burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Josep Maria Bartomeu

Josep Maria Bartomeu Floreta (* 6. február 1963, Barcelona, Španielsko) je španielsky podnikateľ a prezident FC Barcelona v rokoch 2014, po rezignácii Sandra Rosella, až 2020.
Je partnerom a generálnym riaditeľom spoločností ADELTE (inžinierstvo pre letiská) a EFS (skupina spoločností a elektromechanická údržba koncových zariadení). Bartomeu pracoval v FC Barcelona počas predsedníctva Joana Laportu (ako vedúci basketbalového oddelenia) spolu so Sandrom Rosellom, ktorý odstúpil z dôvodu rozdielnych názorov s prezidentom. Potom od roku 2010 do januára 2014 zastával viceprezidenta Rosella v Barcelone, keď vyhral voľby s 61,35% hlasmi členov klubu. Po rezignácií Sandra Rosella 23. januára 2014 vďaka takzvanému „prípadu Neymar“  bol Bartomeu, podľa ústavy klubu, zvolený za 40. prezidenta Barcelony, aby dokončil Rosellovu funkciu, ktorá má skončiť 30. júna 2021.
Majstrovstvá Ameriky v basketbale žien 2017

Majstrovstvá Ameriky v basketbale žien 2017 bol v poradí 14. turnaj majstrovstiev Ameriky v basketbale žien, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konal sa v Buenos Aires, v Argentíne v dňoch od 6.13. júla 2017, za účasti 10 tímov. Argentína bola organizátorom amerického šampionátu žien prvýkrát, ale predtým hostila mužský turnaj v rokoch 1995, 2001 a 2011. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Estadio Obras Sanitarias s kapacitou 3 030 divákov. Titul obhájila , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad domácou . Bronzové , ktoré vyhrálo v zápase o 3. miesto nad , získalo medailu po 22 rokoch a prvýkrát v histórii sa kvalifikovalo na majstrovstvá sveta.
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2018, ktoré organizuje Španielsko. Kvalifikovali sa ne (popri priamo postupujúcim , ktoré postúpili ako aktuálny olympijský víťaz) 3 najlepšie družstvá.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Žrebovanie majstrovstiev prebehlo 19. júla 2017 podľa nasledovných výkonnostných dvojíc:
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k augustu 2016.
Stadio della Rondinella

Stadio della Rondinella bol štadión v talianskom Ríme. Bol domovom klubu Lazio Rím. Postavený bol v roku 1914 a zbúraný v roku 1957. Jeho kapacita bola 15 000 divákov. V roku 1931 sa Lazio presunulo na Stadio Nazionale.
Stadio Nazionale

Stadio Nazionale, alebo celým menom Stadio del Partito Nazionale Fascista, v preklade "Národný štadión Národnej fašistickej strany", bol štadión v talianskom Ríme. Bol domovom klubov Lazio Rím a AS Rím. Postavený bol v roku 1911 a zbúraný v roku 1957. Jeho kapacita bola 47 300 divákov. Na mieste, kde stál tento štadión, stojí v súčasnosti Stadio Flaminio. Stadio Nazionale hostil zápasy Majstrovstiev sveta vo futbale 1934, vrátane finálového zápasu.
Cressi-Sub

Cressi je svetovým výrobcom a distribútorom potápačského vybavenia. Spoločnosť sa špecializuje na výrobu pomôcok pre plavcov, potápačov, šnorchlistov, freediverov a spearfisherov. Firma bola prvotne známa ako Cressi-Sub a založili ju bratia Egidio a Nanni Cressi v roku 1946 v Janove, v Taliansku. Firma je dnes stále vlastnená a prevádzkovaná rodinným podnikom, jej riaditeľom je Antonio Cressi a jej centrála a výrobné závody zostali v Janove.
Názov Cressi sa stal synonymom pre potápanie a najmä spearfishing. Egidio a Nanni Cressi začali vyrábať ručne masky a harpúny už v roku 1938. Odvtedy sa spoločnosť stala neoddeliteľnou súčasťou potápačskej komunity a športovci sponzorovaní touto firmou získali 12 svetových ocenení pre spearfishing. Najrevolučnejším produktom spoločnosti Cressi bola maska "Pinocchio", ktorá sa vyrába nepretržite od roku 1952 a ako prvá mala kryt na nos. Stala sa najznámejšou potápačskou maskou na svete a dodnes je obľúbená medzi širokým spektrom potápačov.
Divízie.
Cressi už dlhodobo vyrába množstvo produktov pre rekreačné plávanie. V päťdesiatych rokoch minulého storočia predstavila firma plavecké okuliare značky "Nuoto" a dnes má v ponuke takmer 40 modelov pre rekreačných a profesionálnych plavcov. Je pozoruhodné, že vo všetkých výrobkoch "Cressi Swim" sa používajú profesionálne materiály, a to kvalitný silikón na tesnenia a sklenené šošovky odolné proti rozbitiu.
Rovnako ako pri výrobkoch určených na plávanie, tak všetky potápačské a šnorchlové masky Cressi obsahujú sklenené šošovky a silikónové tesnenie. Spoločnosť je priekopníkom mnohých dizajnových, materiálových a výrobných inovácii pre masky, plutvy aj šnorchle. Patria medzi ne klasické plutvy so zakončeniami v štýle lopatky, ktoré sú jedinečné tým, že majú nastaviteľné plutvové rebrá a sú tak vhodné na použitie s bosými nohami. Firma má na trhu viac ako 30 masiek, plutiev a šnorchlov.
Egidio a Nanni Cressi založili túto spoločnosť práve kvôli rastúcej obľube spearfishingu. Na trhu majú 8 modelov pneumatických a páskových harpún, 14 nízkoobjemových masiek, 7 modelov freedivingových plutiev a širokú škálu príslušenstva. Celkovo spoločnosť ponúka viac ako 80 produktov špecifických pre lov rýb harpúnou.
Cressi ponúka na trhu potápania všetky kategórie potápačského vybavenia. Patria medzi ne masky, plutvy, šnorchel, kompenzátory vztlaku, regulátory a príslušenstvo. Takmer všetky tieto výrobky sú navrhnuté a vyrábané v zariadení Cressi v meste Janov v Taliansku. Spoločnosť Cressi rozšírila svoju výrobnú kapacitu aj o elektroniku a následne predstavila počítač Leonardo, prvý potápačský počítač, ktorý bol plne navrhnutý a postavený spoločnosťou.
Poloha.
Kancelárie a výrobné závody spoločnosti Cressi zostávajú v meste Janov v Taliansku, kde bola spoločnosť založená v roku 1946. Táto poloha na severnom pobreží Stredozemného mora je významná pre historický úspech a súčasné aktivity spoločnosti. Historicky región je rodiskom moderného potápania. Poloha firmy v bezprostrednej blízkosti Stredozemného mora jej umožnila dodržiavať silnú tradíciu navrhovania produktov, ktoré zahŕňa aj testovanie v reálnych podmienkach.
Stadio Flaminio

Stadio Flaminio je štadión v talianskom Ríme. Je využívaný na futbalové a ragbyové zápasy. Je domácim štadiónom menších rímskych futbalových klubov Lodigiani Calcio a Atletico Roma FC a ragbyových klubov Rugby Roma Olimpic a Unione Rugby Capitolina. Hlavné rímske futbalové kluby Lazio Rím a AS Rím tu hrali počas sezóny 1989/90, keď prebiehala rekonštrukcia Stadio Olimpico pred Majstrovstvami sveta vo futbale 1990.
Stadio Flaminio bol postavený na mieste bývalého Stadio Nazionale, ktorý bol zbúraný v roku 1957. V roku 1960 sa tu hral finálový zápas futbalového turnaja Letných olympijských hier 1960. Talianska ragbyová reprezentáciu tu hrávala svoje zápasy v rokoch 2000 až 2011.
Silvio Piola

Silvio Piola (* 29. september 1913, Robbio, Taliansko† 4. október 1996, Gattinara, Taliansko) bol taliansky futbalista. S 274 gólmi je historicky najlepším strelcom talianskej najvyššej súťaže a tretím najlepším strelcom talianskej futbalovej reprezentácie s 30 gólmi. So žiadnym klubom však nikdy nezískal ligový titul. V roku 1938 vyhral s Talianskom majstrovstvá sveta vo futbale, pričom vo finále dal dva góly.
Eckart Reinmuth

Eckart Reinmuth (* 27. máj 1951, Rostock, Nemecko) je nemecký protestantský teológ.
Životopis.
V rokoch 1969 až 1974 študoval protestantskú teológiu na univerzite v Greifswalde. Po skončení štúdia pôsobil až do roku 1981 ako odborný asistent na teologickej fakulte "Martin-Luther-Universität" "Halle-Wittenberg". Nasledujúcich päť rokov potom strávil v praktickej pastorácii.
Do akademického sveta sa vrátil až v roku 1986, kedy začal vyučovať Nový zákon na "Kirchliche Hochschule" v Naumburgu. Po habilitácii na univerzite v Jene v roku 1992 pôsobil dva roky v Inštitúte protestantskej teológie na "Pädagogische Hochschule Erfurt-Mühlhausen".
Od roku 1995 bol riadnym profesorom Nového zákona na univerzite v Rostocku. V januári 2017 bol emeritovaný.
Gavenda

Gavenda môže byť priezvisko:
Baza

Baza (zastarano: "bez"; zastarano alebo nárečovo/ľudovo: "beza", "kbez(a)", "gbez(a)"; nárečovo/ľudovo: "bieza", "biedza", "bieda", "buoza") môže byť:
Baza môže byť aj:
Agasias (syn Ménofila)

Agasias () bol grécky sochár z 1. storočia pred Kr.
Agasias, syn Ménofila, pochádzal z rodiny významných efezských sochárov. Jeho otec i on sám zohrali dôležitú úlohu vo vývoji figuratívneho sochárstva na ostrove Délos. V tejto rodine mal pravdepodobne svoje korene aj Agasias, syn Dósithea z Efezu (možno Agasiov bratranec), autor slávneho "Borgheského zápasníka" z Musée du Louvre, ktorý tvoril v druhej polovici 2. storočia pred Kr.
Agasias bol činný prevažne v 1. polovici 1. storočia pred Kr. Pracoval hlavne na ostrove Délos, a to predovšetkým s mramorom. Z jeho diel sa zachovala len socha "kľačiaceho galského bojovníka" objavená na ostrove z Délos, ktorá je v súčasnosti v Národnom archeologickom múzeu v Aténach a viac ako desať signatúr z podstavcov jeho nezachovaných diel.
Socha kľačiaceho galského bojovníka bola kedysi súčasťou pamätníka, ktorého sochárska výzdoba znázorňovala boj s Galmi a nachádzala sa na "délskej agore Italikov". Z tohto monumentu sa našli aj ďalšie fragmenty (nájdené podstavce) signované Agasiom. Galský bojovník je bez charakteristických fúzov, ide tu teda o mladíka znázorneného v pozícii, keď je zrejme zranený, ale stále sa ešte húževnato bráni. Je stvárnený veľmi expresívne a jeho trochu patetická grimasa nezaprie určité charakteristické prvky so sochami umierajúcich Galov od pergamského sochára Epigona z 3. storočia pred Kr. Určité štýlové ovplyvnenie tu nie je vylúčené. Avšak kľačiaci galský mladík bol súčasťou monumentu, ktorý nemal nič s historickými udalosťami bojov s maloázijskými Galmi, ale reprezentoval boj Galov a Rimanov na európskej pevnine.
Agasias na ostrove Délos vytvoril aj najmenej 14 sôch rímskych hodnostárov (Gaius Marius, konzul Quintus Pompeius Rufus) a obchodníkov. Okrem toho pracoval i na ostrove Ténos, kde pre svätyňu Poseidóna a Amfitrity vytvoril dve podobné kompozície bronzových sôch, ktoré zdobili základňu veľkého oltára. Zachovali sa z nich len dve obrovské mramorové podstavce nesúce podpis umelca.
Ázijsko-oceánsky pohár vo florbale mužov 2017

Ázijsko-oceánsky pohár vo florbale mužov 2017 bol prvý turnaj novovzniknutého ázijsko-oceánskeho pohára vo florbale mužov, ktoré organizuje Ázijsko-oceánska florbalová konfederácia (AOFC). Konal sa v dňoch od 1.6. júla 2017 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 8 tímov. Ázijsko-oceánsky pohár nahradil od roku 2017 majstrovské podujatie organizované AOFC s názvom Majstrovstvá Ázie a Pacifiku, ktorého posledný turnaj sa konal v roku 2012, v Japonsku. Dejiskom zápasov bola aréna Chanatrayingyong Gymnasium, ktorá je súčasťou Chulalongkorn University. Titul získalo domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .
Účastníci.
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku IFF k máju 2016.
A Head Full of Dreams

A Head Full of Dreams je siedmy štúdiový album britskej rockovej skupiny Coldplay. Vydaný bol 4. decembra 2015 prostredníctvom Parlophone v Spojenom kráľovstve a Atlantic Records v Spojených štátoch.
The Chainsmokers

The Chainsmokers je americké DJ duo, ktorého členmi sú Andrew Taggart a Alex Pall. V roku 2014 zaznamenali prelom s piesňou „#Selfie“, ktorá sa v množstve krajín dostala do top 20. Ich debutové EP s názvom "Bouquet" vyšlo v októbri 2015 spolu so singlom „Roses“, ktorý dosiahol top 10 amerického rebríčku "Billboard" Hot 100. Pieseň „Don't Let Me Down“ sa stala ich prvým singlom v top 5 a vyhrala Cenu Grammy za najlepšiu tanečnú nahrávku, zatiaľ čo skladba „Closer“ sa stala ich prvým singlom číslo 1. Dostali tiež American Music Award a päť cien iHeartRadio Music Award. Ich druhé EP, "Collage" vyšlo v novembri 2016 a v apríli 2017 vydali svoj prvý štúdiový album s názvom "Memories...Do Not Open".
Sága Orkneyinga

Sága Orkneyinga (starosev. "Orkneyinga saga") je literárne dielo, ktoré rozpráva o dejinách Orknejských ostrovov, počnúc ich obsadením nórskym kráľom v 9. storočí až približne do roku 1200. Sága nemá obdobu v literárnych pamiatkach Škótska.
Zhrnutie.
Sága bola napísaná okolo roku 1230 (tri storočia po niektorých udalostiach, ktoré zaznamenáva) neznámym islandským autorom a ako bolo v tom čase zvykom v islandskej literatúre, sága je rovnako fiktívny príbeh ako aj historický dokument. Predpokladá sa, že je založená na viacerých zdrojoch, kombinujúc ústne podanie legiend s historickými skutočnosťami, snažiac sa porozprávať o živote orknejských jarlov a ako si vydobyli svoje postavenie.
Po troch kapitolách, ktoré sa zaoberajú mýtickým pôvodom neskorších jarlov, nasledujú polomýtické príbehy dobytia Orknejí Haraldom Krásnovlasým (nórskym kráľom) a pokračuje záznamom vecnejších udalostí. 
Prvé tri kapitoly obsahujú text, ktorý vysvetľuje údajný pôvod názvu mesiacov staroseverského kalendára v švédčine a nórčine (prelom januára a februára) "torsmånad" podľa Thorriho a (február/marec) "göjemånad" podľa Gói. V súčasnej islandčine je Gói v tvare Góa používané ako ženské krstné meno. Prvé dve kapitoly takisto podávajú neobyčajné vysvetlenie pre pôvod názvu Nórska, ktoré zahŕňa Thorriho synov Nóra a Góra a ich rozdelenie zeme.
V diele sú predstavené osobnosti zároveň historické a mýtické: Sigurd Eysteinsson, Hákon Paulsson, Sigurd Hlodvirsson, Rognvald Eysteinsson, Magnus Erlendsson (sv. Magnus), Rögnvald Kali Kolsson a Harald Maddadsson.
Zoznam častí seriálu Súdna sieň

Toto je zoznam častí slovenského reality seriálu zo súdneho prostredia Súdna sieň. Seriál mal premiéru 2. septembra 2008 na JOJ.
Chrám Zvestovania presvätej Bohorodičke (Asenovgrad)

Chrám Zvestovania presvätej Bohorodičke () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v miestnej časti Ambelino v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Charakteristika.
Chrám je známy aj pod názvom Rybný chrám () z dôvodu, že chrámové ajazmo je vyzdobené ornamentami a soškami tvare rýb. Dnes je vedený ako samostatný chrám, ale v minulosti bol pod správou Bačkovského monastiera. Chrám bol postavený v 12. alebo 13. storočí, ale časom pustol a neskôr z pôvodnej budovy ostali len niektoré časti a tak bol v 30. rokoch 19. storočia chrám obnovený. Budova bola najskôr trojloďová s ajazmom a kaplnkou svätého Jána Krstiteľa vystavanou okolo neho pri západnej stene chrámu. Neskôr sa dostavala kupola a k budove boli aj pristavané dva priestorné salóny na severnej a južnej strane. V roku 1933 bola pristavaná zvonica. Ajazmo aj chrám samotný sú bohato vyzdobené vzácnymi stenopismi a nachádzajú sa tu aj vzácne ikony. Z nich je najcennejšia ikona presvätej Bohorodičky, ktorej je prisudzovaná zázračná moc a každoročne 25 dní po Veľkej noci sa koná pešia púť s touto ikonou z chrámu Zvestovania presvätej Bohorodičky do Bačkovského monastiera, ktorej sa účastní veľký počet ľudí z celého Bulharska.
Chrám svätého Juraja (Metocha, Asenovgrad)

Chrám svätého Juraja„Metošský“ () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v miestnej časti Metocha v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Charakteristika.
Chrám bol postavený v 17. storočí ako súčasť rozsiahlejšieho ohradeného komplexu nazývaného Metocha, ktorého súčasťou boli aj ďalšie cirkevné, ubikačné a pomocné budovy. Z komplexu sa dodnes zachovali len časti ohradenia, stien a chrám, konkrétne pôvodné sú len južná a východná stena chrámu, ktorý bol neskôr obnovený a stojí v dnešnom vzhľade od začiatku 18. storočia. Z 18. storočia je aj drevený ikonostas a väčšina chrámových ikon. Stenomaľby sú z roku 1802. Pri chráme stojí trojposchodová zvonica u ktorej nie je známy dátum výstavby.
Chrám svätého Jána Krstiteľa (Asenovgrad)

Chrám svätého Jána Krstiteľa () je stredoveký pravoslávny chrám nachádzajúci sa v meste Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Kultúrna pamiatka národného významu.
Ďalšie názvy.
Chrám je známy aj pod názvami Chrám svätého Jána Predchodcu (), alebo Chrám svätého Jána (, , alebo ).
Lokalita.
Chrám svätého Jána Krstiteľa sa nachádza na západnom okraji starej časti Asenovgradu na vrchole skalného útesu. Prístup k chrámu je po strmej na ulici „Rilska“ (, doslova "Rilská ulica"), ktorá neskôr pokračuje nespevneným lesným chodníkom.
Dejiny.
Názory na dátum výstavby sa v rámci vedeckej obce líšia, takmer všetky však zasadzujú vznik chrámu do obdobia druhej bulharskej ríše do rozmedzia 13. a 14. storočia. Išlo o pevnostný chrám, ktorý spoločne s pevnosťou svätého Michaela archanjela ochraňoval osadu Stanimaka (dnešný Asenovgrad) od severu. Bola tak súčasťou celkového opevňovacieho systému, ktorý zahŕňal ešte neďalekú Asenovu pevnosť a systém hradieb.
Chrám bol poškodený na konci 18. alebo na začiatku 19. storočia, s najväčšou pravdepodobnosťou v dôsledku útoku kardžalijcov. Hneď následne bol však zrekonštruovaný. 
V roku 1940 bol chrám vyhlásený za národnú starožitnosť a v roku 1970 získal štatút kultúrnej pamiatky národného významu.
Charakteristika.
Typovo je stavba podobná Chrámu svätej Bohorodičky Petričskej v Asenovej pevnosti.
Ide o malú budovu s dĺžkou 9,2 metra a šírkou 5,8 metra. Budova je postavená z lámaných kameňov, ktoré sa striedajú s tehlami. Chrám je jednoloďový bez predsiene s jednou apsidou. Exteriérová architektúra budovy je typická pre obdobie bulharského stredoveku. Fasády sú zdobené dekoratívnymi slepými arkádami v podobe polkruhových ník. Nachádzajú sa na severnej a južnej fasáde chrámu, pričom na každej je ich po päť. Tri hlbšie arkády sa potom nachádzajú na západnej fasáde budovy. Vo vrchnej časti severnej fasády sa nachádza šesť strieľní. Apsida je z vonkajšej strany trojstenná s tromi malými oknami.
Vnútorný priestor je rozdelený na oltárny priestor a naos. Oddelené sú od seba murovaným ikonostasom, ktorý je zdobený freskami.
Fresková výzdoba.
Najstaršie fresky chráme pochádzajú zo 14. storočia a boli odkryté počas reštauračných prác. Súvislá posledná fresková výzdoba budovy pochádza z 18. storočia.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Rok vyhlásenia: 
Dôvod pamiatkovej ochrany: umelecká hodnota stavby a od roku 1973 aj architektonicko-staviteľská hodnota stavby
Historické múzeum (Asenovgrad)

Historické múzeum (), známe aj ako Mestské historické múzeum () je múzeum, ktoré sa nachádza v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita.
Múzeum sa nachádza v centrálnej časti Asenovgradu na námestí „Akademik Nikolaj Chajtov“ (, doslova "námestie akademika Nikolaja Chajtova") č. 1, ktoré je centrálnym mestským námestím.
Deijiny a charakteristika budovy.
Budova bola postavená v roku 1898 ako sídlo vojenského klubu. Má pridelený štatút kultúrnej pamiatky. Pôdorys budovy je v tvare bulharského znaku П. 
Dejiny múzea.
Počiatky múzea siahajú do roku 1926, kedy bolo v Asenovgrade založené archeologické združenie "Svarog", ktoré malo svoju historicko-archeologickú múzejnú zbierku uloženú v budove Gymnázia svätého kniežaťa Borisa I. Samotné historické múzeum, ktoré je priamym nástupcom združenie Svarog, bolo otvorené v roku 1955, V roku 1971 sa múzeum presťahovalo na súčasné miesto do budovy bývalého vojenského klubu.
Múzejná expozícia.
Expozícia sa nachádza v celkovo troch sálach. Predstavuje viac ako 1000 exponátov. 
V rámci expozície sú predstavené napríklad kamenné a kostené predmety, kultové predmety ako aj kamenné sudy z obdobia neolitu a eneolitu, zbrane tráckych vojakov, množstvo mincí, kolekciu mramorových ozdobných kachličiek s vyobrazeniami predovšetkým božstiev grécko-rímskeho pantéónu, ale aj orientálnych božstiev (zobrazení sú napríklad trácky jazdec, Zeus, Héra, Hekaté, Hermes, Mithra a ďalší). Medzi ďalšie exponáty patria napríklad rímske aj trácke bronzové sudy a iné nádoby, predmety materiálnej a duchovnej kultúry stredovekých Bulharov, exponáty z obdobia bulharského národného obrodenia, ale aj z novších a najnovších dejín Asenovgradu.
Externé expozície.
Okrem hlavnej budovy patria pod správu asenovgradského historického múzea ešte dve ďalšie expozície. Sú to:
Etnografický dom.
Predstavuje etnografickú expozíciu v obrodeneckom dome z 19. storočia.
Historická škola svätého Juraja.
Expozícia sa nachádza v historickej budove školy v asenovgradskej štvrti Ambelino.
Pamiatky v Sofii

Sofia sa stala hlavným mestom Bulharska až na konci 19. storočia a taktiež bola počas druhej svetovej vojny masívne bombardovaná. Z týchto dôvodov nie je bohatá na historické pamiatky tak, ako niektoré iné hlavné európske mestá a z hľadiska historickej architektúry ju predbieha aj viacero bulharských miest. Ničmenej má starobylú históriu a pamiatky, ktoré sa zachovali majú výnimočnú historickú a kultúrnu hodnotu.
Najvýznamnejšie z nich sú:
Svetské pamiatky.
Najvýznamnejšie svetské pamiatky v Sofii sú:
Religiózne pamiatky.
Najvýznamnejšie religiózne pamiatky v Sofii sú:
Community

Community je americký televízny sitkom. Tvorcom seriálu je Dan Harmon. Vysielal sa od 17. septembra 2009 do 2. júna 2015, najskôr na stanici NBC a poslednú sériu distribuovalo Yahoo! Screen. Hlavné postavy stvárňujú Joel McHale, Gillian Jacobs, Danny Pudi, Yvette Nicole Brown, Alison Brie, Donald Glover, Ken Jeong, Chevy Chase a Jim Rash. Dej sa odohráva na vyššej strednej škole (community college) vo fiktívnom meste Greendale v Colorade. Seriál je špecifický svojim štýlom humoru, často sa odkazuje na populárnu kultúru a paroduje filmové a televízne klišé a trópy.
Tvorca seriálu Dan Harmon bol showrunnerom počas prvých troch sérií. Pred začiatkom štvrtej série bol prepustený a nahradili ho David Guarascio a Moses Port. Po vlažnej odozve od fanúšikov a kritikov bol Harnom znovu najatý ako showrunner pre piatu sériu. Po jej skončení stanica NBC seriál zrušila. Internetová služba Yahoo! Screen však vyrobila ešte jednu, šiestu sériu, ktorej posledná časť bola odvysielaná 2. júna 2015.
Dej.
Jeffa Wingera prepustia z právnickej firmy a odoberú mu advokátsku licenciu potom, čo sa zistí, že klamal o jeho bakalárskom titule z Columbia University. Nemá inú možnosť ako sa zapísať do Greendale Community College, aby získal oprávnený titul. Jeffa začne priťahovať spolužiačka a aktivistka Britta Perry a predstiera, že vedie študijnú skupinu, len aby mohol s ňou tráviť čas.
Veci však nejdú podľa jeho plánu, keď Britta pozve do skupiny nerda Abeda Nadira, milovníka populárnej kultúry, ktorý ďalej pozve svojich spolužiakov Shirley Bennett, hlboko veriacu slobodnú matku, naivnú Annie Edison, bývalú futbalovú hviezdu Troya Barnesa a postaršieho cynického milionára Pierca Hawthorna. Napriek ich rozdielom sa rýchlo spriatelia.
Chrám svätého Juraja (Sofia)

Chrám svätého Juraja () je pravoslávny chrám vo forme rotundy postavený v období neskorej antiky nachádzajúci sa vo vnútornom dvore medzi budovami hotela Balkan a Prezidentským sídlom v meste Sofia v oblasti Sofia v západnom Bulharsku. Je to najstaršia dochovaná budova v meste a nachádza sa na úrovni niekoľkých metrov pod súčasnými sofijskými ulicami.
Charakteristika.
Chrám je súčasťou väčšieho architektonického komplexu, ktorého zvyšky sú odkryté v okolí chrámu. Nachádzajú sa tam pôvodné antické ulice, základy veľkej trojloďovej baziliky ako aj viacerých verejných a obytných budov. Jedna zo starodávnych ulíc vedúcich okolo chrámu je viac ako 2000 rokov stará ulica antického mesta Serdika, ktoré kedysi stálo na mieste dnešného centra Sofie. Chrám svätého Juraja je jediná budova z komplexu, ktorá ostala zachovaná. Hlavná loď je kruhového pôdorysu s priemerom 10 metrov. Chrám má tri apsidy z ktorých dve sú klasického polkruhového pôdorysu a jedna (východná) má steny pravoúhle. Budova je postavená z červených pálených tehál.
Dejiny.
Budova bola postavená v prvej polovici 4. storočia a jej pôvodný účel nie je úplne jasný, hypotézy však hovoria, že išlo buď o kúpele, ceremoniálnu sieň, alebo mauzóleum. Ako chrám začala budova slúžiť v 6. storočí a uchovávali sa v nej dlhú dobu relikvie významných svätých. V 16. storočí, kedy Sofia padla pod osmanskú nadvládu bol chrám zmenený na mešitu a vzácne vnútorné stenomaľby boli prekryté bielou farbou a následne rastlinnými motívmi. V polovici 19. storočia budovu opustilo islamské predstaviteľstvo a mešita mohla byť časom znovu zmenená na chrám. Najskôr po oslobodení fungovala dočasne ako mauzóleum Alexandra I. Batenberga, dokým nebola v Sofii postavená budova samotného mauzólea. V roku 1915 je z budovy odstránené všetko čo bolo pridané v čase, keď bol chrám zmenený na mešitu, minaret je zbúraný a sú obnovené aj stredoveké stenomaľby. V rokoch 1915, 1921 a 1932 prebiehal v budove historický a archeologický prieskum. Kompletná reštaurácia a rekonštrukcia prebehla ku koncu 80. rokov 20. storočia. Dnes budova opäť funguje ako pravoslávny chrám.
Filiskos z Rodosu

Filiskos () bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.
Sochár Filiskos pochádzal z ostrova Rodos. Činný bol v prvej polovici druhého storočia pred Kr. Staroveký autor Plínius uvádza, že bol autorom sôch božstiev, Apolóna, Léto, Artemidy a deviatich múz, ktoré sa nachádzali v rímskom chráme Apolóna, zvaného "Sosianus".
Po Alexandrii a Pergamone bola najdramatickejšou helenistickou školou bezpochyby škola z ostrova Rodos. Výstižnou ukážkou tejto školy sú sochy Múz od Filiska, ktoré sa zachovali v niekoľkých kópiach. Ide tu o deväť sôch, ktoré kedysi obkolesovali Apolóna. Niektoré z týchto gracióznych žien sú naozaj frapantné typy. Urania zamyslene sedí s hlavou opretou o ruku. Polymnia, ktorú Rimania často reprodukovali, je zahalená do plášťa s bohatými záhybmi. Filiskos dosiahol pri stvárnení drapérií majstrovstvo, dokazuje to hlavne múza Kleió, rímska kópia jednej z postáv tohto súsošia z Musei Vaticani.
Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov 2017

Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov 2017 bol v poradí 7. turnaj majstrovstiev Európy II. divízie v pozemnom hokeji mužov. Bolo to druhé najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji mužov v roku 2017, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa v dňoch od 6.12. augusta 2017 v Glasgowe, v Škótsku, za účasti 8 tímov. Po spoločnom podujatí mužov a žien sa v roku 2015 sa tak opäť organizoval mužský turnaj samostatne. Zápasy sa odohrali v Glasgow National Hockey Centre, ktorý má kapacitu 514 divákov a ktorý je domovským štadiónom miestneho klubu pozemného hokeja Rottenrow Hockey Club. 
Najlepšie 2 družstvá postúpili na hlavne podujatie majstrovstiev Európy v roku 2019. Víťazom turnaja sa stalo domáce .
Kvalifikované družstvá.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k júlu 2017.
Majstrovstvá sveta v hokejbale do 18 a 16 rokov 2008

Majstrovstvá sveta v hokejbale do 18 a 16 rokov 2008 bol prvý turnaj majstrovstiev sveta v hokejbale do 18 a 16 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná hokejbalová federácia (ISBHF). Konal sa v dňoch od 4.8. júna 2008 vo Zvolene, na Slovensku. Majstrovstvá sveta do 18 a 16 rokov vznikli v nadväznosti na Majstrovstvá Európy do 18 a 16 let. Víťazom v kategórii U18 a v kategórii U16 sa stali hokejbalisti Kanady.
Konečné poradie.
U18
U16
Baračka (vodná nádrž)

Baračka je vodné dielo III. kategórie, vybudované na na vodnom toku Teplička, ľavostrannom prítoku rieky Váh. Nachádza sa v katastrálnom území obce Omšenie, juhovýchodne od mesta Trenčianske Teplice. Výstavba bola realizovaná rokoch 1964 až 1969. Vodné dielo bolo uvedené do trvalého užívania v roku 1972.
Opis.
Účel vodnej nádrže Baračka:
Hlavné parametre:
Konštrukčné riešenie.
Hlavnými časťami vodného diela Baračka sú: zemná hrádza, šachtový priepad, odpadová štôlňa, dnový výpust s vývarom a uzáverová šachta so strojovňou.
Zemná hrádza je homogénna sypaná z hlinito-piesčitých materiálov. Má dĺžku , výšku a šírku v korune . Návodný svah je upravený kamennou dlažbou a vzdušný svah je zahumusovaný. Päta hrádze je z hrubého štrku, naviazaná na drén.
Šachtový priepad je v tvare lievika s priemerom v hornej časti, postupne sa zužujúceho do priemeru . Je v ňom 5 pilierov usmerňujúcich tok vody. Pred zaústením do vývariska má priemer .
Na konci vzdutia nádrže sa nachádza sedimentačná prepážka, slúžiaca na zachytávanie splavenín.
Uzáverová šachta so strojovňou slúži na manipuláciu s vodou.
Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji žien 2017

Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji žien 2017 bol v poradí 7. turnaj majstrovstiev Európy II. divízie v pozemnom hokeji žien. Bolo to druhé najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji žien v roku 2017, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa v dňoch od 6.12. augusta 2017 v Cardiffe, vo Walese, za účasti 8 tímov. Po spoločnom podujatí mužov a žien sa v roku 2015 sa tak opäť organizoval ženský turnaj samostatne. Zápasy sa odohrali v Sport Wales National Centre. 
Najlepšie 2 družstvá postúpili na hlavne podujatie majstrovstiev Európy v roku 2019. Víťazom turnaja sa stalo .
Kvalifikované družstvá.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k júlu 2017.
Leo Africanus

Leo Africanus, tiež Giovanni Leone, pôvodným menom al-Hassan ibn Muhammad al-Wazzan (s prívlastkom "al-Fasi", teda „z Fezu”), bol arabský cestovateľ a diplomat, ktorý cestoval po Afrike, Ázii a Európe, známy svojím spisom „Opis Afriky”.
Životopis.
Narodil sa po roku 1486 v Granade, jeho otcom bol pravdepodobne Muhammad ibn Ahmad al-Wazzan.
Po dobytí maurskej Granady na prelome rokov 1491 a 1492 španielskymi kráľovskými vojskami jeho rodina ušla do mesta Fás v Maroku. Tu sa vzdelával na miestnej univerzite a získal právnické vzdelanie. Okolo roku 1507 vstúpil do diplomatických služieb na dvore marockého sultána z Fezu Muhammada II. a podnikol početné cesty po krajinách Blízkeho východu a Strednej Ázie (podľa vlastných zápisov sa dostal až do Arménska). V rokoch 1512 – 1514 podnikol niekoľko výprav do mesta Timbuktu nad riekou Niger. Dostal sa aj do Egypta a ďalej na juh k Čadskému jazeru.
V roku 1518 ho počas návratu z diplomatickej cesty do Istanbulu zajali sicílski piráti a predali ho ako otroka na pápežský dvor v Ríme. Vtedajší pápež Lev X. zistil, že mladý arabský otrok je veľmi vzdelaný, a tak mu udelil osobnú slobodu pod podmienkou, že ostane na jeho dvore. Al-Hassan ostal v Ríme a rýchlo sa naučil po taliansky a latinsky. V roku 1520 bol pápežom v bazilike sv. Petra pokrstený. Pápež mu udelil vlastné meno Ján (taliansky Giovanni, latinsky Johannes) i pápežské meno Lev (taliansky Leone, latinsky Leo), takže al-Hassan po roku 1520 vystupuje v prameňoch ako Johannes Leo, prípadne Giovanne Leone (niekedy s prívlastkom "de Medicis"). Oveľa častejšie ho však nazývali "Leo Africanus".
Jeho osudy po roku 1527 sú neisté. Je možné, že opustil Rím už pred jeho dobytím španielskym kráľom a nemeckým cisárom Karolom V. v roku 1527, alebo až v roku 1529. Je ale isté, že v Ríme učil niekoľko študentov arabský jazyk a písal diela o medicíne a významných arabsko-židovských učencoch. V roku 1526 nadiktoval pisárovi v taliančine cestopisné dielo, ktoré obsahovalo opis severoafrických krajín Maroka, Alžírska, Tuniska a Egypta, ako aj niektorých západoafrických zlatonosných oblastí v povodí rieky Niger (dnešné štáty Mali a Niger). Kniha bola v roku 1550 vydaná Giovannim Battistom Ramusiom v jeho edícii "Delle navigationi e viaggi" pod názvom "Descrittione dell'Africa" (Opis Afriky). Ihneď po vydaní sa kniha stala veľmi populárnou a často bola prekladaná do iných európskych jazykov, napríklad v roku 1556 do latinčiny a francúzštiny. Išlo v podstate o prvý publikovaný opis severoafrických a stredoafrických oblastí v Európe, preto bolo toto dielo po dlhé obdobie zdrojom základných geografických, ale aj botanických a zoologických poznatkov o severnej a strednej Afrike.
Leo Africanus v roku 1529 získal povolenie na návrat do Afriky a usídlil sa v meste Tunis. Zdá sa, že sa tu opäť vrátil k islamu.
Zomrel tu pravdepodobne v roku 1554.
Boardwalk Empire

Boardwalk Empire je americký dobový kriminálny televízny seriál. Vysielal sa na HBO od 19. septembra 2010 do 26. októbra 2014. Seriál je inšpirovaný knihou "Boardwalk Empire: The Birth, High Times, and Corruption of Atlantic City", ktorú napísal Nelson Johnson. Dej je zasadený do Atlantic City počas Prohibície.
Pilotnú časť zrežíroval Martin Scorsese a jej nakrútenie stálo 18 miliónov dolárov. Seriál získal množstvo ocenení, vrátane 57 nominácií na Cenu Emmy, z ktorých vyhral 20, z čoho 2 krát za kategóriu Najlepší dramatický seriál. V roku 2011 vyhral seriál Zlatý glóbus za najlepší seriál (dráma).
Hotel (seriál)

Hotel je slovenský romanticko-komediálny televízny seriál, ktorý vysielala JOJ od 4. apríla 2018 do 25. apríla 2018. Seriál má spolu 8 častí. Nakrúcal sa v nádhernom prostredí karpatských hôr, malebnej prírody a v krásnych kaštieľoch v Budmericiach a Tomášove.
Dej.
Ústredný príbeh seriálu začína, keď sa Dorota chystá na vlastnú svadbu v hoteli. Príde však na to, že ju jej snúbenec len využíva a podvádza, preto svadbu zruší. Dorota však musí zaplatiť hotelu obrovský účet, na ktorý nikto z rodiny nechce prispieť. Riešenie je jednoduché, aj keď trochu bizarné –zamestnať sa v hoteli a sumu odpracovať. Pod ochranné krídla si ju vezme manažér Roman, s ktorým si časom vytvoria romantické puto...
Sledovanosť.
Hotel dokázal minulú jar neúspech, sledovanosť sa pohybovala približne medzi stotisíc a 200-tisíc divákov. Prvú časť si pozrelo 173-tisíc divákov (viď tabuľka ukazujúca sledovanosť). Možno preto sa seriál skončil a druhá séria sa nebude vysielať, pôvodne to plánoval od jesene do decembra 2018.
Aristokles z Kydónie

Aristokles alebo Aristoklés ("Aristokles", iný prepis: "Aristoklés") bol grécky sochár z prelomu 6. a 5. storočia pred Kr.
Aristokles, sochár z krétskej Kydónie, bol podľa nemeckého znalca antického umenia J. J. Winckelmanna činný okolo roku 500 pred Kr. Staroveký autor Pausanias uvádza, že žil zrejme predtým ako sicílske mesto "Zanklé" premenovali na Messénu. Zmena mena mesta Zanklé nastala vplyvom prisťahovaných Messénčanov v roku 494 pred Kr.
Od antických autorov sa s výnimkou Pausania o jeho dielach nezachovali správy. Pausanias do svojej sprievodcovskej príručky po Grécku zaznamenal, že bol autorom votívneho daru, súsošia Herakla a Amazonky (Antiopy) sediacej na koni, venovaného Diovi Olympskému: „"Neďaleko daru Achájčanov stojí Héraklés, bojuje o pás s Amazonkou na koni; venoval ho Euagoras, rodom zankelský, a vytvoril ho kydónsky Aristoklés."“ Časť podstavca s niekoľkými písmenami umelcovej krajiny ([... Κυ]δονιάτας – ... z [Ky]dónie) bol objavený pred východnou časťou Diovho chrámu v Olympii.
Nedozor

Nedozor je dnes už zaniknutá obec v okrese Turčianske Teplice, ktorá zanikla zlúčením s obcou Rakša v roku 1934. 
Polohopis.
Dnes už je Nedozor v podstate úplne spojený s obcou Rakša, no podľa mapy v Belovom diele "Turčianska stolica" sa nachádzal na južnom brehu potoka Rakša. 
Dejiny.
Nedozor jestvoval už v prvej polovici trinásteho storočia. Keď bol v roku 1264 kostol v Michale obdarovaný pozemkami, časť z nich bola podľa listín vykrojená z nedozorského chotára. V roku 1277 pridal zvolenský župan Biter Matejovi, synovi Ondrejovmu pole, ktoré sa podľa jeho popisu polohy zhoduje s Nedozorom (v listinách sa spomína ako "Terra Nunsyr"). Potom prechádzal z rúk do rúk Nyáryovcov a malých turčianskych zemanov (Ruttkay, Záthurecký, Raksányi). Nedozor nebol nikdy veľký, v roku 1715 žilo v ňom päť sedliackych a päť želiarskych rodín. O sto rokov neskôr mal 177 obyvateľov. V roku 1934 bol zlúčený s Rakšou a tento stav trvá dodnes.
Chrám svätého Juraja (Ambelino, Asenovgrad)

Chrám svätého Juraja„Ambelinský“ () je pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia, nachádzajúci sa v miestnej časti Ambelino v centrálnej juhovýchodnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. V tesnej blízkosti cerkvi sa nachádza kaplnka Všetkých svätých.
História a charakteristika chrámu.
Na mieste súčasného chrámu stál kresťanský svätostánok rovnakého mena slúžiaci veriacim v mestskej časti Ambelino už predtým, čo vieme zo zápisov jeruzalemského patriarchu Chrysanta, ktorý spomína posviacku chrámu v roku 1720. Nevie sa, ako vyzeral, keďže bol zničený tureckými nájazdníkmi v priebehu 18. storočia. Súčasný chrám sa staval ako bulharský chrám v rokoch 18451848 pod vedením jugovského majstra Vasiľa Dimova. Chrám je postavený podľa vzoru chrámu svätého Juraja v Zografskom monastieri (bulharský kláštor v mníšskej autonómnej republike Athos), hovorí sa dokonca, že majster Vasiľ Dimov pred začiatkom výstavby na polostrov Athos vycestoval, aby si chrám mohol osobne pozrieť. Pri chráme v minulosti fungovala aj škola.
Chrám je najväčší spomedzi všetkých asenovgradských cerkví s dĺžkou 35, šírkou 18 a výškou 16 metrov. Budova je ohradená vysokými stenami. Samotný chrám je trojloďová bazilika s tromi kupolami a päťstennou apsidou. Na vonkajšej časti budovy sa nachádza nartex (chrámová predsieň). Vnútri sa nachádza ikonostas dlhý 15 a vysoký 8 metrov. Svätý Juraj je jediný chrám v meste, ktorý má dve zvonice, jednu pri severozápadnom a druhú pri severovýchodnom vchode. Zvonica pri severovýchodnom vchode je väčšia, zložená z dvoch hlavných častí stojacich jedna nad druhou a bola postavená v roku 1874. Severozápadná zvonica bola postavená v roku 1871, v roku 1948 bola poškodená a neskôr reštaurovaná.
V tesnej blízkosti chrámu sa nachádza aj kaplnka – krypta Všetkých svätých, ktorá tu v súčasnom vzhľade stojí od 19. storočia. Je to malá jednoloďová budova s apsidou. Nachádzajú sa v nej ikony z 18. a 19. storočia.
Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji 2017

Panamerické majstrovstvá v pozemnom hokeji 2017 bol v poradí 5. turnaj panamerických majstrovstiev v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konal sa v dňoch od 4.13. augusta 2017 v Lancasteri, v štáte Pensylvánia, v Spojených štátoch, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Prvýkrát sa tak uskutočnilo spoločné podujatie pre mužov a ženy. Nováčikom podujatia bolo ženské družstvo Brazílie, pôvodne sa mal ženského turnaja zúčastniť aj Barbados. Zápasy sa odohrali v športovom komplexe Spooky Nook Sports. V mužskej kategórii obhájila titul , ktorá zvíťazila nad . U žien zvíťazila rovnako , keď vo finále vyhrala nad .
Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2018 mužov a žien, ktoré organizuje India, resp. Anglicko. Na obe podujatia sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo. Ďalej turnaj slúžil ako kvalifikácia na Panamerické hry 2019, ktoré hostí Lima. Z oboch kategórii na ne postúpia po 2 družstvá, ktoré sa na hry nekvalifikujú zo subkontinentálnych hier v roku 2018.
Kvalifikácia.
Poznámka: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k 24. júlu 2017.
Poznámka: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k 24. júlu 2017.
Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2017

Majstrovstvá Európy v pozemnom hokeji 2017 bol v poradí 16. turnaj majstrovstiev Európy v pozemnom hokeji mužov a žien. Bolo to najvyššie kontinentálne podujatie v roku 2017 v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Turnaj sa konal v dňoch od 18.27. augusta 2017 v Amstelveene, v Holandsku, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. V mužskej kategórii obhájilo titul domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . U žien svoj deviaty titul získalo rovnako , ktoré vo finále vyhralo nad . Strieborné Belgicko získalo svoju prvú medailu.
Majstrovstvá zároveň slúžili ako jedna z kvalifikácií európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2018 mužov a žien, ktoré organizuje India, resp. Anglicko. Kvalifikovali sa na ne iba víťazné družstvá z oboch kategórií. Prvých 6 družstiev sa predstaví aj na ďalších ME v roku 2019, posledné 2 družstvá zostúpili do II. divízie. 
Organizátor.
Rozhodnutie o pridelení organizovania týchto ME holandskému Amstelveenu (metropolitnej časti Amsterdamu) padlo na zasadnutí EHF v júni 2014. Ďalšími kandidátmi na usporiadanie boli Francúzsko a Španielsko, pričom neskôr Francúzsko svoju kandidatúru stiahlo. Holandsko bude organizátorom európskeho šampionátu štvrtýkrát, predtým hostilo mužský turnaj v roku 1983, ženský turnaj v roku 1995 a spoločný turnaj mužov a žien v roku 2009, zakaždým v Amstelveene. Všetky zápasy sa odohrajú na rekonštruovanom štadióne Wagenerstadion s kapacitou pre 9 000 divákov. 
Kvalifikované družstvá.
 V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k 24. júlu 2017.
 V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FIH k 24. júlu 2017.
Spinea

SPINEA, s. r. o. je slovenská strojárska spoločnosť, ktorá sa zaoberá vývojom, výrobou a predajom vysoko presných ložiskových reduktorov, predávaných pod obchodnou značkou TwinSpin® a výrobou a predajom vysoko presných aktuátorov DriveSpin®. V súčasnosti je jediným pôvodne európskym výrobcom vysoko presných ložiskových reduktorov a aktuátorov a v tomto segmente a celosvetovo konkuruje trom japonským firmám.
Spoločnosť bola založená v roku 1994 a podnetom pre jej vznik bol vynález slovenských konštruktérov z Prešova, Ing. Bartolomeja Janeka, CSc. a Ing. Tibora Fecka, ktorý spočíval v transformácii planétového pohybu kolies reduktora na rotačný pohyb prírub. Začiatok sériovej výroby medzinárodne patentovaných vysoko presných prevodoviek sa začal v roku 1999. O rok neskôr získala spoločnosť medzinárodný certifikát kvality ISO 9001:2000. V súčasnosti disponuje certifikátom kvality ISO 9006:2020 
Produkty spoločnosti nachádzajú širokú škálu uplatnenia v robotike a automatizácii, v priemysle obrábacích strojov, zdravotníckej technike, bezpečnostnom priemysle, potravinárskych a baliacich zariadeniach a v mnohých ďalších špecifických aplikáciách, ako je napríklad urýchľovač jadrových častíc vo švajčiarskom CERNe. K významným zákazníkom patria firmy KUKA, ABB, Comau, DMG, Trumpf, Swarovski, TetraPak a mnohé ďalšie.
SPINEA zamestnáva vyše 500 ľudí. Vzhľadom na technologickú náročnosť výroby firma disponuje najmodernejšími výrobnými zariadeniami, preto zamestnáva väčšinou vysokokvalifikovaných odborníkov z oblastí vývoja a výskumu, výroby, kvality, marketingu a obchodu.
Staré Karlovo

Staré Karlovo () je architektonická rezervácia vyhlásená na území starej časti mesta Karlovo v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Charakteristika.
Karlovo je mesto bohaté na kultúrne pamiatky predovšetkým z obdobia bulharského národného obrodenia. Celkovo 115 stavieb v meste má štatút kultúrnej pamiatky. Rezervácia bola vyhlásená v časti starého mesta, ktorá si najviac zachovala obrodeneckú atmosféru.
Najvýznamnejšie pamiatky.
Najvýznamnejšie pamiatky ležiace v hraniciach rezervácie Staré Karlovo sú:
Chrám svätého Mikuláša (Karlovo)

Chrám svätého Mikuláša () je pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia, nachádzajúci sa v architektonickej rezervácii Staré Karlovo v centre mesta Karlovo v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. V tesnej blízkosti chrámu sa nachádza karlovské historické múzeum. Budova má štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika.
Chrám svätého Mikuláša je významným pamätníkom obrodeneckej architektúry v Karlove. Jeho zvonica stojí oddelene a obidve stavby sa nachádzajú v tesnej blízkosti karlovského historického múzea s ktorým dokopy vytvárajú zaujímavý architektonický celok. Budova bola postavená v roku 1847 pod vedením bracigovského majstra Nikolu Trojanova. Je postavená v typickom štýle bracigovskej školy ako trojloďový chrám bez kupoly s jednou apsidou. Chrám má tri vchody, pričom západný leží pod arkádovým nartexom (chrámovou predsieňou). Ikonostas je dielom rezbára Antona Staniševa. Vonkajšia architektonická výzdoba kopíruje takmer úplne architektúru chrámu svätého Petra a Pavla v Sopote. V záhrade chrámu je pochovaná matka Vasiľa Levského.
Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2003

Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2003 boli v poradí 2. majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov, ktoré organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Konali sa v Česku. Hrali na ňom florbalisti narodení v roku 1985 až do roku 1988. Víťazom sa stali florbalisti Fínska.
Chrám Zosnutia Bohorodičky (Karlovo)

Chrám Zosnutia Bohorodičky () je pravoslávny chrám z obdobia bulharského národného obrodenia, nachádzajúci sa v architektonickej rezervácii Staré Karlovo v centre mesta Karlovo v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika.
Stavba stojí na mieste, kde už predtým stál chrám rovnakého mena, ktorý vyhorel v roku 1813. Súčasná budova bola postavená v roku 1851 pod vedením bracogovských a karlovských majstrov. Stenopisy vyhotovili majstri z Banska, Samokovu a Trjavny. Chrám bol vysvätený 18. mája 1858. Zvonica je vysoká 25 metrov a bola postavená v roku 1897 pod vedením majstra Vasiľa Veleva z Velesu. Nachádzajú sa v nej tri zvony. V chráme pôsobil niekoľko rokov ako spevák a diakon bulharský národný hrdina a revolucionár Vasil Levski.
Mešita Kuršum (Karlovo)

Mešita Kuršum () je historická budova bývalej mešity nachádzajúca sa v parku „Demokracia“ v centre mesta Karlovo v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika.
Mešita Kuršum (olovená) je najstaršia zachovalá stavba v meste Karlovo, postavená bola v roku 1485. Bola postavená v čase keď bolo Karlovo pod správou Karl Ali Beja (významný turecký hodnostár po ktorom je pomenované aj mesto Karlovo). Pri výstavbe mešity boli použité materiály z ktorých bol postavený pravoslávny monastier, ktorý na mieste mešity kedysi stál. Na niektorých častiach mešity sú tak aj dnes viditeľné kresťanské znaky. Mešita bola postavená na mieste, ktoré bolo určené za hranicu medzi tureckou a bulharskou časťou mesta, pričom Bulhari žili na juh od budovy. Strecha je zhotovená z olovených plátov a tieto dali názov celej mešite (kuršum je po turecky olovo). Budova má štatút kultúrnej pamiatky. Minaret mešity bol zbúraný.
Stara reka (prítok rieky Strjama)

Stara reka () je rieka v centrálnom južnom Bulharsku v Plovdivskej oblasti v okrese Karlovo. Je ľavým prítokom rieky Strjama a jej dĺžka je .
Opis toku.
Rieka pramení pod názvom Veľká rieka () v nadmorskej výške v severnom podloží masívu Ravnec v kaloferskej časti pohoria Stará planina. Na začiatku tečie severným smerom a neskôr na západ a juhozápad. Po pribratí malého prítoku nazývaného Malá rieka () sa stáča na juh a tečie hlbokou dolinou. Na mieste kde rieka opúšťa pohorie Stará planina približne kilometer od centra mesta Karlovo sa na toku nachádza vodopád Sučurum. Po prietoku mestom Karlovo rieka preteká Karlovskou kotlinou a vlieva sa do rieky Strjama (ako jej ľavý prítok) približne 2,3 kilometra od mesta Baňa. Karlovo je jediné osídlené miesto ležiace na jej toku.