burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Hole (vrch v Malej Fatre)

Hole () sú vrch Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria v rázsoche, vybiehajúcej severozápadným smerom z Koniarok, približne južne od Terchovej.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie obce Belá. Najbližšími vrcholmi sú juhovýchodným smerom ležiace Koniarky () v hlavnom hrebeni, južne sa vypínajúci Malý Kriváň (), západne ležiaca Kuriková () a severovýchodne ležiace Kraviarske ().
Opis.
Hôľnatý vrch s porastom kosodreviny a čučoriedok leží v strednej časti, bokom od hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry. Bočný hrebeň, vybiehajúci z Koniarok, sa v masíve Holí rozvetvuje na severne smerujúce rameno, končiace Dlhým vrchom () a severozápadne smerujúce rameno, končiace vrchom "Kykula" (). Obe oddeľuje dolina Malá Bránica, ktorou preteká rovnomenný potok, odvodňujúci západné svahy vrchu. Severné svahy klesajú do doliny Veľká Bránica, ktorou preteká potok Bránica, južné sa zvažujú do Belianskej doliny, ktorú odvodňuje Beliansky potok. Lúčnatý vrchol poskytuje výhľady na centrálnu a južnú časť hlavného hrebeňa a západným smerom na Kysuce.
Celá oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra, západné svahy sú navyše súčasťou NPR Prípor a severovýchodné patria NPR Veľká Bránica.
Výhľady.
Hôľnatý vrchol s čiastočným porastom kosodreviny umožňuje ďaleký výhľad najmä západným a severným smerom. Východný a južný horizont zakrývajú vrcholy hlavného hrebeňa pohoria, na ktoré je z Holí veľmi dobrý výhľad. Dobre pozorovateľné sú Súľovské vrchy, Javorníky, Kysucká vrchovina a Oravská Magura, pri vhodných podmienkach je možné pozorovať pohraničné pásmo Oravských, Kysuckých a Moravsko-sliezskych Beskýd.
Seberíniho ulica

Seberíniho ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov.
Nachádza sa v západnej časti miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa slovenského evanjelického kňaza Jána Seberíniho (1780 – 1857). Do 22. apríla 1992 mala názov Urxova ulica, podľa Eduarda Urxa (1903 – 1942), česko-slovenského komunistického politika a novinára.
Popis.
Ulica je situovaná v smere západ-východ. Na západnom konci ústi do Tomášikovej ulice. Z južnej strany do nej ústi Ulica Svätého Vincenta. Zo severnej strany do nej ústi Jašíkova ulica. Z južnej strany do nej ústi spojka s rovnobežnou Babuškovou ulicou. Tesne pred východným koncom ulice do nej z južnej strany ústi ulica Viliama Figuša-Bystrého. Na východnom konci slepo končí parkoviskom obytného súboru. Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
Dominantným objektom je Kostol svätého Vincenta de Paul, situovaný hneď na križovatke s Tomášikovou ulicou.
Kostol sa nachádza v areáli Misijnej spoločnosti sv. Vincenta de Paul, ktorý sa rozkladá južne od Seberíniho ulice.
Na severnej strane ulice sa nachádza administratívna budova, pôvodne postavená pre Generálne Riaditeľstvo OD Prior,
a Hotel Bratislava pri križovatke s Jašíkovou ulicou.
V druhej polovici ulice od križovatky s Jašíkovou ulicou prevažujú panelové bytové domy. Ku koncu ulice sa nachádza Obchodné stredisko Kocka.
Ulica Andreja Mráza

Ulica Andreja Mráza je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa literárneho a divadelného historika a kritika Andreja Mráza (1904 – 1964).
Popis.
Ulica je situovaná v smere západ-východ.
Na západnom konci vyúsťuje do Jašíkovej ulice. Na východnom konci vyúsťuje do Štefunkovej ulice. Križuje Bachovu ulicu, ktorá ju rozdeľuje na dva úseky, ktoré nie sú súvisle prejazdné.
Úsek Jašíkova ulica – Bachova ulica.
Na tomto úseku sa na oboch stranách ulice nachádzajú 7-poschodové panelové bytové domy z druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Tento úsek je prejazdný. Na jeho konci pred križovaním s Bachovou ulicou sú osadené stĺpiky na zabránenie vjazdu motorových vozidiel na Bachovu ulicu.
Úsek Bachova ulica – Štefunkova ulica.
Ulica je na tomto úseku v hlavnej osi koncipovaná ako chodník až do vyústenia na Štefunkovu ulicu.
Severnú stranu lemuje 7-poschodový panelový bytový dom z druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Prístup motorovým vozidlom je zabezpečený po paralelnej komunikácii, ktorá ústi do Štefunkovej ulice.
Južne od ulice sa nachádza rozsiahly areál Spojenej školy sv. Vincenta de Paul na Bachovej ulici.
Bachova ulica

Bachova ulica je ulica v Bratislave, v metskej časti Ružinov. Nachádza sa na západnej strane miestnej časti Pošeň.
Je pomenovaná podľa nemeckého skladateľa barokovej hudby Johanna Sebastiana Bacha (1685 – 1750). Do 22. apríla 1992 mala názov Prechtlova ulica.
Popis.
Ulica je situovaná v smere sever-juh. Na severnom konci ústi do Ružinovskej ulice. Križuje Exnárovu ulicu a ulicu Andreja Mráza. Na južnom konci slepo končí v areáli Spojenej školy sv. Vincenta de Paul.
Ulica je po celej dĺžke koncipovaná ako široký chodník a nie je oficiálne prejazdná. Križujúce ulice Exnárova a Andreja Mráza sú na mieste križovania prehradené. Prístup motorovým vozidlom do areálu školy je po paralelnej komunikácii na východnej strane, ktorá je vyústená na Ulicu Andreja Mráza.
Z dôvodu akútneho nedostatku parkovacích miest sa časti ulice pri križovatkách s Exnárovou a Andreja Mráza používajú na parkovanie.
Ulica nadväzuje na zastávku električiek a autobusov na Ružinovskej ulici a predstavuje hlavný vstup do západnej časti Pošne zo severnej strany pre peších, ktorí prichádzajú mestskou hromadnou dopravou. Bezprostredne na začiatku ulice pri križovatke s Ružinovskou ulicou sa pôvodne nachádzalo trhovisko, na ktoré nadväzovala predajňa potravín Zdroj - "Samoobsluha". Toto usporiadanie umožňovalo obyvateľom sídliska pri návrate z práce pohodlný nákup potravín a iných bežných potrieb.
Predajňa potravín neobstála v konkurencii s novovznikajúcimi obchodnými reťazcami a po výmene niekoľkých majiteľov definitívne zanikla.
Dnes budova slúži na úplne iný účel. Trhovisko slúži pôvodnému účelu dodnes, ale pôvodne úhľadný a kompaktný celok sa časom zmenil na nesúrodé zoskupenie predajných stánkov rôzneho typu a vzhľadu.
Oproti bývalej predajni potravín Zdroj tesne pred križovatkou s Exnárovou ulicou sa na východnej strane ulice nachádza fontána Mária.
Úsek medzi Exnárovou ulicou a ulicou Andreja Mráza je takmer po celej dĺžke na západnej strane lemovaný areálom materskej školy.
Na východnej strane sa až po paralelnú Štefunkovu ulicu rozkladá rozsiahla parková plocha s niekoľkými ihriskami.
Na jednom z ihrísk kedysi pôsobil hokejbalový celok "Predná Pošeň".
Na južnom konci ulice sa nachádza rozsiahly areál školy, v ktorom v súčasnosti pôsobí Spojená škola sv. Vincenta de Paul.
Šándorova ulica

Šándorova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa vo východnej časti miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa slovenského spisovateľa Ela Šándora (1896 – 1952).
Popis.
Ulica je situovaná v smere západ-východ. Na západnom konci vyúsťuje do Chlumeckého ulice. Na východnom konci vyúsťuje do Čmelíkovej ulice. Križuje Ulicu Ivana Horvátha, ktorá ju rozdeľuje na dva úseky, ktoré nie sú súvisle prejazdné.
Úsek Chlumeckého ulica - ulica Ivana Horvátha.
Na tomto úseku sa na oboch stranách ulice nachádzajú 7-poschodové panelové bytové domy z druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Tento úsek je prejazdný. Na jeho konci pred križovaním s Bachovou ulicou sú osadené stĺpiky na zabránenie vjazdu motorových vozidiel na túto ulicu.
Úsek ulica Ivana Horvátha - Čmelíkova ulica.
Ulica je na tomto úseku v hlavnej osi koncipovaná ako chodník až do vyústenia na Čmelíkovu ulicu. Severnú stranu ulice lemuje 7-poschodový panelový bytový dom z druhej polovice 60. rokov. Prístup motorovým vozidlom je zabezpečený po paralelnej komunikácii, ktorá ústi do Čmelíkovej ulice.
Južne od ulice sa nachádza rozsiahly areál Gymnázia Ivana Horvátha.
Mlynské luhy

Mlynské luhy je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa na východnej strane miestnej časti Pošeň.
Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
Koniarky (vrch v Malej Fatre)

Koniarky () sú vrch Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria na jej hlavnom hrebeni, približne južne od Terchovej. Z vrcholu je ďaleký výhľad.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územie mesta Turany a obce Terchová. Najbližšími vrcholmi v hlavnom hrebeni je východne ležiaci, sedlom Bublen () oddelený Pekelník (), juhozápadným smerom sa nachádza Malý Kriváň (). Severozápadne ležia Hole (), severovýchodne vrch Kraviarske ().
Opis.
Hôľnatý vrch s porastom kosodreviny leží v strednej časti hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry, napriek tomu hlavná hrebeňovka jeho vrcholom neprechádza a traverzuje jeho južným svahom. Južné a východné svahy sú hôľnaté s porastom čučoriedok a vrátane vrcholu poskytujú výhľady na veľkú časť hlavného hrebeňa. Severozápadným smerom vybieha z vrcholu rázsocha Holí, severovýchodným zasa rázsocha Kraviarskeho. Severné svahy klesajú do doliny Veľká Bránica, južné sa zvažujú do Turčianskej kotliny. Severné svahy odvodňuje potok Bránica, západné Beliansky potok a južné svahy odvádzajú vodu potokom Studenec priamo do Váhu. 
Celá oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra, západné svahy sú navyše súčasťou NPR Prípor a severovýchodné patria NPR Veľká Bránica.
Výhľady.
Koniarky s hôľnatým vrcholom bez vyššej vegetácie umožňujú ďaleký výhľad na široké okolie. Východný horizont sčasti zakrýva mohutný Veľký Kriváň a Pekelník, juhozápadný zasa Malý Kriváň a severnému horizontu dominuje hlavný hrebeň. Vďaka svojej polohe ponúka vrch zaujímavý výhľad na mnohé vrchy Krivánskej Fatry, no zaujímavosťou je, že celá Lúčanská Fatra je zatienená Malým Kriváňom. Výborne viditeľná je však Veľká Fatra a západná časť Nízkych Tatier, severným a západným smerom sú neprehliadnuteľné Oravské, Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy. Dobre pozorovateľné sú bližšie a nižšie Súľovské vrchy, Javorníky a Kysucká vrchovina.
Ulica Ivana Horvátha

Ivana Horvátha je ulica v Ružinove, Bratislave, ktorá sa nachádza na východnej strane miestnej časti Pošeň.
Popis.
Ulica je situovaná v smere sever-juh.
Na severnom konci ústi do Ružinovskej ulice.
Križuje Exnárovu ulicu a Šándorovu ulicu.
Na južnom konci slepo končí v areáli Gymnázia Ivana Horvátha.
Ulica je po celej dĺžke koncipovaná ako široký chodník a nie je oficiálne prejazdná.
Križujúce ulice Exnárova a Šándorova sú na mieste križovania prehradené.
Prístup motorovým vozidlom do areálu gymnázia je po paralelnej komunikácii na východnej strane, ktorá je vyústená na Šándorovu ulicu.
Z dôvodu akútneho nedostatku parkovacích miest sa časti ulice pri križovatkách s Exnárovou ulicou a Šándorovou ulicou používajú na parkovanie.
Ulica nadväzuje na zastávku električiek a autobusov na Ružinovskej ulici a predstavuje hlavný vstup do východnej časti Pošne zo severnej strany pre peších, ktorí prichádzajú mestskou hromadnou dopravou.
Na začiatku ulice blízko vyústenia do Ružinovskej ulice sa nachádza bývalá predajňa potravín Zdroj - "Samoobsluha", ktorá prežila do dnešných dní ako súčasť obchodného reťazca "Moja Samoška".
Toto usporiadanie umožňuje obyvateľom sídliska pri návrate z práce pohodlný nákup potravín a iných bežných potrieb.
Oproti bývalej predajni potravín Zdroj tesne pred križovatkou s Exnárovou sa na východnej strane ulice nachádza fontána Puk lipy.
Úsek medzi Exnárovou ulicou a Šándorovou ulicou je takmer po celej dĺžke na západnej strane lemovaný areálom materskej školy.
Na na východnej strane sa až po paralelnú Čmelíkovu ulicu rozkladá rozsiahla parková plocha s niekoľkými ihriskami.
Na jednom z ihrísk kedysi pôsobil hokejbalový celok "Zadná Pošeň".
Na konci ulice sa nachádza rozsiahly areál Gymnázia Ivana Horvátha.
Pôvod názvu.
Je pomenovaná podľa spisovateľa Ivana Horvátha.
Humniště

Humniště (niekedy tiež označované novodobým názvom Martinice) je zaniknutá stredoveká dedina s pevnosťou, ktorá stávala asi 10km západne od Slaného, v miestach terajšieho poľnohospodárskeho dvora Martinice v katastri obce Drnek v okrese Kladno. Dedina sa rozkladala približne 2¼km severozápadne od terajšieho Drnku na planine blízko novodobej cesty Drnek - Mšec, zhruba vo východnej časti areálu Martinic. Pevnosť potom stávala pri jej východnom okraji, na samom výbežku ostrožny. Dnes z dediny nezostalo nič, zachovali sa len stopy pevnosti.
Historické zmienky o Humništi sú veľmi skromné, najstaršia pochádza z roku 1416. Pre lepšie využitie okolitých pozemkov dal v roku 1711 gróf Jiří Adam z Martinic v susedstve spustnutej dedine založiť hospodársky dvor, nazvaný po majiteľoch panstva - Martinice. Možno predpokladať, že rozvaliny Humniště pritom poslúžili tiež ako zdroj stavebného materiálu. Ešte v prvých rokoch 20. storočia pozoroval Ferdinand Velc pri tvorení "Súpisu pamiatok" stopy múrov pustej vsi, tie však neskôr bez stopy zanikli, keď JRD rozširovalo Martinický dvor a zastavalo novými hospodárskymi budovami takmer celé priestranstvo až po okraj pevnosti. 
Jediné, čo dodnes ostalo z niekdajšieho Humnišťa, sú skromné zvyšky pevnosti v podobe priekopy a základov rozpadnutého muriva. Na samom východnom konci ostrohu stával palác, obdĺžniková budova rozmerov 13 × 8 m; pred ktorým sa nachádzalo malé nádvorie. Na západnej strane, kde je terén rovinatý, chránila pevnosť hradba a podkovovitá suchá priekopa o šírke približne 10m, v súčasnosti viditeľná ako asi 1,5m hlboká zníženina. Z ostatných strán poskytoval prirodzenú ochranu strmo sa zvažujúci terén a priekopu tu nebolo treba, postačovala hradba. Vstup do pevnosti bývala pravdepodobne od severozápadu, ako naznačujú základy dvojice okrúhlych stavieb priemere 6,5m, ktoré sa zachovali na severnej strane areálu pevnosti. Ferdinand Velc ich považoval za bašty, zatiaľ čo Lukáš Vytlačil ich opisuje ako pozostatky vstupnej brány. Z opevnenia južnej strany nezostalo nič, pretože bolo v minulosti rozobraté na stavebný materiál; zreteľný je tu zvyšok novovekého násypu, ktorý slúžil k jeho odvozu.
Jašíkova ulica (Bratislava)

Jašíkova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v západnej časti miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa slovenského prozaika a básnika Rudolfa Jašíka (1919 – 1960). Pred vybudovaním sídliska Pošeň v 60. rokoch 20. storočia bola ulica súčasťou miestnej časti Prievoz a mala názov Sukova ulica.
Popis.
Ulica je situovaná v smere sever-juh. Na severnom konci Jašíkova ulica ústi do Ružinovskej ulice. Na východnej strane do Jašíkovej ulice ústia Exnárova ulica a ulica Andreja Mráza. Na západnej strane do Jašíkovej ulice ústi Obilná ulica. Na južnom konci Jašíkova ulica ústi do Seberíniho ulice.
Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
Na začiatku ulice pri križovatke s Ružinovskou ulicou sa na západnej strane nachádza Biznis Centrum Kerametal. Južne od neho je na tej istej strane situovaná budova bývalej pobočky VÚB Ružinov. Medzi biznis centrom a budovou banky je situovaná komunikácia, ktorá zabezpečuje prístup na Papánkovo námestie. Na ulici sa nachádza 7-poschodový panelový dom z druhej polovice 60. rokov 20. storočia a niekoľko panelových domov z druhej polovice 80. rokov 20. storočia.
Ulica z východnej strany ohraničuje areál Hotela Bratislava.
Kraviarske

Kraviarske () je hôľnatý vrch Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria v jej bočnom hrebeni, približne južne od Terchovej. Z vrcholu sú pekné výhľady na veľkú časť pohoria.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria i geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a v katastrálnom území obce Terchová. Nachádza sa v bočnom hrebeni, vychádzajúcom severným smerom z Koniarok. Západné svahy klesajú do doliny Veľká Bránica, východné sa zvažujú do Vrátnej doliny. Najbližšími vrcholmi v hlavnom hrebeni sú južne ležiace Koniarky () a Pekelník (), severne susedí vrch Žitné ().
Opis.
Lesnato-lúčnatý vrch dominuje celému bočnému hrebeňu, ktorý vybieha z Koniarok severným smerom po masív Sokolia. Pokým svahy sú zalesnené, hrebeň je lúčnatý a poskytuje tak nerušený výhľad. Južne ležiace Koniarky oddeľuje "sedlo za Kraviarskym", ktorým vedie značený chodník do sedla Bublen v hlavnom hrebeni pohoria. Východné svahy sa zvažujú do "Starej doliny" a ku Chate Vrátna a odvodňujú ich prítoky Varínky. Západné svahy klesajú do doliny Veľká Bránica a odvodňuje ich potok Bránica. Na západných svahoch sa rozprestiera Národná prírodná rezervácia Veľká Bránica, ktorá je súčasťou Národného parku Malá Fatra. 
Výhľady.
Hôľnatý vrchol bez vyššej vegetácie umožňuje výborný kruhový výhľad na široké okolie. Východným a južným smerom možno pozorovať okolité vrchy Krivánskej Fatry, pričom výrazne vyšší hlavný hrebeň zakrýva celý horizont. Severný i západný smer ponúka ďaleký výhľad a dobre pozorovateľná je najmä Žilinská kotlina, Kysucká vrchovina a Kysucké Beskydy. Pri vhodných podmienkach sa na horizonte objavujú vrchy Javorníkov, Moravsko-sliezskych, Sliezskych a Oravských Beskýd.
Štefunkova ulica

Štefunkova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. 
Do 22. apríla 1992 mala názov Hanzlíčkova ulica, podľa Karola Hanzlíčka (1850 – 1932), slovenského robotníckeho funkcionára. V súčasnosti je pomenovaná podľa Fraňa Štefunka (1903 – 1974), slovenského sochára.
Popis.
Ulica je situovaná v smere sever – juh. Na severnom konci ústi do Exnárovej ulice. Na západnej strane do nej ústi Ulica Andreja Mráza. Na južnom konci slepo končí. Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
Presne oproti vyústeniu do Exnárovej ulice sa nachádza jednoduchý pamätník Karola Hanzlíčka, podľa ktorého bola ulica pôvodne pomenovaná.
Východnú stranu ulice po celej jej dĺžke lemuje jediný panelový bytový dom z druhej polovice 60. rokov 20. storočia.
Ondrejovova ulica

Ondrejovova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa slovenského spisovateľa Ľuda Ondrejova (1901 – 1961). 
Popis.
Ulica je situovaná v smere juhozápad-severovýchod. Na juhozápadnom konci ústi do Ulice Viliama Figuša-Bystrého. Pri vyústení Štedrej ulice na juhovýchodnej strane je ulica zalomená. Na severovýchodnom konci vyúsťuje do Borodáčovej ulice. Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
Úsek Ulica Viliama Figuša-Bystrého - Štedrá ulica.
V tomto úseku má ulica orientáciu približne juhozápad-severovýchod. Na južnej strane do ulice vyúsťujú dve spojky s Gagarinovou ulicou orientovanou približne západ-východ, ktoré predstavujú hlavné prístupové trasy na ulicu. Pri vyústení Štedrej ulice na juhovýchodnej strane sa ulica lomí.
Na severnej strane ulice sa nachádzajú 3-poschodové panelové bytové domy z druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Na južnej strane ulice medzi spojkami s Gagarinovou ulicou je zástavba rodinných domov.
Úsek Štedrá ulica - Borodáčova ulica.
V tomto úseku má ulica orientáciu približne juh-sever. Na oboch stranách ulice sa nachádzajú 3-poschodové panelové bytové domy z druhej polovice 60-tych rokov.
Goláňova ulica (Bratislava)

Goláňova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov.. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa slovenského historika českého pôvodu Karola Goláňa.
Popis.
Ulica je situovaná v smere západ-východ. Na západnom konci vyúsťuje do Podlučinského ulice. Na východnom konci vyúsťuje do Gregorovej ulice.
Na ulici sa nachádzajú 3-poschodové panelové bytové domy z druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
Gregorovej ulica

Gregorovej ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov.. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa spisovateľky a osvetovej pracovníčky Hany Gregorovej (1885 – 1958).
Popis.
Ulica je situovaná v smere juh-sever. Južný koniec sa zatáča na východ a vyúsťuje do paralelnej ulice Viliama Figuša-Bystrého zo západnej strany. Zo západnej strany do nej vyúsťuje Goláňova ulica. Na severnom konci ústi do Babuškovej ulice.
Na ulici sa nachádza 3-poschodový panelový bytový dom z druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Dokončený v roku 1967. Ulica je slepá, s malým parkoviskom na konci.
Ulica Viliama Figuša-Bystrého

Viliama Figuša Bystrého je ulica v Ružinove, Bratislave, ktorá sa nachádza v miestnej časti Pošeň.
Popis.
Ulica je situovaná v smere juh-sever.
Na južnom konci pôvodne ústila do Gagarinovej ulice.
Neskôr bola prehradená predajňou Lidl.
Zo západnej strany do nej ústi Martákovej ulica.
Z východnej strany do nej ústi Ondrejovova ulica.
Zo západnej strany do nej ústi spojka s rovnobežnou Gregorovej ulicou.
Z východnej strany do nej ústi Bancíkovej ulica.
Na severnom konci ústi do Seberíniho ulice.
Ulica je takmer po celej dĺžke koncipovaná ako park s dvomi paralelnými chodníkmi pre peších a trávnatým pásom v strede a nie je oficiálne prejazdná.
Južný koniec ulice od predajne Lidl po vyústenie spojky s Gregorovej ulicou je koncipovaný ako malé námestie a používa sa aj na parkovanie osobných vozidiel.
Ulica nadväzuje na zastávku autobusov a trolejbusov na Gagarinovej ulici a predstavuje hlavný vstup do Pošne z južnej strany pre peších, ktorí prichádzajú mestskou hromadnou dopravou.
Bezprostredne na začiatku ulice pri križovatke s Gagarinovou ulicou sa pôvodne nachádzala predajňa potravín Zdroj - "Samoobsluha".
Toto usporiadanie umožňovalo obyvateľom sídliska pri návrate z práce pohodlný nákup potravín a iných bežných potrieb.
Predajňa potravín neobstála v konkurencii s novovznikajúcimi obchodnými reťazcami. Po otvorení bezprostredne susediacej predajne Lidl zanikla.
Dnes budova slúži na úplne iný účel.
Za bývalou predajňou Zdroj na východnej strane ulice sa nachádza fontána Vodná ruža z roku 1972.
Na ulici sa nachádzajú 3-poschodové panelové bytové domy z polovice 60-tych rokov.
Pôvod názvu.
Pomenovaná je podľa hudobného skladateľa a pedagóga Viliama Figuša-Bystrého.
Petzvalova ulica (Bratislava)

Pamätný dom J.M. Petzvala
Petzvalova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa Jozefa Maximiliána Petzvala (1807 – 1891), uhorského fyzika, matematika a vynálezcu.
Popis.
Ulica je situovaná v smere západ – východ. Na západnom konci vyúsťuje do Tomášikovej ulice. Na severnej strane do nej ústi Ulica Svätého Vincenta. Na východnej strane slepo končí vjazdom do areálu Gymnázia Ladislava Novomeského.
Ulica oddeľuje areál Gymnázia Ladislava Novomeského na južnej strane a areál Misijnej spoločnosti sv. Vincenta de Paul na severnej strane. Je prejazdná po celej dĺžke.
Svídna

Svídna bola stredoveká dedina, ktorá sa nachádzala asi 10 km západne od Slaného, v dnešnom katastri obce Drnek v okrese Kladno. Bola založená na prelome 13. a 14. storočia ako jedna z prvých osád v Čechách, v ktorej boli domy postavené výhradne z kameňa, v tomto prípade z opuky. Umiestnenie osady však nebolo najpriaznivejšie, a tak bola v 16. storočí opustená. V 60. rokoch 20. storočia bol v tejto lokalite vykonaný archeologický prieskum, ktorý umožnil lepšie spoznať život v stredovekej dedine.
Archeologický prieskum ukázal, že dedina bola vybudovaná na cca 4 ha a skladala sa zo štrnástich kamenných domov, ktoré mali rozmery približne 8 × 24 m Dedina bola pravidelne rozparcelovaná, domy obklopovali podlhovastý rínok a za nimi sa nachádzali záhrady. Asi 500 m východne od osady sa dochovali stopy po pásoch poľností.
Zámok Tupadly

Zámok Tupadly leží uprostred obce Tupadly, približne južne od Čáslavi v Stredočeskom kraji.
Dejiny.
Zámok vznikal postupným rozširovaním od prvej stavby ranorenesančnej stavby až po dostavbu vrcholného baroka.
V prvej polovici 14. storočia sa v Tupadloch pripomína tvrdza, ktorú vlastnili vladykovia z Tupadel. Na jej mieste začal v roku 1530 Bernard Žehušický z Nestajova budovať ranorenesančný zámok. Zámok bol pôvodne jednokrídlová budova s hranolovitou obytnou vežou. Táto stavba tvorí východné krídlo dnešného zámku..
Po konfiškáciach meštianskeho aj panského majetku nasledujúcich po bitke na Bielej hore sa Tupadly dostali do rúk Arnošta de Suy, cisárskeho generála. Ten v roku 1633 dal rozšíriť zámok o južné priečelné krídlo so strednou vežou a počas štyroch rokov ho prestaval v neskororenesančných tvaroch s použitím sgrafitovou rustikou na priečelí dvojtraktu.
Po požiari v roku 1676 predal Arnoštov syn Ferdinand panstvo Marii Barbore z Pöttingu (tiež uvádzaná z Petynku). Tá pristavala západné krídlo a vytvorila tak zámocký komplex o troch krídlach, od záhrady oddelený múrom so slepou arkádou. Priečelie nového traktu získalo ranobarokové červenobiele členenie, zatiaľ čo ostatné fasády boli aj naďalej pokryté sgrafitami. Marie Barbora z Pöttingu prenechala tupadelské panstvo svojmu synovi Františkovi Karolovi, ten ho však v roku 1739 kvôli dlhom predal v dražbe.
Ďalšia majiteľka, grófka Kateřina Auerspergová zo Schönfeldu, spojila Tupadly so žlebským panstvom, napriek tomu na zámku pokračovali stavebné úpravy. Kateřina Auerspergová dala okolo roku 1739 zjednotiť zámok barokovými priečeliami. Novobarokové korektúry, nasledujúce po požiari v roku 1865, sa pridŕžali starších barokových foriem. Vtedy bola pri zámku zriadená dnes už neexistujúce zámocká kaplnka a záhrada s balkónom. Auerspergovci vlastnili zámok až do roku 1924, od druhej polovice 18. storočia stratil však svoj význam a bola v ňom len hospodárska správa.
Po roku 1924 vlastnil zámok cukrovar v Hostačove (zámok bol adaptovaný na bytové účely) a následne ho získal do vlastníctva poslanec za agrárnu stranu Jaroslav Hálek. Po roku 1948 bol zámok zoštátnený.
Súčasnosť.
Zámok patrí od roku 1958 k chráneným kultúrnym pamiatkam. V súčasnej dobe je v súkromnom vlastníctve a verejnosti nie je prístupný.
Velenec

Velenec je zaniknutá dedina v okrese Praha-východ. Dedina ležala medzi Veleňou a Sluhmi, na svahu pravého brehu Ďáblického potoka. K dedine patril aj mlyn.
Dejiny.
Prvá zmienka o dedine pochádza z roku 1318. Pôvodne patril Velenec chrámu svätého Víta a za dobu svojej existencie vystriedal mnoho majiteľov. Správa z roku 1593 uvádza, že dedine (Veleň, Velenec, Mírovice) zdieľajú rovnaký osud. V roku 1621 bola dedina skonfiškovaná a od tohto roku sa uvádza ako pustá. Z dediny ostal jediný domček, ktorý bol na príkaz vrchnosti pred rokom 1848 zbúraný.
Kláštor Murbach

Kláštor Murbach je jeden z najznámejších benediktínskych kláštorov v Alsasku, v údolí pri päte Grand Ballon vo Vogézach vo Francúzsku.
Kláštor, blízko mesta Guebwiller, založil v roku 727 gróf Eberhard. Svätý Pirmin ho ustanovil ako benediktínske sídlo. Majetok kláštora zahŕňal tri mestá a tridsať dedín. Budovy, zahŕňajúce kostol s jednou z najskorších románskych klenieb, boli zdevastované v roku 1789 počas francúzskej revolúcie dedinčanmi a kláštor bol krátko potom zrušený.
Z románskeho kostola, ktorý bol zasvätený svätému Legerovi, zostala iba priečna loď s dvojicou veží a východný koniec budovy s chórom. Na mieste hlavnej lode je dnes cintorín.
Dejiny.
Zakladateľ kláštora, gróf Eberhard, brat Luitfrida z Etichonenu, priviedol biskupa Pirmina z kláštora Reichenau na Bodamskom jazere, aby tu vytvoril náboženskú komunitu rádu svätého Benedikta. Gróf Eberhard dal kláštoru veľký majetok a privilégiá zahŕňajúce právo slobodnej voľby opáta. Kláštor bol povinný nechať si tieto práva opätovne potvrdzovať a bol tak závislý od pápeža a rímskeho cisára (po roku 1680 od francúzskeho kráľa). Kláštor bol pod ochranou svätého Legera, ktorý zaviedol benediktínsky poriadok v Burgundsku v 7. storočí.
Kláštor mal veľkú politickú dôležitosť a Karol Veľký sám nosil titul "Opát z Murbachu" (Pastor Murbacencis) ako svetská osoba v rokoch 782 - 783.
Okolo roku 850 sa Murbach stal jedným z duchovných centier Horného Porýnia; knižnica obsahovala okolo 340 diel teológie, gramatiky a histórie. V tej istej dobe rástla svetová známosť kláštora a kláštor dostal veľa darov. Murbach vlastnil majetok a práva na 350 miestach. Väčšinou v Alsasku, v diecézach Bazilej a Štrasburg; ale aj na pravom brehu Rýna a dokonca v Čiernom lese.
Toto prvé obdobie prosperity skončilo v roku 936 s inváziou Maďarov do Alsaska. V 13. storočí bol kláštor znovu obnovený. Od 14. storočia začal jeho vplyv upadať. V roku 1759 mnísi opustili benediktínsky poriadok a kláštor sa stal ústavom pre členov šľachty. V roku 1789 počas revolúcie bol kláštor zničený.
V roku 1841 bol zapísaný medzi monument historique.
Hrachoviště (Brdy)

Hrachoviště bola obec v Vojenskom obvode Brdy asi 5km západne od Jince.
História.
Prvá zmienka pochádza z roku 1331. Hrachoviště vtedy patrilo k blízkemu hradu Valdek. Obyvatelia mali prácu v baniach na Jedovej hore. V polovici 20. storočia mala obec 51 obyvateľov. Elektrina tu nebola zavedená. Koniec obce prišiel zo dňa na deň. V roku 1952 (presný dátum nie je známy) bolo vydané rozhodnutie, že tu bude cvičiť armáda na 3. svetovú vojnu. Už na druhý deň prišli buldozéry a z Hrachovišťa ostala jediná stodola.
Príroda.
Hrachovišťě obklopuje niekoľko lúk a lesov. Žije tu veľmi vzácny listonoh letný, ktorý sa vyskytuje len na niekoľkých miestach v Čechách a ani inde v Európe nie je veľmi obvyklý. Možno tu nájsť aj ďalšie vzácne živočíchy, napríklad Kunku žltobruchú.
Švédske národné bandyhokejové družstvo žien

Švédske národné bandyhokejové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Švédsko v medzinárodných bandyhokejových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Svenska Bandyförbundet". Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1980, keď sa v priateľskom stretnutí stretlo so susedným Fínskom a zvíťazilo . 
Družstvo sa zúčastnilo všetkých turnajov majstrovstiev sveta. V prvých piatich turnajoch aj zvíťazilo. Na turnaji v roku 2014 skončilo strieborné, keď vo finále podľahlo .
Ayah Marar

Ayah Marar (* 20. september 1980, Ammán, Jordánsko) je jordánska speváčka, textárka a majiteľka hudobného vydavateľstva, ktorá žije v Londýne. Ako speváčka alebo textárka spolupracovala s mnohými interpretmi, vrátane Calvina Harrisa, DJa Fresha, Camo &amp; Krooked, Drumsound &amp; Bassline Smith, Dilemn a Jacka Penata.
Mladosť.
Ayah sa narodila v Ammáne v Jordánsku dňa 20. septembra 1980 jordánskemu otcovi a matke s česko-bulharskými koreňmi. Až do svojich 18 rokov žila v Jordánsku, kedy emigrovala do Spojeného kráľovstva, kde začala svoju hudobnú kariéru na univerzite University of Warwick. Začala sa zaujímať o drum and bassovú scénu, pričom svoj prvý singel „Dance Child“ nahrala s Loxy &amp; Ink (Signal Records).
Ulica Svätého Vincenta

Svätého Vincenta de Paul je ulica v Ružinove, Bratislave. Nachádza sa v západnej časti miestnej časti Pošeň.
Popis.
Ulica je situovaná v smere sever-juh.
Na severnom konci vyúsťuje do Seberíniho ulice.
Na južnom konci vyúsťuje do Petzvalovej ulice.
Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
Na západnej strane ulice sa nachádza areál Misijnej spoločnosti sv. Vincenta de Paul.
Na východnej strane ulice sú polyfunkčné budovy dokončené po roku 2000.
Pôvod názvu.
Je pomenovaná podľa francúzskeho rímskokatolíckeho kňaza a rehoľníka Sv. Vincenta de Paul.
Chlumeckého ulica

Chlumeckého ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov.. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa česko-slovenského spisovateľa a publicistu Václava Chlumeckého (1861 – 1944).
Ulica je situovaná v smere sever-juh. Na severnom konci ústi do Ružinovskej ulice. Je križovaná Exnárovou ulicou. Na východnej strane do nej ústi Šándorova ulica. Na južnom konci končí v areáli Základnej školy Borodáčova 2.
Ulica je prejazdná po križovatku so Šándorovou ulicou. Ďalej pokračuje ako chodník až k areálu Základnej školy Borodáčova 2.
Na začiatku ulice pri križovatke s Ružinovskou ulicou sa na západnej strane nachádza areál Geografického a kartografického ústavu.
Južne od križovatky s Exnárovou ulicou sa na západnej strane rozkladá rozsiahla parková plocha s ihriskami a na východnej strane ulicu lemuje dlhý obytný panelový dom zo 60. rokov 20. storočia. Južne od križovatkou so Šándorovou ulicou ulica prechádza medzi areálom Cirkevnej materskej školy na západnej strane a areálom Základnej školy Borodáčova 2 na východnej strane.
Borodáčova ulica

Borodáčova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň. Je pomenovaná podľa slovenského divadelného režiséra, herca, pedagóga a prekladateľa Janka Borodáča (1892 – 1964). 
Popis.
Ulica je situovaná v smere západ-východ. Na západnom konci slepo končí v areáli Základnej školy Borodáčova 2. V blízkosti západného konca do nej z južnej strany ústi spojka s rovnobežnou Bancíkovej ulicou. V blízkosti východného konca na južnej strane do ulice ústi Ondrejovova ulica. Na východnom konci slepo končí na hranici panelovej zástavby sídliska.
Na ulici sa nachádza základná škola a bytové domy. Ulica je prejazdná po celej dĺžke.
Čmelíkova ulica

Čmelíkova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Pošeň.
Opis.
Ulica je situovaná v smere sever-juh. Na severnom konci ústi do Ružinovskej ulice. Križuje Exnárovu ulicu. Na západnej strane do nej ústi Šándorova ulica. Na južnom konci slepo končí pri areáli Gymnázia Ivana Horvátha.
Ulica je prejazdná po celej dĺžke. Východnú stranu ulice po celej jej dĺžke lemuje jediný panelový bytový dom z druhej polovice 60. rokov 20. storočia.
Pôvod názvu.
Je pomenovaná podľa juhoslovanského partizána slovenského pôvodu Jána Čmelíka (1905 – 1942), národného hrdinu Juhoslávie. Na jeho pamiatku je na severnom štíte panelového obytného domu na križovatke s Exnárovou ulicou (Exnárova 47 – 49) umiestnený malý pamätník, ktorý je viditeľný pri príjazde od Ružinovskej ulice.
Kirsten Moorová-Towersová

Kirsten Moorová-Towersová (; * 1. júl 1992, St. Catharines, Ontário, Kanada) je kanadská krasokorčuliarka vystupujúca v kategórii „športové dvojice“. S partnerom Dylanom Moscovitchom získala zlato na majstrovstvách Kanady v roku 2011, striebro na majstrovstvách štyroch kontinentov v roku 2013 a striebro v tímovej súťaži na zimných olympijských hrách 2014.
Osnica

Osnica () je vrch v severovýchodnej časti Malej Fatry. Nachádza sa v Krivánskej časti pohoria, približne západne od Dolného Kubína. 
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, v severnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej časti Osnica. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a katastrálnom území obce Párnica. Približne severozápadne leží v hlavnom hrebeni situovaný Veľký Rozsutec ().
Opis.
Lúčnatý vrch s čiastočným lesným porastom leží mimo hlavného hrebeňa pohoria, v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom zo sedla Osnice. Rázsocha vedie juhovýchodným smerom až k vrchu "Magurka" (), no výškové maximum dosahuje práve na vrchole Osnice. Hlavný hrebeň vedie približne západne a susednými vrchmi sú juhozápadne ležiaci Stoh (), severozápadne situovaný Veľký Rozsutec (), severovýchodne vrch Ostré () a juhovýchodne hrebeň "Magura". Masív je odvodňovaný prítokmi rieky Orava, pričom západné svahy jej odvádzajú vodu potokom Bystrička, východné svahy odvodňujú prítoky Zázrivky. Celý masív sa nachádza v Národnom parku Malá Fatra. 
Výhľady.
Osnica s lúčnatou vrcholovou časťou bez vyššej vegetácie umožňuje výhľad najmä južným a východným smerom a ponúka pekné výhľady na časť Oravy. Severozápadný horizont obmedzujú vyššie vrcholy hlavného hrebeňa. Pozorovať možno okolité vrchy Krivánskej Fatry a susedné pohoria, najmä východne ležiacu Oravskú Maguru, Chočské vrchy a severnú časť Veľkej Fatry. Pri vhodných podmienkach sa na horizonte objavujú vrchy Kysuckých a Oravských Beskýd, Západných a Nízkych Tatier a Vtáčnika.
Mojský grúň

Mojský grúň () je nevýrazný vrch v strednej časti Krivánskej Malej Fatry. Leží v masíve Malého Kriváňa, približne severne od Turian. 
Poloha.
Nachádza sa v severnej polovici pohoria, v juhozápadnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na území okresu Martin a zasahuje na katastrálne územie mesta Turany. Nachádza sa v rázsoche, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Malého Kriváňa a najbližšími vrcholmi sú západne ležiaca Meškalka () a Ostredok (), severozápadne ležiaci spomínaný Malý Kriváň (), východnejšie situovaný Pekelník () a dominantný Veľký Kriváň ().
Opis.
Vrch, situovaný v juhovýchodnej časti masívu Malého Kriváňa je vo vrcholovej časti porastený kosodrevinou. Od druhého najvyššieho vrchu pohoria je oddelený plytkým sedlom. Západné svahy klesajú do doliny Tiesňavy, východné sa zvažujú do údolia Studenca. Severné a východné svahy tak odvodňuje potok Studenec, juhozápadné potok "Krchová" priamo do Váhu.
Výhľady.
Hoci vysoký, no kosodrevinou porastený vrchol umožňuje obmedzený výhľad na široké okolie. Z vhodných častí vrcholu sú pekné výhľady na južnú časť hrebeňa a veľkú časť Turca a Liptova. Severovýchodný i severný horizont zatieňujú mohutné susedné vrcholy hlavného hrebeňa, zaujímavý pohľad je však na južnú časť Krivánskej Fatry a Martinské hole. Pri vhodných podmienkach sú dobre viditeľné Západné a Nízke Tatry, Chočské vrchy, Veľká Fatra, Žiar i Vtáčnik a ponad nižšie časti hrebeňa je viditeľná časť Súľovských vrchov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaný chodník a je dostupný odbočkou z chodníka na Malý Kriváň.
Ruské národné bandyhokejové družstvo žien

Ruské národné bandyhokejové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Rusko v medzinárodných bandyhokejových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Federacija hokkeja s mjačom Rossii". V roku 1992 sa stala nástupcom sovietskeho družstva žien. Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1992, keď sa v priateľskom stretnutí stretlo so Švédskom a prehralo . 
Družstvo sa zúčastnilo všetkých turnajov Majstrovstiev sveta. V prvých piatich turnajoch skončilo zhodne na druhej priečke, vždy za . Na turnaji v roku 2014 tohoto súpera vo finále porazilo a prvýkrát si vybojovalo titul svetového šampióna.
Biele skaly (vrch v Malej Fatre)

Biele skaly () sú vrch v hlavnom hrebeni Malej Fatry. Nachádzajú sa v Krivánskej časti pohoria, približne severne od Vrútok. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v centrálnej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územie obcí Krasňany a Sučany. Najbližšími vrcholmi v hlavnom hrebeni sú juhozápadne susediaci Suchý (), severovýchodným smerom leží Stratenec (), južným smerom ležia "Soliská" ().
Opis.
Nevýrazný vrch predstavuje skalné bralo, vystupujúce nad okolitý terén hlavného hrebeňa Krivánskej Fatry. Od susedného Stratenca je oddelený sedlom Vráta. Severné svahy klesajú do doliny Kúr, južné sa zvažujú do Sučianskej doliny. Severozápadné svahy hrebeňa tak odvodňuje potok Kúr do Varínky, juhovýchodné odvádzajú vodu Bielym potokom do Váhu. Skalnatý vrchol poskytuje výhľady na centrálnu a južnú časť hlavného hrebeňa a západným smerom na Kysuce.
Celá oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra, severozápadné svahy sú navyše súčasťou NPR Suchý.
Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nadmorská výška vrcholu , čím sa upresnil dovtedy uvádzaný údaj 
Výhľady.
Nevýrazný vrchol v hlavnom hrebeni umožňuje obmedzený, no ďaleký výhľad. Čiastočne ho obmedzujú susedné vyššie vrchy, no vzhľadom na polohu v južnej časti pohoria je zákryt horizontu akceptovateľný. Veľmi dobre pozorovateľné sú Martinské hole, Súľovské vrchy, Javorníky a Kysucká vrchovina, pri vhodných podmienkach je možné pozorovať pohraničné pásmo Oravských, Kysuckých a Moravsko-sliezskych Beskýd, Nízke Tatry, Veľkú Fatru i časť Vtáčnika.
Fínske národné bandyhokejové družstvo žien

Fínske národné bandyhokejové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Fínsko v medzinárodných bandyhokejových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Suomen Jääpalloliitto". Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 1980, keď sa v priateľskom stretnutí stretlo so susedným Švédskom a prehralo . 
Družstvo sa zúčastnilo všetkých turnajov Majstrovstiev sveta. Na štyroch z nich, v rokoch 2004, 2008, 2012 a 2014, získalo bronzové medaily. Jeho tradičným súperom v súbojoch o bronz je družstvo .
Polyfontes (syn Autofona)

Polyfontes alebo Polyfontés ("Polyfontes"/iný prepis: "Polyfontés") je v gréckej mytológii syn Autofona z Téb.
Polyfontes je postavou Homérovej Iliady. Jeho meno však zaznie len v štvtom speve, kde mykénsky vládca Agamemnón pripomína Diomédovi slávne skutky jeho otca Tydea. V Agamemnónovom príbehu, bol Tydeus spojencom Polyneika. Keď vstúpil do Téb, napadol a porazil tébskych vodcov. Eteokles potom poslal Polyfonta a Haimónovho syna Maióna s päťdesiatimi mužmi, aby prepadli vracajúceho sa Tydea, ale Tydeus ich okrem Maióna zabil všetkých.
Pirátska strana (Švédsko)

Pirátska strana () je švédska politická strana, ktorá vznikla v roku 2006 ako reakcia na proces obmedzovania občianskych slobôd v záujme ziskov lobistických skupín zaoberajúca sa autorskými právami. Silným impulzom bol proces s prevádzkovateľmi internetového servera The Pirate Bay, podľa ktorého strana nesie názov. Švédska strana stála na počiatku hnutia za slobodné zdieľanie informácií a ochranu občianskych slobôd, na základe ktorého sú zakladané politické strany s podobným názvom a programom nielen v Európe, ale po celom svete. Strany sa snažia najmä o reformu právnych predpisov týkajúcich sa autorských práv a patentov. Vo svojom programe tiež usilujú o posilnenie práva na súkromie, a to ako na internete, tak v každodennom živote, o transparentnosť štátnej správy a slobodu zdieľania informácií. Strany sa väčšinou definujú ako liberálne a stredové, ochotné politicky rokovať so všetkými stranami hlavného prúdu. 
Švédska pirátska strana sa v roku 2006 zúčastnila volieb a získala 0,63 % hlasov, čo je tretí najlepší výsledok mimoparlamentnej strany (na vstup do parlamentu sú potrebné 4 % voličských hlasov). V decembri 2008 strana prekonala, s počtom členov, Stranu zelených, vo februári 2009 Stranu Levice, v apríli 2009 Liberálnu stranu kresťanských demokratov. Často má väčšiu členskú základňu ako iné mimoparlamentné politické strany. Vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2009 strana získala 7,13 % hlasov, vďaka čomu získala jedno z 18 kresiel švédskeho zastúpenia v parlamente.
História a vznik.
Internetové stránky Pirátskej strany boli spustené 1. januára 2006 (20:30 SELČ), čím sa začal ustavovací proces strany. V prvej fáze si zakladatelia dali záväzok získať aspoň 2 000 podpisov pod petíciu (čo je o 500 hlasov viac, než je potrebné k registrácii strany). Za menej ako 24 hodín po otvorení webovej stránky, získala strana viac ako 2 000 podpisov (2 268 v 16:05 SELČ). Ráno dňa 3. januára strana ukončila podpisovú akciu, asi 36 hodín po otvorení bolo nazhromaždených 4 725 podpisov.
Strana si tak otvorila možnosť zúčastniť sa volieb 17. septembra 2006, pretože termín predloženia fyzických podpisov do švédskeho volebného úradu bol 4. február. Švédsky volebný zákon od signatárov požaduje osobnú identifikáciu pri poskytovaní podpory pre vznik novej strany, čo nie celkom vychádza v ústrety charakteru tejto strany, preto úspešnosť tejto petície hodnotia medzinárodné médiá ako významný počin.
Steny (Malá Fatra)

Steny je názov rozsiahleho masívu v centrálnej časti hlavného hrebeňa Krivánskej Malej Fatry. Leží medzi Hromovým a Poludňovým grúňom, približne juhovýchodne od Terchovej. Lokalitou prechádza Medzinárodná diaľková turistická trasa E3.
Masív tvoria dva vrcholy, oddelené "sedlom v Stenách" ():
Poloha.
Masív Stien sa nachádza v severnej polovici pohoria, v strednej časti geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej najatraktívnejšej časti Krivánske Veterné hole. Leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Žilina a Martin a zasahuje na katastrálne územie obcí Terchová a Šútovo. Najbližšími vrcholmi v hlavnom hrebeni je juhozápadne ležiace Hromové () a severne situovaný Poludňový grúň (), juhovýchodne susedí vrch Úplaz (). Západné svahy klesajú do Vrátnej, východné sa zvažujú do Šútovskej doliny. 
Opis.
Skalnato-lúčnatý hrebeň Stien v strednej časti Krivánskej Fatry dosahuje výškové maximum na svojom južnom okraji. Hlavný hrebeň z južného vrcholu klesá juhozápadným smerom do "sedla za Hromovým", ktoré ho oddeľuje od vrchu Hromové (). V strednej časti sa nachádza plytké "sedlo v Stenách" (), severne od ktorého kulminuje masív severným vrcholom na hodnotu Odtiaľ hlavný hrebeň klesá severným smerom na (z tohto smeru) nevýrazný Poludňový grúň (). Svahy smerom k Vrátnej doline sú lavinózne a celú západnú časť odvodňujú prítoky Varínky. Východné svahy, zvažujúce sa do Šútovskej doliny, odvádzajú vodu Šútovským potokom do Váhu. Šútovskému potoku odvádzajú vodu i Mojžišove pramene, ktoré vyvierajú na východnom svahu Stien. Pred samotným sútokom však ešte vytvárajú Šútovský vodopád. 
Nižšie časti masívu na západnej strane patria do Národnej prírodnej rezervácie Chleb, juhovýchodné zasahujú do NPR Šútovská dolina. Celá oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra. 
Počas merania pomocou systému GNSS (Globálny navigačný satelitný systém) a metódy RTK bola v roku 2017 zistená nasledovná nadmorská výška:
Výhľady.
Skalnato-lúčnatý masív Stien bez vyššieho porastu umožňuje výborný kruhový výhľad na široké okolie. Čiastočne ho obmedzujú vyššie vrchy hlavného hrebeňa, napriek tomu je z celého hrebeňa Stien možné pozorovať väčšinu vrchov Krivánskej Fatry. Tak ako zo susedných vrchov, aj zo Stien je pri vhodných podmienkach možné pozorovať Oravskú Maguru, Chočské vrchy, Západné a Nízke Tatry, Veľkú Fatru, Vtáčnik, Javorníky, Kysuckú vrchovinu, no tiež pohraničné pásmo Kysuckých, Oravských a Moravsko-sliezskych Beskýd.
Universidade Federal do Recôncavo da Bahia

Universidade Federal do Recôncavo da Bahia (alebo UFRB) je významná verejná univerzita v brazílskom meste Cruz das Almas. Je najväčšou univerzitou v štáte Bahia. Štúdium na univerzite je bezplatné. Založená bola v roku 2006.
Orgovánová ulica (Ružinov)

Orgovánova ulica bola ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov, ktorá zanikla koncom 80-tych rokov.
Nachádzala sa v západnej časti miestnej časti Pošeň.
Orgovánová ulica existovala ešte pred vybudovaním sídliska Pošeň ako súčasť miestnej časti Prievoz.
Ulica bola situovaná v smere juh-sever.
Na južnom konci ústila do Obilnej ulice.
Na severnom konci ústila do krátkej priečnej spojky, ktorá ju spájala s vtedajšou rovnobežnou Sukovou, dnes Jašíkovou ulicou.
Na východnej strane do nej ústila Trstinová ulica, v súčasnosti už tiež zaniknutá.
Charakter ulice bol vyslovene vidiecky.
Zástavba pozostávala z nízkych rodinných domov.
Ulica bola prejazdná po celej dĺžke, avšak počas celej svojej existencie nebola nikdy spevnená.
Pouličné osvetlenie bolo realizované žiarovkovými svietidlami na drevených stĺpoch a nikdy nebolo modernizované.
Zánik Orgovánovej ulice bol postupný a prebiehal počas dlhého časového obdobia.
Pri vybudovaní Ružinovskej ulice v 60-tych rokoch bol sanovaný severný koniec ulice a ulica zostala slepo zakončená.
Pri výstavbe Biznis Centra Kerametal začiatkom 70-tych rokov bola sanovaná východná strana ulice severne od Trstinovej ulice.
Keďže v tomto úseku Orgovánovej ulice nebola na západnej strane žiadna zástavba, ulica v tomto úseku zanikla.
Pri výstavbe OD Ružinov v rokoch 1978 – 1984 bola vysťahovaná a postupne asanovaná západná strana ulice.
Orgovánová ulica definitívne zanikla koncom 80-tych rokov pri výstavbe panelových bytových domov a pobočky vtedajšej Štátnej banky československej na západnej strane Jašíkovej ulice.
V súčasnosti je trasa Orgovánovej ulice rozdelená budovou banky, ktorej severná strana je približne na úrovni zaniknutej Trstinovej ulice.
Južná časť vychádzajúca z Obilnej ulice slúži ako prístupová komunikácia do vnútrobloku panelových domov na západnej strane Jašíkovej ulice.
Severná časť slúži ako súkromné parkovisko za komplexom Biznis Centra Kerametal.
Pôvod názvu.
Bola pomenovaná podľa orgovánu.