burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jennifer Ehleová

Jennifer Ehleová (; * 29. december 1969, Winston-Salem, Severná Karolína, USA) je americká herečka. Je dcérou anglickej herečky Rosemary Harrisovej a amerického spisovateľa Johna Ehleho.
Detstvo a mladosť.
Jej prababička z maminej strany je rumunského pôvodu a zo strany jej otca má nemecký a anglický pôvod. Svoje detstvo prežila v USA a v Anglicku. Je dcérou herečky Rosemary Harris a Johna Ehleho.
Kariéra.
Prvý raz sa na Broadwayi objavila ako batoľa, no profesionálne sa herectvu začala venovať až v roku 1991. O rok neskôr si spoločne so svojou matkou Rosemary Harris zahrala tú istú postavu (obe hrali postavu v rôznom veku) v televíznom seriáli "The Camomile Lawn".
Bola obsadená do televízneho seriálu "Pýcha a predsudok" z roku 1995, kde za svoj herecký výkon bola ocenená televíznou cenou BAFTA. V roku 1997 sa objavila prvýkrát vo svojom prvom celovečernom filme "Paradise Road", po boku Glenn Close, Cate Blanchett a Julianny Margulies. V rovnakom roku si zahrala aj v životopisnej dráme "Oscar Wilde".
V roku 2000 získala svoju prvú divadelnú cenu Tony Awards, za jej herecký výkon v divadelnej inscenácii "The Real Thing". Účinkovala tiež po boku Lieva Schreibera v divadelnej inscenácii "Macbeth" a pozitívne recenzia získala aj na svoj herecký výkon v divadelnej inscenácii "The Coast of Utopia", za ktorý získala svoju druhú cenu Tony. 
V roku 2009 získala rolu Catelyn Stark v pilotnom dieli televízneho seriálu "Hra o tróny", ale neskôr rolu odmietla kvôli narodeniu svojej dcéry a nahradila ju herečka Michelle Fairley. O rok neskôr bola obsadená do filmu "Kráľova reč". V roku 2011 si zahrala v dráme "Nákaza" a v rovnakom roku si po boku Patricka Wilsona zahrala v televíznom seriáli "Muž s poslaním". 
V roku 2014 stvárnila jednu z vedľajších úloh vo filme "Robocop". V roku 2020 hrala v televíznom seriáli "The Comey Rule".
Súkromný život.
Od roku 2001 je vydatá za spisovateľa Michaela Ryana, s ktorým má dve deti.
Veľká cena Španielska 2022

Veľká cena Španielska 2022 (špa. Formula 1 Pirelli Gran Premio de España 2022) sa uskutočnila 22. mája 2022 na pretekárskom okruhu Circuit de Barcelona-Catalunya v mestečku Montmeló, ktoré leží neďaleko od Barcelony. Boli to šieste preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1. 
V predpolí pretekárskeho víkendu oznámila Formula 1, že zrušila Veľkú cenu Ruska, ktorá bola odrieknutá už pred začiatkom sezóny, bez náhrady. To znamená, že sa v sezóne 2022 uskutoční 22 pretekov, rovnako ako v predchádzajúcom roku.
Pred Veľkou cenou viedol Charles Leclerc v priebežnom poradí šampionátu jazdcov pred Maxom Verstappenom a Sergiom Pérezom.
Priebeh kvalifikácie.
Najrýchlejší čas v kvalifikácii zajazdil pretekár tímu Ferrari Charles Leclerc. Na druhom mieste skončil Max Verstappen z Red Bullu a tretí skončil Leclercov tímový kolega Carlos Sainz.
Priebeh pretekov.
Veľkú cenu vyhral Max Verstappen pred svojím tímovým kolegom Sergiom Pérezom a Georgeom Russellom z Mercedesu. V 27. kole musel Charles Leclerc, ktorý v tom čase viedol Veľkú cenu, odstúpiť z pretekov kvôli technickému problému na jeho pohonnej jednotke.
V dôsledku tohto výsledku stratil monacký pretekar vedenie v priebežnom poradí Majstrovstiev sveta, ktorého sa ujal víťaz Veľkej ceny Španielska Max Verstappen.
Výsledky.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Preteky.
Poznámky:
Krásny kopec

Krásny kopec () je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Čremošné, približne východne od Turčianskych Teplíc.
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Leží na hranici Žilinského a Banskobystrického kraja, na pomedzí okresov Turčianske Teplice a Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obce Mošovce a Dolný Harmanec. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiaci Dolný Harmanec a Turecká, západným smerom Háj, Turčianske Teplice a Čremošné. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis.
Krásny kopec leží v rázsoche, ktorá vybieha južným smerom zo Smrekova () na Črchľu (). Západným smerom sa nachádza Veľký Rakytov (), Rožková () a Lopušná (), južným Priečny vrch () a Črchľa, východným Krížna () a Malá Krížna () a severným Smrekov a Haľamova kopa (). Západne sa zvažujúce svahy odvodňuje potok Teplica do rieky Turiec, východné riečka Bystrica a južné jej prítok Harmanec, smerujúce do Hrona. Na vrchol nevedie značený chodník, no východne ho traverzuje Cesta hrdinov SNP zo sedla Malý Šturec. Južné svahy masívu patria do Chráneného areálu Krásno. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať najmä okolité veľkofatranské vrcholy a blízke Kremnické vrchy, zriedkavo pri priaznivých podmienkach tiež Malú Fatru, Strážovské vrchy, Vtáčnik, Javorie a Poľanu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východným smerom prechádza popod vrchol traverzom značená magistrála.
Peter Čerešňák

Peter Čerešňák (* 26. január 1993, Trenčín) je slovenský hokejový obranca. 
Je odchovancom klubu HK Dukla Trenčín. Za seniorské mužstvo debutoval v sezóne 2010/11, keď za Duklu odohral 7 zápasov. Ako mládežníckeho reprezentanta ho draftoval klub NHL New York Rangers v roku 2011. Následne hral 2 roky za klub Peterborough Petes v OHL, po ktorých sa vrátil do Trenčínu. Od sezóny 2014/15 hral v českej najvyššej hokejovej súťaži. Jeho prvým klubom v Česku boli HC Vítkovice, kde ho trénoval Peter Oremus. Tu odohral dve sezóny, následne prestúpil do HC Plzeň. Sezóna 2021/22 bola pre Čerešňáka jednou z najúspešnejších; bol jedným najproduktívnejších hráčov a získal ocenenie Obranca sezóny českej ligy. V drese HC Plzeň odohral celkovo šesť sezón, počas ktorých sa s mužstvom prebojoval do semifinále play-off, pred sezónou 2022/23 podpísal zmluvu s klubom HC Dynamo Pardubice.
Reprezentoval na viacerých medzinárodných podujatiach. Hral za Slovensko na mládežníckych podujatiach do 18 a 20 rokov. Bol kapitánom tímu do 18 rokov na majstrovstvách sveta juniorov do 18 rokov v roku 2011, ktoré sa konali v Drážďanoch a Crimmitschau. So svojím tímom však nedokázal zabrániť zostupu do I. divízie na MS. V roku 2014 ho ako 21-ročného nováčika tréner Vladimír Vůjtek prekvapujúco nominoval na Majstrovstvá sveta v Česku. Po prípravných zápasoch so slovenskou reprezentáciou bol nominovaný reprezentačným trénerom Zdenom Cígerom na MS 2017, ktoré sa konali v Kolíne nad Rýnom a Paríži.
Hral aj na Zimných olympijských hrách 2018, kde bol najproduktívnejším Slovákom a na Zimných olympijských hrách v Pekingu 2022, kde získal bronzovú medailu.
14 naj... Unplugged

14 naj... Unplugged je koncertný album slovenského speváka Roba Grigorova a skupiny Midi, ktorý vyšiel v roku 1995.
Veľká cena Monaka 2022

Veľká cena Monaka 2022 (fra. Formula 1 Grand Prix De Monaco 2022) sa uskutočnila 29. mája 2022 na pretekárskom okruhu Circuit de Monaco v Monte Carle, na pobreží Stredozemného mora. Boli to siedme preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1.
Pred Veľkou cenou bol Max Verstappen na čele celkového poradia jazdcov. Na druhom mieste ležal Charles Leclerc a na treťom Sergio Pérez.
Priebeh kvalifikácie.
Charles Leclerc získal Pole Position na domácej pôde pred svojím tímovým kolegom z Ferrari Carlosom Sainzom a Sergiom Pérezom z tímu Red Bull. Kvalifikácia bola dvakrát prerušená červenými vlajkami: prvýkrát v Q1, keď sa Yuki Tsunoda dotkol ochranných bariér, a druhýkrát tesne pred koncom záverečnej časti kvalifikácie, keď Pérez havaroval v 8. zákrute a Carlos Sainz s ním následne kolidoval, čo zablokovalo trať. Po druhom prerušení kvalifikácia už nebola reštartovaná.
Priebeh pretekov.
Sergio Pérez vyhral v Monaku tretie preteky v kariére, čím sa stal najúspešnejším mexickým jazdcom v histórii F1. Druhý skončil Carlos Sainz a tretí Max Verstappen, Pérezov tímový kolega v Red Bulle.
Začiatok pretekov bol pôvodne naplánovaný na 29. mája o 15:00 miestneho času, ale kvôli silnému dažďu bol štart pretekov spočiatku odsunutý približne o štvrťhodinu. O 15:18 potom jazdci odjazdili jedno kolo za bezpečnostným vozidlom, než sa opäť vrátili do boxov a bola vyvesená červená vlajka, čo znamenalo prerušenie štartovej procedúry. Až o 16:05 boli preteky napokon odštartované za safety carom, ktorý po troch kolách opäť zašiel do boxov. Po štarte pretekov sa poradie na čele poľa nezmenilo: Charles Leclerc, ktorý v predchádzajúci deň získal Pole Position, pred Carlosom Sainzom a Sergiom Pérezom. Všetci jazdci jazdili v začiatočných fázach Veľkej ceny mimoriadne opatrne kvôli mokrej trati v úzkych uliciach Monaka. Trať však postupne osychala a jazdci prešli z dažďových pneumatík na intermediálne a potom na slicky (s výnimkou Carlosa Sainza, ktorý prešiel z dažďových pneumatík rovno na suché). Najlepšie strategické rozhodnutia pri tom učinil tím Red Bull: Sergio Pérez sa dostal na prvé miesto vďaka šikovnej voľbe pneumatík a Max Verstappen si taktiež polepšil zo štvrtého na tretie miesto; jazdec Ferrari Charles Leclerc naopak klesol z prvého na štvrté miesto v dôsledku zastávok v boxoch. V 30. kole boli preteky opäť prerušené, tentoraz kvôli nehode Micka Schumachera, v dôsledku ktorej bolo jeho vozidlo vážne poškodené, ale našťastie sa mu nič nestalo. Po 20-minútovom prerušení a troch kolách za bezpečnostným vozidlom sa v pretekoch pokračovalo. Pérez viedol preteky pred Sainzom a Verstappenom. Napriek zhoršujúcim sa pneumatikám sa mexický pretekár dokázal udržať pred svojimi prenasledovateľmi až do konca a vyhrať preteky, ktoré sa kvôli dvojhodinovému limitu skončili už po 64 kolách namiesto pôvodne plánovaných 77.
Výsledky.
Preteky.
Poznámky:
Dennis the Menace and Gnasher

Dennis the Menace and Gnasher (pôvodne Dennis the Menace, neskôr Dennis and Gnasher) je dlhotrvajúci strip v britskom komikse "The Beano", ktorý vydáva spoločnosť DC Thomson v Dundee. V komikse účinkuje chlapec Dennis the Menace a jeho abesínsky drôtosrstý pes Gnasher.
Strip sa prvýkrát objavil v čísle 452 zo 17. marca 1951 a v predaji bol od 12. marca 1951. Je to najdlhší strip v komikse. Nápad a názov postavy vznikli, keď redaktor komiksu počul britskú music-hallovú pieseň s refrénom „I’m Dennis the Menace from Venice“. Vytvorenie Dennisa v 50. rokoch 20. storočia viedlo k nárastu predaja "The Beano". Od vydania čísla 1678 (zo 14. septembra 1974) Dennisa the Menace na titulnej strane nahradil Biffo the Bear, a odvtedy je tam.
Zhodou okolností 12. marca 1951 debutoval v USA ďalší komiks s názvom "Dennis the Menace". Výsledkom toho je, že americká séria bola pôvodne pre britské publikum premenovaná na "Dennis", zatiaľ čo účinkovania britskej postavy sa mimo Spojeného kráľovstva často nazývajú "Dennis and Gnasher".
Dennis je archetypálny, zle vychovaný školák. Hlavná opakujúca sa dejová línia v priebehu rokov predstavuje jeho násilnú kampaň proti gangu „softies“ (zženštilých, dobre vychovaných chlapcov), najmä Waltera the Softyho. Walter sa pri mnohých príležitostiach ocitne v nepriaznivých podmienkach, aj keď sa niekedy smeje naposledy. Autor Michael Rosen uvádza, že „vo väčšine kníh pre deti sa zlé dieťa stáva dobrým – ale skvelá vec na Dennisovi je, že sa nikdy nezlepší.“
Strip "Dennis the Menace and Gnasher" prvýkrát nakreslil David Law (19511970), ktorý daroval zlomyseľnému chlapcovi svoj charakteristický červeno-čierno pruhovaný odev, veľké topánky a diabolský úsmev. Neskôr David Sutherland (19701998) a David Parkins prevzal vedenie od roku 1998 do roku 2006, hoci Nigel Parkinson po roku 2002 získal leví podiel na stripoch a Jimmy Hansen sa s ním v rokoch 200506 striedal. Tom Paterson nakreslil niekoľko druhých Dennisových stripov pre zadné strany komiksu. Barrie Appleby vytvoril kresbu pre sériu "Beano Superstars", ktorá sa ku koncu svojej série uchýlila väčšinou k stripom založeným na televíznom seriáli. V roku 2011 sa stal hlavným umelcom Dennisa. V roku 2012 bol Nigel Parkinson vymenovaný za jediného oficiálneho umelca Dennisa. Dennisovi sa vrátil jeho predchádzajúci vzhľad a osobnosť – mesiac nato začal Nigel Auchterlounie písať pre Dennisa a prinútil ho (a ostatné postavy) mať širšie osobnosti. Auchterlounie sa od prevzatia Dennisa ukázal ako veľmi populárny spisovateľ. Dennis a Gnasher zostali maskotmi "The Beano".
Strip

Strip je veľmi krátky, väčšinou čiernobiely vtipný komiks, pozostávajúci iba z 2 až 6 políčok tvoriacich prúžok (angl. "strip"). Uverejňuje sa väčšinou v spodnej časti novinovej stránky, kde má tento špecifický typ komiksu svoj pôvod.
Črchľa (vrch vo Veľkej Fatre)

Črchľa () je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Dolný Harmanec, približne severozápadne od Banskej Bystrice.
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Bystrica a na katastrálnom území obce Dolný Harmanec. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Turecká a Staré Hory a južne ležiaci Dolný Harmanec. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis.
Črchľa leží v rázsoche, ktorá vybieha južným smerom zo Smrekova () cez Krásny kopec (). Západným smerom sa nachádza Lopušná () a Holý kopec (), južným Kosienky () a Vápenica (), východným Predný Japeň () a Líška () a severným Malá Krížna (), Smrekov a Krásny kopec. Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu odvádza riečka Bystrica a jej prítoky. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať najmä okolité veľkofatranské vrcholy a blízke Kremnické vrchy, pri priaznivých podmienkach tiež Strážovské vrchy, Javorie, Poľanu a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no západným úpätím vedie značka z rázc. Veľký tunel.
Prostetická skupina

Prostetická skupina je neaminokyselinová (nepeptidová) zložka štruktúry konjugovaných proteínov (heteroproteínov), ktorá je pevne viazaná na apoproteín. Zvyčajne je to organická molekula, ktorá je kovalentne viazaná na bielkovinu. Nemala by byť zamieňaná s kofaktorom, ktorý sa takisto viaže na apoenzým (holoproteín alebo heteroproteín) pomocou nekovalentných interakcií. Prostetická skupina je teda na bielkovinu viazaná pevnejšie, než kofaktory/koenzýmy. 
Prostetická skupina je zložka konjugovaných proteínov, ktoré je nutná pre biologickú aktivitu bielkoviny. Môže to byť organická molekula (napríklad vitamín, cukor, RNA alebo lipid) alebo anorganická (napríklad kovový ión alebo fosfát). Prostetická skupina je pevne viazaná na bielkovinu a môže byť viazaná i kovalentnou väzbou. Tieto skupiny majú zvyčajne dôležitú úlohu počas enzýmovej katalýzy. Bielkovina bez prostetickej skupiny sa nazýva apoproteín a bielkovina s naviazanou prostetickou skupinou sa nazýva holoproteín. Nekovalentne viazaná prostetická skupina sa zvyčajne nedá oddeliť od holoproteínu bez toho, aby denaturoval celý proteín. Názov „prostetická skupina“ je teda veľmi všeobecný a popisuje hlavne pevnú väzbu skupiny na apoproteín. Popisuje teda "štruktúrnu" vlastnosť, na rozdiel od koenzýmu, ktorý popisuje "funkčnú" vlasnosť.
Typy prostetických skupín.
Prostetické skupiny sú podskupinou kofaktorov. Kovové ióny, ktoré sú slabo viazané, sú stále kofaktory, ale zvyčajne nie sú označované ako prostetické skupiny. U enzýmov sú prostetické skupiny vyžadované pre aktivitu a účastnia sa katalytického mechanizmu. Ostatné prostetické skupiny majú štruktúrne vlastnosti. To platí napríklad pre sacharidy a lipidy v glykoproteínoch a lipoproteínoch a pre RNA v nukleoproteínoch a ribózomoch. Tieto skupiny môžu byť veľké a môžu tvoriť hlavnú časť bielkoviny, ako je to napríklad u proteoglykánov.
Typickým príkladom prostetickej skupiny je hem v hemoglobíne. Medzi ďalšie príklady patria skupiny odvodené od vitamínov - napríklad tiamínpyrofosfát, pyridoxalfosfát a biotín. Keďže prostetické skupiny sú často vitamíny alebo deriváty vitamínov, to vysvetľuje, prečo je potrebné prijímať vitamíny v strave. Anorganické prostetické skupiny sú zvyčajne prechodné kovy, ako sú železo (v hemovej skupiny, napríklad v hemoglobíne alebo cytochróm c oxidáze), zinok (napríklad v karbonickej anhydráze), meď (napríklad v komplexe IV v respiračnom reťazci) alebo molybdén (napríklad v nitrátreduktáze).
Zoznam prostetických skupín.
V tabuľke nižšie sú uvedené niektoré bežné prostetické skupiny.
Ropice (Moravsko-sliezske Beskydy)

Ropice () je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Řekou, približne juhozápadne od Třinca. Patrí do CHKO Beskydy.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Lysohorská hornatina a jej časti Ropická rozsocha. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a zasahuje na katastrálne územie obcí Řeka a Morávka. Najbližším sídlom je na severe ležiaca obec Řeka, západným smerom sa nachádza Morávka a východným Tyra, mestská časť Třinca.
Opis.
Ropice je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z vrchu Kalužný () severozápadným smerom na Čupel (). Severným smerom sa nachádza Javorový () a Šindelná (), východným Ostrý () a Smrčina (), južným Slavíč () a západným Travný (), plytkým sedlom oddelený Velký Lipový () a Príslop (). Severné svahy hrebeňa a masívu odvodňuje Ropičanka do Olše, vodu z južne situovaných svahov odvádza potok Slavíč do Ostravice, obe v povodí Odry. Na vrchol vedie značená hrebeňovka. Takmer celý masív patrí do Prírodnej rezervácie Ropice.
Výhľady.
Súvislý lesný porast vrchu neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou možno pozorovať najmä okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, ojedinele aj Javorníky, Malú Fatru, Kysucké, Oravské a Sliezske Beskydy.
S-Adenozylmetionínamín

"S"-Adenozylmetionínamín (dekarboxylovaný "S"-adenozylmetionín) je substrát, ktorý sa účastní biosyntézy polyamínov, ako sú spermidín, spermín a termospermín.
"S"-Adenozylmetionínamín vzniká z "S"-adenozylmetionínu pôsobením enzýmu adenozylmetioníndekarboxylázy, pri čom sa štiepi oxid uhličitý:
Olena Volodymyrivna Zelenská

Olena Volodymyrivna Zelenská (; * 6. február 1978, Kryvyj Rih, Ukrajinská SSR, Sovietsky zväz) je ukrajinská architektka, scenáristka a ako manželka Volodymyra Zelenského súčasná prvá dáma Ukrajiny.
Životopis.
Olena Volodymyrivna Kijaško sa narodila 6. februára 1978 v Kryvom Rihu. V rokoch 19851995 študovala na Gymnáziu Kryvyj Rih č. 95, následne v rokoch 19952000 absolvovala štúdium architektúry na Stavebnej fakulte Národnej univerzity Kryvyj Rih. Začala však písať texty pre produkčnú spoločnosť Studio Kvartal 95 a nakoniec sa stala scenáristkou.
Prvá dáma Ukrajiny.
Dňa 20. mája 2019 sa Zelenská stala prvou dámou Ukrajiny. 18. novembra sa objavila na obálke ukrajinskej verzie časopisu "Vogue". V rozhovore v tomto časopise hovorila o svojej prvej iniciatíve – výživovej reforme v ukrajinských školách. Ukrajinská vláda tieto nové výživové normy schválila 1. septembra 2021.
V decembri 2019, počas príhovoru na treťom Ukrajinskom ženskom kongrese, Zelenská iniciovala pristúpenie Ukrajiny k Biarritzkému partnerstvu, medzinárodnej iniciatíve G7 o rovnoprávnosti žien a mužov. V novembri 2020 a septembri 2021 vystúpila Zelenská na štvrtom a piatom Ukrajinskom ženskom kongrese.
V júni 2020 začala iniciatívu za rozšírenie ukrajinčiny do sveta a zaradenie ukrajinčiny do audiosprievodcov na svetovo známych miestach – napríklad v najväčších múzeách na svete. V rámci tejto iniciatívy bolo v roku 2020 predstavených 11 ukrajinských audiosprievodcov v múzeách v Azerbajdžane, Rakúsku, Taliansku, Lotyšsku, Turecku a Čiernej Hore a na dvoch autobusových linkách v Litve. V roku 2021 boli ďalší ukrajinskí audiosprievodcovia predstavení v múzeu Mount Vernon, Umeleckých múzeách San Francisca, zámku Versailles, chráme Sagrada Família, zámku Frederiksborg, dome Hundertwasserhaus, Galatskej veži v Istanbule a Múzeu anatólských civilizácií.
V auguste 2021 otvorila Kyjevský summit prvých dám a gentlemanov.
Po ruskej invázii na Ukrajinu v roku 2022 zostala Zelenská s manželom na Ukrajine, hoci bola spolu s rodinou podľa Zelenského ruský „cieľ číslo dva“. V polovici marca bola na Ukrajine na nezverejnenom mieste. Vydala vyhlásenie, v ktorom zdôraznila mená detí zabitých počas invázie. Počas vojny sa jej úsilie sústredilo na humanitárnu pomoc, najmä na evakuáciu detí so zdravotným postihnutím cez Poľsko a dovoz inkubátorov do nemocníc vo vojnou postihnutých oblastiach. Od začiatku invázie Zelenská prvýkrát verejne vystúpila na stretnutí s Jill Bidenovou 8. mája v Užhorode, kam Bidenová nakrátko vycestovala počas májovej návštevy Slovenska, pričom jej cesta na Ukrajinu, ktorá sa zhodovala s dňom matiek, oslavovaným v USA a na Ukrajine, nebola vopred ohlásená.
Osobný život.
Zelenská a jej budúci manžel Volodymyr Zelenskyj chodili do rovnakého ročníka na gymnáziu v Kryvom Rihu, no osobne sa nepoznali. Zoznámili sa až neskôr, keď Zelenská študovala na Stavebnej fakulte Kryvoyjrožskej národnej univerzity. Svadbu mali v roku 2003 po osemročnej známosti. V roku 2004 sa im narodila dcéra Oleksandra a v roku 2013 syn Kyrylo.
Železničná stanica Dubnica nad Váhom

Železničná stanica Dubnica nad Váhom je železničná stanica v Dubnici nad Váhom. Leží na dvojkoľajnej trati 120 Bratislava – Žilina a je elektrifikovaná.
Doprava.
Na stanici sa nachádzajú 6 dopravných, 3 manipulačné a 1 ostatná koľaj. Stanica má tri nástupištia, jedno z nich sa používalo na zamestnaneckú prepravu do ZŤS. Tam vedie aj vlečka. Na stanici je predajné miesto ZSSK.
Caroline Weberová (gymnastka)

Caroline Weberová (; * 31. máj 1986, Dornbirn, Rakúsko) je bývalá rakúska reprezentantka v modernej gymnastike.
Dvakrát sa zúčastnila Olympijských hier: 2008 v Pekingu a 2012 v Londýne. Jej prezývka je „Caro“.
Športová činnosť.
Získala celkovo 55 národných majstrovských titulov.
Ostatné.
Na svetovom šampionáte v roku 2007 získala 14. miesto, v roku 2009 18. miesto, v roku 2010 15. miesto a v roku 2011 15. miesto. V súťaži tímov získala 10. miesto v roku 2010 a 15. miesto v roku 2011. Zúčastnila sa aj Svetových hier 2009 kde získala 7. (lopta), 7. (stuha) a 8. miesta (lano).
Kariéru ukončila v roku 2013. Po ukončení pracuje ako herečka a tanečnica.
Caroline Weberová

Caroline Weberová môže byť:
Bujar Nishani

Bujar Nishani (* 29. september 1966, Durrës, Albánsko† 28. máj 2022, Nemecko) bol albánsky politik, prezident Albánska v rokoch 2012 až 2017.
Životopis.
Nishani absolvoval vojenskú akadémiu a neskôr vyštudoval právo. Fakultu práva Tiranskej univerzity absolvoval v roku 2004. Nasledujúci rok získal ešte magisterský titul z európskych štúdií. Svoju kariéru začal v roku 1988 vyučovaním na alma mater, vojenskej akadémii v Scanderbegu. Od roku 1993 pôsobil na Ministerstve obrany a od nasledujúceho roku na Ministerstve zahraničných vecí. V roku 1996 bol členom kabinetu ministra obrany.
Nishani bol moslim. Jeho manželka bola Odeta Nishaniová, s ktorou mal dve deti. Zomrel po problémoch so srdcom, informovala o tom v sobotu 28. mája 2022 kancelária albánskeho prezidenta Ilira Metu.
Politická kariéra.
V roku 1991 sa stal členom Demokratickej strany. V roku 2003 sa stal mestským poslancom v Tirani. V rokoch 2005 a 2009 bol zvolený za poslanca, reprezentujúceho okrsok 34 v Tirane. Od marca 2007 do septembra 2009 bol ministrom vnútra. Od septembra 2009 do apríla 2011 bol ministrom spravodlivosti a od apríla 2011 do júna 2012 bol opätovne vo funkcii ministra vnútra.
Prezident Albánska.
Do úradu bol zvolený ako 6. prezident postkomunistického Albánska a vo veku 45 rokov zároveň jeho najmladší. Vo voľbe 140-členným parlamentom ho podporovali len zákonodarcovia zo stredopravej Demokratickej strany vtedajšieho premiéra Saliho Berishu. Opoziční poslanci hlasovanie bojkotovali a požadovali konsenzuálneho kandidáta.
4-Chlór-4-deoxygalaktóza

4-Chlór-4-deoxygalaktóza (chlórdeoxygalaktóza) je chlórovaný derivát sacharidu galaktózy. Je to jedna zo zložiek disacharidu sukralózy, ktorá sa používa ako umelé sladidlo. 4-Chlór-4-deoxygalaktóza vzniká rozkladom sukralózy.
Cyklický GMP-AMP syntáza

Cyklický GMP-AMP syntáza (cGAS, cGAMP syntáza, syntáza cyklického GMP-AMP alebo syntáza cyklického guanozínmonofosfát-adenozínmonofosfátu) je enzým, ktorý patrí medzi nukleotidyltransferázy. Je to senzor cytozolovej DNA, ktorý aktivuje odpoveď interferónov typu I. Je súčasťou cGAS-STING dráhy, ktorá deteguje DNA. Viaže sa na mikrobiálnu DNA a na DNA, ktoré sa dostanú do cytoplazmy, na základe čoho katalyzuje syntézu cGAMP. cGAMP potom pôsobí ako druhý posol, viaže sa na proteín endoplazmatického retikula, STING, ktorý spúšťa produkciu interferónov typu I. Myši, ktoré nemajú cGAS, sú náchylnejšie na smrteľné infekcie DNA vírusmi a RNA vírusmi. Okrem toho bolo ukázané, že cGAS je súčasťou nešpecifického imunitného systému ako senzor pre retrovírusy, vrátane vírusu HIV. U ľudí je cGAS kódovaná génom MB21D1 na chromozóme 6.
Guaníndeamináza

Guaníndeamináza (cypin, guanáza, guanínamináza, GAH alebo guanínaminohydroláza) je aminohydroláza, ktorá premieňa guanín na xantín. Je to hlavný cytozolový proteín, ktorý interaguje s PSD-95. Podporuje skladanie lokalizovaných mikrotubulov v dendritoch neurónov.
Štruktúra.
Guaníndeamináza vo svojej štruktúre viaže ión zinku, ktorý je nutný pre katalytickú aktivitu.
Drupi

Drupi (vlastným menom: Giampiero Anelli; * 10. august 1947, Pavia) je taliansky rockový spevák.
Umelecká dráha.
V 60. rokoch 20. storočia vystupoval s rockovou kapelou "Le Calamite". Jeho sólová kariéra sa začala na festivale v Sanreme v roku 1973, kde zaspieval pieseň "Vado via", ktorá u poslucháčov úplne prepadla (podľa jeho vlastných slov skončila posledná). Za necelé tri mesiace sa ale pieseň umiestnila na 14. mieste britskej hitparády. V nasledujúcich rokoch mal u publika úspech aj s ďalšími piesňami: "Sereno è" (1974), "Piccola e fragile" (1975), "Sambariò" (1976), "Due" (1977), "Come Va" (1978), "La mia canzone al vento" (1980) alebo "Soli" (1982). V roku 2007 plánoval s Michalom Davidom autorskú spoluprácu na muzikáli "Mona Lisa", ku ktorej ale pre časovú zaneprázdnenosť talianskeho hudobníka nedošlo.
Aminohydroláza

Aminohydrolázy sú hydrolázy, ktoré pôsobia na amínovú skupinu. V klasifikácii enzýmov im patrí číslo EC 3.5., pretože sú to hydrolázy pôsobiace na C-N väzbu. Väčšina známych aminohydroláz je potom radená pod 3.5.4 (pôsobiace na cyklické amidíny).
Jednozložkové palivo

Jednozložkové (raketové) palivo (iné názvy: jednozložková (raketová) pohonná látka, jednozložková (raketová) pohonná zmes, monergol; angl. monopropellant, monofuel) je palivo uvoľňujúce energiu prostredníctvom svojho exotermického chemického rozkladu. Exotermický rozklad môže byť iniciovaný katalyzátorom, alebo fyzikálne, napr. teplom. 
Používa sa v raketových motoroch, kde sa využíva najmä konštrukčná jednoduchosť a spoľahlivosť palivového systému a spaľovacej komory. Naopak obvyklou nevýhodou tohto paliva býva nižší merný impulz v porovnaní z dvojzložkovým palivom (biergolom). Jednozložkové palivo, ktorého produktom rozkladu je kyslík, môže byť použité s ďalším palivom, ktoré zvýši jeho merný impulz, čím sa však stáva dvojzložkovým palivom. Napríklad peroxid vodíka môže ako jednozložkové palivo dosiahnuť merný impulz až 1 045 m/s , alebo v kombinácii H2O2 /RP-1 môže dosiahnuť merný impulz až 2 500 m/s.
Zoznam svätcov Katolíckej cirkvi

Svätí a blahoslavení (lat. "sanctus, beatus") sú Katolíckou cirkvou uznávané osoby, ktoré sa osobitne usilujú o určité cnosti a hodnoty špecifické pre katolicizmus alebo kresťanstvo vo všeobecnosti. Svätí majú slúžiť ako vzory a sú predmetom úcty. Ich počet sa odhaduje na približne 10 000;Rímske martyrológium z roku 2001 uvádza 6 538 mien. 
V Biblii.
V Biblii sa termín „svätý" vzťahuje na žijúcu osobu, ktorá nasleduje učenie Boha. „Svätý" je ten, kto nasledoval Krista. V Novom zákone sa označenie kresťanov ako „svätých" objavuje niekoľkokrát, vrátane:
V katolíckej cirkvi.
K svätým sa počítajú aj anjeli (napr. archanjel Michal). Katolícka cirkev nepozná mená všetkých svätých v prvom zmysle (všetci svätí, známi aj neznámi, sa spomínajú na slávnosť Všetkých svätých - 1. novembra). Cnosti svätých sú predstavené ako príklad na nasledovanie. Svätí sú prostredníkmi a orodovníkmi u Boha, patrónmi jednotlivcov, sociálnych skupín, profesií, miest, krajín alebo kontinentov. Na počesť svätcov boli postavené početné svätyne. 
Svätí a blahoslavení rímskokatolíckej cirkvi.
Niektorí svätci sú v súpise uvedení viackrát, pretože vystupujú pod rôznymi menami alebo priezviskami (napr. sv. Terézia Benedikta od Kríža známa aj ako sv. Edita Steinová).
Katovsko

Katovsko je malá dedina, časť obce Bratronice v okrese Strakonice. Nachádza sa asi 2 km juhozápadne od Bratoníc. Je tu evidovaných 7 adries. V roku 2011 tu trvalo žili dvaja obyvatelia.
Katovsko leží v katastrálnom území Bratronice o výmere 4,71 km².
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1443, kedy bola tunajšia tvrdza v majetku Štefana z Katovska dobytá johanitmi zo Strakoníc vedenými veľmajstrom Václavom z Michalovic.
Diftamid

Diftamid je posttranslačne upravená aminokyselina, ktorá vzniká úpravou histidínu. Nachádza sa v eukaryotickom elongačnom faktore 2 (eEF-2) u archeónov a eukaryotov. Diftamid je pomenovaný podľa toxínu produkovaného baktériou "Corynebacterium diphtheriae", ktorého je cieľom. Okrem toho je to i cieľ pre exotoxín A z "Pseudomonas aeruginosa". Je to jediný cieľ týchto toxínov.
Štruktúra a biosyntéza.
Štruktúra diftamidu bola potvrdená röntgenovou kryštalografiou, ale jej stereochémia nie je známa.
Diftamid je syntetizovaný z histidínu a "S"-adenozylmetionínu (SAM). Bočný reťazec viazaný na imidazolovú skupinu i metylové skupiny pochádzajú zo SAM. Celková syntéza z histidínu prebieha v troch krokoch:
Tejto biosyntetickej dráhy sa u eukaryotov účastní celkom 7 génov (Dpd1 až Dph7).
Biologický význam.
Diftamid zaručuje presnosť translácie.
Je známe, že prítomnosť či neprítomnosť diftamidu ovplyvňuje pôsobenie bielkoviny NF-κB alebo dráhy receptorov bunkovej smrti.
Milovanice

Milovanice je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 1,5 km juhovýchodne od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 34 adries. Milovanice je tiež názov katastrálneho územia s rozlohou 4,87 km². V katastrálnom území Milovanice ležia aj Holčovice.
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1404.
Líška (vrch vo Veľkej Fatre)

Líška () je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Turecká, približne severne od Banskej Bystrice.
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obce Staré Hory a Turecká. Najbližším sídlom je na južnom úpätí ležiaca Turecká, juhovýchodne sa nachádzajú Staré Hory a východne osada Valentová (Motyčky). Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis.
Líška je súčasťou rázsochy, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z masívu Krížnej () na Majerovu skalu (). Západne susedí Kráľova skala (), Malá Krížna () a Črchľa (), južne Predný Japeň (), východne Majerova skala a Repište () a severne Ostré brdo (), Ostredok () a Krížna. Masív je súčasťou povodia rieky Hron, kde vodu odvádzajú prítoky Starohorského potoka cez riečku Bystricu. Vrcholom vedie značený chodník zo Starých Hôr. Na južných svahoch sú lyžiarske trate.
Výhľady.
Hôľnatý vrchol bez vyššej vegetácie umožňuje nerušený kruhový rozhľad. Poskytuje výhľad na viaceré veľkofatranské vrcholy, vidieť tiež Starohorské vrchy, Veporské vrchy, Poľanu, Javorie, Kremnické vrchy, Vtáčnik, Strážovské vrchy, Vysoké a Nízke Tatry.
Voghera

Voghera je talianske mesto v provincii Pavia v oblasti Lombardia.
V roku 2012 tu žilo 38 274 obyvateľov.
Partnerskými mestami sú Leinfelden-Echterdingen v Nemecku a Manosque (Provensalsko), vo Francúzsku.
Vývoj počtu obyvateľov.
Zdroj:
Zerbolò

Voghera je talianske mesto v provincii Pavia v oblasti Lombardia.
K 31. decembru 2011 tu žilo 1 667 obyvateľov.
Mokliny

Mokliny je osada, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 1,5 km na severozápad od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 5 adries. Mokliny ležia v katastrálnom území Pozov o výmere 6,23 km².
Katovsko leží v katastrálnom území Bratronice o výmere 4,71 km².
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1788.
Pozov

Pozov je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 2,5 km na západ od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 28 adries. Pozov je tiež názov katastrálneho územia o výmere 6,23 km². V katastrálnom území Pozov ležia aj Mokliny.
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1370.
Roubíčkova Lhota

Roubíčkova Lhota je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 2 km na severozápad od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 13 adries. Roubíčkova Lhota je tiež názov katastrálneho územia o výmere 4,67 km². V katastrálnom území Roubíčkova Lhota leží aj Dobříčkov.
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1387.
Dobříčkov

Dobříčkov je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 3 km na severozápad od Postupíc. Prechádza tadiaľto železničná trať Benešov – Trhový Štěpánov. V roku 2009 tu bolo evidovaných 32 adries. Dobříčkov leží v katastrálnom území Roubíčkova Lhota o výmere 4,67 km².
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1318. V blízkosti autobusovej zastávky Postupice, Dobříčkov stojí pamätník, pripomínajúci že 9. mája 1945 sa tu pri oslobodzovaní Prahy stretol 1. ukrajinský front Červenej armády maršala I. S. Koneva s vojskami 2. ukrajinského frontu maršala R. J. Malinovského.
Čelivo

Čelivo je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 4,5 km na juhovýchodne od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 33 adries. Čelivo je tiež názov katastrálneho územia s rozlohou 5,49 km². V katastrálnom území Čelivo leží aj Buchov.
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1370.
Dych (Robo Grigorov)

Dych je názov štúdiového albumu, ktorý v roku 2014 vydal slovenský spevák Robo Grigorov.
Album "Dych" od speváka Roba Grigorova vyšiel na CD nosiči v limitovanej nepredajnej edícii. Pre verejnosť bol dostupný na stiahnutie len v rámci elektronického internetového predaja. Nachádza sa na ňom deväť nahrávok: šesť z nich sú kompletné novinky, tri skladby pochádzajú zo soundtracku k filmu "Tak fajn", ktorý v premiére vyšiel v roku 2012 a nakrútil ho režisér Pavol Janík.
Pilotným singlom albumu bola nahrávka „Dych“, ktorú otextoval Kamil Peteraj.
Album bol súbežne nahrávaný v štúdiách na Slovensku a v Pretórii (Juhoafrická republika). Zvukármi boli Sean Manley a Peter Farnbauer. Saxofón v piesni „Dych“ nahral ruský hudobník, saxofonista Ruslan Nikolaev. Pri nahrávaní boli použité aj niektoré exotické, netradičné hudobné nástroje, ako je indiánska flauta, či škótske gajdy. Pri výtvarnom návrhu obalu albumu boli použité motívy od akademického sochára Igora Maršalku. Sprievodné texty na albume sú, okrem bežného, aj v Braillovom písme pre nevidiacich.
Roman Lazar

Roman Lazar (* 18. marec 1966, Dunajská Streda) je slovenský maliar, podnikateľ, producent a režisér.
Životopis.
V rokoch 1985 – 1990 študoval na Katedre výtvarnej výchovy Pedagogickej fakulty v Nitre u akademického maliara doc. Jozefa Trepáča. Po ukončení štúdia založil v roku 1990 reklamnú agentúru Designland, ktorú riadil až do roku 2009 a v ktorej pracoval aj ako kreatívny riaditeľ. V roku 2012 produkoval celovečerný film "Spiknutie", ktorý spolu s Gabrielom Hoštajom aj režíroval. Dnes sa venuje maľovaniu.
Bunun

Bununský jazyk alebo Bunun (čínsky v slovenskom prepise: "Pu-nung-jü", pchin-jin: "Bùnóng yǔ", znaky zjednodušené: 布农语, tradičné: 布農語) je jeden z formosanských jazykov, ktorými sa hovorí na Taiwane, geografická skupina Austronézskych jazykov. Je taktiež jednou z primárnych skupín austronézskej jazykovej rodiny alebo jednou z primárnej skupiny. Má tri veľké skupiny dialektov: Severné, Centrálne a Južné dialekty. Severné dialekty sú Takituduh a Takibaka, centrálne sú Takbanuaz a Takivatan a južný dialekt je Isbunkun. Najdominantnejší dialekt je Isbunkun a po ňom nasledujú centrálne dialekty. Bununským jazykom sa hovorí najmä v horách južného Taiwanu a to presnejšie v okrese Nan-tchou (pchin-jin: "Nántóu xiàn", znaky: 南投縣), okrese Tchaj-tung (pchin-jin: "Táidōng xiàn", znaky: 臺東縣), okrese Chua-lien (pchin-jin: "Huālián xiàn", znaky: 花蓮縣) a v meste Kao-siung (pchin-jin: "Gāoxióng shì", znaky: 高雄市).
Mnohí obyvatelia Taiwanu Bunun používajú pre komunikáciu práve južný dialekt Isbunkun. K roku 2002 je približne 38,000 obyvateľov stále aktívne používajúcich bununský jazyk a taktiež celková populácia Bunun k roku 2009. Počet Bunun ľudí, ktorí používajú bununský jazyk ako svoj popredný jazyk na komunikáciu zásadne klesá, a to kvôli vplyvu čínskej kultúry Chan.
Bununská verzia biblie je práve napísaná v južnom dialekte Isbunkun.
Bununský jazyk je taktiež známy pod názvami ako Bubukun, Bunan, Bunti, Bunum, Vonun, Vunum, Vunun alebo Vunung.
História.
Ešte predtým ako Japonci prevzali kontrolu nad Taiwanom, ľudia Bunun žili vysoko v horách spolu s ľuďmi Atayal, v severnej a strednej časti centrálneho pohoria. Žili v prechodných osadách a cestovali vnútrozemím. Predpoklad je, že sa pôvodne celý kmeň Bunun usadil v oblasti Sinji (čínsky: 信義區, oblasť dnešného Tchaj-peju) v okrese Nan-tchou (čínsky: 南投縣). Z hôr postupne ľudia Bunun rozširovali svoje územie na juh a východ od konca 17. storočia.
Tradičný životný štýl ľudí Bunun sa zmenil, keď bol Taiwan prenechaný Japonsku na konci prvej čínsko-japonskej vojny v roku 1895. Japonci ich vnímali ako prekážku, a tak nútili vysokohorské kmene, aby sa čo najrýchlejšie postupne premiestnili do dedín so školami a hlavne s japonskými policajnými základňami. Čoraz väčší počet Taiwanských domorodcov sa počas druhej polovice 20. storočia začalo sťahovať do miest, a taktiež aj ľudia Bunun. Napriek tomu sa aj tak ľudia Bunun cítia byť spojený s horami, a snažia sa zachovávať si svoje tradície a svoj jazyk.
Volebná kalkulačka

Volebná kalkulačka je spravidla webová aplikácia, ktorá má voličom napomáhať pri rozhodovaní vo voľbách. Ide väčšinou o krátky online kvíz, v ktorom užívateľ odpovedá na niekoľko otázok týkajúcich sa najrôznejších tém občianskeho života a po ktorého skončení volič zistí, do akej miery sa jeho názory zhodujú s názormi politických strán či jednotlivých politikov. Odpovede strán či kandidátov na otázky v kalkulačke môžu tvorcovia kalkulačky určovať sami na základni vlastného zhodnotenia, programových dokumentov strán či politikov, alebo sú určené priamo stranou či kandidátom.
Dejiny.
Idea pochádza z Holandska, projekt sa postupne rozšíril do mnohých ďalších krajín. Holandský StemWijzer bol vydaný v papierovej forme v roku 1989 a je dostupný online od roku 1998. V Nemecku pripravuje Spolková centrála pre politické vzdelávanie aplikáciu Wahl-O-Mat od roku 2002.
Použitie v rôznych krajinách.
V roku 2007 malo 15 z 22 európskych krajín aspoň jednu volebnú kalkulačku. Medzi najúspešnejšie patrili holandský Stemwijzer so 4,7 miliónmi konzultáciami v roku 2006 (40 % voličov) a nemecká Wahl-O-Mat so 85 miliónmi konzultáciami. Volebné kalkulačky sú aj v Ukrajine, Švédsku, Lotyšsku, Slovensku, Česku, Rakúsku, Francúzsku, Nemecku, Maďarsku, Spojenom kráľovstvu, Spojených štátoch, Kanade, Austrálii, Novom Zélande a Indii, aj pre EÚ-voľby.
BTR-D

BTR-D je sovietsky obrnený transportér určený na prepravu výsadkových vojsk. Vozidlo bolo pôvodne určené na prepravu osôb a ranených, ale úspešne sa používalo aj na prepravu zbraní, munície, palív a mazív a podobných vojenských zásob. Môže byť prepravované vo vojenských dopravných lietadlách An-12A, z ktorých môže byť zhodené na padáku.
Vznik a vývoj.
V roku 1969 získalo sovietske výsadkové vojsko nové vozidlo BMD-1, ktorého zavedením sa znížila závažnosť problému palebnej podpory a prepravy výsadkárov po pristátí. Tento problém však stále nebol uspokojivo vyriešený, pretože BMD-1 postavené na báze BMP-1 bolo malé vozidlo schopné previesť len 5 výsadkárov. Z tohto dôvodu sa hneď po spustení výroby začal projektovať obojživelný obrnený transportér skonštruovaný na základe podvozku BMD-1. Vozidlo získalo označenie BTR-D a bolo vyvinuté vo Volgogradskom traktorovom závode pod vedením hlavného konštruktéra Arkadija Vasilieviča Šabalina. BTR-D bolo zavedené do služby v roku 1974. Celkovo sa v rokoch 1975 - 1991 vo Volgogradskom traktorovom závode vyrobilo 2900 vozidiel rôznych verzií.
Konštrukcia.
BTR-D konštrukčne vychádza z vozidla BMD-1, ale na rozdiel od svojho predchodcu má korbu predĺženú o 483 mm. Na výrobu karosérie boli použité plechy z hliníkovej zliatiny. Vozidlo má v podvozkovej sústave navyše jeden pár pojazdových kolies a jeden pár kladiek. Vyznačuje sa absenciou veže, namiesto ktorej je mierne zvýšená korba.
V prednej časti vozidla uprostred sedí vodič, vľavo veliteľ a vpravo strelec, ktorý ovláda 7,62 mm guľomet PKT. Hneď za touto trojicou potom nasleduje priestor pre desať výsadkárov. Výzbroj sa dá rozšíriť o guľomety alebo granátomety na vonkajších lafetách. Pohybové vlastnosti vozidla sa oproti BMD-1 výraznejšie nezmenili, hoci jeho hmotnosť vzrástla o 800 kg. Čelná časť vozidla je v porovnaní s BMD-1 trochu lepšie pancierovaná.
V zadnej časti korby je umiestnený šesťvalcový motor 5D20 s výkonom 240 koní. Pohybové ústrojenstvo je po každej strane tvorené šiestimi pojazdovými kolesami, hnacím kolesom vzadu a napínacím vpredu. Vozidlo je plne obojživelné, pričom vo vode sa vďaka dvom vodometom dokáže pohybovať rýchlosťou 10 km/h. Na cestách dosahuje maximálnu rýchlosť 60 km/h a jeho dojazd je 500 km.
Výzbroj BTR-D pozostáva z dvoch guľometov PKT kalibru 7,62 mm s palebným priemerom 2 000 nábojov. V bokoch trupu a v zadnom prieleze je 5 strieľní s pancierovými uzávermi. Okrem toho je BTR-D vybavený odpaľovačom dymových granátov 902V Tuča. Od druhej polovice 80. rokov 20. storočia tieto stroje boli často vybavené 30 mm automatickým granátometom AGS-17 Plamia, ktorý bol namontovaný na konzole na pravej strane strechy trupu.
V otočnej veži veliteľa boli nainštalované dva pozorovacie prístroje TNPO-170A a prístroj TKN-ZB s iluminátorom. Komunikácia s okolitým svetom prebiehala prostredníctvom rádiovej stanice R-123M.
Štefanová (vrch vo Veľkej Fatre)

Štefanová () je vrch v centrálnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa nad obcou Belá-Dulice, približne juhovýchodne od Martina. 
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec. Leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Martin a Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obcí Belá-Dulice a Ľubochňa. Najbližšími sídlami sú západným smerom situované Turčianske Jaseno, Belá-Dulice a Necpaly, juhovýchodným ležia Liptovské Revúce. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra a severozápadná časť patrí do NPR Madačov.
Popis.
Štefanová je súčasťou turčianskej vetvy hlavného hrebeňa, ktorá vedie z neďalekej Ploskej () severným smerom na Kľak (). Leží nad Belianskou dolinou, východným smerom sa tiahne mohutná Ľubochnianska dolina. Severným smerom susedí Lysec () a Malý Lysec (), východným sa nachádza Skalná Alpa (), Tanečnica () a Rakytov (), južným Javorina (), Šoproň () a Borišov () a západným Havranov () a Hradište (). Západné svahy odvodňuje Beliansky potok do rieky Turiec, východne sa zvažujúce odvádzajú vodu Ľubochniankou do Váhu. Vrcholom vedie Veľkofatranská magistrála.
Výhľady.
Súvislý lesný porast vrcholu i hrebeňa neumožňuje rozhľad. Z malých lokalít s redšou vegetáciou je výhľad na okolité vrchy Veľkej Fatry, ojedinele je viditeľná aj Malá Fatra, časť hrebeňa Nízkych Tatier (najmä masív Prašivej), Kubínska hoľa, Veľký Choč či Babia hora a Pilsko.
Javorový

Javorový alebo Javorový vrch () je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Řekou, približne juhozápadne od Třinca. Patrí do CHKO Beskydy.
Poloha.
Nachádza sa na severnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Lysohorská hornatina a jej časti Ropická rozsocha. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a zasahuje na katastrálne územie obce Řeka a mesta Třinec. Najbližším sídlom je na juhozápadnom úpätí ležiaca obec Řeka, severne sa nachádza mesto Třinec a východne jeho mestská časť Tyra.
Opis.
Javorový je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie z vrchu Kalužný () severozápadným smerom na Ropice (), kde sa vetví a pokračuje severným smerom na Gutský vršek () a Malý Javorový (). Západným smerom sa nachádza Príslop (), Ropička () a Godula (), južným susedí sedlom oddelená Šindelná (), Ropice a Smrčina (), východne sa nachádza Ostrý () a Malý Javorový () a severne Podgrúň () a Gutský vršek (). Masív patrí do povodia Olše, kde vodu odvádza zo západnej časti Ropičanka a z východnej potok Tyra. Na vrchol vedie značená hrebeňovka, vedúca okolo chaty na Malom Javorovom. Na severných svahoch leží Prírodná rezervácia Gutské peklo. Na Malom Javorovom stojí vysielač a na severných svahoch je vybudované lyžiarske stredisko, dostupné lanovkou. Tým sa zjednodušuje i prístup na hlavný, vyšší vrchol.
Výhľady.
Súvislý lesný porast s malou vrcholovou lúkou umožňuje veľmi obmedzený rozhľad. Z lokalít s riedkou vegetáciou možno pozorovať najmä okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, ojedinele aj Malú Fatru, Kysucké, Oravské a Sliezske Beskydy, nezriedka i Hrubý Jeseník.
Súpisky hokejových reprezentácii na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2022

Súpisky hokejových reprezentácii na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2022 pozostávajú z minimálne 15 korčuliarov (útočníkov a obrancov) a dvoch brankárov. Maximálne môže mať tím 25 korčuliarov a troch brankárov. Majstrovstiev sa zúčastnilo 16 tímov, ktoré boli rozdelené do dvoch základných skupín.
"Zloženie tímov a vek hráčov sú k 13. máju 2022."
Skupina A.
Kanada.
Hlavný tréner: Claude Julien
Nemecko.
Hlavný tréner: Toni Söderholm
Švajčiarsko.
Hlavný tréner: Patrick Fischer
Slovensko.
Hlavný tréner: Craig Ramsay
Dánsko.
Hlavný tréner: Heinz Ehlers
Kazachstan.
Hlavný tréner: Yuri Mikhailis
Francúzsko.
Hlavný tréner: Philippe Bozon
Taliansko.
Hlavný tréner: Greg Ireland
Skupina B.
Fínsko.
Hlavný tréner: Jukka Jalonen
Spojené štáty.
Hlavný tréner: David Quinn
Česko.
Hlavný tréner: Kari Jalonen
Švédsko.
Hlavný tréner: Johan Garpenlöv
Lotyšsko.
Hlavný tréner: Harijs Vītoliņš
Nórsko.
Hlavný tréner: Petter Thoresen
Veľká Británia.
Hlavný tréner: Peter Russell
Rakúsko.
Hlavný tréner: Roger Bader
Bratronice (Smilovice)

Bratronice je malá dedina, časť obce Smilovice v okrese Mladá Boleslav. Nachádza sa asi 1 km juhozápadne od Smilovíc. Dedinou preteká rieka Vlkava a prechádza cesta I/38. Je tu evidovaných 32 adries. Trvalo tu žije 68 obyvateľov. Bratronice ležia v katastrálnom území Bratronice u Luštěnic s rozlohou 2,9 km².
Miroslav (Postupice)

Miroslav je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 5 km juhozápadne od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 51 adries. Miroslav leží v katastrálnom území Nová Ves s rozlohou 8,47 km².
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1381.
Nová Ves (Postupice)

Nová Ves je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 3 km juhozápadne od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidovaných 50 adries. Nová Ves je tiež názov katastrálneho územia s rozlohou 8,47 km². V katastrálnom území Nová Ves leží aj Miroslav a Vrbětín.
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1544.
Vrbětín

Vrbětín je osada, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 5,5 km juhozápadne od Postupíc. V roku 2009 tu boli evidované 4 adresy. Vrbětín leží v katastrálnom území s rozlohou 8,47 km².
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1389.
Buchov (Postupice)

Buchov je osada, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 4,5 km juhže od Postupíc. V roku 2009 tu boli evidované 4 adresy. Buchov leží v katastrálnom území Čelivo s rozlohou 5,49 km².
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1413. V roku 1880 žilo v Buchove celkom 45 obyvateľov v štyroch domoch. Potom ich počet klesal, takže v roku 1900 tu žilo 36, v roku 1930 25, v roku 1950 18, v roku 1980 4 a v roku 2001 dokonca len jeden stály obyvateľ. Po sčítaní v roku 2011 však Český štatistický úrad uvádza celkom 11 obyvateľov.
Jemniště

Jemniště je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 2 km severovýchodne od Postupíc. V roku 2009 tu bolo evidových 32 adries. Jemniště je tiež názov katastrálnrho územia s rozlohou 2,94 km². V katastrálnom území Jemniště leží aj Lísek a Sušice.
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1381.
Lhota Veselka

Lhota Veselka je malá dedina, časť obce Postupice v okrese Benešov. Nachádza sa asi 2 km východne od Postupíc. Prechádza tadiaľto železničná trať Benešov u Prahy – Trhový Štěpánov. V roku 2009 tu bolo evidových 14 adries. Osadou preteká rieka Chotýšanka, ktorá je ľavostranným prítokom rieky Blanice. Lhota Veselka leží na katastrálnom území Postupice s rozlohou 7,33 km². Medzi miestnym obyvateľstvom je Lhota Veselka nazývaná "Chalupy". Pravobrežná časť Lhoty Veselky sú Dolní Chalupy a časť na ľavom brehu Chotýšanky sú Hořejší Chalupy.
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1385.