Pavel Fellner

Prof. Ing. Pavel Fellner, DrSc. (* 20. september 1942, Prostějov† 27. marec 2024, Bratislava) bol slovenský chemik a univerzitný pedagóg.
Životopis.
Po maturite na gymnáziu Pavel Fellner v roku 1959 začal študovať chémiu na Fakulte chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity v Bratislave, kde v roku 1964 promoval na inžiniera chémie (Ing.). V rokoch 19651986 pôsobil na Ústave anorganickej chémie Slovenskej akadémie vied. V rokoch 19651970 vedecký ašpirant na SAV, kde obhájil kandidátsku dizertačnú prácu "Príspevok k teórii taveninových elektrolytov" a získal vedeckú hodnosť kandidát vied (CSc.). V rokoch 19701986 bol vedeckým pracovníkom na SAV. Od roku 1986 pôsobil na Ústave anorganickej chémie, technológie a materiálov Fakulty chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity. V rokoch 19861988 docent anorganickej technológie, v roku 1988 sa stal profesorom anorganickej technológie. V rokoch 19902010 bol vedúcim Katedry anorganickej technológie Fakulty chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity. Pod jeho vedením sa v roku 2006 spojila katedra anorganickej chémie, katedra anorganickej technológie, katedra keramiky, skla a cementu (bývalá katedra chemickej technológie silikátov) a vznikol Ústav anorganickej chémie, technológie a materiálov FCHPT STU.
Profesor Fellner dlhodobo úspešne spolupracoval s viacerými zahraničnými výskumnými ústavmi a univerzitami. V rokoch 1967 až 1968 pôsobil na Ústave anorganickej chémie Nórskej technickej univerzity v Trondheime (The Norwegian University of Science and Technology), v rokoch 19821984 pracoval v rámci Postdoctorate Fellowship na univerzite v Oslo a v rokoch 1991 až 1992 získal polročné štipendium (Senior Science Fellowship) na Ústave aplikovanej elektrochémie Univerzity v Trondheime. V rokoch 19921993 pôsobil ako hosťujúci profesor v laboratóriách spoločnosti Comalco v Austrálii.
Jeho synovia Ľuboš a Pavel sa venujú podnikaniu v oblasti cestovného ruchu.
Dielo.
Patril medzi významné osobnosti z Bratislavskej taveninovej školy, ktorá si získala celosvetové ocenenie pre jej vklad do veľmi dôležitého technologického procesu výroby hliníka. Zaoberal sa predpoveďami úprav technologických procesov výroby hliníka, ktoré našli uplatnenie v tomto priemyselnom odvetví na celom svete. Spolupracoval s najväčšími hlinikárskymi firmami sveta, akou je austrálska Comalco, či s americkou firmou Alcoa. Pre Duslo Šaľa sa podieľal pri vývoji technológie výroby hnojiva dusičnanu draselného z domácich surovín. Vo svojej vedeckej práci sa zaoberal chémiou a elektrochémiou tavenín. Z tejto oblasti so spoluautormi uverejnil 130 vedeckých a odborných prác. Je spoluautorom monografie "Aluminium Electrolysis" – Aluminium Verlag, Düsseldorf 2001.
Pedagogika.
Pedagogicky bol činný vo všetkých formách výučby na Katedre anorganickej technológie Fakulty chemickej a potravinárskej technológie Slovenskej technickej univerzity. Na katedre prednášal Aplikovanú termodynamiku. Bol členom habilitačných komisií na Hutníckej fakulte Technickej univerzity Košice, Technickej univerzite v Brne a VŠCHT Praha. Bol dlhoročným predsedom Spoločnej odborovej komisie v doktorandskom študijnom programe Anorganická technológia a materiály a predsedom komisie pre DrSc. Aj v týchto funkciách sa zaslúžil o rozvoj odboru anorganickej technológie a materiálov na Slovensku.