Martin Poliačik

Mgr. Martin Poliačik (* 27. jún 1980, Považská Bystrica) je slovenský odborník na komunikáciu a kritické myslenie, od roku 2010 do roku 2020 bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. Je jedným zo zakladajúcich členov liberálneho hnutia Progresívne Slovensko. Predtým spoluzakladal politickú stranu Sloboda a Solidarita,ktorú pre názorové nezhody s predsedom Richardom Sulíkom opustil v novembri 2017. Študoval systematickú filozofiu v Trnave, pred pôsobením v politike bol učiteľom na Montessori škole v Bratislave. V rokoch 2003 až 2006 viedol Slovenskú debatnú asociáciu z pozície jej výkonného riaditeľa. Spolu s Lindou Lančovou napísal knihu "Poriadok v hlave (kritické myslenie na každý deň)."
Životopis.
Narodil sa 27. júna 1980 v Považskej Bystrici a detstvo prežil v ére komunistického Československa. Počas štúdia na gymnáziu bol jedným zo zakladateľov debatného klubu a odvtedy sa argumentácii a rečníckemu prejavu venuje dodnes.
V rokoch 1999 až 2006 vyštudoval na Filozofickej fakulte Trnavskej univerzity dejiny filozofie, filozofickej antropológie, metafyziky a ontológie a obhájil titul magister filozofie. V rokoch 2003 až 2005 tam ukončil Doplnkové pedagogické štúdium. V rokoch 2003 až 2006 bol výkonným riaditeľom Slovenskej debatnej asociácie a v rokoch 2009 až 2010 pracoval ako učiteľ prírodovedy, vlastivedy, dejepisu, občianskej náuky a etiky v Montessori škole v Bratislave. 
Vďaka osobnej skúsenosti s drogami, o ktorej otvorene komunikuje, sa počas verejného pôsobenia často vyjadruje k témam drogovej politiky. Napísal predslov ku knihe Vojna proti drogám. V roku 2008 strávil 9 mesiacov v Peru a absolvoval ceremónie s nápojom Ayahuasca. Svoje skúsenosti spísal v sérii článkov s názvom Šamanský šlabikár.
Podnikateľské aktivity.
Po odchode z aktívnej politiky v roku 2020 sa venuje rodinným firmám s manželkou Hanou. Ako lektor pôsobí v "Akadémii kritického myslenia", ich firma "Zoras" sa venuje skvalitňovaniu spánku. Poradenskej a marketingovej práci sa venujú vo firme "Marketing na kľúč".
Politická činnosť.
Sloboda a Solidarita.
Martin Poliačik bol jedným zo zakladateľov strany Sloboda a Solidarita v roku 2009. Bol členom Republikovej rady a predsedom Výboru pre program.
Volebné obdobie 20102012.
V prvých voľbách strany do NRSR kandidoval na 11. mieste kandidátky. Ziskom 4 893 preferenčných hlasov a postupom štyroch členov budúcej strany OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti sa do parlamentu dostal na 15. mieste. V parlamente bol počas volebného obdobia členom Ústavno-právneho výboru NR SR a Výboru NR SR pre vzdelávanie, vedu, mládež a šport.
Volebné obdobie 20122016.
V nasledujúcich parlamentných voľbách konaných v marci 2012 kandidoval z 9. miesta na kandidátke SaS. Ziskom 7 595 preferenčných hlasov sa dostal na 8. miesto. V NR SR pôsobí ako člen Ústavnoprávneho výboru NR SR a Mandátového a imunitného výboru NR SR. Súčasne je podpredsedom poslaneckého klubu SaS.
V roku 2012 počas zasadania na neho jeho parlamentný kolega Igor Matovič vysypal injekčné striekačky. Bola to reakcia na rozhovor, v ktorom Poliačik popisoval drogovú politiku založenú na zmierňovaní ujmy pre ľudí závislých na heroíne.
Volebné obdobie 20162020.
V nasledujúcich parlamentných voľbách konaných v marci 2016 kandidoval na 8. mieste kandidátky SaS. Ziskom 45 914 hlasov sa prekrúžkoval na 5. miesto a získal poslanecký mandát. V Národnej rade je predsedom Výboru NR SR pre nezlúčiteľnosť funkcií a členom Výboru NR SR pre vzdelávanie, vedu, mládež a šport. Na 10. kongrese strany v marci 2017 bol Martin Poliačik zvolený za jedného z dvanástich členov Republikovej rady strany. Podporil ho aj Richard Sulík aj keď nemali mať najlepšie vzťahy. Poliačik v Levoči získal 72 hlasov zo 121 platných hlasovacích lístkov čím bol najúspešnejší z troch zvolených kandidátov.
Rada Európy.
V rokoch 2016 až 2020 pôsobil v slovenskej delegácii v Parlamentnom zhromaždení Rady Európy. Ako podpredseda frakcie ALDE vystupoval k témam ruských hlasovacích práv, manipuláciám volieb v Ruskej federácii, vyšetrovania vraždy Borisa Nemcova. Kvôli vyjadreniu nesúhlasu s opätovným udelením hlasovacích práv ruskej delegácii ho Andrej Danko a Ľuboš Blaha chceli z delegácie odvolať.
Klub priateľov Tibetu.
Poliačik viedol 10 rokov "Klub priateľov Tibetu" v slovenskom parlamente, ktorý na žiadosť Dalajlámu založil Ivan Mikloš. Poliačik privítal na Slovensku poslancov exilového tibetského parlamentu, premiéra exilovej tibetskej vlády aj duchovného vodcu Tibetu, 14. Dalajlámu. V roku 2019 sa za prítomnosti 14. Dalajlámu zúčastnil osláv 60. výročia tibetského národného povstania v indickej Dharamšále, spolu s vtedajšou podpredsedníčkou parlamentu Luciou Ďuriš Nicholsonovou.
Progresívne Slovensko.
V novembri 2017 Poliačik oznámil, že v SaS končí. Dôvodom boli názorové rozdiely najmä s predsedom Richardom Sulíkom. SaS podľa Poliačika nedostatočne komunikovala pro-európsku orientáciu a podporu demokracie. V decembri 2017 sa stal členom Progresívneho Slovenska. V dôsledku toho bol odvolaný z funkcie predsedu Výboru pre nezlúčiteľnosť funkcií. V marci 2018 bol len členom Výboru NR SR pre vzdelávanie, vedu, mládež a šport a ako náhradník sa zúčastňoval zasadaní Stálej delegácie NR SR v Parlamentnom zhromaždení Rady Európy. Po zvolení Zuzany Čaputovej za prezidentku Slovenskej republiky bol na sneme v roku 2019 zvolený za  podpredsedu hnutia.
Volebné obdobie 20202024.
V parlamentných voľbách vo februári 2020 kandidoval na 16. mieste kandidátky koalície PS/SPOLU. Vo voľbách získal 10 969 hlasov, po zohľadnení preferenčných hlasov sa umiestnil na 10. mieste kandidátky. Kvôli výsledku koalície sa do parlamentu nedostal.
Voľby do Európskeho parlamentu 2024.
V roku 2024 kandidoval z 15. miesta za Progresívne Slovensko do Európskeho parlamentu. Progresívne Slovensko tieto voľby vyhralo a získalo 6 mandátov. Poliačik získal 13 529 preferenčných hlasov a stal sa prvým náhradníkom.
Pôsobenie na Ukrajine.
Po začiatku totálnej vojny Ruskej federácie proti Ukrajine zorganizoval v marci 2022 návštevu ukrajinskej parlamentnej delegácie na Slovensku a od decembra 2022 do januára 2024 pôsobil v Kyjeve ako zástupca riaditeľky ukrajinskej pobočky medzinárodnaj organizácie GLOBSEC.
Ideologické presvedčenie – inkluzívny kapitalizmus.
V blogu pre Denník N vyjadril svoje ideologické presvedčenie v nasledujúcich vetách, kde svoje postoje opísal ako centristické, silno liberálne a založené na úcte k liberálnej demokracii. Takéto smerovanie nazval inkluzívnym kapitalizmom:
"„Toto tvrdenie však nie je ničím novým. V Progresívnom Slovensku sme od začiatku hovorili, že tradičné rozdelenie strán sa končí a cesta dopredu vedie pragmatickým ekonomickým stredom. Barack Obama vo svojom prejave v Johanesburgu použil pojem inkluzívny kapitalizmus. V Európe je dnes reprezentantom tohto prúdu najmä francúzsky prezident Emmanuel Macron. Čo to však je a prečo by sme sa smerom inkluzívneho kapitalizmu mali uberať?“"
"„Inkluzívny kapitalizmus je sobášom protichodných politických smerov. Podporuje pravicovú politiku voľného trhu, súťaže, vytvára adekvátne podmienky pre inováciu a umožňuje mobilizovať finančný kapitál ako zo súkromných, tak aj z verejných zdrojov. Zdrojov, ktoré podporujú vzdelávanie budúcich generácií a podnikavého ducha u každého, kto má nejaký dobrý nápad. Inkluzívny kapitalizmus popiera myšlienku umelého a neadresného socialistického prerozdeľovania prostriedkov. Naopak, podporuje profit a schopnosť ľudí zlepšiť svoje majetkové postavenie.“"