burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
MOL Liga hádzanárok 2021/22

MOL Liga hádzanárok v sezóne 2021/22 bol 20. ročník spoločnej slovensko-českej hádzanárskej súťaže žien, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej a Českým zväzom hádzanej. V súťaži účinkovalo 14 družstiev, čo je 2 družstvá viac ako v predošlej sezóne. Novinkou bol účastník z Poľska, čo bol iba druhý zahraničný účastník po družstve Hypo Niederösterreich hneď v prvej sezóne WHIL. Titul majstra WHIL získalo družstvo IUVENTA Michalovce. V následnom slovenskom play-off potom zvíťazilo vo finálovej sérii nad HC DAC Dunajská Streda a obhájilo titul majstra Slovenska.
Systém súťaže.
Systém súťaže bol rovnaký ako po minulé sezóny. Hrala sa iba dlhodobá časť, ktorá pozostávala z 26 kôl. Každý s každým sa stretol dvakrát. Po základnej časti nasledovalo národné play-off. Do slovenského postúpili všetky 4 družstvá, v českom nasledovala okrem play-off najlepších 4 tímov aj nadstavbová časť v skupine o 5.8. miesto, z ktorej vzišiel zostupujúci tím. Zo slovenskej strany nezostúpil nikto. Slovenské play-off sa hralo na 2 víťazné zápasy.
Účastníci.
Poznámka: Klub ŠŠK Prešov sa neprihlásil do súťaže kvôli nedostatku hráčok.
Zlomiská (vrch v Spišskej Magure)

Zlomiská () sú vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Osturňa, približne severozápadne od Spišskej Belej. 
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Repisko. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Kežmarok a na katastrálnom území obce Osturňa. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Malá a Veľká Franková a severne ležiaca Osturňa.
Opis.
Zlomiská ležia v rázsoche, vybiehajúcej severným smerom z Magurky () v hlavnom hrebeni medzi Slodičovským vrchom () a Prehrštím (). Južne leží Solisko (), Slodičovský vrch (), Magurka (), Vysoký vrch () a Prehrštie (), západne Repisko (), Okrúhla () a Črchľa (), severne Malorovka (), Ščob () a Hora () a východne Poľana (), Plašný vrch () a Furmanec (). Oblasť leží v povodí rieky Dunajec, kde vodu odvádzajú prítoky Osturnianskeho potoka; zo západu Krulovský a z východu Soliskový potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník a masív leží v ochrannom pásme Pieninského národného parku. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý, no zväčša riedky lesný porast, umožňujúci obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, susedné Belianske Tatry a mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi z okolitých sídiel.
HC DAC Dunajská Streda

 
HC DAC Dunajská Streda (celý názov: "Handball Club Dunaszerdahelyi Atlétikai Club Dunajská Streda") je slovenský ženský hádzanársky klub sídliaci v Dunajskej Strede. Vznikol v roku 2016 fúziou dvoch mládežníckych dunajskostredských hádzanárskych klubovŠG DAC Dunajská Streda a ŠK Talent Dunajská Streda. Po víťazstve v 2. lige a neskôr v 1. lige postúpil v roku 2019 do slovensko-českej súťaže hádzanárok (MOL Liga), ktorej je odvtedy účastníkom. Je víťazom MOL Ligy a získal aj titul majstra Slovenska. Svoje zápasy hrá v Mestskej športovej hale v Dunajskej Strede s kapacitou 464 miest na sedenie. Klub má okrem seniorského tímu aj juniorské dorastenecké, žiacke a prípravkárské oddiely.
Úspechy.
3 x finále2022, 2023, 2024
MADI

MADI (z anglického Multichannel Audio Digital Interference), alebo AES10 podľa AES je štandard definujúci dátový formát a elektrické charakteristiky rozhrania, používaného na prenos viacerých kanálov digitálneho zvuku. Podporuje sériový digitálny prenos cez koaxiálny kábel alebo optické linky s 28, 56 alebo 64 kanálmi; a vzorkovacie frekvencie až 96 kHz s rozlíšením až 24 bitov na kanál . 
Toto rozhranie bolo navrhnuté tak, aby zjednodušilo kabeláž vo veľkých inštaláciách, najmä medzi viackanálovými rekordérmi a mixérmi, a má veľa podobností s formátom dvojkanálového rozhrania AES3. Ďalším zámerom návrhu MADI bola transparentnosť pre štandardné dvojkanálové dáta, vďaka čomu je začlenenie dvojkanálových signálov do MADI multiplexu pomerne jednoduché. Pôvodný stav kanála, používateľské a pomocné dáta zostávajú v rámci viackanálového formátu nedotknuté . Kópia špecifikácie je dostupná vo formáte PDF na webovej stránke AES . 
Vývoj.
Vývoj rozhrania MADI iniciovali v roku 1988 štyria profesionálni výrobcovia audio zariadení: Solid State Logic, AMS-Neve, Sony a Mitsubishi. Štandard dokončila Audio Engineering Society, a zverejnila ho v roku 1991 pod názvom AES10. Odvtedy bol dvakrát aktualizovaný, a to v rokoch 2003 a 2008 . V pôvodnej verzii (AES10 – 1991) bola najvyššia rýchlosť prenosu dát 96.768 Mbit/s, a to pri najvyššej vzorkovacej frekvencii (54 kHz) a najväčšom počte kanálov (56). Výpočet rýchlosti je násobok týchto dvoch hodnôt s počtom bitov na čiastkový rámec (32). AES10 – 2003 doplňuje pôvodnú verziu možnosťou 64 kanálov odstránením tolerancie varispeedu. 
Štandard MADI neprenáša informácie o časovaní vzoriek. Synchronizácia s pripojeným zariadením je riadená nezávisle distribuovaným signálom, tzv. Digital Audio Reference Signal, alebo wordclock. 
Optické MADI.
Optické MADI využíva vláknové rozhranie, ktoré prenáša viacero svetelných lúčov súčasne. Uhol odrazu v jadre vlákien sa v prenose každého režimu jemne líši. Využitie je skôr v prenose na kratšie vzdialenosti (do 2000 m) z dôvodu častého rozptylu režimov pri vačších dĺžkach. Vlnová dĺžka svetla je 1300 nm, teda svetlo neviditeľné pre ľudské oko.
Raytracing

Raytracing je spôsob vykresľovania trojrozmernej grafiky s veľmi komplexnými svetelnými interakciami. To znamená, že môžete vytvárať scény plné zrkadiel, priehľadných povrchov a tieňov s výsledkom nerozlučiteľným s realitou.
V prírode pochádzajú lúče zo zdroja svetla (napr. zo slnka) a nakoniec zasiahnu ľudské oko. Raytracing sleduje tento proces opačne: z oka (ako virtuálnej kamery) do scény. Vypočítajú sa body, v ktorých tieto lúče dopadajú na geometrické objekty.
Zaujímavosťou raytracingu je aj to, že na rozdiel od jednoduchších algoritmov, berie do úvahy aj okolie scény. To znamená až aj objekty ktoré sa priamo nenachádzajú vo viditeľnej scéne, ako sú napríklad slnko alebo mraky, môžu mať odrazy vo viditeľnej scéne, ktoré by v prípade žeby raytracing nebol použitý, neboli prítomné.
Raytracing v praxi.
Raytracing je už dlhšiu dobu využívaný vo viacerých hollywoodskych filmoch, ako napríklad Cars (2006) a The Toy Story (1995). Aké limitácie teda spôsobili, že sa k spotrebiteľom dostal až o 20 rokov neskôr?
Dôvodom je jeho cena. Raytracing je výpočtovo veľmi náročný. Produkčné štúdia ako Pixar Animation Studios využívajú tzv. serverové farmy, pre ktoré môže trvať vykreslenie jednej komplexnej scény aj niekoľko dní. 
Videohry vyžadujú takéto vykresľovanie v reálnom čase, a to v množstve 30, 60, až 240 snímok za sekundu. Aj napriek tomu že sa v poslednej dobe technológie raytracingu prudko vyvíjajú, na to, aby bolo každú scénu možné v reálnom čase takto vykresliť, bude potrebné ešte niekoľko rokov technologického pokroku.
Typy raytracingu.
Forward raytracing.
Forward raytracing sleduje lúče od zdroja svetla k objektu. Hoci dokáže najpresnejšie určiť sfarbenie každého objektu, je vysoko neefektívne, keďže sa veľa lúčov zo zdroja svetla nikdy nedostane cez zornú plochu.
Backward raytracing.
Na zefektívnenie raytracingu sa zavádza metóda backward raytracing. Pri spätnom sledovaní lúčov sa v oku vytvorí očný lúč, ktorý prechádza cez zornú plochu a ďalej do sveta. Prvý objekt, ktorý očný lúč zasiahne bude viditeľný.
Hybrid raytracing.
Je kombinácia forward a backward raytracingu, ktorá sľubuje využiť výhody oboch predošlých metód. Jej výsledkom by malo byť efektívnejšie využitie zdrojov, ako predošlé dve metódy.
Slovenská hokejbalová extraliga mužov 2019/20

Slovenská hokejbalová extraliga mužov v sezóne 2019/20 (alebo SHbE 2019/20) bol 30. ročník extraligy hokejbalistov, najvyššej hokejbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská hokejbalová únia (SHbÚ). V súťaži účinkovalo 11 družstiev, čo je o 1 účastníka menej ako v predchádzajúcej sezóne. Titul získalo družstvo HBK PROTEF Považská Bystrica, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad víťazom základnej častiLG Green Staff Bratislava.
Sezóna bola poznamenaná pandemickými opatreniami, keď sa nehrala od konca marca do júna 2022.
Systém súťaže.
Systém súťaže ostal rovnaký ako po minulé sezóny. Súťaž sa skladala z dvoch častízákladnej a z play-off. Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa tradične nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Kvôli zníženiu počtu účastníkov žiadne družstvo nevypadlo a do budúcosezónnej extraligy postúpil víťaz baráže. Bodovanie:
V barážových zápasoch bol hrací čas 3 x 15 min a namiesto predĺženia sa hrali hneď samostatné nájazdy.
Účastníci.
Poznámka: ŠKB Martin sa pre nedostatok hráčov neprihlásil do extraligy.
Baráž o extraligu.
Do baráže sa prihlásil iba jediný tímHMHK Vranov nad Topľou, ktorý tak priamo postúpil do extraligy v nasledovnej sezóne.
Vysoký vrch (Spišská Magura)

Vysoký vrch () je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Osturňa, približne severozápadne od Spišskej Belej. 
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Repisko. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Kežmarok a na katastrálnom území obce Osturňa. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Malá Franková a južne ležiaci Ždiar, severným smerom sa nachádza Veľká Franková a Osturňa.
Opis.
Vysoký vrch leží vo výbežku v severnej časti masívu Magurky (), situovanej v hlavnom hrebeni medzi Slodičovským vrchom () a Prehrštím (). Severne leží Malorovka (), Zlomiská () a Solisko (), východne Plašný vrch (), Furmanec () a Bukovina (), južne Slodičovský vrch (), Magurka () a Ždiarska vidla () a západne Prehrštie (), Príslop (), Repisko (), Okrúhla () a Črchľa (). Juhovýchodné svahy odvodňuje Frankovský potok, severné a západné Krulovský potok, oba smerujúce do Osturnianskeho potoka v povodí rieky Dunajec. Na vrchol nevedie značený turistický chodník a masív leží v ochrannom pásme Pieninského národného parku. 
Výhľady.
Odlesnený vrchol s nízkou vegetáciou umožňuje kruhový rozhľad. Poloha vrchu a vyššie vrcholy Spišskej Magury obmedzujú výhľad len na časť Belianskych Tatier a prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no v blízkom sedle pod Magurkou sa križujú značené chodníky z Osturne, Malej Frankovej (vedie východným úbočím) a Ždiaru s hlavnou hrebeňovkou.
Administratívne členenie Škótska

Škótsko je jednou z krajín Spojeného kráľovstva Veľké Británie a Severného Írska. Rozkladá sa v severnej časti ostrova Veľká Británia a na priľahlých menších ostrovoch (predovšetkým Orkneje, Shetlandy, Vonkajšie a Vnútorné Hebridy). Od roku 1996 pozostáva z 32 správnych oblastí. Najvyššia koncentrácia obyvateľstva je v južnej časti Škótska medzi mestami Glasgow a Edinburgh.
Fás

Fás (, ) je mesto v severnom Maroku. S populáciou vyše milión obyvateľov je to druhé najväčšie mesto krajiny. Založené bolo v ére Idrísovskej dynastie a je jedným zo štyroch kráľovských miest Maroka. Historické centrum mesta (medina) je zaradené medzi lokality svetového dedičstva UNESCO.
Svinka (rozlišovacia stránka)

Svinka môže byť:
Veronika Hatala

Veronika Hatala, za slobodna Veronika Kozáková (* 5. jún 1982, Spišská Nová Ves) je slovenská moderátorka, herečka, speváčka, dramaturgička.
Život.
Veronika Hatala sa narodila v Spišskej Novej Vsi, kde navštevovala základnú a strednú školu. Absolvovala Štátne konzervatórium v Bratislave v odbore muzikálový spev a herectvo na Akadémii umení v Banskej Bystrici v odbore činoherné divadlo - herectvo.
Umelecká činnosť.
Moderovanie.
Veronika Hatala sa venuje predovšetkým moderovaniu. Je televíznou a eventovou moderátorkou. Moderuje rôzne firemné akcie, otváracie a výročné podujatia, plesy, detské akcie a iné.
Od roku 2006 do roku 2013 moderovala pravidelný hudobný mesačník TV LUX o gospelovej tvorbe reláciu "Poltón".
V roku 2022 a 2023 moderovala charitatívny galavečer RTVS a Nadácie Kvapka nádeje - "Noc nádejí".
Od roku 2020 moderuje spolu s Jurajom Bačom a s Milanom „Juniorom“ Zimnýkovalom Kaufland Detský Festival.
Spev.
Veronika Hatala je interpretkou piesní z rôznych hudobných žánrov ako je pop, swing, šansón.
V spolupráci s Kaufland Detským festivalom, naspievala nasledujúce piesne, ktorých je autorkou hudby.
Herectvo.
Účinkovala v rôznych seriáloch ako napr. Rodinné prípady, Oteckovia, Nemocnica, Súdna sieň, Chlapi neplačú, Ochrancovia...; hrala vo viacerých reklamách pre spoločnosti ako Kaufland, Dobrý Ježko, Všeobecná zdravotná poisťovňa a i.
Divadelné aktivity.
Účinkovala vo viacerých divadelných inscenáciách a muzikáloch.
Ivaška

Ivaška je slovenské priezvisko. Je rozšírené predovšetkým v okrese Martin.
Jozef Ivaška

Mag.Art. Jozef Ivaška (* 11. jún 1949, Ružomberok) je slovenský spevák, hudobný aranžér.
Brav

Brav môže byť:
Furmanec (vrch v Spišskej Magure)

Furmanec () je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Jezersko, približne severozápadne od Spišskej Belej. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Repisko. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Kežmarok a zasahuje na katastrálne územie obcí Jezersko a Malá Franková. Najbližším sídlom je na východnom úpätí situované Jezersko, severne sa nachádza Malá Franková a Spišské Hanušovce, juhozápadne obec Ždiar, juhovýchodne Lendak a východným smerom Reľov.
Opis.
Furmanec leží v rázsoche, vybiehajúcej severným smerom z hlavného hrebeňa medzi Bukovinou () a Slodičovským vrchom (). Severne sa nachádza Plašný vrch (), Hora () a Poľana (), západne Zlomiská (), Solisko (), Magurka () a Slodičovský vrch, južne Predné Jatky (), Malá poľana () a Bukovina () a východne Smrečiny (), Godšinová (), Jezerský vrch () a Hulok (). Západné svahy masívu odvodňuje potok Furmanec, voda z východných odteká Jezerským potokom do Rieky v povodí Dunajca. Na vrchol vedie značená turistická trasa z Malej Frankovej do Bachledovej doliny, prístup značne uľahčuje lanovka, vedúca na neďaleký hlavný hrebeň. Furmanec sa nachádza v ochrannom pásme Pieninského národného parku. 
Výhľady.
Hrebeň i vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z horských lúk na úbočí je možné pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, susedné Belianske Tatry a prihraničné vrchy južného Poľska.
Ľudovít Quotidián

Ľudovít Quotidián (* 15. október 1886, Liptovská Porúbka† 13. jún 1955, Svilojevo, Vojvodina) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ, redaktor a učiteľ náboženstva, ktorý od roku 1911 pôsobil na Vojvodine.
Život.
Narodil sa v rodine pekára Jozefa Quotidiána (* ?† 1900) a jeho manželky Anny, rod. Schafferovej (* 1854† ?) ako jeden z ich troch synov a šiestich detí.
V rokoch 18981906 absolvoval gymnaziálne štúdium v Bratislave, Ružomberku a v Kalocsi. V Kalocsi pokračoval v rokoch štúdiom teológie (19061910). V roku 1910 bol vysvätený za rímskokatolíckeho kňaza. Následne pôsobil ako kaplán v Kapusine a v dedine Hercegszántó na juhu dnešného Maďarska. V rokoch 19111915 bol kaplánom v Bajmoku pri Subotici vo Vojvodine a následne v Temerine, pričom je zaznamenané jeho pôsobenie ako učiteľa náboženstva v Subotici. Počas prvej svetovej vojny, v rokoch 19161918, bol vojenským kňazom. V rokoch 19181920 slúžil ako kaplán v Kanjiži, potom ako farár v Mošoríne (19201932) a vo Svilojeve (19321955). Popri pastoračnej práci sa zaoberal náboženskou spisbou a v rokoch 19241945 pôsobil ako šéfredaktor dvojtýždenníka "Hitélet", do ktorého prispieval článkami s náboženskou tematikou.
Malá Aňala

Malá Aňala je kanál v regióne Podunajsko, na území obce Nesvady v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do vodného toku Martovský kanál. Má dĺžku . Rád toku VI. 
Začiatok.
Začína sa v v severozápadnej časti územia obce Nesvady v okrese Komárno v Nitrianskom kraji, tesne pri obecnej (aj okresnej) hranici medzi obcou Nesvady a mestom Nové Zámky, v poľnohospodárskom extraviláne mesta Nesvady, na pravom brehu Starej Nitry.
Opis toku.
"Malá Aňala" tečie od začiatku južným smerom cez poľnohospodársky extravilán v Nesvadoch, v priberá bezmenný pravostranný prítok, preteká cez pole rovnakého názvu "Malá Aňala", v priberá ľavostranný prítok Rašelinový kanál, vo vzdialenosti 500 m pravým brehom obmýva čiastočne zdevastovaný Hospodársky dvor, ľavým brehom obmýva pole "Opar", v priberá ľavostranný prítok Červený kanál, mení smer na juhozápadozápad, ľavým brehom obmýva pole "Pri teplej vode", v na území Nesvád ústi do Martovského kanála ako jeho ľavostranný prítok.
"Malá Aňala" patrí do okresu Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Podunajská nížina v geomorfologickom celku Podunajská rovina.. Má prítoky: Rašelinový kanál a Červený kanál.
Pôvod názvu.
Dvojslovný názov vodného toku "Malá Aňala" má pôvod v názve poľa rovnakého názvu "Malá Aňala" na území obce Nesvady, cez ktoré preteká. Toponymum "Malá Aňala" bolo bez zmeny prenesené na vodný tok . 
Názov poľa "Malá Aňala" vznikol z osadného názvu "Aňala" (dnes názov mestskej časti - časti obce Nesvady) a ten pravdepodobne z osobného mena "*Aněla".
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1978.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Malá Aňala" je jedinečným hydronymom (december 2022).
Referencie.
Kyselina 2-ketobutyrová

Kyselina 2-ketobutyrová (kyselina 2-oxobutyrová) je organická ketokyselina odvodená od kyseliny maslovej (butyrovej). Je to bezfarebná pevná látka, ktorá sa topí tesne nad izbovou teplotou. Pri fyziologickom pH sa vyskytuje ako konjugovaná zásada 2-ketobutyrát (2-oxobutyrát). Vzniká v niekoľkých metabolických procesoch, napríklad rozkladom cystationínu alebo treonínu. 
Izomérom kyseliny 2-ketobutyrovej je kyselina 3-ketobutyrová, teda acetoacetát. 
Metabolizmus.
2-ketobutyrát vzniká v niekoľkými metabolickými dráhami:
2-ketobutyrát sa premiestňuje do mitochondriálnej matrix, kde sa premieňa na propionyl-CoA pôsobením komplexu dehydrogenázy rozvetvených alfa-ketokyselín. V procese dochádza k dekarboxylácii. Ďalšie reakcie v mitochondriách vedú k tvorbe sukcinyl-CoA.
Alternatívnym využím 2-ketobutyrátu je u niektorých organizmov syntéza izoleucínu. Izoleucín je esenciálna aminokyselina, takže napríklad ľudia ju nevedia syntetizovať. 2-ketobutyrát reaguje s pyruvátom v reakcii, ktorá je katalyzovaná acetolaktátsyntázou, čím vzniká α-aceto-α-hydroxybutyrát, ktorý sa ďalej postupne mení na izoleucín.
Žlté víno.
V žltých vínach ("vin jaune") vzniká z 2-ketobutyrátu látka zvaná sotolon, ktorá má veľmi silnú vôňu.
Krvavé sonety

Krvavé sonety je cyklus 32 sonetov s ostrou protivojnovou tématikou, ktorých autor je Pavol Országh Hviezdoslav. Napísal ich hneď po vypuknutí 1. svetovej vojny v auguste a septembri 1914.
Hviezdoslav napísal toto básnické dielo pár týždňov po vypuknutí konfliktu, ale v Rakúsko-Uhorsku počas vojny nebolo možné tlačiť. Šírili sa teda ústne alebo opismi (ako samizdat). Ako samostatné knižné dielo vyšli v roku 1919. Počas vojny bol originálny rukopis ukrytý v dolnokubínskom evanjelickom kostole, ktorý sa nachádzal vedľa Hviezdoslavovho domu. V súčasnosti sa rukopis nachádza v Literárnom archíve Slovenskej národnej knižnice v Martine.
Protest je natoľko silný, že ovplyvnil a inšpiroval iných umelcov. Hudobný skladateľ Andrej Očenáš ho zhudobnil v skladbe ""Nad zemou" (1948), Jozef Grešák skomponoval "Krvavé sonety" pre hlas a klavír (1969), Eva Trizuliaková vytvorila cyklus 14 artprotisov "Krvavé sonety"" (1974 - 1985).
Hviezdoslav v Krvavých sonetoch zatracuje hrôzy vojny a deštrukciu, ktorú prináša. Pýta sa, kto ju spôsobil a ponížil ľudstvo. Zaoberá sa slobodou, hodnotami a úvahami o mieri, ktorý príde po vojne.
Sonety sú komponované v strofickej úprave 4 - 4 - 6, s použitím jambu. Hviezdoslav používa desať a jedenásťslabičné verše.
Externé odkazy.
Slovenská hokejbalová extraliga mužov 2021/22

Slovenská hokejbalová extraliga mužov v sezóne 2021/22 (alebo SHbE 2021/22) bol 32. ročník extraligy hokejbalistov, najvyššej hokejbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská hokejbalová únia (SHbÚ). V súťaži účinkovalo 12 družstiev, čo je o 1 účastníka viac ako v predchádzajúcej sezóne. V priebehu sezóny však odstúpil Svidník a jarná časť sa dohrávala už iba s 11 účastníkmi. Titul získalo družstvo LG Bratislava, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad víťazom základnej častiHBK Hokejmarket Skalica.
Systém súťaže.
Systém súťaže ostal rovnaký ako po minulé sezóny. Súťaž sa skladala z dvoch častízákladnej a z play-off. Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa tradične nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Žiadne družstvo nevypadlo, keďže do baráže o účasť v extralige sa žiadny tím neprihlásil. Bodovanie:
Účastníci.
Poznámka: Tím MŠK Spišská Belá tvorili hráči, ktorí sa presťahovali z MŠK Kežmarok, a od ktorého aj Spišská Belá získala extraligovú licenciu.
Baráž o extraligu.
Do baráže sa neprihlásil žiadny tím.
Červený kanál (prítok Malej Aňaly)

Červený kanál je kanál v regióne Podunajsko, na území obce Nesvady v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Ústi do vodného toku Malá Aňala. Má dĺžku . Rád toku VII. 
Začiatok.
Začína sa v v severozápadnej až centrálnej časti územia mesta Nesvady v okrese Komárno v Nitrianskom kraji, v močarine v západnej časti priestoru niekdajšieho meandra Starej Nitry odrezaného od rieky hrádzou, na pravom brehu Starej Nitry, v poľnohospodárskom extraviláne mesta Nesvady.
Opis toku.
"Červený kanál" tečie v priamke od začiatku severozápadozápadným smerom cez poľnohospodársky extravilán v Nesvadoch, v mení smer na juhozápad, v priamke pokračuje až do svojho ústia, pravým brehom obmýva južnú časť poľa "Opar", ľavým brehom obmýva severnú časť poľa "Pri teplej vode", ústi do kanála Malá Aňala ako jeho ľavostranný prítok.
"Červený kanál" patrí do okresu Komárno v Nitrianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Podunajská nížina v geomorfologickom celku Podunajská rovina.. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Prvý komponent dvojslovného názvu vodného toku "Červený kanál" má pôvod v sfarbení dna toku, porovnaj maďarský názov kanála "Vörös ér" (maďarské "vörös" = slovenské "červený").
Z prídavného mena "červený" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok so spevnenými aspoň bokmi" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Červený kanál" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1978.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Červený kanál (prítok Malej Aňaly)" nie je jedinečným hydronymom (december 2022). V okrese Michalovce je Červený kanál (prítok Maťovského kanála) a v okrese Dunajská Streda je Červený kanál (prítok Vrbiny-Holiarov).
Referencie.
Plešný vrch

Plešný vrch alebo staršie Plašný vrch () je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Jezersko, približne severozápadne od Spišskej Belej. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Repisko. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Kežmarok a zasahuje na katastrálne územie obcí Jezersko, Spišské Hanušovce a Veľká Franková. Najbližším sídlom je na juhovýchodnom úpätí situované Jezersko, severozápadne sa nachádza Malá Franková, severne Spišské Hanušovce, východným smerom tiež Reľov, juhovýchodným Lendak a juhozápadným Ždiar.
Opis.
Plešný vrch leží v rázsoche, vybiehajúcej severovýchodným smerom z hlavného hrebeňa medzi Bukovinou () a Slodičovským vrchom (). Severne sa nachádza Poľana (), Hora () a Cigerník (), východne Končistý vrch (), Hulok (), Jezerský vrch (), Bukovina (), Godšinová () a Smrečiny (), južne Bukovina (), Malá poľana () a Furmanec () a západne Slodičovský vrch, Magurka (), Solisko () a Zlomiská (). Masív patrí do povodia Dunajca; voda zo západných svahov odteká potokom Furmanec do Frankovského potoka, juhovýchodné odvodňuje Jezerský potok a severovýchodné potok Hlboké, oba smerujúce do Rieky. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a vrch sa nachádza v ochrannom pásme Pieninského národného parku. 
Výhľady.
Hrebeň i vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou na úbočí je možné pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, susedné Belianske Tatry a prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný po hrebeni z Furmanca, alebo neznačenými lesnými chodníkmi z blízkych sídiel.
Echión (maliar)

Echión, Aetión alebo Éetión () bol grécky maliar v 4. storočí pred Kr.
Grécky maliar Echión pôsobil približne v druhej polovici 4. stor. pred Kr. Plínius ho zaraďuje k najvýznamnejším starovekým maliarom, medzi ktorých patrili napr. Apelles, Melanthios a Nikomachos a cituje niektoré z jeho najlepších diel, a to obraz znázorňujúci boha Dionýza, obraz, ktorý personifikoval tragédiu a komédiu, slávny obraz Semiramidy v svadobnom odeve, povýšenej zo stavu otrokyne do postavenia kráľovnej a obraz starej ženy nesúcej pochodeň pred vydatou nevestou. Cicero zaznamenal, že to bol umelec, ktorý maliarske umenie doviedol k najvyššej dokonalosti.
Lukianos zo Samosaty uvádza: „"Ale prečo mám citovať sofistov, historikov, prozaikov staroveku, keď celkom nedávno maliar Aetion namaľoval, hovorí sa, obraz predstavujúci manželov Alexandra a Roxany, ktorý odniesol na olympijské hry a vystavil ho očiam všetkých divákov s takým úspechom, že Proxenides, jeden z hellanodikov, očarený jeho talentom, rád prijal Aetiona za svojho zaťa."“ Podľa Lukianovho očitého svedka scénou obrazu bola veľmi krásna spálňa, Roxana mala v prítomnosti Alexandra skromne sklopené oči, okolo nich bolo niekoľko usmievavých erosov (v podobe nahých okrídlených detí), sám kráľ podával svojej neveste girlandu a jeho najlepší priateľ Héfaistión pri nich stál s horiacou fakľou v ruke.
Podľa Plínia maliari až do prahu helenistického obdobia poznali iba štyri základné farby (bielu, žltú, červenú, čiernu) a že aj napriek tomu dokázali vytvoriť nesmrteľné diela.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2023

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2023 boli v poradí 47. juniorským hokejovým svetovým šampionátom. Turnaj Top divízie sa hral v Halifaxe a Monctone v Kanade od 26. decembra 2022 do 6. januára 2023.
Titul z minuloročných MS obhájili hokejisti .
Tabuľka po skupinovej fáze.
Prvé štyri tímy z každej skupiny hrali play-off. Tímy, ktoré postúpili do semifinále, boli znovanasadené podľa umiestnenia v tabuľke skupinovej fázy.
Kritériá:
Štatistiky turnaja.
Kanadské bodovanie.
"Poradie podľa počtu bodov"
Hetrik
"Hráči, ktorí skórovali aspoň trikrát v jednom zápase (dali tri góly za zápas)."
Najlepší brankári.
Shut-out
"Brankári, ktorí vychytali zápas s nulou (t. j. nedostali v zápase ani jeden gól)."
Zdroje.
Turnaj na FlashScore
Nižšie divízie.
I. A divízia.
Turnaj I. A divízie MS 2023 sa hral v Askeri v Nórsku od 11. do 17. decembra 2022.
I. B divízia.
Turnaj I. B divízie MS 2023 sa hral v Bytome v Poľsku od 11. do 17. decembra 2022.
II. A divízia.
Turnaj II. A divízie MS 2023 sa hral v Kaunase v Litve od 11. do 17. decembra 2022.
II. B divízia.
Turnaj II. B divízie MS 2023 sa hral v Reykjavíku na Islande od 16. do 22. januára 2023.
III. divízia.
Turnaj III. divízie MS 2023 sa hral v Istanbule v Turecku od 26. januára do 2. februára 2023.
Václav Kopta

Václav Kopta (* 21. jún 1965, Praha) je český herec, muzikant, textár, komik a moderátor.
Život.
Je synom textára Pavla Koptu a vnukom básnika a prekladateľa Jozefa Koptu. Svoju manželku, herečku Simonu Vrbickú, spoznal pri štúdiu na Pražskom konzervatóriu, kde študoval hudobno-dramatický odbor. Počas štúdia hosťoval v Divadle E. F. Buriana a vo Vinohradskom divadle. Majú dcéry Františku (* 1998) a Janu (* 2001).
Od roku 1986 je stálym členom hudobného divadla Semafor. Tu účinkoval vo viacerých predstaveniach, napr. "Jonáš"," Na poříčí dítě křičí", "Vetešník", "Ach ta láska nehezká", "V hlavní roli písnička", "Pré", "Mé srdce je Zimmer frei", "To nám to pěkně začíná", "80 svíček na ztraceným dortu" a. i.
Vo filme zažiaril už vo svojich osemnástich rokoch rolí idealistického študenta vo filme "Sněženky a machři". Potom však z televízie a filmu na dlhý čas zmizol. Do povedomia verejnosti sa vrátil až po viac ako dvadsiatich rokoch vo filme "Sněženky a machři po 25 letech", kde hral už dospelého účastníka zrazu bývalých študentov na horách. Potom sa začal pravidelnejšie objavovať vo filme a v televízii, najmä vo vedľajších rolách.
V rokoch 2019, 2020 a 2021 moderoval vyhlásenie cien Český lev.
V čase pandémie covidu-19 sa stal vodičom autobusov MHD v pražských Dejviciach.
Chairestratos

Chairestratos () môže byť:
Koloman Füssy

Koloman Füssy (; * 28. apríl 1878, Komárno † 1. marec 1959, Tata) bol maďarský roľník, statkár, verejný činiteľ a menšinový politik na území Slovenska v prvej polovici 20. storočia. 
Pochádzal z reformovanej rodiny. Po skončení školy hospodáril na svojich majetkoch pri Komárne. Vojenskú službu absolvoval v 6. delostreleckom pluku a počas čiastočnej mobilizácie nariadenej pred vypuknutím I. svetovej vojny odišiel na srbské bojisko, kde bol ranený a následkom zranenia sa vrátil domov. Už v roku 1910 sa začal angažovať v roľníckej strane. 
Po vzniku Česko-Slovenska zakladá v Komárne Maloroľnícku stranu, ktorá sa neskôr pretransformovala na Maďarskú národnú stranu. Už v prvých parlamentných voľbách v roku 1920 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. Mandát obhájil aj po parlamentných voľbách v roku 1925. Po parlamentných voľbách v roku 1929 prestúpil do hornej komory Národného zhromaždenia, kde zotrval aj po voľbách v roku 1935. Angažoval sa aj v komunálnej politike. Zasadal v mestskom zastupiteľstve Komárna a zohral úlohu aj v hospodárskom živote mesta ako člen predstavenstva viacerých miestnych peňažných ústavov. Angažoval sa v aktivitách za pripojenie území obývaných Maďarmi k Maďarskému kráľovstvu. O senátorský mandát prišiel v závere roku 1938 v súvislosti so zmenami hraníc Česko-Slovenska po Viedenskej arbitráži. 
Politicky sa aktivizoval aj v nových pomeroch. V závere roku 1938 a potom v rokoch 1939 - 1944 zasadal v maďarskom parlamente. 
V roku 1945 bol zatknutý československými úradmi a dva roky bol zadržiavaný v ilavskej väznici. V roku 1947 bol deportovaný do Maďarska. Neskôr bol internovaný späť do Česko-Slovenska.
Mora (mytológia)

Mora (, , ) je v slovanskej a germánskej mytológii nadprirodzená entita, väčšinou ponášajúca sa na ženu. Je spájaná so záškodníctvom v domácnosti alebo zlými snami či javom spánkovej paralýzy - odtiaľ pomenovanie nočná mora, desivý sen. Označenie rôznych motýľov vyplýva z predstavy, že ich podobu nadobúdajú aj tieto mýtické bytosti.
Franz Felix Adalbert Kuhn zaznamenal vestfálsku modlitbu, ktorá má zažehnať moru.
V škandinávskej mytológii je zmienka o mare už v 13. storočí v ságe Ynglinga.
V ľudovej tradícii na Slovensku je mora poločlovek-polodémon, zvyčajne žena, živá osoba s nadprirodzenými schopnosťami, ktorá dusí, gniavi, saje krv či inak škodí spiacemu človeku.
Jaskynná maľba

Jaskynné maľby sú typom umenia, ktoré spadajú do prehistorického obdobia a ktoré sa nachádzajú na stenách alebo stropoch jaskýň. Najstaršie sú staré približne 51 200 rokov (umenie vrchného paleolitu), ktoré sa našli v jaskyni Leang Bulu’ Sipong 4 (Sulawesi Selatan, Indonézia). Najstaršie sú často vytvorené ako odtlačok ruky alebo na základe jednoduchých geometrických tvarov. V roku 2021 bolo objavené jaskynné umenie, podobizeň prasaťa s dvoma osobami nájdená na indonézskom ostrove a datované do obdobia pred viac ako 51 200 rokmi.
Štúdia z roku 2018 tvrdila, že vek najstarších príkladov nefiguratívneho jaskynného umenia na Pyrenejskom polostrove je 64 000 rokov. Predstavujú ich tri červené nefiguratívne symboly nájdené v jaskyniach Maltravieso, Ardales a La Pasiega v Španielsku. Pochádzajú z obdobia pred objavením sa moderných ľudí v Európe (najmenej o 20 000 rokov), a preto ich museli vytvoriť skôr neandertálci než moderní ľudia.
V novembri 2018 vedci informovali o náleze dovtedy najstaršej známej figurálnej umeleckej maľby neznámeho zvieraťa. Je stará viac ako 40 000 (možno až 52 000) rokov a nachádza sa v jaskyni Lubang Jeriji Saléh na indonézskom ostrove Borneo, avšak v decembri roku 2019 boli figurálne jaskynné maľby zobrazujúce lov prasiat v krase Maros-Pangkep na Sulawesi odhadnuté na ešte staršie, najmenej 43 900 rokov. Nález bol označený za „najstarší obrazový záznam rozprávania príbehov a najstaršie figurálne umelecké dielo na svete“.
Červený kanál (prítok Maťovského kanála)

Červený kanál je kanál v regióne Dolný Zemplín, na území obce Kapušianske Kľačany v okrese Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina. Ústi do vodného toku Maťovský kanál. Má dĺžku . Rád toku VII. 
Začiatok.
Začína sa v v centrálnej časti územia obce Kapušianske Kľačany v okrese Michalovce v Košickom kraji, južne od intravilánu obce v poľnohospodárskom extraviláne obce, v poli "Veľký lán".
Opis toku.
"Červený kanál" tečie v priamke od začiatku juhozápadojužným smerom poľnohospodárskym extravilánom v Kapušianskych Kľačanoch cez pole "Veľký lán", prudko mení smer na juhozápad, ľavým brehom obmýva pole "Červený vŕšok", pokračuje v priamke, druhý krát mení smer na severozápad, obmýva vrch "Pasienkový vŕšok", v ústi do vodného toku Maťovský kanál ako jeho ľavostranný prítok.
"Červený kanál" patrí do okresu Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Východoslovenská nížina v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina na rozhraní medzi geomorfologickým podcelkom Kapušianske pláňavy a geomorfologickým podcelkom Latorická rovina.. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Prvý komponent dvojslovného názvu vodného toku "Červený kanál" má pôvod v sfarbení dna toku. Porovnaj aj pole "Červený vŕšok", v susedstve "Červeného kanála". Z prídavného mena "červený" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok so spevnenými aspoň bokmi" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Červený kanál" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1990.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Červený kanál (prítok Maťovského kanála)" nie je jedinečným hydronymom (december 2022). V okrese Komárno je "Červený kanál (prítok Malej Aňaly)" a v okrese Dunajská Streda je "Červený kanál (prítok Vrbiny-Holiarov)".
Referencie.
Prehrštie

Prehrštie () je vrch v pohorí Spišská Magura. Leží nad obcou Ždiar, približne severozápadne od Spišskej Belej. 
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Repisko. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Kežmarok a Poprad a zasahuje na katastrálne územie obcí Osturňa a Ždiar. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí situovaný Ždiar, severovýchodne ležiaca Malá Franková a severne obec Osturňa.
Opis.
Prehrštie leží v hlavnom hrebeni medzi Príslopom () a Magurkou (). Severným smerom sa nachádza Bystrý vrch (), Malorovka () a Zlomiská (), východným Solisko (), Vysoký vrch (), Magurka a Slodičovský vrch (), južným Javorinka (), Hlúpy () a Ždiarska vidla () a západným Strednica (), Príslop (), Repisko () a Okrúhla (). Voda zo severných svahov vrchu a hrebeňa odteká Bystrou a Kremeniakom do Osturnianskeho potoka v povodí Dunajca, južne sa zvažujúce svahy odvodňujú prítoky Ždiarskeho potoka do Bielej v povodí rieky Poprad. V blízkosti vrcholu prechádza značený turistický chodník zo Ždiaru-Strednice. Hrebeňom vedie hranica ochranného pásma Pieninského národného parku a ochranného pásma Tatranského národného parku. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, ktorý umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Spišskej Magury, susedné Belianske Tatry, Levočské vrchy, Babiu horu a mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
FC Košice

FC Košice je slovenský futbalový klub z Košíc. Vznikol po rozpade FC VSS Košice spojením klubov TJ FK Vyšné Opátske - FK Košice-Barca. V sezóne 2018/2019 dokázal postúpiť do 2. ligy, ktorú si zahral v sezóne 2019/2020. V sezóne 2022/2023 sa stal klub výťazom 2. ligy a postúpil do najvyššej súťaže.
História.
2022/2023.
V sezóne 2022/23 sa FC Košice podarilo postúpiť do najvyššej slovenskej ligy po tom ako vyhrali II.ligu. Počas celej sezóny zaostávali za FC Tatran Prešov a vyzeralo to tak, že Košice sa o postup budú musieť pobiť v baráži, ale zlá forma Prešova ku koncu sezóny znamenala že víťazom ligy sa stali práve Košice. Z 30 zápasov nazbierali 20 víťazstiev, 6 remíz a iba 4 prehry. Pred druhým Prešovom mali náskok štyroch bodov. 
2023/2024.
Historicky prvý zápas klubu v Niké lige odohrali hráči Košíc 29. júla 2023 proti Slovanu Bratislava. Zápas sa skončil remízou 0:0. Zápas bol vypredaný. Prvé víťazstvo Košíc v Niké lige sa zrodilo 25. augusta v zápase vonku proti Michalovciam. Košice zápas vyhrali 0:2.
Partnerské kluby.
Partnerské kluby FC Košice:
FK Galaktik Košice
Slávia TUKE Košice
MFK Veľké Kapušany
MŠK Stropkov
ŠK Pyramída Košice
FA Buzica
FK Spišská Nová Ves
MFK Rožňava
SGA (Star Goal Academy) Stará Ľubovňa
Realizačný tím.
"Aktuálne k dátumu: 18. decembra 2024"
Bukovská brázda

Bukovská brázda je geomorfologickou časťou Pezinských Karpát, podcelku Malých Karpát. Leží na severozápadnom okraji podcelku, v páse od Rohožníka po Bukovú.
Polohopis.
Bukovská brázda sa nachádza na západnom okraji strednej časti Malých Karpát a zaberá severozápadnú časť podcelku Pezinské Karpaty. Depresia sa v dĺžke cca tiahne od okraja pohoria pri obci Rohožník severovýchodným smerom popri Sološnici, Plaveckom Podhradí a Plaveckom Mikuláši k obci Buková. Z juhu a juhovýchodu územie obopínajú Biele hory, geomorfologická časť Pezinských Karpát, severovýchodne nadväzuje podcelok Brezovské Karpaty a severozápadným smerom leží Plavecké predhorie, časť Pezinských Karpát. Západný okraj vymedzuje Podmalokarpatská zníženina, geomorfologický podcelok Borskej nížiny. 
Západná časť Malých Karpát odvádza vodu do Borskej nížiny, ktorá patrí do povodia Moravy. Z Bukovskej brázdy vedú potoky cez Plavecké predhorie do Rudavy. Najvýznamnejšie sú Hrudky, Trstienka, Libuša, Smrekovec a Rudavka. V severnej časti je na riečke Hrudky vybudovaná vodná nádrž Buková. Obcami na okraji územia prechádza cesta II/501 (Lozorno – Plavecký Mikuláš – Jablonica).
Chránené územia.
Takmer celá táto časť Malých Karpát je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty, vyňatá je len juhozápadná časť v okolí Rohožníka a Sološnice. Osobitne chránenými územiami sú národná prírodná rezervácia Roštún a Pohanská, prírodná rezervácia Buková a prírodná pamiatka Deravá skala a Bukovina.
Turizmus.
Turisticky atraktívne je okolie Plaveckého Podhradia s ruinami Plaveckého hradu a viacerými jaskyňami, no tiež severná časť v okolí vodnej nádrže Buková. Osídlenie v paleolite bolo preukázané v jaskyni Deravá skala pri Plaveckom Mikuláši a severným okrajom údolím riečky Chotár viedla v stredoveku dôležitá Česká cesta. Sieť turistických chodníkov prepája túto časť so zvyškom Malých Karpát.
Pohanská (vrch v Malých Karpatoch)

Pohanská () je najvyšší vrch Plaveckého predhoria, geomorfologickej časti pohoria Malé Karpaty. Nachádza sa na západnom okraji územia, priamo nad obcou Plavecké Podhradie v okrese Malacky. Na jeho vrchole sú pozostatky mohutného hradiska.
Polohopis.
Vrch sa nachádza v strednej časti podcelku Pezinské Karpaty, v geomorfologickej časti Plavecké predhorie. Leží na juhozápadnom okraji tejto časti pohoria, priamo nad a v katastri obce Plavecké Podhradie. Rozsiahly masív tvoria tri vrcholy, pričom na severnom (cca ) stojí ruina Plaveckého hradu. Podobnú výšku dosahuje i južný vrchol, ktorý je v južnej časti bralnatý. Najvyšší, stredne situovaný vrchol, je od nich oddelený plytkými sedlami. Nachádza sa tu Pohanská a Plavecká jaskyňa. 
Celý masív je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Pohanská, ktorá od roku 1980 chráni na rozlohe 128,93 ha „suchomilné a teplomilné rastlinné a živočíšne spoločenstvá na vápencoch, krasové javy a významné archeologické náleziská“.
Prístup.
Na vrchol Pohanskej nevedie značený chodník a prístupný je lesným chodníkom. Z blízkej obce však vedie úpätím modro značená trasa západným a severným úpätím cez sedlo popod hrad a ďalej do sedla "Báborská".
Jozef Trokan

Jozef Trokan (* 3. jún 1919, Trenčianske Teplice† 28. máj 2002, Bratislava) bol slovenský a česko-slovenský vysokoškolský pedagóg, akademický funkcionár a politik KSČ, od 8. apríla 1968 do 31. decembra 1968 bol ministrom stavebníctva Československej socialistickej republiky.
Životopis.
V roku 1945 vyštudoval fakultu stavebného inžinierstva Slovenskej vysoké školy technickej v Bratislave, na ktorej potom pôsobil ako pedagóg; najprv ako asistent, od roku 1952 docent a od roku 1962 profesor. Bol prodekanom, dekanom Stavebnej fakulty (od akademického roku 1962/1963), prorektorom a v akademických rokoch 1963/1964 a 1968/1969 aj rektorom. Špecializoval sa na betónové konštrukcie a mostné konštrukcie z betónu.
V spomínaných akademických funkciách sa veľkou mierou zaslúžil o výstavbu novostavieb Strojníckej a Stavebnej fakulty, Študentského domova J. Hronca a viacerých športovísk školy.
Bol mu udelený Rad Slovenského národného povstania a Vyznamenanie Za zásluhy o výstavbu. V rokoch 1963 - 1968 bol uvádzaný ako účastník plenárnych zasadnutí Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska, od roku 1966 bol členom ÚV KSS.
V apríli 1968 sa stal česko-slovenským ministrom stavebníctva v prvej vláde Oldricha Černíka. Post zastával len do decembra 1968, kedy sa zmenila celá vláda. Ako minister stavebníctva sa zaslúžil najmä o prijatie zákona o diaľniciach.
Zúčastnil sa na mimoriadnom stretnutí Bezpečnostnej rady (BR) Organizácie Spojených národov pri prerokovaní tzv. „česko-slovenskej otázky“ od 21. do 24. augusta 1968, na ktorom veľvyslanec ZSSR v OSN (Jakov Malik) zdôvodňoval inváziu tým, že bola „uskutočnená na pozvanie politických predstaviteľov, ktorých oslobodený národ hladko zvolí za robotnícko-roľnícku vládu“. Do New Yorku prišiel ako prvý zástupca vlády práve Trokan a aj s jeho podporou vystúpil zástupca veľvyslanca v OSN Ján Mužík a poprel existenciu akéhokoľvek pozvania, čo zopakoval aj 24. augusta 1968 vtedajší česko-slovenský minister zahraničia Jiří Hájek. 
V období normalizácie stal sa politicky neprijateľný a bol zbavený funkcií. Napriek tomu, že mu bolo zabránené ďalej pedagogicky pôsobiť, venoval sa odbornej a vedeckej činnosti. Na slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave pôsobil do roku 1986.
Chernobyl

Chernobyl môže byť:
Česko-slovenský pohár v hádzanej mužov

Česko-slovenský pohár v hádzanej mužov bola hádzanárska pohárová súťaž mužov v Česko-Slovensku, ktorú organizoval Československý svaz házené (ČsSH). Vznikla v roku 1971 a konala sa do roku 1992, s veľkou prestávkou v rokoch 1984 až 1991. Najúspešnejšími klubmi súťaže boli TJ Tatran Prešov a TJ Dukla Praha, ktoré zvíťazili zhodne štyrikrát.
Štruktúra.
Súťaž hrali iba dve družstvá. Vždy sa odohral iba jeden zápas, v ktorom sa stretli víťaz Českého pohára s víťazom Slovenského pohára. Zápas sa odohral na neutrálnom športovisku. Víťaz mal od roku 1976 právo 
štartovať v Pohári víťazov pohárov (PVP). Ak sa víťaz stal zároveň aj česko-slovenským majstrom, do európskeho pohára postúpil zdolaný finalista. V rokoch 1984 až 1991, keď sa Česko-slovenský pohár neorganizoval, zastupovalo Česko-Slovensko v PVP druhé najlepšie družstvo majstrovskej súťaže.
Novodobá súťaž.
V roku 2015 sa vytvorila novodobá hádzanárska konfrontácia medzi slovenskými a českými klubmi, ktoré začali hrať o tzv. "československý pohár". V prvom ročníku konanom v Prahe zvíťazil HT Tatran Prešov, ktorý toto prvenstvo obhájil aj v rokoch 2016, 2017 a 2018.
Last Day Under the Sun

„Last Day Under the Sun“ je skladba dánskej hudobnej skupiny Volbeat z ich siedmeho štúdiového albumu "Rewind, Replay, Rebound". Skladba je inšpirovaná knihou o Johnnym Cashovi. Vyšla ako singel 13. júna 2019.
Dňa 10. júna skupina zverejnila na svojej oficiálnej stránke na sociálnej sieti Facebook krátke video bez zvuku, čím fanúšikom prvý krát naznačila, že sa chystá nový, už tretí, singel albumu. Následne 12. júna zverejnili 21-sekundovú ukážku hudobného videa.
Hudobné video.
Hudobné video bolo odpremiérované 13. júna 2019 o 14:00 hodín stredoeurópskeho času a o 8:00 hodín času východného pobrežia USA na platforme YouTube. Bolo režírované Jakobom Printzlauom.
Biele hory

Biele hory sú geomorfologickou časťou Pezinských Karpát, podcelku Malých Karpát. Leží v severnej polovici podcelku, v páse od Kuchyne po Smolenice.
Polohopis.
Hornatina sa nachádza v strednej časti Malých Karpát a zaberá pás územia naprieč podcelkom Pezinské Karpaty. Tvorí výrazne hornaté územie, ktoré siaha od Kuchyne na západe, po Smolenice a Trstín na východnom okraji. V Bielych horách leží väčšina najvyšších vrchov pohoria. Severozápadne územie vymedzuje Bukovská brázda, geomorfologická časť Pezinských Karpát, severovýchodne nadväzuje podcelok Brezovské Karpaty a Podmalokarpatská pahorkatina, časť Podunajskej pahorkatiny. Pezinské Karpaty pokračujú východným a južným smerom časťami Smolenická vrchovina, Homoľské Karpaty a Kuchynská hornatina. Západný okraj vymedzuje Podmalokarpatská zníženina, geomorfologický podcelok Borskej nížiny. 
Západná časť Malých Karpát odvádza vodu do Borskej nížiny, ktorá patrí do povodia Moravy, z východnej časti voda smeruje do prítokov Malého Dunaja. Potoky zo severovýchodnej časti odvádzajú vodu do Podunajskej pahorkatiny, pričom najvýznamnejšou je riečka Parná. Strednú a západnú časť odvodňujú riečky Rudava a Malina. Ich najvýznamnejšie prítoky sú Cabadov jarok, Vývrat, Sološnický potok, Libuša a Rudavka. Obcami na západnom okraji územia prechádza cesta II/501 (Lozorno – Plavecký Mikuláš – Jablonica), východný okraj pohoria lemuje cesta II/502 (Modra – Smolenice – Trstín).
Chránené územia.
Takmer celá táto časť Malých Karpát je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty, vyňatá je len menšia juhozápadná časť v okolí Sološnice. Osobitne chránenými územiami sú národná prírodná rezervácia Roštún a Záruby, prírodná rezervácia Vysoká, Klokoč, Čierna skala a Skalné okno a prírodná pamiatka Deravá skala a Čertov žľab.
Turizmus.
Biele hory sú turisticky najatraktívnejšou časťou Malých Karpát, nakoľko tu mimo najvyšších vrchov leží viacero prírodne cenných území. Vyskytujú sa tu bralnaté pásma s viacerými jaskyňami. Severným okrajom cez Bukovú viedla v stredoveku tzv. Česká cesta, ktorá spájala Budín s Prahou. Takmer celým územím prechádza Štefánikova magistrála, na ktorú sa pripájajú mnohé značené chodníky z okolitých obcí.
Trlík

Trlík je veľmi zriedkavé slovenské priezvisko, ktoré vzniklo z apelatíva "trlo", tzn. pohyblivá časť trlice (t. j. nástroja na ručné trepanie ľanu alebo konopí), v prenesenom význame „veľmi chudý človek“. Pôvod priezviska sotva súvisí so slovom "trlo" (trenie/neresenie rýb). Z 28 rodín Trlíkovcov žijúcich na Slovensku býva 26 na Kysuciach, päť v Turzovke a jedna v Korni.
Strýček

Strýček (ženský variant Strýčeková) je časté slovenské priezvisko, ktoré vzniklo podľa príbuzenského vzťahu z nárečového apelatíva "strýček" (otcov brat, teda strýc, príp. všeobecné oslovenie staršieho, dospelého muža). Na Slovensku toto priezvisko používa až 429 rodín, najviac (210) na Kysuciach (vo Svrčinovci 88, v Čadci 61, v Čiernom 43, v Turzovke štyri a Klokočove jedna rodina).