Kamov Ka-27

Kamov Ka-27 (v kóde NATO: Helix) je ruský (pôvodne sovietsky) vrtuľník, ktorý bol skonštruovaný ako náhrada za starší stroj Kamov Ka-25. Je určený na ochranu vojenských lodí a boj proti ponorkám. Ka-27 slúži v rôznych obmenách pre vojenské i civilné účely nielen v Rusku, ale aj v ďalších krajinách.
Vznik a vývoj.
Vývojom vrtuľníkov pre námorníctvo sa v Sovietskom zväze tradične zaoberala konštrukčná kancelária N. I. Kamova. Prvé vrtuľníky z tejto kancelárie, Ka-10 a Ka-15, neboli príliš úspešnými strojmi. Až Ka-25, zavedený do služby v roku 1971, bol prvým plnohodnotným sovietskym protiponorkovým vrtuľníkom, aj keď za západnými ekvivalentami stále zaostával. Tento stroj mal viacero významných nedostatkov, vrátane malej nosnosti a slabého doletu. Vzhľadom k tomu, že v pomerne krátkom období havarovali viac ako dve desiatky vrtuľníkov tohto typu, bol Ka-25 považovaný za jedno z najnebezpečnejších lietadiel sovietskeho námorného letectva. Prevádzkovanie týchto vrtuľníkov však ukázalo, že pri ochrane bojových lodí plnia nezastupiteľnú úlohu. Tieto stroje sa mimoriadne osvedčili pri hľadaní a sledovaní nepriateľských ponoriek. Zároveň ich nasadenie umožnilo námorníkom vyvinúť jasné a primerané požiadavky pre túto triedu vrtuľníkov.
Na základe uvedených skutočností nie je prekvapujúce, že už v roku 1969 začala kancelária N. I. Kamova pracovať na vytvorení nového palubného vrtuľníka s vylepšenými vlastnosťami. Dňa 15. mája 1970 sa uskutočnilo stretnutie admirála Gorškova, vrchného veliteľa námorníctva ZSSR, s hlavným konštruktérom sovietskych námorných vrtuľníkov Kamovom. Gorškov bol horlivým zástancom ďalšieho rozvoja námorného letectva, preto počas jeho vedenia dostali takéto projekty plnú podporu. Navyše v tej dobe už v Sovietskom zväze prebiehali práce na vytvorení nových lietadlových lodí projektu 1143, ktoré potrebovali palubný vrtuľník s lepšími charakteristikami.
Prototyp nového vrtuľníka, ktorý dostal označenie Ka-252, sa prvýkrát vzniesol do vzduchu 8. augusta 1973 a v 24. decembra tohto istého roku absolvoval svoj prvý let. Ďalšie testovanie však bolo v sklze a tak letové skúšky etapy A prebiehali nasledujúce štyri roky. V tomto období sa uskutočnilo 2197 letov, pričom vrtuľníky strávili vo vzduchu 1396 hodín. Po úspešnom ukončení testovacej etapy etapy A sa začala etapa B, v rámci ktorej bolo vykonaných ďalších 464 letov. Počas týchto skúšok sa objavili problémy s motormi, prevodovkami a palubným vybavením. Po odstránení týchto nedostatkov sa uskutočnili námorné skúšky, počas ktorých sa vykonalo 109 vzletov a pristátí na palubách lietadiel projektu 1134 a 1143. Až potom bola spustená sériová výroba a v roku 1979 začali prichádzať nové vrtuľníky k bojovým útvarom. Dňa 14. apríla 1981 bol vrtuľník zaradený do služby a dostal označenie Ka-27.
Konštrukcia.
Vrtuľník Ka-27 je charakteristický dvojicou koaxiálnych protichodne rotujúcich trojlistých rotorov. Jadrá listov sú vyrobené z titánu a samotné čepele sú vyrobené zo sklených vlákien. Pohon stroja zabezpečujú dva motory TV3-117KM s výkonom 2230 konských síl, ktoré sú namontované v hornej časti trupu.
Trup vrtuľníka je celokovový, pričom je vyrobený zo zliatin hliníka. V jeho prednej časti je osádka kabíny a nákladná kabína. Konštrukcia trupu je do značnej miery podobná konštrukcii Ka-25, ale líši sa o niečo väčšími rozmermi a kapacitou. 
Štvorbodový podvozok nie je zaťahovateľný. Na Ka-27 môžu byť nainštalované lyžiny. Pre možnosť núdzového pristátia na vode sa na bokoch trupu nachádzajú dva balóny, ktoré sa dokážu naplniť vzduchom za päť až šesť sekúnd. Po pristátí pomocou balónov je vrtuľník schopný vydržať na vode len v obmedzenom čase, ktorý však stačí na evakuáciu posádky.
Protiponorkové vybavenie Ka-27 sa skladá z automatizovaného vyhľadávacieho a zameriavacieho systému Osminog, ako aj autonómnych vyhľadávacích nástrojov, medzi ktoré patrí prijímacie a indikačné zariadenie A-100 Pachra a detektor magnetických anomálií APM-73V. Vrtuľník môže vziať na palubu 36 sonarových bójí RGB-NM a RGB-NM-1. Pachra spracováva signály z bójí na vzdialenosť , ak vrtuľník letí vo výške a na vzdialenosť , ak vrtuľník letí vo výške . 
Detektor magnetických anomálií APM-73V dokáže detegovať ponorky na vzdialenosť . Ide však o teoretické maximum, ktoré závisí od magnetického poľa ponorky. V jednom prípade napríklad sovietsky vrtuľník Mi-14PL, vybavený rovnakým magnetometrom typu APM-73V, preletel priamo nad U-209, pričom vôbec nezaregistroval prítomnosť tejto ponorky. Dôvodom bol fakt, že trup U-209 bol vyrobený z nízko magnetickej ocele.
Výzbroj Ka-27PL pozostáva z protiponorkových torpéd AT-1MV, rakiet APR-23 a voľne padajúcich bômb PLAB rôzneho kalibru.
Používatelia.
Vojenskí používatelia.
 Alžírsko
 Čína
 India
 Laos
 Rusko
 Sýria
 Ukrajina
 Vietnam
Civilní používatelia.
 Brazília
 Kanada
 Švajčiarsko
 Japonsko
 Portugalsko
 Bulharsko