burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ďurková (obec)

Ďurková je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa. 
Polohopis.
Nachádza sa na severovýchodnom úpätí Levočských vrchov v nadmorskej výške 500700 m n. m., v strede obce je nadmorská výška približne 550 m n. m. Okolie obce je väčšinou odlesnené, len na juhozápade sa nachádza smrekový porast. Z geologicko-geomorfologického hľadiska sa obec nachádza vo flyšovom pásme slovenských západných Karpát.
Dejiny.
Dejiny obce siahajú do 2. polovice 14. storočia, písomne je prvýkrát doložená v roku 1427 (pod názvom Gewrkuagasa). Neskoršie písomné zmienky obec spomínajú ako Gyurko, Gyurkow, Djurkow, či Ďurka. Historicky obec patrila panstvu Plaveč. Ako samostatná obec Ďurková existuje až od roku 1958, keď vznikla osamostatnením osady Ďurka od obce Plaveč a premenovaním na svoj súčasný názov. Obyvateľstvo obce sa historicky zaoberalo prevažne roľníctvom.
Doprava.
Okrem autobusovej dopravy obec obsluhuje aj železnica, v obci sa nachádza železničná zastávka a heliport.
Forbasy

Forbasy sú obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Významní rodáci
Hajtovka

Hajtovka je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Dejiny.
Obec bola založená na zákupnom práve v druhej polovici 14. storočia. Najstaršia správa o obci je z roku 1427 v súpise Šarišskej stolice a spomína sa pod názvom "Ayathuagasa". Z tohto maďarského názvu dediny v zmysle Hajtova Poruba je základom vytvorenia názvu obce. Obec patrila k plavečskému panstvu. V roku 1456 sa poddaní vzbúrili proti poddanským ťarchám a krutému vykorisťovaniu. Po roku 1490 sa obec dostala do rúk Zápoľských. V 16. storočí sa uvádza ako ich majetok „Haythofka“. Roku 1505 kňažná Hedviga predala plavečský hrad aj s 36 dedinami, medzi nimi aj Hajtovku. Z neznámych príčin koncom 15. a začiatkom 16. storočia zanikla. K novému osídleniu došlo až koncom 16. začiatkom 17. storočia. Obec v minulosti mala výhodnú polohu pri rieke Poprad, ktorá bola splavná od Podolínca a bola významnou obchodnou cestou do Poľska. Hajtovka na tejto obchodnej ceste mala sklad nápojov. Obyvatelia sa živili poľnohospodárstvom a živili sa aj lovom rýb v rieke Poprad. Okolitý ľud ich nazýval rybármi, aj na pečatidle z roku 1868 je zobrazený rybár loviaci rybu. Začiatkom 20. storočia dochádza k masovému vysťahovaniu hlavne do Spojených štátov a Kanady. Zlé pomery obyvateľstva sa výrazne zhoršili po vypuknutí 1. svetovej vojny. Na rôznych frontoch bojovalo 28 Hajtovčanov, 5 z nich padli na frontoch. Po roku 1920 obec administratívne patrila pod správu ObÚ v Starej Ľubovni a v jeho rámci do podtatranskej župy so sídlom v Liptovskom Mikuláši. V roku 1938 vyhlásenie autonómie SR 6. októbra 1938 sa obec Hajtovka pripojila k hnutiu za pripojenie východného Slovenska k zakarpatskej Ukrajine. Po celý čas obyvatelia Hajtovky pomáhali ilegálnym pracovníkom a prenasledovaným fašizmom. Obec v období vojny prežívala ťažké chvíle. Obec bola oslobodená 31. januára 1945 sovietskou armádou.
Haligovce

Haligovce sú obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa. Pôvodným názvom obce bol Hedvigina Poruba. 
Polohopis.
Haligovce sa nachádzajú na okraji Pieninského národného parku, blízko poľských hraníc. Obec patrí Zamagurskému okoliu, a preto sa v obci rozpráva okrem slovenčiny aj goralským jazykom typickým pre toto územie. V katastrálnom území obce sa nachádzajú vápencové bradlá nazývané Haligovské skaly. V nich sa nachádza aj jaskyňa Aksamitka, ktorá je verejnosti neprístupná.
Symboly obce.
Erb.
Erb obce pochádza z roku 1790 a zobrazené sú na ňom na pažiti stojace dve k sebe otočené, objímajúce sa ženy. Tento jav zobrazuje Navštívenie Panny Márie u Alžbety.
Hniezdne

Hniezdne (do roku 1948 "Gňazdá"; ) je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa. 
Polohopis.
Leží v údolí Popradu, v Ľubovnianskej kotline. Južne od obce sa nachádza malé rekreačné stredisko Údolie mládeže.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o Hniezdnom je z roku 1286. V stredoveku sa tu usídlili nemeckí hostia. V roku 1412 bola obec uhorským kráľom Žigmundom Luxemburským povýšená na slobodné kráľovské mesto.
Ako súčasť Spišskej provincie bola v tom istom roku daná do 360 - ročného poľského zálohu. Počas zálohu mesto získalo ďalšie privilégiá, z ktorých najvýznamnejšie z roku 1562 a z roku 1566 sa týkalo obnovenia starej výsady o neplatení mýta. Z tohto obdobia pochádzajú aj prvé správy o najstarších remeselníkoch. Boli to pivovarníci, krajčíri, obuvníci a kováči, ktorí sa do cechov zoskupili až v roku 1636.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Jadro bývalého slobodného kráľovského mesta Hniezdne tvorí šošovkovité námestie s historickou meštianskou architektúrou a centrálne umiestneným farským kostolom sv. Bartolomeja. Zachovaný celok bol v roku 1991 pre svoje pamiatkové hodnoty vyhlásený za pamiatkovú zónu.
Hraničné

Hraničné je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Chmeľnica

Chmeľnica (, ) je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa. 
Polohopis.
Od okresného mesta Stará Ľubovňa je vzdialená 5 km.
Obyvateľstvo.
Národnostné zloženie.
Národnostné zloženie v minulosti.
Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2001:
Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 1991:
Sčítanie obyvateľstva v roku 1930:
Jakubany

Jakubany je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Dejiny.
V roku 1322 sa spomína po prvýkrát obec pod názvom Stephanishau, v roku 1408 sa v starých dokumentoch dochovali názvy Alsoyacabwagasa, Alsowiacobuagasa a Felsewiacobuagasa, v roku 1497 sa po prvýkrát objavuje známejšie meno Jakubiany. V roku 1808 sa obec spomína s viacerými variantmi názvu, a to Jakubany, Jakubiany, Jakubján, Jakabfalva, Jakobau či Jakobsau, roku 1863 sú známe už len mená Jakabfalva a Jakubján, roku 1892 sa objavuje názov Szepesjakabfalva, v roku 1920 sa navrátilo k názvu z roku 1497, teda Jakubiany a od roku 1948 sa názov ustálil v podobe Jakubany, v maďarčine Jakabfalva alebo Szépesjakabfalva a v nemčine Jakobsau. V Uhorskom administratívnom členení sa obec začleňovala do Spišskej župy, po zániku monarchie a zrušení starého členenia Habsburskej ríše patrila obec v rokoch 19231928 do Podtatranskej župy, v rokoch 19401945 do Tatranskej a od roku 1968 je začlenená do okresu Stará Ľubovňa, v rokoch 19601968 patrila do okresu Poprad.
Jarabina (okres Stará Ľubovňa)

Jarabina (rusínsky Orjabina, maďarsky Jarembina alebo Berkenyéd, poľsky Jarzembina, nemecky Girm) je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa. V obci žije prevažne obyvateľstvo Rusínskej národnosti.
Dejiny.
Obec sa prvýkrát spomína ako "Giermp" v listine Viliama Drugeta 20. júla 1329, ktorou potvrdzuje, že šoltýs Matej, syn Gonchola, kúpil šoltýstvo od predchádzajúceho šoltýsa Hencha. V roku 1342 sa spomína ako "Yerubina" a v roku 1360 ako "Sombach". V roku 1364 sa osada spomína pri udelení mestských výsad Ľubovni.
V roku 1408 kráľ Žigmund daroval hradné panstvo Ľubovňa Imrichovi Perénimu, v majetku ktorého sa uvádza aj Jarabina ako "Gyrem alio nomine Zumbach" (Gyrem známy aj ako Zumbach). V rokoch 1412 až 1769 bola Jarabina ako súčasť Ľubovnianskeho panstva v Poľskom zálohu. Hoci podľa zmluvy mohol poľský panovník spravovať zálohované územie vlastným správnym aparátom, región i naďalej ostal súčasťou Uhorska.
Rusíni sa tu usadili asi začiatkom 16. storočia na základe Valašského práva. V roku 1564 mala dedina 13 roľníckych usadlostí a 5 chovných domácností.
V roku 1758 mala dedina 125 sedliakov a 15 želiarov. V 18. storočí boli obyvatelia väčšinou poľnohospodári a drotári. Obec Jarabina bola jedným z hlavných centier spišského drotárstva.
V roku 1873 došlo ku epidémii cholery, ktorá mala 205 obetí. Podľa Eleka Fényesa v roku 1851 je Jarembina rusínsko-nemecká dedina v Spišskej župe, situovaná v údolí Ľubovnianskeho panstva. Pestuje sa tu jačmeň, ovos, zemiaky, šošovica, kapusta a mrkva. 1400 obyvateľov je gréckokatolíckeho vyznania a 50 obyvateľov rímskokatolíckeho. Obyvatelia sú väčšinou drotári.
V roku 1910 to žilo 1155 obyvateľov, väčšinou Rusínov.
Kamienka

Kamienka môže byť:
Zbehňov

Zbehňov je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Polohopis.
Zbehňov leží pri východnom úpätí Slanských vrchov, v nadmorskej výške okolo . Do katastrálneho územia obce spadá aj časť vodnej nádrže Sečovce.
Dejiny.
Okolo roku 1290 vlastnil zbehňovský majetok šľachtic Konrád a jeho synovia Matej, Buda a Konrád.
Symboly obce.
K obecným symbolom patrí erb, vlajka a pečať. Erb a vlajka boli navrhnuté Jánom Ferkom a Jurajom Žadanským, prijaté 5. júla 2001 a registrované v Heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou Z-80/2001.
Erb zobrazuje cirkevný motív pripomínajúci architektúru miestneho gréckokatolíckeho chrámu, pričom doplňujúce figúry charakterizujú poľnohospodárske okolie a prevažujúce stromy (lipy) v obci. V zelenom štíte na zlatej oblej pažiti strieborné priečelie kostola, sprevádzané hore po bokoch sprava zlatým bezostým trojklasom, vľavo zlatou päťlistou rozkvitnutou lipovou ratolesťou.
Vlajka pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov v pomere 1:2:1:2 vo farbách zelenej, bielej, zelenej a žltej. Vlajka má pomer strán 2:3 a je ukončená tromi cípmi siahajúcimi do tretiny jej hĺbky.
Pečať je okrúhla, uprostred s obecným symbolom a kruhopisom OBEC ZBEHŇOV.
Zatín

Zatín je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Vojka

Vojka je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Viničky

Viničky () sú obec na Slovensku v okrese Trebišov. 
Polohopis.
Obec sa rozprestiera pod južnými svahmi Zemplínskych vrchov východoslovenskej nížiny. Leží v nadmorskej výške a je charakteristická úrodnou pôdou.
Dejiny.
Archeologické priekumy potvrdili osídlenie obce v 5. - 3. tisícročí pred Kr. Prvá písomná zmienka z roku 1273 je o obci pod názvom "Zeuleus". Súčasný názov Viničky dostala obec až v roku 1948 (maď. Szőlőske). Už v minulosti sa väčšina obyvateľov živila vinohradníctvom. V roku 1865 mali Viničky 97 ha vinohradov, no v roku 1873 už len 94,4 ha.
Kamienka (okres Stará Ľubovňa)

Kamienka (po rusínsky: "Камюнка / Kamjunka)" je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa. 
Polohopis.
Nachádza sa 9 km od Starej Ľubovne. Väčšina obyvateľov rozpráva rusínskym jazykom. 
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúra.
V obci pôsobí Folklórna skupina Barvinok, pod hlavičkou ktorej sa pravidelne uskutočňuje festival folklóru Rusínov Barvínkova Kamienka, ktorý patrí k významným folklórnym festivalom na Slovensku.
Školstvo.
ZŠ oslávila v roku 2006 celkovo 55. výročie svojej existencie.
Veľký Kamenec

Veľký Kamenec (v minulosti "Veľký Kevežd", "Welká Keweschda", ) je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Symboly obce.
Podľa Heraldického registra má obec tieto symboly prijaté 7. februára 2007. Na erbe je motív vinohradníctva podľa odtlačku pečatidla z roku 1780.
Erb.
V červenom štíte strieborný striebrolistý vinič s koreňmi, na každej strane s jedným zlatým strapcom hrozna; v päte štítu sedem strieborných skál.
Vlajka.
Vlajka má podobu troch pozdĺžnych pruhov červeného, žltého, bieleho v pomere 3:1:3. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Veľké Trakany

Veľké Trakany (v minulosti "Veľký Tarkan", ) sú obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Symboly obce.
Podľa Heraldického registra má obec tieto symboly prijaté 10. mája 2007. Na erbe je motív holuba podľa odtlačku pečatidla z roku 1787.
Erb.
V červenom štíte v zelenej pažiti stojaci strieborný holub v zlatej zbroji, v zobáku so zlatou trojlistou vetvičkou.
Vlajka.
Vlajka má podobu siedmich pozdĺžnych pruhov červeného, žltého, zeleného, červeného, zeleného, bieleho, červeného. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Veľká Tŕňa

Veľká Tŕňa je obec na Slovensku v okrese Trebišov vzdialená od okresného mesta asi 25 km. 
Polohopis.
Obec sa nachádza v srdci vinohradníckeho regiónu Tokaj asi 4 km od slovensko-maďarskej štátnej hranice a asi 7 km od hraničného priechodu Slovenské Nové MestoNové mesto pod Šiatrom.
Kolačkov

Kolačkov je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa, v Prešovskom kraji.
Polohopis.
Obec sa nachádza v severnej časti Levočských vrchov pod južnými a východnými svahmi Levočskej vrchoviny a severnými svahmi Kolačkovského chrbta. Obcou preteká Kolačkovský potok. Najbližšia susedná obec je Nová Ľubovňa.
Časti obce.
Obec má dve miestne časti: Pastovník a Rovienka.
Dejiny.
Obec vznikla koncom 13. storočia na území, ktoré dal roku 1293 Ondrej III. Spišskému prepošstvu. V metačnej listine z roku 1312 sa uvádza ako Calacz. Od roku 1390 ju vlastnil prepošt na polovicu s kapitulou. Okolo roku 1460 bola zničená. V roku 1464 dáva prepošt Petrovi z Chmeľnice šoltýske práva, aby ju znovu osídlil. 
V roku 1787 mala obec 72, v roku 1828 127 domov. V 1. polovici 19. storočia tu bol v prevádzke železný hámor, ktorý v 60. rokoch 19. storočia zanikol. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, pastierstvom, drevorubačstvom, výrobou dreveného náradia a súkna. V obci bolo niekoľko zemanov a želiarov. Po roku 1918 sa hlavné zamestnanie obyvateľstva nezmenilo. 12. mája 1941 bolo založené Potravné družstvo, ktoré sa 1. februára 1952 zlúčilo s Jednotou OSD. 
Počas SNP operovali v chotári viaceré partizánske skupiny. Pri oslobodzovaní obce došlo k tuhému boju, v ktorom zahynulo 7 Nemcov a 1 sovietsky poručík. Obec bola oslobodená jednotkami 320. gardového streleckého pluku 24. januára 1945. Revolučný národný výbor bol utvorený 28. januára 1945 - predsedom bol Rudolf Reľovský, podpredsedom Karol Duračinský a tajomníkom Tomáš Žoldák. Vo voľbách 1946 zvíťazila Demokratická strana, z 333 hlasov získala 315, KSS 11, Strana práce 1 a Strana slobody 6 hlasov. 
Po oslobodení bol v obci zavedený telefón, elektrická sieť (1955), miestny rozhlas, verejné osvetlenie, vodovod (1993), postavené boli nové rodinné domy, škola, budova MNV, kultúrny dom (1974), miestne komunikácie, uskutočnila sa regulácia potoka a postavili ďalšie objekty.
Administratívne začlenenie.
Kolačkov povodne patril pod Spišskú župu, v rokoch 1923-1928 pod Podtatranskú a v rokoch 1940-1945 pod Tatranskú župu. Následne bol začlenený do okresu Stará Ľubovňa do 1960, neskôr Poprad (1960-1968). Od 1968 patrí pod okres Stará Ľubovňa.
Názov.
Vývin názvu obce
Politika.
Obyvateľstvo.
Vývoj obyvateľstva od roku 1787: 
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (1921):
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (2001):
Školstvo.
V obci je materská škola aj základná škola.
Kremná

Kremná je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Trnávka (okres Trebišov)

Trnávka (do roku 1948 "Ternavka") je obec na Slovensku v okrese Trebišov, ktorá leží približne 800 m západne od mesta Sečovce. Obcou preteká rovnomenný potok, Trnávka, prítok rieky Ondavy.
Poloha.
Intravilán obce sa rozkladá na nive potoka Trnávka, južne od cesty I. triedy 19 (I/19), na ktorú sa pripája do stredu obce vedúca cesta III. triedy 3651.
Dejiny.
Prehistorická a protohistorická doba.
Na území medzi Sečovcami a Dargovom, ktoré možno považovať za širšie okolie Trnávky, boli pri prieskume archeológov Ladislava Bánesza a Stanislava Šišku (1958) a pri zberoch z oráčiny (1967, 1980) nájdené nástroje datované do obdobia mladého paleolitu.
Pavol Mačala a Juraj Macák zistili pri prieskume terénu medzi Sečovcami a Trnávkou (1978) rozsiahle praveké sídlisko, ktorého pozostatky sa rozkladajú na miernom južnom svahu vyvýšeniny skláňajúcej sa k ľavému brehu potoka Trnávka, severovýchodne od vodnej nádrže Sečovce, západne od Sečoviec a južne od cesty I/19. Povrchovým zberom získali množstvo obsidiánovej industrie (čepeľ, čepeľovité a jadrovité odštepy, hrudky obsidiánovej suroviny), no datovanie nálezu bolo problematické; podľa Bánesza sú tieto nálezy najskôr neolitického pôvodu. Zrejme išlo o neolitické dielne špecializujúce sa na výrobu obsidiánových nástrojov. Získaný črepový materiál je skoro bez výnimky atypický, spadajúci prevažne do mladšej bronzovej doby, pričom v ňom prípadne obsiahnuté úlomky staršieho rázu možno s určitými výhradami zaradiť do starej bronzovej doby. Pri zbere južne a západne od Trnávky (1983) boli získané ďalšie nálezy štiepanej kamennej (najmä obsidiánovej) industrie.
V širšom okolí Trnávky sa v mladom neolite nachádzalo sídlisko druhej fázy skupiny Tiszadob-Kapušany kultúry s východnou lineárnou keramikou (Sečovská Polianka). V posledných storočiach 5. tisícročia pred Kr. sa v západopotiskom okruhu z podložia skupiny Tiszadob (za prispenia skupiny Raškovce) vyformovala bukovohorská kultúra, ktorej stopy sú zachytené v Hriadkach i v centre neďalekých Sečoviec, kde sa nachádzalo jedno z najvýznamnejších bukovohorských sídlisk na Východoslovenskej rovine. Medzi Hriadkami a Vojčicami bolo zistené sídlisko značných rozmerov patriace k skupine Tiszapolgár-Csoszhalom-Oborín tiszapolgárskej kultúry.
Stredovek.
Dedina Trnávka vznikla ešte v 13. storočí, a to z iniciatívny zemianskeho vlastníka územného majetku. Najstaršia písomná zmienka o Trnávke pochádza z roku 1308, kedy ju nadobudol šľachtic Peter a stala sa majetkovou súčasťou jeho sečovského hradného panstva, ku ktorému začiatkom 14. storočia náležal hrad Braničev a ešte jeden hrad severozápadne od dediny Bačkov. V prvej polovici 14. storočia boli okrem Trnávky a mestečka Sečovce súčasťou sečovského panstva dediny Albínov, Kinčeš, Dvorianky, Filovo, Parchovany, Višňov, Kravany, Stankovce, Sečovská Polianka, Kochanovce, Hriadky, Bačkov, Dargov, Zbehňov a Cabov.
Novovek.
V novembri 1944 bola obec ustupujúcimi nemeckými vojakmi vypálená dvakrát. Celkom zhorelo 56 domov, škola a zničený bol aj kostol.
Svinice

Svinice sú obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Kyjov (okres Stará Ľubovňa)

Kyjov je obec na Východnom Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Svätuše

Svätuše (19601990 "Plešany", ) sú obec na Slovensku v okrese Trebišov. Najvýznamenšou pamiatkou je pôvodne románsky emporový reformovaný kostol zo začiatku 13. storočia.
Lacková (okres Stará Ľubovňa)

Lacková je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Strážne

Strážne je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Stanča

Stanča je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Somotor

Somotor ( je obec na Slovensku v Košickom kraji v okrese Trebišov.
Polohopis.
Obec sa nachádza na Východoslovenskej nížine vzdialená asi osem kilometrov vzdušnou čiarou od štátnej hranice s Maďarskom. Najbližšou obcou je Streda nad Bodrogom, ktorá leží približne päť kilometrov na juhozápad.
Ulice.
V Somotore sa nachádza desať ulíc: Agátová, Gaštanová,Lipová, Hlavná, Nová, Novoviešťanská, Obchodná, Podbodrožská, Staničná a Vinohradská.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1319 (rok 1263 pochádza z falošne datovanej listiny). V ďalších rokoch došlo k drobnej zmene názvu na "Zomothar", ktorý sa uvádza v roku 1358. V nasledujúcich storočiach dochádzalo len k drobným obmenám obecného názvu - v roku 1773 sa udáva názov "Szomothor", v 1786 "Somothor" a v roku 1808 sa ustaľuje na podobe "Szomotor". V uhorskom geografickom lexikóne z roku 1851 sa obec spomína ako prevažne maďarská s 380 obyvateľmi. Štatistika z roku 1910 vykazovala v Somotore 640 obyvateľov, z toho bolo 633 Maďarov, 4 Rómovia a 3 Nemci.
Obed odvádzala dane z: v roku 1567 6 port, 1582 3,5, 1610 1,5 a 1635 0,75 porty.
Po prvej svetovej vojne pripadla obec na základe Trianonskej mierovej zmluvy Česko-Slovenskej republike. V medzivojnovom období sa používal poslovenčený názov "Somotor" i pôvodný maďarský "Szomotor". V novembri 1938 po Viedenskej arbitráži pripadla obec Maďarsku, no po druhej svetovej vojne bola opätovne pričlenená k ČSR. Od roku 1948 sa v oficiálnej podobe používa už len slovenský názov Somotor. 
V roku 1943 bola k obci pripojená dovtedy samostatná obec Véč (). Podobná situácia nastala aj v roku 1964, keď k Somotoru pričlenili Novú Viesku pri Bodrogu (pôvodne "Malý Újlak", ).
Soľnička (okres Trebišov)

Soľnička () je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Symboly obce.
Podľa Heraldického registra má obec tieto symboly prijaté 28. apríla 2004. Na erbe je motív kvetu podľa odtlačku pečatidla z roku 1787.
Erb.
Zo spodného okraja strieborného štítu na zelených listnatých stopkách vyrastajúce tri červené zlatostredé zelenokališné a štvorlupeňové ruže.
Vlajka.
Vlajka má podobu deviatich pozdĺžnych pruhov bieleho, červeného, žltého, zeleného, bieleho, červeného, žltého, zeleného, bieleho. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Slovenské Nové Mesto

Slovenské Nové Mesto je obec na Slovensku v okrese Trebišov. 
Dejiny.
Do roku 1918 a v rokoch 1938 až 1945 bola obec súčasťou uhorského mesta Nové Mesto pod Šiatrom (Sátoraljaújhely).
Na mieste terajšej obce existovala usadlosť "Sátor-alja" (Pod-stanom) od 10. storočia. Po zničení Tatármi v 13. storočí sa obec znova vybudovala. Po dohode obyvateľov sa pôvodný názov obce rozšíril na Nové Mesto pod Šiatrom. Štatút mesta získala v roku 1261 za kráľa Bela IV.
Po Trianonskej zmluve bolo mesto rozdelené na dve časti hranicou vedúcou cez rieku Roňava. Menšia východná časť mesta, ako aj železničné trate a železničná stanica boli trianonskou komisiou pričlenené do novovznikajúceho Česko-Slovenska. Po roku 1918 novovzniknutá časť dostala názov Slovenské Nové Mesto. V rokoch 1938 až 1945 počas maďarskej okupácie južného Slovenska bolo mesto opäť spojené ako Sátoraljaújhely. Po roku 1945 bolo mesto opäť rozdelené do dvoch krajín.
Symboly obce.
Podľa Heraldického registra má obec tieto symboly prijaté 21. mája 2008. Na erbe je motív symbolizujúci tokajskú vinohradnícku oblasť, okolité vrchy a zvlnené brvno rieku Roňavu.
Erb.
V striebornom štíte z vysokého modrého, strieborným zvlneným brvnom preloženého trojvršia vyrastajúci zelený srdcovitý vinič, uprostred s veľkým zeleným strapcom hrozna.
Vlajka.
Vlajka má podobu deviatich pozdĺžnych pruhov bieleho, modrého, zeleného, bieleho, modrého, zeleného, bieleho, modrého, zeleného. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Obyvateľstvo.
Obec mala podľa sčítania obyvateľstva z roku 2021 1100 obyvateľov (78% slovenskej národnosti, 10,18% maďarskej národnosti, 7,82% rómskej národnosti, 0,09% rusínskej, 0,45% českej a 0,18% ukrajinskej) z toho 519 mužov a 581 žien.
Občianska vybavenosť.
Okrem kostola sv. Cyrila a Metoda sa v obci nachádza aj moderný reformovaný kostol a gréckokatolícky kostol.
Slivník

Slivník (v minulosti "Silvaš", predtým "Ujfaluba") je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Symboly obce.
Podľa Heraldického registra má obec tieto symboly prijaté 31. októbra 2003. Na erbe je prírodný ovocinársky motív a zároveň aj hovoriaci symbol podľa odtlačku pečatidla z roku 1786.
Erb.
V striebornom štíte modrá slivka na krátkej zelenej vetvičke s dvoma zelenými sklonenými listami.
Vlajka.
Vlajka má podobu šiestich pozdĺžnych pruhov bieleho, modrého, zeleného, bieleho, modrého, zeleného. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Litmanová

Litmanová (, ) je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Sirník

Sirník () je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Dejiny.
Osídlenie v oblasti obce Sirník je známe od neolitu. Bolo tu objavené sídlisko bukovohorskej kultúry s kanelovanou keramikou, ako aj mladšie nálezy zo staršej a mladšej doby bronzovej. Nájdené boli hallštattské, laténské a slovanské sídliskové nálezy. 
Archeologické nálezy potvrdzujú, že osídlenie v dnešnom katastri obce jestvovalo od 8. storočia a patrí k najstarším slovanským sídliskám v okolí. Prvá správa o dedine sa zachovala v listine o majetkoch kláštora v Zaste, napísanej okolo r. 1067. 
V roku 1419 bola zemianskym majetkom. V roku 1557 mala 10 port. Od roku 1598 do 19. storočia boli zemepánmi Barkóczyovci a iní. V roku 1715 mala obec 10 opustených a 8 obývaných domácnosti, v roku 1787 mala 51 domov a 348 obyvateľov, v roku 1828 mala 82 domov a 628 obyvateľov. Zaoberali sa najmä chovom dobytka. Sirník bol poľnohospodárskou obcou. V rokoch 1938–1944 bola obec pripojená k Maďarsku. V súčasnosti tu žije 603 obyvateľov.
Názov.
Vývin názvu obce
Lomnička (okres Stará Ľubovňa)

Lomnička je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis.
Obec leží v doline Lomnického potoka v severnej časti Levočských vrchov.
Dejiny.
Obec je prvý raz doložená z roku 1294 ako "Parva Lompnicha", jej ďalšie zaznamenané názvy sú "Kuslomnicha" (1329), "Miskalomnic" (1511), "Malá Lomnica", "Lomnička" (1808); maďarsky "Kislomnic"; nemecky "Kleinlomnitz". 
Obec založili v 13. storočí Görgeyovci a zostala ich majetkom. Obec vznikla na základe nemeckého práva. Obyvateľstvo sa primárne zaoberalo poľnohospodárstvom, koncom 18. storočia bolo v obci plátennícke bielidlo. V roku 1787 mala obec 114 domov a 492 obyvateľov, v roku 1828 mala 161 domov a 1 160 obyvateľov.
Obec bola historicky čisto nemeckou obcou, osídlenou Karpatskými Nemcami, konkrétne Spišskými Nemcami. Počas Prvej ČSR pracovali obyvatelia ako roľníci a nádenníci. Vo voľbách v roku 1929 v obci zvíťazilo nemecké volebné spoločenstvo DW29. Po konci druhej svetovej vojny obyvateľov nemeckej národnosti odsunuli do Nemecka a do obce boli presťahovaní obyvatelia nacistami vypálenej obce Šambron. Šambrončania sa následne vrátili naspäť do svojej obce a Lomnička sa postupne zaľudnila Rómami z okolitých obcí. V 70. rokoch 20. storočia sa Slováci, ktorí sa do obce nasťahovali po roku 1945, sťahovali do Podolínca, naopak Rómovia z mesta smerovali do Lomničky.
Počas socializmu pracovala časť obyvateľov v Štátnych lesoch v Podolínci a vo Svite, časť ako stavební robotníci. 
V súčasnosti meno obce a zároveň aj spisovateľky Terézie Vansovej, ktorá v nej žila, nesú dve súťaže v umeleckom prednese – Vansovej Lomnička, ktorú organizuje Únia žien Slovenska, a Naša Vansovej Lomnička, organizovaná mestom Stará Ľubovňa a tamojším osvetovým strediskom.
Obyvateľstvo.
V rokoch 1869 až 1950 poklesol počet obyvateľov obce Lomnička pre odsun Karpatských Nemcov viac než dvojnásobne (z 1 016 na 473). V roku 1991 mala obec 972 obyvateľov s dynamickým rastom obyvateľstva na 1 516 obyvateľov v roku 2001 a až 2 680 obyvateľov v roku 2011. V roku 2019 mala obec už 3 472 obyvateľov. 
V roku 1991 žilo v obci podľa sčítania 77,8 % Rómov a 22,1 % Slovákov, v roku 2001 naopak 91,0 % Slovákov a 7,5 % Rómov. Pri zatiaľ poslednom SODB v roku 2011 sa v obci prihlásilo k rómskej národnosti 1 642 obyvateľov (61,3 %) a k slovenskej 531 (19,8 %) obyvateľov. Podľa Atlasu rómskych komunít z roku 2019 je Lomnička jedinou čistou rómskou obcou na Slovensku.
Obec je predominantne rímskokatolícka. V roku 2011 bolo 80,4 % Lomničkanov rímskokatolíkov, 0,4 % gréckokatolíkov. V obci nebol žiaden ateista ani luterán, ktorí pôvodne tvorili nemeckú majoritu obyvateľstva.
Radošovce

Radošovce môžu byť:
Matysová

Matysová je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa. Typickou črtou sú jej drevenice.
Dejiny.
Vznik Matysovej sa datuje okolo roku 1400, ale tento údaj je značne zahmlený. Matysovú založil šoltýs Matis, ktorý sa tu usadil so svojou rodinou za čias kráľa Žigmunda, potom bola dlho majetkom Plavečského panstva.
V 18. storočí ju zdevastovala morová epidémia a predtým na určité obdobie aj zanikla. V roku 1773 bola Matysová opísaná ako čisto rusínska obec. V roku 1806 bolo v Matysovej 185 gréckokatolíckych veriacich. Najviac obyvateľov zaznamenala koncom 19. a začiatkom 20. storočia, ale po druhej svetovej vojne sa začalo pomalé vyľudňovanie. Studené údolie Matysovského chotára nikdy neposkytovalo jeho obyvateľom dostatok obživy. Matysovčania nachádzali nový domov hlavne v Amerike, na Ukrajine a v mestách celého Česko-Slovenska.
K Matysovej patrila aj (od roku 1976 neexistujúca) osada Bydačová.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Dominantou matysovskej prírody je vrch Marmon (Marman), ktorý v sebe skrýva ojedinelú červenú horninu. V jeho blízkosti sa nachádza pamätná tabuľa a miesto tragickej udalosti z druhej svetovej vojny. Pád ruského ťažkého bombardéra spomínajú miestni ešte aj dnes.
Zemplínsky Branč

Zemplínsky Branč (predtým "Baranč" ) je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Symboly obce.
Podľa Heraldického registra má obec tieto symboly prijaté 10. decembra 1997. Na erbe je motív podľa odtlačku pečatidla z 18. storočia.
Erb.
V červenom štíte na striebornej nákove stojacej na zlatej pôde na striebornom pni sediaci strieborný zlatovlasý kováč v zlatých nohaviciach, veste a čiapke, ľavicou pridržiavajúci na nákove v strieborných kliešťach zovretý kus zlatého kovu, v zdvihnutej pravici držiaci zlatú rokoväť strieborného kladiva.
Vlajka.
Vlajka má podobu siedmich pozdĺžnych pruhov červeného, žltého, červeného, bieleho, červeného, žltého, červeného v pomere 1:2:1:2:1:2:1. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Zemplínske Jastrabie

Zemplínske Jastrabie je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Zemplínske Hradište

Zemplínske Hradište je obec na Slovensku v okrese Trebišov. 
Polohopis.
Rozprestiera sa na agradačnom vale rieky Ondavy, 6 km južne od Trebišova. V obci sa nachádza kostol z roku 1801, ktorý v roku 1984 prešiel kompletnou rekonštrukciou.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Obec je prezývaná aj ako "Bocianopolis", pretože v nej hniezdi najväčšia kolónia bociana bieleho na Slovensku.
Zemplínska Teplica

Zemplínska Teplica (, do roku 1948 "Kerestúr", v rokoch 19481955 "Zemplínsky Svätý Kríž") je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Polohopis.
Obec leží 25 km západne od okresného mesta Trebišov, po trase cez Sečovce a 16 km po trase cez Čeľovce a Egreš. Časť jej katastrálneho územia tvorí súčasne aj okresnú hranicu medzi okresmi Trebišov a Košice-okolie. Prechádza ňou štátna cesta II/552 Veľké Kapušany – Košice. Zo severovýchodu sa na ňu v Zemplínskej Teplici napája štátna cesta III/050211 zo Sečoviec. Sídlo nie je priamo napojené na železničnú sieť. Najbližšie vlakové stanice ležia v Sečovciach, Čelovciach, Slanci a Kalši, ktoré sú od obce vzdialené do 10 km.
Dejiny.
Osídlenie lokality sídla je známe už z 13. storočia ako usadlosti na križovatke poľných ciest. Obec sa v listinách po prvýkrát spomína v roku 1263 pod názvom Cristúr, neskôr Santa Crux, Kereztur, Kiskeresztur, Kerežtur, Križovany, Kerestúr, Zemplínsky Svätý Kríž a od roku 1955 sa volá Zemplínska Teplica. Názov obce bol určený podľa termálneho prameňa Teplica, ktorý sa nachádza v obci. Najstaršie zmienky o Zemplínskej Teplici sú v súvise s hradom Puruštyan ako jeho poddanské príslušenstvo. Obsidiánová lokalita, teplica, jaskynné zvyšky a paleolitické archeologické nálezy nasvedčujú, že tu žil človek, ktorý po stáročia zúrodňoval pôdu, menil ortáše na oráčiny a dorábal poľnohospodárske produkty. V chotári sa nachádzajú stopy po osídlení v 9.10. storočí. V písomnostiach zo 14.17. storočia sa vyskytuje pod maďarským názvom Keresztúr, teda Kríž. Východiskom či motívom názvu bol duchovný patrón miestneho chrámu, zasväteného Svätému Krížu. Vznik dediny môže súvisieť s prítomnosťou mníchov krížovníkov v 13. storočí a s ich vlastníctvom dediny. Od konca 16. storočia a ešte okolo roku 1684 v tamojšom chráme slúžili bohoslužby evanjelickí reformovaní kazatelia. Neskôr tam opäť pôsobili katolícki farári. V 15. – 16. storočí patrila dedina ku hradnému panstvu Cejkov, kedy ju vlastnili najmä šľachtici Šóšovci. V 16. storočí časť dediny vlastnili postupne šľachtici z Perína a Bátoriovci, v 17. storočí Šóšovci a Drugetovci. V chotári sa nachádzali aj vinice, o ktorých sú doklady od 15. storočia. K dedine patril vodný mlyn. Na prelome 16. – 17. storočia bol Kerestúr veľkou dedinou, najväčšou v okolí. Mal farské, ale najmä poddanské obyvateľstvo. V 17. storočí sa rozsah sídliska zmenšil na úroveň stredne veľkej dediny. V súčasnom období výškové dominanty obce tvoria dva chrámy. V juhozápadnej časti obce gréckokatolícky zo začiatku 19. storočia a v severovýchovnej časti rímskokatolícky z roku 1947. Kaštieľ z 1. polovice 18. storočia už v súčasnosti nestojí. Na vrchu Varheď sa nachádzajú zvyšky hrádku z obdobia stredoveku. Obec bola v roku 1831 kolískou Východoslovenského sedliackeho povstania a na túto pamiatku je vo vstupnom areále základnej školy umiestnená pamätná tabuľa.
Obručné

Obručné je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis.
Obec sa nachádza v severozápadnej časti Šariša, priamo pri hranici s Poľskom. Severným okrajom prechádza cesta I/77, ktorá tu prekonáva horský hrebeň Čergova. 
Dejiny.
Obručné vzniklo na území panstva Plaveč v 2. polovici 14. storočia. Historické názvy boli v roku 1636 "Obruczno", v roku 1773 "Obrucžno" a v roku 1920 Obručné. Živobytie ľuďom poskytovalo poľnohospodárstvo a chov dobytka, no najmä po vzniku prvej Česko-slovenskej republiky časť obyvateľov odchádzala za prácou do Česka.
Obyvateľstvo.
Z dôvodu náročných podmienok na život, odľahlosti a nedostatku pracovných príležitostí sa populácia v obci neustále znižuje. Obyvateľstvo tvoria z veľkej časti seniori a z Obručného sa postupne stáva chalupárska osada s rekreačným charakterom. K dispozícii majú predajňu potravinárskeho tovaru a knižnicu.
Vývoj počtu obyvateľov:
Zemplínska Nová Ves

Zemplínska Nová Ves () je obec na Slovensku v okrese Trebišov. Obec tvoria dve časti Úpor a Zemplínsky Klečenov. 
Občianska vybavenosť.
Obecný úrad sa nachádza v Úpore na Hlavnej ulici. V budove Obecného úradu sídli aj pošta. V oboch častiach obce sa nachádzajú kultúrne domy, takisto aj izby tradícií. V obci je futbalový areál s ihriskom, multifunkčné ihrisko, detské ihrisko, workoutové ihrisko a dopravné ihrisko. V časti Úpor je základná a materská škola s jedálňou. 
Osobnosti.
Jozef Suchoža (*27. september 1931) - slovenský právnik a pedagóg pôsobiaci na Právnickej fakulte UPJŠ v Košiciach
Orlov

Orlov je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis.
Podhorská obec Orlov leží vo východnej časti Ľubovnianskej vrchoviny, v údolí rieky Poprad, tesne pred tým, než opúšťa územie Slovenska.
Najvyššie položeným bodom v katastrálnom území obce je Kurčínska Magura s výškou Najnižšie položeným bodom v katastrálnom území obce je sútok Smrečného potoka a rieky Poprad, 
Klimatické pomery.
Obec Orlov patrí do mierne teplej klimatickej oblasti, vlhkej až veľmi vlhkej so studenou zimou.
Priemerná mesačná teplota vzduchu je:
Priemerná ročná teplota vzduchu je +6,6 °C.
Ročný úhrn zrážok je 680 – . Najväčšie úhrny zrážok sú v letných mesiacoch (jún , júl ).
Časti obce.
K obci Orlov patria ako miestné časti, osada Andrejovka a osada Kurčín.
Symboly obce.
Erb.
Erb zobrazuje bieleho orla v zelenom poli. Erb obce je spracovaný podľa historickej pečate obce z roku 1787. 
Názov.
Vývin názvu obce
Dejiny.
Orlov bol založený pravdepodobne okolo roku 1330, prvá písomná zmienka je z roku 1349. Vtedy patril pod panstvo neďalekého hradu Plaveč. Obyvatelia obce sa živili predovšetkým prácou v lese a poľnohospodárstvom, k rozmachu došlo po roku 1873, keď 1. mája bola daná do prevádzky železnica z Prešova (od roku 1969 existuje spojenie po koľajniciach aj s Podolíncom).
Obyvateľstvo.
Zloženie obyvateľstva podľa národnosti (sčítanie z roku 2001): Slováci 89,63%, Rusíni 8,98%, Ukrajinci 0,38%, Česi 0,38%, ostatní 0,13%.
Zloženie obyvateľstva podľa náboženského vyznania (sčítanie z roku 2001): Gréckokatolíci 82,05%, Rímskokatolíci 16,81%, Pravoslávni 0,25%, nezistené 0,51%, bez vyznania 0,35%.
Hospodárstvo.
Hlavnou hospodárskou aktivitou v obci je priemysel stavebných hmôt, perspektívny je aj cestovný ruch najmä v náväznosti s blízkymi regiónmi Poľska. K Orlovu patrí ako miestna časť aj osada Andrejovka a Kurčín kde bol v minulosti železný hámor a vodná píla.
Svätá Mária (okres Trebišov)

Svätá Mária () je obec na Slovensku v okrese Trebišov.
Pusté Pole (okres Stará Ľubovňa)

Pusté Pole je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis.
Šarišská obec Puste Pole leží v doline potoka Hradlová, na styku Levočských vrchov a pohoria Čergov. Nachádza sa v nadmorskej výške , severozápadne od rovnomenného sedla. Kataster s rozlohou 324 ha bol vyčlenený z obce Krivany až začiatkom roku 1956, v ktorom sa osada Pusté Pole odčlenila od Krivian.
Dejiny.
Počiatky obce siahajú až do 13. storočia, keď sa v listine uhorského kráľa Štefana V. z roku 1270 objavuje názov "Bachamezey". Kráľ v listine potvrdil, že tento kráľovský poľovný revír ako aj Kamenicu daroval synom Detrika a jeho príbuzným. Pri vytyčovaní hraníc sa opäť spomína Bachamezey ako obec, odkiaľ ide cesta do Plavča. Dedina však koncom 15. storočia zanikla, jej kataster spustol a to sa odrazilo v maďarskom názve Pusztamező (Pusté Pole), ktorý sa objavuje koncom 16. storočia pri novo založenej obci "Vislanka" (Vizranka, Pusztamező). Od roku 1927 sa Vislanka objavovala už pod jediným názvom a preto keď sa roku 1956 osada stala samostatnou obcou, prevzala historický názov Pusté Pole.
Doprava.
Obec sa nachádza na trase historickej cesty do Poľska. Prechádza ňou cesta I/68 z Prešova do Starej Ľubovne a poľského Starého Sonču. V trase cesty prechádza i železničná trať 188 vedúca z Košíc cez Prešov, Pusté Pole a Plaveč do Poľska.
Starina (okres Stará Ľubovňa)

Starina je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis.
Obec leží v úzkom údolí Starinského potoka, v centrálnej časti Ľubovnianskej vrchoviny, vzdialená vzdušnou čiarou asi východne od Starej Ľubovne a severne od Plavča. Patrí do regiónu Šariš a jediná prístupová trasa vedie cestou III/3138 cez Malý Lipník. 
Prícestná radová zástavba je vzdialená len 1 kilometer južne od rieky Poprad, ktorá tvorí prirodzenú hranicu s Poľskom. 
Zvlnené okolie obce tvoria zväčša lúky a pasienky s nesúvislým lesným porastom. Výraznejšie zalesnený je najmä v južnej časti a z geologického hľadiska sú zastúpené pieskovce s vrstvami ílovcov, na severnom okraji sú riečne terasy nánosov Popradu. 
Chotár obce leží vo výške od pri rieke Poprad, do na vrchu Patria.
Dejiny.
Najstaršia dochovaná písomná zmienka o osade „Stara“ pochádza z roku 1352, keď patrila panstvu Plaveč. V 17. storočí ju vlastnili Berzeviciovci a Šemšeiovci, v 19. storočí spadala do majetku rodiny Salamonovcov. Koncom 18. storočia v nej stálo 34 domov s 227 obyvateľmi, počas sčítania v roku 1828 obývalo 53 domov celkom 394 osôb. 
Miestni obyvatelia boli najmä tkáči a roľníci, ktorí obhospodarovali rozsiahle záhrady. Významnú časť príjmov miestneho obyvateľstva tvorila ťažba dreva v okolitých lesoch.
Ťažké podmienky podhorskej oblasti spôsobili rozsiahle vysťahovalectvo za prácou, či už do Starej Ľubovne, Košíc alebo Česka.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
V katastri obce je extrémne vysoký výskyt rôznych druhov plazov, prevažuje Slepúch lámavý, Jašterica živorodá, Užovka obyčajná, Vretenica obyčajná. Územie je celkovo zaujímavé výskytom rôznych ďalších živočíchov, napr. Bobor európsky, Bocian čierny, Skokan ostropyský, Salamandra škvrnitá, Mlok obyčajný, Fúzač veľký, Slizniak karpatský, a iné.
Infraštruktúra.
V súčasnosti sa tu nenachádza ani predajňa potravín ani pohostinstvo. Vodovod bol vybudovaný ešte v Akcii Z počas socializmu. Likvidácia komunálneho odpadu je riešená pravidelnými zvozmi, a umiestnením separačných kontajnerov pri obecnom úrade, kde je zároveň aj konečná zastávka autobusovej linky SAD, a miestna požiarna zbrojnica. V obci nikdy neprebehla plynofikácia. Najbližšia pošta, obchod a krčma je v susednej obci Malý Lipník. Autobusová doprava je zabezpečená približne 3x denne do okresného mesta Stará Ľubovňa.
Stráňany (okres Stará Ľubovňa)

Stráňany (do roku 1948 "Folvark", ) je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa. 
Polohopis.
Stráňany sa nachádzajú na polceste medzi Starou Ľubovňou a Červeným Kláštorom. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1343. Obyvatelia sa zaoberali hlavne poľnohospodárstvom, drotárstvom a prácou v lesoch. 
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Stráňany sú turistickým východiskom do Pienin. 
Doprava.
Stráňany majú autobusové spojenie do Starej Ľubovne, Spišskej Starej Vsi, Prešova a Košíc. Najbližšia železničná stanica sa nachádza v Starej Ľubovni.
Sulín

Sulín je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Šambron

Šambron (, , ) je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Polohopis.
Obec sa nachádza na východnom Slovensku, v Prešovskom kraji v okrese Stará Ľubovňa v prostredí Levočských vrchov. Stred obce má nadmorskú výšku 672 m, výškové rozpätie katastrálneho územia obce je 5801330 m. Najvyšší vrch týčiaci nad obcou sú Siminy (1287 m). Z geologicko-geomorfologického hľadiska sa obec nachádza vo flyšovom pásme západných Karpát. Nachádza sa tu sírouhlíkový prameň Smerďačky.
Dejiny.
Obec bola založená po roku 1366, keď kráľ Ľudovít I. daroval územie obce zemanovi Jakubovi. Prvýkrát sa obec písomne spomína v roku 1411 ako Fekethekuth, keď ju kúpil šľachtic Henrich. Neskoršie sa obec spomínala ako Swarczbron, Sambron a Šambron. V 15. alebo 16. storočí v obci postavili pravoslávny chrám (obec bola silne osídlená Rusínmi), ktorý v roku 1872 prebudovali na gréckokatolícky. Je zasvätený Panne Márii Ochrankyni.
Šambron počas 2. svetovej vojny.
Začiatkom 20. storočia obec postihlo silné vysťahovalectvo. Počas 2. svetovej vojny (od roku 1943) bol Šambron prechodnou základňou partizánskych skupín. Pri prechode frontu cez obec Šambron, v januári roku 1945, nemecké vojská nasadili v bojoch delostrelectvo. Vojaci Červenej armády odpovedali paľbou z raketometov. Následkom týchto tvrdých bojov celá obec vyhorela a obyvatelia obce si holé životy zachránili útekom do neďalekého lesa Hajnica. Po návrate do dediny ich čakal nemilosrdný pohľad, keďže z ich domovov zostali len spálené trosky. Zničených bolo 145 domov, 168 stodôl, 155 maštalí a 140 sypancov. Časť obyvateľov, ktorí ostali bez strechy nad hlavou, prichýlili v obciach Chmeľnica, Lomnička, Hniezdne a Podhorany. 
Osobnosti obce.
Rodáci
Šarišské Jastrabie

Šarišské Jastrabie je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Školstvo.
Osemročná základná škola s vyučovacím jazykom ukrajinským začala svoju činnosť v školskom roku 1956-1957. Dovtedy miestne deti navštevovali školu v 8 km vzdialenej dedine Orlov. V školskom roku 1961/62 sa začalo vyučovanie v novej školskej budove a už s vyučovacím jazykom slovenským. Od septembra 1967 navštevujú 5.-9. ročník aj žiaci z Vislanky a Ďurkovej a o rok neskôr aj žiaci z Kyjova.
Veľká Lesná

Veľká Lesná (gor. "Ryvold") je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Dejiny.
Prvá zmienka o obci je z 1. polovice 14. storočia. Veľká Lesná patrila medzi majetok kartuziánov z Červeného Kláštora. Obec sa volala Richwald, čo v preklade znamená bohatý les. Veľká Lesná ako údajne prvá obec v Zamagurí začala pestovať zemiaky. V 18. storočí sa nachádzala vo Veľkej Lesnej aj sklárska huta, zachovali sa z nej len pozostatky.
Veľký Lipník (obec)

Veľký Lipník je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji.
Polohopis.
Obec Veľký Lipník leží na styku Pienin a Spišskej Magury v doline potoka Lipník a jeho prítoku Šoltysa. Z hľadiska jej geografickej polohy v rámci Slovenska sa nachádza v Prešovskom kraji v severozápadnej časti okresu Stará Ľubovňa.
Občianska vybavenosť.
V obci funguje Základná škola s materskou školou ako jeden právny subjekt. Plne organizovanú základnú školu (budova z roku 1964) s ročníkmi 1. – 9. navštevuje 151 žiakov. Materská škola má dve triedy a navštevuje ju celkom 35 žiakov. Školská jedáleň s dennou kapacitou 130 obedov zabezpečuje stravovanie žiakov ZŠ s MŠ.
V rozľahlej budove Obvodného zdravotného strediska majú ambulanciu všeobecný lekár pre dospelých, detská lekárka, zubná lekárka a lekáreň a to všetko s pôsobnosťou pre obce Veľký Lipník, Lesnica, Haligovce, Veľká Lesná a Stráňany.
Šport.
V obci pôsobí TJ Družstevník Veľký Lipník, zastrešujúci futbalový tím "FK Veľký Lipník".
Vislanka

Vislanka je obec na Slovensku v okrese Stará Ľubovňa.
Radošovce (okres Skalica)

Radošovce sú obec na Slovensku v okrese Skalica.
Starina

Starina môže byť:
Svätá Mária

Svätá Mária môže byť:
Starina (okres Snina)

Starina () bola obec na Slovensku v okrese Snina. Bola vysťahovaná kvôli výstavbe Starinskej priehrady.
Pôvodná obec sa rozprestierala pod dnešnou vodnou hladinou. Pomník padlým v prvej svetovej vojne sa nachádza v zátoke pod Darnovom a pomník padlým pyrotechnikom v 2. svetovej vojne pod hrádzou. Pod Magurou sa nachádza minerálny prameň. Nad hrádzou Vodárenskej nádrže Starina sa nachádza vyhliadka.
Baňa (okres Stropkov)

Baňa je obec ležiaca v Nízkych Beskydách na pravostrannom prítoku Ondavy vo výške 413 m. Samostatnou obcou sa stala v roku 1957, dovtedy bola súčasťou bývalej obce Bokša, terajšej mestskej časti Stropkova.
Demografia.
Etnické zloženie.
Údaje: "Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011, Štatistický úrad SR"
Jazykové zloženie.
Udaje: "Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011, Štatistický úrad SR"
Náboženské zloženie.
Údaje: "Sčítanie obyvateľov, domov a bytov v roku 2011, Štatistický úrad SR"
Kultúra.
Každoročne sa 14. septembra koná celofarská púť na sviatok Povýšenia sv. Kríža, ktorú organizuje Rímskokatolícky farský úrad v Stropkove. Začiatkom milénia sa v prvý septembrový týždeň uskutočnilo niekoľko ročníkov cyklistických pretekov o pohár Tesly Stropkov s cieľom pri turistickej chate nad obcou.
Breznička (okres Stropkov)

Breznička je obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Brusnica (okres Stropkov)

Brusnica je obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Poloha.
Brusnica leží v Ondavskej vrchovine, v dolnej časti doliny potoka Čierťaž alebo Brusnička, ľavého prítoku strednej Ondavy.
Prírodné pomery.
Mierne členitý povrch chotára tvoria súvrstvia treťohorného flyšu. V zalesnenom chotári prevláda bukový les. Poľnohospodárska pôda predstavuje 426 ha, orná pôda 128 ha a lesná pôda 917 ha. Podnebie je mierne. Z plodín sa najčastejšie pestuje jačmeň, pšenica, kŕmna repa, zemiaky, kukurica a záhradná zelenina. Z lesnej zveri sa najviac darí jelenej a srnčej zveri, diviakom a líškam. Vyskytuje sa ojedinele vlk a rys ale aj bažant.
Dejiny.
Kráľ Žigmund daroval v roku 1408 šľachticovi Jánovi z Perína stropkovské panstvo, na ktorom bola vtedy aj dedina Brusnica. Zapísali ju vtedy v ponemčenom názve Prensincz. V roku 1454 sa spomína ako Brusnyicza. Je pravdepodobné, že názov mal najprv funkciu chotárneho názvu vyjadrujúc to, že sa tam hojne vyskytovala rastlina brusnica a po založení sídliska sa stala jeho názvom. Založenie tamojšieho sídliska možno predpokladať pred 14. storočím obyvateľmi z blízkej dediny, teda z Breznice alebo zo Stropkova. Brusnica bola v 14.-17. storočí nepretržite majetkovou súčasťou stropkovského panstva. Medzi vlastníkov patrili: Mikuláš Erdődy Bakóczar, Peter Erdődy, Gabriel Perény, ktorý nezanechal po sebe dediča a tak ju cisár Maximilián daroval Jánovi Petehöovi. Ešte v 17. storočí patrila Stropkovskému panstvu a jej pánom boli Pethoövci. Od 18. storočia sa dostala obec do majetku grófov Barkόczyovcov. Sídlisko malo v roku 1600 obývaných 15 poddanských domov a dom šoltýsa. Na prelome 16. a 17. storočia bola Brusnica stredne veľkou dedinou s rusínskym obyvateľstvom. Začiatkom 17. storočia sa do Brusnice prisťahovali viaceré rusínske rodiny. Už pred rokom 1639 si postavili chrám, ktorý v dedine aj neskôr jestvoval. Brusnické poddané domácnosti v 17. storočí chudobneli. V 17. storočí bol v Brusnici majer, ktorému patrili sedliakmi opustené alebo im zobraté pozemky. V roku 1715 žilo v Brusnici 12 a v roku 1720 13 poddanských domácností. Obyvatelia sa živili pastierstvom a pracovali v rozsiahlych lesoch.
Do roku 1945 tu bola píla, ktorá zamestnávala asi 20 robotníkov.
Súčasnosť.
V obci sa nachádza kultúrny dom, materská škola so školskou jedálňou, dom smútku, gréckokatolícky a pravoslávny chrám. Poľnohospodárske družstvo sa zameriava na živočíšnu výrobu, zväčša kravy. V obci je spoločnosť komposesorátu a urbariátu obce Brusnica – pozemkové spoločenstvo. Obec pravidelne usporadúva kultúrne, spoločenské a športové podujatia: Uvítanie nového roka, Deň žien, Deň matiek, Majáles, Životné jubileá, uvítanie detí do života a futbalový turnaj. Okolie je vhodné na turistiku a agroturistiku.
Bukovce (okres Stropkov)

Bukovce () je obec na Slovensku v okrese Stropkov. Sú známe gréckokatolíckym pútnickým miestom Buková hôrka (Bukova hirka), kde sa nachádza cerkev Povýšenia svätého Kríža, kaplnka Premenenia Pána a baziliánsky monastier. Najstaršia písomná zmienka o Bukovej hôrke je z r. 1742.
Obec vznikla v roku 1964 zlúčením obcí Malé Bukovce (býv. Zemplínska župa) a Veľké Bukovce (býv. Šarišská župa).
Bystrá (okres Stropkov)

Bystrá je obec na Slovensku v okrese Stropkov.
Obec bola založená niekedy okolo roku 1570, šlo o najmladšiu obec v severnej časti stropkovského panstva.