Štiavnik (obec)

Štiavnik je obec na Slovensku v okrese Bytča. 
Polohopis.
Nachádza sa v Javorníkoch, v údolí Štiavnického potoka, asi 12 km od Bytče. Na juhovýchode susedí s obcou Hvozdnica.
Obyvateľstvo.
V roku 1980 mal Štiavnik 4 462 obyvateľov, na konci roku 2013 to bolo 4 097 obyvateľov. 
Dejiny.
Osídľovanie údolia Štiavnického potoka sa vo väčšej miere začalo na podnet považského panstva v 14. storočí. Kolonisti budovali nové osady aj v dovtedy neosídlených horských oblastiach s málo úrodnou pôdou, medzi ktoré patrila aj oblasť dnešnej obce. Prvá písomná zmienka o „possessio seu villa Sczewnyk“ - teda dedine s viacerými osadami sa zachovala až z roku 1439 v listine Albrechta Habsburského. Štiavnik bol od založenia poddanskou obcou a preto miestnym obyvateľom vyplývali povinnosti voči zemepánovi - odovzdávanie naturálnych dávok, platieb a výkon robôt. V roku 1458 sa na základe darovacej listiny kráľa Mateja obec i celé bystrické panstvo stalo majetkom Ladislava Podmanického. 
V 16. storočí prebiehalo dosídľovanie horských oblastí Valachmi, venujúcimi sa najmä práci v lese a pastierstvu v neobhospodarovaných vyšších horských polohách. Z dôvodu sťahovania obyvateľstva z Osmanmi okupovaného územia na juhu krajiny vznikali v tomto období ďalšie nové osady (kopanice) a obce aj v horských oblastiach. Po vymretí rodu získal 13. mája 1560 majetok Gašpar Šerédy s manželkou Annou Méreyovou a synom Jurajom, no už o tri roky, po smrti Gašpara, sa v roku 1571 výdajom Anny za Andreja Balašu, stal Štiavnik majetkom rodu Balašovcov. Po podpísaní satmárskeho mieru v roku 1711 boli skonfiškované majetky podporovateľom povstalcov a tie boli darované rodom lojálnym panovníkovi. Takto zmenilo majiteľa aj považské panstvo, ktoré od roku 1701 vlastnili Sapáryovci. Tí sa však usídlili v pohodlnejšom kaštieli a hrad zostal neobývaný.
Ťažké obdobie obyvateľom priniesli morové epidémie, ktoré v prvej tretine 18. storočia opakovane prepukli aj na severnom Slovensku. Zákazy cestovania a tým obmedzenie obchodu znamenal s množstvom ľudských obetí hospodársky úpadok, ktorý zasiahol aj miestne rodiny. Ďalšiu záťaž znamenalo zavedenie výdavkov na stálu armádu, ktorá bola v krajine zavedená v roku 1715 a štiavničanom vyplývala povinnosť prezimovania vojska. Pre potreby vojska bol v obci postavený vojenský (dôstojnícky) dom, slúžiaci na ubytovanie dôstojníkov. Zlepšenie postavenia ľudu mali priniesť reformy Márie Terézie v rokoch 1767-1772, ktoré určili výšku odvádzaných poplatkov a vykonávaných prác v závislosti od veľkosti majetku a užívanej pôdy. Významným krokom bol súpis urbariátu, teda majetku obyvateľstva, vrátane sčítania ľudu. Panovníčka umožnila voľný predaj tovaru a produktov bez obmedzenia zemepána, ktorému však bolo zachované predkupné právo. Dekrétom z 2. januára 1773 bolo zrušené dedičné richtárstvo, ktoré nahradili obecné úrady s volenými richtármi. Zrušením nevoľníctva sa upravil aj vzťah obyvateľov Štiavnika voči panstvu, ktorý však neupravoval vzťah poddanstva. 
Neakceptovanie reforiem a práv poddaných zemepánom vyústilo v októbri 1837 do miestnej vzbury, ktorú potlačila až vojenská jednotka. Incident si vyžiadal dve obete. Uvoľnenie napätia a nádej priniesla až revolúcia v roku 1848 a zrušenie poddanstva, ktoré zrovnoprávnilo všetkých občanov.
Osady obce Medvedie, Pod Kýčerkou, Ráztoky a Široké boli začiatkom januára 1945 vypálené nemeckými vojakmi, za pomoc partizánom. Nacisti celkom vypálili 20 domov, 3 salaše a dve horárne.
Dnes je obec známa predovšetkým drevorezbou a prácou s drevom.
Kultúra a zaujímavosti.
Turizmus.
Okolie obce poskytuje viacero možností na letnú i zimnú turistiku. Je tu niekoľko značených chodníkov i cyklotrás. 
Zaujímavosti.
Ako jedna z mála slovenských obcí má Štiavnik vlastnú meteorologickú stanicu, doplnenú o živý náhľad na obec prostredníctvom IP