Anna Jurkovičová-Hurbanová

Anna Jurkovičová-Hurbanová (iné tvary mena: Anna Jurkovičová, Anička Jurkovičová; * 6. apríl 1824, Nové Mesto nad Váhom† 2. február 1905, Turčiansky Svätý Martin) bola jednou z prvých slovenských ochotníckych herečiek. Podporovala národné povedomie a bojovala proti spoločenským predsudkom. Od roku 1841 hrávala v Slovenskom národnom divadle nitrianskom v Sobotišti.
Dcéra organizátora slovenského družstevníctva Samuela Jurkoviča, manželka slovenského národného buditeľa Jozefa Miloslava Hurbana, matka Svetozára Hurbana Vajanského a ďalších slovenských kultúrnych pracovníkov, stará matka Vladimára Roya a Vladimira Hurbana Vladimírova.
Jej príbeh opísala Anna Lacková v románoch "Anička Jurkovičová" (1948) a "Z čírej lásky" (1958). O jej živote bola v roku 1983 nakrútená trojdielna filmová séria "Anička Jurkovičová".
Od roku 1998 sa v Novom Meste nad Váhom konáva "Festival Aničky Jurkovičovej", prehliadka neprofesionálnych divadelných súborov.
Roku 2024 vydala Slovenská pošta poštovú známku pripomínajúcu 200. výročie jej narodenia.
Život.
Anna Jurkovičová sa narodila v roku 1824 v Novom Meste nad Váhom do rodiny učiteľa Samuela Jurkoviča a Kataríny Jurkovičovej, rodenej Filovej. Manželia mali šesť detí, dospelosti sa dožili len dcéry Anna, Júlia a Emília.
V roku 1831 sa rodina presťahovala na Záhorie do Sobotišta, kde jej otec prijal ponuku na miesto učiteľa. Práve tu nastali v Anninom živote zlomové okamihy. Pár mesiacov po presťahovaní, keď mala Anna len osem rokov, jej zomrela matka Katarína. Otec zostal na výchovu detí sám a jeho vplyv viedol dcéry k emancipácii, k láske k národu a k umeniu. Aktívne podporoval ochotnícke spolky a tak šíril osvetu a vzdelanosť aj medzi tými najbiednejšími.
Anna Jurkovičová nebola prvou ochotníckou herečkou, avšak svojim dielom výrazne prispela k rozvoju ženského divadelníctva na Slovensku a k emancipácii žien. V rokoch 1841 až 1842 vystupovala ako jedna z prvých divadelných ochotníčok v ochotníckej družine bratislavských študentov, ktorí boli členmi Slovenského národného divadla nitrianskeho. Účinkovala vo veselohre "Divotvorný klobauk" (krčmárova dcéra Betuška); "Starý vozka Petra III." (Anička Dobrožilová) a v tragédii "Nevolníci aneb Isidor a Olga" (Olga).
Mala priateľské vzťahy so štúrovcami a intenzívnejšie sa stretávala s Jánom Franciscim. Francisci mal o Annu istý záujem, a venoval jej dokonca báseň "Nezapomenuteľnej", ktorá sa nachádza v jeho zbierke "Iskry zo zaviatej pahreby". Pre odpor štúrovcov k sobášu však Francisci uprednostnil národ. Anna sa nakoniec v roku 1845 vydala za druhého štúrovca Jozefa Miloslava Hurbana. Svadba sa nestretla s pochopením u všetkých, samotný Štúr, ktorý uprednostňoval boj za národ sa snažil Hurbana presvedčiť, aby sa neženil. Sobáš sa konal 7. októbra 1845 v evanjelickom kostole v Sobotišti.
Pár sa po svadbe usadil na fare v Hlbokom, kde sa manželia okrem rodinným záležitostiam venovali aj národnej otázke. Ďalej však už nevystupovala a venovala sa rodine a miestnej osvetovo-výchovnej činnosti. V roku 1847 sa jej a Hurbanovi narodil syn Svetozár, no už o rok sa pár musel odlúčiť pre revolučné udalosti. Anna spolu so synom odišli k jej otcovi do Sobotišťa. Po vyhlásení Žiadostí slovenského národa bol vydaný zatykač na Štúra, Hodžu a Hurbana a maďarská Garda obsadila faru v Hlbokom. Anna, ktorá sa do fary vrátila, musela strpieť nočné prepady a prehliadky. Po tom, čo od Hurbana obdržala list za ním v prezlečení odišla do českej Rusavy, kde istý čas pobudla u svojej sestry Júlie. Tam sa jej narodila dcéra Božena a odtiaľ odišla v decembri roku 1848 do Prahy, kde obnovila svoj kultúrny život.
Na jar roku 1849 sa spolu s manželom dostala do Viedne, kde navštevovala operné predstavenia. Po skončení revolúcie sa rodina vrátila na faru v Hlbokom. Spolu s Hurbanom mali celkovo 9 detí (päť synov a štyri dcéry), no niektoré sa nedožili dospelosti. V roku 1888 Hurban zomrel a starobu prežila Anna u svojho syna Konštantína v Martine, kde navštevovala ochotnícke predstavenia. Anna zomrela 2. februára roku 1905 a pochovaná bola na Národnom cintoríne. Jej hrob nesie nápis: „"verná dcéra slovenského národa"“.
Pocta.
Matica slovenská odhalila bustu Aničky Jurkovičovej ako vôbec prvej ženy v "Aleji národných dejateľov" pred budovou Matice slovenskej v Martine ako súčasť aktivít k Roku žien v národnom hnutí.