Tornádo

Tornádo môže byť:
Okrem toho sa ako tornádo zvykne označovať aj nesúvisiaci húľavový jav v západnej Afrike (západoafrické tornádo).
Presné definície a podrobnosti definície pozri nižšie.
Definície.
Vysvetlivky:
Etymológia.
Slovo je v angličtine (nie španielčine či portugalčine) doložené od polovice 16. storočia, pričom do zač. 17. storočia existovalo len v tvare ternado. Slovo pravdepodobne pochádza zo španielskeho slova tronada („búrka s hromobitím“ – porovnaj staršiu definíciu tornáda v OED vyššie), pričom tvar tornado je pokus „vylepšiť“ toto slovo tak, že sa k nemu pristupuje ako k odvodenine od španielskeho slova tornado („krútený“ – od slovesa tornar = „krútiť“).
Charakteristika.
Veľká väčšina tornád rotuje cyklonálne (t. j. na severnej pologuli proti smeru hodinových ručičiek), len niektoré sa točia v opačnom smere, teda anticyklonálne. Väčšina tornád má priemer okolo 50 metrov, ale niektoré môžu mať priemer až kilometer a viac. Obyčajne netrvajú dlhšie než niekoľko minút, ale niektoré existujú aj niekoľko hodín (v priemere existuje tornádo 15 minút). Rýchlosť pohybu tornáda po povrchu je obyčajne 50 – /h, takže typické tornádo od svojho vzniku (okamihu keď sa dotkne zeme) do zániku prejde maximálne zopár kilometrov. Rýchlosť vetra v tornáde je minimálne /h (/s) a maximálne vyše /h (/s) ;staršie sa mylne tvrdilo, že rýchlosť môže byť vyše /h.
Vnútri víru v blízkosti zeme vzniká v dôsledku silnej rotácie veľký podtlak (30 – 40 torr), ktorý spôsobuje kondenzáciu vodnej pary (a vznik kondenzačného chobota – pozri nižšie) aj silné nasávanie dovnútra valca. Nasávacia sila tornáda môže byť taká, že dokáže nasať voľné predmety, vodu z mora či nádrží (aj úplne z koryta rieky), búrať domy a zdvíhať ťažké autá . Tornádo je schopné preniesť až 200 či 300 ton ťažké objekty (napr. železničné vozne) na vzdialenosť a ľudí a zvieratá aj na vzdialenosť stoviek metrov (vznikajú tak napr. tzv. dažde žáb či rýb). Tlak vzduchu vo vnútri tornáda môže byť oveľa menší než v tropickej cyklóne, a to až do 780 hPa (v tajfúne dosahuje 860 hPa). Najmä pri širokých a veľmi silných tornádach vzniká vo vnútri dokonca zostupný pohyb vzduchu (na rozdiel od vzostupného pohybu v normálnom tornáde), ktorý môže spôsobiť až rozpustenie oblakov nad vnútornou časťou tornáda (podobne oku v tropických cyklónach).
Farbu má tornádo podľa toho, čo unáša (napr. vodu, trosky).
Tornádo spravidla zahŕňa 2 viditeľné časti (ostatná časť tornáda môže byť niekedy neviditeľná):
V niektorých prípadoch však tornádo vzniká bez akejkoľvek sprievodnej kondenzácie, potom je z tornáda viditeľná jedine spodná časť, t. j. prašný (vodný) a troskový vír pri zemi. Okrem toho existujú tornáda, v ktorých je prašný/vodný a troskový vír pri zemi taký veľký, že zakrýva kondenzačný chobot nad ním a tým prakticky aj celé tornádo.
Treba poznamenať, že v definíciách tornáda, v ktorých sa požaduje, aby dochádzalo k dotyku so zemským povrchom (pozri vyššie kapitolu s definíciami), sa má na mysli dotyk samotného víru (tento vír môže byť čiastočne alebo úplne neviditeľný) so zemským povrchom (tento dotyk poznať podľa prítomnosti prašného/vodného a troskového víru pri zemi) a nie len dotyk kondenzačného chobota so zemským povrchom.
Vznik.
Tornádo vzniká v akejkoľvek situácii, ktorá spôsobuje nepriaznivé počasie – napr. hranice frontov, čiary húľav, konvekčné systémy typu mesoscale convective complex, supercely a tropické cyklóny. Spravidla sa rozlišujú tornáda supercelárne a nesupercelárne . Podľa Sobíšek et al. tornáda v povodí Mississippi zvyčajne vznikajú v instabilnom vlhkom tropickom vzduchu prichádzajúcom z Mexického zálivu, ktorý vytvára teplé sektory cyklón, ktoré prechádzajú nad povodím Mississippi; oblaky kumulonimbus prislúchajúce k tornádam zvyknú byť usporiadané do pásov a tvoria typickú čiaru instability; tornáda sa vyskytujú v tejto oblasti aj na studených frontách. Podľa Kemela a Triznu tornádo vzniká ohybom jedného konca vetra s vodorovnou osou (húľavového víru) vertikálne smerom k zemi ako lievik či chobot.
Zánik.
Tesne pred zánikom sa lievik tornáda zúži (jeho tvar sa zmení na lano), ohýba sa a nachýli sa do vodorovného smeru.
Sekundárne savé víry.
Niekedy sa na periférii slabého tornáda alebo pseudotornádickej tromby (funnel cloud) tvoria malé víry, tzv. (sekundárne) savé víry (angl. suction vortex), ktoré existujú extrémne krátko (max. desiatky sekúnd), ale sú oveľa ničivejšie než „nosné“ tornádo. Pseudotornádická tromba (ktorá podľa viacerých definícií nie je tornádom v pravom slova zmysle) so sekundárnymi savými vírmi sa zvykne automaticky považovať za tornádo.
Rozdiel voči hurikánu a pod..
Hurikán, tajfún, cyklón a tornádo majú spoločné to, že ide o atmosférické víry. Rozdiely sú však nasledovné: Hurikán, tajfun a cyklón sú všetko lokálne názvy tropickej búrky (resp. jej posledného štádia), čiže obrovského oblačného víru s priemerom niekoľko sto kilometrov (nie metrov), ktorý vzniká nad tropickými morami a trvá 1 až 2 týždne. Tornádo má naopak oveľa menší priemer (max. stovky metrov, nie kilometrov), existuje oveľa kratšie (max. desiatky minút), je obyčajne výrazne silnejšie a vzniká pod zvislo mohutnými búrkovými oblakmi konvektívnych búrok.
Výskyt.
Vyskytnúť sa tornáda môžu v princípe na celej Zemi okrem polárnych oblastí, ale výskyt pri rovníku je zriedkavý. Vyskytujú sa najmä v USA, ale relatívne časté sú aj v Kanade, Japonsku, Austrálii, západnej Európe, južnej Afrike a severnej Argentíne. V USA sa vyskytujú vo všetkých 50 štátoch, ale najmä v tzv. Tornado Alley, t. j. širokom páse siahajúcom od juhozápadu po severovýchod medzi južnými Plains a južnou časťou Veľkých jazier. Zo štátov USA sa najviac tornád v prepočte na jednotku plochy vyskytuje na Floride (ktorá ale mimochodom leží mimo Tornado Alley) nasledovanej štátom Oklahoma. Najviac tornád na celkovú plochu štátu sa naopak vyskytuje v Texase (aj preto, že ide o rozlohou veľký štát) – vyše 100 za rok. V USA sa tornáda najviac vyskytujú v máji a júni. Mimo USA sa najhustejšie vyskytujú v Bangladéši a Argentíne. Z hľadiska času dňa vznikajú tornáda najmä v neskorom popoludní a večer. Nad morami sa vyskytujú najmä v neskorom lete alebo na jeseň. Tornáda sa vyskytujú aj na Slovensku.
Škody.
Škody spôsobené tornádom vyplývajú najmä z jeho extrémnych vetrov. Staršia domnienka, že hlavnú škodu spôsobuje tlakový rozdiel, ktorý spôsobuje taký tlak na steny domov smerom zvnútra von, že nakoniec dom exploduje, sa ukázala byť vo väčšine prípadov chybná. Tornáda sa klasifikujú najčastejšie podľa tzv. Fujitovej stupnice, ktorá ich triedi podľa škôd, ktoré spôsobujú.
Počet úmrtí v dôsledku tornád je relatívne nízky, čo je spôsobené najmä krátkosťou ich existencie. Relatívne najviac úmrtí z tornád sa vyskytuje v mobilných domoch a vozidlách, relatívne najmenej v štandardných (nemobilných) obytných budovách.
Azda najničivejším bolo tzv. tornádo troch štátov zo dňa 18. marca 1925, ktoré tiahlo štátmi Missouri, Illinois a Indiana v USA a vytvorilo dlhý a široký pás škôd. Podľa Fujitovej stupnice patrilo do stupňa F5 (teda katastrofálne škody). Škody boli 4 zničené mestá, 6 veľmi poškodených miest a 13 poškodených ďalších sídiel, okolo 690 mŕtvych a 2027 zranených.
Ochrana pred tornádom.
Jednoznačne najbezpečnejším miestom v prípade tornáda je dobre postavená budova (pokiaľ možno čo najďalej od okien) a najmä jej pivnica. Názor, že najbezpečnejším miestom je juhozápadný roh budovy, je však len ľudový mýtus. Experti odporúčajú v prípade tornáda: 
Výskum tornáda.
Pôvodne väčšina informácií o tornádach pochádzala z filmov a obrázkov tornád. V roku 1980 výskumníci vyvinuli tzv. Toto (TOtable Tornado Observatory), t. j. špeciálnu menšiu valcovitú nádobu so zariadeniami na meranie parametrov tornáda, ktorá sa dá rýchlo uviesť do prevádzkyschopného stavu a má sa v teréne umiestniť do cesty tornáda, aby sa tak zmerali jeho vlastnosti (v praxi sú však s použitím Toto spojené viaceré technické a praktické ťažkosti). Alternatívne sa používajú tzv. turtles (korytnačky), t. j. sieť menších meracích zariadení (tentoraz len teploty a tlaku), ktoré sa rozložia po ceste pre autá. Ďalšou možnosťou je vypustenie prenosných poveternostných balónov s príslušnými zariadeniami. Iný postup – vystrelenie malých rakiet () s príslušnými zariadeniami z lietadiel – sa ukázal nevhodný, lebo zariadenia obyčajne neprežili turbulencie búrky. Najúspešnejším nástrojom na meranie vetrov tornáda sa ukázal byť (fixný alebo prenosný) dopplerovský radar.