burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Štartovací komplex 5 na Cape Canaveral Space Force Station

Štartovací komplex 5 (; skratka: "LC-5") bolo jedno zo štartovacích miest na Základni vzdušných síl Cape Canaveral na Floride. Z rampy komplexu štartovali rôzne verzie rakiet Redstone a Jupiter.
Komplex je známy najmä ako miesto štartu pre let NASA Mercury-Redstone 3, ktorý vyniesol prvého amerického astronauta, Alana Sheparda, do vesmíru. Bol tiež miestom štartu Gusa Grissoma v lodi Mercury-Redstone 4. Lety Mercury-Redstone 1, Mercury-Redstone 1A a Mercury-Redstone 2 so šimpanzom Hamom na palube tiež štartovali z LC-5.
Celkovo sa na komplexe uskutočnilo 23 štartov, 16 rakety Redstone a 7 rakety Jupiter. Prvý štart sa uskutočnil 19. júla 1956 a posledný bol štart Gusa Grissoma v lodi Liberty Bell 7 21. júla 1961.
Z komplexov 5 a 6 sa 31. januára 1964 stalo múzeum, v ktorom je môžné vidieť originálne zariadenia použité pri letoch programu Mercury. Výlety do múzea organizuje Návštevnícke centrum Kennedyho vesmírneho strediska.
Eris

Eris alebo Erida (grécky "ἔρις" - eris - doslova "svár") je grécka bohyňa sváru, v rímskom panteóne sa nazýva Discordia. Bola dcérou Dia a Héry v iných verziách aj Nyx a Erebosa. Jej protipólom je Harmónia.
Bola to pomstychtivá osoba. Vždy bola prítomná pri každej hádke alebo konflikte, verná spoločníčka Aresa boha vojny. Spôsobovala najmä hádky a konflikty. Podľa povesti Eris zapríčinila Trójsku vojnu. Z pomsty, že ju nepozvali na svadobnú hostinu Pélea a Tetidy, prišla a hodila medzi prítomných zlaté jablko zo stromu Hesperyd s nápisom "Tej najkrajšej" ("τῇ καλλιστῇ" te(i) kallisté(i)). Po jablku siahli tri bohyne, Afrodita, Aténa a Héra. Keď sa nevedeli dohodnúť, na Diovu radu ich Hermes zaviedol do Tróje k Paridovi. Keď mu Afrodita prisľúbila najkrajšiu ženu na svete, prisúdil Paris jablko jej. Najkrajšia bola Helena, manželka kráľa Menelaa. Jej únos viedol k Trójskej vojne.
Podľa bohyne Eris je pomenovaná planétka 136199 Eris.
Gemini Suite Live

Gemini Suite Live je živá nahrávka experimentálnej klasickej/rockovej skladby Jona Lorda spolu s Deep Purple, nahratá naživo počas jeho prvého a jediného predstavenia v Royal Albert Hall 17. septembra 1970. Hudobne ide o nasledovníka projektu "Concerto for Group and Orchestra", zahŕňa päť skladieb (pre každého člena kapely) a jednu spoločnú.
Fort-de-France

Fort-de-France je francúzska obec a hlavné mesto francúzskeho zámorského departementu a zámorského regiónue Martinik. Má 88440 obyvateľov (2009, v aglomerácii cca 171 000) a patrí medzi najvýznamnejšie mestá Malých Antíl.
Polohopis.
Fort-de-France má rozlohu . 
Obyvateľstvo.
Fort-de-France má 88440 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Plymouth (Montserrat)

Plymouth je de jure hlavné mesto zámorského územia Spojeného kráľovstva Montserrat. Od výbuchu sopky Soufrière Hills v roku 1995 je opustené a všetka administratíva sídli v novom hlavnom meste Brades.
Brades

Brades je "de facto" hlavné mesto zámorského územia Spojeného kráľovstva Montserrat. Stalo sa ním po vyľudnení dovtedajšieho hlavného mesta Plymouth spôsobeného výbuchom sopky Soufrière Hills.
Zoznam transneptúnskych objektov

Toto je čiastočný zoznam transneptúnskych objektov podľa dátumu objavu.
Zamutovčan (folklórna skupina)

Zamutovčan je dedinská folklórna skupina zo Zemplína, ktorá vznikla v roku 1964 na podnet redaktora Československého rozhlasu Ondreja Dema. Predvádza ľudové tance a hudbu Jozefa Kroku–Česláka
Dysnomia (mesiac)

Dysnomia alebo Dysomnia (/dɪsˈnoʊmiə/), oficiálne označenie 136199 Eris I Dysnomia, je prirodzený satelit trpasličej planéty 136199 Eris. Objavil ju 10. septembra 2005 Mike Brown s tímom na Keckovom observatóriu. Predbežné označenie telesa bolo S/2005 2003 UB313 1 až do definitívneho pomenovania Dysnomia. Odhaduje sa, že jej priemer je 300 až 400 km.
Dysnomia

Dysnomia môže byť:
Kronosaurus

Kronosaurus je vyhynutý rod pliosaurov (krátkokrkých plesiosaurov), ktorý existoval počas obdobia kriedy. Tento morský plaz obýval v spodnej kriede moria v okolí dnešného Queenslandu v Austrálii. Pomenovaný je podľa Krona, titana z gréckej mytológie. Do rodu Kronosaurus zatiaľ nesporne patrí len jeden druh, Kronosaurus queenslandicus.
Telesné znaky.
Kronosaurus je jedným z najväčších známych pliosaurov. Dosahoval dĺžku takmer 10 metrov, pričom jeho obrovská sploštená lebka, ktorá zaberala takmer štvrtinu dĺžky tela, bola veľká asi ako osobné auto. Tento pliosaurus bol dravý a pomerne rýchlo plával. Pohyboval sa vďaka dvom párom veľkých plutviev. Kým predným párom hýbal smerom dole, horný sa pohyboval naopak. Kronosaurus pravdepodobne lovil viaceré druhy rýb, vrátane žralokov a mäkkýšov. Okrem iného sa pravdepodobne živil aj dlhokrkými plesiosaurami, o čom svedčí aj nájdená poškodená lebka Woolungasaura s odtlačkami zubov.
Zväz múzeí na Slovensku

Zväz múzeí na Slovensku (ZMS) oficiálne vznikol v roku 1990 a pôsobí ako záujmové profesijné združenie múzeí na Slovensku. ZMS je samostatnou právnickou osobou a jeho sídlom je Banská Bystrica.
Poslaním ZMS je presadzovať a rozvíjať záujmy múzeí, koordinovať činnosť múzeí, podporovať múzejníctvo na Slovensku.
Činnosť, členstvo, organizačnú štruktúru, hospodárenie a ostatné záležitosti ZMS sú upravené stanovami.
Galéria

Galéria môže byť:
Skanzen

Skanzen je múzeum ľudovej architektúry v prírode. Pomenovanie vzniklo podľa prvého takéhoto múzea, ktoré bolo v roku 1891 zriadené v parku "Skansen" vo švédskom Štokholme. Do skanzenov sa umiestňujú stavby, ktoré nie je možné chrániť na ich pôvodnom mieste (napr. pri stavbe priehrad, diaľnic). Ľudová architektúra so svojím blízkym vzťahom k pôvodnému prostrediu tak čiastočne stráca na svojej kráse. Jednotlivé stavby v skanzenoch sú najmä kvôli riziku požiarov ďaleko od seba a preto tu nemožno čítať pôvodný urbanizmus. Napriek tomu skanzeny zachránili už veľa výnimočných diel pôvodnej architektúry všetkých druhov.
Najväčší skanzen na Slovensku je Múzeum slovenskej dediny v Martine, ďalšie sú:
Katarína Medicejská

Katarína Medicejská (; * 13. apríl 1519, Florencia, Taliansko – † 5. január 1589, zámok Blois, Francúzsko) bola francúzska kráľovná ako manželka Henricha II.
Rodina.
28. októbra 1533 sa vydala za francúzskeho kráľa Henricha II. (* 1519 – † 1559), mali desať detí:
Konštantín Čársky

Konštantín Čársky (* 4. apríl 1899, Gbely – † 13. máj 1987, Bratislava), bol slovenský lekár, chirurg, univerzitný profesor. Pracoval hlavne v oblasti brušnej chirurgie a traumatológie.
Životopis.
Gymnázium študoval v Nitre, Skalici a Trnave. Medicínu začal študovať na Karlovej univerzite v Prahe a v roku 1921 prestúpil na Lekársku fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, kde študoval odbor všeobecné lekárstvo. Promovaný bol v roku 1924. Pôsobil ako asistent na Chirurgickej klinike u profesora Kostlivého, ktorý ho vyslal na študijný pobyt do USA, kde získal cenné skúsenosti. Ako 32-ročný sa stal docentom chirurgie. Dňa 5. mája 1939 bol vymenovaný za riadneho profesora chirurgickej propedeutiky a ortopédie a súčasne bol vymenovaný za prednostu Klinickej chirurgickej propedeutiky a ortopédie. Túto funkciu zastával do roku 1941. V roku 1942 bol už oficiálne vymenovaný za prednostu Chirurgickej kliniky a vedúceho Katedry chirurgie Lekárskej fakulty Slovenskej univerzity, neskôr Univerzity Komenského. I. chirurgickú kliniku v Bratislave viedol 29 rokov. V rokoch 1940-42 zastával funkciu dekana Lekárskej fakulty UK.
Prof. Čársky bol členom Svetovej chirurgickej spoločnosti a predsedom Česko-slovenskej chirurgickej spoločnosti. Jeho vedecká činnosť bola mimoriadne plodná. Jeho habilitačnú prácu "Lokálna liečba chirurgických infekcií" poznali aj v zahraničí. U nás sa stal priekopníkom v septickej chirurgii. Venoval sa aj plastickej chirurgii.
Do dôchodku odišiel v roku 1971. Ako dôchodca sa plne venoval zdravotníckej osvete najmä v novinách, časopisoch, rozhlase a televízii. 
Bol predsedom Klubu československých turistov, Zväzu československých horolezcov a dlhoročným predsedom kanoistického klubu Tatran Karlova Ves od roku 1938 až do konca života, v roku 1987.
Zomrel v Bratislave, ale pochovaný je na novom cintoríne vo svojich rodných Gbeloch.
Placodus

Placodus je vyhynutý rod plakodontov (triasových morských plazov). Tento rod zahŕňa 2 druhy, ktoré existovali v spodnom až strednom triase.
Telesné znaky.
"Placodus" je tým typickým rodom plakodontov. Mal zavalité telo a plávacie blany na končatinách. Ako typický plakodont mal aj dostatočne silné nohy na to, aby dokázali chodiť ako po morskom dne, tak aj na súši, hoci neobratne. Plakodus disponoval chrupom, ktorý bol prispôsobený na drvenie tvrdých schránok lastúrnikov. Vyčnievajúce kolíkovité predné zuby používali na to aby ich vyberali z dier v skalách a zadné, okrúhle a ako kamene vyzerajúce zuby používali na to aby ich rozdrvili. Tieto druhy dorastali do dĺžky asi 2 metre. Fosílie tohto rodu sa našli hlavne v Alpách v Európe. Placodus je jediný rod čeľade "Placodontidae".
Kašrut

Kašrut (hebr. כשרות, výslovnosť v jidiš "kašrus"; z hebr.כשר kašer – "správny, vhodný") je súbor židovských náboženských predpisov, ktoré sa vzťahujú na potraviny, prípravu a konzumáciu jedla. V judaizme je možné konzumovať iba to jedlo, ktoré bolo pripravené z vhodných potravín v súlade s predpismi kašrutu. Také jedlo sa označuje ako "kóšer" (po hebrejsky kašer). Jedlo, ktoré je podľa židovského práva ku konzumácii nespôsobilé sa označuje ako "trefa" alebo "trejfe" (hebr. טריפה – "roztrhaný").
Základné pravidlá kašrutu sú uvedené v biblickej knihe Levitikus, boli rozpracované ďalej v Mišne a Talmude a kodifikované v rabínskych halachických kompendiách, akým je napr. "Šulchan aruch".
Pravidlá kašrutu.
Základom kašrutu je dodržiavanie všetkých nasledujúcich pravidiel: 
Dohľad.
Formálny certifikát o tom, ktoré potraviny sú kóšer vydáva dozorca zvaný "mašgiach", najčastejšie je ním autorizovaný rabín. Tento certifikát sa nazýva "hechšer".
Parve

Parve alebo pareve je v judaizme označenie pre jedlá, ktoré neobsahujú ani mlieko, ani mäso, a preto sú považované za „neutrálne". Možno ich konzumovať s mliečnymi aj mäsitými výrobkami. Do kategórie parve patrí hlavne ovocie, zelenina a ryby, avšak nie plody mora.
Swiss Cottage (stanica metra)

Swiss Cottage je jedna zo staníc londýnskeho metra na Jubilee Line, v mestskom obvode Camden, konkrétne v štvrti zvanej Swiss Cottage. Leží v tarifnej zóne č. 2 („Travelcard Zone 2“) medzi stanicami Finchley Road a St. John's Wood.
Dejiny.
Otvorili ju 20. novembra 1939 na novo-postavenom hĺbenom úseku medzi stanicami Baker Street a Finchley Road, keď vetvu do Stanmore začala namiesto Metropolitan Line obsluhovať Bakerloo Line.
Nová stanica pôvodne fungovala ako prestupná stanica na podpovrchovej Metropolitan Line a susediacej hĺbenej Bakerloo Line (nástupištia č. 1 a 2 obsluhovala Metropolitan Line a č. 3 a 4 Bakerloo Line). Metropolitan Line tu prestala zastavovať 17. augusta 1940. Následne celý úsek od Baker Street až po Stanmore prebrala Jubilee Line, ktorú otvorili 1. mája 1979.
Rozptýlený disk

Rozptýlený disk je vzdialená oblasť slnečnej sústavy riedko zaplnená ľadovými planetoidmi známymi ako objekty rozptýleného disku (SDO), čo je podmnožina širšej rodiny transneptúnskych objektov. (TNO). Najvnútornejšia časť rozptýleného disku sa prekrýva s Kuiperovým pásom, ale jeho vonkajšie hranice sú omnoho vzdialenejšie od Slnka, ako aj nad a pod ekliptikou, ako samotný Kupierov pás.
Vestenická brána

Vestenická brána je geomorfologická časť podcelku Nitrické vrchy. Predstavuje asi dlhú a širokú zníženinu, ktorou preteká rieka Nitrica.
Polohopis.
Brána oddeľuje od zvyšku Nitrických vrchov geomorfologickú časť Drieňov, ktorá tvorí najjužnejšiu časť Strážovských vrchov. Severne pokračujú Nitrické vrchy časťou Rokoš a Rokošské predhorie. 
Zníženina vytvára prepojenie medzi Rudnianskou kotlinou (podcelok Hornonitrianskej kotliny) a Nitrianskou pahorkatinou, tvoriacou výbežok Podunajskej pahorkatiny. Túto skutočnosť využíva trasovanie cesty I/9 z Trenčína do Novák, ktorou vedie európska cesta 572.
Geológia.
Z geologického hľadiska je utváraná vápencami a dolomitmi, miestami aj bridlicami a pieskovcami veku stredný až vrchný trias a v menšej miere tiež vápnitými bridlicami, ílovcami, pieskovcami a kremencami spodného triasu (lúžňanské súvrstvie). 
Pôdny kryt predstavujú hlavne kambizeme nasýtené, riečnu nivu Nitrice pokrývajú fluvizeme.
Osídlenie.
Na jej území ležia štyri obce:
Chlmecké pahorky

Chlmecké pahorky sú geomorfologickou časťou Medzibodrockých pláňav, podcelku Východoslovenskej roviny. Je to výrazný krajinotvorný prvok vystupujúci v južnej časti Východoslovenskej nížiny, nad mestom Kráľovský Chlmec.
Polohopis.
Z rovinatej krajiny nápadne vystupujúci masív sa nachádza v južnej časti Východoslovenskej roviny, v strednej časti podcelku Medzibodrocké pláňavy. Svahy odvodňuje sieť umelých kanálov, ktorými voda odteká do Severného Svätušského a Somotorského kanála a ďalej do rieky Bodrog. Najvyšším vrchom je Veľký kopec (), o niečo nižší je Malý vrch () a v severnej časti dominuje Čierna hora (). 
Lokalita leží v Košickom kraji, v okrese Trebišov a zasahuje na katastrálne územie mesta Kráľovský Chlmec a obcí Svätuše a Malý Horeš. Severnou časťou pahorkatiny prechádza cesta I/79 zo Slovenského Nového Mesta do Kráľovského Chlmca, na ktorú sa pripájajú všetky cesty nižších tried. Južne od Chlmeckých pahorkov vedie železničná trať Košice – Čierna nad Tisou.
Geológia.
Z geologického hľadiska je to andezitový vulkanit z obdobia stredného miocénu, ktorý tvorí súbor lávových prúdov. Severná časť územia (masív Čiernej hory) je porastená dubovým lesom, kým masív Veľkého kopca na juhu rozsiahlymi vinohradmi s početnými vínnymi pivnicami. Na západných svahoch je niekoľko andezitových lomov. 
Chránené územia.
Chlmecké pahorky sa len severným okrajom dotýkajú Chránenej krajinnej oblasti Latorica, no na severovýchodnom okraji leží prírodná rezervácia Boľské rašelinisko, v strednej časti Poniklecová lúčka a chránený areál Veľký kopec a na juhu okrajovo aj PR Horešské lúky.
Turizmus.
Vulkanická pahorkatina vystupuje výrazne nad okolitú krajinu a z najvyšších častí tak poskytuje zaujímavý výhľad. Nie sú tu značené chodníky, no lokalita poskytuje možnosti na nenáročné prechádzky a cykloturistiku.
Tarbucka

Tarbucka môže byť:
Malé teleso slnečnej sústavy

Malé teleso slnečnej sústavy (, "SSSB") je termín definovaný v roku 2006 na zasadnutí Medzinárodnej astronomickej únie na opis telies slnečnej sústavy, ktoré nie sú definované ako planéty ani ako trpasličie planéty.
Všetky ostatné prirodzené telesá obiehajúce okolo Slnka by mali byť súhrnne nazývané ako „malé telesá slnečnej sústavy“. Tieto v súčasnosti zahŕňajú väčšinu planétok (asteroidov) slnečnej sústavy, väčšinu transneptúnskych objektov, komét a iných malých telies.
Teda označujú tieto telesá, ktoré môžu byť ďalej klasifikované na základe dráhy alebo zloženia ako:
Niektoré väčšie malé telesá slnečnej sústavy môžu byť v budúcnosti prekvalifikované ako trpasličie planéty podľa toho, či sa dokáže, že sú v hydrostatickej rovnováhe.
Trójan Neptúna

Trójania Neptúna sú planétky typu Trójania, ktoré obiehajú okolo Slnka na rovnakej dráhe ako planéta Neptún. Nachádzajú sa v elongovaných zakrivených oblastiach okolo lagrangeových bodov L4 a L5 60˚ pred a za Neptúnom. Sú to planétky , , a .
Objav planétky na dráhe s veľkým sklonom (&gt;25°) je pozoruhodný, pretože indikuje úzky oblak Trójanov, čo je dôsledok skôr zachytenia ako vzniku priamo na mieste.
Hydrostatická rovnováha

Hydrostatická rovnováha je stav, ktorý nastáva, keď kompresia spôsobená gravitáciou je vyvážená gradientom tlaku, ktorý vyvoláva gradient sily v opačnom smere.
Jaroslav Franek

Ing. Jaroslav Franek, CSc. (* 28. október 1946, Bratislava) je slovenský vedec, učiteľ a bývalý hovorca Ústredného zväzu židovských náboženských obcí a bývalý predseda Rady Slovenskej televízie.
Venuje sa problematike antisemitizmu a židovskej histórii. Vyučuje elektrotechniku na Fakulte elektrotechniky a informatiky Slovenskej technickej univerzity v Bratislave.
Životopis.
V rokoch 196469 študoval na Elektrotechnickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave odbor Fyzika tuhých látok. Po štúdiách pôsobil v roku 1970 ako odborný pracovník na Ústave anorganickej chémie SAV, 197178 odborný asistent na Matematicko-fyzikálnej fakulte, alebo Prírodovedeckej fakulte UK. 
Od 1978 pôsobil ako odborný asistent (v roku 2020 už ako externý spolupracovník) na Katedre teoretickej a experimentálnej elektrotechniky, Fakulty elektrotechniky a informatiky Slovenskej technickej univerzity. 
Pôsobil aj ako externý učiteľ na Inštitúte judaistiky UK v Bratislave, ktorý bol zriadený v roku 1996. 
Žije v Bratislave, je ženatý, otec dvoch detí.
Verejné pôsobenie.
Ako hovorca Ústredného zväzu židovských náboženských obcí viacero rokov formuloval názory a postoje svojich spoluvercov, čo sa rozhodli ostať občanmi Slovenskej republiky.
30. januára 2001 Rada Slovenskej televízie (Rada RTVS, ktorá je kolektívny riadiaci orgán RTVS) zvolila za svojho predsedu Jaroslava Franeka.
Franek

Franek môže byť:
Blízkozemská planétka

Blízkozemská planétka (NEA z anglického Near Earth Asteroid) je planétka, ktorej obežná dráha je v blízkosti dráhy Zeme. Niektoré blízkozemské planétky aj pretínajú dráhu Zeme a predstavujú isté nebezpečenstvo zrážky. Tieto planétky sú preto najľahšie dosiahnuteľné pozemskými kozmickými sondami. Niektoré je možné dosiahnuť aj použitím nižšej relatívnej rýchlosti, aká je potrebná na dosiahnutie Mesiaca. Kozmickými sondami tak už bolo navštívených viacero blízkozemských planétok, vrátane 433 Eros, 25143 Itokawa a 4179 Toutatis.
Je známych okolo 1000 blízkozemských planétok do veľkosti okolo 32 km (1036 Ganymed). Pravdepodobne ich existuje niekoľko desiatok tisíc, z toho planétok s rozmermi nad 1 km môže byť okolo 2000.
Tieto planétky prežijú na svojich dráhach iba od 10 miliónov do 100 miliónov rokov, pretože sú často eliminované rozpadom dráhy a akréciou Slnka, kolíziami s vnútornými planétami alebo sú vymrštené zo slnečnej sústavy po tesnom prelete okolo planét. Tieto procesy ich mali eliminovať pomerne dávno, ale nové sú pravidelne dodávané z pásma planétok.
Damokloid

Damokloidy sú planétky podobné planétke 5335 Damocles a 1996 PW, ktoré majú dlhoperiodickú a vysoko excentrickú dráhu typickú pre kométy ako napríklad Kométa Halley, ale nemajú chvost ani kómu.
Predpokladá sa, že sú to jadrá komét typu Halleyovej kométy, ktoré stratili všetok prchavý materiál a tiež sa predpokladá, že majú pôvod v Oortovom oblaku. Túto hypotézu posilňuje aj skutočnosť, že množstvo objektov, o ktorých sa predpokladalo, že sú to Damokloidy, potom ukázalo kómu a boli potvrdené ako kométy: C/2001 OG108 (LONEOS), C/2002 CE10 (LINEAR), C/2002 VQ94 (LINEAR), C/2004 HV60 (Spacewatch) a je možné, že aj iné. Ďalším faktom, ktorý poukazuje na kometárny pôvod je, že niektoré Damokloidy majú retrográdne dráhy, na rozdiel od ostatných planétok.
Koncom roka 2005 bolo známych 25 Damokoidov. Ich priemer je v priemere 8 kilometrov. Pri štyroch z nich bolo odmerané albedo a zistilo sa, že patria medzi najtmavšie telesá v slnečnej sústave. Ich farba je červenkastá, nie však až taká červená ako farba mnohých telies Kuiperovho pásu alebo Kentaurov.
Vulkanoid

Vulkanoidy sú hypotetická skupina planétok, ktoré môžu obiehať v dynamicky stabilnej zóne medzi 0,08 a 0,21 AU od Slnka, vnútri dráhy Merkúra. Pomenovanie dostali po hypotetickej planéte Vulkán, ktorú hľadali astronómovia 19. storočia na vysvetlenie stáčania perihélia planéty Merkúr. Prakticky všetky anomálie v dráhe Merkúra boli neskôr vysvetlené všeobecnou teóriou relativity. Ak budú objavené a budú mať predpokladané albedo, ich veľkosť nebude presahovať , pretože doterajšie hľadanie malo takúto rozlišovaciu schopnosť, ale nič nenašlo. Pri ich hľadaní astronómovia zápasia s tým, že by mali byť uhlovo veľmi blízko k Slnku a preto sa dajú pozorovať iba veľmi skoro po západe Slnka, alebo veľmi neskoro pred jeho východom. Preto sa najnovšie výskumy uskutočňujú pomocou lietadiel F-18, ktoré jednak môžu letieť dlhšie v tieni Zeme a takisto eliminujú čiastočne atmosférické šumy. V budúcnosti sa vkladajú nádeje do misie MESSENGER a tiež do malých kozmických teleskopov, ktoré by mali vyhľadávať blízkozemské planétky.
Adalbert

Adalbert je mužské krstné meno staronemeckého pôvodu ("adal+beraht") s významom "vznešený, urodzený, ušľachtilý, slávny".
Jeho skrátením vzniklo u nás častejšie používané meno Albert.
Mesiac planétky

Mesiac planétky je planétka, ktorá obieha okolo inej planétky ako jej prirodzený satelit. Predpokladá sa, že mnoho planétok má mesiace, v niektorých prípadoch celkom solídnej veľkosti. Objavy mesiacov planétok a binárnych planétok vo všeobecnosti sú veľmi dôležité, pretože určenie ich dráh umožňuje odhadnúť aspoň hranice ich hustoty a hmotnosti, čo je základný predpoklad na určenie fyzikálnych vlastností a inak to nie je možné.
Sklon osi rotácie

Sklon osi rotácie je astronomický pojem, ktorý vyjadruje uhol medzi osou rotácie planéty a rovinou obehu. Nazýva sa aj inklinácia osi.
Solárny kalendár

Solárny kalendár alebo slnečný kalendár je druh kalendára založený na vzájomnom pohybe Slnka a Zeme. Medzi solárne kalendáre patrí napríklad kalendár gregoriánsky a juliánsky.
Solárny kalendár je založený na výpočtoch a snaží sa ideálne priblížiť dobe obehu slnka po ekliptike medzi dvoma jarnými bodmi. Pre bežného pozorovateľa je to takmer to isté, ako obeh Zeme okolo Slnka, respektíve návrat Slnka na rovnaké miesto na oblohe (t. j. tropický rok), ak ignorujeme odchýlky spôsobené precesiu. Tým, že sa solárny kalendár riadi dĺžkou tropického roka, najlepšie súhlasí s pravidelným cyklom ročných období. Jeho nevýhodou je, že nie je zlúčiteľný s prirodzenou dĺžkou mesačného, takže dĺžky jeho 12 mesiacov sú dané dohodou.
Pretože tropický rok má celkom približne 365,2422 dní, je potrebné upraviť dĺžku roku tak, aby zodpovedala celým dňom. Tento problém rieši juliánsky i gregoriánsky kalendár systémom tzv. priestupných rokov, pri ktorých sa k počtu 365 dní pridáva jeden deň navyše, čím sa vyrovnáva celkový počet dní.
Slnečný kalendár

Slnečný kalendár môže byť:
Prokop Diviš

Prokop Diviš, vlastným menom Václav Divíšek, (* 26. marec 1698, Helvíkovice – † 21. december 1765, Znojmo-Přímětice), bol český rímskokatolícky kňaz, člen rádu premonštrátov, prírodovedec a vynálezca.
Za kňaza bol vysvätený v roku 1726. Keď bol farárom v juhomoravskej farnosti Přímětice, zostrojil prvý bleskozvod v Česku, ktorý v roku 1754 postavil na streche farskej budovy. Miestni sedliaci ho zničili v presvedčení, že bleskozvod je príčinou sucha a neúrody. Neskôr, keď si tí istí sedliaci uvedomili význam bleskozvodu, postavil ho Diviš priamo na veži kostola.
Bleskozvod vynašiel v roku 1749 Benjamin Franklin (často sa nesprávne uvádza, že ho ako prvý vynašiel v roku 1754 práve Diviš).
Je zaujímavé, že Diviš sa venoval aj teórii hudby. Dokonca je autorom ešte jedného slávneho vynálezuhudobného nástroja, nazvaného "Denis d´or" („Zlatý Diviš“). Zostrojil ho v roku 1753. Nástroj bol poháňaný elektrinou. Po Divišovej smrti tento nástroj previezli do Viedne. Tam sa však stratil a nikdy ho už nikto nenašiel.
Zaoberal sa štúdiom elektrických javov, využíval elektrinu na liečenie ľudí, čím sa stal predchodcom súčasnej elektroliečby.
Lujza Grossová

Lujza Grossová (* 21. december 1917, Prešov – † 10. február 1981) bola slovenská herečka pôsobiaca v divadle v Prešove a v Košiciach. Vytvorila vyše dvesto divadelných postáv rozličných žánrov.
Veselin Topalov

Veselin Topalov, bulh. "Веселин Топалов", (* 15. marec 1975, Ruse) je bývalý majster sveta FIDE v šachu. O rok neskôr titul stratil v zjednocovacom zápase s Kramnikom.
Víťazstvo v Turnaji o majstra sveta FIDE v argentínskom San Luis v roku 2005 bolo vrchol jeho kariery. Topalov získal v roku 2005 šachového Oscara, vo FIDE Elo listine sa dostal na prvé miesto, s ratingom 2813 bodov bol štvrtým hráčom, ktorému sa podarilo prekročiť 2800 bodov.
Zbernica

Zbernica je elektrický vodič, alebo častejšie sústava vodičov, ktoré prepájajú viaceré elektrické či elektronické zariadenia a slúžia na vzájomný prenos energie, alebo údajov vo forme elektrických impulzov, medzi nimi.
Často sa pojem "zbernica" (a názov konkrétneho druhu zbernice) používa aj na označenie komunikačného rozhrania a príslušnej normy či komunikačného protokolu, ktorými sa riadi prenos údajov; a naopak.
Rozdelenie.
Prenos dát.
Zbernice obvykle prepájajú viac než dve zariadenia, aj keď to nie je vždy pravidlom, najmä ak je zbernica použitá len ako potenciálny spôsob pripojenia nejakého zariadenia či zariadení (ako je to napr. u PCI zbernice v PC).
Jednou z najzákladnejších vlastností zbernice je počet bitov, ktoré sa v jednom okamihu prenášajú zbernicou (čo je dané počtom vodičov v zbernici). Iné vlastnosti zahrňujú rýchlosť zbernice, elektrické vlastnosti, fyzickú dĺžku, príp. určenie údajov prenášaných zbernicou (adresná, dátová, riadiaca zbernica).
Pripojenie zariadenia ku zbernici definuje príslušné komunikačné rozhranie, čím je dané aj ďalšie delenie zberníc. 
Zbernica počítača.
Zbernica v počítači predstavuje sústavu vodičov, pomocou ktorých je nejaká jednotka spojená s procesorom, pamäťou a vstupno / výstupnými obvodmi. Je to akási dopravná infraštruktúra, pomocou ktorej sa dopravujú údaje medzi jednotlivými prvkami osobného počítača. Zbernica v sebe zahŕňa aj spôsob komunikácie, komunikačný protokol. Zbernica býva vyvedená na konektor, port, pomocou ktorého je možné pripájať ďalšie zariadenia. 
Základné typy zberníc v počítači:
Rozdelenie zberníc: 
Podľa smeru: 
Podľa synchronicácie: 
Podľa umiestnenia:
Príklady zberníc
Najdôležitejšou je systémová zbernica FSB (front-side bus), ktorá je základným komunikačným kanálom moderných základných dosiek. Prostredníctvom nej komunikuje mikroprocesor s čipsetom a ďalšími komponentami – pamäťou cache, operačnou pamäťou atď. Vo vnútri počítača sa nachádzajú ešte ďalšie typy systémových a periférnych zberníc: PCI, AGP, PCI-E, USB atď.
Energetika.
Zvláštnu kategóriu tvoria zbernice používané v energetike, kde ide o vodič či vodiče (obvykle väčšieho štvorhranného prierezu, z medi) určený na rozvod elektrického prúdu medzi viacerými zariadeniami či podskupinami, v rámci jedného rozvádzača.
Komunikačné rozhranie

Komunikačné rozhranie je súbor elektronických prvkov potrebných na pripojenie zariadenia k inému zariadeniu, príp. ku komunikačnej zbernici, za účelom prenosu údajov. Týmto pojmom sa označuje aj súbor noriem, predpisov a komunikačných protokolov určujúcich vlastnosti takéhoto pripojenia. Takéto rozhranie môže byť definované nie len ako fyzický konektor, ale aj bezdrôtové, v rámci čipu, softvérové, alebo len virtuálne.
Podmnožinou komunikačného rozhrania je komunikačný port – externý konektor počítača, ktorý je presne definovaný po stránke mechanickej, elektrickej a komunikačnej.
Rozdelenie.
Komunikačné rozhrania je možné deliť podľa množstva kritérií, napríklad:
Ostrov (rozlišovacia stránka)

Ostrov môže byť:
Jean-Charles Athanase Peltier

Jean-Charles Athanase Peltier (* 22. február 1785, Ham, Francúzsko – † 27. október 1845, Paríž) bol francúzsky fyzik.
Zaoberal sa termoelektrinou a v roku 1834 objavil Peltierov jav. Peltierov článok je elektrický prvok, ktorý využíva Peltierov jav.
Holcov Majer

Holcov Majer je miestna časť obce Očová, od ktorej je vzdialená približne 4 km. 
Je nazvaný podľa zemianskej rodiny Holec (Holecz, Holetz) z Očovej, ktorej patril. Pôvodne to boli dva majere; Horný Majer (lat. Allodium Supremus) a Dolný Majer (Allodium Inferius). Spomína sa pod rôznymi názvami: Haynikouski curialski Mayer, Holczovskje majere, Ottsowe Majere, Allodium Báthory, Miklóš Majer, Holzove Majere, Holcov Dvor, Hoľcov Majer, Očovské Holcove Majere, Horný Dvorec a Dolný Dvorec. Leží v nadmorskej výške okolo . v Slatinskej kotline pod vrchom Švošť. Podľa sčítania obyvateľstva v septembri 2004 tu žilo 146 ľudí.
Peltierov článok

Peltierov článok je elektronický stavebný prvok, ktorý pri pretekaní elektrického prúdu vyvinie rozdielne teploty na stykových plochách dvoch vodičov (jedna plocha sa schladí a druhá sa zohreje, tzv. Peltierov jav), alebo opačne, pri dodaní rozdielnych teplôt vzniká elektrický prúd (tzv. Seebeckov jav).
Peltierov článok je tvorený spojením dvoch rôznych vodičov alebo polovodičov. Na spoji vzniká kontaktné napätie U, ktoré závisí od spojených materiálov. Ak spojom prechádza prúd I v smere napätia U, je výkon elektrického prúdu P=U.I &gt; 0 . Spoj sa zohrieva a odovzdáva teplo do okolitého prostredia. Ak sa zmení smer prechádzajúceho prúdu, výkon P= -U.I &lt; 0 a spoj sa chladí. Spoj odoberá teplo zo svojho okolia.
Peltierov jav, objavil v roku 1834 Jean C. Peltier. Nedostatkom je, že majú väčšinou veľkú spotrebu energie a samy vyžarujú veľa tepla, takže je potrebný vyšší chladiaci výkon, ako vyžaduje samotné chladené zariadenie.
Článok má dve strany, z ktorých po pripojení elektrického prúdu jedna strana hreje a druhá chladí. Zariadenie pracuje s relatívne nízkou účinnosťou, väčšinou je to v pomere (ohrievací/chladiaci výkon) 1,5 až 2,5, pri nulovom rozdiele teplôt. Čím sa rozdiel teplôt zväčšuje, tým sa zväčšuje i tento pomer a znižuje sa účinnosť.
Peltierove články sa vyrábajú v rôznych veľkostiach a parametroch:
Nevýhody.
Peltierove články sa používajú hlavne pre malorozmerné chladenie (nízke chladiace výkony, malé rozmery zariadenia) v autochladničkách, v kamerách / fotoaparátoch s chladeným snímačom, v počítačovej technike a elektrotechnike.
Peltierov jav

Peltierov jav je fyzikálny jav, pri ktorom sa miesto styku dvoch kovov alebo polovodičov pri prechode elektrického prúdu zohrieva alebo ochladzuje (závisí na smere prúdu). Je opakom Seebeckovho javu; spolu s ním tvorí tzv. termoelektrický jav.
Tento jav sa často využíva pri výrobe chladiacich článkov.
Lunárny kalendár

Lunárny kalendár je kalendár, teda spôsob cyklického počítania času, ktorý sa zakladá na pozorovaní mesačných cyklov. Používa ho dodnes napríklad islamský kalendár. 
Pretože pre pozorovateľa zo Zeme trvá jeden mesačný cyklus, t. j. najčastejšie od novu do novu, približne 29,5 dní (presne 29,530588 dní, pozri synodický mesiac), trvá toľko aj jeden kalendárny mesiac. Začiatok nového mesiaca sa dá presne vypočítať, avšak staré kalendáre boli založené na pozorovaní a mesiac začínal obyčajne vtedy, keď bol pri západe slnka spozorovaný prvý kosák nového mesiaca. Táto prax zostala v niektorých lunárnych kalendároch, napr. v islamskom, dodnes. 
Lunárny rok zodpovedá približne roku solárnemu a má 12 mesiacov. 
12 mesiacov (mesačných cyklov) má celkom 354 dní, rok má však 365,25 dní. Lunárny rok je teda kratší než solárny. Tento rozdiel viac ako 11 dní spôsobuje posun začiatku roka vždy o približne 11 dní dopredu. Preto v lunárnom kalendári neexistujú „zimné mesiace“ alebo „letné mesiace“, každý mesiac sa v priebehu doby môže ocitnúť v ľubovoľnom ročnom období.
Pretože je islamský kalendár kratší o 11,2425 dní než civilný (gregoriánsky), každých okolo 32,5 rokov ho predbehne o jeden rok.
Lunisolárny kalendár

Lunisolárny kalendár (iné názvy: lunárno-solárny kalendár, mesačno-slnečný kalendár) je kalendár, ktorý kombinuje princíp kalendára solárneho a lunárneho, teda slnečného a mesačného, a snaží sa tak kompenzovať nevýhody oboch kalendárov. Znamená to, že dĺžka mesiacov zodpovedá dĺžke mesačného cyklu (t. j. približne 29,5 dní), zatiaľ čo dĺžka roka sa riadi tropickým rokom, t. j. dobou, kedy sa slnko vráti na svoje pôvodné miesto na ekliptike.
Príkladom použitia lunisolárneho kalendára je babylonský a židovský kalendár.
Aby bolo možné skombinovať a spojiť mesačný a slnečný cyklus, používajú sa tzv. „priestupné mesiace“. Prax vychádza zo skutočnosti, že každý lunárny rok je kratší o približne 11,5 dní ako rok solárny. To znamená, že za tri roky sa lunárny cyklus omešká o 34,5 dní, čo zodpovedá približne jednému mesiacu. Preto sa pri tomto posune vkladá väčšinou každý tretí rok (presnú prax je potrebné overiť pri každom kalendári osobitne) jeden mesiac navyše. Priestupný rok má teda 13 mesiacov. 
V staroveku sa o vsunutie priestupného mesiaca rozhodovalo podľa stavu obilia (ak už bolo pripravené na žatvu, alebo či potrebovalo na dozretie ešte jeden mesiac), dnes sa priestupné roky vypočítavajú.
Polnoc

Polnoc je astronomický okamih, keď Slnko prechádza poludníkom, ktorý prechádza cez nadir. Znamená to, že je to okamih, keď sa Slnko nachádza najďalej od miestneho poludníka. Opakom polnoci je poludnie, keď Slnko prechádza miestnym poludníkom.
Sociálna geografia

Sociálna geografia je pomocná veda, ktorá skúma spoločnosť (sociálny=spoločenský, ľudský) z geografického hľadiska. Zaoberá sa riešením spoločenských problémov súvisiacich s geografiou. V rámci SR sa dá aj študovať v príslušnom odbore na Univerzite Komenského v Bratislave a uz aj na Univerzite Konštantína filozofa v Nitre.
Sploštenie

Sploštenie alebo elipticita splošteného sféroidu je posun pólov sféroidu smerom k rovníku. Vyjadruje rozdiel tvaru sféroidu od tvaru ideálnej gule.
Je možné ho vypočítať ako
kde "f" je sploštenie, "a" je veľká polos a "b" malá polos sféroidu.
Pre elipsoid WGS84 Zeme sú hodnoty:
z ktorého vychádza
takže rozdiel veľkej a malej polosi je .
Poznámka: Toto je iba 0,335% veľkej osi. Takéto zobrazenie Zeme na obrazovke počítača by malo veľkosť 300 x 299 pixlov. To je prakticky nerozoznateľné od gule zobrazenej ako 300 x 300 pixelov, ilustrácie zvyčajne veľmi zveličujú sploštenie v prípadoch, keď obraz musí predstavovať sploštenie Zeme.
Most (mesto)

Most () je štatutárne mesto v severozápadných Čechách v Ústeckom kraji na rieke Bílina. Žije tu 67 002 obyvateľov. V blízkosti mesta Mostu sa nachádza tzv. Ervenický železničný koridor, čo je vlastne železničná trať vedúca z Chomutova cez Most do Teplíc. Od roku 1901 Most spája s Litvínovom a Zálužím medzimestská električková trať. V 70. a 80. rokoch 20. storočia bola takmer celá historícká časť mesta zbúraná a nahradená brutalistickou architektúrou.
Litvínov

Litvínov (nem. "Leutensdorf") je mesto v severozápadných Čechách na úpätí Krušných hôr, severne od mesta Most, západne od mesta Ústí nad Labem a severozápadne od Prahy. Má rozlohu , okolo 27-tisíc obyvateľov a vyše 2000 domov.
Mesto má tradíciu významného strediska chemického a uhelného priemyslu. Je známe aj hokejovým klubom HC Litvínov, kde pôsobil napríklad Ivan Hlinka, Vladimír Růžička, Jiří Šlégr, Martin Ručinský, Robert Lang, Petr Svoboda.
Ústí nad Labem

Ústí nad Labem () je štatutárne mesto na severozápade Čiech, centrum Ústeckého kraja a okresu Ústí nad Labem. Do roku 1990 v meste sídlil Krajský národný výbor Severočeského kraja. Ústí nad Labem má rozlohu a s počtom 95 477 obyvateľov je siedmym najväčším mestom Česka.
Dejiny.
Oblasťou s najstaršou historickou tradíciou je okolie neďalekej obce "Stadice" (v súčasnosti časť Řehlovíc) ležiacej v údolí rieky Bíliny. Český kronikár Kosmas sem prisudzuje dej povesti o založení českej kráľovskej dynastie, rodu Přemyslovcov. Podľa jeho rozprávania bol práve tu bájny Přemysl Oráč vyzvaný, aby opustil svoj pluh, oženil sa s kňažnou Libušou a zasadol na kniežací stolec. Přemyslovci Čechám vládli približne od roku 800 až do roku 1306. Přemysl Otakar II. povýšil Ústie na mesto, pravdepodobne v polovici 13. storočia. Výsady, ktoré mestu udelil "Přemysl Otakar II.", potvrdil a rozšíril Ján Luxemburský. Mesto sa riadilo magdeburgským právom, malo právo slobodnej plavby aj míľové právo.
Priemysel.
Po búrlivom rozvoji priemyslu v 19. storočí bol aj v socializme uprednostňovaný ťažký priemysel. Priamo v centre mesta pozdĺž rieky Labe sú umiestnené podniky chemického a potravinárskeho priemyslu. Na severe mesta v "Úžine" bola plynáreň a na západe mesta v "Trnicích" tepláreň s kombinovanou výrobou výrobou elektriny a tepla. Na juhu pri Labe existovala veľká paneláreň. Ovzdušie mesta a povrchové vody boli silno znečistené. Významný bol aj prístav na Labe. Niektoré z týchto prevádzok boli zrušené (plynáreň, paneláreň) ale chemický a potravinársky priemysel sa ďalej rozvíja. Životné prostredie sa aj napriek tomu oveľa zlepšilo a za svoje úsilie o zlepšenie životného prostredia získalo mesto v rokoch 1999, 2000, a 2001 ocenenie Európskej komisie. Napriek týmto oceneniam je v súčasnosti zo strany mesta laxný prístup mestských orgánov k častým haváriám, ku ktorým v tunajšej chemickej továrni "Spolchemie" dochádza. V priebehu roku 2004 došlo dvakrát po sebe k únikom nebezpečných chemikálií do ovzdušia. Obyvateľstvo bolo informované so zhruba dvojhodinovým oneskorením. Nebezpečné prevádzky z centra mesta miznú, nahradzujú ich moderné a bezpečné technológie. To sa prejavuje napríklad súčasným stavom čistoty rieky Bíliny, ktorá ešte donedávna slúžila na rozrieďovanie nebezpečných chemických odpadov, ktoré "Spolchemie" produkovala.
Domoslav (knieža)

Domoslav (iné mená: Bohuslav, Bonuslaus, Damoslaus, Bonuzlo; * okolo 1000 (alebo neskôr) – 1048), knieža Nitrianskeho kniežatstva v rokoch 1042 a 10461048.
Rodičia.
Syn nitrianskeho kniežaťa Ladislava Lysého a jeho ruskej manželky. 
Život.
Poľská zvrchovanosť nad územím Slovenska trvala až do smrti Boleslava Chrabrého r. 1025 alebo až do r. 1029. Práve v tomto čase zomrel aj Ladislav Lysý, ktorý po sebe zanechal maloletého syna Domoslava. Správy údelného kniežatstva v Nitre sa ujal Ladislavov brat Vazul. Po smrti jediného Štefanovho syna Imricha r. 1031 dvorské kruhy dali Vazula v Nitre oslepiť. Jeho synovia Levente, Ondrej a Belo spoločne s bratrancom Domoslavom stihli ujsť do susedných Čiech. Roku 1039 musel v dôsledku spojenectva českého kniežaťa Břetislava I. a uhorského kráľa Petra Orseola opustiť Čechy a zamieril pravdepodobne do Nemecka. Po páde Petra Orseola (1041), podrobení sa českého kniežaťa Břetislava nemeckému kráľovi Henrichovi III. a uzavretí nemecko-českého spojenectva v októbri 1041 proti Samuelovi Abovi zaujal Domoslav miesto v plánoch Břetislava pri výprave proti Uhorsku. Začiatkom septembra 1042 nemecké a české vojsko dobylo územie na sever od Dunaja a Henrich III. na radu Břetislava a so súhlasom obyvateľov, ktorí odmietli prijať Petra Orseola, zveril dobyté územie Domoslavovi. Po odchode nemeckých a českých vojsk však Samuel Aba z tohto územia Domoslava vyhnal a ten musel znova ujsť do Čiech. Domoslav sa vrátil do Nitrianska, ktoré sa nepridalo k pohanskému povstaniu v Uhorsku, až roku 1046. Tu vládol ako nitrianske knieža až do svojej smrti roku 1048. Pochovaný bol v kláštore v Pécsvárade, ktorý sám obdaroval. Po jeho smrti sa stal nitrianskym kniežaťom jeho bratranec Belo.
Michel Butor

Michel Butor [Bytór] (* 14. september 1926, Mons-en-Barœul, Francúzsko – † 24. august 2016, Contamine-sur-Arve) bol francúzsky spisovateľ, predstaviteľ a teoretik nového románu.
Planéta X

Planéta X je veľká hypotetická planéta obiehajúca okolo Slnka za obežnou dráhou Neptúna. Názov X neznamená poradové číslo 10, ale „neznáma“, pretože v čase hypotézy bolo známych len 8 planét slnečnej sústavy.
Jej existencia sa predpokladala na základe nezrovnalostí v pohyboch plynových obrov, hlavne Urána a Neptúna. Tieto nezrovnalosti boli z veľkej časti vysvetlené modernými meraniami.
Hoci Pluto bolo objavené ako výsledok hľadania planéty X, nie je považované za planétu X. Nepovažuje sa za ňu ani Eris.
Vulkán (planéta)

Vulkán je malá hypotetická planéta, o ktorej sa v 19. storočí predpokladalo, že existuje a obieha okolo Slnka vnútri obežnej dráhy Merkúra. Hypotéza je už dnes zastaraná vyvrátená Albert Einsteinovou teóriou relativity a žiadnu podobnú planétu sa nepodarilo objaviť.
Meteora (album)

Meteora je druhý štúdiový album americkej rockovej skupiny Linkin Park, ktorý bol vydaný 25. marca 2003 prostredníctvom hudobného vydavateľstva Warner Bros. Records. Nasledoval po albume "Reanimation" – remixovanej verzii (so silnejšou rapovou líniou) ich debutového albumu "Hybrid Theory" (2000). Názov "Meteora" nesie po monastierach na vrcholkoch skál v oblasti Tesálie v Grécku. 
V priebehu roka skupina Linkin Park vydála single tohto albumu vrátane, „Somewhere I Belong“, „Faint", „Numb“, „From the Inside“ a „Breaking the Habit“. Pieseň „Lying from You“ bola vydaná ako propagačný singel.
Kastílčina

Kastílčina (po španielsky: "castellano") môže byť:
Atomárny kyslík

Atomárny kyslík (O) je kyslík, ktorý je zložený z jednotlivých atómov na rozdiel od normálneho molekulárneho kyslíka. Nachádza sa vo vysokej stratosfére ako dočasný vedľajší produkt štiepenia ozónu na molekulárny kyslík a atomárny kyslík ultrafialovým žiarením. Atomárny kyslík sa potom rýchlo zmení na molekulárny kyslík alebo na ozón.
Patrí medzi hlavné mechanizmy spôsobujúce koróziu vo vesmíre.
Vladimir Borisovič Kramnik

Vladimir Borisovič Kramnik (; * 25. júna 1975, Tuapse na Čiernom mori) je ruský veľmajster a majster sveta od roku 2000 v klasickom šachu. V októbri 2006 mal ELO 2750 bodov.
Víťazstvo proti Kasparovovi.
V októbri 2000 v Londýne hral Vladimir Kramnik zápas proti 13. majstrovi sveta, Kasparovovi. V zápase na 16 partií vyhral Vladimir Kramnik bez porážky po 15 partiách 8,5-6,5 (+2=13-0) a stal sa nasledovníkom Kasparova na šachovom tróne. Vladimir Kramnik, ktorému pomáhali Joël Lautier, Miguel Illescas Córdoba a Jevgenij Barejev, prekvapil Kasparova hlavne s čiernymi kameňmi, hral berlínsky variant španielskej hry. Garry Kasparov nezískal výhodu v tomto otvorení.
Obrana titulu.
V roku 2004 obhájil Vladimir Kramnik svoj titul. Hralo sa v Brissagu (25. septembra až 18. októbra 2004) proti Petrovi Lékóvi, ktorý sa kvalifikoval víťazstvom v kandidátskom turnaji v Dortmunde 2002 (proti Veselínovi Topalovovi 2,5-1,5). Zápas sa skončil po dramatickom priebehu nerozhodne 7-7 (+2=10-2), čo stačilo Kramnikovi na obhajobu titulu. Až v poslednej 14. partii sa podarilo Kramnikovi vyrovnať.
Portal (počítačová hra)

Portal je logicko-akčná počítačová hra žánru FPS vyvinutá a vydaná spoločnosťou Valve Software. Hráčova postava sa zhostí úlohy pokusnej osoby, ktorá pracuje vo firme Aperture Science Enrichment Center. Postava je vybavená zariadením "Aperture Science Handheld Portal Device", s ktorým je možné vykonávať presun v priestore medzi portálmi.
Princíp hry.
Vytvoríte vstup a druhý vstup portálu a môžete cez oba tieto vstupy ľubovoľne prechádzať. V hre bude veľká rozmanitosť úloh ktoré budete musieť pomocou tohto prístroja zvládnuť. Jednou z nich bude prejsť okolo automatickej palebnej vežičky. To zvládnete tým že nad ňou spravíte portál a pod krabicou spravíte portál. Krabica sa prepadne portálom a vyjde na druhej strane kde zhodí vežičku a vy môžete slobodne prejsť. 
Technológie.
Hra je založená na Source engine a je súčasťou balenia hier Orange Box, obsahujúci okrem Portal-u aj Half-Life 2; Episode 1,2 a Team Fortress 2. 
Príbeh.
Dej sa začína prebudením protagonistky, Chell, v relaxačnej komore komplexu spoločnosti Aperture Science (označovaný ako Aperture Science Enrichment Center, teda doslova Obohacujúce centrum Aperture Science, voľne preložené ako Výskumné centrum Aperture Science), kde ju prostredníctvom intercomu privíta GLaDOS, robotický superpočítač, ktorý hráča oboznámi s tzv. portálovou zbraňou – prenosným zariadením, pomocou ktorého možno prepájať priestor dvomi portálmi (modrým a oranžovým). Pomocou tohto vybavenia má hráč absolvovať sériu testov prebiehajúcich v kvázi sterilných testovacích komorách, ktorými ho sprevádza hlas GLaDOS. Na konci poslednej testovacej komory pošle GLaDOS protagonistku do spaľovne, avšak pomocou potrálovej zbrane sa jej podarí uniknúť smrti a následne preniknúť zákutiami komplexu, servisnými priestormi a kanceláriami až do miestnosti, kde sa nachádza samotný superpočítač, ktorý v tomto bode hry hráča zasypáva mnohými sarkastickými a urážlivými komentármi (napr. poznámky, že Chell bola adoptovaná, že nemá žiadnych priateľov, že je bezcitná atď.). Pomocou portálovej zbrane následne hráč odstráni a v núdzovom spaľovači zlikviduje štyri dôležité súčiastky superpočítača, čím spôsobí krízový stav, pri ktorom GLaDOS exploduje. Chell sa po explózii zobúdza na parkovisku v exteriéri spoločnosti, s výhľadom na vstupnú bránu, avšak neznámy robot ju začne ťahať naspäť do komplexu. Hra sa končí pohľadom na narodeninovú tortu uloženú v suteréne komplexu, keďže GLaDOS sľúbila Chell tortu za úspešné absolvovanie testu.
Externé odkazy.
Video ktoré je si možné pozrieť tu
Portal

Portal môže byť:
Viking (rozlišovacia stránka)

Viking môže byť: 
Vikingovia môžu byť:
Viking (raketa)

Na základe experimentov s ukoristenými nemeckými raketami V2 sa Spojené štáty rozhodli vyvinúť vlastnú raketu na kvapalné palivo. V roku 1946 americké Naval Research Laboratory (NRL) riadilo vývoj novej prieskumnej rakety nazvanej Viking. Raketa bola navrhnutá a vyrobená v Glenn L. Martin Company (dnešnej Lockheed-Martin). Boli na nej vyskúšané niektoré novinky vrátane motora uloženého v kardánovom závese pre riadenie rakety a plynových trysiek, ktoré stabilizovali raketu po vypnutí hlavného motora. Takéto systémy sa dodnes používajú v raketách a kozmických lodiach. Raketový motor bol jedným z prvých troch veľkých raketových motorov na tekuté palivo vyrobených v Spojených štátoch. V rokoch 1949 až 1954 bolo vypstených celkovo dvanásť rakiet Viking. Prvá vystúpala do výšky 80 km a Viking II 24. mája 1954 dosiahol rekordnú výšku 254 km pre jednostupňové rakety. Vďaka týmto letov NRL ako prvé zmeralo teplotu, tlak a vietor v horných vrstvách atmosféry, elektrónovú hustotu ionosféry a zaznamenalo ultrafialové spektrum Slnka.
5. októbra 1954 počas štartu z White Sands fotoaparát pripevnený na raketu Viking vyhotovil prvú fotografiu hurikánu a tropickej búrky z výšky 160 km. Fotografia obsiahla plochu s priemerom 1 600 km vrátane časti Mexika, Texasu a Iowy. Zároveň to bola prvá fotografia Zeme v prirodzených farbách vyhotovená z takej výšky. Po úspechu NRL v tejto sérii experimentov vedci verili, že silnejší motor a prídavný stupeň urobí z Vikinga raketu schopnú vyniesť na obežnú dráhu družice. To viedlo NRL k projektu Vanguard. 
Počas vývoja a testov sa Viking vyvinula na 13,7 metra vysokú raketu s priemrom 1,14 metra a hmotnosťou 450 kg. Jej jediný motor spaľoval alkohol a tekutý kyslík a poskytoval ťah 89 kN. Peroxid vodíka po konvertovaní na paru poháňal turbopumpu, ktorá do motora pumpovala palivo a okysličovadlo.
Princezná Mononoke

Princezná Mononoke (jap.: もののけ姫, "Mononoke Hime") je jeden z najznámejších japonských animovaných filmov od režiséra Hajaa Mijazakiho v produkcii štúdia Ghibli. Do japonských kín bol uvedený 12. júla 1997. Neskôr vznikla na podnet tohto filmu aj farebná niekoľkozväzková manga.
Príbeh.
Ashitaka (čítaj Ašitaka) je mladý princ, ktorý žije v malej dedinke. Raz jeho dedinu napadne démon Nago, ktorý bol kedysi diviačí boh. Ashitaka bojoval proti Nagovi na svojom vernom losovi Yaku (čítaj Jaku), ale keď Ashitaka strelil Naga do oka šípom, rozzúrilo ho to. Potom sa Nago dotkol Ashitaka, ale bolesť zniesol a dokázal Naga zabiť. Pri svojich posledných slovách ľudí, ktorí boli okolo, Nago preklínal.
Ashitaka bol prekliaty. Vedma mu povedala, že jeho jazva po dotknutí sa rozšíri po celom tele a postupne Ashitaku zabije. Má jedinú šancu: vydať sa na dlhú cestu na ďaleký západ dúfajúc, že nájde liek na zranenie...