burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dermot Mulroney

Dermot Patrick Mulroney (* 31. október 1963, Alexandria, Virgínia, USA) je americký herec a hudobník. 
Detstvo a mladosť.
Jeho otec vyučoval právo na univerzite a jeho matka bola regionálnou divadelnou herečkou. Má írsky a nemecký pôvod a narodil sa ako tretí z piatich detí. Na vysokej škole škole študoval na Northwestern University.
Kariéra.
Od roku 1986 sa objavoval vo filmoch s rôznymi ťažkými témami. V roku 1988 stvárnil jednu z vedľajších úloh vo filme "Mladé pušky", kde hral po boku hercov ako Kiefer Sutherland či Charlie Sheen. O rok neskôr, si zahral vo filme "Spoločník na druhej trati", ktorý sa zaoberal homosexuálnou témou a vývoju ochorenia AIDS. Vo filme si zahrali tiež Campbell Scott, či Mary-Louise Parker. 
V roku 1995 si zahral v dráme "Vraždy podľa predlohy" a o rok neskôr, hral v dráme "Bastard Out of Carolina" po boku Jennifer Jason Leigh. V roku 2003 hosťoval v televíznom seriály "Priatelia". 
V roku 2006 si zahral v dramatickom filme "Griffin a Pheonixová", kde sa objavil v hlavnej úlohe spoločne s Amandou Peet. 
Súkromný život.
Od roku 1990 bol ženatý za herečku Catherine Keener, s ktorou má jedného syna, narodeného v roku 1999. Ich manželstvo skončil rozvodom, v roku 2007. Z druhého manželstva, má Mulroney ďalšie dve deti.
Radošovský potok

Radošovský potok je potok v regióne Dolné Považie, na území obcí Radošovce a Jaslovské Bohunice v okrese Trnava v Trnavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina. Ústi do Hornej Blavy. Má dĺžku . Rád toku V. 
Začiatok.
Začína sa v na území obce Radošovce, na ráztoke Hornej Blavy nad severným okrajom intravilánu obce Radošovce, na východnom okraji poľa "Kopanice" (pole leží väčšou časťou už na území susednej obce Kátlovce). Je výsledkom rozvetvenia sa Hornej Blavy na dve ramená, ktoré pokračujú súbežne. Ľavé (severovýchodné) rameno nesie názov "Radošovský potok".
Opis toku.
"Radošovský potok" (ľavé severovýchodné rameno Hornej Blavy) tečie územím Radošoviec okrajom intravilánu juhovýchodným smerom, v priteká k hornému (severozápadnému) okraju intravilánu obce Radošovce, v podteká cestu z južného okraja intravilánu časti obce "Paderovce" v obci Jaslovské Bohunice na južný okraj intravilánu obce Radošovce, v tesne pred opustením územia Radošoviec obteká samotu "Dolný mlyn", v opúšťa územie obce Radošovce a vteká na územie obce Jaslovské Bohunice časť obce "Bohunice" v jej poľnohospodárskom extraviláne, v ústi do Hornej Blavy ako jej ľavostranný prítok. Pravé juhozápadné rameno Hornej Blavy tečie cez územie "Paderoviec" rovnobežne s "Radošovským potokom", vteká na územie obce Jaslovské Bohunice časť obce "Bohunice" v jej poľnohospodárskom extraviláne, spája sa s Dubovským potokom, prudko sa stáča na východ, spája sa s "Radošovským potokom" (s ľavým, severovýchodným ramenom Hornej Blavy) a pod názvom Horná Blava pokračuje v juhovýchodnom smere.
"Radošovský potok" patrí do okresu Trnava v Trnavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina v geomorfologickom podcelku Trnavská pahorkatina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Radošovský potok" má pôvod v názve obce Radošovce, ktorej najstarší záznam sa viaže k roku 1216 "Radichov", 1229 "Wradichov", 1773 "Radossowcze". Vodný tok sa začína na území obce Radošovce a preteká týmto územím. Pôvod názvu obce Radošovce je v domácej podobe "Radoš" niektorého zo starobylých slovanských predkresťanských osobných mien "Radim, Radimír, Radislav, Radivoj, Radomil, Radomír, Radoslav, Radovan", niekdajšieho vlastníka alebo správcu pôvodnej osady alebo ináč spájanej osoby s osadou. Porovnaj aj domáce podoby osobných mien: "Drahoš - Drahoslav, Jaroš - Jaromír, Jaroslav, Miloš - Miloslav, Miroš - Miroslav". Z toponyma Radošovce bolo po rozšírení o formant "-ský", po systémovej redukcii o hlásky "-ce" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Radošovský potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2019.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Radošovský potok" je jedinečným hydronymom (august 2022). 
Referencie.
Králička

Králička môže byť:
Moby (album)

Moby je debutový študiový album amerického elektronického hudobníka Mobyho, ktorý bol vydaný v júli 1992 cez Instinct Records. V auguste 1993 bol vydaný v Anglicku s názvom "The Story So Far" cez Ecuator Records s pozmeneným zoznamom skladieb.
Zoznam skladieb.
Bonusová iTunes skladba
Králica

Králica môže byť:
Ambient (album)

Ambient je druhý štúdiový album amerického elektronického hudobníka Mobyho, ktorý bol vydaný 17. augusta 1993 v Spojených štátoch cez Instinct Records a v októbri toho istého roku v Spojenom kráľovstve cez Equator Records. Album na rozdiel od debutu obdržal len priemerné recenzie.
Nocadeň (album)

Nocadeň je názov debutového štúdiového albumu slovenskej kapely Nocadeň. Tento album dňa 27. marca 2000 vydalo hudobné vydavateľstvo BGM Ariola.
Slová už nevravia nič

Slová už nevravia nič je názov druhého štúdiového albumu slovenskej kapely Nocadeň. Tento album dňa 24. septembra 2001 vydalo hudobné vydavateľstvo BGM Ariola.
Škvor

Škvor môže byť:
Ucháľ

Ucháľ môže byť:
Ušiak

Ušiak môže byť:
Ušiar

Ušiar môže byť:
Ucháč

Ucháč môže byť:
Mikoláš

Mikoláš môže byť:
Brachycera

Brachycera môže byť iný latinský názov:
Sakkos (pokrývka vlasov)

Sakkos () bola starogrécka ženská ozdobná pokrývka vlasov.
Grécke ženy si v klasickom období nechávali narásť dlhé vlasy, no nosili ich rôzne navrstvené na temene hlavy, hoci pri formálnych príležitostiach mali vlasy voľne spustené na chrbte alebo vpredu na prsiach.
Koncom 5 stor. pred Kr. mali vlasy často zopnuté alebo zviazané do drdolov či upevnené pomocou zložitej úpravy vlasových pások. Možno len okrem ofiny sa takmer všetky vlasy mohli ovinúť sakkosom t. j. kusom pásu tkaniny či šálom okolo hlavy a zaistiť. Sakkos mohla byť aj mäkká tkaná „čiapka“ so strapcom visiacim v strede. V oboch prípadoch sakkos úplne zakrýval vlasy, ktoré boli zväčša zviazané do drdola, s výnimkou ofiny alebo kučier pri ušiach. "Sfendoné" (široká čelenka, menšia verzia sakkos) nezakrývala vlasy úplne.
Grécke ženy si so sakkos alebo sfendoné zakrývali hlavy rôznymi spôsobmi. Dôkazy o tejto pokrývke hlavy sa našli na plastikách a v písomnostiach z tohto obdobia. Typ čiapky (pokrývky) zvanej sakkos nosili mnohé grécke ženy. V helenistickom období sa sakkos a sfendoné pravdepodobne prestali používať. Ženy ešte stále nosili vlasy vyčesané nahor (upravené hlavne do drdola), ale mali ich aj natočené a zvlnené v rôznych účesoch.
Everything Is Wrong

Everything Is Wrong je tretí štúdiový album amerického elektronického hudobníka Mobyho, ktorý bol vydaný 14. marca 1995 cez Mute v Spojenom kráľovstve a v Spojených štátoch cez Elektra. Bol vydaný s limitovanou edíciou bonusového disku s ambientnou hudbou s názvom "Underwater". V januári 1996 bol vydaný 2 CD remixový album pomenovaný "Everything Is Wrong: Non-Stop DJ Mix by Evil Ninja Moby" alebo "Everything Is Wrong: Mixed! Remixed!" cez Mute.
N-Trance

N-Trance je anglická tanečná skupina, ktorú založili Kevin O'Toole a Dale Longworth v roku 1990. Skupina je známa svojimi európskymi hitmi "Set You Free" a "Electronic Pleasure", a taktiež s cover verziami disco hitov zo 70-tych rokov ako sú "Stayin' Alive", "D.I.S.C.O.", "Shake Ya Body" a "Da Ya Think I'm Sexy?". Úspešne mali v anglicku 14 rebríčkových hitov počas rokov 1994 – 2004.
Electronic Pleasure

Electronic Pleasure je debutový album anglickej tanečnej skupiny N-Trance. Bol vydaný v anglicku, kde bol vydaný v novembri 1995 pod vydavateľstvom All Around the World a v amerike, kde bol vydaný v marci 1996 pod vydavateľstvom Radikal Records.
Katarzia (album)

Katarzia je názov tretieho štúdiového albumu slovenskej kapely Nocadeň. Tento album dňa 24. septembra 2003 vydalo hudobné vydavateľstvo BGM Ariola.
Ozbrojené sily Ukrajiny

Ozbrojené sily Ukrajiny (; skratka: ) sú ozbrojené sily Ukrajiny. Všetky vojenské a bezpečnostné sily krajiny, vrátane ozbrojených síl, sú pod velením prezidenta Ukrajiny a podliehajú dohľadu stálej parlamentnej komisie Verchovnej rady.
Organizačne sa delia na pozemné vojsko, vzdušné sily, vojenské námorníctvo, námornú pechotu, výsadkovo-útočné vojsko, sily špeciálnych operácií, sily teritoriálnej obrany a sily bezpilotných systémov. Ukrajinské námorníctvo zahŕňa okrem vlastných námorných síl aj ukrajinské námorné letectvo. Ukrajinská námorná stráž zabezpečuje pobrežnú stráž a je súčasťou služby pohraničnej stráže a nie je podriadená námorníctvu. Ukrajinské sily protivzdušnej obrany boli pôvodne samostatnou zložkou zodpovedajúcou za protivzdušnú obranu od svojho vzniku v roku 1991 až do zlúčenia s letectvom v roku 2004.
Kvôli ruskej vojenskej intervencii na Ukrajine v roku 2014 prezident poveril gubernátorov oblastí Ukrajiny vytvorením dobrovoľníckych jednotiek v rámci vládnych síl teritoriálnej obrany. Spočiatku tieto jednotky dostávali minimálne financie z regionálnych rozpočtov a väčšinou boli odkázané na dary. V novembri 2014 bola väčšina práporov teritoriálnej obrany integrovaná do ukrajinských pozemných síl. Národná garda Ukrajiny slúži ako polovojenská záložná zložka Ozbrojených síl Ukrajiny.
Po nepriateľských akciách zo strany Ruska v roku 2014 Ukrajina zvýšila počet príslušníkov svojich ozbrojených síl na 204 000 vojakov (+ 46 000 civilných zamestnancov), nepočítajúc do toho ďalšie sily, ako sú pohraničná stráž (53 000), novovytvorená Národná garda Ukrajiny (60 000) alebo bezpečnostná služba. V roku 2021 mali ukrajinské ozbrojené sily asi 246 445 mužov a žien (z toho 195 626 príslušníkov vojenského personálu). Boli druhou najväčšou armádou v regióne po ruských ozbrojených silách.
FK PARI Nižný Novgorod

FK PARI Nižný Novgorod je ruský futbalový klub sídliaci v Nižnom Novgorode. Klub bol založený 1. júna 2015 pod názvom Volga-Olimpiyets.
Tetrahydrometánopterín

Tetrahydrometánopterín (THMPT, ) je koenzým vystupujúci v metanogenéze. Je to nosič jednouhlíkovej skupiny, ktorá sa redukuje na metylovú skupinu pred prenosom na koenzým M.
Tetrahydrosarcinapterín (THSPT, H4SPT) je modifikovaná forma THMPT, kde je na 2-hydroxyglutarátový koniec naviazaná glutamylová skupina.
Redukcia C1 skupín.
"N"-Formylmetánofurán funguje ako donor C1 skupiny na N5 pterínu, čím vzniká formyl-THMPT. Táto formylová skupina potom interamolekulárne kondenzuje, čím vzniká metenyl-THMPT+, ktorý sa potom redukuje na metylén-THMPT. Metylén-THMPT sa následne premieňa na metyl-THMPT. V tejto reakcii vystupuje ako zdroj elektrónov koenzým F420 a reakciu katalyzuje F420-dependentná metylén-THMPT reduktáza. Metyl-THMPT potom funguje ako donor metylovej skupiny na koenzým M, čo je reakcia katalyzovaná metyl-THMPT koenzým M metyltransferázou.
Porovnanie s tetrahydrofolátom.
THMPT je príbuzný tetrahydrofolátu (THFA, H4FA). Najdôležitejším rozdiel medzi THMPT a THFA je, že THFA má vedľa fenylového kruhu karbonylovú skupinu, ktorá odťahuje elektróny. Kvôli tomu je redukcia metenyl-THMPT v porovnaní s metenyl-THFA náročnejšia. Redukciu metenyl-THMPT katalyzuje tzv. hydrogenáza bez železosírneho klastru. Tento názov ju odlišuje od takzvaných len Fe hydrogenáz, ktoré obsahujú Fe-S klaster.
Cvičák

Cvičák je prírodná pamiatka nachádzajúca sa na severnom okraji mesta Český Krumlov v CHKO Blanský les v Česku. Názov Cvičák je odvodený z toho, že oblasť pred tým slúžila ako vojenské cvičisko.
Do prírodnej pamiatky patria tri bezlesné vrcholy a zalesnený vrch Líščej hory. Rozloha prírodnej pamiatky je približne 62 hektárov. Vyskytujú sa tam napríklad spoločenstvá širokolistých suchých trávnikov, porasty vápnomilných bučín, rozptýlené porasty drevín a stredo-európskych bazifilných teplomilných dúbrav a tiež vzácne a ohrozené druhy živočíchov ako napr. populácie motýľov spriadača kostihojového, modráčika hnedoškvrnného, očkáňa trávového a rôznych vtákov. Žiju tam okrem iných strakoš obyčajný a krutohlav hnedý.
Lokalita.
Cvičák sa nachádza na trávnatej ploche na vápencovom podklade neďaleko Českého Krumlova. Ide o prírodnú pamiatku umiestnenú na ploche cca 62 hektárov v južnej časti CHKO Blanský les. Je to druhé nejrozľahlejšie maloplošné chránené územie v CHKO Blanský les.
História.
V minulosti na území, kde se teraz nachádza prírodná pamiatka, boli veľké čerešňové sady, z ktorých sa niektoré staré stromy zachovali, hoci dané územie dlhú dobu slúžilo ako vojenské cvičisko. Kvôli tomu väčšia časť územia pamiatky nebola zalesnená. Na začiatku roku 2017 správa CHKO Blanský les vyhlásila na tomto území novú prírodnú pamiatku. Pripomienka predchádzajúceho využitia danej lokality bola zachovaná v názve novo vyhlásenej pamiatky.
Dňa 4. novembra 2017 dobrovoľníci zo spoločnosti Schwan Cosmetics vysadili v prírodnej pamiatke Cvičák ovocné stromky. Zaujímavé je, že táto spoločnosť poskytla danú službu ako kompenzáciu za vyrobené drevené kozmetické ceruzky. Celkom bolo vysadených sedemdesiat čereešní. Potrebný materiál zaistili odborné firmy. Správa CHKO Blanský les sľúbila, že bude v starostlivosti o vysadené stromčeky pokračovať.
Ochrana.
Vyhlásením prírodnej pamiatky nedochádza k žiadnym zmenám v súčasnom využívaní. Voľný pohyb osôb a zber lesných plodov je stále povolený. V rokoch 2017–2018 prebehla (alebo prebehne v blízkej budoúcnosti) výsadba ovocných drevín, údržba cestnej siete, kosenie trávnatých plôch, vybudovanie umelých ukrytov pre obojživelníkov. Cieľom danej prírodnej pamiatky je udržanie v tejto lokalite kľudovej a rekreačnej zóny a zachovanie prírody v okrese Blanského Lesa. Peter Lepší pri pohovore zdôraznil, že najdôležitejšia je ochrana vzácnych druhov motýľov a vtákov.
Prírodné pomery.
Flóra.
Na území pamiatky rastie veľké množstvo vzácnych a ohrozených druhov rastlín. Typickými rastlinami Cvičáku sú oman vrbolistý, jagavka konáristá , mrvica peristá a kruštík tmavočervený.
Turizmus.
V roku 2017 Cvičák ešte nebol turisticky atraktívnou lokalitou, ale v blízkej budúcnosti sa plánuje vybudovanie náučného chodníka. Môžeme očakávať nárast záujmu o výlety do tejto oblasti, ktorá sa môže stať veľmi zaujímavou prírodnou pamiatkou pre biológov a obyčejných turistov a milovníkov prírody.
Beňuška (vrch v Nízkych Tatrách)

Beňuška () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Braväcovom, približne severovýchodne od Brezna. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obcí Braväcovo a Jarabá. Najbližšími sídlami sú západne ležiaca Jarabá, južne sa nachádza Braväcovo a juhovýchodne Bacúch, severne je situované horské sedlo Čertovica. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Beňuška je súčasťou rázsochy, ktorá vybieha z masívu Čertovej svadby () v hlavnom hrebeni juhozápadným smerom na Zúbru (). Severným smerom sa nachádza horské sedlo Čertovica, no tiež Sedlom za Lenivou oddelený vrch Čertova svadba, Končisté () a Lajštroch (), západne je Besná (), Zúbra a Čučoriedková (), južne susedí Kečka () a východne Biela skala (), Vrchbánsky grúň () a Babina (). Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu z východných svahov odvádza potok Leňuška, z juhozápadných Beňuška a západných Štiavnička. Vrcholom vedie značený turistický chodník z Braväcova.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý riedky porast, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Je tak možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Kremnické vrchy, Poľanu, Veporské a Stolické vrchy.
Milovský rybník

Milovský rybník je rybník, ktorý sa nachádza v osade Milovy patriacej do obce Sněžné v okrese Žďár nad Sázavou v Kraji Vysočina. Geograficky sa nachádza v Milovskej kotline v pohorí Žďárské vrchy patriacom do Hornosvrateckej vrchoviny.
Popis rybníka a jeho histórie.
Milovský rybník sa nachádza v Milovoch v rekreačnej oblasti na území Chráněnej krajinnej oblasti Žďárské vrchy. Rybník bol založený v roku 1610 Vilémom Dubským z Třebomyslic. Rybník má plochu 6,5 ha a jeho najväčšia hĺbka dosahuje 4 m. Brehy rybníka sú poväčšinou trávnaté. Pri rybníku sa nachádza Hotel Orea Resort Devět skal a tiež kep Milovy a niekoľko ďalších rekreačných zariadení. Prístup k rybníku a parkovanie nie sú spoplatené. Areál rybníka je významným rekreačným strediskom.
Zdrojom vôd rybníka je Černý potok, prítok rieky Svratky (povodie riek Dyje a Moravy). Milovský rybník je súkromným rybárskym revírom. V rokoch 2021 a 2022 rybník s okolím prešli stavebnou rekonštrukciou a revitalizáciou v súlade s ochranou vzácneho a chráneného Rdestu alpského.
Milovský rybník je východiskom turistických trás na okolné skaly Dráteničky, Malínská skála, Černá skála, Bílá skála, Devět skal, Čtyři palice a Milovské perničky.
Prievozské vianočné hry

Prievozské vianočné hry sú súčasťou cyklu hier založených na biblických udalostiach, takzvaného Mystéria, ktoré sa hrávalo v stredoveku. "Hra o narodení Krista" (nem. "Christgeburt-Spiel)", "Pastierska," či "Trojkráľová hra" ("Dreikönig-Spiel)" a "Rajská hra" ("Paradeis-Spiel" ) boli znovuobjavené a publikované v polovici 19. storočia Karolom Juliusom Schröerom. Hry sú pomenované podľa lokality, kde boli objavené. Ide o Prievoz, ktorý je dnes štvrťou Bratislavy v mestskej časti Ružinov v okrese Bratislava II. Až do roku 1946 bol Prievoz samostatnou obcou, v ktorej ešte v období rokov 1918/20 žilo až 77% Nemcov a 18% Maďarov. Prievoz sa nemecky nazýva "Oberufer" a preto sú vianočné hry vo svete známe ako "Oberuferer Weihnachtsspiele", či anglicky ako "Oberufer Christmas Plays".
Zakladateľ antropozofie Rudolf Steiner publikoval mierne upravenú verziu týchto hier a vyzýval k ich inscenovaniu. Učitelia prvej waldorfskej školy predstavili hry svojim žiakom. Odvtedy sa hry hrajú každoročne vo waldorfských školách vždy okolo Vianoc za prispenia študentov, učiteľov, zamestnancov a niekedy aj rodičov alebo ľudí spojených s inštitúciou. Mimo antropozofických či waldorfských vzdelávacích kruhov však hry v tejto podobe majú len malý význam.
Dnešné nemecké predstavenia sa väčšinou držia pôvodného textu, ktorý je napísaný ľudovým štýlom a rýmovaný v niektorom z karpatonemeckých nárečí. V hre sa veľa sa spieva (sólovo, ale aj zborovo). Pre hry tohto druhu je typické, že aj vážnejšia zápletka je miestami popretkávaná dosť hrubým humorom. Obľúbené je tiež premiestniť udalosti biblických Vianoc do domáceho prostredia. V "Hra o narodení Krista" sa teda pastieri na poli sťažujú na štipľavú zimu, opakovane sa šmýkajú na zamrznutej zemi a ignoruje sa fakt, že v pôvodnom prostredí príbehu, teda Palestíne v zime zem len zriedka zamrzne.
Vianočné hry v Bratislave a Prievoze.
Podľa štúdie etnológa Daniela Luthera sa vianočné hry hrávali v Bratislave a Prievoze od 15. storočia, pričom poslednú zmienku o nich v Bratislave nachádzame na začiatku 19. storočia a v Prievoze na prelome rokov 1933 – 1934.  Bratislavský aj prievozský variant hier majú príbuzné prvky a starším bude pravdepodobne variant bratislavský. V Bratislave vieme v 17. storočí hry aj lokalizovať na Rybné námestie, kde sa hrávali za účasti mestskej honorácie.
Hercami hier boli výhradne muži, ktorí hrávali aj ženské postavy. Predstavenia začínali o tretej poobede a trvali 2 hodiny. Hry sa hrávali v období medzi 1. adventnou nedeľou až do Sviatku Troch kráľov vždy v nedeľu a vo sviatok, pričom nemecké vianočné hry majú spoločné znaky so slovenskými vianočnými obchôdzkami, ide teda pravdepodobne o spoločný kultúrno – historický základ hier.
Retrospektíva (album)

Retrospektíva je názov kompilácie, ktorú v roku 2006 vydalo hudobné vydavateľstvo Sony BMG slovenskej kapele Nocadeň. Album obsahuje, okrem kompilačných reedícií pôvodných skladieb skupiny, aj nahrávku piesne „Nestrieľajte do labutí“ s Katarínou Knechtovou, či päť dovtedy nezverejnených hudobných remixov.
Ikony

Ikony je názov piateho štúdiového albumu slovenskej kapely Nocadeň. Tento album dňa 6. októbra 2008 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Pyrolochinolínchinón

Pyrolochinolínchinón, PQQ alebo metoxatín je redoxný kofaktor a antioxidant. Nachádza sa v pôde a v ovocí, napríklad v kivi, a takisto v ľudskom materskom mlieku. 
Enzýmy, ktoré obsahujú PQQ, sa nazývajú chinoproteíny. Chinoproteínová glukózadehydrogenáza, jeden z chinoproteínov, sa používa v glukózových senzoroch. PQQ stimuluje rast baktérií. Hovorí sa, že prijímanie PQQ ako potravinového doplnku podporuje mitochondriálnu biogenézu. Okrem bakteriálnych metaloenzýmov existuje i niekoľko cicavčích enzýmov, ktoré ho využívajú, vrátane lyzyloxidázy.
História.
PQQ objavil J. G. Hauge ako tretí redoxný kofaktor po nikotínamide a flavíne v baktériách (aj keď predpokladal, že je to naftochinón). Anthony a Zatman takisto našli neznámy redoxný kofaktor v alkoholdehydrogenáze. V roku 1979 Salisbury s kolegami a Duine s kolegami extrahovali túto prostetickú skupinu z metanoldehydrogenázy metylotrofných organizmov a identifikovali jej molekulárnu štruktúru. Adachi a kolegovia zistili, že PQQ sa nachádza aj v organizmoch rodu "Acetobacter".
Biosyntéza.
Zaujímavým aspektom PQQ je jeho biosyntéza u baktérií, ktorá začína ribozomálne syntetizovaným peptidom (pomocou translácie), PqqA. V prvom kroku biosyntézy sú glutamát a tyrozín v PqqA prepojené pomocou radikálového SAM enzýmu PqqE. Snaha o pochopenie syntézy PQQ viedla k rozšíreniu znalostí a záujmu o radikálové SAM enzýmy a ich schopnosti upravovať bielkoviny. Takisto bola objavená analógická metabolická dráha závislá na radikálových SAM enzýmoch, ktorá vedie k syntéze údajného elektrónového prenášača mykofaktocínu, ktorý vzniká z valínu a tyrozínu v prekurzorovom peptide MftA.
Kontroverzia s označením „vitamín“.
Vedecký časopis "Nature" publikoval v roku 2003 článok od Kasaharu a Kata, ktorý v princípe tvrdil, že PQQ je nový vitamín, a v roku 2005 článok od Anthonyho a Fentona, ktorý tvrdil, že článok z roku 2003 robil chybné a nepodložené závery. Článok od Brucea Amesa v časopise "The Proceedings of the National Academy of Sciences" z roku 2018 označil PQQ ako „vitamín dlhovekosti“, ktorý nie je nutný pre okamžité prežitie, ale nutný pre udržanie dlhodobého zdravia.
Biosenzory.
Enzýmy využívajúce PQQ, napríklad PQQ dependentné dehydrogenázy, je možné využiť v biosenzoroch s ampérometrickým stanovením.
Codex revúcky B

Codex revúcky B: Altschlawische Sagen und Pannonien alebo tiež Zbierka revúcka B: povesti starých Slovanov z Panónie, je najstaršia známa zbierka slovenských ľudových rozprávok. Ide o rukopisnú zbierku, napísanú v Revúcej roku 1840 Samuelom Reussom. Zbierka obsahovala štyri hlavné texty, štyri vedľajšie texty a poznámky k jednotlivým rozprávkam.
Texty.
Na začiatku zbierky boli napísané štyri rozprávky, tri z nich mali pripísané poznámky.
Zbierka ešte obsahovala text o založenej duši spracovaný Dobšinským, poznámky, zápisy o pálení čarodejníc a text o obci Kraskovo.
Zdroje.
https://zlatyfond.sme.sk/dielo/5022/Polivka_Novely-a-poviedky/28
https://zlatyfond.sme.sk/dielo/5016/Polivka_O-sberateloch-a-sbierkach-slovenskych-rozpravok/3
https://zlatyfond.sme.sk/dielo/5017/Polivka_Rozpravky-s-zivly-nadprirodzenymi-I/2
https://www.sav.sk/journals/uploads/01311139--SL-2007-5-Pacalova-383-393.pdfhttps://www.researchgate.net/publication/332196702_Ad_fontes_The_Codices_of_Revuca/fulltext/5ca601b5a6fdcca26dfd6c41/Ad-fontes-The-Codices-of-Revuca.pdf
Misgendering

Misgendering je anglický termín, ktorý označuje použitie nesprávnych zámen alebo nevhodného oslovenia pri oslovovaní trans osôb alebo pri rodovej diverzite. Zahŕňa tiež používanie výrazov s nesprávnym rodovým kontextom, používanie nesprávnych gramatických kategórií, odmietanie príležitostí pre ľudí iného pohlavia. Misgendering sa môže stať omylom, ľahostajnosťou alebo zámerne (čiže ako prejav transfóbie, tým je termín spojený s deadnamingom). Sloveso "misgender" je dokladované od roku 1989. V češtine sa vyskytuje (aj) ako "misgenderovat".
Efekt.
Častý misgendering vedie k vyčerpanosti a demoralizácii, trans a nebinárni ľudia sa musia rozhodovať či misgendering opravovať. Pri dennom výskyte misgendering môže negatívne ovplyvniť mentálne zdravie trans a nebinárnych ľudí. „LGBT+ ľudia sú náchylnejší na čelenie diskriminácii a zaujatosti aj zo strany zdravotníckeho personálu. V krajinách, ktoré neuznávajú zväzky rovnakého pohlavia, sa objavuje dokonca strach zo zatknutia či násilia. Následkom toho prichádzajú o možnosť, aby sa im dostala dostupná a kvalitná lekárska starostlivosti. Predchádzajúca skúsenosť s diskrimináciou, stigmou, misgenderingom a nedobrovoľnými procedúrami ich môže napokon celkom odradiť od vyhľadania zdravotnej pomoci.“
Misgendering je formou mikroagresie voči trans a nebinárnym ľuďom.
Kyselina 5,10-metyléntetrahydrolistová

Kyselina 5,10-metyléntetrahydrolistová je kofaktor niekoľkých biochemických procesov. Je to derivát kyseliny listovej. V prírode sa vyskytuje v podobe diastereoméru ("6R")-5,10-metylén-THF. Jej konjugovanou zásadou je 5,10-metyléntetrahydrofolát ("N5,N10"-metyléntetrahydrofolát, 5,10-CH2-THF, MTHF).
MTHF vystupuje ako intermediát v metabolizme jednouhlíkových skupín a premieňa sa na 5-metyltetrahydrofolát, 5-formyltetrahydrofolát a metenyltetrahydrofolát. Je to substrát pre enzým metyléntetrahydrofolátreduktázu (MTHFR). Vzniká hlavne v reakcii tetrahydrofolátu so serínom, ktorú katalyzuje serínhydroxymetyltransferáza.
Vybrané funkcie.
Detoxifikácia formaldehydu.
MTHF je intermediát pri detoxifikácii formaldehydu.
Biosyntéza pyrimidínov.
MTHF je jednouhlíkový donor pre tymidylátsyntázu, ktorá katalyzuje metyláciu deoxyuridínmonofosfátu (dUMP) na tymidínmonofosfát (TMP). Tento kenzým je nutný pre biosyntézu tymidínu. MTHF je kofaktorom v reakcii tymidylátsyntázy i tymidylátsyntázy (FAD).
Biomodulácia.
("6R")-MTHF je biomodulátor, u ktorého bolo ukázané, že podporuje žiadaný cytotoxický protinádorový efekt fluorouracilu (5-FU) a je schopný obísť metabolické dráhy vyžadované ostatnými folátmi (napr. leukovorínom), ktoré sú nutné na ich aktiváciu. Aktívny metabolit aktuálne prechádza klinickými skúškami v kombinácii s 5-FU pre pacientov s kolorektálnym karcinómom.
Chatári

Chátari je slovenský rodinný seriál TV Markíza. Ide o adaptáciu českého seriálu "Osada" z roku 2021 vysielaného na ČT1.
Ikonka

Ikonka môže byť:
Hejdlovský potok (prírodná pamiatka)

Hejdlovský potok je prírodná pamiatka v okrese Český Krumlov. Nachádza sa v Blanskom lese, pozdĺž Hejdlovského potoka pri severovýchodnom okraji dedinky Hejdlov, 3 km severovýchodne od Chvalšín. Je súčásťou CHKO Blanský les.
Predmetom ochrany je prirodzený tok Hejdlovského potoka s jaseňovo-jelšovými luhmi, vlhkými ostricovými a bodliakovými lúkami a s výskytom ohrozených druhov rastlín kýchavicou bielou, vstavačovcom májovým, prilbicou pestrou, kamzičníkom rakúskym a chrastavcom lesným. Ďalšími rastlinnými druhmi sú krkoška chlpatá, záružlie močiarne, pichliač zelinový, kostihoj hľuznatý, prvosienka vyššia, škarda močiarna. Ojedinele sú zastúpené tiež vlhké bezkolencové lúky.
Nebojsa (ľudová rozprávka)

Nebojsa je ľudová rozprávka zapísaná Pavlom Emanuelom Dobšinským v roku 1881. Podľa indexu ATU jej prislúcha číslo 326 (Príbeh o mládencovi, ktorý šiel do sveta, aby sa naučil báť).
História.
Prvá známa verzia tejto rozprávky bola zapísaná v roku 1840 Samuelom Reussom v Codexe revúckom B pod názvom O Dragomírovi. Samuel Reuss uvádza, že príbeh pochádza z Užskej župy. Rozprávku prepísal v roku 1842 Ján Francisci do rukopisnej zbierky Zábavník bratislavský. Podobnú rozprávku napísala ešte Amália Sirotková, Eugen Juraj Vrahobor Šparnensis a Ľudovít Adolf Reuss, všetky verzie Dobšinský spomenul vo svojej knihe. 
Zápletka.
Mladý Nebojsa sa nevie ničoho zľaknúť. Sám sa však chce priučiť strachu a preto chce odísť z domu do iných krajín, kde by mohol strach zakúsiť. Otec nechce aby syn odišiel, preto sa dohovorí s kňazom, aby Nebojsu vyľakal. Kňaz Nebojsovi povie, že zvonár ochorel a on bude tú noc zvoniť namiesto neho. Zvonár, prezlečený za ducha sa pokúsi Nebojsu vyľakať, namiesto toho ho Nebojsa zabíja, v domnení že ide o skutočného ducha. Nebojsa na druhý deň odchádza do sveta a príde do zakliateho zámku. V noci sa v zámku zjavia obludy, ktoré Nebojsu všemožne týrajú. Nebojsa mučenie vydrží bez vyľakania sa, či vydania akéhokoľvek zvuku. Ráno sa namazal akousi masťou a bolesti ho prešli. Nebojsa našiel aj jazero a v ňom bola zakliatá princezná, ktorá z jazera von nemohla. Nebojsa znášal mučenie naďalej, aby princeznú vyslobodil. Poslednú noc obludy Nebojsu natiahli na ražeň a opekali zaživa, ale on to predsa len vydržal. Nebojsa sa s princeznou oženil a stal sa kráľom. Po čase chcel ísť pozrieť svojich rodičov. Cestou ho však zbadala stará ježibaba, ktorá sa rozhodla, že ho ožení so svojou škaredou dcérou. Nebojsovi počarila tak, že od jej domu nemohol viac odísť. Raz stretol v lese inú ježibabu, ktorá však bola dobrá a tá mu poradila, ako sa ježibaby zbaviť. Nebojsa všetko vykonal a ježibabu porazil. Potom Nebojsa prišiel k jednej záhrade, kde bol každý kvet prikrytý kosťou. Nebojsa kosti upratal. Vtom sa mu zjavila jedna z tých oblúd, ktoré ho v zámku mučili. Tá obluda bola kráľom všetkých zvierat, a pýtala sa, čo si žiada za upratanie tej záhrady. On povedal, že chce vedieť, kde je jeho nevesta. Kráľ sa pýtal svojich poddaných, ale tí nič nevedeli. Nebojsa išiel ďalej a upratal i druhú takú záhradu, tu vládol kráľ zvierat. Z poddaných však jeden orol neprišiel vtedy, keď ho kráľ zavolal. Keď sa kráľ pýtal prečo, orol povedal že práve prenášal za Čierne more dcéru čiernomorského kráľa, čiže Nebojsovu nevestu. Orol však povedal, že princezná sa ide vydávať. Orol Nebojsu preniesol za breh Čierneho mora, a chcel ako odmenu, aby mu Nebojsa sťal hlavu. Nebojsa mu to nakoniec splnil, podľa orlovho príkazu mu vybral srdce a zaželal si dukáty, srdce to splnilo. Nebojsa sa prezliekol za čeľadníka a na svadbe hodil na zem ručník, ktorý mu princezná dala ešte na zakliatom zámku. Princezná ho zobrala a vzala si ho namiesto toho druhého ženícha.
Filmové spracovanie.
Film na motívy tejto rozprávky bol natočený v roku 1989. Film režíroval Julius Matula.
Kečka (vrch v Nízkych Tatrách)

Kečka () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Braväcovom, približne severovýchodne od Brezna. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Braväcovo. Najbližšími sídlami sú na západe ležiaca Jarabá, južne sa nachádza Braväcovo a juhovýchodne Bacúch. Severne je v hlavnom hrebeni situované horské sedlo Čertovica. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Kečka je súčasťou rázsochy, ktorá vybieha z masívu Čertovej svadby () v hlavnom hrebeni juhozápadným smerom na Zúbru (). Tvorí predvrchol Beňušky (), ktorej masívu je súčasťou. Je oddelená plytkým sedlom severným smerom, kde leží tiež vrch Čertova svadba, Končisté () a Lajštroch (), západným sa nachádza Besná (), Zúbra a Čučoriedková (), južne sa rozprestiera Horehronské podolie a východne dominuje Biela skala (), Vrchbánsky grúň () a Babina (). Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu z východných svahov odvádza potok Leňuška, z južných Hlboká a západných Beňuška. Vrcholom vedie značený turistický chodník z Braväcova.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý riedky porast, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Je tak možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež časť Vysokých a Západných Tatier, Kremnické vrchy, Vtáčnik, Poľanu, Veporské a Stolické vrchy.
Josef Vraný (poslanec Ríšskej rady)

Josef Vraný ( 28. december 1842 Sušno – 13. októbra 1901 Mladá Boleslav ) bol rakúsky politik z Čiech, v 2. polovici 19. storočia bol poslancom Ríšskej rady a starosta mesta Mladá Boleslav.
Biografia.
Prekonal polytechnické štúdiá a venoval sa hospodárskej činnosti. Bol statkár. Od roku 1869 žil so slečnou Urbanovou z Chorušic. Manželia mali dve deti (dcéra Božena a syn Bohuslav Vraný, miestodržiteľský koncipista v Žamberku). Pôsobil ako člen kuratória hospodárskej školy v Mladej Boleslavi. V Boleslavi mu patril najväčší poľnohospodársky dvor (predtým sa volal Haslerov dvor).
Bol aktívny aj politicky. Pôsobil ako starosta rodného Sušna. Zastával aj funkciu okresného starostu v Benátkach nad Jizerou. Neskôr sa stal námestníkom okresného starostu v Mladej Boleslavi. Po istú dobu pôsobil aj ako starosta mesta Mladá Boleslav. Na post starostu Mladej Boleslavi bol zvolený roku 1894. 
V 80. rokoch 19. storočia sa zapojil do zemskej politiky. Vo voľbách v roku 1883 bol zvolený v kúrii vidieckych obcí, volebný obvod Nymburk, Benátky do Českého zemského snemu.
Pôsobil aj ako poslanec Ríšskej rady (celoštátneho parlamentu Predlitavska), kam zasadol v doplňovacích voľbách roku 1886 za kúriu vidieckych obcí v Čechách, obvod Mladá Boleslav, Nymburk atď. Nastúpil 29. septembra 1886 namiesto Jozefa Klímu. Rezignáciu oznámil na schôdzi 24. októbra 1888. V parlamente ho potom nahradil Václav Janda. Vo volebnom období 1885–1891 sa uvádza ako Joseph Vrany, statkár a okresný starosta, bytom Mladá Boleslav.
Na Ríšskej rade sa pridal k Českému klubu, ktorý od konca 70. rokov združoval staročechy, mladočechy, českú konzervatívnu šľachtu a moravských národných poslancov.
Zomrel po krátkej chorobe v októbri 1901 a bol pochovaný na starom mestskom cintoríne v Mladej Boleslavi. Autorom sochárskej výzdoby hrobky bol sochár Bohuslav Schnirch.
Tetka smrť

Tetka smrť je rozprávka zapísaná Pavlom Emanuelom Dobšinským v roku 1880. V indexe ATU má číslo 334 (Dom čarodejnice). Jiří Polívka túto rozprávku označil za skleslú strašidelnú poviedku.
História.
Pavol Emanuel Dobšinský ju napísal 10. marca 1861 do rukopisu Codex revúcky C v Banskej Štiavnici. Neskôr ju spracoval vo svojej tlačenej zbierke rozprávok. Rozprávka pochádza podľa J. Polívku z obce Sobotište na Záhorí.
Zápletka.
Vo vianočnom čase idú ľudia na polnočnú omšu. V dome na horách s nimi býva aj dievka, ktorá je veľmi bojazlivá. Nechce ísť o polnoci horou, ale zároveň nechce ostať sama v pustom dome. Domáci jej poradia, že ak sa bude veľmi báť, nech len zakričí z dverí: "Dakto, dakto, poď ku mne." Dievča tak naozaj urobí a z lesa sa ozve odpoveď, nech pripraví kašu. Keď tak následne vykoná, do chalupy príde starena. Dievka si pri jedení kaše všimne, že starena má dlhé ruky, načo jej starena povie, že jej rukám nik neunikne (podobné rozprávke o Červenej čiapočke). Dievka si všimne, že starena má aj dlhé nohy, na čo starena odpovedá, že tie dokážu každého dobehnúť. Potom sa dievka pýta, prečo má starena veľké oči. Starena odpovedá, že tie každého vidia. Keď starena doje poslednú lyžicu kaše, dievka si všimne, že starena má veľmi dlhé zuby. Aj na to dostane dievka odpoveď, a to takú, že jej zuby každého zjedia - aj ju. V tej chvíli starena dievku zje, pretože starena bola celý čas samotná smrtka. Domáci po príchode domov nájdu dievku mŕtvu.
Komiksové spracovanie.
Príbeh o tetke smrti spracoval Miloš Kučera ako komiks.
Mestská hromadná doprava v Bardejove

Mestská hromadná doprava v Bardejove označuje sieť liniek mestskej hromadnej dopravy v Bardejove, ktorú prevádzkuje akciová spoločnosť SAD Prešov a tvorí ju šesť autobusových liniek. Linky premávajú v čase cca 04:30 – 23:00. Autobusové linky premávajú v pracovných dňoch najviac každých 60 minút, večer a cez voľné dni najviac každých 120 minút.
Vozidlový park.
MHD v Bardejove tvorí 9 vozidiel, čiže jeden Tedom Kronos 123 D, dva Tedom C12 D, dva SOR CN 8.5 a štyri autobusy Iveco Urbanway 12M. Vozovňa sa nachádza pri autobusovej stanici.
Salaš na Čertovici

Salaš na Čertovici je rozprávka, ktorú napísal P.E. Dobšinský v roku 1883. V ATU indexe nemá miesto.
História.
Pod názvom Zlá nôcka ju zapísala B. Němcová v knihe Slovenské pohádky a pověsti v roku 1857. Neskôr ju spracoval P. Dobšinský. Už z názvu je jasné, že rozprávka pochádza zo sedla Čertovica, z obce Jarabá.
Zápletka.
Istý pocestný zablúdil v hore a ukryl sa v jednom salaši. O polnoci prišli na salaš valasi. Bača ponúkol pocestného syrom a mliekom, pocestný však tušil, že bača je diabol a nič nechcel. Bača ho prehováral, no jeden z valachov vyskočil a chcel ho hodiť do kotla. Bača mu chcel ten syr čapiť medzi oči, ale pocestný bol rýchlejší a capil mu modlitebnú knižku do tváre. Všetky pekelné mocnosti razom zmizli, a pocestný sa otrasený vrátil domov.
Pozemskí astronauti

Pozemskí astronauti je názov šiesteho štúdiového albumu slovenskej kapely Nocadeň. Sedem rokov po vydaní predošlého, "Ikony" (2008), tento album v roku 2015 vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor EMI.
Introspekcia (album)

Introspekcia je názov kompilácie slovenskej kapely Nocadeň. Tento album v roku 2017 vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor EMI.
Defence Blog

Defence Blog je spravodajské webové sídlo v angličtine, ktoré je venované zverejňovaniu informácií o udalostiach v medzinárodnej obrannej, vojenskej a strategickej oblasti. 
Webové sídlo založil tím vedený Dylanom Malyasovom v roku 2013. V súčasnosti má webové sídlo približne 1 milión zobrazení stránky mesačne z približne 150 krajín a je najpopulárnejšie v USA (viac ako 20 % jej publika) a Brazílii (viac ako 10 % jej publika). V súčasnosti je toto webové sídlo citované napr. webovým sídlom ArmyTimes, Military.com a UNIAN.
Pamätník Duša Chadžidekova (Plovdiv)

Pamätník Duša Chadžidekova () je pamätník dedikovaný Dušovi Chadžidekovi z prvej polovice 20. storočia v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Poloha.
Pamätník sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv v parku Car Simeonova gradina pri jeho centrálnej aleji.
Charakteristika a dejiny.
Pamätník je vo forme busty na podstavci. Znázorňuje bulharského účastníka boja za cirkevnú nezávislosť, spoluzakladateľa tajného revolučného výboru v Plovdive, spolupracovníka Vasiľa Levského, Georgiho Benkovského a Zachariho Stojanova a donora bulharských škôl v Plovdive Duša Chadžidekova. 
Pamätník bol odhalený v priebehu roku 1938 pri príležitosti 60. výročia smrti Duša Chadžidekova. Bol postavený na základe iniciatívy obyvateľov pochádzajúcich z Čirpanu odkiaľ pochádzal aj Dušo Chadžidekov. Jeho autorom bol sochár G. Kiselinčev. Po tom čo sa dostala v Bulharsku k moci komunistická strana, bol pamätník z parku odstránený a jeho ďalší osud ostal neznámy. 
V roku 2003 zhotovil na základe iniciatívy žiakov plovdivskej základnej školy nesúcej meno Duša Chadžidekova sochár Dimităr Čonov v parku repliku pôvodnej sochy z roku 1938.
Rankovský potok

Rankovský potok je potok v Košickom regióne, na území obcí Rankovce a Bačkovík v okrese Košice-okolie v Košickom kraji. Nachádza sa na rozhraní geomorfologického celku Slanské vrchy a geomorfologického celku Košická kotlina. Ústi do Oľšavy. Má dĺžku . Rád toku VI. 
Prameň.
Pramení v v strednej časti územia obce Rankovce, v lesnom extraviláne, na juhozápadnom svahu vrchu "Rankovské skaly" s . Rankovské skaly sú zároveň priestorom prírodnej rezervácie na ochranu skalného komplexu v Slanských vrchoch s typickými spoločenstvami, vzácnymi a ohrozenými druhmi rastlín.
Opis toku.
"Rankovský potok" tečie od prameňa juhozápadným smerom, preteká cez les "Čakove blatá", vteká do poľnohospodárskeho extravilánu, v opúšťa extravilán a vteká do intravilánu obce Rankovce, v opúšťa intravilán a vracia sa do extravilánu obce Rankovce, tok má svoj pôvodný meandrovitý charakter s príbrežnou vegetáciou, v opúšťa územie Rankoviec a vteká na územie obce Bačkovík, preteká extravilánom obce Bačkovík, v opúšťa extravilán a vteká do intravilánu obce Bačkovík, v opúšťa intravilán a vracia sa do extravilánu obce Bačkovík, v ústi do Oľšavy ako jej ľavostranný prítok na území obce Bačkovík neďaleko od obecnej hranice s Čakanovcami.
"Rankovský potok" patrí do okresu Košice-okolie v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Slanské vrchy v jeho geomorfologickom podcelku Makovica a v geomorfologickom celku Košická kotlina a v jeho geomorfologickom podcelku Toryská pahorkatina. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Rankovský potok" má pôvod v názve obce Rankovce, ktorej najstarší záznam sa viaže k roku 1332/5 "Ranc-Rank", 1427 "Rank", 1808 "Ránkowce". Vodný tok "Rankovský potok" pramení na území obce Rankovce a preteká týmto územím. Pôvod názvu obce Rankovce je v osobnom mene "Ranьkь-Ranko" vo význame "včasný" . Z toponyma Rankovce bolo po rozšírení o formant "-ský", po systémovej redukcii o hlásky "-ce" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Rankovský potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1975.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Rankovský potok" je jedinečným hydronymom (august 2022). 
Referencie.
Nocadeň v divadle

Nocadeň v divadle je názov koncertného albumu slovenskej kapely Nocadeň. Tento album v roku 2018 vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor EMI.
Záznam koncertu vznikol 1. mája 2012 na koncerte „Nocadeň v divadle“, ktorý sa konal v štátnom divadle v Košiciach. Ako hosť na ňom vystúpil Vašo Patejdl v skladbe „Zvláštny smútok víťazov“ od skupiny Elán (album "Hodina slovenčiny", 1985). Hudobné nástroje pre bonusovú skladbu „Buď moja hviezda“ boli nahrané vo veľkom koncertnom štúdiu Slovenského rozhlasu v Bratislave, spev bol nahrávaný v Štúdiu 7, v Prešove.
Čertova svadba

Čertova svadba () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Vyšnou Bocou, približne severovýchodne od Brezna. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží na hranici Banskobystrického a Žilinského kraja, okresov Brezno a Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Bacúch, Jarabá a Vyšná Boca. Vrch sa nachádza priamo nad horským sedlom Čertovica a najbližšími sídlami sú severne ležiaca Vyšná Boca, západne situovaná Jarabá a juhovýchodne sa nachádza Bacúch. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Čertova svadba je súčasťou hlavného hrebeňa medzi horským sedlom Čertovica a Bacúšskym sedlom. Týči sa priamo nad frekventovaným horským priechodom a na jeho severozápadných svahoch je lyžiarske stredisko. Východným smerom sa nachádza Končisté (), Jánov grúň () a Babina (), južným Vrchbánsky grúň (), Beňuška () a Čučoriedková (), západným Lajštroch () a Besná () a severným Chopec () a Fišiarka (). Severnú časť masívu odvodňuje potok Čertovica do Boce v povodí Váhu, juhozápadné odvodňuje potok Štiavnička a juhovýchodné Bacúšsky potok v povodí Hrona. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no traverzom prechádza Cesta hrdinov SNP.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva riedky lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s nižšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Kremnické vrchy, Poľanu, Veporské a Stolické vrchy.
Auróra (album)

Auróra je názov štúdiového albumu slovenskej kapely Nocadeň. Tento album v roku 2019 vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor EMI.
Generácia Y (album)

Generácia Y je názov debutového štúdiového albumu speváčky Kataríny Kubošiovej, ktorá vystupuje pod umeleckým menom Katarzia. Album v roku 2013 vydalo hudobné vydavateľstvo Slnko Records.
Reakčná koordináta

Reakčná koordináta je abstraktná jednodimenzionálna koordináta, ktorá reprezentuje priebeh reakcie po reakčnej dráhe. Bežne je to geometrický parameter, ktorý sa mení počas premeny jednej alebo viacerých molekulárnych entít. V simuláciách molekulárnej dynamiky je reakčná koordináta nazývaná kolektívnou premennou.
Reakčná koordináta môže reprezentovať reálny systémy koordinát (napríklad dĺžky väzieb, väzbové uhly a iné). Napríklad pre homolytickú disociáciu molekuly vodíka by bolo vhodné použitie reakčnej koordináty pozdĺž koordináty odpovedajúcej väzbovej dĺžke H–H. Ich využitie však môže byť náročné hlavne pre zložitejšie reakcie, kde sa potom využívajú iné, negeometrické parametre (napríklad väzbový poriadok). Reakčná koordináta popisuje iný koncept, než je rozsah reakcie, čo je takisto popis priebehu reakcie, ktorý sa používa na popis zloženia reakčného systému (ako ďaleko je chemická reakcia od dokončenia).
Zvyčajne sa zobrazuje voľná energia v závislosti na reakčnej koordináte, čo ukazuje schematickú podobu energetického profilu (prierez hyperplochou potenciálnej energie), ktorý odpovedá danej chemickej reakcii.
Tranzitný stav.
V teórii tranzitného stavu je reakčná koordináta taká koordináta v množine kurvilineárnych koordinát získaných z kartézskych koordinát pre reaktanty, ktorá pre každý krok reakčného mechanizmu vedie hladko od konfigurácie reaktantu cez konfiguráciu tranzitného stavu ku konfigurácii produktu. Reakčná koordináta sa zvyčajne volí tak, aby gradient potenciálnej energie mal čo najmenší vzostup a najväčší zostup. Tranzitný stav u takejto reakčnej koordináte odpovedá lokálnemu maximu potenciálnej energie, ktorý odpovedá uzlovému bodu v hyperploche potenciálnej energie.
Skupina armád

Skupina armád alebo aj armádna skupina je vojenská jednotka skladajúca sa z niekoľkých poľných armád a prípadne aj menších samostatných, jej priamo podriadených jednotiek. Skupina armád môže byť v prípade koaličnej vojny zložená aj z armád viacerých štátov – napr. spojenecká 21. skupina armád na západnom fronte druhej svetovej vojny bola zložená z kanadskej 1. armády, britskej 2. armády a americkej 9. armády.
Skupina armád je často najväčšou jednotkou na jednom bojisku, len zriedka na ňom operuje viacero skupín armád jednej strany.
V Sovietskom zväze sa pre skupinu armád používal termín front.
Armádna skupina

Armádna skupina môže byť:
Končisté (vrch v Nízkych Tatrách)

Končisté () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Vyšnou Bocou, približne severovýchodne od Brezna. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží na hranici Banskobystrického a Žilinského kraja, okresov Brezno a Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Bacúch a Vyšná Boca. Vrch sa nachádza nad horským sedlom Čertovica a najbližšími sídlami sú severne ležiaca Vyšná a Nižná Boca, západne situovaná Jarabá a juhovýchodne sa nachádza Braväcovo a Bacúch. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Končisté je súčasťou hlavného hrebeňa medzi horským sedlom Čertovica a Bacúšskym sedlom. Severne sa nachádza Chopec () a Fišiarka (), východne Vrbovica (), Jánov grúň () a Babina (), južne Biela skala (), Vrchbánsky grúň () a Beňuška () a západne Čertova svadba (), Lajštroch () a Besná (). Severnú časť masívu odvodňuje Grúňový potok a Čertovica do Boce v povodí Váhu, voda z južných svahov odteká Bacúšskym potokom do Hrona. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no traverzom prechádza Cesta hrdinov SNP.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s nižšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Kremnické, Veporské a Stolické vrchy.
Agnostika (album)

Agnostika je názov druhého štúdiového albumu speváčky Kataríny Kubošiovej, ktorá vystupuje pod umeleckým menom Katarzia. Album v roku 2016 vydalo hudobné vydavateľstvo Slnko Records.
Antigona (album)

Antigona je názov tretieho štúdiového albumu speváčky Kataríny Kubošiovej, ktorá vystupuje pod umeleckým menom Katarzia. Album v roku 2018 vydalo hudobné vydavateľstvo Slnko records. 
Album "Antigona" Katarzia nahrávala v spolupráci s producentom Jonatánom Pastričákom. Nahrávky sú ovplyvnené elektronickou minimalistickou hudbou. Zvuk dopĺňajú až provokačné, spoločensky angažované texty, ktoré výrazovo kulminujú na hranici rapu. Tento prístup je reflexiou k nadčasovosti ústredného motívu rovnomennej divadelnej inscenácii v SND, pre ktorú vznikli. Je ním boj jednotlivca so spoločnosťou.
Celibát (album)

Celibát je názov štvrtého štúdiového albumu speváčky Kataríny Kubošiovej, ktorá vystupuje pod umeleckým menom Katarzia. Tento album v roku 2020 vydalo hudobné vydavateľstvo Slnko records. 
Na nahrávaní tohto albumu sa podieľalo viacero ľudí: Alexander Vincent, Aid Kid, Oliver Torr, LVCIFER, ako aj skupina hudobníkov ktorá s Katarziou spolupracovala pri jej druhom albume "Agnostika" (2016). Na albume, "Celibát" dominuje súčasný elektronický pop, no nájdu sa na ňom aj kapelové pesničky či Katarziin prvý text v angličtine.