Laptop

Laptop alebo notbuk (staršie: notebook) je označenie pre stredne ťažké prenosné počítače s integrovanou základnou jednotkou, monitorom a klávesnicou; podrobnosti pozri v nasledovnej časti Definície.
Definície.
Prehľad.
Laptop v širšom zmysle / notbuk v širšom zmysle:
Laptop.
Laptop (doslova z angl. "laptop computer" = „počítač na vrch lona“) je v širšom zmysle prenosný počítač s hmotnosťou cca od 1 (2) kg do 5 (6) kg (prípadne aj vyššie), ktorý má integrovanú základnú jednotku, LCD monitor a klávesnicu do jedného celku (podľa niektorých zdrojov okrem tablet PC); niekedy sa dodáva, že má mať taký tvar, aby ho bolo možné použiť na kolenách. V užšom zmysle sa ako laptop označuje len takýto počítač, teda iný ako notbuk, subnotebook či netbook (čo spravidla predovšetkým znamená, že laptop váži viac ako 3 (4) kg).
Laptop v širšom zmysle má najčastejšie tvar (relatívne nízkej) škatule, pričom môže byť:
Výraz laptop ako taký sa prvýkrát použil na označenie počítača Gavilan SC v roku 1983/84, ale možno ho ako generický výraz použiť aj na staršie modely. Prvé laptopy vyžadovali externé napájanie, neskôr boli vybavené (aj) batériami.
Notbuk.
Podľa viacerých zdrojov bol prvým notbukom NEC UltraLite, ktorý bol predstavený na výstave COMDEX v októbri 1988 v New Yorku. Pri jeho uvedení v roku 1988 bol označovaný ako „laptop“ avšak už v roku 1989 bol prirovnávaný k notbuku (slovensky: poznámkový blok), na čo nadväzovala aj jeho neskoršia propagácia. NEC Ultralite vážil aj s baterkami 5 libier, teda 2,268 kg a stál okolo 3 000 dolárov. Pojem notbuk (angl. notebook) spopularizovala v rovnakom období firma Toshiba ako marketingové označenie pre svoje hmotnostne ľahšie výrobky, aby sa tak odlíšili od starších, ťažších nazývaných laptop. Názov pochádza z toho, že počítač je taký malý a ľahký, že sa rozmermi podobá na zápisník poznámok (anglicky: notebook) veľkosti približne rozmeru A4. Výraz sa veľmi rýchlo ujal a došlo k pokusom odlíšiť notbuk od pojmu laptopu aj na základe technických kritérií, napr.:
Nakoniec sa (tak ako to bolo pôvodne aj myslené) ale presadilo veľkostné a váhové kritérium. Za notbuk (v užšom zmysle slova) teda považujeme prenosný počítač s hmotnosťou do 3 (4) kg, ktorý má integrovanú základnú jednotku, LCD monitor a klávesnicu do jedného celku (podľa niektorých zdrojov okrem tabletového počítača (označovaného ako tablet PC na rozlíšenie od grafického tabletu) ďalej len tablet. Niekedy sa ako kritérium uvádzajú (aj alebo alternatívne) rozmery: notbuk má mať rozmery maximálne približne formátu A4 a hrúbku niekoľko centimetrov.
Laptop vs. notbuk v súčasnosti.
Hoci to na definícii notbuku ako takého nič nemení, niektoré zdroje formálne považujú notbuk za podtyp laptopu (pozri vyššie laptop v širšom zmysle), iné za samostatný typ prenosného počítača (pozri vyššie laptop v užšom zmysle). V prvom prípade sú teda dnešné notbuky zároveň laptopmi, v druhom prípade sa laptopy v prvej polovici 90. rokov (keď všetky predávané prenosné počítače vážili už menej ako 4 kg) prakticky prestali vyrábať.
Slovo notbuk vzniklo v roku 1988, a preto je možné zvažovať ako nevhodné použitie označenia notbuk pred rokom 1988.
Napokon treba dodať, že niekedy sa pojem notbuk (v širšom zmysle) považuje jednoducho za synonymum pojmu laptop (v širšom zmysle). Ale vzhľadom na to, že dnes má veľká väčšina laptopov (v širšom zmysle) podobu notbuku (v užšom zmysle), je ťažko rozlíšiť či ide o úplné synonymá alebo len výsledok faktu, že dnes sú na trhu prakticky len notbuky (v užšom zmysle).
Konvertibilné, hybridné, 2-in-1, detachable.
Najnovšie trendy konvergencie technológií prenosných počítačov podnietili vznik viacerých zariadení s kombinovanými funkciami niekoľkých, predtým samostatných typov prístrojov. Sú to zariadenia, ktoré majú vlastnosti aj tabletov aj notbukov. Všetky tieto prístroje majú dotykový displej navrhnutý tak, aby užívateľ na nich mohol pracovať aj v režime tabletu a to buď pomocou viacdotykového ovládania (multi-touch gestá) alebo pomocou dotykového pera (stylusu). Súhrnne sa takéto počítače volajú "2-in-1 PC" (dva v jednom) často sú však nazývané aj v slovenčine len "2-in-1". Na rozdiel od tabletov a phabletov (smartfónov s väčším displejom) sa vyznačujú tým, že obsahujú desktopový operačný systém, schopný spúšťať aplikácie v oknách. Môžu mať konvertibilnú alebo hybridnú formu:
"Konvertibilné" sú zariadenia, na ktorých pohybom hardvérovej klávesnice možno zmeniť jej polohu alebo ju skryť a tak zmeniť (angl. convert) celkovú konfiguráciu. Klávesnicu (vzhľadom k displeju) na takýchto zariadení možno preklápať, otáčať (napr. použiť ako stojan pre premietanie videí na displeji) alebo úplne zasunúť (teda notbuk zmeniť na tablet).
"Hybridy" alebo "hybridné" majú mechanizmus úplného oddelenia klávesnice a vzhľadom k tomu majú všetky dôležité súčasti umiestnené v časti s displejom. Bez klávesnice slúžia ako tablet a s klávesnicou ako notbuk s dotykovou obrazovkou.
Charakteristika.
"O subnotebooku a netbooku pozri podrobnejšie články subnotebook a netbook."
Použitie.
Notbuky dnes používame na rovnaké úlohy ako stolné počítače. V súčasnosti nie sú cenové rozdiely medzi stolným počítačom a notbukom podstatné a aj preto v roku 2010 sa predalo asi o tretinu viac notbukov ako stolných počítačov Notbuky z funkčného hľadiska majú integrované komponenty s rovnakými funkciami ako stolné počítače, komponenty však nie sú zámeniteľné. Notbuk používa vlastné typy vnútorných portov, vonkajšie porty sú rovnaké ako pri „stolovom osobnom počítači PC“ len ich býva menej. Komponenty v notbukoch sú miniaturizované a optimalizované z hľadiska spotreby energie. Notbuky používajú na zobrazovanie zabudovaný LCD alebo LED displej, ako optickú mechaniku používajú slim DVD mechaniku, štandardom pre pamäť je SO-DIMM modul, procesor je obvykle vo verzii mobile s optimalizovanou spotrebou a variabilnou pracovnou frekvenciou, klávesnica je obvykle vo verzii slim, ako ovládač kurzora sa používa touchpad (v starších modeloch trackball resp. trackpoint) s možnosťou pripojenia myši a externej (veľkej) klávesnice cez USB port.
Napájanie.
Najdôležitejším rozdielom medzi stolným počítačom a notbukom je práca na zabudovaný zdroj elektrickej energie. Zdrojom energie pre notbuk je akumulátor (nie je podmienka) s možnosťou napájania napájacím adaptérom zo siete 230V (malý interný alebo externý spínaný zdroj). Pomocou neho je umožnené nabíjanie akumulátora. Výdrž akumulátora sa pohybuje od 1 hodiny po 12 hodín. Niekedy je možné vymeniť iný modul (napr DVD mechaniku) za ďalší akumulátor. Používa sa obvykle akumulátor typu Li-Ion, v starších typoch NiMH, alebo NiCd. Budúcnosťou je SCiB akumulátor. Napätie adaptéra býva 12 až 19 voltov a preto je možné napájať notbuk aj z 12 V zásuvky automobilu. Životnosť akumulátora je asi 3 až 5 rokov (tisíce nabíjacích cyklov), cena akumulátora je 10 – 30% ceny notbuku.
Časti.
Časti notbukov sú menšie, ľahšie alebo inak prispôsobené než zodpovedajúce časti stolných osobných počítačov:
Výkon.
Stolové počítače prekonávajú notbuky vo výkone, pretože nie sú obmedzované rozmermi ani spotrebou energie. V minulosti sa nové technológie vyvíjali pre stolové počítače a do notbukov sa miniaturizovali a optimalizovala sa spotreba energie, čo trvá nejaký čas. V posledných rokoch sa rozdiel vo výkone v cenových kategóriách stredného prúdu vyrovnal a notbuky dosiahli predaje stolových počítačov. Pre kancelárske aplikácie poskytujú dostatočný výkon oba typy systémov. Pre špecializované grafické alebo výpočtovo náročné operácie poskytujú lepší výkon stolové počítače. Tak ako nemá zmysel prevádzkovať server na notbuku, nemá zmysel prenášať so sebou stolový počítač.
Zvyšovanie výkonu (upgrade).
Zvyšovanie výkonu je silne obmedzené – obvykle je možné rozšíriť RAM (doložením ďalšieho modulu, alebo výmenou starého) a vymeniť pevný disk. V niektorých modeloch je možný upgrade grafickej karty (MXM, Axiom) a (teoreticky) procesora. Teoreticky, pretože počas životnosti notbuku sa vystrieda viacero generácií (soketov) procesorov a keď príde na upgrade, tak sa už daný typ CPU nevyrába. Viacero notbukov obsahuje MiniPCI slot, ale ten obvykle nie je určený na použitie koncovým používateľom. Pretože sú takmer všetky komponenty integrované na špeciálne navrhnutej základnej doske, aby sa ušetrilo miesto, sa notbuky opravujú zložito. Náhradné diely na notbuky (napr. displej, matičná doska) stoja takmer toľko, ako celý nový notbuk. Odporúča sa preto predĺžiť záruku na 3 roky (niektorý výrobcovia poskytujú za úplatu) a po záruke už notbuk neopravovať, ale vymeniť. Cenový vývoj (neustály pokles ceny) tomuto dáva za pravdu.
Internet.
Notbuky nie sú štandardne – podobne ako stolné počítače – vybavené pripojením na internet. Sú vybavené portami a sieťovými pripojeniami, ale internetové pripojenie samotné si je nutné dokúpiť. Pre notbuk používaný v domácom (firemnom) prostredí je možné pripojiť do siete prostredníctvom internetovému routeru pomocou WiFi (pripojenie k AP), sieťovým káblom (TP), alebo bluetooth pripojením. Mimo budovy je sa možné pripojiť na miestach pokrytých WiFi signálom s internetovým pripojením – hotspot. V niektorých mestách sú miesta s verejne dostupným pripojením (zdarma, určené hlavne pre turistov a návštevníkov mesta), alebo takéto pripojenie poskytujú prevádzkovatelia internetových kaviarní. Vyslovene mobilné pripojenie je možné dosiahnuť len využitím GSM siete (ako mobilný telefón). Je však potrebné mať GSM modem (externý na USB, alebo ako PC karta (PCMCIA karta)), s predplatenou službou, ktorú poskytuje mobilný operátor (T-Mobile, Orange, O2).
História.
Prenosné počítače (1976 – 1984).
Predtým ako boli laptopy technicky realizovateľné, boli navrhnuté podobné koncepty, z ktorých treba spomenúť Dynabook od Alana Kaya, vyvinutý v Xerox PARC na začiatku sedemdesiatych rokov 20. storočia. Dynabook poslúžil ako vzor pre prvý prenosný prototyp osobného počítača Xerox NoteTaker z ktorého v Xerox PARC v Palo Alto, Kalifornia, v roku 1976 bolo vyrobených 10 kusov.
Prvý komerčne dostupný prenosný počítač bol Osborne 1 v roku 1981, ktorý používal operačný systém CP/M. Hoci bol veľký a ťažký v porovnaní s dnešnými notbukmi a mal maličký CRT monitor, mal takmer revolučný vplyv na obchod, pretože profesionáli po prvýkrát boli schopní zobrať svoj počítač a údaje so sebou. Tento a iné „batožinové“ počítače boli inšpirované pravdepodobne počítačom Xerox NoteTaker. Osborne mal veľkosť asi ako prenosný šijací stroj, ale nebolo možné používať ho na batérie.
Ďalšie sériovo vyrábané prenosné počítače boli v tom období riadené operačným systémom CP/M. Počítače boli napájané zo siete a mali CRT: 1985 – Bondell2, Epson PX-4, PX-8 (Ženeva), NEC PC-8401, NEC PC-8500.
V tomto zmysle bol aj počítač Sinclair ZX80 (1980), ktorého sa predalo 50 000 kusov prenosným počítačom. ZX80 stál menej ako 100 libier (£ 99.95) alebo 200 dolárov aj keď je pravda, že to (spolu s ZX Spectrum (1982)) boli menej výkonné počítače, ktoré potrebovali k činnosti televízor a kazetový prehrávač a kupovali si ich väčšinou počítačoví fanúšikovia. Prvým skutočne prenosným počítačom od Sinclaira s rozmerom A4 napájaným z batérií bol až Cambridge Z88 z roku 1988.
V tomto období sa IBM PC stal štandardnou platformou stolových osobných počítačov a preto mal veľký význam Compaq Portable, prvý produkt firmy Compaq uvedený na trh v januári 1983. Hoci nebol prenosnejší než počítače Osborne, a takisto vyžadoval napájanie z elektrickej siete, používal operačný systém MS-DOS a bol to prvý skutočný IBM PC klon. (Neskorší Portable Computer od IBM, ktorý prišiel v roku 1984, bol oveľa menej IBM-kompatibilný než Compaq.)
V období medzi 1983 a 1984 vzniklo viacero prenosných počítačov (Epson HX-20, GRiD Compass, Dulmont Magnum/Kookaburra) napájaných aj z batérií. Najúspešnejší bol TRS-80 Model 100 z roku 1983, ktorý mal LCD obrazovku. Vyrábala ho firma Kyocera a v Japonsku sa predával ako Kyotronic 85. Hoci sa na začiatku predával v Japonsku len pomaly, bol rýchlo licencovaný firmami Tandy Corporation, Olivetti a NEC, ktoré videli jeho potenciál a predávali ho pod značkami Olivetti M-10, NEC PC-8201, a Radio Shack TRS-80 Model 100 line alebo Tandy 100. Stroje fungovali na štandardné AA batérie. Vnútorné programy počítača Tandy, vrátane interpretéra BASICu, ako aj textového editora a terminálového programu dodala firma Microsoft, pričom sa niektorí domnievajú, že boli čiastočne napísané samotným Billom Gatesom. Počítač mal nad klávesnicou vyklápaciu LCD obrazovku s rozlíšením 8×40 znakov. So zabudovaným modemom to bol vysoko prenosný komunikačný terminál. Vďaka svojej prenosnosti, dobrej výdrži na batérie (a jednoduchej výmene), spoľahlivosti (nemal žiadne pohyblivé súčiastky), ako aj nízkej cene (od US$300), tento model bol veľmi žiadaný, najmä medzi žurnalistami. Vážil menej než 1,5 kg; jeho rozmery boli 30 x 21,5 x . Obsahoval 8 kB RAM (rozšíriteľné na 24 kB) a 3 MHz procesor. Celkovo sa predalo 6 miliónov kusov.
V 1984 firma Commodore vyrobila prvý farebný prenosný počítač. Išlo o Commodore SX-64, tiež známy ako Executive 64 alebo v Európe ako VIP-64. Bola to prenosná „kufríková“ verzia populárnej Commodore 64. S CRT obrazovkou 5 palcov (127 mm) a cenu $995 sa však zle predávala.
Laptop (1979 – 1988).
Prvý laptop, ktorý mal sklápaciu obrazovku, bol GRiD Compass 1101, vyvinutý Billom Moggridgom v roku 1979 a uvedený na trh v apríli 1982. Uzavretý v magnéziovom puzdre predstavil dnes známy dizajn, v ktorom sa plochý displej sklápal a tým zatváral nad klávesnicu. Počítač mohol fungovať na batérie, bol vybavený LCD displejom s rozlíšením 320×200 pixelov a 384-kilobajtovou pamäťou. Nebol IBM-kompatibilný a jeho vysoká cena (US$ 8 150) znamenala, že bol obmedzený na špecializované aplikácie (napr. pre NASA).
V rokoch 1983 a 1984 boli na trh uvedené dva podobné sklápacie počítače: Sharp PC-5000 a Gavilan SC. Boli už však čiastočne IBM kompatibilné a s procesorom Intel. Gavilan bol prvý počítač, ktorý mal obchodné označenie „laptop“. Bol vybavený priekopníckym ukazovacím zariadením typu touchpad, ktorý bol nainštalovaný na paneli nad klávesnicou. Oba mali LCD displeje a dali sa k nim pripojiť tlačiarne.
Medzi prvé komerčné IBM-kompatibilné laptopy patrili IBM PC Convertible uvedený v roku 1986 a Toshiba T1000 a Toshiba T1200 uvedené v roku 1987. Hoci to boli obmedzené DOS počítače s disketovými mechanikami (operačný systém bol uložený v ROM), boli malé a také ľahké, že sa dali prenášať v batohu na chrbte, a mohli pracovať na olovené batérie. Tieto modely zaviedli do DOS počítačov dnes štandardnú vlastnosť „resume“; čo znamená, že bolo možné prácu počítača prerušiť a znovu sa k nej vrátiť bez potreby reštartu.
Ďalší počítač, ktorý treba spomenúť, bol Cambridge Z88, ktorý vyvinul Clive Sinclair a uviedol na trh v roku 1988. Na rozdiel od predchádzajúceho ZX Spectrum obsahoval aj displej. Mal veľkosť približne formátu A4, pracoval na štandardné batérie a obsahoval základný tabuľkový kalkulátor, textový procesor a komunikačné programy. Hoci predpovedal budúcnosť miniaturizácie prenosných počítačov, ako počítač založený na ROM s malým displejom ho možno považovať – podobne ako TRS-80 Model 100 – aj za predchodcu PDA. V tomto období sa u nás vyrábal počítač PMD 85 a jemu podobné klony, ktoré patrili do staršej kategórie ZX Spectrum (1982), teda s externým nezáklapateľným monitorom, nemiesto ktorého sa najpr používal televízor.
Notbuk (od r. 1988).
Na konci 80. rokov sa laptopy stali populárnymi aj medzi obchodníkmi. NEC Ultralite, ktorý vážil o niečo viac ako , na výstave Comdex v októbri 1988 tak upútal pozornosť médií, že po tom čo bol zobrazený na úvodnej stránke PC Magazine začali novinári používať na označenie ľahších laptopov (ako 3 kg) s rozmerom menším ako formát A4 slovo notebook (sl.: poznámkový blok). Namiesto disketovej mechaniky a pevného disku obsahoval 2-megabajtový RAM drive, čo znížilo jeho využiteľnosť, ale aj veľkosť.
Prvé notbuky so štandardnými mechanikami bola séria Compaq LTE uvedená na konci toho roka. So skutočnou veľkosťou notbuku mali pevné disky a obrazovky so štandardným rozlíšením CGA 640 x 200 bodov.
Prvý počítač od Apple navrhnutý na použitie v teréne bol Macintosh Portable z roku 1989 (hoci LCD obrazovka bola voliteľnou výbavou prenositeľného Apple IIc už v roku 1984). Ďalší „batožinový“ počítač Mac Portable chválili za jasný displej s aktívnou maticou a dlhú výdrž na batérie, ale slabo sa predával kvôli veľkosti. Pretože chýbal skutočný Apple laptop, bolo pre používateľov Macintoshov dostupných niekoľko kompatibilných počítačov ako Outbound Laptop; ale kvôli autorským právam musel používateľ použiť súpravu Mac ROMiek, čo znamenalo nutnosť zakúpiť aj nový alebo použitý Macintosh.
Séria notbukov Apple PowerBook uvedená až v roku 1991 priniesla so sebou množstvo zmien, ktoré sú teraz na notbukoch štandardmi, vrátane ergonomických vylepšení ako je umiestnenie klávesnice do zadnej časti počítača, čím vzniká miesto na položenie zápästí, ako aj zabudovanie ukazovacieho zariadenia (trackballu). Nasledujúci rok (1992) IBM začala vyrábať sériu Thinkpad, ktorou ponúkla podobnú miniaturizáciu. Neskôr PowerBooky uviedli prvé displeje s 256 farbami, prvé skutočné touchpady (1994 PowerBook 500) a prvé zabudované Ethernetové LAN adaptéry.
Ako sa počas 90. rokov technológie zdokonaľovali, využiteľnosť i popularita notbukov sa zvyšovala, zatiaľ čo ceny klesali. Do konštrukcie notbukov sa rýchlo implementovali niektoré špecifické vylepšenia, čím sa v porovnaní so stolnými počítačmi zvýšila ich použiteľnosť a výkon. Medzi ne patria:
Externé odkazy.
K terminologickej časti: