burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Radičiná

 
Radičiná () je vrch vo Veľkej Fatre na Slovensku. Leží nad Hrboltovou, približne severozápadne od Ružomberka. 
Poloha.
Nachádza sa na severovýchodnom okraji Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Vrch zasahuje na katastrálne územie obce Komjatná a Hrboltovej, mestskej časti Ružomberka, patriacich do okresu Ružomberok v Žilinskom kraji. Najbližšími sídlami sú juhozápadne situovaná Hrboltová a severne ležiaca Studničná, patriaca obci Komjatná, severovýchodne sa nachádza Valaská Dubová, juhovýchodne Likavka a Ružomberok a západne obec Švošov.
Opis.
Radičiná sa nachádza v severovýchodnej časti pohoria, od zvyšku Veľkej Fatry oddelenej údolím Váhu, v spoločnom masíve so susednými Kečkami () a Tlstou horou (). Masív je od zvyšku severnej časti oddelený údolím potoka Komjatná, juhovýchodným smerom vedie rázsocha na vrch Čebrať (). Oblasť patrí do povodia Váhu, kde vodu z južných a západných svahov odvádzajú kratšie prítoky, severné svahy sú pramennou oblasťou potoka Komjatná.
Severným smerom susedí Tlstá hora (), Hlavačka (), Minčol () a Sivá skala (), západným leží Šíp (), Ostré (), Kečky (), Kútnikov kopec () a Veľký Smrekovec (), južným Plieška (), Tlstá hora (), Vtáčnik (), Malinné () a Čebrať () a východným Predný Choč (), Kopa (), Zadný Choč () a Veľký Choč (). Na vrchol vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít sú viditeľné okolité vrcholy Veľkej Fatry, susedné Chočské vrchy, Oravská Magura,
Malá Fatra a Nízke Tatry.
Maliar Louvre K 240

Maliar Louvre K 240 je konvenčné meno gréckeho maliara červenofigúrových váz, činného približne v polovici 4. storočia pred Kr.
Ako u väčšiny starovekých vázových maliarov, skutočné meno Maliara Louvre K 240 nie je známe (signovaných je len 1 percento starogréckej keramiky, zo štýlu maľby však bolo možné rozoznať viac než 900 umelcov). Vedci ho pomenovali podľa vázy z parížskeho múzea Louvre s inventárnym číslom (Louvre K 240).
Niektoré z váz, ktoré sa mu pripisujú majú sicílsky pôvod, iné sa našli v južnej Itálii (v meste Paestum). Maliar Louvre K 240 pravdepodobne začal pracovať na Sicílii a neskôr odišiel na sever do mesta Paestum, kde pomohol vytvoriť nové centrum výroby keramiky. Možno to bolo kvôli politickej nestabilite, ktorá nastala na Sicílii po smrti tyrana Dionysia I. v roku 367 pred Kr. Miestna výroba červenofigúrovej keramiky v Paestume bola celkom jasne inšpirovaná dovozom zo Sicílie, ako aj prisťahovalcami z ostrova. Sicílske vázy s dionýzovskými výjavmi a divadelnými scénami, najmä vázy od Maliara Louvre K 240 (aj Maliara Dirké), mali výrazný vplyv na prvého významného paestského vázového maliara Astea, ktorého kariéra sa začala okolo roku 360 pred Kr. Hoci zdieľajú mnohé tvary a štylistické črty, vázy z Paestumu sú ľahko rozlíšiteľné, v neposlednom rade podľa celkom odlišnej hline, ktorá má oranžovo-hnedú farbu.
Maliar Louvre K 240 maľoval väčšinou dionýzovské scény za účasti satyrov, nymf a komických hercov. Jeho divadelné výjavy sa delia do dvoch skupín, z ktorých jedna zobrazuje scény s dionýzovskými alebo súvisiacimi scénami, druhá s vyobrazeniami flyackej komédie (nazvanej podľa hercov flyakov, Φλύακες, parodujúcich známe tragédie). Je nepravdepodobné, že by Paestum malo divadlo alebo časté návštevy hercov, umelec pravdepodobne čerpal zo spomienok, keď zobrazoval vzhľad a správanie komických hercov v divadelných kostýmoch, ktoré boli zrejme typické pre Sicíliu (niektoré divadelné Dionýzovské scény sú natoľko verné, že boli zrejme skutočne čerpané z tohto prostredia). Podobne možno jeho päť divadelných scén pripomína typ javiska používaného na Sicílii pred jeho odchodom.
Tenis na Letných olympijských hrách 2024 – dvojhra mužov

Mužská časť tenisového turnaja na olympijských hrách prebiehala od 27. júla do 4. augusta 2024 na antukových dvorcoch Rolanda Garrosa v Paríži. Do súťaže sa zapojilo 64 tenistov z tridsiatich dvoch krajín. Obhajca zlatej medaily Alexander Zverev vypadol vo štvrťfinále s Talianom Lorenzom Musettim. Víťazom turnaja sa stal Srb Novak Djoković, ktorý vo finále zdolal španielskeho reprezentanta Carlosa Alcaraza , . V zápase o bronz zvíťazil Lorenzo Musetti nad kanadským tenistom Félixom Auger-Aliassimeom , , .
Fenolát

Fenoláty sú anióny, soli alebo estery fenolov (arylalkoholov), ktoré obsahujú fenolátový anión. Fenolátový anión predstavuje deprotonizovaný arylalkohol, je to teda konjugovaná zásada fenolov. Fenoláty sa dajú opísať ako záporne nabitý kyslíkový atóm viazaný na aromatické jadro, kvôli čomu sa niekedy preto niekedy označujú i ako fenoxidy. IUPAC odporúča používať názov aryloxidy, aby sa predišlo zámene s aryloxidom fenolu (benzenolu).
Fenoláty vznikajú reakciou fenolov so silnými zásadami. Fenoly sa deprotonizujú za vzniku príslušných fenolátov jednoduchšie než alifatické alkoholy vďaka stabilizácii aromatickým jadrom.
Vlastnosti.
Fenoláty alkalických kovov, napríklad fenolát sodný, hydrolyzujú vo vodných roztokoch za vzniku zásaditých roztokov. Pri pH = 10 sa fenol a fenolát nachádzajú v roztoku v pomere približne 1:1.
Fenoxidy sú silné nukleofily, porovnateľné s karbaniónmi alebo terciárnymi amínmi. Všeobecne je atak fenoxidového kyslíka výhodný kineticky, zatiaľ čo atak uhlíka je výhodný termodynamicky (pozri aj termodynamické a kinetické riadenie reakcie). Ak je reakcia riadená difúziou, dochádza k ataku kyslíkom i uhlíkom a tým i k strate selektivity reakcie.
Použitie.
Alkylarylétery možno syntetizovať pomocou Williamsonovej syntézy éterov, pri ktorej sa na fenolát pôsobí alkylhalidom alebo alkylsulfonátom či alkylsíranom:
Tvorba kyseliny salicylovej.
Kyselina salicylová vzniká Kolbeho-Schmittovou reakciou medzi fenolátom sodným a oxidom uhličitým:
Zoznam kardinálov vymenovaných Piom V.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Piom V.
Menovacia politika.
Pápež Pius V. vymenoval počas svojho pontifikátu (15661572) 21 kardinálov v troch konzistóriách, ktoré sa konali v dvojročných intervaloch. Na poslednom konzistóriu vymenoval až 16 prelátov.
Všetci vymenovaní kardináli boli Európania. Najviac ich tvorilo 15 Talianov, nasledovali 3 Francúzi a 3 Španieli. Najmladším vymenovaným kardinálom sa stal 24-ročný Talian Michele Bonelli, naopak najstarším bol 66-ročný Talian Gian Girolamo Albani.
Od mája 1570 bol medzi novovymenovanými hodnostármi aj Felice kardinál Peretti di Montalto, ktorý sa neskôr stal pápežom Sixtom V.
Po Piovej smrti v roku 1572 sa na konkláve zúčastnilo 14 kardinálov a štyria sa nemohli zúčastniť. V čase konania volieb boli traja kardináli po smrti.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Pius V., bol Girolamo kardinál Rusticucci. Skonal 14. júna 1603, teda 31 rokov po pontifikovej smrti. Od 8. júna 1772 je Paolo kardinál Burali d'Arezzo uctievaný ako blahoslavený.
Zoznam opakujúcich sa postáv vo filmovej sérii Jamesa Bonda

Toto je zoznam viacero krát sa opakujúcich postáv vo filmovej sérii Bond.
Filmová séria James Bond je britská séria špionážnych filmov založených na fiktívnej postave agenta MI6 Jamesa Bonda „007“, ktorý sa pôvodne objavil v sérii kníh od Iana Fleminga. V rokoch 1962 až 2021 vyšlo celkovo dvadsaťpäť filmov, ktoré produkovala spoločnosť Eon Productions, ktorá teraz vlastní adaptačné práva na všetky romány Fleminga o Bondovi. Bonda v týchto filmoch stvárnilo šesť hercov: Sean Connery, George Lazenby, Roger Moore, Timothy Dalton, Pierce Brosnan a Daniel Craig. Niekoľko vedľajších postáv seriálu, ako napríklad M, Q či slečna Moneypenny, sú späté s MI6.
Mehmet Akif Alakurt

Mehmet Akif Alakurt (* 23. júl 1979, Fatsa, Ordu, Turecko) je turecký bývalý model a herec.
Biografia.
Mehmet Akif Alakurt sa narodil vo Fatsa 23. júla 1979 ako dieťa v rodine gruzínskeho pôvodu. Po ukončení základného a stredného vzdelania v Istanbule začal s modelingom vstupom do agentúry Neşe Erberk s pomocou svojej matky. Víťazstvom v súťaži Najlepší model Turecka v roku 2001 získal právo reprezentovať Turecko na medzinárodnej úrovni. V tom istom roku sa umiestnil na druhom mieste v súťaži Best Model of The World. V roku 2002 hral v reklame na kondómy Okey. Svojou úlohou Maraz Aliho v televíznom seriáli Adanali, ktorý bol odvysielaný v novembri 2008, si vytvoril veľkú fanúšikovskú základňu. S herectvom skončil v roku 2015 a usadil sa v Brazílii. Neskôr sa usadil na farme a začal tu žiť so svojimi psami. V roku 2020 zopakoval, že k herectvu sa nevráti.
Zoznam kardinálov vymenovaných Piom IV.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Piom IV.
Menovacia politika.
Pápež Pius IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (15591565) 46 kardinálov v štyroch konzistóriách, pričom od druhého sa konali každé dva roky. Z tohto dôvodu vymenoval počas druhého a štvrtého konzistória 18 a 23 kardinálov.
Všetci vymenovaní kardináli boli Európania, pričom 40 z nich bolo Talianov. Nasledovali 2 Francúzi, 2 Španieli, 1 Poliak a 1 Nemec. Najmladšou vymenovanou osobou bol 13-ročný Talian Ferdinando de’ Medici. Naopak najstarším prelátom povýšeným do kardinálskeho stavu bol 72-ročný Talian Simone Pasqua. Pius IV. vymenoval aj dvoch synovcovkardinálske galero začali nosiť Giovanni Antonio Serbelloni i Karol Boromejský.
Po Piovej smrti v roku 1565 sa na konkláve z tejto generácie kardinálov zúčastnilo 30 kardinálov a 9 sa nezúčastnili; siedmi boli po smrti. Od posledného Piovho konzistória bol súčasťou kardinálskeho zboru aj Ugo kardinál Boncompagni, ktorý sa neskôr stal pápežom Gregorom XIII.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého kreoval pápež Pius IV., bol Ferdinando kardinál de' Medici. Skonal 3. februára 1609, teda skoro 44 rokov po pontifikkovej smrti. Z tejto generácie kardinálov je Karol Boromejský od 1. novembra 1610 uctievaný ako svätý.
Konzistórium 26. februára 1561.
Pápež vymenoval aj ďalšieho kardinála "in pectore", ale jeho meno nebolo pred pontifikovou smrťou zverejnené, takže toto menovanie zaniklo.
Zuzana Paňková

Zuzana Paňková (* 25. november 2004, Košice) je slovenská vodná slalomárka, súťažiaca v disciplínach singlkanoe (C1), singlkajak (K1) a kajak kros.
Kariéra.
Ku kanoistike na divokej vode, ktorej sa venuje od svojich štyroch rokov, ju priviedli starí rodičia, ktorí ju ako vodáci brávali na splavy Hornádu a Dunajca. S pravidelnými tréningami začala ako 6-ročná pod vedením jej súčasného trénera Petra Murcka. Medzi jej vzory patrili Jana Dukátová, Michal Martikán a ďalší slovenskí slalomári. Ako 7-ročná jazdila na kajaku zlatej olympijskej medailistky Eleny Kaliskej s delfínom na prednej palube a prvé preteky, na ktoré si pamätá, boli v Dolnom Kubíne v roku 2012.
V juniorských majstrovstvách a ME do 23 rokov získala medaily vo všetkých troch disciplínach (C1, K1, kajak kros).
Na majstrovstvách Európy získala dve zlaté a jednu striebornú medailu, pričom prvú z týchto medailí získala vo veku 16 rokov. Prvú medailu zo svetového pohára získala v roku 2022 v Pau ako 17-ročná.
V októbri 2023 sa postupom do finále pretekov Svetového pohára 2023 vo Vaires-sur-Marne kvalifikovala na letné olympijské hry 2024 v Paríži v disciplíne C1. Pri svojom olympijskom debute sa prebojovala do finále, kde skončila na štvrtom mieste.
Agostino Bonisoli

Agostino Bonisoli (* 1633, Cremona, Lombardsko† 1700, Cremona) bol taliansky barokový maliar, ktorý sa narodil a tvoril najmä v Cremone. Bol žiakom o niečo staršieho maliara Giovanniho Battistu Tortiroliho a potom študoval u príbuzného menom Luigi Miradori. Robert de Longe bol jeho žiakom. Jeho štýl je inšpirovaný historickými témami a potréty sú pobné Veronesemu. Jeho najväčšie dielo bolo namaľované v kostole San Francesco v Cremone, zobrazujúce spor medzi svätým Antonom a tyranom Ezzelinom.
Svrčnícke sedlo

 
Svrčnícke sedlo () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa v hlavnom hrebeni, nad Sklabinským Podzámkom.
Polohopis.
Leží na severe strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec. Nachádza sa v turčianskej vetve hlavného hrebeňa, ktorá vedie z uzlovej Ploskej () severným smerom do Ľubochnianskeho sedla, presnejšie medzi Vyšnou Lipovou () na juhu a Kľakom () na severe. Prepája západne ležiacu Štiavnickú dolinu, ktorá je vetvou Kantorskej doliny a východne situovanú Nižnú Lipovú, prináležiacu mohutnej Ľubochnianskej doline. Nimi voda odteká zo západných častí Štiavnickým a Kantorským potokom a z východných potokom Nižná Lipová a Ľubochnianka do Váhu. Hrebeňom i sedlom prechádza turistická magistrála a rovnako hranica medzi ochranným pásmom na západe a vlastným Národným parkom Veľká Fatra na východe.
Sedlo leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Ružomberok a Martin. Zasahuje na katastrálne územie obce Ľubochňa a Sklabinský Podzámok.
Zoznam kardinálov vymenovaných Pavlom IV.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Pavlom IV.
Menovacia politika.
Pápež Pavol IV. vymenoval počas svojho pontifikátu (15551559) 19 kardinálov v štyroch konzistóriách. Tie sa konali dvakrát ročne s dvojročným odstupom. Na konzistóriu v decembri 1555 vymenoval 7 prelátov a v marci 1557 vymenoval 10.
Všetci vymenovaní boli Európania, pričom kardinálsky odev si oblieklo až 14 Talianov. Okrem toho hlava cirkvi vymenovala 2 Francúzov, 1 Španiela, 1 Nemca a 1 Angličana. Najmladším kreovaným kardinálom bol 16-ročný pápežov prasynovec Alfonso Carafa. Pavol IV. vymenoval za kardinálov aj svojich synovcov, bratov Diomeda a Carla Carafu. Najstarším vymenovaným kardinálom sa stal 75-ročný Francúz Jean Bertrand.
Po Pavlovej smrti v roku 1559 sa na konkláve z tejto generácie kardinálov zúčastnili 13 preláti a 6 boli v čase konania voľby po smrti.
Z tejto skupiny vymenovaných sa Antonio Ghislieri neskôr stal pápežom Piom V. Bol zároveň aj posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Pavol IV. Skonal 22. mája 1572, teda 13 rokov po pontifikovej smrti. Zároveň bol Ghislieri (Pius V.) od 1. mája 1672 uctievaný ako blahoslavený a od 22. mája 1712 je svätý.
Zoznam kardinálov vymenovaných Júliusom III.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Júliusom III.
Menovacia politika.
Pápež Július III. vymenoval počas svojho pontifikátu (15501555) 20 kardinálov v štyroch konzistóriách. Jedného preláta vymenoval pápež "in pectore." Prvé dve konzistóriá sa konali s polročným odstupom, posledné konzistórium sa uskutočnilo po dvojročnej prestávke. Hlava Cirkvi kreovala najviac kardinálov (14) počas konzistória v novembri 1551.
Všetci vymenovaní boli Európania, pričom až 18 z nich boli Taliani. Pápež vymenoval aj 1 Francúza a 1 Uhra. Najmladším vymenovaným sa stal 12-ročný Talian Roberto de’ Nobili, naopak najstarším kreovaným kardinálom bol 69-ročný Uhor Györgi Martinuzzi. Július III. vymenoval za kardinálov aj členov svojej rodiny: kardinálske galero smel ako prvý vymenovaný nosiť jeho adoptívny synovec Innocenzo kardinál Ciocchi del Monte. Do kardinálskej hodnosti povýšil aj bratranca Cristofora Guidalotti kardinála Ciocchi del Monte, synovca Girolama kardinál Simoncelliho a prasynovca Roberta kardinál de' Nobili. Za kardinála bol vymenovaný aj uhorský biskup vo Veľkom Varadíne (v dnešnom Rumunsku) Györgi Martinuzzi.
Na konkláve v roku 1555 uskutočnenom po smrti Júliusa III. sa z tejto generácie vymenovaných zúčastnili 15 preláti a 2 kardináli sa nezúčastnili. Traja preláti boli v čase konania volieb už zosnulí.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Július III., bol Girolamo kardinál Simoncelli. Skonal 27. februára 1605, teda skoro o 50 rokov po pontifikovej smrti.
Necati Şaşmaz

Muhammed Necati Şaşmaz (* 15. december 1971, Harput, Elazığ, Turecko) je turecký herec, scenárista a producent.
Biografia.
Muhammed Necati Şaşmaz sa narodil 15. decembra 1971 v Harpute v provincii Elazığ do rodiny kurdsko-zazského pôvodu.
Má dvoch bratov menom Raci Şaşmaz a Zübeyr Şaşmaz.
Maliar Dirké

Maliar Dirké je konvenčné meno gréckeho maliara červenofigúrových váz, pôsobiaceho v prvej štvrtine 4. storočia pred Kr.
Skutočné meno Maliara Dirké, významného sicílskeho vázového maliara, nie je známe. Vedci ho pomenovali podľa jeho červenofigúrovej maľby Dirké, ktorá zdobí kalichový kratér v Berlíne (Berlin, Antikenmuseen F 3296), datovaný približne do roku 380 pred Kr. Pôsobil pravdepodobne v Syrakúzach. Novozélandský klasický archeológ A. Trendall mu pripisuje 22 váz, väčšinou kalichových alebo zvoncových kratérov. Pre dielňu Maliara Dirké boli typické vázy so štíhlejším, elegantnejším profilom a s výraznou (hrubšou) nôžkou. Väčšina jeho zachovaných váz sa našla na Sicílii.
Trendall ho označil za „umelca značného významu nielen preto, že vytvoril určité kánony vázovej výzdoby, ktoré od neho prevzali ďalší sicílski umelci, ale aj ako hlavného „predchodcu“ raného paestského a kampánskeho vázového maliarstva“ (je považovaný za kodifikátora sicílskeho štýlu).
Maliar Dirké do svojich vázových malieb priniesol aj dramatickú hĺbku. Červenofigúrový kalichový kratér v Berlíne, predstavuje záverečnú scénu z Euripidovej tragédie "Antiopé", pozoruhodnú vo vernosti jej maliarskeho zobrazenia. Na maľbe vázy vľavo leží telo Dirké, ktorú udupal na smrť býk. Na pravej strane je zobrazený orámovaný oblúk, z ktorého hore visí koža z pantera, konáre vyrastajúce z oblúka a skalnatá podlaha, zrejme naznačujú, že je to akési jednoduché jaskynné obydlie (v Euripidovej hre Antiopé sa za príbytok pastiera označuje ako domov aj jaskyňa). V oblúku majú mladé dvojčatá Amfión a Zéthos vytasené meče a chystajú sa zabiť Lyka, ktorý kľačí na kolenách. Žena, pravdepodobne ich matka Antiopé vystrašene uteká. Nakoniec, ústredná postava hore je boh Hermes so svojim kérykeionom (palicou ovinutou hadmi, z ktorej sa už väčšina bielej farby nezachovala). Celý tento zobrazený výjav je skutočne nezvyčajne blízky tejto hre, vo veľkej miere známej, keďže sa jej text (trochu poškodený) zachoval na fragmente papyrusu (Papyrus Oxyrhynchus LXVIII 3317).
Zoznam kardinálov vymenovaných Pavlom III.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Pavlom III.
Menovacia politika.
Pápež Pavol III. vymenoval počas svojho pontifikátu (15341549) 71 kardinálov v 12 konzistóriách, pričom ôsmi boli ohlásení "in pectore." Pontifex sa snažil o pravidelné každoročné kreovania prelátov, ktoré sa však neuskutočnili v rokoch 1537, 1540 a 1541. Hlava Cirkvi vymenovala najviac hodnostárov (13) na konzistóriu v decembri 1544.
Všetci vymenovaní kardináli boli Európania, pričom 45 boli Taliani. Za nimi nasledovali 9 Francúzi, 9 Španieli, 2 Nemci, 2 Portugalci, 2 Angličania, 1 Škót a 1 Švajčiar. Najmladšou osobou, ktorá získala kardinálske galero, bol len 10-ročný Niccolò Caetani di Sermoneta. Najstarším kreovaným kardinálom sa stal 78-ročný Roberto Pucci. Pápež hneď na prvom konzistóriu vymenoval za kardinála svojho vnuka Alessandra Farnese.
Na konkláve organizovanom na prelome rokov 1549 a 1550 po smrti Pavla III. sa z tejto generácie kardinálov zúčastnilo 38 prelátov a 2 sa nezúčastnili. V čase konania volieb bolo 31 hodnostárov po smrti. Z prelátov kreovaných týmto pontifikom sa štyria stali neskôr hlavami Cirkvi: najprv Giovanni Maria kardinál Ciocchi del Monte pápež Július III., potom Marcello kardinál Cervini ako pápež Marcel II., Gian Pietro kardinál Carafa ako pápež Pavol IV. a Giovanni Angelo kardinál de' Medici ako pápež Pius IV.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Pavol III., bol Giacomo kardinál Savelli. Skonal 5. decembra 1587, teda 38 rokov po pontifikovej smrti. Z tejto skupiny vymenovaných prelátov bol Angličan John Fischer v roku 1886 vyhlásený za blahoslaveného a v roku 1935 za svätého.
Predný Japeň

 
Predný Japeň () je vrch vo Veľkej Fatre na Slovensku. Leží nad Starými Horami, približne severozápadne od Banskej Bystrice. 
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Vrch zasahuje na katastrálne územie obcí Staré Hory, Turecká a Dolný Harmanec v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Najbližšími sídlami sú na severnom úpätí situovaná Turecká, východne ležiace Staré Hory a juhozápadne Dolný Harmanec.
Opis.
Predný Japeň sa nachádza v južnej časti pohoria, v hrebeni Japeň, vedúcom južným smerom z masívu Krížnej () cez Malú Krížnu (). Hrebeň vedie od severozápadu na juh a východným smerom vybieha krátka rázsocha. Severovýchodne leží Turecká dolina, ktorou voda zo severných svahov odteká potokom Ramžiná do Starohorského potoka, západne Starohorská dolina, ktorou potok pokračuje a vodu z juhovýchodných svahov masívu odvádza do rieky Hron. Západne vedie mohutná Bystrická dolina, ktorou vodu odvádza riečka Bystrica.
Severným smerom sa nachádza Majerova skala (), Líška (), Krížna (), Malá Krížna () a Smrekov (), západným Krásny kopec (), Črchľa (), Priečny vrch (), Flochová () a Svrčinník (), južným Vápenica (), Košiar (), Japeň () a Panský diel () a východným Žiare (), Jelenská skala (), Krčahy () a Stará hora (). Na vrchole je križovatka značených turistických chodníkov a prechádza ním hranica medzi ochranným pásmom a vlastným Národným parkom Veľká Fatra. 
Výhľady.
Hrebeň v okolí vrcholu pokrýva prevažne nízka vegetácia, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné okolité vrcholy Veľkej Fatry, susedné Kremnické vrchy, Starohorské vrchy
a Nízke Tatry, nezriedka tiež Veporské vrchy, Poľanu a Javorie.
Síran železitý

Síran železitý (') je kryštalická látka hnedej farby. Z vodných roztokov najčastejšie kryštalizuje ako nonahydrát ('), opatrným zahrievaním prechádza na bezvodú soľ. Pri teplote 480 °C sa rozkladá na oxid železitý a oxid sírový:
Síran železitý ľahko tvorí kamence, napríklad fialový síran amónno-železitý (). Roztok síranu železitého je mierne kyslý. Je to dané tým, že sa jedná o soľ silnej kyseliny a slabé zásady.
Príprava.
Síran železitý sa pripravuje reakciou horúceho roztoku síranu železnatého s kyselinou sírovou a oxidačným činidlom, napríklad peroxidom vodíka:
Vitriolový kameň.
Síran železitý sa v baníctve nazýva vitriolový kameň a používal sa na výrobu kyseliny sírovej pyrolýzou (žíhaním).
Použitie.
Síran železitý sa používa pri úprave pitnej a čistení odpadovej vody, a to ako koagulant (zrážadlo) v maximálnych dávkach 4–10 mg železa na liter.
Turistická značkovaná trasa číslo 5112

 Turistická značkovaná trasa číslo 5112 je zelená trasa v Bielych Karpatoch. Začína v Zlatovciach a končí v sedle Machnáč.. Dĺžka trasy je 12 km.
FK Struga

FK Struga Trim-Lum () je futbalový klub, ktorý sídli v meste Struga v Severnom Macedónsku. Klub bol založený v roku 2015. Tím pôsobí v najvyššej macedónskej klubovej súťaži prvej futbalovej lige a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Gradska plaža s kapacitou 800 miest.
História klubu.
Klub bol založený v auguste 2015 známou spoločnosťou v oblasti stavebníctva a nehnuteľností „Trim &amp; Lum“. Ako seriózny a veľmi ambiciózny projekt od samého začiatku začala Struga s prípravami podľa najmodernejších štandardov, napriek tomu, že súťaže začínali od štvrtej ligy, alebo ako sa inak hovorí, mestskej ligy.
V sezóne 2018/19 sa stali šampiónmi druhej ligy a po štyroch rokoch od založenia sa klub dostal do najvyššej klubovej súťaže v Severnom Macedónsku.
V sezóne 2022/23 sa Struga stala majstrom Macedónska a to iba osem rokov od založenia klubu. V sezóne 2023/24 tento úspech zopakovali.
Súpiska klubu.
Súčasná zostava:
Kameňolom St. Margarethen

Kameňolom St. Margarethen () je kameňolom v Rakúsku, ktorý sa nachádza v obci Sankt Margarethen im Burgenland neďaleko Neziderského jazera. V súčasnosti sa areál využíva na rôzne umelecko-hudobné predstavenia a šou. Hlavný pľac pod holým nebom má rozlohu 7 000 metrov štvorcových a ponúka priestor pre 4 670 návštevníkov.
História.
Z tohto lomu pochádza vápnitý pieskovec resp. piesčitý vápenec označovaný ako litavský vápenec, ktorý sa používal pri stavbe Carnunta pred 2000 rokmi a od 16. storočia získal národný význam.
Od roku 2001 je kameňolom spolu s kultúrnou krajinou Neziderského jazera pre svoj historický význam zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Súčasnosť.
Od roku 1996 kedy sa tu prvýkrát uskutočnila opera v kameňolome St. Margarethen sa tu pravidelne (ročne) hrajú ďalšie opery a dodnes sa miesto považuje za pojem celorakúskeho významu. V minulosti objekt fungoval pod názvom Operný festival St. Margarethen. Po bankrote organizátora Operného festivalu St. Margarethen na jar 2014 bola založená záchranná a nástupnícka spoločnosť Arenaria GmbH, ktorá v súčasnosti organizuje operu v kameňolome St. Margarethen.
Na veľkom javisku kameňolomu St. Margarethen sa každé leto konajú predstavenia známych operných diel. Scénický dizajn, ktorý sa snaží začleniť do prírodného prostredia, aj hudobné vystúpenia prilákajú ročne okolo 160 000 návštevníkov. Na pódium pod holým nebom sa na jedno podujatie zmestí 4 670 ľudí. Vďaka polohe, ktorú areál ponúka má lokalita vhodné akustické vlastnosti.
11. prápor rádiotechnického zabezpečenia

11. prápor rádiotechnického zabezpečenia (; krycie číslo: VÚ 5960) bol prápor Československého vojenského letectva ČSĽA zriadený 1. septembra 1963 premenovaním 11. práporu pozemného zabezpečenia navigácie. 
Od svojho vzniku do 15. októbra 1968 bol nasadený na Letisko Tri Duby pri Sliači, následne bol do 1. septembra 1973 nasadený na Letisko Piešťany a od 1. septembra 1973 do 1. septembra 1992 na Letisko Přerov.
FK Sarajevo

Fudbalski klub Sarajevo (srb. Фудбалски клуб Сарајево) je bosniansky profesionálny futbalový klub, ktorý sídli v hlavnom meste krajiny v Sarajeve. Tím pôsobí v najvyššej bosnianskej klubovej súťaže Premijer liga. Klub bol založený v roku 1946 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Koševo s kapacitou 34 500 miest.
História klubu.
FK Sarajevo bol jediný veľký futbalový klub založený juhoslovanskými úradmi po druhej svetovej vojne. Klub vstúpil takmer okamžite do juhoslovanskej prvej ligy v sezóne 1948/49 a až na dve sezóny bol klub stálym účastníkom prvej ligy.
V sezóne 1966/67 sa Sarajevo stalo majstrom Juhoslávie. Dovtedy žiaden klub mimo Srbska a Chorvátska nevyhral titul v Juhoslávii. Sarejevo v roku 1997 prerušilo osemročnú šnúru víťazstiev klubov zo Srbska. V časoch Juhoslávie sa Sarejevo tešilo z titulu aj v sezóne 1984/85.
Sezóna 1991/92 bola poznačená rozpadom Juhoslávie a následne ju slovinská, chorvátska a bosnianska strana opustili. Počas juhoslovanskej vojny bol futbal v Bosne a Hercegovine pozastavený. V sezóne 1994/95 však vznikla v krajine najvyššia klubová súťaž v ktorej je Sarajevo päťnásobným majstrom krajiny.
Súpiska klubu.
Súčasná zostava:
Kečka (vrch vo Veľkej Fatre)

 
Kečka () je vrch vo Veľkej Fatre na Slovensku. Leží nad Sklabiňou, približne juhovýchodne od Martina. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a zasahuje na katastrálne územie obcí Sklabinský Podzámok a Turčianske Jaseno. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaný Sklabinský Podzámok, západne leží Turčianske Jaseno, Belá-Dulice a Necpaly.
Opis.
Kečka sa nachádza v rázsoche, vybiehajúcej západným smerom z Jarabinej () v turčianskej vetve hlavného hrebeňa Veľkej Fatry. Od masívu Jarabinej ju oddeľuje Sedlo pod Kečkou, západne susedí Končitý vrch (). Južné svahy hrebeňa klesajú do Hornojasenskej doliny, ktorou voda z oblasti odteká potokom Vôdky do Belianskeho potoka. Severne leží Kantorská dolina, ktorou tečie Kantorský potok do rieky Váh. Vrcholom prechádza značený turistický chodník a oblasť je súčasťou ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra. 
Severným smerom sa nachádza Katova skala (), Kľak () a Vyšná Lipová (), východným Čierňavský vrch (), Šiprúň (), Perušín (), sedlom pod Kečkou oddelená Jarabiná () a Tmavá (), južným Malý Lysec (), Štefanová () a Lysec () a západným Hradište (), Končitý vrch () a Lučenec ().
Výhľady.
Časť vrcholu pokrýva lesný porast, časť horská lúka, ktorá umožňuje obmedzený rozhľad. Vzhľadom na polohu a nadmorskú výšku však ponúka výhľad len na okolité vrcholy Veľkej Fatry a Malú Fatru.
NK Celje

Nogometni klub Celje bežne známy ako NK Celje je slovinský profesionálny futbalový klub, ktorý sídli v meste Celje. Tím pôsobí v najvyššej slovinskej klubovej súťaži Prva liga. Klub bol založený v roku 1919 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Z’dežele s kapacitou 13 059 miest.
História klubu.
Klub vznikol v roku 1919 ako "SK Celje". Krátko po druhej svetovej vojne sa klubu premenoval na "NK Kladivar". V časoch Juhoslávie sa klubu iba raz podarilo postúpiť do druhej juhoslovanskej ligy a to v roku 1964.
Po tom, čo Slovinsko získalo nezávislosť od Juhoslávie sa klub zo sponzorských dôvodov premenoval na "Publikum". Tento názov mali do roku 2007.
V sezóne 2019/20 sa NK Celje stalo po prvýkrát šampiónom Slovinska. Tento úspech zopakovali aj v sezóne 2023/24.
Súpiska klubu.
Súčasná zostava:
Carrières de Lumières

Carrières de Lumières je bývalý lom pri Val d'Enfer v Les Baux-de-Provence na juhu Francúzska. V súčasnosti sa v areáli nachádza centrum digitálneho umenia, ktoré premieta unikátne výstavy. Objekt zaujal aj viacerých filmárov, ktorý v ňom nakrúcali zábery pre rôzne filmy.
História.
Kedysi sa lomy využívali na ťažbu bieleho vápenca používaného na stavbu budov. V roku 1935 hospodárska konkurencia moderných materiálov viedla k ich zatvoreniu. Ťažili sa tam najmä bloky s objemom 2 m³.
Súčasnosť.
Mohutné vápencové múry siahajúce do výšky viac ako 14 metrov sú vhodné na premietacie výstavy. Tie sa tam premietajú od roku 2012 pod záštitou spoločnosti Culturespaces.
Kinematografia.
V roku 1959 tam filmár Jean Cocteau natočil pár scén pre svoj film "Le Testament d'Orphée", v ktorom sa objavil Jean Marais.
Lokalita bola videná aj v šiestej epizóde "Reka" zo šesťdielneho seriálu "Les Visiteurs" z roku 1980.
Začiatkom osemdesiatych rokov bolo Carrières de Lumières využité vo filme Justa Jaeckina "Gwendoline". Natáčalo sa tam v strede roka 1983 za účasti hlavného hereckého obsadenia. Veľkolepý objekt slúžil ako doplnok ku štúdiovým kulisám (nachádzajúcich sa v Studios de Billancourt) replikujúcich podzemné mesto. V deji išlo o sídlo nepriateľov nachádzajúce sa vo fiktívnej krajine Yik Yak.
FC Tobol

FK Tobol () je kazašský profesionálny futbalový klub, ktorý sídli v meste Kostanaj. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Premier Ligasy. Klub bol založený v roku 1967 a svoje domáce zápasy hráva na Centrálnom štadióne s kapacitou 10 500 miest.
História klubu.
Klub bol založený v roku 1967 a od svojho vzniku si prešiel mnohými menami. Od roku 1995 má klub súčasný názov.
Medzi najväčšie úspechy klubu patria dva majstrovské tituly v rokoch 2010 a 2021 a dve víťazstva v národnom pohári.
Zira FK

Zira FK () je azerbajdžanský profesionálny futbalový klub, ktorý sídli v hlavnom meste Baku. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži Azərbaycan Premyer Liqası. Klub bol založený v júli 2014 a svoje zápasy hráva na štadióne štadióne športového komplexu v Zire.
História klubu.
Klub bol založený v roku 2014 a okamžite vstúpili do druhej národnej ligy. Hneď na prvý pokus sa im podarilo postúpiť do Azərbaycan Premyer Liqası.
Ich najväčší úspech sú dve druhé miesta v sezónach 2015/16 a 2023/24. Napriek tomu, že v sezóne 2015/16 skončili na druhom mieste nebolo im umožnené štartovať v Európskej lige UEFA.
Ružový panter

Ružový panter môže byť:
Kardinál-biskup

Kardinál-biskup je člen najprestížnejšej kardinálskej triedy (ordo). Pôvodne išlo o šesť alebo sedem biskupov, ktorí sa striedali po celý týždeň vo vedení bohoslužieb v lateránskej bazilike, a ktorí boli biskupmi diecéz bezprostredne susediacich s diecézou Rím (tzv. suburbikálna diecéza). Z nich sú volení dekan a vicedekan kardinálskeho kolégia.
Najstaršiemu kardinálovi-biskupovi prislúcha titul kardinál-protoepiscopus (prvý biskup).
História.
V roku 1965 pápež Pavol VI. v Motu proprio "Ad purpuratorum Patrum Collegium" do triedy kardinálov-biskupov zaradil aj východných katolíckych patriarchov, ktorí boli menovaní kardinálmi; nie je im prideľovaná titulárna diecéza, pretože majú svoj patriarchálny titul. Tento princíp prešiel aj do Kódexu kánonického práva z roku 1983 (CIC, can. 350). Pápež František 28. júna 2018 začal menovať ďalších kardinálov-kňazov a diakonov do triedy kardinálov-biskupov, pričom si ponechávajú svoje tituly alebo diakónie (povýšené Pro hac vice), a sú vo všetkom postavení naroveň kardinálom titulárom suburbikálnych.
Dekan kolégia kardinálov.
Na čele celého kardinálskeho kolégia stojí "dekan", volený z radov kardinálov-biskupov; zastupuje ho "vicedekan". Volia ho ostatní kardináli-biskupi, voľba je potvrdzovaná pápežom. Jeho funkcia je čestná (je primus inter pares), vedie kardinálsky zbor počas konzistória, spoluorganizuje pápežský pohreb a liturgicky ho vedie a predsedá konkláve, pokiaľ zvolený pápež nie je biskupom, udeľuje mu v konkláve biskupské svätenie, pri inaugurácii novozvoleného pápeža. Podľa starobylej tradície po svojom vymenovaní prijíma pálium ad personam, hoci nie je metropolitom. Pôvodne bol volený na doživotie, ale v roku 2019 pápež František rozhodol, že dekan bude volený na päť rokov (s možnosťou byť zvolený ešte raz), a potom sa stane emeritným dekanom kardinálskeho kolégia.
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom VII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Klementom VII.
Menovacia politika.
Pápež Klement VII. vymenoval počas svojho pontifikátu (15231534) 33 kardinálov v 14 konzistóriách. Kým v prvých rokoch pontifikátu kreoval kardinálov aj tri či štyrikrát ročne, neskôr vymenovával prelátov približne dvakrát ročne s dvojročným odstupom. Najviac kardinálov (8) vymenoval v novembri 1527.
Všetci vymenovaní boli Európania, pričom 15 z nich boli Taliani. Nasledovali 9 Francúzi, 7 Španieli a 1 Rakúšan. Najmladšou vymenovanou osobou bol 16-ročný Odet de Coligny de Châtillon. Naopak najstarším vymenovaným prelátom sa stal 71-ročný Talian Sigismondo Pappacoda. Pápež, podobne ako iní renesanční pontifikovia, vymenoval za kardinála v rámci nepotizmu svojho synovca Ippolita de' Medici. Kardinálskej hodnosti sa neskôr vzdal Sigismondo Pappacoda a Odet de Coligny.
Po Klementovej smrti v roku 1534 sa na konkláve z tejto generácie kardinálov zúčastnilo 18 prelátov a 9 sa ho nezúčastnili. V čase konania volieb boli 5 hodnostári po smrti.
Posledným žijúcou osobou, ktorú pápež Klement VII. vymenoval za kardinála, bol Odet de Coligny. Svojej kardinálskej hodnosti sa vzdal 31. marca 1563, teda necelý mesiac po skone predposledného žijúceho kardinála Ercole Gonzagu a 29 rokov po pontifikovej smrti.
Rue Guénégaud

Rue Guénégaud je ulica nachádzajúca sa vo štvrti Monnaie v 6. parížskom obvode.
História.
Ulica bola otvorená v rokoch 1641 až 1664 na bývalom pozemku Hôtel de Nevers, ktorý bol v tom roku predaný Henrimu du Plessis-Guénégaud, ktorý si tam postavil svoj súkromný kaštieľ, ktorého názov nosí ulica.
Plavá

 
Plavá () je vrch vo Veľkej Fatre na Slovensku. Leží nad Blatnicou, približne juhovýchodne od Martina. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a zasahuje na katastrálne územie obcí Necpaly a Blatnica. Najbližšími sídlami sú severozápadne situované obce Belá-Dulice a Necpaly a západne ležiaca Folkušová, Blatnica a Mošovce.
Opis.
Plavá sa nachádza v mohutnej rázsoche, ktorá vybieha severozápadným smerom zo Suchého vrchu () v hlavnom hrebeni Veľkej Fatry. Najbližšími susedmi v hrebeni sú juhovýchodne ležiaci vrch Nad Uhliskami () a severozápadne ležiaca Dedošová (). Severovýchodne hrebeň klesá do Necpalskej doliny, ktorou vodu z oblasti odvádza Necpalský potok, juhozápadne sa nachádza Dedošová dolina, ktorou prúdi Gaderský potok. Hrebeň i vrchol je súčasťou Národného parku Veľká Fatra a nie je dostupný značeným turistickým chodníkom. 
Severným smerom sa nachádza Kozia skala (), Dedošová (), Morávková () a Nad Smrekovom (), východným leží Osičné (), Prierastlé (), Borišov (), Chyžky () a Biela skala (), južným Ostredok (), Kráľova skala (), Skalná (), Prostredný grúň () a Chládkové úplazy () a západným Ostrá (), Lubená (), Tlstá () a Pekárová ().
Výhľady.
Čiastočne zalesnený vrchol umožňuje obmedzený rozhľad. Vzhľadom na polohu a nadmorskú výšku masívu ponúka výhľad len na okolité vrcholy Veľkej Fatry a Malú Fatru.
Prístup.
Hrebeň a vrcholy v ňom nie sú dostupné značeným turistickým chodníkom, preto prístup je možný len neznačenými chodníkmi. Blízkymi dolinami však vedú značené chodníky z podhoria až na hlavný hrebeň.
Maliar Sikóna

Maliar Sikóna je konvenčné meno gréckeho maliara červenofigúrových váz, činného na začiatku 4. storočia pred Kr.
Maliar Sikóna bol rano-kampánsky maliar červenofigúrových váz (je možné, že podobne ako mnohí iní maliari rano-kampánskych váz pochádzal zo Sicílie a potom sa usadil v Kampánii), ktorého meno nie je známe. Charakteristické znaky jeho maliarskeho štýlu ale naznačujú, že bol veľkou umeleckou osobnosťou. Novozélandský klasický archeológ A. Trendall ho nazval podľa nápisu "ΣΙΚΩΝ" (SIKÓN), ktorý tento umelec napísal nad hlavu komického herca (herca flyackej komédie) na kalichovom kratéri uloženom vo Švajčiarskom národnom múzeu v Zürichu. Nápisy sú v kampánskej vázovej maľbe zriedkavé. Bol ovplyvnený maliarmi zo sicílskej skupiny (Maliarom Dirké a ďalšími) a mal vplyv na Maliara Kassandry.
Snáď najčastejšou črtou jeho vázových malieb (najmä na kratéroch) sú kvetinové (s veľkými kvetinovými vzormi) orámovania okolo zobrazení a lemové pásy zdobené vlnitým vzorom vajcového tvaru na hrdle nádoby (tiež použitie bodkovaného vzoru na drapérii a vlasových stužkách). Na základe štýlu sa mu pripísalo len málo váz. Najznámejšou jeho vázovou maľbou je už uvedený flyacký herec na kratéri z Zürichu s nápisom "ΣΙΚΩΝ", čo prinajmenšom naznačuje sicílsku súvislosť (najmä podobnosť jeho kostýmu s kostýmami sicílskych flyackých hercov). Flyacký herec (SIKÓN) je zobrazený v sprievode dvoch krásnych mladých žien, ktoré sú oveľa vyššie ako on. Na opačnej strane nádoby je zobrazená stojaca žena a sediaci mladí nahí muži so strigilmi.
Chrysi

Chrysi () alebo Gaiduronisi () je neobývaný grécky ostrov ležiaci asi južne od Kréty oproti Ierapetre v Líbyjskom mori. Asi 700 m východne od neho je ostrovček Mikronisi. Administratívne patria oba ostrovy do obce Ierapetra v Lasithi.
Turistika.
Na Chrysi sa možno dostať po mori z Ierapetry alebo Myrtosu. Najvyšší bod ostrova sa volá Kefala („hlava“) a má nadmorskú výšku V západnej časti ostrova sa nachádza kaplnka svätého Mikuláša (datovaná približne do 13. storočia). Na ostrove je aj soľná panva, starý prístav, minojské ruiny, maják a cintorín z rímskeho obdobia. Vďaka plytkému moru v okolí ostrova je populárne šnorchlovanie a potápanie. V zálivoch Belegrina, Hatzivolakas a Kataprosopo je veľká druhová rozmanitosť mušlí.
Ostrov je dostupný z Ierapetry od polovice mája do neskorého októbra. Plavba loďou trvá asi 50 minút. Na južnom pobreží je taverna. Prenocovanie nie je povolené. Na ostrove nie je pitná voda.
Ochrana prostredia.
Ostrov je chránený ako „oblasť veľkej prírodnej krásy". Na ostrove je najväčší prírodný porast "Juniperus macrocarpa" v Európe. Väčšina stromov má vek okolo 200 rokov a priemernú výšku 7 metrov, no nájdu sa aj 300 ročné stromy vysoké 10 metrov. Ich hustota je približne 28 stromov na hektár.
Parmeniskos

Parmeniskos ("Parmeniskos") môže byť:
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1954

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1954 boli v poradí 8. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Turíne, v Taliansku v dňoch od 31. augusta5. septembra 1954, za účasti 12 mužských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Rumunska a Sovietskeho zväzu. Taliansko organizovalo európsky šampionát druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1927, v Bologni. Dejiskom zápasov bol Piscina dello Stadio Civico. Titul získalo , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred a domácim .
Zoznam chránených území v okrese Most

Toto je zoznam chránených území v okrese Most aktuálny k decembru roku 2015, v ktorom sú uvedené chránené územia v oblasti okresu Most.
Bořeň

Bořeň () je skalnatý vrch, ktorý sa nachádza južne od Bíliny v Českom stredohorí. Vypína sa vysoko nad údolím rieky Bíliny, v spodnej časti je čiastočne zarastený lesom. Vrchol sa nachádza vo výške Tvorí výraznú dominantu ako mesta Bíliny tak i celého Českého stredohoria. Vďaka svojej charakteristickej siluete je veľmi dobre viditeľný aj z mnohých vzdialených miest (napr. zo Žatca).
Geológia.
Bořeň je najväčší povrchový znelcový (fonolitový) útvar v strednej Európe. V treťohorách bola pri sopečnej činnosti nadvihnutá podložná rula a do vrstiev druhohorných kriedových slieňovcov sa vklínil mohutný útvar fonolitu. Vo štvrtohorách bol fonolit eróziou vypreparovaný a vytvoril unikátnu kopu.
Fonolit má monumentálnu stĺpcovitú odlučnosť s až vysokými skalnými stenami. Mrazovým zvetrávaním vznikli skalné ihly, veže, stĺpy, puklinové jaskyne a ďalšie útvary. Svahy pokrývajú kamenohlinité sute a suťové polia.
Ochrana prírody.
Prvé chránené územie tu bolo zriadené v roku 1946. Národná prírodná rezervácia bola vyhlásená roku 1977. Rozloha chráneného územia predstavovala . K roku 2013 došlo ku znovu vyhláseniu územia a k jeho rozšíreniu na . Rezerváciou vedie náučný chodník z Bíliny až na vrchol, odkiaľ sa otvára kruhový rozhľad na všetky strany. Na skalnatých svahoch rastie rad chránených rastlín a sídli tu chránený výr skalný. Bolo tu zistené okrem bežných druhov vtákov tiež 22 osobitne chránených. Tiež sa tu vyskytuje ropucha zelená a užovka hladká.
Z rastlín sa tu vyskytuje napr. taričník skalný, astra alpínska, kosatec bezlistý, lomikameň trsnatý, poniklec lúčny český, klinček sivý, prvosienka jarná, lykovec jedovatý. Na náprotivných južných stráňach vrchu Kaňkov rastie hlaváčik jarný.
Horolezectvo.
Z horolezeckého hľadiska je Bořeň jednou z najvýznamnejších nepieskovcových oblastí v Česku. Znelcová skala je vo väčšine sektorov pevná a ponúka rozmanité možnosti stenového, štrbinového aj komínového lezenia. Vysoké steny, zvlášť na severe, poskytujú možnosti viacedĺžkových výstupov horského charakteru.
Prvá horolezecká činnosť na Bořeni začala na začiatku 20. storočia, podrobnejšie informácie sa však nezachovali. Prvé známe mená prvovýstupcov sú mená Gregor (Řehoř) a Berthold z alpského klubu zo Žatca, podľa ktorých sú nazvané napr. Skalné útvary Bertholdův prst a Řehořův komín. V súčasnosti na Bořeni existuje približne štyristo ciest všetkých obťažností.
Zaujímavosť.
Bořeň býva často porovnávaný s Diablovou horou v Wyomingu (USA), a to nielen kvôli zhodnému chemickému zloženiu horniny, ale aj kvôli podobnému charakteru krajiny, v ktorej sa nachádza.
Jozef Zlocha

Ing. Jozef Zlocha (* 6. jún 1940, Lysá pod Makytou – † 25. august 2001, Nové Zámky) bol slovenský geológ, banský inžinier, prvý minister životného prostredia samostatnej Slovenskej republiky, politik HZDS.
Biografia.
Narodil sa 6. júna 1940 v Lysej pod Makytou, okr. Považská Bystrica. Absolvoval Bansko-geologickú fakultu v Ostrave a Banskú fakultu v Košiciach. Po absolvovaní štúdia v roku 1963 sa zamestnal v štátnom podniku Geologický prieskum v Spišskej Novej Vsi. Na tomto pracovisku sa zaoberal problematikou vyhľadávania a prieskumu nerastných surovín, ako aj stavom životného prostredia v regiónoch s intenzívnou banskou činnosťou. V 70. a 80. rokoch bol účastníkom viacerých expertíz, ktoré hodnotili surovinové zdroje v Maďarsku, Juhoslávii alebo v Grécku, ako aj v africkom štáte Benin. Svoje poznatky a výskumy následne publikoval vo viacerých odborných časopisoch.
V roku 1970 bol vylúčený z KSČ pre svoj negatívny postoj k vstupu vojsk Varšavskej zmluvy do ČSSR. V prvých slobodných voľbách v júni 1990 bol zvolený za poslanca Snemovne národov Federálneho zhromaždenia za VPN vo Východoslovenskom kraji. V parlamente pôsobil vo výbore pre životné prostredie, ktorého bol tajomníkom. Po rozkole vo VPN sa priklonil na stranu Vladimíra Mečiara a na jar 1991 spolu s 8 poslancami Snemovne národov (E. Bellušová, M. Kňažko, H. Kočtúch, M. Kontra, V. Mečiar, A. Ondrejkovič, V. Vicen a R. Zelenay) vytvorili nový poslanecký klub HZDS. Za poslanca do Snemovne národov FZ kandidoval aj v roku 1992, avšak poslancom sa nestal.
Dňa 23. júna 1992 bol vymenovaný za člena vlády Vladimíra Mečiara, pôsobil ako predseda Slovenskej komisie pre životné prostredie, ktorá sa neskôr pretransformovala na Ministerstvo životného prostredia SR. Jozef Zlocha bol prvým ministrom životného prostredia po vzniku samostatného Slovenska 1. januára 1993. Na ministerskom poste zotrval do 15. marca 1994, pretože 4 dni predtým poslanci Národnej rady Slovenskej republiky vyslovili vláde SR nedôveru.
V predčasných parlamentných voľbách, ktoré sa konali na jeseň 1994 bol zvolený za poslanca za koalíciu HZDS – RSS vo Východoslovenskom kraji. Bol členom Výboru NR SR pre životné prostredie a ochranu prírody. Avšak v parlamente zotrval len niečo vyše mesiaca, pretože 13. decembra 1994 bol znovu vymenovaný do vlády Vladimíra Mečiara za ministra životného prostredia SR. Ministrom bol až do vymenovania novej vlády pod vedením Mikuláša Dzurindu 30. októbra 1998.
V parlamentných voľbách v roku 1998 bol zvolený za poslanca NR SR za HZDS. Pôsobil vo výbore pre životné prostredie.
Jozef Zlocha zomrel niekoľko dní po ťažkej mozgovej príhode 25. augusta 2001 vo veku 61 rokov. V parlamente ho nahradil Peter Chudík, neskorší predseda Prešovského samosprávneho kraja.
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1958

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 1958 boli v poradí 9. majstrovstvá Európy vo vodnom póle, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN). Konali sa v Budapešti, v Maďarsku v dňoch od 31. augusta6. septembra 1958, za účasti rekordných 14 mužských tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Bulharska, NDR a Poľska. Maďarsko organizovalo európsky šampionát druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1926, tiež v Budapešti. Dejiskom zápasov bol Hajós Alfréd Nemzeti Sportuszoda. Titul obhájilo domáce , ktoré sa vo finálovej skupine umiestnilo pred a .
Žilinská synoda

Žilinská synoda sa konala v Žiline od 28. do 30. marca 1610. Zvolal ju a predsedal jej uhorský palatín Juraj Turzo. Bola prvou "zákonodarnou synodou" evanjelickej cirkvi na území Horného Uhorska, dnešného Slovenska. Prijala prvé zákony, organizačné členenie a zvolila prvých superintendentov, čím položila základy pre vytvorenie samostatnej cirkevnej organizácie evanjelikov v Hornom Uhorsku. Tým preniesla do praxe zákony prijaté Uhorským snemom v Bratislave v roku 1608 zvolaným Matejom II. Habsburským. Je jednou z troch najdôležitejších synod Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku.
Akty a závery – zákony Žilinskej synody.
Zákony žilinskej synody – skrátený prepis podľa Daniela Veselého:
Superintendská prísaha –  slovenský preklad podľa Jura Janošku
Ja N. N., slova B. kazateľov, v stoliciach N. superintendent, prisahám pred tvárou večného Boha, Otca, Syna a Ducha svätého a sľubujem, že v živote svojom, verejne i súkromne, nijaké iné učenie nebudem učiť a napomáhať, jedine, ktoré je obsiahnuté v Písmach prorockých a apoštolských a ktoré je složené vo vyznaní augšpurskom, v Augšpurgu cisárovi Karolovi V. roku 1530 predloženom, a ktoré sa potom vo Formuli svornosti obsažené nachodí. Pilne a prísne budem bedliť a starať sa, aby toto vyznanie i páni seniori i páni slova B. kazatelia do mojej péči sverení, vyznávali a učili. Pánom farárom cirkvi i celému stádu, mne podriadenému, budem sa usilovať s pomocou milosti Ducha Svätého byť takým predstaveným, ako sa svedčí na dobrého a verného pastiera duší a slova Božieho kazateľa. Usilovať sa ďalej budem zachovávať zákony, ktoré predpísané sú i duchovným jednotlivých kontubernií, stolíc a dištriktov i mne v tomto úrade superintendenta, a budem sa starať, aby i od všetkých i jednotlivých, pod môj dozor patriacich boly zachovávané a nasledované. Toto všetko chcem zo všetkých svojich síl plniť, k čomu nech mi dopomáha Boh Otec, Syn i Duch Svätý a moja kresťanská viera. Amen.