burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Slovník spisovného jazyka slovenského

Slovník spisovného jazyka slovenského alebo tzv. Matičný slovník bol prvý pokus o veľký jednojazyčný slovník slovenčiny. Vychádzal v Matici slovenskej v zošitoch po druhej svetovej vojne (v rokoch 1946 až 1949), ale vyšiel iba jeho prvý diel, t. j. písmená A-J; slovník teda ostal nedokončený. Autormi boli Anton Jánošík a Eugen Jóna. Very important slovo je oafadicka by matus 
Slovník bol koncipovaný ako výkladový a dokladový jazykový slovník, v ktorom sa slová a ich významy hojne dokladali citátmi zo slovenskej umeleckej a odbornej literatúry. Materiál na slovník sa zhromažďoval v Matici slovenskej po prvej svetovej vojne, sústavnejšie od roku 1934. Prípravné práce a koncipovanie slovníka mali na starosti A. Jánošík a E. Jóna. Po obnovení Česko-Slovenska, konci druhej svetovej vojny a februárovom prevrate boli práce na slovníku v roku 1949 presunuté z Matice slovenskej na Jazykovedný ústav SAVU (dnešný Jazykovedný ústav Ľudovíta Štúra SAV), kde boli ukončené. Spracovaná časť však poslúžila v Slovenskej akadémii vied ako orientačná pomôcka pri prácach na neskoršom 6-dielnom Slovníku slovenského jazyka (1959 – 1968).
Sheldon Lee Glashow

Sheldon Lee Glashow (* 5. december 1932, New York, USA) je americký fyzik a profesor matematiky a fyziky na Bostonskej univerzite. 
V roku 1979 dostal spolu so Stevenom Weinbergom a Ábdusom Sálamom Nobelovu cenu za fyziku za model zjednocujúci slabé a elektromagnetické interakcie a predpoveď existencie neutrálnych prúdov.
Abdus Salam

Abdus Salam (po anglicky) resp. Abd us-Sálam (po urdsky عبد السلام - transliterácia " 'Abd ul-Sálam" resp. " 'Abd al-Sálam", transkripcia "Abd us-Sálam"; prepisované aj "Abdus Sálam" či "Abdul Sálam") (* 29. január 1926, Jhang, Pakistan - † 21. november 1996, Oxford, Spojené kráľovstvo) bol pakistanský teoretický fyzik a astrofyzik. 
V roku 1979 dostal spolu s Sheldonom Glashowom a Stevenom Weinbergom, ako prvý Pakistanec a moslim, Nobelovu cenu za fyziku za model zjednocujúci slabé a elektromagnetické interakcie a predpoveď existencie neutrálnych prúdov.
Steven Weinberg

Steven Weinberg (* 3. máj 1933, New York, New York, USA† 23. júl 2021, Austin, Texas) bol americký fyzik. 
V roku 1979 dostal spolu s Ábdusom Sálamom a Sheldonom Glashowom Nobelovu cenu za fyziku za model zjednocujúci slabé a elektromagnetické interakcie a predpoveď existencie neutrálnych prúdov.
Fine-tuned universe.
Bol jeden z prvých, kto upozornil na dôležitosť presného nastavenia kozmologickej konštanty pre existenciu komplexného života. Uvedomil si, že jej príliš vysoká hodnota by znamenala, že vesmír sa bude rozpínať príliš rýchlo a nebude môcť dôjsť k sformovaniu sa hmotných objektov napríklad galaxií. Naopak jej príliš nízka hodnota by znamenala, že vesmír príliš rýchlo zase skolabuje v singularite a vôbec nedôjde k objaveniu sa života. Weinberg preto tvrdí, že náš vesmír, umožňujúci existenciu komplexného života, je veľmi zriedkavý.
Bertram Brockhouse

Bertram Neville Brockhouse (* 15. júl 1918, Lethbridge, Kanada – † 13. október 2003, Hamilton) bol kanadský fyzik. 
V roku 1947 promoval na University of British Columbia a v roku 1950 získal doktorát na University of Toronto.
V rokoch 1950 až 1962 pracoval v Chalk River Nuclear Laboratory. V roku 1962 sa stal profesorom na McMaster University v Hamiltone, kde pôsobil do roku 1984. 
V roku 1994 získal spolu s Cliffordom Shullom Nobelovu cenu za fyziku za rozvoj metód rozptylu neutrónu na štúdium kondenzovaných látok, špeciálne za rozvoj neutrónovej spektroskopie.
Clifford Shull

Clifford Glenwood Shull (* 23. september 1915, Pittsburgh, Pensylvánia, USA – † 31. marec 2001, Medford, Massachusetts) bol americký fyzik. 
V roku 1994 dostal spolu s Bertramom Brockhouseom Nobelovu cenu za fyziku za príspevky k štúdiu kondenzovaných stavov pomocou spektroskopie neutrónov, najmä za rozvoj metód neutrónovej difrakcie.
Vodováha (bublinková)

 
Vodováha (iné názvy: libela, bublinková vodováha, libelová vodováha) je jednoduchý nástroj na zisťovanie vodorovnej alebo zvislej plochy využívajúci nádobu s kvapalinou a princíp Archimedovho zákona.
Skladá sa z:
Vodováha môže mať ako doplnok aj laserový lúč.
Garbiarska ulica

Garbiarska ulica môže byť ulica:
Garbiarska ulica (Liptovský Mikuláš)

Garbiarska je ulica v Liptovskom Mikuláši. Je to štvorpruhová komunikácia, súčasť hlavného cestného ťahu Žilina - Poprad ako cesta I. triedy č. 18.
Prebieha v smere západ-východ, začína na križovatke s ulicou 1. mája, z juhu obchádza centrum mesta (mestská časť Staré Mesto) a končí na križovatke pri miestnom hypermarkete Hypernova, kde sa križuje s ulicou Jánošíkovo nábrežie a diaľničným privádzačom (diaľnica D1). Na celom úseku ulice je jedna svetelná križovatka (križovanie s Hollého ulicou) a dva svetelne riadené prechody pre chodcov. Na konci ulice, pri vyústení na diaľničný privádzač a Jánošíkovo nábrežie, je ďalšia svetelná križovatka. K zvýšeniu bezpečnosti chodcov prispieva aj podchod medzi parkoviskom na Moyzesovej ulici a Vajanského ulicou. V mieste podchodu je lokalizovaná aj autobusová zastávka, ktorá slúži mestskej ako aj prímestskej autobusovej doprave.
Na Garbiarskej ulici stoja dve nákupné centrá, v smere na Poprad je to najprv Nicolaus Shopping Center a potom aj Jasná Shopping City. Na západnom konci ulice bola vybudovaná čerpacia stanica Shell, oproti ktorej stojí hypermarket Hypernova. Taktiež tu stoja pobočky štyroch bánk (Slovenská sporiteľňa, VÚB, Tatrabanka a Dexia), viaceré obchodné a stravovacie prevádzky a budova tzv. Domu zeleniny, ktorá je však v súčasnosti v súvislosti s výstavbou druhej etapy obchodného centra Jasná postupne asanovaná.
Ulica bola vybudovaná v prvej polovici 90. rokov, nakoľko tranzitná doprava dovtedy viedla po ulici 1. mája priamo centrom mesta. Bola pomenovaná podľa tradičného odvetvia v meste, garbiarstva, v jej tesnej blízkosti donedávna stála jedna z prevádzok miestnych Kožiarskych závodov, neskôr podnik Nicolaus Leder.
Garbiarska sa križuje s týmito ulicami (v smere zo západu na východ):
Zrkadlová frekvencia

Zrkadlová frekvencia alebo zrkadlový kmitočet je pri ladení príjmu rádia na prijímači typu superheterodyn neželaná vstupná frekvencia, ktorá produkuje rovnakú medzifrekvenciu (MF) ako želaná vstupná frekvencia. Je to potenciálny zdroj rušenia dobrého príjmu.
V prijímači typu superheterodyn do zmiešavača vstupuje frekvencia formula_1 generovaná oscilátorom, ktorý je preladiteľný tak, aby prekonvertoval želanú vstupnú frekvenciu formula_2 na fixnú medzifrekvenciu formula_3, ktorá potom prejde cez selektívne filtre, zosilňovače a detektor. Výstup jednoduchého zmiešavača obsahuje súčet a rozdiel jeho dvoch vstupných frekvencií. Čiže obe vstupné frekvencie su formula_4, výsledkom je formula_3. Obyčajne je potreba prijímať iba jednu z týchto vstupných frekvencií.
Neželaná frekvencia sa nazýva "zrkadlová frekvencia" z dôvodu zrkadlovej symetrie frekvencií detegovaných okolo formula_1. Príjem zrkadlovej frekvencie môže byť minimalizovaný len laditeľným filtrom pred zmiešavačom alebo ešte lepšie zloženým zmiešavacím obvodom.
Ak je zvolená vysoká MF, môže sa použiť jednoduchý filter na vstupe. Pevne naladené MF filtre nemôžu odfiltrovať zrkadlovú frekvenciu, ale sú navrhnuté tak, aby prepúšťali rozsah frekvencií, ktoré nazývame šírka pásma. Toto určuje celkovú šírku pásma prijímača, v ktorého strede je vstupná frekvencia formula_2.
Supercela

Supercela alebo supercelárna búrka je jednobunková konvektívna búrka, ktorá obsahuje jeden dlhotrvajúci, rotujúci výstupný prúd a dva zostupné prúdy. Na radare ju charakterizuje mezocyklóna. 
Supercely bývajú sprevádzané divokým počasím – obrovskými krúpami, tornádami, prípadne prívalovými zrážkami či extrémnou elektrickou aktivitou. Supercely sú v Európe pomerne vzácne, nie však neobvyklé.
Druhy supercel.
Poznáme tri druhy supercel, ktoré sa od seba líšia intenzitou zrážkovej aktivity.
LP supercela.
V búrke prevládajú výstupné prúdy, zostupné sú menej vyvinuté alebo nevyvinuté. Aj napriek tomu môže byť búrka doprevádzaná prepadmi studeného vzduchu („microburst“), ktoré vedú k silným nárazom vetra na malom území. LP supercela je charakterizovaná relatívne slabými zrážkami. Môžu sa však vyskytnúť obrovské krúpy. Vzhľadom na absenciu zostupných prúdov sa tornáda netvoria príliš často.
CS (klasická) supercela.
Búrka má vyvážený výstupný a zostupný prúd (zostupné prúdy sú dva). Čelný zostupný prúd vzniká obvykle na severovýchode búrky a sprevádzajú ho silné zrážky. Tylový zostupný prúd je obvykle bez zrážok, výnimkou je záverečné štádium búrky, keď sa zrážky vyskytujú aj v tejto oblasti. V CS supercelách sa najčastejšie vyskytujú tornáda. 
HP supercela.
V búrke dominujú zostupné prúdy. Tieto búrky sprevádzajú intenzívne zrážky, silné nárazy vetra (až so silou orkánu) a mohutné krupobitia. Ďalším nebezpečenstvom je mimoriadna elektrická aktivita (až stovky bleskov za minútu). Tornáda sa vyskytujú častejšie ako pri LP supercele, avšak menej často ako pri CS supercele. Bývajú však ukryté v silných zrážkach, preto o nich ľudia do poslednej chvíle nevedia.
Žiabre

Žiabre sú orgány (u prvoústovcov ektodermálneho pôvodu) slúžiace na prijímanie kyslíka z vody. Žiabre sa vyvinuli u veľkého množstva rozličných vodných bezchordátov a tiež u niektorých chordátov (napr. kruhoústnice, drsnokožce, ryby, larvy obojživelníkov), z čoho vyplýva, že majú rozličnú veľkosť, tvar a podobu.
Žiabre môžu byť uložené vo vnútri tela (vnútorné žiabre), alebo prečnievať do okolitej vody (vonkajšie žiabre). Zvonku bývajú žiabre často chránené kožnými záhybmi, pancierom, alebo u rýb kosteným viečkom, nazývaným aj skrela. Ryby majú žiabre uložené v tzv. žiabrovej dutine a sú vystužené žiabrovými oblúkmi. Aby sa zväčšil povrch žiabier, býva ich epitel rôznym spôsobom zriasený. Vďaka bohato prekrvenému povrchu žiabier je umožnená difúzia dýchacích plynov. Vzhľadom na nízky obsah kyslíka vo vode je nutné, aby bola voda v okolí žiabier vymieňaná. Preto bývajú niekedy umiestnené v blízkosti pohybových orgánov napríklad na parapódiách mnohoštetinavcov. Okrem dýchania môžu žiabre plniť aj ďalšie funkcie, napríklad filtrovanie planktonárnej potravy z vody a tiež nemusia byť jediným dýchacím orgánom živočícha (ďalšie prídavné dýchacie orgány sú napríklad plynový mechúr alebo labyrint. Dýchanie sa prejavuje tým že keď sa ryby nadýchnu tak viečka v ktorých sú žiabre sa nadvihnú. Naopak keď ryby vydýchnu tak sa žiabrové viečka sklopia.
Vodováha

Vodováha môže byť:
Libela

Libela môže byť:
Ulica 1. mája (Liptovský Mikuláš)

1. mája je ulica v Liptovskom Mikuláši. Je to najdlhšia ulica v meste a je súčasťou hlavného cestného ťahu Žilina - Poprad (cesta I. triedy č. 18).
Prebieha v smere východ-západ od mosta cez Smrečianku v mestskej časti Okoličné ku križovatke s Garbiarskou ulicou, odkiaľ pokračuje ako vedľajšia ulica cez centrum mesta a vyúsťuje na Námestie osloboditeľov. Ulica 1. mája je jedna z najvýznamnejších tranzitných ulíc na území mesta, s čím je spojená vysoká hustota motorových vozidiel. V minulosti bola ulica štvorpruhová, avšak v dôsledku vysokej nehodovosti a zvýšenia bezpečnosti chodcov a cyklistov bola na začiatku tohto storočia zúžená na dva jazdné pruhy. Zároveň bol vyčlenený pás pre cyklistov. Dopravu usmerňuje svetelná križovatka v priestore Rachmaninovho námestia a semaformi riadený prechod pre chodcov pri bývalom podniku Maytex. Pri Maytexe je vybudovaný aj podchod pre peších, avšak v dôsledku útlmu výroby a neskoršej likvidácie fabriky, je podchod už dlhšie obdobie mimo prevádzky. Z dôvodu výstavby nového obchodného centra bola aj križovatka s Kollárovou ulicou osadená semaformi.
Po ulici (v úseku Garbiarska ulica - Okoličné) premáva autobusová doprava miestnej MHD ako aj prímestské spoje. Na ulici sú vybudované tri autobusové zastávky (Rachmaninovo námestie/Stodolovcov, Maytex a Liptovská mliekáreň). Na ulici stojí čerpacia stanica Oktán a viaceré predajne automobilov (Škoda, Kia, Citroën, Renault, Hyundai), autoservis, hotely Cestár a Klar (bývalá Stavoindustria). V r. 2010 bolo na mieste asanovaného podniku Nový Domov dobudované obchodné centrum Stop.Shop. Tiež tu sídlia najvýznamnejšie podniky v meste: Poľnonákup Liptov, Liptovská mliekáreň, Liptovské strojárne, areál bývalého Maytexu, St. Nicolaus, Cestné stavby a Liptovské pekárne. V priestore Rachmaninovho námestia sa rozprestiera Park M. R. Martákovej. V centre mesta tu stoja viaceré historické objekty (meštianske domy, budova Čierneho orla).
Ulica 1. mája sa križuje s viacerými ulicami, v smere do Popradu sú to:
Tie v centre mesta, ďalej mimo centra:
Za mostom v Okoličnom ďalej pokračuje ako Okoličianska ulica.
Literatúra pre deti a mládež

Literatúra pre deti a mládež je literárny podsystém, ktorý sa orientuje na tvorbu pre vekovo ohraničený okruh čitateľov. Diela písané pre mladých ľudí, väčšinou do 15 rokov, sú písané jednoduchým a ľahko pochopiteľným spôsobom a neobsahujú zložité alebo pre mládež neprístupné či nevhodné informácie.
Medzi vhodné diela sa považujú napríklad rozprávky alebo báje a povesti.
ESP Guitar Company

ESP Guitar Company je jedna z najznámejších spoločností vyrábajúcich elektrické gitary a basgitary, ktorá si svetovú slávu získala predovšetkým vďaka spolupráci s najväčšími hviezdami rockovej a metalovej hudby. Napriek tomu,že ide pôvodne o japonskú firmu, je jej súčasné sídlo v USA, konkrétne v kalifornskom North Hollywood.
História tejto značky sa začala v roku 1975, kedy Hisatake Shibuya otvoril obchod Electric Sound Pr., v ktorom pracoval ako opravár, údržbár a výrobca náhradných dielov pre elektrické gitary. Už rok potom si získal skvelé renomé. V roku 1983 rozšíril pole svojej pôsobnosti aj do USA, kde sa stal zakrátko veľmi obľúbeným. V roku 1984 začala firma ESP v New Yorku vyrábať prvé gitary na zakázku a ich zákazníkmi boli napríklad Page Hamilton, Vinnie Vincent, Bruce Kulick či Ronnie Wood.
V rovnakom čase začala táto firma predávať aj prvé sériové nástroje označené v rade 400, okrem nich vyrábala gitary aj pre značky ako sú Kramer alebo Schecter. Skutočný boom prišiel v rokoch 1986 a 1987, kedy si svoje prvé signatury u ESP objednali George Lynch a Kirk Hammett. Títo dvaja zviditeľnili ESP natoľko, že v 90. rokoch dosiahla firma celosvetovú slávu.
V súčasnosti patria gitary a basgitary ESP medzi špičku a je ich možné nájsť v rukách mnohých profesionálnych a amatérskych hráčov, napríklad Willie Adler, Tom Araya, Max Cavalera, Page Hamilton, Kirk Hammett, Jeff Hanneman, James Hetfield, Richard Kruspe, Alexi Laiho, Wayne Static, Emppu Vuorinen, Michael Wilton a Ronnie Wood.
Od roku 1996 funguje aj dcérska firma ESP-LTD, ktorá ponúka nástroje známe z ponuky ESP, avšak cenovo dostupné oveľa širšiemu okruhu hudobníkov, samozrejme so zachovaním vysokých štandardov kvality a spracovania. Tieto nástroje sa vyrábajú v Kórei, Číne a Indonézii.
Turček (vodná nádrž)

Turček je vodná nádrž s plochou 54 ha, ktorá je situovaná nad obcou Turček v okrese Turčianske Teplice na sútoku dvoch riek – Turiec a Ružová severovýchodne od Horného Turčeka. 
Slúži na akumuláciu vody na výrobu pitnej vody pre okresy Prievidza, Žiar nad Hronom a Martin. Jej zberné územie má rozlohu 29,5 km². Hrádza je vybudovaná ako kamenitá s návodným asfaltovo-betónovým tesnením. Vysoká je 59 m a v korune dosahuje dĺžku 287 m. Celkový objem nádrže je 10,8 miliónov m³ a zabezpečený vodárenský odber je 500 l/s. Zberné územie horného toku rieky Turiec a potoka Ružová sa vyznačuje vysokou kvalitou vôd, minimálnymi možnosťami ich znečistenia a až 95% vodnatosťou lokality na pitnú vodu. Do hrádze sú zabudované výškomerné krabice, ktoré slúžia na meranie jej sadania a zabudovaná je injekčná clona. Tá po napustení vody zabezpečila tesnosť podložia proti priesakom podzemných vôd. Spolu s nádržou Nová Bystrica je najmladšou vodárenskou nádržou na Slovensku.
Vedúcim stavby vodnej nádrže bol Jozef Zajonc, investorom š. p. Vodohospodárska výstavba, š.p. Bratislava a dodávateľom a. s. Váhostav Žilina. Stavba sa začala realizovať v roku 1993 a ukončila na jar roku 1996. 
Vodárenská nádrž Turček len čiastočne reguluje prietoky pod nádržou. Prietok na tokoch je prirodzený. Územie pozdĺž rieky Turiec nie je chránené proti povodniam, ani sídelná aglomerácia Martin - Vrútky.
Mil Mi-17

Mil Mi-17 (v označení NATO: HIP-H) je ruský (pôvodne sovietsky) dvojmotorový viacúčelový vrtuľník s päťlistým hlavným rotorom pre civilné a vojenské využitie, odvodený od úspešného typu Mil Mi-8.
Stroj je vyrábaný do 80. rokov 20. storočia ako modernizovaná verzia Mil Mi-8 v mestách Kazaň a Ulan-Ude v Rusku.
Vznik a vývoj.
Vrtuľník Mi-8 bol konštruovaný ako turbomotorový následník modelu Mil Mi-4, bol schopný prepraviť takmer dvojnásobne množstvo nákladu alebo cestujúcich. Bez zmien boli prijaté rôzne diely modelu Mil Mi-4. V roku 1976 boli stroje Mi-8 modernizované inštaláciou nových 2 motorov Klimov TV3-117MT, neskôr bol inštalovaný nový rotor, prevodovka z Mi-14, boli realizované úpravy trupu pre ťažší náklad. Pri modernizácii bol tiež inštalovaný nový navigačný a informačný systém a modernejšie spojovacie prostriedky. Okrem toho boli stroje vybavené účinnými prostriedkami ochrany proti protilietadlovým riadeným strelám s infračerveným navádzaním. Vrhač klamných cieľov je inštalovaný v hranatej schránke na spodnej strane chvosta. Mi-17 môže byť vybavený poveternostným (dopplerovským) radarom, ktorý môže slúžiť aj pre navigáciu. Na boky trupu je možno umiestniť rôzne zbraňové systémy, pre ktoré je k dispozícii šesť závesníkov. Mi-17 môže byť vyzbrojený blokmi neriadených rakiet UB-32-57 (6x 32 striel S-5 kalibru 57 mm) alebo B-8-V20 (6x 20 striel S-8 kalibru 80 mm) prípadne inou výzbrojou. V niektorých verziách boli inštalované silnejšie motory TV3-117VM (1545 kW, 2070 hp) pre lety vo vyššej nadmorskej výške a teplejšie podnebie.
Označenie Mi-17 sa používa hlavne pre stroje určené na export, v ZSSR a Rusku sa zvyknú stroje Mi-17 označovať ako Mi-8M.
Používatelia.
Stroje používa rad krajín po celom svete, vrátane Fínska, Česka, Pakistanu či Vietnamu. Mil Mi-17 je aj súčasťou výzbroje Ozbrojených síl Slovenskej republiky.
49999 2000 AW14

49999 2000 AW14 je malý asteroid v pásme planétok.
9009 Tirso

9009 Tirso je asteroid v pásme planétok.
9010 Candelo

9010 Candelo je asteroid v pásme planétok.
SGR 0501+4516

SGR 0501+4516 je jeden z 15 známych magnetarov alebo SGR a je to starý hviezdny pozostatok. Nachádza sa približne 15 000 ly od Zeme a jeho magnetické pole je 100 biliónov krát silnejšie ako zemské.
Objavil ho 22. augusta 2008 Swift Satellite z NASA.
Svetový deň ochrany zvierat

Svetový deň ochrany zvierat alebo Svetový deň zvierat sa oslavuje 4. októbra. Prvýkrát bol oslavovaný v roku 1931 vo Florencii počas stretnutia ekológov. Tento deň bol vybraný, pretože naň pripadá sviatok sv. Františka z Assisi, ktorý bol veľkým milovníkom zvierat a je patrónom zvierat a ekológov.
Istina

Istina predstavuje pomernú časť dlhu bez úrokov. Zvyčajne je rozdelená rovnomerne na každé obdobie úverového vzťahu.
Stredná priemyselná škola (Bardejov, Komenského 5)

Stredná priemyselná škola technická je stredná škola sídliaca na ulici Komenského 5 v Bardejove.
Bola zriadená 1. septembra 1950 ako Vyššia stavebná škola. Svoj dnešný názov dostala 1. septembra 2018.
Názvy školy sa menili takto:
Štúdium.
Na škole sa študujú nasledujúce odbory:
IC 1059

IC 1059 je galaxia v súhvezdí Váhy, ktorú objavil francúzsky astronóm Stephane Javelle 16. júna 1893.
OTS 44

OTS 44 je hnedý trpaslík vzdialený približne 554 ly (170 parsekov) v súhvezdí Chameleón. Bol to najmenší známy hnedý trpaslík až do objavu Cha 110913-773444.
Jeho hmota je približne 15 krát hmota Jupitera, alebo približne 1,5 % hmoty Slnka. Jeho polomer je približne 20 % polomeru Slnka. Predpokladá sa, že OTS 44 je obklopený prstencom prachu a čiastočiek ľadu a kameňa. Z tohto disku sa v budúcnosti môže vytvoriť planetárna sústava.
Jeho rektascenzia je 11h 10m 11,5s, deklinácia je -76° 32' 13" a zdanlivá hviezdna veľkosť je +14.61.
Stredná trieda (automobil)

Stredná trieda alebo autosegment D je kategória automobilov medzi nižšou strednou triedou a vyššou strednou triedou. Sú to obyčajne väčšie rodinné vozidlá typu sedan, kombi alebo liftback.
Pyramída Amenemheta IV.

Pyramída Amenemheta IV. alebo Južná pyramída v Mazghúne je nedokončená staroegyptská kráľovská hrobka, ktorá leží západne od rieky Níl pri dnešnej dedine Mazghúna v Egypte.
Pravdepodobne ju postavil málo známy faraón 12. dynastie Amenemhet IV. (okolo 1799–1787 pred Kr.). Okolo vlastníctva pyramídy v odborných kruhoch nepanuje zhoda. Iná hypotéza pripisuje pyramídu neznámemu panovníkovi 13. dynastie.
Pyramída.
Dnes je pyramída veľmi poškodená. Javí sa ako kopec nepálených tehál, v skutočnosti je však vidieť jej obnažené jadro. Plášť sa nezachoval, dokonca neboli nájdené ani jeho fragmenty, takže otázka materiálu, sklonu a samotnej výšky pyramídy ostáva nezodpovedaná. Je tiež možné, že plášť nebol nikdy položený. Dá sa však predpokladať na základe určitých spoločných rysov, najmä dispozície podzemných priestorov a spôsobu konštrukcie pohrebnej komory, že sa mohla podobať pyramíde Amenemheta III. v Hawáre. Táto podobnosť prisudzuje vlastníctvo pyramídy práve Amenemhetovi IV., aj keď nikde v celom areáli sa nenašla zmienka o majiteľovi či jeho meno. Vstup do pyramídy je zo stredu južnej strany, z neho pokračuje zostupne schodisko do podzemia a smeruje k pohrebnej komore, umiestnenej v zvislej ose pyramídy. Schodisko je priebežne na troch miestach prerušené blokmi, ktoré ju sklzom uzatvárajú. Chodba ďalej v rozšírenom priestore (v dvakrát zalomenej predsieni) obchádza pohrebnú komoru a ústi do nej zo severu. Tu sa našlo niekoľko predmetov z výbavy. Pohrebná komora bola vytesaná zhora do obrovského kremencového monolitu, takže tvorí vaňu, do ktorej sa uložila rakva s múmiou a kanopy. Blok sa potom prikryl dvomi veľkými vápencovými platňami, ktoré rakvu uzatvori v monolite. Celý priestor spevňovala sedlová klenba z vápencových blokov. Pyramída bola už v staroveku vykradnutá a len niekoľko málo predmetov zostalo po kráľovskej hrobovej výbave roztrúsených v jej priestoroch.
Pyramídový komplex.
Pyramídový komplex uzatvára zvlnený múr z nepálených tehál. Zádušný chrám nepriliehal k pyramíde. Predpokladá sa, že to bola hlinená stavba, ktorej pozostatky sa našli včlenené do východnej steny múru. V jej dispozícii sa dá rozoznať centrálna komora alebo dvor, zásobné priestory po každej strane a obetná sieň. Niektoré stopy napovedajú, že sa kult panovníka v chráme skutočne určitý čas pestoval. V juhovýchodnom rohu je vstup do areálu s vestibulom. Okolo neho sa našla dlažba z vápencových platní.
Výskum.
V roku 1910 pyramídu skúmal britský archeológ Ernest MacKay.
Renault Safrane

Renault Safrane je automobil vyššej strednej triedy, ktorý vyrábala francúzska automobilka Renault. Vyrábať sa začal v roku 1992, kedy nahradil Renault 25. Vyrábal sa iba ako päťdverový liftback. Bol to prvý automobil značky Renault, ktorý mal airbagy. V roku 1996 prešiel modernizáciou, o štyri roky neskôr bola výroba ukončená a bol nahradený modelom Renault Vel Satis.
Safrane Biturbo.
V roku 1994 Renault uviedol vysokovýkonnú Biturbo verziu dostupnú v modeloch RXE a Baccara. Tento model priniesol twin-turbo verziu 3.0 V6 z Alpine A610 s výkonom 193 kW (262 PS, 258 hp), ktorá bola vyvinutá v spolupráci s nemeckými tuningovými firmami Hartge a Irmscher v súčinnosti s pohonom všetkých kolies. Bola k dispozícii iba s manuálnou prevodovkou, pretože neexistovala žiadna automatická prevodovka pre takýto typ montáže motora s takýmto výkonom. Pretože v tejto cenovej triede boli preferované motory V8 a automatické prevodovky, predalo sa menej ako 1000 kusov tohto modelu. Produkcia bola ukončená v septembri 1996.
Safrane II.
V roku 2008 Renault oživil označenie Safrane pre niekoľko trhov v Perzskom zálive. Nové auto je založené na Samsung SM7 od Nissanu, vyrába ho Renault Samsung v Južnej Kórei.
Pyramída Neferusobek

Pyramída Neferusobek alebo Severná pyramída v Mazghúne alebo Lepsius LIX je nedokončená staroegyptská kráľovská hrobka, ktorá leží západne od rieky Níl pri dnešnej dedine Mazghúna v Egypte.
Pyramídu pravdepodobne postavila kráľovná Neferusobek (okolo 1787–1783 pred Kr.), posledný panovník 12. dynastie, možno dcéra Amenemheta III., príp. manželka brata Amenemheta IV.
Pyramída.
Superštruktúra pyramídy je dnes úplne zničená. Mala mať hlinené jadro a obklad z vápencových blokov. Jej súčasný stav nedovoľuje zistiť ani jej presné rozmery. Subštruktúra je typologicky príbuzná, ale pokročilejšia v porovnaní so susediacou južnou pyramídovou Amenenmheta IV. Tiež preto sa pripisuje kráľovnej Neferusobek, napriek tomu že sa o nej v celom pyramídovom komplexe nenašla jediná zmienka. Vstup je zo severnej steny, východne od jej stredu. Chodba zostupuje schodiskom a raz sa lomí. Potom prechádza do horizontálnej chodby a ešte niekoľkokrát sa zalomí, až kým nevstúpi zo severu do pohrebnej komory, umiestnenej približne vo vertikálnej osi pyramídy. V jej priebehu sú dva veľké sklzové kremencové uzávery a niekoľko komôr. Pohrebná komora je riešená podobne ako v pyramíde Amenenmheta IV., dno pohrebnej komory je vytesané z jedného kusu kremencového bloku. V ňom je vyhĺbený severný priestor pre rakvu a južný, menší pre kanopy. Pred pohrebnou komorou je predsieň s poklopom, ktorým sa mal monolit uzavrieť. Stále sa však nachádza v predsieni.
Pyramídový komplex.
Pyramídový komplex je v stave, aký ho zanechali pri prerušení prác. Na východe od pyramídy sa nachádza dopravná cesta, ktorá slúžila pri stavbe. Dokonca je na nej na polceste opustený jeden z kamenných blokov.
Výskum.
V roku 1910 pyramídu skúmal britský archeológ Ernest MacKay.
Renault Vel Satis

Renault Vel Satis je osobný automobil vyššej strednej triedy, ktorý vyrábala francúzska automobilka Renault v rokoch 2001-2009. Bol uvedený v roku 2001 na ženevskom autosalóne a nahradil dovtedajší model Renault Safrane. Automobil Vel Satis nemá nič spoločné s rovnomenným konceptom z roku 1990.
Vel Satis je skratka z "Velocity" a "Satisfaction" (rýchlosť a uspokojenie). Špeciálne vyrobený Vel Satis používal francúzsky prezident.
Renault 25

Renault 25 je automobil vyššej strednej triedy, ktorý vyrábala francúzska automobilka Renault v rokoch 1984-1991. Počas svojej doby to bola vlajková loď Renaultu, teda najdrahšie, najprestížnejšie a najväčšie vozidlo v modelovom rade spoločnosti. V roku 1985 sa umiestnilo na druhom mieste v súťaži European Car of the Year. Všetky Renaulty 25 sa vyrábali v Sandouville, pri meste Le Havre vo Francúzsku.
Renault 5

Renault 5 bol malý automobil, ktorý v rokoch 1972-1996 vyrábala vo dvoch verziách francúzska automobilka Renault. Nahradil Renault 4 a jeho nástupcom je Renault Clio.
Prvá generácia.
Vyrábala sa do roku 1984. Montovala sa vo francúzskom Billancourte, španielskom meste Valladolid, venezuelskom meste Mariara, slovinskom Novom meste a iránskom Teheráne. Karoséria sa vyrábala ako troj- alebo päť-dverový hatchback. Design vytvoril Michel Boue. Výrazným dizajnérskym prvkom a typickým znakom sa stali zadné svetlomety umiestnené v C-stĺpiku. V USA sa vozidlo vyrábalo a predávalo pod názvom "Le Car".
Pretekárska verzia.
Renaulty 5 boli upravované firmou Alpine pre rely. Pôvodne boli homologované pre súťaže v skupine 2. V roku 1978 sa v skupine B objavil špeciál Renault 5 Turbo. Oproti sériovému prevedeniu bol motor umiestnený uprostred za prednými sedadlami. Pôvodne bol vybavený pohonom zadných kolies, neskôr bol prerobený na pohon všetkých kolies. Vozidlá dosahovali výborných výsledkov hlavne na asfaltovom povrchu.
Druhá generácia.
Vyrábali sa do roku 1996 a montovali sa vo všetkých mestách ako predchodca. Design druhej generácie vytvoril Marcello Gandini. Z vozidla bolo odvodené úžitkové vozidlo, ktoré sa predávalo pod názvami Express, Extra a Rapid. Najšportovejším modelom bol typ GT Turbo, ktorý dosahoval výkonu 85 kW. Po nábehu výroby prvej generácie Clia pokračovala ešte niekoľko rokov súbežne výroba.
Juno Templová

Juno Violet Templová (; * 21. júl 1989, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka.
Konár

Konár (iné názvy: vetva, haluz) je vertikálne členenie základne stromu smerom nahor. Upínajú sa naň listy a plody vo všetkých štádiách vývoja. Opakom môže byť koreň.
Arena Omsk

Mnogofunkcionaľnyj sportivnyj komplex Arena Omsk (rus.Многофункциональный спортивный комплекс Арена Омск) v preklade Multifunkčný športový komplex Aréna Omsk bola multifunkčná hokejová aréna v meste Omsk. Bola otvorená v roku 2007. Kapacita arény je 10 318 miest na sedenie. Hrával tu hokejový klub KHL Avangard Omsk.
Ledovyj dvorec Sokoľniki

Ledovyj dvorec „Sokoľniki“ () je zimný štadión v ruskom hlavnom meste Moskva. Bol otvorený 14. apríla 1956. Bol jedným z dejísk Letných olympijských hier 1980 (konal sa tu turnaj v hádzanej). Dnes slúži pre prípravu športovcov klubu Spartak Moskva v krasokorčuľovaní a hokeji. Je domácim štadiónom hokejového klubu KHL HC Spartak Moskva.
Ledovyj dvorec (Čerepovec)

Ledovyj dvorec (doslova "Ľadový palác") je multifunkčná aréna v Ruskom meste Čerepovci. Bola otvorená v roku 2007. Hráva tu klub (KHL) Severstaľ Čerepovec.
Arena Metallurg

Arena Metallurg () je multifunkčná aréna. Má kapacitu 7 700 miest na sedenie. Je to moderná hokejová aréna, ktorá sa nachádza v ruskom Magnitogorsku. Hráva tu klub (KHL) Metallurg Magnitogorsk. Výstavba sa začala 1. septembra 2005 a otvorená bola 12. januára 2007.
Štadión je tiež miestom vystúpení umelcov zvučného mena, koncertovali tu napríklad Roxette, Nazareth, Scorpions, Sabaton, U.D.O., Rage a iní.
Rozšírená realita

Rozšírená realita alebo zriedkavo obohatená realita (nesprávne "augmentovaná realita", angl. augmented reality, skr. AR) je priamy alebo nepriamy pohľad na fyzicky skutočné prostredie, ktorého časti sú v digitálnej, väčšinou textovej alebo obrazovej forme obohatené o dodatočné informácie relevantné k objektu, na ktoré sa človek pozerá. Tieto informácie sú získavané z rôznych informačných zdrojov za použitia off-line alebo on-line aplikácií. Obohatenie reality sa obvykle deje v reálnom čase a v sémantickom kontexte s časťami prostredia, napríklad aktuálna akcia v reštaurácii, najbližší bankomat, najbližší užívateľ Twitteru a podobne.
Deukalión

Deukalión alebo zastarano Deukalion (lat. Deucalion) môže byť:
Deucalion môže byť aj:
Misfits

Misfits môže byť:
Dvorné dámy

Dvorné dámy alebo Las Meninas () je názov obrazu španielskeho barokového maliara Diega Velázqueza, vytvoreného v roku 1656.
Skupinový portrét rodiny španielskeho kráľa Filipa IV., ktorý sa dnes väčšinou označuje "Las Meninas" je najnezvyčajnejším dvorským portrétom, aký bol kedy namaľovaný. 
Ikonografia.
Okrem jednej výnimky sú všetky postavy známe. Úplne vľavo stojí maliar pred maliarskym stojanom, v ktorom Velázquez spodobnil sám seba. Uprostred miestnosti stojí infantka Margarita, po stranách dve dvorné dámy. V pravom rohu skupinu dopĺňajú dvaja dvorní trpaslíci. Vpravo za nimi vidno dámu s vyberanými spôsobmi a neidentifikovateľnú postavu muža. Ďalšie dve postavy, kráľa a kráľovnú, umiestnil autor do obrazu prostredníctvom zrkadla na protiľahlej stene miestnosti. Stoja teda pred Velázquezom, v priestore diváka. Posledná postava, dvorný maršal kráľovnej, stojí vo dverách a chystá sa opustiť miestnosť.
Velázquez decentne zdôrazňuje postavu infantky. Tá je naplno ožiarená svetlom, ktoré do miestnosti preniká zhora a ktoré sčasti dopadá na Velásqueza, dvorné dámy a trpaslíkov. Námetom obrazu je zrejme príprava na portrétovanie päťročnej Margarity a jej sprievodu.
"Las Meninas" sú vlastne symbiózou autoportrétu a skupinového portrétu. Obraz bolo ťažké presne kategorizovať už pre súčasníkov. 
Vznik diela.
Obraz vznikol na madridskom hrade Alcázar, v miestnosti, ktorú mal Velázquez k dispozícii a v ktorej na protiľahlej stene viseli dva obrazy s mytologickým námetom. Podarilo sa ich identifikovať a interpretujú sa ako "Víťazstvo umenia nad remeslom" a ako "Odkaz na nespravodlivo potrestaného umelca".
Obraz bol dokázateľne dokončený v roku 1656. Kríž na prsiach umelca bol domaľovaný dodatočne v roku 1658, keď sa Velázquez stal rytierom rádu sv. Jakuba (podľa legendy ho domaľoval sám Filip IV.). Až do roku 1700 sa obraz nachádzal na mieste svojho vzniku v madridskom Alcázare. Počas požiaru na hrade v roku 1734 bol poškodený; nasledovala jeho reštaurácia, v rámci ktorej obraz zrezali asi o pol metra. V rokoch 1772 - 1819 sa nachádzal v Palacio Real Nuevo v Madride, od uvedeného roku visí v galérii Prado. V roku 1984 bol reštaurovaný.
Hyenovité

Hyenovité () je čeľaď mäsožravcov. Slovenský názov väčšiny (staršie všetkých) rodov z tejto čeľade (pokiaľ vôbec majú slovenské meno) je hyena.
Vzhľadom pripomínajú psovité, v skutočnosti sú však bližšie k mačkovitým mäsožravcom, cibetkám a ženetkám.
Charakteristika.
Spoločným rysom členov tejto čeľade je veľká hlava a uši, dlhé predné a krátke zadné končatiny, hriva presahujúca zo šije na chrbát – s výnimkou hyeny škvrnitej –, huňatý chvost a krátke tupé nezaťahovateľné pazúry. Hyeny majú štyri prsty na predných a zadných nohách – hyenky majú päť prstov na predných a štyri na zadných končatinách. Charakteristické pre nich je aj zvažujúca sa chrbtová línia. Kožušina je škvrnitá alebo pásavá (hyena hnedá má pás len na nohách).
Výskyt.
Hyeny a hyenky sa vyskytujú predovšetkým v Afrike, ale hyena škvrnitá sa vyskytuje aj na Blízkom východe a v Prednej Indii. Jedinci z tejto čeľade obývajú savany, krovinaté oblasti a polopúštne habitáty.
Správanie.
Hyeny a hyenky sú prevažne nočné tvory, ktoré si vyhrabávajú nory, kde sa ukrývajú dospelé jedince a mláďatá – v prípade hyeny škvrnitej si útočisko v norách vyhľadávajú len mláďatá. Hyeny su teritoriálne cicavce a svoje územia si značkujú pachovými výlučkami vysunuteľnej análnej žľazy. 
Takmer všetky druhy z tejto čeľade sú spoločenské – s výnimkou hyenky cibetkovitej, ktorá je samotárske zviera. Hyeny hnedé a pásavé žijú v skupinách, hyeny škvrnité vytvárajú veľké skupiny zvané klany. Tieto skupiny môžu pozostávať až z 80 jedincov. Keď mláďatá hyeny škvrnitej, ale aj hyeny hnedej dosiahnu vek 2 – 3 mesiacov, sú prenesené do spoločnej nory, kde ich vyživuje každá samica, ktorá má mlieko. Mláďatá zostávajú v nore až do odstavenia, keď sú schopné zúčastňovať sa s dospelými na love a hľadaní potravy, čo býva zvyčajne vo veku okolo 7 mesiacov.
Lov a potrava.
Hyeny sa vyznačujú širokou papuľou, zubami, ktorými drvia kosti, a neuveriteľne silnými čeľusťami – majú ich najsilnejšie spomedzi cicavcov podobnej veľkosti. Najzdatnejším lovcom spomedzi členov tejto čeľade je hyena škvrnitá. Pri love vo svorke dokáže zdolať aj korisť vo veľkosti zebry. Okrem toho je tento druh veľmi výkonný nekrofág. Klany hyen škvrnitých sú schopné odohnať leva od koristi. Hyena pásavá sa rovnako ako hyena hnedá živí poväčšine zdochlinami, okrem toho občas ulovia malú korisť.
Trávenie.
Všetky hyeny sú schopné stráviť aj kožu a kosti, ktoré iné cicavce stráviť nedokážu. Časti potravy, ktoré nevedia stráviť – ako sú väzivá, srsť a kopytá –, vyvrátia. Zaujímavé je, že hyenka cibetkovitá, ktorá má rovnaké tráviace schopnosti, nežerie väčšie živočíchy. Hyenka má drobné zuby a lepkavý jazyk, ktorý jej dobre slúži na vyťahovanie termitov. Pri získavaní tejto potravy jej málokto konkuruje, prístup k nej vyžaduje minimálne úsilie a jej výživná hodnota je prekvapivo vysoká. Za jedinú noc môže hyenka skonzumovať až 200 000 termitov.
Systematika.
Novší systém:&lt;br&gt;
hyenovité:
Starší systém podľa McKenna and Bell (1997) :&lt;br&gt;
hyenovité:
NHL Winter Classic 2008

NHL Winter Classic 2008 je hokejový zápas ligy NHL, ktorý sa odohral pod holým nebom. Zápas sa uskutočnil 1. januára 2008 na štadióne Ralph Wilson Stadium medzi Pittsburgh Penguins a Buffalo Sabres.
Renault Fuego

Renault Fuego bol športovo ladený automobil francúzskej automobilky Renault. V Európe sa vyrábal 5 rokov, jeho výroba pokračovala v Argentíne. V súčasnosti sa plánuje predstavenie jeho nástupcu. Nikdy nezískal veľkú popularitu, hoci išlo o prvý automobil vybavený centrálnym uzamykaním.
Dejiny.
Objavil sa vo februári 1980, výroba bola ukončená v roku 1985, v Argentíne až v roku 1992 pod názvom Fuego GTA Max. Nahradil dovtedajšie športové modely Renault 15 a Renault 17. Celkove sa vyrobilo 250 016 kusov. Dizajn vytvoril Robert Oprom (Citroën SM). Vozidlo bolo charakterizované zaskleným zadným oknom a čiernymi pruhmi na bokoch karosérie. Po ukončení krátkej výroby vzrástla cena ojazdených exemplárov. V roku 1983 sa auto začalo dodávať s centrálnym uzamykaním ako prvý automobil vôbec. Automobil si zahral vo filme Absolute Scary.
Technické údaje.
Automobil je dlhý 4,4 m a vychádzal z vozidla Renault 18. Motor bol uložený pozdĺžne a poháňal prednú nápravu. Najprv boli v ponuke zážihové štvorvalce 1397 ccm (46 kW), 1647 ccm (69 kW) a 1995 ccm (80 kW). V septembri 1982 prešlo Fuego faceliftom. V rámci modernizácie sa objavil preplňovaný naftový motor 2068 ccm (66 kW). Pre americký trh sa objavil motor 1565 ccm (97 kW, 200 km/h). Ten sa na európskom trhu objavil až v roku 1983. Pre zmenu bol z ponuky stiahnutý dvojlitrový agregát. V roku 1984 bol dokončený variant s naftovým motorom. Podvozok väčšinou výkonným motorom nestačil. Karoséria bola veľmi náchylná ku korózii.
Petr Šachl

Petr Šachl (* 2. december 1977, Jindřichův Hradec) je český hokejový útočník.
Klubový hokej.
Petr Šachl je odchovancom tímu HC České Budějovice. V roku 1996 ho draftoval klub NHL New York Islanders v 5-tom kole zo 128. miesta. Pôsobil na farme ´ostrovanov´ v WHL v klube Tri-City Americans. 1997/98 sa vrátil do klubu HC České Budějovice kde ostal do konca sezóny 1998/99. Následne odišiel do zámoria kde pôsobil postupne v kluboch Tacoma Sabercats, Asheville Smoke, Fort Wayne Komets a Milwaukee Admirals. Po odchode zo zámoria pôsobil vo fínskych kluboch Ässät Pori, SaiPa Lappeenranta a vo švédskom Brynäs IF. Zo Švédska sa vrátil sa do Česka do klubu HC Liberec. V októbri 2009 odišiel do slovenského klubu HC Košice.
Väzba (obal)

Väzba je nevyhnutnou ochrannou časťou knižného celku a dotvára jeho podobu. Knižnou väzbou rozumieme obal, ktorý má jednak knihu chrániť pred poškodením a jednak z jednotlivých listov vytvárať pevný celok, príp. ju tiež zdobiť.
Základné delenie knižných väzieb je na mäkké a tuhé. Tuhé väzby sú odolnejšie, ale ich výroba je náročnejšia a drahšia. Preto sa v poslednej dobe rozšírilo používanie mäkkých väzieb (paperback), čo umožnilo znížiť náklady na tlač kníh. Súvislosť je tu aj s poplatkami za autorské práva, ktoré sa môžu líšiť pre vydanie v mäkkej väzbe a v tuhej väzbe.
Ďalej sa mäkké i tuhé väzby delia podľa spôsobu spojenia na lepené a šité.
Zoznam panovníkov Neapolska

Neapolské kráľovstvo (tal.: "Regno di Napoli") bol historický štátny útvar na juhu Apeninského polostrova, ktorý existoval v rokoch 1285 – 1816. História Neapolského kráľovstva je úzko spojená s dejinami Sicílskeho kráľovstva. Do roku 1282 existovalo tzv. Kráľovstvo oboch Sicílií. Prvým kráľom Kráľovstva oboch Sicílií sa stal v roku 1130 Roger II. V roku 1282 sa pre veľké nepokoje v krajine za vlády Karola I. z Anjou kráľovstvo rozpadlo na dve časti. Sicílsky trón získal aragónsky kráľ Peter III. a Karolovi pripadlo Neapolské kráľovstvo. Kráľovstvo oboch Sicílií sa ešte obnovilo v rokoch 1816 – 1861 za vlády Ferdinanda I., ktorý v Neapolskom kráľovstve vládol ako Ferdinand IV. a v sicílskom ako Ferdinand III.
Kapetovsko-anjouovská dynastia.
"Kráľovná Jana I. bola zosadená a neskôr aj zavraždená svojím bratrancom, Karolom, dráčskym vojvodom."
Anjouovsko-durazzovská dynastia.
Neapolská kráľovná Jana I., ktorá bola zo staršej dynastie Anjouovcov, zostala bezdetná a napriek tomu, že existovali dediči zo staršej dynastie Anjouovcov (napríklad dračskí Anjouovci), rozhodla sa označiť Ľudovíta ("vládol ako Ľudovít I.") za svojho právoplatného dediča a ten na trón nastúpil po jej smrti v roku 1382. Ľudovít bol z Valoisovsko-anjouovskej dynastie. Ale po období bojov s Aragóncami v južnom Taliansku začali o nadvládu v Neapolsku súperiť dva anjouovské rody. Dračská línia bola spočiatku úspešná pri nadvláde v Neapolsku, valoiskí Anjouovci zase ovládli Provensalsko a naďalej súperili o trón pod vedením Ľudovíta II. (potomok Ľudovíta I.), ktorý bol avignonským protipápežom korunovaný za neapolského kráľa. Teda tak v Neapolsku vládli v rokoch 1382 – 1426 defakto dvaja králi. Na konci týchto bojov o trón uznala kráľovná Jana II., ktorá nemala potomkov, vojvodu Ľudovita III. v roku 1426 za dediča trónu. Ľudovít III. však zomrel skôr ako Jana, a tak jeho brat René zdedil jeho nároky na trón. Jana II. určila ešte pred svojou smrťou Reného za nástupcu a dediča trónu a ten nastúpil v roku 1435.
V nasledujúcej tabuľke sú uvedení aj panovníci, ktorí vládli len formálne ("sú označení kurzívou") a vládli súčasne s panovníkmi z dynastie dračských Anjouovcov, ktorí sú uvedený v predchádzajúcej tabuľke.
Valoisko-anjouovská dynastia.
V roku 1435 vymreli dračskí Anjouovci, a tak sa neapolský trón dočasne uvoľnil pre Valoisovcov. Posledný kráľ z tohto rodu, René, bol vyhnaný z Neapolska v roku 1442 Alfonzom V. Aragónskym, ktorý kráľovstvo vojensky dobyl. Alfonz V. sa považoval za právoplatného následníka Jany II..
Dynastia Bourbonovcov (neapolská vetva).
V roku 1816 kráľ Ferdinand IV. zlúčil dve kráľovstvá – Neapolské a Sicílske kráľovstvo. Vytvoril tak nové kráľovstvo – Kráľovstvo oboch Sicílií, kde vládol už pod novým menom "Ferdinand I".
Zdroj.
Zoznam vládcov Sicílie a Neapolska
Nicolás del Campo

Nicolás Felipe Cristóbal del Campo y Rodríguez de Salamanca markíz de Loreto (* 12. marec 1725, Sevilla - † 17. február 1803, Madrid) bol španielsky vojak a politik, ktorý zastával viacero postov v španielskych kolóniách v Amerike, prevažne v oblasti La Plata.
Po rezignácii Juana José de Vértiz y Salcedo zastával v dobe od 7. marca 1784 do 4. decembra 1789 funkciu vicekráľa v Laplatskom vicekráľovstve.
Pórbandar

Pórbandar môže byť:
Žofínský prales

Žofínský prales je národná prírodná rezervácia v Novohradských horách v Čechách v Česku blízko hraníc s Rakúskom.
Dejiny.
Prírodná rezervácia Žofínský prales je spoločne s pralesom Hojná voda najstaršou rezerváciou v pevninskej Európe (staršia je rezervácia na ostrove Vilm v Baltickom mori). Založil ju roku 1838 gróf Jiří František August Buquoy na ploche , ale po prevzatí panstva jeho synom rozhodol lesný inžinier a taxátor W. Rolland o zmenšení plochy rezervácie na , až v roku 1882 bol vydaný absolútny zákaz ťažby (do tej doby boli odtiaľ odvážané sucháre) a od roku 1888 sa plocha rezervácie opäť zvyšovala až na súčasnú rozlohu. V roku 1933 vyhlásilo vtedajšie ministerstvo školstva a národnej osvety Žofínský prales úplnou štátnou rezerváciou s výmerou .
Súčasnosť.
Rozloha tejto rezervácie je . Najstaršie stromy sú až 400 rokov staré. Od polovice 18. storočia sa na väčšine tohto územia vytvára prales bez akéhokoľvek zásahu človeka. Medzi stromami tu dominuje buk lesný, v menšom počte sa tu vyskytuje smrek a jedľa. Od roku 1991 je prales oplotený a neprístupný verejnosti. Do roku 1975 tu rástla "Žofínská kráľovné jedlí" (vek 425 rokov, obvod kmeňa , celková výška , padla za prudkého nárazového vetra 6. januára 1975)
Žonglovanie

Žonglovanie alebo žonglérstvo je športová a artistická aktivita spočívajúca vo veľmi zručnom vyhadzovaní a spätnom chytaní predmetu či predmetov. Prenesene žonglovanie znamená obratné fyzické zachádzanie s niečím.
Zlepšuje nervosvalovú koordináciu, priestorovú orientáciu, sústredenie a rozvíjajúca spoluprácu medzi mozgovými hemisférami. Je to veľmi staré artistické umenie.
Dejiny.
História žonglovania siaha až do starého Egypta, do čias približne 2000 rokov pred Kristom. Na nástenných maľbách v hrobke Beni-Hassana sa dochoval obraz niekoľko postáv žonglujúcich s loptičkami. Žonglovaním sa zaoberali aj starí Gréci a Rimania; hlavne medzi Rimanmi bolo toto umenie vysoko cenené. Druhou kolískou žonglovania je potom Ďaleký východ - Čína. Potvrdené zmienky o žonglovaní s diabolom siahajú do dynastie Chan (206 pred Kr.), kedy bolo nazývané „kouen-gen", čo znamená „dutý bambus, ktorý hvízda“.
Žonglovanie stratilo popularitu po zániku Západorímskej ríše. V stredoveku bolo vtedajším duchovenstvom považované sa nemorálne a mnohí žongléri boli obviňovaní z čarodejníctva.
Súčasnosť.
V súčasnosti zažíva žonglovanie po celom svete (hlavne v USA a západnej Európe) rozmach. Bola založená Medzinárodná žonglérska federácia (International Juggling Asociation), ktorá organizuje každoročne množstvo akcií. Najväčšou akciou je každoročne organizovaný Európsky žonglérsky konvent, usporadúvaný každý rok v inom štáte. V roku 2017 sa uskutoční v poľskom Lubline. Najväčšou akciou v Česku je "Festival pouličního umění a mezinárodní přehlídka žonglování", tradične usporadúvaný v Prahe. Veľkým sviatkom žonglérov po celom svete je aj "World Juggling Day" pripadajúci na polovicu júna.
Žonglérske pomôcky.
Aj keď žonglovať sa dá s kdečím, k žonglovaniu sa vyrábajú zvláštne pomôcky. Neúplný zoznam ich druhov:
Martin Gajdoš

Martin Gajdoš (* 19. máj 1986, Košice) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej.
Odchovanec košického hokeja. Za tento klub hral v mládežníckej kategórii v sezóne 2004/05 odohral prvý zápas v seniorskej kategórii za tím HK VTJ Trebišov v 1. lige. Ďalšiu sezónu začal síce v juniorke HC Košice, ale skončil ju v Humennom. V sezóne 2008/09 si odohral svoju extraligovú premiéru v klube HK Ardo Nitra. V sezóne 2009/10 dostal šancu v A mužstve Košíc, v jeho drese sa stal aj majstrom Slovenska.
Po následnom pôsobení v druholigovom Bardejove prestúpil do francúzskeho druholigového klubu La Roche-sur-Yon. Tu po jednej sezóne prestúpil do treťoligového klubu MMHC Vipers z Montpellieru.
Ondrej Gmitter

Ondrej Gmitter (* 27. jún 1988, Bardejov), je bývalý slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej.
Hokejovo vyrastal v rodnom Prešove, za ktorý hral len za dorastenec a juiorku HC Košice. V sezóne 2008/09 odohral v 1.lige za klub HC 46 Bardejov.V sezóne 2009/10 debutoval v Slovenskej extralige v drese HC Košice.V tejto sezóne pôsobil aj vo farmárskom klube HC Košice v Bardejove. Po neúspešnej baráži o Tipsport ligu po sezóne 2015/16 prestúpil do Mshk Žilina, tam odohral jednu sezónu 2016/17 a potom prestúpil do nováčikovského klubu HC 07 Detva.
Lajos Tihanyi

Lajos Tihanyi (* 29. október 1885, Budapešť, Maďarsko – † 11. jún 1938, Paríž, Francúzsko) bol maďarský a francúzsky maliar Parížskej školy.
Životopis.
Bol hluchonemý. Študoval na Škole aplikovanej maľby. Bol členom avantgardnej skupiny "Osem", ktorá vydávala maďarský futuristický časopis "Ma" ("Dnes"). V roku 1919 po porážke maďarskej revolúcie bol nútený odísť do exilu - najskôr do Viedne a Berlína, a v roku 1924 do Paríža. Zoznámil sa s Picassom a s fotografom maďarského pôvodu André Kertészom, ktorý v roku 1926 vytvoril jeho fotografický portrét. V roku 1925 mal samostatnú výstavu v parížskej avantgardnej galérii. Zomrel na zápal mozgových blán.
Dielo.
Na počiatku ho inšpiroval Paul Cézanne, maľoval v štýle kubizmu a expresionizmu. Neskôr ho ovplyvnil Oskar Kokoschka, a to tak, že v parížskom období prešiel na nefiguratívne kompozície. Namaľoval portréty celého radu známych osobností, napríklad to boli Endre Ady, Mihai Babic, Deže Kostolany, Sándor Marai, Lajos Kashshak, francúzsky básnik Tristan Tzara atď.
Na druhú stranu, svojou tvorbou ovplyvnil už vyššie zmieňovaného fotografa a svojho krajana André Kertésza.
Gerd Binnig

Gerd Karl Binnig (* 20. jún 1947, Frankfurt nad Mohanom, Nemecko) je nemecký fyzik a držiteľ štvrtiny Nobelovej ceny za fyziku (1986) za vynález vzorkovacieho tunelového mikroskopu (STM), ktorého nástupcom je aj AFM. O cenu sa delí spolu s Heinrichom Rohrerom (1/4) a Ernstom Ruskom (1/2), ktorý vynašiel elektrónový mikroskop.
Binnig študoval na Goetheho univerzite vo Frankfurte fyziku (pre túto sa rozhodol už v 10 rokoch), ale nebol si istý správnosťou svojej voľby, špeciálne štúdium teoretickej fyziky ho neuspokojovalo. Tu obhájil svoju dizertáciu a získal v roku 1978 titul Ph.D.. V tom istom roku ho jeho žena Lore Waglerová presvedčila k prijatiu práce v laboratóriách IBM v Švajčiarsku, kde sa podieľal na vývoji STM spolu s Rohrerom. V rokoch 1985–1986 sa presunul do Kalifornie, stále ako zamestnanec IBM. Potom sa stal na dva roky hosťujúcim profesorom Stanfordovej univerzity.
K princípu STM.
Princíp STM je založený na vlnovom charaktere elektrónov, na ktorý prvýkrát upozornil Louis de Broglie (tiež nositeľ Nobelovej ceny). Malá sonda mikrometrových rozmerov s ultra ostrým hrotom sa pohybuje vo vákuu pozdĺž povrchu vzorky a emituje prúd elektrónov. Aj tá najmenšia zmena vzdialenosti sondy od povrchu je zaznamenávaná. Potom je už len otázkou vhodného vzorkovania povrchu a následnej digitalizácie ako vytvoriť trojrozmerný obraz.