Náboženstvo v Ghane

Najzastúpenejším náboženstvom populácie v Ghane je kresťanstvo, pričom pri sčítaní obyvateľstva v roku 2021 sa až 71,3 % obyvateľov krajiny hlásilo k rôznym kresťanským denomináciám. Väčšina ghanských kresťanov patrí k protestantským denomináciám, najmä k letničnému hnutiu. Katolícka cirkev má tiež však v krajine nemalú sledovanosť.
Druhým najzastúpenejším náboženstvom v krajine je islam, ku ktorému sa hlási 19,9 % celkovej populácie. Podľa správy Pew Research z roku 2012 je 51 % moslimov v Ghane stúpencami sunnitského islamu, pričom približne 16 % patrí k hnutiu Ahmadiyya a približne 8 % sa hlási kšiitskému islamu. Zvyšok tvoria moslimovia bez vyznania. 
Náboženská tolerancia v Ghane je veľmi vysoká. Kresťanské oslavy Vianoc a Veľkej noci sú uznávané ako národné sviatky. V minulosti boli pri týchto príležitostiach prázdniny, čo umožnilo kresťanom návštevu žijúcich mimo ich domova. Ramadán, islamský mesiac pôstu, dodržiavajú moslimovia v Ghane a oslavujú tieto tradície. Medzi tieto tradície patria napríklad Adae, Odwira a Apoo. 
Kresťanstvo.
Prítomnosť kresťanských misionárov na pobreží Ghany sa datuje od príchodu Portugalcov v pätnástom storočí. Boli to však bazilejskí/presbyteriánski a wesleyanskí/metodistickí misionári, ktorí tu v devätnástom storočí položili základ kresťanskej cirkvi. Začali konvertovať v pobrežnej oblasti v „škôlkach cirkvi“, ktoré vyškolili vzdelanú africkú triedu. Dnes sú stredné školy, najmä výlučne chlapčenské a výlučne dievčenské, ktoré sú misijnými/cirkevnými inštitúciami. 
Cirkevné školy sú otvorené pre všetkých, odkedy štát prevzal finančnú zodpovednosť za formálne vyučovanie podľa školského zákona z roku 1960. 
V Ghane sú zastúpené rôzne kresťanské denominácie, vrátane evanjelického presbyteriána a katolicizmu. Cirkev Ježiša Krista Svätých neskorších dní (cirkev LDS) má okrem kaplniek aj chrám v Akkre, jeden zo svojich iba piatich chrámov v v celej Afrike.
Organizáciou zjednocujúcou kresťanov je Ghanská kresťanská rada založená v roku 1929. Zastupuje metodistickú, anglikánsku, mennonitskú, presbyteriánsku, evanjelickú presbyteriánsku, africkú metodistickú biskupskú sionistickú, kresťanskú metodistickú, evanjelickú luteránsku a baptistickú cirkev a Spoločnosť priateľov. Rada slúži ako spojenie so Svetovou radou cirkví a inými zjednocujúci tieto cirkvi. Cirkev adventistov siedmeho dňa, nie je členom Kresťanskej rady, ale má v Ghane silné zastúpenie. Otvorila prvú súkromnú a kresťanskú univerzitu v Ghane. 
Národný katolícky sekretariát, zriadený v roku 1960, taktieý koordinuje rôzne diecézy v krajine. Tieto kresťanské organizácie, ktoré sa zaoberajú predovšetkým duchovnými záležitosťami, príležitostne konali za „politických" okolností, ako boli označené vládou. Napríklad keď žiadali ústavnú vládu v roku 1991. Rímskokatolícke noviny The Standard často tiež kritizovali vládnu politiku. 
Obľúbeným fenoménom medzi kresťanmi sú proroctvá náboženských vodcov pri príležitosti konca roka. Veriaci chcú počuť, čo prinesie nasledujúci rok. Tieto proroctvá sa sa väčšinou zaoberajú smrťou nejakej slávnej osobnosti alebo výsledkom ostro sporných národných volieb. 
Synkretické náboženstvo.
Vzostup apoštolských alebo letničných cirkví v celej krajine demonštruje vplyv spoločenských zmien a eklektický charakter tradičných kultúr. Nezávislé africké a letničné cirkvi, sa odrážajú v číslach členov, ktoré vzrástli z 1 a 2 percent v roku 1960 na 14 a 8 percent, podľa odhadu z roku 1985. 
Islam.
Na severe je zastúpený najmä islam a rozšírenie islamu do Dagbonu bolo výsledkom obchodných aktivít severoafrických moslimov. Islam sem vstúpil okolo pätnásteho storočia, priniesli ho berberskí obchodníci a duchovní. Väčšina moslimov v Ghane sú sunniti, ktorí sa riadia školou práva Maliki. 
V Ghane nie sú rozšírení tí, ktorí dodržiavajú málikijskú verziu islamského práva a sufizmu. Sú tu zastúpené bratstvá Tijaniyah a Qadiriyah. Moslimská komunita Ahmadiyya, sekta pochádzajúca z Indie devätnásteho storočia, je jediným nesunnitským rádom v krajine. 
Napriek šíreniu islamu na Blízkom východe a v severnej Afrike od polovice 70. rokov mali moslimovia a kresťania v Ghane vynikajúce vzťahy. Napriek tomu v Ghane stále existujú rozdiely medzi moslimami a kresťanmi. Ako sa spoločnosť v Ghane modernizovala, moslimom bolo zablokované zúčastniť sa procesu modernizácie. Je to z veľkej časti preto, že prístup k pracovným miestam si vyžadoval západné vzdelanie a toto vzdelanie bolo dostupné len v misijných školách. Mnoho moslimov sa obávalo, že posielanie svojich detí do misionárskych škôl môže viesť k náboženskej konverzii. 
Tradičné náboženstvo.
Tradičné náboženstvá v Ghane si zachovali svoj vplyv vďaka dôvernému vzťahu k rodinnej lojalite a miestnym zvykom. Tradičná kozmológia vyjadruje vieru v najvyššiu bytosť označovanú ako [Nyogmo-Ga, Mawu-Dangme a Ewe, Nyame-Twi]. 
Hlavnou charakteristikou všetkých tradičných náboženstiev je úcta k zosnulým. Verí sa, že predkovia sú najbezprostrednejším spojením s duchovným svetom a takisto sa verí, že sú neustále blízko a pozorujú každú myšlienku a čin živých. 
Čarodejníctvo.
Populárne náboženstvá v Ghane, ako je kresťanstvo a islam, koexistujú s vierou v duchov, zla a čarodejníctva, ktoré sú znázornené v tradičných presvedčeniach. 
Téma čarodejníctva sa často objavuje v piesňach a je prítomná v hudobnej kultúre v Ghane. Počúvanie o téme prostredníctvom hudby zvyšuje jej širšiu dôležitosť v jej kultúre. Populárne piesne odkazujú na čarodejníctvo ako na vysvetlenie vecí, ako je neplodnosť, alkoholizmus a smrť. 
Obvinenia z čarodejníctva sa bežne vyskytujú prostredníctvom rôznych foriem médií vrátane televízie, novín a časopisov. 
V Ghane je najmenej šesť čarodejníckych táborov, do ktorých utekajú ženy podozrivé z čarodejníctva a žije ich tu celkovo približne 1000. 
Rastafariánske náboženstvo.
Hnutie Rastafari vzniklo na Jamajke v 30. rokoch 20. storočia. Jeho prívrženci uctievajú Haile Selassieho I., etiópskeho cisára (1930 – 1974), ako inkarnáciu Boha, druhý advent alebo reinkarnáciu Ježiša. Podľa presvedčenia bol Haile Selassie 225. v neprerušenej línii etiópskych panovníkov šalamúnskej dynastie. Túto dynastiu údajne založil v 10. storočí pred Kristom Menelik I., syn biblického kráľa Šalamúna.
Sloboda vyznania.
Zákon o náboženských orgánoch z roku 1989 bol prijatý v júni 1989 na reguláciu cirkví. Ghanská rada cirkví interpretovala zákon o náboženských orgánoch v rozpore s koncepciou náboženskej slobody v krajine. Podľa vládneho vyhlásenia bol však zákon navrhnutý tak, aby chránil slobodu a integritu skutočných náboženských organizácií odhaľovaním a elimináciou skupín založených na zneužívanie veriacich. Zákon bol zrušený koncom roka 1992. Napriek jeho ustanoveniam v krajine naďalej pôsobili všetky ortodoxné kresťanské denominácie a mnohé duchovné cirkvi.