Isaac Asimov

Isaac Asimov (* 2. január 1920, Petroviči, Smolenská oblasť, Ruská SFSR – † 6. apríl 1992, New York) bol veľmi úspešný a neobyčajne plodný americký spisovateľ a biochemik známy vďaka svojim sci-fi knihám a populárno-vedeckým prácam.
Takisto písal mysteriózne (mnohé z nich sú obsiahnuté v knihách Black Widowers) a fantasy príbehy. Publikoval práce týkajúce sa (s výnimkou filozofie) každej hlavnej kategórie z Deweyho Desiatkového Systému klasifikácie kníh. Napísal a vydal viac ako 500 titulov a okolo 90 000 listov a článkov. Asimov bol dlhoročný člen organizácie Mensa. Jeho meno nesie asteroid 5020 Asimov, kráter Asimov na Marse, ako aj jeden z prototypov humanoidného robota od firmy Honda – Asimo.
Život.
Asimov sa narodil okolo 2. januára 1920 (tento dátum používal oficiálne, presný dátum nie je známy) v židovskej rodine. Keď mal tri roky, jeho rodičia Anna Rachel (rod. Berman) a Judah Asimov emigrovali do USA. Už ako päťročný sa naučil čítať. Isaac vyrástol v Brooklyne, kde jeho rodičia vlastnili malý obchodík so zmiešaným tovarom a v rodine sa očakávalo, že Isaac v ňom bude neskôr pracovať. V rodinnom obchode sa stretol aj s prvými vedecko-fantastickými poviedkami. Sci-fi príbehy začal písať už ako jedenásťročný a čoskoro mu začali vychádzať v známych časopisoch.
Vyštudoval na Columbijskej Univerzite v roku 1939 a získal titul Ph.D. v oblasti chémie v roku 1948. Hneď po štúdiách sa zamestnal na Univerzite v Bostone, kde mu však začali platiť mzdu až v roku 1958. V tom čase už jeho príjem z písania prevyšoval príjem z akademických prác.
Asimov ostal na fakulte ako asistent a v roku 1979 sa stal plnohodnotným profesorom. Jeho osobné spisy od roku 1965 archivované v univerzitnej knižnici sú v 464 krabiciach s dĺžkou 232 stôp ().
Oženil sa 26. júla 1942 s Gertrude Blugermanovou, s ktorou mal dve deti, syna Davida (narodený v roku 1951) a dcéru Robyn (narodená v roku 1955). Po manželskej odluke sa rozviedli v roku 1973 a Asimov sa v tom istom roku znova oženil s Janet O. Jeppsonovou.
Počas operácie, v rámci ktorej mu voperovali bypass srdca, (1983) bol nakazený vírusom HIV, následkom čoho 6. apríla 1992 zomrel. Príčina jeho smrti (zlyhanie srdca v dôsledku komplikácií spôsobených AIDS) bola zverejnená až o desať rokov neskôr v životopise jeho druhej manželky Janet s názvom "It's Been a Good Life" (doslova „Bol to dobrý život“).
Viera a politika.
Isaac Asimov bol humanistom a racionalistom. Nemal nič proti úprimnému náboženskému presvedčeniu, no bol proti poverám a neopodstatneným domnienkam. Mal strach z lietania (letel iba dvakrát za život) a bol tiež klaustrofil t. j. mal rád malé, uzavreté miesta.
Asimov bol pokrokový v mnohých politických otázkach a vytrvalý prívrženec Demokratickej strany USA. V televíznom interview začiatkom 70-tych rokov verejne podporil Georga McGoverna. Nesúhlasil so správaním mnohých progresívnych politikov z konca 60-tych rokov. Jeho obrana mierového využitia jadrovej energie aj po incidente v Three Mile Island poškodila jeho vzťahy s niektorými z nich. Na sklonku života Asimov obviňoval z úpadku kvality života v New Yorku reštriktívne daňové opatrenia, vyháňajúce strednú triedu na predmestia. Vo svojej poslednej vedeckej publikácii "Our Angry Earth" (1991, ktorú napísal spolu so sci-fi spisovateľom Frederikom Pohlom), sa zaoberá zhoršovaním životného prostredia a problémami ako globálne otepľovanie a ničenie ozónovej vrstvy.
Spisovateľská kariéra.
Prehľad.
Asimovovu kariéru môžeme rozdeliť na niekoľko časových úsekov. V jeho začiatkoch dominovala sci-fi tvorba, ktorá začala poviedkami v roku 1939. To trvalo do roku 1958, kedy bol vydaný román "The Naked Sun". Nasledovalo obdobie populárno-vedeckých prác, občas doplnených vedeckou fantastikou. V ďalšom štvrťstoročí napísal iba štyri vedecko-fantastické romány. Od roku 1982 datujeme druhú časť jeho vedecko-fantastickej tvorby, ktorá začala vydaním "Foundation's Edge". Odvtedy až do smrti napísal množstvo pokračovaní jeho predchádzajúcich románov snažiac sa prepojiť ich do jedného celku.
Vedecká fantastika.
Asimov začal prispievať do vedecko-fantastických časopisov v roku 1939, "Marooned Off Vesta" bola jeho prvá vydaná poviedka, ktorú napísal, keď mal 18 rokov. O dva a pol roka publikoval svoju 32. poviedku, "Nightfall" (1941), ktorá bola opísaná v "Bewildering Stories", ako jedna z „najznámejších sci-fi poviedok vôbec“ . V roku 1968 americkí spisovatelia sci-fi zvolili "Nightfall" za najlepšiu sci-fi poviedku, ktorá bola kedy napísaná . V jeho krátkej antológii "Nightfall and Other Stories" napísal, „Napísanie poviedky 'Nightfall' bolo zlomom v mojej profesionálnej kariére... Zrazu som to začal brať vážne a svet vedeckej fantastiky si uvedomil, že existujem. Ako plynuli roky, skutočne sa ukázalo, že som napísal 'klasiku'.“
V roku 1942 začal s písaním poviedok o "Foundation" („Nadácia“, v češtine „Nadace“. Tento preklad je nesprávny, pretože ako potvrdil sám Asimov v liste, mal na mysli základ, založenie, Základňa. Kedže ale už bol názov Nadácia sprofanovaný a vžil sa, tak sa dodnes nesprávne používa a prekladá), ktoré neskôr vyšli ako "Foundation Trilogy": "Foundation" (v češtine „Nadace“) (1951), "Foundation and Empire" (v češtine „Nadace a říše“) (1952) a "Second Foundation" (v češtine „Druhá Nadace“) (1953), ktoré hovoria o zrútení a znovuvytvorení galaktickej ríše vo vesmíre. Celkovo je to spolu so sériou o robotoch jeho najznámejšie dielo. Po mnohých rokoch pokračoval v sérii románmi "Foundation's Edge" (v češtine „Nadace na hranicích“) (1982) a "Foundation and Earth" (v češtine „Nadace a Země“) (1986) a vrátil sa na začiatok pôvodnej trilógie s "Prelude to Foundation" (v češtine „Předehra k Nadaci“) (1988) a "Forward the Foundation" (v češtine „A zrodí se Nadace“) (1992).
Vo svojom diele "Run-Around" z roku 1942 publikoval svoju predstavu o robotoch ako o nadradenej rase, ktorú však vďaka diktatúre budeme môcť ovládať. Svoje poviedky o robotoch, mnoho z nich vyšlo v zbierke "I, Robot" (v slovenčine Ja, Robot) (1950), začal písať v približne rovnakom čase. V nich sformuloval tri zákony robotiky, ktorými sa mali riadiť roboty a inteligentné stroje a veľmi ktoré ovplyvnili iných spisovateľov a ľudí, ktorí sa zaoberali robotikou. Jedna z týchto poviedok "The Bicentennial Man" (v slovenčine „Dvestoročný človek“) bola aj sfilmovaná v hlavnej úlohe s Robinom Williamsom.
Súčasný film "Ja, robot (I, Robot)", v hlavnej úlohe s Willom Smithom, bol natočený podľa scenára "Hardwired" od Jeffa Vintara. Asimovove myšlienky boli zakomponované po tom, ako 20th Century Fox získala práva na "Ja, Robot". Nemá to súvislosť so scenárom "Ja, Robot" od Harlana Ellisona, ktorý spolupracoval so samotným Asimovom na vytvorení filmovej verzie, ktorá zachytí duch originálu. Asimov poznamenal, že Ellisonov scenár vedie k „prvému skutočne hodnotnému a komplexnému celovečernému vedecko-fantastickému filmu, ktorý bol kedy natočený.“ Pozri: I, Robot, 
V roku 1948 napísal vtipný vedecký článok, "The Endochronic Properties of Resublimated Thiotimoline", ktorý, ako sa obával, mal vplyv na získanie doktorátu.
Stráviac väčšinu 40-tych rokov prácou na sériách "Foundation" a "I, Robot", opäť sa vrátil k písaniu krátkych poviedok pre vedecko-fantastické časopisy až v roku 1950, čo bol, podľa neho, začiatok „zlatej dekády“ v jeho tvorbe. Množstvo poviedok z tohto obdobia je zahrnutých v jeho antológii "The Best of Isaac Asimov", vrátane "The Last Question" (1956), jeho najmilšej a podľa mnohých porovnateľnej s poviedkou "Nightfall".
Začiatkom roku 1977 prepožičal svoje meno časopisu "Isaac Asimov's Science Fiction Magazine" (teraz "Asimov's Science Fiction") a do každého čísla prispieval. Istý čas existoval aj časopis s názvom "Isaac Asimov's Science Fiction Adventure Magazine".
Populárno-vedecké práce.
Koncom 50-tych a celé 60-te roky Asimov akosi preradil rýchlostný stupeň a znížil publikovanie beletrie na minimum. Od 1957 "The Naked Sun" do 1982 "Foundation's Edge" publikoval iba štyri knihy, z ktorých dve boli mysteriózne. V rovnakom čase ale dramaticky zvýšil svoju vedecko-populárnu činnosť. Písal hlavne na vedecké témy. Vypustenie Sputnika v roku 1957 vyvolalo záujem verejnosti o vedu, ktorý Asimovovi vydavatelia horlivo vyplnili všetkým, čo bol schopný napísať. Medzitým prijal ponuku napísať s úplnou voľnosťou každý mesiac vedecko-populárny článok pre "Magazine of Fantasy and Science Fiction". Prvýkrát sa takýto článok objavil v novembri 1958 a nasledovali každý mesiac ďalšie až kým kvôli chorobe neprestal. Tieto články, ktoré sa pravidelne knižne vydávali, spravili z Asimova „Veľkého popularizátora“ vedy.
Vydal "Asimov's Guide to the Bible" (doslova Asimovov sprievodca Bibliou) v dvoch zväzkoch, pokrývajúc Starý zákon (1967) a Nový zákon (1969), ktoré neskôr vydal v jednom 1 300-stranovom zväzku (1981). Plný máp a tabuliek prechádza v poradí jednotlivými knihami Biblie, vysvetľuje históriu každej a všetky politické okolnosti, ktoré mohli na ňu vplývať ako aj podrobné informácie o dôležitých postavách.
Asimov napísal niekoľko esejí na aktuálne spoločenské témy vrátane „Thinking About Thinking“ a „Science: Knock Plastic“ (1967).
Iné.
Nikdy nemal dosť vtipov a humoru. Ku koncu života vydával sériu zbierok limerickových básničiek po väčšine vlastných, začal s "Lecherous Limericks" (1975). Jeho "Treasury of Humor" je na jednej strane kniha vtipov a na druhej strane jeho pohľad na teóriu humoru. Podľa Asimova hlavný zdroj humoru je náhla zmena uhla pohľadu, ktorý prenesie pozornosť z dôležitého na obyčajný, zo vznešeného na smiešny.
Asimov vydal dvojzväzkovú autobiografiu: "In Memory Yet Green" (1979) a "In Joy Still Felt" (1980). Tretia autobiografia, "I. Asimov: A Memoir", bola vydaná v apríli 1994. Epilóg napísala manželka Janet krátko po jeho smrti.
Literárne témy.
Mnoho Asimovových prác sa zaoberá rodičovstvom. Jeho prvá poviedka o robotoch, „Robbie“ je príbehom robotickej pestúnky. Ako sa roboti stávajú múdrejšími, ich zásahy sú čoraz naliehavejšie. V "Evidence" (doslova „Dôkaz“), sa robot zamaskovaný za človeka snaží dostať do volenej funkcie. V "The Evitable Conflict" (v češtine „Konflikt nikoli nevyhnutelný“), sa roboti snažia ochrániť ľudstvo ako druh.
Neskôr, v "Robots and Empire" (v češtine „Roboti a Impérium“), robot vynašiel tzv. Nultý zákon robotiky, ktorý hovorí, že „Robot nesmie ublížiť ľudstvu a ani svojou nečinnosťou dopustiť, aby ľudstvu bolo ublížené“. Dospel tiež k záveru, že prítomnosť robotov obmedzuje ľudskú slobodu a že najlepšie pre ľudstvo bude, ak roboti zaniknú. Nerobotický román, "The End of Eternity" (v slovenčine „Koniec večnosti“), prináša podobný konflikt a riešenie.
V "The Foundation Series" (v ktorej pôvodne roboty nevystupovali), vedci implementovali čiastočne utajený plán pre vytvorenie dokonalej spoločnosti v priebehu tisíca rokov. Tento plán má svojich strážcov nazývaných "Second Foundation" (v preklade „Druhá Nadácia“). Keď Asimov prerušil písanie série v 50-tych rokoch, "Second Foundation" bola zobrazená ako strážcovia ľudstva. V pokračovaní série z 80-tych rokov túto úlohu podrobnejšie vyjasnil.
"Foundation's Edge" (v češtine „Nadace na hranicích“) predstavil planétu Gaia. Všetky zvieratá, rastliny a neživé súčasti mali jedno veľké zdieľané vedomie, ktoré sformovalo super-myseľ pracujúcu pre spoločné dobro. V "Foundation and Earth" (v češtine „Nadace a Země“) sa hlavný hrdina musí rozhodnúť, či dovolí väčšej verzii Gaie (Galaxia) pohltiť celú galaxiu.
"Foundation and Earth" (v češtine „Nadace a Země“) uviedlo robotov do sveta série "Foundation". Dva z posledných románov, "Prelude to Foundation" (v češtine „Předehra k Nadaci“) a "Forward the Foundation" (v češtine „A zrodí se Nadace“), detailnejšie vysvetľujú ich správanie. Roboti sú zobrazení ako tajní agenti pracujúci v prospech ľudstva.
Kritika.
Asimov bol kritizovaný za nedostatok sexu a mimozemšťanov v jeho dielach. Asimov raz vysvetlil, že jeho váhanie nad písaním o mimozemšťanoch pramení z incidentu zo začiatku jeho kariéry, keď bola odmietnutá jedna z jeho prvých poviedok, pretože mimozemšťania boli vykreslení ako nadradené bytosti nad ľuďmi. Rozhodol sa, že radšej ako písať o slabých mimozemšťanoch, nebude o nich písať vôbec. Nakoniec ako odpoveď na kritiku napísal román "The Gods Themselves" (v češtine „Ani sami bohové“), ktorý obsahuje mimozemšťanov, sex aj sex mimozemšťanov. Asimov povedal, že najviac pyšný je na prostrednú časť tohto románu.
Iní ho kritizovali za málo silných ženských postáv v jeho ranej tvorbe. Vo svojej autobiografii to zobral na vedomie a poukázal na svoju neskúsenosť.
Vybrané diela.
Vedecká fantastika.
Zbierky poviedok.
"Pozri Zoznam poviedok Isaaca Asimova"