burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pyxis (keramika)

Pyxis () je typ starogréckej keramiky.
Pyxis (mn. č. "pyxides"), keramická nádoba s vekom rôznych tvarov a veľkostí (len zriedka mal uchá), bol schránkou na šperky, kozmetiku (masti, líčidlá) a vlnu. Vyrábal sa aj zo skla, kovu alebo slonoviny. K pozoruhodným nálezom patrí atický pyxis geometrického štýlu (polovica 8. stor. pred Kr.) s tromi plastikami koní na veku.
Šperky gréckych žien (náušnice, náhrdelníky a náramky zvyšovali hodnotu vena vydatých žien) sú často vyobrazené na keramických vázach alebo pohrebných reliéfoch ako ich z pyxidov otrokyne svojím paniam podávajú. V menších pyxides sa uchovával najmä "psimythion" (bielidlo na tvár, púder pod líčidlá) vo forme tabletiek (tabletky uhličitanu olovnatého, namáčaním olova v octe vznikla korózia, ktorú potom zoškrabali), ktorý bol po rozpustení vo vode taký hustý, že ženám zakryl i prvé vrásky a iné chyby pleti. V starovekom Grécku bolo u žien v móde mať bielu pleť. Niektoré pyxidy sa dávali i do hrobiek. V Aténach sa na dipylských pohrebiskách našiel v niekoľkých variantoch, ako nízka vydutá nádobka s kónickým vekom, ako vysoká guľovitá (valcovitá) nádobka alebo ako nádobka v tvare zrezaného kužeľa.
V ranokresťanskom období slúžil pyxis (často vyrobený z bohato zdobenej slonoviny) ako posvätná obradná nádobka na uchovávanie kadidla, relikvií a hostií.
Typy a tvary pyxides.
Podľa typov a tvarov ho rozdeľujeme na: atický A, B, C, D (aj Nikosthenov pyxis ), korintský, špicatý, baňatý, pyxis v tvare truhlice, trojnohý, štvornohý a iné.
Korintský pyxis.
 
Iné tvary a typy.
Mestský okruh číslo 1

Mestský okruh číslo 1 môže byť:
na Slovensku:
v Česku:
Mestský okruh číslo 2

Mestský okruh číslo 2 môže byť:
Volbeat Guitar Collection

Volbeat Guitar Collection je partitúrna kniha skladieb od dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat, ktorú skupina vydala v marci 2013 cez vydavateľstvo Hal Leonard.
Kniha obsahuje noty s tabulatúrami a textami skladieb „Fallen“, „Guitar Gangsters &amp; Cadillac Blood“, „Hallelujah Goat“, „Heaven nor Hell“, „I Only Wanna Be With You, „Maybellene i Hofteholder“, „The Mirror and the Ripper“, „16 Dollars“, „Still Counting“, „A Warrior's Call“ a „Who They Are“, určených pre hru na elektrickej gitare.
Nasrín Sotúdeová

Nasrín Sotúdeová (* 30. máj 1963, Teherán, Irán) je iránska právnička v oblasti ľudských práv a nositeľka Sacharovovej ceny za slobodu myslenia.
Je väznená iránskym autoritárskym režimom, v marci 2019 bola odsúdená na 38 rokov väzenia a ku 148 ranám bičom.
Život.
Sotúdeová bola prvýkrát zadržaná v roku 2010, kedy bola obvinená z činov proti národnej bezpečnosti a propagandy proti režimu. Odsúdili ju v januári 2011, a to na 11 rokov väzenia. Odvolací súd zmiernil jej trest na šesť rokov.
V roku 2012 vo väzení držala hladovku proti podmienkam uväznenia, nedostatočnému kontaktu s rodinou a obmedzeniu cestovania pre manžela a dcéru. Hladovka, trvajúca 49 dní, sa podpísala na jej zdraví - viedla u nej k poruchám zraku, závratom a drastickému schudnutiu.
V septembri 2013 Sotúdeovú nečakane prepustili, vrátila sa potom k svojej právnickej profesii a obhajobám v oblasti ľudských práv. Zastupovala aj rad žien, ktoré protestovali proti povinnému noseniu hidžábu.
V júni 2018 ju znovu zatkli a v marci 2019 v neprítomnosti odsúdili na 38 rokov odňatia slobody a ku 148 ranám bičom. Európsky parlament vyzval Irán, aby ju okamžite prepustil. Proti rozsudku protestuje tiež organizácia Amnesty International.
SOR NS 18

SOR NS 18 je model českého mestského kĺbového autobusu, vyrábaný spoločnosťou SOR Libchavy.
Dizajn autobusu navrhol český architekt Patrik Kotas. Autobus konštrukčne vychádza zo základného typu SOR NS 12 (sólo verzia), ktorý bol predstavený v roku 2016. Prototyp modelu SOR NS 18 bol verejnosti prvýkrát predstavený na veľtrhu Czechbus 2018. V priebehu nasledujúcich rokov by mal SOR NS 18 vo výrobe nahradiť starší model SOR NB 18 City, ktorý je momentálne rozšírený vo viacerých slovenských či českých mestách.
Prevádzka na Slovensku.
V priebehu mája 2019 bola v Bratislave zahájená testovacia prevádzka prototypu autobusu. Zo začiatku sa testoval najmä na linke a hokejovej linke , v súvislosti s Majstrovstvami sveta v ľadovom hokeji 2019. Zároveň je Bratislava prvým mestom, kde bol tento typ autobusu vypravený do premávky s cestujúcimi
Od začiatku roka 2022 v Nitre premávajú prvé sériovo vyrábané autobusy SOR NS 18.
Dokopy 5 autobusov SOR NSG 18 s pohonom na CNG bude od septembra premávať v Trenčíne.
V roku 2023 bol do Košíc dodaný jeden kus tohto autobusu spoločne s dvoma kusmi autobusu SOR NSG 12. SOR NSG 18 je nasadený na linke .
Dvojvalcový vidlicový motor

 
Dvojvalcový vidlicový motor (iné názvy: dvojvalcový V-motor, V2, vidlicový dvojvalec, dvojvalcový motor/dvojvalec do V, dvojvalcový motor/dvojvalec s valcami do V/s usporiadaním valcov do V/s usporiadaním do V) je vidlicový motor, ktorý pozostáva z dvoch valcov, rozdelených do dvoch radov. V každom valci pracuje jeden piest, oba zdieľajú spoločný kľukový hriadeľ. Kľukový hriadeľ je v spodnej časti motora, hlavy valcov v hornej. Osi valcov vytvárajú písmeno V, odkiaľ pochádza označenie motora.
Pripojenie ojníc na spoločný ojničný čap kľukového hriadeľa môže byť realizované jednoduchými ojnicami vedľa seba, vtedy je zvonku viditeľné mierne presadenie osí valcov. Alternatívne môže byť použitá jedna jednoduchá a jedna rozvidlená ojnica. Vtedy sú osi ojníc a teda aj valcov v rovine kolmej na os kľukového hriadeľa a takýto motor zároveň patrí do kategórie plochých motorov.
Použitie.
Motor sa často používa ako motocyklový. Vzhľadom na jeho kompaktné rozmery je ho možné montovať pozdĺžne, alebo priečne (posudzuje sa podľa polohy kľukového hriadeľa). V minulosti sa používal aj pre pohon automobilov, poháňal napríklad vozidlá Laurin &amp; Klement B a Laurin &amp; Klement C.
Rammstein (album)

Rammstein (podľa CD), skupinou označovaný ako "album bez názvu" (), je siedmy štúdiový album nemeckej industriálno-metalovej skupiny Rammstein, ktorý nasledoval 10 rokov po predchádzajúcom štúdiovom albume "Liebe ist für alle da". Bol vydaný 17. mája 2019.
Album obsahuje, rovnako ako všetkých 6 predchádzajúcich albumov, 11 skladieb. Dňa 28. marca 2019 bol vydaný prvý singel s názvom „Deutschland“.
Dňa 16. apríla boli vydané úryvky ďalších dvoch skladieb, kde zaznelo len pár tónov a zároveň boli odhalené ich názvy. Skupina v nasledujúcich dňoch vydala úryvky všetkých skladieb, úryvky opäť obsahovali pár tónov a bol zároveň odhalený aj názov skladieb.
Dňa 26. apríla 2019 bol vydaný, na oficiálnom YouTube kanále skupiny, čiernobiely videoklip ku skladbe „Radio“, čo je v poradí druhá skladba albumu. Klip bol deň predtým tiež premietaný naživo v Berlíne, Kolíne nad Rýnom a Hamburgu. Klip sa počas nasledujúceho týždňa umiestnil na prvej pozícii v kategórii Trendy na českojazyčnej mutácii YouTube. Podľa médií ide o kontroverzný videoklip, ktorý okrem iného obsahuje scény mladej ženy, ktorá masturbuje s použitím rádia alebo staršiu ženu, ktorá kojí rádio. Samotná skladba bola vydaná o deň skôr, teda 25. apríla, jej premiéra bola sprostredkovaná niekoľkými rozhlasovými stanicami.
Zoznam skladieb.
Nevydané skladby.
V priebehu nahrávania albumu bolo tiež nahraných viac ako 11 ďalších skladieb, ktoré nebudú vydané. Medzi tieto skladby patrí aj „RAMM4“, ktorá bola použitá v traileri na nadchádzajúce turné.
Varta futsal liga 2018/19

Varta futsal liga 2018/19 bol 26. ročník 1. Slovenskej ligy futsalistov, najvyššej futsalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenským futbalovým zväzom (SFZ), resp. Výkonným výborom Slovenského futsalu. V súťaži účinkovalo 9 družstiev, čo je o jeden tím menej ako v minulej sezóne. Svoj druhý titul získalo družstvo Pinerola Futsal 1994 Bratislava, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad Mimel Lučenec.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Po základnej časti (ZČ), v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off. Do play-off postúpilo 8 najlepších družstiev po ZČ, pričom všetky boli zaradené do štvrťfinále. To sa hralo na 3 víťazné zápasy, rovnako ako semifinále a finále. Play-off o 3. miesto sa hralo na 2 víťazné zápasy. 
Účastníci.
Poznámky:
Časti Petržalky

Toto je zoznam miestnych častí a lokalít Petržalky.
Čapajevova ulica (Bratislava)

Čapajevova ulica (v roku 1950 Hybešova) bola ulica v Petržalke, ktorá bola asanovaná v súvislosti s výstavbou panelového sídliska Dvory.
Stála približne na mieste dnešnej Röntgenovej ulice.
Rovnaký názov mala neskôr iná ulica v Petržalke, ktorá bola v roku 2019 premenovaná na Ulica Ondreja Štefanka.
Pomenovaná na počesť ruského boľševického veliteľa Vasilija Čapajeva.
Lysianska brázda

Lysianska brázda je geomorfologická časť podcelku Vysoké Javorníky v pohorí Javorníky. Rozprestiera sa na západnom okraji pohoria a zaberá údolie potoka Lysky a Beňadín, medzi Lysou pod Makytou a Lyským priesmykom.
Polohopis.
Územie sa nachádza na západnom okraji podcelku i celého pohoria Javorníky v okrese Púchov. Leží v strategicky významnom údolí, ktorým vedie dôležitá cestná i železničná spojnica s Moravou. V Lysianskej brázde leží len obec Lysá pod Makytou a Lúky. Územie na Slovensku obklopuje na severe a východe ležiaca Lazianska vrchovina, geomorfologická časť Javorníkov a južne situovaná Kýčerská hornatina, podcelok Bielych Karpát. 
Západný okraj Javorníkov patrí do povodia Váhu, konkrétne do čiastkového povodia Bielej vody. Táto rieka preteká východným okrajom brázdy, kde priberá potok Beňadín, pretekajúci strednou časťou územia. V osi údolia pokračuje až po Lyský priesmyk (už na území Česka) potok Lysky, ktorého tok kopírujú aj dôležitá cesta I/49 z Púchova na Moravu, ako aj železničná trať Púchov – Horní Lideč.
Chránené územia.
Juhozápadná časť Javorníkov nepatrí do žiadnej z blízkych chránených krajinných oblastí (Kysuce a Biele Karpaty). Osobitne chránené územia sa v tejto časti Javorníkov rovnako nenachádzajú.
Turizmus.
Západný okraj Javorníkov patrí medzi turisticky pokojné oblasti, ktorou návštevníci pokračujú na neďaleké lokality. Z Lúk cez Lazy pod Makytou vedie prístupová cesta do strediska na vrchu Kohútka (). Celá oblasť je charakteristická samotami, hojne využívanými chalupármi. Na neďalekú Makytu () vedie z obce Lysá pod Makytou žlto značený chodník. Nad osadou Strelenka je na moravskej strane hranice rozhľadňa "Čubův kopec" (), ktorá poskytuje zaujímavý výhľad na široké okolie.
Kamil Krofta

Prof. Kamil Krofta (* 17. júl 1876, Plzeň, Rakúsko-Uhorsko – † 16. august 1945, Vráž, Česko-Slovensko) bol český historik Gollovej školy, univerzitný profesor, československý politik a diplomat.
Biografia.
Krofta sa narodil a vyrastal v Plzni. Jeho otcom bol plzenský advokát a starosta Josef Krofta. Začal študovať históriu v Prahe na Karlovej univerzite v roku 1894, neskôr medzi rokmi 18961899 študoval vo Viedni. Od roku 1901 pracoval v českých Národných archívoch a vyučoval na univerzite. Od roku 1912 pôsobil ako profesor pre rakúske (neskôr tiež české) dejiny na Karlovej univerzite, patril medzi žiakov Gollovej školy myslenia (nazvanej podľa profesora Jaroslava Golla. Vo svojom výskume sa Krofta zameriaval na neskorú stredoveké a ranočeské dejiny, obzvlášť na poddanstvo a cirkev.
Politicky bol členom pravicovej strany Československá národná demokracia. Po vzniku Československa začal pôsobiť v diplomatických službách. Od roku 1920 pôsobil v Talianskom kráľovstve, bol prvým vyslancom ČSR pri Svätej stolici do roku 1921, následne bol prvý riadny vyslanec ČSR v Rakúsku. Pri krátkom vatikánskom pôsobení bol Kroftov najväčší úspech, keď Vatikán po konzultáciách s československou vládou
v novembri 1920 oznámil nomináciu troch nových biskupov na Slovensku – Mariana Blahu do Banskej Bystrice, Jána Vojtaššáka na Spiš a Karola Kmeťka do Nitry. Medzi rokmi 19251927 pôsobil ako československý vyslanec v Berlíne. Vo februári 1927 sa stal zástupcom ministra zahraničných vecí (a súčasne do r. 1930 prednostom politickej sekcie MZV), ktorý koordinoval chod ministerstva a súčasne viedol mnoho dôležitých rokovaní. Krofta sa výrazne zaslúžil o uznanie ČSR Svätou stolicou – tzv. rozhovory o "modus vivendi" s Vatikánem (1927) a o realizáciu československého prístavného pásma v Hamburgu.
Vrchol jeho politickej kariéry prišiel v roku 1936. Od 29. februára 1936 do 29. septembra 1938 pôsobil ako minister zahraničných vecí ČSR až do faktického konca prvej Československej republiky po Mníchovskej zrade. Nastúpil do druhej Hodžovej (celkovo 16.) vlády, práve namiesto Milana Hodžu, ktorý sa postu vzdal kvôli zmiereniu Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu s prezidentom Československa Edvardom Benešom. Krofta bol Benešovým stúpencom, a tak Beneš naďalej jeho prostredníctvom určoval základné smery československej zahraničnej politiky. Ako minister nebol veľmi úspešný, v neskorších fázach vládnutia bol prakticky len vykonávateľ vôle prezidenta Beneša, nepodarilo sa mu uspieť pri tvorbe tzv. východného Locarna a nevyšli mu ani snahy o presadenie jednotného paktu Malej dohody.
Po ústupe z politických pozícií sa vrátil k publicistickej činnosti. Od roku 1940 napísal niekoľko ďalších národno-obranných historických spisov, najmä "Nesmrtelný národ" (1940) a "Dějiny československé", ktoré mohli vyjsť až po oslobodení (1946). Aktívne sa zúčastnil protinacistického odboja, v roku 1943 sa stal jedným z vodcov Prípravného revolučného národného výboru. Zomrel v sanatóriu vo Vráži krátko po skončení druhej svetovej vojny na následky väznenia v terezínskej Malej pevnosti, kde bol internovaný od januára 1944.
Inna Puhajková

Inna Puhajková (* 2. marec 1986, Rovno, Ukrajinská SSR, Sovietsky zväz) je česká moderátorka a modelka ukrajinského pôvodu.
Biografia.
Inna Puhajková sa narodila 2. marca 1986 v ukrajinskom meste Rovno v Sovietskom zväze. Jej mama je dcérou Volyňských Čechov, otec je Ukrajinec. Na začiatku 90. rokov 20. storočia prišli do Česka.
V roku 2002 si zahrala v amatérskom seriáli "Parťáci S.R.O" sestru Tomáša Magnuska.
Študovala na Strednej policajnej škole Ministerstva vnútra v Prahe, kde v roku 2006 maturovala. Tri roky strávila v Spojených štátoch, potom aj v Rusku. Hovorí plynule anglickým aj ruským jazykom. Jej priateľom bol legendárny český hokejista Jaromír Jágr, s ktorým dlho žila. V roku 2013 študovala v treťom ročníku na súkromnej Vysokej škole finančnej a správnej v Prahe v odbore "Marketingová komunikácia", no doposiaľ (február 2019) nie je vedená v registri absolventov vysokej školy.
Od novembra 2012 pracuje ako športová reportérka TV Nova. Od februára 2013 pracuje aj ako moderátorka relácie "Športové noviny".
Daniel Takáč

Ing. Daniel Takáč (* 12. január 1971, Praha) je český moderátor a televízny spravodaj Českej televízie špecializujúci sa na politiku. V súčasnosti striedavo so Zuzanou Tvarůžkovou moderuje reláciu "Interview ČT24".
Biografia.
Narodil sa v hlavnom meste Česko-Slovenska, Prahe. Študoval na Strednej priemyselnej škole dopravnej v Prahe, kde maturoval v roku 1989. V štúdiu ďalej pokračoval na elektrotechnickej fakulte Českého vysokého učenia technického v Prahe. V roku 1994 promoval a získal titul inžinier. Už počas štúdia pracoval v Českom rozhlase.
Počnúc rokom 1991 pôsobí v Českom rozhlase ako moderátor a redaktor na stanici Rádiožurnál.
Od roku 1994 až do apríla 2005 pracoval v súkromnej televízii Prima. Medzi rokmi 1997 až 2001 bol dokonca šéfredaktorom spravodajstva. Následne prešiel do Českej televízie, v ktorej uvádzal relácie:
Thaleia Flora-Karavia

Thaleia Flora-Karavia (novogrécky: Θάλεια Φλωρά-Καραβία, (* 1871 Siatista† 17. január 1960, Atény) bola grécka výtvarná umelkyňa. Je autorkou impresionistických kresieb a akvarelov.
Život.
Thaleia Flora sa narodila v roku 1871 v meste Siatista v Západnej Makedónii. V 1874 sa presťahovala s rodinou do Istanbulu. Tu dosiahla základné vzdelanie medzi 1883 až 1888 na dievčenskej škole „Zappeion“. Po úspešnom skončení pracovala jeden rok ako učiteľka. Potom sa rozhodla študovať maľbu a v roku 1895 sa presťahovala do Mníchova, kde pracovala s Georgiosom Jakobidesom (1853 – 1932) a Nikolaosom Gyzisom (1842 – 1901). 
Pretože ako žena v tej dobe nemohla dostať vzdelanie na umeleckej škole "Akademie der Bildenden Künste München", brala kurzy kreslenia a maľby na súkromnej škole. Študovala po boku umelcov ako Nikolaos Vokos (1859 – 1902), Paul Nauen (1859 – 1932), Anton Ažbe (1862 – 1905) a Walter Thor (1870 – 1929). V 1898 sa vrátila do Istanbulu a v 1900 odišla späť do Mníchova. 
Flora cestovala do rôznych miest Európy. V roku 1906 mala výstavu v Aténach so Sophiou Laskaridou. Počas jej návštevy Egypta v 1907 sa vydala za novinára Nicholasa Karavia. Na najbližších 30 rokov sa jej domovom stala Alexandria.
Založila tam umeleckú školu a viedla ju. Počas prvej balkánskej vojny (1912/13) sa rozhodla nasledovať gréckych vojakov ako vojnová dopisovateľka pre noviny „Alexandria Newspapers” riadené jej manželom. 
Jej kresby zaznamenávali v impresionistickom štýle životy vojakov, utečencov a vojnové obete.  
Tieto kresby publikovala v roku 1936 v knihe “Impressions of the 1912–1913 war in Macedonia and Epirus”. Tiež zaznamenala grécko-tureckú vojnuv 1921 a albánsky front počas taliansko-gréckej vojny (1940/41). V roku 1940 sa Flora-Karavia presťahovala do Grécka, kde žila po zvyšok svojho života. Zomrela v Aténach v roku 1960.
Dielo.
Thaleia Flora začala vystavovať svoju prácu v roku 1898 a bolo ju možné vidieť na sólo výstavách alebo skupinových exhibíciách v Grécku a iných krajinách, vrátane skupiny Parnassus na Svetovej výstave v Paríži v roku 1900, v Istanbule v 1901 a 1902, v Aténach v roku 1903. Tiež vystavovala v Káhire v 1909, Ríme v 1911 a na Benátskom Biennale v roku 1934. 
Práce Thaleia-Flora Karavie zahŕňajú viaceré žánre: portréty, krajinky, žánrové výjavy, zátišia a knižné ilustrácie. Zo začiatku dodržiavala konzervatívny akademický kánon, ale neskôr prijala koncept impresionistov a maľovanie v plenéri. Múzeum vojny v Aténach vlastní veľkú kolekciu akvarelov a pastelov od Flory Karavie z prvej balkánskej vojny a grécko-tureckej vojny v roku 1921. Jej skeče znázorňujú bitku o Bizani vo februári 1913, improvizovanú nemocnicu vo Philippiada, kúpanie koní, vkladanie chleba do pece, kráľa Konštantína I. a jeho sprievod.
V roku 1957 kúpili od umelkyne približne 70 jej vojnových kresieb a darovali ich mestskej umeleckej galérii v Ioannina.
1. futsalová liga žien 2018/19

1. futsalová liga žien 2018/19 bol v poradí 4. ročník 1. futsalovej ligy žien, futsalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú organizuje Slovenský futbalový zväz (SFZ), resp. Výkonný výbor Slovenského futsalu. V súťaži účinkovalo 6 družstiev, t. j. o 1 družstvo menej ako v minulej sezóne. Titul získalo družstvo ŠK Makroteam Žilina.
Systém súťaže.
Systém súťaže zostal podobný a pozostával iba zo základnej časti. Tá sa organizovala formou šiestich turnajov, každý v inom dejisku. Každý s každým odohral po 2 zápasy.
Účastníci.
Poznámky:
Lazianska vrchovina

Lazianska vrchovina je geomorfologická časť podcelku Vysoké Javorníky v pohorí Javorníky. Rozprestiera sa na západnom okraji pohoria v okolí Lysej pod Makytou a Lazov pod Makytou.
Polohopis.
Územie sa nachádza na západnom okraji podcelku i celého pohoria Javorníky v okrese Púchov. Leží v moravsko-slovenskom pohraničí, v okolí Lazov pod Makytou, ktoré dali vrchovine názov. Mimo tejto obce ležia na jej území lazy okolitých obcí; Lysá pod Makytou, Lúky, Záriečie a Vydrná. Na severe a východe nadväzuje Javornícka hornatina (časť Vysokých Javorníkov), na juhovýchode krátkym úsekom susedí Javornícka brázda (časť Nízkych Javorníkov) a južným smerom leží Kýčerská hornatina (podcelok Bielych Karpát) a Lysianska brázda (časť Vysokých Javorníkov). Západný okraj vymedzuje štátna hranica. 
Západný okraj Javorníkov patrí do povodia Váhu, konkrétne do čiastkového povodia Bielej vody. Táto rieka preteká Lazianskou vrchovinou od severu na juh a ďalej východným smerom k Púchovu a rieke Váh. Najvýznamnejšími prítokmi sú potoky Beňadín a Petrínovec. Južným okrajom cez Lyský priesmyk vedie dôležitá cesta I/49 z Púchova na Moravu, ako aj železničná trať Púchov – Horní Lideč.
Chránené územia.
Juhozápadná časť Javorníkov patrí čiastočne do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce, ktorá zasahuje severnú časť vrchoviny. Osobitne chránené územia sa v tejto časti Javorníkov nenachádzajú.
Turizmus.
Západný okraj Javorníkov patrí medzi turisticky atraktívnejšie oblasti, najmä z dôvodu množstva chát a chalúp v tu ležiacich osadách. Obcou Lazy pod Makytou vedie prístupová cesta do strediska na vrchu Kohútka (). Obľúbené sú výstupy na neďalekú Makytu () i k rozhľadni "Čubův kopec" () nad osadou Strelenka na moravskej strane hranice.
Veľký Olomouc

Veľký Olomouc ("Velká Olomouc") bol vytvorený k 23. aprílu 1919, kedy sa mesto Olomouc zlúčilo s dvoma susednými mestami a 11 obcami. Veľký Olomouc bol samostatným politickým okresom, súdny okres bol ale tvorený naviac aj politickým okresom "Olomouc-venkov."
Vznik.
Dôvodom pre vznik Veľkého Olomouca bola potreba nových daňových poplatníkov, ktorí by pomohli rozvoju v minulosti najdôležitejšieho mesta na Morave, ktorého význam bol potlačený rýchlo rozvíjajúcim sa Brnom. Asi najpodstatnejším dôvodom však bola snaha počeštiť Olomouc, nakoľko v roku 1900 malo mesto 19 761 obyvateľov, no len 6 194 z nich sa hlásilo k českej národnosti, to bolo len 31% celej populácie mesta. Pripojením zväčša českých predmestí s tento zámer podaril. V roku 1930 už mal Olomouc spolu 66 440 obyvateľov a takmer tri štvrtiny z nich, 47 861 ľudí boli Česi (72%), Nemcov bolo len 15 017 (23 %).
Rozsah.
Veľký Olomouc vytvorili tieto v minulosti samostatné obce:
V tejto podobe zostal Veľký Olomouc až do 70. rokov 20. storočia, keď doň boli začlenené ďalšie okolité obce.
Politická akadémia

Politická akadémia je vzdelávací program pre verejnosť na Slovensku, pre ľudí, ktorí chcú vstúpiť do politiky, či už komunálnej, regionálnej alebo vysokej. Svoju aktivitu začala v roku 2016 prvým stretnutím organizovaným za pomoci INESS v Chorvátskom Grobe.
Politickú akadémiu organizuje občianske združenie IPEV – Inštitút politicko-ekonomického vzdelávania, sesterská organizácia INESS. Určená je jednotlivcom, ktorí bez ohľadu na svoju stranícku príslušnosť, majú záujem zlepšiť svoj prehľad v politike. Akadémia je expertný nadstranícky program, ktorý sa koná počas 5 víkendov v Trenčíne. 
Počas minulých ročníkov mala verejnosť možnosť stretnúť expertov ako napríklad: Zuzana Wienk, Marián Faktor, Branislav Závodský, Miroslav Beblavý, Juraj Hipš, Ondrej Gažovič, Ondrej Dostál, Ľudovít Ódor, Tomáš Szalay, Marek Maďarič, Ivan Mikloš, Iveta Radičová, Mirek Topolánek, Mikuláš Dzurinda, Milan Nič, Juraj Karpiš, Radovan Ďurana, Magda Vášáryová, Martin Vlachynský, Erik Baláž, Katarína Roth Neveďalová, Branislav Diďák a ďalší.
Za 4 roky existencie Politickú akadémiu absolvovalo už viac ako 100 ľudí, v poslednom ročníku 2019/2020 program úspešne absolvovalo 27 účastníkov.
""Politická akadémia je unikátny expertný projekt, ktorý by práve teraz, keď ako krajina stojíme na ďalšej dôležitej križovatke, určite chýbal. Po vražde nášho novinára som sa rozhodla pre vstup do politickej strany, neskôr som dostala dôveru pre vstup do politiky. Program v PA mi pomáha nadobudnúť poznatky potrebné pre kvalitnejší výkon mandátu poslankyne obecného zastupiteľstva. Dáva nám príležitosť spoznať zaujímavých ľudí, ktorí vytrvalou prácou na sebe samých môžu pozitívne ovplyvniť stav fungovania vecí verejných v našej krajine."“ - Veronika Basta, absolventka ročníka 2018/2019.
Peter Mlynár

Peter Mlynár (* 1. marec 1988, Poprad) je slovenský reprezentant v behu na lyžiach, účastník 4 zimných olympijských hier. Pôsobil v ŠKP Vysoké Tatry a profesionálnu kariéru ukončil po ZOH v roku 2018. 
Popri zamestnaní absolvoval 4. zimnú olympiádu v Pekingu 2022.
Volejbalová extraliga žien 2018/19

Volejbalová extraliga žien v sezóne 2018/19 bol 27. ročník extraligy volejbalistiek, najvyššej volejbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská volejbalová federácia (SVF). V extralige súťažilo 8 družstiev, čo je o 2 tímy menej ako v minulej sezóne. Titul získalo družstvo VK Slávia EU Bratislava, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad obhajcom prvenstva zo STRABAG VC FTVŠ UK Bratislava. Obaja finalisti opätovne účinkovali aj v Stredoeurópskej lige.
Súťaž v tejto sezóne niesla mediálny názov "parfems.sk extraliga".
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti predchádzajúcim sezónam kvôli zníženiu počtu účastníkov mierne zmenil. Po odohraní základnej časti raz doma a vonku sa družstvá v 2. časti súťaže (nadstavbovej) rozdelili na 2 skupiny, o 1.4. a o 5.8. miesto. Družstvá si body zo základnej časti prenášali do nadstavbovej časti, v ktorej odohrali zápasy s každým družstvom raz doma a vonku. Všetky družstvá po nadstavbovej časti postúpili do štvrťfinálových duelov play-off. Štvrťfinálové duely a duely o umiestnenie sa hrali na 2 víťazné zápasy a semifinále, finále a o duel o 3. miesto na 3 víťazné zápasy. Zo súťaže nevypadlo priamo žiadne družstvo, družstvo na 8. mieste po play-off odohralo prelínaciu súťaž s víťazmi oboch divízií 1. ligy.
Účastníci.
Poznámka: Družstvá BK97 Stova Spišská Nová Ves a COP Nitra, ktoré skončili v minulej sezóne na 8., resp. 10. mieste, sa do tejto sezóny neprihlásili.
Bodovanie.
Pre určenie víťaza a poradia družstiev sa posudzujú nasledovné kritériá:
Prelínacia súťaž.
Pozn.: Družstvo VK Slávia EU bratislava-ŠG sa do prelínacej súťaže neprihlásilo.
Pozn: 4. zápas (hraný v Trnave) sa neuskutočnil, nakoľko bolo po 3. zápase o víťazovi rozhodnuté.
Ekonomická univerzita

Ekonomická univerzita môže byť:
Nová Ulice

Nová Ulice ("Neugasse") je bývalé moravské mesto, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Novú Ulicu obýva priližne 19 000 obyvateľov, čo z nej robí najväčšiu mestskú časť Olomouca. Katastrálne pod Novú Ulicu patrí aj Tabulový vrch.
Nachádza sa tu železničná stanica "Olomouc město", železničná stanica "Olomouc-Nová Ulice" sa nachádza v štvrti Olomouc-město.
Mesto bolo k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími deviatimi obcami a jedným mestom pripojené k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
O zdravie obyvateľstva sa stará Fakultná nemocnica Olomouc, ktorá sídli na Novej Ulici. Duchovné vyžitie ponúka rímskokatolícka farnosť Nová Ulice s kostolom Panny Márie Pomocnice. Vzdelanie zabezpečujú "Základní Škola Olomouc, Heyrovského 33, odloučené pracoviště Čajkovského", "Gymnázium Čajkovského 9" a pobočka Knižnice mesta Olomouca.
Clarence (americký seriál)

Clarence je americký animovaný série, ktorý vytvoril Skyler Page. Seriál mal premiéru 14 apríl 2014 na Cartoon Network-e.
Séria sa zameriava na troch priateľov, Clarence, Jeff a Sumo a ich každodenný život. Séria sa odohráva na fiktívnom meste Aberdale v Arizone.
Dej.
Prehliadka sa zameriava na každodenný život Clarence Wendla, zábavného milujúceho, neohrabaného a temperamentného chlapca a jeho najlepších priateľov: Jeffa, ktorý je tým viac intelektuálnym typom a Sumo, ktorý pri riešení problémov často používa drastické opatrenia.
Clarence žije so svojou rozvedenou matkou Mary a jej priateľom Chadom vo fiktívnom meste Aberdale v Arizone neďaleko Phoenixu. Každá epizóda sa zameriava na situácie a problémy každodenného života, s ktorými sa Clarence a jeho priatelia stretávajú, a ich každodenné dobrodružstvá a životné skúsenosti ako deti.
Ďalšie postavy zahŕňajú študentov v Clarence škole. Niektoré epizódy sa zameriavajú na podporu životov postavy, ako sú študenti základných škôl Aberdale.
Volejbalová extraliga mužov 2018/19

Volejbalová extraliga mužov v sezóne 2018/19 bol 27. ročník extraligy volejbalistov, najvyššej volejbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská volejbalová federácia (SVF). V extralige súťažilo 10 družstiev, t. j. o 1 tím viac ako v posledných troch sezónach. V Stredoeurópskej lige, rovnako ako v európskych súťažiach, túto sezónu neúčinkovalo žiadne slovenské družstvo. Titul obhájilo družstvo VK Prievidza, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad VK KDS Šport Košice.
Súťaž niesla v tejto sezóne mediálny názov "Edymax extraliga".
Systém súťaže.
Po odohraní základnej časti raz doma a vonku sa družstvá v 2. časti súťaže (nadstavbovej) rozdelili na 2 skupiny, o 1.4. a o 5.10. miesto. Družstvá si body zo základnej časti prenášali do nadstavbovej časti, v ktorej odohrali zápasy s každým družstvom raz doma a vonku. Družstvá na 1. až 8. mieste (okrem tímu COP Trenčín, ktorý v play-off nesúťaží) po nadstavbovej časti postúpili do štvrťfinálových zápasov play-off. Štvrťfinálové duely play-off sa hrali na 2 víťazné zápasy, semifinálové duely a duel o 3. miesto na 3 víťazné zápasy, duely o umiestnenie na 2 hrané zápasy a finálový duel na 4 víťazné zápasy. Zo súťaže priamo nevypadlo žiadne družstvo; družstvo na 10. mieste po nadstavbovej časti odohralo prelínaciu súťaž s dvoma účastníkmi 1. ligy.
Bodovanie.
Pre určenie víťaza a poradia družstiev sa posudzujú nasledovné kritériá:
Výsledky.
Nadstavbová časť.
Pozn.: Trenčín nesúťažil v play-off.
Gary Holt

Gary Holt môže byť:
Černovír (Olomouc)

Černovír ("Tschernowir") je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť dedinského charakteru a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. V Čerovíri v roku 2011 žilo 943 ľudí v 267 domoch. Vedľa miestneho cintorína sa nachádza známy vojenský cintorín. V roku 1997 postihla štvť ničnivá povodeň.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Droždín

Droždín ("Droschdein") je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Nachádza sa asi 6,5 kilomentra severeovýchodne od centra štatutárneho mesta. V roku 2011 tu žilo 1 184 obyvateľov v 348 domoch. Prvá písomná zmienka o Droždíne pochádza z roku 1275.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Tradície.
"Droždínske hody" sa konajú vždy na kvetnú nedeľu, teda poslednú pôstnu nedeľu. Hody sa začínajú procesiou do tunajšieho farského kostola (baziliky minor) na Svatom Kopečku pri Olomouci.
Ich aktérmi sú:
Sprievod je dopravádzaný dychovou hudbou a účastnia sa ho mnohí obyvatelia Droždína. Hody vrcholia spoločnou hostinou a zábavou. Táto tradícia bola prerušená v druhej polovici 20. storočia pod nátlakom komunisického režimu, obnovená bola v roku 1995.
Hejčín

Hejčín ("Hatschein", "Hejcin") je bývalá moravská obec, súčasná mestská časť a katastrálne územie na severozápade štatutárneho mesta Olomouca. V roku 2011 žilo v Hejčíne 2 570 obyvateľov v 372 domoch. Prvá písomná zmienka o obci pochádza už z roku 1078.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
V roku 1919 tu bol založený športový klub FK Hejčín, dnes SK Sigma Olomouc. V rokoch 1929 až 1935 bol v katastri Hejčína postavený kostol sv. Cyrila a Metoda s vežou vysokou 65,7 metrov, ktorý sa v roku 1942 stal farským kostolom rímskokatolíckej farnosti Hejčín, ktorá zahrňuje aj Řepčín a časť Novej Ulice. Roku 1956 vzniklo Gymnázium Olomouc-Hejčín, v súčasnosti najväčšie gymnázium v Česku (1091 študentov v 36 triedach).
Dňa 1. februára 1882 sa tu narodil František Schön, český akademický maliar a cestovateľ († 1976).
Bělidla

Bělidla ("Bleich") je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca, nachádzajúca sa východne od centra mesta. V roku 2011 tu žilo 779 obyvateľov v 208 domoch.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Jedinou pamiatkou, ktorá je na Bělidlách zapísaná v zozname kultúrnych pamiatok je zvonička a mariánsky stĺp na Libušinej ulici.
Žibrica (vrch)

Žibrica () je najvyšší vrch geomorfologického podcelku Zobor, v južnej časti pohoria Tribeč. Nachádza sa na severnom okraji územia, približne severovýchodne od Nitry.
Polohopis.
Nachádza sa na severovýchode podcelku Zobor, ktorý tvorí najjužnejšiu časť pohoria Tribeč. Od zvyšku pohoria je podcelok oddelený hlbokou Huntáckou dolinou, ktorou vedie železničná trať Lužianky – Zlaté Moravce. Severovýchodné úpätie klesá k obci Žirany, západne ležia "Mechenice", osada Podhorian a južne obec Štitáre. Plytkým sedlom je oddelený severozápadne ležiaci vrch "Vreteno" (), juhozápadným susedom v hrebeni pohoria je vysoký "Haranč". Vrcholom vedie Ponitrianska magistrála, spájajúca Nitru s Handlovou hrebeňom pohorí Tribeč a Vtáčnik. 
Veľká časť masívu je súčasťou prírodnej rezervácie Žibrica.
Karol Kahoun

Doc. PhDr. Karol Kahoun, CSc. (* 13. september 1930, Boleráz† 18. máj 2019, Bratislava) bol slovenský historik umenia, pamiatkár a univerzitný pedagóg. Venoval sa vedeckovýskumnej práci (so zameraním na gotickú sakrálnu architektúru na Slovensku), galerijnej, muzeálnej, pamiatkárskej a publicistickej činnosti.
Život.
Stredoškolské štúdium absolvoval na Štátnom gymnáziu v Trnave. V roku 1954 zavŕšil štúdium národopisu – dejín umenia na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (FiF UK). Ešte počas štúdia, v rokoch 19521954, sa pod vedením svojich pedagógov Václava Mencla, Vladimíra Wagnera a Alžbety Güntherovej-Mayerovej zúčastnil výskumov zameraných na prvý súpis pamiatok na Slovensku. Po spromovaní začal pôsobiť ako odborný asistent na FiF UK v Bratislave. V roku 1969 získal titul doktora filozofie v odbore teória a dejiny výtvarných umení a v roku 1979 sa habilitoval v odbore staršie dejiny slovenského a európskeho výtvarného umenia. Po nežnej revolúcii v roku 1989 sa stal vedúcim obnovenej Katedry dejín výtvarného umenia FiF UK (funkciu zastával do roku 1993) a od roku 1995 do roku 2010 pôsobil na Katedre dejín umenia a kultúry Filozofickej fakulty Trnavskej univerzity v Trnave. Prednášal aj na Vysokej škole múzických umení v Bratislave.
Vo svojej vedeckovýskumnej činnosti sa zameral na staršie obdobie architektúry a sochárstva na Slovensku, najmä na gotickú sakrálnu architektúru na Slovensku, a to napriek vládnucej, protinábožensky zameranej komunistickej ideológii, čo znamenalo, že výsledky niektorých svojich bádaní mohol publikovať až neskôr Je autorom monografií a syntéz "Neskorogotická architektúra na Slovensku a stavitelia východného okruhu" (1973), "Ladislav Snopek" (1974), "Klára Patakiová" (1978), "Bratislavská primátorská reťaz : dejiny a prítomnosť mesta" (1983), "Vojtech Löffler" (1984), "Tibor Bartfay" (1988) a "Gotická sakrálna architektúra Slovenska" (2002). Prispel tiež k formovaniu zásad pamiatkovej starostlivosti na Slovensku.
Od polovice 60. rokov 20. storočia bol členom (neskôr aj podpredsedom československej sekcie) Medzinárodnej organizácie výtvarných kritikov (, "AICA") pri Organizácii Spojených národov pre vzdelávanie, vedu a kultúru (UNESCO). V rokoch 19952005 bol predsedom Umeleckohistorickej spoločnosti Slovenska pri Slovenskej akadémii vied. V roku 2005 mu prezident Slovenskej republiky Ivan Gašparovič udelil Rad Ľudovíta Štúra II. triedy.
Zomrel ráno 18. mája 2019 v Bratislave.
Holice (Olomouc)

Holice ("Holitz") je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie na juhovýchode štatutárneho mesta Olomouca. V roku 2011 žilo v Holici 3 923 obyvateľov v 706 domoch. Holice je štvrťou Olomouca od roku 1974 a svojou rozlohou je jeho najväčšou štvrťou. Je tu umiestených mnoho podnikov a sídli tu druholigový klub 1. HFK Olomouc.
Chomoutov

Chomoutov ("Komotau") je bývalá moravská obec, súčasná meststká štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca, nachádzajúca sa asi 5 kilometrov severne od centra mesta. V roku 2011 tu žilo 1 007 obyvateľov v 335 domoch. Od 1. júla 1974 je súčasťou Olomouca.
Chválkovice

Chválkovice ("Chwalkowitz") sú bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Nachádza sa severovýchodne od centra mesta. V roku 2011 tu žilo 2 318 obyvateľov v 535 domoch.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Dejiny.
Prvé písomné zmienky o obci pochádzajú z rokov 1220 ("Squalcowiz") a 1228 ("Kwalkowiz"). Vtedy obec patrila velehradskému kláštoru, ale už v roku 1287 ju získalo ako tzv. komorný statok olomoucké biskupstvo, ktorému patrila až do roku 1850, kedy vznikli obecné samosprávy a Chválkovice sa osamostatnili. Po roku 1778 bola povinnosť roboty nahradená peňažnými odvodmi a miestny veľkostatok bol rozparcelovaný medzi tunajších osadníkov. Pôvodná kaplnka sv. Urbana bola v roku 1667 prestavaná na kostol sv. Barbory, ktorý sa v roku 1855 stal centrom novej farnosti. Význam obce zvýrazňovala aj existencia starej školy, do ktorej chodili nielen chválkovické deti, ale i deti z okolia. Budovanie olomouckej pevnosti sa obce dotklo len nepriamo a to tak, že v roku 1857 bol priamo pri jej zástavbe postavený dodnes zachovaný fort č. II a o niekoľko rokov neskôr na juhovýchode ešte dva ďalšie, ktoré sa však nezachovali do dnešného dňa.
Chválkovice sa stali pre Olomouc dôležitými, keď tu bola v roku 1889 dokončená parná vodáreň, ktorá cez vodojem na Tabulovom vrchu začala mestu dodávať prvú kvalitnú vodu. Roku 1906 Chválkovice získali poštu a v roku 1910 bola obec elektrifikovaná. Priemysel tu nebol silný, okrem mlynu tu fungovala len cukrárska výroba TOKO a povrazárna Tobias a Steipe. Pôsobilo tu ale niekoľko spolkov, vzhľadom k národnostnému zloženiu len českých, napríklad Slovanský robotnícky spolok, čitateľsko-spevácky spolok Jaroslav, Sokol, DJT, Orel alebo osvetový spolok Jeroným s ochotníckym divadlom.
Dňa 23. apríla 1919 vznikol Veľký Olomouc a Chválkovice sa stali jeho súčasťou. O štyri roky neskôr podala skupina občanov návrh na opätovné osamostatnenie obce, ale bol vládou zamietnutý. Keď sa obec pripojila k Olomoucu, bola do nej zavedená mestská kanalizácia a začalo fungovať pravidelné autobusové spojenie s centrom mesta. Počas 60. a 70. rokov 20. storočia sa v katastri obce pri rieke Bystřice smerom na Bělidla začal viac rozvíjať priemysel.
Klášterní Hradisko

Klášterní Hradisko ("Kloster Radisch") je historická osada, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca, ktorá vznikla okolo okolo kláštora Hradisko. Nachádza sa v severnej časti mesta. V roku 2011 tu žilo 1 817 obyvateľov v 134 domoch.
Dňa 23. apríla 1919 bola osada pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Lazce (Olomouc)

Lazce ("Laske"; miestne v minulosti tiež "Lazka") sú bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Nachádza sa severne od centra mesta. V roku 2011 tu žilo 5 983 obyvateľov v 529 domoch.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Nachádza sa tu baseballový štadión, na ktorom sa konali Majstrovstvá Európy v baseballe, a športová hala Univerzity Palackého v Olomouci.
Lošov

Lošov ("Loschau") je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Rozkladá sa asi 9 kilometrov východne od centra mesta. Je priamo spojený s Velkou Bystřicí a olomouckou mestskou štvrťou Svatý Kopeček. Na jeho území sa okrem Hvezdárne Josefa Sienela nachádza taktiež Radíkovská pevnôstka. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1385 ("Lacznaw").
Súčasťou Olomouca sa Lošov stal 1. augusta 1980 ako zatiaľ posledná pripojená obec k Olomoucu.
Nedvězí (Olomouc)

Nedvězí ("Nedweiss") je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Nachádza sa na juhovýchode mesta, od centra je oddelená tiahlym kopcom a diaľnicou D35. V roku 2011 tu žilo 425 ľudí v 130 domoch. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1234 ("Medweze)."
Obec sa stala súčasťou Olomouca dňa 1. januára 1975.
Nemilany

Nemilany ("Nimlau") je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouc. Nachádza sa na juhu mesta.&lt;br&gt;
V roku 2011 tu žilo 993 obyvateľov v 321 domoch. 
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1141.
Súčasťou Olomouca sa obec stala dňa 1. januára 1975.
Cez štvrť prechádza olomoucký obchvatdiaľnica D35 a železničná trať Nezamyslice – Olomouc so zastávkou Nemilany. Nachádza sa tu materská a základaná škola pre žiakov 5. až 9. ročníka.
Krídlovka

Krídlovka je plechový dychový nástroj príbuzný trúbke, na rozdiel od nej však má širšiu a kónickejšiu trubicu. Existuje aj o oktávu nižšie znejúci nástroj nazývaný baskrídlovka. K známym hráčom na krídlovku patrí napr. Miles Davis alebo Chet Baker.
Etymológia.
Slovenský názov je preklad nemeckého "Flügelhorn", doslova krídlový roh. Jedno z vysvetlení pôvodu slova je, že sa predtým týmto nástrojom do boja zvolávali krídla armády. Ďalšie možné vysvetlenie vychádza z toho, že krídlovku predtým používali lovci dávajúci zvukové signály svojim kolegom na krídlach loveckej skupiny.
Stavba a funkcie.
Krídlovka je rovnako ako väčšina trúbok a kornetov ladená prevažne v in B. Najčastejšie má tri klapky (objavujú sa aj štvorklapkové varianty) a rovnaký prstoklad ako ostatné príbuzné nástroje. Rovnako ako trúbka môže mať aj krídlovka dva druhy ventilov: piestové či otočné. Jediný väčší rozdiel v porovnaní s trúbkami a kornetmi je v nátrubku - u krídlovky je jeho tvar kónickejší. Pre hráča na trúbku či kornet teda nie je vo všeobecnosti problémom po istej adaptácii hrať aj na krídlovku.
Tón krídlovky vďaka jej trochu odlišnému tvaru znie jemnejšie a plnšie ako u príbuzných nástrojov. Na rozdiel od nich je ale na krídlovku ťažšie hrať vysoké tóny.
Využitie v hudbe.
Krídlovky sa tradične používali v armáde ako signálny nástroj, vďaka svojmu jemnému tónu sa používa prevažne ako melodický nástroj, najmä v dychových, vojenských a džezových orchestroch.
Krídlovka (rozlišovacia stránka)

Krídlovka môže byť:
Romance pro křídlovku

Romance pro křídlovku môže byť
Veľké národné zhromaždenie

Veľké národné zhromaždenie Turecka (, skratka TBMM) je turecký jednokomorový zákonodarný orgán. Zhromaždenie má Tureckou ústavou dané výsostné právo legislatívnej iniciatívy. Bolo založené v Ankare 23. apríla 1920 počas Národnej kampane. Parlament bol kľúčový v snahách Mustafu Kemala Atatürka, prvého prezidenta Tureckej republiky, a jeho spolupracovníkov o založenie nového štátu na troskách Osmanskej ríše.
Parlament má 600 poslancov volených na päťročné obdobie cez proporčné stranícke delenie D'Hondtovu metódu, ktorá býva označovaná za zvýhodňujúcu veľké strany. V súčasnom parlamente je menšinová vláda Strany spravodlivosti a rozvoja (Ak Parti) podporovaná poslancami za Nacionalistickú akčnú stranu (MHP) a Stranu veľkej jednoty (BBP). Od 24. februára 2019 je hovorcom Zhromaždenia Mustafa Şentop, člen vládnej Ak Parti, ktorý nahradil Binali Yıldırım, uchádzajúceho sa o post primátora Istanbulu.
Slovenská florbalová extraliga žien 2018/19

Slovenská florbalová extraliga žien v sezóne 2018/19 bol 14. ročník extraligy florbalistiek, najvyššej florbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenský zväz florbalu (SZFB). V súťaži účinkovalo 10 družstiev, rovnako ako v minulej sezóne. Titul získalo družstvo FbC Predator Sabinov, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad obhajcom prvenstva a víťazom základnej častiŠK 98 Pruské.
Systém súťaže.
Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off s ôsmymi najlepšími družstvami. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa tradične nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Zmenou oproti predchádzajúcim sezónam bola baráž. Tú hrali posledné 2 družstvá po základnej časti proti dvom družstvám 1. ligy na 3 víťazné zápasy.
Baráž.
V najvyššej súťaži sa udržali iba extraligové Michalovce. Neuspel Prešov, ktorého v budúcej sezóne vystriedali prvoligové Partizánske.
Pozn.: Víťaz 1. ligy, NTS FK - ZŠ Nemšová "B", do extraligy nemohol postúpiť.
Dramatická škola Národného divadla

Dramatická škola Národného divadla () bola založené v roku 1930 v spolupráci s gréckym Národným divadlom. Vo svojej 89-ročnej histórii vychovala väčší počet absolventov, ktorí sa stali väčšinou hercami a hviezdami Národného divadla.
Bývalými študentami dramatickej školy sú Dimitris Horn, Mary Aroni, Vasso Manolidou, Nikos Tzogias, Melina Merkurisová, Thanos Kotsopoulos, Alexis Solomos, Stelios Vokovic, Nikos Kourkoulos, Anna Synodinou a Zozo Zarpa. Mnohí z nich vyučujú na tejto škole a preslávili sa svojou vysokou úrovňou vyučovania.
Ďalšie veľké mená, ktoré vyučovali v Dramatickej škole národného divadla sú: Dimitris Rondiris, Katina Paxinosová, Takis Mouzenidis, Angelos Terzakis, Antigone Valakou, Tassos Lignadis, Giannis Sideris, Emilios Hourmouzios.
Štúdium.
Zámer Dramatickej školy je poskytovať výchovu a poradenstvo mladým ľuďom zamýšľajúcim v budúcnosti nastúpiť cestu herectva. Kurz trvá tri roky a je bez poplatkov. Triedy sú rozdelené do troch kategórií:
Ročník scénografia sa otvára každé tri roky.
Škola sa nachádza v Pireu (Pireos 52, 185 47, Neo Faliro - Piraeus) v renovovanej budove „"Scholion tis Athinas - Irini Papa"“ (novogr. Σχολειον της Αθηνας - Ειρήνη Παπά).
Neředín

Neředín (v minulosti tiež "Neřetín", "Neretein)" je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Nachádza sa v západnej časti mesta.&lt;br&gt;
V roku 2011 tu žilo 9 628 obyvateľov v 878 domoch. Katastrálne pod Neředín patrí aj časť Tabulového Vrchu.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1234, no v roku 2001 sa tu našli zvyšky opevnenia tábora z doby rímskej.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Prechádza tadiaľto cesta I/448. Sídli tu Fakulta telesnej kultúry Univerzity Palackého v Olomouci a je tu umiestnená aj veľká časť univerzitných internátov. Mestskú hromadnú dopravu tu okrem autobusov zaisťujú i električky.
Nové Sady (Olomouc)

Nové Sady ("Neustift," v minulosti tiež "Novosady") je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Štvrť sa nachádza na juh od centra mesta.&lt;br&gt;
V roku 2011 tu žilo 13 747 ľudí v 686 domoch, čo z Nových Sadov robí druhú najväčšiu olomouckú štvrť.
Obec založil Olomouc v roku 1314.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.
Nachádza sa tu mestská čistička odpadových vôd, železničná stanica "Olomouc-Nové Sady" a pôsobí tu aj futbalový klub "FK Nové Sady" s dlhou históriou od roku 1922, ktorý má aj ženský družstvo.
Nový Svět (Olomouc)

Nový Svět ("Neue Welt" alebo "SalzergutI") je bývalá moravská obec, súčasná mestská štvrť a katastrálne územie štatutárneho mesta Olomouca. Nachádza sa na juhu mesta.&lt;br&gt;
V roku 2011 tu žilo 992 obyvateľov v 140 domoch. Pôsobnosť Komisie mestskej časti Nový Svět zasahuje aj do katastrov Hodolan a Holic. 
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1402.
Historické centrum tvorí široká ulicová náves s názvom "Sudova," pripomínajúc na osobnosť Jana Sudu. Na jej začiatku je kríž s reliéfom Panny Márie Bolestnej z roku 1820.
Obec bola k 23. aprílu 1919 spolu s ďalšími ôsmimi obcami a dvoma mestami pripojená k Olomoucu vytvárajúc Veľký Olomouc.