Vzdušné sily Dominikánskej republiky

Vzdušné sily Dominikánskej republiky () predstavujú leteckú zložku Ozbrojených síl Dominikánskej republiky. 
História.
Počas svojej histórie sa musela Dominikánska republika vyrovnať s búrlivými politickými udalosťami, diktatúrou, občianskou vojnou a vojnou s kubánskymi exulantmi. Neskôr sa krajina stala hlavnou trasou pašerákov drog, čo okrem iného znamenalo prelety desiatok lietadiel ponad územie Dominikánskej republiky. Najcharakteristickejším tovarom pašerákov je kokaín pochádzajúci z Južnej Ameriky, ktorý tadeto prúdi do Európy. Počiatky dnešných dominikánskych vzdušných síl možno nájsť v roku 1932, kedy boli založené ako letecká zložka dominikánskej armády ("Arma de Aviación del Ejército Nacional"). Počas svojej existencie používalo dominikánske letectvo stroje ako P-47 Thunderbolt, P-51 Mustang, de Havilland Mosquito, Bristol Beaufighter, AT-6 Texan, Boeing-Stearman PT-17, BT-13 Valiant, P-38 Lightning, T-28 Trojan, T-34B Mentor, T-41 Mescalero, C-47 Skytrain, C-46 Commando a taktiež bombardéry B-25 Mitchell, B-26 Invader, B-17G Flying Fortress a hydroplán PBY-5A Catalina. Medzi prevádzkované vrtuľníky patrili UH-12 Raven, OH-13 Sioux, UH-19 Chickasaw a OH-6A Cayuse. V priebehu rokov vzdušné sily viackrát zmenili svoj názov, avšak od roku 1962 existujú pod súčasným názvom. Od začiatku 50. rokov 20. storočia bolo dominikánske letectvo sústredené na základni San Isidro (Base Aérea San Isidro), ktorá sa nachádza východne od hlavného mesta Santo Domingo. V tom istom čase boli do výzbroje zaradené prvé prúdové lietadlá, ktorými sa stali nadbytočné švédske de Havilland Vampire. V dôsledku rozsiahleho obstarávania bolo dominikánske letectvo najsilnejšou leteckou silou v tomto regióne, pričom v roku 1952 malo vo výzbroji okolo 240 lietadiel. Po roku 1961 však letectvo začalo upadať. V dôsledku zníženej kvality údržby, nedostatku kvalifikovaných technikov a absencie logistiky a zásob náhradných dielov sa prudko znížil počet prevádzkovaných lietadiel. V polovici 90. rokov 20. storočia malo dominikánske letectvo k dispozícii len 45 strojov. V polovici 60. rokov 20. storočia boli dominikánske vzdušné sily rozdelené do troch operačných zón: severnej, južnej a východnej, pričom každá z nich mala vlastné zodpovedajúce veliteľstvo. V roku 1990 bolo letectvo reorganizované do jediného veliteľstva - Comando Aéreo - pozostávajúceho z troch letiek (Dragones, Pegasos a Aguilas). Tieto zodpovedajú za 2 zóny: Comando Aéreo Norte, so základňou na medzinárodnom letisku Puerto Plata , a Comando Aéreo Sur, so základňou na letisku San Isidro. Predtým bola základňa severného veliteľstva dislokovaná na letisku Cibao, ktoré v súčasnosti slúži ako záložné letisko. Medzinárodné letisko Puerto Plata má totiž výhodnú strategickú polohu na severnom pobreží Dominikánskej republiky. Slúži ako hlavná základňa, napriek tomu, že sa tam nenachádzajú žiadne permanentne umiestnené lietadlá a letectvo sa musí deliť o vzletovú a pristávaciu dráhu s medzinárodným letiskom. Bežná činnosť pozostáva z prepravných letov z San Isidra do Puerto Valarta, pobrežného hliadkovania, základného a pokročilého výcviku, VIP letov, protidrogovým a spojovacím letom.
Súčasnosť.
Hlavnou súčasnou úlohou vzdušných síl Dominikánskej republiky je ochrana nezávislosti a integrity Republiky, ochrana jej suverenity a vzdušného priestoru. Dominikánske letectvo používalo až do roku 1984 ako svoju hlavnú stíhačku P-51D Mustang, čím ustanovilo rekord v dĺžke služby tohto lietadla. P-51D bol nahradený ôsmimi nadbytočnými americkými ľahkými útočnými strojmi OA-37B Dragonfly a ôsmimi strojmi O-2 Skymaster. Lietadlá O-2A zostali v službe len niekoľko rokov a koncom 80. rokov 20. storočia boli vyradené. Program na nahradenie OA-37B sa začal v roku 2001, avšak kvôli politickým nezhodám bolo rozhodnutie o nákupe medzi lietadlami Raytheon T-6 II Texan a Embraer EMB-314B uskutočnené až v roku 2007. Dňa 18. septembra 2008 bolo oznámené, že vláda našla prostriedky na nákup ôsmich A-29B Super Tucano, za pomoci pôžičky z Brazílskej rozvojovej banky (BNDES). Kontrakt v hodnote $94 miliónov bol podpísaný v decembri 2008. Presne o rok neskôr, dňa 10. decembra 2009 dorazili prvé 2 A-29B na základňu San Isidro. Druhá dodávka zložená z troch A-29B dorazila 224. júla 2010 a posledná 21. októbra 2010. Stroje A-29B môžu byť vyzbrojené kanónmi kalibru 20 mm v podvesoch a niesť 2 guľomety FN kalibru 12,7 mm zabudované v krídlach. Na šiestich podkrídelných závesníkoch možno niesť neriadené rakety, bomby alebo raketové bloky. Neskôr boli firmou EMBRAER upravené najmenej 2 stroje zabudovaním infračerveného senzoru do prednej časti trupu. Lietadlá A-29B patria pod letku Escuadrón de Combate "Dragones" na letisku San Isidro. Ich úlohou je priama vzdušná podpora, protidrogová činnosť, hliadkovanie a protipovstalecké operácie. V rokoch 1999 - 2000 bolo obstaraných osem cvičných strojov ENAER T-35B Pillán, ktoré mali nahradiť bývalé stroje amerického námorníctva T-34B Mentor. V súčasnosti sú zaradené k jednotke Escuela de Aviacion na letisku San Isidro, kde poskytujú pilotom dominikánskeho letectva základný výcvik. Keďže dominikánske letectvo čelilo medzi vyradením OA-37 Dragonfly a zavedením A-29B Super Tucano medzere, zaradilo lietadlá T-35B na plnenie hliadkovacích misií, záchytných protidrogových letov a tiež na udržovanie bývalých pilotov OA-37 v kondícii. Kvôli absencii výzbroje na T-35B, nemohli vzdušné sily 7 rokov vykonávať priamu leteckú podporu. V roku 2000 boli taktiež zakúpené 3 transportné lietadlá CASA C-212-400. Sú vybavené "skleneným" kokpitom a slúžia na transport, evakuáciu a výsadky parašutistov. Boli nasadené pri viacerých špeciálnych operáciách a záchranných misiách. Taktiež môžu byť upravené na boj s požiarmi a sú priradené k jednotke Escuadrón de Transporte Aéreo "Pegasus" na letisku San Isidro. Vzdušné sily taktiež disponujú jediným kusom motorového vetroňa AMT-200S a používa ho jednotka Fuerza de Taraea Conjunta Interagencial, ktorá zodpovedá za koordináciu jednotiek armády, polície a protidrogových jednotiek. Od novembra 2009 používa letectvo aj zhabanú Cessnu 206.
Základ vrtuľníkových výzbroje tvoria stroje UH-1H Huey II a Bell 206 Kiowa. V roku 1983 darovali USA prvých šesť vyradených UH-1H. Táto prvá dodávka, z ktorej sú letuschopné už len 2 stroje, bola v roku 2004 nasledovaná ďalšími ôsmimi UH-1H Huey II. Môžu byť vyzbrojené guľometmi inštalovanými v dverách kabíny a sú používané na protidrogovú a protiteroristickú činnosť, transport jednotiek, záchranné a pátracie operácie a pohraničné hliadkovanie. V marci 2005 bolo získaných 12 vyradených kanadských vrtuľníkov Bell 206A-1 Kiowa. Tieto spojovacie vrtuľníky môžu byť vybavené ľahkými zbraňami a sú prevažne používané na pokročilý výcvik a spojovacie úlohy, prieskum a záchranné a pátracie operácie. Hlavný výcvik prebieha na dvoch vrtuľníkoch Schweizer 333. Štvorica týchto strojov bola dodávaná od novembra 2003, avšak 2 z nich už havarovali. Vrtuľníky Bell sú priradené k jednotke Escuadrón de Rescate Aguilas, zatiaľčo stroje Schweizer 333 sú súčasťou jednotky Escuela de Aviacion/Helicópterós. Letectvo plánovalo obstarať 10 nových vrtuľníkov AS-350 Ecureuil, avšak to sa ukázalo ako príliš nákladné a nákup sa neuskutočnil. Prezidentská letka (Escuadrila Presidencial) používa jediný vrtuľník AS-365 Dauphin 2 a Bell 430. 
Budúcnosť.
Lietadlá A-29B, T-35B a CASA 212, spolu so spomínanými vrtuľníkmi budú tvoriť chrbticu vzdušných síl Dominikánskej republiky ešte mnoho rokov. Existujú plány na ďalšie obstarávanie, ktoré zahŕňajú nové námorné hliadkovacie lietadlá, rovnako ako špecializované námorné vrtuľníky. Obe sú vnímané ako vysoké priority. Je možné, že v budúcnosti bude jedna CASA 212 upravená na námorné hliadkovacie lietadlo. V súčasnosti prebieha výcvik dominikánskych pilotov vo Venezuele, predchádzajúci nákup niekoľkých vrtuľníkov Bell 412.