burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pavol Hnilica

Mons. Pavol Mária Hnilica, SJ (* 30. marec 1921, Uňatín – † 8. október 2006, Nové Hrady ČR) bol slovenský rímskokatolícky tajný biskup - jezuita počas prenasledovania Katolíckej cirkvi komunistickou vládou a titulárny biskup sídla Rusadus.
Narodil sa v rodine chudobných roľníkov ako najstarší z ôsmich detí. Po skončení povinnej školskej dochádzky pracoval ako robotník na stavbe ciest.
V rokoch 19391940 navštevoval meštiansku školu v Krupine, aby pokračoval na gymnáziu v Kláštore pod Znievom. V roku 1941 vstúpil do jezuitskej rehole, preto musel prerušiť gymnaziálne štúdium, aby v Ružomberku absolvoval povinnú vstupnú prípravu na život v reholi – noviciát. Po jeho skončení v roku 1943 mohol pokračovať na gymnáziu v Kláštore pod Znievom. Maturoval, z dôvodu blížiaceho sa prechodu frontu, v Trnave už vo februári roku 1945. Po maturite odišiel študovať filozofiu do Brna a neskôr do Děčína. Na štúdium teológie sa vrátil do Trnavy, odkiaľ ho v apríli roku 1950 deportovali do Jasova, v dôsledku násilného zásahu proti mužským reholiam. Neskôr ho presunuli do Podolínca a potom do Pezinka. Keďže mal 9. októbra 1950 nastúpiť na vojenský výcvik, z Pezinka ho koncom septembra prepustili. 
Ihneď po prepustení odcestoval do Rožňavy, nakoľko mu bolo známe, že rožňavský biskup tajne svätí kňazov. Tak sa stalo, že aj jeho 29. septembra 1950 biskup Róbert Pobožný vysvätil za kňaza. Z rozhodnutia rehoľných predstavených bol potom 2. januára 1951 vysvätený za biskupa. Zas to bol biskup Róbert Pobožný, ktorý ho konsekroval. Hnilica potom tajne vysviacal rehoľníkov, ktorí po zatvorení kláštorov tajne dokončili teologické štúdium. Tam vysvätil za biskupa Jána Chryzostoma Korca. V roku 1952 P. Hnilica ušiel za hranice a v Ríme navštevoval prednášky na Pápežskej gregoriánskej univerzite, aby si prehĺbil svoje teologické štúdium.
Počas II. Vatikánskeho koncilu bol spočiatku poradcom, ale keď sa Pavol VI. rozhodol zverejniť jeho biskupskú hodnosť, zúčastňoval sa na zasadaniach ako jeden z koncilových otcov.
Úzko spolupracoval s Chiarou Lubichovou a jej hnutím Fokoláre, a aj s matkou Terezou z Kalkaty. V roku 1968 pomohol matke Tereze založiť jej prvý dom v Ríme a na Slovensku v Čadci (1991).
24. marca 1984 priamo v moskovskom Kremli v chráme tajne (počas prehliadky) zasvätil celé Rusko Panne Márii, na žiadosť Panny Márie (posolstvo z roku 1917 vo Fatime) a pápeža Jána Pavla II.
Z emigrácie sa vrátil na Slovensko až na Vianoce 1989. Po veľmi aktívnom živote trávil dôchodok vo svojom byte v Ríme v Taliansku. 25. marca 2004 bola pápežsky schválená asociácia pápežského práva „Pro Deo et fratribus - Rodina Panny Márie“, ktorej bol prezidentom. Leto roku 2006 strávil v kláštore Božieho Milosrdenstva tohto spoločenstva v južných Čechách na Nových Hradoch, kde v nedeľu 8. októbra 2006 zomrel. Bol pochovaný 18. októbra 2006 v krypte v katedrále Jána Krstiteľa v Trnave.
Alea iacta est

Alea iacta est je latinský výraz a znamená „kocky sú hodené“. Bol častým označením akcie, keď ju už nešlo vrátiť späť. Podľa Suetonia vyslovil túto vetu Julius Caesar 10. januára 49 pred Kr., keď viedol svoju armádu cez rieku Rubikon v severnom Taliansku.
Steam (program)

Steam je služba poskytujúca digitálnu distribúciu a predaj videohier vyvinutá spoločnosťou Valve Corporation. Bol spustený ako softvérový klient v septembri 2003, aby automaticky poskytoval aktualizácie hier od Valve. Koncom roka 2005 sa rozšíril na distribúciu titulov tretích strán. Steam ponúka rôzne funkcie, ako napríklad herné servery s ochranou Valve Anti-Cheat (VAC), komunitné fóra, streamovania hier a ďalšie. Funkcie klienta Steam zahŕňajú automatizáciu aktualizácií, cloudové úložisko a komunitné funkcie, ako sú priame správy, funkcia prekrytia v hre a virtuálny zberateľský trh.
Steamworks, voľne dostupné aplikačné programovacie rozhranie (API) vydané v roku 2008, používajú vývojári na integráciu funkcií Steamu vrátane správy digitálnych práv (DRM) do svojich herných titulov. Mnoho herných vydavateľov začalo v tom roku distribuovať svoje tituly cez Steam. Steam, pôvodne vyvinutý pre operačné systémy Microsoft Windows, bol vydaný pre macOS v roku 2010 a Linux v roku 2012. Mobilná aplikácia s prístupom k online funkciám bola prvýkrát vydaná pre iOS a Android v roku 2012. Obchod platformy ponúka aj ďalší obsah ako aplikačný software, herný hardvér Steam Deck a virtuálnu realitu Valve Index. Službu využíva veľké množstvo herných vydavateľov. Patria medzi nich napríklad Activision, Electronic Arts, Rockstar Games, Sega, 2K Games, Bethesda Softworks, Xbox Game Studios a mnohí ďalší.
Do roku 2021 mala služba viac ako 132 miliónov aktívnych používateľov mesačne a viac ako 34 000 hier. V januári 2023 prekročil Steam hranicu 33 000 000 aktívnych používateľov v jedenom momente. 
Komunita služby Steam.
11. septembra 2007 bola spustená stránka ("steamcommunity.com"), ktorá umožnila používateľom medzi sebou komunikovať rôznymi spôsobmi. Každý používateľ tu má vlastnú stránku (profil), ktorá zobrazuje jeho priateľov, skupiny, knižnicu hier vrátane achievementov, zoznam prianí a ďalšie sociálne funkcie. Používatelia sa môžu rozhodnúť, že tieto informácie ponechajú ako súkromné.
Servery.
Steam prevádzkuje svoje servery na 34 miestach po celom svete, z nich sa 9 nachádza v Európe a to konkrétne v mestách:
Telefónne číslo

Telefónne číslo je reťazec dekadických číslic, ktoré jednoznačne identifikujú koncový bod verejnej telefónnej siete. Číslo obsahuje informácie potrebné na smerovanie volaní k tomuto koncovému bodu. Štruktúra čísel používaných vo verejnej telefónnej sieti na Slovensku vychádza z odporúčania ITU-T E.164.
Medzinárodné číslo.
Pre identifikáciu koncového bodu na medzinárodnej úrovni sa používa "Medzinárodné číslo", ktoré na Slovensku pozostáva z 12 číslic (všeobecne max. 15). Medzinárodné číslo v mobilnej verejnej telefónnej sieti má jednotnú dĺžku 12 číslic.
Medzinárodné číslo pozostáva z "Medzinárodného smerového čísla" (CC, Country Code) a "Národného čísla" (NN, National Number). Medzinárodné smerové číslo Slovenska je "421". Pri volaniach do medzinárodnej siete sa pred medzinárodným číslom volí "medzinárodné rozlišovacie číslo" (International Prefix), ktoré sa medzinárodne označuje symbolom "+". Na Slovensku a vo väčšine iných krajín má hodnotu "00". Medzinárodné rozlišovacie číslo nie je súčasťou medzinárodného čísla.
Národné číslo.
Národné číslo pozostáva z:
Národné číslo vo verejnej telefónnej sieti a v ISDN má dĺžku 9 číslic, a to vrátane prevoľby alebo viacnásobného účastníckeho čísla. Výnimkou sú skrátené čísla na služby so špeciálnym očíslovaním.
V mobilnej verejnej telefónnej sieti má národné číslo pevnú dĺžku 9 číslic. Skladá sa z trojmiestneho cieľového kódu siete NDC a šesťmiestneho účastníckeho čísla SN.
Pri volaní v rámci národnej siete medzi rôznymi číslovacími oblasťami sa pred národným číslom volí "národné rozlišovacie číslo", ktoré má na Slovensku hodnotu "0". Toto číslo nie je súčasťou národného čísla. Kombinácia číslic volených pred účastníckym číslom (národné rozlišovacie číslo + NDC, alebo medzinárodné rozlišovacie číslo + CC + NDC) sa zvykne nazývať Telefónna predvoľba. Pri volaní v rámci jednej číslovacej oblasti nie je potrebné voliť predvoľbu.
Dĺžka účastníckeho čísla je v primárnej oblasti Bratislava 8 číslic a v ostatných primárnych oblastiach 7 číslic. Na očíslovanie účastníkov v rámci číslovacej oblasti sú prideľované čísla z množín začínajúcich číslicami 2 až 9.
Účastnícke číslo v mobilnej verejnej telefónnej sieti má dĺžku 6 číslic. Na očíslovanie účastníkov sú prideľované čísla z množín začínajúcich číslicami 0 až 9. Pri volaniach v rámci mobilnej siete a volaniach do mobilnej siete volajúci účastník vždy volí číslo volaného účastníka s národným rozlišovacím číslom "0" a s národným cieľovým kódom.
Skrátené čísla.
Skrátené číslo je troj- až päťmiestne typu 1xx, 1xxx alebo 1xxxx. Prostredníctvom neho sa uskutočňuje prístup na služby so špeciálnym očíslovaním. Používa sa pre výber prevádzkovateľa siete, tiesňové volania, informácie o účastníckych číslach, informačné služby všeobecne prospešného charakteru, a pod. Použitie týchto čísel je vymedzené Číslovacím plánom (pozri Slovenské telefónne predvoľby)
Typické skrátené čísla sú:
Karlove Vary

Karlove Vary (iné názvy: Karlovy Vary ; zriedkavo "Karolove Vary", zriedkavo "Karlove Kúpele"; historicky: "Karlov Kúpel"; čes. "Karlovy Vary" ; nem. "Karlsbad") sú štatutárne mesto v západných Čechách a metropola Karlovarského kraja.
Majú rozlohu a 49 326 obyvateľov. Je to významné kúpeľné mesto so známym sklárskym a potravinárskym priemyslom.
Havířov

Havířov () je štatutárne mesto v Sliezsku, v Moravskosliezskom kraji. Má rozlohu , približne 70 tisíc obyvateľov a nachádza sa v aglomerácii mesta Ostrava.
Stred mesta je postavený v takzvanej sorealistickej architektúre, na ktorý nadväzujú sidliská a vidiecke oblasti. Mesto bolo postavené ako satelitné mesto Ostravy v 2. polovici 20. storočia. Nachádza sa na spojnici Ostravy a Českého Těšína. Je to najväčšie mesto v Česku, ktoré nebolo okresné ani krajské, pričom v ňom žije asi rovnaký počet obyvateľov ako v Banskej Bystrici.
V meste je rozvinutý strojársky, energetický, potravinársky a gumárenský priemysel.
V súčasnosti je počet obyvateľov 69 694 podľa trvalého pobytu za rok 2024.
Externé odkazy.
Oficiálne stránky
Peter Benický

Peter Benický (* 1603, pravdepodobne Trnava – † 8. február 1664, Trnava) bol slovenský básnik.
Životopis.
Pochádzal zo šľachtického rodu Benický z Beníc a Mičinej. Vstúpil do kráľovského vojska (jeho otec bol hlavný kapitán hradu Vacov) a zúčastnil sa kráľovskej deputácie do Konštantínopolu. Po smrti rodičov sa vrátil na svoje majetky. Všeobecne sa za dátum jeho smrti považuje 8. február 1664, kedy napísal svoj testament. Pochovaný je v krypte kostola sv. Mikuláša v Trnave.
Tvorba.
Venoval sa písaniu básní v maďarčine, ale taktiež v slovenčine. Vo svojich dielach sa snažil o opis problémov, sociálnu kritiku, ale tiež sa vyjadroval k vzdelaniu, cti, pracovitosti, bojom, či ironicky uvažoval o ženách, manželstve a dvorskej etikete, pričom odsudzoval zhýralú šľachtu. Jeho úvahy sú inšpirované vlastnými skúsenosťami a sú pretkávané obrazmi nezastaviteľného plynutia času, nestáleho šťastia, lásky, rozpadu a skazy.
Dionýz Kubík

 Dionýz Kubík (* 23. júl 1749, Nitra – † 17. september 1811, Prievidza) bol slovenský básnik a zberateľ ľudovej slovesnosti.
Životopis.
Študoval na viacerých školách na Slovensku (Brezno, Krupina, Prievidza, Nitra, Trenčín, Banská Štiavnica, Sabinov), ale tiež v maďarskom Veszpréme. Pôsobil ako stredoškolský profesor v Banskej Štiavnici, no pre ťažké zdravotné problémy (reuma a srdcové problémy) napokon odišiel do kláštora v Prievidzi, kde aj zomrel.
Tvorba.
Venoval sa zbieraniu latinských a slovenských ľudových piesní a básní. Z troch spevníkov, ktoré vydal, sa zachovali len dva (jeden slovenský a jeden latinský), pričom slovenský spevník je najúplnejším zachovaným spoločenským spevníkom z konca 18. storočia. Obsahuje žartovné, ironické, satirické, naturalistické piesne, menej tiež piesne na vážne témy a sociálne piesne. V latinskej zbierke piesní sú zozbierané najmä príležitostné básne a pijanské, študentské a zbojnícke piesne. Obe diela sa nachádzajú v Literárnom archíve Matice slovenskej v Martine.
Štefan Ferdinand Selecký

Štefan Ferdinand Selecký (* asi 1675, okolie Trnavy) bol slovenský básnik.
Životopis.
Z jeho života sa nezachovalo veľa údajov, sú to len predpoklady. Okolo roku 1700 pravdepodobne študoval v Trnave na právnickej fakulte a neskôr pôsobil ako hospodársky úradník v tom istom meste.
Tvorba.
Z jeho diela je známa rukopisná báseň "Obraz pani krásnej, perem malovaný", ktorá vznikla zrejme podľa talianskej renesančnej predlohy a jej rukopis sa nachádza v Štátnom ústrednom archíve v Bratislave. Napísaná je v silne slovakizovanej češtine, má 354 dvanásťslabičných, rýmovaných veršov. Ide o zidealizovaný opis nemenovanej krásnej panej, no je pravdepodobné, že hoci sa v básni nachádzajú podrobné opisy jej krásy a múdrosti, ide zároveň i o alegorický opis trnavskej univerzity.
Ján Sekáč (básnik)

Ján Sekáč (* 15. máj 1767, Borský Peter – † 30. október 1818, Šaštín) bol slovenský barokový básnik, rodák z Borského Petra.
Životopis.
Študoval katolícku teológiu v Bratislave a v roku 1791 bol vysvätený za kňaza. V roku 1792 pôsobil ako kaplán v Uníne, v roku 1796 v Gbeloch a v rokoch 18071818 pôsobil ako farár v Šaštíne.
Tvorba.
Bol autorom alebo dopisovateľom zborníka poézie "Laskavé karhání smíšno-pochabých svetských mravův" z roku 1800. Zborník obsahoval zveršované príbehy a anekdoty o významných historických udalostiach, jednoduchých i vznešených ľuďoch, rehoľníkoch a kňazoch, žartovné historky, poviedky, novely zo života rôznych spoločenských vrstiev, renesančné lascívne poviedky, folklórne, poviedkové a novelistické príbehy a bájky z ezopovskej tradície. Rukopis zborníka sa nachádza v Országos Széchényi Könyvtár v Budapešti.
Benedikt Sőlőši

Benedikt Sőlőši (staršie: "Benedikt Szőllősi"; * 21. marec 1609, Rybník† 10. december alebo 15. december 1656, Kláštor pod Znievom) bol slovenský básnik a zostavovateľ.
Životopis.
Benedikt Szöllösi (Rybnícky) sa narodil v Rybníku v zemianskej rodine. Priezvisko Szöllösi je odvodené od rodnej obce, teda podľa maďarského názvu Rybníka Szöllös. V rokoch 1623 – 1630 študoval u Jezuitov v Trnave, v roku 1630 vstúpil do jezuitskej rehole. V štúdiu pokračoval v rokoch 1634 – 1636 na univerzite vo Viedni, kde študoval logiku, fyziku a metafyziku, v rokoch 1638 – 1639 študoval v Trnave kazuistiku a morálnu teológiu a v roku 1639 bol vysvätený za kňaza. Ako kňaz, misionár a učiteľ pôsobil na viacerých miestach Slovenska (Trnava, Užhorod, Košice, Kláštor pod Znievom, Spišská Kapitula), ale i v Maďarsku (Sendrov). 
Roku 1654 sa dostal do Spišskej Kapituly za apoštolského misionára k županovi Štefanovi Čákimu (* 1603 – † 1662). Tu sa stretáva so svojím starším spolužiakom Jurajom Soosom, trnavským rodákom, ktorý sa stáva jeho dobrodincom. Soos bol známy slovenský národovec a v šírení slovenského národovectva veľkodušne Szöllösiho podporoval, preto mu tento venoval celý trojstránkový latinský predhovor.
Posledné roky života Benedikta Szöllösiho trápila choroba. Utiahnutý v Kláštore pod Znievom zomrel 10. decembra 1656 v pomerne mladom veku. Benedikt Szöllösi sa vždy hlásil za Slováka a tak je zapísaný aj vo všetkých matrikách a zoznamoch. Okrem svojho materinského jazyka hovoril po latinsky, maďarsky a čiastočne nemecky.
Tvorba.
V roku 1655 zostavil a anonymne vydal prvý slovenský tlačený katolícky kancionál "Cantus catholici", ktorý predstavoval spevník cirkvou aprobovaných piesní v reči ľudu. V predslove k spevníku vysvetľuje autor pôvod náboženského spevu, vyzdvihuje zbožnosť a spevavosť svojho národa a pripomína misionársku činnosť Cyrila a Metoda medzi Slovanmi a právo nimi pokrstených národov používať domáci jazyk v liturgii. Táto myšlienka sa neskôr stala súčasťou mýtu o kontinuite cyrilometodskej tradície na Slovensku. Spevník samotný tvorí 290 piesní s notami, pričom nosnými piesňami sú piesne slovenského a najmä českého pôvodu. Sú tu piesne vianočné, veľkonočné, mariánske, ale tiež poučné a zaoberajúce sa témou svetskej márnosti a pominuteľnosti ľudského života, no až na jednu výnimku sa tu vôbec nenachádzajú piesne k svätým.
Jób Trusius

Jób Trusius-Hlobík (pôvodne sa podpisoval iba Hlobík, neskôr Trusius s prímením Rosemontanus a Rosenbergensis) (* Ružomberok – † 1678, Vroclav, Republika oboch národov) bol slovenský básnik.
Životopis.
Študoval v Banskej Bystrici, Gdansku a Kráľovci (Kaliningrade). Pôsobil ako konrektor v Banskej Bystrici, od roku 1650 bol rektorom v Krupine, od roku 1654 diakonom vo Zvolene.
Po odhalení Vešeléniho protihabsburského sprisahania emigroval a od roku 1673 žil v Poľsku, v Brzegu a vo Wróclavi. Popredný predstaviteľ barokovej latinskej príležitostnej poézie druhej polovice 17. storočia usilujúcej sa o nekonvenčný poetický výraz, ako aj spoločenskú a protivojnovú, resp. občiansko-politickú tematiku. Lat. 
školskú polemickú dišputu reflexívneho charakteru napísal ešte ako banskobystrický študent.
Tvorba.
Prvé verše uverejnil v roku 1642 a okrem nich uverejnil i niekoľko dišpút. Samostatne vydal tlačou až zbierku básní "Schediazmy alebo Hry básnické improvizované" v roku 1662. Svojimi básňami vyjadruje najmä svoj výrazný občiansko-politický názor na udalosti a spoločnosť svojej doby.
Ján Haranta

Ján Haranta (* 3. december 1909, Turzovka – † 27. marec 1983, Svinná) bol slovenský básnik a prekladateľ. Predstaviteľ slovenskej katolíckej moderny.
Životopis.
Pochádzal z garbiarskej rodiny a vzdelanie získaval v Turzovke, Žiline, Nitre, Levoči a v rokoch 19291935 študoval katolícku teológiu na univerzite v Štrasburgu. Pôsobil ako kaplán v Krásne nad Kysucou, ako správca fary v Kotešovej, ako kaplán v Trenčianskej Teplej a Trenčíne. V rokoch 19421950 učil v Žiline, v rokoch 19501953 bol správcom fary v Strečne, v rokoch 19531963 v Zákopčí a od roku 1963 až do svojej smrti v Svinnej. Pochovaný je na cintoríne v Turzovke.
Tvorba.
Svoje verše začal publikovať ešte počas stredoškolských štúdií v časopisoch Rozvoj, Svojeť, Slovenská krajina, neskôr tiež v časopisoch Elán a Slovenské pohľady, knižne debutoval v roku 1933 zbierkou "Mystérium baladické". Jeho básne majú náboženskú tematiku, no taktiež vyjadrujú autorove postoje k spoločenským otázkam, neskôr sa v nich objavujú i nacionalistické prvky a obrazy zo slovenských dejín. Sú ovplyvnené symbolizmom a poetizmom, čím sa radia k slovenskej katolíckej moderne. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladom z francúzskej poézie (Paul Claudel a i.).
Mikuláš Šprinc

Mikuláš Šprinc (* 30. november 1914, Krompachy – † 31. máj 1986, Wickliffe, Ohio, USA) bol slovenský básnik, prozaik, esejista, redaktor, prekladateľ, katolícky kňaz a pedagóg.
Životopis.
Študoval v Levoči, neskôr pokračoval štúdiom katolíckej teológie v Spišskej Kapitule. Pôsobil ako kaplán v Spišskej Novej Vsi, od roku 1943 bol redaktorom mesačníka "Kultúra". Bol tiež riaditeľom Slovenskej katolíckej akadémie v Bratislave a generálnym tajomníkom Ústrednej charity. V roku 1945 po ukončení 2. svetovej vojny emigroval do zahraničia. Najprv pôsobil v Ríme, potom v roku 1946 odišiel do USA, kde bol tajomníkom Spolku slovenských spisovateľov a umelcov. V roku 1957 sa stal profesorom jazykov a filozofie umenia vo Wickliffe, kde žil až do svojej smrti.
Tvorba.
Začiatky jeho literárnej kariéry sa viažu k jeho stredoškolským štúdiám a publikoval ich v časopisoch "Podrast", "Rozvoj", "Svoradov", "Kultúra" či "Slovák". Knižne debutoval v roku 1939 zbierkou sonetov "Ozveny v samotách". Jeho diela sa vyznačujú senzitívnym vnímaním sveta, kňazskými reflexiami, meditáciami o duchovných a mravných hodnotách, vlastnými skúsenosťami, kresťanskými meditáciami o zmysle života, úvahami o úlohe človeka, ktorý má vytvoriť harmonický, tvorivý život a opierať sa o Boha, ale tiež motívy domova, prírody a oslava jej krásy. Venoval sa tiež štúdiu jazykov a prekladaním poézie. Okrem toho spolu s Karolom Strmeňom a Jánom J. Lachom založil v roku 1954 časopis "Most", ktorý sám redigoval takmer 30 rokov.
Jihlava (mesto)

Jihlava () je štatutárne mesto na rozhraní Moravy a Čiech, centrum kraja Vysočina. Leží na rieke Jihlava na rozlohe 8824 hektárov v nadmorskej výške 460-700 metrov nad morom a žije tu 50 714 obyvateľov.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o osade "Gyglaua" pochádza z listiny olomouckého biskupa Roberta z roku 1233. Jihlava bola v majetku kráľa Václava I. a niekedy v rokoch 1240–1243 bolo založené horné mesto. Nerastné bohatstvo podzemia sem lákalo nových obyvateľov i remeselníkov a už v roku 1249 sa z miestneho striebra razili prvé mince. Intenzívna ťažba si vyžadovala výstavbu obranného opevnenia, ktoré sa rozširovalo na základe listiny Přemysla Otakara II. z roku 1270, kedy bola Jihlava už mestom. Počas husitských vojen sa mesto ubránilo a v roku 1420 sa pridalo na stranu katolíkov. Opakované útoky pod vedením Jána Žižku aj Jána Roháča vážne poškodili opevnenie, okolie bolo spustošené a bola na čas zastavená aj ťažba, no mesto sa ubránilo. Práve v Jihlave boli v roku 1436 vyhlásené Bazilejské kompaktáta, ktoré mali priniesť do krajiny vytúžený pokoj, ktorým mal napomôcť aj mier s Táborom z roku 1441. 
Pokoj v meste netrval dlho, keďže katolícka Jihlava odmietla uznať korunováciu Jiřího z Poděbrad a ten ju po 4 mesačnom obliehaní v roku 1458 dobyl. Desaťročia trvajúci úpadok sa zastavil až začiatkom 16. storočia a nová renesančná výstavba po rozsiahlych požiaroch. Mesto sa okrem opäť oživujúceho baníctva preslávilo aj v novom odvetví - súkeníctve. Počas tridsaťročnej vojny bolo v marci 1645 mesto dobyté švédskym vojskom a po jeho odchode o dva roky neskôr žilo v Jihlave iba 1000 obyvateľov. Obchod so súknom však postupne v 18. storočí pomohlo mestu k prosperite, postupne sa začal rozvíjať aj priemysel a od roku 1850 bola Jihlava štatutárnym mestom. Rozvoju brániace hradby boli zbúrané a k mestu boli postupne pripájané okolité obce.
Kladno

Kladno je štatutárne mesto v stredných Čechách a najväčšie mesto Stredočeského kraja. Má rozlohu a žije tu 70-tisíc obyvateľov.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Štefan Komodický

Štefan Komodický (16. – 17. storočie) bol slovenský vojak a básnik.
Bojoval vo vojne proti Turkom a je pravdepodobne autorom protitureckej a protihabsburskej piesne "O Jágri a některých vítězích", ktorej text sa zachoval v rukopisnom "Kancionále Daniela Kušku" a v odpise v rukopisnom "Zborníku Imricha Laučeka".
Teplice

Teplice () sú štatutárne mesto a známe kúpeľné mesto v Ústeckom kraji. Ležia západne od mesta Ústí nad Labem v širokej kotline medzi Krušnými horami a Českým stredohorím. Žije tu okolo 50-tisíc obyvateľov na rozlohe .
Ivan Harman

Ivan Harman (* 23. jún 1967, Martin) je vydavateľ a slovenský politik, bývalý primátor mesta Žilina, bývalý poslanec Národnej rady SR.
Životopis.
Do verejných aktivít vstúpil v roku 1989 ako študentský aktivista na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici počas Nežnej revolúcie. Pracoval ako pedagóg a ako výskumný pracovník Výskumného a vývojoveho ústavu železníc. V straníckej politike sa angažuje od roku 2000, v rokoch 20022006 pôsobil ako generálny sekretár SDKÚ-DS. Od roku 2002 je spolumajiteľom spoločnosti Artis Omnis, ktorá sa zaoberá hlavne vydavateľskou činnosťou.
V rokoch 2006 až 2010 pôsobil ako primátor mesta Žilina za koalíciu SDKÚ-DS, KDH, SF a OKS.
V februári 2011 sa stal poslancom parlamentu za politickú stranu SDKÚ-DS, keď nastúpil ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Milana Ježovicu a zostal ním až do predčasných volieb v roku 2012.
Osobný život.
Jeho manželka je bývalá novinárka. V súčasnosti spolu pracujú v jeho vydavateľstve, kde je šéfredaktorkou. Majú spolu 2 deti.
Stiff Upper Lip

Stiff Upper Lip je druhé EP austrálskej hard rockovej skupiny AC/DC z roku 2000.
Sergio Badilla Castillo

Sergio Badilla Castillo (* 30. november 1947, Valparaíso, Čile) je čilský spisovateľ, básnik a esejista, jeden zo zakladateľov poetického transrealizmu.
The Razors Edge

The Razors Edge je album austrálskej hard rockovej skupiny AC/DC z roku 1990.
Ballbreaker

Ballbreaker je štrnásty album austrálskej hard rockovej skupiny AC/DC, ktorý vyšiel v roku 1995.
Jozef Kozáček

Jozef Kozáček (* 2. jún 1807, Zvolen – † 26. marec 1877, Oradea) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a kultúrny pracovník. Aktívne sa angažoval vo výchove a vzdelávaní, a to nielen v duchovnej oblasti, ale aj v kultúrnej sfére. Bol známy svojou podporou umenia a literatúry a aktívnym zapojením do spoločenského a kultúrneho života. Prispel k formovaniu slovenskej kultúry a duchovného života svojou prácou ako kňaz a propagátor kultúrnych hodnôt. 
Životopis.
Študoval na gymnáziách v Banskej Bystrici, Kremnici a v Leviciach. Neskôr študoval filozofiu v Trnave, teológiu v Banskej Bystrici, na Pázmáneu, 18331834 na Augustineu vo Viedni.
V roku 1834 získal titul ThDr. a stal sa kaplánom. Prefekt a učiteľ, 18341840 prof teológie a uhorského občianskeho práva na rímskokatolíckom seminári, 18401844 biskupský notár a archivár v Banskej Bystrici, 18441849 farár v Dobrej Nive, v Krupine a vo Zvolene, od 1849 škôldozorca banskobystrického, 1850 bratislavského dištriktu. Od roku 1856 bol kanonik v Oradei.
V päťdesiatych až sedemdesiatych rokoch 19. storočia patril k predstaviteľom slovenského národného a kultúrneho hnutia v Uhorsku, príslušník druhej generácie bernolákovcov. Pričinil sa o zavedenie slovenčiny ako vyučovacieho jazyka na niektorých gymnáziách.
Bol zakladajúcim členom Matice slovenskej a od roku 1870 bol jej predsedom.
Popredný mecén nár. kult. života: podporoval MS, slovenských študentov, voľby národných kandidátov, významne prispieval k vydávaniu "Pešťbudínskych vedomostí" i Národných novín. Tlačou vydal príležitostné prejavy.
Elasmosaurus

Elasmosaurus (v preklade "tenkoplatňový jašter") je vyhynutý rod dlhokrkých morských plazov zo skupiny Plesiosauria. Existoval v období vrchnej kriedy. Tento rod zahŕňa 9 druhov a je jedným z 22 rodov, ktoré tvoria čeľaď Elasmosauridae. Tieto plesiosaury sa vyskytovali na území Japonska (Ázia) a Kansasu (Severná Amerika).
Telesné znaky.
Elasmosaurus sa vyznačoval dlhým, hadovitým krkom, pomerne malou hlavou, štyrmi plutvami a pomerne krátkym chvostom. Svoje meno "tenkoplatňový jašter" získal najmä vďaka platničkovým kostiam v okolí panvy.
Elasmosaury boli najdlhšie známe plesiosaury: dosahovali dĺžku až 14 metrov a a ich krk meral neuveriteľných 8 metrov, čo je polovica celkovej dĺžky tela. Krk bol vystúžený 71 stavcami (tieto boli veľmi predĺžené), hrudník 28 a chvost 21.
V pomerne malej hlave mal množstvo ostrých špicatých zubov.
Párenie.
Elasmosaurus sa pravdepodobne páril pod vodou, ale napriek tomu dýchal vzduch, takže samice takmer s určistosťou kládli vajcia na súši.
Zadnými plutvami jemne vyhrabávali jamky na kladenie vajec, ktoré nimi potom aj zahrabali.
Matky a neskôr aj mláďatká sa pri pomalom putovaní do mora mohli stať korisťou dravých suchozemských dinosaurov.
Spôsob života.
Elasmosaury vážili cez . Podľa skamenených zubov sa usudzuje, že sa živili kostnatými rybami, amonitmi a belemnitami (hlavonožce podobné kalmarom). Predpokladá sa, že tak ako sauropody prehĺtali kamienky na to, aby svoju potravu lepšie roztrávil.
Na lov mohli účinne použiť svoj dlhý krk, vedeli ho ponoriť do veľkej hĺbky a účinne tak loviť svoju korisť. Pobrežné oblasti okolo miest ich výskytu neboli pred týmito predátormi vôbec bezpečné.
Objavy.
Prvý elasmosaurus bol opísaný podľa Edwarda Drinkera Copa v roku 1868 na základe fosílie objavenej v Kansase, USA. Ostatné fosílie týchto druhov boli objavené v mnohých ďalších oblastiach Severnej Ameriky. V 19. storočí sa Edward Drinker Cope pokúsil vytvoriť model elasmosaura ale posadil hlavu na opačný koniec (na chvost). Túto chybu neskôr odhalil Othniel Charles Marsh a okorenil komentármi, ktoré z Copea a Marsha spravili nezmieriteľných rivalov. Cope v auguste roku 1869 publikoval svoj chybný nákres elasmosaura. To bolo prvýkrát keď ľudia uvideli elasmosaura, ktorý mal dlhý chvost ako mosasaurus.
Zoznam chemických prvkov podľa protónového čísla

Toto je zoznam chemických prvkov zoradených podľa protónového čísla.
Horúci Jupiter

Horúci Jupiter alebo aj "roaster", "pegasid" alebo "planéta Pegasi" je trieda extrasolárnych planét, ktorých hmotnosť je blízka alebo vyššia ako hmotnosť Jupitera (1,9 × 1027 kg), ale na rozdiel od slnečnej sústavy, kde Jupiter obieha okolo Slnka vo vzdialenosti 5 AU, planéty typu horúci Jupiter obiehajú vo vzdialenosti okolo 0,05 AU od materskej hviezdy, čo je osmina vzdialenosti Merkúra od Slnka.
Medzi hlavné charakteristiky horúcich Jupiterov patria nasledovné:
Obývateľnosť.
Štatistické prehľady iných planetárnych systémov naznačujú, že štandardný režim vzniku planét, vytvára planéty s obehom kratším než 100 dní a hmotnosťami podstatne väčšími než Zem. Absolútna väčšina planét, ktoré boli zatiaľ objavené, obieha ich hviezdy oveľa bližšie než je obežná dráha Zeme okolo Slnka – a sú oveľa väčšie než Zem. Obidve charakteristiky robia tieto planéty neobývateľnými. Periódy ich obehu sú od dní po mesiace a hmotnosti od hmotnosti Zeme až po jej 50-násobok. Navyše sa často vyskytujú v tesnej blízkosti, ak ich je viac. Vzorový príklad môže byť planetárny systém Kepler-11 obsahujúci minimálne 6 planét vážiacich viac ako 40 Zemí. Takáto dominantná populácia planét ostro kontrastuje so slnečnou sústavou, ktorá sa javí ako veľmi neobvyklý a zriedkavý typ planetárneho systému.
Horúce Jupitery sú najľahšie detegovateľné planéty pomocou metódy radiálnych rýchlostí, pretože oscilácie ich hviezd sú pomerne veľké a rýchle v porovnaní s inými typmi planét.
Prechod

Prechod môže byť:
Zoznam chemických prvkov podľa značky

Toto je zoznam chemických prvkov zoradených podľa značky.
Jin

Jin (pchinjin: Yin) môže byť:
František Andraščík

František Andraščík (* 21. november 1931, Fričovce – † 5. apríl 2001, Prešov) bol slovenský básnik, prozaik, esejista a literárny kritik.
Životopis.
Pochádzal z viacdetnej roľníckej rodiny. Ľudovú školu vychodil v rodisku. Po maturite na gymnáziu v Prešove (1951) pokračoval v štúdiu slovenčiny a literárnej vedy na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1956 – 1959 pracoval ako redaktor vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ, neskôr ako odborný asistent na Filozofickej fakulte UPJŠ v Prešove. Od roku 1967 bol na invalidnom dôchodku. Zomrel 5. 4. 2001 v Prešove, pochovaný je v rodných Fričovciach.
Tvorba.
Debutoval v roku 1963 zbierkou básní Brieždenie. V sedemdesiatych rokoch, v období "normalizácie", bol kvôli kritickým názorom na vývoj spoločnosti a kultúry politicky perzekvovaný a nemohol publikovať. Zbierku básní Úpenlivé ruky vydal preto až v roku 1985. Vo svojej tvorbe sa zamýšľa nad zmyslom života, jeho mravnou hodnotou, nádejou a beznádejou, ale taktiež opisuje moderného človeka nachádzajúceho sa v živote plnom tragických paradoxov. Okrem básnickej tvorby sa venoval aj písaniu prózy, esejí a kritických článkov. Svoje eseje uverejňoval v časopisoch Romboid, Slovenské pohľady, Mladá tvorba či Krok. Zameriava sa v nich na kritiku bujnejúcej meštiackosti, reflexiu vzťahov poézie a filozofie, avantgardy a súčasnosti, poézie a mágie a taktiež sentimentality v literatúre či etike kritiky.
Ivan Kupec

Ivan Kupec, do roku 1940 Ivan Kunoš (* 21. október 1922, Hlohovec – † 15. máj 1997, Bratislava) bol slovenský básnik, esejista a prekladateľ. Je po ňom pomenované Gymnázium v Hlohovci. 
Životopis.
Pochádzal z rodiny poštového úradníka a učiteľky. Narodil sa 21. októbra 1922 v Hlohovci. Vzdelanie získal v Hlohovci, Trenčíne, Malackách, Nitre a neskôr pokračoval v štúdiu slovenčiny a filozofie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde absolvoval 5 semestrov. Pracoval v Roľníckej komore, v redakcii denníka Pravda, neskôr v rokoch 1946-49 ako redaktor a potom i šéfredaktor vo Východoslovenskej Pravde v Košiciach. V rokoch 1950-54 bol šéfredaktorom vydavateľstva Tatran, v rokoch 1955 – 1970 bol redaktorom a šéfredaktorom vydavateľstva Slovenský spisovateľ. Od roku 1974 pracoval vo vydavateľstve Mladé letá. Zomrel 15. mája 1997 v Bratislave. Ivan Kupec bol strýkom iného významného slovenského básnika Ivana Štrpku. 
Tvorba.
Literárnej tvorbe sa začal venovať už počas stredoškolských štúdií a knižne debutoval zbierkou básní "Podľa hviezd meniť masky" v roku 1940. Svojou tvorbou sa radil k nadrealizmu. Vo svojej tvorbe sa venuje rôznym témam, ako sú desivé predstavy, spoločenské vzťahy, krása, neha, láska, unikajúci čas, tajomstvo nebytia, odchod zo sveta, osamelosť, strata lásky alebo blízkeho, staroba, strach z umierania. Jeho básne sú väčšinou plné smútku a bolesti, pričom často vychádzajú a zobrazujú jeho vlastné osobné životné straty. Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladom, z ktorých najvýznamnejšie sú preklady zo staročínskej poézie (Tu Fu, Li Po ).
Ctibor Štítnický

Ctibor Štítnický, pôvodným menom Tibor Dörner (* 6. september 1922, Štítnik† 12. jún 2002, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ, manžel slovenskej spisovateľky Jarmily Štítnickej.
Životopis.
Pochádzal z rodiny staviteľa a vzdelanie získaval v Štítniku, Rožňave, Tisovci a v rokoch 19421944 pokračoval v štúdiu na právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, no štúdium nedokončil. V roku 1944 sa zúčastnil partizánskeho odboja v Gemeri ako člen partizánskej skupiny Slávia, neskôr pôsobil ako hlásateľ a redaktor Slobodného slovenského vysielača v Banskej Bystrici, v roku 1945 pôsobil vo frontovom vysielači Červenej armády v Košiciach. Po ukončení 2. svetovej vojny pracoval v bratislavskom rozhlase, v rokoch 19491950 na Ministerstve informácií v Prahe, v rokoch 1950-57 bol tajomníkom Zväzu slovenských spisovateľov a nasledujúce dva roky sa venoval výhradne literárnej činnosti. V rokoch 19591960 bol zastupujúcim riaditeľom vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ, v rokoch 1960-63 šéfredaktorom časopisu Kultúrny život, v rokoch 1963-65 sa vrátil opäť do vydavateľstva Slovenský spisovateľ, tentokrát ako jeho riaditeľ, a v rokoch 19661970 bol riaditeľom Československého filmu v Bratislave. Od roku 1970 až do roku 1989 bol pracovníkom Slovenskej knihy. Zomrel 12. júna 2002 v Bratislave.
Tvorba.
Svoje literárne diela začal publikovať už počas 2. svetovej vojny v časopisoch "Nový rod", "Rozvoj" a študentskom časopise "Napred", no taktiež prispieval i do rôznych zborníkov. Neskôr prispieval i do časopisov a denníkov "Tvorba", "Elán", "Pravda", "Národná obroda", "Tribúna" a ďalších. Knižne debutoval zbierkou básní "Presýpacie hodiny", ktorá mu vyšla v roku 1943. Jeho druhá zbierka Červená šatka (1946) je tematicky a hodnotovo hybridná a popri politicky angažovaných textoch obsahuje aj nábožensky ladené básne. Ako príslušník tzv. mladej generácie, ktorá akcentovala ideové princípy socialistického režimu, sa Štítnický stal typickým predstaviteľom dobovej literatúry. Vo svojej tvorbe vyjadroval generačné pocity a protivojnové nálady, ústiace do snahy o únik z vojnového sveta, svoje socialistické presvedčenie, snahu o vyjadrenie nových faktov a zmien v životoch ľudí v povojnovom Slovensku. Neskôr sa venoval taktiež ľúbostnej poézii, v ktorej vyjadroval ako erotickú stránku kontaktov muža a ženy, tak i pocity sklamania, no najmä obrazy rodinného šťastia a vzťahy partnerov k deťom. Okrem poézie pre dospelých sa venoval i tvorbe pre deti a mládež, písal reportáže a venoval sa tiež prekladom z maďarského (Endre Ady, Imre Madách) a ruského jazyka, pričom neprekladal len poéziu a prózu, ale i celý rad hudobných komédií.
Rozadol

Rozadol ("Ružová dolina") je nová moderná štvrť v bratislavskej mestskej časti Ružinov, v miestnej časti Ružová dolina. Dominantou štvrte je obytná výšková budova s výškou 80 metrov. Projekt je výsledkom architektonickej súťaže.
Poloha.
Nachádza sa v Ružovej doline, ktorá patrí do širšieho centra Bratislavy. Areál sa v minulosti využíval ako priemyselný — areál bratislavských mliekarní.
Hmotovo – priestorové riešenie.
Pôdorysná stavba odzrkadľuje tri základné nosné motívy urbanistickej štruktúry:
Tieto základné znaky doplnili ďalšie charakteristické prvky, ako napr. menšie objekty vybavenosti, umiestnené voľne v rámci bloku.
Usporiadanie budov v komplexe vytvára vlastné nádvoria poloprivátneho charakteru. Skladá sa z 11 objektov, ktoré zahŕňajú byty, kancelárie a občiansku vybavenosť.
Dispozičné riešenie.
Objekt tvorí 5 šesťpodlažných budov, ktoré majú zelené strechy, 3 osempodlažné bytové domy a jedna dvadsaťštyriposchodová budova s polyfunkčným využitím a bazénom na streche. Táto budova je jednou z najvyšších obytných na Slovensku. Celá rozloha komplexu je 22 300 m². V komplexe sa nachádza 260 bytov: jednoúrovňové – 50180 m², mezonetové s obytnou plochou 180 m². 
Dispozičné riešenie je navrhnuté ako voľný, otvorený priestor, vytvorený spojením kuchynskej, jedálenskej a obytnej zóny. Vo všetkých bytoch sa nachádza lodžia alebo terasa.
Fasáda.
Charakteristický vzhľad komplexu určuje keramický obklad tehlovej farby. Bohato diferencovanú textúru priečelí obytných domov vyvažuje pokojnejšie priečelie administratívy. Severná fasáda uličného traktu s presklenými pavlačami vracia v novom prevedení tradičný motív mesta.
Konštrukcia.
Komplex vďačí za svoju vysokú dispozičnú variabilitu železobetónovému stenovému a pilierovému nosnému systému s rozponom 7,5 m.
Nové slovo

Nové slovo bol ľavicový týždenník pre politiku, kultúru a hospodárstvo. Vznikol v čase SNP, prvé číslo vyšlo 24. septembra 1944. Po potlačení povstania časopis zanikol a bol obnovený 1. júna 1945. Hlavným iniciátorom jeho vzniku bol Gustáv Husák.
V rámci boja proti tzv. buržoáznemu nacionalizmu na základe uznesenia predsedníctva ÚV KSS o reorganizácii straníckej tlače koncom apríla 1952 jeho vydávanie zastavili, keďže doň v minulosti prispievala väčšina z odsúdených. Od 1. mája začal vychádzať politický dvojtýždenník Pod zástavou socializmu.
V čase Pražskej jari bolo Nové slovo na podnet G. Husáka 23. mája 1968 opätovne obnovené, pri jeho obnove stáli Ladislav Novomeský, Andrej Sirácky, Daniel Okáli, Vladimír Mináč, Miroslav Válek, Vojtech Mihálik. 
V roku 1978 vznikla literárna príloha Nové slovo mladých. Hoci bolo Nové slovo orgánom ÚV KSS, hlavne v čase Perestrojky bolo popri Literárnom týždenníku jedným z najkritickejších slovenských periodík.
V roku 1991 ho spolu s denníkom Pravda začala s radikálne zníženým rozsahom vydávať akciová spoločnosť Perex. V roku 1994 sa časopis premenoval na Nové slovo bez rešpektu. Posledné – 33. číslo 30. ročníka vyšlo 21. augusta 1998. 
Za ideového nástupcu Nového slova možno považovať časopis Slovo.
Nové slovo mladých

Nové slovo mladých bola literárna príloha týždenníka Nové slovo. Vznikla v roku 1978, vychádzala raz mesačne, viedol ju Vojtech Mihálik, neskôr Vojtech Kondrót. Výkonnou redaktorkou bola Oľga Feldeková.
V Novom slove mladých debutovala veľká časť slovenských básnikov.
Giffordove prednášky

Giffordove prednášky (angl. "Gifford Lectures") sú séria prednášok, ktorú každý akademický rok prednesie významný odborník v oblasti humanitných vied (hlavne teológie a filozofie) na piatich škótskych univerzitách (University of St Andrews, University of Glasgow, University of Aberdeen a University of Edinburgh). Založil ich vo svojom závete lord Adam Gifford († 1887) na "„podporu a rozšírenie štúdia prirodzenej teológie v najširšom zmysle slova – inými slovami, poznania Boha.“" Prednášky bývajú spravidla vydané aj knižne. Mnohé z nich sa stali neskôr klasickými teologickými alebo filozofickými štúdiami.
Glasnosť

Glasnosť bola sprievodným atribútom perestrojky. Malo ísť o otvorené informovanie o stave a perspektívach sovietskej spoločnosti. V rámci plánovanej demokratizácie (v rámci KSSZ) aj otvorenejšie informovanie o stave v krajine aj svete. Zahŕňala i keď nepriamo aj informovanie o predtým tabuizovaných témach. Glasnosť bola jedným z nosných pilierov perestrojky, teda prestavby, či modernizácie, ktorú začal Michail Gorbačov vo februári 1986 na XXVII. zjazde komunistickej strany Sovietskeho zväzu.
Glasnosť narušila desaťročia tabuizovaných tém a v konečnom dôsledku bola jedným z faktorov, ktorý viedol k pádu sovietskeho režimu a k pádu jeho satelitných režimov v krajinách východného bloku.
Mea culpa, mea maxima culpa

Mea culpa, mea maxima culpa je latinská veta, ktorá znamená: "Moja vina, moja preveľká (najväčšia) vina". Hovorí sa ako vyznanie viny v prvej časti (vstupné obrady) v katolíckej omše. Mea culpa, mea maxima culpa je časťou modlitby "Confiteor". Modlitba vyjadruje úkon kajúcnosti a ľútosť nad hriechmi a prosbu kňaza a veriacich za ich odpustenie pred Bohom. Pri slovách "Moja vina, moja vina, moja preveľká vina" sa používa gesto, keď sa kňaz a veriaci bijú do pŕs (vyjadruje to pokánie).
Zoznam divadelných článkov/Ž

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
že.
Železná opona (divadlo)
ži.
Živnosť pani Warrenovej
Zoznam filmových článkov/Ď

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ďa.
Ďaleko je do neba
Zoznam geografických článkov/DZ

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 12 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
dze.
DzenzurDzeržinsk
dzi.
DziałdowoDziałoszyceDziałoszynDziecinów (Powiat kozienicki)Dziecinów (Powiat otwocki)DzierzgońDzierżoniówDzikovDziwnów
dzu.
Dzurová (potok)
Zoznam geografických článkov/Ł

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
łe.
Łebsko
Zoznam hudobných článkov/?

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 21 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
÷ (album)Π (album)… a hosté… ako predtým… ešte váham… viem, kde boh spí
?0.
’01
?4.
+44
?7.
’74–’75’74 Jailbreak
?a.
¿A Quién Le Importa?¡Adios Amigos!…And Justice for All (album)
?d.
¡Dos!¿Dónde están los ladrones?
?h.
'hours...'
?n.
'N Sync
?s.
İstiklâl Marşı
?t.
…to by mohlo být zajímavé¡Tré!
?u.
¡Uno!
Zoznam hudobných článkov/!

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 19 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
"a.
"ale" (album)
"h.
"Heroes" (album)
... v najlepších rokoch...and the Beat Goes On!...Baby One More Time...Baby One More Time (skladba)...o tebe...On the Radio (Remember the Days)
-1.
-123 min.
(i.
(I’ll Never Be) Maria Magdalena(I Can’t Get No) Satisfaction(I Just) Died in Your Arms
(o.
(One Glance Is) Holy
(s.
(Shake, Shake, Shake) Shake Your Booty
(w.
(What’s the Story) Morning Glory?
Zoznam hudobných článkov/1

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 34 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
1..
1. symfónia (Brahms)1. symfónia (Čajkovskij)
10.
10. symfónia (Šostakovič)100% Pure Love100 Greatest Artists of All Time100 múch (album)100 najlepších slovenských albumov1001 Albums You Must Hear Before You Die101 (album)10cc
12.
12 × 51200 Micrograms1234 (album)
13.
13 (album)13 (Black Sabbath)13 (Six Feet Under)13000krát133 (album)13th Floor Elevators
14.
14 naj... Unplugged
16.
16 (album)
18.
18 and Life
19.
19 (album)1975 v hudbe1976 v hudbe1977 v hudbe1978 v hudbe1979 v hudbe1980 v hudbe1983 – 19981984 – 19911989 (album Taylor Swift)1995 v hudbe1997 v hudbe
Zoznam hudobných článkov/6

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 4 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
6..
6. symfónia (Beethoven)6. symfónia (Čajkovskij)
6i.
6ix9ine
Zoznam hudobných článkov/Ä

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
äg.
Ägukka (Kórejská republika)
Zoznam chemických článkov/3

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 8 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
3?
3'-Fosfoadenozín-5'-fosfosulfát
3..
3. perióda3. skupina
3-.
3-alfa reakcia3-aminobenzamid3-hydroxykynurenín3-chlórbut-1-én3-Metyluridín
Zoznam chemických článkov/Ó

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
óp.
Ópium
Zoznam literárnych článkov/!

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
.t.
.týždeň
Zoznam literárnych článkov/Ž

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 26 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ža.
Žalm
žá.
Žáner (umelecký druh)
že.
Žela InoveckáŽelmíra GašparíkováŽert (kniha)Žezlo kráľa Otakara
ži.
Žid Süss (Feuchtwanger)Židovka z ToledaŽiva (časopis)Živá latinčinaŽivá tvorba (mesačník)Živnosť pani WarrenovejŽivot a dielo skladateľa FoltýnaŽivot bez koncaŽivot je jindeŽivot je senŽivot KonštantínovŽivot MetodovŽivot není jenom legrace (i když většinou ano)Život svätého ŠtefanaŽivot, vesmír a všetkoŽivotopisy slávnych Grékov a Rimanov
ží.
Žít jednou spolu
žl.
Žlutický kancionál
žo.
Žofia HielováŽoržeta Čolakovová
Zoznam medicínskych článkov/Ó

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
óp.
Ópium
Canale d’Agordo

Canale d’Agordo je dedina v severnom Taliansku v provincii Belluno. Tiež známa ako rodisko pápeža Jána Pavla I.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Vanguard

Vanguard môže byť:
Všeobecný súd Európskej únie

Všeobecný súd Európskej únie (do novembra 2009 "Súd prvého stupňa") je súčasťou Súdneho dvora Európskej únie. Všeobecný súd vykonáva niektoré kompetencie patriace Súdnemu dvoru EÚ, ktoré mu zakladajúce zmluvy EÚ a Štatút Súdneho dvora EÚ výslovne priznávajú. Proti rozhodnutiam Všeobecného súdu možno podať opravný prostriedok na Súdny dvor, ale len z dôvodov ustanovených v článku 58 Štatútu Súdneho dvora.
Všeobecný súd sa skladá zo 44 sudcov menovaných dohodou vlád členských štátov Európskej únie na obdobie šiestich rokov. Predsedu Všeobecného súdu volí Všeobecný súd na tri roky. Generálnych advokátov je možné podľa Štatútu Súdneho dvora EÚ ustanoviť aj pre Všeobecný súd (túto novinku zaviedla zmluva z Nice). 
Všeobecný súd, rovnako ako Súdny dvor, sídli v Luxemburgu.
Externé odkazy.
Súdny dvor Európskej únie
Zástupcu SR pred súdmi EÚ
Súd pre verejnú službu Európskej únie

Súd pre verejnú službu bol ako osobitný súd súčasťou Súdneho dvora EÚ. Súd pre verejnú službu bol založený rozhodnutím Rady EÚ z roku 2004. Skladal sa zo siedmich sudcov a rozhoduje spory medzi Európskou úniou a jej zamestnancami. Proti rozhodnutiu Súdu pre verejnú službu sa bolo možné odvolať na Všeobecný súd. Je zrušený od 1.9.2016; jeho právomoci prešli na Všeobecný súd.
Súd pre verejnú službu sídlil v Luxemburgu.
Externé odkazy.
Súdny dvor Európskej únie
Zoznam germánskych bohov

Tento článok je zoznam germánskych bohov, ktorých existenciu je možné predpokladať v proto-germánskej mytológii a v spoločnej germánskej mytológii z obdobia sťahovania národov, resp. bohov, ktorí figurujú v staroseverskej, anglosaskej a starohornonemeckej mytológii. Zriedka sa vyskytujú aj v prameňoch Sasov a Gótov.
Vznik názvov dní v týždni v germánskych jazykoch.
Niektoré z dní v týždni sú v germánskych jazykoch pomenované práve podľa jednotlivých bohov.
Okrem týchto dní sú v nemčine i angličtine pondelok (nem. Montag, angl. Monday) a nedeľa (nem. Sonntag, angl. Sunday) pomenované podľa Mesiaca (nem. "Mond", angl. "Moon"); resp. slnka (nem. "Sonne", angl. "Sun").