žeriav má stojinu len na jednej strane. Most sa na druhej strane pohybuje po dráhe vytvorenej vo výške mosta, tak ako je to typické pre mostové žeriavy. Toto riešenie sa využíva, ak je vedľa manipulačného priestoru budova, alebo múr, na ktorom je možné vytvoriť pojazdovú dráhu.
Kollárova ulica (Pezinok)

Kollárova ulica (staršie názvy nižšie) je ulica v historickom centre mesta Pezinok. Je pomenovaná podľa slovenského politika, básnika a spisovateľa Jána Kollára. V roku 2008 prešla rekonštrukciou vďaka projektu Revitalizácia historického centra mesta Pezinok - časť I. – Kollárova ulica za 4 274 314 slovenských korún (141 881,25 eur).
Na čísle 1 sa v minulosti nachádzala školská jedáleň Základnej školy na Holubyho ulici, ale dnes tu sídlia lekárske priestory.
Na čísle 2 sa nachádza Hostinec Demovič.
Na čísle 20 sa nachádza Bujanovská kúria (kúria Škaricerovcov), ktorá dnes slúži ako obchodný dom.
Bratislavská ulica (Pezinok)

Bratislavská ulica (v minulosti "Nová ulica" (), "Sväto-Jurská" alebo "Svätojurská ulica") v Pezinku je ulica na ceste II. triedy číslo 502. Je pomenovaná podľa mesta Bratislava. 
Na ulici sa nachádzajú dve autobusové zastávky. Pred domom s číslom 60, ktorý sa nachádza pri jednej z nich, sa nachádza drobná náboženská stavba božie muky.
V areáli spoločnosti Murat na čísle 87 sa od roku 2010 nachádza vystavený sovietsky bojový tank T-72 .
V septembri 2003 ulicou prechádzala pápežská kolóna s pápežom Jánom Pavlom II.
Rekonštrukcie.
Na jeseň 2018 bol zrekonštruovaný chodník od Bernolákovej po Fándlyho ulicu. Počas novembra 2022 bola zrekonštruovaná vozovka ulice od križovatky Bratislavská–Drevárska–Komenského po most a vytvorená dočasná svetelná križovatka. Na začiatku júna 2024 bola zrekonštruovaná vozovka na moste v rámci I. etapy a od rodinných domov č. 61 a 70 po Jesenského ulicu v rámci II. etapy rekonštrukcie cesty II/502 Bratislavským samosprávnym krajom. Od začiatku júla do októbra sa v rámci V. etapy vybudovala nová svetelná križovatka Bratislavská–Drevárska–Komenského vrátane výstavby nových okrajov cesty, výstavby vsakov, prekládka sietí, asfaltovania od domov č. 61 a 70 až po dom č. 100 a realizácii ostrovčeka.
Vít Beneš

Vít Beneš (* 12. august 1988, Ústí nad Labem, Česko) je profesionálny český futbalista hrajúci za český klub SK Sigma Olomouc ako obranca. Na drese nosí číslo 32.
Počas svojej kariéry hral v Česku a Maďarsku.
Atótos

Atótos ("Atótos") bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr. 
Atótos bol grécky sochár (bronziar) z Argu, ktorý tvoril v 1. polovici 5. stor. pred Kr. Zo skulptúrnej tvorby tohto umelca sa nezachovalo nič, známa je ale jeho signatúra na jednom bloku z podstavca (na druhom bloku sprava), ktorý bol súčasťou základne zo súsošia (či niekoľkých sôch) nájdenej pri juhovýchodnom rohu Diovho chrámu v Olympii. Táto základňa pôvodne pozostávala z troch vrstiev. Spodnú a strednú časť z tufu pokrýval podstavec z parského mramoru (z piatich blokov), 3,905 m dlhý, 0,32 m vysoký a 0,96 m široký. Podľa nápisov (dnes už značne poškodených), zaznamenaných na troch miestach prednej strany podstavca, bol kedysi základňou sochárskych diel, ktoré boli votívnymi darmi Diovi od istého "Praxitela" (v roku 485 pred Kr. zrejme spolu s Glaukom odišiel z Kamariny):
Na pôvodných sochárskych prácach týchto diel sa spolu s Atótom podieľali aj sochári Argeiadas, Asópodóros a Athanodóros.Nápisy na podstavci datovali do prelomu 6. a 5. stor. pred Kr. Keďže Kamarina bola okolo roku 485 pred Kr. opätovne zničená tyranom Gelónom, nápisy museli vytesať ešte pred touto udalosťou.
Myslenická ulica

Myslenická ulica je ulica na ceste II. triedy číslo 502, ktorej prvá časť je v meste Pezinok a druhá dlhšia časť v historickej mestskej časti Grinava, podľa ktorej pôvodného názvu (Myslenice) je pomenovaná.
V grinavskom parku sa nachádza pomník obetiam prvej a druhej svetovej vojny.
Budova na čísle 1 sa nachádza v pezinskej časti a v minulosti v nej sídlil Okresný stavebný podnik. V súčasnosť tu sídli Obchodná akadémia.
Na čísle 2/B sa nachádza hypermarket Tesco a vedľa na čísle 2/C sa nachádza Nákupné centrum Mólo, ktoré tiež patria do pezinskej časti ulice.
Na čísle 3 sa nachádza budova reštaurácie Grünwald s futbalovým ihriskom futbalového klubu GFC 1923, ktoré už patria do grinavskej časti ulice.
Na čísle 103 sa nachádza Hodossyovská kúria, ktorá tiež patrí do grinavskej časti ulice.
Na čísle 128 sa nachádza grinavský rímskokatolícky farský úrad a za ním na čísle 130 sa nachádza Kostol svätého Žigmunda.
Na čísle 134 sa nachádza Evanjelický kostol augsburského vyznania s farským úradom.
Topoľová alej.
Od 60. do 90. rokov 20. storočia bolo medzi hranicou Pezinka s Grinavou a potokom Saulak vysadené stromoradie topoľov čiernych. S výstavbou čerpacej stanice Slovnaft (90. roky), Sahara Shopping Park (1. pol. 0. rokov 21. storočia) a obchodného domu Kaufland (2016 – 2017) sa počet topoľov znížil. V roku 2016 sa tu nachádzalo 27 topoľov, vrátane štyroch rizikových určených na výrub. V súčasnosti alej tvorí len 15 topoľov čiernych. 
Okrem aleje pri pezinsko-grinavskej katastrálnej hranici sa na periférii Grinavy, na parcele registra C 2597/39 južne až juhovýchodne od vrchu Kumanda (196 m n. m.), nachádza rad 10 topoľov.
Zaujímavosti.
V septembri 2003 ulicou prechádzala pápežská kolóna s pápežom Jánom Pavlom II.
Patizón

Patizón (iné názvy: tekvica obyčajná Skupina Patissonina, tekvica obyčajná patizónová, tekvica patizónová; vedecké názvy pozri nižšie) je taxón (najčastejšie hodnotený ako Skupina, konvarieta alebo varieta) patriaci do druhu tekvica obyčajná (Cucurbita pepo) . Patizón je aj názov plodu tejto rastliny.
Vedecké názvy.
V literatúre sa vyskytujú nasledujúce vedecké názvy tohto taxónu:
Zdroje: 
Charakteristika.
Plod má vždy tvar disku. Množstvo kultivarov sa líši farbou, tvarom aj veľkosťou.
Patizón sa pestuje zo semien siatych čoskoro na jar do vlhkej pôdy. Maju sa prihnojovať najlepšie kompostom, možno aj umelými hnojivami. Vegetačná doba je 70 dní. Je lepšie zbierať plody nedozreté, majú dlhšiu skladovateľnosť.
Dužina je dosť múčna, na priamu konzumáciu sú lepšie dozreté. Možno ich jesť aj so semenami a šupkou. Patizóny sa upravujú mnohými spôsobmi. Varia sa v pare či vo vode, dusia, smažia aj pečú. Patizóny sa môžu tiež nakladať do sladkokyslého nálevu. Veľmi zaujímavou delikatesou sú malé nakladané patizóny.
Isco

Francisco Román Alarcón Suárez (* 21. apríl 1992, Benalmádena, Španielsko) známy ako Isco je profesionálny španielsky futbalista hrajúci za španielsky futbalový klub Real Madrid ako záložník. Do Realu prišiel v roku 2013 z klubu Málaga CF. Na drese nosí číslo 22.
Klubová kariéra.
Valencia.
Isco sa narodil v Benalmádene. Ako dieťa hrával za Atlético Benamiel. Po skvelých výkonoch sa prepracoval do mládežníckych kategórií klubu Valencia CF. Za B-tím Valencie odohral v sezóne 2009/10 26 zápasov v Segunda División B a dal 1 gól. Debut za A-tím Valencie si Isco odohral 11. novembra 2010 v zápase proti UD Logroñés v Copa del Rey. Valencia vyhrala 4–1 a Isco dal 2 góly. V tomto zápase debutoval za Valenciu aj Paco Alcácer. Prvý La Ligový štart si pripísal v zápase hranom o 3 dni neskôr. V 70. minúte prišiel na trávnik ako striedajúci hráč a jeho tím porazil Getafe 2–0. Isco ale pokračoval v hre za B-tím a pomohol mu postúpiť naspäť do tretej ligy, keď v danej sezóne vstrelil 15 gólov.
Málaga.
V júli 2011 podpísal Isco 5-ročný kontrakt s klubom Málaga CF. Prestupová čiastka bola vo výške 6 miliónov eur. Prvý gól za Málagu dal Isco 21. novembra 2011 pri domácej výhre 3–1 nad klubom Racing de Santander. O týždeň neskôr dal gól aj v zápase s Villarrealom pri výhre 2–1. V danej sezóne dal v 32 zápasoch 5 gólov a pomohol k historickému postupu do Ligy majstrov. 18. septembra 2012 dal Isco 2 góly v zápase Ligy majstrov proti Zenitu Petrohrad. Málaga vyhrala 3–0. 22. decembra 2012 dal prvý gól v zápase s Realom Madrid pri domácej výhre 3–2. Bola to prvá výhra Málagy nad Realom za posledných 29 rokov. V decembri vyhral cenu Golden Boy, keď porazil Stephana El Shaarawyho a Thibauta Courtoisa.
Real Madrid.
26. júna 2013 bol Isco oficiálne predstavený ako nová posila Realu Madrid. Prestup stál Biely balet 30 miliónov eur a Isco podpísal zmluvu na 5 rokov. 18. augusta 2013 odohral Isco prvý zápas za Real. Pri výhre 2–1 nad Realom Betis prihral Isco na prvý gól a ten druhý, a teda víťazný sám vstrelil. 2 góly dal aj Athleticu Bilbao pri domácej výhre 3–1. V svojej prvej sezóne v Reale dal Isco 11 gólov v 53 zápasoch. V sezóne 2015/16 dostal Isco červenú kartu v El Clásicu proti Barcelone pri domácej prehre 0–4. Dôvodom bol jeho faul na Neymara. 14. septembra 2017 predĺžil zmluvu s Realom do júna 2022. S Realom vyhral za 5 sezón 4 tituly Ligy majstrov.
Stromy vo Vojke

Stromy vo Vojke tvoria tri stopäťdesiatročné stromy, dva platany javorolisté ("Platanus hispanica Münchh.") a jeden dub letný ("Quercus robur L."), ktoré sa nachádzajú v katastri obce Vojka nad Dunajom. 
Sú chránené podľa "Všeobecne záväznej vyhlášky KÚ v Trnave č. 1/1996 z 12. 12. 1996" z dôvodu kultúrneho, vedeckého, ekologického, krajinotvorného a estetického významu.
Leopolda

Leopolda a Leopoldína sú ženské rodné (krstné) mená, ktoré sú ženským variantmi mena Leopold, ktoré vzniklo ako latinizovaná podoba nemeckého mena "Lultpold" (zo staronemeckého "liut" + "bald", „v ľude odvážny“). Slovenské domácke podoby mena sú Lea a Polda, zdrobnenina mena Leopoldína je Leopoldínka. Leopolda a Leopoldína majú meniny na Slovensku 15. novembra, teda v rovnaký deň ako Leopold, hoci oficiálne kalendárium ich neuvádza.
Varianty mena sú:
Stať

Stať (z ruského slova "staťja" = stať) môže byť:
Demarš

Demarš (z &lt; "démarcher" – „ísť, kráčať“) je diplomatický krok vlády jedného štátu voči vláde iného štátu. Obvykle znamená vyjadrenie nesúhlasného postoja voči postoju alebo postupu vlády, ktorej je adresovaný, dôrazné upozornenie, protest, výstrahu až ultimátum. Môže ale ísť aj o žiadosť o informácie alebo žiadosť o vyjadrenie podpory s určitým postojom alebo postupom vlády, ktorá je autorom demaršu. Demarš je oficiálne odovzdaný vláde, a to spravidla osobne, jedným alebo viacerými diplomatmi, do rúk ministra zahraničných vecí alebo iného predstaviteľa prijímajúceho štátu. Obvykle pozostáva z ústneho prednesenej informácie a z dodatočnej písomnej dokumentácie (napr. aide-mémoire).
Ako demarš sa neformálne taktiež označuje akákoľvek (písomná alebo ústna) komunikácia medzi dvomi vládami.
Írske ragby

Írske rugby (, ) je ragbyová hra írskeho pôvodu, ktorá obsahuje prvky futbalu, ragby aj basketbalu. Hrá sa s okrúhlou loptou (trochu ľahšou než futbalová) na ihrisku v tvare obdĺžnika s rozmermi 146 x 91 m, na ktorom sú dve brány tvaru H s rozmermi 6,4 x 2,4 m a predĺženými bočnými žrďami. Družstvo tvorí 15 hráčov. Zápas pozostáva z dvoch 30-minútových polčasov. Hráč môže loptu kopať po zemi aj z nadhodenia, môže ju viesť ako v basketbale, ale nesmie ju prihrávať rukami. Body sa získavajú kopmi – za gól do spodnej brány sa počítajú tri body, za trafenie priestoru nad brvnom jeden bod.
Hviezdoslavova ulica (Myjava)

Hviezdoslavova ulica je ulica v Myjave. Je pomenovaná podľa slovenského básnika, dramatika, spisovateľa, prekladateľa a právnika.
Domy na tejto ulici boli postavené pôvodne pre pracovníkov Slovenskej armatúrky so sídlom v Myjave a nachádzajú sa tu väčšinou dvojdomy.
Jazerná stena

Jazerná stena () je výrazná asi 200 metrov vysoká dolinná terasa v Malej Studenej doline vo Vysokých Tatrách.
Poloha.
Nad Jazernou stenou sú samostatné časti doliny: Kotlina Piatich spišských plies a jej odvetvie, Dolinka pod Sedielkom. Osobitnými útvarmi v Jazernej stene sú Veľký svah a Malý svah. Medzi horolezcami a turistami sú známe ako "Veľký hang" a "Malý hang". Týmito úbočiami na východ od Jazernej steny a pod Žltou stenou vedie značkovaný turistický chodník. Spod Žltej steny pokračuje vo výške okolo – po Malom svahu ponad Jazernú stenu k Téryho chate. Jazerná stena je klasický morénový val, ktorý tu zanechal ustupujúci ľadovec ľadovej doby.
Na západnej strane Jazernej steny v rokoch 1833 – 1845 bola neveľká rudná baňa.
Turistika.
Cez dolinu popod Jazernú stenu po Veľkom a Malom svahu vedie turistický chodník po zelenej značke zo Zamkovskej chaty na Téryho chatu. Pri nepriaznivých poveternostných podmienkach serpentíny môžu ohrozovať kamenné a snehové lavíny.
Námestie Andreja Hlinku (Cífer)

Námestie Andreja Hlinku je námestie v obci Cífer.
Na čísle 1 sa nachádza Slovenská pošta Cífer.
Na čísle 31 sa nachádza Obecný úrad Cífer s kultúrnym domom.
Na čísle 38 sa nachádza Malý kaštieľ.
Ulica M. R. Štefánika (Pezinok)

Ulica M. R. Štefánika (hovorovo ("pezinské") "korzo"; staršie názvy pozri nižšie) je ulica v historickom centre mesta Pezinok. Je pomenovaná podľa brigádneho generála, vojnového pilota, astronóma a cestovateľa Milana Rastislava Štefánika.
Na čísle 1 sa nachádza Stará radnica s Mestským múzeom.
Na čísle 4 sa nachádza Kaviakova kúria, v ktorej dnes sídli Malokarpatské múzeum v Pezinku.
Na čísle 9 sa nachádza Petersovská kúria, v minulosti používaná ako Stredné odborné učilište, v ktorej dnes sidli Základná umelecká škola Eugena Suchoňa.
Na čísle 19 sa nachádza obchodný dom Koral s reliéfom Korunovania Panny Márie.
Pri tzv. Farskom kostole sa nachádza Pamätník obetiam 1. svetovej vojny.
Na čísle 40 sa nachádza budova Okresného súdu.
Doložené historické názvy.
Doložené sú tieto historické názvy:
Achille Silvestrini

Achille Silvestrini (* 25. október 1923, Brisighella, Taliansko – † 29. august 2019, Vatikán) bol taliansky kardinál, emeritný prefekt Kongregácie pre východné cirkvi.
Životopis.
Študoval najprv teológiu v seminári svojej diecézy Faenza. Neskôr získal doktorát z filozofie na Bolonskej univerzite a z práva na Pápežskej lateránskej univerzite v Ríme. Za kňaza bol vysvätený 13. júla 1946 vo Faenze. V roku 1952 nastúpil na Pápežskú diplomatickú akadémiu vo Vatikáne. Od roku 1953 bol zodpovedný za záležitosti týkajúce sa juhovýchodnej Ázie. Od roku 1955 bol súčasťou sekcie pre mimoriadne cirkevné záležitosti. V rokoch 1958 – 1969 bol osobným tajomníkom dvoch kardinálov – štátnych sekretárov: Domenica Tardiniho a Amleta Giovanniho Cicognanigo. Od roku 1969 pracoval v Rade pre verejné záležitosti cirkvi. Bol vedúcim pracovníkom sekcie zodpovednej za medzinárodné organizácie, mier, odzbrojenie a ľudské práva. V tejto pozícii zastupoval Vatikán aj pred rôznymi medzinárodnými organizáciami. V roku 1973 sa stal podsekretárom Rady pre verejné záležitosti cirkvi.
Arcibiskup a kardinál.
V roku 1979 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za titulárneho arcibiskupa Novaliciany a sekretára Rady pre verejné záležitosti cirkvi. Biskupskú vysviacku mu dňa 27. mája 1979 aj sám udelil. Spolusvätiteľmi boli substitút Štátneho sekretariátu arcibiskup Eduardo Martínez Somalo a sekretár Kongregácie pre evanjelizáciu národov arcibiskup Duraisamy Simon Lourdasamy, obaja neskorší kardináli. Vo svojej funkcii sa zúčastnil mnohých diplomatických misií a bol spolutvorcom viacerých dôležitých medzinárodných dokumentov (napr. revízia Lateránskych zmlúv, angažovanie v krízach počas Falklandskej vojny či vojny v Nikarague.
Pápež Ján Pavol II. ho menoval za kardinála s titulárnym kostolom S. Benedetto fuori Porta S. Paolo 28. júna 1988.
Od 1. júla 1988 až do 24. mája 1991 bol prefektom Najvyššieho tribunálu Apoštolskej signatúry. Od roku 1991 pôsobil ako prefekt Kongregácie pre východné cirkvi a zároveň ako veľký kancelár Pápežského východného inštitútu. V roku 1998 požiadal o uvoľnenie z úradu, čomu však pápež vyhovel až 7. septembra 2000. Kardinál Silvestrini sa nezúčastnil ako volič žiadneho konkláve.
Cajlanská ulica

Cajlanská ulica je ulica v Pezinku v historickej mestskej časti Cajla a je podľa nej pomenovaná.
Na čísle 7 sa nachádza materská škola s amfiteátrom.
Na čísle 29 sa nachádza Rákociovská kúria.
Na čísle 67 sa nachádza bývalý chudobinec, ktorý bol neskôr obecným úradom obce Cajla. Dnes slúži ako rodinný dom.
Na čísle 88 sa nachádza pobočka Malokarpatskej knižnice v Pezinku.
Na čísle 103 sa nachádza budova bývalej osvetovej besedy.
Na čísle 245 sa nachádza opustený areál bývalých skladov civilnej ochrany Ministerstva vnútra Slovenskej republiky.
Na čísle 247 sa nachádza futbalový štadión Baník futbalového klubu CFK Pezinok-Cajla.
Na čísle 255 sa nachádza Schaubmarov mlyn a Galéria insitného umenia.
Na súpisnom čísle 1842 sa nachádza Kostol Povýšenia svätého Kríža.
Hackintosh

Hackintosh je počítač od inej spoločnosti ako Apple, ktorý je navrhnutý na beh neautorizovanej verzie systému MacOS. Názov je skratka slov "hack" a Macintosh, čo je značka notebookov a desktopov od spoločnosti Apple. Notebooky s Hackintoshom sa niekedy označujú ako Hackbooky.
Softvérová licencia Apple umožňuje používanie softvéru iba na počítačoch od spoločnosti Apple. Avšak keďže moderné počítače Apple používajú hardvér spoločnosti Intel, je iba niekoľko obmedzení, ktoré bránia používaniu Apple softvéru na iných počítačoch typu Intel. Niektoré spoločnosti, ako napr. Psystar, sa pokúšali vydávať produkty používajúce MacOS na inom hadrvéri ako Apple, veľa systémov Hackintosh navrhujú priamo nadšenci na rôznych fórach a komunitách. 
Zatiaľ čo metódy, ktoré Apple používa na zabránenie tomu, aby boli MacOS inštalované na hardvéri, ktorý nie je Apple, sú chránené pred obchodným obchádzaním v Spojených štátoch prostredníctvom zákona Digital Millennium Copyright Act (DMCA), konkrétne zmeny zákona týkajúce sa konceptu jailbreaking zaviedli takéto metódy obchádzania do šedej oblasti zákona.
Tany

Tany (iné názvy: tanotvaré, staršie: tupaje, zastarano "šplhaví ryskovia" [rysok je starý názov piskora]; lat. "Scandentia", staršie: "Tupaioidea") sú rad cicavcov. Všetky recentné rody z tohto radu sa po slovensky volajú tana (staršie aj: tupaja, zastarano: "rysok").
Výskyt.
Tany sa vyskytujú v južnej a juhovýchodnej Ázii (Malajské súostrovie, India, Čína), kde obývajú predovšetkým dažďové lesy. 
Charakteristika.
Tany sú drobné, bez chvosta merajú 1324 cm, chvost meria 1118 cm. Výzorom aj správaním pripomínajú vevericovité. Majú dlhé štíhle telo s dlhým chvostom. Všetky končatiny sú rovnako dlhé. Ňufák je pretiahnutý, ušnice sú výrazné a pohyblivé. Oči sú čierne, orientované po stranách hlavy. Zubný vzorec je I 2/3 C 1/1 P 3/3 M 3/3 = 38. Neobjavuje sa sexuálny dimorfizmus.
Tany konzumujú ovocie a lovia aj článkonožce.
Systematika.
Zaradenie v systéme.
Pôvodne boli tany zaraďované do radu hmyzožravce (Wagner 1855, Haeckel 1866), pričom ale ojedinele (Gregory 1910) sa zaraďovali spolu s tenkonožcami (Macroscelidea) do samostatného radu Menotyphla. Od 20. rokov 20. storočia do 80. rokov 20. storočia sa tany zaraďovali buď pod primáty (často konkrétne ako podrad Tupaiiformes) (Carlsson 1920, Simpson 1945) alebo naďalej pod hmyzožravce. Od roku 1965 začali viacerí autori spochybňovať (vtedy prevažujúce) zaradenie tán pod primáty. V roku 1966 boli tany (preto) prvýkrát zaradené ako úplne samostatný rad; tento sa najprv volal Tupaioidea (Martin 1966, Thenius 1969) a v roku 1972 prvýkrát dostal meno Scandentia (Butler 1972). Toto zaradenie ako samostatný rad Scandentia je zhruba od 90. rokov 20. storočia už štandardom. Názov Scandentia síce prvýkrát použil Wagner 1855, ale uňho ešte nešlo o samostatný rad, ale len o názov čeľade patriacej do hmyzožravcov .
Dnes tany spolu s Glires (=hlodavce + dvojitozubce), primátmi (Primates) a letuchmi (Dermoptera) tvoria taxón (klád) Euarchontoglires (vytvorený v roku 2001 ). Presné postavenie tanov v rámci taxónu Euarchontoglires je však (aj pri použití najmodernejších metód) veľmi sporné. Tany môžu byť (stav v roku 2017) sesterský taxón:
Ak sú tany sesterským taxónom taxónu Primatomorpha, tak tany a Primatomorpha spolu tvoria taxón nazývaný Euarchonta, a teda Euarchontoglires = Euarchonta + Glires (iný názov taxónu Euarchonta je Archonta v užšom zmysle). Taxón Euarchonta je mimochodom zhodný s taxónom primáty (Primates) v staršom ponímaní, čiže je zhodný s primátmi definovanými tak, ako sa zvykli definovať u niektorých autorov v minulosti (porov. vysvetlenie v článku primáty).
Donedávna sa zvykli tany u niektorých autorov uvádzať ako sesterský taxón letúch, a v takom prípade s nimi tvorili taxón Sundatheria (=letuchy+tany). 
Vnútorná systematika.
rad Scandentia - tany/tanotvaré/tupaje (=čeľaď tanovité (Tupaiidae) v širšom zmysle):
Staršie sa pod tany (Scadentia) popri čeľadi Tupaiidae v širšom zmysle u niektorých autorov zaraďovali aj čeľade † Purgatoriidae a/alebo † Anagalidae, ktoré sa ale dnes už spravidla zaraďujú inde v systéme cicavcov.
Hranosť

Hranosť môže byť:
Maslenica (sviatok)

Maslenica (, , ) je východoslovanský sviatok na hranici zimy a jari, počas týždňa pred pravoslávnym pôstnym obdobím. Pomenovanie sviatku pochádza až z 19. storočia. Má množstvo rôznych názvov, napr. Syrový týždeň (rus. Сырная седмица), posledný deň syrového týždňa - nedeľa alebo Palacinkový deň. Dnes je to posledný týždeň pred Veľkonočným 40-dňovým pôstom v pravosláví.
Charakteristika.
Celý týždeň je sprevádzaný množstvom rituálov spojených s mytológiou. Pôvodne sa týkal najmä pytačiek, spoznávania rodiny nevesty a ženícha a uzavretia manželstva. Každý deň má svoj názov a tradičné povery, rituály spojené s mytológiou: pondelok – stretnutie, utorok – úskoky, streda – skromná streda, štvrtok - hýrenie alebo široký štvrtok, piatok - svokrin večer, sobota - švagrinine posiedky, nedeľa - syropust (tiež masopust, odpust, spoveď, jar, žírna nedeľa, čirka, čierna nedeľa alebo palacinkový deň).
Nedeľa - Maslenica je vyvrcholením celého syrového týždňa. Do nedele sa údajne musia zjesť všetky zásoby masla z minulého roka. V nedeľu sa blízki prosia o odpustenie dlhov a priestupkov z minulého roka, večer sa spomínajú a uctievajú mŕtvi predkovia, spália sa zvyšky sviatočného jedla z celého týždňa, dôkladne sa umyje všetok riad, vykonáva sa očistný kúpeľ, na koniec dňa je rituálne upálená veľká slamená "baba" žltej farby - Maslenica (podobne ako u západných Slovanov upálenie Moreny) a jej popol je rozptýlený po poliach.
Sviatok je spojený s tradičným jarmokom, sánkovaním, zábavou, návštevami rodiny a známych, pečením a jedením koláčov a palaciniek na všetky možné spôsoby.
Útvar (vojenstvo)

Útvar je vo vojenskej terminológii označenie zložiek ozbrojených síl ako napr. vojenské veliteľstvá, zväzky, jednotky, úrady a zariadenia ozbrojených síl a ich logistické zabezpečenie, najmä pri komunikácii s civilnou verejnosťou a štátnymi inštitúciami.
Charakteristika.
Základný znak vojenského útvaru je jeho právna, vojenská a hospodárska subjektivita. Každý vojenský útvar má svoju organizačnú štruktúru určenú predpísanými tabuľkami počtov osôb, techniky, výzbroje a materiálu. Vojenskému útvaru velí veliteľ útvaru so svojim štábom. Každý vojenský útvar má kvôli utajeniu pridelené krycie číslo, miesto svojej dislokácie a otvorený názov. Napríklad: Vojenský útvar 3509 Jaslovské Bohunice, 5/14 strážna čata. 
Vojenský útvar.
Na Slovensku podľa zákona č. 570/2005 Z. z. o brannej povinnosti a o zmene a doplnení niektorých zákonov, § 2 ods.1 písm. g) sú pod výraz vojenský útvar zaradené: 
1. úrady, zariadenia, rozpočtové organizácie a príspevkové organizácie v pôsobnosti ministerstva,
2. Generálny štáb ozbrojených síl Slovenskej republiky (ďalej len „generálny štáb"),
3. veliteľstvo pozemných síl, veliteľstvo vzdušných síl, Úrad hlavného lekára, zväzky, útvary, úrady a zariadenia ozbrojených síl,
4. Vojenská polícia a Vojenské spravodajstvo,
5. Vojenská kancelária prezidenta Slovenskej republiky a Čestná stráž prezidenta Slovenskej republiky
Organizácia a riadenie vojenských útvarov.
Vnútorné organizačné členenie útvarov určuje na návrh náčelníka Generálneho štábu ozbrojených síl minister obrany Slovenskej republiky. Na plnení úloh útvarov sa okrem vojakov podieľajú aj štátni zamestnanci a zamestnanci, ktorí tvoria civilný personál útvaru. 
O rozmiestnení útvarov rozhoduje vláda na návrh ministerstva obrany. Vojenské útvary ozbrojených síl sa doplňujú vojakmi bez rozdielu národnosti. 
Útvary ozbrojených síl SR.
Vzdušné sily.
Vojenské útvary sa vo svojej činnosti riadia zákonmi, všeobecne záväznými predpismi a vojenskými predpismi. 
Symboly vojenského útvaru.
 Bojová zástava predstavuje hlavný symbol vojenského útvaru. Je to symbol morálnej cti a vojenskej statočnosti v boji za víťazstvo nad nepriateľom, za svoju vlasť.
 Čestný názov je ocenením útvaru za dosahovanie trvalo výborných a dobrých výsledkov pri plnení úloh.
 Znak je grafickým symbolom vojenského útvaru a priznáva ho minister obrany Slovenskej republiky 
 Kronika vojenského útvaru zachytáva najdôležitejšie udalosti spojené so zrodom, formovaním, existenciou a zánikom vojenského útvaru.
V Ozbrojených silách SR bojové zástavy, čestné alebo historické názvy vojenským útvarom zapožičiava prezident Slovenskej republiky. 
 str. 111
Mlok bodkovaný

Mlok bodkovaný (iné názvy: mlok močiarny, staršie: mlok obyčajný, mlok frkaný, mlok fŕkaný; lat. "Lissotriton vulgaris", staršie: "Triturus vulgaris") je druh mloka z čeľade salamandrovité.
Výskyt.
Obýva skoro celú Európu smerom do západnej Ázie, okrem Portugalska, Španielska, juhu Francúzska, severnej Škandinávie a stepných oblastí Ruska a Ukrajiny. Je hojne rozšírený, v areáli svojho výskytu je to najbežnejší druh mloka. Na párenie obľubuje plytké jazierka s pomalým tokom. Obýva aj záhrady a mestá. 
Dorastá do 11 cm. Dožíva sa do 20 rokov. Má hladkú, zamatovú pokožku. Na území Slovenska je to najhojnejší druh mloka.
Opis.
Samce sú trochu väčšie ako samice. Samce a samice sú hnedé alebo olivové s červeným alebo oranžovým bruchom a čiernymi škvrnami. Samce majú stredom chrbta vedený tmavý pás, samice majú vedľa stredu vedené dva pásy. Sfarbenie je všeobecne fádne, ale samce počas párenia zvýraznia svoj plutvový lem aj škvrny.
Spôsob života.
Žijú na súši blízko vody, kde sa pária. Sú aktívne hlavne v noci, keď lovia hmyz, slimáky a červy. Cez deň sa ukrývajú. Cez zimu hibernujú na súši, ale v miernom podnebí boli pozorované aj prezimovania vo vode. Z úkrytov vyliezajú začiatkom apríla. Samce vábia partnerku tancom. Vajíčka kladú do vody a prichytia ich o vegetáciu, ktorú samice ohýbajú a vajíčka tak schovávajú. Kladú 200 až 300 vajíčok v jednej znáške (70 – 190). Liahnu sa za 10 až 20 dní. Larvy sú veľké 2 až 3 cm a majú veľké žiabre, ktoré v dospelej fáze nahradia pľúca a dýchanie kožou. Larvy žijú hlavne na dne, kde lovia bentické bezstavovce.
Boli pozorované viaceré prípady pedomorfizmu (párenie lariev), ale väčšinou všetky jedince metamorfujú.
Poddruhy.
Existuje sedem poddruhov.
Meisslova ulica

Meisslova ulica (v minulosti "Trnavská ulica", "Senecká ulica") je ulica v centre mesta Pezinok. Je pomenovaná podľa maliara, lekárnika, riaditeľa sporiteľne a hasiča Františka Meissla.
Na čísle 2 sa v minulosti nachádzal Hotel Grand, ale dnes v budove sídli len supermarket Billa a hotelová časť chátra.
Na čísle 5 sídli Obvodné oddelenie policajného zboru v Pezinku.