Jozef Tóth

Mons. Dr. h. c. Jozef Tóth (* 20. marec 1925, Haniska – † 10. apríl 2022, Prešov) bol slovenský gréckokatolícky kňaz, básnik, spisovateľ, pedagóg, teológ a politický väzeň.
Životopis.
Narodil sa v Haniske pri Košiciach na ulici Stav. Jeho otec Michal bol komorníkom u miestneho grófa Zichyho. Matka Alžbeta ako domáca vážne ochorela a predčasne zomrela. Jozef bol najmladší z troch súrodencov. Základnú školu navštevoval v rodnej Haniske, odkiaľ jeho cesta smerovala na gymnázium do Košíc (1938), kde v roku 1946 maturoval. Počas druhej svetovej vojny (19441945), ešte počas štúdia, mu ako narukovanému vojakovi, pritom presvedčenému pacifistovi, hrozil trest smrti, ktorému len zázrakom unikol. Tento zážitok ho poznačil na celý život. Po maturite študoval teológiu na Vysokej škole bohosloveckej v Košiciach (19461948) a potom na Katolíckej bohosloveckej fakulte v Bratislave (19481950).
Komunistický prevrat po roku 1948 sa dotkol aj jeho. V roku 1950 ho internovali do vojenských táborov nútených prác – PTP v Česku. Podľa jeho slov to bola „čierna Sorbona, univerzita, kde bol výkvet inteligencie a charakterných ľudí celého Československa“. Po vyše troch rokoch sa vrátil ako politicky nespoľahlivý a v roku 1956 sa oženil s Annou rodenou Borovskou, s ktorou mal dcéru Luciu a syna Michala. Počas budovania socializmu vystriedal niekoľko zamestnaní, pracoval ako obchodný zástupca v š.p. Veľkoobchod Košice, naposledy ako korektor vo Východoslovenských tlačiarňach š.p. Košice. Vysvätený za kňaza bol neverejne 23. februára 1969 v Košiciach. Z poverenia ordinára prešovskej gréckokatolíckej eparchie Mons. Jána Hirku pripravoval budúcich kňazov v neprajných podmienkach totality.
Po páde totality bol v roku 1990 pri zakladaní Gréckokatolíckej bohosloveckej fakulty UPJŠ so sídlom v Prešove. Na fakulte ako prvý získal titul magister (Mgr.), na ktorý musel kvôli politickej situácii čakať 40 rokov. V ďalších rokoch sa významne podieľal na budovaní novozaloženej fakulty. Ako teológ prednášal a bol aj prodekanom a vedúcim katedry dogmaticko-morálnej teológie. V roku 1992 mu pápež Ján Pavol II. udelil titul Monsignor.
V roku 1995 odišiel do dôchodku a žil v Košiciach. V tom čase sa mu podarilo dokončiť svoje básnické dielo s názvom "Žalmy na rozhraní tisícročí", kde na pozadí myšlienkového obsahu 150 biblických žalmov zostavil vlastné básne a žalmy. Do povedomia literárnej obce sa dostal vydaním súborného diela v dvoch zväzkoch (Poézia a Próza) pod editorstvom spirituálneho básnika Teodora Križku. Podľa literárnych kritikov Jozef Tóth svojím básnickým naturelom nemá v slovenskej poézii pendant ani časovú paralelu. Bol a ostáva umelcom slova, ktorý svojou tvorbou presahuje hranice svojej vlasti.
V roku 2008 mu prešovský arcibiskup Ján Babjak udelil titul protojerej s právom nosiť zlatý kríž. Pri príležitosti osláv 130. výročia od vzniku Teologickej akadémie v Prešove dostal prestížne akademické ocenenie Dr. honoris causa za prínos v teologickej vede, kresťansky orientovanej literatúre a kultúrno-umelecký prínos pre celú spoločnosť.
Zomrel na Kvetnú nedeľu, 10. apríla 2022, vo veku 97 rokov a v 54. roku kňazstva, zaopatrený sviatosťami v prešovskej nemocnici. Posledná rozlúčka sa konala v stredu 13. apríla 2022 o 13:00 v Rímskokatolíckom kostole sv. Jána Nepomuckého v Haniske. Pri tejto príležitosti slávil zádušnú sv. omšu Mons. Marek Forgáč, pomocný košický biskup a pohrebné obrady viedol prešovský arcibiskup metropolita Ján Babjak SJ. Telesné ostatky boli uložené na cintoríne v Haniske.