Ján Labuda (agronóm)

Prof. Ing. Ján Labuda, DrSc. (* 26. jún 1915, Levoča – † 16. marec 2010, Nitra) bol slovenský agronóm a vysokoškolský pedagóg, zakladateľ modernej výživy hospodárskych zvierat na Slovensku.
Život.
Pochádzal z maloroľníckej rodiny v Levoči. Po absolvovaní Štátneho československého reálneho gymnázia Dr. V. Šrobára v Levoči (dnes Gymnázium Janka Francisciho-Rimavského) nastúpil na štúdium poľnohospodárskeho inžinierstva na České vysoké učení technické v Prahe. Po zatvorení českých vysokých škôl v roku 1939 pokračoval v štúdiu v Záhrebe a ukončil ho v roku 1941 na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave. Počas druhej svetovej vojny pracoval na Ústrednom úrade pre zásobovanie obyvateľstva Slovenska. V práci pokračoval na Povereníctve výživy a neskôr Povereníctve obchodu v oblasti bilancovania potreby a výroby poľnohospodárskych produktov. Bol prednostom živočíšneho odboru a predsedom Slovenskej krmovinárskej komisie, kde sa pričinil o budovanie prvých výrobní kŕmnych zmesí pre ošípané a dobytok, čo bol progresívny trend. Bol tiež publikačne aktívny a jeho odporúčania pre pestovanie kukurice, cukrovej repy a ďalších plodín na kŕmne účely si roľnícka prax osvojovala a využívala.
V roku 1952 prešiel na Vysokú školu poľnohospodársku v Nitre, kde bol poverený rozvojom disciplíny výživa a kŕmenie zvierat. V akademickom roku 1955/56 so spolupracovníkmi založil samostatnú katedru výživy a kŕmenia hospodárskych zvierat, ktorú viedol 27 rokov. Hodnosť doktora vied obhájil v roku 1969 na Vysoké škole zemědělské v Brne, za mimoriadneho profesora bol menovaný v roku 1969 a za riadneho profesora pre odbor výživa a kŕmenie hospodárskych zvierat v roku 1973. V roku 1955 pôsobil vo funkcii prorektora Vysokej školy poľnohospodárskej v Nitre, v rokoch 1956 až 1958 vo funkcii dekana Zootechnickej fakulty, v rokoch 1958 až 1959 vo funkcii prodekana Zootechnickej fakulty a v rokoch 1966 až 1968 vo funkcii prorektora Vysokej školy poľnohospodárskej v Nitre. Bol predsedom Zooveterinárnej spoločnosti pri Slovenskej akadémii vied (1954 až 1960), riadnym členom Slovenskej poľnohospodárskej akadémie (1969), členom Československé akadémie zemědělské (1975) a jej odboru živočíšnej výroby (1980), členom Slovenskej akadémie pôdohospodárskych vied (2004). Je autorom a spoluautorom početných vedeckých a odborných prác, 28 knižných publikácií a ďalších učebných textov, ktoré sa stali základom odborného vzdelávania študentov a pracovníkov poľnohospodárskej praxe.
Okrem výchovy študentov a vedeckých ašpirantov vytváral podmienky pre vedeckú tvorbu a výrobné poradenstvo. Vedeckovýskumnú činnosť zameriaval na riešenie aktuálnych problémov praxe po celom Slovensku, spolupracoval tiež so Šľachtiteľskou stanicou Levočské Lúky. K jeho významným aktivitám patrili pracovné kontakty s výskumnými inštitúciami v zahraničí, najmä v Poľsku, Francúzsku, Švajčiarsku, Nemecku a Maďarsku, čo umožnilo transformovať najnovšie svetové poznatky do výchovnovzdelávacieho procesu a vedeckovýskumnej a výrobnej sféry.
Miloval rodnú Levoču, kam sa každoročne k bratovi Jozefovi a rodine vracal; obraz gymnázia bol ozdobou jeho obývačky celý život. Vážil si blahoprajný list primátora mesta Levoča k 90. narodeninám. Mal rád svoju rodinu a záhradu v Nitre. Bol mimoriadne pracovitý a vitálny človek, a to aj po odchode do dôchodku.