burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kizľar

Kizľar () je väčšie mesto v Dagestane v Ruskej federácii. Leží v delte rieky Terek pri hranici s Čečenskom, zhruba 65 kilometrov severne od Chasaviurtu a zhruba 220 kilometrov na severozápad od hlavného mesta Machačkaly. V roku 2010 bol počet obyvateľov približne 49 000. Asi 40% obyvateľstva tvoria Rusi.
Dejiny.
Mesto bolo založené v roku 1735 ako vojenská pevnosť.
Počas prvej čečenskej vojny na mesto zaútočili čečenskí separatisti, ktorí v miestnej nemocnici zajali 3700 ľudí, ktorých držali ako rukojemníkov (tzv. teroristický útok v Kizljare). Neskôr pri odchode z oblasti došlo k otvorenému boju medzi separatistami a ruskými silami.
Poľský výbor národného oslobodenia

Poľský výbor národného oslobodenia (po poľsky: "Polski Komitet Wyzwolenia Narodowego") alebo Lublinský výbor bol vytvorený v júli 1944, predstavoval pro-sovietsku Poľskú dočasnú vládu na území oslobodenom Sovietskym zväzom. Tvorili ho prevažne komunisti a socialisti, príslušníci Ľudovej armády (Armia Ludowa).
1. augusta 1944 bol Lublinský výbor sovietskou vládou oficiálne uznaný ako Poľská dočasná vláda. Od tohto obdobia Stalin de facto ignoroval poľskú exilovú vládu v Londýne.
Kynašiv

Kynašiv () je dedina ("село") na Ukrajine v Tuľčynskom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 3114 obyvateľov.
Rožkovianske rybníky

Rožkovianske rybníky (iné názvy: Rožkovianske jazerá, Rožkovianske štrkoviská, nesprávne: "Rožkovanské rybníky/jazerá/štrkoviská") sú sústava rybníkov pri meste Lipany ležiacich v katastri obce Rožkovany. Majú celkovú plochu 2300 m². V súčasnosti ich využíva Slovenský rybársky zväz ako chovné rybníky a obyvatelia z blízkeho okolia na rekreačné účely (oficiálne je tam však kúpanie zakázané).
Milka Planincová

Milka Planincová (* 21. november 1924, Drniš, Juhoslávia, dnes Chorvátsko - † 7. október 2010, Záhreb, Chorvátsko) bola juhoslovanská premiérka (oficiálny titul bol "predseda Najvyššieho zväzového výboru") od 16. mája 1982 do 15. mája 1986.
Bola jedinou ženou v dejinách, ktorá zastávala funkciu predsedu vlády v socialistickom štáte, okrem toho v rokoch 1963-1965 zastávala funkciu ministra školstva Juhoslávie a v rokoch 1967-1971 bola predsedníčkou parlamentu (Skupštiny). Jej vláda musela riešiť citlivú otázku zahraničného dlhu Juhoslávie, ktorý bol značný, a spolu s ďalšími faktormi (hospodárska zaostalosť, nízka efektivita práce) spôsoboval krajine významné hospodárske problémy. Boli preto prijaté ochranné opatrenia a pôžičky sa začali splácať. Tie sa však do istej miery minuli účinkom a iba zvýšili nespokojnosť obyvateľstva.
Milka Planic odišla z politiky v roku 1986 a naďalej žila v Záhrebe.
Mitja Ribičič

Mitja Ribičić (* 19. máj 1919, Terst - † 28. november 2013) bol slovinský komunista, predseda zväzovej výkonnej rady (de facto juhoslovanský premiér) v rokoch 1969-1971. Bol jediným politikom slovinskej národnosti, ktorý kedy dosiahol takto vysokého postu.
Počas druhej svetovej vojny bojoval na strane partizánov (k hnutiu sa pridal v roku 1942) a po tom, ako sa komunisti chopili moci, stál v čele reštriktívneho aparátu OZNA. Neskôr sa stal tiež poslancom slovinskej skupščiny (prelom 50. a 60. rokov) a tiež ministrom republikovej vlády. Josip Broz Tito ho vybral za predsedu Federálnej výkonnej rady v časoch už pokročilých liberálnych procesov, ktoré hrozili protisocialistickými prejavmi, ako spoľahlivého človeka so skúsenosťami v tajných službách.
Ribičić sa vyslovil proti tvrdému zásahu v roku 1981 proti kosovským separatistom, kedy bolo veľa Albáncov odsúdených na dlhoročné tresty odňatia slobody, čo väčšina Srbov niesla s nevôľou. V rokoch 1982-1983 bol predsedom Predsedníctva Ústredného výboru Zväzu komunistov Juhoslávie, ktorý bol podobne ako predsedníctvo štátu reorganizovaný tak, že sa každý rok objavil vo vrcholnej funkcii politik z inej zväzovej republiky. Na 13. kongrese SKJ v roku 1985 bolo rozhodnuté, že je potrebné presadiť vpred novú generáciu politikov, čo znamenalo koniec Ribičića vo vysokej politike. V roku 1986 tak bol penzionovaný.
Pasporta Servo

Pasporta Servo (preklad z esperanta "Pasová služba") je medzinárodná hostiteľská služba pre používateľov jazyka esperanto, ktorú spravuje Celosvetová esperantská mládežnícka organizácia. Je založená na každoročne vychádzajúcom adresári ľudí z krajín všetkých kontinentov, ktorí ponúkajú iným esperantistom možnosť bezplatného prenocovania vo svojej domácnosti. Vydanie z roku 2007 obsahuje adresy 1320 hostiteľov v 92 krajinách sveta. Od roku 2009 je služba zabezpečovaná primárne v elektronickej podobe na internete, tlačený zoznam hostiteľov však naďalej zostáva dostupný.
Národný park Los Katios

Národný park Los Katíos je národný park v severozápadnej Kolumbii. Pokrýva plochu o rozlohe približne a je súčasťou tropického pásu dažďového pralesa Darién. 
V roku 1994 bol park pre svoju výnimočnú rozmanitosť rastlinných a živočíšnych druhov zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Medzinárodný mládežnícky kongres

Medzinárodný mládežnícky kongres (, skratka IJK, vyslov IJoKo) je najväčšie každoročné mladých esperantistov na svete. 
Účastníci pochádzajú zo všetkých častí sveta, prichádzajú na týždeň a ich počet obvykle dosahuje približne 300, hoci niektoré ročníky zaznamenali viac ako 1000 účastníkov. Každý rok sa kongres organizuje v inej krajine a prostredníctvom svojich krajinských sekcií ho organizuje Svetová esperantská mládežnícka organizácia (známa pod skratkou "TEJO"), mládežnícka sekcia Svetového esperantského zväzu ("UEA"). Rovnako ako kongres mládeže sa aj ním organizovaný Svetový esperantský kongres koná každé leto, zvyčajne v nadväzujúcom týždni, avšak zriedka v tej istej krajine.
V roku 2008 sa konal v maďarskom Szombathely. V roku 2009 Česká esperantská mládež spoločne s krajinskými sekciami TEJO z Nemecka a Poľska usporiadala 65. ročník v Liberci v Česku za účasti 343 osôb zo 41 krajín. Zatiaľ posledný, 74. ročník prebehol v roku 2018 v Badajoz v Španielsku. 75. ročník prebiehol v 2019 v Liptovskom Hrádku na Slovensku, organizovaný Slovenskou esperantskou mládežou.
Zoznam doterajších a plánovaných IJK.
Nasledujúca tabuľka zobrazuje informácie o všetkých doterajších alebo oznámených Medzinárodných mládežníckych kongresoch a poskytuje informácie o meste, krajine, počte prihlásených a skutočnom množstve účastníkov. U niektorých kongresoch je však pochybné, ako interpretovať jediný dostupný počet ľudí.
Dominik Riečický

Dominik Riečický (* 9. jún 1992, Košice) je slovenský hokejový brankár.
Klubový hokej.
Riečický je odchovanec HC Košice. V sezóne 2011/12 sa zapojil do projektu hráčov slovenskej hokejovej reprezentácie do 20 rokov pod názvom HK Orange 20, ktorý sa pripravoval na juniorské majstrovstvá sveta 2012. V súčasnosti(2020/2021) pôsobí vo svojom materskom klube, kde zástava post jedničky.
Reprezentácia.
MS U20 2012.
Na majstrovstvách sveta do 20 rokov pôsobil ako náhradník Juraja Šimbocha. Nastúpil na dva zápasy. V skupine proti Švédsku, ktorý skončil 9:1 v slovenský neprospech a vo štvrťfinále proti Fínsku, kde striedal Juraja Šimbocha v 30. minúte po piatom inkasovanom góle. Tento zápas sa skončil nakoniec 8:5 pre Fínsko a Slovensko tak hralo len o 5. miesto s Českom. Slovensko aj v tomto zápase prehralo 5:2 a obsadilo 6. miesto. Riečický v tom zápase nenastúpil a nebol ani na súpiske.
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 2014

Majstrovstvá Afriky v hádzanej 2014 boli v poradí 21. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Alžíri, v Alžírsku od 16.25. januára 2014, za účasti 12 mužských a 8 ženských tímov. V mužskej kategórii získalo po 18-tich rokoch svoj šiesty titul domáce , keď vo finále zdolalo obhajcu z . V ženskej kategórii získalo svoj tretí titul po 38-ich rokoch. Vo finále zdolalo , pre ktorú to bola iba 2 medaila a zároveň historicky najlepšie umiestnenie na majstrovstvách Afriky.
Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikácia afrických družstiev na MS 2015 mužov a MS 2015 žien. Na každé z podujatí sa kvalifikovali 3 najlepšie družstvá.
Organizátor.
O dejisku turnaja rozhodla CAHB 12. novembra 2011. Alžírsko bolo hostiteľom afrického šampionátu štvrtýkrát, keď predtým to bolo v rokoch 1976, 1989 a 2000, vždy v Alžíri. Dejiskami zápasov boli 3 arény: Salle Harcha Hacene (kapacita 8 200 divákov), Salle OMS (3 100 divákov) a Salle Cheraga (2 000 divákov). 
Účastníci.
Na turnaj sa automaticky kvalifikovali prvé 4 družstvá z predchádzajúcich majstrovstiev Afriky. CAHB potom vybrala osem družstiev u mužov a 4 družstvá u žien podľa posledného rebríčku družstiev v roku 2012 a 3 rezervné tímy v prípade odhlásenia sa niektorého z družstiev.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie družstiev v rebríčku CAHB v roku 2013.
B4 (motor)

B4 alebo tiež štvorvalcový motor typu boxer je typ štvorvalcového motora, motora so štyrmi protiľahlými valcami uloženými horizontálne v dvoch radoch, každý s dvomi valcami a spoločnou kľukovou skriňou umiestnenou v strede.
Tento druh motora poskytuje nízke ťažisko, malú dĺžku, účinné chladenie ale je niekedy rozmernejší pre kompaktné automobily a preto je vhodnejší pre motocykle a lietadlá, ako pre automobily.
Songo Mnara

Songo Mnara bol významný prístav východnej Afriky, v súčasnosti je to najmä archeologická lokalita v Tanzánii. 
V roku 1981 bola Songo Mnara spoločne s bývalým prístavom Kilwa Kisiwani zapísaná na zozname Svetového dedičstva UNESCO. Od roku 2004 je pre stále sa zhoršujúci stav pamiatok vplyvom poveternostných podmienok zapísaná aj na jeho zozname ohrozených pamiatok.
Matúš Chovan

Matúš Chovan (* 14. február 1992, Košice) je slovenský hokejový útočník. 
Klubový hokej.
Matúš Chovan je odchovancom HC Košice. V sezóne 2010/11 nastúpil po prvýkrát v slovenskej extralige, keď sa zapojil do projektu HK Orange 20 a neskôr odohral svoje prvé zápasy v A-tíme HC Košice. Taktiež v tejto sezóne hral 3 zápasy v prvoligovom HC 07 Prešov a 4 zápasy v HC 46 Bardejov. V sezóne 2011/12 hral už v základnom družstve HC Košice a na prelome rokov sa zúčastnil Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2012. V tejto sezóne získal s HC Košice titul vicemajstra slovenska.
V sezóne 2012/13 skončil s HC Košice v extralige opäť na 2. mieste a počas sezóny odohral svoj prvý zápas za slovenskú hokejovú reprezentáciu. V sezóne 2013/14 šiel na rok na hosťovanie do HC ’05 Banská Bystrica, ale v polovici decembra bol vymenený za útočníka Rastislava Konečného.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii odohral 2 zápasy s bilanciou 0 góly a 0 asistencie.
MS U20 2012.
Na majstrovstvách sveta získal 6 bodov za 5 gólov a 1 asistenciu. V zápase na Silvestra so Švajčiarskom pomohol Slovensku k postupu zo skupiny, keď zaznamenal hetrik a vsietil aj víťazný gól Slovenska pri výhre 6:4.
Phoenixské ostrovy

Phoenixské ostrovy (), alebo ostrovy Rawaki (Rawaki Islands), sú skupina ôsmich atolov a dvoch ponorených koralových útesov v centrálnom Tichom oceáne, východne od Gilbertovych ostrovov a západne od Líniových ostrovov.
Sú súčasťou republiky Kiribati, ktorá tu v roku 2008 vyhlásila chránené územie Phoenix Islands Protected Area, ktoré je s celkovou rozlohou 408 250 km² najväčšou morskou chránenou oblasťou v Pacifiku. K Phoenixským ostrovom bývajú tiež zaraďované dva ostrovčeky pod správou USA (súčasť tzv. Menších odľahlých ostrovov), ktoré sa nachádzajú severne od hlavnej skupiny ostrovov.
Kiribatské ostrovy sa nachádzajú v časovom pásme UTC +13, americké v UTC-12.
Tatiana Anatolievna Tarasovová

Tatiana Anatolievna Tarasovová (; ) (* 13. február 1947, Moskva, Sovietsky zväz, dnes Rusko) je krasokorčuliarska trénerka a bývalá sovietska krasokorčuliarka súťažiaca v kategórii športových dvojíc. Tarasovová je suverénne najúspešnejšou krasokorčuliarskou trénerkou v histórii moderného krasokorčuľovania. Jej zverenci do roku 2004 získali 41 zlatých medailí na majstrovstvách sveta a Európy, 8 zlatých olympijských medailí.
Osobný život.
Tatiana Tarasovová sa narodila 13. februára 1947 ako mladšia z dvoch dcér v rodine známeho sovietskeho hokejového hráča a trénera Anatolija Tarasova. Staršia sestra Galina má syna Alexeja, ktorého deti považuje Tarasovová za svojich vlastných vnukov, keďže vlastné deti nemá.
Tarasovová bola vydatá trikrát. Jej prvým manželom bol herec Alexej Samojlov, no ich manželstvo netrvalo ani dva roky. Druhým manželom bol atlét Vasilij Chomenkov, ktorý tragicky zahynul v roku 1976. S tretím manželom, známym ruským klaviristom Vladimirom Krajnevom sa zoznámili v roku 1978. Ako 64-ročná Tarasovová druhýkrát ovdovela, keď 29. apríla 2011 Krajnev zomrel po ťažkej chorobe v nemeckom Hannovere.
Dlhšiu dobu žila v meste Simsbury v USA (v štáte Connecticut), kde vykonávala trénerskú činnosť v "Connecticut's International Skating Center". V roku 2006 sa vrátila do Moskvy, kde žije dodnes.
Kariéra.
Otec viedol Tarasovovú od malička k športu. Ako päťročnú ju naučil korčuľovať sa. Tatiana Tarasovová vystupovala v kategórii športových dvojíc najskôr s Alexandrom Tichomirovom, neskôr s Georgijom Proskurinom. Ich trénerom bola Jelena Čajkovská.
S Proskurinom bola Tarasovová dvakrát medailistka na Majstrovstvách ZSSR (v r. 1964 tretie, v r. 1965 druhé miesto). Spolu skončili siedmi na Majstrovstvách sveta 1965 a štvrtí na Majstrovstvách Európy 1966. Na Zimnej Univerziáde 1966 získali zlatú medailu. Sľubne rozvíjajúcu sa krasokorčuliarsku kariéru však musela Tarasovová krátko po tomto víťazstve, vo veku 18 rokov kvôli zraneniu ukončiť.
Tarasovová sa ale nevzdala krasokorčuľovania a rozhodla sa pre trénerskú kariéru.
Pokrasokorčuliarska kariéra.
Trénerská a choreografická kariéra.
Tarasovová začala s trénerstvom vo veku 19 rokov na naliehanie svojho otca. Medzi jej najznámejších zverencov patrili Alexej Jagudin, Ilia Kulik, Natalia Bestemianovová / Andrej Bukin, Oxana Griščuková / Jevgenij Platov, Jekaterina Gordejevová / Sergej Griňkov, Marina Klimovová / Sergej Ponomarenko a Irina Rodninová / Alexandr Zajcev.
Po presťahovaní do USA žila v meste Simsbury, kde vykonávala trénerskú činnosť v "Connecticut's International Skating Center". V roku 2006 oznámila ukončenie aktívnej trénerskej činnosti a vrátila sa do Moskvy, kde žije dodnes. Od krasokorčuľovania však neodišla - stále je členom trénerskej rady Federácie krasokorčuľovania Ruska, trénerkou ruskej krasokorčuliarskeho družstva a od roku 2005 je konzultantkou ruskej krasokorčuliarskej federácie.
Jej najznámejší súčasní a bývalí zverenci sú uvedení v nasledujúcej tabuľke:
Klasické záhrady v Su-čou

Klasické záhrady v Su-čou je skupina deviatich záhrad v mestskej prefektúre Su-čou, v provincii Ťiang-su.
Počas takmer tisíc rokov, kedy tieto záhrady vznikali, teda od doby Severnej dynastie Sung v 11. storočí až po neskorú dynastiu Čching v 19. storočí, bolo v záhradách v Su-čou vytvorených veľa z kľúčových prvkov klasických čínskych záhrad - napodobenie prírodných scenérií skál, kopcov a vodných tokov so strategicky umiestnenými pavilónmi a pagodami.
Elegantná estetika a jemnosť týchto záhrad, ktoré vybudovali často učenci, ich delikátny štýl a vlastnosti boli často napodobňované v záhradách v ostatných častiach Číny, vrátane radu záhrad cisárskych. Podľa organizácie UNESCO záhrady v Su-čou "reprezentujú vývoj čínskej záhradnej architektúry za dobu viac ako 2000 rokov" a sú "najčistejšou formou" záhradného umenia.
Najväčší rozvoj týchto súkromných záhrad bol v dobe od strednej dynastie Ming až po ranú dynastiu Čching, kedy ich tu vzniklo zhruba 200. Dnes je v Su-čou zachovaných 69 záhrad, ktoré sú všetky chránené ako "národné pamiatky". 
V rokoch 1997 a 2000 bolo osem z najlepších záhrad v Su-čou spoločne s jednou v blízkom starovekom meste Tongli zapísaných na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Manam

Manam je sopečný ostrov v Papui-Novej Guinei.
Približne 10 km široký ostrov je jedným z najaktívnejších stratovulkánov v Papui-Novej Guinei. Od špicatého vrcholu 1807 m vysokého čadičového andezitu sa tiahnu štyri veľké údolia. Sopka má dva krátery.
Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 2014

Majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov 2012 boli v poradí 16. majstrovstvá Ázie v hádzanej mužov, ktoré organizuje Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Konali sa v Manáme, v Bahrajne od 25. januára6. februára 2014, za účasti 12 tímov. Bahrajn bol hostiteľom ázijského šampionátu druhýkrát, keď predtým to bolo v roku 1993, tiež v Manáme. Právo organizovať 16. Majstrovstvá Ázie získal 12. októbra 2013 v konkurencii ďalších 2 uchádzačovIránu a Spojených arabských emirátov. Všetky zápasy by sa odohrali v 2 arénach: Khalifa Sports City a Isa Sports City. Svoj prvý titul vybojovali hráči Qataru, ktorí vo finále zdolali domáci výber. Bronzový Irán získal svoju prvú medailu.
Tento šampionát tiež slúžil ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2015, ktoré sa uskutočnia v Katare. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Bratři v triku

Bratři v triku je najstaršie české filmové štúdio vyrábajúce animované filmy (už od roku 1945). Vtedy bolo jedným z viacerých samostatných ateliérov, štúdií a tvorcov animácie, ktorí boli za totality bez výnimky dotlačení pod centrálny dozor štátneho podniku Krátky film. Slávne logo štúdia, traja klaňajúci sa chlapčekovia v pruhovaných tričkách, navrhol neskorší autor známeho "Krtka" Zdeněk Miler.
V tomto štúdiu vzniklo viac ako 1600 animovaných filmov, za ktoré získalo stovky medzinárodných ocenení vrátane Oscara.
Dnes má toto oddelenie privatizovaného Krátkeho filmu asi 35 zamestnancov. Špecializuje sa na kreslené filmy a úzko spolupracuje s ďalším oddelením Krátkeho filmu, Štúdiom Jiřího Trnky (pôvodne samostatným štúdiom Jiřího Trnky postihnutým rovnakým osudom ako ostatné), ktoré vyrába bábkové filmy.
Schwäbisch Hall

Schwäbisch Hall môže byť:
Sigmaringen

Sigmaringen môže byť:
Tuttlingen

Tuttlingen môže byť:
Tübingen

Tübingen môže byť:
1. symfónia

1. symfónia alebo Symfónia č. 1 alebo prvá symfónia je názov niekoľkých hudobných diel od rôznych autorov:
1. návštevná expedícia

1. návštevná expedícia môže byť:
2. návštevná expedícia

2. návštevná expedícia môže byť:
3. návštevná expedícia

3. návštevná expedícia môže byť:
5. návštevná expedícia

5. návštevná expedícia môže byť:
Slobodný vysielač (internetové rádio)

Slobodný vysielač je slovenské internetové rádio, prevádzkované rovnomenným občianskym združením, ktorého vysielanie začalo 14. januára 2013. Názov rádia síce odkazuje na pôvodný Slobodný slovenský vysielač používaný partizánmi počas Slovenského národného povstania, ktorý tiež sídlil v Banskej Bystrici, no hodnotovo s nim nemá nič spoločné.
Rádio sa prezentuje ako priestor na predstavovanie informácií mimo hlavného prúdu, ale bolo kritizované za poskytovanie priestoru na šírenie konšpiračných teórií, zaujaté spravodajstvo, dezinformácie a proruskú propagandu.
Cieľ.
Rádio poskytuje priestor na verejnú diskusiu aj o témach, ktoré – podľa vyjadrení redaktorov rádia – nenachádzajú miesto v médiách hlavného prúdu, sú tabuizované alebo cenzúrované. Tiež sa snaží o otvorenú diskusiu o spoločenských problémoch a poskytuje priestor pre vyjadrenie názorov verejnosti.
Rádio sa podľa vyjadrenia na svojej webovej stránke snaží aj o "„pozdvihnutie národného povedomia, podporu slovenskej ekonomiky, slovenských výrobkov a zahraničných Slovákov.“"
Vysielanie.
V súčasnosti funguje ako internetové rádio a priestor pre blogy. V pláne je digitálne rádiové vysielanie a internetová televízia. V dlhšom časovom horizonte sa uvažuje o terestriálnom vysielaní, ktoré je momentálne samotným Slobodným vysielačom považované za nereálne kvôli "„otvorenosti a pravdivému obsahu programov.“"
Medzi relácie patrí "Ariadnina niť" s pravidelným hosťom Emilom Pálešom, "Informačná vojna" (politická diskusná relácia), "Rodná cesta" so Žiarislavom alebo "Na spoločnej vlne" predstavujúca práce miestnych médií a začínajúcich redaktorov. Vysielanie zaraďuje aj hudobné relácie ako metalový "Dunihlav" alebo folklórnu "Na Kráľovej holi".
Financovanie.
Prevádzkovateľ považuje veľkú časť činnosti rádia za suplovanie verejnoprávnych médií, ktoré podľa neho „absolútne neplnia svoju funkciu“. Podobne ako verejnoprávne médiá je teda financované príspevkami verejnosti, avšak dobrovoľnými. Rádio nevysiela žiadnu reklamu. Správa o hospodárení je zverejňovaná každý mesiac. 
Kritika.
Podľa denníka SME v rádiu "„často dostávajú priestor hostia, ktorí tam prezentujú rôzne konšpiračné teórie“" a "„majú "[k nemu]" blízko priaznivci Heleny Mezenskej.“" Slobodný vysielač kritizoval aj poslanec Národnej rady SR za stranu SaS Martin Poliačik: "„Často sú prezentované informácie z pochybných zdrojov, ktoré nebývajú spätne overované. To často slúži ako prostriedok na šírenie aj nebezpečnej propagandy.“" Podľa ruskej historičky, lingvistky a ľudskoprávnej občianskej aktivistky Eleny Gluško patrí Slobodný vysielač k médiám, ktoré využíva ruská vláda v novej etape informačnej vojny, spustenej od leta 2013. Toto podozrenie sa často ozýva kvôli záznamu zo stretnutia predstaviteľov časopisu Zem a Vek (Rostas, Budzák) na ruskom veľvyslanectve (26. 5. 2014). Kritici tvrdia, že Zem a Vek je prepojený na Slobodný vysielač a pochybnosti o financovaní Zem a Vek potom podkopávajú tvrdenia prevádzkovateľov o nezávislosti a čistom financovaní. Tieto podozrenia a ani žiadne iné sa nikdy nepotvrdili.
4. návštevná expedícia

4. návštevná expedícia môže byť:
A-102

A-102 môže byť:
Metoikovia

Metoikovia (od "metoikos", "„spolubývajúci“") boli cudzinci usadení v mestských štátoch starovekého Grécka.
Mestský štát v Aténach a aj ostatné vyspelé grécke obce boli založené na privilegovanom postavení slobodných občanov, ktorých bola približne tretina a ostatné obyvateľstvo tvorili bezprávni otroci a právne obmedzení cudzinci, tzv. metoikovia (bez politických práv, iba majetkové práva a sloboda slova). 
Metoikovia boli v prevažnej väčšine obchodníci a remeselníci, ktorí mali obmedzené hospodárske práva a museli platiť mimoriadne dávky (daň z hlavy tzv. "metoikion" a vojenskú daň tzv. "eisfora"). Metoikovia okrem toho, že nemali takmer žiadne občianske práva a nemohli vlastniť pôdu alebo domy, nesmeli ani uzatvárať zákonné sobáše s občanmi. V Aténach roku 451 pred Kr. Periklov zákon obmedzil občianstvo na aténsky pôvod zo strany oboch rodičov a v polovici 4. storočia pred Kr. bola svadba s metoikom nelegálna a prísne trestaná. Metoikovia sa tiež nemohli so svojimi sťažnosťami obrátiť priamo na súd, ale mohli si vybrať medzi plnoprávnymi občanmi patróna, tzv. prostata (prostatés, "„ručiteľ“"), ktorý ich zastupoval na súde. Metoikos ale žaloval pod vlastným menom (rovnako ako akýkoľvek cudzinec).
Väčšina metoikov v Aténach pracovala v Peiraieu ako obchodníci a remeselníci a niektorí z nich sa dokonca stali lekármi, filozofmi, rečníkmi, alebo básnikmi. Aj napriek právnym obmedzeniam a vysokým daniam, mnohí z nich zbohatli. V gréckych mestských štátoch sa v klasickom období, teda okolo od roku 500 pred Kr. datuje aj vznik prvých „bankárov“, ktorých podstatnú časť tvorili metoikovia, zväčša obchodníci trvalo usadení v gréckych mestských štátoch. Aj keď metoikovia rovnako ako občania museli vykonávať vojenskú službu a leitúrgie (gr. leitúrgia - služba pre verejnosť), mali v celých dejinách antického Grécka len veľmi malú šancu stať sa plnoprávnymi občanmi.
AMR

AMR môže byť:
Albert I.

Albert I. môže byť:
Asteria (dcéra Danaa)

Asteria ("Asteria", ) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a a jednej z jeho manželiek Hamadryád.
Podľa antického autora Apollodora z Atén bola Asteria jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Hamadryády Foiby, alebo Atlanteie. O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Asterii za manžela vybrali Chaita, syna Aigypta a jeho arabskej manželky. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého džbána vodu.
Alfonz XII.

Alfonz XII. (po španielsky "Alfonso XII") môže byť:
Alfonso XII môže byť aj:
Alfonso XIII

Alfonso XIII môže byť:
Hornomoravský úval

Hornomoravský úval je geomorfologický celok, nachádzajúci sa na strednej Morave. Predstavuje úrodnú nížinu s intenzívnym poľnohospodárstvom a najvyšším vrcholom je "Jelení vrch" s výškou 
Úval je tvorený zníženinou, vyplnenou pliocénnymi sedimentmi a kvartérnymi naplaveninami riek. Osou úvalu je rieka Morava, v severnej časti sa nížina tiahne aj okolo prítokov riek Oskava, Bečva a Haná.
Úval sa tiahne od Libiny na severe po Otrokovice na juhu. Niekedy sa nesprávne uvádza, že začína na severe až u Bludova, čo je omyl. Hranicu s Mohelnickou brázdou tvorí tzv. Třesínsky prah západne od Litovle, ktorým prechádza hranica medzi geomorfologickými provinciami Západné Karpaty a Česká vysočina.
Geomorfologická klasifikácia:
Najväčšími mestami sú v strede ležiaci Olomouc, Přerov a Prostějov, národopisne je takmer celá oblasť patriaca do regiónu Haná.
Chaitos

Chaitos ("Chaitos") je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho arabskej manželky.
Chaitos bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Chaitovi potom za manželku vybrali Asteriu, dcéru Danaa a jednej z jeho manželiek Hamadryád, podľa antického autora Apollodora z Atén, Foiby, alebo Atlanteie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Alexej Petrovič

Alexej Petrovič môže byť:
Amistad

Amistad môže byť:
Irokézi

Irokézi alebo Irokézovia môžu byť:
Antonivka

Antonivka () môže byť:
Armavir

Armavir môže byť:
Dyjsko-svratecký úval

Dyjsko-svratecký úval je geomorfologický celok na južnej Morave v geomorfologickej oblasti Západných Vonkajších karpatských zníženín. Najvyšší vrchol tvorí Výhon, vysoký 
Úval tvorí zníženina s plochým profilom, vyplnená treťohornými a štvrtohornými usadeninami, nivami a terasami riek Jevišovka, Jihlava a Dyje. Úvaly sa nachádzajú medzi Znojmom na Dyji a Brnom na Svratke, na východe ich ohraničuje Ždánický les a Mikulovská vrchovina, kde začína Dolnomoravský úval.
Ide o jedinú oblasť hniezdenia kriticky ohrozeného dropa veľkého ("Otis tarda") v Česku.
Tuttlingen (mesto)

Tuttlingen je mesto vo Švábsku v nemeckej spolkovej krajine Bádensko-Württembersko a hlavné mesto rovnomenného okresu. Leží na Dunaji, východne od Schwarzwaldu.
Mestom prechádza Dunajská cyklotrasa.
Dejiny.
Osídlenie na mieste obce bolo preukázané už v období rímskej kolonizácie. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 797, kedy bola obec majetkom kláštora Reichenau. Okolo roku 1250 získala mestské práva a územne spadala do 14. storočia pod Württemberg.
Karpatske planine

Karpatske planine (iné názvy: Karpati, srbské Karpaty, staršie Juhoslovanské Karpaty/juhoslovanské Karpaty, staršie [často vrátane územia až približne po Dimitrovgrad] Východosrbské vrchy, Východosrbské rudohorie; po srbsky "Каrpatske planine (u Srbiji)" - doslova: Karpatské pohorie (v Srbsku), "Karpati (u Srbiji)" - doslova: Karpaty (v Srbsku), zastarano "Srbsko rudogorje" - doslova: Srbské rudohorie) je skupina pohorí v Srbsku považovaná buď za najjužnejšiu časť Karpát, alebo za časť Starej planiny, alebo za samostatné pohorie. V užšom zmysle siahajú od Dunaja po Kučajske planine, v širšom zmysle siahajú až po Niš.
Poloha.
Nachádzajú sa vo východnom Srbsku, medzi riekou Morava (Južná Morava), rumunskými hranicami a riekou Timok pri bulharských hraniciach. 
Nadväzujú na Západorumunské Karpaty (Banátske vrchy v užšom zmysle), od ktorých ich oddeľuje prielom Dunaja. 
Susedia:
Karpatske planine spolu s Balkanske planine spolu tvoria tzv. Karpatsko-balkanske planine.
Charakteristika.
Bežne presahujú a ich najvyššou časťou (pri širšej definícii ich rozsahu) je Rtanj planina, ktorá dosahuje vrcholom Rtanj výšku 
Delenie.
Pod Karpatske planine patria okrem iného (t.j. v ich najvyššej, strednej časti) nasledujúce horské celky:
Ján IV. (pápež)

Ján IV. (* ?, Dalmácia – † 12. október 642, Rím, Taliansko) bol 72. pápež. Pápežský úrad zastával od 24. decembra 640 do svojej smrti. 
Pápežom bol zvolený po štvormesačnom období sedisvakancie a jeho pontifikát trval necelé dva roky. Pochádzal z Dalmácie, bol synom právnika menom Venantius. Cirkev (a latinské obyvateľstvo vôbec) vtedy veľmi trpela v dôsledku nájazdov Avarov a následne príchodu Slovanov. Ján IV. svoju vlasť podporoval materiálne i morálne – zaistil prenos pozostatkov významných dalmátskych svätcov do Ríma a usiloval o pokresťančenie dalmátskych Slovanov. Odsúdil tiež monoteletizmus ako herézu.
Severín (pápež)

Severín (* ?, Rím, Taliansko – † 2. august 640) bol 71. pápež.
Pápežský úrad zastával od 15. októbra 638 do svojej smrti. Zvolený bol už tri dni po smrti svojho predchodcu.
Rtanj

Rtanj () je najvyšší vrch srbskej časti Karpát. Nachádza sa na východe Srbska (medzi mestami Boljevac a Sokobanja, v regióne známom ako Timok). Jej vrchol dosahuje výšku Vrchol vrchu tvarom nápadne pripomína pyramídu, a pripisujú sa mu nadprirodzené až magické schopnosti. Niektorí dobrovoľníci sa tu preto stretli na konci roka 2012, pretože očakávali, že ich táto nadprirodzená moc ochráni pred očakávaným koncom sveta.
Na vrchole vrchu sa dnes nachádzajú rozvaliny starej kaplnky, ktorá bola postavená v roku 1932. V súčasnosti sa plánuje jej obnova.
Teodor I.

Teodor I. (*?, Jeruzalem, Palestína - † 14. máj 649, Rím, Taliansko) bol 73. pápež. Pápežský úrad zastával v od 24. novembra 642 do svojej smrti. 
Narodil sa v Jeruzaleme, bol ale pravdepodobne gréckeho pôvodu. Na kardinála ho povýšil pápež Ján IV., pravdepodobne okolo roku 640. Jeho pontifikát trval šesť a pol roka at bol v znamení boja s monoteletizmom. Jeho exkomunikácia predstaviteľov východnej cirkvi a snahy o odvolanie monotheletizmu sa však nestretli s úspechom.
Dupuytrenova kontraktúra

Dupuytrenova kontraktúra je ochorenie pri ktorom dochádza k postupnému stiahnutiu a zvrašteniu kože na dlani s následnou deformitou prstov, vyvolanému nebolestivým väzivovým pruhom, ktorý ide z dlane na prsty. Zasiahnuté bývajú predovšetkým prstenník a malíček, ktoré sa niekedy dokážu skrútiť až dole do dlane. Ochorenie spravidla postihuje obe ruky, pričom sa rozvíja až okolo 40. roku života. Ochorenie, podľa záznamov, častejšie postihuje mužov než ženy. 
Príznaky.
Na povrchu dlane sa pri tomto ochorení najprv vytvorí malá hrčka, ďalej expandujúca do podoby širokého podkožného pásu tvrdého tkaniva, ktorý môže výrazne zvraštiť. Počas niekoľkých mesiacov až rokov sa prsty postupne skrútia smerom do dlane, kde zaujmú pevne fixovanú polohu.
Príčiny.
Presné príčiny tohto ochorenia zatiaľ nie sú známe. Možno však predpokladať, že výraznú úlohu tu zohráva abnormalita rastu buniek. Ďalšími dôležitými faktormi sú dedičnosť a častejšie výskyt u osôb trpiacich niektorým ochorením ako je epilepsia či rôzne poruchy funkcie pečene.
Liečba.
Jedinou skutočne efektívnou metódou liečby tohto ochorenia je chirurgický výkon, pri ktorom sa zosilnené tkanivo pod kožou dlane vyreže a odstráni. Problém sa však môže po nejakej dobe vrátiť. Niektorým postihnutým sčasti pomôže cvičenie a kúpele v teplej vode.
Doplnková terapia.
Podľa názoru niekoľkých amerických odborníkov môže príznaky ochorenia zmierniť tiež zvýšený prísun vitamínu E.
Kvalifikácia žien na Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2014

Kvalifikácia žien na Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2014 bola ženská kvalifikácia na ME 2014. Zúčastnilo sa jej 9 európskych družstiev, ktoré súťažili o 4 miesta na záverečný turnaj v 2 kvalifikačných skupinách. Kvalifikácia prebiehala od 16. januára do 10. marca 2013. Dve najlepšie družstvá z každej skupiny sa kvalifikovali na ME.
Priamy postup.
Priamo postupila hostiteľská krajina a prvé 3 tímy z ME 2012:
Výsledky.
Skupina A.
 Gouda 
Skupina B.
 Lille
.sj

.sj je internetová národná doména najvyššej úrovne pôvodne určená pre ostrovy Svalbard a Jan Mayen. Tieto ostrovy sú nórskym územím, preto sa tu používa doména .no.
.gb

.gb je internetová národná doména najvyššej úrovne určená pre Spojené kráľovstvo.
Bola zavedená v rovnakom čase ako druhá doména pre Spojené kráľovstvo, a to .uk. Nebol o ňu záujem ako o .uk, takže sa prestala používať.
Zwettelský oltár

Zwettelský oltár je časť bývalého hlavného oltára zasväteného Nanebovzatiu Panny Márie, ktorý bol vytvorený pre cisterciánsky kláštor v Zwettli v Dolnom Rakúsku. Teraz je súčasťou výzdoby adamovského kostola sv. Barbory ​​. Ide o významnú pamiatku neskorogotického rezbárstva. 
Dejiny.
Potom čo sa opát Erasmus z Leisseru rozhodol opraviť zničený kláštorný chrám vo Zwettli dal rezbárom vytvoriť úplne nový oltár. Po dokončení oltár dosahoval skoro 20 metrov. Odhadovaný čas vzniku oltára sa pohybuje medzi rokmi 1516 až 1525. Jedným z autorov bol pravdepodobne aj Ondřej Morgenstern z Českých Budějovíc.
V roku 1730 bol podľa archívnych správ považovaný za staromódny, o tri roky neskôr bol rozobratý a časť bola uložená do bočnej kaplnky Všetkých Svätých.
Potom čo v roku 1857 uhradil knieža Alojz II. z Lichtenštajnska výlohy za reštaurovanie oltára venoval ho následne do novovybudovaného kostola v Adamove. V roku 1891 sa opát kláštora vo Zwettli Stephan Rössler obrátil na kniežaťa Aloisa s prosbou o vrátenie oltára, avšak neúspešne.
V priebehu rokov bol oltár napadnutý červotočom a čiastočne reštaurovaný. V roku 1944 z obáv pred bombardovaním bol oltár rozmontovaný a uschovaný v krypte pútnického kostola vo Vranove. V roku 1947 bol z Vranova odvezený na reštaurovanie do Brna a potom sa vrátil späť do Adamova.
Roku 1970 boli z rámu oltára ukradnuté dve sochy. Neskôr boli nájdené na aukcii umeleckých predmetov v Nemecku a vrátené na oltár.
V roku 1978 oltár očistili miestni veriaci. V rokoch 2006 - 2007 bol oltár reštaurovaný a počas tohto obdobia bol vystavený na zámku v Mikulove. V roku 2010 bol vyhlásený národnou kultúrnou pamiatkou.
Opis.
V súčasnosti je len fragmentom rozmerného neskorogotického oltárneho celku. Je tvorený vyrezávaným dreveným reliéfom umiestneným dnes v neogotickej skrini. Reliéf zobrazuje nanebovzatie Panny Márie a bol pôvodne umiestnený v oltárnej skrini hlavného oltára vo Zwettli. Ďalšie časti oltára sa nezachovali, zobrazuje ich však stará perokresba. Stratené sú otváracie oltárne krídla, rozmerný nadstavec i pôvodná predella.
Dům U Černé Matky Boží

Dům U Černé Matky Boží je vrcholné dielo českej kubistickej architektúry. Bol postavený v rokoch 1911 – 1912 podľa návrhu českého architekta Josefa Gočára.
Dom sa nachádza v pražskom Starom Meste medzi Celetnou ulicou a Ovocným trhom. Názov pochádza od barokovej sošky, ktorá je umiestnená na jeho nároží. Dnes je v ňom umiestnené múzeum českého kubizmu Národní galerie.
Výstavba.
Dům U Černé Matky Boží stojí na mieste pôvodného barokového domu rytierov Granovských, po ktorom prevzal jeho názov.
Pôvodne ho postavili ako obchodný dom na základe požiadaviek obchodníka Františka Herbsta. Zaujímavosťou je, že pôvodný Gočárov návrh domu nespĺňal požiadavky posudzovateľa stavby (pražského magistrátu) na dokonalý súlad s historickým prostredím. Gočár na to reagoval tak, že dom doplnil o ďalšie kubistické prvky – napr. viac kubistický vchod alebo balkónové zábradlie.
V suteréne bola pôvodne vináreň, na prvom poschodí kaviareň a na druhom obchody s textilom.
Tretie poschodie bolo určené pre kancelárie a štvrté pre byty. Kubisticky bol zariadený aj interiér, vrátane nábytku a ostatných detailov.
V roku 2010 bol dom zaradený na zoznam národných kultúrnych pamiatok.
Dejiny.
Pôvodná kaviareň zanikla už v 20. rokoch 20. storočia, údajne pre nemodernosť kubistického štýlu a na jej mieste vznikli kancelárie.
Tento trend pokračoval aj neskôr a bol zavŕšený v 50. rokoch, kedy celý dom využíval pre svoju kancelársku činnosť podnik Výstavníctvo.
Rekonštrukcia.
Na začiatku 90. rokov bol dom zrekonštruovaný podľa projektu Karla Pragera, bol uvedený do pôvodného stavu, boli odstránené staré nátery a bola dostavaná aj časť presklenej strechy v súlade s pôvodným Gočárovým návrhom, ktorý nebol pôvodne realizovaný. 18. októbra 1994 bol dom slávnostne otvorený za účasti prezidenta Václava Havla. Bolo v ňom umiestnené České múzeum výtvarného umenia; v časti domu bola aj stála výstava českého kubizmu. Neskôr (v roku 2000) sa na roh domu dostala aj polychrómovaná rezaná kópia pôvodnej sošky čiernej Madony.
Múzeum tu skončilo svoju činnosť v roku 2002, ale výstava českého kubizmu bola obnovená v roku 2003 pod hlavičkou Národní galerie. V roku 2005 bola v prvom poschodí znovu otvorená kaviareň "Grand Café Orient".
Ručenie.
Na začiatku 90. rokov 20. storočia Ministerstvo kultúry dom poskytlo ako záruku na cca 300 miliónový úver pre rozbehnutie lotériovej hry "Česká lotynka". Keď projekt Lotynky skrachoval, hrozilo, že štát o vzácnu pamiatku príde, lebo bude poskytnutá banke ako splátka za nepokrytý úver zo skrachovanej lotériovej hry. Štátny fond kultúry si potom rýchlo vzal od Komerční banky pôžičku na splátky úveru.
Karpati

Karpati môže byť:
Ifimedousa

Ifimedousa (iné názvy: Ifimedúsa, Ifimedusa; "Ifimedousa"/iný prepis "Ifimedúsa", ) je v gréckej mytológii dcéra líbyjského kráľa Danaa a jednej z jeho manželiek Hamadryád.
Podľa antického autora Apollodora z Atén bola Ifimedousa jedna z päťdesiatich dcér líbyjského kráľa Danaa a jeho manželky Hamadryády Foiby, alebo Atlanteie. O dcéry Danaa sa uchádzalo päťdesiat synov jeho brata Aigypta, ktorý vládol v susednom Egypte. Keďže Danaos so svadbou nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Ifimedouse za manžela vybrali Euchénora, syna Aigypta a jeho arabskej manželky. Keď sa potom chystala hromadná svadba, Danaos dcéram prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem Hyperméstry, všetky dcéry príkaz otca splnili a bohovia ich za tento hrozný skutok po smrti odsúdili na večný trest nosiť v podsvetí do deravého džbána vodu.
Scary Monsters and Nice Sprites

„Scary Monsters and Nice Sprites“ je skladba amerického elektronického producenta Skrillexa. Bola vydaná dňa 25. októbra 2010 ako hlavný singel z jeho druhého EP s rovnakým názvom. Je to hlavne dubstepová skladba. V skladbe je použitá vokálna vzorka od Rachael Nedrow (známa ako speedstackinggirl), ktorá kričí "Yes, oh my gosh!". Skladba sa stala Skrillexovým komerčne najúspešnejším singlom dodnes, pričom dosiahla 1. miesta v rebríčkoch v USA, Spojenom kráľovstve, Austrálii, Kanade, Nórsku a Švédsku. Dňa 3. októbra 2013 bola skladba dvakrát platinovo certifikovaná Recording Industry Association of America (RIAA) s predajom 2 000 000 kusov. Tiež bol certifikovaný zlatou platňou v Kanade s predajom 40 000 kusov. Dňa 12. februára 2012 skladba vyhrala cenu Grammy v kategórii Best Dance Recording.
Trieštivá strela

Trieštivá strela (môže byť aj dum-dum alebo dumdum) je projektil, ktorý je dodatočne upravený tak, aby sa pri priechode cieľom ľahko a silno deformoval. Takéto projektily majú buď zoslabený plášť na hrote, sú bez plášťa, alebo je strela navŕtaná. Strela sa ľahko deformuje a spôsobuje masívne devastovanie tkanív, čo spôsobuje krvácanie. Cieľom takejto úpravy je rýchla likvidácia protivníka. Nasadenie takto upravenej munície bolo pozorované už v prvej svetovej vojne.
Trieštivé strely sa uchytili ako lovecká munícia. Je to jedno z najrýchlejších usmrtení zveri, pričom zviera netrpí skoro vôbec.
5. symfónia

5. symfónia alebo symfónia č. 5 alebo piata symfónia je názov niekoľkých hudobných diel od rôznych autorov:
Dolnodunavska nizina

Dolnodunavska nizina () alebo Dolnodunajská nížina je súhrnné označenie nížin a plošín po oboch stranách Dunaja okolo rumunsko-bulharskej hranice od Železných vrát na východ; dĺžka je 500 km, šírka 200 - 300 km. . Podunajská nížina patrí do Alpsko-karpatskej oblasti Európy a teda aj do Alpsko-himalájskej sústavy.
Leží prevažne na území Rumunska a Bulharska, jej najzápadnejšia časť zasahuje aj do Srbska (táto časť Srbska sa voľne označuje aj ako "Тимочка Крајина / Timočka Krajina" podľa rieky Timok, pravostranného prítoku Dunaja). Zo severu a západu nížinu ohraničujú Karpaty, z juhu Predbalkán resp. Stará planina.
Delenie:
Poznámka: Z knihy Král 1999 (a z priložených schematických máp) nie je jasné, či autor za súčasť Dolnodunajskej nížiny považuje aj plošinu Dobrudžansko plato.
Bitka o Ninive

Bitka o Ninive môže byť:
Bitka o Varšavu

Bitka o Varšavu môže byť:
Bo

Bo môže byť:
Železné vráta (roklina)

Železné vráta je úžina na Balkáne, ktorou preteká rieka Dunaj.
Rieka tu rozdeľuje Karpaty na severne situované Rumunské Západné Karpaty a južne položené Srbské Karpaty a zároveň vytvára hranicu medzi oboma krajinami. V období Rímskej ríše viedla úžinou prirodzená hranica, nazývaná Limes Romanus. 
Vo východnej časti priesmyku bola vybudovaná dvojica hydroelektrární Železné vráta I (1972) a Železné vráta II (1984), ktoré zlepšili plavebné podmienky pre lode.
Ortenau

Ortenau môže byť:
Rumunská nížina

Rumunská nížina (slovenský normovaný názov; staršie: Valašská nížina; po rumunsky "Câmpia Română" alebo "Câmpia Dunării (de Jos)" alebo "Câmpia Dunării Inferioare", starším pravopisom sa vždy píše Cîmpia namiesto Câmpia) je nížinaté územie v Rumunsku a v Srbsku (v Srbsku sa volá "Vlašska nizija") medzi Karpatmi a Dunajom; je to severná časť Dolnodunajskej nížiny.
Západná časť (Oltenia) je vyššia, pahorkovitá. Východná časť je naopak plochá a tvorí stepnú rovinu s černozemami a gaštanovými pôdami. V oblasti Bărăgan sa nachádzajú piesočné presypy, ktoré vznikli previevaním riečnych nánosov. Pre Rumunskú nížinu je charakteristické stáčanie prítokov Dunaja, ktoré sa na nej nachádzajú, smerom na východ a juhovýchod; toto sa interpretuje ako doklad nerovnomerného poklesávania.
Rumunská nížina je hlavná oblasť rumunského poľnohospodárska a obsahuje ložiská ropy. Hlavné centrá nížiny sú Bukurešť, Ploješť a Craiova.
Najnižšou časťou nížiny je údolná niva Dunaja, ktorá je v svojej západnej časti široká 4–5 km, na dolnom toku Dunaja sa rozširuje.
La La La (singel Naughty Boya)

„La La La“ je singel britského producenta Naughty Boya, na ktorom vokálne spolupracoval spevák Sam Smith. Bol vydaný dňa 18. mája 2013 ako druhý singel z debutového albumu Naughty Boya, "Hotel Cabana" (2013). Singel dosiahol 1. miesto v britskom rebríčku UK Singles Chart a v tom čase sa stal najrýchlejšie predávaným singlom v Spojenom kráľovstve, Česku a v Taliansku. Koncom roka 2013 bol šiestym najrýchlejšie sa predávajúcim singlom v Spojenom kráľovstve, pričom v prvý týždeň predaja sa predalo 145 000 kópií.
Kompozícia.
Skladba „La La La“ má dĺžku 3 minúty a 40 sekúnd. Je zložená v tónine fis mol, pričom vokálny rozsah Sama Smitha je dve oktávy. Jej tempo je 125 úderov za minútu.
JoJo

Joanna Lovesque, celým menom Joanna Noëlle Levesque, známa skôr pod umeleckým menom JoJo (* 20. december 1990, Brattleboro, Vermont, USA) je americká pop/R&amp;B speváčka, skladateľka a herečka. Po skončení v súťaži America's Most Talented Kids, si ju všimol Vincent Herbert – hudobný producent, ktorý jej navrhol, aby to skúsila na konkurze do Blackgorund Records.
V júni roku 2004 vydala prvý debutový album. v 13-tich rokoch sa stala najmladšou sólovou speváčkou, ktorej pieseň "Leave (Get Out") sa dostala na prvé miesto v Spojených štátoch. Pieseň sa umiestnila na 12. priečke Billboard Hot 100.
Euchénor

Euchénor (iné názvy: Euchénór, Euchenor; "Euchénor"/iný prepis "Euchénór", ) môže byť v gréckej mytológii:
Euchenor môže byť aj:
Euchénor (syn Aigypta)

Euchénor (iné názvy: Euchénór, Euchenor; "Euchénor"/iný prepis "Euchénór", ) je v gréckej mytológii syn egyptského kráľa Aigypta a jeho arabskej manželky.
Euchénor bol jedným z päťdesiatich synov egyptského kráľa Aigypta. Jeho otec sa rozhodol, že svojich synov ožení s päťdesiatimi dcérami svojho brata Danaa, ktorý bol kráľ susednej Líbye. Keďže Danaos s týmto rozhodnutím nesúhlasil, Aigyptos mu vypovedal vojnu a porazil ho. Danaos nato ušiel s dcérami do Argu na Poloponéze, ale Aigyptos sa so svojimi synmi za ním vypravil a k svadbe ho prinútil.
Euchénorovi potom za manželku vybrali Ifimedousu, dcéru Danaa a jednej z jeho manželiek Hamadryád, podľa antického autora Apollodora z Atén, Foiby, alebo Atlanteie. Danaos, ktorý sa s tým ešte stále nevedel zmieriť, svojim dcéram následne prikázal, aby svojich manželov počas svadobnej noci zavraždili. Okrem najmladšej Hyperméstry, príkaz otca splnili všetky a po smrti si v podsvetí vyslúžili od bohov večný trest nalievať do deravého džbána vodu.
Manifest siedmich

Manifest siedmich (čes. "Manifest sedmi") bol protest siedmich umelcov proti novej línii Komunistickej strany Česko-Slovenska po jej V. zjazde (boľševizácia strany a podriadenie KSČ smerniciam Kominterny) v roku 1929. Text vznikol na podnet Ivana Olbrachta, vyšiel ako leták s názvom "Spisovatelé komunisté komunistickým dělníkům". Vyzýval odstrániť nové vedenie strany, ktoré podľa názoru podpísaných ohrozovalo masový charakter a akcieschopnosť KSČ. Signatárov potom zo strany vylúčili. 
Signatári.
Prejav „siedmich“ odsúdilo nielen vedenie strany, ale aj antimanifest komunistických spisovateľov, ktorí zachovali lojalitu vedeniu. " Zásadní stanovisko k projevu "sedmi"" podpísali Karel Teige, Konstantin Biebl, Vítězslav Nezval, Vilém Závada, František Halas, Karel Konrád, Jiří Weil, Julius Fučík, Bedřich Václavek, Vladimír Clementis, Ladislav Novomeský a Vojtěch Tittelbach.
Chalkódón

Chalkódón () môže byť v gréckej mytológii:
Chaldene

Chaldene môže byť:
Rhodé

Rhodé () môže byť v gréckej mytológii:
Scholastika

Scholastika môže byť:
Rhodia

Rhodia ("Rhodia") môže byť:
Honda CR-X del Sol

Honda CR-X del Sol je 2-sedadlová targa, ktorú v rokoch 1992 až 1998 vyrábala japonská automobilka Honda. Bola postavená na základe modelu Civic a bola nasledovníkom modelu CR-X. V roku 1992 bola uvedená pre japonský a britský trh, a v roku 1993 pre americký trh.
V USA sa predalo takmer 75 000 kusov Hondy CR-X del Sol.
Špecifikácie.
Honda CRX del Sol, známa ako Civic del Sol v USA a ako nová CRX v Európe, bola prvýkrát uvedená v Japonsku a Európe v roku 1992 a v USA v roku 1993 v dvoch výbavách: S a SI (na európskom trhu ESi a VTi). Základný model "S" mal 4-valcový 16-ventilový motor s objemom 1,5 l a rozvodom SOHC.
Vyšší model "ESi" mal štandardný 4-valcový 16-ventilový motor s objemom 1,6 l s rozvodom SOHC a variabilným časovaním ventilov VTEC. Tento model mal 14-palcové zliatinové disky kolies, elektricky ovládané spätné zrkadlá, tempomat, kotúčové brzdy na zadnej náprave a predný stabilizátor pre zlepšenie riadenia.
Model, v Európe označovaný ako VTi (v Japonsku ako "SiR") mal motor Honda B s objemom 1,6 l s rozvodom DOHC a variabilným časovaním ventilov VTEC s výkonom 118 kW/160 koní. Tento model zahŕňal väčšie kotúče predných bŕzd, väčší predný stabilizátor, dodatočný zadný stabilizátor a širšie pneumatiky.
Všetky modely mohli byť za príplatok vybavené doplnkami ako zadný spojler, automatická prevodovka, posilňovač riadenia, vyhrievané spätné zrkadlá, predné hmlové svetlá, systém kontroly trakcie, samosvorný diferenciál a klimatizácia.
Alexandra Ripleyová

Alexandra Ripleyová (* 8. január 1934, Charleston, Južná Karolína, USA - † 10. január 2004, Richmond, Virgínia) bola americká spisovateľka.
Životopis.
Narodila sa ako jediné dieťa Alexandra a Elizabeth Braidových. Navštevovala školu Ashley Hall v Charlestone a promovala na Vassar College v roku 1955 z ruštiny.
Vždy chcela byť spisovateľkou, ale odvahu uskutočniť svoj sen našla až po vyskúšaní niekoľkých zamestnaní, medzi nimi napríklad čítanie rukopisov.
Svoju prvú knihu "Who 's the Lady in the President' s Bed?" vydala v roku 1972 pod pseudonymom BK Ripley. Dielom "Charleston" (1981) začala autorka rad historických románov, ktoré sa stali bestsellermi. Avšak životným dielom sa stal roku 1991 román "Scarlett", ktorým nadviazala na dvojdielnu ságu "Odviate vetrom" od Margaret Mitchellovej.
Zomrela 10. januára 2004 vo svojom dome v Richmonde vo Virgínii. Bola dvakrát vydatá a mala dve dcéry z prvého manželstva s Leonardom Ripleym.