burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Hodvábnica veľká

 Hodvábnica veľká (staršie názvy: zvonovec veľký, zvonovec olovový; lat. "Entoloma sinuatum" alebo "Entoloma lividum") je prudko jedovatá huba z čeľade hodvábnicovitých ("Entolomataceae").
Opis.
Mäsitá plodnica hodvábnice veľkej má 515 cm, niekedy až 20 cm široký klobúk, spočiatku polguľovitý až zvonkovito kužeľovitý s podvihnutým okrajom, neskôr plocho klenutý, v strede niekedy s tupým hrboľom. Za mladi je belavý až sivookrový, v dospelosti sivohnedastý, hladký, holý, jemne vrastene vláknitý, hodvábne lesklý, nehygrofánny. Lupene sú 815 mm široké, riedke, pri hlúbiku vykrojené, najprv belavé, nesôr krémové, potom žltkastolososovoružové a v starobe mäsovočervenkasté. Hlúbik je 515 cm dlhý, 13 cm hrubý, valcovitý, na spodu často kyjačikovito rozšírený, pevný, v dospelosti dutý, na vrchole oinovatený, poniže jemne vláknitý, belavý až krémovožltkastý. Dužina je pevná, belavá, lesklá a nemenlivá, za mladi vonia a chutí ako čerstvo zomletá múka, v starobe však dosť nepríjemne. Výtrusy sú nepravidelné, šesťhranné, hladké, bledožltkastoružové, s jednou veľkou tukovou kvapkou, 911 × 89 μm veľké. Výtrusný prach je mäsovočervenkastý.
Výskyt.
Plodnice hodvábnice veľkej vyrastajú od začiatku júla, zriedkavo už od konca mája, až do septembra v teplejších a svetlých listnatých lesoch, najmä v dubinách, aj mimo lesa, napr. na hrádzach rybníkov a v stromoradiach. Hodvábnica veľká je teplomilný druh, preto sa nevyskytuje v chladnejších a horských oblastiach. Nerastie ani na kyslejších pôdach. 
Praktický význam.
Je to prudko jedovatá huba, ktorá môže za určitých okolností zapríčiniť aj smrteľné otravy. Po požití tejto huby sa otrava prejaví po 2 až 4 hodinách zvracaním a hnačkami. Tento stav môže pretrvávať aj niekoľko dní, pričom postihnutý stratí veľa tekutín.
Možnosť zámeny.
Neskúsení hubári si plodnice hodvábnice veľkej mýlia i s jedlými hubami, a to najmä s hodvábnicou jarnou, s čírovnicou májovou, so strmuľkou inovaťovou alebo niekedy aj s machovkou obyčajnou.
BAM Poprad

Basketbalová akadémia mládeže Poprad, často v tvare so skratkou BAM Poprad, je slovenský ženský basketbalový klub, ktorý sídli v meste Poprad. Bol založený v roku 1947 ako súčasť Obchodnej akadémie v Poprade. Najväčšie úspechy vo federálnej ére dosiahol klub pod značkou Lokomotíva Štart Poprad v 80. rokoch 20. storočia, kedy bol súčasťou najvyššej súťaže žien. V samostatnej slovenskej ére patrí klub k pravidelným účastníkom slovenskej extraligy. Jeho najväčším úspechom je zisk troch bronzových medailí v extralige v rokoch 2004-2006 a dve druhé miesta v Slovenskom pohári.
Klubové farby sú fialová, ružová a biela. Svoje domáce zápasy hrá BAM Poprad v Aréne Poprad s kapacitou 2 360 divákov.
Historické názvy.
Zdroj: 
Dejiny.
V sezóne 2010/11 a 2011/12 získal klub dvakrát druhé miesto v Slovenskom pohári.
V sezóne 2022/23 BAM Poprad skončil v extralige na ôsmom mieste a v baráži o účasť v extralige prehral s tímom Young Angels Košice U19 0:2 na zápasy. Hoci YAKE následne ponúkli Popradu licenciu do extraligy na sezónu 2023/24 za 1 €, keďže neplánovali sami postaviť dva svoje tímy, Poprad túto možnosť nevyužil a v sezóne 2023/24 sa prihlásil do spojenej 1. ligy žien/mladých žien U19/U23.
Hráčsky káder a realizačný tím.
Súpiska hráčok v sezóne 2023/24.
"Aktuálna k 3. 11. 2023."
Umiestnenie v jednotlivých sezónach.
Zdroj:
Saurophaganax

Saurophaganax (lat. Kráľ požieračov jašterov) je vyhynutý rod veľmi veľkého mäsožravého Teropóda z čeľade Allosauridae, popísaného v roku 1995. Jeho pozostatky sa našli na území dnešných Spojených štátov Amerických v súvrství Morrison. Jediným druhom je Saurophaganax Maximus.
Popis.
Na to, aký bol veľký, bol pomerne štíhly a ľahký. Pravdepodobne lovil veľké Sauropódy ako Camarasaurus či Brachiosaurus, Stegosaury, primitívne Ankylosaury alebo Ornithopódy, no príležitostne mohol loviť aj iné mäsožravce, ako napríklad Ceratosaura alebo Marshosaura. Na hlave mal hrebienky podobne ako Allosaurus, pravdepodobne slúžili na tienenie pred slnkom alebo na boj s jedincami rovnakého druhu. Tieto výrastky mohli byť pokryté keratínom.
Rozmery.
Tento dravec mal na dĺžku podľa odhadov 10 až 13 metrov, čo z neho robí jedného z najväčších aktívne loviacich teropódov. Vysoký bol pravdepodobne ako dvojposchodový autobus a vážil približne 4500 kilogramov. Lebka pravdepodobne mohla merať až 1,5 metra.
Habitat.
V čase, keď Saurophaganax žil, sa na severozápade USA nachádzalo veľké vnútrozemské more Sundance, ktoré kvôli zdvihu skalnatých vrchov ustupovalo. Podnebie bolo horúce, s obdobiami sucha a vlhka, pravdepodobne tam boli pláne podobné savanám. Zo stromov tam rástli hlavne ihličnany (vtedy boli dominujúcimi stromami po celom svete), ginká, stromové paprade a cykasy. Z rastlín sa vyskytovala hlavne pobrežná vegetácia, prasličky a paprade. Žilo tam množstvo obojživelníkov, plazov, cicavcov, plazov, aj dinosaurov. Vyskytovalo sa tom viac než 20 druhov Sauropódov, niekoľko druhov Stegosaurov a Ankylosaurov, a okolo 15 druhov Ornithopódov. Tiež tam bolo asi 20 druhov teropódov, niektoré mohli pre Saurophaganaxa veľká konkurencia.
Objav.
V roku 1931 našiel na západe Oklahomy paleontológ John Willis Stovall pozostatky veľkého teropóda a o desať rokov neskôr ho v novinách pomenoval Saurophagus Maximus. Neskôr zistili, že meno Saurophagus už má skupina vtákov, takže ho v roku 1995 Daniel Chure pomenoval Saurophaganax. Chure si tiež všimol rozdiel v krčnom stavci exemplára, ktorý mal byť holotyp, preto vybral ako holotyp iného jedinca.
Klasifikácia.
Tento zaujímavý dinosaurus patril do čeľade Allosauridae, ktorá je v infrarade Carnosauria. Karnosaury sa vyznačovali zdobením hlavy a vyspelejšie formy aj krátke ruky. Bol blízky príbuzný s Allosaurom, niektorí ľudia tvrdí, že je jeho ďalším druhom.
 Carnosauria
nadčeľaď Allosauroidea
čeľaď Allosauridae
rod Saurophaganax
Zdroje.
https://www.montanajurassic.com/wp-content/uploads/2016/02/Morrison-Basin_Update-1-253x300.jpg 
článok Sundance sea na Anglickej Wikipédii
Česká verzia článku Saurophaganax
Anglická verzia článku Saurophaganax
článok Carnosauria na Českej Wikipédii
článok Carnosauria na Anglickej Wikipédii
článok Allosaurus na Slovenskej Wikipédii
Zvonovec

Zvonovec môže byť:
Májovka

Májovka môže byť:
Jozef Szabó

Jozef Szabó môže byť:
Skladobná rovina jazyka

Jednou zo základných vlastností jazyka ako dorozumievacieho systému je schopnosť skladania slov do viet a viet do textov. Toto skladanie sa realizuje prostredníctvom spájania slov pomocou špecifických jazykových prostriedkov a pravidiel, ktoré vytvárajú syntaktickú rovinu jazyka. Jazykovedná disciplína, ktorá sa zaoberá spájaním slov do viet, sa nazýva syntax(skladba). Spájaním viet do textov sa zaoberá textová syntax. Základnými jednotkami, ktoré tieto jazykovedné disciplíny skúmajú, sú vetný člen, syntagma (sklad), veta, súvetie, polovetná konštrukcia a text.
Vetný člen.
Je také slovo vo vete, ktoré vstupuje do syntaktického vzťahu s iným slovom (slovami) vo vete a vytvára s ním syntagmu. Kedže syntagma vo vete je významovou gramatickou jednotkou, tvoria ju len plnovýznamové slovné druhy. Neplnovýznamové slovné druhy ako predložky, spojky a častice nemôžu byť vetným členom, lebo nemajú vetnočlenskú platnosť, majú však význam pre celkový zmysel vety.
Rebecca Ferguson

Rebecca Louisa Ferguson Sundström (* 19. október 1983, Štokholm, Švédsko) je švédska herečka. Známa je predovšetkým z televízneho seriálu "The White Queen" (2013).
Detstvo a mladosť.
Matka Fergusonovej je pôvodom Angličanka a jej otec je Švéd. V jej rodine sa hovorilo švédsky aj anglicky, čiže vie hovoriť plynulo obomi jazykmi.
Od 13 rokov pracovala ako modelka a objavovala sa v časopisoch a televíznych reklamách na reklamu na kozmetiku, odevy a šperky.
Od malička sa venovala rôznym tancom a niekoľko rokov učila argentínske tango v tanečnej spoločnosti vo švédskom Lunde.
Kariéra.
Do širšieho podvedomia divákov sa dostala v roku 2013, keď bola obsadená do úlohy Elizabeth Woodville v desaťdielnej historickej televíznej dráme BBC "The White Queen". Jej herecký výkon v seriály ohodnotili filmový kritici obrovskou chválou a získala tiež nomináciu na Zlatý glóbus za najlepšiu herečku v minisérii alebo televíznom filme.
V roku 2015 Fergusonová stvárnila Ilsu Faustovú, hlavnú ženskú úlohu v piatom filme "Mission: Impossible – Rogue Nation," za čo získala pozitívne ohlasy u filmových kritikov. Svoju úlohu si zopakovala v šiestom filme "Mission: Impossible – Fallout," ktorý vyšiel v roku 2018". "
V roku 2016 hrala vo filme "The Girl on the Train" po boku Emily Blunt. O rok neskôr, stvárnila švédsku opernú speváčku v muzikáli "The Greatest Showman". V muzikáli sa objavila po boku Hugha Jackmana, Zaca Efrona či Michelle Williams.
V roku 2019 hrala po boku Ewana McGregora, v horrorovom thrillery "Doctor Sleep", ktorý bol natočený podľa knižnej predlohy Stephena Kinga. V roku 2021 bude mať premiéru film "Dune", kde stvárni postavu lady Jessicy.
Súkromný život.
V roku 2007 porodila Fergusonová syna, ktorého čakala so svojím priateľom Ludwigom Hallbergom. S priateľom sa neskôr presťahovala do Simrishamnu na juhovýchodnom pobreží Švédska. Pár sa rozišiel v apríli 2015.
V roku 2018 oznámila že čaká druhé dieťa, novým partnerom Rorym. V januári 2019 oznámila, že sa s Rorym zosobášili. Fergusonová s manželom majú dom v Richmonde na juhozápade Londýna kvôli jeho blízkosti k štúdiám Pinewood a Shepperton.
Hodvábnica jarná

 Hodvábnica jarná (, starší názov: zvonovec jarný) je jedlá huba z čeľade hodvábnicovitých ("Entolomataceae").
Opis.
Plodnica hodvábnice jarnej má 316 cm široký klobúk, spočiatku zvonkovito klenutý s hrboľom, neskôr plocho rozprestretý, okolo hrboľa zvyčajne prehĺbený, plavý, okrový, okorovohnedastý až bielosivý, jemne vrastene vláknitý, hygrofánny, za sucha hodvábne lesklý, za vlhka trochu slizký, za mladi na okraji podvihnutý, potom ostrý a poprehýbaný, v starobe lúčovito rozpukaný. Lupene sú 815 mm široké, dosť riedke, pri hlúbiku vykrojené, najprv belavé, neskôr mäsovoružové. Hlúbik je 512 cm dlhý, 14 cm hrubý, nepravidelne valcovitý, biely, vrastene vláknitý, lesklý, plný, iba v strede vatovito vypchatý. Dužina je biela, pod pokožkou klobúka jemne hnedastá, má miernu chuť a múčnu vôňu. Výtrusy sú v obryse takmer guľovité, šesťhranné až sedemhranné, hladké, bieloružové, 9,512,5 × 810 μm veľké. Výtrusný prach je ružový.
Výskyt.
Hodvábnica jarná rastie od konca apríla do júna, spravidla mimo lesa, v tráve pod slivkami, trnkami, hlohmi a inými rožokvetnými drevinami. Plodnice rastú jednotlivo, ale často i vo veľkých skupinách (aj v zrastencoch).
Praktický význam.
Je to dobrá jedlá huba, ale neskúsení hubári si ju mýlia najmä s prudko jedovatou hodvábnicou veľkou, ktorá sa takmer na nerozoznanie na ňu podobá. Preto pri rozlišovaní týchto druhov treba viac opatrnosti.
Erb Bavorska

Bavorský slobodný štát má jeden väčší a jeden menší erb. Oba boli prijaté 5. júna 1950.
Väčší erb.
Tvorcom väčšieho erbu Bavorska je Eduard Ege. 
Menší erb.
Menší erb Bavorska je "modrobiely kosoštvorcovaný štít", ktorý zdobí "koruna".
Dvaja na jedného

Dvaja na jedného môže byť:
Strmuľka inovaťová

Strmuľka inovaťová () je jedlá huba z čeľade čírovkovitých (Tricholomataceae").
Opis.
Strmuľka inovaťová má väčšinou mohutnejšie plodnice. Klobúk je 515 cm široký (výnimočne aj viac ako 20 cm široký), za mladi klenutý, s podvinutým okrajom, neskôr plochý, hladký, za vlhkého počasia tmavosivý až sivohnedý, za sucha bledosivý alebo belavo sivohnedý, najprv na celom povrchu, neskôr iba v strede oinovatený. Lupene sú široké 37 mm, husté, mierne zbiehavé na hlúbik, najprv belavé, neskôr okrovokrémové s hnedastým odtieňom. Hlúbik je 610 cm dlhý, 1,53 cm hrubý, valcovitý, dolu zhrubnutý, hladký alebo vláknito ryhovaný, belavý, sivastý až jemne hnedastý, za mladi plný, neskôr vatovito vypchatý, v starbe často rúrkovitodutý. Dužina je v klobúku mäsitá, v mladosti tvrdá, neskôr mäkká, v hlúbiku najprv vatovitá, ale pružná, neskôr vláknitá, v celej plodnici trvale belavá, zamladi veľmi aromatická (podľa niektorých vonia po múke, podľa iných ako pomarančové kvety) v starobe nepríjemne plošticovo páchnuca, s neutrálnou až kyslastou chuťou. Výtrusy sú krátko elipsoidné, hladké, bezfarebné, 68 × 34 μm veľké. Výtrusný prach je biely.
Výskyt.
Plodnice strmuľký inovaťovej vyrastajú od konca septembra do novembra, zvyčajne vo veľkých húfoch, často v čarokruhoch, v listnatých aj v ihličnatých lesoch (niekedy aj parkoch a záhradách). Rastú najmä v hlbokom lesnom humuse medzi opadaným lístím a ihličím. U nás sú všade veľmi rozšírené.
Praktický význam.
Strmuľka inovaťová sa väčšinou uvádza ako jedlá huba, hoci mnohým ľuďom, a to hlavne staršie plodnice, spôsobujú tráviace ťažkosti (huba môže vyvolať zvracanie a hnačky). Na jedenie, najmä na nakladanie do octu v zmesi s inými hubami, sú vhodné iba celkom mladé plodnice. 
Možnosť zámeny.
Pre jej charakteristický celkový výzor, sfarbenie a špecifický pach je možnosť zámeny s inou hubou len málo pravdepodobná. Niekedy sa však vyskytujú plodnice, ktoré sú celé biele, ako na klobúku, tak aj na hlúbiku, iba lupene sú trochu žltkasté (túto odrodu opísal dánsky mykológ J. E. Lange ako var. "alba Lange"). Najmä túto bielu odrodu, by bolo možné ľahko zameniť s prudko jedovatou hubou, hodvábnicou veľkou, ktorá je približne rovnaká veľká, niekedy takmer biela, ináč olovovosivej farby. Lupene má však neskôr ružové, oblúkovito pripojené na hlúbik a nezbiehavé. V rode strmuľka je i niekoľko prudko jedovatých, belavo sfarbených a menej mäsitých druhov s priemerom klobúka do 10 cm. Aby sa predišlo zámene s nimi, nemali by sa zbierať plodnice strmuľky inovaťovej s vyblednutým, belavým klobúkom, ale len typické hrubomäsité plodnice so sivým či hnedosivým temenom.
Continental

Continental môže byť:
Machovka obyčajná

 Machovka obyčajná () je jedlá huba z čeľade hodvábnicovitých ("Entolomataceae").
Opis.
Plodnica machovky obyčajnej má 310 cm široký klobúk, najprv polguľovitý, neskôr vankúšikovito klenutý s podvihnutým okrajom, napokon plochý, v strede často prehĺbený, hladký, jemne plstnatý, matný, suchý, biely alebo bledosivý. Lupene sú 24 mm široké, husté, zbiehavé, najprv biele, neskôr s mäsovoružovkastým odtieňom. Hlúbik je 36 cm dlhý, 0,72 cm hrubý, takmer valcovitý, dolu zúžený, plný, často trochu excentrický, belavý. Dužina je biela, mäkká, na reze intenzívne vonia po surových uhorkách a čerstvej múke, aj chuť má podobnú. Výtrusy sú vretenovité, so šiestimi pozdĺžnymi rebierkami, bledožltkasté, s ružovým odtieňom, 814 × 56 μm veľké. Výtrusný prach je ružovkastý.
Výskyt.
Machovka obyčajná rastie od júla do novembra, v ihličnatých aj listnatých lesoch a na lesných lúčkach. Najčastejšie ju hubári nachádzajú v mladých trávnatých či machnatých smrečinách a na ich okrajoch. Na miestach, kde sa vyskytujú machovky, často rastú aj hríby.
Praktický význam.
Je to dobrá jedlá huba, vhodná na úpravu začerstva. 
Možnosť zámeny.
Zámena je možná s jedovatými belavými druhmi strmuliek, ktoré sa však dajú odlíšiť podľa tuhej dužiny a neružovejúcich lupeňov.
Kalaštovský potok (územie európskeho významu)

Kalaštovský potok je územie európskeho významu v správe štátnej ochrany prírody Správa CHKO Záhorie.
Nachádza sa v katastrálnom území obce Borský Peter s rozlohou 44,78 ha s nadmorskou výškou od 180 do , na spodnom úseku Kalaštovského potoka.
Územie bolo vyhlásené opatrením z 29. novembra 2018, uverejneným v čiastke 6/2018 Vestníka MŽP SR, ktorým sa mení a dopĺňa národný zoznam území európskeho významu vydaný výnosom MŽP SR č.3/2004-5.1 z roku 2004, ktorým sa vydáva národný zoznam území európskeho významu v znení opatrenia č. 1/2017. Medzi územia európskeho významu bolo zaradené s identifikačným kódom SKUEV0526 Kalaštovský potok.
Navrhované územie európskeho významu schválila Európska komisia dňa 28. novembra 2019 rozhodnutím Komisie , ktorým sa podľa smernice Rady 92/43/EHS prijíma aktualizovaný zoznam území európskeho významu v panónskom biogeografickom regióne. 
V území platí 2. stupeň ochrany. 
Predmet ochrany.
Predmetom ochrany je biotop:
Predmetom ochrany sú tieto druhy:
Bielopavučinovec

 Bielopavučinovec () rod húb z čeľade čírovkovité ("Tricholomataceae"). Jeho jediným druhom je bielopavučinovec hľuznatý (lat. "Leucocortinarius bulbiger").
Systematika.
Do polovice 20. stor. sa považoval za súčasť iných rodov, najmä rodu čírovka ("Tricholoma"), pavučinovec ("Cortinarius") alebo rodu "Cortinellus". 
Staršie sa niekedy radil do čeľade pavučinovcovité (Cortinariaceae).
Opis.
Plodnica bielopavučinovca hľuznatého má 512 cm široký klobúk, najprv klenutý, neskôr plochý, hladký, holý, nehygrofánny, plavý až plavočervenkastý, za mladi na okraji ovešaný bielymi hodvábnymi zvyškami plachtičky. Lupene sú 510 mm široké, dosť husté, najprv biele alebo krémové, neskôr s hnedastým nádychom a často aj s hrdzavoškvrnitým ostrím. Hlúbik je 36 cm dlhý, 0,72 cm hrubý, takmer valcovitý, dolu zúžený, plný, často trochu excentrický, belavý. Dužina je belavá, nemeniaca sa, nevýraznej chuti a bez nápadnej vône. Výtrusy sú elipsoidné, hladké, bezfarebné, 79 × 4,55 μm veľké. Výtrusný prach je krémový alebo bledookrový.
Výskyt.
Vyskytuje iba v Európe.
Bielopavučinovec hľuznatý rastie od augusta do novembra zvyčajne v početných skupinách v humuse suchších ihličnatých (najmä v smrečinách) alebo zmiešaných lesoch, predovšetkým v teplejších oblastiach. U nás nie je hojný.
Praktický význam.
Je to chutná huba, vhodná na úpravu začerstva i na konzervovanie v octovom náleve. 
Možnosť zámeny.
Zámena je možná s pavučinovcami, ktorých lupene sú však v dospelosti hrdzavé alebo tmavohnedé.
Obliehanie Nových Zámkov

Obliehanie Nových Zámkov môže byť:
Korunný svedok

Korunný svedok môže byť v trestnom práve:
Kajúcnik

Kajúcnik môže byť:
Kučierka veľká

 Kučierka veľká () je jedlá huba z čeľade kučierkovité ("Sparassidaceae").
Opis.
Plodnice kučierky veľkej sú 830 cm široké a 520 cm vysoké, bežné s hmotnosťou 0,51,5 kg (bývajú však i väčšie a niekedy dosahujú váhu až 6 kg), s nepravidelne oválnym až guľovitým tvarom. Skladajú sa z veľkého počtu rozlične zrastených konárikov (na konci lupeňovito sploštené a zvlnené), ktoré majú na obidvoch stranách plodné rúcho. Lupene sú laločné, zvlnené alebo kučeravé, na okrajoch zúbkaté, zamladi belavé, neskôr žltkasté a napokon v starobe hnedasté, od výtrusného prachu oranžovo poprášené. Konáriky vyrastajú z hrubej černastej hlúbikovitej bázy, ktorá je často hlboko ponorená do pôdy (upína sa na hrubé korene stromu). Dužina je biela a pružná, intenzívne korenisto vonia a má príjemnú orieškovú, niekedy trochu pálivú chuť. Výtrusy sú krátko elipsoidné, hladké, bledožltkasté, 67 × 45 μm veľké. Výtrusný prach je okrový.
Výskyt.
Kučierka veľká rastie od augusta do októbra, v ihličnatých lesoch, najmä pri boroviciach. Podhubie žije v koreňoch stromu a plodnice vyrastajú pri báze živých kmeňov alebo v ich blízkosti. Na infikovaných stromoch sa opakovane objavujú niekoľko rokov. Rozšírená je v celom miernom pásme severnej pologule, nie je však hojná.
Praktický význam.
Je to výborná jedlá huba, vhodná najmä do polievok, na vyprážanie i na sušenie.
Možnosť zámeny.
Zámena je možná s jedlou kučierkou hladkou (Sparassis laminosa), ktorá nemá kučeravé konce konárikov a rastie najmä na báze dubov. Trochu sa jej podobá odporne páchnuca nejedlá plesňovka smradľavá (Thelephora palmata), ktorá má dosť mohutné husto rozkonárené tmavohnedé trsy (rastie tiež v ihličnatých lesoch).
Strapačka koralovitá

 Strapačka koralovitá (staršie: strapačka koralová, do roku 1954: kuriatka jarmusové; ) je jedlá huba z čeľade lievikovcovité ("Gomphaceae").
Opis.
Plodnice strapačky koralovitej sú 512 cm široké a 1015 cm vysoké, majú pomerne hrubý, krátky a holý bazálny kmeň, ktorý je najprv belavý alebo biely, neskôr od výtrusov okrový až kožovožltkastý. Bazálny kmeň plodnice sa rozkonáruje na väčší počet konárov a opäť rozdeľuje viacnásobne na nepravidelne rozložené tenké vzpriamené belavé až krémové konáriky, zakončené krátkymi ostňami. Ostnaté (či zúbkaté) konce sú za mladi vínovočervené, v dospelosti hnedasté. Dužina je belavá až žltkastá, krehká a šťavnatá. Má slabú vôňu a nevýraznú, v starobe horkastú alebo kyslastú chuť. Výtrusy sú elipsoidné, na povrchu šikmo pásikavé, bledookrové so škoricovohnedým odtieňom, 1118 × 46 μm veľké. Výtrusný prach je bledožltookrový.
Výskyt.
Strapačka koralovitá rastie od júla do októbra v listnatých lesoch, najmä v podhorských oblastiach (zriedkavejšie v ihličnatých lesoch). Rozšírená je v celom miernom pásme severnej pologule. U nás je miestami veľmi rozšírená, inde zas úplne chýba.
Praktický význam.
Je to jedlá huba strednej chuťovej kvality (zo strapačiek je však najchutnejšia), vhodná najmä do polievok. Na jedenie odporúčajú zbierať len mladé plodnice, ktoré sú chutnejšie. Pri kuchynskej úprave treba konce konárikov odrezať, pretože v dospelosti bývajú horké.
Možnosť zámeny.
Zámena je možná s inými druhmi strapačiek. Staršie plodnice všetkých druhov strapačiek majú takmer rovnakú farbu a ich rozlišovacie znaky takmer miznú. Preto zbierame len mladé plodnice, ktoré možno spoľahlivo určiť.
Spojená škola (Bratislava, Pankúchova 6)

Spojená škola na Pankúchovej ulici 6 v Bratislave sa nachádza sa v bratislavskej mestskej časti Petržalka.
Rozdelenie.
Škola je rozdelená na gymnázium a základnú školu. 
Gymnázium pripravuje absolventov na štúdium na vysokých školách v triedach s päťročným štúdiom, ktoré sa orientujú na bilingválne štúdium (7902 J 74), triedy osemročného štúdia so vzdelávacím programom Európske štúdiá (7902 J 16) a medzinárodné programy International Baccalaureate (PYP, MYP, DP). 
Cieľom školy je realizovanie uceleného systému kvalitného jazykového vzdelávania od prvého ročníka základnej školy až po maturitu. Keď sa Spojená škola, Pankúchova 6 zaradila medzi IB školy, stala sa jednou z dvoch škôl na Slovensku, ktoré ponúkajú kontinuum troch medzinárodných vzdelávacích programov pre deti a mládež od 6 do 19 rokov. 
Cieľom všetkých programov IB je rozvoj ľudí s medzinárodným zmýšľaním. Medzinárodné zmýšľanie je mnohostranný a komplexný koncept, ktorý zachytáva spôsob myslenia, bytia a konania, ktoré sa vyznačuje otvorenosťou voči svetu a uznaním našej prepojenosti s ostatným svetom. Každý z programov IB odráža ústrednú túžbu poskytnúť vzdelanie, ktoré pretína disciplinárne, kultúrne, národné a geografické hranice.
Programy IB poskytujú študentom príležitosti na bádanie v mnohých národných, či globálnych problémov a nápadov. Vzdelávanie IB podporuje medzinárodné zmýšľanie tým, že pomáha študentom premýšľať o ich vlastnej perspektíve, kultúre a identite. Študenti IB nadobúdajú porozumenie, premýšľajú a spolupracujú naprieč kultúrami a disciplínami, ktoré sú potrebné na dosiahnutie pokroku smerom k mierovejšiemu a stabilnejšiemu svetu.
Riaditelia školy.
Aktuálnou riaditeľkou [2024] školy je PaedDr. Zuzana Butler.
Leopold I. (Rakúsko, Babenberg)

Leopold I. (iné mená: Luitpold I. či Liutpold I., Liutpald; * okolo 940† 10. júl 994, Würzburg) bol prvý markgróf Východnej marky (vlastného Rakúska) v rokoch 976 až 994. Leopoldovou vládou sa začalo 270-ročné obdobie vlády Babenbergovcov v Rakúsku.
Životopis.
Leopoldov pôvod je neistý. Neskorší príslušník rodu Babenbergovcov Otto z Freisingu ho vo svojej "Babenberskej kronike" nespomína, keďže sa začína až vládou Adalberta. Je však isté, že Babenbergovci patrili k poprednej cisárskej aristokracii a zastávali dôležité svetské i cirkevné úrady. Leopoldov brat alebo blízky príbuzný Berthold bol markgróf bavorskej Severnej marky. Rané zmienky o Leopoldovi sú strohé. Prvé zmienky o ňom pochádzajú z roku 962/3, keď ho v jednom privilégiu pre cirkev zmieňuje cisár Otto II. Pred rokom 976 sa tiež spomína ako gróf v bavorskom Donaugau východne od Regensburgu.
Prvý markgróf.
Leopold stál na cisárovej strane pri vzbure bavorského vojvodu Henricha II. v roku 975/976, za čo Leopold dostal bohatú odmenu. Okrem iného mu bol udelený hrad v Melku a okolité krajiny. Podľa miestnej kroniky bol pred tým pánom na tamojšom hrade gróf Sizo, ktorého Leopold vyhnal. Melk sa následne stal rezidenciou. Leopold v Melku založil kanonickú nadáciu, ktorá sa stala miestom posledného odpočinku Babenbergovcov.
Za markgrófa ("marchio Liutpalus") je Leopold po prvý krát označený 21. júla 976, keď mu bola cisárom Ottom II. udelená v léno bavorská Východná marka. Tento dátum býva označovaný významný medzník v dejinách Rakúska. Marka spočiatku pozostávala z úzkeho pásu územia pozdĺž Dunaja medzi lesom východne od mesta Enns. Podľa istých zmienok v rokoch 977 alebo 979 tiež pôsobil ako gróf v pohraničných Traungau a Sundergau. Leopoldovou hospodárskou základňou tak boli stále prevažne bavorské a nie rakúske majetky. Na území dnešného Rakúska však započal dlhý a náročný proces integrácie prerušený niekoľkými pohraničnými konfliktami so starými Maďarmi. Za jeho života došlo k prieniku cez Viedenský les, svoje územie tak s pomocou Henricha II. posunul ďalej na východ až k rieke Fische v Dolnom Rakúsku.
8. júla sa Leopold zúčastnil omše na počesť svätého Kiliána vo Würzburgu, kam ho pozval tamojší biskup. Počas omše bol Leopold tragicky zavraždený strelou z luku. Útok bol o to nešťastnejší, že cieľom útoku bol pravdepodobne Heinrich von Scfaweinfurt a nie Leopold. Malo ísť o pomstu za oslepenie Eberharda, biskupovho bojovníka. Leopold sa stačil vyspovedať a zomrel o dva dni neskôr. V 15. storočí mu bola udelená prezývka Slávny ().
Strapačka zlatožltá

Strapačka zlatožltá (staršie strapačka zlatá, do roku 1954: kuriatka zlatožlté; ) je jedlá huba z čeľade lievikovcovité ("Gomphaceae").
Opis.
Plodnice strapačky zlatožltej sú 612 cm široké a približne rovnako vysoké. Krátky, 25 cm hrubý, mäsitý bazálny kmeň plodnice sa rozkonáruje na väčšie množstvo konárov a konárikov, ktoré bývajú na koncoch vidlicovité alebo zúbkaté. Celá huba okrem bledoružovej bázy je za mladi lososoružová až oranžová, na končekoch citrónovožltá a v dospelosti od výtrusov celá žltookrová. Dužina je špinavokrémová, mäkká, chuť a vôňu má príjemnú. Výtrusy sú elipsoidné, trochu drsné, bledookrové so škoricovohnedým odtieňom, 1118 × 46 μm veľké. Výtrusný prach je žltookrový. 
Výskyt.
Strapačka zlatožltá rastie od augusta do októbra v ihličnatých lesoch, najmä pod smrekmi alebo v listnatých lesoch pod bukmi. Rozšírená je v celom miernom pásme severnej pologule. U nás je miestami dosť rozšírená, najmä v podhorských oblastiach.
Praktický význam.
Je to jedlá huba priemernej chuťovej kvality (niekedy sa uvádza ako nejedlá), vhodná najmä do polievok. Na jedenie sú však dobré len mladé plodnice (mladé plodnice, ktoré majú na reze ešte zreteľné vodnaté mramorovanie). Pri kuchynskej úprave treba konce konárikov zrezať, pretože bývajú horkasté. Dužina je ľahšie stráviteľná, ak sa zomelie. Avšak rozlišovanie jedlých a nejedlých strapačiek je neľahké, preto ani jedlé druhy nemožno odporúčať na konzum. 
Možnosť zámeny.
Okrem s inými nejedlými druhmi strapačiek je zámena možná aj s mierne jedovatou strapačkou úhľadnou, ktorá zapríčiňuje žalúdočné ťažkosti a hnačky (tento druh strapačky má dužinu bielu, na reze červenejúcu, horkastú, pri varení väčšmi horknúcu).
Strapačka úhľadná

Strapačka úhľadná (do roku 1954: kuriatka pekné; ) je druh nejedlej huby z čeľade lievikovcovité ("Gomphaceae").
Niektoré zdroje namiesto tohto druhu uvádzajú dva druhy: strapačka úhľadná ("Ramaria formosa") v užšom zmysle a Ramaria neoformosa; druh Ramaria neoformosa bol vytvorený v roku 1976.
Opis.
Plodnice strapačky úhľadnej sú 615 cm široké a 620 cm vysoké. Dolná bazálna časť plodnice je mäsitá, 23 cm hrubá, čiastočne ponorená v zemi a niekedy takmer zakoreňujúca. Hore sa bohato rozkonáruje na predĺžené konáre, ktoré sú zakončené rozdvojenými alebo zúbkatými konárikmi. Sfarbenie hlavných konárikov a hornej časti bazálneho kmeňa je ružovooranžová alebo lososovoružová, kým koncové konáriky sú na vrchole sýtožlté. V dospelosti je huba od výtrusov celá žltookrová. Dužina je za mladi ružovkastá, v dospelosti biela a mäsitá (po poranení niekedy sčervenie). Chuť má nepríjemne horkastú. Výtrusy sú elipsoidné, trochu drsné, žltookrové, 912 × 45,5 μm veľké. Výtrusný prach je žltookrový. 
Výskyt.
Strapačka úhľadná rastie od júla do októbra v listnatých lesoch, najmä pod bukmi, jednotlivo alebo v skupinách (najviac v podhorských oblastiach). Rozšírená je v celom miernom pásme severnej pologule. U nás sa nevyskytuje veľmi hojne.
Praktický význam.
Je to nejedlá, horká huba (aj po tepelnej úprave zostáva horká), ktorá môže citlivým osobám zapríčiniť žalúdočné ťažkosti a hnačky, preto sa často označuje ako mierne jedovatá. 
Možnosť zámeny.
Zámena je možná s inými druhmi strapačiek. Staré vyblednuté plodnice sa dosť podobajú na jedlé druhy strapačiek, najmä na strapačku zlatožltú.
Strapačka borovicová

Strapačka borovicová () je v starších systémoch druh nejedlej huby z čeľade lievikovcovité ("Gomphaceae").
Systematika.
V súčasnosti sa "Ramaria invalii" považuje za súčasť (prípadne úplné synonymum) druhu "Phaeoclavina eumorpha" (iný názov: "Ramaria eumorpha"). V slovenských textoch potom "P. eumorpha" ("R. eumorpha") spravidla preberá názov bývalého druhu "R. invalii", čiže strapačka borovicová.
Odlišná bola situácia v nedávnej minulosti, v druhej polovici 20. stor. sa totiž v systémoch obyčajne:
Opis.
Plodnice strapačky borovicovej majú tvar trsov dorastajúcich do výšky a do šírky 38 cm. Ich konáriky sú pomerne tenké, vzpriamené, za mladi okrovožlté, neskôr hnedookrové, na konci rozdelené na viac zahrotených odnoží. Vyrastajú z tuhého, často hľuzovito zväčšeného, belavo plstnatého útvaru, z ktorého prenikajú do pôdy biele, bohato rozkonárené povrazce podhubia. Dužina je krehká, biela, na reze sa jemne sfarbuje do okrovožlta (okrovožltá zastáva aj po vysušení). Má horkastú chuť a nevýraznú vôňu. Výtrusy sú elipsoidné, jemne, husto ostnaté, bledo okrovožlté, 810 × 45,5 μm veľké. Výtrusný prach je žltookrový. 
Výskyt.
Strapačka borovicová rastie od júna do novembra v ihličnatých aj zmiešaných lesoch, najmä pod borovicami, často v čarovných kruhoch. U nás je dosť hojná. 
Praktický význam.
Je nejedlá, pretože má horkú chuť (niekedy sa uvádza ako jedlá, ale tuhá). 
Možnosť zámeny.
Zámena je možná s inými druhmi strapačiek (väčšina druhov je mierne jedovatá, iba niekoľko je jedlých). Staršie plodnice sa dosť podobajú na jedlé druhy strapačiek, napr. na strapačku zlatožltú.
The Prom (film)

The Prom je americký hudobný komediálny film z roku 2020. Je inšpirovaný rovnomennou knihou, pričom dvaja z troch autorov knihy napísali aj scenár k filmu. Na Slovensku bol vydaný len digitálne a to 11. decembra 2020.
Dej filmu.
Dee Dee Allen (Meryl Streep), dvojnásobná držiteľka ceny Tony, spolupracuje s Barrym Glickmanem (James Corden) na muzikále o prvej žene Eleanor Rooseveltovej. Dee Dee a Barry sa rozhodnú zlepšiť svoj mediálny obraz tým, že sa budú venovať charite. Čoskoro sa stretnú s nešťastnou zboristkou z Broadwaya, Angie Dickinson (Nicole Kidman) a neúspešným hercom Trentom Oliverom (Andrew Rannells). Spolu sa rozhodnú s pomocou stredoškoláčky Emmy Nolan (Jo Ellen Pellman), ktorá nesmie ísť na školský ples, pretože na neho chce prísť so svojou partnerkou Alyssou (Ariana DeBose).
Hudba.
Soundtrack vyšiel digitálne 4. decembra 2020:
Premiéra filmu.
Film "The Prom" mal premiéru 4. decembra 2020 len v niektorých vybraných kinách v USA, vo Spojenom kráľovstve, v Írsku a v južnej Kórei. O týždeň neskôr, 11. decembra mal film digitálnu premiéru na streamovacej službe Netflix.
Produkcia.
Film bol natočený podľa rovnomennej knihy od autorov Chada Beguelina, Boba Martina a Matthewa Sklara, pričom Chad Beguelin a Bob Martin napísali aj scenár k filmu. V hlavných úlohách účinkujú Jo Ellen Pellman, Meryl Streep, James Corden, Nicole Kidman, Keegan-Michael Key, Andrew Rannells, Ariana DeBose a Kerry Washington.
25. júna 2019 boli vybraní Meryl Streep, James Corden, Andrew Rannells a Nicole Kidman do 4 hlavných úloh. O Kerry Washington sa rozhodlo v októbri, v novembri nastúpila Ariana DeBose, ktorá nahradila Grande v úlohe Alyssy.
Tomás Luis de Victoria

Tomás Luis de Victoria (* 1548, Ávila, Španielsko - † 27. august 1611, Madrid) bol španielsky katolícky kňaz, kapelník a slávny polyfonický hudobný skladateľ španielskej renesancie. 
Bol považovaný za jedného z najrelevantnejších a najpokročilejších skladateľov svojej doby s inovatívnym štýlom, ktorý ohlasoval blížiace sa baroko. Jeho vplyv siaha až do 20. storočia, kedy si ho ako vzor zobrali ceciliáni.
Andrea Karnasová

Andrea „Karny“ Karnasová (* 29. január 1974, Bratislava, ČSSR) je slovenská televízna a dabingová herečka.
Kariéra.
Študovala na konzervatóriu v Bratislave. Už počas posledných dvoch rokov štúdia na konzervatóriu hosťovala spolu so Zuzanou Fialovou vo Vojenskom umeleckom súbore. A hoci si podala prihlášku na VŠMU na skúšky neprišla, v ten deň mali predstavenie v Prahe.
K dabingu sa dostala v šestnástich rokoch. Pod prezývkou „Karny“ ju pozná najviac ľudí a pochádza zo seriálu "Priatelia", kde dabovala perfekcionistku Monicu. Dnes má za sebou desiatky filmových postáv, jej hlas mohli počuť v seriáloch ako "", "Monk", "Zúfalé manželky" alebo "JAG". Filmový priaznivci rozpoznajú jej hlas v trilógii "Matrix", kde nadabovala Trinity.
Viac priestoru na obrazovke dostala až nedávno. Hrala v "Ordinácii v ružovej záhrade" aj v "Odsúdených". Pomerne pokojnú hladinu slovenských seriálov rozvírila postavou lesbičky Denisy, ktorú stvárnila v seriáli "Panelák".
Osobný život.
Karnasovej stroskotalo manželstvo s Ladislavom Hrušovským, ktorý bol ústrednou postavou televízneho seriálu "Aféry". Majú spolu dcéru Lujzu.
Strapačka vzpriamená

Strapačka vzpriamená () je druh nejedlej huby z čeľade lievikovcovité ("Gomphaceae").
Opis.
Plodnica strapačky vzpriamenej je kríkovitá, 25 cm široká a 38 cm vysoká. Z dolnej krátkej belavokrémovej bázy sa hore bohato rozkonáruje na tenké, rovnobežne vzpriamené odnože, ktoré sú za mladi bledožlté až okrové a neskôr od výtrusov hnedookrové až škoricovohnedasté, s bledšími rozdvojenými končekmi. Dužina je pružná, kožovožltkastá (na otlačených miestach vínovohnedá), má nepríjemne korenisto horkastú chuť a nevýraznú vôňu. Výtrusy sú elipsoidné, na povrchu drsné, hrdzavookrové, 710 × 3,54 μm veľké. 
Výskyt.
Strapačka vzpriamená rastie od augusta do novembra jednotlivo alebo v malých skupinách na odumretom dreve (na rozkladajúcich sa konároch a pňoch) listnatých a ihličnatých stromov.
Praktický význam.
Je to netoxická, ale nejedlá huba, pretože má horkú chuť. 
Možnosť zámeny.
Zámena je možná s inými druhmi strapačiek (aj s mierne jedovatými). Podobný je jej aj korunovec svietnikovitý, ktorý rastie na konároch a pňoch tvrdého dreva.
Strapačka zadymená

Strapačka zadymená () je druh alebo varieta nejedlej huby z čeľade lievikovcovité ("Gomphaceae").
Systematika.
Tento taxón sa zaraďuje buď ako samostatný druh "Ramaria fumigata" alebo ako varieta (prípadne alternatívne ako úplné synonymum) druhu strapačka fínska ("Ramaria fennica"); ak sa radí ako varieta, volá sa "Ramaria fennica var. fumigata".&lt;br&gt;
Strapačka zadymená niekedy zahŕňa všetky alebo niektoré z nasledujúcich taxónov (tu sú uvedené ako druhy, ale u niektorých autorov sú niektoré z nich chápané ako variety nejakého druhu):
Aj ak sa vyššie uvedené taxóny klasifikujú ako samostatné taxóny, sú všetky veľmi príbuzné, a preto sa aj často spolu so strapačkou zadymenou a strapačkou fínskou zaraďujú do jedného komplexu druhov (či skupiny druhov či sekcie) v rámci rodu "Ramaria".&lt;br&gt;
V minulosti niektorí autori nevhodne nazývali strapačku zadymenú vedeckým menom "Ramaria fennica" (správne ide o vedecke meno strapačky fínskej).&lt;br&gt;
Niektorí autori v minulosti nazývali vedeckým menom "Ramaria fumigata" špeciálne len druh, ktorý vo vyššie uvedenom zozname zodpovedá taxónom "Ramaria violaceibrunnea" a "Ramaria asiatica".
Opis.
Plodnica strapačky zadymenej je kríkovitá, 512 cm vysoká a 58 cm široká. Masívna báza huby, hrubá 2,55 cm, sa koralovite rozdeľuje na husté konáriky. Báza je biela, zvyšná časť plodnice je za mladi červenofialová, neskôr od výtrusného prachu špinavookrová až hnedastá, okrem koncov konárikov, ktoré zostávajú dlho fialové. Dužina je tvrdá, biela, má nepríjemnú horkastú chuť a nevýraznú vôňu. Výtrusy sú vretenovité, na povrchu jemne bradavičnaté, okrové, 8,512,5 × 3,75,5 μm veľké. Výtrusný prach je okrovohnedastý. 
Výskyt.
Strapačka zadymená rastie koncom leta a v jeseni v listnatých lesoch (na odumretých tvrdých drevinách). Je to dosť zriedkavá huba a je nerovnomerne rozšírená v celom miernom pásme severnej pologule a v južnej Austrálii. 
Praktický význam.
Je to nejedlá huba, pretože má horkú chuť. 
Možnosť zámeny.
Zámena je možná s inými druhmi strapačiek (aj s mierne jedovatými). Starším plodniciam je na prvý pohľad najviac podobná strapačka koralovitá.
Catedral Metropolitana de la Ciudad de México

Metropolitná katedrála Nanebovzatia Panny Márie na nebesiach v Mexico City (špan. "Catedral Metropolitana de la Asunción de la Santísima Virgen María a los cielos de la Ciudad de México") je rímsko-katolícka baroková katedrála a sídlo arcidiecézy Primada de México. Je najväčšou barokovou katedrálou sveta.
Nachádza sa na severnej strane námestia Plaza de la Constitución v historickom centre mesta Mexico City. Od roku 1987 je miestom svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Peter Sakmár

Mgr. Peter Sakmár (* 12. október 1978, Levoča) je rímskokatolícky kňaz Spišskej diecézy a apoštolský administrátor "ad nutum Sanctae Sedis" Apoštolskej administratúry v Atyrau v Kazachstane.
Životopis.
Po kňazskej formácií a teologických štúdiách v Kňazskom seminára biskupa Jána Vojtaššáka v Spišskej Kapitule bol 17. júna 2006 vysvätený za kňaza spišským diecéznym biskupom Františkom Tondrom v Katedrále sv. Martina v Spišskej Kapitule. V rokoch 20062008 pôsobil ako kaplán v Oravskej Polhore.
Vo farnosti Uralsk v Kazachstane pôsobil od 5. júla 2008 do 19. júna 2011 ako kaplán, neskôr od 20. júna 2011 do 30. júna 2017 ako farár.
Od 1. júla 2017 pôsobil ako špirituál v interdiecéznom Kňazskom seminári v Karagande v Kazachstane.
Pápež František ho dňa 8. decembra 2020 vymenoval za apoštolského administrátora "ad nutum Sanctae Sedis" Apoštolskej administratúry pre katolíkov latinského obradu v Atyrau v Kazachstane. Na Slávnosť Zjavenia Pána 6. januára 2021 kánonický prevzal úrad apoštolského administrátora pri slávnostnej svätej omši v Chráme Premenenia Pána v Atyrau v Kazachstane.
Strapačka žltá

Strapačka žltá () je druh jedlej huby z čeľade lievikovcovité ("Gomphaceae").
Opis.
Plodnica strapačky žltej je kríkovitá, 1020 cm vysoká a 715 cm široká. Masívna báza huby sa bohato rozkonáruje na nedlhé husté konáriky. Bazálny kmeň je belavý, na otlačených miestach sa sfarbuje na hnedočerveno, konáriky sú za mladi sírovožlté alebo citrónovožlté, v dospelosti okrové, na koncoch tupé (chutia horkasto). Dužina je biela, veľmi krehká, má nevýraznú chuť a zatuchnutú vôňu. Výtrusy sú takmer valcovité, na povrchu jemne bradavičnaté, bledožltkasté, 1118 × 46,5 μm veľké. Výtrusný prach je bledokrémový. 
Výskyt.
Strapačka žltá rastie v letných a jesenných mesiacoch v listnatých lesoch, najmä v bučinách, vzácne i v ihličnatých lesoch, pod jedľami.
Praktický význam.
Aj keď sa tento druh strapačky niekedy uvádza ako nejedlý, pomerne často sa kuchynsky upravuje v zmesi s inými hubami alebo zavára v octovom náleve. 
Možnosť zámeny.
Zámena je možná s inými druhmi žlto sfarbených strapačiek (aj s mierne jedovatou strapačkou úhľadnou), napr. so strapačkou zlatožltou.
Zaujímavosti.
Strapačiek žltej farby je viac druhov a sú medzi sebou ťažko rozlíšiteľné. K ich presnému určeniu je niekedy nutné urobiť podrobné mikroskopovanie.
Novozélandská heraldická spoločnosť

Novozélandská heraldická spoločnosť (Anglicky: "The Heraldry Society of New Zealand") je hlavnou novozélandskou učenou spoločnosťou zaoberajúcou sa vedeckým štúdiom erbov, heraldického práva a heroldov.
História.
Spoločnosť bola založená v roku 1962 a do novembra 2007 bola známa ako Novozélandská pobočka britskej Heraldickej spoločnosti ("The Heraldry Society"). V súčasnosti je dnes prevádzkovo a ústavne úplne nezávislá od britskej Heraldickej spoločnosti. Patrónom spoločnosti je Dáma Patsy Reddy, GNZM QSO DStJ, Generálna guvernérka Nového Zélandu. Členovia spoločnosti majú za menom nárok na tzv. postnominálne písmená ("Post-nominal letters") v tvare "FHSNZ" ("Fellow of The Heraldry Society of New Zealand"). Postnominálne písmená všeobecne vyjadrujú príslušnosť k určitej pozícii, členstvu, alebo sú skratkou nejakého titulu či vyznamenania. Používajú sa najmä v krajinách Spojeného kráľovstva a v krajinách Spoločenstva národov. Píšu sa vždy za menom.
Poslanie.
Cieľom spoločnosti je informovať členov i nečlenov o najnovších správach, názoroch a udalostiach týkajúcich sa sveta heraldiky, ale so zvláštnym zameraním na heraldiku Nového Zélandu. Spoločnosť vydáva štvrťročník, odborný časopis s názvom "The New Zealand Armorist".
Členské poplatky.
Ročné predplatné riadneho člena je v súčasnosti (2020) 30 NZD, zahraničného člena 35 NZD.
Brilantná zelená BS

Brilantná zelená BS (tiež známa ako zelyonka alebo zelenka) je jedným z triarylmetánových farbív. Úzko súvisí s malachitovou zeleňou.
Použitie.
Brilantná zelená sa používala na zafarbenie hodvábu a vlny.
Je indikovaná na dezinfekciu čerstvých pooperačných a poúrazových jaziev, pupočnej šnúry novorodencov, odrenín, porezaní a iných narušení celistvosti pokožky, pri liečbe purulentno-zápalových procesov pokožky - hordeolum („jačmeň“), meibomit, blefaritída, pyodermia, lokálna furunkulóza, karbunkulóza, stafylokoková infekcia. Aplikuje sa zvonka, liečivo sa nanáša na poškodený povrch, pričom sa prichytáva na okolité zdravé tkanivo. 
Brilantná zelená je v organickej syntéze fotokatalyzátor aktivovaný viditeľným svetlom.
Bezpečnosť a toxicita.
Brilantná zelená je účinná proti grampozitívnym baktériám. Hlavnou výhodou brilantnej zelenej oproti bežnejším antiseptikom, ako je jód, je to, že pri náhodnom kontakte nedráždi tak silno sliznice. Sovietska lekárska doktrína usúdila, že „nie je určená na použitie na sliznici“, a varuje, že môže spôsobiť poškodenie očí a chemické očné popáleniny a popáleniny, prinajmenšom v typických formuláciách určených na lekárske použitie. 
Brilantná zelená pri požití vyvoláva zvracanie a pri požití je toxická. Táto zlúčenina môže pri kontakte s okom viesť k vážnym poraneniam, dokonca môže mať za následok bilaterálnu slepotu v dôsledku zakalenia rohovky.
Politika.
V Rusku a niekedy aj na Ukrajine sa Briliantová zelená používala na fyzický útok na politických oponentov. Od roku 2016, mnoho odporcov ruskej vlády Vladimíra Putina boli postriekaný roztokom obsahujúcim Briliantovú zelenú.
Metropolitná divízia (NHL)

Metropolitná divízia bola založená v roku 2013 v rámci reorganizácie NHL a je súčasťou Východnej konferencie. Divízia je zložená z ôsmich tímov. Päť z nich bolo presunutých z Atlantickej divízie, a to New Jersey Devils, New York Islanders, New York Rangers, Philadelphia Flyers a Pittsburgh Penguins. Tímy Carolina Hurricanes a Washington Capitals boli presunutí zo zaniknutej Juhovýchodnej divízie a Columbus Blue Jackets bol presunutý z Centrálnej divízie.
Nickelodeon

Nickelodeon (často skracované na Nick) je americká káblová televízna stanica, ktorú vlastní spoločnosť Paramount Global. Sídlo spoločnosti sa nachádza v New Yorku. Stanica je programovo zameraná prevažne na divákov vo veku 5 až 10 rokov a v ranných hodinách cez víkend na divákov vo veku 2 až 5 rokov. Stanica vysiela televízne seriály a niekedy aj filmy zo svojej vlastnej či cudzej produkcie.
História.
Stanica vznikla 1. decembra 1977 pod názvom Pinwheel a od 1. apríla 1979 používa názov Nickelodeon. Počas 90. rokov 20. storočia expandovala stanica Nickelodeon do Európy a Ázie.
Nickelodeon (rozlišovacia stránka)

Nickelodeon môže byť:
Triarylmetánové farbivo

Triarylmetánové farbivo je syntetická organická zlúčenina obsahujúca trifenylmetánový hlavý reťazec. Ako farbivo, má táto zlúčenina intenzívne sfarbené.
Rodiny.
Triarylmetánové farbivo môže byť zoskupené do skupín podľa povahy substituentov na arylových skupinách. V niektorých prípadoch sa anióny spojené s katiónovými farbivami (napríklad krištáľovo fialová) líšia, aj keď sa názov farbiva nemení. Často sa uvádza ako chlorid.
Metylfialové farbivá.
Metylfialové farbivá majú dimetylamino skupiny v "p"-pozíciách dvoch arylových skupín.
Fuksínové farbivá.
Fuksínové ("resp. fuchsínové") farbivá majú na primárnon alebo sekundárnom amíne (NH2 alebo NHMe) funkčnej skupiny, v "P."-polohe každej arylovej skupine.
Fenolové farbivá.
Fenolové farbivá majú hydroxylové skupiny v "p-"polohách najmenej dvoch arylových skupín.
Malachitovo zelené farbivá.
Malachitovo zelené farbivá sa vzťahujú k farbivám metylfialovej, okrem toho, že obsahujú jednu fenylovú (C6H5) skupinu.
Farbivá Viktória modrá.
Farbivá Viktória modrá sú príbuzné s metylfialovými farbivami, s výnimkou toho, že obsahujú jednu naftylamino skupinu. Existujú variácie s dimetylamínovým substituentom na mieste dietylamínových, na fenylových kruhoch a variácie sekundárneho amínu na naftylovej skupine.
Xanténové farbivá.
Xanténové farbivá majú ako názov hovorí jadro zo xanténu. Nie sú veľmi používané na farbenie textilu, ale používajú sa najmä na iné účely.
Premostené arény.
Keď sú dve z arylových skupín premostené heteroatómom, môžu byť tieto triarylmetánové zlúčeniny ďalej kategorizované na akridíny (premostené dusíkom), xantény (premostené kyslíkom) a tioxantény (premostené sírou).
Syntéza.
Farby obsahujúce amín sa často pripravujú z Michlerovho ketónu alebo jeho dietylaminoanalógu. Týmto spôsobom je ľahko diferencovaná tretia arylová skupina. Friedel-Craftsova alkylačná reakcia je populárna metóda na prípravu mnohých fenolových derivátov:
Aplikácie.
Okrem svojho dominantného použitia ako farbivo mnohé z týchto farbív reagujú reverzibilne s kyselinami a zásadami, a slúžia tak ako indikátory pH.
Chinatown (Thin Lizzy)

Chinatown je desiaty štúdiový album írskej rockovej skupiny Thin Lizzy. Vyšlo v októbri 1980 prostredníctvom Vertigo Records a spolu s členmi skupiny ho produkoval Kit Woolven. Oproti predchádzajúcemu albumu došlo k zmene na poste druhého gitaristu, ktorým je na tomto albume Snowy White.
Obal albumu je dielom írskeho umelca Jima Fitzpatricka.
Zoznam skladieb.
Deluxe edícia.
Nová remastrovaná a rozšírená edícia albumu "Chinatown" bola vydaná 27. júna 2011. Toto nové vydanie je dvoj-CD s pôvodným albumom na disku 1 a bonusovým materiálom na disku 2.
Základňa nasaditeľných komunikačných a informačných systémov

Základňa nasaditeľných komunikačných a informačných systémov, (skrátene Základňa nasaditeľných KIS alebo ZaNKIS) je „základným prvkom mobilného komunikačného spojovacieho systému a veliteľských stanovíšť, ktorá svojimi technickými a prevádzkovými vlastnosťami a možnosťami umožní prenos informácií všetkých druhov vojsk a služieb, operačnej a taktickej úrovne velenia, pri ich vyvedení do priestorov bojovej činnosti.“ Základňa je podriadená Brigáde spoločnej podpory. a dislokovaná v Ružomberku. Od 1. marca 2022 je veliteľom základne pplk. Ing. Miroslav Lengvarský.
Dejiny.
Základňa svoje dejiny odvíja od 3. spojovacej brigády, ktorá vznikla 1. januára 1992 Plzni, k 1. augustu 1992 bola dislokovaná do Ružomberka. K 1. októbru 2001 bola 5. spojovacia brigáda preorganizovaná na Výcvikovú základňu spojovacieho vojska. K 1. júlu 2002 vznikol Spojovací prápor Pozemných síl, ten bol k 1. aprílu 2007 prevelený pod Spojovacie veliteľstvo Nové Mesto nad Váhom. K 1. októbru 2007 vznikla Základňa mobilných, komunikačných a informačných systémov. K 1. júlu 2009 bola prepodriadená pod Veliteľstvo Síl výcviku a podpory, ale k 1. júlu 2014 bola opäť prepodriadená pod Veliteľstvo Pozemných síl. Od 30. novembra 2022 je Základňa prepodriadená do Brigády spoločnej podpory.
Činnosť.
Hlavné úlohy.
Medzi hlavné úlohy základne patrí zabezpečenie komunikačného a informačného prostredia, interoperabilita s telekomunikačnými prostriedkami NATO, zabezpečenie tranzitných komunikačných systémov, podporovať spojenie v pri operácii brigády a práporu, poskytovať spojenie pri misiách v zahraničí či nevojenských operáciach a podieľať sa na doplňovaní a posilňovaní rezortnej telekomunikačnej siete.
Oddelenia základne.
Základňa sa delí okrem iného na:
Yellow Submarine

Yellow Submarine môže byť: