Veronika potočná

Veronika potočná (iné názvy pozri nižšie; ) je druh z rodu veronika z čeľade skorocelovité ("Plantaginaceae"). Je to trváca vodomilná bylina. Jej prirodzený areál sa rozprestiera od Európy a severnej Afriky, cez Blízky východ po Kaukaz, Sibír a strednú a východnú Áziu. 
Názvy.
Súčasný názov druhu je veronika potočná. Staršie názvy sú: "rozrazil potočný", "rozrazil vodný", "rozrazil bobovník" [resp. lapsus calami: "rozrazil robovník"], "rozrazil potočník". 
Ľudový názov je: "bobovník" (resp. "bôbovník"). Staršie ľudové názvy sú: "potočník" [toto je v súčasnosti slovenský názov rodu "Sium"], "vodník", "žabia lyžička", "rozrazilka", "ronika" a "deravica". 
Uvedené ľudové názvy, najmä potočník, vodník a prípadne aj bobovník, môžu alternatívne označovať agregátny druh veronika drchničková ("Veronica anagallis-aquatica" agg.), čiže druh veronika drchničková/rozrazil žabí (lat. "Veronica anagallis-aquatica") v staršom, širšom ponímaní, keďže tento je veronike potočnej značne podobný.
Opis.
Je to trváca bylina s holou poliehavou alebo vystúpavou stonkou, dlhou 20 až 60 cm, ktorá sa dobre zakoreňuje v uzloch. 
Listy sú protistojné, všetky krátko stopkaté, široko elipsovité, na báze krátko klinovité až okrúhle. Na okraji sú plytko pílkovité (najmä v hornej polovici čepele) až celistvookrajové. Sú dužinaté, na líci tmavozelené a lesklé. 
Štvorpočetné kvety sú v krátkych 10 až 25 kvetých protistojných strapcoch, ktoré vyrastajúce v pazuchách listov. Listene sú kopijovité až čiarkovité, stopky kvetov dlhé 3 – 7 mm. Koruna je tanierovitá, s priemerom 5 – 7 mm, sýtomodrá, zriedka ružová alebo biela a tmavšie žilkovaná. Kalich je štvordielny a kališné zuby kopijovité. Tyčinky sú dve s fialovými peľnicami. Čnelka je dlhá do 2 mm a blizna je dvojlaločná. Tobolky sú zboku slabo stlačené, srdcovité až takmer guľovité, v čase zrelosti neprevyšujú kalich, na vrchole sú plytko vykrojené. Otvárajú sa pri zvýšenej vlhkosti, takže semená sa môžu šíriť vodou. Semená sú široko elipsovité až guľaté, žltkasté a lesklé. 
Veronika potočná je hmyzoopelivý druh, ktorý sa rozmnožuje semenami ale aj vegetatívne – zakoreňovaním v uzloch stonky a úlomkami uvoľnenými počas obdobia vysokého prietoku vody. Kvitne v máji až auguste.
Rozšírenie.
Pôvodným areálom veroniky potočnej je Európa, Blízky východ, Kaukaz, Sibír, stredná a východná Ázia a severná Afrika. Zavlečená je v Severnej Amerike, Čile, Južnej Afrike a na Sachaline. Na Slovensku sa vyskytuje takmer na celom území. 
Výskyt.
Veronika potočná patrí do skupiny vodných alebo močiarnych veroník, s vysokým stupňom polymorfizmu. Rastie často masovo na okrajoch pomaly tečúcich vôd, pri prameniskách a zaplavovaných územiach ako pionierska rastlina. Obľubuje podmáčané, na minerály bohaté, humózne, štrkovité, piesočnaté alebo hlinité pôdy. 
Obsadzuje stanovištia od rovinného až do horského stupňa, na Slovensku s najvyššie zaznamenaným výskytom vo výške 1 650 m n. m. 
Význam a využitie.
V ľudovom liečiteľstve bola veronika potočná známa už v stredoveku. Predmetom zberu je kvitnúca vňať, ktorá obsahuje okrem trieslovín, horké glykozidy, silicu, organické kyseliny a saponíny. Jej využitie je podobné ako pri veronike lekárskej. Čerstvá šťava z rastliny sa aplikuje na podporu činnosti obličiek a ako pomocný liek pri kožných a pečeňových chorobách. Pre vysoký obsah vitamínu C sa z dužinatých listov dajú pripraviť vitamínové šaláty. 
Poddruhy.
Webové stránky POWO rozlišujú v rámci druhu tieto poddruhy: