burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Provincia (Južná Afrika)

Juhoafrická republika sa delí na deväť provincií (). Pred voľbami v roku 1994 boli skoršie bantustany (samosprávne územia černochov) zrušené a štyri predchádzajúce provincie (Kapsko, Natal, Oranžský slobodný štát a Transvaal) boli rozdelené na deväť. Dvanásty, trinásty a šestnásty dodatok ústavy zmenili hranice siedmich z týchto provincií.
Kazašská sovietska socialistická republika

Kazašská sovietska socialistická republika, skrátene Kazachstan (kaz.: Қазақ Кеңестік Социалистік Республикасы, Qazaq Keñestik Socïalïstik Respwblïkası; rus. Казахская Советская Социалистическая Республика; iné názvy: Kazašská SSR, skr. KSSR, Kazašská republika, Kazašská socialistická republika, neformálne: Sovietsky Kazachstan), bola jednou z republík Sovietskeho zväzu v rokoch 19361991. Nachádzala sa na juhozápade ázijskej časti ZSSR. Bola založená 5. decembra 1936 ako Kazašská autonómna sovietska socialistická republika vyčlenením z Kirgizskej ASSR. V súčasnosti existuje ako samostatný štát Kazachstan.
S rozlohou 2 717 300 kilometrov štvorcových bola druhou najväčšou republikou v ZSSR po Ruskej SFSR. Hlavným mestom bola Alma-Ata (dnes známe ako Almaty). Dnes je nezávislým štátom. Počas svojej existencie ako sovietska socialistická republika vládla Komunistická strana Kazašskej SSR.
25. októbra 1990 vyhlásil najvyšší Soviet Kazašskej SSR suverenitu krajiny. Nursultan Nazarbajev bol zvolený za prezidentafunkcie, ktorú zastával do roku 2019. Kazašská SSR bola následne 10. decembra 1991 premenovaná na Kazachstan. Krajina vyhlásila svoju nezávislosť o šesť dní neskôr ako posledná republika, ktorá opustila ZSSR 16. decembra 1991. Sovietsky zväz bol 26. decembra 1991 rozpustený Sovietom národností. Kazašská republika, právny nástupca Kazašskej SSR, bola prijatá do Organizácie Spojených národov 2. marca 1992.
Čarodějův učeň

Čarodějův učeň (v Západnom Nemecku uvádzaný ako "Krabat") je česko-slovenský animovaný film režiséra Karla Zemana z roku 1977. Predlohou filmu bolo knižné spracovanie lužickosrbskej "legendy o Krabatovi" z prelomu 17. a 18. storočia libereckým rodákom Otfriedom Preußlerom v knihe Čarodějův učeň z roku 1971 (ešte o dva roky skôr spracoval knižne príbeh Jurij Brězan ako "Čarodějný mlýn").
Film je spracovaný ploškovou animáciou a žánrovo sa pohybuje medzi rozprávkou a hororom.
Dej.
Chudobný lužický chlapec Krabat (Krawat, zrejme odvodené od Chorvát) je hladom a zimou dohnaný k tomu, aby sa stal učňom v Čiernom mlyne. Tamojší majster sa však nevenuje čisto mlynárstvu, ale aj temnej mágii.
Obsadenie.
Príbeh je prevažne rozprávaný v prvej osobe samotným Krabatom, ktorého v češtine nahovoril Luděk Munzar a v nemčine Christian Brückner. Majstra v českom znení nahovoril Jaroslav Moučka a v nemeckom Friedrich Schütter.
Rosario Dawsonová

Rosario Isabel Dawsonová (* 9. máj 1979, New York, New York, USA) je americká herečka, ktorá sa v roku 1995 objavila v dráme "Kids". Ďalej je známa z filmov ako "25. hodina" (2002), "Alexander Veľký" (2004), "Sin City – mesto hriechu" (2005), "Sedem životov" (2008), "Tranz" (2013) a iné.
Životopis a kariéra.
Rosario Dawsonová, sa narodila v roku 1979 v meste New York ale vyrastala na Manhattane. Jej matka bola vokalistka a otec pracoval na stavbe. Jej rodičia sa rozišli ešte keď bola Rosario malá, ale naďalej obaja jej rodičia žili v rovnakom dome.
Rosario nemala v pláne sa stať herečkou, preto bola náhodne objavená režisérom Larry Clarckom, ktorý v tej dobe pracoval na filmu "Kids". Filmovanie, Rosario natoľko očarilo, že dobrovoľne začala navštevovať divadelný inštitút Lee Strasberga. Po boku Denzela Washingtona, si zahrala vo filme "He Got Game" (1998) a v rovnakom roku aj vo "Side Streets" (1998). Vo filmoch zo začiatku viac stvárňovala menšie úlohy.
V roku 2001 sa objavila vo filme "Sidewalks of New York", kde sa spoznala príklad s herečkou Brittany Murphy, či po boku Umy Thurmanovej a Ethana Hawkea vo filme "Chelsea Walls".
V roku 2002, sa ukázala v druhej časti filmu "Muži v čiernom" či v dráme "25. hodina", kde si zahrala spolu s hercom Philipom Seymourom Hoffmanom či Annou Paquin. Po boku herečky Angeliny Jolie či hercov ako Anthony Hopkins, Jared Leto či Collin Farrel si zahrala v historickej dráme "Alexander Veľký" (2004) a o rok (2005), ju obsadil režisér Robert Rodriguez do filmu "Sin City – mesto hriechu", kde sa objavila ako bláznivá a zároveň drsná prostitútka Gail. V rovnakom roku si zahrala aj v muzikáli "Bohémovia", kde sa ukázala ako exotická tanečníčka Mimi.
V roku 2007 sa objavila vo filme režiséra Quentina Tarantina, "Grindhouse: Auto zabijak", kde zahviezdila po boku herca Kurta Russella, či herečky Rose McGowanovej, s ktorou sa v rovnakom roku objavila na prednej strane časopisu Rolling Stones a tiež sú dosť blízkymi kamarátkami.
V roku 2008, si po druhýkrát zahrala po boku herca Willa Smitha, vo filme "Sedem životov". Dňa 17. januára 2009, účinkovala v show "Saturday Night Live". Tiež v roku 2009 prepožičala svoj hlas jednej z postáv v animovanej rozprávke "Wonder Woman".
Objavila sa vo filmoch ako "Percy Jackson: Zlodej blesku", či drogovo závislá matka Apple v dráme "Gimme Shelter", kde jej dcéru stvárnila herečka Vanessa Hudgensová. O rok neskôr, sa objavila v druhej časti filmu "", kde si zopakovala úlohu prostitútky Gail, ktorú si ako v jednom z rozhovorov uviedla, dosť obľúbila. Od roku 2015 sa začala viac-menej venovať dabingovej práci. Začala skôr pracovať v televíznych seriáloch, ako napríklad "Daredevil" kde stvárnila postavu Claire Temple, ktorá sa objaví aj v seriály "Iron First" (2017) či "The Defenders" (2018). Jej postava bola použitá aj v komikse "Jessica Jones".
Osobný život.
Vo februári 2017 potvrdila svoj vzťah s komikom Ericom Andréom.
Politická činnosť.
V roku 2004 bola zatknutá kvôli protestu proti bývalému prezidentovi Georgovi W. Bushovi a tiež dňa 15. apríla 2016, patrila k demonštrantom, ktorý boli zadržaný políciou na pochode Democracy Spring.
Mierové námestie (Trenčín)

Mierové námestie je hlavné námestie v historickom centre Trenčína, v mestskej časti Stred. Na jeho mieste vznikla ešte pred rokom 1111 na historickej ceste, ktorá spájala Moravskú bránu cez Považie s údolím Nitry, podhradská osada, ktorá mala tvar nepravidelného námestia. Svoj dnešný tvar dostalo v polovici 15. storočia, kedy boli na jeho koncoch postavené mestské brány. 
Do námestia ústia 4 ulice. Od juhozápadu to je Sládkovičova, ktorá ho spája so Štúrovým námestím a od juhovýchodu ulice Farská, Marka Aurélia a Matúšova, ktoré stúpajú smerom k hradu.
Nazvané bolo na počesť mieru. Jeho súčasný názov sa používa od roku 1962, staršie názvy boli:
Významné stavby.
Medzi významné stavby patrí:
Rekonštrukcia.
V roku 2016 vyhlásilo mesto Trenčín verejnú súťaž na komplexnú rekonštrukciu námestia, ktorá sa začala v apríli 2017 a skončila v máji 2018. Autormi návrhu rekonštrukice sa stali brnianski architekti z ateliéru RAW a celkovo stála takmer 5 miliónov EUR. Obnovený bol aj morový stĺp Najsvätejšej Trojice z roku 1712, ktorý dal postaviť gróf Mikuláš Illešházy. Vedľa neho pribudla nová fontána Marka Aurélia s bronzovými tabuľkami pripomínajúcimi dôležité dátumy v histórii mesta, pred piaristickým kláštorom bol umiestnený model historického centra mesta a námestie dostalo aj nový mobiliár a stromy.
Lyžiarky

Lyžiarky sú typ obuvi, používaný na lyžovanie a umožňujú pripnutie lyží pomocou lyžiarskeho viazania.
Dejiny.
Prvé lyžiarky boli kožené zimné topánky, pripevnené k lyžiam pomocou kožených remienkov. Postupne sa lyžovanie špecializovalo a vyvinulo sa alpské lyžovanie.
Vavrínová ulica

Vavrínová ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Ružinov a nazvaná bola podľa rastliny vavrín.
Ulica je neďaleko Gymnázia Ivana Horvátha na sídlisku Pošeň.
Na paši

Ulica Na paši v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Ružinov, sídlisko Štrkovec a nazvaná bola podľa bývalého využitia plochy na pasenie.
Okrem bytových domov na čísle 4 sídli technicko-kancelársky komplex bývalého podniku Komunálne služby mesta Bratislavy, ktorý tu mal prevádzky čistiarní, práčovní a žehliarne, jeho nástupca je firma Inprokom, a teraz tu má sídlo Komora geodetov a kartografov a súkromné firmy.
Externé odkazy.
[[Kategória:Ulice v Ružinove]]
[[Kategória:Štrkovec (Bratislava)]]
Teplická ulica (Bratislava)

Teplická ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Nové Mesto a nazvaná bola podľa kúpeľných miest s termálnymi prameňmi.
Západné Kapsko

Západné Kapsko (, xhoš. Ntshona-Koloni, ) je provincia v juhozápadnej časti Južnej Afriky. Západné Kapsko sa delí na 6 okresov ("districts"). Hlavným mestom provincie je Kapské Mesto. Dominantným jazykom je afrikánčina, ktorú používa 49,7 percenta obyvateľov. Ďalšie významné jazyky sú xhoština (24,7%) a angličtina (20,2%).
Provinciu obmývajú vody Atlantického a Indického oceánu. Asi dve tretiny zo 6 miliónov obyvateľov žijú v Kapskom Meste a jeho okolí. 
K provincii náleží aj zámorské územie Južnej Afriky Marionov ostrov a Ostrov princa Eduarda.
Marionov ostrov a Ostrov princa Eduarda

Marionov ostrov a Ostrov princa Eduarda () je zámorské územie Južnej Afriky v Indickom oceáne. Územie tvoria dva malé skalnaté ostrovy sopečného pôvodu – Marionov ostrov (298 km2) a Ostrov princa Eduarda (47 km2). Ostrovy sú neobývané. Nachádzajú sa v časovom pásme . Najvyšším vrcholom ostrovov je sopka State President Swart ().
Ostrovy boli objavené v roku 1663 holandskou loďou "Maerseveen". Roku 1771 ich navštívil francúzsky moreplavec Marc-Joseph Marion Dufresne (1724-1772) a pomenoval ich "Terre d'Espérance a Ile de la Caverne" (spoločne Južné ostrovy, "Iles Australs"). Dnešné meno im dal kapitán James Cook roku 1777. V decembri 1947 Juhoafrická únia anektovala Marionov ostrov, v januári 1948 Ostrov princa Eduarda. V roku 1995 boli oba ostrovy vyhlásené za prírodnú rezerváciu. Sú spravované ministerstvom životného prostredia a turizmu.
Marionov ostrov bol pomenovaný na počesť svojho objaviteľa (Mariona), Ostrov princa Eduarda dostal meno po synovi anglického kráľa Juraja III. (vládol 1760-1830) Eduardovi Augustovi, vojvodcovi z Kentu a Strathernu.
Me at the zoo

Me at the zoo (v preklade z angl. „Ja v zoo“) bola prvá videonahrávka nahraná na YouTube, americké webové sídlo určené na zdieľanie videonahrávok. Videonahrávka bola na web nahraná jeho spoluzakladateľom Jawedom Karimom 24. apríla 2005 o 03:27:12 UTC (20:27:12 PDT), z používateľského účtu „jawed“.
Autorom tejto len 19-sekundovej videonahrávky je Karimov stredoškolský kamarát Yakov Lapitsky. Zachytil na nej J. Karima počas návštevy San Diego Zoo, pri ktorej hovorí: "„Nachádzame sa pri slonoch. Zaujímavá vec o nich je že majú skutočne veľmi veľmi dlhé choboty, čo je zaujímavé. A to je asi tak všetko, čo sa dá povedať.“"
Hoci, ako poznamenal britský týždenník "The Observer", kvalita videa je "„slabá“", slovami hudobnej a videohernej novinárky Alex Pham z "Los Angeles Times", "„ako prvé video nahrané na YouTube zohralo kľúčovú úlohu v zásadnom posune v spôsobe konzumovania médií a pomohlo spustiť zlatú éru 60-sekundového videa“". Ako tvrdí americký profesor komunikácie a mediálnych štúdií Paul Levinson, "„pred vznikom YouTube nebolo mysliteľné, aby ľudia sledovali niečo čo malo len 30 alebo 60 sekúnd. V televízii mali najkratšie relácie 30 minút“". Historický význam tejto videonahrávky teda spočíva vo vytvorení štandardu pre prvé videonahrávky nahrané na YouTube, web, ktorý umožnil širokej verejnosti zdarma publikovať vlastnú tvorbu.
Arielle Kebbelová

Arielle Caroline Kebbel (* 19. február 1985, Winter Park, Florida, Spojené štáty) je americká herečka a modelka známa zo seriálov ako "True Love : Pravá krv" (2008), "Upírske denníky" (2009), "UnREAL" (2015) či "Ballers" (2015). V roku 2018, sa objaví vo filme "Päťdesiat odtieňov slobody".
Životopis.
Arielle sa narodila v roku 1985 na Floride. Jej otec je nemeckého pôvodu a matka anglického. Odmaturovala na Crenshaw School vo Winter Garden. V roku 2002 sa zúčastnila floridskej súťaži krásy s názvom Miss Florida Teen USA Beauty Pageant. Pred jej hereckou kariérou sa naplno venovala modelingu. Objavila sa v niekoľkých amerických módnych časopisoch, ako príklad časopis Maxim. Tiež pôsobí ako filmová a televízna herečka. 
Kariéra.
2003 - 2006 
Jej prvá herecká skúsenosť prišla v roku 2003, v televíznom seriály Gilmorové dievčatá, kde stvárnila vedľajšiu postavu Lyndsay. O rok neskôr, si zahrala po boku raperra Snoopy Dogga, v komédií "Keď to rachne, zahučíme". Zlom v jej kariére nastal v roku 2005, keď sa objavila vvo filmoch ako "Prci, prci, prcičky v tábore" alebo horrová dráma "Na pol ceste" či menšia úloha po boku Umy Thurman a Johna Travoltu v komédií "Buď cool". Režiséri začali mať o Arielle väčší záujem a začala získavať rôzne herecké ponuky. 
S produkciou 20th Century Fox, podpísala zmluvu na film "Panna Aquamarine" (2006), kde si zahrala spolu s herečkami Sarou Paxton a Emmou Roberts. S Jenny McCarthy, Brittany Snow a Jesseom Metcalfeom sa objavila v komédií "John Tucker musí zomrieť" (2006), kde sa predstavila ako školská hlásateľka s vysokými ambíciami. Tiež si zahrala dôležitejšiu rolu v horrore "Smrtiaca nenávisť 2" (2006), s herečkami Sarah Michelle Gellar a Amber Tamblyn. Natáčanie filmu, jej umožnilo sa pozrieť do Tokya v Japonsku, kde sa veľa filmových scén natáčalo. 
2008 - 2013 
V roku 2008 sa objavila spolu s hercom Pennom Badgleyom a Olesyou Rulin vo filme "Navždy silný", kde sa jej postava volala Emily. O rok neskôr si zahrala postavu Alex v horore "Príbeh dvoch sestier", kde jej mladšiu sestru stvárnila Emily Browning. V paródií na film Twillight, sme ju mohli vidieť v postavení upírky Rachel, vo filme "Sajrajt sága". V 2009 sa pridala k natáčaniu seriálu "Upírske denníky", kde si zahrala najlepšiu kamarátku upíra Stefana (Paul Wesley). Objavila sa s deviatich epizódach seriálu a od roku 2011 sa tiež podieľala na natáčaní seriálu "90210 - Nová generácia", kde sa objavila v šestnástich epizódach a tiež sa objavila v komédií "Brooklyn brothers" (2011). V romantickej komédií "Svadobné zvončeky" (2012) si zahrala postavu Jessie, ktorá sa skúša už tretí raz vydať. 
2014 - súčasnosť
V roku 2014, si zahrala menšiu úlohu v sci-fi filme "The After" a v roku 2015 sa objavila v romantickej komédií "Ženích na odstrel", kde stvárnila postavu Georgie, ktorej sa čoskoro blíži svadba, ale nie je si úplne istá či si chce vziať prominentného plastického chirurga za muža. Od roku 2015 pôsobí v seriáloch "UnREAL" a "Ballers". V roku 2017 sa objaví vo fantasy seriály "Midnight, Texas" a v roku 2018, by mala stvárniť postavu Gii Matteo vo filme "Päťdesiat odtieňov slobody".
Radomka (prírodná rezervácia)

Radomka je prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Prešov.
Nachádza sa v katastrálnom území mesta Giraltovce a obce Matovce v okrese Svidník v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1988 na rozlohe 15,5402 ha. Ochranné pásmo nebolo určené. Na území rezervácie platí 4. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany sú: "Prirodzené lúčne až slatinné spoločenstvá aluviálnych lúk okolo potoka Radomka v južnej časti Nízkych Beskýd. Určujúcim faktorom prostredia je tu vodný režim, okolo potoka je brehový porast vŕby a jelše. Bohatá lúčna vlhkomilná vegetácia."
Ciabatta

Ciabatta (po taliansky doslovne "papuča") je taliansky biely chlieb, ktorý sa pripravuje z hladkej pšeničnej alebo chlebovej múky, droždia a olivového oleja. Existuje však celý rad obmien a variácií, ktoré vznikajú pridaním najrôznejších ďalších surovín, napríklad olív alebo paradajok. Je to jedna zo základných príloh, ktorá sa v talianskej kuchyni používa na mnohé pokrmy.
Ako prvý upiekol ciabattu v roku 1982 mlynár a pekár Arnaldo Cavallari z mestečka Adria v Benátsku ako odpoveď na rastúcu popularitu francúzskych bagiet. Názov dostala vďaka svojmu typickému vzhľadu, je totiž podlhovastá, pomerne plochá a široká.
Ciabatta chutí najlepšie ešte teplá, namočená v olivovom oleji a balzamiku alebo len tak potretá maslom. Drobné rozpečené krajce ciabatty sú známe ako panini (jednotné číslo je panino).
Sophia Bushová

Sophia Bushová (; * 8. júl 1982, Pasadena, Kalifornia, Spojené štáty) je americká herečka, známa zo seriálu "Chicago P.D".
Životopis.
Jej rodičia boli obaja fotografi. Otec fotografoval celebrity a jej matka vlastnila fotografické štúdio. Herečkou si prvý krát vyskúšala v školskom divadle, na súkromnej dievčenskej škole Westridge, kde v roku 2000 odmaturovala. Jej prvá herecká kariéra sa začala v roku 2002, vo filme "Sexy párty". Štúdium na University of Southern California, prerušila kvôli úlohe roztlieskavačky Brooke Davisovej z filmu "On Tree Hill". Počas natáčania, sa spoznala s hercom Chadom Michaelom Murrayom, ktorého si v roku 2005 aj vzala za muža. Manželstvo sa však v roku 2006 rozpadlo. V komédií "John Tucker musí zomrieť" si zahrala po boku Brittany Snow, Ashanti a Arielle Kebbel, jednu z dievčat ktoré boli podvedené, čo ich namotal rovnaký chlapec. V roku 2007 sa objavila v horrore "Stopár" a v roku 2009 v romantickej komédií "Šialený párik", kde si zahrala po boku herečky Jennifer Morrison. Od roku 2014 je jedno z hlavných postáv zo seriálu "Chicago P.D".
FBC Grasshoppers AC UNIZA Žilina

FBC Grasshoppers AC UNIZA Žilina (celý názov: "Floorball Club Grasshoppers Academic Žilinská univerzita Žilina") je slovenský florbalový klub zo Žiliny. Vznikol v roku 2001. Je majster Slovenska v kategórii mužov z roku 2015 a niekoľkonásobný medailista z najvyššej súťaže. Družstvo mužov hrá od roku 2001 najvyššiu domácu súťažextraligu. Svoje zápasy hráva v Športovej hale Športového gymnázia Rosinská, ktorá má kapacitu 540 miest.
História.
Klub vznikol v roku 2001 z iniciatívy študentov a stál pri zrode celoštátnej súťaže, neskôr pomenovanej ako extraliga. Právne bol tento subjekt zastrešený o dva roky neskôr, keď mu pomohol ženský volejbalový klub ŠK ŽU Žilina. V rokoch 2005 až 2009 bol florbalový oddiel súčasťou športovej štruktúry klubu "Slávia ŽU Žilina". Od sezóny 2008/09 sa florbalisti pretransformovali do samostatného subjektu s názvom "Academic Žilinská univerzita".
Najvyššie víťazstvo dosiahlo družstvo mužov v roku 2005, keď v Košiciach zvíťazilo nad ŠK Lido Prírodovedec Bratislava výsledkom . Naopak, najväčšiu prehru zaznamenalo v roku 2009, keď s VŠK FTVŠ Hurikán Bratislava prehralo .
Úspechy.
Slovenská extraliga mužov:
Severné Kapsko

Severné Kapsko (, tswan. Kapa Bokone, xhoš. Mntla-Koloni) je provincia v západnej časti Južnej Afriky. Severné Kapsko sa delí na 5 okresov ("districts"). Hlavným mestom provincie je Kimberley. Dominantným jazykom je afrikánčina, ktorú používa 53,8 percenta obyvateľov. Ďalšie významné jazyky sú tswančina (33,1%) a xhoština (5,3%). Severné Kapsko vzniklo v roku 1994 rozdelením Kapska na Severné, Východné a Západné Kapsko.
Provinciu obmývajú vody Atlantického oceánu. Provincia hraničí so štátmi Namíbia a Botswana. Žije tu takmer 1,2 milióna obyvateľov, pričom hustota obyvateľstva je len 3,1 človeka na km². Severné Kapsko je najredšie osídlená provincia Južnej Afriky.
Rozkvet

Rozkvet môže byť:
Prvá búrska vojna

Prvá búrska vojna (, , ) prebiehala na území Transvaalu medzi 16. decembrom 1880 a 23. marcom 1881 na území dnešnej Juhoafrickej republiky. Išlo o prvý konflikt medzi Britským impériom a Transvaalskou republikou. 
Vojna skončila britskou porážkou a potvrdením nezávislosti búrskej republiky. Išlo o prvú vojnu po americkej vojne za nezávislosť, ktorá skončila jasnou porážkou Spojeného kráľovstva. Britská vláda sa rozhodla neplytvať financiami a neposilniť svoju armádu v južnej Afrike, čo bolo pre porážku Búrov nevyhnutné. Namiesto toho pragmaticky požiadala o mier, z čoho vyplynula krátkosť konfliktu. 
Predohra.
Počas napoleonských vojen sa Britská ríša zmocnila holandskej kolónie v Kapsku, čo potvrdil Viedenský kongres (1815). Búrski osadníci sa postupne stali menšinou, po zrušení otroctva v roku 1836 sa zhoršila ich ekonomická situácia a z obáv pred ďalšími nariadeniami zo strany britských úradov sa 6 až 10-tisíc Búrov podujalo na tzv. Veľký trek do juhoafrického vnútrozemia. Severne od rieky "Vaal" založili kolóniu Transvaal a jej hlavné mesto - Pretóriu. 
V roku 1877 Briti anektovali Transvaal a o dva roky neskôr zvíťazili nad kmeňom Zuluov. Porážka Zuluov, ktorí boli hrozbou aj pre Búrov, otvorila cestu ich povstaniu proti britskej anexii. Briti nemohli dovoliť samostatnosť Transvaalskej republiky z mocenských a hospodárskych príčin, keďže v okolí Kimberley boli v roku 1868 objavené diamantové ložiská. Na druhej strane, britské záujmy v oblasti neboli až také vysoké, aby ospravedlnili dlhý a krvavý konflikt.
Stredná priemyselná škola stavebná a geodetická (Bratislava, Drieňová 35)

Stredná priemyselná škola stavebná a geodetická (skratka SPŠSaG) je stredná škola na Drieňovej ulici, na sídlisku Ostredky v mestskej časti Ružinov v Bratislave.
Školu tvorí 1 budova, ktorej súčasťou je aj hlavný vestibul s vrátnicou.
História.
Škola bola založená v roku 1919 ako „štátna škola priemyselná so stavebnou vetvou“.
1. septembra 1948 vstúpilo v platnosť rozhodnutie Zboru povereníkov a otvára sa Štátna priemyselná škola stavebná. Z budovy na Fajnorovom nábreží sa presťahovala na Zochovu ulicu, kde sa nachádzala až do roku 1983. V roku 1983 sa presťahovala do dnešnej budovy na Drieňovej ulici.
Štúdium v odbore geodézia sa začalo v školskom roku 1959/60 dvojročným abiturientskym kurzom pre študujúcich popri zamestnaní. O rok neskôr bol dvojročný abiturientsky kurz otvorený aj na dennom štúdiu a o dva roky neskôr, v školskom roku 1961/62, bolo otvorené už aj štvorročné denné štúdium. Do konca kalendárneho roku 1986 vyštudovalo v odbore geodézia na SPŠ stavebnej v Bratislave 1014 žiakov, z čoho 807 formou denného štúdia a 207 popri zamestnaní.
Polonnaruwa

Polonnaruwa je mesto na Srí Lanke, ktoré vzniklo v 11. storočí za vlády indickej dynastie Chola. V súčasnosti je sídlom provincie Polonnaruwa.
V čase jeho rozkvetu v 12. storočí tu vznikli rozsiahle záhrady, veľké množstvo sôch Budhov, mnoho palácov i mnoho ďalších stavieb, ktoré tu existujú dodnes v relatívne dobre zachovalom stave. 
V roku 1982 bol archeologický park zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Harold Lloyd

Harold Clayton Lloyd, Sr. (* 20. apríl 1893, Burchard, Nebraska, USA† 8. marec 1971, Beverly Hills, Los Angeles, Kalifornia) bol americký filmový herec-komik, kaskadér a producent, popri Charlie Chaplinovi jedna z veľkých amerických filmových hviezd éry nemých grotesiek. Medzi rokmi 1913 až 1947 nakrútil približne 200 nemých aj zvukových grotesiek a komédií. Vo svojej dobe bol aj veľmi komerčne úspešný. Jeho filmový imidž nešikovného muža s okuliarmi v slamáku je od roku 1918 dobre známy dodnes.
Životopis.
Divadlu sa venoval už od detstva, v nemých filmoch hral už od roku 1913, kedy sa prisťahoval do Kalifornie. Spriatelil sa s producentom Halom Roachom u ktorého nakrúcal svoje prvé úspešné filmy a stal sa najväčšou hviezdou jeho filmovej spoločnosti.
Jeho filmy sa vyznačovali mnohými naháňačkami, krkolomnými a nebezpečne odvážnymi scénami. Medzi jeho najslávnejšie patrí film "Safety Last!" v ktorom takmer celý čas šplhá po stene mrakodrapu. Tu musel prejaviť značnú dávku gymnastických a akrobatických zručností a dobrej fyzickej kondície.
Svoje filmy väčšinou natáčal sám a bez dubléra, v roku 1919 pri natáčaní filmu prišiel pri výbuchu o dva prsty na pravej ruke. čo musel neskôr vo filmoch maskovať špeciálnou rukavicou.
V roku 1923 sa oženil s herečkou Mildred Davisovou, ktorá bola aj jeho filmovou partnerkou. Spolu mali dve deti - dcéru Gloriu (* 1923 – † 2012) a syna Harolda (* 1931 – † 1971). V roku 1930 adoptovali Gloriu Freeman (* 1924 – † 1986), ktorú premenovali na Marjorie Elizabeth.
V roku 1952 obdržal špeciálneho Oscara za svoju celoživotnú činnosť. Má hneď dve hviezdy na hollywoodskom chodníku slávy.
Populárny aj po smrti.
V roku 1962 vytvoril jeho syn o svojom otcovi film, ktorý bol zostrihom jeho najslávnejších filmových komédií. Film bol premietaný s veľkým úspechom ako v Cannes, tak i u nás pod prostým názvom "Harold Lloyd".
Martin František Vích

Martin František Vích CFSsS (* 12. jún 1921, Dolní Újezd​​† 7. október 2008, Strakonice) bol katolícky kňaz a petrin, bývalý politický väzeň a člen Konfederácie politických väzňov Českej republiky v Strakoniciach.
Život.
V roku 1949 bol vysvätený na kňaza. Dňa 21. augusta 1953 bol priamo v kostole zatknutý a vo vykonštruovanom procese odsúdený na 10 rokov väzenia. Sedem rokov z toho strávil v dole "Tmavák" v Rtyni v Podkrkonoší. Pri závale bol ťažko zranený, napriek tomu dokázal zachrániť život spoluväzňovi, evanjelickému farárovi. Následky ťažkého zranenia niesol celý život. Zostávajúce roky väzenia strávil vo väzniciach Mírov a Valdice. V roku 1967 bol Vích opäť vzatý do duchovnej služby, konkrétne do Pošumaví, do dediny Dobrš. V roku 2005 mu prezident Václav Klaus prepožičal Rad Tomáša Garrigua Masaryka za vynikajúce zásluhy o demokraciu a ľudské práva.
V posledných dvoch rokoch žil v Němčiciach, kde sa o neho starali klienti komunity Sananim. Páter Martin Vích zomrel opatrený sviatosťami krátko pred polnocou 7. októbra 2008 v nemocnici v Strakoniciach.
Dňa 11. júna 2011 bol po svätej omši na dobršskom cintoríne Martinovi Františkovi Víchovi odhalený pomník za účasti príslušníkov Konfederace politických vězňů České republiky, historika Martina Putnu, poradcu prezidenta ČR Josefa Kalbáča a hovorcu prezidenta ČR Petra Hájka.
Je pochovaný na cintoríne v Mladém u Českých Budějovic.
Tsunami Záhorská Bystrica

Tsunami Záhorská Bystrica je slovenský florbalový tím z bratislavskej mestskej časti Záhorská Bystrica, ktorý je súčasťou športového klubu ŠK Hargašova Záhorská Bystrica, zameraného prevažne na florbal. Vznikol v roku 2006. Je majster Slovenska v kategórii mužov z roku 2017 a 2018. Družstvo mužov hrá od roku 2013 najvyššiu domácu súťažextraligu, keď sa spojili mužské tímy Záhorskej Bystrice s mužským tímom FBK Bogdau Stupava. Okrem seniorských tímov sú v klube zastúpené aj juniorské, dorasteneské, žiacke a prípravkárske tímy. Svoje zápasy hráva od sezóny 2019/20 v športovej hale v Záhorskej Bystrici.
Úspechy.
Slovenská extraliga mužov:
Tom Welling

Thomas John Patrick Welling (* 26. apríl 1977, Putnam Valley, New York, USA) je americký herec, režisér, producent a model. Najlepšie známy vďaka úlohe Clarka Kenta v seriáli "Smallville".
Životopis.
Narodil sa v New Yorku, potom sa jeho rodina postupne sťahovala do Wisconsinu, Delaware a nakoniec sa usadili v Michigane. Venoval sa športu – bejzbalu, basketbalu a futbalu. Jeho mladší brat Mark Willing je tiež herec. Má tiež dve staršie sestry Rebeccu a Jamie.
Kariéra.
Svoju kariéru začal ako model, potom hral v reklamách a videoklipoch. Svoju prvú významnejšiu hereckú úlohu si odkrútil v seriáli "Sudkyňa Amy". V roku 2001 dostal hlavnú rolu Clarka Kenta v úspešnom seriáli "Smallville" o mladosti Supermana. V seriáli tiež slúžil ako výkonný producent a režíroval tri diely. Zahral si vo filmoch "Dvanásť do tucta", v jeho pokračovaní a vo filme "Hmla". Bol výkonným producentom seriálu "Hellcats: Superkočky v akcii". Seriál bol zrušený po prvej sérii.
Osobný život.
Po štvorročnom vzťahu si v roku 2002 vzal svoju priateľku Jamie, s ktorou žil v Los Angeles. V novembri 2015 sa dvojica rozviedla.
Lenka Vlasáková

Lenka Vlasáková (* 27. apríl 1972, Praha) je česká filmová a divadelná herečka.
Život.
Po základnej škole v Horných Počerniciach a gymnáziu v Prahe 9 vyštudovala odbor herectvo na pražskej DAMU (19891994). Už v priebehu štúdia hosťovala v Divadelnom spolku Kašpar, po absolutóriu bola sedem rokov v angažmán v Divadle Rokoko. Potom sa venovala najmä materským povinnostiam, pohostinsky vystupuje na rôznych pražských scénach, patrí k popredným filmovým a televíznym herečkám, spolupracuje s rozhlasom a dabingom.
Vo filme debutovala hlavnou rolou v psychologickej snímke režisérky Věry Plívovej-Šimkovej "Houpačka" (1990). Medzi jej ďalšie veľké filmové úlohy patrí Tereza z filmu "Paralelní světy" a Českým levom ocenená Lea zo rovnomenného filmu (1997). Hrala tiež v mnohých televíznych inscenáciách a seriáloch (napr. v "Ulici"). Z manželstva s výtvarníkom Egonom Tobiášom má dcéru Sofiu. Jej súčasným životným partnerom je Jan Dolanský, s ktorým má tri deti: Améliu, Maxa a Johana.
William Hay Macnaghten

Sir William Hay Macnaghten, 1. baronet (* 24. august 1793, Kalkata, India – † 23. december 1841, Kábul, Afganistan) bol britský diplomat. Ako veľvyslanec v Indii zohral kľúčovú úlohu v prvej britsko-afgánskej vojne.
Bol druhým synom Sira Francisa Macnaghtena, sudcu najvyšších súdov v Madrase a Kalkate, pričom vzdelanie získal v Charterhouse. Do Madrasu odišiel ako kadet v roku 1809, no v roku 1816 sa pridal k Bengálskej štátnej službe. Tu ukázal svoj talent na cudzie jazyky, pričom vydal niekoľko dohôd týkajúcich sa hinduistických a islamských zákonov. Jeho politická kariéra začala v roku 1830, kedy zastával pozíciu tajomníka Lorda Williama Bentincka, pričom sa v roku 1837 stal jedným z najdôvernejších poradcov guvernéra generála Lorda Aucklanda. Guvernér podporoval muža menom Šáh Šudžá (Šudžáulmulka), bývalého afganského emira z dynastie Durrán, ktorý mal nahradiť Dósta Muhammada Chána ako vládnuci emir Kábulu.
Vladislav Alexandrovič Tretiak

Vladislav Alexandrovič Tretiak (; * 25. apríl 1952, Dmitrov, Rusko) je bývalý sovietsky reprezentant v ľadovom hokeji, brankár.
Životopis.
S hokejom začínal v jedenástich rokoch v športovej škole v Moskve. V rokoch 1969 až 1984 hájil bránku tímu CSKA a zbornej Sovietskeho zväzu. Odohral celkom 482 zápasov v sovietskej najvyššej lige, na majstrovstvách sveta a olympijských hrách 117 zápasov.
Vo svojej kariére dosiahol veľa úspechov. Je trojnásobným olympijským víťazom, desaťkrát bol majstrom sveta, deväťkrát majstrom Európy, trinásťkrát majstrom Sovietskeho zväzu a raz víťazom Kanadského pohára. Odchytal všetky zápasy "Série storočia". Je prvým európskym hokejistom, ktorý bol uvedený do siene slávy v Toronte. Medzinárodnou hokejovou federáciou bol vyhlásený ako najlepší hráč 20. storočia. Je držiteľom titulu zaslúžilý majster športu ZSSR. Päťkrát bol zvolený najlepším hokejistom ZSSR, trikrát najlepším hokejistom Európy, dvakrát najlepším brankárom na majstrovstvách sveta. Je držiteľom celého radu štátnych a športových vyznamenaní Sovietskeho zväzu.
Štatistika.
"Min = minúty; Br. = Obdržané góly; Br.z. = Priemer obdržaných gólov na zápas."
Švajčiarske národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov

Švajčiarske národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov je mužstvo, ktoré reprezentuje Švajčiarsko na majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov v ľadovom hokeji.
College Station

College Station môže byť:
České národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov

České národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov je mužstvo, ktoré reprezentuje Česko na majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov v ľadovom hokeji.
Cochise

Cochise môže byť:
Confident

Confident môže byť:
Milan Dvorščík

Milan Dvorščík (* 7. marec 1970, Považská Bystrica) je bývalý slovenský cestný cyklista, česko-slovenský a slovenský reprezentant a dnes cyklistický rozhodca. Je slovenským športovcom roka 1994.
Športová kariéra.
Milan Dvorščík chcel byť pôvodne tenista no nakoniec vyhrala cyklistika. Začínal s ňou v roku 1982. Vyhral juniorské etapové preteky vo Švajčiarsku a dokonca vyhral aj náročnú etapu na Corbeyrier. O rok neskôr pri obhajobe skončil celkovo štvrtý, ale dokázal porážať budúcich víťazov etáp na Giro d’Italia, Rebellina, Michele Bartola či Francesca Casagrandeho.
Výpočet tímov, v ktorých Milan Dvorščík pôsobil je pomerne dlhý. Ako junior pôsobil v Dubnici nad Váhom, Dukle Brno, Gres de Nules (Španielsko), Murcii (farma pre tím Kelme), Avianca Telecom, De Nardi-Pasta Montegrappa (slovensko-talianske zoskupenie). Najdlhšie však bol členom Dukly Trenčín.
Rozhodca.
Od roku 2003 je Milan Dvorščík cyklistickým rozhodcom UCI. Začínal na dráhe, v roku 2006 pridal cestu a v roku 2008 aj cyklokros. Keďže podľa nariadenia UCI môžu rozhodcovia rozhodovať len v dvoch odvetviach, vybral si cestu a cyklokros.
Bieloruské národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov

Bieloruské národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov je mužstvo, ktoré reprezentuje Bielorusko na majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov v ľadovom hokeji.
Kanadské národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov

Kanadské národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov je mužstvo, ktoré reprezentuje Kanadu na majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov v ľadovom hokeji.
Účasti na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov.
Švédsko patrí v tejto kategórie medzi najúspešnejšie tímy so ziskom 8 medailí. &lt;br&gt;Získali - 5 strieborných medailí a - 3 bronzové medaily, stále im však chýba titul majstrov sveta v tejto kategórii.
Lotyšské národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov

Lotyšské národné hokejové mužstvo hráčov do 18 rokov je mužstvo, ktoré reprezentuje Lotyšsko na majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov v ľadovom hokeji.
School of the Air

School of the Air je všeobecný termín pre korešpondenčné školy, ktoré zabezpečujú primárne a rané stredoškolské vzdelávanie detí v odľahlej Austrálii, kde niektoré alebo všetky triedy boli tradične vykonávané rozhlasom, aj keď dnes je to nahradené internetovými technológiami. V týchto oblastiach je populácia v školskom veku príliš malá, aby bola bežná škola životaschopná.
História.
Prvé hodiny "School of the Air" boli oficiálne odoslané z Royal Flying Doctor Service v Alice Springs 8. júna 1951. Služba oslávila svoj 50. jubilejný deň 9. mája 2001, pred skutočným jubileom 8. júna. Každý štát Austrálie, ktorý využíva tento spôsob školenia, má dobre zdokumentované kontroly a prehľady služby.
Metóda.
K dispozícii sú "School of the Air" vo všetkých štátoch okrem Tasmánie.
Školské kurzy boli od roku 2003 do roku 2009 prevádzkované prostredníctvom rádioprijímača, po ktorom väčšina škôl prešla na bezdrôtové internetové technológie, aby poskytli lekcie, ktoré zahŕňajú živé jednosmerné video kanály a jasný obojsmerný zvuk.
Každý študent má priamy kontakt s učiteľom v hlavnom vnútrozemskom meste, ako je Broken Hill, Alice Springs alebo Meekatharra. Každý študent zvyčajne trávi jednu hodinu denne, pričom od učiteľa absolvuje skupinové alebo individuálne lekcie a zvyšok dňa pracuje prostredníctvom priradených materiálov s rodičom, starším súrodencom alebo najatým tútorom v domácnosti.
Tradične študenti dostali svoje materiály a vrátili svoju písomnú prácu a projekty do centra svojich stredísk buď prostredníctvom služby Royal Flying Doctor Service, alebo prostredníctvom poštových služieb. Rozšírenie internetových služieb do vnútrozemia teraz však umožňuje rýchlejšie preskúmanie domácich prác každého dieťa.
Keďže deti sú v izolovaných situáciách, "School of the Air" je často prvou šancou na socializáciu s deťmi mimo ich najbližšej rodiny. Toto je doplnené o 3 alebo 4 výročné stretnutia, kde deti cestujú do školy, aby strávili jeden týždeň so svojimi učiteľmi a spolužiakmi.
Štúdie ukázali, že takéto vzdelávanie má paritu, ak nie vyššiu úroveň ako tradičné metódy školskej dochádzky.
Základná škola (Bratislava, Bieloruská 1)

Základná škola Bieloruská 1 je základná škola na Bieloruskej ulici v Bratislave v mestskej časti Podunajské Biskupice. Okrem základnej školy má je v budove aj hudobná škola a stredná škola gastronomie.
Základná škola (Bratislava, Biskupická 21)

Základná škola Biskupická 21 je základná škola na Biskupickej ulici v Bratislave v mestskej časti Podunajské Biskupice.
Jednotriedna slovenská škola bola v Podunajských Biskupiciach od roku 1932, vyučovanie v novej škole začalo v roku 1962.
Základná škola (Bratislava, Podzáhradná 51)

Základná škola Podzáhradná 51 je základná škola na Podzáhradnej ulici v Bratislave v mestskej časti Podunajské Biskupice.
Základná škola s materskou školou s vyučovacím jazykom maďarským (Bratislava, Vetvárska 7)

Základná škola s materskou školou s vyučovacím jazykom maďarským (skr. ZŠ s MŠ s VJM; ) je základná škola na Vetvárskej ulici v Bratislave mestskej časti Podunajské Biskupice.
Materská škola pri ZŠ sídli na adrese Staromlynská 51, 821 06 Bratislava.
Ovčiarska ulica (Bratislava)

Ovčiarska ulica v Bratislave sa nachádza v mestskej časti Ružinov, miestna časť Podunajské Biskupice a nazvaná bola podľa práce s ovcami.
Zimné paralympijské hry 2018

XII. zimné paralympijské hry sa konali od 9. do 18. marca 2018 v juhokórejskom Pchjongčchangu. Rozhodlo o tom hlasovanie Medzinárodného olympijského výboru dňa 6. júla 2011.
Slovenskí športovci.
Slovensko na hrách reprezentovalo 11 športovcov, ktorí získali 11 medailí. Svoj sľub zložili do rúk prezidenta 30. januára 2018. RTVS vysielala sériu prenosov zo súťaží, kde účinkovali slovenskí športovci a tiež denné súhrny z diania na ZPH.
Slovenskí športovci súťažili:
Curling.
Náš tím napokon so 4 výhrami obsadil konečné 9. miesto.
Slovenskí medailisti.
Slovenskí športovci získali medaily hneď v prvý deň súťaží. V zjazdárskej súťaži zrakovo postihnutých sa Henrieta Farkašová spolu s navádzačkou Natáliou Šubrtovou umiestnila na prvom mieste. V rovnakej disciplíne v ten istý deň získal striebornú medailu aj Jakub Krako s navádzačom Branislavom Brozmanom. Druhý súťažný deň 11. marec priniesol pre slovenské farby tri cenné kovy; Henrieta Farkašová i Jakub Krako získali zlaté medaily v super-G, bronz pridal Miroslav Haraus s navádzačom Marošom Hudíkom, hodnotné 6. miesto pridal Martin France a 7. skončil Marek Kubačka s navádzačkou Máriou Zaťovičovou. Slovenskí reprezentanti ovládli 13. marca aj superkombináciu, kde zlato získali Henrieta Farkašová i Miroslav Haraus. Istý čas na konečnej bronzovej priečke figuroval Jakub Krako, no bol dodatočne diskvalifikovaný kvôli nesprávnemu prejazdu bránky. Aj v štvrtej disciplíne dominovala Henrieta Farkašová, pre ktorú to bolo štvrté zlato, Jakub Krako získal striebro. Nepopulárne štvrté miesto získali Miroslav Haraus i Martin France a úspešné účinkovanie slovenských športovcov potvrdili piatym miestom aj Marek Kubačka a Petra Smaržová. V slalome, poslednej disciplíne, získal striebornú medailu Jakub Krako i Henrieta Farkašová, veľkú smolu mal Miroslav Haraus, ktorý pretek nedokončil, hoci bol po prvom kole lídrom. 
Maskot.
Maskotom Zimných paralympijských hier 2018 je postavička čierneho ázijského medveďa „Bandabiho“, symbolizujúceho silu a odvahu.
Česko-slovenská liga v pozemnom hokeji mužov

Česko-slovenská liga v pozemnom hokeji mužov bola najvyššia česko-slovenská súťaž v pozemnom hokeji mužov. Vznikla v roku 1951 a prebiehala do roku 1992. Organizoval ju "Československý svaz pozemního hokeje (ČSSH)" a dobovo bola označovaná ako "I. liga". Po zániku Česko-Slovenska vznikli dva samostatné najvyššie súťaže. Najúspešnejším klubom sa stal SK Slavia Praha, ktorý v nej dokázal zvíťaziť 16-krát.
Calm

Calm je šiesty štúdiový album slovenského artrockového speváka a skladateľa Ivana Csudaia z roku 2004.
Vo výtvarnom riešení albumu boli použité tri Csudaiove obrazy: na prednom obale „When the Night… (A Mouse)“, na zadnom obale „Smallmouse“ a vo vnútri bukletu modifikovaná verzia „Light Is Quicker Than Life II“. Všetky diela sú datované do roku 2004.
Buklet obsahuje text iba k jednej skladbe (1).
Dácke pevnosti v horách Orăștie

Dácke pevnosti v horách Orăștie je sústava šiestich opevnených hradísk vystavaných v 1. storočí pred Kr. a 1. storočí. Nachádzajú sa v Južných Karpatoch v dnešnom Rumunsku (župy Hunedoara a Alba).
Pevnosti Sarmizegetusa Regia, Blidaru, Costești (blízko Orăștioara de Sus), Piatra Roșie, Căpâlna a Bănița boli vybudované s použitím stavebnej techniky zvanej "murus Dacicus", pričom chránili jadro dáckeho kráľovstva až do začiatku 2. storočia, keď ich počas dáckych vojen s Decebalusom dobyli a spustošili Rimania.
V roku 1999 boli zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO. V regióne sa nachádza mnoho ďalších dáckych pevností, ktoré však nie sú súčasťou svetového dedičstva.
Zdroj.
Skalné umenie v Stredomorskej panve na Pyrenejskom polostrove

Skalné umenie v Stredomorskej panve na Pyrenejskom polostrove je rozsiahly súbor nálezísk skalného umenia vo východnej časti Pyrenejského polostrova.
Prvé skalné maľby boli objavené v roku 1903 v Terueli. Španielsky prehistorik Juan Cabre, ktorý ich skúmal ako prvý, ich zaradil do paleolitického umenia. Pravdepodobne vznikli v období mladého paleolitu, alebo mezolitu.. Tieto neskoro-prehistorické maľby sú jedinečné v celosvetovom meradle vzhľadom na veľký počet lokalít, ale aj pestrosť štýlov a vyobrazených výjavov.
V roku 1998 boli zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Pod ochranou UNESCO sa nachádza 758 lokalít v šiestich španielskych autonómnych oblastiach.
Slovenská florbalová 1. liga mužov

Slovenská florbalová 1. liga mužov je druhá najvyššia slovenská florbalová súťaž mužov. Prebieha od roku 2006 a organizuje ju Slovenský zväz florbalu (SZFB). Do roku 2012 niesla názov II. liga. Víťaz postupuje priamo do najvyššej súťažeextraligy; v poradí druhý tím hrá baráž o postup s predposledným tímom extraligy. Naopak, posledné 2 družstvá vypadávajú do nižšej súťaže2. ligy. Do extraligy nemôžu postúpiť "B" tímy klubov, ktorých "A" tímy už v extralige súťažia. V sezóne 2022/23 sa jej zúčastnilo 10 družstiev. Od sezóny 2023/24 sa vrátila k tradičnému formátu s 12 družstvami.
Biskajský most

Biskajský most () je gondolový most v Španielsku. Nachádza sa v ústí rieky Nervión, kde na predmestí Bilbaa spája mestá Portugalete a Las Arenas.
Dejiny.
Tento najstarší gondolový most na svete bol postavený v roku 1893, jeho konštruktérom bol Alberto Palacio, jeden zo žiakov Gustava Eiffela. Most umožnil spojenie oboch brehov bez toho, aby bol prístav v Bilbau odrezaný od spojenia s morom, zároveň ušetril budovanie nákladných nájazdových rámp, ktoré by boli potrebné v prípade klasického mosta.
Jediné prerušenie prevádzky nastalo počas španielskej občianskej vojny: 17. júna 1937 bola horná časť mosta poškodená výbuchom nálože dynamitu, ktorý sem umiestnila republikánska ženijná jednotka, aby zabránila postupu frankistov cez rieku Nervión. Alberto Palacio, ktorý zomrel o dva roky neskôr, tak mohol sledovať zo svojho domu v Portugalete zničenie svojho majstrovského diela.
Most bol 13. júla 2006 zapísaný na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Prevádzka.
Most je 160 m dlhý a 45 m vysoký. Novo sú do jeho pilierov inštalované výťahy, ktoré umožňujú návštevníkom prechádzku po mostovke s výhľadom na prístav a záliv.
Gondola má kapacitu 6 automobilov, 6 motocyklov alebo bicyklov a až 200 pasažierov. Jedna jej jazda trvá minútu a pol; počas dňa je linka, ktorá je súčasťou integrovaného dopravného systému mesta Bilbao, v prevádzke v intervale 8 minút, v noci potom približne v hodinovom intervale. Denne tak gondola vykoná asi 300 jázd, každý rok tak prepraví asi štyri milióny pasažierov a pol milióna vozidiel.
Dediny s opevnenými kostolmi v Transylvánii

Dediny s opevnenými kostolmi v Transylvánii je rumunská pamiatka zapísaná od roku 1993 na zozname svetového dedičstva UNESCO. 
Jedná sa o 7 obcí v juhovýchodnom Sedmohradsku, ktoré založili sedmohradskí Sasi - nemecké etnikum, ktoré kolonizovalo toto územie už od stredoveku. Obce vznikali medzi 13. a 16. storočím. Pre ich urbanizmus je typický opevnený kostol ako ústredný prvok obce. Nutnosť opevnenia chrámu bola vyvolaná takmer neustálou hrozbou zo strany Tatárov a Osmanskej ríše. Na zozname UNESCO figuruje síce iba 7 obcí, ale v regióne sa nachádza vyše 150 ďalších podobných obcí - nielen saských, ale aj sikulských.
Anouk Aimée

Anouk Aimée, rodným menom Nicole Françoise Florence Dreyfus (* 27. apríl 1932, Paríž, Francúzsko – † 18. jún 2024, tamže) bola francúzska herečka, držiteľka niekoľkých filmových cien, známa najmä rolami vo filmoch "Sladký život" a "Muž a žena".
Životopis.
Narodila sa v Paríži, jej rodičmi boli herci Henri Murray (rodený Dreyfus) a Geneviève Sorya (rodená Durandová). Jej otec bol Žid a matka katolíčka, ona sama bola vychovávaná v katolíckej viere, avšak ako dospelá konvertovala k judaizmu.
Študovala na "École de la rue Milton" v Paríži a na niekoľkých ďalších školách, v marseillskej opere študovala tanec a v Londýne sa venovala divadlu. V roku 1946 ako štrnásťročná debutovala vo filme. O tri roky neskôr prijala svoje umelecké meno, ktoré pre ňu navrhol Jacques Prévert pri písaní scenára k filmu "Les Amants de Vérone"(1949). Slovo „Aimée“ znamená vo francúzštine „milovaná“.
V päťdesiatych rokoch 20. storočia sa najskôr objavila v niekoľkých menej známych filmoch, potom natočila spoločne s Gérardom Philipom film "Pot-Bouille" (1957), adaptáciu rovnomenného románu Émila Zolu, a film "Montparnasse 19" (1958) o tragickom živote talianskeho maliara Amedea Modiglianiho.
V šesťdesiatych rokoch sa objavila v rade významných filmov známych režisérov (vrátane mnohých talianskych titulov), napríklad v slávnom Felliniho filme "Sladký život" (1960), vo filme "Lola" (1961) od Jacquesa Demyho, ďalšom Felliniho filme "8 1/2" (1963) alebo v "Justine" (1969) režiséra George Cukora. Vôbec najväčším úspechom však bola hlavná úloha v medzinárodne úspešnom filme "Muž a žena" (1966), do ktorej ju odporučil Jean-Louis Trintingnant a za ktorú získala Zlatý glóbus a cenu Britskej akadémie filmového a televízneho umenia.
Po roku 1969 mala niekoľkoročnú hereckú prestávku a na konci sedemdesiatych rokov aj v nasledujúcej dekáde sa na plátne objavovala sporadickejšie. V tomto období hrala napríklad vo filmovej mozaike "Viva la vie!" (1984) režiséra Claude Leloucha alebo v jeho snímke "Muž a žena po 20 rokoch" (1986), pokračovaní filmu "Muž a žena". V deväťdesiatych rokoch začala hrať aj v televíznych snímkach.
V roku 2002 dostala Čestného Césara, o rok neskôr čestného Zlatého medveďa na Berlínskom filmovom festivale a v roku 2010 jej bola udelená čestná ruská národná filmová cena "Zlatý orol".
Bola celkom štyrikrát vydatá. Jej prvým manželom bol Eduard Zimmermann (február 1949október 1950), druhým filmový režisér Nico Papatakis (august 1951október 1955), tretím herec a filmový producent Pierre Barouh (apríl 1966marec 1969) a posledným britský herec Albert Finney (august 1970jún 1978). Z manželstva s Papatakisom sa narodila dcéra Manuela (* 1951).
Claudia Cardinaleová

Claudia Cardinaleová (; * 15. apríl 1938, Tunis, Tunisko) je talianska herečka.
Životopis.
Narodila sa v Tunisku, kam sa presťahovala jej rodina pochádzajúca zo Sicílie. 
V roku 1957 vyhrala titul najkrajšej Talianky v Tunisku, čo jej umožnilo vycestovať na Filmový festival v Benátkach, kde jej exotická krása získala veľké uznanie. Do dvoch mesiacov získala kontrakt na filmovú rolu, hoci nikdy herečkou nechcela byť, filmové roly odmietala a chcela byť napríklad učiteľkou. K jej vzorom patrila Brigitte Bardot. 
V roku 1958 debutovala vo filme "Omyl neplatí". O niečo viac sa zviditeľnila vo filmoch ako "Cartouche" (1962) po boku Jeana-Paula Belmonda či "8 ½" (1963) a v tom istom roku hrala aj v americkom filme "Ružový panter" (1963) po boku Davida Nivena. Jej ďalším americkým filmom bol "Cirkusový svet" s Ritou Hayworth. V roku 1968 hrala v známom westerne "Vtedy na západe", kde stvárnila ženu, ktorá je obeťou zločineckých praktík nemilosrdných podnikateľov. Jej kolegami vo filme boli Henry Fonda a Charles Bronson, ktorí stvárnili dve mužské hlavné postavy. V 60. rokoch 20. storočia sa tiež zúčastnila na Filmovom festivale v Karlových Varoch.
V roku 1974 sa objavila v dráme "Rodinný portrét" spolu s Burtom Lancasterom. Ďalej hrala v televíznom filme "Ježiš Nazaretský" (1977), o rok neskôr sa objavila v thrilleri "Corleone" (1978) a s Rogerom Mooreom vo filme "Útek do Atén".
Na začiatku 80. rokov sa objavila v dráme "Salamander" o živote bohatého priemyselníka, ktorý chce zabrániť fašistickému sprisahaniu v Taliansku. V roku 1984 sa objavila v dobrodružnom filme "Drsný chlapík".
V roku 1995 vyšla jej prvá knižná autobiografia s názvom "Io, Claudia, tu, Claudia" (Ja Claudia, ty Claudia). V roku 1993 získala cenu Venezia IFF za celoživotné dielo a v roku 1999 Rad čestnej légie. V roku 2012 zasadla do porotcovského kresla na Českej Miss.
Osobný život.
Má syna Patricka. Od roku 1966 až do rozvodu v roku 1975 bola vydatá za producenta Franca Cristaldiho. Od roku 1975 do roku 1999 žila s režisérom Pasquale Squitierim, s ktorým mala dcéru Claudiu. Tiež je aktivistkou za ženské práva v Tunisku. 
V roku 1968 sa zúčastnila demonštrácie za legalizáciu rozvodov. Je tiež aktivistkou za ženské práva v Tunisku a veľvyslankyňou UNESCO pre ženy 21. storočia.