Svetové združenie bývalých politických väzňov

Svetové združenie bývalých politických väzňov (skrátene SZBPV) do 12. septembra 2015 s pôvodným názvom Svetové združenie bývalých československých politických väzňov je občianske združenie na Slovensku so sídlom v Poprade, ktorého oblasťou záujmu sú ľudské práva, vrátenie spoločenskej autority politickým väzňom, hájenie oprávnených požiadaviek obetí komunizmu a pripomínanie si zločinov totalitných režimov organizovaním pietných akcií a vydávaním publikácii.
Je to jedna z troch organizácií politických väzňov, ktoré sú registrované na Slovensku po novembri 1989 a zastupujú bývalých politických väzňov a obete stalinizmu. Organizácia združuje vyše 1 000 členov na Slovensku a v zahraničí. Pôvodný názov organizácie je "Světové sdružení bývalých československých politických vězňů v exilu".
História a organizácia združenia.
Združenie je nástupníckou organizáciou  K 231 a Združenia bývalých politických väzňov založených na jar v roku 1968 v čase snahy Alexandra Dubčeka o reformu komunistického režimu.  Po okupácii 21. augusta 1968 vtedajšie ministerstvo vnútra  označilo  tieto združenia za nástroj západných tajných služieb na rozbitie komunizmu a ich  činnosť zakázalo čo potvrdzuje 
Správa ministerstva vnútra ČSSR o bezpečnostnej situácii z apríla 1968 s označením "Prísne tajné" str. č. 3.
V čase normalizácie združenie pôsobilo v Kanade a vo Švajčiarsku. Vydávalo časopis Svědomí a Mukl.  SZBPV principiálne háji odkaz svojich predchodcov a ideí  demokratických hodnôt a slobody za ktoré priniesli najväčšie obete politickí väzni. Preukázateľne je jediným združením v ktorom vo vedení nepôsobil žiadny  evidovaný spolupracovník ŠtB. Zakladajúcimi členmi boli bývalí politickí väzni, ktorí po okupácii Česko-Slovenska 21. augusta 1968 emigrovali do zahraničia. Jedným z nich bol dlhoročný politický väzeň a účastník protifašistického a protikomunistického odboja, letecký akrobat Milo Komínek. Neskôr bola organizácia registrovaná vo švajčiarskom Zürichu.
V roku 1988 organizácia odhalila v rakúskom Alt-Nagelbergu Pamätník obetiam komunistického teroru, umiestený symbolicky v blízkosti bývalej hranice, ktorá tvorila do roku 1989 železnú oponu medzi Východom a Západom.
Po páde komunizmu činnosť organizácie pokračovala v Česku a na Slovensku kde bola jej pobočka registrovaná v roku 2001. Po smrti predsedu Mons. ThDr. Antonína Huvara pápežského preláta a zrušení registrácie vo Švajčiarsku sa združenie registrované na Slovensku stalo nástupníckou organizáciou Svetového združenia bývalých politických väzňov.
Okrem bývalých politických väzňov, príslušníkov Vojenských pracovných táborov a odporcov komunizmu združenie zastupuje aj osoby násilne odvlečené NKVD do pracovných táborov v bývalom Sovietskom zväze (gulagy). Po integračnom sneme 6. decembra 2006 sa členmi "Sekcie násilne odvlečených" stali aj bývalí členovia už nečinnej "Slovenskej asociácie násilne odvlečených" (SANO). Táto najpočetnejšia sekcia SZČPV má v súčasností vyše 800 členov.
Súčasťou SZČPV je aj "Sekcia American POWs", ktorá pátra po vyše 25 000 nezvestných amerických občanoch, ktorí sa stali obeťami studenej vojny a skončili v sovietskych zajateckých táboroch.
Treťou sekciou je "Sekcia bývalých príslušníkov francúzskej cudzineckej légie v rokoch 1946 – 1954 a ich príbuzných". Zaoberá sa dosiaľ nevyplatenými žoldmi po padlých a nezvestných Čechoch a Slovákoch, ktorí ako príslušníci Légie bojovali proti komunizmu v Indočíne.