Květoslava Viestová

Květoslava Viestová, rod. Burešová (krstné meno zapisované aj ako Kvetoslava, krycie meno "Flóra", od novembra 1943 "Kaviár"; * 6. november 1899, Černovír - † 14. december 1987, Bratislava) bola československá protifašistická bojovníčka, povolaním domáca a predtým (do roku 1919) pracovníčka cukrovaru. Bola jednou z popredných organizátoriek domáceho občianskeho protifašistického odboja na Slovensku, spoluzakladateľkou a vedúcou osobnosťou odbojovej skupiny Flóra.
Mladosť a medzivojnové obdobie.
Narodila sa v moravskej obci Černovír (od roku 1919 súčasť mesta Olomouc) v rodine železničiara Jana Bureša a jeho manželky Amálie, rod. Müllerovej (* 1878 – † ?), dcéry chválkovického roľníka Františka Müllera. Mala dve sestry a brata.
Po absolvovaní štúdia na gymnáziu v Holešove a vo Frýdku-Místku pracovala do roku 1919 v cukrovare v Sokolniciach. Vydala sa za stavebného inžiniera Dušana Viesta, s ktorým mala synov Bořivoja (* 1921) a Dušana (* 1923). Od roku 1920 bola ženou v domácnosti – v Martine (1921 – 1922, 1936 – 1939), Komárne (1922 – 1923) a v Bratislave (1923 – 1936, 1939 – 1944), keďže jej manžel pôsobil ako poľnohospodársko-technický odborník na rôznych funkciách v štátnej správe prvej a druhej ČSR, ako aj Slovenského štátu.
Protifašistický odboj.
Viestová už od roku 1939 pomáhala rasovo prenasledovaným a česko-slovenským vlastencom pri ilegálnom prechode hraníc, finančne i materiálne pomáhala väzneným antifašistom a ich rodinám a spolupracovala s odbojovými skupinami na Slovensku i v českých krajinách. V roku 1940 spolu s manželom založila odbojovú skupinu Flóra, ktorá bola po odhalení skupiny Demec, od polovice roku 1941 do polovice roku 1943 najvýznamnejšou, najväčšou a najaktívnejšou skupinou občianskeho protifašistického odboja na Slovensku, orientujúc sa na Dočasné štátne zriadenie v Londýne s cieľom obnovy predmníchovskej ČSR. Viestová zabezpečovala spravodajskú službu pre potrebu londýnskeho exilu, nadväzujúc priame spojenie s Londýnom prostredníctvom Rudolfa Fraštackého.
Viestová patrila k signatárom Memoranda Flóry (10. február 1943), určeného priamo Edvardovi Benešovi, ktoré sa hlásilo k Benešovej, čechoslovakistickej koncepcii obnovy predmníchovskej ČSR. Viestová sa snažila, lež neúspešne, zjednotiť domáci odboj na platforme Flóry. Pre rozdielnosť názorov na zloženie povojnového ústredného národného výboru nedošlo ani k dohode s Vavrom Šrobárom na osobnom rokovaní 6. júna 1944 v Martine. Z popudu ilegálnej Komunistickej strany Slovenska s Flórou prestali spolupracovať odbojové skupiny zastúpené a napojené na Slovenskú národnú radu, čím sa skupina Flóra ešte pred vypuknutím Slovenského národného povstania (SNP) rozpadla a jej členovia sa zapojili do odbojovej činnosti v iných skupinách. V auguste 1944 bola rodina Viestovcov varovaná pred zatknutím a odišla na Popradské pleso, odkiaľ sa po vypuknutí SNP presunula do Banskej Bystrice, kde sa podieľala na povstaní. Po potlačení povstania žila v ilegalite v Ľubietovej.
Počas komunistického režimu.
30. mája 1948 sa Viestovci (Dušan, Květoslava, ich synovia Dušan a Bořivoj s manželkou Miroslavou) pokúsili ilegálne prekročiť štátnu hranicu v Petržalke, pričom boli zaistení. V roku 1950 boli odsúdení na väzenie a konfiškáciu majetku – Viestova na dva a Dušan Viest na tri roky väzenia. Po uplynutí trestu žila v domácnosti v Šamoríne (1952 – 1965), kde jej manžel od roku 1953 pracoval ako palier vo vodnom družstve. V roku 1965 boli obaja rehabilitovaná a následne žili v Bratislave.