Adolf Heyduk

Adolf Heyduk (* 6. jún 1835 – † 6. február 1923) bol český básnik, predstaviteľ májovcov, ktorý sa stal významným propagátorom česko-slovenských vzťahov. Písal prevažne lyrické básne a stal sa autorom viac než šesťdesiatich básnických zbierok prevažne s prírodnou, vlasteneckou či rodinnou lyrikou.
Život.
Narodil sa 6. júna 1835 v Rychmburku (dnes Předhradí u Skutče) v rodine stolára. Od roku 1850 študoval na reálke v Prahe, ktorú ukončil v roku 1854. Potom na želanie rodičov rok študoval techniku v Brne a potom prestúpil na techniku do Prahy (1855). O dva roky neskôr sa zoznamuje s Janom Nerudom, s ktorým nadviazal blízke priateľstvo. Štúdium ukončil roku 1859, stal sa učiteľom na pražskej reálke, už roku 1860 odišiel učiť kreslenie a staviteľstvo na vyššiu reálku do Písku, kde žil až do svojej smrti. Mesto Písek ho očarilo a rýchlo sa tu udomácnil. V roku 1896 bol menovaný školským úradníkom.
V roku 1876 prijal miesto na I. reálnom gymnáziu v Prahe, tu sa stal predsedom literárnej časti "Umělecké besedy". Roku 1877 sa vrátil do Písku, kde sa toho istého roku oženil so svojou o 25 rokov mladšou žiačkou Emílipu, dcérou predného píseckého reštaurátora Reinera. V nasledujúcich rokoch sa stal dvojnásobným otcom, ale obe udalosti skončili rodinnou tragédiou. Roku 1878 zomrela jeho prvá dcéra Jarmila ešte pred pokrstením vo veku troch mesiacov. Na krstiny prišiel do Písku aj jeho dlhoročný kamarát Jan Neruda, ktorý sa mal stať kmotrom. Vzhľadom na predčasné úmrtie ale ku krstu nedošlo a táto smutná udalosť inšpirovala Nerudu k spísaniu "Balady dětské". Druhá dcéra Liduška zomrela vo veku štyroch rokov roku 1884.
Mal veľmi silný vzťah k Slovensku, ktoré často navštevoval a mal tu veľa priateľov. V Bratislave je po ňom pomenovaná Heydukova ulica.
Okrem Slovenska cestoval tiež do Talianska alebo na Kaukaz, kde mal časť svojej rodiny. Žil tu jeho synovec, agronóm Jaroslav Hejduk, prvý zástavník Českej družiny v ruských légiách.
Život v Písku.
V roku 1900 si nechal postaviť v Písku vlastný dom podľa návrhu architekta Jana Koulu, ktorý je v súčasnosti sčasti v starostlivosti Prácheňského múzea. V budove sa nachádza pamätník Adolfa Heyduka, v ktorom je možné zhliadnuť Heydukovu pracovňu, jedáleň a salón s dobovou tematikou.
V slobodnom štáte.
Adolf Heyduk sa ako jediný významný básnik Nerudovej generácie dočkal samostatného a slobodného československého štátu, o ktorý jeho generácia usilovala. V roku 1920 pri príležitosti jeho 85. narodenín mu bol osobne zablahoželať aj prvý prezident Tomáš Garrigue Masaryk v jeho byte v Písku. Heyduk zomrel 6. februára 1923 v Písku a je pochovaný na Vyšehradskom cintoríne v Prahe.
Dielo.
Jeho celoživotné dielo je značne rozsiahle a má asi 60 básnických zbierok – väčšina z nich je málo známa, tisíce veršov v dobovej tlači, zborníkoch, časopisoch atď. Pre jeho diela je typická piesňová forma – mnoho jeho diel bolo zhudobnených, preto bol nazvaný "Pootavským slavíkem". Častou témou mu bola juhočeská a slovenská príroda, láska k žene a deťom.
Do roku 1884 (úmrtia jeho druhej dcéry) sú jeho básne optimistické, po tejto tragédii sú jeho diela pochopiteľne pesimistické a smutné. Verše vydané po tomto roku sa považujú za kvalitnejšie.
Nasledujúci prehľad čerpá z a zahŕňa teda len prehľad diela do roku 1915.