burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ďurko (priezvisko)

Ďurko je slovenské priezvisko odvodené od domáckej podoby mena Juraj. Najviac rozšírené je v Terchovej (okres Žilina) a Zacharovciach (okres Rimavská Sobota).
Známi nositelia.
Pozri v článku Ďurko.
Ďurčo (priezvisko)

Ďurčo je slovenské priezvisko odvodené od domáckej podoby mena Juraj. Najviac rozšírené je v mestách Bratislava, Bánovce nad Bebravou, Kysucké Nové Mesto a Trenčín.
Známi nositelia.
Pozri v článku Ďurčo.
Ďurča (priezvisko)

Ďurča je slovenské priezvisko odvodené od domáckej podoby mena Juraj. Je zriedkavé, s najväčším výskytom v Dolnej Ždani (okres Žiar nad Hronom) a Poprade.
Známi nositelia.
Pozri v článku Ďurča.
Ďurka (priezvisko)

Ďurka je slovenské priezvisko odvodené od domáckej podoby mena Juraj. Najviac rozšírené je v mestách Sečovce a Trebišov.
Známi nositelia.
Pozri v článku Ďurka.
Ďurek (priezvisko)

Ďurek je slovenské priezvisko odvodené od domáckej podoby mena Juraj. Slovenská ženská prechýlená podoba je Ďureková. Najčastejšie je (s výrazným odstupom) v meste Považská Bystrica.
Známi nositelia.
Pozri v článku Ďurek.
Ďurčo

Ďurčo je priezvisko, pozri Ďurčo (priezvisko), napr.:
Svetová kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 2008

Svetová kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 2008 bola svetová kvalifikácia v basketbale mužov na Letné olympijské hry 2008 v Pekingu, ktorú organizovala Medzinárodná basketbalová federácia (FIBA). Konala sa v Aténach, v Grécku v dňoch od 14.20. júla 2008. Zúčastnilo sa jej 12 tímov, ktoré súťažili o 3 postupové miesta na olympijský turnaj. Dejiskom turnaja bola aréna Olympiakó Kleistó Gymnastírio.
Grécko bolo vyhlásené za usporiadateľa mužskej olympijskej kvalifikácie v decembri 2007. 
Nasadenie do výkonnostných košov.
Žrebovanie skupín prebehlo 14. januára 2008 podľa nasledovných výkonnostných košov:
Špania dolina

Špania dolina () je neveľká východná vetva Tichej doliny v Západných Tatrách. Nachádza sa medzi juhozápadnými a severozápadnými ramenami Veľkej kopy.
Názov.
Názov doline dali baníci zo Španej Doliny pri Banskej Bystrici. V roku 1546 prevzal štát fugerovské a thurzovské bane a tie sa dostali pod spoločnú správu s komornými majetkami v Liptovskom Hrádku, ku ktorým patrila aj Tichá dolina. V doline a podkrivánskej oblasti ťažili banskí majstri a haviari z bystrickej oblasti a pomenovanie im pripomínalo ich rodný kraj a obec.
Polohopis.
Na juhu, od doliny Kôprovnica, ju delí západný hrebeň Veľkej kopy () a rozložitý štít v bočnom západnom ramene Veľkej kopy Veľká Brdárova grapa (grapa = neúrodná kamenistá pôda) (). Od horného poschodia Tichej doliny a malých, spomedzi Veľkej kopy vybiehajúcich doliniek, je na západ Magurský žľab (medzi ramenami Malej Licierovej Magury).
Dolinou preteká Špania voda, ktorá vteká do Tichého potoka. Dolina nie je prístupná pre turistov, nakoľko sa nachádza v prísne chránenej rezervácii TANAPu.
Démétrios zo Salamíny

Démétrios ("Démétrios") bol viacnásobný olympijský víťaz v 3. stor.
Démétrios z cyperskej Salamíny si na 252. a na 253 olympijských hrách v rokoch 229 a 233 vybojoval víťazstvá v behu na jedno stadion a v päťboji a olympijské víťazstvo v behu na jedno stadion si zopakoval i nasledujúcich hrách v roku 237. Starogrécky epigrafický nález (JHS 82 (1962) 19 - 24 (21 - 24), Journal (The) of Hellenic Studies (London).) uvádza, že tento znamenitý športovec bol korunovaný víťaznými vencami aj na celogéckych hrách v Isthmii a v Delfách, na hrách v "Talantiaioi" alebo "Bemitalantiaioi" a niekoľkokrát na hrách "Sebastan" v Neapole.
Získať olivový veniec, titul olympionika, bola najväčšia pocta, akú mohol človek v starovekom Grécku dosiahnúť. Aj Démétrios bol zdrojom hrdosti a obdivu svojich spoluobčanov a nielen nich, mnoho gréckych miest ho poctilo udelením občianstva a dvaja rímski cisári ho dokonca vyznamenali celoživotným titulom "xystarches" (majster "športu" zodpovedný za (? cech) športovcov).
Burhan Doğançay

Burhan Cahit Doğançay (* 11. september 1929, Istanbul, Turecko† 16. január 2013, tamtiež) bol v New Yorku a v Istanbule žijúci turecko-americký maliar a fotograf.
Životopis.
Narodil sa v v Istanbule. Jeho prvými učiteľmi boli dvaja známi tureckí maliari, Arif Kaptan a jeho otec Adil Doğançay. Po ukončení štúdia práv na univerzite v Ankare odišiel začiatkom 50-tych rokov do Paríža, kde na parížskej univerzite promoval v odbore ekonómie a zároveň sa ďalej venoval štúdiu umenia na Académie de la Grande Chaumière. Svoju krátku diplomatickú kariéru, vďaka ktorej sa v roku 1962 dostal do New Yorku, rýchlo ukončil. Rozhodol sa totiž už v roku 1964 natrvalo zostať v New Yorku a venovať sa výlučne umeniu. Svoje posledné roky života strávil čiastočne zase v tureckom mestečku Turgutreis
Umelecké dielo.
Keďže ho vždy fascinovali mestské múry a steny, venoval sa tejto téme aj v umeleckom prejave. Podľa jeho názoru boli čímsi ako barometrom spoločnosti a svedkom plynutia a pominuteľnosti času, ale zároveň boli odolné aj voči útokom živlov a ľudí. Doğançay tvoril vlastné múry, vytváral z nich série, do ktorých integroval rôzne dvere, farby, rozličné štýly graffiti ako aj iné objekty. Jeho najobľúbenejšou technikou bola koláž, ktorej dôležitými súčasťami boli plagáty, objekty a zlomky, ktoré zozbieral z múrov a čiastočne používal aj umelecký prostriedok nazývaný «fumage» (vytváranie čiernych stôp na obrazoch pomocou sadze horiacej sviečky).
Steny sveta (Walls of the World).
V polovici 70-tych rokov začal Doğançay fotografovať mestské múry a steny. Sám považoval túto svoju prácu za druhoradú, ale práve tento projekt sa stal rýchlo dôležitým. V priebehu takmer 4 desaťročí dosiahla jeho zbierka zhruba 30 000 fotografií z viac ako sto krajín sveta. „Walls of the World“ chcú rovnako ako celé dielo umelca Doğançaya vrátiť do umenia dôležitú požiadavku 60-tych rokoch: návrat životnej reality do umenia.
Múzeum Dogancay.
V roku 2004 založil Doğançay prvé múzeum súčasného umenia v Turecku „Múzeum Doğançay“ v istanbulskej štvrti Beyoğlu. V tomto múzeu je možné pozrieť si ca. 100 diel umelca zo všetkých dôležitých období jeho umeleckej tvorby.
Selles-sur-Cher

Selles-sur-Cher môže byť:
Salbris

Salbris môže byť:
Neung-sur-Beuvron

Neung-sur-Beuvron môže byť:
Jurek (priezvisko)

Jurek je poľské, slovenské a české priezvisko odvodené od mena Juraj. Slovenská ženská prechýlená podoba je Jureková, menej často aj Jurková. Česká prechýlená podoba je Jurková. 
Na Slovensku je najčastejšie v obciach Beniakovce (okres Košice-okolie), Drienov (okres Prešov) a v Poprade. V Česku je najčastejšie v mestách Frenštát pod Radhoštěm, Velké Meziříčí, Kopřivnice a Brno.
Známi nositelia.
Pozri v článku Jurek.
Zoznamy základných filozofických tém

Nasledujúci zoznam slúži ako prehľadný sprievodca základnými témami vo filozofii.
Filozofia (gr. φιλοσοφία ako "láska k múdrosti") je štúdia hlavných, všeobecných a fundamentálnych problémov, ako sú bytie, existencia, poznanie a otázka pravdy, hodnoty, otázka existencie a povahy Boha, podstaty a prirodzenosti človeka, pravidlá platného usudzovania, myseľ, jazyk, morálne normy a mravnosť konania, krásno a ďalšie. Zakladá si na kritickom a pojmovom myslení a rozumovej argumentácii.
Hlavné oblasti filozofie.
Hlavnými oblasťami filozofie sú:
Vetvy filozofie.
Etika.
Etika - štúdia správneho, dobrého a cenného
Podľa poľa výskumu:
Podľa teoretického základu:
Epistemológia.
Epistemológia - štúdia povahy viery, poznania a pravdy
Podľa teoretického základu:
Podľa hlavných tém:
Estetika.
Estetika - štúdia prirodzenosti krásy, umenia a vkusu
Podľa teoretického základu:
Podľa hlavných tém:
Logika.
Logika - štúdium platného usudzovania, jeho pravidiel a kritérií. Formálne opisuje dištinkciu medzi správnou a nesprávnou inferenciou. 
Hlavné témy:
Metafyzika.
Metafyzika - tradičné odvetvie filozofie, ktoré skúma fundamentálnu povahu bytia ako takého vo všeobecnosti, podstaty sveta vo svojej inteligibilnosti, a to najmä za hranice jeho empirickej evidencie. 
Podľa teoretického základu:
Podľa hlavných tém:
Ballan-Miré

Ballan-Miré môže byť:
Bléré

Bléré môže byť:
Chambray-lès-Tours

Chambray-lès-Tours môže byť:
Château-la-Vallière

Château-la-Vallière môže byť:
Château-Renault

Château-Renault môže byť:
Montbazon

[Montbazon môže byť:
Montlouis-sur-Loire

Montlouis-sur-Loire môže byť:
Neuillé-Pont-Pierre

Neuillé-Pont-Pierre môže byť:
Neuvy-le-Roi

Neuvy-le-Roi môže byť:
Saint-Avertin

Saint-Avertin môže byť:
Châlette-sur-Loing

Châlette-sur-Loing môže byť:
Lorris

Lorris môže byť:
Gien

Gien môže byť:
Ferrières-en-Gâtinais

Ferrières-en-Gâtinais môže byť:
Châtillon-sur-Loire

Châtillon-sur-Loire môže byť:
Châtillon-Coligny

Châtillon-Coligny môže byť:
Château-Renard

Château-Renard môže byť:
Briare

Briare môže byť:
Le Grand-Pressigny

Le Grand-Pressigny môže byť:
Ligueil

Ligueil môže byť:
Montrésor

Montrésor môže byť:
Preuilly-sur-Claise

Preuilly-sur-Claise môže byť:
Ďurka

Ďurka môže byť:
Ďurek

Ďurek je priezvisko, pozri Ďurek (priezvisko), napr.:
Durek (priezvisko)

Durek je poľské a české priezvisko. Česká prechýlená ženská podoba je Durková. V Česku sa najviac vyskytuje v mestách Brno a Říčany. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v Ochtinej (okres Rožňava).
Známi nositelia.
Pozri v článku Durek.
Durek

Durek je priezvisko, pozri Durek (priezvisko), napr.:
Nogent-le-Roi

Nogent-le-Roi môže byť:
La Ferté-Vidame

La Ferté-Vidame môže byť:
Châteauneuf-en-Thymerais

Châteauneuf-en-Thymerais môže byť:
Brezolles

Brezolles môže byť:
Sainte-Maure-de-Touraine

Sainte-Maure-de-Touraine môže byť:
Langeais

Langeais môže byť:
L’Île-Bouchard

L’Île-Bouchard môže byť:
Tomáš Němec

Tomáš Němec môže byť:
Šestnásťvalcový W motor (Volkswagen Group)

Šestnásťvalcový W motor (iné názvy: W16, WR16) je piestový spaľovací motor, ktorý má šestnásť valcov v štyroch radoch. Tieto motory pozostávajú z dvoch blokov osemvalcového VR motora zvierajúcich uhol 90 stupňov. Každý z týchto bokov má dva navzájom posunuté rady po štyri valce, Kľukový hriadeľ je spoločný. Tento návrh sa líši od motora W18, ktorý Volkswagen vyrábal pre koncepty áut z roku 1998 a 1999, ktorý mal tri rady valcov (vejárový motor).
Volkswagen Group je jediný automobilový výrobca vyrábajúci v súčasnosti motory W16. Vznikli rozšírením koncernového motora W12, ktorý je založený na technológii agregátu šesťvalcového VR motora. Motor W16 bol zavedený s konceptom športového automobilu Bentley Hunaudieres s motorom uprostred, ktoré nikdy nebolo určené pre výrobu (Bentley Motors Limited je súčasťou Volkswagen Group holding od roku 1998). Pohonná jednotka bola neskôr použitá v koncepte vozidla Audi Rosemeyer a malosériovom Bugatti Veyron.
Špecifikácia motora W16.
Motor W16 Volkswagen Group bol postavený pre Bugatti Veyron EB16.4. Je to 16 valcový, štvornásobne preplňovaný motor so štyrmi ventilmi na valec. Motor je 71 cm dlhý a váži približne 400 kg. Maximálny výstupný výkon je 736 kW (1001 koní) pri 6 000 otáčkach za minútu, maximálny krútiaci moment je 1 250 Nm v rozmedzí otáčok 2 200 až 5 500 za min. Poradie zapaľovania valcov na WR-16 je 1-14-9-4-7-12-15-6-13-8-3-16-11-2-5-10.
Hladký

Hladký môže byť:
Pozemný hokej na Letných olympijských hrách 2016

Pozemný hokej na Letných olympijských hrách 2016 bol hokejový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2016. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii v dňoch od 6.19. augusta 2016, za účasti 12 mužských a 12 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo mužov domácej Brazílie. Hokejový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1908, a toto bolo jeho 23. vydanie. Zápasy sa hrali na 2 ihriskách štadióna Olympic Hockey Centre Deodoro.
V mužskej kategórii získala titul , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . Pre oboch finalistov to bolo najlepšie olympijské umiestnenie. U žien zvíťazilo , ktoré vo finále vyhralo nad .
Oproti predchádzajúcim olympijským turnajom sa zmenil hrací formát zápasu. Miesto doterajších 2 polčasov s 35 minútami sa budú hrať 4 štvrtiny s 15 minútami, rovnako ako na iných podujatiach od roku 2014.
Kvalifikácia.
Vyžrebovanie družstiev do skupín sa uskutočnilo v apríli 2016.
Hladký (priezvisko)

Hladký je české a slovenské priezvisko. V Česku sa najviac vyskytuje v mestách Brno, Praha, Vyškov a Ostrava. Na Slovensku je najčastejšie v Kálnici (okres Nové Mesto nad Váhom), Skalici a Trenčíne
Známi nositelia.
Pozri v článku Hladký.
Ďurkovský (priezvisko)

Ďurkovský je slovenské priezvisko odvodené od názvu sídla Ďurkov. Najčastejšie je v Žilinskom kraji, najviac v meste Žilina, obci Lietavská Svinná-Babkov (okres Žilina) a Súľov-Hradná (okres Bytča).
Známi nositelia.
Pozri v článku Ďurkovský.
Ďurkovský

Ďurkovský je priezvisko, pozri Ďurkovský (priezvisko), napr.:
Ďurovský

Ďurovský je priezvisko, pozri Ďurovský (priezvisko), napr.:
Jurek

Jurek môže byť:
Volejbal na Letných olympijských hrách 2016

Volejbal na Letných olympijských hrách 2016 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2016. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii v dňoch od 6.21. augusta 2016, za účasti 12 mužských a 12 ženských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvo mužov Iránu a družstvá žien Argentíny, Kamerunu a Portorika. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1964, a toto bolo jeho 14. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Ginásio do Maracanãzinho.
V mužskej kategórii získala olympijský titul domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . U žien svoj tretí titul získala , ktorá vo finále vyhrala nad .
Kvalifikácia.
Vyžrebovanie družstiev do skupín sa uskutočnilo v máji a júni 2016.
Výsledky.
Mužský turnaj.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Play-off.
&lt;br&gt;
Ženský turnaj.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Gábor Németh

Gábor Németh môže byť:
Stříbrný vrch (prírodná pamiatka, okres Česká Lípa)

Stříbrný vrch je prírodná pamiatka na území Ralskej pahorkatiny nachádzajúca sa na rovnomennom vrchu v juhozápadnej časti okresu Česká Lípa. Maloplošná chránená prírodná pamiatka na území CHKO Kokořínsko je tvorená skalnými útvarmi a chránená je kvôli výskytu drobných vzácnych živočíchov.
Popis lokality.
Necelé 2 km na juh od vrcholu Vlhošť a 5 km východne od obce Blíževedly je kopec zvaný Stříbrný vrch s výškou V jeho blízkosti je rad prírodných pamiatok - Husa, Vlhošť, Martinské stěny, Pod Hvězdou. Celá okolitá krajina je zalesnená s trávnatými prielukami a plná kopcov i skál. Tiež časť Stříbrného vrchu je prírodnou pamiatkou. Bola vyhlásená roku 2002 v súlade so zákonom 114/1992 Zb. na rozlohe 1,81 ha, chránené územie je vo výške 410 až a nachádza sa na katastri obce Blíževedly, jej časti Hvězda. Sú tu lišajníky, vres a žije tu bezstavovec, vzácny pavúk "Alopecosa fabrilis".. Plocha územia patrí do povodia Ploučnice.
Geomorfologické začlenenie.
Stříbrný vrch je na území Ralskej pahorkatiny, podrobnejšie Dokeská pahorkatina, Polomené hory, Vlhošťská vrchovina.
Prístup verejnosti.
Pod vrchom prechádzajú turisticky značené cesty - zelená od Blíževediel, modrá z Holanov a tiež pod vrchom vedie cyklotrasa 3058. Najbližšia cesta je zhruba 300 m na sever do dedinky Hvězda. Najbližšie železničné stanice sú v Blíževedlách a Stvolínkách na trati Česká Lípa - Lovosice (Trať 087).
Poznámka.
Stříbrných vrchov je na území Česka niekoľko (Orlické hory, Beskydy, pri Českom Krumlove a i.) A rovnomenná prírodná pamiatka existuje aj na južnej Morave v okrese Znojmo.
Stříbrný vrch

Stříbrný vrch môže byť:
Epidauros z Alexandrie

Epidauros alebo aj Ammónios ("Epidauros, Ammónios") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 137.
Epidauros z Alexandrie bol na 229. olympijských hrách v roku 137 korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.
Meno olympionika Epidaura (Ammónia) je uvedené v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Eusebios uvádza, že v sa tej dobe, keď Epidauros zvíťazil na olympijských hrách, stal Antoninus Pius rímskym cisárom.
Plak

Plak môže byť:
Stružnické rybníky

Stružnické rybníky sú európsky významnou lokalitou, od roku 2012 chránenou oblasťou, v júni 2012 boli vyhlásené Libereckým krajom prírodnou pamiatkou. Ochrana sa týka štyroch rybníkov, mokradí, lúk a lesov v ich okolí. Územie je západne od mesta Česká Lípa na katastri obce Stružnice veľmi blízko hranice CHKO České stredohorie.
Popis lokality.
Zahŕňa tri rybníky (štvrtý je vypustený) a priľahlé mokrade, zamokrené lúky a lesný porast. Všetko sú na katastri obce Stružnice, v nadmorskej výške 273 až " (AOPK uvádza výšku 266-)". Rybníky s rozlohou od 1 do 2,47 ha sú navzájom prepojené stružkou, odtekajú do neveľkého Stružnického potoka, ktorý je ľavým prítokom potoka Šporka. Územie je súčasťou geomorfologického celku Českolipská kotlina a povodia Ploužnice. Neďaleko PP Stružnické rybníky, zhruba 600 metrov východne, je obdobná lokalita PP Cihelenské rybníky napájaná Stružnickým potokom.
Predmet ochrany.
Chránené sú mokraďové a vodné biotopy a druhy na ne viazané, predovšetkým populácie kunky červenobruchej "(Bombina bombina)". Oblasť sledovaná aj ako vtáčia oblasť.
Vyhlásenie chránenej lokality.
Návrh na vyhlásenie PP Stružnické rybníky bol publikovaný podľa vyhlášky 114/1992 S., ID záznamu 136656 zo 14. novembra 2011. Odôvodnením bolo predchádzajúce vyhlásenie územia európsky významnou lokalitou podľa nariadenia vlády č. 132/2005 Zb.). Návrh sa týkal rozsahu cez 27 ha na katastroch obcí Stružnice a Horní Libchava. K návrhu sa bolo možné vyjadriť.
Uverejnené bolo nariadením Libereckého kraja č. 5/2012 zo 6. júna 2012, rozsah bol určený 15,84 ha na katastri obce Stružnice. Bol spracovaný plán starostlivosti a ďalšej dokumentácie.
Prístup.
Medzi obcami Stružnice a Horní Libchava vedie cesta. Uprostred je podtekaná Stružnickým potokom. V blízkosti mostíka je poľná neznačkovaná cesta k rybníkom. Cesty pri rybníkoch sú neudržiavané, zamokrené a trochu zarastené.
Bartókova ulica (Bratislava)

Bartókova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Bélu Bartóka (1881 – 1945), maďarského hudobného skladateľa.
Tiahne sa od Korabinského ulice po Mozartovu ulicu, s ktorou je zároveň rovnobežná.
Na ulici má sídlo Evanjelická bohoslovecká fakulta Univerzity Komenského.
Bartókova ulica

Bartókova ulica je ulica:
Cankova

Cankova (, ) je dedina v Pomurskom regióne na severovýchode Slovinska. Je to centrum a jedna z ôsmich osád Občiny Cankova.
Kostol.
Kostol v obci je zasvätený Sv. Jozefovi a patrí Rímskokatolíckej cirkvi dieceze Murská Sobota. Postavený bol v 1754 a renovovaný v 1900. Má tvar kríža so zvonovou vežou umiestnenou na západ.
Významné osobnosti.
Významné osobnosti ktoré sa narodili alebo žili v osade Cankova sú:
Gordana Turuk

Gordana Glass (* 5. marec 1974, Mannheim, Nemecko) je umelkyňa tvoriaca sklenené obrazy, umelecké objekty, nábytok a doplnky zo skla. Jej diela vznikajú pod značkou Gordana Glass.
Narodila sa v Nemecku chorvátskym rodičom, tri až štyri roky po jej narodení sa presťahovali do Viedne, ďalší rok sa vrátili do Chorvátska.
Vzdelanie.
Umeleckým smerom sa uberalo jej vzdelanie. Najprv vyštudovala textilné výtvarníctvo v Záhrebe (19921994) a následne módne návrhárstvo na súkromnej škole Callegari (Pescara, 19941998) u akademického maliara Josipa Marinkovic.
Tvorba.
Svoje diela vytvára technikou líhaného skla, kde do roztaveného skla vkladá farebné pigmenty v kombinácii s čistým zlatom a platinou. Líhanie skla je sklárska technika, kedy sklo za vysokých teplôt samo ľahneteda vtečie do pod ním vloženej, vopred pripravenej, formy. Vďaka tomu je možné v skle vytvárať rôzne ornamenty, ale tiež vytvoriť patinu starého skla.
Diela značky Gordana Glass obdržali pri návšteve Slovenska aj významní predstavitelia štátov. Napr. britská kráľovná Alžbeta II. (pri návšteve Slovenska jej vtedajší prezident odovzdal sklenenú šperkovnicu vykladanú zlatom a platinou), Pápež Benedikt XVI. (pri návšteve Slovenska získal zlatý kríž), dánsky kráľ, prezidenti Miloš Zeman, Václav Klaus, Andrej Kiska či Ivo Josipović.
Galéria Gordana Glass sa nachádza v centre Prahy, v Dušní ulici.
Ateliér Gordany Turuk sa nachádza blízko Bratislavy, vo vilovej štvrti bratislavskej časti Lamač.
Okrem tvorivej činnosti sa tiež aktívne venuje charitatívnym aktivitám a občianskemu združeniu Arte Bene.
WKS Śląsk Wrocław

WKS Śląsk Wrocław je športový klub:
T-43

T-43 bol sovietsky stredný tank vyvinutý počas druhej svetovej vojny. Vznikol úpravou a zdokonaľovaním rozšíreného typu T-34. Stroj nebol nikdy sériovo vyrábaný.
Vznik a vývoj.
Jeho vývoj sa začal koncom roku 1941 v dôsledku potreby modernizácie tanku T-34, ktorá sa ukázala počas bojov prvých mesiacov vojny v ZSSR (od začiatku operácie Barbarossa). Konštruktéri dostali požiadavku na zlepšenie pancierovania a palebnej sily. 
V marci 1942 bol prvý prototyp pod názvom T-34 M hotový. Tento tank bol koncepčne úplne iný ako T-34 vz.41 .Tank mal 3 člennú posádku, bol bez rádiostanice a guľomet ovládal vodič tanku. Stroj mal novú prevodovku, ktorá sa neskôr používala v neskorších modeloch T-34. Konštrukčné úpravy umožnili zvýšiť hrúbku predného panciera na 60 mm a novej veže na 80 mm. Nová veža sa testovala aj na starších modeloch T-34. Vyrobených veži bolo cca 60 kusov.
Z testov nových veží a prototypov T-34M vyplynulo, že je potrebné zlepšiť pancierovanie tanku. Vznikla tiež potreba vytvoriť novú vežu so samostatnou veliteľskou vežičkou, pretože T-34 z roku 1941 veliteľskú vežičku nemal a veliteľ nemal prehľad o situácii na bojisku,čo sa ukázalo ako podstatný nedostatok tanku T-34vz 41.
Keďže úprav bolo viac tank dostal v septembri 1942 nové označenie T-43. Pokračoval naďalej aj vývoj T-34 S vz. 42 ale ten bol po čase ukončený. Vývoj T-43 naďalej úspešne pokračoval a v decembri 1942 bol vyrobený prototyp T-43-1. Veža mala silnejšie pancierovanie čelo 90 mm a boky a zadný pancier mal hrúbku 75 mm.Silnejšie pancierovanie umožnil nový typ pruženia korby tanku ,torznými tyčami,ktorý sa neskôr používal vo ďalších modeloch T-34-76, 85, keďže T-34 vz. 41 mal podvozok odpružený pôvodným americkým systémom Christie, používaným v ľahkých tankoch BT-5 a BT-7. Bolo odstránené miesto radistu a vodič bol premiestnený vpravo ako je vidno na úvodnej fotografii. Vývoj pokračoval ďalej a v polovici roku 1943 dostali dva prototypy väčšiu vežu (viď. úvodná fotografia) a dostali označenie T-43-2. Tieto 3 prototypy boli odoslané v auguste roku 1943 na frontovú líniu a preverené v bojoch. Ich nasadenie bolo úspešné. Osvedčilo sa pancierovanie korby aj veže tanku, ktorá aj po viacerých zásahoch naďalej dobre fungovala.
Ukázala sa ale potreba účinnejšieho kanóna, ktorý by dokázal ničiť novšie nemecké tanky. Preto bol jeden prototyp T-43-2 osadený kanónom D-5T kalibru 85 mm.
Napriek týmto všetkým zlepšeniam a lacnejšej výrobe a lepším parametrom tank nebol zaradený do výroby, rozhodol o tom samotný Stalin, ktorý to odôvodnil tým, že by to bola komplikácia vo výrobe, keby sa museli meniť výrobné postupy, pretože už bolo po najväčšej tankovej bitke v dejinách v Kurskom oblúku kde ZSSR stratilo vyše 6000 tankov, pričom Nemecko stratilo iba 720 tankov (už sa zúčastnil Tiger I a Panther I) a z obavy, že by došlo k zníženiu počtu vyrobených kusov, výrobu tanku T-43 zamietol. Preto sa z T-43 neskôr použili tie vylepšenia, ktoré neznamenali veľkú komplikáciu vo výrobe ako torzný podvozok, nová veža, nová prevodovka, nový kanón z čoho postupnou aplikáciou zlepšení vznikol tank T-34-76 vz 43 a neskôr T-34-85.
Jurin (priezvisko)

Jurin je ruské priezvisko odvodené od mena Juraj. Na Slovensku a v Česku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v Košiciach, resp. meste Brandýs nad Labem-Stará Boleslav.
Známi nositelia.
Pozri v článku Jurin, Jurinová.
Jurin

Jurin (, ) je priezvisko, pozri Jurin (priezvisko), napr.:
Leoš Šimánek

Leoš Šimánek (* 19. apríl 1946) je český cestovateľ a spisovateľ.
Narodil sa v Chocni a po dokončení štúdia stavebného inžinierstva krátko pracoval v odbore, ale čoskoro odišiel do Nemecka. Cez hranice sa dostal vďaka okopírovanej pečiatke. Tu získal štátne občianstvo, rovnako ako v Kanade, kde neskôr tiež žil. Späť do Československa sa vrátil až v roku 1990. Spočiatku svoje expedície podnikal sám, neskôr so svojou manželkou a deťmi. O svojich cestách napísal niekoľko kníh, napríklad o cestovaní v Austrálii, Rusku, Aljaške, Novom Zélande a najčastejšie Kanade. Taktiež je autorom dobrodružného románu. Ďalej tiež robil turné po Česku so svojimi diashow.
Niva Ploučnice u Žizníkova

Prírodná pamiatka Niva Ploučnice u Žizníkova, ev. č. 5942, bola vyhlásená 15. júla 2014. 
Územie sa nachádza v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji, v okolí sídla Žizníkov. Územie je tiež súčasťou rozsiahlejšej európsky významnej lokality "Horní Ploučnice".
Predmet ochrany.
Predmetom ochrany je meandrujúci neregulovaný tok Ploučnice s nadväzujúcim komplexom mokradí a populácie vzácnych druhov organizmov na tieto biotopy viazaných, najmä populácie klinovky hadej, modráčika bahniskového, modráčika krvavcového, ohniváčika veľkého, lososa a vydry riečnej.
Popis lokality.
Chránené územie okrem samotnej Ploučnice obsahuje aj jej sútok s Dobranovským potokom so záverečným úsekom tohto potoka. Územie sa nachádza v kline medzi cestou II/262 na severe a železničnou traťou 086 na juhovýchode. Cez územie vedie aj po mostoch cyklistický chodník Vlčí Důl.
Ragby na Letných olympijských hrách 2016

Ragby na Letných olympijských hrách 2016 bol ragbyový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2016. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii v dňoch od 6.11. augusta 2016, za účasti 12 mužských a 12 ženských tímov. Zápasy sa hrali na štadióne Estádio de Deodoro, na ktorom sa odohrali aj jazdecké a pištoliarske disciplíny turnaja v modernom päťboji. K štadiónu bola dostavaná dočasná (iba pre účely LOH) tribúna pre 15 000 divákov. V mužskej kategórii získalo premiérový titul , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . U žien vyhrala po finálovom víťazstve nad .
Ragbyový turnaj sa na hrách organizoval v rokoch 1900 až 1924, po 92 rokoch sa vrátil do programu olympijských hier a toto bolo jeho 5. vydanie, pričom prvé v sedmičkovej forme ragby.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Nasadenie do výkonnostných košov sa udialo podľa výsledkov z posledných dvoch edícií Svetovej série:
Vyžrebovanie družstiev do skupín sa uskutočnilo 28. júna 2016.
LG Zero

LG Zero je androidový smartfón, ktorý vyrába juhokórejská spoločnosť LG Electronics.
Predstavený bol v septembri 2015 a uvedený v októbri 2015. LCD displej s uhlopriečkou 5,0 palcov má rozlíšenie 720 x 1280 bodov s bodovou hustotou 294 ppi, používa operačný systém Android vo verzii 5.1.1 Lollipop aktualizovateľný na 6.0 Marshmallow.
Systém na čipe je Qualcomm MSM8916 Snapdragon 410, procesor Quad-core 1.2 GHz Cortex-A53 a grafický procesor Adreno 306. Veľkosť pamäte RAM je 1,5 GB alebo 2 GB, vnútorného úložiska 16 GB a rozšíriť je ho možné microSD kartou.
Primárny fotoaparát má rozlíšenie 13 MP, automatické zaostrovanie a LED blesk, nahráva video 1080p@30 fps, sekundárna kamera má 8 MP. 
Batéria je neodnímateľná Li-ion s kapacitou 2050 mAh. Telefón sa predáva vo farbách strieborná, zlatá, modrá a čierna.
Bourgueil

Bourgueil môže byť:
Azay-le-Rideau

Azay-le-Rideau môže byť:
Majstrovstvá Európy v touch rugby 1996

Majstrovstvá Európy v touch rugby 1996 boli prvé majstrovstvá Európy v touch rugby, ktoré organizuje Európska federácia touch rugby (EFT). Konali sa v Halifaxe, v grófstve West Yorkshire, v Anglicku 17. augusta 1996, za účasti 3 mužských, 3 ženských a 4 zmiešaných tímov. Keďže išlo o otvorené ME, mohli sa ho zúčastniť aj japonské družstvá a neoficiálne aj B družstvá Anglicka a regionálne družstvo Yorkshiru. Zápasy sa odohrali na Halifax Rugby League Fields. Titul v mužskej a zmiešanej kategórii získalo Japonsko, u žien zvíťazilo domáce Anglicko.
Dvořákovo nábrežie

Dvořákovo nábrežie je nábrežie v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenované podľa Antonína Dvořáka (1841 – 1904), českého hudobného skladateľa
Gajova ulica

Gajova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto.
Je pomenovaná podľa Ljudevita Gaja (1809 – 1872), chorvátskeho jazykovedca, národného buditeľa a politika. Je rovnobežná s Grösslingovou, križuje Klemensovu.
Na Gajovej 11 sa nachádza národná kultúrna pamiatka – Dom magnezitového priemyslu. Budova bola postavená v rokoch 1937 – 1938. Počas druhej svetovej vojny v nej sídlila ilegálna SNR. Je na nej umiestnená pamätná tabuľa, pripomínajúca podpísanie Vianočnej dohody.
Majstrovstvá Európy v touch rugby 2000

Majstrovstvá Európy v touch rugby 2000 boli v poradí 3. majstrovstvá Európy v touch rugby, ktoré organizuje Európska federácia touch rugby (EFT). Konali sa v Edinburghu, v Škótsku v dňoch od 29.30. júla 2000, za účasti 5 mužských, 4 ženských a 5 zmiešaných tímov. Neoficiálne sa ich zúčastnili aj družstvá Austrálie, Južnej Afriky a niektoré iné družstvá. Okrem seniorských turnajov sa organizoval aj turnaj veteránov. Zápasy sa odohrali v Peffermill Sports Ground. Titul v mužskej kategórii obhájil Wales, u žien zvíťazil rovnako Wales, v zmiešanej kategórii zasa Jersey.
Majstrovstvá Európy v touch rugby 2002

Majstrovstvá Európy v touch rugby 2002 boli v poradí 4. majstrovstvá Európy v touch rugby, ktoré organizuje Európska federácia touch rugby (EFT). Konali sa v Cardiffe, vo Walese v dňoch od 13.14. júla 2002, za účasti 5 mužských, 4 ženských a 3 zmiešaných tímov. Nováčikom podujatia boli družstvá Francúzska. Neoficiálne sa ich zúčastnili aj družstvá Austrálie, Južnej Afriky a Nového Zélandu. Okrem seniorských turnajov sa organizoval aj turnaj veteránov. Zápasy sa odohrali v Cardiff University Playing Fields. Titul v mužskej i ženskej kategórii získalo Anglicko, v mixe obhájilo titul Jersey.
Letisko Hradčany

Letisko Hradčany je bývalé vojenské letisko vo vojenskom výcvikovom priestore Ralsko v k. ú. Hradčany, od obce Hradčany vzdialené necelý 1 km.
História.
Letisko pri obci Hradčany (pôvodným názvom Kummer) začalo vznikať už koncom roku 1938, kedy bolo vytypované vojenskou komisiou ako tak zvané Zastreté letisko, teda letisko určené pre využitie pri cvičeniach, či mobilizácii. Práve vtedy vznikla prvá, ešte trávnatá dráha.
Koncom druhej svetovej vojny začala letisko využívať Luftwaffe, ktorá plánovala výraznú prestavbu letiska. Tieto plány ale skončili v apríli 1945, kedy bolo Hradčanské letisko dvakrát bombardované spojencami.
Od roku 1946 bolo Hradčanské letisko využívané československou armádou až do roku 1968. Prekonali tu svoj výcvik po roku 1945 aj niektorí budúci izraelskí letci. V rokoch 1951 a 1954 bola vybudovaná betónová dráha letiska. Po roku 1968 bolo obsadené až do roku 1991 Sovietskou armádou. V rokoch 1985 a 1986 prebehla rekonštrukcia letiska. V jej rámci bola rozšírená dráha letiska a vybudované stojiská pre vrtuľníky.
V roku 1999 sa tu uskutočnil jeden z ročníkov technofestivalu CzechTek. V roku 2000 sa tu nakrúcal film Tmavomodrý svět. Po roku 2000 je občas využívané pre motorkárov a tuning zrazy (akcia Mimoňské války), ale väčšie využitie stále nie je.
Liberecký kraj vypísal súťaž pre investorov kvôli možnému využitiu celého areálu. Najlepšie hodnotené došlé návrhy v roku 2012 sa týkajú možných športových aktivít.
Popis.
Dráha má hladký povrch a teraz ju využívajú športoví piloti ultraľahkých lietadiel. Dĺžka dráhy je 2500 metrov. V priestore letiska sú hangáry, ktoré sa z väčšej časti využívajú ako sklady. Prístup k letisku je po cestách od cesty 270 z Mimone do obce Hradčany.Od severu k letisku prilieha čistička odpadových vôd, slúžiaca aj pre obec Hradčany. Čistička bola ocenená ako Vodohospodárska stavba roka 2013. K južnej strane prilieha prírodná rezervácia Hradčanské rybníky.
Cyklistická trasa Vlčí Důl

Cyklistická trasa Vlčí Důl bola prvým cyklistickým chodníkom v kraji, vybudovaným v roku 2002 na mieste zrušenej železničnej trate 8c z Českej Lípy do Žizníkova. Je dlhá 4,3 km a stala sa súčasťou cyklotrasy 3054. Meno má po obci Vlčí Důl.
Vznik.
Pôvodná jednokoľajová železničná trať viedla z už nepoužívanej Mestskej železničnej stanice v Českej Lípe cez Svárov, okolo továrne Narex, súbežne s cestou z Českej Lípy do Zákupov. Vlaky tu jazdili od roku 1900. Na rázcestí s odbočkou k Žizníkovu bola železničná zastávka Dobranov, trať sa potom od cesty odklonila k dnes funkčnej zastávke Vlčí Důl - Dobranov v katastri obce Vítkov (Česká Lípa). Dĺžka trate bola približne 6 km. Po vybudovaní železničných preložiek v Českej Lípe (Trať 086) bola v roku 1989 prevádzka na trati 8c zrušená. 
Neskôr boli koľaje demontované a väčšia časť trate (4,3 km z celkových 6) bola pokrytá asfaltom, cyklotrasa bola označená ako číslom cyklotrasy 3054, tak aj dopravnými značkami na oboch koncoch a krížení sa s cestami. Nevyužívané, zarastené koľaje zostali okolo mestskej stanice, sčasti vo Svárove.
Popis.
V Českej Lípe začína upravená cyklotrasa v štvrti Svárov pri bývalej továrni Narex (výrobca náradia), kde sa napája na mestskú komunikáciu. Rovinatá trasa preklenuje zátopové územie Ploučnice porastené jelšinami a tŕstím v blízkosti cestnej výpadovky z Českej Lípy na Zákupy. Na trase je most cez Ploučnicu a mostíky pre vodu prúdiacu okolo pri častých záplavách. Po necelých 2 km pretína cestu, odbočku na Žízníkov. Pri odbočke je zachovalá budova železničnej zastávky Dobranov, dnes slúžiaca ako obytný domček. Trasa pokračuje lesíkmi s nepatrným vystúpaním smerom k železničnej zastávke Vlčí Důl - Dobranov. Po trase je v zalesnenom území len strážny domček, tiež využívaný na bývanie a most cez Dobranovský potok. Na konci vyasfaltovaného úseku pri zastávke Vlčí Důl je vybudované odpočívadlo s mapou, cyklotrasa 3045 odtiaľ pokračuje po cestách 3.triedy. 
Využitie.
Cyklotrás využívajú hojne ako cyklisti, tak výletníci na kolieskových korčuliach aj peší turisti.
Miestnym turistom je odporúčaný na webe mesta okruh v dĺžke 15 km po tejto cykloceste, potom do Heřmaničiek a návrat cez Žizníkov späť do Českej Lípy.
Cyklotrasa Vlčí Důl bola začlenená do cyklotrasy 3054 z Provodína do Českej Lípy, s využitím novo budovanej Cyklotrasy Varhany do Kamenického Šenova a do Nového Boru. V Českej Lípe sa dá napojiť na druhú z vybudovaných cyklotrás na Písečnú (tj. Cyklotrasa 3053). 
V pláne je chodník začleniť do budovanej trasy Zelená cyklomagistrála Ploučnice.
Mesto Česká Lípa pripravilo vďaka získanej dotácii od Libereckého kraja opravu za 240 000 Sk štyroch mostov na trase.Práce sú vykonávané na jeseň 2013.
Stohánek (prírodná pamiatka)

Stohánek je prírodná pamiatka o rozlohe 0,26 ha na území bývalého vojenského výcvikového priestoru Ralsko na východ od Mimone. Bola vyhlásená v roku 1996.
Jej súčasťou je aj skalný hrad a pustovňa Stohánek na vrchole skaly Stoh (). Prírodná pamiatka je v správe Ministerstva životného prostredia prostredníctvom Agentúry ochrany prírody a krajiny ČR.
Ďurkovič (priezvisko)

Ďurkovič je slovenské priezvisko. Najviac rozšírené je v mestách Bratislava, Lučenec a Sečovce.
Známi nositelia.
Pozri v článku Ďurkovič.
Ďurovič (priezvisko)

Ďurovič je slovenské priezvisko. Je rozšírené predovšetkým v okrese Levice, najviac v obciach Kozárovce a Rybník.
Známi nositelia.
Pozri v článku Ďurovič.
Ďurkovič

Ďurkovič je priezvisko, pozri Ďurkovič (priezvisko), napr.:
Gyurkovics (priezvisko)

Gyurkovics je priezvisko, ktoré vzniklo maďarským zápisom slovenského priezviska Ďurkovič. Na Slovensku je rozšírené predovšetkým v okrese Dunajská Streda, najviac v obci Michal na Ostrove, Gabčíkove, Dunajskej Strede a Orechovej Potôni. V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia.
Pozri v článku Gyurkovics.
Gyurkovics

Gyurkovics je priezvisko, pozri Gyurkovics (priezvisko), napr.:
Gyurovics (priezvisko)

Gyurovics je priezvisko, ktoré vzniklo maďarským zápisom slovenského priezviska Ďurovič. Na Slovensku je zriedkavé, s najväčším výskytom v obciach Čechynce (okres Nitra) a Ipeľský Sokolec (okres Levice). 
Známi nositelia.
Pozri v článku Gyurovics.
Ďurovič

Ďurovič je priezvisko, pozri Ďurovič (priezvisko), napr.:
Đurović

Đurović je priezvisko, napr.:
Zoran Đurović

Zoran Đurović môže byť:
Jurčová

Jurčová je ženská podoba priezviska Jurčo alebo Jurča, napr.:
Okopanina

Okopaniny predstavujú biologicky rôznorodú skupinu rozličných čeľadí kultúrnych plodín, ktoré vyžadujú dobrú prípravu pôdy, predovšetkým kyprenie – najmä okopávanie, tiež výdatné hnojenie, kvalitnú pôdu bohatú na živiny a starostlivé ošetrovanie. Medzi najznámejšie patria repa a zemiaky. Využívajú sa ako potraviny alebo suroviny pre priemysel.
Na Slovensku sa z okopanín pestujú hlavne zemiaky, cukrová repa a kŕmna repa. V tropických oblastiach sú to hlavne maniok jedlý (využívajú sa jeho hľuzy s obsahom škrobu), dioskorea (hľuzy do 30 cm dlhé), povojník batatový (hľuzy označované ako batáty) alebo kolózia jedlá.
Majstrovstvá Európy v touch rugby 2004

Majstrovstvá Európy v touch rugby 2004 boli v poradí 5. majstrovstvá Európy v touch rugby, ktoré organizuje Európska federácia touch rugby (EFT). Konali sa na ostrove Jersey v dňoch od 10.11. júla 2004, za účasti 6 mužských, 6 ženských a 6 zmiešaných tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá Nemecka a Guernsey. Neoficiálne sa ich zúčastnili aj družstvá Austrálie, Južnej Afriky a Nového Zélandu. Okrem seniorských turnajov sa organizoval aj turnaj veteránov. Zápasy sa odohrali v areáli klubu Jersey Rugby Football Club. Titul v mužskej i ženskej kategórii obhájilo Anglicko, v mixe získalo titul tretíkrát v rade domáce Jersey.
Hippokrates z Tesálie

Hippokrates alebo Hippokratés ("Hippokrates, iný prepis: Hippokratés") bol olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch na žrebcoch v roku 256 pred Kr..
Hippokrates z Tesálie bol prvý olympijský víťaz v jazdeckých pretekoch na žrebcoch zavedených na 131. olympijských hrách v roku 256 pred Kr. Hippokratovo olympijské víťazstvo uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom zozname olympijských víťazov, ktorý zostavil z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Skalice u České Lípy (prírodná pamiatka)

Prírodná pamiatka Skalice u České Lípy je zimovisko netopierov v opustenom lome, kde ťažbou pieskovca na úpätí Skalického kopca vznikli umelé jaskyne. Pre verejnosť sú čiastočne zrútené jaskyne neprístupné. Lokalita je na okraji obce Skalice u České Lípy, blízko jaskýň je vedený náučný chodník.
Popis.
Skalický vrch () je na okraji obce Skalice u České Lípy. V rokoch 1800 - 1880 tu bol ťažený pieskovec pre sklárske potreby (tvrdý kvalitný kremenec) a vďaka tomu (vyťaženiu) tu vzniklo pätnásť podzemných priestorov prepojených chodbami. Šírka podzemných priestorov dosahovala 110 metrov, hĺbka 40 m, výška až 8 m. Časom došlo k závalom a jaskyne boli z bezpečnostných dôvodov uzavreté mrežami.
Jaskyňa bola atraktívna aj pre filmárov, boli tu natočené rozprávky "Peklo s princeznou" a "Tajemství staré bambitky".
Návrh Libereckého kraja vyhlásiť jaskyne chránenou prírodnou pamiatkou cez počiatočné váhanie obec akceptovala.
Prírodná pamiatka.
V jaskyniach bola zistená prítomnosť a existencia zimoviska 11 druhov netopierov vrátane chráneného netopiera veľkého ("Myotis myotis"). Ďalšími sú podkovár krpatý, večernica hvízdavá, večernica pozdná, netopier riasnatý, netopier vodný, netopier fúzatý, netopier Bechsteinov, večernica severská, netopier čierny a netopier svetlý.
Krajský úrad Libereckého kraja svojím nariadením zo 4. septembra 2012, účinným od 3. novembra toho istého roku, vyhlásil lokalitu prírodnou pamiatkou.
Okolie.
Okolo jaskyne je vedený Náučný chodník po pamiatkach obce Skalice u České Lípy. Zastavenie aj s informačným panelom č. 11 k jaskyniam je na ceste pod nimi.
Kaplnka Panny Márie Ružencovej

Kaplnka Panny Márie Ružencovej môže byť kaplnka
Majstrovstvá Európy v touch rugby 2006

Majstrovstvá Európy v touch rugby 2006 boli v poradí 6. majstrovstvá Európy v touch rugby, ktoré organizuje Európska federácia touch rugby (EFT). Konali sa v Edinburghu, v Škótsku v dňoch od 21.23. júla 2006, za účasti 9 mužských, 6 ženských a 8 zmiešaných tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá Belgicka, Holandska a Švajčiarska. Neoficiálne sa ich zúčastnili aj družstvá Nového Zélandu a Spojených arabských emirátov. Okrem seniorských turnajov sa organizoval aj turnaj veteránov. Škótsko bolo organizátorom európskeho šampionátu druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 2000, tiež v Edinburghu. Zápasy sa odohrali v areáli klubu Heriot’s Rugby Club. Titul v mužskej a ženskej kategórii obhájilo Anglicko. Anglicko získalo prvýkrát titul aj v mixe.
Galandova ulica

Galandova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Mikuláša Galandu (1895 – 1938), slovenského maliara.
Tiahne sa od Palisád po Timravinu, je rovnobežná so Šulekovou a Godrovou. Na Galandovej 7 ma sídlo súkromná materská škola, a súkromný školský klub detí – súčasť Súkromnej základnej školy s materskou školou pre žiakov a deti s autizmom, ako aj Súkromné centrum špeciálnopedagogického poradenstva.
Národné kultúrne pamiatky.
Na ulici sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky – vily so záhradami, ktoré majú čísla 1, 3, 4, 5 a 8.
Na Galandovej 1 sa nachádza secesná vila z roku 1919, ktorá patrila rodine Steinerovcov. Vila na Galandovej 3 bol postavená v roku 1915 v eklektickom slohu.
Secesná vila sa nachádza na Galandovej 4. Na Galandovej 5 stojí eklektická vila, v rovnakom slohu je postavená vila profesora Machera na Galandovej 8 z roku 1912.
Godrova ulica

Godrova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. 
Tiahne sa od Timravinej po Palisády, je rovnobežná s Galandovou ulicou.
Na ulici sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky – budovy s číslami 2, 4, 5 6, 8 a 12. Na Godrovej 2 sa nachádza novogotická budova z 90. rokov 19. storočia.
Gunduličova ulica

Gunduličova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Ivana Gundulića (1589 – 1638), chorvátskeho básnika a dramatika.
Tiahne sa od Štefánikovej po Somolického, križuje Moyzesovu. Ulica Mateja Bela a Sládkovičova sú na ňu kolmé. 
Národné kultúrne pamiatky.
Na ulici sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky – budovy s číslami 2, 3, 4, 6 a 14.
Na Gunduličovej 2 sa nachádza eklektický nájomný dom, postavený v rokoch 1895 – 1908. Dom na Gunduličovej 3 bol postavený po roku 1930 v štýle klasicizujúcej moderny.
Na Gunduličovej 4 stojí secesný nájomný dom z roku 1911. Eklektický nájomný dom Gunduličovej 6 bol postavený v roku 1905.
V rovnakom slohu je postavená vila na Gunduličovej 14 z obdobia po roku 1906. Národnou kultúrnou pamiatku je aj jej záhrada a oplotenie.
Majstrovstvá Európy v touch rugby 2008

Majstrovstvá Európy v touch rugby 2008 boli v poradí 7. majstrovstvá Európy v touch rugby, ktoré organizuje Európska federácia touch rugby (EFT). Konali sa v Paríži, vo Francúzsku v dňoch od 11.13. júla 2008, za účasti 9 mužských, 7 ženských a 11 zmiešaných tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá Írska, Španielska a Talianska. Neoficiálne sa ich zúčastnili aj družstvá Nového Zélandu a niektoré regionálne družstvá. Pôvodne sa mali zúčastniť aj družstvá Česka, Maďarska a Rakúska. Okrem seniorských turnajov sa organizoval aj turnaj mužov nad 30 rokov a turnaj veteránov. Prvýkrát sa uskutočnil európsky šampionát mimo Britských ostrovov. Zápasy sa odohrali v Parc des Sports of Massy. Titul v mužskej a ženskej kategórii obhájilo Anglicko; v mixe získalo titul Škótsko.
Holubyho ulica (Bratislava)

Holubyho ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. 
Na ulici sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky – budovy s číslami 6, 8, 10, 12 a 14.
Ulica Imricha Karvaša

Ulica Imricha Karvaša je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Imricha Karvaša (1903 – 1981), slovenského národohospodára. 
Tvorí spojnicu medzi Mýtnou a Radlinského. Na ulici má sídlo Národná banka Slovenska.
Karpatská ulica (Bratislava)

Karpatská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Tiahne sa od Šancovej po Dobšinského, sú na ňu kolmé Palárikova a Beskydská.
Na Karpatskej 2 a 4 na križovatke so Šancovou sa nachádza budova YMCA, ktorá je národnou kultúrnou pamiatkou. 
Občianske združenie Proti prúdu sídli v budove Karpatskej 10. Vila K. F. A. sa nachádza na Karpatskej 11.
YMCA (rozlišovacia stránka)

YMCA môže byť:
YMCA (budova v Bratislave)

YMCA je budova v Bratislave na Karpatskej 2 a 4, na križovatke so Šancovou ulicou. Je národnou kultúrnou pamiatkou. 
Vznikla na niekdajšom pozemku baróna Georga von Schulpeho, starého mládenca, ktorý ho po prvej svetovej vojne venoval kresťanskej mládežníckej organizácii YMCA z USA. Tá financovala samotnú stavbu, jej architektmi boli českí architekti pôsobiaci v Bratislave Jiří Grossmann (1892 – 1957) a Alois Balán (1891 –1960).
Budova obsahovala okrem ubytovacej a administratívnej časti aj telocvičňu, spoločenské priestory a priestrannú sálu. Priečelia budovy sú ozdobené červenými neomietanými tehlami, čo korešpondovalo s architektúrou robotníckej kolónie Zehnhaus, ktorá sa nachádzala oproti na Palárikovej ulici, podobný dizajn mala aj fasáda blízkej Menzlovej továrne na asfalt.
Budova bola dokončená v roku 1921, stala sa tak prvým strediskom tejto organizácie v Európe. Po druhej svetovej vojne v roku 1946 sa stal majiteľom budovy spolok YMCA. V roku 1951 bola budova znárodnená. Priestranná sála bola využitá ako kino, ktoré malo názov "Kino Dukla", po Nežnej revolúcii získalo názov Kino YMCA. 
Organizácia YMCA sa snažila o reštitúciu budovy, jej snahy spočiatku neboli úspešné. Budovu prevzal do užívania Fond detí a mládeže, neskôr ju mala v správe Nadácia Intenda. Od roku 2005 trval súd o vlastníctvo budovy medzi touto nadáciou a organizáciou YMCA na Slovensku Nadácia Intenda spochybňovala, že spoločnosť YMCA na Slovensku je totožná so spolkom YMCA, ktorý vznikol v roku 1946. Definitívne rozhodnutie súdu padlo až v októbri 2014, podľa ktorého budovu získalo združenie YMCA na Slovensku.
V budove sídli Inštitút ľudských práv, Dezorzovo lútkové divadlo, občianske združenie TransFúzia,
hudobné kluby Majestic Music Club a Randal Club, kultúrne centrum A4 Nultý priestor, hudobná akadémia Musicana, viacero iných združení a apartmány.
Kolárska ulica (Bratislava)

Kolárska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. 
Tiahne sa od Jedlíkovej po Špitálsku. Treskoňova ulica je na ňu kolmá.
Konventná ulica

Konventná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Tiahne sa od Kozej po Lýcejnú.
Na ulici sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky – budovy s číslami 1, 2, 3, 4, 5, 7, 9, 11, 13, 14 a 15. Na Konventnej 15 sa nachádza staršia budova Evanjelického lýcea, na Konventnej 13 jeho novšia budova. Na Konventnej 14 sa nachádza Braníkov dom.
Pustý zámek (prírodná pamiatka)

Pustý zámek je názov kopca () a tiež prírodnej pamiatky 3 km od miest Česká Kamenice a Kamenický Šenov v severnej časti okresu Česká Lípa a býva tak nazývaná aj zrúcanina hradu Fredevald na jeho svahu.
Popis.
Kopec Pustý zámek sa nachádza na katastrálnom území obce Dolní Prysk, pri ceste z Českej Kamenice na Kytlice (po nej vedie cyklotrasa 21) a pri súbežne vedenej železničnej trati 081. Najbližšia zastávka Horní Kamenice je vzdialená 1,5 km. Nevedú sem turisticky značené pešie cesty, je tu jedno zo zastavení náučného chodníka "Okolím Studenca". Geomorfologicky spadá do celku Lužické hory, podcelku Kytlická hornatina, okrsku Klíčská hornatina a podokrsku Ovčácká hornatina. Nachádza sa na území chránenej krajinnej oblasti Lužické hory.
Pod kopcom tečie riečka Kamenice. Prírodná pamiatka je na južnom svahu kopca. Hrad Fredevald je na severovýchodnom svahu a pod vrcholom.
PP Pustý zámok je chránenou lokalitou s rozlohou 2,03 ha (predtým 1,08 ha) v nadmorskej výške 358 až 405 metrov n.m. Týka sa horizontálneho usporiadania fonolitových stĺpcov. (Neďaleký OrganPanská skála má stĺpce zvislé). Stĺpce sa obnažili pri stavbe cesty a železničnej trate. Sú dlhé až 25 metrov, hrúbka až 1,85 metra. Výška steny je 50 metrov.
Mimo chránenej skalnatej steny je kopec porastený rôznymi druhmi stromov (smrek obyčajný, borovica lesná, borovica hladká, javor horský, lipa malolistá, brest horský, buk lesný a dub zimný). Les má ochranný charakter. Z bylín sa tu nachádza napr. smlz trsťovníkovitý, kostrava tvrdá, metluška krivolaká, jastrabník hladký, vres obyčajný.
Vyhlásenie pamiatky.
PP Pustý zámok je chránenou lokalitou od roku 1956. ONV Česká Lípa ju evidoval od 6. septembra 1963 v kategórii chránený prírodný výtvor (CHPV). Pamiatku spravuje Správa CHKO Lužické hory.
Pure

Pure môže byť:
Arťomovskij (rozlišovacia stránka)

Arťomovskij () môže byť: