burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Who Wants to Be Alone

„Who Wants to Be Alone“ je skladba holandského DJa Tiësta z jeho albumu "Kaleidoscope". Obsahuje spev portugalsko-kanadskej speváčky-skladateľky Nelly Furtado. Vyšla ako singel v roku 2010 v Holandsku, Spojenom kráľovstve a Fínsku.
Stanislav Kostlivý

Prof. MUDr. Stanislav Kostlivý Dr. h. c. (* 30. október 1877, Viedeň † 7. december 1946, Praha) bol lekár a vysokoškolský profesor, založil slovenskú chirurgickú školu. 
Život.
Narodil sa 30. októbra 1877 vo Viedni v rodine ministerského radcu, námestníka riaditeľa meteorologickej stanice na Hohe Warte. Jeho rodičia pochádzali z Česka, otvorene sa hlásili k českej národnosti, navštevovali Slovanskú besedu, kde našli priateľov zo Slovenska (dr. Blaho, dr. Štefánik), ale aj z iných slovanských národností. Vychodil c.k. štátne gymnázium vo Viedni XIX, maturoval v r. 1896. Vyštudoval medicínu na Lekárskej fakulte Viedenskej univerzity, promoval v r. 1902. V Slovanskej besede spoznal aj svoju manželku – dcéru českého ministra v Rakúsko-Uhorsku Antonína Rezka a najmladšej dcéry básnika Karla Jaromíra Erbena Bohuslavy. Vychovali spolu dve dcéry.
Po jeden a pol roku práce na chirurgicko-gynekologickom oddelení Všeobecnej štátnej nemocnice vo Viedni odišiel na chirurgickú kliniku LF Karlo-Ferdinandovej univerzity profesora Otakara Kukulu v Prahe. Po dosiahnutí odbornej kvalifikácie dostal miesto primára v meste Třebíč. 
Roku 1919 sa celá rodina presťahovala do Bratislavy, kde vznikla bratislavská univerzita. Dekanom Lekárskej fakulty sa stal čerstvo vymenovaný riadny profesor chirurgie MUDr. Stanislav Kostlivý. Na Slovensko prišiel podľa prof. Čárskeho „na pravé miesto v pravý čas“ – tu prežil profesor Kostlivý najkrajšie roky z hľadiska profesionálneho aj osobného. V rokoch 19231924 bol rektorom Komenského univerzity.&lt;br&gt;Po roku 1939 sa pomery na Slovensku výrazne zmenili – v roku 1941 musel odísť. Do konca života už žil v Prahe na penzii, pretože sa pre neho nenašlo miesto. Po skončení vojny ho jeho priatelia a žiaci volali naspäť na 1. chirurgickú kliniku do Bratislavy, ale choroba – pravdepodobne následok náruživého fajčenia – mu to nedovolila. Odborná verejnosť mu prisúdila charakteristiku Karla Přerovského z knihy "Gaudeamus igitur" o začiatkoch Lekárskej Fakulty Univerzity Komenského: bol "Habitus chirurgicus excesivus, Arbiter elegantiarum". 
Zomrel 7. decembra 1946. Pochovaný je na Olšanskom cintoríne v Prahe v spoločnej hrobke s manželkou a predkami.
Dielo.
Počas pôsobenia v Třebíči habilitoval spisom "O chronických tyreotoxikózach". 
V Bratislave založil chirurgickú kliniku.
Jeho inauguračná prednáška mala názov „Cesty a cíle moderní chirurgie.“ 
Vo svojej vedeckovýskumnej činnosti a klinickej praxi sa zameriaval na chirurgiu endokrinných žliaz, špeciálne strumy, liečbu gastro-duodenálnych vredov, tuberkulózu pľúc, ktorú liečil torakoplastikou. Zaoberal sa problémami urológie, traumatológie a chirurgickej röntgenológie. 
Bol zakladateľom slovenskej chirurgickej školy – vychoval niekoľko generácií významných slovenských lekárov (podľa údajov univerzity 11 profesorov, 7 docentov a 33 primárov).
Od roku 1947 sú na jeho počesť na Slovensku každoročne usporiadané chirurgické kongresy – Kostlivého dni.
Chris Jericho

Christopher Keith Irvine (* 9. november 1970, Manhasset, New York, USA), známy pod prezývkou Chris Jericho je kanadsko-americký profesionálny wrestler, hudobník, skladateľ, moderátor a herec. Známym sa stal najmä vďaka svojmu pôsobeniu vo World Wrestling Entertainment (WWE), rovnako účinkoval aj vo World Championship Wrestling (WCW) a Extreme Championship Wrestling (ECW).
Jericho má na svojom konte 30 titulov vo WWF/E, WCW a ECW, čo sú tri najvýznamnejšie americké wrestlingové spoločnosti. V roku 2001 sa stal prvým zjednoteným šampiónom WWF, keď získal tituly WWF Championship a World Championship (pôvodne patriaci WCW). 
Okrem iného je 6-násobným svetovým šampiónom a rekordným, 9-násobným držiteľom Interkontinentálneho titulu. Na konte má sedem tag tímových titulov, získal aj Hardcore title a European title. Vďaka týmto úspechom sa stal štvrtým členom WWE Grand Slam Championship.
Jericho je aktívny aj mimo ringu. V roku 1999 založil rockovú skupinu Fozzy, v ktorej je spevákom. Ich debutový album obsahoval najmä prevzaté pesničky, neskôr sa začali venovať aj vlastnej tvorbe. V roku 2001 sa zúčastnil tanečnej súťaži Dancing With The Stars, ktorá je americkou obdobou slovenského Let´s Dance.
Selenocysteín

Selenocysteín (skratka Sec alebo U, niekedy SeCys) je zvláštna proteínogénna aminokyselina podobná cysteínu, ale na rozdiel od neho má namiesto atómu síry atóm selénu. Niekedy sa označuje ako 21. proteinogénna aminokyselina (pričom pyrolyzín sa označuje ako 22. protínogénna aminokyselina).
Selenocystein sa viaže na špeciálnu tRNA, ktorá nesie antikodón UCA. Tento antikodón rozoznáva UGA kodón na mRNA, čo je za normálnych okolností stop kodón – žiadna aminokyselina by sa v tomto prípade nemala zaradiť a predlžovanie proteínu by sa malo zastaviť. To, že sa zaradí aminokyselina selenocysteín, je spôsobené sekvenciou, ktorá sa nazýva SECIS element. U prokaryotov sa táto sekvencia nachádza v bezprostrednom okolí kodónu UGA, u eukaryotov je zaradená až na koniec génu. 
Bielkoviny, ktoré obsahujú selenocysteín, sa označujú ako selenoproteíny. Patria sem napríklad tioredoxínreduktáza, glutatiónperoxidázy, dejodinázy tyroidných hormónov alebo formiátdehydrogenázy.
Biosyntéza.
Selenocysteín sa syntetizuje priamo na tRNA, ktorá potom umožňuje jeho zaradenie do bielkovín počas translácie. Podobne je to u niektorých organizmov napríklad aj u asparagínu či glutamínu. Táto tRNA, tRNASec, sa najprv aminoacyluje seryl-tRNA syntetázou (SerRS), takže sa na ňu naviaže serín:
Serín sa premieňa na fosfoserín pôsobením "O"-fosfoseryl-tRNASec kinázy:
Nakoniec sa fosfoserín premieňa na selenocysteín pôsobením :
Blatný vrch (Cerová vrchovina)

Blatný vrch () je plochý a rozľahlý vrch v Cerovej vrchovine na Slovensku, neďaleko obce Trebeľovce. 
Charakteristika.
Vrch sa nachádza v pohorí Cerová vrchovina, približne 6 km juhovýchodne od Lučenca. Rozsiahly, no výškovo nevýrazný vrch má zalesnenú vrcholovú plošinu, z ktorej sú obmedzené výhľady. Napriek neveľkej nadmorskej výške je vrch ľahko identifikovateľný vďaka vysielaču na vrchole.
Vysielač Blatný vrch.
Na vrchole Blatného vrchu sa nachádza televízny a rozhlasový vysielač, ktorý bol uvedený do prevádzky v decembri 1979. Tvorí súčasť južnej retranslačnej magistrály. Priehradová veža je vysoká takmer 55 metrov a šíri signál televíznych i rozhlasových staníc pre región Novohradu. Neďaleko hlavného vysielača sa nachádza i stožiar súkromného vysielateľa.
Šírený program.
Výhodná poloha vysielača na okraji Lučeneckej kotliny a pahorkatinný charakter krajiny sľubuje ideálne pokrytie najväčších miest Lučenec a Fiľakovo. Signál z vysielača zásobuje primárne región Novohradu, no presahy sú do susedných regiónov i blízkeho Maďarska. Nadväzuje na vysielače Kráľova hoľa, Sitno a Španí laz. 
Najbližšie vysielače.
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Scatman (Ski Ba Bop Ba Dop Bop)

„Scatman (Ski-Ba-Bop-Ba-Dop-Bop)“ je skladba amerického eurodance hudobníka Scatmana Johna. Skladba bola vydaná ako prvý singel z jeho druhého albumu "Scatman’s World". Nahrávalo sa to na Tichom oceáne. Detaily textu piesne prezrádzajú ako prekonal koktavosť, tým, že sa preorientoval na scat spev, pričom podporuje koktajúce deti aby sa nevzdávali. Predajnosť bola najskôr nízka, ale skladba sa stala populárnou hlavne vďaka mnohým rozhlasovým staniciam, pričom dosiahla 1. miesta v mnohých krajinách v Európe a tiež v Japonsku a Austrálii.
Podhladinový hokej

Podhladinový hokej (iné preklady podvodný hokej, vodný hokej, (?) hokej pod vodou ; angl.: "underwater hockey, UW hockey, octopush") je kolektívny bezkontaktný šport, ktorý sa hrá v bazéne. Šport, v ktorom proti sebe nastupujú dve šesťčlenné družstvá, je kombináciou ľadového hokeja a potápania. Cieľom hry je dopraviť olovený puk pomocou malej hokejky do bránky. Na významných podujatiach sú bazény vybavené kamerou a prenosy sa vysielajú divákom.
Dejiny.
Podhladinový hokej vznikol v roku 1954 v Spojenom kráľovstve zásluhou členov potápačského klubu, Alana Blakea, jeho ženy a priateľov. Vymyslel šport s ôsmimi hráčmi v tíme, olovené kruhové závažie a pálku na posúvanie oloveného disku. Meno "Octopus" (osem hráčov), "squid" (kĺzať) pre disk, "cuttle" (otvor pre záklopku) pre bránu a "pusher" (tlačiť,posúvať) pre hokejovú pálku, dali vzniknúť názvu športu "Octo-push" (osem tlačiacich, posúvajúcich). Šport si našiel zázemie hlavne v Západnej Európe (Spojené kráľovstvo, Francúzsko, Holandsko), na Balkáne (Slovinsko, Srbsko), v Amerike (USA, Kanada), v Oceánii (Austrália, Nový Zéland) či Južnej Afrike. Šport je registrovaný vo Svetovej konfederácie činností pod vodou (CMAS), ktorá pravidelne organizuje majstrovstvá sveta (od roku 1980) či majstrovstvá Európy v tomto športe.
Španí laz

Španí laz () je vrch v Krupinskej planine, neďaleko obce Stredné Plachtince.
Charakteristika.
Vrch sa nachádza na juhu pohoria, na styku s Ipeľskou kotlinou, približne 6 km západne od Veľkého Krtíša. Rozsiahly vrchovinový chrbát má pretiahnutý tvar a v severozápadnej časti nadväzuje na výškovo podobné vrchy. Na hrebeni s rozsiahlou plošinou sa nachádzajú laznícke usadlosti, využívajúce lúčnaté časti vrchu. V strednej, najvyššej časti Španieho lazu sa nachádza vysielač, ktorý uľahčuje identifikáciu. Nachádza sa tu tiež meteorologický radar SHMÚ.
Z južných častí hrebeňa sú výhľady na široké okolie Veľkého Krtíša a Poiplie.
Vysielač Španí laz.
V najvyššej časti Španieho lazu sa nachádza televízny (v súčasnosti nevysiela) a rozhlasový vysielač, ktorý bol uvedený do prevádzky vo februári 1979. Tvorí súčasť južnej retranslačnej magistrály a zo 61 m vysokej oceľovej priehradovej veže šíri signál televíznych i rozhlasových staníc pre región západného Novohradu a východného Hontu. 
Šírený program.
Poloha vysielača na výbežku Krupinskej planiny a jeho efektívna výška vytvára s vysokým vyžiareným výkonom predpoklad na pokrytie primárneho územia. Členitý reliéf krajiny sťažuje príjem signálu a práve vysielač na Špaňom laze pokrýva veľa takýchto lokalít, roztrúsených na juhu stredného Slovenska. Signál z vysielača má presahy do susedných regiónov i blízkeho Maďarska a nadväzuje na vysielače Sitno, Blatný vrch a Modrý vrch. 
Vysielače FM.
 
Najbližšie vysielače.
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Jaroslav Vlček

Jaroslav Vlček (* 22. január 1860, Banská Bystrica† 21. január 1930, Praha) bol český a slovenský literárny historik.
Životopis.
Narodil sa v Banskej Bystrici v rodine českého gymnaziálneho profesora Václava Vlčeka a slovenskej matky Emílie rod. Hammerschmidovej. Po jeho narodení sa rodina odsťahovala do Prahy, kde Vlček absolvoval základnú školu. Po smrti otca (1870) sa s matkou vrátil do Banskej Bystrice a tam roku 1878 na gymnáziu zmaturoval. Vyštudoval Filozofickú fakultu UK v Prahe. Stal sa spoluzakladateľom a prvým predsedom študentského spolku Detvan.
V roku 1882 nastúpil na miesto stredoškolského profesora v Brne. V roku 1901 sa stal členom Královskej českej spoločnosti náuk a ten istý rok bol vymenovaný za profesora českého jazyka na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity.
Prispieval do mnohých časopisov, predovšetkým literárnymi kritikami a literárno-historickými prácami.
V roku 1989 boli jeho pozostatky prevezené do Martina na Národný cintorín.
Dielo.
Jeho dielo je ovplyvnené pozitivizmom.
Iliosuchus

Iliosuchus bol rod malého teropóda, žijúceho v období strednej jury (stupeň bat, asi pred 169 až 164 miliónmi rokov) na území dnešnej Veľkej Británie. Išlo o malého dinosaura o dĺžke okolo 1,5 metra, patriaceho zrejme medzi tyrannosauroidy. Opísaný je iba podľa panvy a časti končatiny. Jediný druh je Iliosuchus incognitus.
Veľký vrch (Podunajská pahorkatina)

Veľký vrch (; alebo aj Modrý vrch) je najvyšší vrch Belianskych kopcov v Hronskej pahorkatine. Nachádza sa asi 4 kilometre severozápadným smerom od Štúrova.
Charakteristika.
Vrch má tvar vyvýšenej plošiny bez výraznejších útvarov. Vystupuje nad okolitú krajinu o približne a tvorí najjužnejšiu časť podunajských pahorkatín. Vrch je sčasti porastený dubovým lesom, časť južných svahov pokrývajú viniče. 
Vysielač.
V najvyššej časti Modrého vrchu sa nachádza vysielač Štúrovo. Oceľová konštrukcia s výškou 55 metrov bola postavená v roku 1971 a šíri signál televízie i rozhlasu. Nadväzuje na vysielače Kamzík, Zobor a Sitno a primárne pokrýva mesto Štúrovo s okolím. Vysoký vyžiarený výkon zabezpečuje kvalitné pokrytie v celej juhovýchodnej časti Podunajskej nížiny a dolného Pohronia, s presahmi do Maďarska.
Asi 2 km západne sa nachádza aj súkromný rádiový vysielač.
Najbližšie vysielače.
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Loser (Beck)

„Loser“ je skladba amerického alternatívneho rockového hudobníka Becka. Skladbu napísal Beck a hudobný producent Carl Stephenson, pričom obaja spolu s Tomom Rothrockom ju produkovali. Skladba bola pôvodne vydaná ako Beckov druhý singel cez nezávislé hudobné vydavateľstvo Bong Load Custom Records vo formáte 12" vinyl dňa 8. marca 1993.
Keď bola skladba prvýkrát nezávisle vydaná, bola hraná viacerými modernými rockovými rozhlasovými stanicami a jej popularita napokon viedla k zmluve s hudobným vydavateľstvom DGC Records, ktoré je sesterským vydavateľstvom Geffen Records. Pop opätovnom vydaní pod vydavateľstvom DGC, skladba dosiahla v apríli 1994 10. misto v rebríčku Billboard Hot 100, čím sa stala Beckovým prvým singlom vo vedúcom rebríčku. Skladba bola nasledovne vydaná z jeho albumu "Mellow Gold".
Zoznam skladieb.
Všetky skladby napísal Beck, ak nie je uvedené inak.
Dušan Bruncko

Doc. RNDr. Dušan Bruncko, CSc. (* 12. február 1955, Žilina – † 29. marec 2022, Košice) bol slovenský časticový fyzik, vedúci skupiny ATLAS na Ústave experimentálnej fyziky SAV v Košiciach.
Životopis.
Vyštudoval matematicko-fyzikálnu fakultu na Karlovej univerzite v Prahe, už pred rokom 1989 pracoval v CERN-e v rámci experimentu HELIOS-3, po revolúcii bol členom experimentu H1 v DESY Hamburg, od roku 1992 do 2006 bol šéfom Oddelenia subjadrovej fyziky Ústavu experimentálnej fyziky košickej SAV. V rokoch 1992 – 1994 bol šéfom účasti SR v projekte R&amp;D33. Od roku 1996 je slovenským koordinátorom experimentu ATLAS v CERN-e. Od roku 1996 je vedúcim vedeckým pracovníkom SAV.
Absolvoval množstvo študijných pobytov v zahraničí. Spoluorganizoval viacero medzinárodných konferencií. Má za sebou množstvo odborných prác, vystúpení na konferenciách, počet citácií je okolo osemtisíc. V súčasnosti sa venuje analýze údajov pochádzajúcich z protón-protónových zrážok získaných detektorom ATLAS.
Meung-sur-Loire (obec)

Meung-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre. Názov mesta sa vyslovuje ako „Min-sur-Loár“. 
Leží na severnom brehu rieky Loira od Orléansu. Prechádza ňou sústava troch riek nazvaných "les Mauves", prameniacich v rozsiahlej vrstve podzemnej vody v Beauce. Nachádzajú sa pri nich protipovodňové bariéry asi vysoké. Tieto bariéry sa budovali už od 10. storočia. Umožňujú udržiavať vodnú hladinu tak, aby pri rieke mohli pracovať mlyny. Obec je prepojená s cestnou sieťou národnou diaľnicou č. 152 na 15. zjazde. Má aj železničnú stanicu. Nachádza sa v chránenej krajinnej oblasti európskeho významu údolia Loiry Natura 2000.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
História mesta.
Meung-sur-Loire vznikol ako galorománska obec latinsky nazvaná „Magdunum“.
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
You Give Love a Bad Name

„You Give Love a Bad Name“ je skladba napísaná Jonom Bon Jovim, Desmondom Childom a Ritchie Samborom o žene, ktorá "dala košom" svojmu milencovi. Hoci originálne bol text napísaný pre skupinu Loverboy, bola skladba nahraná skupinou Bon Jovi. Skladba bola vydaná ako prvý singel z albumu "Slippery When Wet" a dosiahla 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 dňa 29. novembra 1986, čím sa stala prvou skladbou skupiny, ktorá dosiahla 1. miesto. V roku 2009 bola skladba menovaná 20. najlepšou hard rockovou skladbou všetkých čias televíznou stanicou VH1.
Alojz Schronk

Alojz Schronk (* 8. august 1883, Plavecký Mikuláš, Rakúsko-Uhorsko – † 21. marec 1966, Nitra, Česko-Slovensko) bol slovenský skladateľ, kapelník (resp. dirigent), organista, rečník, pedagóg a kultúrny dejateľ.
Životopis.
V rokoch 1908 až 1926 pôsobil ako učiteľ na Ľudovej škole vo Vrábľoch, kde založil a viedol miestnu dychovku (1910). V roku 1942 tu založil v Sečovciach dychovku a bol jej prvým kapelníkom, do roku 1964. V rokoch 1951 až 1953 tu bol hudobným pedagógom v hudobnej škole kde vyučoval hru na husliach. 13. septembra 1964 sa presťahoval do Nitry. 
Pamiatka.
21. marca 2011, pri príležitosti 45. výročia úmrtia, bola na jeho počesť osadená pamätná tabuľa na priečelí Základnej umeleckej školy v Sečovciach. Text v slovenskom jazyku znie: 
"„V tejto budove pôsobil a tvoril zakladateľ sečovskej hasičskej dychovej hudby /1. 2. 1942/ – Alojz Schronk (* 8. 8. 1883 Plavecký Mikuláš † 21. 3. 1966 Nitra) – kapelník, skladateľ, organista, autor piesní pre dychovú hudbu, rečník a organizátor hudobného života v meste, posledný riaditeľ Štátnej ľudovej školy v Sečovciach. Pri príležitosti uplynutia 45 rokov od smrti venujú vďační občania a členovia dychovej hudby Sečovce 21. 3. 2011.“"
Symboly esperanta

Esperanto, najrozšírenejší plánový jazyk, počas svojho vývoja získal niekoľko tradičných symbolov.
Zelená hviezda.
Základným symbolom esperanta je zelená päťramenná hviezda (). Jej päť vrcholov predstavuje päť svetadielov (podľa tradičného ponímania), zelená farba je symbolom nádeje. V prípadoch, kedy je hviezda použitá mimo vlajky, býva niekedy dopĺňaná písmenom „E“ aby sa naznačilo, že ide práve o hviezdu esperantskú. Zelená farba a symbol hviezdy sa zo začiatku používali predovšetkým na označovanie kníh napísaných v esperante – s týmto zvykom začal Louis de Beaufront.
Esperantská vlajka.
Esperantská vlajka má zelený list s bielym karé, v ktorom je zelená pätcípa hviezda. Esperantisti používajú túto vlajku na reprezentovanie svojho jazyka. Použitie zelenej farby a päťramennej hviezdy iniciovala švédska esperantistka G. Jonson. S konečným návrhom vlajky prišli v roku 1893 C. Rjabinis a P. Deullin. Podobne ako pri hviezde zelená farba symbolizuje nádej, päť vrcholov hviezdy päť kontinentov a biele karé reprezentuje mier.
Jubilejný symbol.
Pri príležitosti stého výročia uverejnenia esperanta v roku 1987 predstavil Svetový esperantský zväz špeciálne logo. Je tvorené dvojicou proti sebe obrátených, zaoblených písmen „E“, výsledný guľový tvar pripomína zemeguľu. Nový symbol si našiel obľubu predovšetkým medzi mladými esperantistami. Niekedy býva používaný v prostredí rýchlych správ alebo sociálnych sietí v textovej podobe „ЄЭ“ na vyjadrenie, že dotyčná osoba je esperantista.
Hymna.
Pieseň "La Espero" je mnohými esperantistami považovaná za hymnu esperanta. Ide o báseň, ktorej text napísal Ludwik Lejzer Zamenhof (iniciátor esperanta) a hudbu zložil belgický skladateľ Félicien Menu de Ménil.
Mena.
Stelo (množné číslo: Steloj) bola medzi rokmi 1945 a 1993 používaná medzi niektorými esperantistami ako mena.
Villefranche-sur-Mer

Villefranche-sur-Mer je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Alpes-Maritimes, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur. Villefranche-sur-Mer, okcitánsky v nárečí Nice – "Vilafranca de Mar", taliansky "Villafranca Marittima" je francúzske mesto na Azúrovom pobreží situované medzi Nice a Monakom. Pôvodné Villefranche bolo premenované v roku 1988 na Villefranche-sur-Mer.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
História mesta.
Prístav bol používaný od doby antiky Grékmi a Rimanmi. Latinský názov obce bol „Olivula Portus“. Často bola obeťou útokov barbarov. Preto obyvatelia zanechali toto sídlo a ukryli sa vyššie v horách. Založili tam obec „Montolivo“. 
V roku 1295 Karol II. Anjou, gróf de Provence, pochopil strategický význam tohto miesta situovaného na hranici ríš. Aby dodal odvahu obyvateľom znovu obývať pobrežie, dal im daňové úľavy. Znovuzaloženú obec pomenoval „Villa Franca“.
V roku 1388 Villefranche zdedil vojvoda Savojský. Mesto sa stalo námorným prístavom Savojska až do postavenia prístavu v Nice v 18. storočí, čo spôsobilo stratu príjmov zo všetkých námorných obchodov v prístave. 
V roku 1453 bol prístav okupovaný franko-tureckým veliteľom Khayr ad-Din Barberousse. Vojvoda Emmanuel-Philibert Savojský (1528 – 1580) nariadil posilnenie hradieb. V rámci opevňovania mesta boli postavené pevnosť „Mont Alban“ a citadela „Saint-Elme”. V dokoch tohto prístavu bola postavená aj prvá vojnová flotila. 
Francúzi okupovali grófstvo Nice viackrát medzi 1710 a 1722 a znova 1744, počas vojny o rakúske následníctvo, keď princ de Conti zaútočil na Mont Alban so svojimi franko-španielskymi oddielmi proti Savojcom Charlesa-Emanuela III. 
V priebehu 18. storočia mesto stratilo svoju dôležitosť na mori a v prístave kvôli postaveniu prístavu „Lympia“ v Nice. 
V 1793 francúzske revolučné vojsko obsadilo grófstvo Nice a Villefranche a tieto boli pod francúzskou vládou do 1814, kedy si ho podriadil opäť vojvoda Savojský.
V 1856 zriadil v meste vojvoda Savojský lazaret pre ruských cárskych námorníkov, ktorí si urobili v prístave svoju námornú bázu pre loďstvo Stredozemného mora. Tento príchod vyvolal výstavbu potrebnej infraštruktúry Viktorom Emanuelom II., hlavne cestu do rejdy (kotvisko).
V 1860 grófstvo Nice bolo znovu anektované Francúzskom na základe zmluvy z Turína a plebiscitu vyvolaného nicejskými nacionalistami. 
Do 1891 boli časťami Villefranche aj Beaulieu do 1904 a Saint-Jean, ktoré sa neskôr osamostatnili ako mestá.
Od 1816 mali v meste svoje sídlo aristokrati z Ruska a Anglicka. 
Rejda vo Villefranche slúžila aj šiestej flotile Spojených štátov počas Druhej svetovej vojny v rámci organizácie Severoatlantickej zmluvy v rokoch 1945 – 1966. 
Villefranche-sur-Mer je dnes prvý prístav pre plachetnice vo Francúzsku.
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
KNM-ER 42700

KNM-ER 42700 je nález lebky mladého dospelého jedinca z lokality Ileret (Koobi Fora) v Keni, asi z druhu Homo ergaster.
Nález pochádza z roku 2000. Nálezcom je Frederick Manthi. Vek je cca 1,55 mil. rokov. Formálne ho prvýkrát opísali Spoor et al. v roku 2007. Zaraďuje sa ako Homo erectus v širšom zmysle (tak napr. Spoor et al. 2007), Homo sp. (Baab 2008) či ako Homo ergaster. Nález vykazuje okrem znakov druhu Homo ergaster aj znaky, ktoré sa predtým považovali za typické pre ázijského Homo erectus, preto podľa niektorých názorov stiera rozdiely medzi tými dvoma (údajne samostatnými) druhmi. 
V tej istej lokalite sa v tom istom roku našiel aj nález sánky KNM-ER 42703, ktorý Spoor et al. pripísali druhu Homo habilis (asi v širšom zmysle) ako vôbec najmladší nález tohto druhu (Treba dodať, že sánka je značke poškodená, takže je priradenie k druhu Homo habilis trochu sporné, a že Wood 2011 [zrejme] omylom uvádza, že nález bol priradený druhu Homo erectus). Podobné datovanie a lokalita nálezov KNM-ER 42700 a KNM-ER 42703 podľa Spoor et al. robia neplauzibilnými názory, podľa ktorých sa Homo erectus/ergaster vyvinul z druhu Homo habilis, keďže tieto dva druhy podľa týchto dvoch nálezov existovali dlhý čas paralelne.
Malá voda (prítok Rosinky)

Malá voda je potok na Hornom Považí, v okrese Žilina. Je to ľavostranný prítok rieky Rosinka. Je dlhý 5 kilometrov a preteká iba obcou Rosina.
Charakteristika.
Pramení v menšej kotline, približne západne od obce Višňové v lokalite Ilovský háj, v nadmorskej výške asi . Od prameňa tečie prevažne severným smerom mierne sa zvažujúcim údolím k obci Rosina. Potok pokračuje popri areáli Poľnohospodárskeho družstva a okrajom obce na sever. Na konci Rosiny podteká hlavnú cestu a rovinatou krajinou smeruje k mestskej časti Rosinky, južne od ktorých ústi do rieky Rosinka v nadmorskej výške . Malá voda nemá žiadny väčší prítok a veľkú časť roka má minimálne prietoky.
Fleury

Fleury môže byť:
Live Your Life

„Live Your Life“ je skladba amerického rappera T.I. a je to tretí singel z jeho šiesteho štúdiového albumu "Paper Trail". Bola vydaná ako tretí singel z albumu dňa 23. septembra 2008. skladba obsahuje spev barbadoskej popovej speváčky Rihanny a bola produkovaná producentmi Just Blaze a Canei Finch. skladba mala oficiálnu premiéru počas MTV Video Music Awards 2008, keď mal T.I. vystúpenie. Skladba je jeho tretím singlom, ktorý sa umiestnil na 1. mieste v rebríčku Billboard Hot 100 (po singloch „My Love“ s Justinom Timberlakom a „Whatever You Like“) a Rihannin piaty singel v tom istom rebríčku (po singloch „SOS“, „Umbrella“, „Take a Bow“ a „Disturbia“). Skladba obsahuje prvky skladby „Dragostea din tei“ od rumunskej popovej skupiny O-Zone.
V Spojenom kráľovstve bola vydaná vo forme digital download dňa 8. novembra a fyzicky bola vydaná 24. novembra.
Singel bol 3-krát certifikovaný platinovou platňou asociáciou RIAA a platinovou platňou asociáciou RIANZ.
Podľa MTV bola šiestou hip-hopovou skladbou roku 2008.
Dievčenská skala

Dievčenská skala () je vrch v Slovenskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Jovice, približne južne od Rožňavy. Na jej vrchole sa nachádza vysielač.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Silická planina. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území obce Jovice. Najbližším sídlom sú na severnom úpätí situované Jovice, rovnakým smerom sa nachádza mesto Rožňava, západne leží Brzotín a Slavec, južne Silica a Silická Jablonica a východne Hrušov a Krásnohorská Dlhá Lúka. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský kras.
Opis.
Vrch sa nachádza na severnom okraji vyvýšenej planiny bez výraznejších vrcholov, ktorá sa dvíha v podobe dlhého hrebeňa. Výškovo i tvarovo nevýrazný vrch má tak strmé len severné svahy, ostro vystupujúce z Rožňavskej kotliny. Hustý porast a náročný terén sťažuje prístup na planinu. Východne sa nachádza Lipovec (), Drieňovec (), Buková () a Pavlova skala (), južne Maruša (), Fabiánka () a Zakázané (), západne Malinčiak (), Drieňovec (), Malý vrch () a Štít () a severne Turecká (), Tri vrchy () a Rákoš (). Planina je súčasťou povodia Slanej, kde vodu z tejto časti odvádza severne tečúca Čremošná. Na vrcholový hrebeň vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je možné vidieť okolité vrcholy Slovenského krasu, no tiež Stolické vrchy, Kráľovu hoľu, hrebeň Vysokých Tatier, Volovské vrchy a prihraničné vrchy v Maďarsku.
Vysielač Dievčenská skala.
V najvyššej časti hrebeňa sa nachádza vysielač Dievčenská skala. Oceľová konštrukcia s výškou 65 metrov bola postavená v roku 1983 a šíri signál televízie i rozhlasu. Primárne pokrýva Rožňavskú kotlinu a je súčasťou južnej retranslačnej magistrály.
Najbližšie vysielače.
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Odos

Odos je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Hautes-Pyrénées, v regióne Midi-Pyrénées. Je súčasťou aglomerácie mesta Tarbes. Náleží do mikroregiónu Bigorre.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Dejiny.
Historický názov obce je Odos-en-Bigorre. Meno mala podľa historického regiónu Bigorre. 
Obec bola založená na pôvodnom galo-románskom osídlení, ktorým bolo oppidum.
V roku 1490 bol postavený hrad počas vlády Madeleine Francúzskej, kráľovnej Navarry. Zámok patril navarrským kráľom.
V roku 1549 v ňom umrela Margita Navarrská, kráľovná Navarrská, sestra Františka I. a vnučka Henricha IV.
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Majstrovstvá Európy v canoe pole 2011

Majstrovstvá Európy v canoe pole 2011 boli 9. majstrovstvá Európy v canoe pole. Bolo to najvyššie kontinentálne podujatie ECA v canoe pole v roku 2011, ktoré sa konalo za účasti 14 mužských tímov, 11 ženských tímov, 12 juniorských tímov mužov a 5 juniorských tímov žien. Konalo sa od 8. – 11. septembra 2011 v Madride, v Španielsku. V Španielsku sa tak konali ME už po druhýkrát, keď predtým to bolo v roku 2005. Všetky zápasy sa hrali v jedinom madridskom akvatickom komplexePuerta de Hierro’s Pool. Z titulov sa po tretíkrát radovali Francúzi a po šiestykrát Britky.
Kvalifikácia.
Šampionát bol otvoreným turnajom, takže sa ho mohlo zúčastniť akékoľvek európske reprezentačné družstvo.
Konečné poradie.
Muži
Ženy
Muži do 21 rokov
Ženy do 21 rokov
Vstup presvätej Bohorodičky do chrámu

Vstup našej presvätej Vládkyne, Bohorodičky Márie, vždy Panny do chrámu, skrátene Vstup presvätej Bohorodičky do chrámu alebo Uvedenie presvätej Bohorodičky do chrámu (gr. Εἴσοδος τῆς ῾Υπεραγίας Θεοτόκου ἐν τῷ Ναῷ, csl. Входъ во хрaмъ пресвятыя Владычицы нaшея Богородицы и приснодѣвы Марїи) je jeden z dvanástich veľkých sviatkov v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi. Slávi sa 21. novembra, no podľa juliánského kalendára, ktorý používajú pravoslávni kresťania, si tento sviatok pripomínajú až 4. decembra . 
Najstaršia zmienka o sviatku je zo 4. storočia od svätého Gregora Nysského. Svätá cisárovná Helena dala v Jeruzaleme postaviť chrám zasvätený Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu.
Podľa tradície svätí Joachim a Anna priviedli svoju dcéru Máriu ako trojročnú do jeruzalemského chrámu, kde ostala žiť a bola vychovávaná. Mária sa tak pripravovala na svoju úlohu Božej Matky – Bohorodičky v ustavičnej modlitbe a spoznávaní Svätého písma. Mnohé aspekty tohto sviatku pochádzajú z apokryfného Jakubovho protoevanjelia. Podľa tradície bola Mária v chráme živená archanjelom Gabrielom, ktorý jej prinášal potravu. Cirkev v tom vidí predobraz eucharistie. 
Sviatok oslavuje Máriu, ktorá vstupuje do pozemského chrámu, aby sa pripravila na to, že sa raz stane chrámom Boha. Silný je aspekt akejsi predohry či predzvesti diela Božej dobrotivosti a spásy, teda vtelenia Ježiša Krista. Zároveň Máriin vstup a život v chráme sú obrazom vstupu a života v chráme, ktorým je Kristus, pre každého veriaceho. 
Z liturgického hľadiska má tento sviatok jeden deň predsviatku (20. novembra) a štyri dni posviatku – odovzdanie sviatku je 25. novembra. Keďže sa slávi v čase Filipovky (pôstu pred Narodením Pána), v deň sviatku je výrazná úľava od pôstu.
V byzantskom obrade je tento sviatok vnímaný aj ako sviatok mníšstva, najmä ženského. Presvätá Bohorodička odišla do chrámu a žila tam v ustavičnej modlitbe, pôste, pokore a ústraní, čím dala vzor zasväteného života.
Kotník (vrch)

Kotník staršie Kolník () je vrch v Levočských vrchoch. Nachádza sa medzi obcami Nižné Ružbachy a Kolačkov na katastrálnom území obce Hniezdne v okrese Stará Ľubovňa a je rozpoznateľný podľa vysielača na vrchole.
Charakteristika.
Vrch sa nachádza na severnom okraji pohoria, v blízkosti miest Stará Ľubovňa a Podolínec. Má tvar horského chrbta, tiahnúceho sa v smere SV–JZ nad údolím rieky Poprad. Poloha mimo bývalého VVP Javorina umožňovala prístup z okolitých obcí a existenciu turistických chodníkov. 
Vysielač Kotník.
Na vrchole Kotníka sa nachádza 73 metrov vysoká telekomunikačná veža. Oceľová konštrukcia bola postavená v roku 1983 a šíri signál televízie i rozhlasu v oblasti Popradskej kotliny, Horného Spiša a Zamaguria. Nadväzuje na vysielače Kráľova hoľa a Stebnícka Magura.
Najbližšie vysielače.
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Magurica

Magurica (miestne aj Magurič) () je vrch v južnej časti Laboreckej vrchoviny, priamo nad mestom Snina. Výhodnú lokalitu využíva vysielač, stojaci na vrchole.
Charakteristika.
Vrch sa nachádza na južnom okraji pohoria, nad údolím Cirochy, v blízkosti mesta Snina a obce Stakčín. Vrch je zalesnený a ponúka len obmedzené výhľady na mesto a okolie.
Vysielač Magurica.
Na vrchole Magurice sa nachádza 98 metrov vysoká oceľová konštrukcia, postavená v roku 1988. Vysielač šíri signál televízie i rozhlasu pre oblasť severovýchodného Slovenska a nadväzuje na vysielače Dubník, Stebnícka Magura a Trebišov.
Najbližšie vysielače.
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Vysielač Trebišov

Vysielač Trebišov () je rozhlasový vysielač, ktorý sa nachádza na Dolnom Zemplíne pri obci Bánovce nad Ondavou.
Vysielač sa nachádza na objekte sila, na ktorom je stožiar s anténami. Toto riešenie poskytuje v rovinatom prostredí Východoslovenskej nížiny dosiahnutie efektívnej výšky až 77 metrov. Vysielač šíri iba rozhlasový signál pre oblasť juhovýchodného Slovenska a nadväzuje na vysielače Dubník a Magurica.
FM vysielače.
Najbližšie vysielače.
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
People Are People

„People Are People“ je desiaty britský singel britskej elektronickej rockovej skupiny Depeche Mode a tiež prvý hitový singel v USA a zároveň prvý singel z albumu "Some Great Reward".
Skladbu napísal Martin Gore, ale za dance-popový nádych skladby je zodpovedný Alan Wilder. Alan napísal tiež B-stranu „In Your Memory“. Každá skladba má rozšírený mix v tomto poradí: „Different Mix“ a „Silk Mix“ (hoci niekedy je „In Your Memory“ nesprávne označovaná ako „Silk Mix“).
Formáty a zoznamy skladieb.
Mute / Bong5
Mute / 12Bong5
Mute / L12Bong5
Sire / 7-29221
Sire / 0-20214
CD singel bol vydaný v roku 1991 ako časť singlovej boxsetovej kompilácie.
Mute / CDBong5
Dubník (288,8 m n. m.)

Dubník () je nevýrazný vrch v Borskej nížine, ktorý sa nachádza na Záhorí pri obci Borský Mikuláš. Prístupný je cestou z Borského Mikuláša.
Vysielač Dubník.
Rozhlasový a televízny vysielač pre Záhorie sa nachádza pod vrcholom Dubníka, v nadmorskej výške , južne od obce Borský Mikuláš. Oceľová konštrukcia veže je vysoká 71 metrov a bola dokončená v roku 1977. Signálom pokrýva oblasť Záhoria a nadväzuje na vysielače Kamzík a Veľká Javorina. Od 5. apríla 2023 z neho vysiela na kanáli 6D multiplex DAB+.
Najbližšie vysielače.
Okolité významné vysielače a vzdialenosť k nim:
Cesta III. triedy 2140 (Slovensko)

Cesta III. triedy číslo 2140 ("III/2140", staré číslo "III/065048") je cesta III. triedy na Slovensku, v okrese Martin. Jej celková dĺžka je a spája cestu I/65 s obcami Ďanová a Folkušová.
Priebeh.
Cesta začína na križovatke s trasou I/65 pri obci Ďanová. Komunikácia pokračuje obcou Ďanová, v ktorej prekonáva viacero neprehľadných zákrut (stalo sa tu už niekoľko dopravných nehôd). Cesta ďalej pokračuje až do obce Folkušová, kde sa končí križovatkou s cestou III/2132. Šírka cesty je 6 – 7 metrov.
Na väčšine trasy sa pri ceste nachádza jabloňová aleja.
Vysielač Mária Magdaléna

Vysielač Mária Magdaléna () je rozhlasový vysielač, ktorý sa nachádza na Záhorí pri obci Borský Mikuláš. Stojí asi 400 m východne od vysielača Dubník.
Oceľová konštrukcia vysielača je vysoká 50 metrov a nachádza sa na vrchu Mária Magdaléna, južne od obce Borský Mikuláš. Signálom pokrýva oblasť Záhoria a nadväzuje na vysielače Kamzík a Veľká Javorina.
Frederikshavn White Hawks

Frederikshavn White Hawks je hokejový klub z Frederikshavnu, ktorý hrá dánsku najvyššiu hokejovú liguSuperisligaen.
Klub bol založený v roku 1964. Jeho domovským štadiónom je Scanel Hockey Arena s kapacitou 2 480 ľudí.
Superisligaen

Superisligaen (tiež nazývaná ako "Oddset Ligaen" alebo "AL-Bank Ligaen") je najvyššia plne profesionálna liga ľadového hokeja v Dánsku. Vznikla v roku 1955.
We Are All Made of Stars

„We Are All Made of Stars“ je skladba amerického electronica hudobníka Mobyho, ktorá bola vydaná ako prvý singel z jeho albumu "18". Je najpopulárnejšou skladbou albumu, pričom dosiahla 11. miesto v rebríčku UK Singles Chart.
Inšpiráciou Mobyho bola kvantová fyzika v tom, že: "na základnej kvantovej úrovni, sa všetky veci vo vesmíre skladajú z hviezdneho prachu".
Quai de Bercy

Quai de Bercy je nábrežie v Paríži. Nachádza sa v 12. obvode. Je pomenované podľa bývalej obce Bercy.
Poloha.
Nábrežie vedie po pravom brehu rieky Seiny. Začína na hranici Paríža s mestom Charenton-le-Pont, kde sa nachádza rovnomenné nábrežie, a končí pri Quai de la Rapée, ktoré naň nadväzuje po prúde. Na nábrežie vedú mosty Bercy, Simone-de-Beauvoir, Tolbiac, National a Amont a nachádza sa tu prístav Port de Bercy.
Dejiny.
Nábrežie v úseku medzi Boulevard Poniatowski a "Quai de la Rapée" sa nachádza už na pláne z roku 1672. Časť nábrežia medzi bývalými mestskými hradbami (Boulevard Poniatowski) a mestským obchvatom bola pripojená až v roku 1929.
Od roku 1978 nábrežie tvorí súčasť rýchlostnej cesty voie Georges-Pompidou.
Von z Afriky

(Hypotéza/model/teória) Von z Afriky alebo (hypotéza/model/teória) Out of Africa (angl. "Out of Africa") môže byť:
Out of Africa môže byť aj britská charita, pozri Out of Africa (charita)
Atigun Pass

Atigun Pass () je vysokohorský priesmyk v pohorí Brooks Range na Aljaške, ktorý sa nachádza na čele Rietrich River. Priesmyk je miestom, kde Dalton Highway prekračuje Kontinentálny predel (na míli 244) a je najvyšším priesmykom na Aljaške, ktorý je udržiavaný po celý rok.
Priesmyk je často uvádzaný v tretej a štvrtej sezóne reality show "Trucky na ľade" kanálu History Channel, ktorá sa zameriava na jazdy vodičov kamiónov na aljašskej Dalton Highway.
Boulevard Poniatowski

Boulevard Poniatowski je bulvár v 12. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Józefa Antoniho Poniatowskiho (1762-1813), maršala Francúzska. Vedie od Porte Dorée až k mostu National na nábreží Seiny.
Dejiny.
V rokoch 1840-1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Quai de Gesvres

Quai de Gesvres je nábrežie v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode. Je pomenované podľa bývalého majiteľa miestnych pozemkov, markízovi de Gesvres. Nábrežie je súčasťou rýchlostnej komunikácie Voie Georges-Pompidou.
Poloha.
Nábrežie leží na pravom brehu rieky Seiny oproti ostrovu Cité medzi mostami Arcole a Change. Začína na námestí Place de l’Hôtel-de-Ville, kde nadväzuje na Quai de l’Hôtel-de-Ville, a končí na námestí Place du Châtelet, odkiaľ pokračuje po prúde Quai de la Mégisserie. Na nábrežie vedie aj most Notre-Dame.
Dejiny.
Nábrežie vzniklo na základe kráľovského patentu z roku 1642 na pozemkoch, ktoré udelil kráľ Ľudovít XIV. markízovi de Gesvres medzi Rue Saint-Martin a "Place du Châtelet". Po zbúraní domov v roku 1786 v ulici "Rue de Gesvres" sa mohlo ďalej rozšíriť. Nábrežie "Quai Pelletier" (časť medzi "Place de l’Hôtel-de-Ville" a "Rue Saint-Martin") a "Quai Gesvres" boli spojené vyhláškou z 2. apríla 1868.
Prvá dáma

Prvá dáma je neformálny čestný titul, prislúchajúci spravidla manželke hlavy štátu. Nositeľom tohto titulu ale môže byť aj iná žena (napr. u ovdovených hláv štátu funkciu prvej dámy zastáva najstaršia dcéra, u slobodných matka), pričom závisí od zvyklostí v tej ktorej krajine.
Prvá dáma, prvý pán.
V slovenskej legislatíve oficiálne pojem „prvá dáma“ ani „prvý pán“ neexistuje. Rolu prvej dámy Slovenskej republiky plnili doteraz manželky prezidentov s rôznym nadšením a intenzitou. Pokiaľ manželka posledného prezidenta Kisku Martina reprezentatívnu funkciu splnila pri jeho inaugurácii a potom sa na verejnosti neukazovala a manžela nesprevádza na služobných cestách, avšak jej predchodkyňa bola tak aktívna, že jej požiadavka na vlastnú oficiálnu kanceláriu v prezidentskom paláci sa stala predmetom diskusie. Rozdielna situácia však nastáva ak je prezidentom žena, tak ako je to u nás, keď Zuzana Čaputová bola do funkcie inaugurovaná 15. júna 2019. "„Ak by išlo o manžela, tak z amerického pojmu „first lady, first gentleman“ preberáme „prvá dáma, prvý pán“. V prípade nemanžela by som túto pozíciu formuloval ako prvý partner“", vysvetľuje odborník na protokol a bývalý hovorca prezidenta Marek Trubač.
História.
Oslovenie „First Lady“ pochádza pravdepodobne z USA, kde použili prvý krát v tlači v roku 1838 toto označenie na manželku prezidenta Marthu Washingtonovú. Do prvej tretiny 20. storočia boli titulom „First Ladies“ v USA oslovované všetky slávne a významné ženy, avšak časom sa tento titul obmedzil len na prezidentovu manželku, lebo narastal význam inštitúcie „prvej dámy“. V USA je v súčasnosti „prvá dáma“ (pozri Prvá dáma Spojených štátov) významná pomocná inštitúcia prezidentského úradu. V tejto súvislosti je zaujímavé, že počas prezidentovania Donalda Trumpa (ktorý bol inaugurovaný ako 70 ročný) okrem jeho manželky Melanie (vtedy 47 ročná) plnila úlohu prvej dámy ako poradkyňa (advisor to the president) aj jeho najstaršia dcéra Ivanka (vtedy 35).
Nepolitické použitie.
V Spojených štátoch sa titulom „prvá dáma“ oslovujú aj ženy, ktoré sa v nepolitických oblastiach vyznačujú mimoriadnym talentom alebo jedinečnosťou. Napríklad sa tento pojem v zábavnom priemysle používa na označenie „prvej dámy piesne“ (Ella Fitzgerald), „prvej dámy country hudby“ (Tammy Wynette), „prvá dáma soulu“ (Aretha Franklin) a pod. Aj u nás sa používajú zdvorilostné prezývky v populárnej hudbe ale častejšie ako prvá dáma je kráľovná (napr. Marika Gombitová – „kráľovná slovenskej populárnej hudby“ a Hana Hegerová „kráľovná česko-slovenského šansónu“).
Pojem „prvá dáma“ sa tiež používa na označenie ženy, ktorá zaujíma popredné spoločenské postavenie v konkrétnej lokalite, v tomto zmysle je obzvlášť populárne v Afrike, kde je v niektorých hierarchiách vrchnosti, napríklad v Yoruba, je „prvá dáma“ používaná ako spoločenský titul.
Place de l'Hôtel-de-Ville - esplanade de la Libération

Place de l'Hôtel-de-Ville - esplanade de la Libération ("Radničné námestie") je významné námestie v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode. V minulosti bolo hospodárskym a dnes je správnym centrom mesta. Je pomenované po budove parížskej radnice.
Poloha.
Námestie leží na pravom brehu rieky Seiny. Vymedzujú ho ulice Rue de Rivoli na severe, parížska radnica na východe, nábrežie Quai de l’Hôtel-de-Ville na juhu a Avenue Victoria na západe.
Dejiny.
V staroveku sa tu krížili cesty vedúce do Melunu a do Champagne, ktoré i neskôr boli významnými obchodnými cestami. V ranom stredoveku sa tu vďaka polohe rozvinulo trhovisko a najdôležitejší prístav v meste. Vznikli tu sklady a hostince. Námestie dostalo názov "Place de Grève" podľa pomenovania piesočného brehu. V modernej francúzštine je slovo "grève" označenie pre štrajk, keďže na tomto mieste sa vo väčšom počte zhromažďovali nádenníci, ktorí hľadali prácu a dávali sa najímať.
Na "Place de Grève" stál aj "Maison aux piliers" (Dom na pilieroch), ktorý dal postaviť Étienne Marcel, a kde sídlil prévôt des marchands, z ktorého sa vytvorila mestská samospráva a dnes je tu radnica mesta Paríž.
Ako ústredné námestie, slúžilo Place de Grève aj ako miesto popráv. 
Námestie bolo premenované 19. marca 1803 na dnešné "Place de l'Hôtel-de-Ville". Od roku 1982 je pešou zónou. Od roku 2004 je na námestí každé leto, v rámci parížskej pláže, ihrisko pre plážový volejbal, v zime je tu inštalované klzisko.
Quai de l’Hôtel-de-Ville

Quai de l'Hôtel-de-Ville ("Radničné nábrežie") je nábrežie v Paríži. Nachádza sa v 4. obvode. Je pomenované podľa budovy parížskej radnice. Nábrežie je súčasťou rýchlostnej komunikácie Voie Georges-Pompidou.
Poloha.
Nábrežie leží na pravom brehu rieky Seiny medzi mostami Marie a Arcole. Začína pri križovatke s ulicou "Rue des Nonnains-d'Hyères", kde nadväzuje na Quai des Célestins, a končí na námestí Place de l’Hôtel-de-Ville, odkiaľ pokračuje po prúde Quai de Gesvres. Na nábrežie vedie aj most Louis-hilippe.
Benny Wenda

Benny Wenda (* 1975) je papuánsky aktivista bojujúci za nezávislosť Západnej Papuy.
Pochádza z kmeňa Lani. Narodil sa v obci Pyramid. Väčšina jeho príbuzných zahynula pri indonézskych bombardovaniach domorodého osadenstva. Pôsobil v Organizácii slobodnej Papuy ("Organisasi Papua Merdeka"). Bol odsúdený na dvadsaťpäť rokov väzenia. Po úteku z väzenia v roku 2003 získal politický azyl v Spojenom kráľovstve Veľkej Británie a Severného Írska. Spolu s manželkou založil hudobnú skupinu Lani Singers, ktorej skladby nadväzujú na históriu a kultúru (folklór) Papuáncov.
Buchtar Tabuni

Buchtar Tabuni (* 1979) je papuánsky aktivista bojujúci za nezávislosť Západnej Papuy.
Narodil sa v malej dedinke. Študoval inžinierstvo v meste Makassar (1998). Do politickej činnosti sa zapojil po náhodnej smrti svojho ďalekého príbuzného, Opinusa Tabuniho, ktorá sa stala pri mierovej demonštrácii vo Wamene (9. augusta 2008). Bol jedným zo zakladateľov Národného výboru Západnej Papuy (NVZP; "Komite Nasional Papua Barat"). Organizoval protesty na podporu kampane "International Parlamentarians for West Papua". 3. decembra 2008 bol zatknutý a odsúdený na tri roky väzenia. Čelil obvineniu z rozpútania väzenskej vzbury v Abepure, v decembri 2010. 17. septembra 2011 bol prepustený na slobodu.
Take Me to the Hospital

„Take Me to the Hospital“ je dvadsiaty prvý singel britskej elektronickej skupiny The Prodigy, vydaný 31. augusta 2009 z albumu. CD singel obsahuje remix od Sub Focusa a 12" singel obsahuje remix od Ruska. Na "Wreckage" remixy spolupracoval Liam Howlett spolu s Joshom Hommeom. Je to tretí komerčný singel z ich piateho štúdiového albumu "Invaders Must Die" po singloch „Omen“ a „Warrior’s Dance“, a tiež po voľnom propagačnom singli „Invaders Must Die“.
Singel zdieľa názov s nezávislým vydavateľstvom Take Me to the Hospital, založeným v roku 2008 členmi The Prodigy.
Slovenské národné korfbalové družstvo

Slovenské národné korfbalové družstvo reprezentuje Slovensko v medzinárodných korfbalových súťažiach a podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Slovenskej asociácie korfbalu (SAK). Jeho najvýraznejším úspechom je 10. miesto na MS 1999 a dvojnásobné víťazstvo v Európskom bowl. V septembri 2011 mu patrilo v medzinárodnom rebríčku IKF 17. miesto.
Rob Holliday

Rob Holliday (* 8. jún 1979, Jacksonville, Florida, USA) je profesionálny anglický hudobník, pochádzajúci z USA. Je koncertným gitaristom industriálnej metalovej skupiny Marilyn Manson a takisto Garyho Numana, The Prodigy a Sulpher. V roku 2007 sa stal koncertným basgitaristom skupiny Marilyn Manson, ale v januári 2008 sa stal gitaristom, kvôli návratu bývalého basgitaristu Twiggyho Ramireza.
Institut de France

Institut de France (doslova "Inštitút Francúzska") alebo „Francúzsky inštitút“ je akademická ustanovizeň vytvorená 25. októbra 1795 a zároveň názov budovy v Paríži na nábreží de Conti č. 23 v 6. parížskom arrondissemente, v ktorom inštitút aj sídli. Inštitút Francúzska zoskupuje tieto kultúrne ustanovizne:
Základom Inštitútu Francúzska sú aj mnohé nadácie zoskupujúce múzeá, historické pamiatky a nehnuteľnosti vo Francúzsku a v zahraničí.
Od roku 2006 je kancelárom Inštitútu princ Gabriel de Broglie, člen Francúzskej akadémie a Akadémie etických a politických vied. 
Predsedom Akadémie politických a etických vied bol pre rok 2011 sociológ Jean Baechler. V roku 2012 ho nasleduje Hélène Carrère d′Encausse, terajšia stála tajomníčka Francúzskej akadémie.
Prezident predsedá hlavne verejnému výročnému zasadaniu Inštitútu Francúzska, ktoré sa vždy koná symbolicky v stredu nasledujúcu po dátume vytvorenia inštitútu - prvú stredu po 25. októbri.
Zdroj.
Filip Lukšík

Filip Lukšík (* 3. február 1985, Banská Bystrica) je slovenský futbalový reprezentant, od roku 2011 hráč holandského klubu ADO Den Haag. Hráva na pozícií ľavého obrancu. V drese slovenskej reprezentácie debutoval 26. marca 2011 v zápase proti . Momentálne je na hosťovaní v klube ŠK Slovan Bratislava.
Kanón Ho-5

Kanón Ho-5 (armádne označenie Typ 2) bol automatický letecký kanón kalibru používaný japonskými vojenskými lietadlami počas druhej svetovej vojny. Bol odvodený od guľometu Ho-103, ktorý bol vyvinutý z amerického leteckého guľometu Americký model 1921. Nahradil kanóny Ho-1 a Ho-3 (armádne označenie Typ 97).
Ho-5 bol prevažne montovaný do krídel (tiež do trupu) a používal sa v stíhacích lietadlách vyrábaných ku koncu vojny a tiež bol inštalovaný do bombardérov.
Slovenské národné kriketové družstvo mužov

Slovenské národné kriketové družstvo mužov reprezentuje Slovensko v medzinárodných kriketových súťažiach a podujatiach a priateľských zápasoch. Momentálne (2011) nepôsobí pod žiadnym slovenským riadiacim orgánom, ktorý by bol začlenený pod ICC alebo ECC, preto nemôže hrať oficiálne medzinárodné stretnutia. Tvoria ho výhradne hráči jediného kriketového klubu na Slovensku CC Hájske.
Zápasy.
Slovensko dosiaľ (2011) odohralo len 4 medzinárodné zápasy v Twenty20 krikete na turnaji EuroTwenty20 2011 v maďarskom Szodligete s týmito výsledkami:
 68 – 174 Srbsko 
 69 – 155 Chorvátsko 
 164 – 210 Maďarsko 
 78 – 79 Litva 
Slovensko obsadilo na turnaji 7. miesto.