burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dropkick Murphys

Dropkick Murphys je írsko-americká hudobná skupina, ktorá hrá predovšetkým celtic punk, a ktorá bola založená v meste Quincy v štáte Massachusetts. Prvýkrát spolu hrali v suteréne kamarátovho holičstva zmes tradičného folk rocku a punk rocku, čo je subžáner známy ako celtic punk. Nechali sa ovplyvniť skupinami Stiff Little Fingers, The Pogues, The Clash, Thin Lizzy, The Dubliners a Swingin' Utters.
Názov skupiny je odvodený od slávneho írskeho wrestlera a zápasníka "" z Malden, Massachusetts . Dropkick Murphys je známy podporou odborov a robotníckej triedy. Skupina tiež podporuje Boston Red Sox, Boston Bruins a Boston Celtics. V roku 2014 skupina vystúpila na českom hudobnom festivale „Mighty Sounds“ v meste Tábor. Dňa 1. februára 2018 zahrali v Malej športovej hale na Výstavisku v Prahe.
Attila Dorn

Attila Dorn (* 27. október 1970, Bous, Nemecko), vlastným menom Karsten Brill, je nemecký rokový a operný spevák. Najznámejší je ako hlavný spevák nemeckej power metalovej skupiny Powerwolf, v ktorej pôsobí od roku 2003 a vydal s ňou do roku 2020 osem štúdiových albumov. Študoval operný spev na Národnej univerzite múzických umení v Bukurešti.
Lúčky (prítok Zohorského kanála)

Lúčky sú melioračný, umelo vybudovaný, stále vodnatý a občasne tečúci vodný kanál na Záhorí, v okrese Malacky, pri obci Jakubov.
Predstavuje tok V. rádu s dĺžkou 1,092 km, plochou povodia 0,328 km² a plochou odtokových oblastí 0,265 km². Vzniká v lokalite "Lúčky" vo výške , 195 metrov od ústia Lúčneho kanála a 230 metrov od hrádze Maliny. Ústí do Zohorského kanála, v blízkosti cesty II/503 (Malacky – Záhorská Ves), v nadmorskej výške Lokalita ústia sa nazýva „Šmolzský most“, podľa mosta ponad Zohorský kanál v blízkosti prírodnej rezervácie Šmolzie.
Opis toku.
Koryto tohto toku počína uprostred veľkej lúky s názvom Lúčky, podľa ktorej kanál pomenovali, v nadmorskej výške Pokračuje 0,65 km južným smerom, preteká pomedzi stromy, tŕstie a vodnú trávu a tečie popri novovysadenom topoľovom lese. Potom pokračuje južným a následne západným smerom. Ústi do Zohorského kanála, v nadmorskej výške , ako jeho ľavostranný prítok. Koryto je po celej dĺžke nedláždené a široké 1,5 metra.
História a výstavba kanála.
Vybudovali ho v priebehu melioračných prác pri obci Jakubov, v rokoch 19601962.
Význam.
Stavba kanála bola zrealizovaná kvôli odvodneniu zaplavovaného močiara a zredukovanie podzemnej vody v tejto oblasti, ktorá často presakovala na povrch a znemožňovala tu čokoľvek pestovať.
Poznámka.
Priebeh vodného toku v minulosti bol odlišný a tiekol južným smerom až k drevenému mostu. Západným smerom sa stáčal až pri rezervácii Šmolzie a v blízkosti jazera Čierny Feld ústil do Zohorského kanála.
Celtic punk

Celtic punk je hudobný žáner, ktorý vznikol spojením punk rocku s tradičnou keltskou hudbou. Žáner bol rozšírený v 80. rokoch skupinou The Pogues. Celtic punkové skupiny často hrajú cover verzie tradičných írskych alebo škótskych folkových a politických skladieb. Medzi témy celtic punku patria politika, kultúra, náboženstvo, pitie alkoholu a robotnícka trieda.
Ján Čmelík

Ján Čmelík alebo Janko Čmelík (* 16. november 1905, Stará Pazova – † 12. máj 1942, Sremska Mitrovica) bol juhoslovanský partizán a národný hrdina Juhoslávie.
Život.
Narodil sa 16. novembra 1905 v Starej Pazove, v slovenskej rodine. Jeho rodičia mali ďalšie dve dcéry a syna. Rodina bola chudobná a zaoberala sa poľnohospodárstvom. Keďže mali málo vlastnej pôdy, časť z nej si prenajímali. V rokoch 1912 až 1916 navštevoval základnú školu v Pazove.
Počas prvej svetovej vojny bol jeho otec mobilizovaný a poslaný do Galície na ruskom fronte. Po vojne v roku 1921 zomrel otec na následky zranení.
Ako mladý muž sa začal zaujímať o politiku a bol členom Chorvátskej roľníckej strany. Neskôr sa pripojil k komunistom a v roku 1935 sa stal členom Komunistickej strany Juhoslávie.
Bol sociálne aktívny a podieľal sa na zbierke príspevkov na výstavbu Národného domu v Starej Pazove. Tento domov bol centrom zhromažďovania Slovákov. Najprv spieval v zborovom a potom v poľnohospodárskom zbore.
Bol aktívny aj v športe. Bol členom predstavenstva a pokladníkom futbalového klubu Štefanej v Starej Pazove. 
V roku 1937 sa stal vodcom komunistickej organizácie v Starej Pazove a v roku 1938 členom komunistickej organizácie pre Srem.
2. svetová vojna.
Keď Nemecko v roku 1941 napadlo Juhosláviu, bol v armáde. Zúčastnil sa na bojoch o krajinu, bol zajatý a odvezený do Nemecka. Podarilo sa mu utiecť a vrátiť sa do Starej Pazovej.
V júli 1941 začali juhoslovanskí komunisti povstanie proti okupantom. Janko potom aktívne pracoval na organizovaní hnutia odporu v Starej Pazove. Zorganizoval partizánsku jednotku, ktorá pôsobila v blízkosti obce. V jeho dome sa konali tajné stretnutia, na ktorých sa plánovala činnosť proti okupantom.
V októbri 1941 zatkli Nemci v Novom Sade ženu, ktorá po mučení prezradila identitu viacerých partizánov. Ustašovci ho zatkli v Starej Pazove 17. novembra 1941. Počas zatknutia sa bránil a bol zranený. Bol mučený a vo februári 1942 prevezený do Zemunu do nemocnice na ošetrenie. Po vyliečení bol premiestnený do Sremskej Mitrovice a neskôr Vukovaru, kde bol opäť mučený. Dňa 2. mája 1942 bol odsúdený na trest smrti a 12. mája v Sremskej Mitrovici zastrelený. 
Kvôli odporu voči nepriateľovi a odvahe bol 25. októbra 1943 vyhlásený za národného hrdinu.
V jeho dome je teraz pamätné múzeum. Jeho meno nesie niekoľko ulíc v Srbsku a Vojvodine. Jeho meno nesie aj základná škola v Starej Pazove.
Je po ňom pomenovaná ulica v Bratislave.
Zmiešané chladenie

Zmiešané chladenie je spôsob chladenia spaľovacích motorov, pri ktorom sa kombinuje kvapalinové chladenie a vzduchové chladenie. Takýto motor sa nazýva aj "motor so zmiešaným chladením".
Príkladom je motor, ktorého valec je chladený vodou, ale hlava valca vzduchom.
Dominik Virgovič

Dominik Virgovič (* 5. január 1912, Rakúsko-Uhorsko – † 6. február 1945, Grinava) bol občan Grinavy, údajný slovenský partizán, obeť mučenia a neskôr aj obesenia príslušníkmi divízie 14. Waffen-Grenadier Division SS „Galizien“ (1. ukrajinskej) za prehováranie niektorých vojakov, aby sa pridali k partizánom.
Životopis.
Bol občanom obce Grinava, dnes už historickej mestskej časti Pezinka. Pri domovej prehliadke mu bol vlasovcami (Ruskou oslobodeneckou armádou) nájdený bubienkový revolver a následne bol príslušníkmi odvedený na výsluch.
Bol mučený a týraný celú noc v, dnes už opustenej, Smylovsko-pálffyovskej kúrii, boli mu vyrazené zuby a vytrhané nechty. Bol obesený 6. februára 1945 na šibenici za obcou Grinava smerom na Svätý Jur, ktorú pripavil nemecký občan Gustáv Schmidt. Vysel na nej aj na ďalší deň, pre výstrahu ostatným obyvateľom.
Jeho hrob, kde je pochovaný, sa nachádza na grinavskom cintoríne na Cintorínskej ulici a jeho meno je vyryté aj na pamätníku „Matka s dieťaťom“, ktorý je venovaný obetiam 2. svetovej vojny.
Diaľnica sĺz

Vraždy na diaľnici sĺz (angl. "Highway of Tears") je súhrnné pomenovanie pre sériu nevyšetrených vrážd a zmiznutí dievčat a žien v Britskej Kolumbii, ktoré sa udiali na úseku diaľnice 16. Tá je dlhá asi 800 kilometrov a leží medzi mestami Prince George a Prince Rupert. Podľa oficiálnych zdrojov bol počet obetí v roku 2006 osemnásť, avšak podľa vyjadrení miestnych organizácií domorodého obyvateľstva môže dosiahnuť 43.
Kamenný most v Krásne nad Kysucou

Kamenný most v Krásne nad Kysucou a v Dunajove je most, s výstavbou ktorého sa podľa historických zdrojov z mesta Krásna nad Kysucou s veľkou pravdepodobnosťou začalo v roku 1831 a dokončený bol pravdepodobne v roku 1835.
Na hranici Dunajova a Krásna nad Kysucou, na starej ceste od Žiliny sa nachádza jeden z najstarších a veľkosťou pravdepodobne najväčší funkčný celokamenný most. Podľa archívnych podkladov most začali stavať v roku 1831 a bol dokončený v roku 1835 ako stoličný most. Nachádza presne na pomedzí Dunajova a Krásna nad Kysucou (mylne býva uvádzaný len ako krásňanský, i keď z katastrálnych máp je zrejmé, že sa delí medzi obe obce) v smere od Kysuckého Nového Mesta. Tiahne sa približne 10 m ponad malé údolie Drozdovského potoka, ktorý preklenuje klenbou svetlosti 5,8 m a výšky viac ako 9,4 m. Popri výške je nezanedbateľná aj jeho dĺžka - 50 m, čím zrejme prekonáva dĺžky všeobecne známych celo-kamenných mostov v Gelnici a Poltári, a tak je pravdepodobne aj najdlhším na Slovensku. Na moste nechýbajú ani klasické kamenné otvory slúžiace k odvodneniu mostovky, ktorá je medzi parapetmi široká 7,35 m. V roku 2011 pri prechádzaní Krásnom si všimol študent stavebnej fakulty Slovenskej technickej univerzity v Bratislave Peter Paulík, aké významné mosty sa v Krásne nachádzajú a spropagoval ich prostredníctvom médií. V roku 2012 bol most označený z oboch strán, umiestnená informačná tabuľa a vybudovaný prístupový chodník až na dno rokliny
Kokavská brázda

Kokavská brázda je geomorfologickou časťou Klenovských vrchov, podcelku Stolických vrchov. Zaberá strednú a západnú časť podcelku v okolí Kokavy nad Rimavicou a Klenovca.
Polohopis.
Územie Kokavskej brázdy sa nachádza v strednej časti Stolických vrchov a zaberá strednú a západnú časť podcelku Klenovské vrchy. Severovýchodné rameno zaberá údolie Klenovskej Rimavy a širšie okolie Klenovca, juhozápadná časť zaberá údolie riečky Rimavica a jej prítokov Liešnica a Kokavka v okolí obce Kokava nad Rimavicou. Celá oblasť patrí do povodia Slanej. 
Východnú polovicu z veľkej časti obklopuje materský podcelok, len v údolí Klenovskej Rimavy nadväzuje Rimavské podolie, geomorfologická časť Revúckej vrchoviny. Severozápadným smerom pokračujú Stolické vrchy podcelkom Málinské vrchy a na juhozápade susedí Cinobanské predhorie, podcelok Revúckej vrchoviny a krátkym úsekom opäť aj Rimavské podolie. 
Zo sídiel tu ležia len Klenovec a Kokava nad Rimavicou, ktoré sú prístupné údoliami vedúcimi komunikáciami. Z Hnúšte vedie údolím Klenovskej Rimavy do Klenovca a následne aj Kokavy nad Rimavicou cesta II/526. Z Poltára vedie do Kokavy cesta II/595 a súbežne i lokálna železničná trať do Utekáča. 
Chránené územia.
Stredná časť Stolických vrchov leží mimo veľkoplošných chránených území a rovnako sa tu nenachádzajú ani žiadne maloplošné osobitne chránené lokality.
Turizmus.
Kokavská brázda patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Obe rázovité obce sú známe svojim folklórom a svojráznou kultúrou. Oblasť je známa banskou históriou a výrobou a spracovaním skla. Širšie okolie však ponúka možnosti letnej i zimnej turistiky.
Číslovanie vlakov

Číslovanie vlakov sa používa na základné rozlíšenie vlakov podľa čísla v celej sieti železníc. Každé číslo vlaku sa smie použiť "len raz za ten istý deň". Podobne ako existuje rozlišovanie vlakov podľa jeho kategórie, tak sa rozlišujú vlaky aj podľa číslic. Vlaky zapracované do grafikonu vlakovej dopravy (GVD) sa označujú jedno až päťmiestnymi číslami (v súlade s príslušnými vyhláškami Medzinárodnej železničnej únie - UIC).
Číslovanie vlakov nákladnej dopravy.
Medzištátne nákladné vlaky (40000 - 49999).
Podľa tisícovej pozície v čísle sa rozčleňujú
Vnútroštátne ucelené nákladné vlaky (50000 - 59999).
Podľa posledného dvojčíslia sa rozčleňujú 
Ucelené vlaky iných dopravcov ako ZSSK CARGO sa rozlišujú číslom 0 ma druhej pozícií v čísle vlaku.
Vnútroštátne relačné nákladné vlaky (60000 - 69999).
Podľa posledného dvojčíslia sa rozčleňujú 
Vlaky miestnej obsluhy (80000 - 89999).
Podľa posledného dvojčíslia sa rozčleňujú
Vnútroštátne nákladné vlaky.
Majú v čísle vlaku určenú tiež oblasť ŽSR, z ktorej vychádzajú (tisícová pozícia) a v ktorej končia (stovková pozícia) takto
Vinci (mesto)

Vinci je mestečko v Toskánsku. Je známe ako rodisko renesančného umelca Leonarda da Vinciho. V centre mesta sa nachádza menší hrad, ktorý bol postavený približne v roku 1100 a patril rodu Guidi. V roku 1953, potom ako vojvoda Julius Masetti da Bagnano daroval hrad obci, v ňom bolo zriadené múzeum. Neďaleko hradu sa nachádza kostol Svätého kríža, kde vraj bol Leonardo pokrstený. V obci Anchiano sa nachádza aj rodný dom Leonarda, taktiež prístupný ako múzeum - Casa natale di Leonardo.
Černobyľ (rozlišovacia stránka)

Černobyľ (slovenský genitív je "Černobyľa" [nie Černobyľu] a lokál je "Černobyli" [nie Černobyle]) môže byť:
Ondrej Šteberl

Ondrej Šteberl (* 23. apríl 1897, Pezinok – † 30. november 1977, Bratislava) bol slovenský insitný maliar a poštový doručovateľ. Patril medzi najvýraznejšie a najvýznamnejšie osobnosti insitného výtvarného umenia na Slovensku a v Európe vôbec.
Životopis.
Približne od svojich šesťdesiatich šiestich rokov sa venoval maľbe a kresbe, v ktorej prejavoval svoj výnimočný talent, neviazaný estetickými normami a konvenciami. Jeho farby sú čisté a plné jasu, nanášané odvážnymi ťahmi štetca. Obľúbeným motívom či skôr znamením v jeho obrazoch sú kvety a príroda vôbec. Zúčastnil sa najvýznamnejších výstavných podujatí, akým bolo napríklad svetové Trienále insitného umenia v Bratislave v roku 1966 a 1969, pre ktoré ho objavil „otec“ insitných umelcov na Slovensku, historik umenia Štefan Tkáč.
Umelecky sa nevzdával, mal výtvarný inštinkt vrodeného nadania. V rozsiahlom maliarskom diele, okolo tisíc obrazov, sa inšpiroval spomienkami na detstvo, mladosť aj na roky prežité počas 1. svetovej vojny v Albánsku. Emociálne silný ohlas mali u autora biblické deje zo Starého zákona a kresťanstva. Ďalšie námety sú ovplyvnené podvedomím, snami a víziami. 
Jeho diela sú v majetku Slovenskej národnej galérie v Bratislave, Oravskej galérie v Dolnom Kubíne, Severočeskej galérie v Litoměřiciach a v mnohých európskych galériách a súkromných zbierkach. Vystavoval v mnohých európskych mestách ako Bratislava, Brno, Düsseldorf, Lugano, Zagreb, Turín, Bagdad, Bonn, Oslo, Helsinki a v mnohých ďalších.
Ocenenia.
V roku 1969 získal druhú cenu na Trienáloch insitného umenia v Bratislave a v roku 1970 prvú cenu na výstave v Naivi ’70 v Záhrebe.
Palina

Palina (ľudovo: polynok [alebo "pelynka", "polynka", "pelinek", "pojínek", "palín", "pelín", "peluň(a)" a pod.], absint, černobyľ; lat. "Artemisia") je rod rastlín z čeľade astrovité.
Celkovo je známych asi vyše 300 druhov. Väčšinou sú to aromatické byliny. Mnohé sú liečivé. Na Slovensku sa vyskytuje 14 druhov, ako korenina sa používa napríklad palina dračia a palina pravá; palina obyčajná je burina.
Na Slovensku sa vyskytujú tieto druhy:
ŠK Olympia Košice

ŠK Olympia Košice (celý názov: "Športový klub Olympia Košice") alebo ŠG Olympia Košice ("Športové gymnázium Olympia Košice") je slovenský vodnopólový klub sídliaci v Košiciach. Klub vznikol v roku 2016. Od nasledujúcej sezóny je seniorský tím žien účastníkom Vodnopólovej ligy žien. Je to 5-násobný majster Slovenska a víťaz 5 turnajov Slovenského pohára. Okrem seniorského tímu žien figurujú v klube tímy junioriek, kadetiek a žiačok. Koncom roka 2018 k nim pribudol aj tím mužov.
V sezóne 2018/19 sa ženské družstvo zúčastnilo prvýkrát európskych súťaží, keď v ženskej Eurolige hostilo jednu z kvalifikačných skupín. Od roku 2019 súťaží aj v novovytvorenej "Dunajskej vodnopólovej lige".
Úspechy.
1. vodnopólová liga žien:
Slovenský pohár:
Extraliga muži
Slovenský pohár
Evansov gambit

Evansov gambit je gambitové šachové otvorené začatie, charakterizované týmito ťahmi:
Prvýkrát bolo hrané námorným kapitánom Williamom Daviesom Evansom (1790 – 1872) v roku 1826. V 19. storočí bolo hrané celkom často, rovnako ako talianska hra, ale v dvadsiatom storočí bohužiaľ toto otvorenie zažilo hráčsky útlm, do vrcholového šachu ho znova priniesol až Garry Kasparov. Encyklopédia šachových začatí pripisuje Evansovmu gambitu kódové označenie C52 (hlavný variant Sxb4 5.c3 SA5) a C51 (ostatné varianty)
Varianty:
1.e4 e5 2.Jf3 Jc6 3.Sc4 Sc5 4.b4 Sxb4 5.c3 Sa5 6.d4 d6 7.Db3 Dd7 8.dxe5 Sb6 9.Sb5 a6
10.Sa4 Sc5! 11.exd6 b5 12.Dd5 Sxd6 13.Sc2 Jf6 14.Dd3 0-0 Čierny pravdepodobne zvládol všetky problémy.
Tarkan

Tarkan alebo tarkán môže byť ľudovo (nárečovo) alebo zastarano:
Tarkan môže byť aj:
Ješter

Ješter môže byť:
Ipeľská brázda

Ipeľská brázda je geomorfologickou časťou Málinských vrchov, podcelku Stolických vrchov. Zaberá severný okraj podcelku na hornom toku Ipľa, v katastri obce Málinec v poltárskom okrese.
Polohopis.
Územie Ipeľskej brázdy sa nachádza v západnej časti Stolických vrchov a zaberá severnú časť podcelku Málinské vrchy. Rozkladá sa na hornom toku rieky Ipeľ, nad Vodárenskou nádržou Málinec, západným smerom pokračuje do údolia potoka Prierazka. Z vodných tokov tvorí os územia rieka Ipeľ, z významnejších prítokov sa tu nachádza Malý Ipeľ, Chocholná, Smolná a Novodomský potok. Celá oblasť patrí do povodia Ipľa. Ipeľská brázda lemuje severný okraj Málinských vrchov, podcelku Stolických vrchov, ktoré pokračujú južným smerom. Severne leží Sihlianska planina, podcelok Veporských vrchov. 
Vzhľadom na ochranné pásmo vodného zdroja boli počas výstavby Vodárenskej nádrže Málinec vysídlené viaceré osady na hornom toku rieky Ipeľ. Celá oblasť je súčasťou katastra obce Málinec a z bývalých osád nad vodným dielom je dnes rekreačné územie. Údolím vedie z Málinca cesta lokálneho významu, ktorá sa neďaleko osady "Rovienka" pripája na cestu II/526 z Hriňovej do Kokavy nad Rimavicou.
Chránené územia.
Západná časť Stolických vrchov leží mimo veľkoplošných chránených území a rovnako sa tu nenachádzajú ani žiadne maloplošné osobitne chránené lokality.
Turizmus.
Ipeľská brázda patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Výstavba vodárenskej nádrže spôsobila vysídlenie osád severne od Málinca, pričom časť zachovalých objektov sa využíva na rekreáciu. Ochranné pásmo vodného zdroja však zároveň obmedzuje ľudské aktivity, vrátane rekreačných. Aj preto sa oblasti vyhýbajú značené turistické chodníky.
Sceloglaux

Sceloglaux (Kaup, 1848), po slovensky sovka, je vyhynutý rod z čeľade sovovité (Strigidae) s jediným druhom sovka smejivá ("S. albifacies"). Boli známe dva poddruhy: "Sceloglaux albifacies albifacies" (Južný ostrov a Stewart Island) a "Sceloglaux albifacies rufifacies" (Severný ostrov), aj keď niektorí vedci pochybujú o platnosti poddruhu "rufifacies". Merala vyše 350400 mm a vážila 0,6 kg. Poddruh "S. a. albifacies" bol mierne väčší ako "S. a. rufifacies". Sfarbenie "S. a. albifacies" bolo primárne žltohnedé, tvár bola čiastočne biela. Pri poddruhu "S. a. rufifacies" sa tvár vyvinula hrdzavo hnedá. Hlava bola guľatá a nemala nabok odstávajúce „uši“. Sovka obývala suchšie oblasti, skalnaté útvary, okraje lesov a krovín, otvorenú krajinu. Sovka hniezdila medzi augustom a októbrom na skalných rímsach. Znášala 2 biele guľaté vajíčka (4451×3843 mm).
Už počas európskej kolonizácie bola sovka vzácnym druhom. Nebola dobrým letcom, veľa času trávila na zemi, kde lovila iné druhy vtákov. Sovka vyhynula následkom ničenia biotopu a introdukciou nových predátorov, s poklesom populácie od 40. rokov 19. storočia. Posledný záznam o existencii sovky smejivej sa uvádza k roku 1889 pri "S. a. rufifacies" a k roku 1914 pri "S. a. albifacies", kedy bol nájdený mŕtvy exemplár. Existujú však nepotvrdené záznamy, a to až do 60. rokov 20. storočia. Jediné fotografie týchto vtákov vo voľnej prírode pochádzajú z roku 1909 od bratov Parrovcov z južného Canterbury.
Elvira Öbergová

Elvira Öbergová (* 26. február 1999, Kiruna, Švédsko) je švédska biatlonistka, pretekárka v biatlonovom klube Piteå. Po úspechu v JVM 2018 bola Elvira Öbergová preradená do biatlonového reprezentačného tímu v sezóne 2018/2019. Elvira Öbergová je mladšia sestra olympijskej víťazky, biatlonistky Hanny Öbergovej.
Dorothea Wiererová

Dorothea Wiererová Corradiniová (, ; * 3. apríl 1990, Bruneck, Taliansko) je talianska biatlonistka, bronzová medailistka zo zmiešaných štafiet na Zimných olympijských hrách 2014 v Soči a ZOH 2018 v Pchjongčchangu. Ako prvá talianka vyhrala celkové hodnotenie Svetového poháru v biatlone. Bolo to v sezóne 2018/2019, k tomu pridala ďalší veľký pohár za sezónu 2019/2020. Taktiež po 18 rokoch ako prvá, od čias Magdaleny Forsbergovej, dokázala obhájiť celkové víťazstvo vo Svetovom pohári žien. Získala aj 4 malé glóbusy, v sezónach 2015/16 a 2020/21 za individuálne preteky, v sezóne 2018/19 v stíhacích pretekoch a v sezóne 2019/20 v pretekoch s hromadným štartom.
Na konte má 17 víťazstiev (12 individuálnych) a celkovo 62 pódiových umiestnení (z toho 40 individuálnych.) Svoje prvé víťazstvo v kariére zaznamenala na začiatku sezóny 2015/2016, stalo sa tak vo švédskom Östersunde. Vo februári 2019 patrila medzi troch biatlonistov, ktorí vyhrali preteky v každej disciplíne. (spolu s Martinom Fourcadom a Marie Dorinovou Habertovou)
Výsledky.
Olympijske hry a majstrovstvá sveta.
"Všetky výsledky sú brané z Medzinárodnej biatlonovej únie (IBU) a oficiálnej stránky Olympijských hier"
Svetový pohár.
Individuálne pódiové umiestnenia.
"Všetky výsledky sú brané z Medzinárodnej biatlonovej únie (IBU)"
Posledná aktualizácia: 4.2. 2022
KVP Kúpele Piešťany

KVP Kúpele Piešťany (celý názov: "Klub vodného póla Kúpele Piešťany") je slovenský vodnopólový klub sídliaci v Piešťanoch. Klub vznikol v roku 1934 pod názvom "PPK Piešťany" (Piešťanský plavecký klub). Jeho mužský seniorský tím je účastníkom extraligy mužov a ženský seniorský tím žien účastníkom 1. ligy žien. Družstvo žien je majstrom Slovenska z roku 2016 a víťazom Slovenského pohára v roku 2015. Družstvo mužov bolo úspešnejšie počas česko-slovenskej éry, keď sa stalo niekoľkonásobným medailistom najvyššej česko-slovenskej súťaže. Klub hrá svoje zápasy na kúpalisku EVA, ktoré bolo otvorené v roku 1934.
Okrem seniorských tímov figurujú v klube aj tímy juniorov a junioriek, dorastencov a dorasteniek, žiakov a žiačok, prípraviek a veteránov.
Úspechy.
Česko-slovenská liga
1. liga:
Slovenský pohár:
Sezóny.
Ženský tím sa vytvoril v roku 1991. V nasledujúcom roku sa zapojil do majstrovskej súťaže.
V roku 1956 postúpili Piešťany z oblastnej ligy do česko-slovenskej. Vydržali v nej až do roku 1976, kedy z nej vypadli. Návrat sa podaril v roku 1979. V roku 1982 opäť zostúpili do Slovenskej národnej ligy, aby postúpili späť do česko-slovenskej ligy v roku 1988. Zotrvali v nej až do rozdelenia súťaží v roku 1992.
Európske súťaže.
Európsky pohár majstrov
Pohár LEN
Málinská brázda

Málinská brázda je geomorfologickou časťou Cinobanského predhoria, podcelku Revúckej vrchoviny. Zaberá strednú časť podcelku, v katastrálnom území obcí Málinec, Rovňany a Ozdín v poltárskom okrese.
Polohopis.
Územie Málinskej brázdy sa nachádza v západnej časti Revúckej vrchoviny a rozdeľuje na dve časti podcelok Cinobanské predhorie. Rozkladá sa na oboch brehoch horného toku rieky Ipeľ, pod Vodárenskou nádržou Málinec a pokračuje priamo na juh. V severnej časti sa nachádza Málinec, na západnom okraji strednej časti leží Ozdín a jeho miestna časť Bystrička a v južnej časti ležia Rovňany. Všetky tieto sídla sú cestou III. triedy napojené na okresné mesto Poltár. Málinskú brázdu zo severozápadu lemujú Málinské vrchy, podcelok Stolických vrchov, na západe a východe susedí materský podcelok Cinobanské predhorie. Južným smerom nadväzuje Poltárska pahorkatina, ktorá je súčasťou Lučenskej kotliny, čoby podcelku Juhoslovenskej kotliny.
Celá oblasť patrí do povodia Ipľa, ktorý však v tejto už menej hornatej časti priberá len menej vodnaté prítoky. Najvýznamnejšie sú Ozdínsky a Bystrický potok. Na severnom okraji stojí mohutná hrádza Vodárenskej nádrže Málinec.
Chránené územia.
Západná časť Revúckej vrchoviny leží mimo veľkoplošných chránených území a rovnako sa tu nenachádzajú ani žiadne maloplošné osobitne chránené lokality. V blízkosti juhovýchodného okraja leží chránený areál Rovnianska gaštanica.
Turizmus.
Málinská brázda, ako aj celé Cinobanské predhorie, ležiace v tieni vyšších hornatých oblastí, patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Napriek tomu i tento kraj ponúka zaujímavé lokality, ktoré vyhľadávajú návštevníci horného Poiplia. Atraktívne sú historické pamiatky obcí, ako aj ruiny Ozdínskeho hradu.
Tour de France 2019

Tour de France 2019 bol 106. ročník cyklistických pretekov Grand Tour Tour de France. Štart pretekov známy ako Grand Départ sa konal v belgickom meste Brusel v zmysle 50 rokov od prvého triumfu Eddyho Merckxa na týchto pretekoch. Už druhýkrát v histórii hostil Brusel štart Tour, pričom išlo už o piaty Grand Départ na území Belgicka. Amaury Sport Organisation (ASO) oznámili túto novinku už v januári roku 2018. Úvodná etapa viedla pelotón cez Charleroi a vrátila sa späť do Bruselu, aby tak spojila regióny Flámsko a Valónsko. Preteky tiež oslávili 100 rokov od zavedenia žltého dresu. Tento sviatok pripadol na 19. júla.
Tímy.
Na štart nastúpilo všetkých 18 UCI World Tour tímov, ktoré doplnili 4 prokontinentálne tímy, aby skompletizovali 22-tímový pelotón. Každý výber si do Francúzska priviezol 8 cyklistov. Na štart pretekov tak nastúpilo 176 jednotlivcov.
Trať.
Preteky po prvýkrát navštívili mestá Binche, Saint-Dié-des-Vosges a Pont du Gard. Program zahŕňal niekoľko etapových finišov v nadmorskej výške nad . Vrch Col de l'Iseran, ktorý je najvyšším vrchom s priechodnou cestou v Európe, sa objavil na programe 19. etapy. Bolo to už po siedmykrát, čo preteky zavítali na spomínaný vysoký vrch, no bolo to len po druhýkrát, čo sa pelotón vydal na ešte obtiažnejší zjazd z južnej strany kopca. Na programe bolo teda 5 finišov na stúpaniach, pričom prvé z nich bolo naplánované v 6. etape, v ktorej pelotón navštívil známy vrch La Planche des Belles Filles. Nasledujúce tzv. summit závery sa objavili v 14. etape na známom stúpaní Col du Tourmalet a ostatné 3 horské závery sa objavili v etapách 15, 19 a 20, teda v rozhodujúci deň na Val Thorens.
Stará radnica (Pezinok)

Stará radnica v Pezinku je renesančná budova v historickom centre mesta Pezinok. Nachádza sa na ulici M. R. Štefánika číslo 1 a bola postavená v polovici 17. storočia na mieste mestských kúpeľov a Weltzovho domu. V roku 1832 bola budova veľmi poškodená požiarom, ktorý zničil značnú časť mestského archívu.
Najširšia strana budovy s obchodmi sa nachádza zo strany Radničného námestia a časť budovy sa tiež nachádza aj zo strany Potočnej ulice.
Rekonštrukcia.
V máji 2001 sa začalo s kompletnou rekonštrukciou budovy. Zrekonštruovaná budova bola daná do užívania 4. decembra 2002.
Súčasný stav.
V súčasnosti v budove sídlia rôzne reštaurácie, bary, vináreň a turistické informačné centrum. Sídli tu tiež Mestské múzeum v Pezinku, rovnomenná reštaurácia s kaviarňou a barom a od roku 2019 je bývalá sobášna miestnosť budovy využívaná pre potreby mestského úradu a primátora mesta Pezinok na účely menších rokovaní.
Pokáč

Ing. Jan Pokorný alias Pokáč (* 25. júl 1990, Praha) je český pesničkár a textár hrajúci na gitaru a ukulele. Patrí medzi prvých českých interpretov propagujúcich svoju tvorbu na portáli YouTube. V jeho piesňach sa často vyskytuje sarkazmus, irónia a nadsádzka. Vo svojich textoch často spracúva témy bežného života.
Hudobná kariéra.
Pokáč sa dostal do povedomia verejnosti ako textár speváka Voxela. V tomto autorskom duu (Voxelhudba, Pokáčtext) spolu napísali dva Voxelove albumy ("AllBoom", "Motýlí efekt"). Pokáč sa tiež podieľal na niekoľkých textoch piesní skupiny Mirai (okrem iného napr. "Chci tančit", "Anděl" či "365"). Je autorom textov niekoľkých piesní Jakuba Děkana, s ktorým naspieval duet "Co bejvávalo, už není". Z Pokáčovho pera pochádza aj text skladby "Nejsem další!" z tretieho ročníka hudobného projektu AquaBabes 2016. Podieľal sa na piesni "Cizí zeď" v projekte 1/10 od OneManShow FOUNDATION. V roku 2018 začal písať piesne pre futbalový klub AC Sparta Praha, ktorého je dlhoročným fanúšikom.
V máji roku 2017 vydal debutové album "Vlasy", ktoré dostalo ocenenie "Zlatá deska."
Medzi jeho najznámejšie skladby patria tieto diela: "Vymlácený entry", "Co z tebe bude", "Mám doma kočku", "V lese", či "Rád chodím na poštu".
Vzdelanie.
Po absolvovaní Gymnázia Václava Beneše Třebízského v Slaném vyštudoval odbor "Otvorená informatika" na Fakulte elektrotechnickej Českého vysokého učenia technického v Prahe.
Štvrtý druh

Štvrtý druh (orig. "The Fourth Kind") je americký sci-fi triler, štylizovaný ako paradokument, z roku 2009 od režiséra a scenáristu Olatundeho Osunsanmiho. Názov filmu je odkazom na slávnu klasifikáciu "blízkych stretnutí s mimozemšťanmi" od amerického učenca J. A. Hyneka.
Film zobrazuje udalosti, ktoré sa odohrávajú v (existujúcom) malom mestečku na Aljaške s názvom Nome, v ktorom sa v uplynulých štyridsiatich rokoch zistili záhadné zmiznutia obyvateľov. Napriek mnohým uisteniam a návrhom obsiahnutým v obsahu filmu nie je možné s istotou určiť, či je založený na faktoch.
Cez otvárací víkend predstavoval predaj vstupeniek v USA 12 231 160 dolárov.
Dej.
Dr. Abigail Tylerová sa snaží vyrovnať so smrťou svojho manžela a cestuje do mesta Nome na Aljaške, kde sa rozhodne pokračovať vo svojom výskume pri práci so svojou prácou a rodinou - vrátane nevidiacej dcéry Ashley, ktorá je slepá od Willovej smrti. Pri stretnutiach so svojimi pacientmi sú odkryté viaceré detaily, ktoré spájajú ich príbehy. Čoskoro sa začnú pacienti divne správať, jeden z pacientov spácha samovraždu, ďalšiemu sa v stave hypnózy zlomí väz a jej dcéra zmizne za tajomných okolností. Zisťuje, že má veľa spoločného s príbehmi svojich pacientov.
Postav dom, zasaď strom

Postav dom, zasaď strom môže byť:
Bulvár (ulica)

Bulvár (pred 2. sv. vojnou písané aj "boulevard") môže byť:
Etymológia.
Slovo bulvár pochádza z francúzskeho slova "boulevard" [vyslov: bulvár], ktoré znamená bulvár, ochranný val, hradba, mestské hradby z brvien, opevnenie, bašta. Toto francúzske slovo pochádza z holandského slova "bolwerc" [vyslov: bolverk], ktoré znamená drevená ochranná ohrada chrániaca isté územie, hradba, opevnenie, bašta.
Svetový pohár v biatlone

Svetový pohár v biatlone je vrcholová séria pretekov v biatlone trvajúca po celú sezónu. Prvýkrát sa pre mužov uskutočnila v sezóne 1977/1978, ženy prvý raz súťažili v sezóne 1982/1983. Ženská séria bola do sezóny 1986/1987 nazývaná "Európsky pohár", aj keď účasť nebola vyhradená len pre Európanky.
Víťaz mužskej série v sezóne 2018/2019 je Nór Johannes Thingnes Bø. Medzi ženami zvíťazila v celkovom poradí v sezóne 2018/2019 Talianka Dorothea Wiererová. Najlepšia slovenská reprezantantka, Anastasyia Kuzminová, skončila celkovo tretia.
Formát.
Svetový pohár zvyčajne trvá od novembra alebo decembra do konca marca. Preteky sa konajú každý týždeň na inom mieste okrem niektorých prázdnin a niekoľkých týždňov pred majstrovstvami sveta alebo olympiádou. Celkovo biatlonisti a biatlonstky absolvujú približne 9 až 10 podujatí Svetového pohára, v rámci ktorých pretekajú od stredy alebo štvrtka do nedele v jednotlivých discipínach. Štafetové preteky zvyknú byť uskutočnené štyri až šesť ráz za sezónu. 
Ako podujatie Svetového pohára sa počítajú aj majstrovstvá sveta, za výsledky na nich dostávajú súťažiaci body do celkového hodnotenia. Naopak olympijské hry sa za súčasť svetového pohára od ZOH 2014 formálne nepokladajú a body do celkového poradia za olympijské výsledky biatlonisti a biatlonistky nedostávajú. (Naposledy sa body prideľovali na ZOH 2010 v Kanade)
Súťažiaci s najväčším počtom bodov v celkovom hodnotení na konci sezóny získa Veľký kryštáľový glóbus. Víťazi v poradí jednotlivých disciplín sú ocenení malými kryštáľovými glóbusmi. Z toho dôvodu je možné, aby v jednej sezóne ten istý športovec získal ako Veľký kryštáľový glóbus, tak aj malé kryštáľové glóbusy.
Za každé preteky je nasledovné bodovanie:
Po desiatom mieste sa až do štyridsiateho miesta postupne po jednom mieste znižuje počet bodov o jeden.
Sedadlo

Sedadlo môže byť:
Baletné špičky

Baletné špičky je druh obuvi používanej v balete, umožňujúcej tanec na špičkách, nazývaný tiež "en pointe". Na špičkách tancujú zvyčajne ženy, ale niekedy aj muži. Tanec na špičkách by mal pôsobiť pôvabne a žensky aj keď je naň potrebná sila.
Dejiny.
Technika tanca na špičkách sa prvýkrát objavila v balete "Sylfida" v choreografii Filippa Taglioniho (17771871). Hlavnú rolu tancovala jeho dcéra Mária. V 30. rokoch 19. storočia romantický balet od tanečníkov vyžadoval ľahkosť, vznešenosť a precíznosť a začali sa používať aj špičky. V českých krajinách sa spoľahlivo dajú doložiť do júla 1850.
Použitie.
Tanečnice tanec na špičkách trénujú najskôr od 12 rokov veku a po istej dobe tréningu.
Kubo Klbo v balete podľa Shakespearovej hry "Sen noci svätojánskej" je jedna z postáv, ktorú na špičkách tancuje muž. Špičky majú nahradzovať kopýtka keď je Klbo premenený na osla.
Špičky sú vyrábané lepením vrstiev saténu, papiera a plátna. Na nohy sa pripevňujú stuhou a gumou a na jedno predstavenie je potreba mať pripravené dva až tri páry: mäkšie sú vhodné na skoky, aby pri doskokoch neboli počuť; tvrdšie na technickú prácu ako obraty a pozície vyžadujúce rovnováhu.
Emma Smetana

Emma Smetana, M.A. (úradne aj Emma Smetanová; * 11. február 1988, Praha) je česká herečka, muzikantka a novinárka. Má dvojité občianstvo, české a francúzske. V českých dokladoch má uvedené priezvisko: „Smetanová“, vo francúzskych neprechýlenú verziu: „Smetana“. V Česku žije od roku 2011, preto s výnimkou úradného styku používa neprechýlenú verziu svojho mena, na ktorú si počas svojho života v Francúzsku, Nemecku a Belgicku zvykla.
Novinárčina.
V súčasnosti (2019) robí rozhovory pre internetovú televíziu DVTV. 
V minulosti pracovala v spravodajstve Televízii Nova, z ktorej odšila po tom čo jej bolo niekoľkokrát zasahované do jej redaktorskej práce (napr. jej boli poškrtané otázky na premiéra Sobotku a iné).
Hudba.
Od šiestich rokov hrá na klavír. V roku 2012 založila kapelu nesúcu jej meno, v ktorej spieva a hrá na klavír a gitaru. V marci 2016 vydala debutový hudobný album "What I’ve Done," z ktorého pochádza aj pieseň „No Fire“.
Tracky.
Robin Zoot - Lady &amp; Trap feat. Emma Smetana
Zoznam zahraničných ciest prezidentky Zuzany Čaputovej

Toto je zoznam zahraničných ciest prezidentky Zuzany Čaputovej, ktoré boli alebo budú uskutočnené od začiatku jej prezidentskej služby dňa 15. júna 2019. Prezidentka Čaputová v prvom polroku výkonu svojej prezidentskej funkcie navštívila 13 krajín a stretla sa s najvýznamnejšími európskymi politikmi, prezidentom Francúzska či nemeckou kancelárkou.
Zhrnutie.
Od júna 2019 do júna 2023 navštívila prezidentka Zuzana Čaputová 26 krajín:
Anenská (ulica v Prahe)

Anenská ulica sa nachádza v Starom Meste v Prahe. Spája Smetanovo nábřeží s Anenským náměstím a pokračuje na Liliovú ulicu. 
História a názvy.
Ulica vznikla pri kláštore dominikánok sv. Anny, ktorý bol postavený v roku 1313 a zrušený bol v roku 1782. V súčasnosti budovu používa baletný súbor Národného divadla. Celá oblasť okolo kláštora sa nazývala „U Svätej Anny“ alebo „Anenská štvrť“. Od 16. storočia sa názov „Anenská“ začal používať len pre ulicu a Anenské náměstí.
Anežská

Anežská ulica na Starom Meste v Prahe vedie od Haštalského námestia k Anežskému kláštoru na ulici U Milosrdných, ktorý je súčasťou Národnej galérie v Prahe. Nazvaná je podľa svätej Anežky Českej (1211 – 1282), ktorá kláštor založila v roku 1234.
Fight the Fury

Fight the Fury je americká heavy metalová hudobná skupina. Je to vedľajší projekt Johna Coopera a bola založená 19. septembra 2018. Pozostáva z Johna Coopera (spev, basgitara), Setha Morrisona a Johna Panzera III (gitara) a Jareda Warda (bicie).
Ich debutové EP s názvom "Still Breathing" vyšlo 26. októbra 2018 cez vydavateľstvo Atlantic Records.
Cooper komentoval vznik skupiny Fight the Fury, vysvetľujúc: „Som tak napumpovaný vydaním skupiny Fight the Fury. Toto je moja strana a moja hudba, ktorú často neukazujem. Vracia ma to späť do doby, keď som prvýkrát počul metal a dôvod, prečo som sa zamiloval do hudby, je to surové a nefiltrované a emocionálne.“
Diskografia.
EP.
"Still Breathing" (2018)
Legendary (Skillet)

„Legendary“ je skladba americkej kresťansko-rockovej skupiny Skillet, ktorá bola vydaná 8. mája 2019 cez vydavateľstvo Atlantic Records ako singel z ich desiateho štúdiového albumu "Victorious", aby bola vyslaná do mainstream rockového rozhlasu. Dňa 7. mája 2019 mala premiéru v časopise "Billboard", potom bola vydaná nasledujúci deň, keď bolo sprístupnené predobjednávanie albumu.
Text.
Fanúšikovská základňa skupiny Skillet sa skladá z kresťanov a mainstreamových milovníkov rocku. Napriek varovaniam, aby prestali hovoriť o svojej viere, si udržali dlhú kariéru, v ktorej sa neustále dostávali do horných oblastí rebríčkov. Táto skladba príde frontmanovi Johnovi Cooperovi ako spev o jeho odhodlaní, aby sa jeho život zrátal.
Frontman skupiny John Cooper povedal časopisu "Billboard", že skupina vždy dala svoje hlavy nadol a tlačila sa dopredu, keď bola konfrontovaná s protivenstvom. „V zboroch je linka, ktorá hovorí: ‚Stále ten, kto teraz stojí‘, a to je to, čo cítim o skupine Skillet,“ vysvetlil. „Všetci ste povedali, že sa to nemôže stať a my všetci stále stojíme. To znamená ‚Legendary‘.“
Cooper dodal, že text je výzvou, aby vám záležalo na svojom živote. „Budeš mať vo svojom živote veľa ťažkých vecí,“ povedal. „Niekedy ťa dostane dole, ale potrebuješ, aby sa tvoj život zrátal. Si tu len tak dlho na zemi, ako každý deň bojuješ, aby si bol legendárny“.
Fleischer

Fleischer môže byť:
Valaškovce (Humenné)

Valaškovce sú mestská časť mesta Humenné. Žije tu približne 400 obyvateľov. Mestská časť vznikla okolo roku 1936 vysťahovaním z pôvodnej obce Valaškovce, ktoré sú teraz vojenský obvod.
Z mestskej časti sa dá dostať do mesta Snina, do obce Jasenov a aj na Sídlisko Pod Sokolejom a Podskalku. Mestská časť sa nachádza na juhu mesta Humenné.
Ulice.
Nachádza sa tu 7 ulíc:
Koptská cirkev

Koptská cirkev môže byť:
Pod tvoju ochranu

Pod tvoju ochranu (, ) je jedna z tradičných mariánskych kresťanských modlitieb. Doložená je už na grécky písanom egyptskom papyruse z polovice tretieho stroročia ako súčasť vianočnej liturgie cirkvi koptskej. Ide o najstaršiu dochovanú modlitbu k Panne Márii ako k Bohorodičke. Používa sa v už spomínanej koptskej, v byzantskej, v ambroziánskej aj v rímskej liturgii.
Slovenský text.
(Pani naša, prostredníčka naša, orodovníčka naša,
u Syna nám zmilovanie vypros,
Synovi svojmu nás doporuč,
k Synu svojmu nás odprevaď.)
Anenská

Anenská môže byť:
Bartolomějská

Bartolomějská ulica na Starom Meste v Prahe spája ulice Karoliny Světlé a Na Perštýne. Nazvaná je podľa kostola svätého Bartolomeja postaveného v rokoch 1726 – 1731. 
História a názvy.
Ulica vznikla v 13. storočí a nazývala sa „Benátska“ podľa domu nazývaného „Benátky“. Ďalšie názvy:
Činnosť pražského telovýchovného spolku Sokol začala 1. marca 1862 v telocvični v Bartolomejskej ulici.
Lovinobanská brázda

Lovinobanská brázda je geomorfologickou časťou Cinobanského predhoria, podcelku Revúckej vrchoviny. Zaberá západnú časť podcelku, v okolí obcí Divín a Lovinobaňa v severnej časti lučeneckého okresu.
Polohopis.
Územie Lovinobanskej brázdy sa nachádza v západnej časti Revúckej vrchoviny a rozdeľuje na dve časti podcelok Cinobanské predhorie. Rozkladá sa na hornom toku Krivánskeho potoka a v oblasti jeho prítokov, Budínskeho a Dobročského potoka. V strednej časti je vybudovaná vodná nádrž Ružiná a celá oblasť patrí do povodia rieky Ipeľ. Zo sídiel tu leží Divín, Lovinobaňa, Mýtna, Podrečany, Ružiná, Dobroč, Kotmanová a Píla.
Lovinobanskú brázdu obklopuje zo západu a východu materský podcelok, severozápadne nadväzuje pohorie Ostrôžky, severne susedí Sihlianska planina, podcelok Veporských vrchov, severovýchodne aj Málinské vrchy, podcelok Stolických vrchov. Údolie Krivánskeho potoka pokračuje južným smerom do Lučenskej kotliny, kde ležia Novohradské terasy a Poltárska pahorkatina. 
Chránené územia.
Západný okraj Revúckej vrchoviny leží mimo veľkoplošných chránených území. Z maloplošných, osobitne chránených lokalít sa tu nachádza prírodná rezervácia Ružinské jelšiny a Príbrežie Ružinej. Na hornom toku Krivánskeho potoka (už mimo Lovinobanskej brázdy) je rovnomenná prírodná pamiatka.
Turizmus.
Okrajová časť Revúckej vrchoviny patrí medzi najatraktívnejšie oblasti regiónu. Predovšetkým okolie obcí Divín a Ružiná ponúka na pobreží vodnej nádrže Ružiná množstvo ubytovacích a rekreačných kapacít. V blízkosti sa nachádzajú aj ruiny Divínskeho hradu, ako aj kalvária s krížovou cestou pri obci Ružiná.
Benediktská

Benediktská ulica na Starom Meste v Prahe spája ulice Rybná a Dlouhá. Patrí medzi najstaršie v Prahe, podobne ako Anenská, Havelská, Melantrichova atď.
História a názvy.
Pôvodný názov ulice je „Za masnými krámy“ podľa obchodov mäsiarov, ktorí sídlili v neďalekej Masnej ulici. Súčasný názov ulica dostala v roku 1792, kedy bol zbúraný Kostol svätého Benedikta postavený v 12. storočí a zostal po ňom len názov ulice.
Česko (rozlišovacia stránka)

Česko môže byť:
Ctime túto sviatosť slávnu

Ctime túto sviatosť slávnu alebo Tantum ergo je duchovná pieseň, modlitba a hymnus na oslavu Oltárnej sviatosti. Autorom pôvodného latinského znenia piesne z 13. storočia je scholastický kňaz, teológ a svätec Tomáš Akvinský.
Ak sa veriaci zúčastní verejného spevu tejto piesne na Štvrtok Svätého týždňa a na Sviatok Najsvätejšieho Kristovho Tela a Krvi a spĺňa obvyklé podmienky, môže získať plnomocné odpustky. Čiastočné odpustky možno získať kedykoľvek recitovaním tejto piesne pred Sviatosťou Oltárnou.
Pieseň bola v histórii viackrát hudobne prevedená, okrem iného napríklad Giovannim Palestrinom, Antonom Brucknerom, Gabrielom Fauré, či Franzom Schubertom.
V Jednotnom katolíckom spevníku je označená číslom 317.
Slovenský text.
Starší preklad.
V starších spevníkoch, či iných modlitebných knihách sa možno stretnúť aj so staršou verziou piesne.
14. tankový prápor

14. tankový prápor je prápor 2. mechanizovanej brigády Pozemných síl Slovenskej republiky.
Prápor vznikol z tankovej roty 21. mechanizovaného práporu. Bojovú zástavu prebral po svojom zrušenom predchodcovi. Znovuvytvorený bol k 1. júnu 2019, sídli v Trebišove. Veliteľom je od 1. marca 2022 pplk. Ľubomír Mizerák.
Prápor disponuje 30 tankmi sovietskej konštrukcie, vyrobené na Slovensku v ZŤS Martin T-72M1 a 15 nemeckými tankmi Leopard 2A4.
Dejiny.
Dejiny práporu začali založením 14. pešieho pluku 12. júna 1945 ako súčasti košickej 10. pešej divízie. Pluk bol dislokovaný v Levoči, Nitre a Spišskej Novej Vsi a skladal sa hlavne z príslušníkov 1. čs. armádneho zboru v ZSSR ako aj bývalých partizánov. Bojoval proti tzv. Banderovcom a pomáhal obyvateľom východného Slovenska. V roku 1990 bol premenovaný na 55. mechanizovaný pluk, k 1. októbru 1995 na 21. mechanizovanú brigádu. 1. októbra 2000 vznikol v Trebišove tankový prápor podriadený 1. mechanizovanej brigáde (teraz 2. mb), ktorá vznikla 1. apríla 2000 v Prešove. Od 1. júla 2009 bola z práporu vzniknutá rota prevelná do podriadenosti 21. zmiešaného mechanizovaného práporu.
Po presunutom termíne (kvôli COVID-19) z júla 2020 sa k 1. októbru prápor rozšíril o 3. tankovú rotu. Veliteľstvo a štáb a rota bojovej podpory boli reorganizované na vyšší počet vojakov a zamestnancov. Celkovo prápor získal 120 profesionálnych vojakov a 5 zamestnancov.
Dňa 1. apríla 2022 bol 14. tankovému práporu priznaný nový znak na základe nariadenia ministra obrany SR.
Roku 2023 sa prápor rozšíril o 4. tankovú rotu vybavenú novozavedenými tankmi Leopard 2A4.
Time for prints

Time for prints (TFP), v preklade „čas za fotografie“, je forma spolupráce fotografa a modelky resp. modela na fotení, pri ktorej nie sú žiadnej strane účtované peniaze a obe strany môžu výsledné fotografie použiť na svoju prezentáciu. 
Tento termín sa používa s rôznymi kombináciami: Time/Trade/Test For Prints/Portfolio/Pictures, poprípade s koncovkou CD, často skracované na TFP resp. TFPCD či TFP/CD. Doslovný preklad je "čas za fotografie." Pridanie skratky "CD" znamená len to, že výsledok bude predaný druhej strane na kompaktnom nosiči, inak môžu byť predané aj inými formami. To ako sa výsledné fotky dostanú k druhej strane je zvykom dohodnúť si pred fotením, písomne alebo slovne, rovnako ako prípadné iné náklady, ktoré do TFP nebudú patriť a bude si ich musieť jedna zo strán finančne uhradiť.
Od TFP by sa nemalo očakávať:
Peter Babiar

Generálporučík Ing. Peter Babiar (* 4. február 1963 Stará Ľubovňa) je slovenský generál.
Životopis.
Od októbra 2018 bol náčelník Štábu strategického plánovania Generálneho štábu, od 1. mája 2022 pôsobí ako zástupca náčelníka Generálneho štábu OS SR - náčelník štábu. O zmene ministerstvo informovalo 28. apríla 2022, kedy sa uskutočnilo slávnostné prebratie funkcie.
28. mája 2019 ho prezident Andrej Kiska vymenoval do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál. Do hodnosti generálmajor ho povýšila prezidentka Zuzana Čaputová 4. mája 2022. 13. decembra 2024 ho do hodnosti generálporučík povýšil prezident Peter Pellegrini.
Róbert Kleštinec

Generálmajor Ing. Róbert Kleštinec je slovenský generál. Od 16. septembra 2020 je riaditeľom Vojenského spravodajstva.
Životopis.
V roku 1988 ukončil Gymnázium Nitra, v rokoch 1988 až 1992 študoval na Vysokej vojenskej leteckej škole Košice. V roku 1992 sa stal kapitánom vrtuľníka Miešaného dopravného leteckého zboru v Mošnove. Neskôr v ten rok pilotoval vrtuľník Mi-24 v 4. vrtuľníkovom pluku Prešov. V roku 1992 sa tam stal starším pilotom, v roku 1994 kapitánom vrtuľníka. Od roku 1995 bol veliteľom roja vrtuľníkovej letky, 4. vrtuľníkového krídla 4. leteckej základne. Od roku 2000 bol zástupcom veliteľa vrtuľníkovej letky. Od roku 2003 zástupcom veliteľa vrtuľníkového krídla 3. leteckej základne Prešov. V roku 2004 prevzal funkciu Vedúci starší dôstojník – špecialista oddelenia leteckého výcviku Vzdušných síl vo Zvolene. Od roku 2008 bol veliteľom leteckého krídla Leteckej základne Prešov a od roku 2009 velil letke Vrtuľníkového krídla v Prešove. Od roku 2010 bol zástupca veliteľa Vrtuľníkového krídla generálplukovníka Jána Ambruša Prešov. Od roku 2012 vykonával funkciu Vojenský poradca – predstaviteľ pre LaPVO a spoluprácu s NATO, Úrad vojenského predstaviteľa pri Vojenskom výbore NATO v Bruseli. Od roku 2015 bol zástupcom náčelníka štábu Veliteľstva Vzdušných síl vo Zvolene.
Od 15. novembra 2018 bol zástupca veliteľa Vzdušných síl. V tejto funkcii ho 28. mája 2019 prezident Andrej Kiska povýšil do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál. 16. marca 2023 ho prezidentka Zuzana Čaputová povýšila do hodnosti generálmajor.
Minister obrany Jaroslav Naď 16. septembra 2020 oznámil, že Kleštinec sa stane riaditeľom Vojenského spravodajstva. Kleštinec prešiel prísnou previerkou do stupňa „prísne tajné“.
Veľký kaštieľ (Cífer)

Veľký kaštieľ je neskorobarokový kaštieľ s priľahlým parkom v obci Cífer na Potočnej ulici číslo 1. Nachádza sa v areáli hydinární. Bol postavený na konci 18. storočia.
História.
Na začiatku 19. storočia bol rozšírený. Ďalšie prestavby sa uskutočnili v rokoch 1932, 1939 a 1940. Po 2. svetovej vojne bol prispôsobený na hydinárske potreby.
Architektúra.
Kaštieľ má dve nadzemné poschodia a je trojkrídlovo disponovaný. Na hlavnej fasáde dominuje stredový rizalit s balkónom. Pôvodné členenie bolo narušené. Miestnosti objektu majú zaklenuté valené klenby so segmentovými lunetami. Kaplnka, ktorá patrila ku kaštieľu, bola pristavaná v 19. storočí.
Milión chvíľok pre demokraciu

Milión chvíľok pre demokraciu alebo Milión chvíľok za demokraciu () je kampaň vedená občianskym združením Milion Chvilek (doslova: Milión Chvíľok), ktorej začiatočným cieľom bolo za sto dní počnúc 25. februárom 2018 získať jeden milión podpisov pod výzvu Chvíľka pre rezignáciu za odstúpenie trestne stíhaného českého premiéra Andreja Babiša. Ako dôvod uvádzajú, že je neprijateľné, aby na čele českej vlády stál "„trestne stíhaný človek, vedený ako agent ŠtB.“" Do 5. júna 2018 výzvu podpísalo 254 000 ľudí, a teda sa nepodarilo naplniť pôvodný cieľ, no organizátori v splnení cieľa jedného miliónu podpisov pokračujú ďalej.
Kampaň bola spustená dňa 25. februára 2018 pri príležitosti 70. výročia februárových udalostí roku 1948 v Česko-Slovensku známych ako Februárový prevrat, a ktoré mali za následok nastolenie komunistickej diktatúry na dlhých 41 rokov. V deň spustenia kampane rovnako ubehlo aj 100 dní od spustenia predchádzajúcej výzvy Chvíľka pre Andreja zo 17. novembra 2017 (pri príležitosti 28. výročia celospoločenských zmien v Česko-Slovensku nazývaných Nežná revolúcia), na ktorú aktuálna výzva nadväzuje, a v ktorej autori apelujú na Andreja Babiša, aby plnil svoj predvolebný sľub, že "„bude podporovať a rozvíjať demokraciu v Česku“".
Demonštrácie.
V rámci kampane Milión chvíľok za demokraciu bolo uskutočnených viacero masových protestov, z ktorých zatiaľ najväčší sa uskutočnil dňa 23. júna 2019, keď na pražskej Letnej protestovalo vyše štvrť milióna nespokojných občanov.