burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kurfirst

Kurfirst (z „voliace knieža“: "küren"= voliť + "Fürst" = knieža) alebo zriedkavo knieža voliteľ či knieža volič bolo ríšske knieža s právom voliť kráľa rímskonemeckej ríše. Neskôr bol kráľ pápežom „povýšený“ na cisára. Pôvod tejto funkcie nie je úplne jasný. Prvýkrát sa kurfirsti spomínajú pri voľbe Alfonza X. Múdreho a Richarda Cornwallského v 13. storočí.
Pôvodne volili kráľa všetky ríšske kniežatá. Okolo polovice 13. storočia sa počet kurfirstov ustálil na sedem, čo v roku 1356 formálne spísal cisár Karol IV. svojou Zlatou bulou. Týchto sedem je:
Predsedal im arcibiskup mohučský, ktorý mal právo korunovať kráľa. Zástupcom predsedu bol vojvoda saský. 
Počet a členstvo sa v histórii viackrát menil. V roku 1620 bol Fridrich V. Falcký zbavený hodnosti kurfirsta a tá bola daná vojvodovi bavorskému, no po vestfálskom mieri v roku 1648 bolo kurfirstvo Falcku vrátené, čím stúpol počet voličov na osem. Ako deviaty kurfirst pribudol v roku 1692 vojvoda brunšvicko-lüneburský (Braunschweig-Lüneburg) v Hannoveri. Na osem členov klesol zbor kurfirstov v roku 1777 vymretím priamej línie bavorských Wittelsbachovcov, keď bavorské a rýnske elektorstvo bolo spojené v osobe Karla Theodora zo Sulzbachu. 
Po mieri v Luneville v roku 1801 za napoleonských vojen boli duchovné kniežatstvá na ľavom brehu Rýna (Kolín a Trevír) sekularizované, čím poklesol počet kurfirstov na šesť. V roku 1803 bol ich počet zvýšený na 10 tým, že sa kurfirstami stali vojvoda bádenský, vojvoda württemberský, vojvoda hessensko-kasselský a arcibiskup salzburský. V roku 1805 bolo kurfirstvo Salzburgu odňaté a dané arcibiskupovi würzburskému. Praktický výkon kurfirstských právomocí zanikol 6. augusta 1806, keď sa František II. zriekol zvláštnym patentom hodnosti cisára Svätej ríše rímskej. Posledným kurfirstom bol Fridrich Wilhelm II. hessenský, majiteľ hořovického panstva v Čechách, zbavený svojej krajiny v roku 1866 Pruskom, zomrel v roku 1875. Ako odznak používali kurfirsti purpurovú čiapku s hermelínovým lemovaním pri spodnom okraji a s hermelínových chvostíkom na vrchole.
Markgróf

Markgróf (z nemeckého "Markgraf" &lt; stredonemeckého "markgrave") bol titul vládcu marky. Marka označovala okrsok krajiny, najčastejšie pohraničný. Cisár Franskej ríše Karol Veľký vymenoval niekoľko grófov za markgrófov, aby kontrolovali rozsiahle územia pri hraniciach ríše. V Británii, Francúzsku, Itálii, Portugalsku a Španielsku sa markgrófi stali neskôr markízmi.
Love Parade

Love Parade je pouličný festival trance a technohudby, ktorý sa od roku 1989 do 2006 organizoval každé leto v Berlíne a v ďalších rokoch v iných nemeckých mestách. Prvá Love Parade niesla názov "Friede, Freude, Eierkuchen". Navštívilo ju asi 150 návštevníkov a jej zakladateľmi boli Matthias Roeingh (alias Dr. Motte) a Maximilian Lenz (alias Westbam), ktorý sa potom zúčastňoval na všetkých Love Parade festivaloch, pravidelne 21 rokov. Dnes je Love Parade festival, ktorý dosahuje rekordné čísla v náštevnosti.
História.
V roku 2004 sa Love Parade neuskutočnila. V roku 2005 usporiadatelia Love Parade odvolali, pretože mnohí sponzori krátko pred jeho začiatkom odriekli podujatiu podporu. V roku 2006 sa Love Parade opäť uskutočnila. Akcia sa po ročníkoch 2007 v Essene a 2008 v Dortmunde v roku 2009 znova nekonala kvôli prebiehajúcim stavebným úpravám v meste Bochum, kde sa podujatie malo konať.
Tragédia v Duisburgu.
24. júla 2010 sa Love Parade konala v meste Duisburg. Kvôli obmedzeným priestorom lokality, kde sa akcia konala, došlo k hromadnej panike pri ktorej zahynulo 21 osôb, 511 osôb sa zranilo z toho 40 vážne. Organizátori sa z dôvodu možnej ďalšej paniky rozhodli podujatie neprerušiť a hudba hrala ďalej. Známi DJ-ovia ako Francúz David Guetta alebo Westbam, ktorý je často považovaný za otca nemeckej elektronickej hudby, sa po tragédii rozhodli nevystupovať. Rainer Schaller, hlavný organizátor hudobného festivalu, deň po tragickej udalosti na tlačovej konferencii oznámil, že z rešpektu k obetiam, ich rodinám a priateľom, sa festival Love Parade v budúcnosti už konať nebude.
Elektronický štýl hudby.
Koncertu pre priaznivcov elektro-tanečnej hudby sa v posledných rokoch Love Parade sa pravidelne zúčastňujú známe mená ako Westbam, David Guetta, Underworld, Paul Van Dyk, Fedde Le Grand, ATB, Tiesto, Lexy &amp; K-Paul, Dj Hell, Sven Vath, Marc Spoon, Hardy Hard, Tom Novy, Tiefschwartz, Anthony Rodher, Felix Krocher, Moonbotica, Carl Craig, Carl Cox, Digitalism, Richie Hawtin a mnoho ďalších.
Televízia.
Každý rok je podujatie vysielané aj v televízii. Televízna stanica VIVA, kedysi orientovaná primárne na tanečnú hudbu pravidelne poskytovala priame prenosy z miesta dejísk v rokoch 1997 – 2008. Podujatia z roku 2007 a 2008 vysielala aj česká hudobná stanica Óčko TV. Tento rok priamy prenos a reportáže z dejiska sprostredkovala len nemecká regionálna televízia WDR. Sledovať akciu bolo možné aj cez internet cez oficiálnu webovú stránku festivalu, kde bolo možné pozerať 30 video streamov.
Ján Andrej Segner

Ján Andrej Segner (, ; * 9. október 1704, Bratislava – † 5. október 1777, Halle) bol fyzik, lekár, astronóm, botanik, matematik vynálezca nemeckého pôvodu.
Životopis.
Bol synom výbercu daní a mestského komorného (správcu mestskej pokladne), evanjelika Ján Michal Segner (Segnerovci) zo Svätého Jura a jeho manželky Márie Žofie, rod. Fischerovej. Jeho rodný dom - Segnerova kúria stojí v Bratislave na Michalskej ulici číslo 7 a je dnes chránenou kultúrnou pamiatkou.
Od roku 1714 študoval na mestskom gymnáziu, kde sa už čoskoro preukázalo jeho neobyčajné nadanie na matematiku a fyziku. V roku 1725 začal študovať medicínu, filozofiu a matematiku na univerzite v Jene. Ešte pred dosiahnutím akademickej hodnosti publikoval rôzne menšie práce. Ako promovaný doktor pracoval od roku 1730 opäť vo svojom rodnom meste. Táto práca ho však neuspokojovala a tak sa o dva roky neskôr 1732 vrátil do Jeny, kde nadobudol titul Magistra a od roku 1733 viedol ako súkromný docent prednášky z matematiky a medicíny. V roku 1735 reflektoval na ponuku prísť do Göttingenu, kde mu bol udelený titul profesora matematiky a prírodných vied, vytvorený špeciálne pre neho. Ako jeden z prvých prírodovedcov viedol experimentálne prednášky z chémie, je zodpovedný aj za stavbu Univerzitnej hvezdárne v Göttingene. V roku 1754 bol ako profesor matematiky a fyziky povolaný na Hallskú univerzitu ako nástupca filozofa a matematika Christiana Wolffa. Tu nechal zriadiť Hallskú hvezdáreň. K jeho študentom, ktorí u neho v Halle promovali, patrili Christian Garve 1766 a August Niemeyer 1777. Ako jeden z najvýznamnejších prírodovedcov svojich čias, bol Segner členom Pruskej akadémie vied v Berlíne, Kráľovskej spoločnosti v Londýne a Ruskej akadémie vied v Petrohrade. Zaoberal sa i astronómiou, princípmi existencie svetla, regulovaním krvného tlaku.
Jeho hrob sa nachádza na hallskom cintoríne "Stadtgottesacker".
Je po ňom pomenovaná ulica v Bratislave, ulica a škola v Halle a kráter na Mesiaci.
Ján Radomil Kvačala

Ján Radomil Kvačala alebo Ján Kvačala, Kvacsala, (* 3. február 1862, Báčsky Petrovec, Rakúske cisárstvo – † 9. jún 1934, Viedeň, Rakúsky štát) bol slovenský pedagóg, osvetový pracovník, svetový komeniológ, cirkevný historik a evanjelický farár. Bol členom Kráľovskej českej spoločnosti náuk v Prahe, Comenius Gesellschaft v Berlíne, Gesellschaft für Geschichte des Protestantizmus in Oesterreich vo Viedni, Akadémie náuk v Petrohrade. PhDr. obhájil v Lipsku, ThDr. vo Viedni, čestné doktoráty mu udelili univerzity v Rige a Varšave. V roku 1932 sa stal prvým čestným predsedom juhoslovanskej Matice slovenskej.
Hamburg

Hamburg je po Berlíne druhé najväčšie mesto Nemecka, spolková krajina vo forme mestského štátu a prístav. Je to siedme najväčšie mesto Európskej únie. Niekedy je označované aj ako Benátky severu pre množstvo mostov a kanálov. Mesto má viac ako 1,8 milióna obyvateľov a jeho metropolitná oblasť približne 4,3 milióna obyvateľov. Ročne ho navštívi približne 7,7 milióna turistov (2008).
Poloha.
Hamburg leží na vlyve riek Bille a Alster do Labe. Približne 110 kilometrov severne od Hamburgu sa Labe vlieva do Severného mora. Úsek od Severného mora až po Hamburg je Labe splavná aj pre zaoceánske lode. 
Dejiny.
Oficiálny názov mesta je . To odkazuje na históriu mesta ako súčasť stredovekého zväzu obchodu Hanzy, ako slobodné mesto počas Rímskonemeckej ríše a na súčasné postavenie mesta ako jednej zo spolkových krajín Nemecka.
Priemysel.
Hamburg je centrom obchodu v severnom Nemecku. Mesto sa stalo mediálnym a priemyselným centrom oblasti s podnikmi ako "Airbus" (letecký výrobca), "Blohm + Voss" (lodenice) a "Aurubis" (najväčší európsky producent medi na svete). V meste sídli "Norddeutscher Rundfunk" verejnoprávna rozhlasová a televízna organizácia a "Gruner + Jahr", najväčšia európska tlačová a vydavateľská spoločnosť. 
Prístav v Hamburgu je tretí najväčší v Európe (po Antverpách a Rotterdame) a deviaty na svete.
Pedagóg

Pedagóg (z  &lt; ) môže byť:
Politik

Politik je človek, ktorý sa aktívne zaoberá politikou, ktorý sa angažuje v rámci politického úradu (napr. ako člen vlády, poslanec parlamentu a pod.) alebo politickej strany. Vysokopostavený politik, ktorý sa podieľa na vedení štátu, sa označuje ako štátnik (obyčajne v prípade obzvlášť rešpektovaného politika, oplývajúceho znalosťami, zručnosťou a víziou pri vedení štátu).
Politik, ktorý sa angažuje na úrovni obce, resp. mesta alebo mestskej časti sa spravidla označuje ako komunálny politik. Za komunálnych politikov sa na Slovensku teda pokladajú starostovia obcí, resp. primátori miest, ako aj poslanci obecných, mestských a miestnych zastupiteľstiev. Významovo podobný je výraz regionálny politik označujúci politika, ktorého pôsobenie sa obmedzuje na región menší než územie štátu (pozri pod štatistická územná jednotka), napr. v slovenskom kontexte na samosprávny kraj, príp. na konkrétne mesto alebo obec.
Diplomat

Diplomat (z  &lt; "diplomatique"„týkajúci sa [medzinárodných] dokumentov“ &lt; ) alebo diplomatický zástupca je štátny úradník poverený zastupovaním svojho štátu pri medzinárodných stykoch. Výraz kariérny diplomat označuje diplomata, ktorý prešiel všetkými stupňami diplomatických funkcií (na rozdiel napr. od osoby z prostredia mimo zahraničnej služby, ktorá bola vymenovaná do funkcie veľvyslanca). Výraz diplomacia v užšom zmysle označuje aj diplomatický personál (diplomatický zbor, diplomatov ako celok) alebo povolanie diplomata.
V medzinárodnom práve upravuje postavenie, práva a povinnosti diplomatov "Viedenský dohovor o diplomatických stykoch" z 18. apríla 1961 a "Viedenský dohovor o konzulárnych stykoch" z roku 1963.
Diplomatické hodnosti.
Zahraničná služba Slovenskej republiky používa nasledovné diplomatické hodnosti (v poradí od najnižšej, podľa stupňov):
Diplomatické funkcie.
Podľa medzinárodných dohovorov sú ustálené štyri skupiny diplomatov:
Filantrop

Filantrop alebo filantropista (z gréčtiny filein - milovať, anthropos - človek) je ľudomil, dobročinný človek či priateľ ľudí. Filantrop sa angažuje vo filantropii alebo ide o niekoho, kto daruje čas, peniaze a hmotné statky na charitatívne účely (darcovstvo a dobrovoľníctvo). Označujú sa nimi najmä darcovia veľkých súm peňazí, ktorí majú významný vplyv na zlepšovanie kvality života vďaka svojmu dobrovoľníctvu.
Kríž (symbol)

Kríž je najuniverzálnejší z jednoduchých symbolických znakov. Je hlavným symbolom kresťanstva. Okrem kresťanstva sú známe vyobrazenia napríklad v staromexickej kultúre. Kríž tiež predstavuje bolesť a utrpenie.
Brémy

Brémy () sú prístavné mesto na severozápade Nemecka ležiace na rieke Vesere. Spolu s mestom Bremerhaven tvoria spolkovú krajinu Brémy. Rozlohou sú 10. najväčším mestom Nemecka, 44. najväčším mesto EÚ a 74. najväčším mestom v Európe.
Brémy (krajina)

Brémy (po nemecky "Freie Hansestadt Bremen") sú s plochou 419,23 km² najmenšou spolkovou krajinou Nemecka. Krajina pozostáva z dvoch miest - Bremerhaven a Brémy.
Spisovateľ

Spisovateľ je človek, ktorý sa profesionálne venuje písaniu, väčšinou kníh. Ale môže písať takmer akýkoľvek text s primeraným rozsahom a obsahom. Spisovateľ používa na svoju prácu prirodzený jazyk občas s miernymi úpravami.
Dobrý spôsob (nie však všeobecne platný) ako odlíšiť človeka, ktorý niečo píše, od spisovateľa, je zistiť, či dostáva peniaze za to, čo píše.
Šírenie myšlienok.
Myšlienky spisovateľa sa šíria buď pomocou tlače, ako napríklad noviny, knihy, časopisy, letáky a iné, alebo elektronických médií (pozri nové médiá), ako je napríklad internet, a to verejne alebo tajne (samizdatom).
Kategórie spisovateľov.
Románopisec.
Potrebuje na svoju prácu spravidla dlhý čas, pretože román je pomerne dlhý literárny útvar. Tieto diela v sebe môžu obsahovať rôzne zápletky a napätie. Písanie románu je obťažné a pre autora je veľkou skúškou, pretože do poslednej chvíle nevie, či sa trafil a či jeho dielo bude niekto čítať.
Poviedkopisec.
Potrebuje na svoju prácu o niečo kratší čas ako románopisec. Výsledok jeho práce je poviedka. Ide spravidla o jednoduchší žáner ako román. Poviedka môže byť pre spisovateľa dobrým spôsobom, ako sa dostať k rýchlym peniazom, alebo slúži na spracovanie kratších námetov, ktoré nie sú vhodné pre románové, alebo iné spracovanie.
Životopisec.
Ak nejaký človek má na sklonku života pocit, že bol jeho život mimoriadne výnimočný a významný (alebo nemá čo robiť), stáva sa nezriedka takýto človek spisovateľom. A jeho žánrom je životopis (autobiografia), ktorý sa zaoberá osobnými prehrami a výhrami, a snaží sa vysvetliť správnosť či nesprávnosť konania počas života.
Existuje aj celkom iná kategória životopiscov, tí môžu písať z iných ako vyššie spomenutých dôvodov. Napríklad: finančná odmena, záujem o cudzí život a iné. Autori takýchto životopisov majú veľmi často novinárske zázemie a snažia sa podať relevantné fakty o danej osobe, majú však subjektívny filter informácií a nezriedka dochádza k dezinterpretácii faktov.
Básnik.
Tento druh spisovateľov hľadá v jazyku slová s podobným zakončením. Tieto zakončenia sa snažia dávať na konce riadkov a potom vzniká zaujímavý úkaz nazývaný rým. Rým však nie je nutnou podmienkou básne. V dnešnej dobe je veľmi ťažké definovať báseň, tým pádom aj básnika. Asi najjednoduchšie je sledovať, koľko riadkov potrebuje spisovateľ na napísanie vety. Ak je to v rozmedzí 3 – 10 riadkov, je veľmi pravdepodobné, že takýto spisovateľ je básnik.
Cestopisec.
Píše o nejakom výlete, zameriava sa často na fakty, preto tento druh spisovateľa môže pripomínať prácu novinára. Nie je to však pravidlom. Takýmto spisovateľom je často umožnené cestovať na náklady vydavateľa.
Inšpirácia.
Inšpirácia spisovateľov môže byť rôzna. Hlavnými zdrojmi inšpirácie spisovateľa sú: vlastný život spisovateľa, cudzí život, kopírovanie cudzích diel a kopírovanie vlastných diel.
Jazyk.
Spisovateľ môže byť svojím dielom zodpovedný aj za vývoj jazyka. Preto obvykle spisovatelia dbajú na dodržiavanie gramatických pravidiel.
Autobus

Autobus je motorový dvojstopový / štvorstopový dopravný prostriedok určený na prevoz minimálne desiatich osôb, vrátane miesta pre vodiča. Najčastejším autobusom na našich cestách boli za socializmu československé autobusy Karosa a maďarské Ikarus (obaja výrobcovia už v súčasnosti neexistujú). V súčasnosti na naších cestách jazdia najčastejšie autobusy značiek Iveco, SOR alebo Solaris. Na Slovensku sa vyrábali autobusy značiek Slovbus, Granus, Novoplan resp. Troliga Bus.
Rozdelenie.
Autobusy sa podľa účelu použitia rozdeľujú na:
Podľa počtu prepravovaných osôb:
Autobusy sa podľa konštrukcie delia na
Podľa dĺžky sa autobusy zaraďujú do tried:
Dejiny autobusov.
Prvý autobus so spaľovacím motorom predstavila spoločnosť Mercedes-Benz na konci 19. storočia, vtedy bol však veľmi nespoľahlivým vozidlom a iba pre veľmi obmedzený počet ľudí, okolo 10-20 osôb. Za 20 rokov sa technológia zdokonalila nakoľko, že bolo možné používať autobusy v modernom slova zmysle. Okolo roku 1930 už odviezli až 50 ľudí a boli poháňané rôzne, na svietiplyn, naftu, drevoplyn a podobne. Hlavný rozvoj autobusovej dopravy nastal po 2. svetovej vojne, keď bola rozšírená infraštruktúra pre automobilovú dopravu, predovšetkým zlacnel benzín a bolo postavených viac pozemných komunikácií. V posledných 50 rokoch autobusy prevládli v MHD a doplnili tak električky na linkách nevyžadujúcich veľké prepravné kapacity. Na rozdiel od električiek sú manévrovateľnejšie, lacnejšie, jednoduchšie a sú veľmi nízke náklady na ich zavedenie, teda autobusovú verejnú dopravu si môžu dovoliť aj menšie mestá.
Autobusy na Slovensku.
Na Slovensku autobusové spoločnosti poväčšine obmeňujú svoj vozidlový park novými autobusmi značky Irisbus, prípadne SOR, občas aj autobusmi iných značiek. 
Dopravcovia prevádzkujú rôzne autobusy – Solaris, Mercedes-Benz, MAN, Scania, Volvo, Setra atď.
Trolejbus

Trolejbus (v slangu: "trolej" alebo "troflák" ) je hromadný dopravný prostriedok určený na prepravu osôb. Je poháňaný trakčným elektromotorom. Elektrickú energiu získava pomocou elektrickej trakcie - vodičov upevnených pomocou prevesov nad vozovkou (pozri trolejové vedenie). Elektrická trakcia je napájaná jednosmerným elektrickým napätím 600V, 750V alebo 1000V, v závislosti od miesta, kde sa trolejbusová prevádzka nachádza a od typu vozidiel používaných v danej prevádzke. Na prívod prúdu sa používajú tzv. zberače. Sú ukončené uhlíkovými kontaktnými prvkami, tzv. „botkami“ (z českého slova „bota“).
Zaujímavosti.
Trolejbus sa v Číne nazýva „bezdráhová električka (無軌電車)“.
Metro (podzemná železnica)

Metro alebo podzemná (rýchlo)železnica je súprava ľahkých vozidiel (podobných električkám) prevádzkovaná v mestskej hromadnej doprave pre rýchlu prepravu cestujúcich v meste. Súpravy sú napájané z koľajníc, alebo z trolejového vedenia. Metro zabezpečuje rýchlu a plynulú prepravu, pretože väčšinu trás jazdí pod zemou a je úplne nezávislé od ostatnej dopravy. Jazdí v tuneloch a na špeciálne upravených dráhach. Metro má zriadené nástupišťa v ktorých sa nachádzajú automaty na lístky, kávu a odpadkové koše, často sa stretneme aj s bezpečnostnými kamerami alebo varovaniami pred vstupom na koľajnice, pokiaľ sú z nich súpravy napájané. Vývoj a výstavba metra stále ide dopredu a tak v sa mnohých mestách stanice stavajú, alebo prerábajú na moderné miesta na ktorých sa prejavuje moderná architektúra ku ktorým neodmysliteľne patria aj moderné súpravy. 
Prvé metro bolo spojazdnené v roku 1863 v Londýne.
V Česku v Prahe sa metro prevádzkuje od roku 1974. Na Slovensku metro nepremáva, aj keď sa o tom uvažovalo v Bratislave a v roku 1988 sa aj začalo stavať, nikdy sa však nezrealizovalo.
Rýchlosť metra je cca 80 km/h.
Pražský vozidlový park je zložený zo súprav R1, M1, 81-71, 81-71M a Ečs. Ich výrobu a vývoj uskutočňovali české závody Ečs, ČKD a Škoda. Väčšina z nich bola dodaná v 70. rokoch. V Prahe je metro nosným systémom MHD a po električkách je najpoužívanejšie. Metro k rýchlemu pohybu využíva vzhľadom na veľké dĺžky súprav množstvo elektromotorov, tie sú riadené tyristorovou výzbrojou.
Vlak

Vlak je skupina železničných vozidiel, doprevádzaná aspoň jedným hnacím vozidlom, alebo samostatné hnacie vozidlo, alebo traťový stroj, označený predpísanými návesťami pre vlak, obsadený vlakovým personálom a idúci podľa časového poriadku.
Hnacie vozidlá.
Prvé vlaky boli ťahané ľuďmi alebo koňmi (výnimočne hovädzím dobytkom). Neskôr ich nahradil parný rušeň. Ten bol v priebehu 20. storočia vytlačený diesel-elektrickými a elektrickými hnacími dráhovými vozidlami (HDV) - elektrickými rušňami.
Druhy vlakov.
Kategórie vlakov osobnej dopravy.
Vlaky osobnej dopravy - VOD (určené na prepravu osôb a tovaru) na Slovensku
Kategórie nákladných vlakov.
[ * Vlečkový vlak (Vleč) - vlak určený výhradne na obsluhu vlečiek a nákladísk
Vlaky osobitného určenia.
Číselne sa jednotlivé druhy vlakov na Slovensku rozdeľujú :
V iných krajinách sú používané niektoré kategórie rovnaké ako na Slovensku, ako aj významom rovnaké pod inými označeniami kategórií (RE, D, Estrella, IP, ...), ale aj kategórie na Slovensku neexistujúce (ES*, TGV, Talgo, ICE, CIS, NZ, ...).
Zdroj.
http://fpedas.utc.sk/~gasparik/1pojmy.pdf
Karneval kultúr

Karneval kultúr () je veľký sprievod prechádzajúci Berlínom, väčšinou na Turíce, kde sa počas asi troch dní prezentuje väčšina v Berlíne žijúcich národností (napríklad v roku 2004: asi 1,5 milióna účinkujúcich a návštevníkov).
Prvý karneval sa uskutočnil v roku 1996, odvtedy sa ročne opakuje ako veľký sprievod predovšetkým v berlínskej štvrti Kreuzberg.
Messierov objekt

Messierove objekty je skupina astronomických objektov, spísaných Charlesom Messierom v jeho katalógu "Hmlovín a hviezdokôp" (po anglicky Nebulae and Star Clusters), ktorý bol prvýkrát vydaný v roku 1774. Pôvodná motivácia, ktorá stála za zrodom katalógu bola skutočnosť, že Messier bol „lovcom“ komét a bol frustrovaný objektmi, ktoré kométy pripomínali, no neboli nimi. Z toho dôvodu zostavil tento zoznam.
Prvé vydanie pokrývalo 45 objektov označených M1 až M45. Celý zoznam pozostáva zo 110 objektov, od M1 po M110. Posledná verzia katalógu bola vydaná v roku 1781 a bola vytlačená v "Connaissance des Temps" v roku 1784. Mnoho z týchto objektov je aj dnes známych pod svojím Messierovým číslom.
Pretože Messierov zoznam zostavili astronómovia zo severnej pologule, obsahuje len objekty, ktoré sú viditeľné z viac obývaných zemepisných šírok tejto pologule. Mnoho pôsobivých južných objektov, akými sú napríklad Veľký a Malý Magellanov mrak, sú zo zoznamu vynechané. Pretože všetky Messierove objekty sú viditeľné pomocou bežného ďalekohľadu alebo malého teleskopu (za priaznivých podmienok), sú obľúbenými objektmi na pozorovanie, najmä u amatérskych astronómov. Na jar sa niekedy astronómovia stretávajú na „Messierovych maratónoch“, pri ktorých je možné vidieť všetky objekty počas jednej noci.
Externé odkazy.
Pozn.: všetky stránky sú v angličtine.
Novoasýrska ríša

Novoasýrska ríša alebo Asýrska veľríša je umelé označenie štátneho útvaru v Mezopotámii so stredom v Asýrii v rokoch (približne) 1000 pred Kr. až (presne) 609 pred Kr..
Prehľad.
Najdôležitejšími mestami novoasýrskej ríše boli Aššur, Kalchu a Ninive. 
V 9. stor. Asýrčania dobyli, pripojili si a postupne asyrizovali aramejské štáty pri Eufrate a v severnej Mezopotámii. Potom v 9. a 8. stor. dobyli aj Sýriu, Palestínu a kraje na severozápade, severe a východe, čím vznikla prvá veľká ríša v dejinách Predného východu. Najväčší rozsah dosiahla roku 671 pred Kr., kedy dobyla aj Egypt. Zvláštny bol vzťah k dobytej Babylonii, ktorej kultúru a vzdelanosť si Asýrčania vážili ako základ svojej kultúry. Významné babylonské mestá (Babylon, Borsippa, Sippar…) si preto mohli ponechať svoje pôvodné výsady, niektorí asýrski králi sa nechali v Babylone formálne korunovať za babylonského kráľa a podobne. Babylončania svoje postavenie využívali a často sa proti asýrskej nadvláde búrili. Ich spojencami bol pritom štát Elam.
Dobyté územia sa rôznymi vzburami často snažili od Novoasýrskej ríše odtrhnúť. Zajatcov a búriace obyvateľstvo Asýrčania mali vo zvyku presídľovať (aj po státisícoch) – usídľovali ich v skupinách po celej ríši. Vzniklo tak multietnické osídlenie a ako lingua franca sa používala aramejčina (čo platilo ešte aj neskôr v časoch Perzskej ríše). Do 10. stor. pred Kr. sa dobyté územia najprv ponechali v rukách domácich dynastií a od 9. stor. pred Kr. sa už z nich spravidla stali asýrske provincie na čele s asýrskymi guvernérmi. Od konca 9. stor. sa už títo guvernéri stávali takmer nezávislými vládcami, ktorí dokonca často ohrozovali asýrsku centrálnu vládu, ale kráľovi menom Tiglatpilesar III. (745 – 727 pred Kr.) sa reformou správy podarilo právomoci guvernérov obmedziť (najmä ich častým striedaním). 
Politické dejiny.
Z bohatých politických dejín za zmienku stoja nasledovné udalosti:
Hospodárstvo a spoločnosť.
Väčšinu pôdy vlastnil kráľ. Pôda mala takýto osud
Dôležitou inštitúciou bol aj chrám, ktorého hospodárstvo (takisto vlastnená a prideľovaná pôda) bolo pod kráľovou kontrolou. Existovalo aj súkromné vlastníctvo.
Poľnohospodárstvo bolo zamerané na chov dobytka a pestovanie obilia.
Kráľ bol neobmedzeným vládcom, zástupcom boha Ašura na zemi. Jeho moc pochádzala od boha (odtiaľ titul "išš(i)akku"), bol najvyšším vykonávateľom náboženského kultu a najvyšším sudcom. Jeho sídlom bol bohato zdobený palác. Jeho základnou povinnosťou bolo rozširovanie územia štátu v mene boha Aššura. Pri svojom zvolení prijímal od kňazov trón, tiaru a žezlo. Myšlienka, že národný boh je jediným pravým vládcom krajiny, robila z kráľovstva teokraciu.
Zavináč (znak)

Zavináč (slovenský a český názov vznikol podľa rovnomenného jedla) je označenie pre znak @. Znak @ je symbolická skratka pre anglické slovo "at" v zmysle "po" (7 kusov po 2 je spolu 14), pochádzajúce z latinského "ad". 
Jeho najčastejšie súčasné použitie je v elektronickej pošte (e-mail). V e-mailovej adrese oddeľuje meno používateľa (časť pred zavináčom) od označenia počítačovej domény (DNS-ový záznam). Napr. "meno@domena.org" čítame ako „meno zavináč doména bodka org“ (v kontakte s cudzinou „meno ät doména dot org“). Použitie tohto symbolu pre e-mailové adresy zaviedol Ray Tomlinson v roku 1971, pretože predpokladal, že tento zriedkavý znak nebude nikdy použitý ani v mene ani v názve domény.
V online diskusiách býva znak @ niekedy využívaný ako vokatívny prefix pred menom (prezývkou) oslovovaného uvádzaným na začiatku príspevku napr. . 
Zavináč má v kódovaní Unicode aj v ASCII tabuľke kód 64 (U+0040). Na slovenskej počítačovej klávesnici sa dá vyčarovať aj kombináciou "pravý Alt+V", alebo "Alt+64" (na numerickej klávesnici).
Ekliptika

Ekliptika (z gréc.) je kružnica, priesečnica roviny dráhy Zeme s nebeskou sférou. Počas roka sa po nej zdanlivo pohybuje Slnko. Rotačná os Zeme s ňou zviera uhol 66°33', s rovinou rovníka uhol 23°27'. Ekliptika pretína svetový rovník v bodoch rovnodennosti.
Dramatik

Dramatik (z gréčtiny) je spisovateľ drám.
Dejiny.
Medzi prvých známych dramatikov západnej civilizácie ktorých diela sa zachovali, patria antickí Gréci. Tí písali drámy pre výročné Aténske sútaže, ktoré sa konali okolo 5. storočie pred Kr.. Týchto súťaží sa účastnili významní dramatici ako Aischylos, Sofoklés, Eurípidés a Aristofanes, ktorí zaviedli básnické formy na ktoré stále spoliehajú ich moderní následníci. Pre Grékov bola „"poeisis"“ aktom tvorby hier, takže slovo „poeta“ má oproti antike rozdielnu konotáciu.
Paleontológ

Paleontológ (z gréčtiny) je odborník v paleontológii. Venuje sa štúdiu fosílií, teda skamenelých zvyškov živočíchov a rastlín, pre pochopenie a poznanie ekosystémov a prostredia, ktoré panovalo na Zemi v minulých geologických obdobiach. Väčšinou sú paleontológovia úzko prepojení s inými geológmi a musia okrem základov zoológie a botaniky poznať i (bio)stratigrafiu, petrografiu, sedimentológiu a iné geovedy. Všetky tieto poznatky aplikujú pri určovaní veku skamenelín a ich taxonomickom zaradení. Paleontológovia majú najväčšie uplatnenie v geológii, mikropaleontológia je žiadaná aj pri vyhľadávaní ropy.
Väčšina paleontológov aspoň pri zbere vzoriek pracuje v teréne. Často pri práci v teréne používajú paleontologické kladivo alebo iné náradie, ktorým vydobýjajú skameneliny z hornín. Pri laboratórnom štúdiu používajú i mikroskopy a lupy. Na preparovanie skamenelín používajú vibračné ihly.
Odborníkom v paleontológii sa možno stať intenzívnym samoštúdiom odbornej literatúry, no dnes sú širšie akceptovaní iba vedecky vzdelaní odborníci, ktorí absolvovali najmenej 4 až 5 ročné štúdium paleontológie na univerzite. Na Slovensku sú vo vede akceptovaní najmä absolventi magisterského štúdia. V danom odbore možno absolvovať aj postgraduálne štúdium.
Paleontológia

Paleontológia (z gréčtiny) je veda o vývoji života na planéte, o starých rastlinách a živočíchoch, ktoré skúma na základe ich fosílií zachovaných v skalách. Patrí sem štúdium fosílií, stôp, brlohov, častí tiel, fosilizovaných výkalov (koprolitov) a chemických rezíduí.
Moderná paleontológia dáva evolúciu života na Zemi do širšieho kontextu. Študuje dlhodobé zmeny geografie („paleogeografia“) a zemskej klímy (paleoklimatológia) v jednotlivých geologických obdobiach a ich vplyv na evolúciu života. Ďalej odpoveď ekosystémov na tieto zmeny a ich vplyv na biodiverzitu. Paleontológia sa prekrýva s geológiou, ktorá študuje horniny a geologické formácie, ale taktiež s botanikou, mikrobiológiou, zoológiou aj ekológiou.
Súčasťou paleontologických štúdií porovnávanie zemského zvrásnenia s jeho geologickým vekom a dávajú ich do súvislosti s evolúciou skamenelých organizmov. Paleontológia využíva to rovnakú biologickú klasifikáciu ako biologické odbory, ktorú zaviedol Carl Linné a zaraďuje vymreté druhy do genealogických rámcov, ktoré poukazujú na ich vzájomnú príbuznosť.
Delenie.
Paleontológia sa delí na tieto vedné odbory: 
Paleontológovia sa môžu ďalej špecializovať na paleontológiu bezstavovcov alebo stavovcov. Štúdium kostí ľudských predkov "hominidov" sa zaoberá paleoantropológia.
Štúdiom skamenelého peľu rastlín sa zaoberá palynológia. Takéto štúdium umožňuje odhadnúť aj hojnosť, alebo naopak zriedkavosť výskytu určitých rastlín v sledovanom paleontologickom období.
Ekonomický význam.
Hlavným ekonomickým významom paleontológie je v použitie fosílií, na určenie veku a povahy hornín, ktoré ich obsahujú, prípadne vek vrstiev hornín nad alebo pod týmito skamenelinami. Táto informácia je dôležitá pre ťažobný priemysel, hlavne pre naftárske spoločnosti. Jednoduchý pohľad na skamenelinu v hornine je jeden z najrýchlejších a najjednoduchších spôsobov, ako určiť vek danej horniny. Určenie veku však nie je jediným použitím paleontológie. Fosílie organizmov v určitých horninách tiež poukazujú na prostredie, v ktorom hornina vznikala. Tieto informácie sú tiež hodnotné poznatky pri vyhľadávaní ropy a plynu.
Normandia

Normandia () je historické územie v severozápadnom Francúzsku pri pobreží Lamanšského prielivu. Pomenované je podľa Normanov, ktorí v 8. - 9. stor, na základe zmluvy medzi francúzskym kráľom Karolom Prostoduchým a Rollom (Rollonom), vojvodcom výbojných Dánov (z roku 911 po Kr.) ovládli ústie a povodie Seiny, Loiry a Rýna. Vzniklo z Normanského vojvodstva, dedičného léna vazalov francúzskeho kráľovstva, o ktoré v nasledujúcich storočiach viedli anglickí králi spory s Francúzskom. Tie vyvrcholili v rokoch 1337 - 1453 až do tzv. storočnej vojny.
Normanské ostrovy

Normanské ostrovy (, ), sú skupinou britských malých ostrovov ležiacich pri Francúzsku, v Lamanšskom prielive. 
Hlavné ostrovy tvoria:
Dependencia Guernsey je tvorená ostrovmi:
Dependencia Jersey je tvorená ostrovmi:
Ostrovy riadia zástupcovia britského panovníka. Každý z ostrovov ma vlastnú ústavu a volenú vládu. Ostrov Sark je od 16. storočia spravovaný ako léno dedičného pána ("seigneur" alebo "dame"), ktorý nie je volený. Ostrovy spravujú aj svoje dane.
Úradnou rečou na ostrovoch sú angličtina a francúzština, na ostrovoch Jersey a Guernsey sa však rozpráva aj tradičným dialektom, normanskou francúzštinou, ktoré sú známe pod názvami jerseyčtina ("Jèrriais") na ostrove Jersey a guernseyčtina ("Dgèrnésiais") na Guernsey. V mestách sa rozpráva prevažne po anglicky.
Ostrovy žijú prevažne z finančných a bankových služieb a turistického ruchu, ale sú známe aj chovom dobytka, záhradníctvom či ťažbou granitu.
Normanské vojvodstvo

Normanské vojvodstvo bolo vojvodstvo vo Francúzsku v rokoch 911 až 1790 a na Normanských ostrovoch v rokoch 933 – 1259. Jeho francúzska časť dnes približne zodpovedá regiónu Normandia (Horná Normandia a Dolná Normandia).
Dejiny.
Vzniklo okolo roku 911, kedy francúzsky kráľ Karol III. zmluvou zo Saint-Clair-sur-Epte prinútil Normanov vedených Rollom prijať normanské územia Rouen, Pays de Caux a grófstvo Talou v dnešnom Francúzsku do léna ako vojvodstvo. Hlavným mestom sa stal Rouen v roku 912, neskôr pribudlo západné hlavné mesto v Caen. 
V roku 928 pribudli územia grófstva Évreux, grófstva Hiémois a Bessinu, v rokoch 931 – 934 Normandský polostrov (polostrov Cotentin) a Avranchin. V roku 933 pribudli Normanské ostrovy.
V roku 1066 Viliam, vojvoda tohto vojvodstva, porazil v bitke pri Hastingse anglického kráľa a bol korunovaný za anglického kráľa (tzv. Normanský zábor). Anglicko-francúzske vzťahy boli potom komplikované, pretože anglickí králi boli ako králi rovnocenní francúzskym kráľom, ale ako normanskí vojvodovia boli ich vazalmi. Aj potom ako v 50-tych rokoch 12. storočia vznikom Anjouovskej ríše (Plantagenetovci) Normani kontrolovali polovicu Francúzska, stále boli technicky vazalmi Francúzska.
V roku 1204 francúzsky kráľ Filip II. August dobyl späť kontinentálnu časť Normanského vojvodstva (tzv. Normandiu). Anglickí (normanskí) vládcovia si ju však nárokovali až do roku 1259. V roku 1259 sa parížskou zmluvou Angličania vzdali nárokov na kontinentálnu časť vojvodstva, ostali im Normanské ostrovy (okrem Chausey). Touto zmluvou bolo tiež fakticky zrušené postavenie vojvodstva Normanských ostrovov vo vzťahu k anglickej korune, hoci anglická kráľovná formálne má dodnes v titule „vojvoda normandský“. Francúzska časť zostala vojvodstvom vo vzťahu k francúzskej korune a často aj lénom členov francúzskej kráľovskej rodiny.
Počas storočnej vojny sa anglickí (normanskí) vládcovia pokúsili získať svoj dynastický majetok na kontinente.
V roku 1789 Veľká francúzska revolúcia ukončila výsady vojvodstva a v roku 1790 bolo územie rozdelené na 5 départementov.
Región

Región označuje:
Milan Kňažko

Milan Kňažko (* 28. august 1945, Horné Plachtince) je slovenský herec a politik. 
Život.
Po skončení štúdia priemyselnej stavebnej školy absolvoval štúdium herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. V rokoch 1968-70 študoval ako štipendista na Medzinárodnej divadelnej akadémii v Nancy vo Francúzsku. V rokoch 1970-71 bol členom Činoherného súboru Divadelného štúdia (Divadlo na Korze). Od 1971 bol členom Novej scény a od roku 1985 do roku 1989 členom činoherného súboru Slovenského národného divadla. Od januára do júna 1990 bol dekanom Divadelnej fakulty VŠMU. V novembri 2002 sa stal prezidentom Medzinárodného filmového festivalu Bratislava. Od januára 2003 do februára 2007 bol generálnym riaditeľom TV JOJ. 27. apríla 2006 odmoderoval Noviny TV JOJ s Adrianou Kmotríkovou. Je tretíkrát ženatý a má tri deti.
Politická činnosť.
V októbri 1989 ako jediný v ČSSR vrátil titul zaslúžilý umelec pre nesúhlas s politikou vtedajšieho režimu. V novembri 1989 vstúpil do politického diania, spoluorganizoval a moderoval masové novembrové mítingy v Bratislave. Bol poradcom prezidenta ČSFR Václava Havla v Prahe a zároveň poslancom Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia ČSFR. Od júna 1990 do 28. augusta 1990 bol ministrom medzinárodných vzťahov SR a v rokoch 1992 - 1993 podpredsedom vlády SR a ministrom zahraničných vecí SR. Vtedy povedal, že "Mečiar používa lož ako pracovnú metódu". Od marca 1993 do októbra 1998 bol poslancom NR SR a v rokoch 1998 - 2002 ministrom kultúry SR. Spoluzakladateľ VPN (1989), HZDS (1991), ADS (od marca 1993) a Demokratickej únie Slovenska (od apríla 1994). Od roku 1998 politik (minister kultúry) SDK a potom SDKÚ (2000 podpredseda).
Prezidentský kandidát (2014).
V novembri 2013 Kňažko oznámil svoju kandidatúru do prezidentských volieb v roku 2014. Pred blížiacim sa termínom odovzdania 15 tisíc podpisov na podporu kandidatúry Milana Kňažka podporili 19 poslanci OĽaNO, SDKÚ-DS a Nová väčšina - Dohoda.
Vo voľbách nakoniec získal 244 401 hlasov (12,86 % z odovzdaných hlasov) a zo 14 kandidátov skončil na 4. mieste.
1627

Zomrel posledný jedinec Tura divého tzv. Pratura
1641

1641 (MDCXLI) bol rok v 40. rokoch 17. storočia.
1417

Rok 1417 (MCDXVII) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v stredu 1. januára a skončil v stredu 31. decembra.
1421

Rok 1421 (MCDXXI) bol kalendárny rok, ktorý v súlade s gregoriánskym kalendárom začal v stredu 1. januára a skončil v pondelok 31. decembra.
1476

Úmrtia.
Vlád III knieža
1310

Udalosti.
Začal vládnuť Ján Luxemburský.
1323

Udalosti.
Pukancu udelil Karol Róbert mestské výsady
1326

Udalosti.
V mestečku Dobšiná získali právo usadiť sa nemeckí osadníci na zákl. tzv. krupinského práva. Tento rok sa súčasne považuje i za oficiálne uznaný rok založenia tohto mesta.
1333

Udalosti.
Karol IV. bol vymenovaný za moravského markgrófa
1369

1369 (MCCCLXIX) bol kalendárny rok 60. rokov 14. storočia.
1297

Udalosti.
Bitka pri Stirling bridge – Bitka medzi škótskymi a anglickými vojskami. Prvá veľká bitka, ktoré sa odohrali počas škótskeho boja o nezávislosť.
1111

Udalosti.
Spísaná prvá zo Zoborských listín.
1148

Narodenia.
Belo III. uhorský a chorvátsky kráľ
Kleopatra

Kleopatra (z "Kleopatra", doslova "sláva jej otca", ) môže byť:
Kleopatra môže byť aj:
1168

Úmrtia.
20. september – Paschal III., protipápež
1194

Narodenia.
• Fridrich II. - cisár Svätej rímskej ríše, sicílsky kráľ a nemecký kráľ
Melilla

Melilla, (po arabsky: مليلة, a po tamazightsky (berberský jazyk): Tamlit) je španielska enkláva a prístav v severnej Afrike, v Maroku. Územie je súčasťou španielskej provincie Malaga. Pred vstupom Španielska do EÚ bola Melilla slobodný prístav.
Geografia.
Melilla susedí len s Marokom (dĺžka hranice 9,6 km) a Stredozemným morom. Mesto pozostáva zo starého mesta s hradbami, ktoré je na polostrove, a modernej časti na juhu a západe.
Súčasnosť.
Melilla, rovnako ako Ceuta, sú jedinými európskymi územiami priamo na africkom kontinente. Melilla je pred utečencami chránená trojmetrovým dvojitým plotom v dĺžke sedem kilometrov so strážnymi vežami. Napriek tomu sa množstvo Afričanov každoročne pokúša do nej dostať a odtiaľ priamo do Európy.
História.
Mesto bolo založené Feničanmi ("Rusadir"), neskôr patrilo fenickým Púnom (Kartágo), Rímskej ríši (provincia "Mauretania Tingitana"), Vizigótom, Byzantskej ríši, Vandalom, Arabom a Berberom a od roku 1497 Španielsku. Vzbura španielskych dôstojníkov v tunajšej pevnosti v roku 1936 bola začiatkom španielskej občianskej vojny.
Keď Maroko získalo nezávislosť od Francúzska a Španielska (2. marec 1956, španielske enklávy: mesto Tanger 29. október 1956, enkláva Ifni v roku 1969) požadovalo aj pripojenie enkláv Melilla a Ceuta a niekoľkých malých ostrovov (Perejil, Penon de Velez de la Gomera, Penon de Alhucaimas, Ostrovy Chafarina), čo však Španielsko odmietlo, napriek tomu, že samo požaduje britskú enklávu Gibraltár od Spojeného kráľovstva.
Národnosti a náboženstvá.
80% obyvateľov sú Španieli, zvyšok väčšinou Maročania. Španieli sú prevažne rímskokatolíckeho vierovyznania, Maročania sú moslimovia.
Ekonomika.
Hlavným zdrojom obživy je rybárstvo, lodiarstvo, pílenie dreva, ale aj turistika a európska a španielska podpora.
Mangrovník (typ stromu)

Mangrovník je voľné označenie 54 druhov rôznych stromov zo 16 čeľadí, ktoré sú súčasťou ekosystémov nazývaných mangrovy. Najznámejšie rody, do ktorých tieto stromy patria, sú mangrovník (Laguncularia), koreňovec (Rhizophora), Avicennia, Sonneratia a Bruguiera.
Pomenovanie.
Mangrovník je po španielsky "mangle" a po anglicky i francúzsky "mangrove". V jazyku guaraní, ktorým hovorí pôvodné obyvateľstvo juhoamerických krajín, toto slovo znamená pokrútený strom. Niektoré druhy mangrovníkov sa vyznačujú výnimočne spletitým a pokrúteným koreňovým systémom. 
Vlastnosti.
Mangrovníky patria medzi najväčšie stromy sveta. 
Nad spleťou koreňov asi meter nad vodou začína samotný kmeň, ktorý sa týči do výšky až štyridsiatich metrov. Stromy patria k najstarším rastlinám našej planéty a k životu potrebujú sladkú i slanú vodu, a preto rastú práve na miestach, kde rieky ústia do mora. Biológov a ekológov odjakživa fascinuje nevídaná schopnosť mangrovníkov prispôsobovať sa slanému prostrediu s nedostatkom kyslíka.
Sú to obojživelné stromy: rastú priamo z vody - z periodických vôd či z močaristého bahna a spleť úzkych koreňov vystupuje až nad hladinu. Ich korene sú veľmi odolné voči vlhkosti. Majú i veľa dýchacích koreňov, ktorými si zabezpečujú kyslík, na ktorý je bahnitá pôda veľmi chudobná. U niektorých mangrovníkov sa udávajú obrovské obvody, pretože mangrovník počas svojho života sa i pohybuje: zo súše k moru. Postupne zapúšťa z ohnutých vetiev korene a vyháňa druhotné kmene. A tak jeden jediný strom môže mať obrovskú plochu, a sám vytvárať i celý les. Les stojaci v močiaroch slanej vody. Alebo jeden mangrovníkový les môže tvoriť i viac ako 100 močiarov a môže v ňom rásť niekoľko desiatok vodných rastlín prispôsobených k životu v tomto slanom ekosystéme.
Mangrovníkové lesy ponorené v slanej vode slúžia ako útočisko množstvu jedinečných živočíchov. 
Druhovo bohaté sú mangrovy v indomalajzijských, ale i v juhoamerických končinách. Pri odlive sú vynorené nad vodou, pri prílive bývajú až po koruny zaliate vodou.
Rozmnožovanie.
K trikom mangrovníka ako prežiť patrí aj ich rýchle a bezpečné rozmnožovanie. Prevísajúce semená klíčia už na strome. Len čo spadnú do vody, zapichnú sa do bahnitého dna, kde pokračujú vo vývoji.
Ohrozenie mangrovov.
Kedysi mangrovy pokrývali až tri štvrtiny morského pobrežia v tropických a subtropických oblastiach. Dnes ostala sotva polovica a ďalšia polovica z ostávajúcich je ohrozená. Táto prírodná bariéra je však jedným z najproduktívnejších ekologických spoločenstiev na svete podobne ako tropické pralesy. Podľa dát z roku 2010 existuje mangrovníkového porastu.
Ekologické súvislosti.
Dôvodov, prečo by sme tieto lesy mali chrániť, je množstvo, napr.:
Zuzana Norisová

Zuzana Norisová (* 24. január 1979, Malacky) je slovenská herečka a speváčka. Sestra herečky a speváčky Sone Norisovej.
Alžbeta Stanková

Alžbeta Stanková (* 31. marec 1979, Bratislava) je slovenská herečka.
V roku 1997 ukončila nemecké gymnázium. V roku 1998 nastúpila na konzervatórium, odbor hudobno dramatický. Od roku 1998 pôsobí v Radošinskom naivnom divadle. V rokoch 1999 – 2001 pôsobila v muzikáli Pomáda v réžii Jána Ďurovčíka.
Tomáš Hanák

Tomáš Hanák (* 27. marec 1957, Kremnica) je český herec.
V detstve veľa cestoval, s rodičmi strávil dva roky na Kube. Od roku 1977 pôsobí v divadle Sklep ako herec i autor. Hral vo viacerých českých filmoch, reklamách a programoch hlavne v Českej televízii. V roku 2005 hral aj v hollywoodskom filme Kliatba bratov Grimmovcov.
Je ženatý, má tri deti.
Pláž (film)

Pláž je film z roku 2000, ktorý režíroval Danny Boyle.
Časti filmu boli nakrútené na thajskom ostrove Ko Phi Phi Lee.
Dej filmu.
Američan Richard pricestuje na dovolenku do Thajska. Túži po dobrodružstve. V hoteli kde býva, nájde párik Francúzov, ktorým navrhne cestu na povesťami opradený ostrov, vraj raj na Zemi.
UK

UK môže byť:
Uk môže byť:
Sombrérová galaxia

Sombrérová galaxia (tiež známa ako Špirálová galaxia M104, Messierov objekt 104, Messier 104, M 104, H1.43 alebo NGC 4594) je špirálová galaxia v súhvezdí Panna. Objavená bola koncom 18. storočia. 11. mája 1781 ju Charles Messier pripísal do svojej súkromnej kópie Messierovho katalógu po jej prvom publikovaní a opísaní ako „veľmi matná hmlovina“. Tento objekt označil za objav Pierre Méchain vo svojom liste z 6. mája 1783. Nezávisle ju tiež objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 9. mája 1784.
Všeobecné informácie.
Galaxia M104 leží v súhvezdí Panna. Je vzdialená približne 28 miliónov svetelných rokov, čo je bližšie ako kopa galaxií v Panne, za ktorého súčasť sa nepovažuje. Je to špirálovitá galaxia 8. magnitúdy typu Sa alebo Sb, dostatočne matná na to, aby bola voľným okom neviditeľná, no dobre viditeľná s použitím malého ďalekohľadu. Na oblohe má veľkosť približne jednej pätiny priemeru Mesiaca. Priemer M104 sa uvádza v rozsahu 50 000 až 140 000 svetelných rokov a dosahuje hmotnosť 800 miliárd hmotností Slnka. Má rozľahlé, svetlé jadro, nezvyčajne veľkú stredovú vypuklinu a nápaditú "prachovú uličku" čiže pás prachu v galaktickom disku. Pretože ju vidíme zboku, dodáva jej to, spolu s týmito znakmi, vzhľad mexického klobúka, preto dostala názov Sombrérová galaxia.
M104 má tiež veľmi dobre osídlený systém guľových hviezdokôp, prinajmenšom s niekoľkými stovkami viditeľnými pomocou veľkých ďalekohľadov. Ich celkový predpokladaný počet je najmenej 2 000, čo je oveľa viac ako tých, ktoré obiehajú našu Galaxiu. Posledné fotografie ukazujú, že galaxia má veľmi dlhé galaktické halo.
V roku 1912 Vesto Slipher objavil, že M104 má veľký červený posun. Z toho sa vypočítalo, že sa M104 od Zeme vzďaľuje rýchlosťou približne 1 000 kilometrov za sekundu - čo je rýchlosť príliš vysoká pre hociktorý objekt v našej Galaxii. Toto bola jedna z prvých silných stôp vedúcich k záveru, že M104 nie je hmlovina, ako sa vtedy myslelo, a že sa vesmír rozpína vo všetkých smeroch.
Prstencová hmlovina

Prstencová hmlovina (tiež známa ako Prstenec, M57, Messierov objekt 57 alebo NGC 6720) je jedna z najznámejších planetárnych hmlovín. Leží v súhvezdí Lýra. Na oblohe sa nachádza asi v polovičnej uhlovej vzdialenosti medzi hviezdami beta Lyrae (Sheliak) a gama Lyrae (Sulafat). 
Všeobecné informácie.
Patrí medzi najznámejšie a najlepšie rozoznateľné príklady planetárnej hmloviny. Je vzdialená okolo 2 300 svetelných rokov od Zeme (alebo 0,7 kpc) a objavil ju Antoine Darquier de Pellepoix v roku 1779. Jej priemer je 0,75 svetelného roka.
Je pomerne jasná (zhruba 9 magnitúd) a možno ju uvidieť aj v menšom ďalekohľade s priemerom objektívu 8 cm. Na rozoznanie tvaru prstenca však potrebujeme minimálne 15-centimetrový ďalekohľad. Z rozloženia prachových zhustnutí okolo žiariaceho prstenca usudzujeme, že hmlovina nemá tvar gule, ale valca, do ktorého zo Zeme hľadíme priamo zhora. Jej jednoduchý vzhľad je teda spôsobený len perspektívou. Tento valcovitý oblak plynu vyvrhla umierajúca hviezda, ktorej skolabované jadro doteraz žiari v centre hmloviny ako biely trpaslík jasnosti 14 - 15 magnitúd. Neuvidíme ho však menším ako 30-centimetrovým ďalekohľadom. 
Modrý horúci plyn v blízkosti centrálnej hviezdy ustupuje vo väčších vzdialenostiach chladnejšiemu zelenému ionizovanému kyslíku. Na samom okraji je najchladnejší červený vodík. 
Hmlovina sa rozpína rýchlosťou asi 19 km/s. Rozpínanie sa začalo asi pred 6 000 až 20 000 rokmi. 
Tvarom podobná je aj Južná prstencová hmlovina, známa aj pod názvom Osmičková hmlovina.
Hrom

Hrom je sprievodný akustický jav blesku. Spôsobuje ho rýchle rozpínanie a zmršťovanie vzduchu zapríčinené vysokou teplotou prechádzajúceho elektrického výboja, ktorá môže dosahovať 8 až 33 000 °C.
Pomocou hromu sa dá vypočítať približná vzdialenosť búrky a to tak, že vynásobíme počet sekúnd od záblesku po zahrmenie rýchlosťou šírenia zvuku vo vzduchu -- 330 metrov za sekundu (napríklad 5 sekúnd × 330 metrov = 1 650 metrov).
Hrom má aj veľkú symbolickú hodnotu a to najmä pre staroveké a primitívne spoločenstvá. Bol považovaný za boží hlas (Starý zákon).
SWIFT

SWIFT (z angl. Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication = "Spoločnosť pre celosvetovú medzibankovú finančnú telekomunikáciu") je spoločnosť (organizácia), ktorá prevádzkuje celosvetovú sieť, pomocou ktorej dochádza k elektronickej výmene správ o finančných transakciách medzi bankami a ďalšími finančnými inštitúciami.
V decembri roku 2001 združovala viac ako 9 000 finančných inštitúcii zo 209 krajín a podľa odhadov táto sieť denne prenesie platobné správy, ktorých priemerná celková výška je viac ako 6 000 000 000 000 (6 biliónov) amerických dolárov.
Centrála spoločnosti SWIFT sa nachádza v La Hulpe neďaleko Bruselu.
Spoločnosť bola založená v Bruseli v roku 1973 239 bankami z 15 krajín a začala s definovaním spoločného jazyka pre finančné transakcie a systémy spracúvajúce zdieľané finančné údaje.
Jeho základy boli položené v roku 1975 a prvá správa bola poslaná v roku 1977.
Tatra banka (historická)

Tatra banka (do 1920 "Hornouhorská banka Tatra") bola obchodná banka na Slovensku od roku 1884 do roku 1948. 
V roku 1884 prišiel Rudolf Krupec s plánmi založiť v Uhorsku slovenskú banku. Vo februári 1885 bola založená Hornouhorská banka Tatra. Po roku 1918 sa Tatra banka stala bankou s najväčším počtom pobočiek na Slovensku.
V roku 1924 mala banka 44 pobočiek. Po druhej svetovej vojne mala 40 pobočiek a 8 expozitúr.
V roku 1945 bola znárodnená a v roku 1948 zlúčená so Slovenskou bankou, vtedy druhou najväčšou bankou na Slovensku. Inštitúcia bola pomenovaná ako Slovenská Tatrabanka (bez medzery medzi slovami Tatra a banka). V roku 1950 po vzniku centralizovanej Štátnej banky československej bola do nej Slovenská Tatrabanka včlenená.