burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Alfred Naujocks

Alfred Helmut Naujocks (* 20. september 1911, Kiel, Nemecko – † 4. apríl 1966, Hamburg) alias "Hans Müller", alias "Alfred Bonsen", "Rudolf Möbert" bol nemecký dôstojník SS. Účastník viacerých tajných a špeciálnych operácií.
Životopis.
Narodil sa ako syn Richarda Naujocksa a jeho manželky Therese, rod. Pahlke. V Kieli navštevoval od roku 1917 reálnu školu. V roku 1925 školu nechal a začal so vzdelávaním sa v jemnej mechanike. Od 1. augusta 1931 bol člen v NSDAP. V roku 1933 vstúpil do SS a od roku 1934 bol pridelený k tajnej službe Sicherheitsdienst (SD) Reinharda Heydricha. Potom ako najprv pracoval ako šofér a bežný pracovník mu čoskoro pridelili špeciálne úlohy. V roku 1935 vycestoval s Wernerom Göttschom do Česko-Slovenska, kde zavraždili inžiniera Rudolfa Formisa, pracovníka organizácie "Schwarze Front", ktorý z Česko-Slovenska pomocou krátkovlnného vysielača a rádiovej stanice vysielal protinacistickú propagandu na územie Tretej ríše. V roku 1937 prešiel do zahraničného oddelenia "SD-Auslandsnachrichtendienst".
Podieľal sa na zorganizovaní fingovaného prepadu vysielača v Gliwiciach (), ktorý bol zámerom pre zámienku na začiatok agresie voči Poľsku a bol fakticky začiatkom druhej svetovej vojny. V septembri 1939 sa zúčastnil incidentu vo Venle, kedy sa nacistom podarilo uniesť dvoch agentov britskej tajnej služby pri holandskom pohraničnom meste Venlo. Akcia zmarila činnosť britskej špionážnej siete v západnej a strednej Európe. V dôsledku tohto spojeneckého neúspechu odstúpil šéf holandskej tajnej služby. Hitler použil tento incident v máji 1940 ako zámienku na okupáciu Holandska.
Od roku 1939 do 1941 bol vedúcim oddelenia sprostredkovania správ a spravodajskotechnického nasadenia v zahraničí "Amt VI J" od začiatku roka 1940 pod menom "Amt VI B". Medzi iným spočívala jeho úloha v organizácii falošných pasov, preukazov a bankoviek pre zahraničných agentov SD. Viedol akciu Bernhard, v ktorej sa nacistické Nemecko zaoberalo falšovaním prevažne anglických libier neskôr i dolárov, dokumentov, pasov so zámerom takto poškodiť ekonomiku Anglicka.
V roku 1941 bol prevelený zo Sicherheitsdienstu k Waffen-SS kvôli spochybneniu jedného z Heydrichových rozkazov. Slúžil na východnom fronte až do roku 1943, kedy bol v dôsledku zhoršenia zdravotného stavu presunutý na západ. Slúžil ďalej v ekonomickom oddelení SS v Belgicku. Tu sa podieľal na bojoch proti odbojovému hnutiu. Po povýšení na Obersturmführera SS (nadporučíka) sa od decembra 1943 do jesene 1944 zapájal do boja proti dánskemu hnutiu odporu ako člen skupiny "Peter" vedenej Ottom Schwerdtom.
V novembri 1944 sa dobrovoľne vzdal do rúk amerických jednotiek. Okamžite bol zatknutý. Po vojne vypovedal ako svedok na Norimberskom procese. Potvrdil, že útok na nemecký vysielač Gleiwitz, bol zorganizoval Heinrich Müller, vtedajší veliteľ Gestapa. 
Po vojne žil a pracoval ako podnikateľ v Hamburgu. Podľa niektorých zdrojov bol v spojení s Ottom Skorzenym a podporoval organizáciu ODESSA. 
Zomrel na infarkt v Hamburgu 4. apríla 1966.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2009 – Preteky na 30 km voľnou technikou žien s hromadným štartom

Preteky na 30 kilometrov voľnou technikou žien s hromadným štartom na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 bola jedna z 6 ženských disciplín na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 v Liberci. Súťažilo sa 28. februára 2009. Víťazkou sa stala Poľka Justyna Kowalczyková.
Zoznam hudobných článkov/9

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 6 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
9.
9 Easy Pieces and Other Songs
99.
99 Luftballons99 watt99 zápaliek
9p.
9pm (Till I Come)
Zoznam hudobných článkov/Ç

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ça.
Ça IraÇa plane pour moi
Zoznam osobností Košíc

Toto je zoznam osobností spätých s mestom Košice.
Kostol svätého Jána Nepomuckého (Žďár nad Sázavou)

Pútnický kostol sv. Jána Nepomuckého na Zelenej hore pri meste Žďár nad Sázavou patrí medzi najvýznamnejšie stavby barokového staviteľa Jana Blažeja Santiniho-Aichela. 
Tento vrcholný Santiniho výtvor bol roku 1994 zaradený na zoznam svetových kultúrnych a prírodných pamiatok UNESCO.
Zoznam kozmonautických článkov/Y

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
yo.
Yohkoh
Gross Raden (archeológia)

Gross Raden je archeologická lokalita na mieste slovanského sídliska z prelomu 9. a 10. storočia. Nachádza sa niekoľko kilometrov severne od mesta Sternberg v Meklenbursku-Predpomoransku. Sídlisko s plochou sa zachovalo hlavne vďaka tomu, že celý čas slúžilo ako pasienky. Tak sa v zemi zakonzervovali mnohé nálezy. V rokoch 1973 – 1980 tu nemecký archeológ Ewald Schuldt so svojim tímom uskutočnil rozsiahly archeologický prieskum s nečakane úspešnými objavmi.
Vznik.
Sídlisko malo dve hlavné stavebné fázy. V prvej polovici 9. storočia tu vzniklo hradisko, ktoré však bolo iba o niekoľko desaťročí neskôr zničené. Pri výskumoch sa ukázalo, že západní Slovania tu uskutočnili veľké terénne úpravy.
Dejiny.
Hradisko pôvodne stálo na ostrove, ktorý z veľkej časti vybudovali jeho obyvatelia, a bolo prístupné po drevenom moste, čo zvyšovalo jeho úroveň ochrany. Dnešný polostrov teda ešte pred tisícročím nemusel existovať. Zvyšok osady bol takisto chránený priekopou a palisádou s jediným vstupom cez most. Táto priekopa bola asi 4 metre široká a hlboká 1,5 metra. V prvých desaťročiach pozostávalo hlavné sídlo z približne 40 vedľa seba stojacich domov. Tie boli jednopriestorové s pôdorysom obdĺžnika s rozmermi 4 x 5 metrov. V juhovýchodnej časti stála veľká budova s rozmermi 7 x 11 metrov, postavená z fošní. Nie je známe, či bola zastrešená, no podľa obetných darov sa usudzuje, že ide o svätyňu. Niekedy pred rokom 900 bolo toto osídlenie zničené, archeológovia objavili stopy po požiari vstupnej brány i palisády. Svätyňa bola takisto zničená.
Krátko nato sa začala druhá stavebná fáza, boli postavené ďalšie domy, ale už nie s prútenými stenami, ale zrubové. Tieto domy boli tiež väčšie, zaberali plochu až 45 m². Nová svätyňa bola postavená na ostrove a pre jej ochranu obyvatelia vybudovali kruhový val vysoký 10 metrov, s vnútorným priemerom 25 metrov. Navyše bola v polovici cesty k chrámu postavené ochranné stanovisko. Na konci 10. storočia bolo sídlisko opustené, zrejme bolo znovu zničené. Príčiny jeho skazy nie sú celkom jasné, zrejme však jeho zánik súvisel s ťažením Otta III. proti Slovanom v Meklenbursku v roku 995.
Každodenný život.
Archeológovia objavili množstvo predmetov s charakteristickým slovanským zdobením, ktoré sa dá ľahko odlíšiť od germánskeho. Boli to najmä kopije, sekery, kosáky, nože, korálky, hrebene, brúsne kamene a mnohé iné úžitkové predmety a tovary. Z cenností to boli hlavne strieborné šperky a mince, ktoré poukazujú na obchodné styky obyvateľov Gross Radenu. Súčasťou sídliska boli okrem zrubových domov, domov z prútia a svätyne aj kováčska dielňa, vodný mlyn, a pece. Obyvatelia chovali hovädzí dobytok, svine a tiež ovce. Pestovali rôzne plodiny, z obilnín to bola hlavne raž.
V súčasnosti je sídlisko zrekonštruované do pôvodnej podoby a je v ňom zriadené múzeum. Vodná priekopa naznačuje, pokiaľ v čase rozkvetu osídlenia siahala voda. Lokalita je jedným z najväčších lákadiel pre turistov v regióne.
Guido Bodländer

Guido Bodländer (* 31. júl 1855, Vroclav, Poľsko – † 25. december 1904, Braunschweig, Nemecko) bol nemecký chemik. Po ukončený štúdia na Univerzite v Braslau (1882) sa stal asistentom Moritza Traubera v jeho laboratóriu v Breslaue. Po ukončení spolupráce, Bodländer začal pracovať na farmakologickom inštitúte v Bonne a na fyzikálno chemickom inštitúte v Göttingene. V roku 1899 sa stal profesorom chémie v Braunschweigu a neskôr pôsobil ako nasledovník Walthera Nernsta na katedre fyzikálnej chémii v Göttingene.
Známy je vďaka svojej práci na poli valenčnej teórie na základe elektrických afinít. Spolu s Richardom Abeggom vynašiel gravimeter.
Majstrovstvá sveta v severskom lyžovaní 2009 – Preteky na 50 km voľnou technikou mužov s hromadným štartom

Preteky na 50 kilometrov voľnou technikou mužov s hromadným štartom na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 bola jedna z 6 mužských disciplín na Majstrovstvách sveta v severskom lyžovaní 2009 v Liberci. Súťažilo sa 1. marca 2009. Víťazom záverečnej disciplíny na 49. majstrovstvách sveta , sa stal Petter Northug z Nórska. Z tria Slovákov bol najlepší Martin Bajčičák, ktorý obsadil 21. miesto. Michal Malák dobehol na 46. pozícii, Ivan Bátory preteky nedokončil.
Stopový prvok

Stopový prvok môže byť:
Grand canyon du Verdon

Grand canyon du Verdon alebo Gorges du Verdon je jeden z najhlbších kaňonov Európy. Nachádza sa v juhovýchodnom Francúzsku, na hranici Provensálskych a Prímorských Álp. Dosahuje maximálnu hĺbku vyše 700 m a vápencové steny sú v najužšom mieste od seba vzdialené iba 6 m. Tiahne sa v dĺžke 21 km od mestečka Castellane až k priehrade Lac de Sainte-Croix. Preteká ním rieka Verdon. Samozrejme, patrí do zoznamu UNESCO.
Samson (pivo)

Samson je značka českého piva vyrábaného v českobudějovickom pivovare Budějovický měšťanský pivovar. Firma bola založená v roku 1795 .
Budějovický Budvar

Budějovický Budvar alebo Budvar je obchodná značka českého piva vyrábaného v českobudějovickom pivovare Budějovický Budvar, n. p.
Druhy piva značky Budějovický Budvar.
Objem výroby piva Budvar je 1 200 000 hl ročne.
Známkoprávne problémy.
Pivovar je vlastníkom 308 ochranných známok v 101 krajinách. Medzi najznámejšie patrí "Budweiser Budvar", "Budweiser", "Budvar", "Bud" a "Budějovický Budvar". V USA a Kanade sa pivo predáva pod obchodnou značkou "Czechvar" Od začiatku 20. storočia trvá spor medzi pivovarom Budějovický Budvar a americkým pivovarom Anheuser-Busch o vlastníctvo ochranných známok. V súčasnej dobe prebieha viac než 40 súdnych sporov a 70 správnych konaní pred patentovými úradmi.
Primárny biogénny prvok

Primárny biogénny prvok (iné názvy: primárny prvok, biogénny prvok/bioprvok prvého rádu, primárny makrobiogénny prvok/makroprvok/makroelement, makrobiogénny prvok, makroprvok, makroelement, hlavná živina, biogénny prvok (v užšom zmysle)) je biogénny prvok tvoriaci viac ako 0,1 % hmotnosti každého organizmu, konkrétne vodík, kyslík, uhlík, dusík, sodík (zaraďovaný aj ako sekundárny biogénny prvok), fosfor a vápnik. Všetky primárne biogénne prvky sú invariabilné biogénne prvky. 
Niektoré primárne prvky u človeka.
Uhlík 
Má priemerné zastúpenie 18% v ľudskom organizme. Zdrojom uhlíka pre živú prírodu je atmosférický oxid uhličitý, ktorý rastlinné organizmy v priebehu fotosyntézy menia na organické zlúčeniny. 
Ľudské telo obsahuje uhlíka, je súčasťou a tvorí kostru každej organickej zlúčeniny. 
Kyslík 
Má význam hlavne v oxidačno-redukčných reakciách, ktoré sú hlavným zdrojom energie živej hmoty. Zúčastňuje sa na látkovej premene a biochemickej prestavbe organizmu.Dospelý človek normálne v pokoji spotrebuje asi 20 – 25 litrov kyslíka za hodinu. Kyslík je jediný prvok, ktorý môžu mikroorganizmy, ale aj vyššie rastliny a živočíchy prijímať v elementárnej forme. 
Vodík 
Zúčastňuje sa oxidačnoredukčných procesoch v živej hmote. Základnou formou oxidácie v živej hmote je dehydrogenácia. Vodík odobratý substrátom sa pri oxidácii prenáša v dýchacom reťazci na kyslík a energia ktorá sa pritom uvoľňuje, sa využíva na tvorbu ATP. Jeho význam spočíva aj v schopnosti tvorby vodíkových väzieb, ktoré sú nevyhnutné v štruktúrach polynukleotidov a polypeptidov, teda nukleových kyselín a bielkovín. 
Dusík 
Je stavebnou jednotkou aminokyselín, nukleových kyselín a bielkovín všetkých organizmov. Je absolútne nevyhnutný pre život. Telo človeka obsahuje asi 2,5 % dusíka. 
Fosfor
Dospelý človek spotrebuje 1,3 – 1,5 g denne. Fosforečné soli sa zúčastňujú na fosforylačných reakciách a výstavbe kostí, na výstavbe štruktúr a na metabolických reakciách. Fosfor je súčasťou mnohých organických zlúčenín (nukleotidy, nukleové kyseliny, fosfolipidy, fosfoproteíny). Fosforečnany sa v alkalickom moči môžu zrážať a vytvárať obličkové kamene.
Makrobiogénny prvok

Makrobiogénny prvok alebo makroprvok alebo makroelement alebo hlavná živina môže byť:
Mikrobiogénny prvok

Mikrobiogénny prvok alebo mikroprvok alebo mikroelement môže byť:
Stopový prvok (biochémia)

Stopový prvok (iné názvy: ultramikrobiogénny prvok, biogénny prvok/bioprvok tretieho rádu, oligobiogénny prvok, mikrobiogénny prvok, mikroprvok, mikroelement) je biogénny prvok, ktorý tvorí menej ako 0,005 % hmotnosti organizmov (podľa iných zdrojov menej ako 0,001 % hmotnosti organizmov alebo 0,001 % hmotnosti sušiny a podobne). 
Stopové prvky v tomto (širšom) zmysle sú tieto prvky:
Niektorí autori rozlišujú namiesto týchto stopových prvkov v širšom zmysle dve hmotnostné skupiny:
Oligobiogénny prvok

Oligobiogénny prvok môže byť:
Sekundárny biogénny prvok

Sekundárny biogénny prvok (iné názvy: sekundárny prvok, biogénny prvok/bioprvok druhého rádu, sekundárny makrobiogénny prvok/makroprvok/makroelement, mikrobiogénny prvok, mikroprvok, mikroelement, oligobiogénny prvok) je biogénny prvok tvoriaci menej ako 0,1 % a viac ako 0,005 % hmotnosti organizmov (podľa iných zdrojov: viac ako 0,001 % hmotnosti organizmov alebo 0,001 % sušiny a podobne). Sú to konkrétne tieto prvky:
Invariabilný biogénny prvok

Invariabilný biogénny prvok alebo stály biogénny prvok je biogénny prvok obsiahnutý bez výnimky vo všetkých organizmoch. Konkrétne to sú tieto prvky: vodík, kyslík, uhlík, dusík, sodík, vápnik, horčík, draslík, železo, síra, chlór, fosfor, meď, zinok, mangán, fluór, jód, molybdén, bór, kremík. Všetky ostatné biogénne prvky sú tzv. variabilné biogénne prvky či nestále biogénne prvky. Variabilné biogénne prvky sú také, ktoré sú obsiahnuté len v niektorých organizmoch.
Samson

Samson môže byť:
Vyrovnanie

Vyrovnanie (vyrovnávanie) môže byť:
Vyrovnanie (vyrovnávanie) alebo nespisovne alebo zastarano vysporiadanie (vysporadúvanie) môže byť:
Vyrovnanie môže byť:
Vyrovnávanie pri obrábaní kovového materiálu: pozri vyrovnávanie (materiál)
Princeton University

Princeton University alebo po slovensky aj Princetonská univerzita je univerzita v mestečku Princeton v štáte New Jersey. Je štvrtou najstaršou univerzitou v USA a zakladateľským členom Asociácie amerických univerzít (Association of American Universities), od roku 1900 existujúcej asociácie vedúcich severoamerických univerzít s vysokým podielom výskumu. Princeton je jedna z najrenomovanejších a najbohatších univerzít sveta.
Fakulty.
Výučba študijných odborov s cieľom bakalár je rozdelená na 34 odborných oblastí. Bakalárske štúdium je možné ukončiť s titulom "Bachelor of Arts" alebo "Bachelor of Science in Engineering". Mimo bakalára je možné na univerzite dosiahnuť vzdelanie s titulmi "Master of Arts", "Master of Architecture (M.Arch.)", "Master of Engineering (M.Eng.)", "Master in Finance (M.Fin.)", "Master of Science in Engineering (M.S.E.)", "Master of Science (in Chemie, M.S.)", "Master in Public Affairs (M.P.A.)", "Master in Public Policy (M.P.P.)" a "Master in Public Affairs and Urban and Regional Planning (M.P.A.-U.R.P.)". Titul doktor je možné obdržať vo všetkých študijných odboroch. Každý profesor musí aj vyučovať, nie je možné, aby sa uvoľnil iba pre vedeckú činnosť.
Napriek tomu, že Princetonská univerzita patrí medzi popredné elitné vysoké školy USA, nemá právnickú fakultu. Tento fakt je často neznámy, takže aj vo filmoch a seriáloch sa často spomínajú študenti práva z Princetonskej univerzity, aj keď takíto študenti v skutočnosti vôbec neexistujú.
Rakúsy

Rakúsy môže byť:
Rilský monastier

Rilský monastier () je najväčší a asi najznámejší kláštor pravoslávnej cirkvi v Bulharsku, rozkladá sa na ploche . Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria Rila. Bol založený už v 10. storočí a patrí k najvýznamnejším pamiatkám celého Bulharska. 
V roku 1983 bola zaradený na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Sveštarská hrobka

Sveštarská hrobka alebo (v zozname svetového dedičstva) Trácka hrobka v Sveštari je trácka hrobka v obci Sveštari v severovýchodnom Bulharsku. Jej začiatky siahajú až do 3. storočia pred Kr., ale znovuobjavená bola až v roku 1982. Celá je zdobená nástennými maľbami a skalnými reliéfmi. Patrí k najvýznamnejším pamiatkam z tráckeho obdobia na území Bulharska.
V roku 1979 bola zaradená medzi svetové dedičstvo UNESCO.
Holašovice

Holašovice ( je dedina v južných Čechách vzdialená asi západne od okresného mesta České Budějovice. Je súčasťou obce Jankov. Miestny unikátny súbor stavieb v štýle tzv. sedliackeho baroka zo 70. rokov 19. storočia tvorí jedinečný celok, ktorý je od roku 1995 dedinskou pamiatkovou rezerváciou.
V roku 1998 bola zapísaná do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Sedliacky barok.
Je tu takmer stopercentne dochovaný stredoveký systém radenia jednotlivých usadlostí štítovými priečeliami obytných domov a sýpok, prepojených ohradnými múrmi s bránkami a klenutými vjazdmi do priestoru námestia. Usporiadanie spolu s dochovaným štukovým dekorom tzv. ľudového alebo sedliackeho baroka na väčšine priečelí dáva celému sídlu neopakovateľnú atmosféru a výraz. Návštevníka zavádza do prostredia dedinského sídla, ako bolo formované zložitým stavebným a výtvarným vývojom v druhej polovici 19. storočia.
Pamiatka UNESCO.
V silnej celosvetovej konkurencii úspech nominácie významne podporil fakt, že Holašovice tvorí živé a nezakonzervované spoločenstvo. Malá dedina s celkovým počtom asi 140 obyvateľov totiž slúži prevažne na trvalé bývanie, väčšina budov je v súkromnom vlastníctve. Neleží priamo pri hlavných komunikáciách a trasách, čo je výhodou pre uchovanie pokojného prostredia a tejto polohe tiež vďačí za unikátnu zachovalosť.
Dedinská pamiatková rezervácia

Dedinská pamiatková rezervácia (po česky "Vesnická památková rezervace", skratka "VPR") je vyšší stupeň plošnej ochrany pamiatkového územia v Česku.
VPR je územie, ktorého charakter a prostredie určuje súbor nehnuteľných kultúrnych pamiatok. V Česku je 61 dedinských pamiatkových rezervácii.
Sedliacky barok

Sedliacky barok je stavebný sloh ľudovej architektúry, ktorý sa uplatnil prevažne v južných Čechách počas 19. storočia. I keď vychádza z klasicistskej a barokovej architektúry, ide o celkom samostatný sloh. Objavuje sa v období, keď bol barok už históriou. Najstaršie pamiatky sedliackeho baroka pochádzajú z 20. rokov 19. storočia, vrchol dosiahol asi v 60. rokoch. Jednotlivé barokové a klasicistské, ale dokonca napríklad aj neorománske prvky používa (podobne ako iné ľudové umenie) v úplne špecifických, z hľadiska čistoty pôvodného slohu vlastne chybných kombináciách, ktoré sú však veľmi pôvabné. Od svojho vzoru si totiž požičiava v podstate len ornamentálne prvky, ale napríklad úplne ignoruje tektonické princípy klasickej barokovej architektúry.
Vyskytuje sa prevažne v oblasti Soběslavských a Zbudovských Blat, ale aj v oblasti Písku, Vodňan a Třeboňe.
Najvýraznejšie stavby sedliackeho baroka v Holašoviciach boli v roku 1998 zaradené medzi svetové kultúrne dedičstvo UNESCO.
Centrálny ekonomický rajón

Centrálny ekonomický rajón () je jeden z jedenástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva z 13 subjektov Federácie:
V Centrálnom ekonomickom rajóne žije asi 30 miliónov obyvateľov, zaberá plochu 485 100 km².
Historický ústav Slovenskej akadémie vied

Historický ústav Slovenskej akadémie vied (skr. HÚ SAV; 1982–1990 "Ústav historických vied") je ústav SAV, ktorý sa zaoberá základným výskumom slovenských dejín od najstarších čias po súčasnosť, vybraných problémov všeobecných dejín a dejín vied a techniky na Slovensku. Vznikol v roku 1943.
Centrálno-černozemný ekonomický rajón

Centrálno-černozemný ekonomický rajón () je jeden z jedenástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva z piatich subjektov Federácie:
V Centrálno-černozemnom ekonomickom rajóne žije asi 7 872 000 obyvateľov (2008), z toho 62% žije v mestách. Rajón zaberá plochu 167 700 km².
Lednicko-valtický areál

Lednicko-valtický areál je krajinný celok s rozlohou v okrese Břeclav pri hranici s Rakúskom. V decembri 1996 bol zapísaný na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO. Je považovaný za najrozsiahlejšiu komponovanú krajinu v Európe a možno i na svete. Na severozápade na neho nadväzuje CHKO Pálava. Lednicko-valtický areál a bojisko bitky pri Slavkove boli v roku 1992 vyhlásené Ministerstvom kultúry ČR ako prvé dve krajinné pamiatkové zóny na území Česka.
Opis.
Túto oblasť na pomedzí Moravy a Dolného Rakúska v priebehu 18. a 
19. storočia sformoval kniežací rod Lichtenštajnovcov do podoby prírodného parku. Okrem obcí Valtice, Lednice (spojených Bezručovou alejou z roku 1715) a Hlohovec sú významnými krajinotvornými celkami Boří les – umelo vysadený a Lednické rybníky. Areál zahŕňa aj časť lužného lesa pri rieke Dyji južne od Břeclavi.
V tejto krajine, okrem hlavných zámkov Lednice a Valtice sú roztrúsené drobné stavby, tzv. salety:
Archeologické náleziská:
Prírodné pamiatky a rezervácie.
Od roku 2003 je celý areál súčasťou biosférickej rezervácie Dolná Morava.
Dostupnosť.
Oblasť je najlepšie dostupná po diaľnici D2 (exit 41 u Podivína) alebo vlakom do Břeclavi a odtiaľ regionálnymi autobusmi alebo vlakmi (pravidelná osobná a sezónní turistická doprava). Priamo areálom vedie cesta I/40, II/422 (a ďalšie), železničné trate 246 a 247, a niekoľko turistických trás, cyklotrás a naučných chodníkov.
Východosibírsky ekonomický rajón

Východná Sibír () je jeden z jedenástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva zo šiestich subjektov Federácie:
Vo Východnej Sibíri žije asi 9 miliónov obyvateľov, z toho 81% v mestách. Rozkladá sa na ploche 4 122 800 km².
Ďalekovýchodný ekonomický rajón

Ďaleký východ () je jeden z dvanástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva z deviatich subjektov Federácie:
Územie Ďalekovýchodného ekonomického rajónu zodpovedá Ďalekovýchodnému federálnemu okruhu, rozkladá sa na ploche 6 215 900 km². V Rajóne žije vyše 7 miliónov obyvateľov.
Severný ekonomický rajón

Severný ekonomický rajón () je jeden z dvanástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva zo šiestich subjektov Federácie:
Severný rajón zaberá plochu 1 646 000 km² a žije tu približne 5 miliónov obyvateľov.
Severokaukazský ekonomický rajón

Severné Kaukazsko () je jeden z dvanástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva z desiatich subjektov Federácie:
Žije tu približne 17,7 milióna obyvateľov.
Severozápadný ekonomický rajón

Severozápadný ekonomický rajón () je jeden z jedenástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva z piatich subjektov Federácie:
Žije tu približne 8,5 milióna obyvateľov na ploche 210 800 km².
Povolžský ekonomický rajón

Povolžie alebo Povolžský ekonomický rajón () je jeden z jedenástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva z ôsmich subjektov Federácie:
Žije tu približne 16 miliónov obyvateľov na ploche 536 400 km².
Stuhleck

Stuhleck () je vrch v Alpách v rakúskom Štajersku, medzi obcami Spital am Semmering a Rettenegg.
Na jeho svahoch je vybudované lyžiarske stredisko s 2 štvorsedačkovými a 2 šesťsedačkovými lanovkami a 5 vlekmi.
Uralský ekonomický rajón

Uralský ekonomický rajón () je jeden z jedenástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva zo siedmich subjektov Federácie:
Žije tu približne 20 miliónov obyvateľov na ploche 824 000 km².
Volžsko-viatsky ekonomický rajón

Volžsko-viatsky ekonomický rajón () je jeden z jedenástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva z piatich subjektov Federácie:
Žije tu viac ako 8 miliónov obyvateľov na ploche 263 300 km².
Západosibírsky ekonomický rajón

Západosibírsky ekonomický rajón () je jeden z jedenástich ekonomických rajónov Ruskej federácie. Pozostáva z deviatich subjektov Federácie:
Žije tu asi 14,5 milióna obyvateľov.
Zapadnyj Kavkaz

Zapadnyj Kavkaz () alebo Západný Kaukaz je najzápadnejšia časť pohoria Veľký Kaukaz. Nachádza sa 50 km od pobrežia Čierneho mora, v Krasnodarskom kraji, Stavropoľskom kraji, Karačajsko-čerkeskej republike Ruska a v Abcházskej republike v Gruzínsku. Je to jedna z mála oblastí v Európe s nedotknutými lesmi a pastvinami. Pásy unikátneho lesa sa rozprestierajú od nížin po subalpínsky stupeň hôr a alpínske lúky sú spásané divými zvieratami. Západný Kaukaz sa vyznačuje svojou rozmanitosťou ekosystémov, je domovom dôležitých endemických rastlín a živočíchov (asi tretina z vysokohorských druhov rastlín Západného Kaukazu sú endemické).
Spolu s panenskými lesmi v Komijskej republike na severe Ruska, je to jediné veľké pohorie v Európe, ktoré nebolo poznačené ľudskou činnosťou. V roku 1999 bol Západný Kaukaz zapísaný do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO.
Chránené územie sa rozprestiera na ploche 3 516,20 km² a pozostáva z viacerých chránených území. Najväčšia z nich je Kaukazská štátna prírodná biosférická rezervácia (Кавказский государственный природный биосферный заповедник) so svojou nárazníkovou zónou širokou 1 km, ďalej Národný park Soči (Сочинский национальный парк) a štyri menšie chránené územia.
Geológia.
Podložie je veľmi rôznorodé. Nachádzajú sa tu usadené aj premenené horniny a tmavé vyvreniny z rôznych časových období od prekambria až po paleozoikum. Severné časti pohorí sú charakteristické krasovými vápencovými jaskyňami, ktoré patria k najväčším v Rusku. Reliéf je členitý s typickými črtami po ľadovcoch, ktorých zvyšky sa tu ešte dajú nájsť, väčšinou sa ale stopy po nich objavujú vo forme morén a vysokopoložených modrých a zelených jazier, ktorých je tu viac ako 130. Priezračné vody Západného Kaukazu majú dve povodia. Severné rieky (Labá, Bélaja...) sa vlievajú do rieky Kubáň a do Azovského mora, rieky stekajúce južnými svahmi sú kratšie a vlievajú sa do Čierneho mora. Pozoruhodné sú aj početné vodopády, ktorých výška je niekedy až 250 metrov.
Flóra.
Pre rastlinstvo je charakteristická nielen vertikálna, ale aj horizontálna zonácia zo západu na východ. V najzápadnejšej časti sú typické dubovo-hrabové, bukové a bukovo-jedľové lesy. Vo vyšších polohách stredných častí Západného Kaukazu sa vyskytujú jedľovo-smrekové lesy s brezou a javorom vo vysokých polohách. Vo východných častiach sa zase vyskytujú smrekovo-jedľové a borovicovo-cédrové lesy. Nad hranicou lesa (2500 m) sa nachádzajú húštiny endemických rhododendronov a subalpínske a alpínske lúky. Spolu tu bolo zaznamenaných až 1580 druhov cievnatých rastlín, asi desatina z nich je v Rusku na pokraji vyhynutia.
Takisto sa tu nachádza až 700 druhov húb, z ktorých 12 je v Rusku ohrozených.
Fauna.
Je takisto bohatá. Žije tu 384 stavovcov a 60 cicavcov: vlk, rys, medveď, diviak, kaukazský jeleň, kamzík a európsky bizón, ktorý je celosvetovo na pokraji vyhynutia. Okrem toho tu žije veľa druhov vtákov, obojživelníkov, plazov a rýb, mnohé z nich ohrozené v Rusku, alebo celosvetovo. Boli zaznamenané tisíce druhov hmyzu.
Externé odkazy.
Západný Kaukaz na stránkach UNESCO
Telo (filozofia)

Telo je oživené, oduševnené teleso, ktoré sa vo filozofii, náboženstve atď. neraz exponuje v súvislosti (neraz v protiklade) s duchom alebo dušou. Konkrétne definície sa líšia.
Podľa Platóna je telo zložka človeka, ktorou človek prináleží vonkajšiemu svetu; väzenie duše, z ktorého duša sa stále túži vrátiť do čistého sveta ideí. Telo zaniká v čase. Cieľom tela je to, čo je zmyslové. Telo podlieha pôsobeniu nestáleho javového sveta. 
V stredoveku bolo telo "odporným odevom duše" (Gregor Veľký), príčina nerestí a zla. V 13. storočí sa postupne oslobodzuje a uplatňuje sa v lekárstve (anatómia), hygiene (kúpele) a v umení (akty). Pre feudálnu triedu vždy znamenalo nástroj fyzickej sily.
Z hľadiska fenomenológie telo vystupuje jednak ako telo-objekt (skúmaný biológiou, medicínou atď.), ktorý podlieha vonkajškovosti a vecnému mechanizmu, rovnako ako vlastné telo, ktoré je konštitutívnou súčasťou mojej osobnosti, v ktorej tvorí stred vzťahovania (referencie).
Podľa J. Miltona je telo viditeľný a zmyslový druh.
Podľa A. Schopenhauera je telo zvonkajštená vôľa. Ľudské telo – tak ako každá iná vec vo vesmíre – je materiálny predmet.
ISO 8601

 
ISO 8601 je medzinárodný štandard pre zápis dátumu a času vydaný Medzinárodnou organizáciou pre normalizáciu (ISO). Na Slovensku bol tento štandard vedený ako STN EN 28601 pod názvom „Dátové prvky a formáty výmeny. Výmena informácií. Prezentácia dátumu a času“ (táto norma bola zrušená k 1.6.2009) . Podľa štandardu ISO 8601 sú elementárne prvky dátumu radené od významnejších po menej významné. Prakticky to vyzerá tak, že sa najprv uvádza rok a nakoniec sekundy.
História štandardu.
Prvé vydanie štandardu ISO 8601 bolo publikované roku 1988. Vzniklo zjednotením niekoľkých starších štandardov. Boli to štandardy ISO 2014, ISO 2015, ISO 2711, ISO 3307 a ISO 4031. 
Nasledovala druhá verzia vydaná roku 2000 a terajšia tretia verzia ISO 8601:2004 vydaná 3. decembra 2004. 
ISO 2014 bol štandard, ktorý pôvodne uvádzal iba celočíselný zápis dátumu vo formáte [YYYY]-[MM]-[DD]. Číselný systém zápisu týždňov bol zavedený v štandarde ISO 2015 a identifikácia radovým dátumom bola pôvodne definovaná v štandarde ISO 2711. 
Základné princípy.
Hodnoty dátumu a času sú zoradené od "významnejších po menej významné". Každá hodnota (rok, mesiac, deň, čas) má "pevný počet číslic". Číslo sa zľava zarovnáva nulou na počet týchto číslic (napr. 4:30 je zarovnané na 04:30). 
Zápis dátumu je možné vykonať dvoma spôsobmi. V "základnom formáte" s minimom znakov, alebo v "'rozšírenom formáte" s oddeľovačmi pre zlepšenie čitateľnosti. Štandardným oddeľovačom je "spojovník" medzi rokom, mesiacom a dňom a "dvojbodka" medzi hodinami, minútami a sekundami. Napríklad 6. januára 2007 je možné napísať ako 2007-01-06, alebo bez použitia oddeľovačov ako 20070106. 
Pri zápise dátumu je tiež možné vynechať niektoré elementárne prvky. Napríklad 2006-01 je korektný zápis pre január 2006. V prípade tohto zápisu musia byť ale vždy vynechané menej dôležité elementárne prvky. "Nie je možné" zapísať 2006-06 pre šiesty deň neznámeho mesiaca roku 2006!
Pútnické miesto

Pútnické miesto je miesto, ktoré sa zvyčajne vzhľadom na určitý zázrak stalo cieľom púte. Zmyslom púte, napríklad v katolicizme, je spravidla uctiť stopy zázraku, ktorý sa tu udial, poprosiť Boha či svätca o uzdravenie (ak bolo zázrakom uzdravenie), prípadne za také zázračné uzdravenie poďakovať alebo skrz namáhavú cestu vykonať pokánie, či obetovať túto námahu Bohu. Púte sú bežné v rade náboženstiev, napr. v rímsko-katolíckom kresťanstve a islame, kde je púť do Mekky, tzv. Hadž, priamo záväznou podmienkou. V protestantizme veriaci púte nekonajú, keďže protestantský veriaci verí tomu, že svojou telesnou námahou alebo utrpením nezískava špeciálnu priazeň Boha.
Externé odkazy.
Pútnické miesta
Kríženie (architektúra)

Kríženie býva v sakrálnej architektúre použité vo veľkých kostoloch, napríklad v gotických katedrálach. V podstate ide o prienik hlavnej lode a naväzujúceho chóru s priečnou loďou. Kríženie má spravidla štvorcový pôdorys. Vždy je architektonicky zvýraznené. V gotickej architektúre to býva mohutná štvorcová krížová rebrová klenba, ktorá je nesená mohutnými zväzkovými piliermi. Môže tu však byť tiež umiestnena (najmä vo Francúzsku) do interiéru kostola otvorená veža. V renesancii a baroku tu je často umiestnená kupola.
Interiér

Interiér označuje vnútorný priestor nejakého objektu, najčastejšie stavby. Používa sa najmä v spojení s architektúrou. Je antonymom k slovu exteriér. Pre interiér sú typické najmä estetické požiadavky, ktoré rieši interiérový dizajn. Funkčnosť interiéru zabezpečuje vnútorné technické vybavenie (inštalácie, zdravotechnika, ...) a mobiliár.
Exteriér

Exteriér označuje vonkajší vzhľad, časť, priestor alebo tvar nejakého objektu, najčastejšie stavby. Používa sa najmä v spojení s architektúrou. Je antonymom k slovu interiér.
Hlavná loď

Hlavná chrámová loď je súčasť kostola, ktorá je určená pre účastníkov bohoslužieb. Spravidla sú v lodi umiestnené lavice, v zadnej časti hlavnej lode býva umiestnený chór s organom. Od bočných lodí (ak ide o viacloďový kostol) je hlavná loď väčšinou oddelená radom stĺpov či pilierov, tvoriacich arkádu.
Bočná loď

Bočná loď je súčasť viacloďových kostolov, určená pre účastníkov bohoslužieb. Od hlavnej lode sú bočné lode väčšinou oddelené radom stĺpov či pilierov, tvoriacich arkádu. V kostoloch môžu byť bočné lode dve alebo štyri.
Stĺp

Stĺp je zvislý/vertikálny (prípadne naklonený) nosný alebo nenosný prvok výškou prevyšujúci rozmery prierezu t. z. prevláda dĺžkový rozmer. Jeho pôdorys je centrický s obdĺžnikovým alebo zloženým prierezom. Podľa konštrukcie sa delia stĺpy na priehradové, stĺpy s plným alebo dutým prierezom.
Stĺp čiastočne zapustený do muriva je polostĺp, pri štvorcovom priereze prvku je ekvivalentom polostĺpu pilaster, prípadne polopilier.
Architektúra.
Klasická radová architektúra.
Stĺp je základný prvok klasickej radovej architektúry. Tá sa preto nazýva aj „systém sĺpových radov“. Klasický stĺp máva hlavicu a pätku (s výnimkou dórskeho stĺpu). Časť medzi pätkou a hlavicou, tvoriaca väčšinou objemovo najväčšiu zložku sa nazýva driek. Stĺp býva vybavený entasiou (zakrivením), môže mať kanelúry (žliabkovanie).
Gotická architektúra.
V gotickej architektúre nie je vymedzenie termínu stĺp a pilier tak striktné. Slovom pilier je tu nazývaný i nosný prvok tvorený zväzkom prútov (prípor) s veľmi zložitým celkovým prierezom. Termínom stĺp sa tiež často nazýva nosný prvok, ktorý nie je opatrený hlavicou, ale len množstvom samostatných konzolí, z ktorých vybiehajú rebrá, prípadne priamo bezprostredne vybiehajúcich rebier.
Moderná architektúra.
V modernej architektúre je vymedzenie termínu stĺp a pilier hlavne v ich mohutnosti. Zatiaľ čo pilier je širší, stĺp je štíhlejší prvok.
Využitie.
Stĺpy majú v modernej dobe bohaté industriálne využitie. Používajú sa napríklad ako:
Vitráž (chrám)

Vitráž (z fr. "vitrail" [vitraj]) je sklenená plocha zložená z rôznofarebných, výtvarne koncipovaných skiel spájaných pomocou olovených páskov a slúžiaca na zasklenie okien. V prenesenom zmysle slova ide aj o názov techniky, ktorá sa používa na ich výrobu.
Dejiny.
Vitráže sa začali objavovať pri stavbách stredovekých katedrál. Katedrály mali okná tak veľké, že ich nebolo možné zaskliť jedným kusom skla, preto sa používali spojené sklá.
Časom sa spájanie farebných skiel stalo umeleckou záležitosťou. ak sa voľakedy technika vitráže používala prevažne pre chrámy, kláštory a kostoly, v súčasnosti preniká stále viac aj do domácností – zdobia sa ňou okná, dvere alebo ich časti, vyrábajú sa rôzne dekoratívne predmety a šperky.
Klasická vitráž.
Klasická vitráž vzniká spájaním rôznofarebných úlomkov skla za studena pomocou olovených profilov. Používa sa na plochy (okná, dvere).
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2002/2003

Ročník 2002/2003 bol šiestym ročníkom Kontinentálneho pohára v ľadovom hokeji. O trofej bojovalo 45 tímov z 25 krajín. Trval od 20. septembra 2002 do 12. januára 2003.
1. kolo.
V prvom kole si zmeralo sily 20 tímov rozdelených do piatich skupín. Hralo sa v dňoch 20. až 22. septembra 2002.
2. kolo.
Druhé kolo sa hralo 18.-20. októbra 2002 v štyroch skupinách.
Skupina F (Rouen, Francúzsko).
Zápasy Dragons de Rouen - Storhamar Dragons a HC Riga 2000 - Ayr Scottish Eagles sa neodohrali pre poruchu chladiaceho systému na štadióne. Bez ohľadu na to mal tím Ayr Scottish Eagles už po prvých dvoch hracích dňoch zaistené víťazstvo v skupine, avšak o niekoľko týždňov neskôr klub zanikol a tak do tretieho kola postúpili po dodatočnej kvalifikácii Dragons de Rouen.
3. kolo.
O tri postupové miesta do osemčlenného finále sa bojovalo od 22. do 24. novembra 2002.
Finálový turnaj (Lugano, Švajčiarsko a Miláno, Taliansko).
V tomto ročníku Kontinentálneho pohára sa predstavilo až osem tímov. Hralo sa opäť play-off spôsobom. Zápasy boli rozdelené do dvoch miest, švajčiarskeho Lugana a talianskeho Milána (zápasy sa hrali v meste Assago, 10 km od Milána). Hralo sa 10. až 12. januára 2003.
Konečné poradie.
Víťazom 6. ročníka Kontinentálneho pohára sa stalo fínske mužstvo Jokerit Helsinki.
Vitráž

Vitráž môže byť:
Agrofyzika

Agrofyzika alebo poľnohospodárska fyzika je odvetvie fyziky týkajúce sa fyzikálnych vlastností pôdy a ovzdušia. Jeden z druhov aplikovanej fyziky.
Agrochémia

Agrochémia je veda o využití chémie v poľnohospodárstve. Jedno z odvetví aplikovanej chémie.
Aktinometria (meteorológia)

Aktinometria je odvetvie meteorológie skúmajúce slnečné žiarenie z hľadiska tepelnej bilancie Zeme.
Základná bunka

Základná bunka alebo elementárna bunka je najjednoduchší element, pomocou ktorého možno replikovať štruktúru kryštálu.
Je to rovnobežnosten, ktorý je jednoznačne určený tromi translačnými vektormi "a", "b", "c" a uhlami, nimi zovretými. Mnohonásobným opakovaním tejto bunky sa bezo zvyšku vyplní priestor kryštálu.
Delenie podľa obsadenia atómami.
Podľa obsadenia základnej bunky časticami (atómami, iónmi alebo molekulami) ich rozdeľujeme na:
Hydroxid draselný

Hydroxid draselný (alebo lúh draselný) je biela kryštalická, silne zásaditá látka.
Vlastnosti.
Hydroxid draselný patrí medzi silné hydroxidy, (podobne ako hydroxidy alkalických kovov a kovov alkalických zemín) jeho vodné roztoky reagujú aj so sklom. Taktiež reaguje so vzdušnou vlhkosťou a oxidom uhličitým za vzniku uhličitanu draselného, preto sa uchováva v uzatvorených nádobách.
Teplota topenia je 406 °C, hustota 2,12 g.cm-3. Vo vode sa veľmi dobre rozpúšťa za súčasného uvoľňovaia tepla a taktiež je rozpustný v etanole.
Hydroxid nikelnatý

Hydroxid nikelnatý je jablkovo zelená, vo vode nerozpustná tuhá látka so vzorcom Ni(OH)2. Kryštalizuje v klencovej sústave. Zahrievaním sa rozkladá, nad teplotou 400 °C existuje už len NiO. Na rozdiel od hydroxidu kobaltnatého a železnatého je stabilný voči oxidácii vzdušným kyslíkom. Nie je amfotérny, rozpúšťa sa v roztokoch kyselín. Je rozpustný aj v NH3, pričom vzniká hexaamminnikelnatý komplex.
Subreta

Subreta (z franc. soubrette [subret]) bola pôvodne komorná, slúžka; v súčasnosti sa slovo používa na označenie divadelnej postavy v operetách, komických operách alebo kabaretnej speváčky. 
V operách a operetách.
V operách to je sopránová, alebo mezosopránová ženská postava, ktorá je mladá, živá, komická a často aj zaľúbená. Ako vyplýva aj z názvu, obyčajne je podriadená primadony, ale niekedy (najmä v operetách) môže byť aj jej priateľka či známa.
Do hudobného divadla sa postava pôvodne dostala z Commedia dell’Arte cez diela Moliéra.
Postava subrety je typická viaceré slávne opery, najmä pre mnohé diela Mozarta. Je typická aj pre klasickú viedenskú operetu, kde však subrety nebývajú len slúžky ("extrémnym" príkladom je opereta Čardášová princezná (Emmerich Kálmán), kde rolu primadony má barová speváčka Silvia, kým úlohu "subrety" má kontesa Anastázia).
Primadona

Primadona (z tal. prima donna - "prvá dáma") je hlavná ženská spevácka postava v operách a operetách. Primadona je zvyčajne sopránová a je charakteristická dlhými sólovými spevmi - áriami.
Označenie primadona pre hlavnú postavu opery sa datuje od 17. storočia. Postava primadony sa stala neoddeliteľnou súčasťou opery a vyvíjala sa spoločne s ňou. Cez komické opery sa primadona dostala aj do operiet, kde sa vo vrcholných dielach klasickej operety dobrý operný spevácky hlas stal nevyhnutnosťou.
Operné primadony často dosiahli obrovskú slávu čo v divadlách často viedlo k rivalite pri obsadzovaní postáv ("a taktiež k tomu, že primadony boli považované za zhýčkané a nafúkané, takže pojem primadona sa niekedy používa aj v tomto prenesenom význame"). Mnohokrát prepukla rivalita medzi fanúšikmi jednotlivých speváčok (typickým príkladom je rivalita fanúšikov speváčok Maria Callasová a Renata Tebaldiová, hoci samotné speváčky boli (vraj) priateľky. V súčasnosti sa pojem primadona stáva aj synonymom talianskeho slova diva, ktoré označuje sopránovú speváčku s výnimočne dobrým hlasom.
Kurt Hahn

Kurt Martin Hahn (* 5. jún 1886, Berlín, Nemecko† 14. december 1974, Heiligenberg) bol nemecký učiteľ a teoretik pedagogiky. 
Bol zakladateľom škôl "Salem" v Nemecku, "Gordonstoun" v Škótsku ako aj medzinárodných hnutí United World Colleges a Outward Bound.
Podieľal sa na vzniku a rozvoji zážitkovej pedagogiky. Kládol najpodstatnejší cieľ: rozvoj charakteru, potom inteligencie až napokon vzdelania. Je zakladateľom Outward Bound, ktorá patrí medzi najvýznamnejšie organizácie zastrešujúce zážitkovú pedagogiku.
Cesta II. triedy 517 (Slovensko)

Cesta II. triedy 517 ("II/517") je cesta II. triedy na Slovensku v Trenčianskom a Žilinskom kraji. Spája Považskú Bystricu a Rajec. Celková dĺžka II/517 je 25,659 km.
Priebeh.
Trenčiansky kraj.
II/517 sa začína v Považskej Bystrici na križovatke s II/507 a cez Považskú Bystricu ďalej pokračuje križovatkami s III/1983, I/61, III/1984 a III/1985. Ďalej II/517 pokračuje križovatkou s III/1986 do obce Prečín, kde sa križuje s III/1987. II/517 následne pokračuje križovatkami s III/1988 a III/1989 do Domaniže, kde sa križuje s III/1947 a do Malých Ledníc, kde sa križuje s III/1990. II/517 následne prechádza do Žilinského kraja.
Žilinský kraj.
V Žilinskom kraji prechádza II/517 iba cez okres Žilina. Najskôr sa križuje s III/2098 a III/2097 a končí v Rajci na križovatke s I/64.
Zaujímavosť.
Táto cesta je spomenutá v piesni od slovenskej skupiny IMT Smile s názvom Cesty II. triedy. Na základe inšpirácie touto skladbou vytvoril časopis auto motor a šport cestopis po cestách II. triedy, ktorý uverejnil v čísle 10/2020.
Vyčiňovanie kože

Vyčiňovanie kože alebo činenie kože alebo vyrobenie (vyrábanie) kože je vytvrdzovanie (stužovanie) koží s použitím rastlinných činiacich činidiel, solí chrómu alebo iných látok ako sú soli hliníka, železité soli, kremičité soli, aldehydy a chinóny alebo iné vytvrdzovacie (stužovacie) syntetické činidlá.
Je to proces, pri ktorom zo surovej kože vzniká kožušina vhodná na spracovanie kožušinových výrobkov (kožuchov, čiapok, predložiek, dekorácií či loveckých trofejí).
Consolidated PBY Catalina

Consolidated Model 28, známejší ako PBY Catalina (označenie amerického námorníctva), u americkej armády označovaný ako OA-10, v kanadských službách ako Canso, je lietajúci čln a obojživelné lietadlo vyvinuté spoločnosťou Consolidated Aircraft v 30. a 40. rokoch 20. storočia. Používali ho viaceré spojenecké krajiny počas druhej svetovej vojny. Stroj tohto typu sa preslávil najmä odhalením japonského loďstva, ktoré smerovalo k atolu Midway, kde sa odohrala jedna z rozhodujúcich bitiek vojny v Pacifiku.
Patrí medzi najúspešnejšie lietadlá svojho druhu, bolo vyrábané vo veľkých množstvách. Posledné Cataliny boli vyradené z aktívnej služby v 80. rokoch. Lietadlo je aj dnes využívané na rôzne účely, napríklad ako hasičské lietadlo.
Skratka PBY, „PB“ pre „Patrol Bomber“ (hliadkový bombardér) a „Y“ ako kód pre označenie strojov firmy „Consolidated Aircraft“ v US Navy.
Vývoj.
Počiatky vývoja hydroplánu Catalina siahajú do začiatkov 30. rokov, kedy bola vydaná požiadavka amerického vojenského námorníctva na hliadkovací hydroplán. Americké firmy Consolidated a Douglas začali v roku 1933 s vývojom prototypov. Firma Consolidated Aircraft Corporation dokončila svoj prvý prototyp XP3Y-1 v roku 1935, ktorý prvýkrát vzlietol 28. marca. Americké námorníctvo tento stroj vyskúšalo, ale požadovalo ďalšie vylepšenia, takže ho v októbri 1935 vrátilo späť firme k prepracovaniu. Tá dala lietadlu silnejšie motory, urobila nejaké úpravy a v máji 1936 znova vyskúšala. Letové skúšky dopadli dobre, takže od septembra 1936 sa začala sériová výroba typu PBY-1. Stroj bol postupne modernizovaný a boli vyrábané ďalšie vylepšené verzie. Okrem USA sa lietadlá vyrábali aj v Kanade a v Sovietskom zväze. Celkove sa vyrobilo 4051 kusov.
Nasadenie.
Počas druhej svetovej vojny boli Cataliny používané pre boj proti ponorkám, námorné hliadkovanie, ochranu konvojov, záchranu zostrelených posádok a transport. 
Stroje Catalina sa významnou mierou podieľali na vojnovom úsilí spojencov. 26. mája 1941 jedna z Catalín britského Coastal Command zbadala nemeckú bojovú loď Bismarck, ktorá sa pokúšala uniknúť pred britskou flotilou. Bismarck bol nasledujúceho dňa potopený Kráľovským námorníctvom. Letka Catalín tiež ako prvá spozorovala približujúcu sa flotilu Japonského cisárskeho námorníctva smerujúcu k atolu Midway. Squadron Leader L. J. Birchall na stroji Catalina spozoroval 4. apríla 1942 blížiace sa japonské lietadlové lode a predišiel tak nečakanému útoku na britskú Indickú flotilu na Srí Lanke.
Na strojoch Catalina slúžil počas vojny aj Edmund Percival Hillary, jeden z dvojice prvých pokoriteľov Mount Everestu.
Platonická láska

Platonická láska môže byť:
Gnaeus Pompeius Magnus

Gnaeus Pompeius Magnus (* 29. september 106 pred Kr. – † 28. september 48 pred Kr.), známy ako Pompeius alebo Pompeius Veľký, bol generál a štátnik Rímskej republiky. Zohral významnú úlohu pri premene Ríma z republiky na cisárstvo. Na začiatku svojej kariéry bol straníkom a chránencom rímskeho generála a diktátora Sullu; neskôr sa stal politickým spojencom a napokon nepriateľom Júlia Cézara.
Pompeius, člen senátorskej šľachty, sa ešte v mladosti vydal na vojenskú dráhu. Preslávil sa v službe diktátora Sullu ako veliteľ v občianskej vojne v rokoch 83 - 81 pred Kr. Jeho úspechy ako generála v mladosti mu umožnili postúpiť priamo do funkcie prvého konzula bez toho, aby nasledoval tradičný "cursus honorum" (kroky potrebné na postup v politickej kariére). Za konzula bol zvolený trikrát (70, 55, 52 pred Kr.). Oslávil tri triumfy, pôsobil ako veliteľ v Sertoriánskej vojne, treťom povstaní otrokov, tretej mitridatickej vojne a v rôznych ďalších vojenských kampaniach. Pompeiove skoré úspechy mu vyniesli prívlastok "Magnus" - „Veľký“ - podľa jeho chlapčenského hrdinu Alexandra Veľkého. Jeho protivníci mu pre jeho nemilosrdnosť dali prezývku "adulescentulus carnifex" („dospievajúci mäsiar“).
V roku 60 pred Kr. sa spojil s Crassom a Caesarom do neformálneho politického spojenectva známeho ako prvý triumvirát, ktorý bol upevnený Pompeiovým manželstvom s Caesarovou dcérou Júliou. Po smrti Júlie a Krassa (v rokoch 54 a 53 pred Kr.) prešiel do politickej frakcie známej ako "optimáti" - konzervatívnej frakcie rímskeho senátu. Pompeius a Caesar potom začali súperiť o vedenie celého rímskeho štátu, čo nakoniec viedlo k Caesarovej občianskej vojne. Pompeius bol porazený v bitke pri Farsale v roku 48 pred Kr. a hľadal útočisko v ptolemaiovskom Egypte, kde ho zavraždili dvorania Ptolemaia XIII.