Edward Witten

Edward Witten (* 26. august 1951, Baltimore, Maryland, USA) je americký teoretický fyzik so zameraním na matematickú fyziku. Je profesorom na Inštitút pre pokročilé štúdie v Princetone, vedúcim výskumníkom v oblasti teórie superstrún a držiteľom najvyššieho ocenenia na poli matematiky, Fieldsovej medaily.
Narodenie a vzdelanie.
Witten sa narodil v Baltimore, štáte Maryland v židovskej rodine ako syn Lorraine W. Wittenovej a Louis Wittena, teoretického fyzika špecializujúceho sa na gravitáciu a všeobecnú relativitu. Získal bakalársky titul z odboru história (s časťou lingvistika) a to na Brandeisovej univerzite. Witten plánoval stať sa politickým novinárom a publikoval články v The New Republic a The Nation. Krátko pracoval pre Georga McGoverna v jeho prezidentskej kampani. Potom navštevoval jeden semester Univerzitu vo Wisconsin-Madisone ako študent ekonómie avšak na štúdiách neuspel. Vrátil sa na akademickú pôdu a zapísal sa na štúdium aplikovanej matematiky na Princetonskej univerzite predtým, ako vymenil oddelenia a získal Ph.D. za fyziku v r. 1976 a to pod vedením Davida Grossa, laureáta Nobelovej ceny vo fyzike za rok 2004.
Akademická kariéra.
Po získaní PhD pracoval na Harvardovej univerzite ako asistent a na Princetonskej univerzite ako profesor fyziky v rokoch 19801987. Krátko bol tiež na Kalifornskej technickej univerzite a to v rokoch 19992001. V súčasnosti je profesorom matematickej fyziky Charles Simoyi a na Inštitúte pre pokročilé štúdie v Princetone, štáte New Jersey.
Witten má najvyšší tzv. h-index (110) zo všetkých žijúcich fyzikov.
Výskum a výsledky.
Witten v značnej miere prispel k poznatkom v teoretickej fyzike a to prácou, ktorá priniesla veľký počet vysoko matematických výsledkov. Primárne sa angažoval na poli teórie kvantového poľa a teórie strún ako aj v priľahlých oblastiach topológie a geometrie. Medzi jeho mnohé práce patrí napríklad zjednodušený dôkaz teorémy pozitívnej energie vrátane problematiky spinorov vo všeobecnej relativite, jeho práca týkajúca sa supersymetrie a Morseho teórie, jeho úvod do topologickej teórie kvantového poľa a príbuzné práce v zrkadlovej symetrii ako aj jeho práce na M-teórii.
Witten v r.1990 dostal "Fieldsovu Medailu" a to od Medzinárodnej matematickej únie, čím sa stal prvým fyzikom, ktorý získal toto ocenenie. Sir Michael Atiyah o Wittenovi povedal:"Hoci je celkom určite fyzik, jeho pochopenie matematiky nájde obdobu len u mála matematikov... Znova a znova prekvapil matematickú obec brilantnou aplikáciou fyzikálnych poznatkov vedúcich k novým a hlbokým matematickým teorémam... mal zásadný vplyv na súčasných matematikov. V jeho podaní sa fyzika opäť raz ukazuje ako bohatý zdroj inšpirácií a poznatkov z matematiky." Jedným takým príkladom je jeho vplyv na čistú matematiku v jeho sústave chápanie Jonesovho polynómu použijúc Chern-Simonsovu teóriu. Toto malo ďalekosiahle dopady na topológiu nízkych dimenzií a viedlo ku kvarkovým invariantom ako sú Witten-Rešetikin-Tureavove invarianty. 
Witten je široko známy ako najdokonalejší fyzik svojej generácie a "jeden z najväčších žijúcich fyzikov, možno dokonca Einsteinov nástupca". V r. 1995 navrhol existenciu M-teórie na konferencii na Univerzite Južnej Kalifornie a použil ju na vysvetlenie predtým pozorovaných dualít, ktorý vyvolali nový záujem o teóriu strún nazvaný druhá superstrunová revolúcia. V súčasnosti pracuje na možných vzťahoch medzi kalibračnými teóriami a geometriou Langlandsovho programu.
Osobný život.
Witten je ženatý s Charrou Nappi , profesorkou fyziky na Princetonskej univerzite. Majú dve dcéry, Ilanu a Danielu a jedného syna, Raphaela. jeho brat, Matt Witten, je scenáristom a producentom niekoľkých populárnych TV seriálov vrátane L.A. Law a Dr. House. 
Ocenenia.
Witten dostal mnoho ocenení vrátane MacArthurovho grantu (1982) a Fieldsovu medailu (1990), Národnú medailu za vedu (2002), Pytagorovo ocenenie (Croton 2005), Cenu Henriho Poincaré (2006) a Crafoordovu cenu (2008). Pápež Benedikt XVI. Wittena vymenoval za člena Pontifikálnej akadémie vied (2006). Witten sa rovnako v r. 2004 objavil na zozname sto najvplyvnejších osôb týždenníka TIME. V r. 2000 dostal Nemmersovu cenu za matematiku.