burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2007

Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2007 boli v poradí 31. Majstrovstvá Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v 4 talianskych mestách: Chieti, Lanciano, Ortona a Vasto od 24. septembra7. októbra 2007, za účasti 16 tímov. Počet účastníkov sa oproti predchádzajúcim šampionátom zvýšil o 4. Nováčikom turnaja bolo iba Bielorusko. Taliansko po rokoch 1938, 1968, 1974, 1981, 1985 a 1993 hostilo ženský európsky šampionát už siedmykrát. O dejisku 31. ME sa rozhodlo v novembri 2004. Hráčky Ruska získali druhýkrát titul majstra Európy, keď vo finále zdolali Španielsko. Na tretej priečke skončili Bielorusky, ktoré pri svojom prvom štarte na ME dosiahli hneď aj medailu. 
Tieto ME boli zároveň kvalifikáciou na Letné olympijské hry 2008 v Pekingu. Kvalifikovali sa na ne iba víťazné družstvo. Tímy na 2. až 5. mieste postúpili do olympijskej kvalifikácie.
Ilkovičova rovnica

Ilkovičova rovnica je matematický vzťah, vyjadrujúci závislosť difúziou limitovaného prúdu od vlastností kvapkovej elektródy a elektroaktívnej látky v polarografii, ktorú odvodil Dionýz Ilkovič a publikoval ju v roku 1934.
formula_1
kde z je počet vymenených elektrónov,
 F je Faradayov náboj,
 D je difúzny koeficient,
 m je hmotnosť ortuťovej kvapky,
 t je doba kvapky,
 c je koncentrácia depolarizátora v roztoku,
 c0 je koncentrácia depolarizátora na povrchu elektródy
Pre stanovenie jedného analytu pri zachovaní konštantných podmienok platí:
formula_2
Nausa

Nausa (gr. " Νάουσα" - Nausa, arumunsky "Niagusta") je mesto v Grécku v macedónskej Imathii. Žije tu asi 33 000 obyvateľov. Mesto je známe svojim vínom a tradičnou osmanskou architektúrou, nachádza sa tu aj lyžiarske stredisko.
Dejiny.
V staroveku tu najskôr žili trácke kmene Brygov, neskôr sa tu usadili grécki Macedónci. Na mieste dnešnej Nausy sa nachádzalo macedónske mesto menom "Mieza". Z tejto doby je tu dochované nymfeum. V rímskej dobe sa zaužívalo latinské meno "Nea Augusta", ktoré sa následne pogréčtilo na dnešné "Nausa". Nausa začala byť významným mestom až počas tureckej nadvlády, kedy sa tu vďaka mnohým bohatým gréckym obchodníkom vystavali viaceré stavby. Typické sú hlavne bohaté domy týchto obyvateľov, ktoré dnes tvoria staré mesto. Gréci mesto dobyli počas Gréckej vojny za nezávislosť v roku 1821 a následne pod vedením Anastasiosa Karatasosa odolávali dlhému tureckému obliehaniu, ktoré po mesačnom obliehaní skončilo pre Turkov úspešne, pričom pádom Nausy sa skončilo aj grécka snaha o oslobodenie Macedónie. Gréci Macedóniu oslobodili až v roku 1912. V meste tejto doby žili hlavne Gréci, ale bola tu aj početná komunita Arumunov a Bulharov. Bulhari odišli do Bulharska po grécko-bulharskej výmene obyvateľov a v roku 1923 po Grécko-tureckej výmene obyvateľov sa v Nause usadilo veľa Pontských Grékov.
Betula caerulea

Betula caerulea je drevina z čeľade brezovité ("Betulaceae"). Je krížencom Betula papyrifera a Betula populifolia.
Opis.
Betula caerulea rastie na severovýchode Severnej Ameriky. Dorastá do výšky 10 a 20 metrov. Kôra postupne starnutím získava červeno-bielu farbu a nešupinatí. Strom kvitne v máji. Samčie jahňady sú dlhé 3 až 5 centimetrov, samičie iba 0,8 centimetra. Plod je dlhý 2,5 centimetra a dozrieva v septembri. Semená majú krídelká.
Louder

„Louder“ je skladba britského producenta DJa Fresha. Skladba obsahuje vokály waleskej speváčky Sian Evans. Bola vydaná dňa 3. júla 2011 cez vydavateľstvo Ministry of Sound. Skladba je považovaná za míľnik dubstepovej hudby, pretože sa stala prvou dubstepovou skladbou, ktorá dosiahla 1. miesto v rebríčku UK Singles Chart. V Spojenom kráľovstve sa dodnes predalo 507 659 kópií singla „Louder“.
Regional Express

Regional Express je kategória regionálnych vlakov osobnej dopravy premávajúcich na Slovensku a v Rakúsku. 
V súčasnosti zahŕňa vlaky medziregionálneho významu (napríklad REXy Bratislava - Prievidza či Banská Bystrica - Margecany, ktoré boli v rovnakej trase v minulosti vedené ako rýchliky), zrýchlené vlaky, často posilové v dobe prepravných špičiek (najmä trasy okolo Bratislavy a ŽIliny) i vlaky, ktoré by v minulosti boli vedené napriek vynechávaniu zastávok ako osobné vlaky (trasy ako Košice - Prešov či Trenčín - Chynorany).
Súpravy vlakov REX sú často rovnaké ako pri osobných vlakoch v regióne. Výnimkou môže byť trať Banská Bystrica - Margecany, kde jazdia rýchlikové súpravy. Vo vlakoch Regional Express nie sú radené vozne prvej triedy (až na niekoľko výnimiek, kedy sú prehlásené za druhú triedu). Rezervácia miest na sedenie väčšinou nie je možná, výnimkami sú vlaky REX na trasách Bratislava - Prievidza, Trenčín - Košice a Banská Bystrica - Margecany.
Výhodou vedenia niektorých vlakov v kategórii REX miesto kategórie regionálny rýchlik či rýchlik (najmä vlaky Bratislava - Prievidza a Banská Bystrica - Margecany) je poskytovanie zľavneného cestovného REGIONAL pre cesty do 60 kilometrov (jej výška je približne 15 % ceny obyčajného cestovného) a neobmedzený počet lístkov na bezplatnú prepravu.
História.
Prvé spoje pod týmto označením začali premávať od GVD 2007/2008 na trasách Bratislava hl. st. – Wien Südbahnhof a Bratislava-Petržalka – Wien Südbahnhof. 
Od prelomového GVD 2012/2013 táto kategória takmer úplne nahradila kategóriu Zr (zrýchlený vlak) a rozšírila sa najmä v okolí Bratislavy v súvislosti s budovaním IDS BK. Od GVD 2015/2016 kategória REX definitívne nahradila kategóriu Zr.
Vlaky Regional Express na Slovensku.
V súčasnosti (grafikon 2021) premávajú REXy na nasledujúcich linkách:
Olomoucký jazykový ostrov

Olomoucký jazykový ostrov () bol nemecký jazykový ostrov v Česku na strednej Morave, ktorý zahŕňal mesto Olomouc ("Olmütz") a jeho okolie. 
Nemecká menšina v Olomouci tvorila jazykový ostrov, ktorý sa nachádzal mimo súvislého nemeckého osídlenia. Pred pripojením národnostne zväčša českých obcí v r. 1919 (vznikla tak "Velká Olomouc") bol Olomouc nemeckým mestom so silnou českou menšinou, po pripojení sa pomer národností obrátil.
Okrem mesta Olomouc doň patrilo jedenásť obcí na južnom predmestí, a to: 
S ostrovom susedila ešte obec "Pavlovice" (dnes mestská časť Olomouca pod názvom Pavlovičky), kde Nemci tvorili 58 % obyvateľstva. Táto ale nebola zaradená do nárokov Nemeckého Rakúska, ktoré si nárokovalo olomoucký jazykový ostrov.
Olomoucký jazykový ostrov sa nachádzal relatívne blízko kompaktnému germanofónnemu územiu Šternberka, ale jeho závislosť na českom okolí bola nespochybniteľná. Celkový ráz ostrova bol v menšej miere nemecký, ako tomu bolo v prípade Brna. 
Dejiny.
Spočiatku po vyhlásení ČSR miestni Nemci uvažovali, že sa pripoja k provincii Sudetenland, vyhlásenej Nemeckým Rakúskom, ktoré si naň činilo nárok.
V čase vyhlásenia ČSR mal Olomouc približne 20-tisíc obyvateľov, pričom približne tretinu tvorili Česi. Napriek českej menšine bol Olomouc spravovaný čisto nemeckým zastupiteľstvom, potreby českej menšiny boli zanedbávané. Neskrývaným cieľom snáh o odčinenie národnostnej nespravodlivosti bolo počeštenie Olomouca, to sa dalo dosiahnuť jedine administratívnym pripojením českých predmestských obcí. Obce, ktoré sa mali pripojiť k Olomoucu a vytvoriť "Velký Olomouc", sa dali rozdeliť na dve skupiny, české a nemecké. Tak sa aj obce olomouckého jazykového ostrova (Nová Ulice a obce Neředín, Nové Sady, Nový Svět, Povel a Pavlovičky (vtedy Pavlovice), ktoré mali úplne nemeckú radničnú správu, stali súčasťou "Velkého Olomouca". V týchto obciach vyvinul takzvaný Okresní národní výbor ešte pred začatím rokovaní o integrácii iniciatívu, ktorá mala viesť k zosadeniu miestnej správy.
Počet obyvateľov Olomouca sa pripojením 13 predmestských obcí zvýšil z 22-tisíc na 57-tisíc, zároveň sa rozloha mesta zväčšila z 300 ha na 4 053 ha.
Demografia.
Podľa sčítania z roku 1910 žilo na území jazykového ostrova 37 443 obyvateľov, pričom 24 628 malo obcovaciu reč nemeckú (66 %). V roku 1921, v prvom česko-slovenskom sčítaní, sa na tom istom území sčítalo 42 149 obyvateľov, z nich tvorili Nemci už len 17 059 (40 %).
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 2016

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 2016 bola kontinentálna kvalifikácia v hádzanej mužov na Majstrovstvá Európy 2016, ktorú organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Zúčastnilo sa jej 38 európskych družstiev, ktoré súťažili o 15 miest na záverečný turnaj v troch skupinách prvej fázy kvalifikácie, play-off a siedmich skupinách 2. fázy kvalifikácie. Kvalifikácia prebiehala od 31. októbra 2012 do 14. júna 2015.
Priamy postup.
Priamo postupovalo iba družstvo hostiteľskej krajiny:
Nasadenie do výkonnostných košov.
Nasadenie prebiehalo podľa rebríčku EHF, pozostávajúceho z umiestnení na šampionáte a z kvalifikácie na ME 2012, MS 2013 a ME 2014. Žrebovanie do kvalifikačných skupín 1. fázy prebehlo 23. júna 2012. Po 1. fáze kvalifikácie, z ktorej postúpili 3 víťazi skupín, nasledovalo play-off s troma najnižšie umiestnenými družstvami z predchádzajúcej kvalifikácie, ktorými sa stali , a . Traja víťazi play-off postúpili do 2. fázy kvalifikácie, ktorá bola vyžrebovaná 11. apríla 2014.
Filip Topol

Filip Topol (* 12. jún 1965, Praha, Česko – † 19. jún 2013, Praha, Česko ) bol český spevák, klavirista, hudobný skladateľ a textár, vedúca osobnosť kapely Psí vojáci.
Narodil sa v Prahe. Jeho otcom je dramatik Josef Topol, dedom spisovateľ Karel Schulz a starším bratom básnik a spisovateľ Jáchym Topol.
Prvýkrát vystúpil v roku 1978 ako trinásťročný na Hrádečku u Václava Havla v úvode koncertu The Plastic People of the Universe "Pašijové hry velikonoční". Hral piesne na texty svojho o tri roky staršieho brata Jáchyma. Ešte v tom istom roku založil spolu so svojimi spolužiakmi zo školy kapelu Psí vojaci, ktorej názov inšpirovali indiánski bojovníci z románu "Malý veľký muž". Napísal pre ňu veľmi veľa piesňových textov. Jednou z najznámejších je pieseň „Žiletky“, podľa ktorej v roku 1994 bol uvedený rovnomenný film, a v ktorom si Topol zahral hlavnú rolu. Za svoju kariéru nahral dva sólové albumy a jeden s orchestrom.
Dlhodobo sa potýkal so zdravotnými problémami, v minulých rokoch prekonal viacero operácií, pri ktorých mu lekári odobrali polovicu pankreasu. Posledný koncert s ním odohrali Psí vojaci 25. mája 2013 v Amsterdame.
Neter (dcéra súrodenca)

Neter (iné názvy: bratova dcéra zastarano: bratanica; sestrina dcéra zastarano: sestrenica ; sestrina dcéra zriedkavo zastarano: sesternica) je príbuzná ženského pohlavia, ktorá je dcérou súrodenca (brata alebo sestry). Mužskou obdobou je synovec.
Praneter.
Slovom praneter označujeme bratovu alebo sestrinu vnučku, teda dcéru netere alebo synovca.
Sesternica

Sesternica alebo krajovo sestrenica môže byť dcéra otcovho alebo matkinho súrodenca, pozri sesternica (dcéra rodičovho súrodenca)
Sesternica (-zriedkavo a zastarano) alebo sestrenica (-zastarano) môže byť aj sestrina dcéra, pozri pod neter (dcéra súrodenca)
Captain Beefheart

Captain Beefheart vlastným menom Don Glen Vliet, neskôr Don Van Vliet (* 15. január 1941, Glendale, Kalifornia, USA – † 17. december 2010, Arcata) bol americký hudobník-multiinštrumentalista a maliar. Ako hudobník je spojený predovšetkým so skupinou The Magic Band, ktorú viedol a s ktorou nahral medzi rokmi 1965 a 1982 dvanásť štúdiových albumov.
Ako spevák bol známy svojím širokým hlasovým rozsahom, okrem toho hral na harmoniku, saxofón a množstvo ďalších dychových nástrojov. Pohyboval sa v štýloch rock, blues, psychedélia s free jazzom, avantgarda a experimentálna hudba. Priatelil sa s Frankom Zappom, s ktorým príležitostne spolupracoval. V roku 1982 úplne opustil hudobný svet a osobu Captaina Beefhearta a začal sa ako Don Van Vliet venovať svojej záľube, maliarstvu. Zomrel v decembri 2010 po dlhoročnom boji s roztrúsenou sklerózou.
The Next Day

The Next Day je 24. štúdiový album britského speváka Davida Bowieho. Jeho producentom bol Tony Visconti a album vyšiel v marci 2013 vo vydavateľstve Iso Records a Columbia Records. Jeho vydanie bolo oznámené v deň Bowieho 66. narodenín 8. januára 2013 a v rovnaký deň vyšiel prvý singel „Where Are We Now?“.
Ide o jeho prvý štúdiový album od roku 2003, keď vyšiel album "Reality". Ide aj o jeho prvý album od roku 1993, keď vyšiel "Black Tie White Noise", ktorý sa umiestnil na prvom mieste v rebríčku UK Albums Chart. Na obale albumu je použitý obal z albumu "Heroes" z roku 1977 a bielym štvorcom uprostred, na ktorom je názov tohto albumu a názov pôvodného albumu, slovo „Heroes“ je preškrtnuté.
Neter

Neter môže byť:
The Power to Believe

The Power to Believe je trinásty a posledný štúdiový album britskej rockovej skupiny King Crimson. Bol vydaný v marci 2003 prostredníctvom vydavateľstva Sanctuary Records a v britskom rebríčku sa umiestnil najlepšie na 162. mieste.
Skupina King Crimson po turné k predchádzajúcemu albumu "The ConstruKction of Light" (2000) si v roku 2002 dopriala odpočinok a postupne začala vytvárať ďalšiu štúdiovú platňu. Niektoré nahrávky vyšli ešte na jeseň roku 2002 na EP "Happy with What You Have to Be Happy With" a v marci 2003 sa v prepracovanej podobe objavili na klasickom štúdiovom albume "The Power to Believe".
V istých ohľadoch je "The Power to Believe" ohliadnutím za celou hudobnou kariérou King Crimson. Inštrumentálka „Level Five“ je svojím progresívnym úvodom a celou svojou štruktúrou veľmi podobná sérii skladieb „Larks' Tongues in Aspic“, ktorej štyri časti skupina nahrala medzi rokmi 1973 a 2000. V skladbe „EleKtriK“ sa postupne prelína niekoľko hudobných štýlov od ambientu až po metal. Tretia a štvrtá časť titulnej skladby „The Power to Believe“ je variáciou na improvizáciu „The Deception of the Thrush“, ktorú skupina hrala na koncertoch v rokoch 2000 až 2003, a ktorá pôvodne vznikla v rámci ProjeKcts v druhej polovici 90. rokov. „The Power to Believe IV: Coda“ je naživo nahraným výňatkom z Frippova projektu Soundscapes z roku 1997. Text pre „The Power to Believe“ bol prevzatý z Belewova sólového albumu "Op Zop Too Wah" (1996), konkrétne z piesne „All Her Love Is Mine“.
Keith Tippett

Keith Tippett rodným menom Keith Graham Tippetts (* 25. august 1947 – † 14. jún 2020) bol britský jazzový klavirista a hudobný skladateľ.
Už na škole založil Tippett vlastnú džezovú skupinu s názvom The KT7. Na konci 60. rokov 20. storočia viedol sextet, kde hrali aj Elton Dean na saxofón, Mark Charig na trúbku a Nick Evans na trombón. Oženil sa so speváčkou a herečkou Juliou Driscoll a napísal hudbu pre televíziu. V roku 1970 založil big band Centipede s viac ako 50 hudobníkmi. Okrem niekoľkých koncertov nahrali Centipede aj džezrockový dvojalbum "Septober Energy". Začiatkom 70. rokov Tippett spolupracoval s progressive rockovou skupinou King Crimson, kedy sa ako hosťujúci pianista podieľal na ich troch albumoch: "In the Wake of Poseidon, Lizard" (obe 1970) a "Islands" (1971).
Richard Palmer-James

Richard Palmer-James (* 11. jún 1947) je britský hudobník a textár.
V mladosti pôsobil v najrôznejších miestnych skupinách ako The Corvettes, The Palmer-James Group, Tedrad a Ginger Man, kde hral na gitaru a ktorých členmi bol aj John Wetton. V roku 1969 bol jedným zo zakladajúcich členov rockovej skupiny Supertramp (pod menom Richard Palmer). V skupine pôsobil do roku 1972, kedy sa presťahoval do Mníchova.
V rokoch 1972 až 1974 spolupracoval ako textár s britskou skupinou King Crimson (kde sa opäť stretol s Wettonom), podieľal sa na ich troch albumoch "Larks' Tongues in Aspic" (1973), "Starless and Bible Black" a "Red" (obe 1974). Napriek tomu, že členom kapely posielal texty z Nemecka, bol plnoprávnym členom kapely, rovnako ako jeho predchodca Peter Sinfield. V roku 1974 bola činnosť skupiny ukončena a Palmer-James naďalej príležitostne spolupracoval s Johnom Wetton a Davidom Crossom.
V roku 1997 vydal spoločne s Wettonom album "Monkey Business", kompiláciu rôznych nevydaných skladieb.
Pohár konfederácií FIFA 2013

Pohár konfederácií FIFA 2013 bol 9. ročník Pohára konfederácií FIFA. Konal sa od 15. júna do 30. júna 2013 v Brazílii. Víťazmi sa stali hráči Brazílie, keď vo finále zdolali Španielsko 3-0. Najlepší strelcom sa stal Brazilec Fred a Španiel Fernando Torres s 5 gólmi. Najužitočnejším hráčom turnaja sa stal Brazílčan Neymar. Zápas o tretie miesto vyhrali futbalisti Talianska.
Eugen Brikcius

Eugen Brikcius (* 30. august 1942) je český spisovateľ, básnik, filozof a výtvarník.
Po maturite vystriedal veľa zamestnaní (bol o. i. vodičom, pomocným robotníkom alebo programátorom). V rokoch 1966 – 1968 diaľkovo študoval filozofiu a sociológiu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, v rokoch 1968 – 1970 študoval filozofiu na University College v Londýne. Na konci šesťdesiatych rokov usporadúval happeningy, v sedemdesiatych rokoch sa živil ako výtvarník v slobodnom povolaní. V rokoch 1973 – 1974 bol osem mesiacov väznený za hanobenie Sovietskeho zväzu. Štúdiá dokončil až v roku 1982 dizertačnou prácou "Ontological Argument". Po roku 1980 odišiel do Viedne.
Elektrický rušeň 111

Elektrický rušeň 111 (predtým E 458.1) je elektrický posunovací rušeň pre jednosmernú napájaciu sústavu 3 kV vyrábaný v rokoch 1981 – 1982 firmou Škoda Plzeň (továrenské označenie Škoda 78E).
Vývoj.
Po úspechu s prevádzkou starších posunovacích rušňov radu 110 bol objednaný nový podobný rušeň, ktorého technická úroveň by však zohľadňovala rýchly pokrok v oblasti polovodičov. Koncepcia nového rušňa bola najprv v roku 1979 vyskúšaná rekonštrukciou jedného stroja radu 110, ktorý bol predtým poškodený požiarom. Skúšobný rušeň vykazoval úsporu elektriny až 50% oproti rušňom s odporovou reguláciou výkonu. Tento rušeň bol neskôr označený ako rad 112. Po tejto skúške bola s určitými úpravami začatá výroba sériových strojov radu 111.
Konštrukcia.
Rušeň je kapotovaný so stredovým vežovitým stanovišťom rušňovodiča. Okolo znížených predstaviek je ochodza pre údržbu a posunovača. Nápravy na dvoch dvojnápravových podvozkoch sú poháňané štyrmi elektromotormi. Elektrinu rušeň odoberá pomocou polopantografu na streche stanovišta rušňovodiča. Regulácia výkonu je pulzná, prebieha pomocou výkonových diód a tyristorov.
Prevádzka.
Rušne boli odpočiatku svojej činnosti sústredené v depách v Česku: Ústí nad Labem, Praha, Česká Třebová a Ostrava. Okrem posunu sa uplatňujú aj v traťovej službe. Okrem jazdy v čele manipulačných vlakov jazdia aj s osobnými vlakmi napr. na trati Ústí nad Orlicí - Lichkov.
Caribbean Sunset

Caribbean Sunset je deviaty sólový štúdiový album Johna Calea z roku 1984. 
Okrem jeho vtedajšej koncertnej skupiny, ktorú tvoril gitarista Dave Young, basgitarista Andy Heermans a bubeník Dave Lichtenstein, sa na albume podieľal aj jeho skorší spolupracovník Brian Eno.
Album vyšiel v januári 1984 ako jeho druhý album pre vydavateľstvo ZE Records a ide o jeho jediný štúdiový album, ktorý doteraz (jún 2013) nevyšiel na CD. Pôvodne vyšiel iba na vinylovej platni a audiokazete a v roku 1990 vyšiel v reedícii opäť na LP vo vydavateľstve Mango Records. V roku 2001 bolo jeho vydanie na CD naplánované, ale nakoniec sa tak nestalo. Album mal byť doplnený o dve bonusové piesne: inštrumentálnu verziu „Villa Albani“, ktorá vyšla ako singel spolu so spievanou verziou a „Hungry for Love“. Druhý bonus mala byť skladba „She Never Took No for an Answer“, ktorá bola použitá vo filme "Sid &amp; Nancy".
Iokasté

Iokasté alebo Iokasta (, ) je v gréckej mytológii dcéra hrdinu Menoikea, manželka tébskeho kráľa Laia a jeho nástupcu Oidipa.
Keď sa kráľ Laios z veštby dozvedel, že zahynie rukou svojho syna, v túžbe po následníkovi uniesol kráľovi Pelopovi jeho malého syna Chrysippa. Správal sa však k nemu tak, že Chrysippos spáchal samovraždu a Pelops Laia preklial, aby zomrel rukou vlastného syna.
Kráľovná Iokasté ale po dlhých rokoch bezdetného manželstva predsa porodila syna. Dlho sa však z dieťaťa netešila, lebo jej manžel Laios si spomenul na veštbu a prikázal dieťa pohodiť v lese a aby sa náhodou nezachránilo, zviazal mu nohy remeňom a poranil chodidlá. Ale otrok, ktorý mal dieťa nechať v lese, sa nad ním zľutoval a dal ho pastierovi a ten dieťa odovzdal korintskému kráľovi Polybovi a jeho žene Merope. Keďže kráľovský pár nemal deti, vychovali ho ako vlastného. Dieťa podľa opuchnutých nôh dostalo meno Oidipus. (v preklade: „s opuchnutými nohami")
Keď Oidipus dospel, nejaký opitý korintský mladík ho nazval najdúchom a Oidipus sa o tom zmienil Polybovi a Merope. Opýtal sa ich pritom na svoj pôvod a z ich rozpačitej odpovede usúdil, že pri jeho pôvode nie je niečo v poriadku. Odišiel preto do Delfskej veštiarne, aby sa niečo o svojej minulosti dozvedel. Pýtia mu ale o jeho minulosti nič neprezradila, zato do budúcnosti mu predpovedala, že zabije svojho otca a ožení sa s vlastnou matkou. Oidipus sa stále domnieval, že Polybos a Meropé môžu byť jeho rodičia a aby sa veštba nenaplnila, nevrátil sa už do Korintu, ale vydal sa do Téb a jeho osud sa začal napĺňať.
Pred bránami mesta sa Oidipus pohádal s akýmsi starým mužom, ktorý ho udrel a on ho nato zabil. Ani netušil, že tým starcom bol jeho otec kráľ Laios. Keď potom zachránil mesto pred zhubnou Sfingou, Tébania ho vyhlásili za kráľa a on sa oženil s vdovou po kráľovi Iokastou, so svojou vlastnou matkou. Manželia potom splodili štyri deti, dcéry Antigonu a Isménu a synov Polyneika a Eteokla.
Až po mnohých rokoch vyšlo najavo, že Oidipus je synom zabitého kráľa Laia a Iokasty. Keď sa Iokasté potom dozvedela, že sa vydala za vlastného syna, od hrôzy spáchala samovraždu.
Eddie Jobson

Eddie Jobson (* 28. apríl 1955) je britský klávesista a huslista známy pre charakteristický spôsob používania syntetizátorov. Bol členom niekoľkých progressive rockových skupín, ako Curved Air, Roxy Music, 801, U.K. a Jethro Tull. Bol tiež súčasťou skupiny Franka Zappy, vytvorené pre nahrávanie albumu "Zappa in New York".
Jobson začal v 7 rokoch hrať na klavír a v 8 rokoch na husle. Základnú školu opustil v 16 rokoch a stal sa členom skupiny Fat Grapple, ktorá hrala v miestnych podnikoch ako bol Redcar Jazz Club. Stali sa tam predkapelou skupiny Curved Air, ku ktorej Jobson odišiel nasledujúci rok. V roku 1973 nahradil Briana Eno v Roxy Music. So skupinou zostal do roku 1976, kedy skupina prerušila na pár rokov svoju činnosť.
Basketbal na Stredozemných hrách 2013

Basketbal na Stredozemných hrách 2013 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredozemných hier 2013, ktorý sa konal v Mersine, v Turecku od 18. do 25. júna 2013, za účasti 7 mužských tímov. Basketbalový turnaj sa na Stredozemných hrách uskutočňuje od začiatku hier, a toto bolo už jeho 17. vydanie. Všetky zápasy sa hrali v aréne Servet Tazegül Arena s kapacitou 7 500 divákov. Ženský turnaj sa mal pôvodne tiež odohrať, záujem však prejavilo iba málo družstiev a turnaj bol tak zrušený. Domáce Turecko sa stalo víťazom mužského turnaja a po roku 1987 získalo druhý titul.
Účastníci.
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIBA v roku 2012.
Vodné pólo na Stredozemných hrách 2013

Vodné pólo na Stredozemných hrách 2013 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredozemných hier 2013, ktorý sa konal v Mersine, v Turecku od 19. do 25. júna 2013, za účasti 7 mužských tímov. Všetky družstvá boli členmi Európskej plaveckej ligy. Vodnopólový turnaj sa na Stredozemných hrách uskutočňuje od začiatku hier, a toto bolo už jeho 17. vydanie. Vodnopólisti získali po dvoch strieborných umiestneniach na Stredozemných hrách svoj prvý titul.
Elektrický rušeň 112

Elektrický rušeň 112 (predtým Škoda 78E) bol elektrický posunovací rušeň pre jednosmernú napájaciu sústavu 3 kV. Vznikol rekonštrukciou jediného rušňa radu 110, ktorý bol predtým poškodený pri požiari. Rekonštrukcia bola dokončená v roku 1979.
Vývoj.
Účelom prestavby poškodeného stroja na iný typ bola potreba vyskúšať nové technológie pre plánovaný rad 111. Nový bol predovšetkým systém regulácie výkonu – a to pulzná regulácia. V skúšobnej prevádzke vykazoval rušeň pri posune oproti predchádzajúcemu radu 110 úsporu elektrickej energie až 55%. Skúšky boli úspešné a mohlo sa teda pristúpiť k výrobe sériových strojov novej rady 111.
Prevádzka.
Rušeň bol nasadený v mieste svojho pôvodného pôsobiska – teda v Ostrave. Nebol však príliš obľúbený, pretože mal nižšiu adhéznu hmotnosť, z tohto dôvodu nebol schopný vyvinúť dostatočnú ťažnú silu. Už roku 1991 bol odstavený a v roku 1996 oficiálne zrušený. Rušeň potom slúžil ako zdroj náhradných dielov až do roku 2001, kedy bol rozobraný a zošrotovaný.
Volejbal na Stredozemných hrách 2013

Volejbal na Stredozemných hrách 2013 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Stredozemných hier 2013, ktorý sa konal v Mersine, v Turecku od 22. do 29. júna 2013, za účasti 7 mužských a 6 ženských tímov. Volejbalový turnaj sa na Stredozemných hrách koná od roku 1959, a toto bol jeho 15. vydanie. Zápasy mužov sa hrali v novo postavenej aréne Toroslar Spor Salonu pre 1 000 divákov, pričom finálový zápas sa odohral v Servet Tazegül Spor Salonu s kapacitou 7 500 divákov. Ženy odohrali svoje zápasy v Mesin Üniversity Nolu Salon s kapacitou 500 divákov. Finálový zápas žien sa odohral rovnako v Servet Tazegül Spor Salonu. V obidvoch kategória zvíťazili družstvá Talianska a pripísali si šiesty, resp. siedmy titul.
Účastníci.
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIVB k 23. januáru 2013.
Výsledky.
Muži.
Základné skupiny.
&lt;br&gt; 
&lt;br&gt; 
Play off.
&lt;br&gt;
Ženy.
Základné skupiny.
&lt;br&gt; 
&lt;br&gt; 
Play off.
&lt;br&gt;
Lassitude

„Lassitude“ je skladba britských drum and bassových producentov DJa Fresha a Sigma. Je štvrtým a zároveň posledným singlom z Freshovho albumu "Kryptonite". singel dosiahol 98. miesto v rebríčku UK Singles Chart a 11. miesto v rebríčku UK Dance Chart.
McDonald and Giles

McDonald and Giles je jediný spoločný štúdiový album britských hudobníkov Iana McDonalda a Michaela Gilesa. Vydaný bol v januári 1971 vydavateľstvom Island Records, nahratý bol medzi májom a júlom 1970. McDonald a Giles spoločne hrali v rokoch 1968 a 1969 v skupine King Crimson, s ktorou nahrali album "In the Court of the Crimson King", a z ktorej odišli na konci roka 1969, lebo sa im nepáčilo, akým smerom ju gitarista Robert Fripp smeruje. Napriek tomu sa Giles ako bubeník objavil aj na druhom albume "In the Wake of Poseidon" (1970).
McDonald spoločne s Gilesom, jeho bratom Peterom (basgitara) a textárom Peterom Sinfieldom (obaja boli tiež členmi King Crimson), vytvoril progresívne rockový album, ktorý svojimi prvkami nadväzuje tak na ich hudobne zložitejšie tvorbu v King Crimson, tak aj na predchádzajúcu skupinu Giles, Giles and Fripp, kde obaja takisto pôsobili, a ktorá hrala jednoduchšie a popové piesne. Napríklad skladbu „Tomorrow's People“ napísal Michael Giles už v roku 1967, pre potreby tohto albumu bola predĺžená a prearanžované.
Album "McDonald and Giles" vyšlo neskôr aj v niekoľkých CD reedíciách, v niektorých z nich sú časti skladby „Birdman“ rozdelené do samostatných stôp. Reedícia z roku 2002 obsahuje niekoľko drobných odlišností v piesňach.
Emerson, Lake &amp; Palmer

Emerson, Lake &amp; Palmer (ELP) bola anglická progressivne rocková superskupina, ktorá bol založená v apríli 1970 v Londýne. Členmi skupiny boli: Keith Emerson (klávesové nástroje), Greg Lake (spev, basová gitara a produkcia) a Carl Palmer (bicie nástroje, perkusie). S deviatimi zlatými certifikáciami od americkej asociácie RIAA a odhadovaným celosvetovým predajom 48 miliónov hudobných nosičov, je ELP považovaná za komerčne najúspešnejšiu progresívne rockovú hudobnú kapelu 70. rokov 20. storočia. Je to s ohľadom na štandardy tohto žánru, kedy je progresívny rock definovaný ako fúzia klasickej hudby, džezu a symfonického rocku. V hudobnej produkcii kapely dominovalo Emersonovo okázalé používanie Hammond organu, Moogovho syntetizátora a klavíra. Autorom niektorých akustických nahrávok bol aj Greg Lake.
Do povedomia verejnosti sa kapela dostala v auguste 1970 po vystúpení na festivale Isle of Wight. V prvom roku skupina podpísali nahrávaciu zmluvu s E.G. Records. V Spojenom kráľovstve sa vtedy distribuovali nahrávky skupiny cez Island Records a v Severnej Amerike cez spoločnosť Atlantic Records. U týchto spoločností vydali albumy "Emerson, Lake &amp; Palmer" (1970) a "Tarkus" (1971). Obidva sa dostali v Spojenom kráľovstve do prvej päťky hudobných rebríčkov. Úspech kapely pokračoval albumami "Pictures at an Exhibition" (1971), "Trilogy" (1972) a "Brain Salad Surgery" (1973, ktoré vydali pod vlastnou značkou Manticore Records ELP. Po trojročnej prestávke Emerson, Lake &amp; Palmer potom vydali albumy "Works Volume 1" (1977) a "Works Volume 2" (1977). V roku 1979, po vydaní albumu "Love Beach" (1978), sa skupina rozpadla.
V nasledujúcich rokoch dochádzalo k obnoveniam spolupráce. V 80. rokov účinkovali v zoskupení ako Emerson, Lake &amp; Powell. Carla Palmera, ktorý hrával s progresívnou formáciou Asia za bicími nástrojmi nahradil Cozy Powell. Robert Berry potom nahradil Grega Lakeho. V tom čase sa sa vrátil Palmer a vytvorilo sa zoskupenie jednoducho nazvané 3 (niekedy nazývaná aj Emerson, Berry &amp; Palmer). V roku 1991 pôvodné trio zreformovalo a vydalo ďalšie dva albumy, "Black Moon" (1992) a "In the Hot Seat" (1994). Potom v rôznych obdobiach medzi rokmi 1992 a 1998 spolu koncertovali. Posledné vystúpenie skupiny Emerson, Lake &amp; Palmer sa uskutočnilo pri príležitosti 40. výročia založenia kapely v roku 2010 na festivale High Voltage v Londýne. Neskôr, po smrti Keitha Emersona a Grega Lakea v roku 2016, sa stal Carl Palmer jediným žijúcim členom zoskupenia ELP.
Elektrický rušeň 113

Elektrický rušeň 113 (predtým E 426.0) je rušeň na jednosmerný prúd určený pre vedľajšie trate elektrifikované jednosmernou napájacou sústavou 1,5 kV, vyrábaný v roku 1973 firmou Škoda Plzeň (továrenské označenie Škoda 33E). Patrí k československým rušňom tzv. II. generácie.
Vývoj.
Začiatkom 70. rokov sa už blížil koniec ekonomickej životnosti starších rušňov radu 100, preto bolo rozhodnuté o dodávke malej série nových rušňov odvodených od staršieho radu 110, ktoré boli určené pre napájací systém 3 kV. Po výrobe s potrebnými úpravami pre napájací systém s nižším napätím bolo v roku 1973 dodaných 6 strojov do dep v Tábore a Českých Budějoviciach.
Konštrukcia.
Rušeň je kapotovaný so stredovým vežovitými stanovišťom rušňovodiča. Poháňaný je štyrmi elektromotormi, pre každú nápravu jeden. Oproti rade 110 boli od výroby motory radené trvalo do série, čo viedlo k zníženiu výkonu i maximálnej rýchlosti. Po rekonštrukcii majú tri stroje i sérioparalelné radenie motorov, vďaka čomu dosahujú obdobných parametrov výkonu a rýchlosti ako rad 110. Elektrinu rušeň odoberá pomocou jedného zberača na streche kabíny pre vodiča.
Prevádzka.
Rušňe sú síce svojou konštrukciou predurčené pre posun, ale sú tiež vybavené zariadením pre elektrické vykurovanie vlakov, preto sa používajú aj v osobnej doprave. Od začiatku slúžia na tratiach Rybník - Lipno a Tábor - Bechyně, po prepnutí trate Rybník – Lipno na striedavý prúd v roku 2005 potom iba na trati Tábor – Bechyně.
Technische Universität München

Technische Universität München (doslova Mníchovská technická univerzita; skrátene "TU München" alebo "TUM") je verejná vysoká škola univerzitného typu so sídlom v Mníchove. Bola zriadená v roku 1868. Dala svetu celkovo 17 nositeľov Nobelovej ceny.
Ernest Špitz

Ernest Špitz (* 16. júl 1927, Trnava – † 12. november 1960, Praha) bol slovenský maliar. Bol protagonistom bratislavskej časti generácie výtvarníkov, ktorá túžila prekročiť hranice socialistického realizmu. Jeho vrcholným dielom je obraz rozzúrený Jób (19591960), ktorý sa rodil počas autorovej nevyliečiteľnej choroby – ako metafora tragického individuálneho osudu i spoločenského diania. Zomiera po ukončení tohoto diela 12. novembra 1960 v Prahe, vo veku len 33 rokov.
Životopis.
Jeho život bol negatívne poznačený židovským pôvodom. Študoval na Vysokej škole výtvarného umenia (VŠVU) v Bratislave na oddelení figurálneho maliarstva u profesora Jána Mudrocha.
V roku 1958 inicioval vznik Galérie Mladých, ktorá po prvej výstave Cypriána Majerníka dostala a dodnes nesie jeho meno. V začiatkoch tvorby nadviazal na európske umenie, najmä na rané diela P. Picassa a P. Cézana, čo sa prejavilo v kresebnom i maliarskom sústredení na pevnú kompozičnú výstavbu a sýty kolorit vo figurálnych kompozíciách, autoportrétoch a motívoch z cirkusového prostredia (Clown, 1956). Po roku 1957 sa najmä v ženských aktoch priklonil k expresívnemu rukopisu a výrazovej skratke. Priťahoval ho i problém analytického kubizmu (Matka, 1957).
Napriek krátkemu životu stihol pre výtvarné dianie u nás veľa urobiť. Popri intenzívnej maliarskej činnosti bol aktívnym organizátorom kultúrno-spoločenských podujatí. V roku 1956 pripravoval projekt „Divadlo videnia“ (predobraz laterny magiky) a od roku 1956 sa zúčastňoval na príprave spoločného vystúpenia mladej generácie, zrealizovanom o rok neskôr ich výstavou v Bratislave a Prahe. Spolupracoval s redakciou časopisu Mladá tvorba.
V dejinách slovenského výtvarného umenia táto galéria predstavovala priestor pre aktuálne tendencie v umení v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Špitz ju pôvodne nazval Galériou mladých, neskôr, po prvej samostatnej výstave Cypriána Majerníka ju v októbri toho istého roku pomenoval jeho menom. Galéria bola miestom prvých výstav vtedy začínajúcich autorov, dnes patriacich k významným slovenským výtvarníkom. V roku 1957, v roku založenia galérie sa na nej spoločnou výstavou predstavil široký okruh autorov v tom istom roku vzniknutej Skupiny Mikuláša Galandu. Vystavovali v nej aj mnohí ďalší maliari. Jej pôvodné sídlo na Hurbanovom námestí v Bratislave, bolo skutočným miestom najaktuálnejších výstav umenia mladých autorov hlavne 60. a 70. rokov minulého storočia, ale aj dynamickým priestorom na diskusie, polemiky a kritiky tak, ako si to Špitz želal. Podobný program s dynamickým priestorom na polemiku chce nasledovať znovu oživená Galéria Cypriána Majerníka, od roku 2008 v nových priestoroch v bratislavskom Zičiho (Zychiho) paláci.
Ťažiskom jeho tvorby boli figurálne práce – portrétne štúdie, figurálne kompozície, akty a žánrové figurálne motívy. Zobrazoval aj prírodné a mestské motívy, liptovskú krajinu, práce na vidieku, zátišia. Protivojnové diela s výjavmi z koncentračných táborov sú poznamenané skúsenosťami z vojnových rokov, vyjadrujú strach, úzkosť, žalujú. Pôsobivé sú jeho zobrazenia výjavov zo sveta divadiel a cirkusov.
Gaming

Gaming môže byť:
Jelša zelená

Jelša zelená (lat. "Alnus alnobetula" alebo "Alnus viridis") je listnatý opadavý ker z čeľade brezovité ().
Výskyt.
Rastie do nadmorskej výšky 2800 metrov. Darí sa jej na vlhších stanovištiach.
Prispieva k ochrane svahov pred zosuvmi pôdy.
Opis.
Väčšinou dorastá do výšky približne 3 – 6 metrov a dožíva sa veku asi 110 rokov. Má jemnú, šedú kôru, ktorá sa mení vekom na načiernalú borku. Pupeň je 1,2 – 1,5 centimetra dlhý, purpurovo červený, lesklý a zašpicatený. Listy sú oválne so zúbkovaným okrajom.
Kvitne od apríla do júna. Samčie jahňady sú hrubé a asi 5 až dlhé, samičie sú v skupinách po 5 až 8 a sú červenozelené, vajcovité. Plodstvo sú zelené v lete, neskôr svetlo hnedé a pokryté šupinami. Na kríku visia až do skorej jari.
Jelša sa množí semenami, koreňovými výhonkami a odnožami prízemných konárov.
Zoznam častí seriálu Čarodejnice (1. séria)

Nasledujúci zoznam je zoznam častí 1. série seriálu Čarodejnice. Pozri aj celý Zoznam častí seriálu Čarodejnice.
Bitka na Somme (1916)

Bitka na Somme bolo ozbrojené stretnutie počas prvej svetovej vojny, trvajúce od 1. júla do 18. novembra 1916 na oboch stranách rieky Somme vo Francúzsku. Zúčastnilo sa ho Francúzsko spolu s Veľkou Britániou, ktoré zaútočili proti Nemecku, ktoré zabralo pomerne veľkú časť severného Francúzska po útoku na Francúzsko v auguste 1914. 
Bitka pri rieke Somme bola jednou z najväčších bitiek prvej svetovej vojny, pričom do neskorej jesene v nej zahynulo viac ako 1 milión vojakov, čo ju robí aj jednu z najkrvavejších bitiek v histórii. Pri tejto bitke boli Britmi použité prvé tanky (Mark I). Zúčastnili sa jej aj vojaci britských domínií: Austrálie, Kanady, Indie, Newfoundlandu, Nového Zélandu a Južnej Afriky. Jedným z mnohých účastníkov bitky bol aj nadporučík britskej armády, spisovateľ J. R. R. Tolkien.
2. slovenská futbalová liga 2005/2006

2. slovenská futbalová liga 2005/06 bola v poradí 13. ročníkom druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. Túto súťaž organizoval a riadil Slovenský futbalový zväz.
Nováčikom boli MŠK Rimavská Sobota, ktorá vypadla z Corgoň ligy a 2 víťazi 3. líg: FC Spartak Trnava B a FK LAFC Lučenec. Z 3. bratislavskej ligy neprejavil záujem o postup nikto. Z 3. ligy Východ víťaz Trio Tatra Nižná Myšľa nesplnil podmienky 2. ligy, nahradil ho 5. celok súťaže ŠK Odeva Lipany. Z baráže postúpilo 1. HFC Humenné. Pred sezónou sa FC Steel Trans Ličartovce presťahovali do Košíc a transformovali na MFK Košice. OFK Veľký Lapáš sa zlúčil s FC Nitra a štartoval ako FC Nitra B.
Víťazom sa stali MFK Košice, do Corgoň ligy však postúpili aj ŠK Slovan Bratislava a FC Senec.
Do 3. líg vypadli posledné 4. celky ŠK Odeva Lipany, FC Spartak Trnava B, FC Družstevník Báč a FC Nitra B.
Od nového ročníka sa súťaž premenuje na 1. ligu
Nicolas Ager

Nicolas Ager (tiež Agerius) (* 1568, Ittenheim, Francúzsko – 20. jún 1634, Štrasburg) bol francúzsky botanik.
Život.
Nicolas Ager študoval v Bazileji, promoval v Štrasburgu, kde od roku 1618 pôsobil ako profesor medicíny a botaniky. Okrem iného sa zaoberal zoofytmi, otázkami výživy a psychickými chorobami. Je po ňom pomenovaná "Paederota ageria".
Paul Alexandre

Paul Alexandre (* 20. júl 1838, Alençon, Francúzsko – 6. apríl 1883, Alençon) bol francúzsky botanik a mykológ.
Zaujímal sa predovšetkým o riasy, machy a huby. Claude Casimir Gillet vo svojej knihe "Hymenomycètes de la France" po ňom pomenoval niekoľko druhov húb ("Locella alexandri", "Paxillus alexandri").
Pierre Allorge

Pierre Allorge (* 12. apríl 1891, Paríž – † 21. január 1944, Paríž) bol francúzsky botanik, špecialista na rastliny so spórami.
Bol členom Société botanique de France, ktorej prezidentom sa stal roku 1913. V roku 1922 obhájil doktorskú prácu na tému "Les Associations végétales du Vexin français". Predsedom komisie bol Gaston Bonnier. V roku 1933 sa stal profesorom v Muséum national d'histoire naturelle.
Pierre Allorge má v Medzinárodnom registri mien rastlín skratku P.Allorge.
Posledný Mohykán

Posledný Mohykán môže byť:
Zoznam častí seriálu Čarodejnice (2. séria)

Nasledujúci zoznam je zoznam častí 2. série seriálu Čarodejnice. Pozri aj celý Zoznam častí seriálu Čarodejnice.
Pierre-Joseph Amoreux

Pierre-Joseph Amoreux (* 16. február 1741, Beaucaire – † 1824, Montpellier) bol francúzsky lekár a prírodovedec.
Bol knihovníkom na Faculté de Médecine de Montpellier a je autorom mnohých kníh o medicíne, poľnohospodárstve a prírode. Bol korešpondentom Société royale d’agriculture de Paris.
Pierre-Joseph Amoreux má v Medzinárodnom registri mien rastlín skratku Amoreux.
Waldo R. Tobler

Waldo R. Tobler (* 1930, Portland, Oregon, USA) je americký kartograf a geograf. Tobler je uznávaný predovšetkým ako „krstný otec“ analytickej kartografie, priekopník počítačových metód v kartografii ako aj významná postava na poli kvantitatívnej priestorovej analýzy. Často je citovaný jeho výrok, ktorý sa neskôr stal známy ako Toblerov prvý zákon geografie: „Všetko súvisí so všetkým, ale blízke veci spolu súvisia viac ako veci vzdialené“.
Akademická kariéra.
V roku 1961 získal doktorát z geografie na University of Washington v Seattli. Potom čo promoval strávil niekoľko rokov na University of Michigan. Až do svojho odchodu do dôchodku zastával pozíciu profesora geografie a štatistiky na University of California, Santa Barbara. Švajčiarska University of Zurich mu udelila čestný titul v roku 1988.
Prínos pre geografiu a kartografiu.
Waldo Tobler počas svojej akademickej dráhy viedol kurzy zaoberajúce mimo iného kartografickými zobrazeniami, matematickými modelmi, teóriou lokalizácie a navigácie ako aj geografickými aspektami ľudskej migrácie. Ako prvý použil termín analytická kartografia, v ktorom kombinoval mapovanie s priestorovou analýzou s cieľom získať nové znalosti. Publikovaním v interdisciplinárnych časopisoch a použitím prístupného jazyka urobil veľa pre zvýšenie povedomia a rešpektu ku kartografii a geografii. Tieto disciplíny umiestnil ju na solídny matematický a vedecký základ, čím pripravil podmienky pre nástup geografických informačných systémov.
Matematická kartografia.
Vyvinul pôvodné kartografické zobrazenie, ktoré sa ustálilo pod názvom Toblerovo hypereliptické zobrazenie. Zaoberal sa tiež problematikou kartografických anamorfóz, vytvoril prvý algoritmus pre ich automatizovanú tvorbu.
Priestorová analýza.
Vytvoril inovatívnu metódu priestorovej interpolácie, ktorá zachováva objem interpolovaných priestorových jednotiek – tzv. pycnophylactic method.. Spoločne so S. Weinbergom odhadol polohu stratených historických oblastí v Kapadócii s pomocou modelov priestorovej interakcie.. Modeloval sťahovanie, dochádzanie za prácou, a menové toky. Ďalej aplikoval techniku bilineárnej interpolácie na meranie skreslenia portolánov.
Graham Chapman

Graham Chapman (* 8. január 1941, Leicester, Leicestershire, Spojené kráľovstvo – † 4. október 1989, Maidstone, Kent, Spojené kráľovstvo) bol anglický komik, spisovateľ, herec a jeden zo šestice členov surreálnej komediálnej skupiny s názvom Monty Python.
Život.
Graham Chapman sa narodil v Stoneygate v Leicesteri. Navštevoval základnú školu Melton Mowbray Grammar School, neskôr študoval medicínu na St Bartholomew's Medical College a tiež na Emmanuel College v Cambridge.
Chapman a John Cleese písali profesionálne pre stanicu BBC počas šesťdesiatych rokov, pôvodne pre Davida Frosta, ale neskôr aj pre Martyho Feldmana. Chapman tiež napísal skeče do seriálu vysielaného v rádiu BBC s názvom- I'm Sorry, I'll Read That Again a do niekoľkých televíznych (The Illustrated Weekly Hudd, Cilla Black, This is Petula Clark, and This Is Tom Jones). Chapman, Cleese, a Tim Brooke-Taylor sa neskôr pripojili a spolupracovali s Feldmanom na komediálnom At Last the 1948 Show.
V roku 1969 sa Chapman a Cleese spojili s ďalšími členmi Monty Python, menovite: Terry Gilliam, Eric Idle, Terry Jones, and Michael Palin. Všetci spoločne stvorili a účinkovali v skečovej komediálnej šou Monty Python’s Flying Circus.
Tempora

Tempora (množné číslo latinského slova "tempus" = čas) je tajný program britskej agentúry Government Communications Headquarters (skr. GCHQ, ide o spravodajskú agentúru britskej vlády a vojska), ktorý bol testovaný od roku 2008 a spustený na koncom roku 2011, a ktorý neustále sleduje a (na obdobie maximálne 30 dní) aj fyzicky ukladá telefónne hovory, internetovú komunikáciu a metadáta ľubovoľných osôb na svete, t. j. priamo ich telefónne hovory, obsahy ich e-mailových správ, ich príspevky na Facebooku, zoznam nimi navštívených stránok atď. GCHG získané dáta a nahrávky okrem ich spracovania vlastnými analytikmi poskytuje aj na analýzy americkej agentúre National Security Agency (NSA).
Technicky konať túto činnosť programu umožňuje skutočnosť, že sa GCHQ pripojila na hlavné svetové káble prenášajúce internetové a telefónne dáta. Konkrétne sa tajne napojila na vyše 200 dátových optických vlákien vedúcich medzi Severnou Amerikou a západnou Európou.
Informáciu o programe Tempora zverejnil britský denník The Guardian (a nemecký Der Spiegel) 21. júna 2013 na základe informácií od Edwarda Snowdena. Od Snowdena pochádzali aj informácie, ktoré zverejnili dva týždne predtým, o podobnom programe USA PRISM. Podľa Snowdenovho vyjadrenia je však program Tempora oveľa horší (dôkladnejší) než americký program PRISM. 21. júna 2013 obvinili Spojené štáty Snowdena zo špionáže a požiadali Hongkong o jeho vydanie. 23. júna 2013 požiadal Snowden o ekvádorský azyl a odletel najprv do Moskvy. Azyl nedostal, a tak zostal v Rusku pravdepodobne doteraz, pretože v apríli 2020 požiadal o predĺženie pobytu v Rusku o tri roky.
Tempora je súčasťou globálneho sledovania (global surveillance), ktoré má charakter ako "globálny program dohľadu“ a „hromadného sledovania“ a protestujú proti nemu rôzni občania aj politici, od kedy bol v roku 2013 Snowdenom odhalený.
Portolán

Portolán (iné názvy: portulán, portolánová mapa, portulánová mapa, kompasová mapa) je námorná navigačná mapa talianskeho pôvodu, ktorá zobrazuje hlavne morské pobrežie a prístavy. Vznik portolánov sa datuje zhruba do prelomu 13. a 14. storočia a ich výroba sa sústreďovala predovšetkým do Talianska a španielskeho Katalánska.
Najstarší zachovaný portolán je tzv. pisánska mapa, ktorá vznikla okolo roku 1300. Medzi najvýznamnejšie však patrí Katalánsky atlas z roku 1375. Ten vyrobila malorská kartografická škola pre princa Jána Aragónskeho, ktorý ho daroval svojmu bratrancovi a neskoršiemu španielskemu kráľovi Karolovi V. Autorstvo atlasu je pripisované katalánskemu židovskému kartografovi Abrahamovi Cresquesovi.
Pôvod slova.
Slovo portolán pochádza z talianskeho "portolano" resp. staršie "portulano" (a to z lat. "portulanus") a jeho pôvodný význam je prístavný strážca/majster alebo údržbár ulíc.
Konštrukcia.
Richard Čapek opisuje v knihe "Geografická kartografie" vzhľad a konštrukciu portolánu nasledovne: „Geografickú sieť tieto mapy sprvu nemali, zato boli opatrené zväzkom lúčov vychádzajúcich zo spoločného stredu, neskôr kompasovými ružicami (vývoj kompasu do dnešnej podoby bol v Európe ukončený v roku 1270). V strede mapy bývala nakreslená aspoň jedna ústredná ružica o 16 lúčoch a okolo nej spravidla ďalších 16 ružíc s dvojnásobným počtom lúčov.“
Anamorfóza (kartografia)

Anamorfóza je metóda používaná v tematickej kartografii. Ide o premenu geometrickej kostry mapy, ktorá má za cieľ výraznejšie vyjadrenie jej tematického obsahu. Produktom je anamorfovaná mapa.
Anamorfózou mapy sa stráca presný polohopis; ten je príslušne upravený tak, aby:
Angličtina používa na označenie anamorfovanej mapy termín "cartogram", ktorý preto netreba spájať s termínom kartogram používaným v slovenčine (angl. choropleth map).
Anamorfované mapy môžeme deliť podľa toho, či transformácia prebehla rovnomerne na celom povrchu mapy (vtedy ide o plošné anamorfózy), alebo či transformácia vychádza z určitého centra (radiálna anamorfóza). Radiálne anamorfózy delíme na matematické (deformácia je výsledkom matematickej projekcie) a geografické (deformácia vychádza z povahy zobrazovaného javu, napr. doba prepravy). Plošné anamorfózy delíme podľa kritérií priestorovej spojitosti, zachovania priestorových vzťahov (topológie) a zachovania tvaru zobrazovaných celkov. 
Radiálne anamorfózy.
Matematické radiálne anamorfózy sú koncentricky zostrojené zobrazenia, ktoré menia mierku mapy. Často využívajú logaritmické alebo hyperbolické funkcie, tieto anamorfózy môžeme prirovnať k lupe alebo k objektívu rybie oko. Využitie radiálnych anamorfóz je pomerne obmedzené, poslúžiť môžu na prehľadnejšie zobrazenie koncentrovaných javov. 
Geografické radiálne anamorfózy deformujú priestor na základe určitej metriky, môže ísť o čas, cenu dopravy či iný ukazovateľ. Sú dobre využiteľné pri hodnotení dopravnej dostupnosti, previazanosti centra so zázemím, či na vymedzovanie regiónov. 
Plošné anamorfózy.
Spojité plošné anamorfózy matematicky transformujú klasické kartografické zobrazenie pričom zachovávajú pôvodnú náväznosť regiónov (preto spojité). Dochádza ale k výraznému tvarovému skresleniu, ktoré sťažuje identifikáciu regiónov. Ide o najstaršie a v súčasnosti najpoužívanejšie anamorfózy, prvý algoritmus navrhol v roku 1970 Waldo R. Tobler. Najefektívnejším je Gastner-Newmanov algoritmus, ktorý využíva voľne dostupný nástroj ScapeToad.
Projektorová metóda zmenšuje jednotlivé regióny tak, aby ich relatívna veľkosť zodpovedala rozloženiu mapovaného javu. Zachováva sa tak tvar priestorových jednotiek, avšak dochádza k porušenie ich náväznosti, ide preto o nespojitú anamorfózu.
Dorlingove anamorfózy nahrádzajú presný tvar regiónov kruhmi, ktoré sú rozmiestnené tak, aby čo najpresnejšie imitovali susedstvo oblastí. Metódu vyvinul Danny Dorling v roku 1996.
Obdĺžnikové anamorfózy vychádzajú z delenia plochy na obdĺžnikové segmenty. Ide o spojitú anamorfózu - zachovávajú sa vzťahy susedstva, tvar je ale výrazne pozmenený. Metóda sa objavila už v 30. rokoch 20. storočia (autorom bol Erwin Raisz), v súčasnosti nadobudla aj algoritmickú verziu.