burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Historická astronómia

Historická astronómia je veda, ktorá sa zaoberá analýzou historických astronomických dát a dejinami astronómie. Historické a staroveké pozorovania sa používajú na teoretické mapovanie dlhodobých trendov, ako napríklad vzorov zatmení a rýchlostí hmlovín.
Birmingham

Birmingham je druhé najväčšie mesto v Anglicku, „city“ a metropolitný okres v metropolitnom grófstve West Midlands (West Midlands má vyše 2 284 000 obyvateľov). Má okolo 992 400 obyvateľov a rozlohu 267,77 km². Je to najväčšie a najľudnatejšie britské mesto po Londýne s počtom obyvateľov 1 011 360 z roku 2014. 
Mesto sa preslávilo ako hnacia sila priemyselnej revolúcie vo Veľkej Británii. Tento fakt sa odrazil v jeho pomenovaní ako "továreň sveta" alebo "mesto tisícich remesiel".
Lipsko

Lipsko () je najväčšie mesto v nemeckej spolkovej krajine Sasko. Má asi 515 000 obyvateľov a leží na sútoku niekoľkých riek. V roku 2006 bolo označené za najlacnejšie mesto v Európe.
Dejiny.
Názov Lipsko skutočne pochádza z názvu "lipa", mesto založili Slovania v roku 1015 ako trhovisko. Už v roku 1165 bolo povýšené na mesto a miestne trhy sa stali významnou udalosťou. Na začiatku 15. storočia, v roku 1409 bola založená Lipská univerzita, ktorá zvýšila význam mesta natoľko, že sa tu začali rozvíjať rýchlo remeslá a neskôr aj priemysel. Pri Lipsku sa 16. októbra až 19. októbra 1813 konala najväčšia bitka napoleonských vojen, tzv. Bitka národov, v ktorej protifrancúzska koalícia dosiahla rozhodujúce víťazstvo. Medzi Lipskom a Drážďanmi sa tiež otvorila prvá nemecká železničná trať, čoskoro potom sa mesto stalo železničným dopravným uzlom. V 20. rokoch 20. storočia narastal rýchlo počet obyvateľov, a to až nad 500 000, ľudia sa sem sťahovali z vidieka za vidinou lepšieho života v meste. Za nacistickej vlády mesto zažilo tzv. Krištáľovú noc, kedy boli vypálené synagógy a pobití židia. Krištáľová noc sa stala veľkou manifestáciou sily, moci a hrôzy NSDAP. Ku koncu vojny bolo mesto z veľkej časti zničené spojeneckým bombardovaním, obsadila ho americká armáda, ktorá ho odovzdala do správy Červenej armády. Po vyhlásení NDR začala mohutná prestavba mesta podľa socialistického štýlu, vybudovávali sa veľké sídliská a nové priemyselné podniky. Lipsko sa malo stať „perlou Nemecka“. Na konci života Východného Nemecka, v roku 1988 a 1989 sa konali v meste veľké demonštrácie proti SED, nemeckej komunistickej strane. Po páde berlínskeho múra a zjednotení dostalo mesto veľkú podporu zo západu, čo prispelo k premene zo šedivého socialistického mesta na jedno z najmodernejších miest v bývalom Východnom Nemecku. V Lipsku sa usadili automobilky Porsche a BMW. 
Kultúra a pamiatky.
Vzhľadom na zničenie mesta počas dvoch svetových vojen je v Lipsku ako takmer vo všetkých veľkých nemeckých mestách pomerne málo historických budov. Pretože Lipsko bolo vždy mesto hudby - v 18. storočí tu pracoval Johann Sebastian Bach, má niekoľko opier. Je tu aj zoologická záhrada. Lipsko má povesť tradičného veľtržného mesta, najvýznamnejšou akciou, usporadúvanou teraz už na novom výstavisku z roku 1996 je Lipský knižný veľtrh.
Stuttgart

Stuttgart je hlavné mesto nemeckej spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko na juhozápade Nemecka. Najbližšie ležiace veľkomestá sú Bazilej, Frankfurt nad Mohanom a Mníchov.
Geografia.
Stuttgart leží asi hodinu cesty od pohoria Schwarzwald a podobnú vzdialenosť má aj od pohoria Švábska Jura. Mesto je položené v údolí, okolo sú vinice a lesy, blízko rieky Neckar. Pokrýva oblasť . Stuttgart sa nachádza v strede regiónu Stuttgart ktorý zahrňuje aj blízke mestá Ludwigsburg, Böblingen, Esslingen am Neckar, Waiblingen, Göppingen a aj ich príslušne krajinské okresy.
Ekonomika.
Región Stuttgart a hlavne priamo mesto je známe svojím vysoko technicky vyspelým priemyslom. Niektoré z najprominentnejších spoločností v Stuttgarte sú Daimler AG, Porsche, Bosch, Hewlett-Packard a IBM, z ktorých tu niektoré majú svoje celosvetové alebo celonemecké hlavné sídlo.
Doprava.
Mesto Stuttgart je dôležitým dopravným uzlom v Nemecku, vedú tadiaľ linky ICE "(InterCityExpress)", je tu električková doprava aj metro, a potom tiež prímestské vlaky. Vyrábajú sa tu automobily značky Porsche a Mercedes.
Mesto Stuttgart má tiež medzinárodné letisko (), ktoré sa nachádza približne na juh od centra v susednom meste Leinfelden-Echterdingen. Letisko je asi 30 minút cesty s použitým S-Bahn linky S2 alebo S3. Letisko je vedľa diaľnice A8. 
Od roku 2008 platí v Stuttgarte ako v mnoho iných nemeckých mestách tzv. ekologická zóna, tzn. že pre vjazd automobilom do mesta je nutné si vybaviť „ekologickú plaketu “ 
Šport.
V meste sídli futbalový klub VfB Stuttgart, ktorý svoje domáce zápasy hrá na Gottlieb-Daimler-Stadion. V roku 1992 klub získal prvý nemecký majstrovský titul po znovu zjednotení futbalových federácií zo Západného a Východného Nemecka (štvrtý majstrovský titul celkovo). Piaty titul získal klub v roku 2007, kedy prišlo titul v meste osláviť 250 000 ľudí.
Palma de Mallorca

Palma de Mallorca je hlavné mesto a hlavný prístav ostrova Malorka a hlavné mesto autonómneho spoločenstva Baleáry v Španielsku. Leží na južnom pobreží ostrova v Zátoke Paliem. V roku 2005 tu žilo 375 773 obyvateľov, s aglomeráciou 474 035. V meste žije takmer polovica obyvateľov Mallorcy.
Letisko Son Sant Joan patrí medzi najvyťaženejšie v Európe. Teraz pomenované Palma de Mallorca Airport (PMI)
Baleáry

Baleáry (slovenský normovaný názov) alebo Baleárske ostrovy (, ) je meno súostrovia na západe Stredozemného mora. Politicky je to provincia a súčasne aj jedno zo 17 autonómnych spoločenstiev Španielska. Správne stredisko je Palma de Mallorca. Ďalšie mestá: Mahón na Menorke, Ibiza na Ibize. Úradnými jazykmi sú katalánčina a španielčina. Katalánsky názov "Illes Balears" je aj súčasťou oficiálneho španielskeho (kastílskeho) označenia autonómneho spoločenstva. Súostrovie je obľúbeným cieľom mnohých turistov.
Geografia.
Najväčším ostrovom je Malorka. Geologicky sú Baleáry pokračovaním pohoria Andalúzske vrchy (Bétická Kordillera). Na Malorke je horské pásmo Sierra de Alfabia (najvyšší vrch Puig Major 1 445 m. n m.), zvyšok územia má pahorkovitý charakter; aj na ostatných ostrovoch sú skôr nízke vyvýšeniny. Na ostrovoch nie sú žiadne významnejšie vodné toky, iba niekoľko krátkych riečok. Na pobrežiach sú charakteristické zálivy – „calas“. Baleáry zahŕňajú 250 ostrovov, ktoré sú rozdelené do piatich skupín pomenovaných podľa najväčšieho ostrova: Malorka (šp. Mallorca; 81 ostrovov), Menorca (69 ostrovov), Ibiza (65 ostrovov), Formentera (14 ostrovov), Cabrera (21 ostrovov).
Ostrovy sa skladajú z dvoch skupín:
Administratívne sa región delí na 3 ostrovné celky:
a z nich každý spravuje vlastná „ostrovná rada“ ("Consell Insular").
Dejiny.
Baleáry poznali už Feničania a Gréci. Neskôr si ich podrobilo Kartágo. Po zničení Kartága Rímom boli ostrovy dočasne samostatné a stali sa útočiskom pirátov. Roku 123 pred Kr. ich pre Rím podrobil Quintus Caecilius Metellus Balearicus a potom sa sem nasťahoval rad rímskych osadníkov. V tom čase boli aj založené mestá Palma de Mallorca a Pollentia (dnešná Pollensa), a na Baleároch sa začali pestovať olivy. V Pollense sa dodnes zachoval napríklad rímsky vodovod.
V roku 423 po Kr. dobyli Baleáry od Rimanov Vandali, od roku 534 od Vandalov zase Byzantínci. V roku 798 ich dobyli Mauri a neskôr tam založili emirát. V rokoch 1228-32 si vybojoval Baleáry aragónsky kráľ Jakub I. a urobil z nich terciogenitúru pre svojho syna Jakuba, po ktorom v Mallorskom kráľovstve nasledovali Sancho a Jakub I.
V roku 1344 si túto ríšu pripojil Peter IV. Aragónsky a odvtedy Baleáry zdieľali dejiny Španielska. Počas vojny o španielske dedičstvo obsadili Menorcu roku 1708 Angličania a ponechali si ju až do roku 1782 (okrem rokov 1756-1769, kedy ju mali Francúzi).
Never Let Me Down (album)

Never Let Me Down je album Davida Bowieho, vydaný v roku 1987.
Zoznam skladieb.
Zaujímavosťou je, že Never Let Me Down obsahuje rozdielne verzie niektorých pesničiek na LP verzii a na CD verzii. Prvý údaj predstavuje dĺžku skladby na kompaktnom disku, údaj za lomkou určuje dĺžku skladby na vinylovej platni.
Skladba „Too Dizzy“ bola vyradená z každej nasledujúcej reedície kvôli jej neobľúbenosti u samotného Bowieho.
Reedície.
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1995 vydavateľstvom Virgin Records a obsahovala ďalšie tri bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby.
Flavius Aetius

Flavius Aetius (* cca 390, Durostorum, Východorímska ríša – † 21. september 454, Ravenna, Západorímska ríša), niekedy označovaný ako "posledný Riman", bol vojvodca cisára Valentiniana III., ktorý po roku 437 získal dominantné postavenie na západorímskom dvore. O jeho pôvode sa nezachovalo príliš veľa informácii. Vieme, že jeho matka bola Rimanka z Itálie a jeho otec Gaudentius bol vojenským veliteľom v Sirmiu, nevylučuje sa, že mal germánskych predkov. Naopak s istotou sa vie, že v mladosti strávil istý čas ako rukojemník pri Hunoch. Kontakty, ktoré tam nadviazal, mu veľmi pomohli v spoločenskom vzostupe.
Cisárovi Valentinianovi, vlastne skôr jeho matke a poručníčke Galle Placidii, Aetius po prvý raz výrazne prospel roku 425, keď získal na pomoc proti uzurpátorovi Iohannovi hunske oddiely. Aj keď do bojov nakoniec priamo nezasiahol (Valentinianove vojska zvíťazili krátko pred jeho príchodom), už len hrozba útoku nalomila Iohannovo postavenie v Itálii. Galla Placidia Aetia za odmenu vymenovala na "magistrem militum" v galských provinciách.
V novej funkcii vystúpil Aetius aktívne proti Vizigótom blízko Arles a podarilo sa mu ich poraziť. Rovnako dobre si počínal aj počas vojny s Burgundami, usadenými okolo dnešného Wormsu, ktorých porazil v roku 437. Zhruba od tej doby sa jeho postavenie v západorímskej ríši fakticky rovnalo spoluvláde.
Najslávnejšia bitka však na Aetia iba čakala. Stretol sa v nej s húnskym kráľom Attilom roku 451 na Katalaunských poliach, kde spoločne s Vizigótmi dosiahol prinajmenšom uspokojivý výsledok – Huni odtiahli z Gálie. Vnútropoliticky stál Aetius na strane senátnej aristokracie a v opozícii proti cisárovi. Valentinianus sa ho nepochybne obával, a hneď ako mu to pomery dovolili (Attilova smrť roku 453), obvinil všemocného veliteľa z vlastizrady a vlastnou rukou ho zavraždil. Tento krok pripravil ríšu snáď o jediného muža schopného zaistiť poriadok v provinciách, ktorý vedel okrem iného obratne využívať spory najrôznejších etník na rímskej pôde aj mimo nej. Keď cisára 16. marca 455 zabili Aetiovi priaznivci, prevládli v západorímskej ríši dezintegračné tendencie, ktoré o dvadsať rokov neskôr vyvrcholili jej pádom.
Young Americans (album)

Young Americans je album Davida Bowieho z roku 1975. 
Zoznam skladieb.
Autorom skladieb je David Bowie, s výnimkou označených skladieb. 
Reedície.
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahoval tri ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby. Tretia edícia bola naplánovaná najprv k 30. výročiu albumu v roku 2005, neskôr bolo jej vydanie presunuté na rok 2006 a momentálne je projekt odložený na neurčito.
Razmyšlenija o Božestvennoj Liturgii

Razmyšlenija o Božestvennoj Liturgii () je dielo Nikolaja Vasilieviča Gogoľa napísané v roku 1845 počas jeho pobytu v Paríži. Autorovým cieľom bolo prístupnou formou prezentovať svoje vedomosti a svoje prežitie liturgie. Autor postupne komentuje liturgiu sv. Jána Zlatoústeho od príchodu kňaza a diakonov cez samotnú liturgiu až po ich odchod z chrámu. Prvýkrát toto dielo vyšlo v roku 1857. 
Vydavateľstvo Refugium o nej napísalo: "Málo známe dielo veľkého ruského klasika vzniklo počas jeho pobytu v Paríži v roku 1845. Autor osobitou formou sprístupňuje mystérium východnej liturgie."
Pri práci na ňom v Paríži v rokoch 1842 – 1843 používal cirkevnoslovanský a latinský text liturgie.
Dead Can Dance (album)

Dead Can Dance je debutový album nahraný hudobnou skupinou Dead Can Dance v roku 1984. Obsahuje skladby napísané počas predošlých štyroch rokov. Tento album sa dosť odlišuje od neskorších nahrávok Dead Can Dance.&lt;br&gt;Allmusic: "„…je viac podobný temným raným nahrávkam skupín ako Cocteau Twins a The Cure než neskorším hudobným fúziam, ktoré charakterizovali ich štýl … ako indikátor kam skupina bude smerovať je "(tento album)" vynikajúci.“"
Zoznam skladieb.
"Garden of the Arcane Delights".
Nasledujúce skladby boli pôvodne vydané v roku 1984 ako EP "Garden of the Arcane Delights" a neskôr boli zahrnuté na CD vydaní tohto albumu.
Buddha of Suburbia

Buddha of Suburbia je album Davida Bowieho, vydaný v roku 1994 ako soundtrack k rovnomennému seriálu britskej televíznej spoločnosti BBC. Seriál bol adaptáciou knihy Hanifa Kureishiho "Buddha of Suburbia" (slov. "Budha z predmestia"). Napriek tomu, že album bol vydaný ako soundtrack, okrem titulnej skladby sa v seriáli žiadna z piesní neobjavila.
Album je devätnásty v poradí a radí sa medzi Bowieho radové albumy, medzi "Black Tie White Noise" a "1.Outside". Celý album bol napísaný a nahratý počas šiestich dní v Mountain Studios vo švajčiarskom meste Montreaux. Mixovanie finálnej verzie albumu však trvalo až pätnásť dní, a to najmä kvôli technickým komplikáciám v štúdiu.
Zoznam skladieb.
Autorom všetkých skladieb je David Bowie.
Súčasný stav.
Napriek tomu, že Bowie povedal o Buddha of Suburbia, že je to jeden z jeho najobľúbenejších albumov, americká i európska verzia boli vymazané z katalógov BMG, ide teda o tzv. „deleted album“. Bowie sa k situácii vyjadril takto: "„O albume sa napísala jedna recenzia, dobrá recenzia ako sa už stáva a od vtedy akokeby prestal existovať, čo sa týka môjho katalógu. Urobil sa z toho soundtrack a čo sa týka peňazí na marketing a propagáciu, tak neboli žiadne. Veľká škoda.“" V súčasnosti sa album oficiálne nepredáva a ani sa nevyrábajú jeho ďalšie kópie. Možno aj kvôli tomu je často prehliadaný.
Międzyrzec Podlaski

Międzyrzec Podlaski je poľské mesto v Lubelskom vojvodstve. Má 17 300 obyvateľov (2004).
Larnaka

Larnaka je prístavné mesto na juhovýchodnom pobreží Cypru.
Nachádza sa tu cyperské hlavné medzinárodné letisko a početné múzeá. Žije tu okolo 75-tisíc obyvateľov (2003) a je to druhý najdôležitejší prístav a dôležité turistické stredisko. 
Dejiny.
V staroveku sa nazývala najprv po fenicky Kart-Hadašt (Nové Mesto), neskôr po grécky Kition, po latinsky Citium. 
Koncom bronzovej doby tu už stálo významné mykénske obchodné centrum, ktoré dosiahlo najväčší rozmach v 14. a 13. storočí pred Kr. V 11. storočí pred Kr. bolo zničené. V 9. a 8. storočí pred Kr. to bolo centrum fenického osídlenia z Tyru, neskôr dočasne sídlo kráľovstva Kition.
Od 4. storočia pred Kr. nastala helenizácia mesta, býval tu napríklad filozof Zenón Mladší. Na konci rímskeho obdobia a v byzantskom období sa mesto stalo bezvýznamným. Až za vlády Osmanov (1570 – 1878) nastal nový rozvoj, potom sa Larnaka zase zmenila na malomesto a od roku 1974 (rozdelenie Cypru na dve časti) opäť zaznamenáva prudký ekonomický a populačný rozvoj.
Varna (Bulharsko)

Varna (starší názov "Stalin") je tretie najväčšie mesto v Bulharsku. Má vyše 350 000 obyvateľov. Je sídlom Varnanskej oblasti.
Polohopis.
Leží pri ústí rieky Provadijska reka do Čierneho mora. V meste je významný prístav, medzinárodné letisko, výroba motorov, lodenice. Sú tu aj sanatóriá a je to rekreačné stredisko.
História.
Mesto založili Gréci v 6. stor. pred Kr.. V staroveku bolo známe ako vojenský tábor Odessos. V roku 1444 pri Varne Turci porazili kresťanské vojsko na čele s poľským kráľom Vladislavom III. (na predmestí je mauzóleum na pamiatku tejto bitky). V roku 1878 sa Varna stala súčasťou nezávislého Bulharska a nastal jej rozvoj.
Pamiatky.
Katedrála Zosnutia presvätej BohorodičkyPravosláva katedrála, postavená v rokoch 1884 až 1886. Jej základný kameň položil Alexander Battenberg (prvé knieža novodobého bulharského štátu) v roku 1880. Medzi najkrajšie pamätihodnosti katedrály patrí jemne vyrezávaný ikonostas, ktorý vytvorili macedónski majstri z mesta Debar.
Amritsar

Amritsar je mesto v Indii. Má vyše milión obyvateľov a celý región vyše 3 milióny. Je to hlavné mesto rovnomenného okresu. 
Je to cestný a železničný uzol, rozvíjajú sa tu umelecké remeslá (výroba kobercov, slonovinových predmetov a podobne), významný je aj sklársky, chemický a kovospracujúci priemysel. Je to hlavné kultové a náboženské stredisko sekty sikhov. V meste je od roku 1969 univerzita. 
Sú tu početné architektonické pamiatky, napríklad Zlatá svätyňa postavená uprostred svätého jazera. V Zlatej svätyni je umiestnená svätá kniha sikhov, Ádi Granth.
Dejiny.
Mesto založil roku 1577 Ram Das, štvrtý guru sikhov, pri „svätom“ jazere Nesmrteľnosti (Amrita-Saras). Lokalitu mu daroval mogulský cisár Akbar Veľký. V roku 1761 bola Zlatá svätyňa zničená a v roku 1764 znova postavená (začiatkom 19. storočia bola obalená pozlátenými medenými platňami). V roku 1984 obsadili svätyňu extrémisticki sikhovia, potom chrám obsadili indické vojská, čo vyvolalo značný konflikt medzi sikhami a indickou vládou spojený aj s krvavými nepokojmi.
VTV

VTV alebo Vaša televízia bola v rokoch 1995 až 2000 televízna stanica na Slovensku. Vysielala cez satelit a kábel. Predstavovala prvú súkromnú televíziu, ktorá vysielala celoplošne po celom Slovensku. 
Začiatky.
Licenciu pre šírenie signálu v káblovke získala 24. novembra 1993. Vysielať ale začala až 22. apríla 1995. Vysielanie bolo uvedené americkým filmom "Ťah jazdcom". 
Televízia vysielala prostredníctvom káblových prípojok, ktorými v roku 1995 disponovalo 19,4 % domácností. V máji 1995 začala poskytovať signál aj cez družicu Eutelsat II-F2 na nekódovanej analógovej frekvencii 10,972 GHz. V júli 1997 prešla televízia z analógovej družice na digitálnu družicu Intelsat 7-F7.
Na začiatku televízie stál Bohuslav Géci ako prezident manažmentu, Ján Izák ako viceprezident a Marcel Šustek ako riaditeľ divízie programu spoločne s generálnym riaditeľom Vladislavom Krížom.
Finančné problémy a pád VTV.
Aj keď televízia mala spočiatku kvalitné programy vrátane objektívneho spravodajstva, o rok neskôr k nej pribudla konkurenčná súkromná TV Markíza, ktorá ju so zahraničným kapitálom a know-how vytláčala na okraj diváckeho záujmu. V čase keď dlh VTV voči Všeobecnej úverovej banke stúpal k 300 miliónom slovenských korún, dostala televízia v roku 1998 prvú veľkú finančnú injekciu – po predaji 51% podielu spoločnosti VTV Cable TV spol s r. o. spoločnosti TV Plus Vladimíra Poóra. V polovici roka 1997 televízia prešla na satelitné digitálne vysielanie cez družicu Intelsat 7-F7. Následne na to v septembri 1998 sa uskutočnil vo VTV relaunching kedy televízia bola posilnená balíkom TV filmov a nemeckých TV seriálov. Paralelne sa objavila aj outdoorová kampaň televízie. Televízia však postupne začala opäť programovo stagnovať. 
V marci 1999 odkúpil televíziu Ladislav Milko, avšak ako riaditeľ pôsobil vo VTV len 2 mesiace. Po ďalších majetkových presunoch sa napokon dostala k televízii bývalá programová riaditeľka TV Markíza Tatiana Heldová, ktorá sa pokúsila zlepšiť situáciu upravením programovej štruktúry. Od novembra 1999 dokonca skrátila vysielanie – kapacitne sa preorientovala výlučne na hlavný vysielací čas. Po nájdení investora síce plánovala prejsť na 24-hodinový cyklus, to sa jej však nikdy nepodarilo. 
VTV napokon ukončila vysielanie 9. februára 2000 po takmer piatich rokoch vysielania, keď jej Rada pre vysielanie a retransmisiu odobrala licenciu.
Zadar

Zadar () je mesto v Chorvátsku pri Jadranskom mori. Žije tu asi 75 tisíc obyvateľov, pričom prevažnú väčšinu obyvateľstva tvoria Chorváti. Zadar je správnym centrom rovnomennej župy. Staré mesto bolo postavené na polostrove, ktorý obkolesujú mohutné staré hradby a počas tureckých nájazdov sa jeho obyvatelia chránili jednoduchým prekopaním šije, čím mesto oddelili od pevniny.
Meno.
V najstarších časoch sa mesto nazývalo "Iader" (čo nesúvisí s menom mora), neskôr "Diadora". Druhé -"a"- v slove Zadar je pohyblivé, takže v chorvátčine je "do Zadru", "v Zadru" a pod. V minulosti sa Zadar po taliansky nazýval "Zara".
Dejiny.
Už v 9. storočí pred Kr. bol dnešný Zadar osídlený ilýrskym kmeňom Liburnov. V období tesne pred prelomom nášho letopočtu Zadar pripadol do správy Rímskej ríše, kde však mal svoju autonómiu. Po páde západorímskej ríše sa stal centrom Dalmáckej provincie vo Východorímskej (Byzantskej) ríši a sídlom jej správcu. 
Na začiatku 11. storočia prišli do Zadaru prví Slovania – Chorváti – a rýchlo sa zmocnili vlády nad mestom. Neskôr v 12. storočí bojoval Zadar často s Benátkami, po niekoľkých útokoch, ale prehral a bol vyplienený vojskami Benátok a štvrtej krížovej výpravy. Nasledovalo niekoľko povstaní, ale aj tak bol Zadar pripojený pod uhorskú vládu. Tá ho o niekoľko storočí neskôr predala naspäť Benátčanom. Nová benátska vláda zrušila mestu jeho autonómiu, čo viedlo k stagnácii. Po páde Benátskej republiky na konci 18. storočia pripadol pod správu Habsburskej monarchie. 
Po prvej svetovej vojne sa v roku 1920 stal podľa Rapallskej zmluvy súčasťou Talianska. Počas druhej svetovej vojny bol ako dôležitá fašistická pevnosť veľa razy bombardovaný britským a americkým letectvom. Po oslobodení v roku 1944 bol Zadar v rámci Chorvátska začlenený do Juhoslávie. Po vojne sa stalo mesto turistickým centrom. To však trvalo len do občianskej vojny v roku 1991, kedy bol ostreľovaný Juhoslovanskou ľudovou armádou, ktorá dva roky obliehala mesto. Po skončení občianskej vojny mesto pripadlo Chorvátsku. V súčasnosti je mesto vyhľadávaným turistickým letoviskom.
Pamiatky.
V Zadare sú pozostatky z rímskeho obdobia, sú to najmä časti opevnenia, z ktorých bola väčšina zbúraná za čias rakúskej nadvlády. Zachovalo sa rímske fórum, chrám sv. Donáta z 9. storočia, vedľa neho veža a zvonica, bazilika sv. Anastázie z 12. storočia a niekoľko kostolov a kláštorov zo stredoveku. 
Novodobé pamiatky sú najmä Morský organ a Pozdrav slnku. Morský organ sa nachádza na brehu mora v západnej časti mesta a sú to vlastne biele schody, ktoré ukrývajú rúrky a pri najmenšom pohybe vĺn a vetra vydávajú príjemnú a zvláštnu melódiu. Vedľa Morského organu, tiež na brehu mora sa nachádza umelecké dielo Pozdrav slnku od architekta Nikolu Bašiča. Táto zaujímavosť – kruh s priemerom 22 metrov, ktorý je zapustený do zeme - je postavená na základe hry svetla.
Spleen and Ideal

Spleen and Ideal je druhý album nahraný skupinou Dead Can Dance, vydaný v roku 1986. Tento album sa odkláňa od počiatočných post-punkových a gothických počiatkov na ich debutovom, "Dead Can Dance", a orientuje sa viac smerom k world music. Album používa menej klasické rockové nástroje a používa viac violončelo , trombóny a tympany. Názov album je prevzatý od symbolistov z 19. storočia. Texty su inšpirované Charlesom Baudelaierom. Dosiahol No. 2 v britskom nezávislom rebríčku.
Podľa Into the Labyrinth Press-Kit: "„…Pojmy ‚spleen‘ a ‚ideal‘ sú prebraté od symbolistov 19. storočia. Splín – chorý a zlomyseľný aspekt ľudskej prirodzenosti ako závisť, nevrlá nálada, zloba a netolerancia – boli neodvratne spojené s pojmom ideálu. Na jednej strane to núti ideál uprieť si svoju možnosť existencie, na druhej strane to môže ideál tvoriť a ovplyvňovať. Naše piesne sú o pravde a klame, predurčení a slobode, pochybnosti a viere, a nad všetkými týmito dvojicami je hľadanie dokonalosti. Dosiahnuť ideál…“"
Split

Split (, ) je mesto v Chorvátsku, v oblasti Dalmácia. Nachádza sa na východnom brehu malého polostrova pri Jadranskom mori.
Je tu námorný prístav, vojenská základňa, medzinárodné letisko v Trogire a cenné stavebné pamiatky.
Spolu s Rijekou a Zadarom je Split hlavným chorvátskym prístavom. Od roku 2004 vedie zo Splitu do Záhrebu nová diaľnica, vďaka ktorej je dalmátske pobrežie, hlavne jeho južná časť, dostupnejšia.
Dejiny.
Split založil na sklonku 3. storočia rímsky cisár Dioklecián, ktorý si tu postavil svoj palác, do paláca sa po jeho smrti nasťahovali okolití obyvatelia. Počas sťahovania národov sem doputovali Slovania v 7. storočí. Odvtedy až do 11. storočia bol striedavo pod vplyvom Byzancie a Benátok; od roku 1069 bol súčasťou Chorvátskeho kráľovstva, ktoré sa neskôr stalo súčasťou Uhorska. 
V roku 1420 tu moc získala Benátska republika, a to na ďalších 300 rokov; v tomto období sa tu rozvíjala humanistická kultúra. Od roku 1797 až do vyhlásenia Kráľovstva SHS spadal pod Rakúsko-Uhorsko, bol hlavným mestom Dalmáckej provincie. Po roku 1929 a vytvorení Juhoslávie sa stalo mesto centrom novo vzniknutej Prímorskej bánoviny. Za 2. svetovej vojny bol obsadený talianskym fašistickým vojskom a Nemeckom.
Turistika.
Zvyšky Diokleciánovho paláca zmiešané s neskoršou zástavbou sú centrom mesta a aj jeho hlavným turistickým lákadlom, zaradeným v roku 1979 na Zoznam Svetového dedičstva UNESCO. Najzaujímavejšie sú staré klenby a chodby pod mestom. V okolí Splitu sa na pobreží mora nachádza veľa hotelov a privátnych ubytovacích zariadení.
Doprava.
Split má bohaté možnosti dopravného spojenia.
Dubová (prítok Váhu)

Dubová (často hovorovo označovaná ako "Dubové") je vodný tok na západnom Slovensku, na území okresov Nové Mesto nad Váhom a Piešťany. Je to pravostranný prítok Váhu s dĺžkou .
Prameň.
Dubová pramení v Podunajskej pahorkatine, v obci Čachtice (), kde sa zo severozápadu pritekajúca Jablonka vetví na dve ramená, pričom pravostranné rameno pokračuje ďalej pod názvom "Dubová".
Opis toku.
Preteká severojužným smerom cez Čachtice, tu sprava priberá kratší prítok z Malých Karpát. Pokračuje okrajom susednej obce Častkovce, kde vytvára menší ohyb, východne od obce Podolie priberá zľava rameno Čachtického kanála a pokračuje k obci Pobedim. 
Pri obci Pobedim vytvára väčšiu sihoť a preteká okolo významného archeologického náleziska na pravom brehu. Potom tečie cez Bašovce a okrajom Veľkého Orvišťa, tu sa zľava oddeľuje Orvištský kanál, Dubová sa stáča na juhovýchod a vteká na územie mesta Piešťany. Časť toku v Piešťanoch je lemovaná chodníkom pre peších a cyklistov. Revitalizácia v kilometri 4,32 – 5,27 bola ocenená cenou CE.ZA.AR 2008.
Intravilánom mesta preteká v podstate severojužným smerom vytvárajúc niekoľko oblúkov. V rekreačnej oblasti Sĺňava I sa približuje k vodnej nádrži Sĺňava, pričom ďalej preteká po jej západnom brehu za oddeľujúcou hrádzou. V blízkosti výtoku Váhu zo Sĺňavy sa sprava vlieva do koryta Drahovského kanála.
Medzi Čachticami a Pobedimom je koryto toku chráneným územím (prírodná pamiatka Brehové porasty Dubovej), bolo vyhlásené v roku 1983 za účelom ochrany cca dlhého úseku so zachovanými brehovými porastami vŕb. Ide o významný ekostabilizačný a krajinársky pôsobivý prvok uprostred odlesnenej poľnohospodárskej krajiny Podunajskej nížiny. Je hniezdiskom a útočiskom niektorých chránených druhov vtáctva.
Danubius Cable TV

Danubius Cable TV alebo DCTV bola prvou súkromnou televíziou, od 16. januára 1995 do 16. mája 1995 na Slovensku. Licenciu na vysielanie však získala už v roku 1994. 
Začiatky.
Od januára 1995 stanica vysielala v testovacej prevádzke a vysielanie naostro začala až 16. februára 1995 o 19:00 hod, slovenským filmom "Lepšie je byť bohatý a zdravý ako chudobný a chorý" od Juraja Jakubiska.
Zo začiatku bola televízia dostupná výhradne prostredníctvom vybraných kábloviek a satelitu Eutelsat I-F5 (21,5°E), neskôr pribudlo vysielanie pomocou terestriálu v Bratislave. Pokrytie stanice bolo práve najväčším problémom, nakoľko jej signál nebol dostupný všade pre veľkú škálu divákov. DCTV vysielala iba pár hodín denne a to najmä večer od 19.00 do približne 23.00 hod., čo bolo skutočne provizórne vysielanie. Ciele stanice boli ale oveľa väčšie, nepodarilo sa jej ich však naplniť. Vtedajší majitelia neodhadli veľkú finančnú náročnosť vysielania cez satelit a tým pádom prišli o väčšinu divákov. Licenciu stanice vlastnila spoločnosť WN Danubius Film, ktorá sa neskôr podieľala aj na vysielaní stanice TV Luna.
Programy DCTV.
DCTV vysielala niekoľko vlastných programov, slovenské a aj české filmy (napríklad aj od Juraja Jakubiska), slovenské animované rozprávky (Janko Hraško), z akvizičných seriálov to boli napríklad seriály Tarzan, Viper, Dievčatá odvedľa, Dobrodružstvá Čierneho žrebca, nechýbali ani zahraničné, zväčša béčkové, či céčkové filmy.
Dubrovník

Dubrovník (, , alebo aj Ragusa di Dalmazia, prezývaný aj "Perla Jadranu") je mesto v Chorvátsku. Nachádza sa v južnej Dalmácii pri Jadranskom mori a má okolo 43 000 obyvateľov.
Dejiny.
Historické mesto, založené v 7. storočí, spočiatku tvorilo slobodnú kupeckú republiku (Ragusa, Dubrovnícka republika), ktorá bola najprv pod nadvládou Benátok, potom Uhorska, od roku 1526 Osmanskej ríše a ktorú roku 1806 (napoleonské vojny) obsadili a zrušili Francúzi. Mesto zažilo rozmach v 16.storočí, kedy disponovalo jednou z najväčších obchodnických flotíl sveta a konzulátmi vo viac ako 50 prístavoch.
V roku 1667 mesto takmer zničilo zemetrasenie. 
Od roku 1814 Dubrovník patril Rakúsku, od 1918 štátu južných Slovanov (Juhoslávia), od roku 1991 nezávislému Chorvátsku. Patrónom mesta je svätý Blažej. 
Turizmus.
Mesto má veľké, charakteristické, zachované historické centrum (zapísané medzi lokality Svetového dedičstva UNESCO) obklopené hradbami, prístav a medzinárodné letisko. Jeho poloha v južnej Dalmácii, stabilné počasie a množstvo historických i prírodných zaujímavostí v okolí láka do mesta turistov z celej Európy.
Diamond Dogs (album)

Diamond Dogs je konceptuálny album Davida Bowieho z roku 1974. Tematicky album v sebe spája román Georgea Orwella "1984" a Bowieho vlastnú víziu postapokalyptického sveta. Bowie pôvodne zamýšľal napísať muzikálovú verziu "1984" a hneď po dokončení nahrávania albumu "Pin Ups" začal pracovať na novom materiále. Na poslednú chvíľu mu však Orwellova vdova odmietla poskytnúť autorské práva k románu a tak väčšina z napísaných skladieb skončila na druhej strane albumu "Diamond Dogs". 
Napriek tomu, že Bowie album nahral už po Ziggyho »smrti« a album má svoju vlastnú postavu Halloween Jacka; na albume stále badať Ziggyho stopy. Či už je to známy červený účes na obale albumu, alebo glam rock prvého singlu „Rebel Rebel“. Okrem iného sú na albume viditeľné stopy vplyvu britskej skupiny The Rolling Stones ale aj soulovej hudby.
Väčšina skladieb z albumu odznela na Bowieho bombastickom turné v roku 1974 z ktorého pochádza aj koncertný album "David Live". Niektoré z nich ešte odohral na turné k albumu "Station to Station" a neskôr sa už k "Diamond Dogs", s výnimkou „Rebel Rebel“ vracal iba zriedka. 
Zoznam skladieb.
Autorom skladieb je David Bowie, s výnimkou označených skladieb. 
Reedície.
Album vyšiel v troch reedíciách na CD albumoch, prvý raz v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahoval tri ďalšie bonusové skladby. Druhý raz vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby. V roku 2004 vydala spoločnosť EMI album po tretíkrát, avšak ako limitovanú edíciu pri príležitosti 30. výročia vydania albumu. Album obsahoval rozsiahly booklet s fotografiami, poznámkami Tonyho Viscontiho a samostatný disk s bonusovými skladbami.
Jablonka (potok)

Jablonka je vodný tok na západnom Slovensku, preteká územím okresov Myjava a Nové Mesto nad Váhom. Je to pravostranný prítok Váhu, má dĺžku (z toho umelo upravený dolný tok od Čachtíc po ústie meria ).
Prameň.
Pramení v Myjavskej pahorkatine, na katastrálnom území obce Polianka, východne od jej intravilánu v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na východ, stáča sa na severovýchod, preteká ústredím obce Jablonka, pričom pod obcou sa postupne výrazným oblúkom (smerujúcim k severu) stáča k juhovýchodu a pri osade Kubečkovci priberá ľavostranný Zemanovský potok. Ďalej preteká územím obce Krajné, popri osadách Luskovica a Žadovica na ľavom brehu, južne od osady Mitalovec sa znovu stáča a JJV smerom tečie intravilánom Krajného. Južne od intravilánu priberá významný pravostranný prítok, Matejovský potok, rozširuje svoje koryto, opätovne sa oblúkom stáča a pokračuje severovýchodným smerom. Pri osade Podvrch priberá ľavostranný Rudník a ďalej tečie po hranici Malých Karpát. Koryto potom utvára niekoľko zákrut, preteká cez obec Hrachovište, kde zľava priberá svoj najvodnatejší prítok, Tŕstie.
Za obcou sa hlboko vrezáva do masívu Čachtických Karpát, ktoré preteká výrazným oblúkom. Tečie obcou Višňové, popod Čachtický hrad vypínajúci sa na pravom brehu a utvára kaňonovitú Višňovskú dolinu, ktorou preteká viac menej na sever. Následne sa veľkým oblúkom stáča na juhovýchod a pokračuje Čachtickou dolinou.
Ďalej opúšťa Čachtické Karpaty a vstupuje do Podunajskej pahorkatiny, kde preteká obcou Čachtice. Neďaleko centra obce sa vodný tok rozvetvuje, pričom ľavé rameno (hlavný tok) pokračuje juhovýchodným smerom ako Čachtický kanál a pravé rameno smerom na juh pod názvom Dubová. Čachtický kanál sprvu tečie smerom na VJV, východne od Čachtíc sa stáča severojužným smerom a následne západne od Brunoviec na východ. Južne od Brunoviec sa ešte esovito stáča a na východnom okraji intravilánu obce Horná Streda ústi do Biskupického kanála tečúceho súbežne s Váhom.
Ústie.
Ako Čachtický kanál sa vlieva do Biskupického kanála na pravostrannej nive Váhu, v katastrálnom území obce Horná Streda, východne od jej intravilánu v nadmorskej výške cca 
Obce.
Jablonka postupne preteká cez nasledovné obce:
Poznámka.
Vo viacerých kartografických dielach sa za hlavný tok považuje Matejovský potok a horný tok Jablonky po sútok s ním sa potom označuje ako Korytárka, ktorá je tak považovaná za ľavostranný prítok Jablonky.
Jablonka

Jablonka môže byť:
Latorica

Latorica je rieka na západnej Ukrajine a na juhovýchodnom Slovensku. Spolu s Ondavou vytvára rieku Bodrog. Má celkovú dĺžku , odvodňuje územie s plochou , pričom na území Slovenska meria a plocha povodia je . Dlhodobý priemerný prietok je /s (neďaleko mesta Veľké Kapušany) a /s v oblasti sútoku s Ondavou.
Prameň a tok na Ukrajine.
Latorica pramení na Ukrajine pod názvom Latorycja, vo Východných Karpatoch, v geomorfologickom celku Polonyns'kyj chrebet. Od prameňa tečie prevažne severojužným smerom až k mestu Dolyna, odtiaľ po Mukačevo pokračuje na juhozápad a ďalej až k slovenskej hranici na západ cez Zakarpatskú nížinu (Zakarpats'ka nyzovyna).
Tok na Slovensku.
Na naše územie vstupuje na Východoslovenskej rovine na rozhraní katastrálnych území obcí Ptrukša a Boťany. Najprv tečie severozápadným smerom, južne od obce Čičarovce sa stáča na západ a približne od sútoku s Laborcom () pokračuje na juhozápad. S Ondavou sa spája severovýchodne od obce Zemplín () a ďalej pokračuje ako Bodrog.
Charakteristika.
Latorica je na území Slovenska typicky nížinnou riekou, vytvára veľké množstvo meandrov, slepých ramien i riečnych ostrovov. Na slovenskom území preteká cez CHKO Latorica, územím lužných lesov a močaristých lúk.
Najvýznamnejšími prítokmi sú na Ukrajine zľava Boržava a sprava Mala Latorycja a Slatyna, u nás pravostranné Udoč a Laborec.
Rieka u nás nepreteká cez žiadnu obec, ale jej koryto križuje niekoľko vodných kanálov (napr. Ptrukšiansky sprava, Leleský zľava a iné). Koryto Latorice zároveň tvorí hranicu medzi okresmi Michalovce a Trebišov.
Latorica preteká Východoslovenskou nížinou vyzdvihnutým agradačným valom a po oboch stranách vytvorila mohutnú riečnu nivu. Na juh od nej sa nachádza Latorická rovina, kým severne Kapušianske pláňavy. V priestore medzi riekami Laborec, Latorica a Ondava sa rozkladá Malčická tabuľa.
Koryto rieky bolo v minulosti upravované bagrovaním a budovaním ochranných hrádzí a poldrov, čím bolo sčasti vytvorené nové koryto. V oblasti Ptrukše a Veľkých Kapušian sa v súčasnosti ťaží zemný plyn.
Thursday’s Child

Thursday's Child je pieseň z albumu Davida Bowieho hours... , ktorý vyšiel v roku 1999. Autorom textu je samotný Bowie; na skladaní hudby sa spolupodieľal Reeves Gabrels. 
Ako niektoré ďalšie skladby z album, aj „Thursday's Child“ bola pôvodne napísaná pre počítačovú hru "Omikron: The Nomad Soul". Pieseň vyšla ako prvý singel albumu "'hours...'".
Vydanie singlu nasledovalo dva týždne pred vydaním samotného albumu. Chyba zo strany EMI/Virgin Records spôsobila, že druhý CD album bol zle vyrobený. Navonok bol síce na nerozoznanie od správnej kópie, ale obsahoval skladby z prvého disku. Väčšina z týchto chybných singlov sa dostala na americký trh a na on-line trh. Tieto chybné platne sa čokosko stali zberateľskou raritou. 
Napriek prvotným dohadom Bowie nie je štvrtkovým dieťaťom. Jeho dátum narodenia – 8. január 1947 pripadol na stredu.
Video.
Videoklip k piesni režíroval Walter Stern, známy predovšetkým ako autor videoklipov pre Madonnu ("Drowned World/Substitute For Love") alebo Prodigy ("Firestarter"). Podobne ako celý album, aj videoklip sa odohráva v pochmúrnej, retrospektívnej atmosfére. Pozerajúc sa na samého seba v kúpeľňovom zrkadle, začne Bowie putovať v čase a jeho odraz sa mení na obraz mladého muža. Jeho partnerka vymieňajúca si kontaktné šošovky prejde podobnou zmenou. Odraz a realita začnú vzájomne pôsobiť, rozmýšľajúc nad tým, čo je, čo bolo a čo mohlo byť, keby…
Survive (pieseň)

Survive je pieseň z albumu Davida Bowieho hours... , ktorý vyšiel v roku 1999. Autorom textu je samotný Bowie; na skladaní hudby sa spolupodieľal Reeves Gabrels. Pieseň vyšla ako druhý singel albumu "'hours...'".
Video.
Videoklip k piesni režíroval Walter Stern, ktorý režíroval aj videoklip k predošlému Bowieho singlu – "Thursday’s Child". Bowie sedí v tmavej kuchyni, čaká, kým sa mu dovarí vajíčko a rozjíma nad prežitým dňom. Ako postupne pieseň naberá tempo, vajičko sa vznesie do vzduchu a spolu s ním aj Bowieho stolička, stôl i samotný Bowie. Onedlho sa však všetko vráti do normálu. Táto malá, halucinačná dráma dokonale korešponduje so snivou náladou piesne.
Zhodné zobrazenie

Zhodné zobrazenie alebo izometria je izomorfizmus metrických priestorov, ktoré zachováva vzdialenosti. V prípade transformácie nejakého metrického priestoru sa často používa aj termín zhodnosť.
Zhodné zobrazenia sú špeciálnym prípadom podobných zobrazení s koeficientom 1.
Školská definícia.
Zobrazenie euklidovského priestoru na seba sa nazýva "zhodnosť" (pojem "zhodné zobrazenie" je všeobecnejší pojem ako zhodnosť), ak pre každé dva body (vzory) X,Y a ich obrazy X',Y’ platí:
Z definície zhodnosti vyplýva:
Zhodnosť zachováva veľkosti uhlov.
Zhodnosť zachováva veľkosti obsahov útvarov. 
Všetky zhodnosti s operáciou skladanie zhodností vytvárajú grupu.
Platí: Každá zhodnosť v euklidovskej rovine (E2) sa dá zložiť z najviac troch osových súmerností.
Posúvanie (špeciálne - identita) sa dá zložiť z dvoch osových súmerností, ktorých osí sú navzájom rovnobežné. 
Otáčanie (špeciálne - stredová súmernosť) sa dá zložiť z dvoch osových súmerností, ktorých osí sú navzájom rôznobežné. 
Posunuté zrkadlenie sa dá zložiť z troch osových súmerností.
Platí: Každá zhodnosť v euklidovskom priestore (E3) sa dá zložiť z najviac štyroch rovinových súmerností.
Platí (zovšeobecnenie predchádzajúcich tvrdení): Každá zhodnosť v euklidovskom "n"-rozmernom priestore (En) sa dá zložiť z najviac "(n+1)" súmerností podľa "(n-1)"-rozmerných podpriestorov (nadrovín).
Prehľad zhodností euklidovského priestoru (až po E3).
Poznámka: 
Podľa matematického slovníka sa zobrazenia nazývajú "otáčanie, posúvanie" a nie "otočenie, posunutie".
Flavius Rufinus

Flavius Rufinus (* ? Elusa v Akvitánii – † 27. november 395 Konštantínopol) bol východorímsky vojvodca a štátnik, ktorý fakticky vládol roku 395 namiesto mladého cisára Arkadia.
Rufinus vstúpil roku 379 do služieb cisára Theodosia I. a onedlho získal značný vplyv. V rokoch 388/392 bol "magister officiorum", roku 392 konzulom a v rokoch 392/395 "prefektom pretoria" Východu. Keď cisár Theodosius odtiahol roku 394 na západ proti uzurpátorovi Eugeniovi, zaujal Rufinus postavenie hlavného radcu cisára Arkadia, Theodosiovho sedemnásťročného syna, ktorý zostal v Konštantínopole. Po Theodosiovej smrti v januári 395, keď vládu oficiálne prevzali Honorius na Západe a Arkadius na Východe, Rufinus určoval hlavný smer východorímskej politiky, podobne ako v západnej polovici ríše Stilicho.
V roku 395 sa na Balkáne vzbúrili Vizigóti, ktorí tu boli usadení na základe dohody z roku 382, a pod Alarichovým vedením plienili tamojšie provincie. Zo žiarlivosti voči Stilichonovi odmietol Rufinus pomoc od západnej ríše, čo Alarichovi dovolilo pretiahnuť Macedóniu až do Grécka a vydrancovať tam Attiku aj Peloponéz. Rufinus niesol zodpovednosť aj za ostrý kurz vlády voči pohanom v prvých mesiacoch po Theodosiovej smrti.
Politickí odporcovia, ktorých počet pomaly rástol, Rufinovi spravidla vytýkali túžbu po majetku a mocibažnosť (snaha stať sa cisárovým švagrom). 27. novembra 395 Rufinusa zabili sprisahanci spolčení okolo vojvodu Gainy – ariána gótskeho pôvodu – v hlavnom meste. Niekedy sa usudzuje, že v pozadí vraždy stál Stilicho.
Nefertiti

Nefertiti, celým menom Nefernefruaton Nefertiti, bola kráľovná a manželka faraóna Achnatona. Jej meno sa stalo synonymom krásy. Dnes je známa hlavne vďaka dobre zachovanej buste, objavnej v roku 1912, ktorá zobrazuje jej krásnu tvár s neobyčajne jemnými rysmi. 
Pôvod a rodinný život.
Pramene udávajúce Nefertitin pôvod sa rozchádzajú. Najuznávanejšia verzia je, že Nefertiti je dcéra kráľovského pisára Aje. 
Nefertiti mala s Achnatonom len dcéry. V Tébach sa jej pravdepodobne narodili tri dcéry: Meritaton, Meketaton a Anchesenpaaton, ktorá neskôr bola manželkou faraóna Tutanchamóna. Asi v piatom roku vlády kráľa Achnatona sa hlavné mesto egyptskej ríše presunulo z Téb do novo postaveného Achetatonu ("Atonov obzor") a kráľovský dvor sa samozrejme presunul takisto. V Achetatone sa im narodili ešte asi tri dcéry: Neferneferuaton, Neferneferure a Setepenre, nie je však vylúčené, že niektoré z nich zomreli vo veľmi mladom veku. Po narodení šiestej dcéry začal význam kráľovnej Nefertiti klesať. Naopak, mierne vzrástol vplyv Achnatonovej vedľajšej manželky Kije. Akékoľvek správy o Nefertiti začali miznúť.
Kráľovská manželka.
Nefertitin podiel na vláde nie je úplne jasný. V diplomatickej korešpondencii chýbajú o Nefertiti akékoľvek zmienky, naopak sa v nej hovorí o Achnatonovej matke, kráľovnej Teji, ktorá mala na Achnatona pravdepodobne veľký vplyv. Po presťahovaní do Achetatonu sa na reliéfoch častejšie objavovala najstaršia dcéra Nefertiti Meritaton. V dvanástom roku vlády Achnatona bola kráľovská rodina posledný raz zobrazovaná spolu. Krátko potom zomrela druhorodená princezná Maketaton a vzápätí zmizli z reliéfnej výzdoby aj Teje a tri najmladšie dcéry. Od pätnásteho roku vlády kráľa Achnatona princeznú Meritaton spodobňovali v sprievode ďalšej postavy, Smenchkarea.
Seven (pieseň)

Seven je pieseň z albumu Davida Bowieho hours... , ktorý vyšiel v roku 1999. Autorom textu je samotný Bowie; na skladaní hudby sa spolupodieľal Reeves Gabrels. Pieseň vyšla ako tretí oficiálny singel albumu "'hours...'". 
Ako niektoré ďalšie skladby z album, aj „Seven“ bola pôvodne napísaná pre počítačovú hru "Omikron: The Nomad Soul".
What’s Really Happening?

What's Really Happening? je šiesta pieseň z albumu Davida Bowieho hours..., ktorý vyšiel v roku 1999. Autorom textu je víťaz súťaže Alex Grant; na skladaní hudby sa spolupodieľali David Bowie a Reeves Gabrels.
Aby Bowie zvýšil záujem o album, tak usporiadal na jeho webstránkach "BowieNet" súťaž o najlepší text k poskytnutej inštrumentálnej skladbe. Víťazný text sa mal potom objaviť na albume "'hours...'". Víťazom súťaže a tým pádom aj spoluautorom skladby „What's Really Happening?“ sa stal mladučký Alex Grant. 
Grant okrem iného vyhral aj výlet do nahrávacieho štúdia Looking Glass v New Yorku, kde Bowie nahral svoje vokály s novým textom ku skladbe. Nahrávanie sa uskutočnilo 27. mája 1999. Stretnutie vyvrcholilo tým, že Bowie pozval Granta aby naspievali sprievodné vokály ku svojej skladbe. Celá udalosť bola vysielaná cez Bowieho internetovú stránku BowieNet.
The Pretty Things Are Going to Hell

The Pretty Things Are Going to Hell je pieseň z albumu Davida Bowieho hours... , ktorý vyšiel v roku 1999. Autorom textu je samotný Bowie; na skladaní hudby sa spolupodieľal Reeves Gabrels. Pieseň vyšla ako prvý singel z albumu "'hours...'" pre japonský a austrálsky trh. V Európe skladba nikdy oficiálne nevyšla. 
Skladba sa prvýkrát objavila vo filme "Stigmata" v polovičke roka 1999. 
Video.
Natočenie videoklipu zveril Bowie režisérskej dvojici Dom &amp; Nic, ktorá s ním už spolupracovala pri natáčaní videoklipu ku skladbe „I'm Afraid of Americans“. Natáčanie sa uskutočnilo v newyorskom klube Kit Kat. Video sa opäť držalo retrospektívnej nálady albumu. 
Video ukazuje ako je Bowie napadnutý bábkami v životnej veľkosti, ktoré reprezentujú jeho samého v minulosti - "Ziggy Stardust", muž v šatách z obalu albumu "The Man Who Sold The World", "Thin White Duke" zo "Station to Station" a pierrot z videoklipu k piesni „Ashes To Ashes“. Bábky skonštruovala spoločnsť Jima Hansona, známeho amerického bábkara. Tento boj s bábkami zobrazuje umelcov boj so svojou vlastnou minulosťou, ktorá ho nesmie poraziť.
Iné verzie.
Skladba „The Pretty Things Are Going To Hell“ je zvláštna tým, že existuje v troch rozdielnych verziách, ktoré sa líšia zvukovou mixážou i dĺžkou:
Salonina

Iulia Cornelia Salonina (* † 268?) bola manželkou rímskeho cisára Galliena (253 – 268) a matkou jeho troch synov Valeriana, Salonina a Mariniana. Asi od roku 254 mala titul Augusta a čestné označenie "mater castrorum" (matka táborov, myslené vojenských).
Z kronikárskych správ, aj keď ich nie je veľa, vyplýva, že Salonina mala veľký vplyv na Gallienovu politiku a v niektorých prípadoch cisára priamo varovala pred určitými veliteľmi či správnymi činiteľmi (napríklad pred budúcim uzurpátorom Ingenuom). Bola vzdelanou ženou, ktorá podporovala novoplatonika Plotina, podobne ako sám Gallienus. Nevie sa presne, kedy zomrela, väčšinou sa však usudzuje, že zahynula spolu so svojim manželom pri sprisahaní dôstojníkov roku 268 pri Miláne.
Na kárskych a lýdskych minciach je Salonina nazývaná Kornelia Chrysogoné – niektorí bádatelia si preto myslia, že mala grécky pôvod.
Ingenuus

Ingenuus bol uzurpátor rímskeho trónu, ktorý sa asi v lete roku 260 vzburil proti cisárovi Gallienovi v Sirmiu. Pred svojou proklamáciou zastával funkciu miestodržiteľa Panónie.
Ingenuova vzbura trvala zrejme len niekoľko týždňov, pretože vzdorocisár nestihol dať ani vyraziť emisiu vlastných mincí – jeden z atribútov vlády. Cisár Gallienus ho porazil pomocou ťažkej jazdy vedenej Aureolom v bitke pri Murse a Ingenuus na úteku zahynul (spáchal samovraždu alebo ho usmrtili). Jeho prívržencov Gallienovi vojaci kruto potrestali bez toho, aby im v tom cisár mohol zabrániť.
Something in the Air

Something in the Air je druhá pieseň z albumu Davida Bowieho hours..., ktorý vyšiel v roku 1999. Autorom textu je samotný Bowie; na skladaní hudby sa spolupodieľal Bowieho spolupracovník Reeves Gabrels.
Danzig (album)

Danzig je debutový album americkej skupiny Danzig. Vyšiel v roku 1988. 
Zoznam skladieb.
Všetky skladby napísal Glenn Danzig, okrem „The Hunter“ (coververzia od Alberta Kinga).
Aureolus (proticisár)

Aureolus alebo Manius Acilius Aureolus bol uzurpátorom rímskeho trónu, ktorý sa v roku 268 po Kr. vzbúril proti cisárovi Gallienovi v Miláne.
Životopis.
Aureolus, pôvodom z Dácie, dosiahol za Valerianovej a Gallienovej vlády hodnosť dux equitum, čo z neho urobilo jedného z najvýznamnejších vojvodcov ríše. Roku 260 prispel ako Gallienov podriadený veliteľ k porážke uzurpátora Ingenua pri Murse, roku 261 riadil už bez cisárovej osobnej účasti operáciu proti uzurpátorovi Macrianovi v Illyriku. Neskôr sa usadil v Miláne, kde bol zriadený hlavný stan ťažkej jazdy, ktorá mu od konca päťdesiatych rokov podliehala. Začiatkom roku 268 prešiel Aureolus nečakane na stranu vzdorocisára Postuma, dal pre neho v Miláne raziť mince a vyprovokoval tak novú občiansku vojnu. Cisár Gallienus musel rýchlo prerušiť vojnu s Gótmi, vtrhol s početnou armádou do Itálie, počas obliehania Milána však jeho velitelia Heraclianus, Claudius a Aurelianus zosnovovali sprisahanie, pri ktorom prišiel o život. Nový cisár Claudius II. dal Aureola, ktorý asi v auguste alebo v septembri 268 prijal cisársky titul, so súhlasom vojakov zlikvidovať.