burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pomorník stredný

Pomorník stredný (iné názvy: pomorník menší, pomorník širokochvostý; lat. "Stercorarius pomarinus") je druh vtáka z čeľade pomorníkovité ("Stercorariidae"). Obýva holarktídu kde hniezdi v tundre, v palearktickej oblasti od polostrova Kanin na východ, v nearktickej oblasti obýva Aljašku a arktické oblasti Kanady. Zimuje pri pobreží kontinentov v rovníkovej oblasti. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov pomorník stredný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, trend európskej populácie nie je známy.
Výskyt a stav na Slovensku.
Pomorník stredný je na Slovensku vzácny a nepravidelný migrant, záznamy z obdobia pred mapovaním v rokoch 1980 - 1999 boli najčastejšie zo zimného obdobia, počas mapovania bol zistený iba raz, v letnom období na lokalite Senné rybníky. Pozorovania po roku 2000 sú dostupné vo forme hlásení Slovenskej faunistickej komisie (Slovenská ornitologická spoločnosť/BirdLife Slovensko), nález uhynutého jedinca v októbri v roku 2007 a pozorovanie dospelého jedinca v septembri 2009 poukazujú na prevažne jesenný výskyt. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii 
 a ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia nie je žiaden novší záznam.
Externé odkazy.
Rybár dlhochvostý

Rybár dlhochvostý alebo rybár chvostnatý (lat. "Sterna paradisaea") je druh z čeľade rybárovité, zaraďované aj pod čajkovité. Obýva holarktídu a zimuje pri Antarktíde. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov rybár dlhochvostý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v Európe klesajú rýchlosťou 25% za obdobie troch generácií (40.2 roka).
Výskyt a stav na Slovensku.
Rybár dlhochvostý patrí na Slovensku k vzácnym zatúlancom. Prvý doklad o výskyte pochádza z roku 1972 od rybníka v Revišťskom Podzámčí. Z obdobia mapovania v rokoch 1980 - 1999 sú známe dve pozorovania, dva jedince v máji 1985 na Sĺňave a takisto v mesiaci máj videný jeden jedinec v roku 1992 na Senianskych rybníkoch. Štvrté pozorovanie je z júna v roku 2015 od Vodného diela Kráľová. Aktuálne výskyty a diskusie sú k dispozícii v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.).
Krahuľa hôrna

Krahuľa hôrna (iné názvy: sova krahuľcovitá, kuvik krahuľcovitý, kuvik krahulcovitý; lat. "Surnia ulula") je druh sovy z čeľade sovovité ("Strigidae"). Obýva tundru holarktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov krahuľa hôrna patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná. Stavy kolíšu. V Severnej Amerike za posledných 40 rokov zaznamenali štatisticky nevýznamný nárast. V Európe trend nie je známy.
Výskyt a stav na Slovensku.
Krahuľa hôrna sa len vzácne zatúla v zime na Slovensko, pozorovania existujú z 19. storočia, štyri záznamy máme z 20. storočia z toho len jedno z obdobia mapovania v rokoch 1980 - 1999. Z 21. storočia nie sú žiadne novšie záznamy ani v správach Slovenskej faunistickej komisie Slovenskej ornitologickej spoločnosti/BirdLife Slovensko, ani zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii a ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 3000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Penica slávikovitá

Penica slávikovitá, (lat. "Sylvia borin") je stredne veľký druh spevavca z čeľade penicovité (Sylviidae). Hniezdi v európskej časti palearktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov penica slávikovitá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, jej stavy v Európe podľa prieskumov v rokoch 19802013 mierne poklesli.
Výskyt a stav na Slovensku.
Penica slávikovitá je na Slovensku bežný hniezdič a migrant, bola zistená v 86,70 % mapovacích kvadrátov.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 200 000 – 400 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20 %. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC4" – druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 500 €.. Druh je zaradený do Bernského dohovoru
(Príloha II) a smernici o vtákoch (Príloha II).
Hardwired... to Self-Destruct

Hardwired... to Self-Destruct je desiaty štúdiový album americkej heavymetalovej kapely Metallica, ktorý 18. novembra 2016 vydali ako dvojitý album vo svojom vlastnom vydavateľstve Blackened Recordings. Je to ich prvý štúdiový album po dlhých ôsmich rokoch od vydania predchodcu Death Magnetic (2008), čo je najdlhšia medzera medzi dvoma štúdiovými albumami v kariére kapely. Hardwired... to Self-Destruct bol produkovaný Gregom Fidelmanom, ktorý navrhol a mixoval aj Death Magnetic. Dodnes sa ho v USA predalo vyše 1,5 milióna kusov a celosvetovú predajnosť prekročila 5 miliónovú métu. 
Výroba albumu.
Metallica
Produkcia
Podslanská pahorkatina

Podslanská pahorkatina je geomorfologický podcelok Východoslovenskej pahorkatiny. 
Vymedzenie.
Podcelok zaberá západnú časť pahorkatiny a vytvára prechodné územie medzi Slanskými vrchmi a Východoslovenskou rovinou. Severným smerom susedí Beskydské predhorie s podcelkom Hanušovská pahorkatina, západným smerom nadväzujú Slanské vrchy s podcelkami Šimonka, Makovica, Mošník, Bogota a Milič. Južný okraj územia vymedzuje štátna hranica s Maďarskom a Zemplínske vrchy, východným smerom leží rovinatá Trebišovská tabuľa, patriaca Východoslovenskej rovine. Na severovýchode pokračuje Východoslovenská pahorkatina podcelkom Toplianska niva.
Turizmus.
Pás územia v podhorí Slanských vrchov je vstupnou bránou do pohoria a najmä v južnej časti je niekoľko značených chodníkov. Tie spájajú atraktívne lokality, medzi inými Tokajskú vinohradnícku oblasť s jazerom Izra. K lokalite jazera vedú i chodníky z Kuzmíc a Kalše.
Doprava.
Pahorkatinou vedú najmä cesty lokálneho významu, no západo-východným smerom ju pretína cesta II/552 (Košice – Zemplínska Teplica) v južnej časti a dôležitá európska cesta 50 v koridore cesty I/19 (Košice – Michalovce) v strednej časti. Severnou časťou vedie cesta II/576 (Herlianske sedlo – Vranov nad Topľou) a okrajovo i cesta I/18 (Prešov – Michalovce). Železnice zastupujú trate Prešov – Humenné v severnej a Košice – Čierna nad Tisou v južnej časti.
Labkáň stepný

Labkáň stepný (iné názvy: stepiar kirgizský, stepiar ostrochvostý; lat. "Syrrhaptes paradoxus")
je druh vtáka z čeľade stepiarovité ("Pteroclidae"). Obýva púšte a polopúšte v palearktíde smerom na východ od Čierneho mora. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov labkáň stepný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, v Európe má neznámy trend.
Výskyt a stav na Slovensku.
Labkáň stepný hniezdil v minulosti viac na západ aj v Povolží, v tom čase sa invazívne zatúlal aj na Slovensko. Do roku 1908 poznáme 23 pozorovaní. Po roku 1908 ani období mapovania v rokoch 1980 - 1999 nebol zaznamenaný. Rovnako v 21. storočí nie je žiadne nové pozorovanie (správy faunistickej komisie v časopise Tichodroma).
Toplianska niva

Toplianska niva je geomorfologický podcelok Východoslovenskej pahorkatiny. 
Vymedzenie.
Podcelok zaberá severnú časť pahorkatiny a vytvára pás územia poblíž rieky Topľa, približne medzi Vranovom nad Topľou a Hlinným. Severným smerom susedí Beskydské predhorie s podcelkami Mernícka a Hanušovská pahorkatina, južným smerom sa rozkladá Ondavská rovina, ktorá je súčasťou Východoslovenskej roviny. Západným smerom nadväzuje Podslanská pahorkatina, východným Vranovská pahorkatina, obe patriace do Východoslovenskej pahorkatiny.
Osídlenie.
Niva patrí medzi stredne husto osídlené územia a okrem niekoľkých obcí tu leží i mesto Vranov nad Topľou. 
Doprava.
Územím vedú dôležité komunikácie, spájajúce Šariš a Zemplín, cesta I/18 (Prešov – Michalovce) i železničná trať Prešov – Humenné. Vo Vranove sa pripája i trať Trebišov – Vranov nad Topľou, rovnako tak cesty I/15 a cesta I/79.
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1960

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1960 bol v poradí 4. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 28. októbra11. novembra 1960 v mestách: Rio de Janeiro, Belo Horizonte, Niterói, Resende, Santos, Santo Andre, São Paulo a Volta Redonda, v Brazílii, za účasti 14 tímov. Nováčikom turnaja bolo až 6 družstiev: Argentína, Japonsko, Paraguaj, Peru, Uruguaj a Venezuela. Už do jednotlivých skupín vyžrebované družstvá Dominikánskej republiky, Indie a Mexika sa nakoniec turnaja nezúčastnili. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali v aréne Ginásio do Maracanãzinho s kapacitou 13 000 divákov. Svoj tretí titul získal , ktorý sa vo finálovej skupine umiestnil pred obhajcom prvenstva z a .
Turnaj mužov sa organizoval spolu s turnajom žien.
Michael Rusnak

Vladyka Michael Rusnak (niekedy slovensky Michal Rusnák, rodným menom Michael Rusnačok, alebo vladyka Michael), CSsR, (* 21. august 1921 - † 16. január 2003) bol torontským gréckokatolíckym biskupom slovenského pôvodu. Do tejto funkcie ho menoval pápež Ján Pavol II.
Život.
Narodil sa v Beaverdale v Pensylvánii v USA, no v detstve sa s rodičmi vrátil na Slovensko do obce Pozdišovce. Do Kongregácie Najsvätejšieho Vykupiteľa vstúpil v roku 1941, kde o rok neskôr, 2. augusta 1942 zložil večné sľuby. Kňažskú vysviacku prijal 4. júla 1949 z rúk vladyku Pavla Gojdiča, vtedajšieho prešovského eparchiálneho biskupa, neskôr blahorečeného ako mučeníka. Následne počas akcie K bol internovaný, ale podarilo sa mu ujsť na americkú ambasádu a odtiaľ do Kanady. 
V roku 1965 (2. januára) ho pápež Pavol VI. menoval za pomocného biskupa pre slovenských veriacich ukrajinskej eparchie v Toronte a zároveň za titulárneho biskupa černického. Ako biskup sa zúčastnil tretieho a štvrtého zasadnutia Druhého vatikánskeho koncilu. Keď v roku 1980 pápež Ján Pavol II. erigoval samostatné biskupstvo pre slovenských gréckokatolíkov v Kanade, povýšil Rusnáka za eparchiálneho biskupa novej eparchie so sídlom v Toronte. Tento post zastával od roku 1980 až do roku 1996, kedy pápež prijal jeho rezignáciu a odišiel na emeritúru. Po páde železnej opony sa mohol slobodne vrátiť na Slovensko, kde následne spolusvätil slovenských biskupov vladyku Jána Hirku a spolubrata redemptoristu vladyku Milana Chautura.
V roku 1970 bol biskup Michal Rusnák jedným zo zvolávateľov Svetového kongresu Slovákov, v ktorom aktívne pracoval a ktorého generálnych zhromaždení sa pravidelne zúčastňoval.
Zomrel v Toronte 16. januára 2003, kde je aj pochovaný.
Studená dolina (Zuberec)

Studená dolina je dolina na Orave. Leží v okrese Tvrdošín a preteká ňou Studený potok. 
Dolina vedie od Podbiela na ľavom brehu rieky Orava východným smerom po obec Habovka. V dolnej časti (na západe) pretína Oravskú vrchovinu, východnejšie zasahuje do Skorušinských vrchov. Vedie ňou asfaltová cesta II/584 (Podbiel – Zuberec).
Turizmus.
Dolinu pretína niekoľko značených chodníkov, konkrétne v Podbieli, Oravskom Bielom Potoku a Habovke. Cestou cez Zuberec vedie prístup do atraktívnych Roháčov a k Ťatliakovmu jazeru. Neďaleko Zuberca je v Brestovej skanzen Múzeum oravskej dediny.
Studená dolina

Studená dolina môže byť:
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1962

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1962 bol v poradí 5. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 16.26. októbra 1962 v mestách Moskva, Leningrad, Riga a Kyjev, v Sovietskom zväze, za účasti 21 tímov. Nováčikmi podujatia boli 4 družstvá: Albánsko, KĽDR, Mongolsko a Tunisko. Už do jednotlivých skupín vyžrebované družstvá Indie a Turecka sa nakoniec turnaja nezúčastnili. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali v aréne Palác športu Lužniki s kapacitou 13 700 divákov. Titul obhájil domáci , ktorý sa vo finálovej skupine umiestnil pred a .
Turnaj mužov sa organizoval spolu s turnajom žien. Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1964, ktoré hostilo Tokio. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Výsledky.
Nadstavbové skupiny.
Skupina o 11.14. miesto.
Pozn.: Tunisko odmietlo nastúpiť na zápas s Izraelom, preto bolo z ďalších zápasov vylúčené a jeho výsledky anulované.
Drop malý

Drop malý alebo drop obojkový () je druh dropa z čeľade dropovité ("Otididae"). Obýva západnú palearktídu Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov drop malý patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, európska populácia zaberá plošne len 40% celkového areálu rozšírenia, avšak žije tu 8090% globálnej populácie. Za obdobie troch generácií (30,9 rokov) poklesla o 3049%, najmä zmenami v poľnohospodárstve a negatívnym pôsobením elektrických vedení. Podobným hrozbám je vystavená aj populácia v strednej Ázii. Výsledky výskumov na hniezdiskách v severnom a strednom Kazachstane medzi rokmi 20082009 a 2015 a na zimoviskách v Azerbajdžane ukázali, že v týchto oblastiach nedošlo k poklesom. 
Výskyt a stav na Slovensku.
Drop malý v minulosti hniezdil na Podunajsku. Posledné známe hniezdenie je datované do obdobia 2. svetovej vojny a posledné potvrdené pozorovanie je z roku 1974. Ekosozologický status v roku 1995 a 1998 "Ex" - vyhynutý druh., rovnako aj v roku 2001. V roku 2014 "RE" - regionálne vyhynutý. 
Externé odkazy.
Vranovská pahorkatina

Vranovská pahorkatina je geomorfologický podcelok Východoslovenskej pahorkatiny. Nachádza sa na severnom a východnom okraji Vranova nad Topľou a v jeho blízkom okolí.
Vymedzenie.
Podcelok zaberá severnú časť pahorkatiny a vytvára pás územia medzi nivami riek Topľa a Ondava. Severným smerom susedí Beskydské predhorie s podcelkom Mernícka pahorkatina, južným smerom sa rozkladá Ondavská rovina, ktorá je súčasťou Východoslovenskej roviny. Západným smerom nadväzuje Toplianska a východným Ondavská niva, obe patriace do Východoslovenskej pahorkatiny.
Osídlenie.
Niva patrí medzi stredne husto osídlené územia a okrem niekoľkých obcí tu okrajom zasahuje i mesto Vranov nad Topľou. 
Doprava.
Na území mesta sa križujú viaceré významné cesty, z ktorých východným okrajom Vranovskej pahorkatiny vedie smerom na Stropkov cesta I/15.
Ondavská niva

Ondavská niva je geomorfologický podcelok Východoslovenskej pahorkatiny. Nachádza sa východne od mesta Vranov nad Topľou, v okolí rieky Ondava.
Vymedzenie.
Podcelok zaberá severnú časť pahorkatiny a vytvára plošne neveľký pás územia poblíž rieky Ondava. Severným smerom susedí Beskydské predhorie s podcelkom Mernícka pahorkatina, južným smerom sa rozkladá Ondavská rovina, ktorá je súčasťou Východoslovenskej roviny. Západným smerom nadväzuje Vranovská pahorkatina, východným smerom sa krajina dvíha v Pozdišovský chrbát. Oba tieto podcelky patria do Východoslovenskej pahorkatiny.
Osídlenie.
Niva patrí medzi stredne husto osídlené územia, pričom tu leží niekoľko stredne veľkých obcí.
Doprava.
Územím nivy vedie smerom z Vranova nad Topľou na Stropkov cesta I/15, východnou časťou prechádza cesta II/554 a severným okrajom i II/558.
Zoznam nív na Slovensku

Zoznam nív na Slovensku obsahuje zoznam nív ako geomorfologických celkov, podcelkov a ich častí.
Rozvodnica na Slovensku

 
Rozvodnica na Slovensku je myslená čiara na povrchu terénu označujúca hranicu medzi povodiami Baltského a Čierneho mora.
Priebeh rozvodnice úmorí na Slovensku.
Rozvodnica medzi úmorím Baltského mora a Čierneho mora na Slovensku prechádza spojnicou týchto hrebeňov a údolí:
Ďalej pokračuje ako štátna hranica s Poľskom až po Kremenec (1 221 m n. m.) - Ukrajina. 
Zdroje.
Arma

Arma môže byť:
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1966

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1966 bol v poradí 6. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 30. augusta11. septembra 1966 v mestách Praha, České Budějovice, Jihlava, Nitra a Pardubice, v Česko-Slovensku, za účasti 22 tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá Dánska a Turecka. Už do jednotlivých skupín vyžrebované družstvá Argentíny a KĽDR sa nakoniec turnaja nezúčastnili. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali v pražskej aréne Sportovní hala. Svoj druhý titul získalo domáce , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred a obhajcom prvenstva zo .
Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1968, ktoré hostilo Mexiko City. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Kvalifikácia.
Prvýkrát bol počet účastníkov obmedzený, a to na 24 družstiev.
Poznámky:
McDonnell Douglas AV-8B Harrier II

McDonnell Douglas (teraz Boeing) AV-8B Harrier II je jednomotorové bojové lietadlo so zvislým alebo krátkym vzletom a pristátím. Predstavuje druhú generáciu lietadiel z rodiny Harrier, ktorou Spojené štáty nahradili zastarané Douglas A-4 Skyhawk. 
Americká námorná pechota a talianske námorníctvo plánujú prevádzkovať AV-8B do roku 2025 a potom ho úplne nahradiť lietadlami 5. generácie F-35B.
Vznik a vývoj.
Ešte predtým, než začal vývoj Sea Harrieru, Briti a Američania zvažovali koncept pokročilejšieho bojového lietadla, tzv. Advanced Harrier. Spoločnosť Bristol v tej dobe vyvinula a úspešne testovala nový výkonný motor Pegasus 15, okolo ktorého mal byť navrhnutý úplne nový drak lietadla. Za týmto účelom bol v roku 1972 založený nový americko-britský spoločný podnik.
Americká firma McDonnell Douglas uzavrela 15-ročnú dohodu s britskou Hawker Siddeley, na základe ktorej spoločne vyvinú nové lietadlo a McDonnell Douglas bude oprávnený spustiť sériovú výrobu v Spojených štátoch. Boli vypracované dva konštrukčné návrhy, pričom podľa jedného z nich mal vzniknúť prototyp budúceho lietadla. V marci 1975 však Hawker Siddeley oznámil, že z projektu odstupuje, čo bolo pravdepodobne spôsobené klesajúcim obranným rozpočtom Veľkej Británie.
McDonnell Douglas naďalej pracoval na vývoji vlastného Harrieru a dospel ku konštrukcii, ktorá počítala s novými krídlami z uhlíkových vlákien s väčšou nosnou plochou. Väčšie rozpätie krídiel tiež umožnilo použitie ďalšieho podvozku a nový návrh zahŕňal aj zväčšené prívody vzduchu alebo štrbinové klapky. Kabína bola umiestnená vyššie a dostala lepší kryt.
Vývoj takto upravenej verzie Harrieru dostal od americkej vlády zelenú 27. júla 1976. Vyššie uvedené zmeny aplikoval McDonnell Douglas na dva existujúce AV-8A a upravené stroje dostali označenie YAB-8B. Tieto prototypy vzlietli v roku 1979 a hoci sa ukázalo, že tento konštrukčný návrh je pomalší ako pôvodný Harrier, napriek tomu predstavoval sľubný krok v pred a dobre zapadol do vtedajších potrieb americkej námornej pechoty. Hneď v roku 1979 získal McDonnell Douglas objednávku na 336 lietadiel "Harrier II".
Chrám sv. apoštolom rovných Cyrila a Metoda

Gréckokatolícky chrám sv. apoštolom rovných Cyrila a Metoda je jednoloďový gréckokatolícky chrám v Lipanoch, ktorý architektonicky navrhol Michal Petrík. 
Jeho výstavba sa začala 28. marca 2012 a trvala deväť mesiacov. 24. decembra 2012 sa v ňom slávila prvá gréckokatolícka bohoslužba. Slávnostnú konsekráciu uskutočnil 2. júna 2013 prešovský arcibiskup a metropolita Ján Babjak SJ za účasti vladyku Johna Kudricka, gréckokatolíckeho biskupa z Parmy (USA) a archimandritu Dr. Andreasa Abrahama Thiermeyera z Nemecka. 
Na predstavanej veži zakončenej cibuľou a trojramenným krížom sa nachádza ikona patrónov chrámu. Vďaka priestorom vedľa svätyne s polygonálnym uzáverom má chrám pôdorys kríža. Dominantným prvkom v interiéri je atypický ikonostas z bukového dreva obsahujúci ikony piatich radov a veľká ikonopisecká nástenná maľba "Bohorodičky – Nevyčerpateľnej čaše". Po oboch stranách svätyne sú nástenné maľby archanjelov Gabriela a Michala. Ikonostas bol postupne inštalovaný v rokoch 20142016 a ikony napísal Miroslav Mindek z Orlova.
Tomáš Vestenický

Tomáš Vestenický (* 6. apríl 1996, Topoľčany, Slovensko) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub FC Nitra. Jeho pozíciou je post útočníka.
Klubová kariéra.
FC Nitra.
Svoj profesionálny debut predviedol 13. septembra 2013 vo farbách FC Nitra v zápase s FC Spartak Trnava.
Cracovia.
Dňa 19. februára 2016 prešiel do poľskej Cracovie, odkiaľ prišiel na hosťovanie do Nitry.
Pozdišovský chrbát

Pozdišovský chrbát je geomorfologický podcelok Východoslovenskej pahorkatiny. V podobe pahorkatinného chrbta vybieha v centrálnej časti územia južným smerom do rovinatej krajiny až po Trhovište a Pozdišovce.
Vymedzenie.
Podcelok zaberá pomerne rozsiahly pás územia, vybiehajúci zo strednej časti Východoslovenskej pahorkatiny južným smerom. Oddeľuje povodia Ondavy a Laborca. Severným smerom susedia Vihorlatské vrchy s podcelkom Humenské vrchy a Beskydské predhorie s Merníckou pahorkatinou, severozápadným smerom nadväzuje Ondavská niva. Západným, južným a juhovýchodným smerom sa rozkladá Východoslovenská rovina s podcelkami Ondavská rovina, Malčická tabuľa a Laborecká rovina, východným smerom pokračuje pahorkatina podcelkom Laborecká niva.
Osídlenie.
Nápadne zvlnené územie je osídlené najmä v okrajových častiach, kde leží viacero obcí. Na severovýchodnom okraji leží mesto Strážske. V tejto časti Východoslovenskej nížiny boli objavené zvyšky pravekého osídlenia (Pozdišovce, Strážske).
Doprava.
Severným okrajom územia vedie smerom z Vranova nad Topľou na Strážske cesta I/18, južným okrajom prechádza v koridore I/19 (Košice – Michalovce) európska cesta 50. Západný okraj lemuje cesta II/554. Železničné trate vedú severným okrajom medzi Vranovom a Strážskym a juhovýchodným okrajom medzi Trebišovom a Strážskym.
Motorový rušeň 708

Motorový rušeň radu 708 je český dvojnápravový dieselelektrický rušeň určený pre staničný posun a ľahkú traťovú službu v osobnej a nákladnej doprave. Vychádza z skôr vyrobených strojov radov 704, 709 a 714.
Opis.
Rušeň radu 708 je dvojnápravový so stredovým vyvýšeným stanovišťom rušňovodiča. Jeho kabína je zhodná s radom 714, podobne ako ďalšie komponenty, ktoré boli z tejto rady prevzaté. Spaľovací motor Liaz poháňa trakčný alternátor, ktorý vyrába elektrický prúd slúžiaci na pohon dvoch trakčných elektromotorov, ktoré sú umiestnené pri každej náprave. Rušeň je vybavený elektrodynamickou brzdou, umožňujúci trvalé spádové brzdenie (pri jazde napr. pri dlhom klesaní). Konštrukčne táto rada vychádza z predtým vyrobeného radu 709, oproti ktorému je ale odľahčený (kvôli požiadavke na nápravovú hmotnosť a tým pádom možnosť služby na lokálnych tratiach). Rušeň je vybavený spaľovacím motorom Liaz so zníženým výkonom a maximálna rýchlosť bola zvýšená na . Tiež boli dosadené zásuvky pre možnosť napájania a ovládanie dverí osobných vozňov. Tieto úpravy síce znížili ťažnú silu, zato umožnili využitie rušňov na širokom spektre výkonov, podľa zadania objednávateľa.
Prevádzka.
Rad 708 bol v počiatkoch prevádzky nasadzovaný na osobné vlaky – prvé skúšky sa odohrali v roku 1995 na trati Tábor–Ražice so súpravou vozňov radu Baafx, resp. Btax. S takou súpravou dokázal nahradiť i štvornápravový rušeň pri príslušnej úspore nafty. Druhý prototyp medzitým podstupoval skúšky inde. O dva roky neskôr bola vyrobená desaťkusová séria, ktorá bola dodaná do DKV České Budějovice. Na pracoviskách Volary a Blatná boli nasadené okrem osobnej dopravy aj na ľahké nákladné vlaky, kde vystriedali veľké rušne radov 735 alebo 751. V roku 2000 ČD odkúpili aj trinásty rušeň a jediným strojom tohto radu mimo nich sa tak stal posledný rušeň 708.014 (po novom 708.501), dodaný na vlečku firmy ČEPRO vo Střelicích. Po vzniku nákladnej divízie ČD Cargo koncom roka 2007 všetky rušne prešli do jeho vlastníctva, na osobných vlakoch sa tak s nimi už nestretneme. Z juhu Čiech boli potom niektoré rušne predisponované inam, dva kusy získalo SOKV Ústí nad Labem a pod pôsobnosťou českobudějovického SOKV slúžia tiež na Plzeňsku. Väčšina strojov je používaná na dopravu krátkych vlakov, ktoré zberajú záťaž z jednotlivých železničných staníc, alebo sú používané k posunu. Výnimočne sa uplatnia aj v postrkovej službe, kde sú ale skôr preferované väčšie stroje typu 742. Špecialitou juhočeských manipulačných vlakov sú tzv. dvojzdrojové vlaky, vedené súčasne elektrickým (radu 210) a motorovým rušňom (radu 708 alebo 709), pričom elektrický stroj vlak dopravuje medzi stanicami a dieselový rušeň zaisťuje posun a obsluhu aj nezatrolejovaných staničných koľajach, kam elektrický rušeň nemôže.
Laborecká niva

Laborecká niva je geomorfologický podcelok Východoslovenskej pahorkatiny. Nachádza sa v povodí Laborca, približne medzi Strážskym a Michalovcami.
Vymedzenie.
Podcelok zaberá rovinatú časť oboch brehov Laborca v strednej časti Východoslovenskej pahorkatiny. Severným smerom nivu vymedzujú Humenské vrchy (podcelok Vihorlatských vrchov), južným smerom rovinaté územie pokračuje Východoslovenskou rovinou s podcelkom Laborecká rovina. Východoslovenská pahorkatina pokračuje západným smerom Pozdišovským chrbátom, východným smerom sa krajina vlní do Podvihorlatskej pahorkatiny.
Osídlenie.
Rovinaté územie poblíž rieky je osídlené najmä v línii hlavnej cesty I/18, vedúcej severo-južným smerom. Na severozápadnom okraji leží mesto Strážske.
Doprava.
Na severnom okraji sa pri Strážskom križujú cesty I/18 (vedie nivou v smere Vranov nad Topľou – Michalovce) a I/74 (Strážske – Humenné). V Strážskom sa križujú i železničné trate Prešov – Humenné a Michalovce – Humenné.
Rybár sivý

Rybár sivý () je druh vtáka z čeľade čajkovité ("Laridae"). Celosvetovo rozšírený druh. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov rybár sivý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná.
Výskyt a stav na Slovensku.
Rybár sivý len málo zalieta do vnútrozemia, na Slovensku je veľmi zriedkavý, je známych sedem pozorovaní, z nich dva spadajú do obdobia mapovania v rokoch 1980 - 1999, v júli 1985 bolo pozorovaných päť jedincov na Senianskych rybníkoch a koncom mája 1996 boli videné dva jedince na Dunaji na Hrušovskej zdrži. Štvrté pozorovanie pochádza z Hrhovských rybníkov z júna 2009, kedy boli videné 2 dospelé a 2 nedospelé jedince. Ďalšie dva údaje pochádzajú z júla 2012, druh bol pozorovaný na Vodnom diele Gabčíkovo a Vodnom diele Kráľová. Siedme pozorovanie pochádza takisto z júla z Dunaja, v roku 2014 bol videný dospelý jedinec pri Hrušovskej zdrži. 
Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. Európsky ochranársky status "SPEC2" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "D" - ustupujúci druh.
Ochrana.
Rybár sivý je zákonom chránený európsky významný druh, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Externé odkazy.
Kevin De Bruyne

Kevin De Bruyne (*28. jún 1991, Drongen, Gent, Belgicko) je belgický profesionálny futbalista, ktorý hrá za anglický tím Manchester City a belgický národný tím. Vďaka jeho hernému štýlu ho média a tréneri označujú za jedného z najlepších hráčov v Európe, a často ho označujú aj za "kompletného" futbalistu. V roku 2017 bol podľa "The Guardian" štvrtým najlepším futbalistom na svete. 
De Bruyne začal kariéru v Genk, kde sa stal v sezóne 2010/2011 regulárnym hráčom tímu. V tejto sezóne vyhral tím ligu. V roku 2012 prestúpil do Chelsea, odkiaľ bol poslaný na hosťovanie do Werderu Brémy. V roku 2014 podpísal zmluvu s Wolfsburgom za 18 miliónov £, a v roku 2015 sa stal futbalistom roka v Nemecku. O rok neskôr prestúpil do Manchesteru City za 54 miliónov £. Za tri sezóny v City odohral De Bruyne okolo 140 zápasov a vyhral Premier League a dva Ligové poháre. V sezóne 2017/2018 bol jedným z hlavných dôvodov zisku rekordných 100 bodov. De Bruyne sa stal dvakrát hráčom roka v Manchestri City; 2016 a 2018.
De Bruyne odohral prvý zápas v reprezentácii v roku 2010 a odvtedy odohral 65 zápasov a strelil 15 gólov. Bol súčasťou tímu, ktorý sa dostal do štvrťfinále na Majstrovstvách sveta 2014 a na Eure 2016. V roku 2018 reprezentoval Belgicko na Majstrovstvách sveta, kde získal bronzovú medailu po výhre nad Anglickom.
Zalužická pahorkatina

Zalužická pahorkatina je geomorfologický podcelok Východoslovenskej pahorkatiny. Nachádza sa vo východnej časti, v blízkosti Zemplínskej šíravy, východne od Michaloviec.
Vymedzenie.
Podcelok zaberá mierne zvlnenú časť východne od strednej časti Východoslovenskej pahorkatiny. Na severozápade pokračuje krajinný celok Podvihorlatskou pahorkatinou, severným smerom územie ohraničuje breh Zemplínskej šíravy. Južným smerom sa rozkladá Východoslovenská rovina s podcelkami Laborecká rovina, Iňačovská tabuľa, Senianska mokraď, Závadská tabuľa a Sobranecká rovina.
Osídlenie.
Mierne zvlnené územie je osídlené najmä v línii hlavnej cesty I/19, vedúcej západo-východným smerom. Na západnom okraji leží mesto Michalovce. Územie vodnej nádrže a úzky pobrežný pás zaberá chránený areál Zemplínska šírava.
Doprava.
Centrálnou časťou vedie z Michaloviec na Sobrance cesta I/19 a v jej trase i európska cesta 50. Z okresného mesta na Vinné a severný breh vedie cesta II/582.
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1970

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1970 bol v poradí 7. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 29. septembra do 12. októbra 1970 v mestách Sofia, Chaskovo, Jambol a Kărdžali, v Bulharsku, za účasti 24 tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá Iránu a Guiney. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali v sofijskej aréne "Zala Festivalna". Titul získalo , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred domácim a . Zlaté NDR i bronzové Japonsko získali svoju prvú medailu, strieborné Bulharsko najlepšie umiestnenie. Obhajca prvenstva z aj družstvá, ktoré doposiaľ zakaždým získali na MS medailuskončili až na 4., resp. 6. mieste.
Turnaj mužov sa odohral spolu s turnajom žien. Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1972, ktoré hostil Mníchov. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Rada pre rozpočtovú zodpovednosť

Rada pre rozpočtovú zodpovednosť je slovenský nezávislý trojčlenný orgán monitorovania a hodnotenia vývoja hospodárenia Slovenskej republiky a hodnotenia plnenia pravidiel rozpočtovej zodpovednosti. Člena rady volí Národná rada Slovenskej republiky na návrh vlády, prezidenta alebo guvernéra Národnej banky Slovenska na sedemročné funkčné obdobie. Jej činnosť upravuje ústavný zákon č. 493/2011 Z.z. zo 8. decembra 2011 o rozpočtovej zodpovednosti.
Činnosť rady.
Medzi úlohy rady patrí 
Členovia rady.
Ustanovujúce zloženie rady bolo navrhnnuté skupinou poslancov a mandáty jednotlivých členov boli 3, 5 a 7 rokov.
Predseda.
Predsedom rady je Ján Tóth.
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1974

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1974 bol v poradí 8. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 12. do 28. októbra 1974 v mestách Mexiko City, Guadalajara, Monterrey, Puebla, Tijuana a Toluca, v Mexiku, za účasti 24 tímov. Nováčikom podujatia bola až šestica družstiev: Dominikánska republika, Egypt, Kanada, Mexiko, Panama a Portoriko. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali v Mexiko City. Titul získalo , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred a . Zlaté Poľsko získalo svoju prvú medailu.
Turnaj mužov sa naposledy odohral spolu s turnajom žien. Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1976, ktoré hostil Montreal. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Mexiko bolo zvolené za organizátora MS v Sofii 25. septembra 1970, keď v hlasovaní zvíťazilo pred Uruguajom. Hlasovanie dopadlo pomerom hlasov v prospech Mexika. Tretí kanditát, Poľsko, stiahol svoju kandidatúru. Žrebovanie družstiev do skupín sa uskutočnilo 17. mája 1974. V priebehu MS sa konal aj kongres FIVB, na ktorom bolo schválených 10 nových členov FIVB: Barbados, Bermudy, Honduras, Island, Jemen, Južný Jemen, Katar, Malta, Nikaragua a Tanzánia. Členstvo bolo pozostavené Stredoafrickej republike.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá boli nasadené do nasledovných výkonnostných košov, ktoré boli určené podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji MS:
Paul Wolff Metternich

Paul Graf Wolff Metternich zur Gracht (* 5. december 1853 – † 29. november 1934) bol nemecký a pruský diplomat. Ako veľvyslanec pôsobil v Londýne (1901-1912) a v Konštantínopole (1915-1916). Patril medzi popredných kritikov tureckej genocídy Arménov.
Metternich 10. júla 1916, počas svojho pôsobenia v Konštantínopole, poslal nemeckému kancelárovi Theobaldovi von Bethmann-Hollwegovi list, v ktorom pomenoval snahy tureckej vlády vyriešiť „arménsku otázku“ úplným zničením „arménskej rasy“. Pre obsah tohto listu bol onedlho na žiadosť Envera Pašu nemeckou stranou odvolaný zo svojej funkcie.
Administratívny presun

Administratívny presun je v terminológii Organizácie Severoatlantickej zmluvy (NATO) presun v dobe, keď sa nepredpokladá činnosť nepriateľa (s výnimkou vzdušného napadnutia), vďaka čomu sa hlavná pozornosť venuje najúčinnejšiemu využitiu dopravných prostriedkov – jednotky a vozidlá sú usporiadané tak, aby bol ich pohyb čo najrýchlejší a ušetrili tak čas a energiu vynaloženú na presun. K administratívnym presunom dochádza len v bezpečných oblastiach, vo vojnovej oblasti sú výnimkou.
Kalužiak tmavý

Kalužiak tmavý (lat. "Tringa erythropus") druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Obýva mokrade tundry hraničiace s tajgou v palearktíde. Cez Slovensko migruje na jar od apríl do mája a na jeseň už od júla do októbra, bol zaznamenaný v 14,70 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kalužiak tmavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, stav celkovej populácie je stabilný.
Kalužiak močiarny

Kalužiak močiarny (lat. "Tringa glareola") druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Obýva mokrade tajgy v palearktíde. Cez Slovensko pravidelne a bežne migruje na jar od konca marca do mája a na jeseň už od júla do októbra na brehoch stojatých i tečúcich vôd, bol zaznamenaný v 35,40 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kalužiak močiarny patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná. Rovnaké výsledky priniesol aj prieskum v Európe v rokoch 19802013
Kalužiak sivý

Kalužiak sivý (lat. "Tringa nebularia") druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Obýva mokrade tajgy aj tundry palearktídy. Cez Slovensko migruje na jar od konca marca do mája a na jeseň už od júla do konca októbra na brehoch stojatých i tečúcich vôd, bol zaznamenaný v 23,50 % mapovacích kvadrátov. Pred obdobím mapovania 1980 - 1999 bolo zaznamenané výnimočné prezimovanie na Sĺňave. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kalužiak sivý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná.
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1978

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1978 bol v poradí 9. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 20. septembra do 1. októbra 1978 v mestách Rím, Ancona, Benátky, Bergamo, Parma a Udine, v Taliansku, za účasti 24 tímov. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali v rímskej aréne Palazzo dello Sport. Svoj piaty titul získal , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad domácim . Strieborné Taliansko i bronzová Kuba získali svoju prvú medailu.
Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1980, ktoré hostila Moskva. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Kvalifikácia.
Poznámka: Odstúpené tímy Juhoslávie a Porotrika nahradili v rámci kontinentu tímy Fínska a USA.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá boli nasadené do nasledovných výkonnostných košov, ktoré boli určené podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji MS:
Kalužiak perlavý

Kalužiak perlavý alebo kalužiak perlový (lat. "Tringa ochropus") druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Obýva mokrade tajgy palearktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kalužiak perlavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, v Európe bol zaznamenaný v období od 19802013 mierny vzostup stavov.
Výskyt a stav na Slovensku.
Na Slovensku v malom počte zimuje a pravidelne migruje. Jarný ťah prebieha od konca marca do mája a na jeseň už od júla do konca októbra na brehoch aj malých mokradí, ako migrujúci bol zaznamenaný v 43,40 % a zimujúci v 13,30 mapovacích kvadrátov. V období mapovania v rokoch 1980 - 1999 hniezdenie nebolo preukázané. V roku 2000 boli akceptované tri letné pozorovania, hniezdenie sa opäť nepodarilo dokázať.
Petrovské podhorie

Petrovské podhorie je geomorfologický podcelok Východoslovenskej pahorkatiny. Nachádza sa na jej juhovýchodnom okraji a najvyšší vrch Dúbravka dosahuje 
Vymedzenie.
Podcelok zaberá mierne zvlnenú časť v najvýchodnejšej časti Východoslovenskej pahorkatiny. Na juhovýchode ho vymedzuje štátna hranica s Ukrajinou, severovýchodným smerom sa nachádzajú Vihorlatské vrchy s podcelkom Popriečny. Západným smerom nadväzuje krajinný celok Podvihorlatskou pahorkatinou.
Osídlenie.
Mierne zvlnené územie poskytuje najmä v severnej polovici vhodné podmienky pre osídlenie a v tejto časti pahorkatiny leží niekoľko menších obcí. Prihraničné pásmo schengenskej hranice nie je obývané.
Doprava.
Centrálnou časťou vedie z Tibavy cesta III. triedy, ktorá spája obce v tejto časti územia. Výnimkou je obec Husák, ktorá je napojená z južného smeru z cesty I/19, ktorá prechádza južným okrajom Petrovského podhoria.
Kalužiak štíhly

Kalužiak štíhly (lat. "Tringa stagnatilis") druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Obýva mokré lúky a mokrade lesostepí a stepí palearktídy. Južná hranica rozšírenia je najbližšie k nám pri Čiernom mori. V prvej polovici 20. storočia ešte hniezdili aj v Karpatskej kotline, posledné hniezdenie v Maďarsku bolo evidované v roku 1958. Cez Slovensko migruje najmä na jar, od začiatku apríla do júna, bol zaznamenaný v 4,40 % mapovacích kvadrátov. Väčšina pozorovaní pochádzala z oblasti Senné rybníky. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kalužiak štíhly patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, trend európskej populácii je neznámy.
Podvihorlatská pahorkatina

Podvihorlatská pahorkatina je geomorfologický podcelok Východoslovenskej pahorkatiny. Nachádza sa v jej východnej časti.
Vymedzenie.
Podcelok zaberá mierne zvlnenú časť vo východnej polovici Východoslovenskej pahorkatiny a tvorí prechod medzi horstvom na severe a rovinou na juhu. Na juhovýchode územie vymedzuje štátna hranica s Ukrajinou, severovýchodným smerom sa nachádza najvýchodnejší podcelok krajinného celku, Petrovské podhorie. Severným smerom leží úpätie Vihorlatských vrchov a ich podcelky Popriečny, Vihorlat a Humenské vrchy. Západným smerom nadväzuje krajinný celok Laboreckou nivou a Zalužickou pahorkatinou. Medzi nimi je úzky pás Laboreckej roviny a juhovýchodne nadväzuje Sobranecká rovina, obe patriace pod Východoslovenskú rovinu.
Chránené územia.
Severný okraj východnej polovice zasahuje do CHKO Vihorlat, z maloplošných chránených území tu leží chránený areál Zemplínska šírava a národná prírodná rezervácia Jovsianska hrabina.
Osídlenie.
Mierne zvlnené územie patrí medzi stredne husto osídlené oblasti a najmä v plytkých údoliach potokov ležia menšie a stredne veľké obce. Južný okraj zasahuje na okraj Michaloviec.
Doprava.
Centrálnou časťou územia vedie cesta II/582, ktorá spája severným brehom Zemplínskej šíravy Michalovce a Sobrance. Juhovýchodnou časťou prechádza cesta I/19 a ňou vedená európska cesta 50, ktorá smeruje na Ukrajinu.
Presun

Presun môže byť:
IPhone SE

 IPhone SE je smartfon od firmy Apple. Vzhľadom je úplne totožný s iPhone 5S (až na lesklú líniu na prednej hrane telefónu), o čom svedčí aj kompatibilita príslušenstva. iPhone SE disponuje uhlopriečkou displeja 4", ktorá nahrádza staršie 4" iPhony. SE je skratkou pre "Special Edition". iPhone SE je dostupný vo všetkých farebných variantoch, v ktorých je dostupný aj súbežne predávaný iPhone 6S, teda vo vesmírnej šedej, striebornej, zlatej a ružovo zlatej. Telefón svojimi rozmermi pevne kopíruje svojho predchodcu, váha je prakticky rovnaká.
Smartfon bol ponúkaný v dvoch pamäťových variantoch a to 16 GB a 64 GB. O rok neskôr bola pamäť zdvojnásobená na varianty 32 GB a 128 GB.
Software.
iPhone SE je dodávaný s predinštalovaným operačným systémom iOS 9.3.
Slovnaft Bajk

Slovnaft Bajk je služba na zdieľanie verejných bicyklov v Bratislave, ktorú prevádzkuje hlavné mesto Bratislava v spolupráci so spoločnosťou Slovnaft.
Bola zavedená 7. septembra 2018, v mestských častiach Staré Mesto, Nové Mesto, Ružinov a Petržalka, pričom jej predchádzalo neverejné testovanie v areáli spoločnosti Slovnaft.
Na používanie služby sa používateľ musí zaregistrovať na stránke služby a v pilotnej prevádzke zaplatiť symbolické 1 euro, čím získa kredit a prístupový kod k bicyklom. Tento kód je potrebné zadať na termináli bicykla na jeho odomknutie. V pilotnej prevádzke je prvých 30 minút používania zadarmo, neskôr sa platí za každých 6 minút 12 centov z kreditu, ktorý je možné si navýšiť.
Od 1. apríla 2019 je možné používať bicykle iba so zaplateným riadnym programom. Je možné vybrať si jeden z programov:
Používateľ služby prémium získa v rámci predplatného hodinu jazdy bezplatne na rozdiel od pol hodiny pri ostatných programoch. Používatelia, ktorí už boli v systéme zaregistrovaní, mohli do 1. mája používať svoj pôvodný registračný kód, po tomto termíne bolo potrebné si predplatiť jeden z riadnych programov.
Ján Ordoš

PhDr. Ján Ordoš (* 25. september 1952, Michalovce, ČSR, dnes Slovensko22. november 2005, Sečovce, Slovensko) bol slovenský etnológ a múzejník.
Život.
Narodil sa v Michalovciach a vyrastal v Dargove (ca 6 km východne od Sečoviec). V rokoch 19591968 navštevoval Základnú školu na Komenského ulici v Sečovciach a Ľudovú školu umenia v Sečovciach (dnes Základná umelecká škola v Sečovciach) v odbore akordeón. V rokoch 19681971 študoval na Strednej všeobecnovzdelávacej škole v Sečovciach (dnes Gymnázium v Sečovciach, súčasť Spojenej školy v Sečovciach). V rokoch 19711976 absolvoval štúdium národopisu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (FiF UK) a následne v rokoch 19761991 pôsobil ako odborný asistent na Katedre etnografie a folkloristiky FF UK, kde v roku 1980 zložil rigoróznu skúšku a získal titul doktora filozofie.
V rokoch 19911996 pracoval ako samostatný odborný pracovník v Zemplínskom múzeu v Michalovciach. V rokoch 19961998 bol riaditeľom Šarišského múzea v Prešove (dnes Krajské múzeum v Prešove) a následne sa stal riaditeľom Zemplínskeho múzea v Michalovciach. V roku 2001 odišiel na invalidný dôchodok a žil v Sečovciach. Zomrel 22. novembra 2005.
Dielo.
Je autorom vyše 30 štúdií a odborných článkov a niekoľko desiatok odborno-popularizačných článkov v časopisoch a dennej tlači. Vystupoval v reláciách Slovenského rozhlasu "Roľnícka beseda", "Popoludnie s rozhlasom" a "Cimbalparáda" a spoluautorsky sa podieľal na príprave hudobno-slovnej relácie "Klenotnica ľudovej hudby" z obce Zemplínska Teplica (1990).
Edvin Kanka Ćudić

Edvin Kanka Ćudić (v cyrilike Едвин Канка Ћудић, * 31. december 1988, Brčko, Juhoslovanská SFR) je bosniansky obhajca ľudských práv, bojovník (Aikido, Džiu-džicu, Džudo), novinár a politológ, ktorý je známy ako vodca organizácie UDIK, organizácia venujúca sa ľudským právam a zmieru v bývalej Juhoslávií.
UDIK alebo Združenie pre sociálny výskum a komunikácie je bosnianskou regionálnou mimovládnou organizáciou s kanceláriami v Sarajeve a Brčko. V roku 2013 ho založil Edvin Kanka Ćudić, ktorého cieľom bolo zhromaždiť fakty, dokumenty a údaje o genocíde, vojnových zločinoch a porušovaní ľudských práv v Bosne a Hercegovine a v bývalej Juhoslávii.
Peter Kopecký

Peter Kopecký môže byť:
Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1982

Majstrovstvá sveta vo volejbale mužov 1982 bol v poradí 10. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 1. do 15. októbra 1982 v mestách Buenos Aires, Catamarca, Mendoza a Rosario, v Argentíne, za účasti 24 tímov. Nováčikom turnaja bol štvorica družstiev: Austrália, Čile, Irak a Líbya. Po Brazílii v roku 1960 bola Argentína druhá juhoamerická krajina, ktorá hostila turnaj MS. Zápasy finálovej skupiny sa odohrali v buenosaireskej aréne Luna Park. Titul obhájil , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad . Strieborná Brazília i bronzová domáca získali svoju prvú medailu.
Turnaj zároveň slúžil ako jedno z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 1984, ktoré hostilo Los Angeles. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Majstrovstvám predchádzal v Buenos Aires kongres FIVB, ktorý na svojom jednaní rozhodol, že nasledujúce mužske MS bude organizovať Francúzsko a ženské MS Česko-Slovensko. Rozhodol taktiež, že sa počet účastníkov zmenší z 24 na 16 družstiev, ako aj schválil kvalifikačný kľuč pre postup na tieto záverečné turnaje.
Kvalifikácia.
Poznámka: India sa turnaja nezúčastnila, nahradilo ju v rámci kontinentu družstvo Iraku.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá boli nasadené do nasledovných výkonnostných košov, ktoré boli určené podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji MS:
Konečné poradie.
Poznámka: Sovietsky zväz sa ako víťaz MS priamo kvalifikoval na Svetový pohár 1985.
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1952

Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1952 bol prvý turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 17.29. augusta 1952 v Moskve, v Sovietskom zväze, za účasti 8 tímov. Dejiskom zápasov bol futbalový štadión Dynamo so škvarovým podkladom. Zvíťazil domáci , ktorý sa v jedinej hranej skupine umiestnil pred a .
Turnaj žien sa organizoval spolu s turnajom mužov. Na obidvoch turnajoch bola celková návštevnosť 250 000 divákov.
Sobranecká rovina

Sobranecká rovina je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny. Nachádza sa na jej severovýchodnom okraji, v širšom okolí Sobraniec.
Vymedzenie.
Podcelok zaberá pás rovinatého územia v severovýchodnej časti Východoslovenskej roviny, vedúci od Zemplínskej šíravy po štátnu hranicu s Ukrajinou. Zo severovýchodu a severu Sobraneckú rovinu vymedzuje Podvihorlatská pahorkatina, severozápadným smerom leží Zemplínska šírava a Zalužická pahorkatina, patriaca do Východoslovenskej pahorkatiny. Juhozápadným a južným smerom pokračuje Východoslovenská rovina podcelkami Závadská tabuľa, Senianska mokraď a Kapušianske pláňavy.
Chránené územia.
Severozápadný okraj územia susedí s chráneným areálom Zemplínska šírava, ktorý je jediným maloplošným chráneným územím v tejto časti Východoslovenskej roviny.
Osídlenie.
Rovinaté územie patrí medzi stredne husto osídlené oblasti a okrem mesta Sobrance v strednej časti sa tu nachádzajú najmä menšie obce. 
Doprava.
Centrálnou časťou územia vedie cesta I/19 a ňou vedená európska cesta 50, ktorá smeruje na Ukrajinu. Severozápadnou časťou vedie cesta II/582, ktorá spája severným brehom Zemplínskej šíravy Michalovce a Sobrance.
Dargovských hrdinov

Dargovských hrdinov môže byť:
Závadská tabuľa

Závadská tabuľa je geomorfologický podcelok Východoslovenskej roviny.
Vymedzenie.
Podcelok zaberá rovinaté územie v severovýchodnej časti Východoslovenskej roviny, juhovýchodne od Zemplínskej šíravy. Na severozápade susedí Zalužická pahorkatina, patriaca do Východoslovenskej pahorkatiny, zvyšné podcelky v okolí patria do Východoslovenskej roviny: juhozápadným smerom susedí Senianska mokraď a východným aj severným smerom nadväzuje Sobranecká rovina.
Osídlenie.
Rovinaté územie patrí medzi riedko osídlené oblasti, kde sa nachádza len niekoľko menších obcí. 
Doprava.
Severnou časťou územia vedie cesta I/19 a ňou vedená európska cesta 50, ktorá smeruje na Ukrajinu.
Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1956

Majstrovstvá sveta vo volejbale žien 1956 bol v poradí 2. turnaj majstrovstiev sveta vo volejbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná volejbalová federácia (FIVB). Konal sa v dňoch od 30. augusta12. septembra 1956 v Paríži, vo Francúzsku, za účasti 17 tímov. Nováčikom turnaja bolo až 11 družstiev: Belgicko, Brazília, Čína, Holandsko, Izrael, KĽDR, Luxembursko, NDR, NSR, Rakúsko a USA. Prvýkrát sa odohrali zápasy v krytej halePalais des Sports s vtedajšou kapacitou 25 000 divákov. Titul obhájil , ktorý sa vo finálovej skupine umiestnil pred a .
Turnaj žien sa organizoval spolu s turnajom mužov.