burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Titus

Titus alebo Titus Flavius, celým menom Titus Flavius Vespasianus (* 30. december 39, Rím – † 13. september 81, Aquae Cutiliae) bol rímsky cisár z Flaviovskej dynastie, ktorý vládol v rokoch 79 – 81.
V Rímskych dejinách patril k najobľúbenejším panovníkom. Obdobie jeho vládnutia patrilo k politicky najpokojnejším. Dni jeho vlády neboli napriek tomu šťastné, lebo v roku 79 došlo k najväčšiemu známemu výbuchu sopky Vezuv a zasiahnuté boli prekvitajúce Pompeje, Herculaneum a Stabiae. Krátko nato zachvátil Rím ničivý požiar, ktorý trval 3 dni a noci. Do tretice vypukol v Ríme mor. Cisár poskytol postihnutým pomoc zo štátnych prostriedkov a osobne organizoval pomoc. 
Vládol dva roky a dva mesiace. Za ten čas nedošlo k žiadny sporom so senátom, k nijakému politickému procesu, k nijakej poprave. Ak odhalil sprisahanie proti svojej osobe, porozprával sa so sprisahancami a pokúsil sa splniť ich želania. Keď ako 41 ročný zomrel vo svojom vidieckom sídle na zimnicu ľud za ním úprimne smútil.
Themisto (mesiac)

Themisto (tiež Temisto, Jupiter XVIII) je malý nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Objavili ho v roku 1975, potom ho stratili a znovu objavili v roku 2000.
Objavenie a pomenovanie.
Prvými objaviteľmi boli 30. septembra 1975 Charles T. Kowal a Elizabeth Roemer a svoj objav oznámili 3. októbra 1975, kedy dostal označenie S/1975 J 1. Nakoľko len veľmi málo pozorovaní dokázalo nájsť jeho obežnú dráhu, tak sa postupne stratil. V 80.-tych rokoch sa v knihách uvádzal len ako poznámka pod čiarou. V roku 2000 objavili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Yanga R. Fernández a Eugene A. Magnier zdanlivo nový objekt, ktorý dostal označenie S/2000 J 1. Neskôr bolo potvrdené, že ide o rovnaké teleso ako to z roku 1975. V roku 2002 bol oficiálne pomenovaný Themisto (z gréckej mytológie).
Charakteristika.
Themisto má veľmi nezvyčajnú obežnú dráhu. Na rozdiel od ostatných Jupiterových mesiacov, ktoré obiehajú v skupinách, Themisto obieha sám medzi Galileovými mesiacmi a Rodinou Himalia. Themisto má v priemere asi 8 km.
Carpo (mesiac)

Carpo alebo Jupiter XLVI je prirodzený satelit Jupitera. Objavila ho skupina astronómov z Havajskej univerzity pod vedením Scotta S. Shepparda v roku 2003. Jeho dočasné označenie bolo S/2003 J 20. V marci 2005 dostal súčasný názov podľa gréckej postavy Karpó.
Fyzikálna charakteristika.
Carpo má priemer približne a obieha okolo Jupitera vo vzdialenosti 17,145 Gm raz za 458,625 dní, s inklináciou 56° (k ekliptike), 55° (k rovníku Jupitera), a s vysokou excentricitou 0,4316. Carpo je satelit s retrográdnym (opačným) smerom obehu.
Ako Themisto aj tento mesiac patrí do špecifickej samostatnej skupiny (rodiny) mesiacov, čím sa stáva zaujímavým. Obežnú inklináciu tohto satelitu obmedzuje tzv. Kozaiho efekt, ktorý objavil v roku 1962 Yoshihide Kozai. Tento efekt indukuje periodickú výmenu medzi inklináciou a excentricitou obežnej dráhy, ak je inklinácia dostatočne veľká, tak sa excentricitou môže zmeniť veľkosť perihélia (v prípade Jupiterových mesiacov sa tento efekt nazýva perizene), v takomto prípade sa môže dostať do blízkosti Galileových mesiacov (Io, Europa, Ganymedes and Kallisto). Satelit môže eventuálne spôsobiť kolíziu s niektorým z týchto mesiacov, alebo priblíženie ich môže vytrhnúť z joviálneho systému. Táto perióda perihélia (Pw) trvá 6,8 miliónov rokov.
Mneme (mesiac)

Mneme alebo Jupiter XL je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2003 J 21 až do marca 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Mnémé. 
Mneme má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 21,427 Gm, ktorú obletí každých 640,769 dní, s inklináciou 149° k ekliptike (148° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2214. Mneme patrí do rodiny Ananke.
Euanthe (mesiac)

Euanthe alebo Euante alebo Jupiter XXXIII je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 7 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Euanthé. 
Euanthe má v priemere asi ~3 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 20,465 Gm, ktorú obletí každých 598,093 dní, s inklináciou 143° k ekliptike (142° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2001. Euanthe patrí do rodiny Ananke.
Harpalyke (mesiac)

Harpalyke alebo Jupiter XXII je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 5 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Harpalyké.
Harpalyke má v priemere asi ~4 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 21,064 Gm, ktorú obletí každých 624,542 dní, s inklináciou 147° k ekliptike (147° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2441. Javí sa v sivých farbách (farebný index R-V=0,43), podobne ako planétky typu C.Harpalyke patrí do rodiny Ananke.
Praxidike (mesiac)

Praxidike alebo Jupiter XXVII je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 7 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Praxidiké.
Praxidike má v priemere asi ~7 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 20,824 Mm, ktorú obletí každých 613,904 dní, s inklináciou 144° k ekliptike (143° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,1840. Praxidike je druhým najväčším satelitom rodiny Ananke (predpokladané albedo 0,04).
Thyone (mesiac)

Thyone alebo Tyone alebo Jupiter XXIX je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 2 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Thyóné.
Thyone má v priemere asi 4 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 21,406 Mm, ktorú obletí každých 639,803 dní, s inklináciou 147° k ekliptike (147° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2526. Thyone patrí do rodiny Ananke.
Iocaste (mesiac)

Iocaste alebo Jupiter XXIV je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 3 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný po gréckej postave Iokasté.
Iocaste má v priemere asi 5 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 20,723 Mm, ktorú obletí každých 609,427 dní, s inklináciou 147° k ekliptike (146° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2874. Javí sa v sivých farbách (farebný index B-V=0,63, R-V=0,36), podobne ako planétky typu C. Iocaste patrí do rodiny Ananke.
Euporie (mesiac)

Euporie alebo Jupiter XXXIV je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 10 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Euporia.
Euporie má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 19,088 Mm, ktorú obletí každých 538,780 dní, s inklináciou 145° k ekliptike (145° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2001. Euporie patrí do rodiny Ananke.
Orthosie (mesiac)

Orthosie alebo Ortosie alebo Jupiter XXXV je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 9 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Orthósia.
Orthosie má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 20,568 Mm, ktorú obletí každých 602,619 dní, s inklináciou 142° k ekliptike (143° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2433. Orthosie patrí do rodiny Ananke.
Thelxinoe (mesiac)

Thelxinoe alebo Jupiter XLII je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2004 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom z fotiek z roku 2003 a dostal dočasné označenie S/2003 J 22 až do marca 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Thelxinoé. 
Thelxinoe má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 20,454 Mm, ktorú obletí každých 597,607 dní, s inklináciou 151° k ekliptike (153° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2685. Thelxinoe patrí do rodiny Ananke.
Hermippe (mesiac)

Hermippe alebo 'Jupiter XXX je retrogradívny prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 3 až do augusta 2003, kedy ho IAU pomenovala podľa gréckej postavy Hermippé.
Hermippe má v priemere asi ~4 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 21,182 Mm, ktorú obletí každých 629,809 dní, s inklináciou 151° k ekliptike (149° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2290. Hermippe patrí do rodiny Ananke.
Helike (mesiac)

Helike alebo Jupiter XLV je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2003 J 6 až do marca 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Heliké. 
Helike má v priemere asi ~3 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 20,540 Mm, ktorú obletí každých 601,402 dní, s inklináciou 155° k ekliptike (156° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,1375. Helike patrí do rodiny Ananke.
Pasithee (mesiac)

Pasithee alebo Pasitee alebo Jupiter XXXVIII je retrográdny prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2003 J 6 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Pasithea. 
Pasithee má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,307 Mm, ktorú obletí každých 726,933 dní, s inklináciou 166° k ekliptike (164° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,3289. Pasithee patrí do rodiny Carme.
Chaldene (mesiac)

Chaldene alebo Jupiter XXI je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 10 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Chaldéné. 
Chaldene má v priemere asi ~3,8 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,713 Gm, ktorú obletí každých 699,327 dní, s inklináciou 167° k ekliptike (169° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2916. Chaldene patrí do rodiny Carme.
Arche (mesiac)

Arche alebo Jupiter XLIII je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2002 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2002 J 1 až do roku 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Arché.
Arche má v priemere asi ~, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,717 Gm, ktorú obletí každých 746,185 dní, s inklináciou 165° k ekliptike (162° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,149. Arche patrí do rodiny Carme.
Isonoe (mesiac)

Isonoe alebo Jupiter XXVI je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 6 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Isonoe. 
Isonoe má v priemere asi ~3,8 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,833 Gm, ktorú obletí každých 751,647 dní, s inklináciou 166° k ekliptike (169° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,166. Isonoe patrí do rodiny Carme.
Erinome (mesiac)

Erinome alebo Jupiter XXV je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 4 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Erinome. 
Erinome má v priemere asi ~3,2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,986 Gm, ktorú obletí každých 711,965 dní, s inklináciou 164° k ekliptike (162° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2552. Erinome patrí do rodiny Carme.
Kale (mesiac)

Kale alebo Jupiter XXXVII je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity a dostal dočasné označenie S/2001 J 8 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Kalé.
Kale má v priemere asi , jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,409 Gm, ktorú obletí každých 685,324 dní, s inklináciou 165° k ekliptike (166° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2011. Kale patrí do rodiny Carme.
Aitne (mesiac)

Aitne alebo Jupiter XXXI je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 11 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa postavy z gréckej mytológie Aitne. 
Aitne má v priemere asi ~3 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,285 Gm, ktorú obletí každých 679,641 dní, s inklináciou 166° k ekliptike (164° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,393. Aitne patrí do rodiny Carme.
Taygete (mesiac)

Taygete alebo Jupiter XX je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 9 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný podľa mytologickej postavy Taygeté.
Taygete má v priemere asi , jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 22,439 Gm, ktorú obletí každých 686,675 dní, s inklináciou 165° k ekliptike (163° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,3678. Taygete patrí do rodiny Carme.
Kalyke (mesiac)

Kalyke alebo Jupiter XXIII, je retrográdny prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 2 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Kalyké. 
Kalyke má v priemere asi ~5,2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,181 Mm, ktorú obletí každých 721,021 dní, s inklináciou 166° k ekliptike (165° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2140. Kalyke patrí do rodiny Carme.
Eukelade (mesiac)

Eukelade alebo Jupiter XLVII je retrográdny prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2003 J 1 až do marca 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Eukeladé.
Eukelade má v priemere asi ~4 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,484 Mm, ktorú obletí každých 735,200 dní, s inklináciou 164° k ekliptike (165° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2829. Eukelade patrí do rodiny Carme.
Kallichore (mesiac)

Kallichore alebo Jupiter XLIV je retrográdny prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2003 J 11 až do marca 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Kallichoré.
Kallichore má v priemere asi ~, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,112 Mm, ktorú obletí každých 717,806 dní, s inklináciou 165° k ekliptike (164° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,2042. Kallichore patrí do rodiny Carme.
Eurydome (mesiac)

Eurydome alebo Jupiter XXXII, je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 4 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Euridomé.
Eurydome má v priemere asi ~, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,231 Mm, ktorú obletí každých 723,359 dní, s inklináciou 149° k ekliptike (147° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,3770. Eurydome patrí do rodiny Pasiphae.
Hegemone (mesiac)

Hegemone alebo Jupiter XXXIX, je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2003 J 8 až do marca 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Hegemoné.
Hegemone má v priemere asi ~3 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,703 Mm, ktorú obletí každých 745,500 dní, s inklináciou 153° k ekliptike (151° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,4077. Hegemone patrí do rodiny Pasiphae.
Sponde (mesiac)

Sponde alebo Jupiter XXXVI, je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 5 až do augusta 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Spondé.
Sponde má v priemere asi ~, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 24,253 Mm, ktorú obletí každých 771,604 dní, s inklináciou 154° k ekliptike (156° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,443. Sponde patrí do rodiny Pasiphae.
Cyllene (mesiac)

Cyllene alebo Jupiter XLVIII, je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2003 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2003 J 13 až do marca 2005, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Kylléné.
Cyllene má v priemere asi ~2 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,396 Mm, ktorú obletí každých 731,099 dní, s inklináciou 140° k ekliptike (140° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,4116. Cyllene patrí do rodiny Pasiphae.
Megaclite (mesiac)

Megaclite alebo Jupiter XIX je prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2000 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2000 J 8 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Megakleité (lat. Megaclite).
Megaclite má v priemere asi ~5,4 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 24,687 Mm, ktorú obletí každých 792,437 dní, s inklináciou 150° k ekliptike (148° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,308. Megaclite patrí do rodiny Pasiphae.
Callirrhoe (mesiac)

Callirrhoe grécky Καλλιρρόη), alebo Jupiter XVII, je najvzdialenejší Jupiterov pomenovaný nepravidelný prirodzený satelit. Bol objavený 6. októbra 1999 projektom Spacewatch. Pôvodne bol označovaný ako asteroid (). Jeho obežnú dráhu okolo Jupitera objavil Timothy B. Spahr 18. júla 2000, a dostal označenie S/1999 J 1 až do októbra 2002, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Kallirrhoé.
Callirrhoe má v priemere asi ~8,6 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 24,356 Mm, ktorú obletí každých 776,543 dní, s inklináciou 141° k ekliptike (140° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,264. Callirrhoe patrí do rodiny Pasiphae.
Autonoe (mesiac)

Autonoe alebo Jupiter XXVIII je nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Bol objavený v roku 2001 skupinou astronómov z Havajskej univerzity vedených Scottom S. Sheppardom a dostal dočasné označenie S/2001 J 1 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný podľa gréckej postavy Autonoé.
Autonoe má v priemere asi ~4 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 24,264 Mm, ktorú obletí každých 772,168 dní, s inklináciou 151° k ekliptike (150° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,369. Autonoe patrí do rodiny Pasiphae.
Aoede (mesiac)

Aoede alebo Jupiter XLI, je nepravidelný prirodzený satelit Jupitera. Objavila ho v roku 2003 skupina astronómov z Havajskej univerzity, ktorú viedol Scott S. Sheppard a dostal dočasné označenie S/2003 J 7 až do marca 2005, kedy ho pomenovali podľa gréckej postavy Aoidé.
Aoede má v priemere asi ~4 km, jeho priemerná vzdialenosť od Jupitera je 23,044 Mm, ktorú obletí každých 714,657 dní, s inklináciou 160° k ekliptike (162° k Jupiterovmu rovníku) a excentricitou 0,4311. Aoede patrí do rodiny Pasiphae.
Titus Flavius Vespasianus

Titus Flavius Vespasianus je meno dvoch rímskych cisárov:
Hurikán Katrina

Hurikán Katrina bol tropický cyklón, ktorý 29. augusta 2005 spôsobil enormné škody na juhovýchode USA, a to tak priamo, ako aj prelomením hrádzí pri meste New Orleans, ktoré spôsobilo zaplavenie takmer celého územia mesta. Zasiahnuté boli štáty Florida, Louisiana (najmä oblasť New Orleans), Mississippi, Alabama a Georgia. Išlo o tretiu najväčšiu víchricu Atlantického oceána v roku 2005. Konečný počet obetí sa začiatkom septembra odhadoval na tisícky. Jeden milión ľudí sa stal bezdomovcami. Celkové škody sa odhadovali na vyše $108 miliárd dolárov.
Hurikán, ktorý občas dosahoval 5. stupeň intenzity sa považuje za jednu z najničivejších katastrof v dejinách USA. Hurikán vznikol 24. augusta nad Bahamami. Spočiatku sa presúval na severozápad, potom sa mimo bežných očakávaní stočil na juhozápad. 27. augusta prešiel ponad južný cíp Floridy a ocitol sa nad otvorenými vodami Mexického zálivu. Hurikán rýchlo nabral na sile a postupne dosiahol až najvyšší - 5. stupeň škály intenzity. Nárazy vetra vo vnútri hurikánu dosahovali rýchlosť vyše 400 km/h. Hurikán znova nabral severný smer a pomaly sa blížil k ústiu rieky Mississippi. Vyše 1,3 milióna ľudí v očakávaní katastrofy pobrežné územie opustilo, najmä v rámci nútenej evakuácie mesta New Orleans a okolia 28. augusta. Asi 20 000 – 60 000 ľudí v New Orleans, ktorých sa nepodarilo evakuovať, bolo umiestnených v budove Louisiana Superdome. V momente dosiahnutia pevniny 29. augusta sila hurikána dosahovala už len tretí stupeň – ale aj to stačilo na vzdutie hladiny mora a jeho preliatie do New Orleans. S naďalej klesajúcou intenzitou hurikán pokračoval na sever, 31. augusta dosiahol Welsville v štáte New York a 1. septembra zanikol.
Pri New Orleans, ktorý z veľkej časti leží pod hladinou mora, hurikánom spôsobené vlny prelomili dve hrádze, čo spôsobilo, že voda z jazera Pontchartrain neustále prúdila do mesta (1. septembra bolo zatopených 80% územia mesta). Začiatkom septembra bolo už hlásené, že ľudia v Louisiana Superdome postupne umierajú, a že v jeho okolí boli zapálené ohne.
Záchranu ľudí v oblasti skomplikoval popri záplave územia aj 
Hurikán spôsobil aj výpadok amerických vrtných ostrovov v Mexickom zálive, ktoré produkujú vyše ¼ amerických zásob ropy. Dôsledkom bolo enormné zvýšenie (v tom čase už beztak vysokej) ceny ropy na trhoch na vyše 70 dolárov/barel. Americká vláda preto rozhodla, že uvoľní strategické rezervy ropy. Podobné návrhy v Európe boli predbežne zamietnuté.
Victoire Thivisol

Victoire Thivisol (* 6. júl 1991) je francúzska herečka.
Thivisol prvýkrát zapôsobila svojou úlohou vo filme Ponette, kde stvárnila postavu dieťaťa, ktoré sa musí vysporiadávať so smrťou svojej matky. Režisér Jacques Doillon ju objavil a obsadil do titulnej úlohy v Ponette, keď mala ešte len tri roky.
Karol Štúr

Karol Štúr (pseudonymy Drahotín spod Rokoše, Drahotín Štúr) (* 25. marec 1811, Trenčín – † 13. január 1851, Modra) bol slovenský básnik, kňaz a učiteľ.
Životopis.
Narodil sa ako najstarší syn učiteľa, pričom mal ešte troch mladších bratov a sestru. Vyrastal v Uhrovci, vzdelanie získaval na gymnáziu v Rábe, v Šoproni a na bratislavskom evanjelickom lýceu, ktoré ukončil v roku 1833. Tu aj v roku 1829 založil Spoločnosť česko-slovanskú (spolu so Samom Chalupkom, Danielom Lichardom a ďalšími) a v školskom roku 1832 – 1833 bol jej podpredsedom a knihovníkom. Vo vzdelávaní pokračoval štúdiom teológie a pracoval ako vychovávateľ v Záriečí. V rokoch 1835 – 1836 študoval v Berlíne, potom bol istý čas u rodičov v Uhrovci a od roku 1838 pôsobil ako kaplán vo Vrbovom. 
V roku 1839 sa stal profesorom a rektorom na evanjelickom gymnáziu v Modre, kde v roku 1843 prijal aj niekoľko študentov, ktorí odišli z bratislavského lýcea na protest proti zbaveniu jeho brata Ľudovíta profesúry. Od roku 1846 bol slovenským farárom v Modre a svoje profesorské miesto zveril Jánovi Kalinčiakovi. Priamo sa nezúčastnil na revolučnom hnutí v rokoch 1848 – 1849, no často bol perzekvovaný, a to aj pre činnosť brata Ľudovíta. Spolu boli proti maďarizácii podporovanej grófom Zayom. Zomrel ako 40-ročný, ostala po ňom vdova a sedem detí, o ktoré sa staral ďalej jeho brat Ľudovít.
Tvorba.
Básne začal skladať ako študent, pričom vychádzal zo svojej záľuby v antických vzoroch. Svoje básne písal po česky. Medzi jeho diela patrí i časomerný žalospev na smrť profesora S. Zsigmondyho, žalospev na pamiatku smrti Karla Hynka Máchu, ale taktiež viacero prozaických útvarov s ľudovýchovným zameraním. Svoje diela publikoval v almanachu Plody a vo viacerých časopisoch. Svetobôľne nálady prekonával vo svojich dielach povzbudzovaním k činorodej práci, ale tiež čoraz jasnejšími slovanskými perspektívami. Okrem vlastnej tvorby sa tiež venoval prekladom z gréčtiny, kde prekladal najmä Platóna a Aristofana.
Ján Kalinčiak

Ján Kalinčiak (Kalinčák, pseud. Janko, Kačnilák; * 10. august 1822, Horné Záturčie – † 16. jún 1871, Martin) bol slovenský spisovateľ, literárny kritik a pedagóg.
Životopis.
Pochádzal z bohatej rodiny v Hornom Záturčí, kde jeho otec Ján Kalinčiak bol evanjelickým kňazom a matka Terézia Ruttkay-Nedetzky (Ruttkay de Nedecze) zemankou. Študoval v Záturčí, Necpaloch, Gemeri, neskôr v Levoči a od roku 1839 v Bratislave. O niekoľko rokov neskôr študoval i v nemeckom Halle. Pôsobil ako vychovávateľ a od roku 1846 pôsobil (vďaka Štúrovej intervencii) ako učiteľ filozofie a rektor na gymnáziu v Modre. Od roku 1858 (do 1869) bol riaditeľom na gymnáziu v Sliezskom Tešíne, kde sa stretával s M. M. Hodžom. Po odchode do penzie sa presťahoval do Martina, a stal sa redaktorom mesačníka Orol. Pochovaný je na Národnom cintoríne v Martine.
Tvorba.
Svojou tvorbou sa Kalinčiak radí do obdobia slovenskej romantickej literatúry. Najväčší vplyv na vývoj Kalinčiakove osobné aj literárne formovanie malo stretnutia so štúrovcami, no najmä samotné priateľstvo s Ľudovítom Štúrom. Jeho vzťahy s ním boli komplikované, počas Štúrovho pôsobenia v Modre v 50. rokoch sa ich priateľstvo utužilo. V posledných rokoch Štúrovho života prepisoval jeho dielo O národných povestiach a piesňach plemien slovanských do češtiny. Ale jeho prvé literárne diela boli zverejnené v Ústave, kde s nimi vystupoval, no tiež vychádzali v rukopisnom časopise Buben. 
Základnými témami jeho prvých prác je Slovanstvo, folklór a literatúra, Slovensko v rámci Uhorska. Taktiež zapisoval slovenské ľudové rozprávky a prekladal. Spočiatku písal najmä v češtine, no v roku 1843 mu vyšla prvá báseň v slovenčine, čím sa zaradil medzi prvých autorov, ktorý písali v tomto jazyku. V jeho dielach sa stretávame s hlbokými autorovými rozpormi a ich spôsobmi riešenia, kde nechýbajú aj prvky romantického titanizmu. Tým sa jeho tvorba dá porovnať s inými romantickými básnikmi, ako bol Andrej Sládkovič, no najmä Janko Kráľ. 
Hlavnú časť jeho diela však tvorí prozaická tvorba, ktorá je najrozsiahlejšou a zároveň najvýznamnejšou časťou slovenskej romantickej prózy. Jeho prozaické diela majú často autobiografické črty a hlavným motívom sú rozpory medzi osobným a nadosobným, láskou a povinnosťou, zákonom a jeho porušením z „vyšších“ dôvodov, pričom hrdina má osobný pocit neviny.
PC

PC môže byť skratka pre:
P.C. môže byť:
Domicián

Domicián alebo Domitián alebo Domitian(us) alebo Titus Flavius Domitianus (* 24. október 51, Rím – † 18. september 96, Rím) bol rímsky cisár z Flaviovskej dynastie, ktorý vládol v rokoch 81 – 96. Ako prvý cisár sa nechal mimo písaných stykov oslovovať ako "Dominus et Deus", čiže "Pán a Boh".
Domitianus bol mladším synom cisára Vespasiana. Cisárom sa stal po smrti svojho brata Tita, ktorý bol postihnutý ťažkou chorobou. Na rozdiel od svojich predchodcov, ktorí boli priam ukážkovými vzormi dobrého cisára sa Domitianus stal vzorom tyrana na tróne. Za jeho vlády došlo k novým sporom so senátom a ku ich krutému prenasledovaniu. Zaviedol sieť platených donášačov, premrhal štátne prostriedky. 
Vládol 15 rokov a aby prevýšil svojich predchodcov dôstojnosťou, dal sa titulovať dominus et deus „pán a boh“. Prestal spolupracovať so senátom. Aby sa preslávil vojnovými činmi, vypravil sa proti Dákom. Bojov sa zúčastňoval len ako pozorovateľ a mierovou zmluvu sa zaviazal platiť Dákom výpalné, no napriek tomu sa dal oslavovať ako víťaz a geniálny vodca. Rozvrátil štátne financie a v záujme talianskeho poľnohospodárstva vydal osobitný zákon o zákaze pestovať vinič. Dbal o výzdobu Ríma a svojimi sochami a palácmi ozdobil Rím. Názory iných filozofov vyvracal väznením a vypovedaním z Ríma. Knihy, ktoré zavrhol na základe správ donášačov o ich autoroch, dal vyhádzať z knižníc a páliť. Uplatňovaním zákona o urážke majestátu prekonal aj cisára Nera a čakal ho aj podobný osud. Keď sa mu stali rozsudky smrti a popravy bez rozsudkov denným programom, sprisahali sa proti nemu najbližší priatelia na čele s manželkou Domitiou a v roku 96 ho zabili. Za jeho vlády nastalo opäť prenasledovanie kresťanov, ktorí boli zväčša odsúdení na ukrižovanie alebo na predhodenie zvieratám v cirkuse.
Eduard z Woodstocku

Eduard z Woodstocku, princ waleský, známy ako "Čierny princ" (* 15. jún, 1330, Woodstock, Oxfordshire, Anglické kráľovstvo – † 8. jún, 1376, Westminster, Middlesex), bol najstarší syn anglického kráľa Eduarda III. a Filipy z Hainaultu.
Životopis.
Narodil sa v paláci vo Woodstocku v grófstve Oxfordshire. V roku 1333 sa stal grófom z Chesteru, v roku 1337 vojvodom cornwallským (čím sa stal vôbec prvým anglickým vojvodom) a roku 1343 princom waleským. Eduard dokázal, že má bojový talent v bitke pri Kreščaku, keď mal iba šesťnásť rokov. O desať rokov neskôr porazil a zajal Jána II. v bitke pri Poitiers a v roku 1367 vyšiel ako víťaz z bitky pri Najere v severnom Kastílsku.
Eduard pokračoval v používaní waleských a anglických lukostrelcov v anglickej armáde a Angličania vďačia za svoje nasledujúce víťazstvá práve dlhému luku a nie kuši, ktorá bola používaná v iných oblastiach Európy. Eduard bol tiež jedným z prvých vojenských vodcov, ktorí zaviedli uniformu. Použil ju pre svoje cheshirské a flintshirské jednotky, ktoré boli odeté v zelenom a bielom.
Hovorí sa, že emblém princa Walesu, zložený z pierok a motta, "Ich Diene" (slúžim), bol prebratý od Jána Luxemburského, proti ktorému Eduard bojoval v bitke pri Kreščaku. Podľa legendy prišiel po boji Eduard k mŕtvemu telu českého kráľa a zobral jeho helmu lemovanú pštrosími pierkami a aj jeho heslo, "Ich Dien". (slúžim) Avšak tento emblém a heslo nepoužíval výlučne len Čierny princ, ale aj jeho bratia. 
Eduard bol vychovaný so svojou sesternicou Janou z Kentu. Po svadbe s ňou v októbri roku 1361 ho vyslali vládnuť v mene svojho otca do Akvitánskeho vojvodstva, do ktorého v roku 1355 viedol výpravu. V tejto dobe mal Eduard dvoch synov, Eduarda (ktorý zomrel v mladosti) a Richarda, ktorý neskôr vládol ako Richard II., kráľ Anglicka. V roku 1367 dostal panstvo Biscay od Petra I. Kastílskeho. 
Jeho vojnová kampaň v mene Petra Kastílskeho, ktorý bol známy medzi svojimi nepriateľmi ako Peter Krutý, zničila Eduardove zdravie ako aj jeho financie a v roku 1371 bol donútený vzdať sa správy Akvitánska a vrátiť sa do Anglicka. Po pokuse zainteresovať sa do vlády Anglicka sa musel vzdať nádeje na obnovenie svojej vojnovej aktivity a zomrel 8. júna 1376 v meste Westminster, zanechávajúc za sebou svojho syna ako kráľovského dediča. Je pochovaný v canterburskej katedrále.
Prezývka.
Eduard nebol počas svojho života nazývaný Čierny princ. Vo svojej dobe bol známy ako Eduard z Woodstocku (podľa miesta svojho narodenia). Titul "Čierny princ" dostal až 200 rokov po svojej smrti. Jeho pôvod nie je známy, niektorí historici tvrdia, že nosil čierne brnenie alebo čierne rúcho na brnení. Je však možné, že toto pomenovanie mu udelili francúzski kronikári na základe zdrvujúcich porážok, ktoré uštedril Francúzsku.
Evliya Çelebi

Evliya Çelebi, vlastným menom Mehmed Zilli ben Derviš Mehmed (* 1611 – † 1682) bol turecký cestovateľ a spisovateľ.
Život.
Narodil sa v Istanbule ak syn hlavného palácového zlatníka Derviša Mehmed Zilliho. V mladosti získal široké vzdelanie. Študoval jazyky, literatúru, hudbu, kaligrafiu. Naučil sa naspamäť korán. Pomocou svojho strýka Melek Ahmed Pašu sa dostal do služieb sultána Murada IV. Po krátkej službe predčitateľa Koránu v sultánskom paláci sa zúčastnil na mnohých vojenských výpravách v rozličných častiach Osmanskej ríše. Ako cestovateľ prešiel mnohé krajiny v Európe (Ukrajinu, Krym, Rumunsko, Uhorsko, Albánsko, Grécko, Bulharsko), Blízkom východe (Anatólia, Sýria, Palestína, Arabský polostrov, Irak, Kaukaz) a Afriku. 
Trikrát navštívil aj územie dnešného Slovenska. V roku 1661 prišiel zo Sedmohradska do Košíc. V rokoch 1663-64 sa zúčastnil bitky pri Parkane (Štúrovo), obliehania a dobytia Nových Zámkov. Navštívil Šurany, Nitru a Levice. V roku 1665 navštívil Bratislavu, Leopoldov, Hlohovec a znovu Nitru, Šurany a Nové Zámky.
Dielo.
Svoje poznatky, skúsenosti a zážitky z ciest zaznamenal na konci svojho života v desaťzväzkovom diele "Kniha ciest", ktoré poskytuje najrozličnejšie historické, geografické, etnografické a jazykové údaje o precestovaných krajinách.
Albedo

Albedo je miera odrážavosti telesa alebo jeho povrchu. Je to dôležitý pojem v klimatológii a astronómii, pričom presná definícia sa podľa odboru odlišuje.
Albedo vo fyzike.
Vo všeobecnosti vo fyzike ide o mieru odrážavosti difúzne odrážajúcej matnej plochy. 
Albedo v klimatológii/meteorológii/astronómii.
Je to schopnosť daného druhu zemského povrchu (prípadne iného vesmírneho telesa) odrážať žiarenie Slnka a oblohy. Je to desatinné číslo, ktoré sa zvyčajne vyjadruje percentuálne od 0 do 100 percent. Pomer závisí od frekvencii žiarenia; ak sa nešpecifikovaná, berie sa do úvahy priemer v rámci viditeľného svetla. Závisí aj od uhla dopadu žiarenia; ak sa nešpecifikuje, predpokladá sa pravý uhol. Napríklad albedo čerstvého snehu dosahuje až 98 percent. To znamená, že až 98 percent svetelných lúčov sa odrazí a iba 2 percentá sa pohltia. Povrch oceánov má albedo nízke, iba 5 percent; až 95 percent žiarenia voda pohltí.
V astronómii sa albedo ráta ako pomer množstva odrazeného žiarenia k množstvu dopadajúceho žiarenia. 
Celkové množstvo svetla odrazené od telesa do všetkých smerov, delené množstvom svetla, ktoré na teleso dopadá, je tzv. sférické alebo "Bondovo albedo". (Ak ide o rovinnú, nie o guľovú plochu, tento pomer sa označuje ako "Lambertovo albedo".) Sférické albedo je bezrozmerná veličina A s hodnotami v intervale 0 ≤ A ≤ 1. Pomer množstva svetla, ktoré k pozorovateľovi prichádza od telesa pri nulovom fázovom uhle v opozícii, k množstvu svetla, ktoré by k pozorovateľovi prichádzalo z kruhového disku s dokonalo matným povrchom rovnakého priemeru, ako teleso umiestené kolmo na Slnko v tom istom bode ako teleso, je geometrické albedo. "Geometrické albedo" je bezrozmerná veličina, ktorá môže byť menšia aj väčšia, ako 1; nevyjadruje celkovú odrážavú schopnosť telesa, iba časť odrazeného svetla, ktoré sa pozoruje na Zemi, ak je teleso v opozícii. Väčšina telies slnečnej sústavy sa zo Zeme dá pozorovať len pri malých fázových uhloch (napr. Mars pri menej ako 42°, Jupiter do 11°, Saturn do 6°), celkové albedo týchto telies sa určuje zo vzťahu A = p (α).q, kde p (α) je geometrické albedo pre daný fázový uhol a q je fázový faktor, ktorý závisí od druhu povrchu telesa.
V jadrovom reaktore je to veličina, ktorá charakterizuje odrážavosť danej látky pre neutróny.
Raymond Clarence Ewry

Raymond Clarence Ewry (* 14. október 1873, Lafayette, Indiana, USA – † 29. september 1937, New York) bol americký skokan z miesta, viacnásobný olympijský víťaz.
Ako dieťa prekonal detskú obrnu a usilovným cvičením sa z invalidného vozíka dostal až na stupne víťazov olympijských hier. V roku 1890 začal študovať na Purdue University. Po absolvovaní odišiel do New Yorku, kde vstúpil do newyorského atletického klubu (New York Athletic Club).
V roku 1900 prekonal svetový rekord v skoku do výšky z miesta výkonom 163 cm. Na II. Olympijských hrách v Paríži zlepšil svoj rekord na 165,5 cm a vyhraj aj skok do diaľky z miesta (321 cm) a trojskok bez rozbehu (10,58 - SR). Skoky z miesta boli novinkou II. olympijských hier a vydržali na ich programe až do roku 1912. Po prvej svetovej vojne sa už v týchto disciplínach nesúťažilo.
Tieto tri olympijské víťazstvá zopakoval aj na III. LOH v St. Louis (USA) v roku 1904.
Na medziolympiáde v Aténach v roku 1906 vyhral skok do výšky a skok do diaľky. Trojskok z miesta už na programe nebol.
Svoju zbierku olympijských medailí dokončil v roku 1908 v Londýne na IV. olympijských hrách víťazstvami v skoku z miesta do výšky (157 cm) a do diaľky (333 cm).
Zoznam mačacích plemien

Šľachtením vznikol z mačiek domácich celý rad plemien. U niektorých bola dokonca vmiešaná krv divých mačiek. Tak vznikli napríklad plemená bengálska mačka, savannah alebo pixiebob. Iné druhy zasa vznikli prirodzenou mutáciou génov a človek selekciou tento gén upevnil – manx, niektoré rex, sphynx.
Extrémne prešľachtenie niektorých plemien vedie ku zdravotným problémom – hluchota bielych mačiek, chýbajúci chvost u manx, či chýbajúca srsť u sphynx a skrátenie končatín u munchkin a podobne.
Perzská mačka

Perzská mačka patrí medzi najstaršie známe plemená. Má spoločný štandard s exotickými krátkosrstými mačkami a colourpointmi.
História.
Perzská mačka patrí medzi najstaršie čistokrvné plemená mačiek vôbec. Do Európy sa rozšírila podľa niektorých prameňov v roku 1626 a podľa iných už roku 1520, zrejme z Iránu, Arménska, Turecka či Iraku, ale za jej vlasť je vo všeobecnosti považované Anglicko. Tieto mačky, ktoré doviezol Nicolas Claude Fabri de Peiresac, boli ale skôr podobné tureckej Angore ako typickej peržanke. Súčasne priviezol Pietro de la Valle ďalšie mačky s guľatejšími hlavami a oveľa hustejšou srsťou z Perzie. Začalo dochádzať ku kríženiu oboch plemien, keďže obe mali dlhú srsť a veľmi sa k sebe hodili. Peržanka sa rýchlo stala symbolom postavenia, moci a bohatstva, takže si čoskoro našla cestu na európske dvory a sídla vtedajšej šľachty. Perzská mačka s krátkou srsťou sa nazýva exotická mačka. Je vo všetkých farebných variantoch ako mačka perzská. Vo FIFe sa tieto dve plemená, tj. perzská a exotická, smú krížiť medzi sebou a vo vrhu týchto rodičov sa môžu objaviť obe dve plemená. Niekedy sa stane, že sa perzskej a exotickej narodí len perzská (častejšie) alebo len exotická (veľmi zriedkavo) mačka.
Plemenný štandard.
FARBY
Exotická mačka

Exotickú mačku vyšľachtili v Spojených štátoch amerických krížením perzskej mačky s britskou krátkosrstou mačkou a americkou krátkosrstou mačkou. Podobajú sa na perzské mačky, majú však krátku a hustú srsť. Kríženci perzských mačiek s americkými mačkami krátkosrstými boli v Spojených štátoch amerických vystavovaní už začiatkom šesťdesiatych rokov, ale len ako mačky domáce, bez príslušnosti k určitému plemenu. V roku 1966 bolo rozhodnuté, že by sa tieto mačky mali chovateľsky podchytiť. Bol vypracovaný štandard a plemenu bol vcelku náhodne pridelený názov exotická mačka. Americká chovateľská organizácia CFA toto plemeno uznala už v roku 1967. Okolo roku 1982 boli prví jedinci dovezení do Európy – do Nemecka, Švajčiarska, Škandinávie. FIFe vzala exotické mačky na milosť až v roku 1984, a to v identických farbách, aké majú perzské mačky.
Britská mačka

Britská krátkosrstá mačka sa začala chovať po roku 1900 v Anglicku. Vyšľachtili ju z perzských mačiek a domácich mačiek s mohutnou stavbou tela a zo začiatku ich chovali výhradne v módnej modrej farbe. Až prikríženie perzských mačiek vnieslo do chovu britských mačiek základ rôznych farebných variantov. Britská mačka je v dnešnej dobe bezpochyby jedno z najpopulárnejších plemien. Je to najmä vďaka jej dobromyseľnej povahe, nádhernej mohutnej stavbe tela i hebkej srsti.
Charakter.
O britských mačkách sa traduje, že sú to mačky s pokojnou a vyrovnanou povahou. V mačacom veku sú rovnako hravé a živé ako mačiatka iných plemien. Dobre sa znášajú s inými domácimi zvieratami. Dokážu sa zabaviť aj samy a čakanie na príchod ľudských členov rodiny si krátia spánkom. Sú vhodné pre ľudí, ktorí chcú mať v mačke pokojného domáceho spoločníka. Britské mačky nie sú agresívne; takéto správanie je skôr zriedkavé a aj používanie pazúrov sa považuje za vzácne.
Štandard.
Britská mačka je stredne veľká až veľká mačka. Má krátku a hustú srsť s dobre vyvinutou podsadou. Britky majú mohutnú, guľatú hlavu s masívnou lebkou. Nos je krátky, široký a rovný. Malé uši sú mierne zaoblené, široko posadené. Britky majú veľké a okrúhle oči oranžovej alebo medenej farby, povolené je aj modré (u colours pointov so siamským zafarbením srsti) alebo zelené (u strieborných s kresbou) zafarbenie dúhovky.
Zafarbenie srsti.
Základné farby.
Britky sa pôvodne vyskytovali výlučne s modrou srsťou. Medzi základné farby okrem modrej dnes patrí tiež biela, čierna, lilavá krémová, zlatá, čokoládová, červená a ich korytnačinový variant (napr. modrokorytnačinová, čiernokorytnačinová a pod.)
Varianty s bielou.
Britské mačky sa vyskytujú aj v kombinácii rôznych farieb s bielou:
Varianty s kresbou.
Kresba sa u britiek vyskytuje vo všetkých povolených farbách. Vyskytujú sa tieto kresby (v zátvorke je uvedený EMS kód - plemeno: BSH, povolená farba, povolená kresba):
Varianty s pigmentáciou.
Mačky plemena britská krátkosrstá sa už chovajú aj vo farebnej kombinácii "s odznakmi". Odborne sa to nazýva siamska pigmentácia. Povolené sú všetky farby, s kresbou aj bez kresby, s bielou aj bez bielej. Tieto zvieratá majú celoživotne modré oči.
Ruská modrá mačka

Ruská modrá mačka je druh mačky. Vyznačuje sa jedinečným sfarbením srsti modrej farby so strieborným leskom a elegantnou stavbou tela. Má dlhé, štíhle nohy a štíhle pretiahnuté telo, chvost sa zužuje do mierneho hrotu. Hlava je klinovitá. Táto mačka sa vyskytuje tiež v čiernej, bielej. Biela a čierna varianta nie je uznaná ako oficiálne plemeno podľa FIFe, pod ktorých záštitou sú všetky súťaže na Slovensku, avšak WCF tieto variaty uznáva. Má mať čo najžiarivejšie zelené oči, no v minulosti to boli smaragdové oči. Rezervovaná a veľmi distingvovaná mačka, ideálna do bytu, pretože ako jedna z mála, nemá deštrukčné sklony. Podľa legendy sa tieto mačky objavili na lodiach z ruského prístavu Archangeľsk, ktoré ich doviezli do Británie v 19. storočí. Podľa britského štandardu je ich najdôležitejším znakom jemná, lesklá, hustá, dobre izolujúca srsť s podsadou. V roku 1893 boli zapísané do knihy Herrisona Weira - Our cats pod názvom Ruská modrá, ale od roku 1917 až do roku 1948 sa označovali za orientálne modré. Množstvo mien, ktoré má ruská modrá, svedčí o zmätku, ktorý vládne okolo jej pôvodu. Sú závažné dôkazy, že je prirodzeným ruským plemenom. Potvrdzuje to veľký výskyt ruských modrých po dlhú dobu vo Švédsku. Spočiatku bola známa ako Archangelská mačka, pretože niekoľko
exemplárou tohto druhu priniesli námorníci...
Eduard III.

Eduard III. môže byť:
Viktor Béreš

Ing. Viktor Béreš (* 21. august 1977, Košice) je slovenský ekonóm a predseda mimoparlamentnej politickej strany NAJ - Nezávislosť a Jednota. V komunálnych voľbách v roku 2018 neúspešne kandidoval na post primátora Bratislavy.
Vzdelanie.
Béreš vyštudoval na Ekonomickej univerzite Bratislava s vyznamenaním. Plynule hovorí anglicky aj nemecky. Je držiteľom certifikátu z Wirtschaftsunivertsität vo Viedni.
Politická kariéra.
Viktor Béreš bol poslancom Národnej rady SR od septembra 2003 za stranu ANO. V roku 2005 však z ANO odišiel a vzdal sa aj funkcie poslanca parlamentu. Stranu Béreš kritizoval z nedostatočného liberalizmu, tá ho naopak obvinila z brania úplatkov.
V roku 2016 sa stal jedným zo spoluzakladateľov politickej strany NAJ - Nezávislosť a jednota a odvtedy je jej predsedom. 
Program strany NAJ deklaruje ukončiť mocenský vplyv finančných skupín a oligarchie na chod Slovenska. Zároveň Béreš deklaroval, že chce zachovať slobodné podnikanie a súčasne zaviesť čiastočnú reguláciu v oblasti energetiky a poľnohospodárstva. Ďalšie jeho ciele sú potravinová sebestačnosť a zásadné zvýšenie miezd a dôchodkov, ktoré majú podľa jeho analýz údajne pomôcť napredovaniu slovenskej ekonomiky.
V Bratislave by v prípade zvolenia za primátora bojoval proti developerom a reklamnému smogu.
Purdue University

Purdue University bola založená v 1869 a pomenovaná po patrónovi Johnovi Purdue, začínala so 6 učiteľmi a 39 žiakmi. Cieľom bolo poskytnúť študentom poľnohospodárstva a strojárstva odborné vzdelanie. Hlavné školské budovy sa nachádzajú na západe mesta Lafayette, Indiana (126 míľ juhovýchodne od Chicaga a 65 míľ severne od mesta Indianapolis). Univerzita má 5 školských komplexov a početné vedecké pracoviská.
Linecký mier

Linecký mier bol mier uzavretý v Linzi 16. decembra 1645 medzi cisárom Ferdinandom III. a Jurajom I. Rákocim, ktorý ukončil protihabsburské povstanie Juraja I. Rákociho. 
Po smrti Ferdinanda III. (1657) sa mier prestal dodržiavať.
Obsah.
Cisár pristúpil na požiadavky, požadoval však, aby nezasahoval do vecí kráľovstva
Mier:
Príkazový riadok

Príkazový riadok (tiež "CLI", čo je skratka "Command Line Interface") predstavuje používateľské rozhranie, pri ktorom užívateľ komunikuje s programom alebo operačným systémom prostredníctvom textových príkazov. V najjednoduchšej podobe program zobrazí prompt, užívateľ zapíše príkaz nasledovaný parametrami, riadok ukončí a program príkaz vykoná.
CLI je často nesprávne stotožňované s textovým režimom. Textový režim je spôsob výstupu na obrazovku a je v ňom možné využívať množstvo iných rozhraní, napr. (textové) menu, v ktorých sa užívateľ pohybuje pomocou šípok alebo myši. Príkladom textového režimu môže byť teletext bežnej televízie.
Príkazový riadok je dobre známy z operačného systému Microsoft DOS a z príkazového interpretera command.com, prípadne z rôznych shellov v unixovom prostredí. Použitie je však výrazne širšie a výsledkom ovládania CLI môžu byť aj grafické výstupy. Príkladom môže byť napr. CAD systém AutoCAD, MATLAB a prostredie pre štatistické výpočty S a R.
Prompt.
Prompt indikuje, že príkazový riadok je pripravený na spracovanie ďalšieho príkazu. Obyčajne to býva nejaká užitočná informácia nasledovaná znakom &gt;, $ alebo #. Ak užívateľ pracuje v zvláštnom režime, napr. ako administrátor, býva prompt ukončený iným znakom, ktorý na túto skutočnosť upozorňuje.
V unixovom shelli, ale i v MS-DOS a Windows je možné prompt nadefinovať podľa potrieb (premennou PS1 a PS2, resp. príkazom „prompt“).
Príklad:
 C:\&gt;
Príkazy.
Príkazy zadávané v príkazovom riadku majú často tvar
 [robNieco] [ako] [doSuboru]
alebo
 [robNieco] [ako] &lt; [vstupnySubor] &gt; [vystupnySubor]
príklad: copy all from:C:\ to:C:\Program files\CMD
Výhody príkazového riadku.
Hoci noví užívatelia sú bežne schopní naučiť sa pracovať s grafickým rozhraním, správne vytvorené textové rozhranie s príkazovým riadkom má množstvo výhod:
Bayerovo označenie

Bayerovo označenie je označenie 1564 jasných hviezd. Toto označenie zaviedol Johann Bayer vo svojom hviezdnom atlase "Uranometria" v roku 1603. Označenie pozostáva z gréckeho písmena a genitívu latinského názvu súhvezdia, v ktorom sa hviezda nachádza.
Najjasnejšia hviezda v danom dúhvezdí býva spravidla označená ako alfa, menej jasná beta, ešte menej jasná gama, atď. až po omegu. Nie vždy to však platí, napríklad najjasnejšia hviezda v súhvezdí Drak je Etamin (gama Draconis), ale označenie alfa nesie hviezda Thuban. Bayerovo označnie dostalo aj niekoľko nehviezdnych objektov, napr. hviezdokopa Chí Persei alebo Omega Centauri.
Flamsteedovo označenie

Flamsteedovo označenie hviezd je podobné Bayerovému označeniu s tým rozdielom, že namiesto gréckych písmen sa používajú číslice. Každá hviezda je označená číslom a genitívom súhvezdia, v ktorom sa nachádza.
Apollo (podnik)

Apollo bola akciová spoločnosť založená roku 1895, ktorá v roku 1896 uviedla v Bratislave do prevádzky tzv. rafinériu Apollo alebo bratislavskú Apollku. 
Bola známou rafinérkou minerálnych olejov a vyrábala benzín, petrolej, parafín, sviečky, vazelíny, asfalt, dokonca aj umelý ľad. Rafinérku, nachádzajúcu sa pri dnešnom severnom nájazde na most Apollo, bombardovali Američania 16. júna 1944 a zničili 80 % závodu. Americké letectvo uskutočnilo na rafinériu nálety ešte 20. septembra 1944, 14. októbra 1944 a 7. februára 1945. Spolu na objekty rafinérie zhodilo 595,5 ton bômb. Po prvom nálete sa produkciu podarilo obnoviť asi na štvrtinu. Po druhom nálete Spojenci vyhodnotili rafinériu ako zničenú a pri posledných dvoch náletoch ju už uvádzali len ako príležitostný cieľ. V tom čase patrila spoločnosti I.G. Farben. Roku 1946 boli pozostatky závodu Apollo znárodnené a začlenené do národného podniku Slovenské rafinérie minerálnych olejov, ktorý bol roku 1949 premenovaný na národný podnik Slovnaft (dnes Slovnaft, a.s.). Rafinéria ešte vyrábala do roku 1963, potom sa presťahovala do novej lokality za mestom vo Vlčom hrdle.
Nitriansko

Nitriansko môže byť:
Nitrava

Nitrava môže byť historický názov (zhruba v 9. storočí):