Osteoartróza

Osteoartróza (aj artróza) je choroba, pri ktorej postupne dochádza k degenerácii kĺbovej chrupavky, priliehajúcej kosti a kĺbového púzdra. Jej dôsledkom je obmedzenie pohyblivosti kĺbu, jeho bolestivosť a nakoniec viditeľná deformácia.
Epidemiológia.
Osteoartróza je väčšinou chorobou starších ľudí. Odhaduje sa, že ňou trpí asi 3,6% svetovej populácie. Udáva sa, že v USA postihuje viac než polovicu obyvateľov vo vekovej skupine nad 65 rokov.
Patofyziológia.
Osteoartróza sa vyskytuje ako primárna u ľudí s vrodenou predispozíciou alebo aj sekundárna pri iných ochoreniach, prípadne môže mať viacero príčin, medzi ktoré patria:
Spoločným mechanizmom je poškodenie kĺbovej chrupavky, ktorá nemá krvné zásobenie, je vyživovaná len nepriamo a má veľmi slabú regeneračnú schopnosť. Počínajúce zmeny kĺbnych chrupaviek, vedúce neskôr k osteoartróze, vznikajú u väčšiny ľudí po 50. roku života, hoci často bývajú bezpríznakové. V chrupavke vznikajú drobné trhliny a rozvláknenia, chrupavka sa zužuje a dráždi výstelku kĺbového puzdra - synoviálnu membránu, ktorá reaguje bolestivým zápalom (synovitída) s tvorbou zápalovej tekutiny. Dochádza tiež k zmenám kostnej štruktúry pod chrupavkou - vznikajú mikrozlomeniny, cysty, po zániku chrupavky sa kosti dostávajú do priameho kontaktu, čo spôsobuje ďalšiu bolesť. Nakoniec dochádza k zrúteniu kostnej štruktúry. Chronický zápal kĺbneho puzdra vedie k jeho zväzivovateniu, na okraji kĺbu vznikajú kostné výrastky - osteofyty, kĺb sa deformuje. Deformácie a bolestivosť vedú k obmedzeniu pohyblivosti a svalovým kontraktúram a ochabnutiu (atrofii).
Postihnuté kĺby.
Artróza postihuje typicky mechanicky zaťažované váhonosné kĺby. Podľa postihnutých kĺbov sa nazýva:
Vo vyššom veku sa často vyskytuje aj artróza kĺbov prstov rúk (Heberdenove uzly, Bouchardove uzly), prípadne nôh.
Následkom preťaženia alebo zranenia sa vyskytuje aj artróza iných kĺbov, napr. ramenného (omartróza).
Príznaky a diagnostika.
Bolesť je väčšinou prvým príznakom osteoartrózy. Na začiatku je spojená s pohybom a v pokoji ustáva, neskôr pretrváva aj v pokoji. Častá býva tzv. štartovacia bolesť, pociťovaná pri prvých pohyboch (napr. pri vykročení po dlhšom pokoji). Neskôr kĺb bolí aj v pokoji a v noci. So zápalom v kĺbe súvisí ranná stuhlosť kĺbu, ktorá sa uvoľní niekedy po niekoľkých krokoch alebo po určitej dobe v pohybe. Stuhlosť nastáva aj po dlhšom pokoji cez deň. Chrupavka neobsahuje nervové zakončenia, takže bolesť vychádza zo synoviálnej blany, okostice, šliach a svalov v okolí kĺbu. Priebeh ochorenia je pomalý a striedajú sa obdobia zvýraznenia a ústupu príznakov.
Kĺby končatín môžu byť na počiatku artrózy viditeľne opuchnuté, bolestivé alebo teplejšie. Časom dochádza k znateľnému obmedzeniu rozsahu pohyblivosti, nestabilite a napokon k viditeľným deformáciám. Šetrenie kĺbu vedie k oslabeniu svalstva (atrofii). Pri určovaní závažnosti ochorenia lekár hodnotí postoj a pohyblivosť pacienta.
V diagnostike osteoartrózy má význam röntgenové vyšetrenie, ultrasonografické vyšetrenie, prípadne zobrazenie nukleárnou magnetickou rezonanciou. Röntgenový obraz sa delí do 4 štádií:
Utrasonografickým vyšetrením sa na rozdiel od röntgenu zobrazia mäkké časti kĺbu - šľachy, kĺbové puzdro, prítomnosť tekutiny. Vyšetrením pomocou magnetickej rezonancie (MR) je možné zobraziť mäkké štruktúry kĺbu aj defekty na povrchu kĺbovej chrupky. MR vyšetrenie má význam zvlášť pri diagnostike príčiny sekundárnej poúrazovej osteoartrózy v kolennom kĺbe.
Pomocné laboratórne vyšetrenia sú užitočné najmä pri zisťovaní príčiny sekundárnej osteoartrózy. V rámci diagnostiky je potrebné odlíšiť ochorenia s podobnými príznakmi, napríklad psoriatickú artropatiu a reumatoidnú artritídu.
Liečba.
Osteoartróza je choroba nevyliečiteľná, už vzniknuté chorobné zmeny na kĺboch sa nijakou liečbou nedajú zvrátiť. Súčasná liečba osteoartrózy má za cieľ zabrániť postupu poškodenia kĺbu, potlačiť zápal a bolesť a celkovo zlepšiť kvalitu života pacienta. Snaha ochrániť kĺbnu chrupavku pred ďalším poškodzovaní vedie k hľadaniu nových a nových liekov, ktorých účinnosť je v niektorých prípadoch časom spochybnená.
Pacient je v prvom rade poučený o podstate choroby a o úprave životosprávy a režimových opatreniach, ktoré zabránia zhoršovaniu choroby alebo ho spomalia. Zo strany pacienta je potrebné:
Fyzikálna a pohybová liečba.
Pohybová liečba má za cieľ zlepšiť funkciu postihnutých kĺbov, upraviť svalovú nerovnováhu, uvoľniť kontraktúry a odstrániť nesprávne pohybové stereotypy, naučené ako ochrana pred bolesťou. Účinné sú izometrické aj izotonické cviky, strečing, bicyklovanie, plávanie. Pri cvičení sa treba vyvarovať pohybom s tvrdými nárazmi v závere pohybovej exkurzie. U niektorých pacientov je potrebný individuálny telocvik, zostavený podľa ich postihnutia kĺbov, zvlášť v pokročilých štádiách ochorenia. Nevhodné pohybové aktivity sú ťažká fyzická práca, s nosením bremien, dlhým státím, vykonávaná kľačiačky alebo v podrepe, chôdza v nerovnom teréne, silové a doskokové športy.
Fyzikálna liečba zahrňuje elektroliečbu, liečebný ultrazvuk, termoterapiu (kryoterapiu - chladivé zábaly pri akútnej synovitíde, rôzne spôsoby aplikácie tepla pri chronickej bolesti v neprítomnosti zápalu - zábaly, kúpele. Môžu sa aplikovať masáže a relaxačné procedúry, ich vhodnosť je však spochybnená pri gonartróze a koxartróze. Ich cieľom je odstrániť bolesť, uvoľniť svalové spazmy, zlepšiť prekrvenie, zlepšiť pohyblivosť kĺbu. Z alternatívnych metód sa zvykne aplikovať magnetoterapia, akupunktúra, laseroterapia.
Protetické pomôcky slúžia na stabilizáciu kĺbu, korigujú nesprávne postavenie kĺbov, zabraňujú nekoordinovaným pohybom, prípadne odľahčujú postihnuté kĺby. Používajú sa ortézy, korekčné vložky do topánok, prípadne ortopedická obuv, ktorej vhodnosť však môže byť pochybná. V niektorých prípadoch (v počiatočnom štádiu ochorenia) vyhovuje kvalitná atletická obuv, tlmiaca nárazy. Záťaž kĺbu znižuje správne nastavená francúzska barla, a to lepšie než palička. Protetické pomôcky je nevyhnutné individuálne voliť podľa postihnutia kĺbov a jeho závažnosti, u niektorých pacientov sú nevhodné.
Farmakologická liečba.
Nie je známa kauzálna (príčinu odstraňujúca) farmakologická liečba osteoartrózy. Dostupná je len symptomatická liečba na zmiernenie príznakov ochorenia. Jej cieľom je zmenšenie bolesti a stuhnutosti kĺbov, zmiernenie svalových spazmov a spomalenie poškodzovania chrupavky.
Používajú sa tieto skupiny liekov:
Skúšajú a odporúčané sú aj početné ďalšie lieky - kolchicín, stroncium ranelát, bifosfonáty, hydroxychlorochin, metotrexát, injekcie kmeňových buniek, botulotoxín, biologická liečba. Prínosnosť týchto liekov však posledné odporúčania Americkej reumatologickej spoločnosti viac alebo menej spochybňujú celkovo alebo v liečbe určitých kĺbov, zvlášť bedrového a kolenného.
Chirurgická liečba.
O chirurgickej operačnej liečbe sa uvažuje po neúspechu nefarmakologickej i farmakologickej liečby pri ťažkých formách artrózy bedrového a kolenného kĺbu.
Artroskopia - endoskopická operácia, ktorou sa dajú odstrániť fragmenty meniskov, prípadne chrupavky z kolenného kĺbu, môže pomôcť niektorým pacientom.
Osteotómia sa vykonáva s cieľom napraviť vyosený bedrový a kolenný kĺb a zlepšiť rozloženie záťaže v ňom. Je vhodná pre aktívnych pacientov do 60 rokov.
Artroplastika je operácia, pri ktorej sa odstránia styčné plochy kĺbu a nahradia protézou z kovu alebo plastu. Je to konečná liečba artrózy bedrového a kolenného kĺbu (koxartrózy a gonartrózy). V súčasnosti ide o rutinné operácie. Životnosť protéz býva okolo 15 rokov a je ovplyvnená o.i. nadváhou pacienta, takže reoperácie nie sú výnimočné.