burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Deinolochos z Élidy

Deinolochos ("Deinolochos") bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 380 pred Kr.
Deinolochos, syn Pyrrha z Élidy, bol na 100. olympijských hrách v roku 380 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. Olympijský program hier sa o túto disciplínu rozšíril na 37. hrách v roku 632 pred Kr.
Za toto víťazstvo sa Deinolochovi dostalo veľkej pocty, keď mu v olympijskej "Altide" medzi sochami slávnych olympijských víťazov vztýčili sochu. Jeho sochu ešte v druhom storočí videl cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal: "„Pri Kleogenovi stojí Deinolochos, syn Pyrrhov, a Tróilos, syn Alkinov. Aj títo muži pochádzali z Élidy, a zvíťazili tiež: jeden bol hellanodikom a zároveň si odniesol víťazstvo s koňmi, druhý potom, Troilos, zvíťazil s dvojzáprahom dospelých koní a so so žriebätami. Zvíťazil potom pri sto druhej olympiáde od tej doby ustanovili Éliďania zákon, že sa nabudúce nikto z hellanodikov nesmel zúčastniť pretekov s koňmi. Jeho sochu vytvoril Lysippos. Deinolochova matka mala vo sne videnie, že mala vo svojom náručí ovenčeného syna, preto sa Deinolochos s chuťou pripravoval na preteky a predbehol chlapcov. Tvorcom jeho sochy bol sikyónsky Kleón.“"
Kobylie pliesko

Kobylie pliesko alebo Kobylie pleso (, , ) je pliesko v Kobylej dolinke v komplexe Kôprovej doliny vo Vysokých Tatrách. Jazierko je jedinou zbernicou vody v tejto dolinke. Asi 200 metrov od neho na západ vedie po zelenej turistickej značke chodník do Kôprovej doliny na sedlo Závory, ktoré je medzi Hladkým štítom a Tichým vrchom. Z jazierka vyteká Kobylí potok, ktorý sa spája s druhým ramenom potoka, ktorý vyviera po Závorami.
Názov.
Názov jazierka je pastierskeho pôvodu. V tejto lokalite voľakedy pásavali kone.
Rozmery.
Leží v nadmorskej výške . Rozloha , rozmery 85x62 m, hĺbka .
Valentkovo pliesko

Valentkovo pliesko () je maličké pliesko uprostred Valentkovej doliny poniže chodníka na Ľaliove sedlo, ktorá je zahrnutá do komplexu Tichej doliny vo Vysokých Tatrách. Pleso nebolo zmerané.
Názov.
Názov jazierka je odvodený od jeho polohy vo Valentkovej doline. Pomenovali ho pastieri a je v ňom zašifrované meno nejakého dávneho pastiera.
Apollónios

Apollónios ("Apollónios", ) môže byť:
Apollonius môže byť aj:
Raftsundbrua

Raftsundbrua je konzolový cestný most, ktorý bol otvorený pre verejnosť 6. novembra 1998 a cez úžinu Raftsundet spája lofotský ostrov Austvågøya s južnou časťou ostrova Hinnøya, ktorý prilieha k nórskej pevnine v kraji Nordland. Most je súčasťou Európskej cesty E10 vedúcej naprieč lofotskými ostrovy a nahradil tak tu používanú lodnú dopravu.
Charakteristika mosta a spôsob výstavby.
Most má štyri polia o rozpätí 86, 202, 298 a , betónované technológiou letmej betonáže. Vo výške ho podopierajú tri uprostred vertikálne delené štíhle piliere, ktoré boli betónované za pomoci samošplhacieho debnenia. Na strednú časť () komorového nosníka hlavného poľa o rozpätí bol použitý čerpaný vysokohodnotný ľahký betón LC 60 (s 28-dennou pevnosťou 60 MPa). Zvyšok konštrukcie a piliere boli zhotovené z betónu C 65.
Z technického hľadiska to bol prvý most v Nórsku, pri ktorého výstavbe bol použitý, na letmú betonáž časti nosnej konštrukcie, čerpaný vysokohodnotný ľahký betón. Za tým účelom musel byť v laboratóriách dodávateľa aj v nezávislom skúšobnom laboratóriu Narvik Technical High School v Narviku vykonaný rad skúšok, ktorý preukázal vhodnosť vyrobeného vysokohodnotného ľahkého betónu na čerpanie.
Právnická fakulta Masarykovej univerzity

Právnická fakulta Masarykovej univerzity (skr. PrF MU) je jedna z desiatich fakúlt Masarykovej univerzity. Založená bola spolu s celou univerzitou v roku 1919. V medzivojnovom období sa preslávila normatívnou teóriou práva, v roku 1950 bola zrušená a obnovená bola až v roku 1969.
Fakulta ponúka všetky tri stupne vysokoškolského vzdelania, a to v oboroch právo, verejná správa a v rôznych právnych špecializáciach. Doménou štúdia je päťročný magisterský študijný program "Právo a právna veda". 
Právnická fakulta sídli v Brne v klasicistickej budove na Veveří. Počas okupácie počas druhej svetovej vojny bola budova používaná na vyšetrovanie Gestapa, po vojne ju využívala Vojenská akadémia.
Súčasným dekanom právnickej fakulty je doc. JUDr. Mgr. Martin Škop, Ph.D.
Aula právnickej fakulty.
Slávnostná aula (niekedy tiež Auditorium Maximum) právnickej fakulty je využívaná na promócie absolventov zo všetkých fakúlt. Nachádza sa tu zreštaurovaná maľba Antonína Procházky s motívom Prometea prinášajúceho ľudstvu oheň
a vitráže Františka Kysela s citátmi slávnych osobností českých dejín na strope auly.
Bernikla tmavá

Bernikla tmavá alebo hus bernikla ("Branta bernicla") je zúbkozobec, patrí do rodu Bernikla. Je z nich najmenšia a najtmavšia. Hniezdi na pobreží v polárnej oblasti. Tie čo hniezdia v Európe, zimujú na pobrežiach Severného mora, na brehoch Francúzska, Portugalska a patria do poddruhu "Branta bernicla hrota". V zime a počas migrácie je u nich zvláštnosťou úzka väzba na more a morské pobrežie. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov bernikla tmavá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy, v severnej Amerike bol zaznamenaný za posledných 40 rokov malý, štatisticky nevýznamný nárast populácie, trend v Európe je neznámy.
Opis.
Bernikla tmavá meria asi 56–61 cm, s rozpätím krídel 110–120 cm a váhou približne 1,5 kg. Má čiernu hlavu a krk, na krku dve biele škvrny. Krídla a chrbát sú sivo-hnedé. Väčšina letiek na krídlach je čierna. Brušná strana je tiež tmavá, ale svetlé okraje pier tvoria na bokoch pásy. Brucho a chvostové krovky majú biele. Zobák aj nohy sú čierne. Mláďatá nemajú biele škvrny na krku. 
Poddruhy.
Rozlišujeme tri poddruhy.
Hlas.
Neozýva sa často. Možno ju počuť keď je v kŕdli a keď sa premiestňujú. Jej hlas za letu znie ako nosové "krrop" alebo "ronk-ronk". Počas letu vydávajú aj krátke a tvrdé "ak" alebo "ek". Kŕdeľ sa ozýva zvláštnym mrmlaním. Na paši neustále medzi sebou udržujú kontakt tichým "bi bi bi". Agresívne správanie sprevádza syčanie.
Výskyt a stav na Slovensku.
Na Slovensku nehniezdia, zriedkavo zalietajú primiešané k iným husiam v skorom jarnom období na konci zimy, hlavne v marci a v apríli. Nálezy sú na nížinách, poliach, riekach a rybníkoch. Do roku 1980 bolo evidovaných 8 údajov. Od roku 1980 do 1999 len 4 záznamy. Po roku 2000 bolo zistených 5 pozorovaní (február 2016).
Hniezdenie.
Hniezdiť začnú hneď po prílete zo zimovísk v júni. Hniezdia v kolóniách v blízkosti pobrežia v arktickej tundre. Bielobruchá forma "Branta bernicla hrota" často hniezdi na ostrovoch pri pobreží. Hniezda zakladajú na suchších vyššie položených miestach tundry. Znáška máva 3-5 vajec. Inkubácia trvá 24 až 26 dní a výchova mláďat 40 dní. Len čo sa mláďatká vyliahnu a obschnú, rodinky sa presídlia k najbližšej vode - k jazeru, rieke či k ústiu rieky. V tom čase sa gunáre oddelia od rodín, vytvoria samostatnú skupinu a nastupuje obdobie pŕchnutia. Od prostriedku júla do prostriedku augusta sa dospelým vymieňajú letky. V tom čase nevedia lietať. Uprostred augusta začnú lietať i mláďatá.
Potrava.
Živí sa rastlinnou potravou. Prevažne „morskou trávou“ ("Zosteraceae"), vo vnútrozemí trávou a 
oziminou.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Ch-38

Ch-38 predstavuje rodinu rakiet typu vzduch-zem krátkeho dosahu, ktoré sú nástupcami striel Ch-25 a Ch-29. Je určená na ničenie pozemných cieľov alebo hladinových plavidiel nachádzajúcich sa v pobrežnom pásme.
Strela má byť integrovaná hlavne v stíhačke piatej generácie T-50 PAK FA, ale aj v strojoch Su-34, MiG-29SMT, Su-30, Su-35 a MiG-35.
Prvýkrát bola Ch-38 predstavená verejnosti na výstave МАKS v roku 2007. 
Konštrukcia a vlastnosti.
Ch-38 má dĺžku , priemer a rozpätie riadiacich plôch . Celková hmotnosť rakety je , pričom bojová časť váži . Bojová časť je v závislosti od variantu strely buď trieštivo-trhavá (Ch-38MAE, Ch-38MLE a Ch-38MTE), priebojná (Ch-38MAE, Ch-38MLE a Ch-38MTE) alebo kazetová (Ch-38MKE). 
Strely môžu byť odpaľované pri rýchlostiach od 54 do /h v letovej hladine . Efektívny dostrel rakety je a v okamihu odpalu môže byť nosič od cieľa odklonený až o ±80°. Ch-38 je poháňaná raketovým motorom na tuhé palivo, ktorý jej umožňuje dosiahnuť rýchlosť Mach 2,2. 
Krídla strely sú skladacie, čo umožňuje jej zavesenie aj do vnútornej šachty stíhačky T-50 PAK FA.
Uvádzaná životnosť rakety je 10 rokov.
Používatelia.
 Rusko
Andrzej Żuławski

Andrzej Żuławski (* 22. november 1940, Ľvov, Ukrajina – † 17. február 2016, Varšava, Poľsko) bol poľský filmový režisér, scenárista a spisovateľ, ktorý pracoval dlhé obdobie najmä vo Francúzsku.
Životopis.
Bol synom spisovateľa Mirosława Żuławskeho (* 1913 – † 1995), ktorý po druhej svetovej vojne odišiel do Francúzska, kde pracoval na poľskej ambasáde v Paríži ako kultúrny ataché (neskôr ako vyslanec Poľskej republiky pri UNESCO). Tu Andrzej Żuławski navštevoval strednú školu a od roku 1959 do roku 1965 filmovú školu "Institut des hautes études cinématographiques" (I.D.H.E.C.). Neskôr študoval filozofiu na Sorbonne. V druhej polovici 60-tych rokov pôsobil aj ako redaktor v poľskom filmovom týždenníku "Film".
V priebehu 60-tych rokov spolupracoval ako asistent s režisérom Andrzej Wajdom pri natáčaní filmov "Samson" (1961), "Miłość dwudziestolatków" (1962), "Popioły" (1965). Neskôr natočil niekoľko vlastných televíznych filmov. Jeho celovečerným filmovým dielom bol film "Tretia časť noci" (poľsky: "Trzecia część nocy").
Jeho filmy boli dosť kontroverzné, a keďže v nich často zobrazoval násilie vyvolávané temnými silami v človeku (a niekedy aj mimo neho), boli najmä v socialistickom Poľsku (a iných socialistických krajinách) zakazované. Po zákaze uvedenia jeho filmu "Na srebrnym globie" sa rozhodol odísť z Poľska a pôsobiť vo Francúzsku. Aj neskôr sa jeho filmy premietali skôr v artových kinách, hoci v nich hrali také herecké hviezdy, ako napríklad Romy Schneider a Klaus Kinski (obaja vo filme "L'important c'est d'aimer"), Isabelle Adjani a Sam Neill (obaja vo filme "Possession") alebo jeho družka Sophie Marceau. Żuławski sa nikdy nepodriaďoval komerčným požiadavkám doby, alebo filmových štúdií. 
Jeho posledným filmom bola adaptácia románu "Vesmír" poľského spisovateľa Witolda Gombrowicza, za ktorý bol Gombrowicz nominovaný na Nobelovu cenu za literatúru.
Żuławski bol aj plodným spisovateľom. Medzi jeho prvé napísané diela patria: "Il était un verger" (poľsky: "Był sad"), "La forêt forteresse" (poľsky: "Lity bór"), W oczach tygrysa alebo Ogród miłości.
Z manželstva s poľskou herečkou Małgorzatou Braunek (* 1947 - † 2014) má syna Xawera (* 1971), ktorý je tiež režisérom. Jeho družkou bola šestnásť rokov francúzska herečka Sophie Marceau, majú syna Vincenta. Rozišli sa v roku 2001. Sophie Marceau hrala aj v štyroch jeho filmoch ("L'Amour braque", "Mes nuits sont plus belles que vos jours", "La Note bleue", "La Fidélité"). 
Zomrel 17. februára 2016 vo Varšave po dlhšom boji s rakovinou.
Ocenenia.
V roku 2001 získal veliteľský kríž s hviezdou radu Polonia Restituta (tiež známy ako "Order Odrodzenia Polski"), a v roku 2002 aj francúzsky rad čestnej légie.
Pešmerga

Pešmerga (kur. پێشمەرگە Pêşmerge) sú vojenské sily autonómneho regiónu Iracký Kurdistan. Pešmerga znamená "ten kto sa postaví smrti", alebo "ten, kto čelí smrti". "Peš" znamená stáť v prednom rade, zatiaľ čo "merga" znamená smrť. Celkový formálny vodca Pešmergy je prezident Irackého Kurdistanu. Sily Pešmergy sú z veľkej časti rozdelené a riadené samostatne Kurdskou demokratickou stranou a Vlasteneckou úniou Kurdistanu, hoci obe sľubovali vernosť a poslušnosť vláde regiónu Kurdistan. V súčasnosti prebiehajú pokusy zhromaždiť sily Pešmergy pod Ministerstvo záležitostí Pešmergy. Tieto sily sú zodpovedné za obranu územia, ľudí a inštitúcií regiónu Kurdistan. 
Vzhľadom na to, že iracká armáda má zo zákona zákaz vstupu do regiónu, Pešmerga spolu s ďalšími bezpečnostnými kurdskými silami sú zodpovedné za jeho bezpečnosť. Medzi tieto sily patria "Asajiš" (oficiálna spravodajská agentúra), "Parastin u Zanyarî" (pomocná spravodajská agentúra) a "Zeravani" (vojenská polícia). 
Počas vojny v Iraku v roku 2003, Pešmerga hrala významnú úlohu v misii dolapiť Saddáma Husajna. V roku 2004 kurdské protiteroristické sily zachytili kľúčovú postavu Al-Káidy Hassana Ghula, ktorý odhalil totožnosť kuriéra Usámu bin Ládina, čo nakoniec viedlo k Operácii Neptúnova kopija a zabitiu Usámu bin Ládina. 
V nadväznosti na rozsiahlu ofenzívu Islamského štátu proti irackému Krudistanu v auguste 2014, Pešmerga a ďalšie kurdské sily zo susedných krajín začali viesť vojnu proti ISIL v Sýrii aj Iraku.
Hippos

Hippos ("Hippos", ) môže byť v staroveku:
Hippus môže byť aj striedavé rytmické zužovanie a rozširovania zreníc po osvietení u neurotikov, synonymá: zrenicová atetóza, poskakujúce zrenice, pozri hippus (oftalmológia)
Prírodný park Údolí prunéřovského potoka

Údolí Prunéřovského potoka je prírodný park v Krušných horách v okrese Chomutov. Chráni hlboko zarezané údolie Prunéřovského potoka s prudkými svahmi a početnými rulovými odkryvmi. Chránené územie vymedzujú približne dediny Nová Ves, Místo, Nová Víska, Volyně a mesto Výsluní.
Turistika.
Prírodným parkom vedú dve turisticky značené trasy. Modrá turistická značka začína pri železničnej stanici Kadaň-Prunéřov a vedie okolo Hasištejna cez chatovú osadu Úbočí, odkiaľ sleduje proti prúdu tok Prunéřovského potoka k železničnej zastávke Nová Ves. Žlto značená trasa vedie z Místa do Výsluní a väčšinu svojej dĺžky kopíruje modro značený chodník.
Približne v polovici vzdialenosti medzi turistickými rázcestníkmi Pod Celnou a Úbočí sa do Prunéřovského potoka vlieva drobný bezmenný prítok, na ktorom sa nachádza najvyšší vodopád Krušných hôr asi 25 m vysoký Kýšovický vodopád.
Výraznou dominantou dolnej časti údolia je zrúcanina hradu Hasištejn. Z ďalších kultúrnych pamiatok sa na území parku nachádza kostol sv. Václava s radom drobných pamiatok vo Výsluní.
Na území prírodného parku sa nachádzajú dve maloplošné zvlášť chránené územia: prírodná pamiatka Kokrháč a prírodná pamiatka Lokalita břízy ojcovské u Volyně (len jedna z dvoch častí).
Vnútri prírodného parku rastú pamätné stromy:
Trvalková škôlka

Trvalková škôlka je odvetvie záhradníckej produkcie, ktorá je zameraná na pestovanie vytrvalých bylín - trvaliek.
Rozdelenie škôlok.
Jednodruhové.
Jednodruhové trvalkové škôlky sa špecializujú na pestovanie iba jedného, alebo niekoľko málo rastlinných druhov. Známe sú škôlky zamerané napr. na produkciu rastlín rodu "Hosta" , "Hemerocallis" či "Helleborus" .
Botanické.
Botanické škôlky pestujú široký sortiment trvaliek, ktorý často obsahuje niekoľko stoviek až tisíc taxónov s odlišnými nárokmi na pestovanie. Patria sem tiež škôlky, ktoré sa špecializujú na určitú skupinu rastlín, ako napr. skalničky a skalničkové rarity, okrasné trávy alebo vodné rastliny. Trvalkové škôlky na Slovensku sa profilujú ako botanické. Tento typ produkcie je náročný na vytvorenie špecifických pestovateľských podmienok pre veľké množstvo rastlinných druhov s odlišnými pestovateľskými nárokmi.
Trvalkové škôlky v EU.
Trvalkové škôlkárstvo je najviac rozvinuté v krajinách, ako je Nemecko, Anglicko či Holandsko. V mnohých krajinách vznikajú združenia pestovateľov trvaliek, ktorých úlohou je šírenie osvety, propagácia trvaliek a podpora domácej produkcie.. Nezriedka tiež vytvárajú významnú edukačnú činnosť.
Hippos z Élidy

Hippos ("Hippos") bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 380 pred Kr.
Hippos z Élidy bol na 100. olympijských hrách v roku 380 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v dorasteneckom boxe. Olympijský program hier sa o túto disciplínu rozšíril na 41. hrách v roku 616 pred Kr.
Za toto víťazstvo sa Hippovi dostalo veľkej pocty, keď mu v olympijskej "Altide" medzi sochami slávnych olympijských víťazov vztýčili sochu. Jeho sochu ešte v druhom storočí videl cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý zaznamenal, že jej tvorcom bol sochársky majster Damokritos zo Sikyónu.“"
Londýnsky dohovor (1840)

Londýnsky dohovor alebo Londýnska zmluva z roku 1840 (úradne po ang. "Convention for the Pacification of the Levant", doslovný preklad: "Konvencia o obnovení mieru v Levante") bola medzinárodná zmluva podpísaná 15. júla 1840. Zmluvu podpísali vtedajšie mocnosti Spojené kráľovstvo, Habsburská ríša, Prusko a Rusko. Jej účelom bola garancia územnej celistvosti Osmanskej ríše. Zmluva pomohla vyriešiť osmanské nezhody s egyptským správcom Muhammadom Alím, ktorý vládol relatívne samostatne a mocensky vystupoval proti svojmu pánovi – Osmanskej ríši.
Predohra.
Osmanská ríša sa dlhodobo potýkala s vnútornými i zahraničnopolitickými problémami. V rámci ríše museli sultáni často potláčať povstania miestnych správcov, či národov žijúcich v ríši. Tieto spory neraz riešili za pomoci ďalších guvernérov, ktorých moc tým však ešte viac rástla. Podobne si svoje panstvo a moc vybudoval Muhammad Alí paša, ktorý vládol v Egypte. Muhammad sultánom viackrát pomohol proti povstaniam (napr. povstanie v Grécku a Arábii), nakoniec sa však sám proti sultánom v okamihu ich slabosti postavil a povstal. Počas prvej vojny s osmanským sultánom (1831 – 1833) svoju moc rozšíril do Palestíny a Sýrie a v roku 1838 proti osmanským sultánom vytiahol do boja opäť.
Európske veľmoci sa obávali zrútenia Osmanskej ríše, pretože by to malo príliš veľký dopad na politickú stabilitu v Stredomorí a ich obchodné záujmy v Osmanskej ríši. Najmä Briti, ktorí s Osmanmi v roku 1838 uzavreli obchodnú dohodu, sa obávali možnej ruskej a francúzskej intervencie do osmanských záležitostí. Ruská ríša a Osmanská ríša totižto v roku 1833 po vzájomnej vojne uzavreli v zmluve z Hünkâr İskelesi ochranný pakt a Egypťanov zase podporovali Francúzi. V roku 1839 sa konflikt medzi Osmanmi a vzbúreným pašom vyhrotil po tom, čo Egypťania Osmanov porazili pri Nizipe, a po tom, čo Osmani prišli o námornú prevahu pre dezertovanie osmanskej flotily k Egyptu. Osmanský minister Mustafa Reşid paša sa preto so žiadosťou o pomoc obrátil na európske veľmoci. Z tohto dôvodu sa v Londýne stretli zástupcovia Veľkej Británie, Pruska, Ruska a Rakúska a prerokovali situáciu v Oriente.
Zmluva.
Európske veľmoci v zmluve z 15. júla 1840 stanovili, že výmenou za mier a obnovu osmanskej moci v Oriente malo Muhammadovi zostať dedičné panstvo v Egypte, a doživotné panstvo nad provinciou (ejáletom) Akra v Palestíne. Muhammad dostal od veľmocí desať dní na vyjadrenie súhlasu so zmluvou, inak mal prísť o vládu nad územiami v Ázii. Ďalšie zdržanie by znamenalo vypuknutie vojny a stratu všetkých území. Keď Muhammad odmietol zmluvu podpísať, vyhlásili mu Spojené kráľovstvo a Habsburská monarchia vojnu. Spustili zároveň ofenzívu na Muhammadove dobyté dŕžavy v Sýrii. Muhammadov spojenec Francúzsko Egyptu nebolo schopné pomôcť, a Muhammad, ktorý nemohol veľmociam čeliť, nakoniec s ich podmienkami súhlasil, a 27. novembra 1840 "Londýnsku zmluvu" podpísal. Udržal si tak ako osmanský vazal dedičné panstvo v Egypte, ktorý mal v rámci krajiny zvláštne postavenie, a pred tým obsadené územia a flotila sa vrátili Osmanom.
Patrick Sensburg

Patrick Sensburg (* 25. júna 1971, Paderborn, Nemecko) je nemecký politik, člen Kresťansko-demokratickej únie Nemecka (CDU), od roku 2009 je poslanec nemeckého spolkového snemu.
Od roku 2019 je prezidentom "Verband der Reservisten der Deutschen Bundeswehr".
Sverepec (rozlišovacia stránka)

Sverepec môže byť:
Dohovor o ochrane voľne žijúcich živočíchov, vtákov a rýb v Afrike

Dohovor o ochrane voľne žijúcich živočíchov, vtákov a rýb v Afrike (ang. "Convention for the Preservation of Wild Animals, Birds and Fish in Africa"), alebo Londýnsky dohovor z roku 1900 je viacstranná zmluva o ochrane voľne žijúcich živočíchov na Africkom svetadieli, ktorú podpísalo Spojené kráľovtsvo, Francúzsko, Nemecko, Taliansko, Španielsko, Portugalsko a Konžský slobodný štát. Zmluva bola podpísaná 19. mája 1900 v "Londýne". 
Táto zmluva nikdy nenadobudla platnosť, keďže ani jedna krajina, ktorá ju podpísala, ju neuplatnila počas ratifikácie, ale aj napriek tomu je uznaná za jednu z najstarších dohôd o ochrane prírody v dejinách ľudstva.
Kategórie ochrany.
Kľúčovou inováciou dohovoru (ktorá sa v dohodách o ochrane prírody používa aj v súčasnosti) bolo zahrnutie plánov, ktoré zaraďujú zvieratá do rôznych kategórií ochrany. 
Kategória 1: Úplný zákaz lovu alebo ničenia.
Zvieratá, ktoré boli zahrnuté do prvej kategórie, boli buď vzácne, alebo užitočné pre Afriku. 
Kategória 2 a 3: Zákaz lovu mladých a tehotných zvierat.
Zvieratá uvedené v druhej kategórii mali byť chránené pred akýmkoľvek lovom mladých zvierat, zatiaľčo v tretej kategórii mali byť chránené graviditné samice pred akýmkoľvek lovom. Zvieratá v druhej a tretej kategórii boli totožné.
Kategória 4.: Zvieratá, ktoré môžu byť lovené v obmedzenom počte.
Lov zvierat uvedených v štvrtej kategórii malo byť povolené len v obmedzenom počte:
Kategória 5: Škodlivé zvieratá, ktorých rozšírenie treba obmedziť.
Zvieratá uvedené v piatej kategórii boli označené za škodlivé, ktorých rozšírenie po Afrike by malo byť obmedzené. 
Uskutočnenie zmluvy.
Zmluva nikdy nenadobudla platnosť a v roku 1933 bola nahradená "Dohovorom o ochrane fauny a flóry v ich prirodzenom stave".
BursaRay

BursaRay (nepresne: "Bursaray") je metro v meste Bursa v severozápadnom Turecku. 
Postavila ho v roku 2000 turecká spoločnosť "TÜVASAŞ". Meno BursaRay je slovo zložené z mena mesta "Bursa" a tureckého slova "ray" znamenajúceho koľajnica. Metro BursaRay bolo prvýkrát otvorené pre cestujúcich 24. apríla 2002. V budúcnosti sa plánuje rozšírenie tohto metra o 50 kilometrov.
Sedlo pod Smrekovom

Sedlo pod Smrekovom () je nevýrazné sedlo vo Veľkej Fatre, pod vysokým Smrekovom.
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Leží v katastrálnom území obcí Blatnica (okres Martin) a Mošovce (okres Turčianske Teplice), južne pod vrcholom Smrekova. Sedlo oddeľuje Smrekov od južne situovaného pahorku v bočnom hrebeni, tiahnúcom sa od Krížnej západným a neskôr severozápadným smerom až po "Prostredný grúň" (1 037,9 m n. m.).
Prístup.
Sedlom vedie zeleno značený chodník z Blatnice cez Blatnickú dolinu, ktorý pokračuje cez rázc. "Kráľova studňa, prameň" do Tureckej. Možný prístup je od horského hotela Kráľova Studňa cez spomínané neďaleké rázcestie "Kráľova Studňa, prameň", kde sa križuje červeno značená magistrála Cesta hrdinov SNP (smerujúca zo sedla Malý Šturec na Krížnu), žltá značka z Dolného Harmanca resp. Blatnice, so spomínanou zelenou značkou z Tureckej na Smrekov.
Druhá londýnska námorná zmluva

Druhá londýnska námorná zmluva (ang. "Second London Naval Treaty") alebo Londýnska zmluva z roku 1936 je medzinárodnou zmluvou, ktorá bola podpísaná 25. marca 1936. Bola podpísaná na základe "Druhej londýnskej konferencie o odzbrojení", ktorá sa konala v Londýne v Spojenom kráľovstve od 9. decembra 1935.
Zmluvu podpísalo Spojené kráľovstvo (a jej domíniá), Francúzsko a Spojené štáty americké. Japonsko, ktoré podpísalo prvú londýnsku námornú zmluvu, z konferencie odstúpilo 15. januára, teda zmluvu nepodpísalo. Taliansko taktiež odmietlo podpísať zmluvu, najmä kvôli sporu v druhej taliansko-etiópska vojne, vďaka ktorej bolo prenalsedované Ligou národov. 
Obsah zmluvy.
Zámerom konferencie bolo obmedziť rast námorných zbraní až do roku 1942. 
Japonsko bolo v tej dobe významnou námornou mocnoťou, tým pádom jej absencia, nepodpísanie zmluvy Spojenému kráľovtsvu, Francúzsku a Spojeným štátom americkým zťažilo rokovanie o vrcholnom počte vlastnenia vojnových lodí. 
Koniec platnosti.
Platnosť "Druhej londýnskej námornej zmluvy" sa "de facto" skončila začiatkom druhej svetovej vojny, teda 1. septembra 1939, tri roky pred vypršaním platnosti.
Tibor Králik

Tibor Králik môže byť:
Brizolit

Brizolit je druh jednovrstvovej vápenatej omietky, ktorá sa nanáša na zdrsnený podklad z jadrovej omietky. Používa sa najmä na vonkajšie fasády budov. Možno sa stretnúť aj s názvom "minerálna škrabaná omietka", ale ten sa používa pri moderných stavebných hmotách a rozhodne nejde o brizolit. Typický povrch je rovný, hrubý, s malými priehlbinami s veľkosťou cca 0,5×0,5 cm a s drobnými lesklými plôškami sľudy. Na brizolit sa nenanáša žiadna ďalšia vrstva.
Pôvodný brizolit v Česku začala vyrábať v roku 1912 kaolínka a porcelánka v Hornej Bříze v Plzenskom kraji. Z názvu tejto obce pochádza aj názov brizolit (v češtine ľudovo aj „břízolit“). 
Zmes sa už dnes vyrába priemyselne a dodáva už ako hotová vrecovaná. Obsahuje kopaný piesok s frakciou 0 až 6 mm, na hrubo drvenú sľudu, hydrát vápenatý a obyčajný alebo biely cement. Nanáša sa ručne, a to nahadzovaním a utiahnutím hladidlom v jednej vrstve od hora, čerstvé do čerstvého a následným škrabaním (na druhý deň). V súčasnosti sa nepoužíva, pre svoju prácnosť, nároky na počet zohraných pracovníkov (pri nahadzovaní 2 pracovníci na každom poschodí lešenia, 2 doprava materiálu a obsluha vrátku/výťahu, 2 miešanie a 1 premiešavanie karbu) a zlú opraviteľnosť. Dobre realizovaná omietka má dlhú trvanlivosť. Druhý variant je striekaný brizolit. Nanáša sa dvomi spôsobmi:
V Česko-Slovensku bol brizolit populárny najmä v období prvej republiky a následne aj v 70. a 80. rokoch. Vtedy sa dostal okrem novostavieb aj na mnohé staršie budovy, za obdobia prvej republiky počas tzv. purizácie alebo modernizácie budov, ktoré dovtedy boli štukované a bohato zdobené, ale ich stav už nezodpovedal dobovému vkusu, poničil ich zub času alebo ľahostajnosť majiteľov. Tradičná farebnosť brizolitu zodpovedá farebnosti spojiva a plniva, väčšinou sú teda pieskové, šedé alebo biele odtiene so sľudou. Brizolit možno prifarbiť napríklad farbou Fronton (stále sa vyrába) a podľa želania investora zvýrazniť niektoré architektonické prvky. Zvyčajne špalety, šambrány alebo sokle.
Londýnska zmluva (1474)

Londýnska zmluva z roku 1474 (ang. "Treaty of London") bola zmluva medzi francúzskym vojvodom Karolom Smelým z Burgundska a anglickým kráľom Eduardom IV. z Anglicka, ktorá bola podpísaná 25. júla 1474. V zmluve sa Karol Smelý zaviazal vojensky podporiť Eduarda IV. a zároveň ho uznal za francúzskeho kráľa.
Predohra.
Po vypuknutí vojny ruží Anglicko nebolo v situácii, ktorá by mu umožňovala zisk Francúzska. Obzvlášť preto, že mocenská pozícia kráľa Eduard IV. nebola počas prvého obdobia jeho vlády dostatočne silná a v roku 1470 bol nahradený Henrichom VI. z rodu Lancasterovcov. Už o rok sa však Eduard IV. opäť posadil na trón po tom, čo Henrich VI. a jeho syn Eduard z Walesu umreli. Táto skutočnosť Eduardovi rozviazala ruky a umožnila sa zaoberať aj francúzskou politikou.
Eduard IV. zrejme dúfal, že sa mu podarí získať späť francúzske územia, ktoré Anglicko stratilo v Storočnej vojne. Jeho plány však nemali dostatočnú podporu anglického parlamentu, ani spojencov z Bretónska a Burgundska.
Obsah zmluvy.
Burgundsko spočiatku nebolo ochotné podporiť plány Eduarda IV., čo sa ukázalo na rokovaniach v Bruggách v roku 1473. Dohoda bola nakoniec dosiahnutá o rok neskôr 25. júla 1474, keď bola podpísaná "Londýnska zmluva", v ktorej Eduard IV. sľúbil, že si Burgundsko môže zachovať svoje suverénne územie a získa nejaké územia od francúzov, ak ho burgundský vojvoda Karol Smelý uzná za francúzskeho kráľa a podporí inváziu, ktorú plánoval uskutočniť 1. júla 1475. Karol Smelý s podmienkami súhlasil.
Následky.
Anglicko v júni roku 1475 napadlo francúzske mesto Calais, no Burgundsko nevedelo Angličanom zabezpečiť takú pomoc a podporu, ako bolo dohodnuté v zmluve a Ľudovít XI. sa preto s Eduardom IV. dohodol na odchode Angličanov výmenou za rentu pre šľachticov. Králi navyše podpísali pre obe strany vyhovujúcu Picquignyho zmluvu. Anglicko stiahlo svoje jednotky, zatiaľčo Francúzske kráľovstvo im opätovalo ročný tribút 75 000 écu.
Sokel

Sokel (nárečovo: "cokel"; z nem. "Sockel" alebo staršie "Zocke(n)" = sokel) môže byť:
Kyslá kapusta

Kyslá kapusta je na jemno nakrájaná hlávková kapusta, ktorá bola skvasená pomocou baktérií mliečneho kvasenia ("Leuconostoc", "Lactobacillus" a "Pediococcus"). Má charakteristickú kyslú chuť spôsobenú kyselinou mliečnou, ktorá vznikla kvasením cukrov obsiahnutých v nakrájanej kapuste.
Výroba.
Pre kvasenie sa hodí kapusta neskorá, ktoré rastie v pevných hlávkach a nemá silnú žilnatinu. Raná kapusta nie je chuťovo dobrá a navyše sa rýchlo kazí.
Tradične je kyslá kapusta pripravovaná v keramickom hrnci, ktorého uzáver je tvorený kusom vlhkej tkaniny, doskou a ťažkým kameňom. Tento uzáver nie je celkom vzduchotesný a kyslá kapusta sa kazí na styčnej ploche nálevu, kde je kontakt so vzduchom. Alternatívou, ktorá sa vyhýba tomuto problému, je typ keramickej nádoby, ktorá má žliabok okolo veka. Naplnením žliabku vodou sa dosiahne vzduchotesný uzáver. Kapustu treba do nádoby dôkladne natlačiť, aby v nej neostal žiadny vzduch, pretože kvasenie by potom neprebehlo a kapusta by sa pokazila. Vo veľkovýrobe sa spravidla používajú veľké hermeticky uzavreté sudy vybavené ventilom, ktorý umožňuje unikanie vzniknutých plynov.
Nech sa používa akákoľvek metóda, je vždy nutné umožniť plynom vzniknutých pri kvasení uniknúť.
Zdravotný prínos.
Kyslá kapusta má významný zdravotný prínos. Je výborným zdrojom vitamínu C, baktérií kyseliny mliečnej, v menšej miere potom zdrojom vitamínu K a skupiny vitamínov B, minerálov ako draslík, vápnik, fosfor, síra, horčík či fluór. Kyslá kapusta podporuje tvorbu krvi a hormónov, umožňuje lepšie bojovať proti únave a zvyšuje obranyschopnosť organizmu. Pomáha znižovať krvný tlak a zároveň aktivuje funkciu čriev a vylučovania toxických látok. Má odvodňujúci účinok, a preto umožňuje rýchle odstraňovanie odpadových látok z tela.
Kyslá kapusta spôsobuje silnú plynatosť, je to dané obsahom pre človeka nestráviteľnej rafinózy, ktorá v črevách produkuje plyny.
V dobách, keď neexistovali mrazené potraviny a potraviny z južnej pologule neboli dostupné v strednej a severnej Európe, poskytovala kyslá kapusta zdroj dôležitých živín počas zimy. Kyslá kapusta sa skladovala vo veľkom množstve už v pivniciach starých Grékov a Rimanov a v 16. storočí bola tak veľmi obľúbená, že si vyslúžila názov „všeliek“. Mala význam aj pre moreplavbu – napríklad bez nej by možno vtedy ani nebola objavená Amerika, pretože práve kyslá kapusta natlačená v sudoch sprevádzala Krištofa Kolumba na jeho plavbách a chránila námorníkov pred toľko obávaným skorbutom. Aj kapitán Cook si so sebou na cesty brával zásoby kyslej kapusty, ktorá, vďaka obsahu vitamínu C, pomáhala zabrániť skorbutu. Nemecké námorníctvo v tomto pokračovalo dokonca aj v dobách, kedy britské prešlo na citróny.
Podobné potraviny.
Kyslá kapusta, prípadne jej spôsob spracovania nie je čisto európskou záležitosťou. Môžeme ju napríklad nájsť v podobe kórejského kimčchi.
Liturgický spevník

 &lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
 &lt;revision&gt;
 &lt;parentid&gt;7056596&lt;/parentid&gt;
 &lt;timestamp&gt;2020-07-08T14:03:03Z&lt;/timestamp&gt;
 &lt;contributor&gt;
 &lt;username&gt;Tom78&lt;/username&gt;
 &lt;/contributor&gt;
 &lt;comment&gt;iw&lt;/comment&gt;
 &lt;origin&gt;7057730&lt;/origin&gt;
 &lt;model&gt;wikitext&lt;/model&gt;
 &lt;format&gt;text/x-wiki&lt;/format&gt;
Liturgický spevník je v Rímskokatolíckej cirkvi znotovaný spevník. Obsahuje spevy, ktoré sa používajú pri liturgii. Liturgický spevník je v podstate trojdielny, zhotovovaný vo formáte "na ležato" (anglicky landscape). Pri omši ho využívajú najmä organisti, kantori a speváci.
Delenie Liturgického spevníka.
Liturgicky spevník I..
Obsahuje znotované spevy tzv. ordinárií (N - ordinárium), čiže stálych častí svätej omše. Delený je podľa liturgického obdobia, jazyka (okrem slovenčiny aj latinské spevy), alebo jednotlivých časti omše. 
Ordinária sú delené na:
Okrem ordinárií sa v spevníku nachádzajú aj rozličné doplnkové notové podklady, napr. žalmové nápevy (tzv. tónus), ako aj omšový poriadok v latinčine, i slovenčine (dialógy kňaza a veriacich). 
Liturgický spevník II.
Liturgický spevník II obsahuje v prvej časti responzóriové žalmy na nedele, slávnosti a niektoré sviatky celého liturgického roka A, B, aj C. Tieto sú radené podľa postupnosti sviatkov liturgického roka (začína žalmom na 1. adventnú nedeľu), zároveň sú popretkávané aj sekvenciami na tie omše, v ktorých je sekvencia predpísaná, alebo dobrovoľná. V druhej časti spevníka sú verše pred Evanjeliom, celkom 16 rozličných nápevov a 4 nápevy na pôstné obdobie.
Liturgický spevník II/b.
Liturgický spevník II/b obsahuje zhudobnené responzóriové žalmy, ktoré sú predpísané na obdobie adventu a Vianoc. 
Liturgický spevník II/c.
Liturgický spevník II/c obsahuje zhudobnené responzóriové žalmy, ktoré sú predpísané na obdobie pôstu a veľkej noci. 
Pozn.: žalmy cezročných férií dosiaľ nie sú zhudobnené.
Liturgický spevník III.
Liturgický spevník III obsahuje spevy, špecifické pre niektoré dni pôstneho obdobia, najmä však veľkonočného trojdnia. Sú v ňom zhudobnené spevy na popolcovú stredu , ako aj špecifické obrady, žalmy a iné spevy veľkého týždňa a veľkonočného trojdnia.
Graspop Metal Meeting

Graspop Metal Meeting (skrátene GMM alebo Graspop) je belgický metalový hudobný festival, ktorý sa koná už od roku 1996 v Desseli a je najväčším belgickým festivalom. Podujatie sa koná tri dni a je každoročne plánované na posledný júnový týždeň. Napriek malej veľkosti festivalového areálu priťahuje festival množstvo medzinárodných návštevníkov. Počet návštevníkov v posledných rokoch bol medzi 75 000 a 80 000. Táto akcia sa pôvodne nezameriavala na metalovú hudbu, ale na veľmi miestny popový festival. Za dve desaťročia sa Graspop rozrástol na významné a medzinárodne známe podujatie metalovej hudby v Európe.
V roku 2020 zorganizovali náhradný virtuálny festival Infected By GMM-20, kde vysielali časti vystúpení a reportáže z posledných štyroch ročníkov. 25. výročie festivalu sa oslávi reálnym ročníkom v roku 2021.
Horný Lugaš

Horný Lugaš alebo Vyšný Lugaš () je dedina, miestna časť obce Lugașu de Jos v Bihárskej župe v Rumunsku. Je to jedno zo sídel slovenského jazykového ostrova v Rumunsku. Slováci sa sem dostali pravdepodobne tzv. vnútornou kolonizáciou z horských oblastí Bihárskej župy.
Peštiš

Peštiš () je dedina, miestna časť mesta Aleșd v Bihárskej župe v Rumunsku. Je to jedno zo sídel slovenského jazykového ostrova v Rumunsku. Slováci sa sem dostali pravdepodobne tzv. vnútornou kolonizáciou z horských oblastí Bihárskej župy. Prvý raz sa v dokumentoch spomína pod menom "Solumkeu" v roku 1306.
Sokel (fasáda)

Sokel (iné názvy: podnož, pätka, podmúrok, fasádna podmurovka, staršie: postament) je najspodnejšia časť steny budovy (resp. fasády), stĺpa, časti budovy alebo múra, ktorá sprostredkúva prechod na spodný terén, je spravidla zhotovená z odolnejšieho materiálu než zvyšok stavby, často (mierne alebo výrazne) vyčnieva von a často má architektonické stvárnenie.
Existuje už od staroveku. V minulosti išlo najmä o rôzne tvarované (alebo netvarované) pätky stĺpov a bohato tvarované hrubšie spodné časti fasád palácov.
Podnož

Podnož alebo podnožka (staršie: podnôžka) môže byť:
Podnož môže byť v botanike aj: rastlina, na ktorú sa vrúbľuje ušľachtilá odroda, pozri podnož (botanika)
Krišana

Krišana (, )" je stredoeurópsky región v povodí rieky Kriš. Jeho tradičným centrom je Oradea (Veľký Varadín), ďalšími veľkými mestami sú Debrecín a Arad.
Na začiatku 10. storočia tu vládol knieža Menumorut, ktorého ríšu zabrali Maďari a až do roku 1918 bola Krišana súčasťou Uhorského kráľovstva, potom bola rozdelená medzi Maďarsko (župy Békés a Hajdú-Bihar) a Rumunsko (župy Bihor a Arad, čiastočne aj Satu Mare a Sălaj). Na juhu hraničí s Banátom, od ktorého ju oddeľuje rieka Mureş, západnú hranicu tvorí Tisa a severnú Szamos. Na východe región hraničí so Sedmohradskom, aj keď niekedy býva považovaný iba za jednu z podoblastí Sedmohradska. Krajina je prevažne rovinatá, iba vo východnej časti sa vypína pohorie Apusenské vrchy, kde leží najvyšší vrchol Cucurbăta Mare ().
Obyvateľstvo tvoria prevažne Rumuni a Maďari, väčšina niekdajšej nemeckej menšiny sa vysťahovala, v južnej časti Krišany zvanej Pomorišje žijú tiež Srbi, rozptýlene aj rumunskí Slováci. V minulosti sa oblasť preslávila zlatými baňami, rozvinuté je tiež vinárstvo.
Radomka

Radomka môže byť:
Slacklining

Slackline alebo aj slacklining je chodenie a balansovanie na plochom dynamickom popruhu, ktorý je napnutý medzi dvoma pevnými kotviacimi bodmi. Najčastejšie sú to stromy, no môže ísť aj o stĺpy, skaly, múry, atď. Slackline je podobný chôdzi po lane, alebo "povrazolezectvu" (tightrope walking) avšak popruh je plochý a dynamický a na balansovanie sa používa iba vlastné telo, teda bez použitia balančnej tyče ako tomu je v cirkuse. Popruhu, ktorý sa používa na slacklining hovoríme slackline, alebo hovorovo „lajna“, ktorá má šírku od 2 do 5 cm. Slackliny sa líšia od povrazov a oceľových lán určených na chodenie najmä použitým materiálom a silou napnutia. Slackliny sú napnuté výrazne menej, ako laná používané pri povrazolezectve, čím sa vytvorí dynamická - pohyblivá balančná plocha.
Druhy slacklinu.
Slackline sa v posledných rokoch rýchlo vyvíjal a v súčasnosti sa delí na niekoľko odvetví - disciplín:
Slackline na Slovensku.
Slackline na Slovensku je v porovnaní so zahraničím ešte v plienkach. Na jednej strane sa slacklinu venujú slovenskí športovci už viac ako 10 rokov, vždy išlo iba o jednotlivcov, ktorí si natiahli slackline v parku medzi stromami, alebo cez nejaké údolie v Maníne, či Súľove.
Priaznivci slacklinu v roku 2021 založili prvú slacklinovú asociáciu na Slovensku a združili tak týchto športovcov pod jednu strechu. V lete 2021 pripravili všetky potrebné dokumenty, napísali stanovy a v októbri 2021 tak vznikla "Slovenská slacklinová asociácia, o.z."
Vytvorili si logo, webstránku, vizitky, Instagram, Facebook a snažia sa rozvíjať ďalej. Koncom roka 2021 sa asociácia stala členom medzinárodnej slacklinovej asociácie ISA – International Slackline Association.
Nadväzujú kontakty so zahraničnými organizáciami a partnermi, no dôležitou úlohou je samozrejme zastupovať členov asociácie na Slovensku a teda zastupovať ich záujmy, robiť tréningy, workshopy a projekty na horách.
Štefan Polakovič

Štefan Polakovič môže byť:
Hyperkin

Hyperkin je americký výrobca herných periférií so sídlom v Los Angeles. Vyrába tiež klony konzol, ktoré prehrávajú retro hry v modernom rozlíšení na moderných zariadeniach. Ako aj ostatné klony NES, aj ten od Hyperkin trpí nedokonalým zvukom kvôli dizajnovej chybe v zvukovom hardvéri.
V roku 2014 vydali Retron 5, androidovú konzolu s piatimi kartridžovými portami, ktorá umožnila hrať 5 rôznych typov retro hier.
V roku 2017 vydali Smart Boy, čo je doplnok pre smartfóny umožňujúci hrať hry pre Game Boy. Tiež vydali konzolu Retron 77, čo je konzola pre hry z Atari 2600, ktorá dokáže spustiť takmer všetky pôvodné kartridže v rozlíšení 1080p. Oficiálny firmvér je možné nahradiť komunitným, ktorý je založený na najnovšom emulátore Stella.
André Schürrle

André Schürrle (* 6. november 1990, Ludwigshafen am Rhein, Nemecko) je nemecký futbalový útočník či ofenzívny záložník, ktorý hrá za anglický klub Fulham, kde je v súčasnosti na hosťovaní z Borussie Dortmund.
Je majstrom sveta z roku 2014. Okrem nemeckej Bundesligy pôsobil v Anglicku.
Reprezentačná kariéra.
Nastupoval za mládežnické reprezentácie Nemecka.
Od roku 2010 hrá za A-tím Nemecka. 15. októbra 2010 nastrieľal hattrick v záverečnom kvalifikačnom stretnutí s domácim Švédskom a pomohol tak k výhre 5:3. Nemecko malo postup na majstrovstvá sveta v roku 2014 v Brazílii zaistený už skôr.
Zúčastnil sa ME 2012 konaného v Poľsku a na Ukrajine, kde Nemecko vypadlo v semifinále s Talianskom.
Trenér Joachim Löw ho vzal na majstrovstvá sveta 2014 v Brazílii. Nemci postúpili zo základnej skupiny G so 7 bodmi z prvého miesta po výhre 4:0 nad Portugalskom, remíze 2:2 s Ghanou a výhre 1:0 nad USA.
V osemfinále Nemci vyradili Alžírsko po výsledku 2:1 po predĺžení. Schürrle strelil v úvode prvej časti predĺženia dôležitý gól, navyše pätičkou. S tímom získal zlaté medaily po finálovej výhre 1:0 nad Argentínou.
Trenér Löw ho zaradil i do záverečnej nominácie na EURO 2016 vo Francúzsku. Nemci získali na turnaji bronzové medaily, v semifinále ich vyradilo domáce Francúzsko po výsledku 0:2.
Externé odkazy.
]
Železničná nehoda pri Kroune

Železničná nehoda pri Kroune bola mimoriadna udalosť, ktorá sa stala 24. júna 1995 na železničnej trati 261 pri zastávke Krouna v okrese Chrudim. Zahynulo 19 osôb (18 na mieste, 1 po týždni v nemocnici), štyri osoby boli zranené. Nehoda pri Kroune bola najväčšia železničná nehoda 90. rokov 20. storočia vo východných Čechách.
Nehoda urýchlila zavedenie traťového rádiového systému, ktorého absencia znemožnila osobný vlak včas varovať. Na pripomienku nehody bol 60 metrov od miesta, kde se stala, postavený hrubo otesaný kamenný pomník s leštenou deskou.
Príčina nehody.
Príčinou nehody bolo ujdenie troch plne naložených nákladných železničných vozňov a služobného vozňa zo stanice Čachnov. Počas posunu ich po odpojení rušňa neudržala jediná zatiahnutá ručná brzda. Na miernom klesaní nabrali vozne so železným šrotom a s drevom rýchlosť až 100 km/h. Neriadená nákladná súprava sa stretla na trati s prichádzajúcim motorovým vozňom 810.061-2, ktorý v tom čase išiel rýchlosťou zhruba 30 km/h. V tej dobe neboli rušňovodiči na tejto trati vybavení dorozumievacím zariadením, preto nebolo možné posádku vozňa a pasažierov včas varovať.
X-Gerät

X-Gerät bol rádionavigačný systém používaný letectvom Tretej ríše počas druhej svetovej vojny na podporu nočného bombardovania Spojeného kráľovstva.
Princíp fungovania.
Systém X-Gerät tvorilo šesť rádiových lúčov typu Lorenz. Frekvencia vysielania bola medzi 66 až 75 MHz. Tri lúče, dva hrubé a jedne presný, smerovali na cieľ náletu, ďalšie tri ich pretínali. Smerový vysielač mal meno "Weser" a bol inštalovaný na polostrove Cotentin. Vysielače križujúcich lúčov mali mená "Elbe" (Labe), "Oder" (Odra) a "Rhein" (Rýn) a nachádzali sa v oblasti Calais. Prvý pretínajúci lúč prechádzal vo vzdialenosti cca 30 km od cieľa. Od tohoto bodu musela posádka presne sledovať smerový lúč. Približne 19 km pred cieľom lietadlo preletelo cez druhý pretínajúci lúč. Navigátor spustil špeciálne odpočítavacie hodiny s dvoma ručičkami. Prvá sa dala do pohybu. Približne 5 km pred cieľom lietadlo preletelo cez posledný pretínajúci lúč. Navigátor znova stlačil tlačidlo, ktoré zastavilo prvú ručičku a spustilo druhú, ktorá sa otáčala 3-krát rýchlejšie. Keď sa ručičky prekryli, došlo k vypusteniu bômb.
Operačné použitie.
Prvou jednotkou, vybavenou týmto systémom, bola už koncom roku 1939 KGr 100 s 25 lietadlami Heinkel He 111. Systém sa ale zatiaľ na nočné bombardovanie nepoužíval. Prvý nálet za pomoci systému X-Gerät sa uskutočnil 13. augusta 1940 pomocou 21 bombardérov KGr 100. Cieľom náletu bola továreň na lietadlá Supermarine Spitfire v Castle Bromwich a továreň na pneumatiky v Birminghame. Zvlášť bombardovanie leteckej továrne bolo veľmi presné. Do konca septembra jednotka uskutočnila viac ako 30 náletov. V tom čase už Briti mali k dispozícii rušiaci systém Bromide. 14. novembra 1940 bol systém X-Gerät použitý pri nálete na Coventry. Lietadlá KGr 100 boli v úlohe značkovačov cieľa pre ďalšie bombardéry bez systému X-Gerät. Spolu sa náletu zúčastnilo 449 bombardérov. Niekoľko dní po nálete sa podarilo Britom, analýzou získaného prístroja X-Gerät, upraviť rušiacu frekvenciu systému Bromide a zvýšiť tým jeho účinnosť. V novembri 1940 zistila odpočúvacia služba signály na iných frekvenciách, do prevádzky sa už dostával systém Y-Gerät.
Heľenine oči

Heľenine oči je slovenská skupina, ktorá vznikla v roku 1999 v Prešove. Využíva kombináciu prvkov metalu, ska, reggae, folku a rocku.
Zoskupenie Heľenine oči absolvovalo počas svojho doterajšieho pôsobenia množstvo festivalov a klubových koncertov po celom Slovensku, Česku, Poľsku, Holandsku, Spojených štátoch, či Írsku.
Perseus (špión)

Perseus je krycie meno údajného sovietskeho špióna, ktorý mal pracovať na Projekte Manhattan. Dôkazy o jeho možnej existencii pochádzajú z odtajnených archívov KGB a prvýkrát sa o tomto špiónovi zmienil ruský plukovník Vladimír Čikov vo svojej knihe „"Ako Stalin ukradol Američanom atómovú bombu"“ z roku 1991.
Podľa Morrisa Cohena, Američana naverbovaného Sovietskym zväzom, to bol práve Perseus, ktorý vyniesol podrobnosti o atómovej bombe z laboratórií v Los Alamos. V knihe ruského novinára Nikolaja Dolgopolova „"Rudoľf Ivanovič Abeľ"“ sa Morris Cohen zoznámil s Perseom už v Španielsku počas občianskej vojny, no aj samotný autor knihy predpokladá, že toto je výmysel. Cohen ďalej dodáva, že od Persea informácie o atómovej bombe prevzala jeho manželka, Lona Cohenová, ktorá bola Sovietskym zväzom naverbovaná spoločne s ním. S Perseom sa údajne stretla v americkom meste Albuquerque, ktoré sa nachádza neďaleko Los Alamos.
Podľa Morrisa Cohena bolo Perseovou motiváciou poskytnúť Sovietskemu zväzu atómovú bombu strach. Údajne sa Perseus už od začiatku vývoja atómovej bomby obával, aké katastrofické následky by mala atómová nadvláda Spojených štátov na celý svet. Aby predišiel atómovej hegemónii Američanov, rozhodol sa rozložiť sily a spolupracovať so Sovietmi. Morris Cohen priznal, že ani on sám nepozná skutočné meno špióna a na rozdiel od Cohenovcov, ktorí sa z bezpečnostných dôvodov presťahovali z New Yorku do Moskvy, Perseus mal prežiť v pokoji celý život v Spojených štátoch bez toho, aby ho niekto niekedy odhalil.
Údajným špiónom mal byť americký fyzik z MIT Philip Morrison, no ten to poprel, poukazujúc na mnohé nezhody medzi jeho osobným životom a pôsobením Persea. Americký historik John Earl Haynes, dokonca popiera samotnú existenciu Persea a označuje ju za výmysel Vladimira Čikova a ruskej informačnej služby SVR.
Connie Nielsenová

Connie Inge-Lise Nielsen (* 3. júl 1965, Frederikshavn, Dánsko) je dánska herečka.
Životopis.
Nielsenová sa narodila v meste Frederikshavn a vyrastala na dedine Elling v Dánsku. Jej otec, Bent Nielsen, bol vodičom autobusu a jej matka bola úradníčka v poisťovníctve. V 18 rokoch odcestovala do Paríža, kde pracovala ako herečka a modelka, čo viedlo k ďalšej práci a štúdiu v Taliansku. Mnoho rokov žila v Taliansku a potom sa presťahovala do Spojených štátov, kde stále žije.
Kariéra.
Jej celovečerným debutom bol francúzsky film "Par où t'es rentré?" z roku 1984. Neskôr hrala v niekoľkých talianskych filmoch, napríklad "Vacanze di Natale '91" (1991).
V polovici 90. rokov sa presťahovala do Spojených štátov a v roku 1997 si zahrala jednu z vedľajších úloh vo filme "Diablov advokát". Neskôr sa objavila vo filmoch "Permanent Midnight" (1998), "Rushmore" (1998) a "Soldier" (1998).
V roku 2000 hrala vo filme "Gladiator".
V roku 2004 hrala v dánskom filme "Brødre" (známy tiež ako "Brothers"), za ktorý získala cenu za najlepšiu herečku na medzinárodnom filmovom festivale v San Sebastiane. Nominovaná bola tiež na cenu European Film Awards. V roku 2006 nahradila Marisku Hargitayovú v seriály "Law &amp; Order: Special Victims Unit".
Spolu s Charlotte Gainsbourgovou sa objavila vo filme Larsa Von Triera, "Nymphomaniac" z roku 2014. Stvárnila postavu Hippolyty vo filmoch "Wonder Woman" (2017), "Justice League" (2017) a "Wonder Woman 1984" (2020).
Osobný život.
Od roku 2004 do roku 2012 Nielsenová chodila s Larsom Ulrichom, s ktorým má syna. Má tiež staršieho syna z predchádzajúceho vzťahu s Fabiom Sartorom.
Hovorí ôsmimi jazykmi: dánsky, anglicky, francúzsky, nemecky, taliansky, nórsky, švédsky a čiastočne španielsky.
Burda (sedlo)

Burda () je sedlo vo Veporských vrchoch, oddeľujúce Fabovu hoľu () a Vysoký vrch ().
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Vedie ním hranica medzi okresmi Revúca a Rimavská Sobota. V sedle sa stretávajú katastrálne územia obce Muráň a mesta Tisovec. Južné úpätie je prameniskom rieky Rimava. Do sedla vedie lesná cesta dolinou Hronec zo Závadky nad Hronom. 
Turizmus.
Sedlo Burda je významnou križovatkou turistických trás vo východnej časti Veporských vrchov, v Národnom parku Muránska planina. Križuje sa tu červeno značkovaná Rudná magistrála, smerujúca zo Zbojskej cez rázc. "Tri kopce" a pokračujúca cez "Nižnú Kľakovú" do Muránskej Huty. Z Tisovca vedie zelená turistická trasa, ktorá zo sedla pokračuje na rázc. "Kučelach", kde sa pripája na Rudnú magistrálu. Skracuje cestu na Zbojskú, bez nutnosti zachádzky na "Tri kopce". Zo sedla vedie lesná cesta severným smerom do Závadky nad Hronom i južným do Tisovca. V blízkosti sedla stojí útulňa.