burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Čeľabinský meteorit

Čeľabinský meteorit je meteorit, ktorý 15. februára 2013 dopadol na územie Ruska v okolí mesta Čeľabinsk. V dôsledku jeho dopadu sa zranilo vyše 1200 ľudí. 
15. februára 2013 o 9:13 jekaterinburského času (3:13 UTC) vstúpila do zemskej atmosféry nad južným Uralom planétka rýchlosťou asi 54 000 km/h (15 km/s) (teda zhruba 44-krát rýchlejšie ako zvuk), s odhadovanou hmotnosťou 10 000 ton a s priemerom asi 17 metrov, vďaka čomu bola zaradená medzi najvýraznejšie známe vstupy vesmírnych telies do zemskej atmosféry. Je dokonca možné, že ide o najväčšie teleso, ktoré vstúpilo do atmosféry Zeme od pádu tunguzského telesa (ktoré malo predpokladaný priemer asi 60 metrov).
Z hľadiska typológie materiálu sa jedná o LL chondrit.
Prechod planétky atmosférou bol pozorovaný ako výrazný bolid zo Sverdľovskej oblasti, Ťumenskej oblasti, Orenburskej oblasti, ako aj z Baškirska a severu Kazachstanu. Najvýraznejšie sa však prejavil nad Čeľabinskou oblasťou, nad ktorou sa planétka vo výške medzi 30 až 50 kilometrami nad zemou rozpadla, pričom jej výbuch bol ekvivalentný výbuchu 500 kiloton TNT. Následná tlaková vlna vyrazila v Čeľabinsku a jeho okolí okná tisíckam budov, ktorých črepy zranili vyše 1200 ľudí. Vplyvom tlakovej vlny sa zrútila aj strecha a časť múru v miestnej zinkovni. Celkové škody na majetku prevýšili jednu miliardu rubľov. Zvyšky meteoru dopadli ako meteority najmenej na tri miesta, dve pri jazere Čebarkul a jedno pri meste Zlatoust. Jeden z fragmentov meteoritu prerazil zamrznutý povrch jazera Čebarkul a vytvoril tak v ľade kráter o priemere asi 6 metrov.
Udalosť je uvádzaná ako najvýraznejšia tohto typu od Tunguskej udalosti v roku 1908, ale na rozdiel od nej bola široko pozorovaná a zdokumentovaná. Je tiež prvým preukázaným prípadom v histórii, keď vplyvom pádu meteoritu došlo k zraneniu väčšieho počtu ľudí.
Métión

Métión (, ) môže byť v gréckej mytológii:
Krvavček kanadský

Krvavček kanadský ("Sanguinaria canadensis") je rastlina, ktorá rastie na severe centrálnej časti Spojených štátov a v Kanade. 
Táto 20-30 cm vysoká bylina s bielym kvetom kvitne v apríli až máji. Jej hlavný koreň vylučuje krvavočervenú šťavu. Tá pravdepodobne inšpirovala domorodé obyvateľstvo Ameriky, ktoré s touto rastlinou experimentovalo na poli medicíny. Krvavček kanadský bol jedným z najpopulárnejších bylinných liekov medzi Indiánmi.
Ťiou-chua-šan

Ťiou-chua-šan (číns. 九华山 / 九華山, pchin-jin Jǐuhuá Shān; dosl. "Hora deviatich kvetov") je vrch v Číne a národný park. Patrí medzi tzv. štyri posvätné vrchy budhizmu.
Leží v okrese Čching-jang v provincii An-chuej. Je známy prírodnými krásami a množstvom budhistických chrámov.
VSŽ Košice v sezóne 1975/1976

VSŽ Košice v sezóne 1975/1976 odohrali svoju 12. sezónu v I. lige. Najvyšsia hokejová súťaž otvorila svoju 33. sezónu .Liga bola mimoriadne rozdelená na 2 fázy. Príčinou bolo v prvom rade kvôli príprave národného tímu ČSSR na Olympijské hry, ktoré sa konali v rakúskom meste Innsbruck, kde ČSSR získalo striebro, a taktiež v neposlednom rade kvôli príprave na Majstrovstvá sveta v Katoviciach v Polsku, kde sa národné hokejové mužstvo československa stalo už po 4-krát v histórii majstrami sveta v ľadovom hokeji.Tím Telovýchovnej Jednoty Východoslovenských Železiarní Košice v tejto sezóne trénovala dvojica Pavol Zábojník a Tibor Ágh. V základnej časti trvajúcej 22 zápasov Košice obsadili 7. miesto. Postup do skupiny o titul im utiekol pri rovností bodov o skóre pred piatouPražskou Spartou a šiestou Plzňou. V druhej fáze sa TJ VSŽ Košice umiestnili na 9. mieste pred Slovanom Bratislava s počtom 31 bodov a tým si zachovali svoju prvoligovú príslušnosť. Titul získalo SONP Kladno pred druhými Pardubicami a treťou Dukla Jihlavou. Z ligy vypadol Ingstav Brno a vrátil sa do nej TJ Gottwaldov, ktorý v baráži zdolal Lokomotívu Bučinu Zvolen.
Sezóna.
Liga.
Herný systém.
Liga sa hrala systémom 12 tímov, kde každý s každým odohral 1 zápas vonku a 1 zápas doma. Potom sa skupina rozdelila na skupinu o titul, čiže o 1. - 6. miesto a skupinu o udržanie, čiže o 7. - 12. miesto, kde každý s každým odohral opäť 1 zápas vonku a 1 zápas doma.
Peštianska župa

Peštianska župa môže byť:
Maxim Vyznávač

Maxim Vyznávač (iné mená: Maximus Confessor, Maximos Homologétés; gr. Μάξιμος ὁ Ὁμολογητής, csl. Маѯїмъ Исповѣдникъ) (* 580 – † 13. augusta 662) bol grécky mních, teológ, mystik a cirkevný otec. Je uctievaný ako svätec – prepodobný. Jeho prívlastok "Vyznávač" označuje, že veľa trpel pre vieru, ale nezomrel pri mučení (nestal sa mučeníkom).
V roku 662 ho v Carihrade súdili za vzburu proti cisárskej kompromisnej formule. Odrezali mu jazyk, odťali pravú ruku a poslali do vyhnanstva, kde zomrel. Je posledným z novoplatonikov medzi cirkevnými otcami.
Maxim Vyznávač bol „dominantná osoba vo vývoji kresťanského učenia na Východe počas 7. storočia“, vysoké uznanie prejavil aj Hans-Georg Beck: „najuniverzálnejší duch 7. storočia a možno posledný samostatne mysliaci teológ byzantskej cirkvi“.
V gréckokatolíckej cirkvi má sviatok dva razy v roku – 21. januára a 13. augusta.
Giovanni Battista Belzoni

Giovanni Battista Belzoni (* 5. november 1778, Padova, Taliansko – † 3. december 1823, Gwato, Benin) bol taliansky cestovateľ, inžinier a amatérsky archeológ.
Z poverenia britského generálneho konzula v Egypte Henryho Salta získaval a prevážal významné egyptské pamiatky do Britského múzea. Vykopávky v Karnaku, Gíze a na ďalších miestach boli robené necitlivým spôsobom. Objavil hrobky kráľa Sethiho I. v Údolí kráľov.
Çanakkale

Çanakkale môže byť:
Reštrukturalizácia

Reštrukturalizácia môže byť:
Weymouth (Dorset)

Weymouth je pobrežné mesto v anglickom grófstve Dorset. Leží pri Lamanšskom prielive neďaleko chránenej zátoky, do ktorej ústi rieka Wey. Je to turistické letovisko a turizmus tvorí veľkú časť príjmov miestnych obyvateľov.
V rámci letných olympijských hier 2012 sa tu uskutočnili preteky v jachtingu.
Ponte di Rialto

Ponte di Rialto je jeden zo štyroch benátskych mostov (Ponte dell'Accademia, Ponte degli Scalzi, Ponte della Costituzione), ktoré vedú cez Canal Grande.
Dejiny.
Prvýkrát bolo možné prekročiť Canal Grande suchou nohou cez pontónový most, ktorý postavil v roku 1181 staviteľ Nicolò Barattieri. Most bol známy pod názvom "Ponte della Moneta", pravdepodobne preto, že v blízkosti stála mincovňa. Vzhľadom na to, že vďaka blízkemu trhu, zvanému Rialto, tento most čoskoro nestačil, bol v roku 1255 nahradený dreveným mostom. Stavba bola založená na dvoch šikmých rampách a pohyblivom strede, ktorý umožnil prieplav vyšším lodiam. Nakoniec došlo k spojeniu s priľahlým trhom a most podľa neho dostal svoje dnešné meno. 
Počas prvej polovice 15. storočia vznikli dva rady obchodov po stranách mostu. V roku 1310, pri vzbure vedenej Bejamonte Tiepolom, bol čiastočne spálený. V roku 1444 nevydržal nápor ľudí sledujúcich sprievod lodí a zrútil sa. Myšlienka na stavbu mostu kamenného bola prvý raz prednesená v roku 1503. 
Súčasnú podobu mostu navrhol Antonio da Ponte a bola dokončená v roku 1591.
Ponte dell'Accademia

Ponte dell'Accademia je jeden zo štyroch benátskych mostov (Ponte di Rialto, Ponte degli Scalzi, Ponte della Costituzione), ktoré vedú cez Canal Grande.
Dejiny.
Pôvodne železný most bol otvorený 20. novembra 1854. 
V dobe, kedy bol v havarijnom stave, bolo rozhodnuté postaviť tu kamenný most. Víťazný návrh nebol nikdy realizovaný, miesto toho bol postavený drevený most podľa projektu inžiniera Eugenia Miozziho (1889 – 1979), ktorý bol otvorený 15. januára 1933. Súčasná stavba je opäť kovová.
Blackburn

Blackburn je mesto v grófstve Lancashire. Nachádza sa v severozápadnom Anglicku na trase prieplavu Leeds-Liverpool. Mesto je známe výrobou piva, jemnej mechaniky, elektroniky a kobercov. V 18. – 19. storočí bolo centrom textilného priemyslu, kde sa spracovávala bavlna, v súčasnosti je však väčšina podnikov na spracovanie bavlny uzavretá.
Podľa sčítania ľudu z roku 2001 tu žije 105 085 ľudí. V meste žijú výrazné menšiny Indov (10,7 % populácie) a Pakistancov (8,7 %). K islamu sa v meste hlási 19,4 % populácie, čo z neho robí mesto s treťou najväčšou koncentráciou islamskej populácie v Anglicku a Walese.
Pôsobí tu známy futbalový oddiel Blackburn Rovers.
Métión (syn Erechthea)

Métión (, ) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Erechthea a jeho manželky Praxithey.(alebo syn Eupalama)
Podľa antického autora Apollodora z Atén, po smrti aténskeho kráľa Kekropa II. ovládol Atény jeho brat Métión so svojimi synmi a zákonný dedič trónu Pandión utiekol do Megary, kde sa oženil s Pyliou, dcérou kráľa Pyla. Neskôr ale Pylas, pretože zabil svojho strýka Bianta odišiel do dobrovoľného vyhnanstva do Messénie, kde založil mesto Pylos.
Aigeus, najstarší syn Pandióna neskôr Métióna z Atén vyhnal a zasadol na kráľovský trón.
Antický autor Hieronymus, ale aj iní autori, ktorí zostavili zoznam kráľov Atén, Métióna do svojich zoznamov nezaradili.
Iľanovská dolina

Iľanovská dolina je dolina na severnej strane Ďumbierskych Nízkych Tatier. 
Začína južne od Iľanova, mestskej časti Liptovského Mikuláša a pokračuje južným smerom až pod Iľanovské sedlo Dolinou preteká Iľanovianka.
Križská dolina

Križská dolina leží na severnej strane Nízkych Tatier a má ľadovcový pôvod. 
Preteká ňou potok Palúdžanka a vedie do nej asfaltová cesta. Nie je turisticky sprístupnená. V doline sa kedysi ťažil antimonit.
Weymouth

Dorset môže byť:
Ludárova dolina

Ludárova dolina je dolina v Ďumbierskych Tatrách. 
Odbočuje juhozápadným smerom z doliny Štiavnica, ktorá nadväzuje na Jánsku dolinu. Preteká ňou Ludárov potok, ktorý v závere doliny ústi do Štiavnice.
Štiavnica (dolina)

Štiavnica je dolina v Ďumbierskych Tatrách. 
Nadväzuje na Jánsku dolinu a vedie južným smerom až pod Bocianske sedlo, kde sa oblúkom stáča na západ a obteká východný výbežok vrchu Štiavnica. Dolina tak končí na severnom úpätí rovnomenného vrchu, pod chatou M. R. Štefánika. Po celej dĺžke preteká potok Štiavnica a vedie aj modro značený turistický chodník z Liptovského Jána ku dôležitej križovatke v Ďumbierskom sedle.
Východopruská operácia

Východopruská operácia môže byť:
Ďumbierske sedlo

Ďumbierske sedlo () je horské sedlo v ďumbierskej časti Nízkych Tatier. Výrazná trávnatá zníženina sa nachádza v strednej časti pohoria, nad obcou Mýto pod Ďumbierom, severne od Brezna. V sedle stojí Chata generála Milana Rastislava Štefánika.
Polohopis.
Leží v centre pohoria , na juhovýchode geomorfologického podcelku Ďumbierske Tatry a ich časti Ďumbier. Je súčasťou hlavného nízkotatranského hrebeňa medzi Čertovicou a Chopkom () a oddeľuje severne ležiaci masív Ďumbiera () a juhovýchodne situovanú Králičku (). Rovnomenným hrebeňom pokračuje na východ hlavný hrebeň Nízkych Tatier. Pod sedlo vedú tri doliny; zo západu Bystrá dolina, od juhu Mlynná dolina a od východu Štiavnica. Ňou vodu do rieky Váh odvádza neďaleko prameniaca rieka Štiavnica, pretekajúca rovnomennou dolinou. Zo západných svahov voda do Hrona odteká potokom Bystrianka, z južných častí jej prítokom Mlynná. Oblasť je súčasťou Národného parku Nízke Tatry a sedlom vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Ďumbier. V sedle stojí Chata generála Milana Rastislava Štefánika, pri ktorej je križovatka turistických chodníkov a vedie tadeto aj Cesta hrdinov SNP.
Sedlo svojou polohou zasahuje na katastrálne územie obce Liptovský Ján a mesta Brezno a vedie ním hranica okresov Liptovský Mikuláš a Brezno a Banskobystrického a Žilinského kraja.
Prístup.
Sedlo je križovatkou turistických chodníkov a je prístupné:
Prídomok

Prídomok alebo predikát je súčasťou šľachtických mien.
Väčšinou obsahuje meno sídla dotyčného šľachtica, napríklad "z Motešíc", "z Prílesa" a pod.
Niekedy, predovšetkým u erbových mešťanov, môže ísť o fiktívne označenie, napr. von Schulstein (F. Kindermann), v takomto prípade odkazuje na činnosti alebo zásluhy dotyčného.
Prídomok sa väčšinou kryje s rodovým menom (Turzovci), nie však vždy (Ostrolúcky zo Zemianskeho Podhradia). Niekedy je prídomok pomerne rozsiahly: obsahuje meno rodu, tradičné sídlo rodu a tiež aj súčasné sídlo držiteľa.
Prídomok je priamym predchodcom priezviska.
Rodopy

Rodopy (, ) je pohorie v juhovýchodnej Európe na Balkánskom polostrove. Najvyšší vrch Goľam Perelik dosahuje 
Charakteristika.
Nachádza sa v južnom Bulharsku a severovýchodnom Grécku a vyznačujú sa výraznou členitosťou a komplikovanou stavbou. 
Pohorie sa člení na:
Igor Macypura

Igor Macypura () (* 10. apríl 1985, Kyjev, Ukrajinská SSR, ZSSR, dnes Ukrajina) je ukrajinsko-slovenský krasokorčuliar vystupujúci v mužskej sólovej kategórii. Je trojnásobným majstrom Slovenska (2005, 2007, 2008). Reprezentoval Slovensko na majstrovstvách Európy (najvyššie 16. miesto v roku 2009) a na majstrovstvách sveta (najvyššie 21. miesto v rokoch 2007 a 2008).
Osobný život.
Macypura sa narodil v Sovietskom zväze, ale ako dieťa sa s celou rodinou presťahoval do USA.
Kariéra.
Macypura začal súťažiť v krasokorčuľovaní na národnej úrovni v USA, dvakrát sa zúčastnil majstrovstiev USA v krasokorčuľovaní. Počas svojho pobytu v USA reprezentoval klub „Peninsula Skating Club“. Na Majstrovstvách USA juniorov v roku 2004 vyhral krátky program, ale celkovo skončil na ôsmom mieste.
Slovensko začal Macypura reprezentovať v sezóne 2005/2006. Na svojich prvých majstrovstvách Slovenska v roku 2005 hneď zvíťazil. Na poslednej súťaži, v ktorej mohol splniť kvalifikačné kritériá pre účasť na Zimných olympijských hrách 2006, na „Karl Shafer Memorial 2005“, skončil na 8. mieste, čím splnil kvalifikačné predpoklady. Nomináciu mu však nepotvrdil Slovenský olympijský výbor. Podľa predsedu SOV Františka Chmelára: "„"Výkonný výbor [SOV] sa zaoberal návrhmi, ktoré dodali športové zväzy. Nemali sme právo nominácie doplniť, ale mohli sme návrhy neakceptovať... Krasokorčuliar Macypura ich [pozn. red.: nominačné kritériá] síce splnil, ale jeho výkony na Majstrovstvách Európy v Lyone a krátka príslušnosť k Slovensku nás o nominácii nepresvedčili.“"
V sezóne 2006/2007 vyhral Macypura bronzovú medailu na Memoriáli Ondreja Nepelu v Bratislave. V rokoch 2007 a 2008 opätovne vyhral majstrovstvá Slovenska.
V roku 2009 skončil na majstrovstvách sveta na 24. mieste, čím mu priama kvalifikácia na ZOH ušla len o 1 miesto. Poslednou možnosťou, ako sa kvalifikovať bolo dobré umiestnenie na súťaži „Nebelhorn Trophy 2009“. Na súťaž však mohol byť nominovaný iba jeden slovenský krasokorčuliar a v internej súťaži o účasť vyhral Peter Reitmayer (Macypura skončil druhý). Macypura tak prišiel aj o druhú možnosť reprezentovať Slovensko na zimnej olympiáde.
Boutes

Boutes (iné názvy: Bútes, Bútés, Butes, , ) môže byť v gréckej mytológii:
Kurt Herbert Adler

Kurt Herbert Adler (* 2. apríl 1905, Viedeň, Rakúsko – † 9. február 1988, Ross, Kalifornia, USA) bol americký dirigent rakúskeho pôvodu.
Študoval vo Viedni a dirigoval viaceré rakúske, nemecké i české orchestre. V USA pôsobil od roku 1938, kde sa venoval predovšetkým dirigovaniu operných koncertných telies (Chicago, San Francisco, Los Angeles). Spolupracoval s najlepšími opernými spevákmi a speváčkami svojej doby (Elisabeth Schwarzkopfová, Luciano Pavarotti, Plácido Domingo a ďalší).
VSŽ Košice v sezóne 1976/1977

VSŽ Košice v sezóne 1976/1977 hrali 13. sezónu medzi československou elito. 34. ročník niesol názov I. liga.TJ VSŽ nastupoval do sezóny bez hráčov J.Hegyiho, ktorý sa vrátil do Bánsekj Bystrice a P. Brťana, ktorý sa vrátil do Popradu. Pre oboch to bol návrat do materského klubu. Na povinnú vojenskú službu odišiel obranca Brusil. Z Liptovského Mikuláša prišiel do mužstva VSŽ talentovaný Filipovič. Do kádra boli zaradení odchovanci klubu Divulit Gold a Petričko. Do tímu sa navyše po dvoch rokov vojenskej služby vrátil brankár J. Rozsypal. Došlo aj k zmenám vo vedení mužstva, keď na poste kapitána E. Petričko nahradil D. Klingera.Príprava na nasledujúci ročník prebiehala v domácom prostredí, v rekreačnom zariadení Zlatá Idka a hlavne v objektoch Telovýchovnej Jednoty VSŽ. Vrcholom prípravy bolo sústredenie vo Vysokých Tatrách v Hoteli FIS. V. Šandrik bol jediný kto sa sústredenia nezúčastnil, pre povinnosti na reprezentačnej úrovni (reprezentoval ČSSR v NSR).VSŽ Košice obsadili v lige napokon 10. miesto pred Zetorom Brno a zostupujúcim TJ Gottwaldov, ktorý v ďalšej sezónne nahradil slovenský celok Armádneho Strediska Vrcholového Športu Dukla Trenčín pod skratkou ASVŠ Dukla Trenčín. Titul obhájilo Poldi SONP Kladno o dva body pred Duklou Jihlava.
Sezóna.
Liga.
Herný systém.
Ligu hralo 12 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma.
Zápasy.
Poznámka: TJ Vítkovice hrali do 36. kola ako VŽKG Ostrava.
Óbuda

Óbuda alebo Starý Budín môže byť:
Boutes (syn Pandióna)

Boutes (iné názvy: Bútes, Bútés, Butes, , ) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Pandióna I. a jeho manželky Zeuxippy. 
Aténsky kráľ Pandión mal dve dcéry, Proknu a Filomélu a dvojčatá, chlapcov Erechthea a Bouta.
Po smrti Pandióna, kráľovské žezlo v Aténach prevzal Erechtheus a Boutes sa stal aténskym veľkňazom bohyne Atény a boha Poseidóna. Boutes sa neskôr oženil s bratovou dcérou Chthoniou.
Antický autor Pausanias opísal v druhom storočí pri návšteve aténskej Akropoly popri iných stavbách aj chrám Erechtheion. V interiéri chrámu videl oltár, kde prinášali obetné dary na počesť héroa Bouta a stenu chrámu, ktorú zdobili maľby výjavov dejín jeho rodiny.
Bauer Media Group

Bauer Media Group je nemecké vydavateľstvo, založené v roku 1875 so sídlom v Hamburgu. Vlastní domáce i zahraničné časopisy, televízie a rádiá. Orientuje sa predovšetkým na časopisy pre ženy a mládež, na spoločenské magazíny a televízne programové tituly (napr. Bravo, Cosmopolitan, Happinez, inTouch, Tina, TV Movie, Welt der Wunder).
Slovenská dcérska spoločnosť "Bauer Media SK v.o.s." vznikla v roku 2007. Vo svojom portfóliu má rádiá Expres, Melody, Europa 2, Rádio Rock a podcastový portál Podmaz.
V minulosti vlastnila časopisy "Eurotelevízia", "TV Max", "Telemagazín", "Tele Plus", "Rytmus života", "Chvíľka pre teba", "Čas na lásku", "Napísané životom", "Naša záhrada", "Záhady a horoskopy".
Prespanské jazero

Prespanské jazero alebo aj Veľké Prespanské jazero (, , ) je jazero nachádzajúce sa na hraniciach Severného Macedónska, Albánska (kraj Korçë) a Grécka (Západná Makedónia). Nachádza sa vo vnútrozemí Balkánskeho polostrova, neďaleko od Ochridského jazera, s ktorým tvorí jeden vodný celok (jediný odtok Prespanského jazera je zároveň jediným prítokom Ochridského jazera). Z celkovej plochy jazera leží 176,3 km² v Macedónsku, 46,3 km² v Albánsku a 36,4 km² v Grécku.
Južne od Prespanského jazera, na hraniciach Albánska (kraj Korçë) a Grécka (Západná Makedónia), sa nachádza Malé Prespanské jazero. 
Ostrovy.
V jazere ležia dva ostrovy: Golem Grad a Mal Grad, na ktorom leží kláštor zo 14. storočia zasvätený sv. Petrovi. Obidva ostrovy sú neobývané.
VSŽ Košice v sezóne 1978/1979

VSŽ Košice v sezóne 1978/1979 hrali svoju 15. sezónu v najvyššej česko-slovenskej hokejovej ligy, ktorá vo svojej 36. sezóne niesla názov I. liga.Pred sezónou nastali v Košiciach veľké zmeny v hráčskom kádri a na trénerskom poste, keď Juraj Ferenc a František Kolláth boli nahradení trénermi Miroslavom Nitkom a Jánom Selvekom, pričom prvý menovaný trénoval naposledy Košice pred 14 rokmi v sezóne 1964/65 ešte pod hlavičkou VTJ Dukly. Prípravu VSŽ viedol Ján Selvek sám.Z dôvodu neperspektívneho športového rastu už v tej dobe neboli niektorí hráči z minulosezónneho kádra zaradení do prípravy. Z tímu odišli na povinnú vojenskú službu obrancovia Repašský a Šterbák a brankár Orenič. Z vojenskej služby, respektíve z armádnych klubov sa naspäť vrátila trojica hráčov Brúsil (Dukla Trenčín), Šandrik (Dukla Jihlava) a brankár Slavomír Stankóczi. Do tímu boli zaradení aj hráči, ktorých klub získal prestupom: obrancovia Vladimír Bezdíček a Zdeněk Moučka prišli z Tesly Pardubice, a obranca Peter Slanina z Banskej Bystrice. Z vlastnej liahne absolvovali prípravu osemnásťroční Juraj Bakoš a Jozef Franc. Útok Košíc bol posilnený navrátilcami z II.ligy Jánom Faithom z Popradu a Štefanom Onofrejom z Martina. Obaja sa vrátili do Košíc po ročnom pôsobení a obaja patrili v II.lige medzi najlepších strelcov. Do útoku TJ VSŽ získali odchovanca Opavy Vladimíra Kociána a odchovanca dubnického hokeja Dušana Macoszeka.Košičania započali prípravu v poľskom meste Nový Targ zápasmi proti domácemu mužstvu, majstrovi Poľska Podhale Nowy Targ a proti Poľskej hokejovej reprezentácii. Neskôr sa zúčastnili na Sliezskom pohári v Opave, Pohára Oslobodenia vo Zvolene a Tatranskom pohári v Poprade.Umiestnenie v lige VSŽ Košice sa oproti predošlej sezóne mierne zlepšilo, keď sa z 10. posunuli na celkové 8. miesto. Titul získal prvý a naposledy v histórii federálnej ligy TJ Slovan CHZJD Bratislava. Získal ho ako prvý slovenský klub. Z ligy vypadol TJ Gottwaldov. Späť sa vrátila TJ Škoda Plzeň.
Príprava pred sezónou.
Tatranský pohár.
Poprad 8. september - 10. september 1978
Sezóna.
Liga.
Herný systém.
Ligu hralo 12 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma.
Káder.
Tréneri: Miroslav Nitka a Ján Selvek
Max Nordau

Max Nordau narodený ako Simon Maximilian Südfeld (* 29. júl 1849, Pešť, Maďarsko – † 23. január 1923, Paríž) bol sionistický vodca, lekár, spisovateľ a sociálny kritik. Spolu s Theodorom Herzlom založil Svetovú sionistickú organizáciu a v priebehu rokov zastával post prezidenta či viceprezidenta Sionistických kongresov. Ako sociálny kritik bol autorom mnohých kontroverzných kníh, medzi ktoré patria "The Conventional Lies of Our Civilisation" (1883), "Degeneration" (1892) a "Paradoxes" (1896).
Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní 2012

Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní 2012 bola medzinárodná súťaž krasokorčuliarov organizovaná Medzinárodnou korčuliarskou úniou (ISU). 
Súťaž sa konala od 26. marca do 1. apríla 2012 vo francúzskom meste Nice v multifunkčnom kongresovom centre Palais des Congrès Acropolis. Majstrovstvá prebiehali v štyroch kategóriách – muži, ženy, športové dvojice a tanečné páry.
Spočiatku Medzinárodná korčuliarska únia zvažovala ako miesto konania súťaže okrem Nice aj iné francúzske mesto, a to Montpellier. V máji 2010 však bolo za oficiálne miesto konania potvrdené mesto Nice. 
Na základe výsledkov súťaže získali krajiny počty miesteniek pre svojich reprezentantov na nasledujúce majstrovstvá sveta.
Účastníci.
Právo účasti.
Právo zúčastniť sa majstrovstiev majú športovci krajín, ktoré sú členmi Medzinárodnej korčuliarskej únie a ktorí 1. júla 2011 dosiahli vekovú hranicu 15 rokov. Na základe výsledkov na predchádzajúcich majstrovstvách sveta majú jednotlivé krajiny právo nominovať medzi jedným až troma účastníkmi do každej disciplíny. Každý národný krasokorčuliarsky zväz si môže nastaviť vlastné kritériá, podľa ktorých nominuje svojich účastníkov. Okrem týchto základných pravidiel bola ako kvalifikačné kritérium určená minimálna hodnota technických elementov, ktorú museli športovci prekročiť.
Minimálna hodnota technických elementov.
Medzinárodná korčuliarska únia určila pre sezónu 2011/2012 minimálnu hodnotu technických elementov (), ktorú museli športovci prekonať aspoň raz na podujatí v aktuálnej alebo predošlej sezóne, aby sa kvalifikovali na Majstrovstvá sveta (zohľadňovali sa iba podujatia zaradené do oficiálneho kalendára ISU): 
Právo nominácie viacerých súťažiacich.
Každá krajina má právo nominovať jedného súťažiaceho do súťaže. Na základe umiestnenia na predchádzajúcich majstrovstvách sveta mali nasledovné krajiny právo nominovať viac ako jedného súťažiaceho:
Niektorí krasokorčuliari museli absolvovať kvalifikáciu, zatiaľ čo iní postúpili priamo do krátkych programov. V prípade, že mala krajina právo nominovať účastníka aj na priamy postup, aj na nepriamy, kvalifikácie sa musel zúčastniť ten krasokorčuliar, ktorý mal nižšie umiestnenie v rebríčku ISU.
Kiira Korpiová, ktorú Fínsko pôvodne nominovalo do súťaže žien, oznámila 16. marca 2012 odstúpenie zo súťaže kvôli pretrvávajúcemu zraneniu. Namiesto nej bola dodatočne nominovaná Alisa Mikonsaariová.
Kláštor Aulne

Kláštor Aulne bol stredoveký kláštor neďaleko belgického mesta Thuin v Hennegavsku. 
Pôvodne benediktínska fundácia z roku 657 bola v 12. storočí zmenená na fundáciu cisterciánsku. Materským kláštorom bol francúzsky kláštor Clairvaux.
Zanikol v roku 1794 za revolúcie.
Filoméla

Filoméla (, ) môže byť v gréckej mytológii:
Filoméla (dcéra Pandióna)

Filoméla (, ) je v gréckej mytológii dcéra aténskeho kráľa Pandióna I. a jeho manželky Zeuxippy.
Aténsky kráľ Pandión mal dve dcéry, Filomélu a Proknu a synov Erechthea a Bouta.
Keď boli Atény obliehané silným nepriateľom, prišiel aténskemu kráľovi Pandiónovi na pomoc trácky kráľ Téreus a spoločnými silami neprateľa zahnali. Pandión mu následne dal z vďaky za manželku dcéru Proknu a Téreus s ňou odišiel do Trákie. Prokné mu potom porodila syna Itya. 
Po niekoľkých rokoch prišiel Téreus do Atén, aby odviedol Filomélu na návštevu sestry do Trákie. Téreus ale nanešťastie podľahol jej kráse a zaľúbil sa do nej. Táto láska však mala potom hrozné následky. Filoméla jeho lásku neopätovala a preto ju po príchode do Trákie odviedol do hustého lesa, kde sa jej chcel zmocniť násilím. Keď sa mu ubránila, zatvoril ju do osamelej chatrče. Filomélu však nezlomilo ani väzenie a keď navyše v hneve vyhlásila, že nebude mlčať, Téreus jej vyrezal jazyk.
Filoméla si však našla spôsob ako to sestre oznámiť. Vytkala správu o svojom osude na závoj a poslala ho svojej sestre. Prokné potom tajne odviedla Filomélu do paláca a spoločne pripravili Téreovi strašnú pomstu. Prokné zabila syna Itya a pripravila z neho manželovi večeru.
Najvyšší boh Zeus tento hrozný zločin nenechal bez trestu. Všetkých troch ich zbavil ľudskej podoby. Filomélu premenil na lastovičku, Proknu na slávika a Térea zmenil na dudka.
Keď sa o tom dozvedel ich otec Pandión, usúžil sa žiaľom až k smrti.
C.D. Nacional

Clube Desportivo Nacional je portugalský profesionálny futbalový klub sídliaci v meste Funchal, ktoré je hlavným mestom ostrova Madeira. Bol založený v roku 1910 a momentálne (február 2013) hrá najvyššiu domácu súťaž Primeira Liga. Prvýkrát sa do najvyššej súťaže prebojoval až v polovici 90tych rokov. Najväčším ostrovným rivalom klubu je C.S. Marítimo.
Domáce zápasy hráva na štadióne Estádio da Madeira, tiež známom aj pod názvom Choupana, ktorý má kapacitu 5 132 miest. Štadión bol renovovaný v roku 2007 a celková cena rekonštrukcie bola 20 miliónov eur.
Tradičnými farbami klubu sú čierna a biela, preto ich nazývajú aj "čierno-bieli".
Najväčším úspechom klubu je 4. miesto v najvyššej domácej lige, ktoré dokázal dosiahnuť 2x v histórii. Vďaka tomuto úspechu sa dokázal kvalifikovať do pohára UEFA.
KS Kastrioti

KS Kastrioti Krujë je albánsky futbalový klub sídliaci v 15-tisícovom meste Krujë. Bol založený v roku 1926, avšak fungoval len krátko a v roku 1949 zanikol. V tom istom roku však vznikol nový klub s jednoduchým názvom "Krujë", o 2 roky neskôr bol premenovaný na Puna Krujë. Od svojho vzniku sa pravidelne pohyboval na prelome prvej a druhej najvyššej súťaže a dokonca v roku 2003 zostúpil do tretej ligy. V lete 2011 prebehla zmena infraštruktúry klubu a boli predstavené nové hráčske akvizície. Klub začal stúpať v najvyššej lige a jeho cieľom je stať sa jedným z najúspešnejších v Albánsku.
Domáce zápasy hráva na štadióne Stadiumi Kastrioti, ktorý má kapacitu 10 000 miest.
Hlavnými farbami klubu sú červená a biela.
Vretenica gabonská

Vretenica gabonská ("Bitis gabonica") je had z čeľade vretenicovité. Je to jeden z najväčších jedovatých hadov na svete. Meria viac ako 2 m a váži vyše 8 kg. Vyskytuje sa v pralesoch rovníkovej Afriky. Ako prvý ju popísal André Marie Constant Duméril v roku 1854.
Tento had sa vyznačuje efektnou kresbou z ružových, sivých, hnedých a čiernych trojuholníkov, vďaka ktorej ju v popadanom lístí nie je vidieť. Má jedové zuby dlhé viac ako 5 cm, ktoré obsahujú veľmi silný hemotoxín, takže vyše 90 % uhryznutí končí smrťou. Na človeka však spravidla neútočí, pohybuje sa pomaly a väčšinu dňa prespí. Má extrémne pomalý metabolizmus, takže vydrží až rok a pol bez potravy. 
Poddruh "Bitis gabonica rhinoceros" je pomenovaný podľa nápadných výrastkov na hlave, ktoré pripomínajú nosorožca.
VSŽ Košice v sezóne 1979/1980

VSŽ Košice v sezóne 1979/1980 hrali svoju 16. sezónu hokejovej ligy, ktorá bola 37. sezónou I. ligy. TJ VSŽ Košice nakoniec v tejto sezóne obsadili 7. miesto. Titul získalo Poldi SONP Kladno. Vypadol Zetor Brno a naspäť sa vrátil Gottwaldov.
TJ VSŽ Košice začal prípravu na sezónu 16. apríla 1979, čo bolo takmer o mesiac skôr oproti minulým sezónam. Na trénerskom poste sa nezmenilo nič. Trénerská dvojica Nitka-Selvek viedla oranžovo-čiernych aj tento ročník. Príprava na sezónu mala II. fázy - na suchu a na ľade. 
&lt;br&gt;Príprava na ľade začala v prvý augustový deň. Prípravné zápasy odohrali HC Košice s tímami prvej a druhej ligy. Tím sa zúčastnil aj „spartakiádneho pohára“ v Prešove, Sliezskeho pohára v Opave a Tatranského pohára. Všetky turnaje vyhrali. Na záver prípravy sa zúčastnili "turnaja o cenu časopisu Sovietsky šport", kde v konkurencii tímov dvojnásobného ruského majstra Krídla Sovietov Moskva, Poľskej hokejovej reprezentácie a tímu HK Sokol Kyjev obsadili 3. miesto.
Mužstvo VSŽ Košice pred sezónou opustilo viacero hráčov. Brankár Stankóczi odišiel do ZPA Prešov. Do Zvolena odišiel obranca Bačiak. Do Popradu obranca Roško a útočníci Saloň a Lach. Na povinnú vojenskú službu odišli Maczoszek, Mažgút a Franc do Trenčína; R. Spišák do Litomeříc a L. Kateržábek do Víškova. Posilami tímu boli brankár Švárny a útočník Jančuška z Liptovského Mikuláša a útočníci Barochovský z Bánskej Bystrice, Liba z Prešova a Meluš z Dukly Trenčín. Z košického dorastu boli zaradení do tímu Matis, Prokopovič, Petö a Marušin. Z vojenskej služby sa vrátili späť Šterbák z Jihlavy a Filipovič z Dukly Michalovce.
&lt;br&gt;Vedenie riešilo prestup Š. Jabcona a ikona klubu Brunclík ohlásil odchod do Pražskej Slávie IPS. Nakoniec sa rozhodol na zotrvaní v klube.
Cieľ pred sezónou bolo umiestniť sa do 6.miesta. Počas sezóny sa hral 5-týždňový turnaj Zimných olympijských hier v Lake Placid v USA. Československo tam obsadilo 5. miesto. Z tímu Košíc tam mal zastúpenie ako jediný Vincent Lukáč, najproduktívnejší hráč I. Ligy so 67 bodmi za 24 asistencii a 43 gólov a zároveň aj najlepší ligový strelec. Počas tohto turnaja hrali TJ VSŽ Košice semifinále spartakiádneho pohára v Nitre, kde obsadili 2. miesto a neprebojovali sa do finále. Ďalší hráči VSŽ Juraj Bakoš a Igor Liba reprezentovali Československo na Majstrovstvách sveta juniorov vo Fínskych Helsinkách, kde obsadili 4. miesto. „B-mužstvo“ ČSSR reprezentoval J. Šterbák a výber do 17-rokov dorastenci M. Oros a J. Ontko.
Sezóna.
Káder.
Tréneri
Liga.
Herný systém.
Ligu hralo 12 družstiev, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma.
Peter Hermann Adler

Peter Hermann Adler (* 2. december 1899, Jablonec nad Nisou – † 2. október 1990, Ridgefield, Connecticut) bol americký dirigent českého pôvodu. Vyštudoval v Prahe, v Čechách dirigoval operné koncertné telesá. V roku 1933 sa stal šéfdirigentom Štátneho symfonického orchestra v Kyjeve. Do USA emigroval v roku 1939, kde pracoval a žil až do svojej smrti.
V roku 1952 bol nominovaný na Oskara za hudbu k filmu "The Great Caruso".
Čempionat Rossii po futbolu sredi komand klubov Premier-Ligi

Čempionat Rossii po futbolu sredi komand klubov Premier-Ligi, v minulosti Čempionat Rossii po futbolu, je najvyššia futbalová liga v Rusku. Založená bola v roku 2001 a v súčasnosti zoskupuje 16 najlepších klubov v krajine.
Najúspešnejším klubom je FC Spartak Moskva, ktorý od vzniku samostatnosti Ruska v roku 1992 dokázal získať majstrovský titul až 9-krát. Okrem neho sa podarilo získať titul ešte 5 klubom.
Ligový systém.
Ligové kluby hrajú v sezóne 32 zápasov. V nich sa stretne každý s každým, raz doma a raz vonku. 3 body sú udelené za víťazstvo, 1 bod za remízu a 0 za prehru. V prípade rovnosti bodov rozhoduje gólový rozdiel. Od roku 2010 sa prvé 2 kluby priamo kvalifikujú do skupinovej fázy Ligy majstrov. Tím, ktorý sa umiestní na 3. priečke sa kvalifikuje do 2. predkola Ligy majstrov. Kluby ktoré sa umiestnia na 4 a 5 priečke sa kvalifikujú do Európskej ligy. Tímy ktoré skončia na posledných 2 miestach automaticky zostupujú do nižšej súťaže.
UEFA rebríček.
"UEFA rebríček futbalových líg k 15. februáru 2013:"
Malé Prespanské jazero

Malé Prespanské jazero (, ) je jazero nachádzajúce sa na hraniciach Albánska (kraj Korçë) a Grécka (Západná Makedónia). Nachádza sa vo vnútrozemí Balkánskeho polostrova, neďaleko od Veľkého Prespanského jazera, s ktorým tvorí jeden celok. Z celkovej plochy jazera leží 42,5 km² (138 km² povodia) v Grécku a 4,3 km² (51 km² povodia) v Albánsku.
Na sever od Malého Prespanského jazera, na hraniciach Albánska (kraj Korçë), Grécka (Západná Makedónia) a Severného Macedónska, sa nachádza Veľké Prespanské jazero. 
21. augusta 1975 bolo zaradené do Rámsarského zoznamu mokradí medzinárodného významu, najmä pre dôležitosť územia pre hniezdenie a rozmnožovanie ohrozených vtáčích druhov.
Rámsarská lokalita.
V roku 1975 bolo zaradené na Rámsarský zoznam mokradí medzinárodného významu, v rámci ktorého bolo v rokoch 1990–1999 na Montreuxskom zozname, v ktorom sú vedené lokality ohrozené ľudskou činnosťou. V tomto období bol miestny ekosystém ohrozovaný vysúšaním, nadmerným spásaním pasienkov v bezprostrednom okolí a výlovom rýb. Vegetáciu tvorí rozmanitá vodomilná flóra, ktorá rastie na nivách v oblasti. Územie je významnou lokalitou pre prezimovanie a rozmnožovanie ohrozených vtákov, najmä pelikánov: Pelikán kučeravý (200 párov); Pelecanus onocrotalus (70 párov); a Phalacrocorax pygmeus (100 párov).
Kudu veľký

Kudu veľký alebo kudu (lat. "Tragelaphus strepsiceros" alebo "Strepsiceros strepsiceros") je jedna z najväčších a najznámejších antilop. Obýva husté akáciové porasty, skalnatú, alebo kopcovitú krajinu a vyschnuté korytá riek neďaleko vody v južnej a východnej Afrike. Dospelé zviera môže vážiť 195 – 315 kilogramov (samice sú väčšinou ľahšie než samce) a merať 1 – 1,5 m na výšku a 1,95 – 2,45 m na dĺžku.
Charakteristika.
Má štíhle telo s dlhými a chudými nohami. Farba srsti je veľmi rôznorodá od hnedej, šedej až po červenohnedú. Na bokoch má 4 – 12 zvislých bielych pruhov, ktoré sa ťahajú od chrbta až takmer k bruchu. Pomerne malá hlava je väčšinou tmavšia než zvyšok tela a medzi očami má biely pruh. Na chrbte má krátku, najčastejšie čiernu hrivu, ktorá sa ťahá od hlavy až k husto osrstenému chvostu, ktorý dosahuje dĺžku 35 – 55 cm.
Samce sú viditeľne väčšie ako samice a častejšie prejavujú agresivitu, využívajú hlavne vrčanie a funenie. Majú tiež dlhšiu hrivu, ktorá sa tiahne pozdĺž ich hrdla, a veľké rohy, doširoka sa rozbiehajúce v dvojitej špirále, ktoré by po „natiahnutí“ mohli dosiahnuť dĺžku až jedného metra. Samice občas mávajú menšie parôžky. Samcom začínajú rásť parohy od veku 6 – 12 mesiacov, krútiť sa začnú po druhom roku života a plne skrútené sú až po šiestom roku života .
Lokalita rozšírenia a potrava.
Kudu veľký obýva územie od Eritrey až k Tanzánii, Zambii, Južnej Afrike a Angole, v malom množstve žije aj v Novom Mexiku, kde bol introdukovaný. Občas ich je možné spozorovať i v rovinách kde je množstvo kríkov, ale týmto miestam sa radšej vyhýba, lebo sa môže stať ľahkou potravou svojich predátorov. Kudu veľký je výhradne bylinožravec, ktorý preferuje trávu, listy, výhonky, občas i korienky a plody.
Počas dňa sú kudu väčšinou skrytí v hustých porastoch, kde sa chránia pred predátormi i pred slnkom, ktoré býva v ich lokalitách rozšírenia veľmi silné. Potravu hľadajú väčšinou skoro ráno, alebo večer, keď podnikajú aj výpravy za vodnými zdrojmi, ktoré môžu byť v období sucha dlhé a namáhavé.
Rozmnožovanie.
Pohlavnú dospelosť dosahuje medzi prvým až druhým rokom svojho života. Doba párenia nastáva na konci období dažďov, ale situácia sa mení podľa oblasti a podnebia. Pred párením prebieha rituál dvorenia, kedy sa samec postaví pred samicu a začne jej predvádzať svoje rohy. Po skončení rituálu sa samec zastaví a čaká, či mu samice dovolí sa s ňou spáriť, alebo nie. Samica je kotná asi 240 dní (osem mesiacov). Mláďatá sa rodia zhruba medzi februárom a marcom, kedy je tráva, ich hlavná potrava, najvyššia.
Samica rodí najčastejšie jedno, občas dve mláďatá. Mláďa časom začne od matky vyžadovať materské mlieko stále častejšie a čoskoro sa často stane i agresívnym. Prvé dva týždne sa samica s mláďaťom skrýva v hustých porastoch pred ich predátormi. Po štyroch až piatich týždňoch začnú tento úkryt pomaly opúšťať a väčšinou až na večer sa pásť so stádom. Samce sa stávajú sebestačnými v šiestich mesiacoch života, samice o niečo neskôr, okolo prvého a druhého roku života. V zajatí sa môžu dožiť i dvadsať rokov.
Sólo

Sólo môže byť:
Kľučka

Kľučka môže byť:
Antilopa skákavá

Antilopa skákavá alebo springbok (lat. "Antidorcas marsupialis") je druh antilopy z juhozápadnej Afriky.
Opis.
Antilopa skákavá je kontrastne sfarbená: jej srsť je krátka, na chrbte a krku svetlohnedá. Má tiež tmavý pruh na hlave, ktorý vedie od ucha cez oko až k ňufáku. Hlava a brucho sú obvykle biele, výnimočne do siva.
Samci a samice vyzerajú podobne a majú silné čierne rožky so zreteľnými prstencami, ktoré sú u samíc menšie a slabšie. Antilopy skákavé majú neobvyklý kožný záhyb, ktorý sa tiahne od stredu chrbta až ku koreňu chvosta. Keď je zviera vyrušené alebo vyplašené, roztvorí tento záhyb a vztýči dlhé, biele chlpy, ktoré rastú vo vnútri. 
Potrava a rozmnožovanie.
Živí sa listami krov a trávou a nie sú závislé na vode. V dobe rozmnožovania si samec niekedy zakladá teritórium a hárem 10 až 30 samíc, ale bežné sú aj zmiešané stáda. Boje samcov sú v období ruje pozoruhodné, keďže pri nich samci vyskakujú do výšky a zrážajú sa svojimi rohmi. Smrteľné úrazy sú však výnimkou. Springboci sa pária väčšinou v období sucha a pôrody prichádzajú väčšinou v októbri a novembri, kedy je Obdobie dažďov. Samice rodia po asi 6 mesačnej gravidite jedno mláďa.
Spôsob života.
Žije v stádach. Tento druh sa vyznačuje vysokými skokmi, ktoré sa predovšetkým zaslúžili o ich známosť. Skáče tak, že trhá všetkými 4 nohami do vzduchu, skloní hlavu a chrbát prehne do oblúkovitého tvaru a na chrbte sa jej rozorve a zvýrazní biely pruh, ktorým dáva najavo ostatným členom stáda, že je niečo v neporiadku. Pri stádach týchto antilop sa môžu občas zdržiavať aj stáda iných veľkých cicavcov (zebier, byvolov…), ktoré pri poplachu utekajú s nimi. Skákať ale môže springbok napríklad len pri hre. Tieto skoky môžu dosahovať až 3,5 metrov.
Kedysi boli veľmi početné a až miliónové stáda podnikali v období sucha migráciu za čerstvou pastvou, pričom zničili všetky pastviny a poľnohospodárske pôdy, ktoré im ležali v ceste. V dôsledku toho boli antilopy prenasledované a tisícky ich bolo zabitých, ale dnes sú znovu vysádzané vo svojom pôvodnom areáli a ich stavy opäť stúpajú.
Prokné

Prokné alebo Prokna (, ) je v gréckej mytológii dcéra aténskeho kráľa Pandióna I. a jeho manželky Zeuxippy.
Aténsky kráľ Pandión mal dve dcéry, Proknu a Filomélu a synov Erechthea a Bouta.
Keď trácky kráľ Téreus zachránil obliehané Atény, aténsky kráľ Pandión mu z vďaky dal svoju dcéru Proknu za manželku. Prokné potom odišla s manželom do Trákie, kde mu porodila syna Itya. 
Po piatich rokoch manželstva Prokné vyslovila želanie, že by rada videla svoju sestru Filomélu. Téreus nebol proti a sľúbil jej, že ju onedlho privedie. Keď po príchode do Atén vstúpil do paláca a zazrel Filomélu, ktorá od posledného stretnutia vyrástla na krásnu dievčinu, okamžite sa do nej zaľúbil. Téreus sa počas spiatočnej cesty na lodi v prítomnosti Filomény ešte ovládol, ale len čo pristáli pri brehoch Trákie, odviedol ju do hustého lesa a pokúsil sa jej zmocniť. Prokné sa mu však ubránila a on aby si vynútil jej povoľnosť, zatvoril ju do osamelej chatrče. Filomélu ale väzenie nezlomilo a vykričala mu, že nebude mlčať. Téreus jej nato z obavy, že to urobí, vyrezal jazyk.
Filoméla si však našla spôsob ako to sestre oznámiť. V chatrči našla vlnu a vytkala ňou správu o svojom osude na závoj a pri najbližšej vhodnej príležitosti správu poslala svojej sestre. Prokné potom tajne odviedla Filomélu do paláca a spoločne pripravili Téreovi strašnú pomstu. Prokné zabila syna Itya a pripravila z neho manželovi večeru. Keď sa Téreus navečeral, prezradila mu čo jedol. Zhrozený Téreus sa s vytaseným mečom vrhol na Proknu, ale v tej chvíli ho najvyšší boh Zeus ako aj Proknu a Filomélu za tento hrozný skutok zbavil ľudskej podoby.
Filomélu premenil na lastovičku, Proknu na slávika, ktorému navždy ostala červená škvrna na hrudi od krvi a Térea zmenil na dudka, ktorého chochol pripomína chochol z jeho prilby.
Keď sa Pandión o tomto nešťastí neskôr dozvedel, utrápil sa žiaľom až k smrti.
Moreirense F.C.

Moreirense Futebol Clube je portugalský futbalový klub sídliaci v 5-tisícovom mestečku Moreira de Cónegos, neďaleko mesta Guimarães. Bol založený v roku 1938 a momentálne (február 2013) hrá najvyššiu domácu súťaž Primeira Liga.
Domáce zápasy hráva na štadióne Parque Joaquim Almeida Freitas, ktorý má kapacitu 6 100 miest.
Tradičnými farbami klubu je zelená a biela, preto je tím známy aj pod prezývkou "zelenobieli".
Veľké Pole (rozlišovacia stránka)

Veľké Pole môže byť:
Majstrovstvá Perzského zálivu v basketbale mužov 2012

Majstrovstvá Perzského zálivu v basketbale mužov 2012 boli v poradí 13. Majstrovstvá Perzského zálivu v basketbale mužov, ktoré organizuje Basketbalová asociácia Perzského zálivu (AGBA) a zúčastňujú sa jej štáty "Rady pre spoluprácu arabských štátov v Zálive". Konali sa v Manáme, v Bahrajne od 30. septembra6. októbra 2012, za účasti 5 tímov. Katar sa stal víťazom týchto regionálnych majstrovstiev a obhájil tak titul.
Majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá Ázie 2013, ktoré sa uskutočnia na Filipínach. Na kontinentálne majstrovstvá sa kvalifikovali 3 najlepšie družstvá. 
Výsledky.
Play-off sa nehralo.
Majstrovstvá Západnej Ázie v basketbale

Majstrovstvá Západnej Ázie v basketbale sú západoázijské medzinárodné podujatie národných družstiev v basketbale, ktoré riadi Západoázijská basketbalová asociácia (WABA). Ich história siaha do roku 1999, kedy sa v Libanone konal prvý turnaj majstrovstiev. Majstrovstvá prebiehajú viacmenej každý rok a zatiaľ len v mužskej kategórii. Najviac víťazstiev na nich zaznamenalo družstvo Iránu.
Majstrovstvá Juhozápadnej Ázie v nepárnych rokoch slúžia ako kvalifikácia západoázijských družstiev na majstrovstvá Ázie, v párnych zasa ako kvalifikácia na ázijský pohár. 
Zoznam.
1 družstvo do 18 rokov
Clyde (rieka v Škótsku)

Clyde je rieka v Škótsku, desiata najdlhšia v Spojenom kráľovstve. Preteká cez oblasti rady South Lanarkshire, North Lanarkshire, Glasgow City, West Dunbartonshire, Renfrewshire, Inverclyde a Argyll and Bute. Je 170 km dlhá s estuáriom 208 km). Povodie má rozlohu 4100 km².
VSŽ Košice v sezóne 1980/1981

VSŽ Košice v sezóne 1980/1981 hrali svoju 17. v celkovo 38. ročníku I. ligy. Do histórie sa zapísala tím, že slovenský zástupca a majster československa zo sezóny 1978/1979 Slovan ChZJD Bratislava vypadol z ligy - doplatil na zmenu systému, v ktorom sa žiaden zápas nesmel skončiť nerozhodne, pričom víťaz získal 2 body a porazený žiaden. Slovan prehral takto všetkých 9 zápasov v nadstavenom čase. Kolektív TJ VSŽ Košice na tom bol podobne, keď prehral 4 zápasy, v ktorých sa za 60 minút nerozhodlo (jeden po samostatných nájazdoch a tri po predĺžení). Tento systém platil ešte v nasledujúcom ročníku, potom sa od neho upustilo. Najviac z neho vyťažil majster z Vítkovíc, keď vyhral 8 z 8 zápasov.TJ VSŽ Košice sa v príprave zúčastnili Tatranského pohára, na ktorom obhajovali prvenstvo z predošlého ročníka. Na 33. ročníku tohto turnaja v konkurencii nemeckého celku SC Riessersee, českých celkov Litvínova a Sparty Praha, domáceho PS Poprad a Dukly Trenčín umiestnili na 2. miesto o skóre za víťsaznou Pražskou Spartou. Krátko pred sezónou TJ VSŽ obhajovali prvenstvo na Sliezskom pohári v Opave, kde nakoniec obsadili 3. miesto.TJ VSŽ Košice v tejto sezóne I. ligy obsadili 9. priečku. Slovan ChZJD Bratislava bol nahradený TJ Zetor Brno, ktoré v baráži zdolal PS Poprad. Majstrom sa stali Vítkovice.
Sezóna.
Káder.
Tréneri
Liga.
Herný systém.
Ligu hralo 12 klubov, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma. Zápasy sa nesmeli skončiť remízou. Po skončení 60 minút nasledovalo 10 minútové predĺženie. Ak sa ani v ňom nerozhodlo, rozhodovali samostatné nájazdy.
Majstrovstvá sveta v biatlone 2013

Majstrovstvá sveta v biatlone 2013 sa konali v Novém Měste na Moravě, v Česku od 7. do 17. februára 2013. Areál Vysočina Aréna ale aj celkovo Česko hostili Majstrovstvá sveta v biatlone prvýkrát v histórii. Celkovo sa MS zúčastnilo 725 pretekárov zo 43 krajín sveta. 
Všetky výsledky sa rátali aj do Svetového pohára 2012/13.
Program.
"Všetky časy sú miestne."
Zúčastnené krajiny.
MS v biatlone 2013 sa zúčastnilo celkovo 43 krajín. Pôvodne malo štartovať 44 avšak na poslednú chvíľu sa odhlásila Argentína.
Bajazid II.

Bajazid II. (tur. "II. Bayezid") (* 3. december 1447, Didimotika, Osmanská ríša - † 26. máj 1512, tamtiež) bol osmanský sultán, ktorý vládol v rokoch 1481 až 1512.
Život.
Narodil sa v meste Didimotika. Bol synom sultána Mehmeda II. a na trón sa dostal v roku 1481, po otcovej smrti. Jeho armáda útočila na Bosnu, Dalmáciu a Uhorsko. V roku 1488 Bajazid stratil mestá Adanu a Tars. Jeho vojsko spustošilo územia Štajerska a Albánska. Pri meste Villach v roku 1492 bol Bajazid a jeho vojsko porazené.
V roku 1509 bol Konštantínopol zničený silným zemetrasením. V tom istom roku vypukla občianska vojna. Počas jeho vlády boli postavené mnohé mosty, mešity a monastiere.
Je známy aj prijatím židovských utečencov zo Španielska po vyhlásení "Dekrétu z Alhambry" a ich presídlením po celej Osmanskej ríše. 
Zomrel 26. mája 1512 v Didimotike, pravdepodobne na následky otrávenia. Jeho hrob je v mešite "Bajazid-mešita", ktorú dal vystavať ešte počas života v Istanbule. Jeho nástupcom sa stal jeho syn Selim I. (prezývaný "Jávuz" - Hrozný).
Výlučná ekonomická zóna

Výlučná ekonomická zóna (iné názvy: výhradná hospodárska zóna, výlučná hospodárska zóna, výlučné hospodárske pásmo, exkluzívna ekonomická zóna, skr. EEZ) je oblasť, ktorá sa nachádza za pobrežným morom a k nemu prilieha a ktorá podlieha zvláštnemu právnemu režimu, ktorý upravuje Dohovor Organizácie Spojených národov o morskom práve, umožňujúci pobrežnému štátu prieskum, využívanie a hospodárenie s prírodnými zdrojmi, ako aj výrobu energie pomocou vody a vetra. Výlučná ekonomická zóna sa rozprestiera do vzdialenosti 200 námorných míľ od základnej línie pobrežia štátu.
Definícia.
Vo všeobecnosti sa výlučná ekonomická zóna, prináležiaca štátu, rozprestiera do vzdialenosti 200 námorných míľ (370 km) od základnej línie pobrežia štátu. Výnimky nastávajú ak by sa EEZ minimálne dvoch štátov prekrývali; to znamená základné línie pobrežia daných štátov sú vo vzdialenosti menšej ako 400 námorných míľ (740 km). V takomto prípade je na dotknutých štátoch, aby sa dohodli na vytýčení hranice (napr. v Baltskom mori). De facto, ľubovoľný bod v prekrývajúcej sa zóne pripadne štátu, ktorého pobrežie je najbližšie. 
Výlučná ekonomická zóna krajiny siaha omnoho ďalej do mora ako pobrežné more, ktoré môže štát vytýčiť do vzdialenosti nepresahujúcej 12 námorných míľ (22 km) od základnej čiary pobrežia. EEZ tak okrem pobrežného mora zahŕňa aj priľahlú zónu. Krajiny majú právo na morské dno, ak je súčasťou kontinentálneho šelfu, až do vzdialenosti 350 námorných míľ (648 km), ďaleko za hranice ich EEZ. Tieto oblasti ale nie sú súčasťou EEZ krajiny. Právne vymedzenie pojmu "kontinentálny šelf" nekorešponduje s geologickým vymedzením, zahŕňa aj kontinentálny svah a kontinentálne úpätie a takisto všetko morské dno v EEZ.
Poradie krajín podľa veľkosti EEZ.
V tomto zozname sú zahrnuté závislé územia v ich materských štátoch, ale nároky na územie Antarktídy nie. Stĺpec EEZ+Rozloha obsahuje veľkosť exkluzívnej ekonomickej zóny plus rozlohu štátu.