Ivan Pregelj

Ivan Pregelj (* 27. október 1883, Most na Soči, Slovinsko† 31. január 1960, Ľubľana) bol slovinský spisovateľ, dramatik, básnik a kritik.
Životopis.
Ivan Pregelj sa narodil 27. októbra 1883 vo Sv. Luciji v Tolminsku, dnešný Most na Soči, do rodiny remeselníkov. Po smrti jeho rodičov, keď mu bolo sotva osem rokov, sa o neho a jeho dvoch bratov starala ich stará mama Ana. Pastor Jožef Fabijan mu pomáhal pri štúdiu, bol jeho vychovávateľom a podporovateľom. Pregelj navštevoval gymnázium v Gorici, najprv študoval teológiu, potom odišiel do Viedne študovať germanistiku a slavistiku. Získal doktorát, dizertačnú prácu napísal o slovinskom barokovom kazateľovi Rogerovi Ljubljanskom. Pôsobil ako stredoškolský učiteľ v Gorici, Pazine, Idriji, Krani a v Ľubľane, kde zomrel v roku 1960.
V dvadsiatych rokoch bol Pregelj považovaný za ústredného slovinského prozaika po Cankarovi, ale neskôr ho kritici obvinili z katolíckej tendencie. Vo svojich dielach rozprával aj o spoločenskom a národnom osude v regionálnom kontexte bývalého Primorska.
Literárna tvorba.
Preglova tvorba je literárnymi historikmi klasifikovaná ako moderná a expresionistická. Z modernosti pochopil život jednotlivca, jeho emócie, vášne, štýl a kompozíciu. Jeho diela sú väčšinou zasadené do historického obdobia (reformácia, protireformácia, roľnícke povstania, osvietenstvo, barok). Vyznačujú sa vášnivými, mimoriadnymi a výstrednými ľuďmi, nelegitímnymi deťmi. V jeho historických povestiach sú zreteľné rozdiely medzi duchom a telom, fyzickým a duševným utrpením, hriechom a nevinnosťou.
Najznámejšie sú romány "Tolminci", "Plebanus Joannes", "Magister Anton" a poviedka "Matkova Tina". Napísal libreto pre operu "Tajda" od skladateľa Hugolina Sattnera. Jeho najrozsiahlejšou prácou je historický kolektívny román "Tlačani", ktorý vyšiel v časopise Dom in svet, 19151916. Pregelj ho neskôr publikoval v knihe s názvom "Tolminci" (1927). V Tolminci znázorňoval historické udalosti z rokov 17121713, keď sa tolmínski poľnohospodári a bajtári búrili proti šľachte a vyššiemu kňazovi. V románe o "Štefanovi Goljovi", povstalcovi proti cirkevnému násiliu, a potom v renesančnom románe "Plebanus Joannes", Pregelj presunul svoje zameranie z historicky pomerne realistického zobrazenia života na symbolické zobrazenie spoločenských, duchovných a fyzických ťažkostí tolmínskeho ľudu. V poviedkach sa mu podarilo zachytiť život tolmínov (napr. "Matkova Tina", "Runje") a vyznačujú sa farebným popisom krajiny a originálnym zobrazením tolminských kňazov.
Pseudonymy, ktoré používal Ivan Pregelj: Cirilov, Lukian, Ivan Ivanov, Ivan Mohorov (Ivo Mohorov, Iv. Mohorov, I. Mohorov, J. Mohorov), Peter Petrič, I. Selan, J. Stjepanič, Ivan Zoran (Ivo Zoran), I. P.
Expresionizmus v próze I. Pregelja.
Pregelj pravdepodobne prvýkrát použil termín expresionizmus v roku 1917. Opatrne a s výhradami používal nové smery svojej doby - futurizmus, kubizmus, dadaizmus a tiež expresionizmus. Zlom nastal v samotnom Pregljevovi, čo už možno vidieť v románe "Štefan Golja in njegovi". V roku 1919, spolu s Lovrenčičom a Majcenom založil niektoré základné duchovné a štylistické ustanovenia expresionizmu. Mladí katolícki básnici už prijali jeho román "Plebanus Joannes" ako expresionistické dielo.
Bibliografia.
Próza pracuje s historickými témami:
Práce so súčasnými témami:
Životopisné príbehy: