Jadrová zbraň

Jadrové zbrane (alebo atómové zbrane) sú všetky zbrane využívajúce lavínovité, neriadené uvoľňovanie jadrovej energie alebo priamo štiepne produkty, resp. rádionuklidy.
Delenia.
Jadrové výbušné zariadenie.
Môže to byť vojenská munícia akékoľvek vhodného druhu – letecká alebo hlbinná bomba, raketová bojová hlavica, torpédo, delostrelecký granát, mína a pod. 
Existujú (resp. existovali) aj jadrové výbušné zariadenia pre „mierové“ využitie – budujú sa nimi (presnejšie budovali sa v minulosti) podzemné zásobníky plynu, podporuje sa ťažba plynu a ropy, uľahčujú rozsiahle zemné práce (v ZSSR bola jadrovým výbuchom vytvorená časť prieplavu, v USA vybudovali pomocou jadrového výbuchu bazén prístavu na Aljaške). V súčasnosti sa nepoužívajú, pretože môžu byť považované za maskovanú skúšku jadrovej zbrane. Testy jadrových zbraní sú medzinárodnými dohodami zakázané v atmosfére, v mori a v kozme, na podzemné jadrové skúšky v súčasnosti všetci vlastníci jadrových zbraní dodržiavajú moratórium.
Delia sa na:
Iný spôsob delenia
Bojové rádioaktívne látky (BRL).
Používajú sa na zamorenie terénu, vody a ovzdušia tuhými (prachovými), kvapalnými alebo plynnými rádioaktívnymi látkami. Vo vojenskej terminológii sa používa aj výraz "rádiologické zbrane", v žurnalistike sa často označujú ako "špinavá bomba".
Pozri aj: Nosiče jadrových zbraní
Účinky výbuchu jadrovej výbušnej zbrane.
Po výbuchu sa najprv ukáže oslnivý svetelný blesk, okolo ktorého sa vytvorí detonačný mrak. Potom vznikne ohnivá guľa, ktorá stúpa hore vytvárajúc akýsi „kmeň“ a berúc so sebou prach, zem alebo vodu, a na zemi pri mieste výbuchu je základný mrak. Výsledný útvar sa nazýva atómový hríb.
Jadrová výbušná zbraň má široké spektrum ničivého účinku:
Rádioaktívny spad sa delí na lokálny (padá 10 – 20 hodín po výbuchu do vzdialenosti ), kontinentálny (padá do týždňa po výbuchu do vzdialenosti ) a celosvetový (padá až po mesiacoch či rokoch).
Podiel radiácie (a najmä neutrónov) sa dá zvýšiť na úkor ostatných ničivých účinkov, potom hovoríme o tzv. neutrónovej bombe (správny názov je „zbraň so zvýšenou radiáciou“).
Výkon jadrovej zbrane.
Výkon jadrovej zbrane sa vyjadruje veľkosťou energie uvoľnenej pri výbuchu a je vyjadrený v joule. 
Pre populárne účely sa oveľa častejšie používa "tritolový ekvivalent" výkonu nálože a výkon nálože sa uvádza v tonách, kilotonách či megatonách TNT. "Jedna tona TNT" pritom zodpovedá energii 4,184 GJ ("presne" - v staršej literatúre sa často používala aj hodnota 4GJ alebo 4,1GJ). 
Pri prepočte energie pomocou Einsteinovej rovnice vyjadrujúcej vzťah medzi energiou formula_1 a hmotnosťou formula_2 telesa formula_3 zodpovedá jedna megatona TNT približne 46,5g hmoty.
Skutočné množstvo energie uvoľnenej pri výbuchu konkrétnej jadrovej nálože závisí od mnohých faktorov a môže sa od deklarovaného alebo výpočtového výkonu líšiť až o desiatky percent. Asi najznámejším takým prípadom je americký jadrový pokus s vodíkovou náložou Castle Bravo, u ktorej konštruktéri predpokladali výkon 4-8Mt TNT a skutočný výkon dosiahol 15Mt. Bola to však nálož vtedy novej, ešte neoverenej konštrukcie.
Dejiny.
Počet vybuchnutých bômb.
Obvykle sa uvádzajú len dve pužité bomby, zhodené na záver druhej svetovej vojny na Japonské mestá Hirošimu - Little Boy a Nagasaki - Fat Man. V skutočnosti však počet vybuchnutých jadrových bômb do roku 1996 presiahol počet 2049 kusov. Čo je porovnateľné s treťou svetovou vojnou. Do roku 1963 vybuchlo 602 kusov
, z toho veľký počet výbuchov na povrchu, alebo v atmosfére. Začala prudko stúpať radiácia prirodzeného radiačného pozadia a bolo ohrozené zdravie celého ľudstva. Zmluva o zákaze povrchových jadrových testov z roku 1963 nebola o múdrosti a humanizme politikov, ale o pude sebazáchovy. 
Jadrové štáty.
V roku 2005 majú tieto krajiny jadrové zbrane: USA, Rusko, Spojené kráľovstvo, Francúzsko, Čína, India, Pakistan aj Izrael. Kórejská ľudovodemokratická republika oznámila, že ich má, a Južná Afrika ich svojho času (údajne) mala, ale zničila ich. Z vývoja je podozrievaný Irán, v minulosti bol z vývoja (nesprávne) podozrievaný Irak. Po rozpade ZSSR ich začiatkom 90. rokov vlastnila Ukrajina a Bielorusko, no neskôr ich predali Rusku.
Technológiu a skúsenosti potrebné na vývoj a výrobu jadrových zbraní vlastnia aj ďalšie štáty, napríklad Nemecko a Japonsko.
Planetárna obrana.
Boli vytvorené štúdie na obranu planéty pred dopadom asteroidu. Delia sa do dvoch základných skupín. Jedna skupina štúdii sa pokúša o rozdrvenie asteroidu, druhá sa pokúša len o zmenu jeho dráhy. V prvom prípade sa možnosti obmedzujú na menšie asteroidy, v druhom prípade je nutný dostatočný predstih obrany, rádovo v v rokoch.