Chronológia udalostí ruskej invázie na Ukrajinu, september a október 2022

Tento článok je podstránkou svojho nadradeného článku Chronológia udalostí ruskej invázie na Ukrajinu. V štruktúrovanej forme podrobne pojednáva o udalostiach Ruskej invázie na Ukrajinu ako súčasti širšieho Rusko-Ukrajinského konfliktu za obdobie september a október 2022.
Článok zahŕňa najmä prehľad uskutočnených vojenských operácií a bojových postupov ale aj súvisiace politické a diplomatické pozadie, partizánske akcie, ekonomické a obchodné aspekty, prehľad pomoci od spojencov, humanitárne a kultúrne dopady a iné súvisiace udalosti.
September 2022.
Týždeň od 5. do 11. septembra 2022.
Charkovská protiofenzíva.
V utorok ráno ukrajinské ozbrojené sily nečakane otvorili druhú protiofenzívu v Charkovskej oblasti, severne od mesta Izjum. Ruské jednotky v regióne neboli na odrazenie protiofenzívy dostatočné početné, nakoľko svoje sily presmerovali na juh Ukrajiny, kde ukrajinské sily spustili protiofenzívu predošlý týždeň. Ruské bojové jednotky sa tiež sústredili na dobytie Doneckej oblasti, čo viazalo značnú časť ich vojska v okolí miest Doneck a v útočnej línii na strategický Bachmut. Na mieste novej protiofenzívy tak zostali prevažne len slabo vyzbrojené jednotky tvorené najmä slabo motivovanými, nezriedka násilne odvedenými mužmi z Doneckej a Luhanskej ľudovej republiky.
Následkom prekvapivej akcie ukrajinskej armády boli zaskočené ruské sily donútené ustupovať, miestami až so zahanbujúcou rýchlosťou. Do ukrajinských rúk sa tak už v prvotných fázach dostala aj obec Verbivka s rozsiahlou zbrojnicou nepriateľa. Ruské jednotky ustupovali v panike na viacerých úsekoch, pričom za sebou nechávali veľké množstvo techniky a munície, do zajatia padlo veľa vojakov. Zrútenie frontu napokon vyústilo do stiahnutia sa ruských vojsk z celej Charkovskej oblasti až za rieku Oskil.
Protiofenzíva v Chersonskej oblasti, prebiehajúca od predošlého týždňa, zostala bez výraznejších posunov, poslúžila však ako falošná návnada, ktorá prinútila stiahnuť početné ruské sily z pozícií na severe, z oblasti pri Charkove. Tam obrancovia následne naplno využili moment prekvapenia, postúpili o viac ako 50 kilometrov a oslobodili až 6000 km2 územia. Pod svoju kontrolu opätovne získali aj kľúčové mestá Kupiansk so železničným uzlom a Izjum, ktoré boli ako logistické centrá mimoriadne dôležité pre podporu a zásobovanie ruskej ofenzívy v celom regióne Donbas.
Úspešná charkovská protiofenzíva znamenala mimoriadne dôležitú vzpruhu aj pre morálku ukrajinského vojska ako aj domáceho civilného obyvateľstva.
Okrem späť získania územia Ukrajina úspešnou protiofenzívou jednoznačne preukázala, že jej ozbrojené sily vedia používať moderný spôsob vedenia vojny. Dokázali účinne skombinovať rýchle protiútoky mobilnej pechoty, ktorá obsadila kľúčové body v tyle nepriateľa. V ďalšom slede nastúpili ťažké mechanizované jednotky a tanky, ktoré dočistili priestor a porazili opevnené body nepriateľa a miesta odporu. Zároveň do oblasti veľmi rýchlo privážali techniku protivzdušnej obrany, čím znemožnili ruskému letectvu podporiť svoje pozemné sily. Toto všetko vykonali s podporou presných a koordinovaných raketových úderov. Svojim spojencom zo Západu tak jednoznačne preukázali, že dodávané zbraňové systémy vedia využívať efektívne, ich dodávanie má zmysel a nehrozí, že by padli do rúk nepriateľa.
Naopak, ukrajinskej armáde sa podarilo ukoristiť prakticky nepoškodený ruský tank T-90M, ktorý bol najmodernejším tankom reálne používaným ozbrojenými silami Ruskej federácie pri tejto invázii na Ukrajinu. Vývojovo novší ruský tank T-14 Armata bol doposiaľ vyrobený len v niekoľkých kusoch a do bojov na Ukrajine prakticky nezasahoval. O ukoristený tank T-90M prejavili záujem západné vojenské rozviedky a predpokladá sa, že bol bezodkladne dopravený do niektorej z krajín NATO. Podrobná analýza tanku totiž umožnila preskúmať pancierovanie, odhaliť slabiny a utajované kľúčové podrobnosti konkrétneho typu bojového vozidla ako aj rozpoznať celkový stav najnovšej úrovne vojenských technológií nepriateľa.
Prekvapujúca a nečakaná porážka ruskej armády pri charkovskej ofenzíve vyvolala v Rusku rôzne protichodné reakcie. Kritické hlasy proti Vladimírovi Putinovi, najmä z radov ruských komunálnych politikov, ho verejne vyzývali na odstúpenie, pretože podľa ich slov škodí Rusku. Naopak najfanatickejší podporovatelia vojny vyjadrili svoje pobúrenie z vývoja na fronte a žiadali, aby armáda vojnu vystupňovala, použila ničivejšie zbrane a ešte nemilosrdnejšie udierala na ukrajinských civilistov. Objavili sa tiež výzvy, aby Rusko pristúpilo k plošnej mobilizácii.
Týždeň od 19. do 25. septembra 2022.
Mobilizácia v Rusku.
Ruský prezident Vladimír Putin v stredu ráno v televíznom prejave oznámil okamžitú čiastočnú mobilizáciu 300-tisíc záložníkov, teda ruských občanov s vojenskými skúsenosťami. Potrebu mobilizácie odôvodnil nutnosťou obrany pred Západom, ktorý sa podľa jeho slov snažil oslabiť, rozdeliť a zničiť Rusko. Cieľ ruskej operácie na Ukrajine sa podľa jeho slov nezmenil, zostalo ním „"oslobodenie"“ Donbasu. Zároveň spomenul pripravenosť Ruska použiť jadrové zbrane a oznámil zvýšenie prostriedkov určených pre ruský zbrojársky priemysel.
Vydaný dekrét však umožňoval širšiu mobilizáciu ako bolo deklarované v televíznom prejave. Písomný dokument neobsahoval zmienku o predošlých vojenských skúsenostiach mobilizovaných, vylučoval len mužov podľa veku, zdravotne nespôsobilých a väzňov. Prezident tým ponechal na uvážení ministerstva obrany kto, odkiaľ a v akom sumárnom počte bude do vojny povolaný. Nemenovaný predstaviteľ vlády pre nezávislý ruský denník uviedol, že odvedených môže byť až 1 milión mužov. Z videí, správ a svedectiev odvedencov zverejnených na sociálnych sieťach ďalej vyplývalo, že mobilizácia pôsobila značne asymetricky. Kým vo veľkých mestách ako Moskva či Petrohrad bola iba mierna, v odľahlých oblastiach ruského vidieka dochádzalo k totálnej mobilizácii, pričom medzi plošne odvádzanými mužmi prevládali príslušníci etnických menšín, a nie etnickí Rusi. Početné svedectvá tiež ukázali, že do armády boli odvádzaní aj mladí muži bez výcviku.
Podľa reakcie šéfa ukrajinskej prezidentskej kancelárie Mychajla Podoljaka oznámenie o ruskej mobilizácii predvídali, nakoľko situácia na bojisku svedčila o tom, že ruskému veleniu jeho vojnové plány nevychádzali. Sarkasticky dodal, že „"dnešok je 210. dňom ruskej trojdňovej vojny"“. Podobný názor vyjadril aj bývalý náčelník generálneho štábu armády Českej republiky Petr Pavel, podľa ktorého Rusi vyhlásením mobilizácie nepriamo potvrdili významné straty živej sily, ktoré pri invázii na Ukrajinu utrpeli.
Prejav prezidenta Vladimíra Putina bol pôvodne avizovaný na utorok večer, pričom sa všeobecne očakávalo, že v ňom ohlási práve nejakú formu mobilizácie. Tomu zodpovedali aj obavy a konanie obyčajných Rusov, ktorí vykúpili letenky do destinácií, kde nepotrebovali víza (Turecko, Gruzínsko, Azerbajdžan, Belehrad). Ceny voľných leteniek prudko stúpli, napriek tomu sa behom pár hodín vypredali na niekoľko týždňov vopred. Zintenzívnenie pohybu smerom von z Ruska zaznamenali aj na cestných hraničných priechodoch do Fínska, Gruzínska a Kazachstanu. Fínsko neskôr reagovalo zavedením zákazu vstupu pre Rusov so schengenskými turistickými vízami, do Gruzínska neboli vpúšťané vozidlá nesúce označenie „V“ a „Z“, považované za symbol invázie. Podľa štatistiky ruskej tajnej služby FSB od vyhlásenia mobilizácie do sobotného večera utieklo z Ruska viac ako 260-tisíc mužov v brannom veku.
Najmenej v 38 mestách po celom Rusku vznikli, napriek hrozbe až 15-ročného väzenia, spontánne občianske demonštrácie proti mobilizácii. Podľa pozorovateľov išlo o vôbec najväčšie protesty od začiatku invázie. Poriadkové sily pri protestoch zatkli viac ako 2000 ľudí, väčšinu z nich v Petrohrade a v Moskve. Polovicu z protestujúcich pritom tvorili ženy. Viacerí zo zadržaných mužov následne priamo na policajnej stanici dostali povolávacie rozkazy. Počas protestov sa terčom útokov stali aj budovy Úradov pre nábor do armády. Napríklad v Nižnom Novgorode alebo v Toľjatti útoky Molotovovým koktailom spôsobili menšie požiare. V Irkutskej oblasti bol počas inštruktáže pred oficiálnou registráciou odvedencov jedným z brancov vážne postrelený predseda miestnej odvodovej komisie.
Putinov prejav mal okamžitý efekt aj na finančné trhy. Ruský akciový trh zaznamenal po správe o mobilizácii prudký pokles, ruský rubeľ prudko klesol oproti doláru na najnižšie kurzy za viac ako dva mesiace.
Deň pred vyhlásením mobilizácie ruský parlament schválil zákon sprísňujúci tresty za viacero trestných činov súvisiacich s mobilizáciou alebo armádnymi bojovými operáciami. Okrem iných sa sprísňovali tresty za dezerciu, poškodzovanie vojenského majetku či neuposlúchnutie rozkazu.
Hlava ruskej pravoslávnej cirkvi patriarcha Kirill sľúbil vojakom odpustenie všetkých hriechov v prípade, že obetujú svoj život vo vojne. Smrť „"pri plnení si vojenských povinností"“ prirovnal k tomu, ako Boh obetoval svojho jediného syna Ježiša.
Týždeň od 26. septembra do 2. októbra 2022.
Referendá na okupovaných územiach Ukrajiny.
Na okupovaných územiach Ukrajiny prebehli referendá o pripojení týchto území k Ruskej federácii. Hlasovalo sa v neuznanej Doneckej a Luhanskej ľudovej republike a v okupovaných častiach Záporožskej a Chersonskej oblasti. Hlasovanie začalo ešte v piatok predošlého týždňa a ukončené bolo v utorok. Obyvatelia dotknutých území mali tendenciu hlasovanie ignorovať, avšak proruské úrady sa na situáciu pripravili a konali tak, aby mohli referendum prehlásiť za úspešné.
Volebné miestnosti boli prístupné len v utorok, v ostatné dni prebiehalo hlasovanie priamo v príbytkoch obyvateľov, kde ich vyhľadali volební zriadenci sprevádzaní ozbrojeným vojakom. Na niektorých miestach prebiehalo hlasovanie formou ústnej ankety, kedy vojaci vyzbrojení samopalmi búchali ľudom na dvere bytov a následne sa pýtali, či sú za pripojenie k Rusku, pričom odpovede do volebných hárkov nezaznačovali hlasujúci, ale zapisovali si ich vojaci. Ruské štátne médiá uviedli, že takéto zbieranie hlasov „od dverí k dverám“ bolo v skutočnosti bezpečnostným opatrením.
Podľa zverejnených videí v niektorých mestách hlasovali aj uniformovaní muži maskovaní v kuklách bez toho, aby sa volebnej komisii akokoľvek legitimovali. Boli tiež zaznamenané hlasovania neplnoletých ako aj autobusy privážajúce ľudí z Krymu, ktorí odovzdávali hlasovacie lístky a zvyšovali tým účasť na pseudohlasovaní. Zvláštna hlasovacia miestnosť bola zriadená aj v Moskve, kde mohli svoj hlas odovzdať obyvatelia štyroch ukrajinských regiónov v súčasnosti žijúci v Rusku.
Výsledkom takto zinscenovaných referend bolo, že všetky dotknuté okupované regióny boli presvedčivo za pripojenie k Rusku. Ruskom dosadení volební predstavitelia vyhlásili, že v Zaporožskej oblasti podporilo anexiu 93 percent hlasujúcich, v Chersonskej oblasti 87 percent, v Luhanskej 98 percent a v Doneckej dokonca 99 percent hlasujúcich. Organizácia pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe (OBSE), ktorá bežne monitoruje rôzne voľby, uviedla, že výsledky hlasovania nebudú z právneho hľadiska platné, pretože akcia bola v rozpore s ukrajinskými zákonmi aj medzinárodným právom, konalo sa v oblastiach, kde nie je bezpečne, a nezúčastnili sa ho nezávislí pozorovatelia.
Západné krajiny ako aj ukrajinská vláda hlasovanie samotné ani jeho výsledky neuznali rovnako ako v prípade sporného plebiscitu z roku 2014 o pripojení Krymského polostrova k Rusku, celú akciu považovali za propagandu a nelegálny akt s cieľom umožniť Moskve anektovať násilne obsadené územia. Za štáty Európskej únie nelegálne referendá odsúdil podpredseda Európskej komisie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku Josep Borrell, britská premiérka Liz Trussová, rovnako ako nemecký kancelár Olaf Scholz, prezidenta Volodymyra Zelenského telefonicky uistili, že ich krajiny ruské pokusy o anexiu nikdy neuznajú. Odmietavo sa k otázke referend a anexie území vyjadril aj turecký prezident Recep Tayyip Erdoğan ako aj srbský prezident Aleksandar Vučić. Srbsko aj Turecko pritom udržiavali s Moskvou blízke vzťahy.
V stredu na základe výsledkov referend štvorica dosadených lídrov predmetných regiónov oficiálne požiadala Vladimíra Putina o anektovanie nimi vedených oblastí. Nezávislosť separatistických republík - Doneckej ľudovej republiky a Luhanskej ľudovej republiky - uznal ruský prezident krátko pred vtrhnutím ruských vojsk na Ukrajinu. Zmluvy týkajúce sa pripojenia týchto republík, ako aj okupovaných častí Záporožskej a Chersonskej oblasti k Rusku, boli prezidentom podpísané v piatok počas slávnostnej ceremónie v Georgijevskej sále Veľkého kremeľského paláca. V rozpore s medzinárodným právom sa tým začal proces ich anektovania.
Incident na plynovodoch Nord Stream.
V pondelok ráno boli dvomi výbuchmi v blízkosti dánskeho ostrova Bornholm poškodené plynovody Nord Stream 1 a 2, čo viedlo k masívnemu úniku plynu a rozčereniu hladiny mora na štyroch miestach. Menšie kruhy bublajúcej vody mali priemer okolo dvesto metrov, ten najväčší až jeden kilometer. Na plynovode Nord Stream 1 pozostávajúcom z dvoch paralelných potrubí vznikli dva úniky blízko seba - jeden vo švédskej a druhý v dánskej ekonomickej zóne. Preprava ruského plynu do Európskej únie cez plynovod Nord Stream 1 bola Gazpromom na konci augusta zastavená s odvolaním sa na technické problémy. Plynovod Nord Stream 2 nebol pre vojnu na Ukrajine napriek technickému dokončeniu sprevádzkovaný, bol však plne natlakovaný plynom.
Incidenty začali ihneď vyšetrovať úrady zo Švédska, Dánska aj Nemecka. V stredu sa k nim pridalo i Rusko. Predstavitelia viacerých krajín v súvislosti s únikmi plynu hovorili o sabotáži. K výbuchom došlo deň pred otvorením nového plynovodu Baltic Pipe medzi Nórskom a Poľskom.
Pre množstvo unikajúceho plynu bolo nutné vyčkať na možnosť prieskumu miesta únikov situovaných v hĺbke asi 80 m na dne Baltského mora. Švédska pobrežná stráž oblasť pravidelne monitorovala. Žiadne ďalšie viditeľné úniky z plynovodov ohlásila až 14. októbra. Dánske úrady následne 18. októbra potvrdili rozsiahle poškodenie plynovodov zapríčinené „silnými výbuchmi“ a uviedli, že nemožno povedať, kedy bude vyšetrovanie dokončené. Švédska spravodajská služba informovala, že jej predbežné vyšetrovanie iných dvoch únikov „posilnilo podozrenie z vážnej sabotáže“. Prieskum odhalil, že na dvoch miestach chýbalo potrubie v dĺžke niekoľko metrov, namiesto neho boli na mieste krátery s hĺbkou tri až päť metrov. Výbuchy vymrštili úlomky z potrubí do vzdialenosti až 250 metrov. Neskôr dánski a švédski vyšetrovatelia informovali, že pri plynovodoch našli stopy výbušnín a potvrdili tak, že išlo o sabotáž.
Každý z plynovodov Nord Stream 1 a 2 pozostával z dvojice potrubí. Pri explóziách boli zničené obidve potrubia Nord Stream 1 a jedno potrubie Nord Stream 2.
Október 2022.
Týždeň od 3. do 9. októbra 2022.
Útok na Krymský most.
V sobotu došlo na Krymskom (Kerčskom) moste, skladajúcom sa z paralelnej cestnej a železničnej časti, vedúcom z anektovaného Krymu na ruskú pevninu, k mohutnému výbuchu a následnému silnému požiaru. K explózii došlo okolo 6.00 hodiny ráno miestneho času na cestnej časti mosta, čo viedlo k zrúteniu dvoch polí cestného mosta, susedná časť pre opačný smer jazdy bola poškodená. V čase výbuchu sa na železničnej časti mosta nachádzal nákladný vlak. Vplyvom detonácie došlo k poškodeniu siedmych cisternových vozňov naložených naftou, ktorá sa vznietila. Následkom rozsiahleho požiaru bol ťažko poškodený aj železničný most.
Premávka na tejto dôležitej dopravnej spojnici bola v obmedzenom režime obnovená popoludní, keď mostom mohli prechádzať osobné autá. Nákladná doprava ako aj železničná doprava zostala zastavená. Ruské orgány neskôr odhadli, že oprava cestného prepojenia sa môže natiahnuť až do marca 2023. Ako termín kompletného dokončenia opráv mosta určili moskovské úrady koniec júla 2023. Rusi z útoku obvinili Ukrajincov, Vladimír Putin nariadil vytvorenie špeciálnej vyšetrovacej komisie. Ukrajinská vláda sa k zničeniu mosta oficiálne nepriznala, poradca ukrajinského prezidenta Mychajlo Podoljak však ešte v auguste hovoril, že most je legitímnym vojenským cieľom.
19 km dlhý Krymský most, známy aj ako Kerčský most, bol pre Rusko vysoko dôležitý pri zásobovaní krymského polostrova ako aj armády na ďalších okupovaných častiach južnej Ukrajiny. Jeho zničením mohla byť ruská armáda okupujúca Chersonskú oblasť zásobovaná po železnici len jednou linkou – medzi Krasnodarom a Melitopoľom. Táto trať sa však nachádzala v dosahu ukrajinskej paľby a v okupovanom Melitopole pôsobila silná bunka ukrajinských partizánov útočiacich aj na železnice a vlaky s dodávkami.
Most má pre Rusov aj silný symbolický význam. Jeho otvorenie totiž symbolicky zavŕšilo anexiu polostrova Krym. Dokončený most otváral osobne ruský prezident Vladimir Putin, cestnú časť 15. mája 2018, železničnú potom o dva roky neskôr.
Týždeň od 10. do 16. októbra 2022.
Odveta za Krymský most.
V pondelok ráno začala ruská armáda masívne ostreľovanie ukrajinských miest. Reagovala tak na útok na Krymský most, ktorý sa odohral len dva dni predtým. Vladimír Putin vyhlásil, že na „"teroristický útok"“ na most nemohli nereagovať a že odpovede budú vždy v takom rozsahu, v akom sú vedené vyhrážky proti Rusku. Z tohto dôvodu podľa jeho slov podnikli koordinované útoky na „"energetické, vojenské a komunikačné zariadenia".“
Raketové útoky zasiahli takmer celú krajinu od Ľvova na západe, cez Kyjev, Dnipro až po Charkov a Záporožie na východe štátu. Cieľmi boli objekty kritickej civilnej, najmä energetickej infraštruktúry a centrá husto obývaných ukrajinských miest. Útoky boli realizované v čase rannej špičky, keď ľudia cestovali do práce a keď študenti prichádzali do škôl. Zasiahnuté boli aj obytné budovy. Jedna z rakiet v Kyjeve dopadla v blízkosti sídla ukrajinskej tajnej služby SBU a kancelárie ukrajinského prezidenta. Vlna ničivých ruských náletov si vyžiadala niekoľko desiatok mŕtvych a viac ako stovku zranených civilov, taktiež spôsobila výpadok v dodávkach elektrickej energie vo viacerých regiónoch. Útoky za dva dni zasiahli asi 30 percent energetickej infraštruktúry Ukrajiny, úrady vyzvali obyvateľstvo a firmy na šetrenie elektrinou, plynom aj uhlím.
Išlo o najrozsiahlejšie útoky na infraštruktúru od začiatku tejto invázie. Moskva pritom nepoužívala iba rakety, ale aj tzv. kamikadze drony iránskej výroby.
Rusko sa na Ukrajine snažilo vyvolať humanitárnu katastrofu ako trest za to, že sa nepodriadili jeho invázii a okupácii. Vladimír Putin sa podľa analytikov útokmi čiastočne snažil aj umlčať hnev zástancov tvrdého ruského postupu, ktorí velenie kritizovali po neúspechoch na fronte. Stratégia vyvolať chaos a odradiť Ukrajinu od ďalších útokov proti Rusku však zrejme Moskve nevyšla a ukrajinskí politici hovorili o ešte väčšom odhodlaní obyvateľstva brániť svoju krajinu pred agresiou.
Pondelkové masívne útoky na Ukrajinu však zrejme neboli len odvetou za poškodenie Krymského mosta. Americké aj ukrajinské tajné služby tvrdili, že raketové útoky boli pripravované od začiatku októbra. Ruskú reakciu očakávali po jeho vojenských neúspechoch na východnom a južnom fronte, kde bola ruská armáda od začiatku septembra vytláčaná zo svojich pozícií, bola nútená ustupovať a strácala rozsiahle okupované územia. Súčasné raketové útoky na civilnú infraštruktúru tak možno považovať za prejav zúfalstva ruskej armády.
Pondelkový útok ukázal, že Ozbrojené sily Ruskej federácie boli stále schopné masívneho ostreľovania aj s využitím moderných, presne navádzaných striel. Na začiatku tejto invázie využívali moderné rakety ako Ch-101 a 9K720 Iskander v širšej miere, v ostatných mesiacoch však pri vzdušných útokoch prevažovali najmä staršie, menej presné rakety zo sovietskej éry, ktorých malo Rusko stále dostatok. Pri pondelkových útokoch použili najmenej 84 presne navádzaných rakiet s plochou dráhou letu a minimálne 24 bezpilotných lietadiel, zvyšné použité strely boli lacnejšie a ich vystrelenie malo predovšetkým preťažiť ukrajinskú protivzdušnú obranu. Cena modernej strely s plochou dráhou letu Ch-101 pritom bola približne 13 miliónov dolárov, Kalibr 6,5 milióna a Iskander 3 milióny. Rusko však moderné strely nestíhalo vyrábať z kapacitných dôvodov ako aj pre sankcie uvalené na jeho zbrojársky priemysel a ekonomiku. Nakupovalo preto bojové drony Šáhid-136 a ďalšie zbrane z Iránu.
Iránske drony však Ruskej armáde neprinášali taký efekt v bojových operáciách, ktorý by bol porovnateľný s nasadením amerických raketometov HIMARS na strane ukrajinskej armády. Kým Ukrajinci presnými údermi útočili na muničné sklady, logistické uzly a veliteľské štáby nepriateľa, Rusi využívali zahraničné zbrane na útoky proti civilnej infraštruktúre rozptýlené po celej Ukrajine a nepokúšali sa o koncentrované nálety riadenými dronmi na kľúčové body frontu alebo vojenské ciele v tyle protivníka. Svoju úlohu zohral aj fakt, že až 60% relatívne pomalých bezpilotných lietadiel Šáhid-136 bolo ukrajinskou protivzdušnou obranou zostrelených.