burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Inocent I.

Inocent I.(* ? - † 12. marec 417) bol 40. pápež. 
Bol synom Anastáza I. a pravdepodobne jeho diakon, človek veľkej inteligencie a panovačnej povahy. V čase, keď sa západná ríša rozpadávala pod nájazdmi barbarov, chytal sa každej príležitosti, aby presadil nadradenosť rímskej stolice a kládol podstatnejšie nároky na pápežstvo než jeho predchodcovia. Vďaka tomu sa nielen že ukázal ako jeden z najvýznamnejších pápežov prvých storočí, ale niekedy ho pozdravovali ako "prvého pápeža".
Inocent V.

Blahoslavený Inocent V., vlastným menom Pierre z Tarentaise, Petrus z Tarantaise, (* okolo 1224, neďaleko Champagny-en-Vanoise, Francúzsko –  † 22. jún 1276, Rím, Taliansko) bol 185. pápež od 21. januára 1276 do svojej smrti.
Bol predstaviteľom staršej školy dominikánov. V roku 1259 spolupracoval s Albertom Veľkým a Tomášom Akvinským na koncipovaní pravidiel štúdií pre dominikánov. Jeho komentár k teologickému pojednaniu Petra Lombarda známemu ako Sentencie, ktoré boli koncom 12. stor. odsudené ako pochybné, a v roku 1215 na Štvrtom lateránskom koncile rehabilitované, ilustruje presun od starších augustiniánskych k novším aristotelovským koncepciám.
Ján Zlatoústy

Svätý Ján Zlatoústy () (* 344/354 Antiochia, Turecko - † 14. september 407 Komana) bol byzantský cirkevný otec, kazateľ, konštantínopolský patriarcha, prvý biskup Východorímskej ríše a spisovateľ.
Svojimi rečníckymi vystúpeniami, v ktorých kritizoval sociálne rozdiely a spoločenskú nespravodlivosť, či nákladný život cirkevných zložiek, si získal značnú popularitu. Vládne kruhy cisárskeho dvora a klérus ho preto prenasledovali a roku 404 vypovedali do vyhnanstva.
Význam mena.
Pre výrečnosť, ktorou strhával poslucháčov, bol zvaný "Zlatoústy". V roku 1568 ho pápež Pius V. menoval učiteľom cirkvi.
Svätý Ján Zlatoústy upravil jednu zo starších antiochijských anafor a zaviedol ju do používania v Konštantínopole. Na základe toho nesie liturgia sv. Jána Zlatoústeho jeho meno (je to najpoužívanejšia bohoslužba gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi).
Život.
V roku 398 prijal s váhaním funkciu patriarchu v Konštantínopole, kde rozvinul charitatívnu činnosť, s neúprosnou mravnou prísnosťou usiloval o reformu kňazského života a bojoval proti neduhom v spoločnosti i na cisárskom dvore. Tým si znepriatelil vyššie duchovenstvo, vrátane alexandrijského patriarchu Theofila, ktorý chcel dosadiť na konštantínopolský stolec svojho kandidáta, špičky svetskej hierarchie a najmä cisárovnej Eudokie. Na jej podnet bol v roku 403 zosadený a poslaný do exilu, ľud si však vynútil jeho návrat. Prímerie s cisárovnou netrvalo dlho a po surovom vojenskom zásahu počas veľkonočných obradov v roku 404 bol poslaný do vyhnanstva v Malom Arménsku. Neprestal však riadiť svoju diecézu a viedol rozsiahlu korešpondenciu. Na nátlak svojich nepriateľov bol na cisárov rozkaz preložený na ešte odľahlejšie miesto na východnom pobreží Čierneho mora. Po trojmesačnom namáhavom putovaní však zomrel. Jeho pohrebu sa zúčastnilo veľké množstvo veriacich.
Dielo.
Na rozdiel od starších antiochijských spisovateľov sa spisy Jána Zlatoústeho zachovali takmer kompletné. O ich dôležitosti a obsahových a štylistických prednostiach svedčí fakt, že v mnohých byzantských kláštoroch boli predpisované mníchom ako „povinné čítanie“ pri rôznych príležitostiach; vďaka tomu sa mnohé z jeho diel zachovali v množstve manuskriptov.
Známym je jeho "Poučné slovo na svätý a svetlý deň slávneho a spasiteľného vzkriesenia Krista, nášho Boha" - homília, ktorá sa číta každoročne na utierni Paschy.
Input

Input alebo vstup môže byť:
Inscendencia

Inscendencia je vstupovanie človeka do seba samého, vystupovanie po rebríčku bytia, transcendencia smerom do svojho vlastného vnútra, zahĺbanie sa, ponáranie sa
do seba samého, sebaprehlbovanie, spiritualizácia, preduchovňovanie sa, poľudšťujúce sprítomňovanie sa sveta v ľudskom vedomí a ľudskom bytí. Nie je možná bez aktívneho pričiňovania sa človeka. Inscendencia je stávanie sa zmysluplným. Inscendencia je dianie alebo proces, bez ktorého by vo svete bola iba hmota. Nič iné ako premena človeka na zmysel nemá zmysel. Zmysel má iba premena človeka na zmysel čiže jeho preduchovňovanie. Maximom inscendencie by bola totálna vyplnenosť života človeka zmyslom alebo významom, totálna zmysluplnosť. Inscendencia je podstatou kultúrneho bytia. Existuje najmä v láske v móde bytia, čiže pri niektorých aktivitách milovania, v láskyplnom zapodievaní sa čímkoľvek pri premene zla na dobro a ošklivého na krásno.Inscendencia je ontologická zmena človeka, ktorej podprocesom je napr.objasnenie alebo pochopenie: keď si niečo objasníme alebo keď niečo pochopíme, ontologicky sa premníme - sme viac duchovní, preduchovňujeme sa.
Inscedencia je pochopenie, uchopenie, tvorba zmyslu sprevádzaná našou premenou naň; premenou človeka na zmysel. Keď chápaeme zmysel, sme zmyslom. Zmysel si nepamätáme podobne ako si nepamätáme slanosť alebo sladkosť. Podobne ako je pociťovanie sladkosti súčasťou diania, ktoré v danom intervale konštituuje naše bytie, je aj chápanie zmyslu súčasťou nášho bytia/diania. Sme bytostne bohatší o chápanie. Inscedencia je bytostné obohacovanie človeka jeho sebaprehlbovaním. Človek sa nemení len tým, že napríklad ochorie, ale aj tým, že svoju chorobu prijme za svoju ako zmysel. Medzi človekom, ktorý je iba chorý, a človekom, ktorý navyše svoju chorobu prijal ako zmysel, chopil sa jej tým, že ju pochopil, je ontologická diferencia.
Novalis opísal inscendenciu takto: "Ak ľudia chcú vykonať jeden jediný krok smerom von k ovládnutiu vonkajšej prírody umením organizácie a technikou, musia predtým urobiť tri kroky etického prehĺbenia dovnútra."
Jang Ču

Jang Ču (, ; * 370 pred Kr.† 319 pred Kr.) bol staročínsky filozof.
Podľa Janga všetky udalosti a javy prírody a spoločnosti sú podriadené pôsobeniu princípu prirodzenej nevyhnutnosti, ktorý charakterizoval ako osud. Všetko podlieha skaze a zničeniu, život vystrieda smrť, vznik zánik. Treba užívať a vychutnávať to, čo jestvuje a nezaťažovať sa myšlienkami na to, čo bude po smrti.
Inšpirácia

Inšpirácia (lat.) je vnuknutie, popud k tvoreniu (obyčajne umeleckému), tvorivé nadšenie, tvorivá nálada. Inšpirácia je duševný stav zvlášť vhodný na
rozličné druhy tvorivej činnosti.
Inštinkt

Inštinkt (z = popud, vnuknutie, pud) je vrodená dispozícia k určitej činnosti alebo k dosahovaniu určitého cieľa. Sú to vrodené, zdedené spôsoby správania, ktorým sa ani človek, ani zviera nemusia učiť. Inštinkt je zložitý komplex a reťazec nepodmienenych reflexov.
Tieto rôzne zložité, komplexne vrodené schémy správania majú nezastupiteľný význam pri zabezpečovaní rozhodujúcich potrieb organizmov, napr. pri rozmnožovaní, získavaní potravy, obrane pred nebezpečenstvom, komunikácii, sociálnych prejavoch atď. Problematikou inštinktov sa v súčasnosti zaoberá etológia, ktorá okrem iného skúma vrodené prejavy detí v ranom veku (vpečaťovacia fáza - "imprinting period" a jej zvláštnosti v 4. až 7. mesiaci života).
Podľa Junga je inštinkt nevedomý fyzický popud k akcii, fyzický proťajšok archetypu.
Nirvana (album)

Nirvana je výberový album americkej grungeovej kapely Nirvana, vydaný v roku 2002.
Jansenizmus

Jansenizmus bol nábožensko-politický smer rozšírený v Holandsku a vo Francúzsku v 17. storočí a 18. storočí, ktorého základné myšlienky sformuloval Cornelius Jansen.
Jansenizmus sa mnohými svojimi tvdeniami prikláňal k protestantizmu (uznanie spasenia na základe milosti, predurčenie, popieranie slobody vôle).
Cornelius Jansen

Cornelius Jansen alebo Jansenius (* 28. október 1585, Acquoy, Holandsko – † 6. máj 1638, Ieper, Belgicko) bol holandský katolícky teológ, zakladateľ jansenizmu, biskup ieperský.
Podľa Jansena prvotný hriech pokazil ľudskú prirodzenosť a žiadostivosť zlého je následkom onoho pokazenia a vlastnou podstatou dedičného hriechu. Tým človek stratil nadprirodzený dar, t. j. schopnosť milovať Boha.
Inštinktívne a vedomé

Inštinktívne a vedomé je u Junga korelácia prírody a kultúry u Léviho-Straussa.
Jantár

Jantár je mineralizovaný zvyšok treťohornej živice ihličnatých stromov, tvoriaci amorfnú minerálnu masu.
Názov jantár (amber) pochádza z perzštiny. Starí Gréci jantár označovali "elektron", pretože pri trení o kožu vyvíja statickú elektrinu. Niekedy označovaný ako „slzy mora“ alebo „dar slnka“.
Charakteristika.
Chemicky ho tvorí 76 — 81 % uhlíka, 10 — 10,5 % vodíka; 7,5 — 13,0% kyslíka a menšie množstvo (desatiny percent) dusíka a síry. Priemerné chemické zloženie jantáru bolo určené ako C12H20O, resp. C5H8 - čiže patrí medzi terpény. Hustota sa pohybuje okolo 1,05 až 1,10 g.cm³.
Jantár má žltú, hnedožltú až hnedú farbu, ale možno nájsť aj odrody celkom priehľadné, červené, kávové aj biele. Je mäkký - tvrdosť 2 - 2,5 na Mohsovej stupnici tvrdosti. Lom je lastúrnatý. Lesk je mastný až polosklenný. Pri zohrievaní sa topí v rozmedzí teplôt 300 - 340 °C. Bez prístupu vzduchu je od 140 °C plastický. Jantár je teplý na dotyk a pri trení produkuje negatívny elektrický náboj. Niekedy je v ňom možné nájsť fosilizované zvyšky rastlín alebo hmyzu.
Predávaný jantár je pomerne často falzifikát. Umelý jantár sa často vyrába z živice stromov kauri ("Agathis australis"), kopálu, ambroidu (jantár zlisovaný za vysokých teplôt), skla alebo plastov. Od napodobenín možno pravý jantár odlíšiť vďaka jeho nižšej hustote, zápachu ihličnatých stromov a faktu, že pri skúške v plameni horí.
Vznik.
Jantár vzniká fosilizáciou živice niektorých ihličnatých stromov. Dochádza pri tom ku kondenzácii živičných kyselín a terpénov. Ďalším významným procesom je oxidácia, ku ktorej dochádzalo v pôde a tiež po následnom prekrytí pobrežnými sedimentmi, ktoré mali za následok vznik slabo kyslého prostredia. Európsky jantár vznikal v oligocéne (pred asi 23-33 miliónmi rokov) prevažne zo živice ihličnanov druhu "Pinis succinifera", avšak existuje viac druhov rastlín, z ktorých jantár vznikal.
Výskyt.
Morský jantár sa vyskytuje v rozsypoch plážových sedimentov (napr. na brehoch Baltského mora). Niekedy je ťažený zo štrkov napr. v Mjanmarsku a na Sicílii. Najstarší jantár pochádza z karbónskych rastlín. Známe sú nálezy jurského aj kriedového jantáru.
Použitie.
Už od doby bronzovej sa používal na výrobu šperkov, najmä ako korálky alebo vyrezávané predmety.
Jedným z najvýznamnejších diel z jantáru bola Jantárová komnata, miestnosť obložená nádhernými umelecky spracovanými jantárovými blokmi v Petrohradskom cárskom paláci, ktorú ruskému cárovi daroval pruský kráľ. V priebehu 2. svetovej vojny nemecké okupačné vojská Jantárovú komnatu rozobrali a odviezli na neznáme miesto. Dodnes sa po tejto kultúrnej pamiatke bezvýsledne pátra.
Ďalší význam jantáru je paleontologický. V hmote jantárových nálezov sú veľmi často perfektne zachované telá treťohorného hmyzu, peľ vtedajších rastlín a ďalšie artefakty.
Lokality.
Hlavné náleziská jantáru sa nachádzaju na brehoch Baltského mora, hlavne v Kaliningradskej oblasti Ruska, kde sa ťaží pri meste Primorsk (ložisko Paľmnikenskoje). Známy je tiež z ílovito-piesčitých sedimentov oligocénneho veku v oblasti Kyjeva a rieky Pripiať.
Inštitúcia

Inštitúcia alebo ustanovizeň je spoločenská inštitúcia resp. jej budova.
Inštitúcia alebo ustanovizeň alebo inštitút môže byť:
Inštitút alebo ústav je spoločenská inštitúcia s výskumným alebo praktickým verejným zameraním resp. jej budova.
Inštitút bol v minulosti typ vysokej školy, napr. pedagogický inštitút
Ústav je zastarano:
Ekonomická inštitúcia

Ekonomická inštitúcia je spoločenská inštitúcia súvisiaca so zriaďovaním a udržiavaním výroby a výrobných vzťahov.
Japonci

Japonci sú východoázijský národ mongoloidného pôvodu, sídliaci na Japonských ostrovoch
Kjúšu, Šikoku, Honšú, Hokkaidó a i. Ich jazyk je japončina.
Etnogenéza Japoncov spadá do 5. tis. pred Kr. - 6. tis. pred Kr., kedy sú z územia Japonska známe mikrolitické industrie bez keramiky. Okolo r. 4500 pred Kr. začala tzv. džómonská kultúra.
Finančná inštitúcia

Finančná inštitúcia je spoločenská inštitúcia, ktorej hlavnou úlohou je sprostredkúvanie finančných transakcií medzi dlžníkmi a veriteľmi; v tomto zmysle možno finančnú inštitúciu chápať ako finančného sprostredkovateľa.
Japonistika

Japonistika je súčasť orientalistiky, vedný odbor, ktorý sa zaoberá jazykom, literatúrou, kulturou a politicko-ekonomickými dejinami Japonska.
Kultúrna inštitúcia

Kultúrna inštitúcia je spoločenská inštitúcia, ktorá sa špecializuje na premenu zla na dobro, ošklivého na krásne. V užšom zmysle slova (napr. v sociológii) zahrnuje výchovu a vzdelávanie, kultúru a voľný čas.
Japonská čerešňa

Japonská čerešňa môže byť
Politická inštitúcia

Politická inštitúcia je spoločenská inštitúcia regulujúca snahy získať a vykonávať moc.
Jar

Jar je jedno z ročných období v miernom teplotnom pásme nasledujúce po zime a predchádzajúce letu. 
Astronomicky začína jarnou rovnodennosťou (okolo 20. marca na Severnej pologuli a 23. septembra na Južnej pologuli), a končí letným slnovratom (okolo 21. júna na Severnej pologuli a 21. decembra na Južnej pologuli). V meteorológii sa podľa konvencie počíta ako celé mesiace marec, apríl a máj na Severnej pologuli a september, október a november na Južnej pologuli.
V rímskej mytológii bola bohyňou jari pôvodne Venuša.
Príbuzenská inštitúcia

Príbuzenská inštitúcia je spoločenská inštitúcia, ako napr. rodina.
Jas

Jas je silné biele svetlo, silná žiara; lesk, svit, žiarenie, jagot. V indickej filozofii je jas prejavom sattvu.
Jas je aj fotometrická veličina, definovaná ako miera svietivosti. Svietivosť sa označuje L (ako luminancia) a udáva sa v cd / m2 (kandelách na m²).
Spoločenská inštitúcia

Spoločenská inštitúcia je súbor zariadení, v ktorých určití ľudia, vybraní členovia skupín, dostávajú poverenie k výkonu verejných a neosobných činností, ktoré sú potrebné na uspokojovanie existujúcich potrieb jednotlivca alebo pospolitosti alebo pre reguláciu správania sa ostatných členov skupiny. Spoločenskou inštitúciou je napr. náboženská organizácia.
Jasnovidectvo

 
Jasnovidectvo je schopnosť vidieť veci, ktoré unikajú bežnému videniu. Druhotne aj schopnosť vidieť do minulosti alebo budúcnosti.
Prvé je výsledkom rozšírenej schopnosti normálneho videnia, ktorá údajne závisí od prekonania mentálnej a psychickej roztržitosti. Čím dokonalejšie sa táto roztržitosť potlačí, tým sa subjekt stáva schopnejším pozorovateľom. Na vrchole
potlačenia roztržitosti sa stáva jasnovidcom. Je schopný preniknúť k pohnútkam ľudí a na základe týchto pohnútok vyrátať konečný výsledok ich snáh.
Druhé je skôr výsledkom zvýšenej psychickej citlivosti identifikovať príčiny zmien v citoch.
Inštitúcia (sociológia)

Inštitúcia v sociológii je ustanovený, stereotypizovaný, rutinný spôsob konania bežný v určitej skupine alebo kultúre. Inštitúcia znamená konanie očakávané vzhľadom na riešenie určitého typu problémov, vzhľadom na uspokojenie určitej potreby.
Vedecká inštitúcia

Vedecká inštitúcia je spoločenská inštitúcia povolaná na to, aby udržiavala, tvorila a rozvíjala vedu, napr. Slovenská akadémia vied.
Jastvo

Jastvo je uvedomovanie si seba samého, svojho ja.
Všeobecnovzdelávacia inštitúcia

Všeobecnovzdelávacia inštitúcia je inštitúcia, ktorá poskytuje všeobecné vzdelanie, napr. základná škola.
Jav

Jav (iné názvy: fenomén, úkaz) je všetko, čo sa vníma zmyslovo; jav je súhrn vonkajších premenlivých, zmyslami vnímaných vlastností. Javy sú najdôležitejšími znakmi procesov, ktoré prebiehajú vo svete . Jav, ktorý sa nemení v určitom časovom úseku, sa nazýva stav.
Jav je v centre osobitnej pozornosti fenomenológie.
Podľa Hegela je jav prejavom podstaty.
Výchovná inštitúcia

Výchovná inštitúcia je spoločenská inštitúcia povolaná na to, aby udržovala, tvorila a rozvíjala kultúrnosť človeka prostriedkami výchovy. Napr. rodina ako výchovná inštitúcia, škola a pod.
Vzdelávacia inštitúcia

Vzdelávacia inštitúcia je prvok vzdelávacieho systému. Hlavnou funkciou a obsahom činnosti vzdelávacích inštitúcií je poskytovať vzdelávanie určitým skupinám populácie.
Vzdelávacie inštitúcie zriaďuje štát, cirkvi, súkromné právne osoby, nadácie, podniky, miestne komunity a i.
Elektrický jav

Elektrický jav je špeciálny prípad elektromagnetického javu, pri ktorom sa prejavuje len pôsobenie elektrického poľa v danej vzťažnej sústave, zatiaľ čo pôsobenie magnetického poľa je zanedbateľné. Príčinou elektrického javu sú deje, ktoré prebiehajú v štruktúre látky.
Inštrukcia

Inštrukcia môže byť:
Inštrumentalizmus (filozofia)

Inštrumentalizmus je názor, že poznanie, inteligencia a intelekt sú nástrojom (inštrumentom) prispôsobovania sa meniacim podmienkam, nástrojom orientácie človeka vo svete a nástrojom transformácie sveta. Zakladateľom je John Dewey.
Fyzikálny jav

Fyzikálny jav je jav, ktorý je predmetom skúmania vo fyzike. Fyzikálne javy sa delia na fyzikálne stavy a fyzikálne deje. V klasickej mechanike prebieha všeobecne rôzne v rôznych sústavách súradníc.
Inštrumentalizovanie

Inštrumentalizovanie je premenenie na nástroj, prístroj.
Inštrumentálnosť

Inštrumentálnosť (lat.) môže byť:
With the Lights Out

With the Lights Out je set,pozostávajúci z troch CD a jedného DVD, od americkej grungeovej kapely Nirvana, ktorý bol vydaný v novembri 2004
Informačný jav

Informačný jav je prenos, uchovanie, využitie alebo strata informácie.
Integrácia

Integrácia (lat.) je spojenie častí do jedného celku; scelenie, ucelenie, zjednotenie; združovanie.
Integrita spoločnosti

Integrita spoločnosti je zabezpečovaná rešpektovaním a uplatňovaním súhrnu požiadaviek, noriem,
očakávaní, hodnôt spájajúcich jednotlivcov v rámci skupiny. Predpokladom integrity spoločnosti je spoločenská normativita.
Prírodný jav

Prírodný jav je to, čo sa z prírody bezprostredne ukazuje predovšetkým v zmyslovom vnímaní
a čo poukazuje poväčšine na konkrétnu jednotlivosť.
Intelekt

Intelekt je súhrn schopností tvoriť poznatky z vnemov porovnávaním, abstrakciou, pojmotvorbou, súdením, usudzovaním atď. poprípade kriticky prehodnocovať a analyzovať už získané poznatky.
Podľa Bergsona je intelekt základná vrodená schopnosť uplatňujúca sa v úzkej spätosti s praktickou činnosťou. Intelekt sa orientuje predovšetkým na priestorovosť, hmotnosť, kvantitu, homogénnosť, pretržitosť, vzťah, teda na tie aspekty skutočnosti, ktoré umožňujú praktickú akciu, manipuláciu s vecami. Do sféry intelektuálneho patrí aj jazyk. Slovo je tiež zapojené do úsilia spracovať realitu, urobiť ju disponovateľnou.
Psychický jav

Psychický jav je prvok, časť, proces psychiky, ktorý je predmetom skúmania v psychológii.
Psychické javy sa z hľadiska kritéria premenlivosti/nepremenlivosti v čase členia na psychické stavy a psychické procesy. Z iného hľadiska sa klasifikujú na poznávacie psychické javy (napr. poznávanie), citové psychické javy (napr. emócie) a snahové psychické javy (napr. vôľa).
Sociálny jav

Sociálny jav alebo spoločenský jav je jedinec, skupina ľudí a ich činnosť, ktorá je vo svojej podstate prejavom (prvkom) spoločenského systému. Je výsledok hromadnej činnosti rôznych zoskupení ľudí.
Podľa Comteho je to jav, ktorý vzniká v dôsledku kolektívneho života. Spoločenské javy sú javy historické.
Intelektika

Intelektika je veda o umelej inteligencii. Výskum umelej inteligencie je interdisciplinárnou prácou na simulácii výkonov ľudskej inteligencie technickým aparátom (napr. počítačmi) za prispenia informatiky, lingvistiky, logiky, fyziológie mozgu atď.
Intelektika sa špeciálne zaoberá výskumom týchto oblastí: je strojový preklad
Intelektuál

Intelektuál je človek, pre ktorého idey, veda, umenie a kultúra sú také dôležité, že určujú nielen ciele jeho každodenného života, ale aj základy jeho politického myslenia a konania. Je to príslušník inteligencie.
Intelektuál je jedinec, ktorého činnosť je predovšetkým duševná a nie manuálna, teda učiteľ, výskumný pracovník, inžinier, riaditeľ podniku, úradník atď. V špecifickom zmysle tu ide o osobnosť, ktorá plní významnú úlohu pri vytváraní kultúry a ideológie, v politických a spoločenských debatách. Súhrnom intelektuálov v tomto zmysle je inteligencia.
Názory na intelektuála.
Libuša Dziedzinská.
Pre Libušu Dziedzinskú je intelektuál vysoko kvalifikovaný, tvorivý duševný pracovník, ako napr. vedec, umelec, filozof, spisovateľ atď., teda odborník skôr s humanitným vzdelaním.
Antonio Gramsci.
Antonio Gramsci definuje organického intelektuála ako intelektuála, ktorý vytvára ideológiu vládnucej spoločenskej vrstvy alebo vrstvy, ktorá sa snaží dosiahnuť hegemóniu. Prívlastok „organický“ zdôrazňuje úzky vzťah tejto osoby k spoločenskej vrstve, ktorú reprezentuje.
Synkriticizmus.
Synkriticizmus považuje intelektuála za ľudské indivíduum, ktoré vedome žije pretváraním zla na dobro, pričom dobro je všetko, čo mu prospieva bez toho, že by komukoľvek škodilo.
Javenie sa

Javenie sa je procesuálny aspekt javu, jav videný z hľadiska kategórie procesuality, procesualita javu.
Javisko

Javisko je časť divadelného priestoru určená a technicky prispôsobená na predvádzanie divadelnej produkcie.
Javisko slúži ako priestor pre herca a ďalších účinkujúcich (spíkerov, hudobníkov, spevákov, tanečníkov, umelcov a pod.). V niektorých prípadoch môžu byť javiská pohyblivé, môžu mať aj kruhový tvar pripomínajúci klasickú cirkusovú manéž, keď diváci sedia v kruhu okolo javiska. V klasických kamenných divadlách býva technický priestor nachádzajúci sa nad javiskom označovaný ako povrazisko, ktorý je primárne určený pre prevádzku javiskovej techniky.
Rám javiskového obrazu sa nazýva proscéniový otvor alebo portál. Súčasťou portálu je potom opona. V spodnom a hornom obvode javisko sa nachádza horná a dolná rampa.
Veľké divadlá určené pre balet, operetu, muzikály a operu mávajú medzi javiskom a hľadiskom špeciálny priestor určený pre divadelný orchester nazývaný orchestrisko.
Točňa.
Točňa je zariadenie na otáčanie divadelných kulís a dekoračných objektov. Poháňanie a riadenie je pod javiskom - modernejšie divadlá majú točňu ovládanú počítačom. Točna umožňuje rýchlu premenu scény, ktorú je v divadle rýchlo spraviť naročné a dlhé.
Jazygovia

Jazygovia bola staroveká etnická skupina z príbuzenstva Sarmatov, ktorú uvádzajú antickí autori Herodotos a Ovídius ako významné etnikum na pobreží Azovského mora. 
Z pôvodnej oblasti rozšírenia sa Jazygovia v čase od 1. storočia pred Kr. do 1. storočia po Kr. presunuli na územie Veľkej dunajskej kotliny medzi Dunajom a Tisou, kde žili ako kočovníci, zaoberali sa pastierstvom. Počas dáckych vojen vystupovali ako spojenci Rimanov, v čase markomanských vojen ako ich úhlavní nepriatelia. V 5. storočí zanikli spolu s ostatnými kmeňmi Sarmatov v celej tejto oblasti v dôsledku sťahovania národov (zachovalo sa iba meno pôvodnej župy Jász a mesta Jászberény v dnešnom Maďarsku.
Jazyk filozofie

Jazyk filozofie je jazyk vyjadrujúci filozofické významové útvary. Pozostáva z jednotlivých národných jazykov filozofie, ako napr. z nemeckého filozofického jazyka.
Podľa Augustína Rišku je jazyk filozofie jazyk, ktorým sú vyjadrené výsledky filozofických činností. Jazyk filozofie je rovnako diferencovaný ako sama filozofia. Na jednej strane máme napr. Heideggerove jazykové šifry, svojrázne formulácie fenomenológov alebo hegelovcov, na druhej strane pomerne jednoduchý jazyk logických empiristov, ktorí čiastočne používajú i formalizované jazyky. Filozofické koncepcie sa v snahe po pôvodnosti pýšia práve svojráznym, individualizovaným jazykom.
Intelektualizmus

Intelektualizmus je filozofické učenie, ktoré na rozdiel od voluntarizmu a emocionalizmu považuje za pôvod poznania predovšetkým racionálny stupeň procesu poznania. Kladie dôraz na intelektuálne poznanie alebo odmieta voluntarizmus resp. romantizmus. 
Silný sklon k intelektualizmu mal novoveký racionalizmus (Leibniz, Hegel).
Intelibilný

Intelibilný (lat.) je len rozumu prístupný, zrozumiteľný.
Inteligencia

Inteligencia je pojem z psychológie (ale aj personálneho manažmentu, pedagogiky, biológie a kybernetiky), ktorý má spornú definíciu. Najbežnejšie (ale zďaleka nie jediné) základné definície inteligencie sú tieto: 1) schopnosť abstraktne myslieť, 2) schopnosť učiť sa, 3) súbor či úroveň rozumových schopností (najmä schopnosti riešiť problémy), 4) schopnosť prispôsobovať sa novému prostrediu (najmä s ohľadom na dosiahnutie svojich cieľov v rôznych prostrediach). Prvá uvedená definícia sa vzťahuje len na človeka, ostatné tri sa môžu vzťahovať aj na živočíchy a stroje. Sociálna inteligencia (resp. sociálna kompetentnosť) sa niekedy (najmä, ale nie výlučne, medzi laickou verejnosťou) považuje za súčasť inteligencie, obyčajne sa však považuje za separátny koncept. Najnovšie je pojem inteligencia u niektorých autorov rozšírený aj o koncepty typu emocionálna inteligencia, morálna inteligencia, estetická inteligencia a pod., ktoré sú ale tradičnému chápaniu inteligencie už pomerne vzdialené a vhodnosť ich subsumovania pod pojem inteligencia je sporná. Inteligencia býva nesprávne stotožňovaná so školským vzdelaním alebo čiastočnými duševnými schopnosťami (napr. pamäťou, vtipom, kombinačnou schopnosťou). Inteligencia sa dá (pri niektorých definíciách inteligencie) chápať ako kvalitatívny a kvantitatívny prejav intelektu. Konkrétne príklady definícií pozri nižšie.
Definícia.
Definícií inteligencie je v literatúre obrovské množstvo. Nasledujú význačné ukážky:
V slovenských jazykových slovníkoch:
V psychologických, biologických, pedagogických, kybernetických a pod. textoch (vrátane encyklopédií):
Citáty niektorých prehľadov definícií:
Formalizovaný jazyk

Formalizovaný jazyk je výsledok striktného syntakticko-sémantického vybudovania alebo rekonštruovania jazyka (formalizácie jazyka). Kalkul s určitou interpretáciou.
Slovenská inteligencia

Slovenská inteligencia je sociálna skupina v sociálnej štruktúre slovenskej spoločnosti zaoberajúca sa duševnou prácou.
V stredoveku na Slovensku bolo jadrom inteligencie kresťanské duchovenstvo.
V novoveku (s rozvojom kapitalizmu) pribúda technická, ekonomická, administrativna, tvorivá vedecká a umelecká inteligencia. Na konci 18. storočia pôsobí na Slovensku asi 10 tisíc príslušníkov inteligencie, v polovici 19. storočia okolo 20 tisíc, na začiatku 20. storočia asi 43 tisíc.
Indoárijské jazyky

Indoárijské jazyky alebo nepresne indické jazyky sú jedna zo skupín indoiránskych jazykov.
Delenie.
Uvedené je tradičné chronologické delenie, existujú aj iné delenia.
Inteligibilita

Inteligibilita (lat.) je postihnuteľnosť, poznateľnosť intelektom. V scholastike to je základná tendencia každého jestvujúcna, ktorou sa odkrýva s cieľom jeho duchovného poznania, čím sa prejavuje aj jeho bytie ako aj bytie vôbec.
Informačný jazyk

Informačný jazyk je usporiadaný súbor znakov a v prípade potreby dohovorených syntaktických prostriedkov na vyjadrenie výsledkov informačnej analýzy. Informačný jazyk sa
vytvára na základe prirodzeného jazyka, zachováva si väčšinu jeho vlastností,
odlišuje sa však od neho väčšou logickou prepracovanosťou termínov a vzťahov medzi nimi. Dá sa charakterizovať podľa funkcií, ktoré má spĺňať.
Inteligibilnosť

Inteligibilnosť (lat.) je myslenosť, nadzmyslovosť a vlastnosť byť len rozumom mysliteľný a postihnuteľný. Za inteligibilný sa považuje taký jav, ktorý možno postihovať iba rozumom alebo intelektuálnou intuíciou. Opakom inteligibilného je senzibilné.
Intencia

Intencia (lat.) môže byť:
Kartografický jazyk

Kartografický jazyk je súbor metód umožňujúcich znázornenie javov vyskytujúcich sa na zemskom povrchu do mapy.
Intencionálnosť

Intencionálnosť alebo intenčnosť (lat.) môže byť:
Kontextový jazyk

Kontextový jazyk je formálny jazyk, ktorý generuje kontextová gramatika.
Kultúrny jazyk

Kultúrny jazyk je významná súčasť kultúry, kultivovaná reč istej spoločnosti. Často sa označuje ako spisovný jazyk.
Nie každý jazyk je zložkou kultúry, ale iba kultúrny jazyk. Jazyk je nanajvýš jedným z predpokladov kultúry, no nie je automaticky jej zložkou. Zložkou kultúry sa stáva až pestovateľským úsilím členov jazykového spoločenstva, povedzme v súvislosti rôznymi obradmi, vedením štátu, zahraničnej diplomacie, rozvíjaním literárnych štýlov atď.
Intenzionálny

Intenzionálny je neextenzionálny, teda týkajúci sa takých vzťahov medzi výrokmi, pojmami atď., ktoré formálna logika v dôsledku svojho špecifického spôsobu abstrakcie
neberie do úvahy. Výrokové spojenie označujeme ako intenzionálne vtedy, keď pravdivosť alebo nepravdivosť tohto spojenia nezávisí výlučne od pravdivosti alebo nepravdivosti spojených výrokov, ale aj od ich špecifického obsahu.
Napr. výrokové spojenie "p, pretože q" je intenzionálne. Ak dosadíme za výrokové premenné "p" alebo "q" ľubovoľné pravdivé výroky, vyplynú z toho pri niektorých dosadeniach pravdivé, pri iných nepravdivé zložené výroky. Ak dosadíme za "p" napr. výrok "je teplo" a za "q" výrok "svieti slnko", vyplynie z toho pravdivé výrokové spojenie, ak sú oba výroky "p", "q" pravdivé. Ak však oba tieto pravdivé výroky zameníme, vznikne nepravdivé spojenie. Pravdivosť alebo nepravdivosť tohto výrokového spojenia nezávisí teda len od pravdivosti alebo nepravdivosti spojených výrokov.
Medzi intenzionálnymi a extenzionálnymi vzťahmi treba rozlišovať aj vtedy, keď ide o predikáty. Dva predikáty sú intenzionálne identické vtedy, keď sú odrazom tej istej vlastnosti; extenzionálne identické sú vtedy, keď sa vzťahujú na tú istú triedu. To znamená, že intenzionálne identické predikáty môžu byť síce aj extenzionálne identické, avšak nie všetky extenzionálne
identické predikáty môžu byť aj intenzionálne identické. Príkladom intenzionálne identických predikátov je "systém" a "sústava". Oba predikáty odrážajú tie isté vlastnosti a platia pre tú istú triedu. Oproti tomu predikáty "rovnostranný trojuholník" a "rovnouhlý trojuholník" sú síce
extenzionálne identické, pretože sa vzťahujú na tú istú čiastkovú triedu trojuholníkov, intenzionálne sú však odlišné, pretože odrážajú rôzne vlastnosti týchto trojuholníkov.
Kultúrny jazyk na Veľkej Morave

Kultúrny jazyk na Veľkej Morave je súčasť veľkomoravskej kultúry; forma kultivovanej reči veľkomoravskej spoločnosti.
Existenciu domáceho kulturneho jazyka na Veľkej Morave dokazujú hláskové, gramatické a lexikálne veľkomoravizmy v staroslovanských pamiatkach. Z nich najdôležitejšia je hlaholská pamiatka "Kyjevské listy". Za dôkazy možno pokladať aj starobylé slová terminologickej povahy zachované v češtine a slovenčine (napr. v slovenčine "kmeť", "koľada", "kniha" a i.). Niektoré z nich sú zachované v starých slovenských miestnych názvoch z 11.-12. storočia (napr. dvorec, štitár atď.).
Za nepriamy dôkaz treba napokon pokladať aj svedectvá archeologických a historiografických výskumov o vysokom stupni hospodárskeho, kultúrneho a spoločenského života na Veľkej Morave, pretože takéto prostredie predpokladá aj vyššie formy domáceho jazyka.
Domáci jazyk na Veľkej Morave sa kultivoval v ľudovom, dvorskom a vzdelaneckom prostredí. V ľudovom prostredí kultivovanie domácej reči bolo spojené s tradičnými obradmi, kalendárnymi a rodovými zvykmi. V dvorskom prostredí, na veľkomoravskom panovníckom dvore a kniežacích dvoroch sa reč kultivovala v súvislosti s vedením štátu, zahraničnej diplomacie a podobne. V ňom sa rozvíjal najmä rečnícky, rokovací a diplomatický štýl.
Vo vzdelaneckom prostredí sa pestovali zaiste štýly pastoračné a literárne.
Intenzita

Intenzita môže byť pojem vo:
Jazyk logiky

Jazyk logiky je jazyk, pomocou ktorého logika vyjadruje významové útvary logiky, napríklad jazyk výrokovej logiky.
Interakcia

Interakcia môže byť:
Matematický jazyk

Matematický jazyk je množina všetkých matematických termínov a symbolov a konečná
množina gramatických pravidiel. Termíny označujú matematické objekty, operácie
s matematickými objektami a relácie medzi matematickými objektami.
Interakcia hmotných objektov

Interakcia hmotných objektov je vzájomné pôsobenie hmotných objektov.
Základnými procesmi, z ktorých vzniká interakcia, sú: emisia častice a absorpcia častice.
Základné interakcie.
V súčasnosti poznáme 4 základné typy interakcií hmotných objektov: 
Vedci sa pokúšajú zjednotiť tieto interakcie pod tzv. teóriu všetkého. Zatiaľ sa podarilo zjednotiť slabú a elektromagnetickú, čím vznikla elektroslabá. Podľa súčasného Štandardného modelu má každá interakcia svoju nositeľku. V prípade gravitačnej to má byť gravitón, silnej jadrovej gluón, elektromagnetickej je to fotón a slabej jadrovej bozóny.
Medzinárodný pomocný jazyk

Medzinárodný pomocný jazyk (označovaný aj „IAL“ z ) je jazyk, ktorý plní kontaktovú funkciu pri dorozumievaní medzi ľuďmi rôznych národov, ktorí nemajú spoločný materinský jazyk. Väčšinou je takýto jazyk druhým jazykom. Často bývajú na túto úlohu nominované plánové jazyky vytvárané práve s týmto cieľom.
Významní predstavitelia.
Národné jazyky.
Jazyky používané v OSN:
Jazyky používané v subsaharskej Afrike:
Elektromagnetická interakcia hmotných objektov

Elektromagnetická interakcia (hmotných objektov) je interakcia medzi hmotnými objektami s elektrickým nábojom alebo magnetickým momentom, ktorá podmieňuje existenciu príťažlivých síl a odpudivých síl medzi týmito objektami; táto interakcia sa uplatňuje tak medzi mikroobjektami, ako aj medzi makroobjektami.
Mentalistický jazyk

Mentalistický jazyk je čisto fenomenalistický jazyk. Podľa Herberta Feigla sa pomocou neho opisujú privátne zážitky alebo skúsenostné danosti.
Mŕtvy jazyk

Mŕtvy jazyk alebo vyhynutý jazyk je jazyk, ktorý prestal plniť funkciu materinského a národného jazyka. Možno ho rozdeliť do troch skupín:
Národný jazyk

Národný jazyk je jazyk bežne používaný konkrétnym národom (resp. jazykovým spoločenstvom), často s dôrazom na to, že tento jazyk zahŕňa všetky útvary (=variety, varianty, formy) daného jazyka (t. j. napríklad nezahŕňa len spisovný jazyk, ale aj slang či nárečia). Keďže používateľom nejakého jazyka je najčastejšie nejaký národ, je takto definovaný národný jazyk vlastne často jednoducho synonymom pojmu (jeden konkrétny) jazyk. Podobná je definícia, podľa ktorej je národný jazyk súhrnné označenie všetkých (t.j. regionálnych, sociálnych, funkčných a pod.) útvarov jazyka nejakého národa (resp. historicko-politicky definovaného jazykového spoločenstva). Napríklad národný jazyk Slovákov je slovenčina vo všetkých jej podobách. 
Výraz národný jazyk však môže mať aj veľa iných významov - pozri nižšie.
Významy termínu národný jazyk.
V závislosti od kontextu a autora môže mať termín národný jazyk niektorý z nasledujúcich významov:
Národný jazyk ako jazyk etnického národa resp. súhrn útvarov jazyka národa.
V tejto kapitole sú rozpracované definície uvedené hore v úvode tohto článku.
Ukážky definícií národného jazyka ako jazyka (čiže súhrnu dorozumievacích výrazových a významových prostriedkov) národa (spravidla kultúrneho/etnického národa):
Ďalšie podrobnosti o takto definovanom národnom jazyku pozri v článku jazyk (jazykoveda).
Ukážky definícií národného jazyka ako súhrnu útvarov jazyka národa: 
Ďalšie podrobnosti o takto definovanom národnom jazyku pozri v článku útvar národného jazyka.
Ukážky definícií, ktoré sú kombináciami vyššie uvedených definícií:
Slabá interakcia hmotných objektov

Slabá interakcia (hmotných objektov) alebo slabá jadrová interakcia alebo slabá jadrová sila je jeden zo základných druhov vzájomného pôsobenia elementárnych častíc krátkodosahového charakteru pri rádioaktivnej premene prvkov. Slabá sa nazýva preto, lebo je 1013-krát slabšia ako silná interakcia.
Spôsobujú ju:
Objektový jazyk

Objektový jazyk alebo objekt je jazyk, v ktorom sa vyjadrujú pojmy a výroky objektovej teórie.
Interakcionizmus

Interakcionizmus je smer alebo hnutie americkej sociológie od 60. rokov 20. storočia, podľa ktorého sa sociálna realita nevnucuje jednotlivcom alebo skupinám ako čosi nemenné, ale jednotlivci alebo skupiny si ju priebežne pretvárajú a prispôsobujú v procesoch interakcie. Interakcionizmus sa v tomto zmysle stavia proti funkcionalizmu. Uprednostňuje monografické štúdie založené na priamom pozorovaní in situ.
Symbolický interakcionizmus

Symbolický interakcionizmus je sociologický smer nadväzujúci na interakcionzmus, ktorý sa zameriava na spôsob, akým ľudia pripisujú význam veciam v sociálnej interakcii. Táto sociologická perspektíva na seba samého a spoločnosť je založená na myšlienkach Georga H. Meada, Charlesa H. Cooleyho, Williama Isaaca Thomasa a ďalších pragmatikov pôsobiacich predovšetkým na University of Chicago na začiatku dvadsiateho storočia. Ústrednou myšlienkou symbolického interakcionizmu je, že ľudský život prežívame v symbolickej sfére. Symbol je sociálny objekt vytvorený spoločnosťou, ktorému sa pripisuje všeobecne zaužívaný význam v ľudskej spoločnosti, kde sa tvorí a udržiava pomocou sociálnej interakcie. Prostredníctvom jazyka a komunikácie nám symboly poskytujú prostriedky cez ktoré tvoríme našu realitu. Realita je predovšetkým spoločenský produkt a teda všetko, čo je dôsledkom ľudskej tvorby - ja, myseľ, spoločnosť, kultúra vyplýva a je závislé od symbolickej interakcie pre svoju existenciu. Fyzické prostredie je taktiež súčasťou ľudského správania v zmysle, ako je interpretované prostredníctvom symbolických systémov.
Základné myšlienky symbolického interakcionizmu.
Označenie "symbolický interakcionizmus" zaviedol Herbert Blumer v roku 1969, žiak Georga H. Meada, ktorý významnou mierou prispel k vytvoreniu tejto perspektívy. Špecifikoval tri základné teoretické predpoklady symbolického interakcionizmu:
Herbert Blumer kládol dôraz predovšetkým na význam veci, ktorý je založený na akcii, ktorú vyvoláva. Význam symbolov taktiež závisí na miere vzájomného konsenzu medzi dvoma alebo viacerými ľuďmi. Ak sa väčšina z tých, ktorí používajú v interakcii daný symbol dohodnú na význame symbolu, význam je jasný.  Ak je miera konsenzu nízka, potom je význam nejednoznačný a komunikácia je problematická. V rámci určitej kultúry panuje všeobecná zhoda na význame v súvislosti s rôznymi slovami alebo symbolmi. Avšak v praxi sú významy vecí vysoko variabilné a závislé od procesu interpretácie. Interpretačný proces zahŕňa to, čo Blumer označil ako príjmanie role- kognitívna schopnosť prijať perspektívu iného. V komunikácii ide o rozhodujúci proces pretože umožňuje aktérom vzájomne si vysvetľovať reakcie, čím sa zvyšuje konsenzus o význame použitých symbolov. Stanovenie významov závisí taktiež na vzájomných ústupkoch tých, ktorí sú súčasťou interakcie, teda vyjednávaní.
David A. Snow, profesor sociológie na University of California, nadviazal na predchádzajúcu tvorbu Herberta Blumera a rozšíril ju do štyroch základných orientačných princípov symbolického interakcionizmu:
Jazyk príkazov

Jazyk príkazov ("jazyk povelov", angl. "command language, job control language") je rozhranie medzi operačným systémom a používateľom. V jazyku príkazov sa formulujú úlohy pre výpočtové zariadenia.
Interfejs

Interfejs alebo interface (angl. interface = medziplocha, hraničná plocha, styčná plocha, prepojenie, prepojovací medzičlánok, (všeobecné) rozhranie, (systémové/počítačové a pod.) rozhranie, fázové rozhranie) môže byť:
Interface môže byť aj:
Prirodzený jazyk

Prirodzený jazyk alebo ľudský jazyk je jazyk používaný spoločnosťou, ktorý slúži na komunikáciu. Je založený na artikulovaných zvukoch a zreteľnej gramatickej stavbe. Vznikol v priebehu vývoja ľudskej existencie. Opakom je umelý jazyk.
Podľa Čermáka (2007, s. 14) je prirodzený jazyk "„predovšetkým možnosť (opakovateľnej) komunikácie medzi aspoň dvoma partnermi, založenej na systéme, ktorý je komplexný, dynamický a ktorý umožňuje svoje znaky podľa daných pravidiel kombinovať.“ 
Prirodzený jazyk existuje minimálne v dvoch modalitách: audio-orálny jazyk (hovorený jazyk) a vizuálno-motorický jazyk (posunkový jazyk), a to navzdory tomu, že používateľov hovoreného jazyka je väčšina, a že sa ľudia ako druh špecificky vyvíjali k tomu, aby mohli komunikovať pomocou hlasového ústroja (Slánska Bímová - Okrouhlíková, 2008, s. 46).
Interfáza

Interfáza je obdobie medzi dvoma mitózami (bunkovými deleniami).
Interferometer

Interferometer je optický prístroj, ktorý využíva interferenciu svetla na meranie rôznych fyzikálnych veličín.
Interglaciál

Interglaciál alebo medziľadová doba je obdobie s vyššími priemernými ročnými teplotami medzi dvoma ľadovými dobami. Súčasný holocénny interglacial sa začal na konci pleistocénu, asi pred 11 700 rokmi.
Internacionála

Internacionála môže byť:
Selekčný jazyk

Selekčný jazyk (iné názvy: selekčný informačný jazyk, prieskumový jazyk, informačno-selekčný jazyk) je informačný jazyk používaný pri formulovaní selekčných údajov. 
Pomocou selekčného jazyka sa v bibliografii vytvára sústava znakov, ktoré slúžia na usporiadavanie, ukladanie, vyhľadávanie a šírenie bibliografických informácií. Selekčný jazyk je určený na zápis informácií, triedenie informácií, uloženie informácií a na vyhľadávanie informácií. Selekčný jazyk je triediaci a vyhľadávací jazyk, pomocou ktorého sa dá vyjadriť štruktúra formálnych a sémantických vlastností dokumentu a používateľskej požiadavky. Selekčný jazyk je určitý špecializovaný umelý jazyk, ktorý tvorí o. i. spojovací článok medzi používateľom a jeho informačným systémom.
Internacionalizácia ekonomiky

Internacionalizácia ekonomiky alebo internacionalizácia hospodárskeho života je zmedzinárodňovanie ekonomiky, proces prerastania národných reprodukčných procesov na články širšieho medzinárodného reprodukčného procesu vplyvom medzinárodnej deľby práce.
Internacionalizmus

Internacionalizmus môže byť:
Internalizmus

Internalizmus je smer v interpretácii vzniku a vývinu vedy, ktorý pripisuje určujúcu úlohu vnútorným genetickým a dynamickým faktorom alebo imanentným zákonom ľudského ducha. Internalizmus vznikol v 30. rokoch 20. storočia ako kontrapunkt k externalizmu. Predstaviteľmi boli Thomas Samuel Kuhn, Alexandre Koyré a Hilary Putnam.
Špecifikačný jazyk

Špecifikačný jazyk je prostriedok na znázorňovanie grafických a/alebo jazykových špecifikácií systémov.
Internetológia

Internetológia je náuka o internete.
Interpretácia

Interpretácia (z lat. interpretatio = výklad, vysvetlenie) môže byť:
Spisovná varieta

Spisovná varieta alebo (celonárodná) spisovná forma (jazyka) alebo spisovný jazyk je (v delení jazyka/slovenčiny podľa Horeckého a podobných deleniach) varieta/forma národného jazyka, ktorá je celonárodná a používa sa vo verejnej a spoločensky záväznej komunikácii, v tvorbe umeleckej, vedeckej a publicistickej literatúry, v školách a masmédiách. Spisovná varieta slovenčiny je normovaná a kodifikovaná.
Interpretácia diela

Interpretácia diela je rekreovanie diela v jeho celistvej významovej integrite vo vedomí.
Interpretácia umeleckého diela

Interpretácia umeleckého diela je každé opakovanie diela, každý dotyk s ním, proces obsiahnutý v recepcii diela, v priebehu ktorého dielo vyrastá vo svojej celistvosti v inom vedomí, kde sa znovu buduje zo svojich zložiek.
Hudobná interpretácia

Hudobná interpretácia je jedna zo základných foriem hudobnej aktivity. Spočíva v živej zvukovej realizácii notovo fixovanej hudobnej skladby alebo pamäťovo uchovaného hudobného prejavu. 
Dejiny hudobnej interpretácie.
Interpretácia vznikala pozvoľna a najväčší vzostup nastal v 19. (a potom aj v 20.) storočí. Existovala samozrejme už skôr, ale nie v takej miere. V 19. storočí, sa začali „znovu objavovať“ diela barokových majstrov, ktorá mala potvrdiť kultúrnosť daného národa v minulosti. Napríklad Bachove skladby začal vo veľkom uvádzať až Felix Mendelssohn-Bartholdy v Lipsku.
Interpretačné súťaže.
Interpretačné súťaže sa pravidelne konajú po celom svete a to hlavne v odboroch klasickej hudby. 
Interpretačné súťaže klasickej hudby.
Väčšinou sú určené hudobníkom do určitého veku (častá je hranica 30 rokov) a obvykle sa v nich hodnotí podľa stanovených kritérií (príklad): 
Interpretačné kurzy.
Interpretačné kurzy prebiehajú tiež pravidelne a často sa špecializujú na určité historické obdobie a jednotlivé hudobné nástroje.
Symbolický jazyk

Symbolický jazyk je umelý jazyk, ktorý je postavený na prirodzenom jazyku a naspäť doň preložiteľný čiže neexistujúci nezávisle od neho, a v ktorom má každý výraz presne ten význam, ktorý mu je výslovne daný. Symbolické jazyky sú predstupňom pri výstavbe formalizovaného jazyka.
Podľa Fromma je symbolický jazyk skutočný jazyk, jediný univerzálny jazyk, ktorý ľudstvo vytvorilo. K chápaniu symbolického jazyka bz sa mládež mala viesť už na našich stredných školách a vysokoškolských prípravnych kurzoch práve tak, ako sa tam vyučujú ostatné "cudzie jazyky".
Umelecká interpretácia

Umelecká interpretácia je jedna z troch základnych foriem umeleckej aktivity, uskutočňujúca sa napríklad vo forme hudobnej interpretácie.
Intersubjektivita

Intersubjektivita alebo intersubjektívnosť je (prevažná) zhoda názorov, postojov, vnímaní a správaní u väčšieho počtu jedincov v rámci určitého sociokultúrneho prostredia. 
Termín sa používa najmä vo filozofii, psychológii a sociológii. Podrobnosti chápania pojmu sa rôznia podľa odboru.
Pojem zaviedol Edmund Husserl začiatkom 20. storočia.
Fenomenológia a sociológia.
Intersubjektivita je vo fenomenológii (a fenomenologickej sociológii) niečo, čo nie je viazané len na jeden subjekt, ale čo je vlastné, spoločné, čo je zdieľané veľa inými subjektami,
teda všetko to, čo neexistuje mimo týchto subjektov, ale v nich. 
V sociológii termín (v zmysle predchádzajúcej definície) zaviedol Alfred Schutz opierajúc sa o A. Husserla. Pojem intersubjektivity sa objavuje aj v iných filozofických a sociologických
kontextoch, napr. v textoch J. P. Sartra, M. Merleaua-Pontyho, vystupuje aj v analytickej filozofii u R. Carnapa, B. Russella a W. van O. Quinea. V sociológii napr. P. L. Berger a T. Luckmann vztiahli intersubjektivitu na procesy inštitucionalizácie, rutinizácie a habitualizácie. Tým sa intersubjektitia stala aj špecificky sociologickým termínom.
Filozofia jazyka.
Intersubjektivita je skutočnosť, že rôzni ľudia používajú istý jazykový výraz v tom istom význame.
Psychológia.
Intersubjektívna skúsenosť je taká, ktorú zdieľajú mnohé subjekty a je im spoločná. Nie je objektívna v zmysle predmetnej skutočnosti pozorovanej vo vonkajšom svete. Ale nie je ani subjektívna v tom zmysle, že by ju každý subjekt prežíval inak. Napríklad pri empatii a neverbálnej komunikácii ľudia intersubjektívne zdieľajú spoločný duševný stav. Niekedy sa dáva do protikladu k solipsistickej individuálnej skúsenosti.
Teória vedy.
V teórii vedy je intersubjektivita objektivita chápaná ako overiteľnosť každou osobou. Vedecké tvrdenie sa má považovať vtedy za objektívne, keď ho každý môže overiť. Intersubjektívne sú teda tzv. primárne kvality vecí.
Interval

Interval môže byť:
Intonácia

Intonácia môže byť:
Intrinsecus

Intrinsecus (lat.) je vnútorný, vlastný prirodzenosti istého predmetu, opak extrinsecus.
Introjekcia (Avenarius)

Introjekcia vo filozofii poznania je pojem R. H. Avenaria. Podľa neho to je vkladanie predstáv ako vnútorných stavov o častiach okolia do človeka, čím dochádza k rozštiepeniu jednotného empirického sveta na svet vnútorný a svet vonkajší, na objekt a subjekt. Introjekcia je proces, ktorým vznikol pojem duše, nesmrteľnosti, ducha.
Introspekcia

Introspekcia ( = dovnútra, ) je sebapozorovanie, skúmanie vlastného duševného života, vnútorných zážitkov, procesov a stavov prebiehajúcich vo vedomí.
Introspekcii je dostupné iba to, čo si subjekt sám uvedomuje. Oblasť aplikácií introspektívnej metódy siaha/la aj za hranice sféry vlastného predmetu psychológie, uplatňovala sa napr. v ekonomickej analýze rakúskej ekonomickej školy.
Intuicionizmus

Intuicionizmus je smer filozofického zdôvodňovania matematiky, ktorý vznikol na začiatku 20. storočia v súvislosti s polemikou o jej teoretických základoch a podľa ktorého presné matematické myslenie sa zakladá na racionálnej intuícii.
Invariant

Invariant môže byť:
Invariantnosť

Invariantnosť je nemennosť, najmä vlastnosť veličín,
rovníc, zákonov ostať nezmenenými, zachovať sa pri určitých transformáciách sústavy súradníc a času.
Investitúra

Investitúra môže byť:
Involúcia (psychológia)

Involúcia v psychológii je obdobie od 50. roku života človeka, kedy dochádza k pozvoľným zmenám osobnosti, mení sa povaha, zvyšuje sa reaktvita, ľahšie môže dochádzať k
reakciám na pôsobenie vonkajších vplyvov, zvýrazňujú sa egocentrické prejavy, sú sklony k bilancovaniu vlastného života. Tieto zmeny postupne prerastajú do stareckých zmien.
Vedecký jazyk

Vedecký jazyk je znaková sústava, ktorá slúži pre internú komunikáciu a prezentáciu výsledkov vo vede.
Vedecký jazyk pozostáva z nejakého fragmentu prirodzeného jazyka a špeciálnej terminológie spolu s pravidlami pre ich používanie. Výber fragmentu prirodzeného jazyka i terminológia sú vždy špecifické pre tú ktorú vednú disciplínu.
Význam každého výrazu vedeckého jazyka musí byť jednoznačný; odborné termíny, ktoré spĺňajú tuto podmienku implicitne, a prevzaté prvky prirodzeného jazyka sa musia spravidla spresniť.
Jazyk vedy

Jazyk vedy je sústava komunikačných prostriedkov vedy, ktorá zahŕňa jazykové
prostriedky v tradičnom zmysle slova a všetky ďalšie prostriedky, ktoré sú schopné reprezentovať vedecky relevantné informácie.