Chrám svätých Konštantína a Heleny (Plovdiv)

Chrám svätých Konštantína a Heleny (), alebo () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Poloha.
Chrám sa nachádza v centrálnej časti mesta na území tzv. Trojpahorčia v bezprostrednej blízkosti starej mestskej brány Chisar kapija na ulici „Săborna“.
Dejiny a súčasnosť.
Na mieste súčasného chrámu stála kresťanská svätyňa už v ranom období kresťanstva. Bola zasvätená svätým mučeníkom Severínovi a Menasovi, ako aj tridsiatim ôsmim plovdivským mučeníkom, ktorí boli zabití na tomto mieste z dôvodu viery v roku 304 počas panovania rímskeho cisára Diokleciána. Potom, čo cisár cisárovi Konštantín I. oficiálne uznal kresťanstvo a on sám ako aj jeho matka boli kanonizovaní, bol vtedajší chrám zasvätený im dvom. Chrám bol pod súčasným menom spomenutý aj v zápiskoch nemeckého cestovateľa Stefana Gerlacha z roku 1578, ktorý sa taktiež zmienil o tom, že božská liturgia sa v chráme konala iba raz do roka. Tento pôvodný chrám bola sčasti drevená jednoloďová stavba, ktorá bola v období osmanskej nadvlády niekoľkokrát zničená a následne obnovená. V roku 1830 boli z pôvodného chrámu zachované už len ruiny.
V roku 1810 sa stal správcom chrámu známy krajčír Todor Petkov Moravenov, ktorý prišiel s myšlienkou rekonštrukcie budovy a inicioval zbierku finančných prostriedkov, ktorá trvala nepretržite po dobu 20 rokov. V roku 1830 sa prominentnému plovdivskému obchodníkovi Vălkovi Kurtovičovi Čalăkovovi podarilo od sultána získať súhlas pre rekonštrukciu dvoch plovdivských chrámov a to práve chrámu Svätých Konštantína a Heleny, ako aj chrámu svätej Nedele. Rekonštrukcia chrámu trvala dva roky a bola dokončená v priebehu roku 1832. Na počiatku 18. storočia bola v chrámovom dvore postavená aj malá budova, ktorá slúžila ako ženský kláštor a v 60. rokoch 19. storočia bola v severozápadnom rohu postavená päťposchodová 13 metrov vysoká zvonica. Dnes je chrám plne funkčný a slúži veriacim ako farský chrám bulharskej pravoslávnej cirkvi.
Charakteristika.
Chrám bol postavený pod vedením Petka Petkova–Boza, slávneho architekta bracigovskej staviteľskej školy. Budova je postavená ako trojloďová bazilika s dĺžkou 26 a šírkou 17,5 metra. Steny chrámu sú masívne a časti z nich priliehajú na niektorých miestach k pôvodným mestským hradbám. Naos chrámu je široký na tri lode rozdelený dvomi stĺporadiami, ktoré oddeľujú centrálnu hlavnú loď chrámu od dvoch bočných, pričom centrálna loď je dvakrát širšia než bočné lode. Každé zo stĺporadí sa skladá z piatich bohato dekorovaných stĺpov spojených arkádami v štýle charakteristickom pre bulharskú architektúru. Centrálna hlavná loď dosahuje výšky 8 metrov, bočné lode 6 metrov, pričom všetky tri lode zdieľajú spoločnú sedlovitú drevenú strechu. Strop je drevený a zdobený, u bočných lodí chrámu rovný, zhotovený z drevených panelov a nad centrálnou loďou klenutý. Na východnej strane je budova zakončená apsidou. Hlavný vchod do chrámu sa nachádza na západnej strane pod kolonádou, ktorá ohraničuje nartex (chrámová predsieň). V chráme sa nachádza aj druhé poschodie vo forme balkónu, ktorý má tvar bulharského písmena „П“ a ktorý sa začína nad nartexom v západnej časti chrámu, vedú naň dve schodiská (na južnom a severnom konci nartexu) a bol pôvodne vybudovaný ako oddelený priestor pre ženy. Balkón z vnútornej strany chrámu siaha až do priestoru samotného naosu. Ikonostas vyrezal Ioannis Paskoulis z Metsova, čo je zrejmé z bločku zo 17. marca 1836 na ktorom bola práca faktúrovaná a ktorý sa zachoval až do súčasnosti. 
Ikonostas je veľmi odlišný od ostatných nachádzajúcich sa v plovdivských chrámoch. Je celý vyrezaný v barokovom slohu a pri jeho výrobe sa autor síce čiastočne držal balkánskych pravoslávnych tradícií, ale z väčšej časti je ikonostas vyrobený v tzv. „viedenskom štýle“. Podľa plovdivského historika Dr. K. Apostolidesa bol ikonostas dokonca vyrobený priamo vo Viedni podľa vzoru ikonostasu, ktorý sa nachádza v tamojšom chráme svätého Juraja. Okrem ikonostasu je Ioannis Paskoulis taktiež autorom vyrezávaného dreveného baldachýnu nad oltárom, ako aj episkopálneho stolca. Dva menšie ikonostasy (proskynetariony) boli vyrobené o niečo neskôr a sú dielom významného rezbára Dimităra Staniševa z debarskej drevorezbárskej školy. Ikony na ikonostase sú predovšetkým dielom slávneho bulharského maliara Zachariho Zografa, ktorý na nich pracoval so svojím bratom Dimitărom v rokoch 1836 – 1840. V roku 1848 boli pridané aj ďalšie ikony, ktorých autormi boli umelec Nikola Odrinčanin z Edirne ako aj Stanislav Dospevski, ktorý bol synovcom Zachariho Zografa. V chráme sa nachádzajú aj staršie ikony (niektoré až zo 16. storočia), ktoré boli chrámu darované obyvateľmi mesta. Vymaľovanie stien chrámu, ikonostasu ako aj nartexu a schodísk prebehlo v rokoch 1864 – 1866 a fresky sú dielom dvoch umelcov z Pazardžiku – Stefana Andonova a Atanasa Giudženova.
Chrámový dvor je ohradený 6 – 8 metrov vysokým kamenným múrom v ktorom sa nachádzajú dva portály umožňujúce vstup do chrámového komplexu.
Okrem samotného chrámu sa vnútri komplexu nachádzajú ďalšie stavby: 
Patrocínium.
Chrám je zasvätený rímskemu cisárovi Konštantínovi I. a jeho matke Helene.
Chrámový sviatok: 21. mája na sviatok svätých Konštantína a Heleny
Malé chrámové sviatky: 
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.221 z roku 1927 ako "národná starožitnosť", štatút kulltúrnej pamiatky bol obnovený aj v Štátnom vestníku č. 4 z roku 1995 – ako dôvody ochrany boli pridané aj architektonická a umelecká hodnota budovy. Celý názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je "Cărkva „Sveti Sveti Konstantin i Elena“ s kambanarijata i oltaria" (, doslova "Chrám svätých Konštantína a Heleny so zvonicou a oltárom") oficiálny skrátený názov pamiatky je "Cărkva „Sveti Sveti Konstantin i Elena“" (, doslova "Chrám svätých Konštantína a Heleny").