Moldavská klenba

Moldavská klenba () je architektonický prvok kresťanskej sakrálnej architektúry používaný medzi 15. a 17. storočím na území historického Moldavska. Ide o klenbový závesný systém na pendantívoch. Väčšinou bola umiestnená nad naosom alebo hlavnou loďou chrámu. Klenba vytvára prechod zo štvorcovej roviny do kruhovej roviny ústiacej do kupoly alebo tambura veže. Skladá sa zo štyroch diagonálnych oblúkov, nad ktorými pendantívy pretvárajú štvorec na kruh. Štyri menšie segmentové oblúky zase transformujú kruh na štvorec. Postupne stúpajú nad loď a korunujú kupolu alebo tambur veže. Klenba plní funkciu podstatného zníženia priemeru a hmotnosti tambura, kupoly a samotnej veže.
Opis.
V Moldavsku dochádza k splývaniu východnej a západnej architektonickej tradície. K významnému rozvoju sakrálnej architektúry v Moldavskom kniežatstve došlo najmä v 15.16. storočí. Tamojšia architektúra výrazne čerpala z byzantskej palaiologovskej architektúry a architektúry postbyzantského obdobia, najmä zo srbskej Moravskej školy. Viditeľné sú však aj vplyvy západnej architektúry, mnohé kostoly obsahujú gotické alebo renesančné prvky.
Moldavská klenba vychádza zo zloženej kupoly na pendantívoch používanej v byzantskej architektúre. Klenbový závesný systém na pendantívoch vytvára prechod zo štvorcovej roviny do kruhovej roviny, ktorá ústi do kupoly alebo tambura veže. Transformácia byzantského klenbového systému na moldavský mala za následok rozšírenie vnútorného priestoru a zmenšenie priemeru či hmotnosti tambura veži. 
Podľa niektorých odborníkov má moldavská klenba pôvod v arménskej či orientálnej architektúre, keďže existuje podobnosť medzi konštrukčným riešením arménskej klenby s okulom ("galhatun") a moldavskou klenbou. Túto hypotézu potvrdzuje okrem iného aj emigrácia arménskych remeselníkov do oblastí Haliča a Moldavska na konci 15. storočia. Niektorí historici naopak vidia pôvod moldavskej klenby v ruskej drevenej architektúre, kde dochádza k zmenšeniu konštrukčných prvkov v prospech rozšírenia vnútorného priestoru. Podľa iných kunsthistorikov existuje aj paralela moldavskej klenby so zložitým klenbovým systémom "mukarnas" v maurskej či islamskej architektúre. Menšia časť odborníkov považuje moldavskú klenbu za gotické riešenie.Od konca 14. storočia sa v Moldavsku vyskytovali konštrukčné pokusy, ktoré odoberali váhu z veže s malým priemerom. stĺpy boli nahradené konzolami. Prvýkrát sa toto inovatívne riešenie objavuje v Starom kostole kláštora Moldovița. K optimalizácii technických riešení došlo pravdepodobne začiatkom 15. storočia. Moldavská klenba sa prvýkrát objavuje počas vlády moldavského kniežaťa Štefana Veľkého v Kostole Povýšenia svätého Kríža v Pătrăuți z roku 1487.
Zmenšenie priemeru veže sa využívalo na zakrytie priestoru tzv. slepých klenieb na bočných oblúkoch, ale aj kupoly, kde pôvodný účel neskôr stratil zmysel. Druhý variant moldavskej klenby je klenba s vloženými oblúkmi alebo hviezdicovitá klenba. Jeho konštrukčná zvláštnosť spočíva v umiestnení ôsmich oblúkov na vnútornej strane kupoly. V tomto variante dominuje gotický vplyv, ktorý sa odráža v použití počtu oblúkov namiesto štyroch, ôsmich či viacerých. Ide napríklad o prevedenie v Kostole svätého Juraja v Hârlău. Postavený bol postavený okolo roku 1492. Tento variant sa častejšie objavuje za vlády kniežat Petra Rareșa a Alexandra IV. Lăpușneanu. Príkladom je Kostol Zoslania Ducha svätého v kláštore Dragomirna. V 15. storočí sa pod vplyvom západnej architektúry podstavec veže stáva čoraz rozmanitejším a zložitejším. Spolu s klenbou sa postupne upravuje tvar veže. Spolu s tamburom prechádza od kruhového k polygonálnemu, čo je vidieť napríklad v Kostole svätého Juraja vo Voronețe z roku 1488 či v Kostole svätého Mikuláša v Probote z roku 1530 a Kostole Zvestovania Panny Márie z roku 1532 vo Vatra Moldoviței. 
V 16. storočí sa objavuje novší variant orámovaný oblúkmi. Niekedy sa vyskytuje tiež v podobe previsnutých rebier klenby kupoly, ktoré zmenšujú priemer vlastnej kupoly. Takéto riešenie možno vidieť napríklad v Kostole Sťatia svätého Jána Krstiteľa z roku 1502 v Arbore. Charakteristickým znakom neskorších stavieb je výstavba dodatočnej veže nad loďou a nahradenie gotických dekoratívnych prvkov renesančnými a barokovými. Najvýznamnejšie objekty boli postavené okolo mesta Jasy. Ide napríklad o kláštor Galata postavený medzi rokmi 15761584, kláštorný Chrám Troch hierarchov postavený medzi rokmi 16351639 a Kostol Nanebovstúpenia Pána v kláštornom komplexe Golia postavený medzi rokmi 16501653. V 18. a 19. storočí bola tradičná moldavská architektúra úplne nahradená architektúrou klasicizmu. Na konci 19. a v polovici 20. storočia došlo k jej oživeniu v architektúre historizmu, ktorého predstaviteľom je napríklad Katedrálny chrám Troch hierarchov postavený medzi rokmi 19371940 v rumunskom Temešvári.