Puerto Madero

Puerto Madero je mestská časť ("barrio") Autonómneho mesta Buenos Aires. Nachádza sa vo východnej časti mesta na pobreží Río de la Plata.
Názov.
Názov mestskej časti je odvodený od mena miestneho obchodníka Eduarda Madera, ktorý vymyslel tri projekty na výstavbu nového mestského prístavu, ktorý by nahradil starý prístav v štvrti La Boca. Víťazný projekt vybral priamo prezident republiky Julio Argentino Roca v roku 1882, čo znamenalo začiatok výstavby súčasného Puerto Madero.
Polohopis.
Puerto Madero je jednou zo 48. mestských častí ("barrios") tzv. Autonómneho mesta Buenos Aires. Nachádza sa vo východnej časti mesta priamo na pobreží Río de la Plata. Poloha tejto časti, keďže sa nachádza v blízkosti historického centra mesta, no zároveň je na pobreží, robí z tejto časti jednu z najlukratívnejších štvrtí Buenos Aires. Južne (juhozápadne) sa nachádza štvrť La Boca, západne hraničí táto časť so štvrťami San Telmo, Monserrat a San Nicolás. Na severozápade sa nachádza časť Retiro. Z ostatných strán je Puerto Madero obklopené Río de la Plata. V tejto mestskej časti sa nachádza tiež prírodná rezervácia Reserva ecológica de Buenos Aires.
História.
Počiatky.
Už od svojho založenia nemalo Buenos Aires taký prístav, kde by mohli bez problémov kotviť aj veľké lode s hlbokým ponorom. Pre obranné účely to síce bolo vhodné, no pre obchodné (nakládka a vykládka tovaru) to bolo obmedzujúce, čo malo vplyv aj na nedostatočný rozvoj obchodu. Z tohto dôvodu museli väčšie obchodné lode zostávať kotviť ďalej od prístavu a pre tovar museli z prístavu chodiť menšie lode, čo spôsobovalo problémy a zvyšovalo cenu tovaru. Rovnako aj lode, ktoré museli často niekoľko dní zostať zakotvené na otvorenom mori, boli vystavované rôznych prírodným rizikám. Prvým projektom, ktorý sa snažil tento problém riešiť bola stavba dvoch dlhých mól v roku 1860. V roku 1882 však vláda prezidenta Julia Argentina Roca rozhodla, že je potrebné problém riešiť inak. 
Prezident vybral projekt vytvorený obchodníkom Eduardom Maderom, ktorý bol synovec vtedajšieho viceprezidenta Francisca Bernabé Madera a mal na starosti projekt výstavby nového prístavu. Víťazný projekt bol vytvorený anglickými inžiniermi zo spoločnosti Hawkshaw, Son &amp; Hayter a spočíval vo vytvorení systému priehrad s dvoma prístupovými kanálmi na severe a juhu. Iný anglický inžinier Luis Huergo predstavil iný projekt, ktorý spočíval v prehĺbení už existujúceho prístavu v La Boca, ktorý by vytvoril systém otvorených dokov umožňujúcich vstup veľkých lodí. Tento bol podporený predstaviteľmi provincie Buenos Aires. Keď však v roku 1880 došlo k vyňatiu Buenos Aires z provincie Buenos Aires a následnej federalizácii mesta na základe zákona, bol vybraný projekt Eduarda Madera priamo prezidentom republiky. Návrh bol následne schválený parlamentom v roku 1884. Od schválenia začali stavebné práce, predovšetkým vybagrovanie kanála Boca del Riachuelo.
Projekt Madero.
Projekt Madera pre nový prístav Buenos Aires bol oveľa zložitejší a nákladnejší než všetky predchádzajúce návrhy. Počítal s úpravou celého pobrežia Río de la Plata od ulice Córdoba (čo je kúsok južne od námestia Plaza San Martín) až po ústie rieky Matanza (nazývanej tiež Riachuelo, teda riečka), ktorá sa nachádza vo štvrti La Boca. Táto úprava vytvorila veľký umelý ostrov s rozlohou približne 350 hektárov, ktorý je od mesta oddelený hrádzami a dokmi. Pre realizáciu stavby bola vybraná anglická spoločnosť Walker &amp; Co. Ltd. Táto použila na stavbu veľké množstvo kameňa a piesku pochádzajúcich z pobrežia susedného Uruguaja.
Bolo tiež potrebné vytvoriť dva prístupové kanály do prístavu (jeden na severe a druhý na juhu), ktoré boli vybudované vyťažením, resp. vybagrovaním dna Río de la Plata v blízkosti nového prístavu tak, aby doň umožnili prístup veľkým lodiam. Malo dôjsť k vybudovaniu aj tzv. severného prístavu, ktorý mal byť určený pre vojenské účely, a mal by podľa projektu umožniť alternatívny odchod lodí v prípade nepriateľskej námornej blokády a zároveň mal obsahovať suché doky potrebné na opravu lodí. Projekt severného prístavu však bol realizovaný iba čiastočne, nakoľko náklady na jeho vybagrovanie boli veľmi vysoké. Samotný severný kanál sa však neskôr stal hlavným prístupom do vybudovaného nového prístavu.
Stavba začala 1. apríla 1887. K jej ukončeniu došlo 31. marca 1898, kedy bola otvorená posledná časť prístavu. Aby došlo k prepojeniu aj novovzniknutého ostrova a dokov na jeho strane s mestom a teda druhou stranou prístavu, boli vybudované štyri otočné mosty. Tieto sa otáčali a tým umožňovali bezproblémový prechod lodí. Avšak samotný Eduardo Madero zomrel v roku 1894 a tak sa dokončenia projektu nedožil. Keďže však výstavba prístavu trvala pomerne dlho, v čase otvorenia poslednej časti bol už prístav čiastočne zastaralý a znova nedostatočne veľký pre nové veľké lode. Vláda tak čelila rovnakému problému ako pred tým. Potrebovala nový veľký prístav a tak sa vrátila k projektu Luisa Huerga, ktorý pred tým odmietla. Tento plán počítal s prehĺbením pôvodného prístavu La Boca, avšak k tomu nedošlo. Huergov návrh bol použitý pre vytvorenie úplne nového prístavu, ktorý dostal meno "Puerto Nuevo", teda Nový prístav. Tento bol otvorený v roku 1911 a funguje do súčasnosti.
Revitalizácia Puerto Madero.
K úplnému dokončeniu Puerto Nuevo došlo v roku 1926. Tým sa stal prístav Madero nepotrebný a zbytočný. Napriek tomu, že prístavnú funkciu si čiastočne zachoval, význam Madera sa postupne znižoval, čím sa z najvýznamnejšieho mestského projektu stával jedným z najviac znehodnotených oblastí mesta, kde zostali iba sklady a veľa neupravenej pôdy. V podstate hneď s otvorením Puerto Nuevo začali padať návrhy, čo s Maderom, no vláda nepristúpila k žiadnemu opatreniu. Až 15. novembra 1989 vláda rozhodla o prijatí projektu, ktorého cieľom bola urbanizácia a revitalizácia Madera. Avšak na území Puerto Madero mali svoje záujmy rôzne vládne inštitúcie a tak došlo k podpisu dohody, ktorá preniesla celé územie pod spoločnosť Old Puerto Madero Corporation S.A.
Nasledovali masívne domáce ale aj zahraničné investície v 90. rokoch 20. storočia. Tieto viedli k regenerácii a rekonštrukcii skladov na elegantné domy, kancelárie, súkromné vysoké školy, hotely, reštaurácie, bary, kaviarne či galérie. Všetky projekty boli zamerané na tzv. "návrat Puerto Madero k rieke". Zároveň došlo k prebudovaniu ulíc, v okolí prístavnej časti boli vybudované široké bulváre. Všetky ulice sú pomenované po významných ženách. Postupnú rekonštrukciu mali na starosti renomovaní architekti z Argentíny ale i zahraničia. V súčasnosti tak patrí medzi najmodernejšie mestské časti v Buenos Aires. Ceny nehnuteľností sú to pomerne vysoké a tak sa stala cieľom pre zahraničných investorov, ktorí skupujú miestne nehnuteľnosti. V roku 2001 bol otvorený most Puente de la Mujer, teda Ženský most, ktorý je taktiež otočným mostom. Svojou modernou konštrukciou sa rýchlo stal jedným zo symbolov Puerto Madero. Viaceré umelecké projekty, ako napríklad umelecké múzeum Fortabat Art Collection, boli postavené z finančných príspevkov Maríe Lacroze de Fortabat, najbohatšej Argentínčanky. Revitalizácia trvala zhruba 10 rokov a stala sa tak jediným z najúspešnejších stavebných projektov v histórii Argentíny.
Po roku 2000 sa začalo v tejto mestskej časti s výstavbou výškových budov ako napríklad Alvear Tower, Torres Renoir, Torres El Faro, Château Puerto Madero Residence, Torres Mulieris a mnohých ďalších. Avšak niektoré výškové budovy tu boli vybudované už skôr ako napríklad Torre Le Parc a Hotel Hilton Buenos Aires.