Samuel Štefan Osuský

Prof. PhDr. ThDr. Samuel Štefan Osuský (* 7. jún 1888, Brezová pod Bradlom† 14. november 1975, Myjava) bol slovenský evanjelický kňaz, biskup, pedagóg, teológ, filozof, historik, sociológ, náboženský publicista.
Život.
Pochádzal z rodiny garbiara Samuela Osuského a jeho manželky Alžbety rodenej Húskovej. Po absolvovaní ľudovej školy v rodisku a meštianky v Modre, študoval na gymnáziu v Trnave, v rokoch 19031906 na Evanjelickom lýceu a v rokoch 19061910 na Teologickej akadémii v Bratislave. V štúdiách ďalej pokračoval na univerzitách v Erlangene, Jene a v Lipsku. V rokoch 19191922 absolvoval štúdium filozofie na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe a dosiahol tu doktorát filozofie na základe rigoróznej práce "Nástin psychológie náboženstva" (1922). Diaľkovo študoval na Právnickej akadémii v Prešove a toto štúdium ukončil tiež doktorátom roku 1941. Od roku 1919 bol mimoriadny, v rokoch 19201933 riadny profesor filozofie a v rokoch 19331950 zmluvný profesor na Slovenskej ev. bohosloveckej fakulte v Bratislave. Prednášal tu dejiny filozofie, psychológiu náboženstva, pedagogiku a sociológiu. Bol predsedom Učenej spoločnosti Šafárikovej a podpredsedom Filozofickej jednoty v Bratislave. Predsedal Štúrovej evanjelickej spoločnosti založenej roku 1936. Spolu s Jánom Kvačalom založil a spoluredigoval konzervatívny ev. teologický časopis "Veda a viera", ktorý vychádzal v rokoch 19301933. Ďalej bol podpredsedom Slovenskej ligy na Slovensku a predsedom jej Literárneho odboru. V rokoch 19451948 pôsobil ako predseda Filozofického odboru Matice slovenskej, ktorého členom bol od jeho založenia v roku 1940. Významná bola aj jeho činnosť v evanjelickej cirkvi a. v. na Slovensku, či už ako evanjelického farára (Dačov Lom, Bratislava), alebo ako biskupa západného dištriktu (19331946) a generálneho presbytera západného dištriktu evanjelickej cirkvi (19461951). Po úplnom ovládnutí moci komunistami bol predčasne penzionovaný a už nepublikoval. Na dôchodku žil najprv v rodisku, potom, od roku 1967 v Senici a na Myjave, kde aj zomrel. Pochovaný je v rodisku.
Osuský vyšiel z národne uvedomelého prostredia. Počas štúdií na lýceu podpísal memorandum, v ktorom sa študenti dožadovali prednášok v slovenskom jazyku. V podmienkach prvej ČSR sa zaslúžil o vybudovanie slovenského evanjelického teologického školstva. Vychoval niekoľko generácií ev. kňazskej inteligencie. Reprezentoval slovenskú ev. cirkev na medzinárodných kongresoch vo Fanő a v Oxforde. Za slovenského štátu bol pre svoje československé zmýšľanie na čas väznený. V roku 1944 bol zvolený za mimoriadneho člena Filozofického odboru Matice slovenskej. Po roku 1945 znovu získal spoločenské uznanie aj vo vedeckej obci; v roku 1945 sa stal predsedom tohto odboru a na Valnom zhromaždení Filozofického odboru 20. 10. 1946 bol ako druhý – po N. O. Losskom – zvolený za druhého čestného člena tohto odboru. Ťažiskom jeho tvorby je filozofia, najmä jej dejiny na Slovensku. Druhým ťažiskom je jeho náboženská a teologická tvorba. Najväčšiu zásluhu si získal svojím výskumom v oblasti dejín slovenskej filozofie, najmä jeho dielom "Prvé slovenské dejiny filozofie" (1939, ²1948), v ktorých ako prvý na Slovensku komplexne podal dejiny svetovej a slovenskej filozofie.
V roku 1992 mu bol in memoriam udelený Rad T. G. Masaryka II. triedy.