burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Foibé (Titanka)

Foibé (starogr: "Φοίβη", romanizované: "Phoíbē", spojené s "φοῖβος" phoîbos, „žiarivá") je bohyňa v gréckej mytológii, jednou z prvej generácie Titanov, ktorí boli potomkami Ourana a Gaii. Bola babičkou Apolóna a Artemidy a čarodejníckej bohyne Hekaté. Podľa mýtu bola pôvodnou majiteľkou miesta delfskej veštiarne, než ho darovala svojmu vnukovi Apolónovi. Jej meno, ktoré znamená „jasná", dostali aj viaceré mesačné bohyne ako Artemis a neskôr rímske bohyne Luna a Diana, ale samotná Foibé nebola v antickej mytológii považovaná za samostatnú mesačnú bohyňu. 
Mytológia.
Jej dcéra Léto bola matkou dvoch bohov, a tak bola Foibé babičkou Apolóna a Artemidy. Mená "Phoebe" a "Phoebus" (mužské) začali rímski básnici používať ako synonymá pre Artemis/Dianu, resp. pre Apolóna, ako aj pre Lunu a Sola, mesačnú bohyňu a slnečného boha. Neskoroantický gramatik Servius píše, že „Phoebe je Luna, ako Phoebus je Sol. " Fiobé bola, podobne ako Artemis, rímskymi básnikmi stotožňovaná s rímskou bohyňou mesiaca Dianou. V mytológii úlohu bohyne mesiaca plnia iné božstvá, keďže jej meno dedia jej vnuci.
Podľa prejavu, ktorú Aischylos vložil do úst samotnej delfskej kňažky v "Eumenidách", získala Foibé delfskú veštiareň od svojej sestry Themis, ktorá ju sama dostala od ich matky Gaie, a potom ju odovzdala Apolónovi, svojmu vnukovi, ako dar k narodeninám. 
Meno Foibé sa objavuje na juhovýchodnom rohu Pergamonského oltára, ktorý zobrazuje gigantomachiu, bojujúcu proti obrovi so zvieracími črtami, podobnému tomu, s ktorým bojuje jej dcéra Léto. Foibé, ktorá má na sebe diadém a veľmi pokrčené šaty, je vyobrazená s horiacou pochodňou a bojuje vedľa svojej druhej dcéry Asterie. 
V modernej dobe.
Féba, jeden zo Saturnových mesiacov, je pomenovaný po tejto bohyni čoby sestry Krona, gréckeho ekvivalentu Saturna.
Phoebe (tiež písané Phebe) je tiež populárne ženské meno v anglicky hovoriacich krajinách, napríklad:
Goričková

Goričková alebo zriedkavo Goričkova kopa (; ) je vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier na slovensko-poľskej hranici. Leží v závere Tichej doliny nad Podbanským, približne severovýchodne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Tatier, vo východnej časti podcelku Západné Tatry a v ich časti Červené vrchy. Leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Prešovského kraja a Malopoľského vojvodstva. Južná časť hrebeňa patrí do okresu Poprad a katastra mesta Vysoké Tatry, severné svahy hrebeňa zasahujú na katastrálne územie mesta Zakopané v Powiate tatrzańskom.. Najbližším sídlom na slovenskom území je južne situované Podbanské, juhozápadne leží Pribylina a juhovýchodne Štrbské Pleso a Vyšné Hágy, severne je na poľskom území mesto Zakopané. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku v slovenskej i poľskej časti pohoria a južná časť hrebeňa je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina.
Opis.
Goričková leží v hlavnom hrebeni Západných Tatier, medzi Kasprovym vrchom () a Kondratovou kopou (). Severným smerom vybieha nevýrazná rázsocha a vodu z tejto časti hrebeňa odvádza Goryczkowou dolinou potok Bystra do Dunajca. Južné svahy padajú do Tichej doliny, ktorou voda prúdi Tichým potokom do Váhu.
Západne sa nachádza Wielka Turnia (), Kondratova kopa (), Suchá kopa (), Malolučniak (), Kresanica (), Temniak () a Poľská Tomanová (), južne Veľká Brdárova grapa (), Magura (), Predný Holý vrch (), Veľká kopa (), Kriváň () a Zadná Garajova kopa (), východne Tichý vrch (), Svinica (), Beskyd (), Kasprov vrch (), Žólta Turnia (), Sucha Czuba () a Kopa Magury () a severne Myślenickie Turnie (), Krokiew (), Suchy Wierch () a Giewont (). Vrcholom prechádza turisticky značená hrebeňovka. 
Výhľady.
Turisticky prístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú mnohé vrcholy Západných a Vysokých Tatier, okolité doliny a pri vhodných podmienkach aj časť Nízkych Tatier a Oravských Beskýd.
Fosforečnan vápenatý

Fosforečnan vápenatý môže byť:
Iapetos (Titan)

Iapetos (starogrécky: "Ἰαπετός", romanizované: Iapetós), tiež Japetus, je v gréckej mytológii Titan, syn Ourana a Gaie a otec Atlasa, Prométhea, Epimethea a Menoitia. 
Mytológia.
Iapetus je jeden z Titanov, o ktorom sa Homér zmieňuje v "Iliade", že je uvrhnutý v Tartare spolu s Kronom. Je to Kronov brat, ktorý vládol svetu počas Zlatého veku, ale teraz je po prehranej vojne medzi Titanmi a novou generáciou bohov na čele s Diom spolu s Iapetom uväznený tam, kde k nim nepreniká ani vánok, ani slnečné svetlo.
Ako Iapetova manželka je zvyčajne udávaná Klyména, dcéra Okeána a Tethys (podľa Hésioda a Hygina) alebo Ázia (podľa Apollodóra).
V Hésiodových "Prácach a dňoch" je Prométheus menovaný ako „Iapetov syn" a matka menovaná nie je. V Hésiodovej "Teogónii" je však Klymené uvedená ako Iapetova manželka a Prométheova matka. V Aischylovej hre "Spútaný Prometheus" je Prometheus synom bohyne Themis bez uvedenia otca (ale stále má aspoň Atlasa za brata). V Horátiových "Ódach" však nájdeme v óde 1.3: „Smelý potomok Iapeta [t. j. Prométheus]... priniesol národom oheň zlým podvodom."
Hésiodos a ďalší grécki učenci považovali Iapetových synov za predkov ľudstva a niektoré z najhorších vlastností ľudstva vraj zdedili po týchto štyroch bohoch, z ktorých každý mal určitú morálnu chybu, ktorá často viedla k ich vlastnému pádu. Napríklad ľstivý a chytrý Prométheus mohol azda predstavovať záludné intrigy, neschopný a bezelstný Epimétheus hlúposť, vytrvalý, najsilnejší a mocný Atlas prílišnú odvahu a arogantný Menoitios neuvážené násilie. 
Iapetus bol ako praotec ľudstva stotožnený s Jafetom (יֶפֶת), jedným z troch synov Noema, na základe podobnosti ich mien a tradície, čím sa vytvára náväznosť na „Jafetov", t. j. indoeurópanov.
V modernej dobe.
Japetus je mesiac planéty Saturn, ktorú obieha medzi dráhami mesiacov Titan a Féba.
Mizuno Šinrjú

Mizuno Šinrjú / Džinrjú (神竜 – „Božský drak“) bol japonský raketový stíhač z konca druhej svetovej vojny. Projekt nikdy neprekročil počiatočnú fázu vývoja, pravdepodobne kvôli významnejším projektom; Nakadžima Kikka a Ki-201.
Vznik a vývoj.
Mizuno Šinrjú je jedným z mnohých japonských projektov, ktoré nikdy neprekročili vývoj. Situácia v Japonsku v rokoch 19441945 bola kritická a námorníctvo a armáda zúfalo potrebovali nové konštrukcie lietadiel, ktoré by pomohli odraziť nálety lietadiel B-29 Superfortress. V reakcii na to letecké spoločnosti Nakadžima, Micubiši a Kawaniši prispeli k vývoju niektorých svojich vlastných návrhov spolu s vývojom raketových a prúdových motorov. Jedným z návrhov bol obranný stíhač, ktorý sa mohol rýchlo zdvihnúť a stretnúť sa bombardérmi, a tým pádom sa zrodil návrh lietadla Mizuno Šinrjú.
Prevádzková história.
Lietadlá Šinrjú neniesli žiadnu výzbroj, okrem výbušného nákladu, ktorý bol s najväčšou pravdepodobnosťou nesený v nose, alebo 8 x nekontrolovaných rakiet.
V novembri 1944 sa "Kaigun kúkú honbu" zameral na možnosti lietadla na podnikanie samovražedných misii (神風, shinpu). Hoci misia nebola jedinečná, skutočnosť, že lietadlo bude klzák, áno. Predsedníctvo si predstavovalo, že klzáky budú spúšťané raketovými posilňovačmi z jaskýň alebo pobrežných pozícií a piloti budú riadiť lietadlo s 100 kg (220 lb) výbušným nákladom do spojeneckých lodí alebo tankov, ak by boli japonské ostrovy napadnuté.
Francesco Schettino

Francesco Schettino (* 14. november 1960, Neapol, Taliansko) je bývalý taliansky námorný kapitán, ktorý viedol luxusnú výletnú loď "Costa Concordia" patriacu spoločnosti Costa Cruises, keď stroskotala. Pri tejto katastrofe 13. januára 2012 blízko talianskeho ostrova Giglio prišlo o život z radov pasažierov aj členov posádky 32 osôb. Za svoje profesijné zlyhanie pred katastrofou lode aj po nej bol 31. mája 2016 odsúdený na 16 rokov väzenia. 12. mája 2017 odvolací súd potvrdil rozsudok nižšej inštancie.
Dead Clade Walking

Dead Clade Walking (voľne preložené "prežívajúca/kráčajúca vymretá vetva") je termín, označujúci vetvu (vývojovú skupinu) organizmov, prežívajúcich krátko po masovom vyhynutí, ktorý je však už v štádiu postupného vymierania a je početne a aj inak značne oslabený (prežíva však ďalších niekoľko miliónov rokov). Vo fosílnom zázname je takáto situácia pomerne častá napríklad u niektorých morských bezstavovcov (napr. belemnitov, ktoré prežili vymieranie na konci kriedy). Podobne sa uvažuje aj o potenciálnych paleocenných dinosauroch (napríklad hadrosaury), ale doposiaľ nájdené fosílne záznamy, ktoré toto naznačujú, nie sú všeobecne prijímané.
Názov tohto javu vymyslel paleontológ David Jablonski v roku 2002 podľa filmu "Dead Man Walking".
Železničná zastávka Pernek pri Zohore

Železničná zastávka Pernek pri Zohore je železničná stanica v obci Pernek. Obsluhuje ju jednokoľajná trať trať Zohor – Plavecký Mikuláš a leží v 10,171 km, medzi stanicami Jablonové a Rohožník. 
Počas prvej svetovej vojny, v roku 1917, spoločnosť Klímove banské a hutné závody postavila úzkokoľajku pre dopravu suroviny z baní do továrne pri zastávke a nákladisku Pernek. Bola asi 6 km dlhá, s jednou úvraťou približne v polovici trasy pre lepšie zvládnutie výškového rozdielu. V dôsledku povojnovej krízy bola v roku 1922 ťažba v baniach zastavená a v roku 1924 firma likvidovaná. Železnička bola pravdepodobne tiež zrušená.
V roku 2003 bola preprava trate Zohor - Plavecký Mikuláš pozastavená a neskôr (2017) obnovená po zastávku Plavecké Podhradie. 
Železničná stanica je od obecného úradu a centra obce vzdialená 2,2 km (alebo časovo 29 minút) severozápadne po ceste smerom na Malacky. Neďaleko sa nachádza železničné priecestie a autobusová zastávka.
Vínan

Vínan je anión, soľ alebo ester kyseliny vínnej.
Hlavnými komerčne používanými formami vínanov sú čistá kryštalická kyselina vínna používaná ako okysľujúce činidlo v nealkoholických nápojoch a potravinách, vínny kameň používaný pri pečení a Rochellova soľ, bežne používaná v roztokoch na galvanizáciu.
Prídavné látky v potravinách.
Ako prídavné látky v potravinách sa vínany používajú ako antioxidanty, regulátory kyslosti a emulgátory. Používajú sa napríklad:
Vo víne.
Vo víne sú vínany neškodné kryštalické usadeniny, ktoré sa oddeľujú od vín počas fermentácie a starnutia. Hlavnou zložkou týchto usadenín je hydrogenvínan draselný, draselná soľ kyseliny vínnej. Malé množstvá zvyškov buničiny, odumretých kvasiniek a vyzrážaných fenolových materiálov, ako sú triesloviny, tvoria nečistoty kontaminujúce vínny kameň.
Vinársky priemysel je jediným zdrojom komerčných vínanov a kryštalické inkrustácie, ktoré zostali vo fermentačných nádobách, sa pravidelne zoškrabujú a čistia na komerčné použitie.
Vínany sa oddeľujú od nových vín, pretože sú menej rozpustné v alkohole ako v nealkoholickej hroznovej šťave. Presné údaje sa líšia podľa odrody a regiónu, ale približne polovica vínanu rozpustného v hroznovej šťave je nerozpustná vo víne. Problém je v tom, že vínan môže po fľaškovaní zostať v presýtenom stave, aby neskôr v nejakom nepredvídateľnom čase vykryštalizoval.
Vínany vyzrážané v červenom víne zvyčajne prijímajú určité množstvo červeného pigmentu a bežne sa považujú za obyčajný sediment; v bielych vínach môžu pôsobiť znepokojivo ako črepy skla. Moderný vinársky priemysel sa rozhodol, že stabilizácia vínanu je vhodnejšia ako vzdelávanie spotrebiteľov.
Ako prísada do betónu.
Vínany sa tiež používajú ako spomaľovače času tuhnutia betónu, keď je teplota príliš vysoká.
Hydrogenvínan

Hydrogenvínan alebo bitartrát je anión odvodený odštiepením jedného protónu kyseliny vínnej. Môže sa tiež vzťahovať na akúkoľvek hydrosoľ alebo monoester kyseliny vínnej.
Niektoré príklady hydrogenvínanových solí zahŕňajú:
Suchá kopa

Suchá kopa (; ) je vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier na slovensko-poľskej hranici. Leží v ohybe Tichej doliny nad Podbanským, približne severovýchodne od Liptovského Hrádkuu. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Tatier, na východe podcelku Západné Tatry, v ich časti Červené vrchy. Leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Prešovského kraja a Malopoľského vojvodstva. Južná časť hrebeňa patrí do katastra mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad, severná zasahuje na územie mesta Zakopané v Powiate tatrzańskom.. Najbližším sídlom je severne ležiace mesto Zakopané, na slovenskom území je južným smerom situované Podbanské, juhozápadne leží Pribylina a juhovýchodne Štrbské Pleso a Vyšné Hágy. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku v slovenskej i poľskej časti, južná časť hrebeňa je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina.
Opis.
Suchá kopa leží v hlavnom hrebeni Západných Tatier, medzi Goričkovou () na východe a Kondratovou kopou () na západe. Je uzlovým vrchom, pretože severovýchodne z neho vybieha nevýrazná rázsocha Lopata a južným Javorový hrebeň. Voda zo severných svahov steká do Kondratowej doliny a potokom Bystra odteká do Dunajca, južné svahy padajú do Tichej doliny, ktorú odvodňuje Tichý potok do Váhu.
Západne sa nachádza Wielka Turnia (), Kondratova kopa (), Malolučniak (), Kresanica (), Temniak (), Stoly () a Poľská Tomanová (), južne Liptovská Tomanová (), Javorová kopa (), Veľká Brdárova grapa (), Predný Holý vrch (), Veľká kopa (), Kriváň () a Magura (), východne Valentková (), Svinica (), Kasprov vrch (), Goričková (), Kopa Magury () a Sucha Czuba () a severne Myślenickie Turnie (), Krokiew (), Suchy Wierch () a Giewont (). Vrcholom prechádza turisticky značená hrebeňovka. 
Výhľady.
Turisticky prístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú mnohé vrcholy Západných a Vysokých Tatier, okolité doliny a pri vhodných podmienkach aj časť Nízkych Tatier a vrchy v južnom Poľsku.
Zoznam poslancov Trnavského samosprávneho kraja (2022 – 2026)

Zoznam poslancov Trnavského samosprávneho kraja zvolených na volebné obdobie 2022 – 2026 vo voľbách do orgánov samosprávnych krajov na Slovensku dňa 4. novembra 2022. V krajskom zastupiteľstve bolo najviac poslancov nezávislých kandidátov (14), SMK-MKP získalo 13 mandátov, pravicová koalícia KDH, ODS – Občianski demokrati Slovenska, OKS, OĽANO-NOVA-KÚ-ZMENA ZDOLA, SaS, SME RODINA, SPOLU, ŠANCA, ZA ĽUDÍ 8 mandátov, strana STANK 2 mandáty a strany MOST-HÍD, SMER-SD a SNS po 1 mandáte.
Reece James

Reece Lewis James (* 8. december 1999, Londýn, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste pravého obrancu v anglickom klube Chelsea. 
Klubová kariéra.
Chelsea.
James prišiel do akadémie Chelsea keď mal šesť rokov. V akadémii strávil s ročnou prestávkou vo Fulhame dvanásť rokov. V júni 2018 podpísal James kontrakt na štyri roky.
Hosťovanie vo Wigane.
V lete 2018 bol James poslaný na ročné hosťovanie do Wiganu Athletic. Dňa 4. augusta si odkrútil profesionálny debut pri výhre 3:2 nad Sheffieldom Wednesday. Svoj prvý gól strelil 4. novembra pri prehre 1:2 s Leedsom United. Na hosťovaní odohral 46 zápasov v ktorých strelil 3 góly. Na konci sezóny bol vyhlásený hráčom sezóny vo Wigane.
Návrat do Chelsea.
Po návrate z hosťovania si privodil zranenie, ktorému predlžilo čakanie na debut v Chelsea do 25. septembra keď bol pri výhre 7:1 nad Grimsby Town v EFL Cupe, k výhre prispel aj premiérovým gólom. V Premier League debutoval 19. októbra pri výhre 1:0 nad Newcastlom United. Dňa 5. novembra strelil svoj prvý gól v Lige majstrov pri remíze 4:4 s Ajaxom v skupinovej fáze Ligy majstrov UEFA 2019/20. James sa stal najmladším hráčom Chelsea v histórii Ligy majstrov. Vo svojej prvej sezóne odohral za Chelsea 37 zápasov vo všetkých súťažiach.
V prvom zápase sezóny 2020/21 strelil James svoj prvý gól v Premier League pri výhre 3:1 nad Brightonom. Dňa 5. decembra odohral James svoj 50. zápas v drese Chelsea vo všetkých súťažiach pri výhre 3:1 nad Leedsom United. Dňa 29. mája nastúpil James vo finále Ligy majstrov UEFA kde jeho tím vyhral nad Manchestrom City 1:0.
Dňa 30. októbra 2021 strelil James dva góly pri výhre 3:0 nad Newcastlom United. Sezóna 2021/22 bola pre Jamesa najlepšia v rámci strelených gólov. V 39 zápasoch strelil šesť gólov vo všetkých súťažiach.
Dňa 5. septembra 2022 podpísal James nový šesťročný kontrakt. V polovici októbra si privodil James zranenie kolena. Po návrate dňa 27. decembra vydržal na trávniku 53 minút a opäť si zranil koleno, ktoré ho stoplo na štyri týždňe.
Po odchode Césara Azpilicuetu bol James dňa 9. augusta 2023 vymenovaný za kapitána Chelsea. Na začiatku sezóny však utrpel zranenie stehennej šľachy, ktoré sa znovu objavilo v novembri potom čo sa vrátil do hry. Koncom decembra podstúpil operáciu na opravu opakujúceho sa zranenia hamstringu.
Reprezentačná kariéra.
James reprezentoval Anglicko v mládežníckych kategóriách od 18 do 21 rokov. V národnom tíme Anglicka debutoval 8. októbra 2020 pri výhre 3:0 nad Walesom v priateľskom zápase.
James bol nominovaný na Majstrovstvá Európy vo futbale 2020. Na turnaji však zasiahol iba do zápasu so Škótskom. Anglicko na turnaji postúpilo do finále kde však prehralo s Talianskom po penaltovom rozstrele.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 18. aprílu 2024"
Medzinárodné.
"K 18. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Chelsea
Anglicko U19
Anglicko 
Individuálne
Turistická značkovaná trasa číslo 8154

 Turistická značkovaná trasa číslo 8154 je žltá trasa v pohorí Považský Inovec. Začína pri rozhľadni Panská javorina a končí v Nemečkách. Dĺžka trasy je 15,2 km.
Šalvia muškátová

Šalvia muškátová () je dvojročná rastlina z rodu šalvia. 
Pochádza zo severnej časti Stredozemného mora a vyskytuje sa aj v niektorých oblastiach v severnej Afrike a Strednej Ázii. V súčasnosti sa pestuje hlavne na výrobu esenciálnych olejov.
Opis.
Šalvia muškátová dosahuje výšku okolo 1 metra, má hrubé štvorcové stonky, ktoré sú pokryté chĺpkami. Veľké listy na stopkách vytvárajú prízemnú ružicu, sú dlhé až do 15 cm a široké až do 10 cm, menšie listy rastú sediac na stonke. V priaznivých podmienkach môžu spodné listy dosahovať dĺžku až do 30 centimetrov a vrchné až do 15 centimetrov. Listy sú pokryté žľazovitými chĺpkami, pri pošúchaní prstami sa uvoľnia aromatické oleje. Vôňa pripomína zmes Šalvie lekárskej a citrusov. Kvety sú väčšie ako u šalvii lekárskej, ich farba sa pohybuje od svetlofialovej po fialovú alebo od bielej po ružovú s ružovým okrajom. Rastú v praslenových súkvetiach.
Dejiny.
Opisy liečivého použitia rastliny siahajú až do spisov Theophrasta (4. storočie pred Kr.), Dioscorida (1. storočie) a Plínia staršieho (1. storočie).
Šalvia azúrová

Šalvia azúrová () je druh rastliny z rodu šalvia ("Salvia"). Je to bylinná trvalka, ktorá pochádza zo strednej a východnej Severnej Ameriky. 
Lokálne názvy.
Americké názvy rastliny sú: „azure blue sage“ (doslova: azúrovo-modrá šalvia), „azure sage“ (doslova: azúrová šalvia), „blue sage“ (doslova: modrá šalvia) alebo „prairie sage“ (doslova: prériová šalvia).
Opis.
Jej tenké, vzpriamené stonky môžu dorásť až do výšky 1,8 metra. Listy sú úzke a špicaté, s hladkými okrajmi až zúbkovitými okrajmi, zelené a hladké, no existujú aj odrody s chĺpkami. Sú stopkaté a asi 1 cm dlhé. Neexistujú žiadne bazálne listy.
Modré kvety (zriedka biele) sú asi 6 až 12 milimetrov veľké, objavujú sa od leta do jesene v hustých praslenových súkvetiach; ich kalichy sú rúrkovité alebo zvončekovité a chlpaté.
Stonky divoko rastúcej šalvie azúrovej bývajú dlhé a nerozvetvené, čo spôsobuje, že pod váhou kvetov klesajú. Pri pestovaní sa stonky niekedy odrežú na začiatku vegetačného obdobia, aby sa podporilo vetvenie a spomalil vertikálny rast rastliny, aby sa zabránilo líhaniu rastliny k pôde.
Rozšírenie a biotop.
Šalvia azúrová sa vyskytuje v Severnej Amerike od Utahu na východ po Connecticut a od Minnesoty na juh po Floridu. "Salvia azurea" var. "azurea" sa zvyčajne vyskytuje vo východnej a juhovýchodnej časti tohto rozsahu, zatiaľ čo "Salvia azurea" var. "grandiflora" sa nachádza na západe a severozápade. V niektorých štátoch USA sa v rámci svojho pôvodného výskytu stala obzvlášť zriedkavou, ako napríklad v štáte Illinois, kde je uvedená ako ohrozený druh.
V celom areáli svojho výskytu rastie na okrajoch ciest, pasienkoch, prériách, savanách, poliach a pastvinách. Šalvia azúrová uprednostňuje suché, slnečné podmienky v rôznych pôdach, vrátane ílu, štrku a hliny. Vo vlhkejších podmienkach bude rastlina stále rásť a kvitnúť, ale má tendenciu viac líhať k zemi.
Použitie.
Šalvia azúrová sa používa pri náboženských praktikách domorodých kmeňov Severnej Ameriky ako vydymovadlo pri ceremóniách a liečiteľstve. Má jemnú levanduľovú vôňu a drobné lístky. Ako vydymovadlo bolo prenesená aj do iných náboženských praktík po celom svete a používa sa hlavne v ezoterike a magických smeroch. Používala sa v ľudovom liečiteľstve ako stimulant, tonikum, adstringentný a diaforetický prostriedok.
Obchodné centrum Helios

Obchodné centrum Helios je obchodné centrum nachádzajúce sa medzi Herlianskou a Solivarskou ulicou na sídlisku Štrkovec v bratislavskej mestskej časti Ružinov.
História.
S nákladom vyše 3 milióny Kčs bolo v roku 1965 dokončené obvodové vybavenie na Herlanskej ulici. Nachádzali sa tu špecializované predajne: Slovenská kniha, Textil, Papier, Lahôdky, Drogéria, Chlieb a pečivo, Mäso a údeniny, Ryby, Šport, Holič a kaderník, Oprava obuvi, VKUS – zákazkové závody a služby: fotozberňa, rýchložehliareň a práčovňa a zberňa prádla a chemickej čistiarne. 
Súčasnosť.
Obchodnému centru hrozil v rokoch 2013 a 2022 zánik a na jeho mieste sa v roku 2022 plánovala výstavba Polyfunkčného domu Herlianska investora Prima spol. s r. o., ktorý nakoniec nahradí susednú prízemnú budovu. Kvôli odporu verejnosti je možné očakávať zánik obchodného centra najskôr až koncom 20. rokov 21. storočia.
Stoly

Stoly (; ) je názov vrchu v hlavnom hrebeni Západných Tatier na slovensko-poľskej hranici. Leží v závere Tomanovskej doliny nad Podbanským, približne severovýchodne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Tatier, vo východnej polovici podcelku Západné Tatry, v ich časti Červené vrchy. Leží na slovensko-poľskej hranici, na pomedzí Prešovského kraja a Malopoľského vojvodstva. Východná časť hrebeňa patrí do katastra mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad, západná zasahuje na územie obce Kościelisko v Powiate tatrzańskom. Najbližšími sídlami sú severne ležiace Kościelisko a mesto Zakopané, na slovenskom území je južným smerom situované Podbanské, juhozápadne leží Pribylina a juhovýchodne Štrbské Pleso a Vyšné Hágy. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku v slovenskej i poľskej časti, východná časť hrebeňa je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina.
Opis.
Vrch Stoly leží v hlavnom hrebeni Západných Tatier, medzi Temniakom () a Poľskou Tomanovou (), nad Tomanovským sedlom, kde končia Červené vrchy. Východné svahy padajú do Zadného úplazu, ktorý je vetvou Tomanovskej doliny a tá zas odnožou mohutnej Tichej doliny. Z tejto časti hrebeňa odteká voda Tomanovským potokom do Tichého potoka v povodí Váhu. Západne leží Dolina Tomanowa, ktorou voda prúdi Tomanowym potokom do Čierneho Dunajca.
Severne sa nachádza Chuda Turnia (), Temniak (), Kresanica (), Wielka Turnia () a Malolučniak (), východne Kondratova kopa (), Suchá kopa (), Goričková (), Kasprov vrch (), Magura () a Veľká kopa (), južne Predný Holý vrch (), Veľká Brdárova grapa (), Liptovská Tomanová (), Poľská Tomanová () a Smrečiny () a západne Blyšť (), Končistá (), Ornak (), Kominiarski Wierch () a Wysoka Turnia (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Turisticky neprístupný skalnato-trávnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú mnohé vrcholy Západných a Vysokých Tatier, okolité doliny a pri vhodných podmienkach aj východná časť Nízkych Tatier s Kráľovou hoľou () a časť Oravských Beskýd.
Prístup.
Táto časť Červených vrchov nie je voľne turisticky prístupná. Značená hrebeňovka vedie cez susedný vrch Temniak () a značený chodník vedie i západným úbočím cez Tomanowu dolinu. V slovenskej časti vedie najbližšie žlto značená trasa Tichou dolinou.
Jaroslav Dvorak

Jaroslav Dvorak (+ 15. september 1974, Klaipėda, Litva) je litovský politológ, manažér, doktor spoločenských vied.
Životopis.
V roku 2002 promoval na Technickej univerzite v Kaunase a potom študoval verejnú správu na Klaipedskej univerzite. Doktorát z politických vied a manažmentu získal na univerzite Vytautasa Magnusa. Pracoval ako predavač v Klaipėde, potom sa zapojil do sveta vedy. Bol lektorom na Štátnej vysokej škole Klaipedae, neskôr prešiel na Klaipedskú univerzitu. Pôsobil ako hosťujúci výskumník na Inštitúte ruských a eurázijských štúdií na univerzite v Uppsale (2017) a ako hosťujúci profesor na Technickej univerzite v Bialystoku 2017. V súčasnosti je vedúcim Katedry verejnej správy a politológie na univerzite v Klaipėde. Pôsobí v redakčných radách medzinárodných vedeckých časopisov. Je koordinátorom panelov „tvorba politiky založenej na dôkazoch“. a „Cultural Policy and Creativity for Smart Development in Central and Eastern Europe”. V roku 2023 pôsobil ako hosťujúci profesor na Uniwersytet Jagielloński v Krakove.
Westland Lysander

Westland Lysander bolo britské pozorovacie a spojovacie lietadlo vyrobené spoločnosťou Westland Aircraft používané pred a počas druhej svetovej vojny. Počas jari 1940 boli stroje Lysander nasadené v Belgicku a Francúzsku. Čoskoro sa ukázalo, že koncept pomalého armádneho pozorovacieho lietadla je zastaraný.
Vznik a vývoj.
V roku 1934 vydalo Ministerstvo letectva špecifikáciu A.39/34. Tá si vyžadovala lietadlo, ktoré malo krátky vzlet a pristátie a dalo sa použiť na rôzne úlohy vrátane prieskumu a bombardovania. Pôvodne boli vyzvané spoločnosti Hawker Aircraft, Avro a Bristol, aby predložili návrhy, ale po určitej diskusii v rámci ministerstva boli pozvané aj z spoločnosti Westland.
Prevádzková história.
Prvé Lysandery vstúpili do služby v júni 1938. Boli nimi vybavené pomocné perute. Spočiatku sa používali ako spojovacie, pozorovacie a prieskumné lietadlá a na navádzanie delostrelectva. Keď v Európe vypukla vojna, skoršie verzie Mk I boli z veľkej časti nahradené Mk II. Staršie stroje boli presunuté na Blízky východ.
Utah Hockey Club

Utah Hockey Club je hokejový klub NHL sídliaci v Salt Lake City, štát Utah. Vznikol presťahovaním hráčskej súpisky z neaktívneho tímu Arizona Coyotes a svoju prvú sezónu odohrá v ročníku 2024-25. Utah bude účastníkom Centrálnej divízie v Západnej konferencií.
Klub ešte nebol pomenovaný, ale majiteľ mužstva potvrdil, že názov bude niesť meno štátu (Utah) a nie mesta (Salt Lake City), v ktorom bude hrať svoje domáce zápasy. Ročník 2024-25 odohrá pod provizórnym názvom Utah Hockey Club.
Hrávať bude na štadióne Delta Center, ktorý je domovským stánkom basketbalového klubu Utah Jazz, ale výstavba nového štadiónu, spôsobilejšieho pre ľadový hokej, je v pláne.
Dejiny klubu.
Vznik (2024 - súčasnosť).
Diskusie o vstupe Salt Lake City na mapu NHL sa začali šíriť v júni 2023. V tom období sa majiteľom Arizony Coyotes nepodarilo vybaviť povolenie pre výstavbu nového hokejového štadióna v Tempe, a o klube bez domácej haly sa začalo špekulovať ako o kandidátovi na presťahovanie do iného mesta.
Ryan Smith, majiteľ klubu NBA Utah Jazz a spolumajiteľ futbalového tímu Real Salt Lake, mal dlhodobú ambíciu založiť hokejový klub a v januári 2024 podal oficiálnu žiadosť o vznik 33. účastníka NHL. Vedenie ligy síce nevyhovelo Smithovi s jeho prvotnou požiadavkou, ale dalo mu zelenú, aby vytvoril nový klub a prevzal súpisku Arizony Coyotes, ktorá si stále nedokázala nájsť trvalý domáci štadión a svoje zápasy hrávala na maličkom štadióne pre 5000 ľudí nachádzajúcom sa na univerzitnom kampuse.
V sérii komplikovaných právnych úkonov liga NHL odkúpila Arizonu Coyotes od jej majiteľa Alexa Meruela za rovnú miliardu dolárov a s dvestomiliónovou prirážkou klub predala Ryanovi Smithovi. Nejedná sa však o klasické sťahovanie klubu, aké liga už niekoľkokrát zažila, kedy mužstvo zmení názov, miesto pôsobenia a prevezme štatistiky po pôvodnom tíme, ktorý zanikne. Vedenie NHL si vyhradilo právo, že Arizona Coyotes sa môže vrátiť medzi ligových účastníkov, pokiaľ do piatich rokov vybuduje hokejový štadión. Z tohto dôvodu nový klub v Utahu neprevezme historické zápisy Coyotes.
Terešva (rieka)

Terešva (, ) je ukrajinská rieka v Zakarpatskej oblasti v povodí Tisy.
Rieka je pomenovaná podľa rakúskej arcivojvodkyne a uhorskej kráľovnej Márie Terézie. Vzniká severne od mestečka Usť-Čorna v Ťačivskom rajóne v Poloninách sútokom Mokrjanky a Brusturjanky. Tečie južným smerom údolím Terešvy okolo mesta Dubove. Juhozápadne od mesta Terešva ústi do Tisy, ktorá tvorí hranicu s Rumunskom.
Rieka je dlhá 56 km a povodie má rozlohu 1225 km².
Úzkorozchodná dráha.
V minulosti bola po celej dĺžke rieky vybudovaná úzkorozchodná železničná dráha. Vychádzala zo železničnej stanice obce Terešva, pozdĺž rieky bola proti prúdu vedená do obce Usť-Čorna, a pritom odbočovala do jednotlivých údolí malých prítokov na hornom toku rieky Terešva. Dráha bola využívaná na prepravu dreva do stanice Terešva pre ďalší transport do drevospracujúcich podnikov. Úzkorozchodný osobný vlak tiež pendloval. Dráha križovala rieku na mostoch v niekoľkých miestach. Po ničivých povodniach v roku 1999 bolo niekoľko mostov silne poškodených. Potom bolo rozhodnuté, že dráha nebude obnovená a koľajový zvršok bol demontovaný.
Nola

Nola môže byť:
NOLA môže byť aj:
Liptovská Tomanová

Liptovská Tomanová () je vrch v Západných Tatrách na Slovensku. Leží nad Tichou dolinou nad Podbanským, približne severovýchodne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Tatier, vo východnej polovici podcelku Západné Tatry a na východnom okraji ich časti Liptovské Tatry. Leží neďaleko slovensko-poľskej hranice, v Prešovskom kraji a okrese Poprad, na katastrálnom území mesta Vysoké Tatry. Najbližšími sídlami sú južným smerom situované Podbanské, juhozápadne ležiaca Pribylina a juhovýchodne Štrbské Pleso, severne sa nachádza Kościelisko a mesto Zakopané. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a zároveň je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina.
Opis.
Liptovská Tomanová leží v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom z Poľskej Tomanovej () v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Je najvýchodnejším vrchom Liptovských Tatier. Severné svahy klesajú do Tomanovskej doliny, južné do Javorovej doliny, ktoré sú odnožou mohutnej Tichej doliny, vedúcej východným úpätím masívu. Oblasť odvodňujú prítoky Tichého potoka do Váhu.
Severným smerom sa nachádzajú Stoly (), Temniak (), Kresanica (), Malolučniak (), Kondratova kopa () a Suchá kopa (), východným Goričková (), Kasprov vrch (), Magura (), Veľká kopa () a Predný Holý vrch (), južným Veľká Brdárova grapa (), Krížna (), Brdárová zvonica () a Holý vrch () a západným Veľká Kamenistá (), Smrečiny (), Poľská Tomanová () a Wysoka Turnia (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Turisticky neprístupný skalnato-trávnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú mnohé vrcholy Západných a Vysokých Tatier, okolité doliny a pri vhodných podmienkach aj časť Nízkych Tatier s Kráľovou hoľou ().
Prístup.
Táto časť Liptovských Tatier nie je voľne turisticky prístupná. Značený chodník vedie iba východným úpätím Tichou dolinou.
Papradnianska dolina

Papradnianska dolina je dolina pod pohorím Javorníky v okrese Považská Bystrica (Trenčiansky kraj). Tečie ňou a vytvorila ju riečka Papradnianka. V doline sa nachádzajú obce (zoradené zostupne) Papradno, Brvnište, Stupné a Jasenica. Dolina končí v mestskej časti Považskej Bystrice Podvažie, kde sa vlieva Papradnianka do Váhu.
Archeologické múzeum (Záhreb)

Archeologické múzeum v Záhrebe () je archeologické múzeum, v chorvátskom hlavnom meste Záhreb. Múzeum disponuje viac ako 450 000 rôznymi artefaktmi a pamiatkami nájdenými predovšetkým na území Chorvátska.
Jeho predchodcom bolo „Národné múzeum“ (), verejnosti prístupné od roku 1846 v Rakúskom cisárstve. V roku 1866 bol premenovaný na „Štátny inštitút Chorvátska, Slavónie a Dalmácie“. V roku 1878 sa Archeologické oddelenie stalo samostatnou inštitúciou v rámci Štátneho ústavu. Ten bol v roku 1939 zrušený a Archeologické múzeum sa stalo samostatnou inštitúciou. Od 80. rokov 19. storočia až do roku 1945 boli zbierky uložené v sídle Akadémie vied na Zrinskeho námestí. V roku 1945 sa múzeum presťahovalo do svojho súčasného sídla Vranyczany-Hafnerovho paláca (Zrinskeho námestie 19).
Múzeum pozostáva z piatich hlavných častí: Pravek, Egypt, Starovek, Stredovek, Mince a medaile.
Sekcia praveku obsahuje 78 000 objektov, k najslávnejším exponátom patrí Vučedolská holubica, najznámejšia pamiatka Vučedolskej kultúry. Sekcia staroveku obsahuje významnú zbierku gréckych váz (asi 1500 nádob) a kameňov s nápismi. Rímsku antiku reprezentujú mnohé sochy, vojenské vybavenie, kovové predmety, rímske náboženstvo a umenie apredmety z každodenného života, získané systematickými archeologickými vykopávkami v rôznych chorvátskych regiónoch, v rôznych chorvátskych mestách založených počas Rímskej ríše. Numizmatická časť patrí medzi najväčšie zbierky tohto typu v Európe.
V dôsledku zemetrasenia, ktoré zasiahlo Záhreb 22. marca 2020, utrpelo Archeologické múzeum poškodenie budovy a vážnejšie škody na stálej expozícii a predmetoch.
Wesley Fofana

Wesley Tidjan Fofana (* 17. december 2000, Marseille, Francúzsko) je francúzsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii obrancu v anglickom klube Chelsea.
Klubová kariéra.
Saint-Étienne.
Fofana začínal s futbalom v tíme Repos Vitrolles. Do akadémie Saint-Étienne prišiel v roku 2015. O tri roky neskôr dňa 15. mája 2018 podpísal s klubom svoju prvú profesionálnu zmluvu. Dňa 18. mája 2019 debutoval v tíme pri výhre 3:0 nad Nice.
Svoj prvý gól strelil 4. decembra 2019 pri výhre 4:1 nad Nice.
Leicester City.
Dňa 2. októbra 2020 prestúpil Fofana do anglického klubu Leicester City s ktorým podpísal kontrakt na päť rokov. Prestupová čiastka bola 36,5 miliónov libier. V klube debutoval 18. októbra pri prehre 0:1 s Aston Villou. Dňa 15. mája 2021 nastúpil na finále FA Cupu kde Leicester vyhral nad Chelsea 1:0 a Fofana tak získal prvú trofej v kariére.
Dňa 17. marca 2022 strelil Fofana svoj prvý gól v tíme pri prehre 1:2 so Stade Rennais v odvete 16-finále Konferenčnej ligy UEFA 2022/23. Po výhre 2:0 v prvom zápase tak napriek prehre jeho tím postúpil s celkovým skóre 3:2.
Chelsea.
Dňa 31. augusta 2022 prestúpil Fofana do Chelsea kde podpísal zmluvu na sedem rokov. Leicester zaňho zinkasoval 70 miliónov libier. O štyri dni neskôr debutoval v tíme pri výhre 2:1 nad West Hamom United. Dňa 5. októbra strelil Fofana svoj prvý gól v Chelsea pri výhre 3:0 nad AC Miláno v skupinovej fáze Ligy majstrov UEFA 2022/23. V zápase však bol nútený striedať po tom čo utrpel vážne zranenie kolena, kvôli ktorému pauzoval do februára. Po zranení sa vrátil do zostavy Chelsea a dňa 4. marca strelil Fofana svoj prvý gól v Premier League pri víťazstve 1:0 nad Leedsom.
Medzinárodná kariéra.
Fofana debutoval v národnom tíme Francúzska pri výhre 3:0 nad Gibraltárom v kvalifikácii na EURO 2024.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 20. aprílu 2024"
Medzinárodné.
"K 20. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Leicester City
Hlava dievčaťa zo Salony

Hlava dievčaťa zo Salony alebo Dievča zo Salony () je názov starorímskej mramorovej portrétnej sochy v životnej veľkosti zo začiatku 2. storočia.
História.
Hlava bola nájdená v starovekej Salone, v súčasnej archeologickej oblasti Solin pri Splite v dnešnom Chorvátsku.
Hlava je pravdepodobne súčasťou celej postavy v životnej veľkosti a napriek viditeľnému poškodeniu má výnimočnú harmóniu a príťažlivosť.
Umelcova tendencia charakterizovať a dosahovať materializáciu je viditeľná najmä na pokožke a na očiach, ktoré boli pravdepodobne vykladané nejakým lesklým kameňom, ktorý dodával očiam lesk.
Smrečinské sedlo

Smrečinské sedlo môže byť:
Turistická značkovaná trasa číslo 2425

 Turistická značkovaná trasa číslo 2425 je modrá trasa v pohorí Považský Inovec. Začína v obci Lúka a končí v rekreačnom stredisku Bezovec. Dĺžka trasy je 10,2 km.
Richard Autner

 
Richard Autner (* 3. apríl 1992, Bratislava) je slovenský televízny a divadelný herec, skladateľ, textár a spevák.
Životopis.
Študoval herectvo na Konzervatóriu a Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Absolvoval postavou Andreja v inscenácii "Zo života ľudstva" v roku 2017. Už počas štúdia na Vysokej škole múzických umení hosťoval v Slovenskom národnom divadle ("Čajka", "Bál", "Zmierenie alebo Dobrodružstvo pri obžinkoch"). Divákom sa predstavil tiež napríklad v divadlách Astorka Korzo '90 a Aréna. Pred kamerou sa Autner objavil najskôr v študentských krátkych filmoch, následne i v televíznych seriáloch. V roku 2021 vydal svoj debutový štúdiový album "Odpovede".
FIA World Endurance Championship 2024

Sezóna 2024 FIA World Endurance Championship bola siedmym ročníkom vytrvalostných pretekov, ktoré organizuje Automobile Club de l'Ouest (ACO) a Medzinárodná automobilová federácia (FIA).
Bombardovanie Devínskej Novej Vsi 6. decembra 1944

Bombardovanie Devínskej Novej Vsi 6. decembra 1944 bol nálet 15. leteckej armády amerických vzdušných síl na železničnú stanicu v 
Devínskej Novej Vsi. 464. bombardovacia skupina, ktorá pôvodne mala bombardovať železničnú stanicu v Bratislave, sa oneskorila pri štarte a keď priletela nad Slovensko, z dôvodu veľkej oblačnosti nad primárnym cieľom zaútočila na príležitostný cieľ - zoraďovaciu železničnú stanicu Devínska Nová Ves. Stanica bola poškodená len dočasne, bombardovanie ale prinieslo 14 civilných obetí, z toho 2 žiačky miestnej školy, a značné škody na budovách a majetku.
Predohra.
11. decembra 1941, potom ako Japonsko prepadlo USA náletom na Pearl Harbor, Nemecko vyhlásilo USA vojnu. Predseda vlády a minister zahraničných vecí Slovenskej republiky Vojtech Tuka vyhlásil vojnu Spojeným štátom a Veľkej Británii v mene Slovenskej republiky dňa 12. decembra 1941.
Na rozdiel od vojny s Poľskom a ZSSR nezahájila Slovenská republika voči západným veľmociam žiadne priame vojenské kroky. Až v roku 1944 začalo bojové nasadenie slovenského letectva proti americkým bombardérom a v júni začalo bombardovanie Slovenska 15. leteckou armádou amerických vzdušných síl.
Priebeh náletu.
Dňa 6. decembra 1944 uskutočnila 15. letecká armáda amerických vzdušných síl masívny nálet na železničnú infraštruktúru v strednej Európe: 270 strategických bombardérov B-17 a B-24 zaútočilo na železničné zriaďovacie stanice v mestách Graz a Maribor (vtedy Nemecká ríša), Szombathely, Sopron, Nagycenk, Hegyeshalom a Zalaegerszeg v Maďarsku, na Slovensku boli cieľom Bratislavaželezničná stanica, odstavné nádražie s depom.
Na Bratislavu štartovali zo základne Pantanella ako prvá bombardovacia skupina 465. nasledovaná skupinou 464. Nehoda pri štarte spôsobila 23 minútové oneskorenie štartu skupiny 464, čo sa ukázalo kľúčovým. Nad Bratislavu dorazilo 29 z 31 bombardérov skupiny, v tom čase už bol primárny cieľ (depo a železničná stanica v Bratislave) zahalený oblakmi, a tak skupina zvolila príležitostný cieľ, železničnú stanicu Devínska Nová Ves. O 11:15 zhodili bombardéry na Devínsku Novú Ves asi 200 bômb61 ton.
Výsledky náletu.
Zasiahnutá bola najmä severná časť obce, kde sa nachádzala stanica. Tá utrpela zásah 6 bombami, poškodených bolo 6 koľajníc. Bomby zasiahli aj obytnú štvrť južne od železničnej stanice. Počet mŕtvych bol po bombardovaní odhadovaný na 12 osôb, ranených asi dvadsať. Celkový počet obetí bol v skutočnosti 14 zabitých osôb, ťažko zranených 34, z nich niektorí zomreli neskôr počas prevozu do nemocníc v Bratislave. Bombardovanie usmrtilo i dve žiačky miestnej školy, 7-ročnú Máriu Šteflovičovú a 9-ročnú Cingelovú.
Mestská časť BratislavaDevínska Nová Ves dal osadiť pri príležitosti 75. výročia náletu na budovu bývalého kina Devín pamätnú tabuľu pripomínajúcu obete náletu.
Holý vrch (Západné Tatry; 1863 m)

Holý vrch (; ) je vrch v Západných Tatrách na Slovensku. Leží nad Tichou dolinou nad Podbanským, približne severovýchodne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Tatier, v podcelku Západné Tatry a na juhovýchodnom okraji ich časti Liptovské Tatry. Leží v Žilinskom kraji v okrese Liptovský Mikuláš, na katastrálnom území obce Pribylina. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situované Podbanské, juhozápadne sa nachádza Pribylina, južným smerom aj Východná a Važec a juhovýchodne Štrbské Pleso. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a východná časť hrebeňa je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina.
Opis.
Holý vrch leží v rázsoche Grešovo, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z Veľkej Kamenistej () v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Nachádza sa na juhovýchodnom okraji Liptovských Tatier. Východné svahy klesajú do mohutnej Tichej doliny, severné do doliny Hlina, ktorá je jej vetvou. Juhozápadným smerom je Kamenistá dolina, ktorou voda z tejto časti hrebeňa odteká Kamenistým potokom do Belej, kde končí aj voda zo severných a východných svahov, odvádzaná prítokmi Tichého potoka.
Východným smerom sa nachádzajú Štíty (), Kriváň (), Krížna (), Predný Holý vrch (), Veľká kopa () a Veľká Brdárova grapa (), severným Hlina (), Liptovská Tomanová (), Poľská Tomanová (), Smrečiny () a Veľká Kamenistá (), západným Blyšť (), Bystrá (), Nižná Bystrá (), Ježová () a Kotlová () a južným Surový hrádok (), Hrubý grúň () a Žerucha (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Turisticky neprístupný prevažne lúčnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Vzhľadom na výšku a polohu na okraji Tatier sú z neho viditeľné okolité vrcholy Západných a neďalekých Vysokých Tatier, susedné doliny a pri vhodných podmienkach aj Podtatranská kotlina, Nízke Tatry, Kozie chrbty, Slovenský raj a Volovské vrchy.
Prístup.
Táto časť Liptovských Tatier nie je voľne turisticky prístupná. Značené turistické chodníky však vedú z Podbanského blízkou Kamenistou dolinou do Pyšného sedla a Tichou dolinou do Suchého sedla.
Monodora muškátovníková

Monodora muškátovníková (lat. "Monodora myristica") je tropický strom z čeľade anonovité (lat. "Annonaceae"). Pochádza z tropickej Afriky od Sierra Leone na západ po Tanzániu. V minulosti sa jeho semená široko predávali ako lacná náhrada muškátového orecha (plod rastliny "Myristica fragrans"). Dodnes sa stále používa ako korenie.
Vo svete sa v rôznych jazykoch používajú pre plod tohto stromu rôzne názvy, napríklad "calabash nutmeg", "african nutmeg", "jamaican nutmeg", "ehuru", "ariwo", "awerawa", "ehiri", "airama", "African orchid nutmeg", "muscadier de calabash", "lubush ehu" a "lubushi".
Kultivácia a história.
Monodora muškátovníková prirodzene rastie vo vždyzelených lesoch od Libérie po Nigériu a Kamerun, Ghanu, Angolu a tiež Ugandu a západnú Keňu. Vďaka obchodu s otrokmi v 18. storočí sa strom dostal na karibské ostrovy, kde sa stal známym, ako jamajský muškátový oriešok. V roku 1897 bola monodora muškátovníková zavlečená do Bogor Botanical Gardens v Indonézii, kde stromy pravidelne kvitnú, ale zatiaľ nemali žiadne plody. Pre svoje veľké a orchideovité kvety sa strom pestuje aj ako okrasný.
Botanika.
Strom a listy.
Monodora muškátovníková môže dosiahnuť výšku 35 m. Listy sú striedavo usporiadané a ovisnuté, pričom čepeľ listu je elipsovitá, podlhovastá alebo najširšia smerom k vrcholu a zužujúca sa k stopke, môžu dosiahnuť veľkosť až 45 cm × 20 cm.
Kvet.
Kvet sa objavuje na báze nových výhonkov a je jedinečný, visiaci, veľký a voňavý. Stopka nesie listom podobnú metlinu a môže dosiahnuť 20 cm na dĺžku. Lupene kvetu sú červeno-škvrnité a 2.5 cm dlhé. Koruna je tvorená šiestimi okvetnými lístkami, z ktorých tri vonkajšie dosahujú dĺžku 10 cm a majú zvlnené okraje a červené, zelené a žlté škvrny. Tri vnútorné okvetné lístky sú takmer trojuholníkové a tvoria bielo-žltkastý kužeľ, ktorý je zvonka červeno škvrnitý a zvnútra zelený. Kvet je opeľovaný hmyzom.
Plody a semená.
Plodom je hladká, zelená a guľovitá bobuľa s priemerom 20 cm, ktorá drevnatie a má až 60 cm dlhú stopku. Vo vnútri plodu sú početné podlhovasté, svetlohnedé, 1.5 cm dlhé semená, ktoré sú obklopené belavou voňavou dužinou. Semená obsahujú 5-9% bezfarebného esenciálneho oleja.
Využitie.
Plody a semená.
Vôňa a chuť semena je podobná muškátovému oriešku a používa sa ako obľúbené korenie v západoafrickej kuchyni. Plody sa zbierajú z divých stromov a semená sa sušia a predávajú sa celé alebo mleté na použitie do dusených jedál, polievok, koláčov a dezertov. Na liečebné účely sa používajú ako stimulant, na žalúdočné problémy, pri bolestiach hlavy, vredoch a tiež ako repelent proti hmyzu. Zo semien sa vyrábajú aj náhrdelníky.
Drevo a kôra.
Drevo je tvrdé, ale ľahko sa s ním pracuje a používa sa na tesárstvo, domáce vybavenie a stolárstvo. V medicíne sa kôra používa pri bolestiach žalúdka, horúčkovitých bolestiach, očných chorobách a hemoroidoch.
Chemické zlúčeniny.
Esenciálny olej, ktorý možno získať z listov, obsahuje "β"-karyofylén, "α"-humulén a "α"-pinén. Hlavné zlúčeniny nachádzajúce sa v esenciálnom oleji zo semien sú "α"-felandrén, "α"-pinén, myrcén, limonén a pinén.
Krát (znak)

Krát alebo násobiteľ je symbol codice_1 alebo codice_2 (v programovacom jazyku tiež ako codice_3 ), ktorý v matematike určuje operáciu násobenia pre dve premenné (binárna operácia).
Slovenské substitúty pre krát a ich nevýhody.
Na substitúciu skutočného typografického krát (codice_1 alebo codice_2) sa v digitálnych dokumentoch často používajú znaky:
Delené (znak)

Delené alebo delítko je symbol codice_1 alebo codice_2 alebo codice_3, ktorý v matematike určuje operáciu delenia.
Jeho klávesnicová skratka je codice_4.
Mychajlo Mudryk

Mychajlo Petrovyč Mudryk (; 5. január 2001, Krasnohrad, Ukrajina) je ukrajinský profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka v anglickom klube Chelsea.
Klubová kariéra.
Šachtar Doneck.
Mudryk začínal s futbalom v klube Metalist Charkov. V roku 2016 sa pripojil do mládežníckeho tímu Šachtaru Doneck. Dňa 31. októbra 2018 debutoval Mudryk v Šachtari pri výhre 3:2 nad Olimpikom Doneck v osemfinále Ukrajinského pohára.
Hosťovanie v Arsenali Kyjev.
Pre získanie herného času bol Mudryk vo februári 2019 poslaný na hosťovanie do Arsenalu Kyjev v ukrajinskej Premjer-liha. V klube debutoval 3. marca pri výhre 1:0 nad Olimpikom Doneck. Na hosťovaní pôsobil do konca sezóny 2018/19.
Návrat v Šachtari.
Sezónu 2019/20 strávil v Šachtari no v prvom tíme sa ukázal až 12. júla 2020 keď debutoval so Šachtarom v ukrajinskej Premjer-liha pri výhre 4:2 nad Desna Černihiv. V sezóne odohral v prvom tíme tri zápasy a s tímom sa tak tešil zo zisku titulu v lige.
Prvé štyri mesiace sezóny 2020/21 bol Mudryk na hosťovaní v Desne Černihiv. Po návrate z hosťovania sa najprv pripojil k rezervnému tímu a neskôr sa prebojoval do prvého tímu.
Dňa 15. septembra 2021 debutoval Mudryk v skupinovej fáze Ligy majstrov pri prehre 0:2 so Šerifom Tiraspoľ. O tri dni neskôr strelil Mudryk svoj prvý gól v klube pri víťazstve 5:0 nad Mariupoľom. Dňa 3. decembra zaznamenal Mudryk štyri asistencie pri výhre 6:1 nad PFK Ľvov. Dňa 31. decembra predĺžil zmluvu so Šachtarom do roku 2026.
Dňa 19. októbra 2022 strelil Mudryk dva góly pri výhre 3:0 nad Kolosom Kovalivka.
Chelsea.
Dňa 15. januára 2023 podpísal Mudryk zmluvu s Chelsea na osem a pol roka za poplatok 70 miliónov eur a s bonusmi sa suma môže navýšiť až na 100 miliónov eur. Stal sa najdrahším hráčom z ukrajinskej Premjer-liha. Dňa 21. januára debutoval v tíme pri remíze 0:0 s Liverpoolom v Premier League.
Dňa 2. októbra 2023 si Mudyrk otvoril strelecký účet v Chelsea pri výhre 2:0 nad Fulhamom.
Medzinárodná kariéra.
Mudryk reprezentoval Ukrajinu v mládežníckych kategóriách od 16 do 21 rokov. Dňa 1. júna 2022 debutoval Mudryk v národnom tíme Ukrajiny pri výhre 3:1 nad Škótskom v baráži na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022. Dňa 17. októbra 2023 strelil Mudryk svoj prvý gól v reprezentácii pri výhre 3:1 nad Maltou v kvalifikácii na Majstrovstvá Európy vo futbale 2024.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 21. aprílu 2024"
Medzinárodné.
"K 21. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Šachtar Doneck
Individuálne