burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Beastie Boys

Beastie Boys bola americká hip-hopová skupina z New Yorku, založená v roku 1981. Počas väčšiny z jej existencie sa skladala z Michaela "Mike D" Diamonda (vokály, bicie), Adama "MCA" Yaucha (vokály, basová gitara) a Adama "Ad-Rock" Horovitza (vokály, gitara).
Pôvodne vznikla v roku 1981 ako hardcore punková skupina, pričom členmi boli Diamond (vokály), John Berry (gitara), Yauch (basová gitara) a Kate Schellenbach (bicie). Potom, ako získala skupina úspech s experimentálnym hip-hopovým 12" singlom „Cooky Puss“, Schellenbach ju opustila a skupina sa úplne zamerala na hip-hop a vydala rad úspešných singlov. V USA predala skupina celkovo 22 miliónov albumov a 40 miliónov po celom svete, čim sa podľa časopisu "Billboard" stala "najpredávanješou rapovou skupinou" od roku 1991.
So svojími siedmymi platinovými albumami vydanými medzi rokmi 1986 až 2004 bola skupina Beastie Boys najdlhšie existujúcou hip-hopovou skupinou. V roku 2011 vydala svoj ôsmy štúdiový album "Hot Sauce Committee Part Two", ktorý získal pozitívne hodnotenia od hudobných kritikov. V apríli 2012 bola skupina uvedená do Rock and Roll Hall of Fame, čím sa stala treťou hip-hopovou skupinou uvedenou do tejto siene slávy, po Run–D.M.C. (2009) a Grandmaster Flash and the Furious Five (2007). Mesiac po uvedení zomrel Adam "MCA" Yauch na rakovinu príušnej žľazy. Mike D v roku 2014 uviedol, že Beastie Boys nebude viac pokračovať v tvorbe ako skupina ako sľub Adamovi Yauchovi. Dňa 19. mája 2016 zomrel vo veku 52 rokov zakladajúci člen a gitarista John Berry na následky frontotemporálnej demencie.
Ceny a nominácie.
Grammy Awards
MTV Video Music Awards
MTV Europe Music Awards
Martin z Opavy

Martin z Opavy (* † 1279, Bologna) známy aj ako Martin z Poľska bol významný kronikár z 13. storočia. V latinčine je známy aj ako "Frater Martinus Ordinis Praedicatorum" (brat Martin z Dominikánskeho rádu). Narodil sa v Opave, presný dátum nie je známy. 
Od polovice 13. storočia bol aktívny v Ríme ako kazateľ a kaplán pre pápeža Alexandra IV. a jeho následovníkov pápežov Urbana IV., Klementa IV., Gregora X., Inocenta V., Hadriána V. a pápeža Jána XXI., posledného pápeža, ktorý sa objavuje v kronike.
Prekurzor

Prekurzor je východisková látka, častica, z ktorej vzniká chemickou premenou výsledný produkt, napr. droga alebo výbušnina.
Sadko

Sadko () je bájnym hrdinom v slovanskej mytológii, ktorý pochádza z Novgorodu a hrá na gusle.
Príbeh.
Gusliar Sadko sa živil tak, že často hrával na svadobných hostinách. Potom mu ale odmietli za hranie platiť a zostal bez peňazí. Ako sa tak raz smutný prechádzal po brehu rieky, sadol si a začal hrať. Keď skončil, voda sa spenila a objavil sa morský boh. Tak veľmi sa mu páčila Sadkova hudba, že ho pozval, aby hral na hostine v jeho paláci, že sa mu dobre odmení. Sadko pristal a hneď sa aj ocitol na dne mora. Na hostine sa všetci hostia dobre bavili a hoci bol už Sadko unavený, nechceli mu dovoliť prestať hrať. Vtom sa objavil bielovlasý starec a ten mu poradil, že ak roztrhne struny svojich guslí, môže prestať hrať a morský boh mu za odmenu ponúkne jednu zo svojich dcér za ženu. Ale ho varoval, aby si zo všetkých vybral až samú poslednú a vo svadobnú noc aby sa jej ani nedotkol, inak sa už na zem nedostane. Sadko teda roztrhol struny svojho nástroja a hoci morský boh šomral, ponúkol mu za odmenu jednu zo svojich dcér. Dlho si Sadko vyberal, poobzeral si prvú stovku morských panien, potom druhú, tretiu. Ale vybral si až celkom poslednú, ktorá bola zo všetkých najkrajšia. Vo svadobnú noc sa jej ale nechtiac dotkol nohou. Princezná bola taká studená, že sa zobudil. Zistil, že leží na brehu rieky a nohu má ponorenú v ľadovej vode Tá mu zostala už navždy chromá. Vedľa neho ale ležalo vrece zlata a tak si už do smrti žil ako pán.
Podľa niektorých, ak je na mori alebo na rieke búrka, to v skutočnosti Sadko vyhráva na hostine morského boha a ten tancuje.
Molárna tepelná kapacita

Molárna tepelná kapacita (staršie: molová tepelná kapacita, mólová tepelná kapacita) alebo molárne teplo (staršie: molové teplo, mólové teplo) je tepelná kapacita vztiahnutá na jednotku látkového množstva, teda jeden mol. 
Ide teda o množstvo tepla, ktoré je potrebné k zvýšeniu teploty jedného mólu látky o jeden teplotný stupeň. Molárna tepelná kapacita je mierne teplotne závislá, preto je nutné pri presnejších hodnotách uvádzať, k akej teplote látky sa vzťahuje.
Výpočet.
Hodnotu molárnej tepelnej kapacity je možné získať zo vzťahu
kde formula_5 je molárna hmotnosť a formula_6 je merná tepelná kapacita látky.
Skupenské teplo

K vyvolaniu prechodu zložky z jednej fázy do inej fázy je nutné látke dodať (resp. látke odobrať) určité množstvo tepla. Toto množstvo tepla, ktoré je nutné pridať alebo odobrať látke sa nazýva skupenské teplo. Množstvo tepla, ktoré je nutné pridať či odobrať 1 kilogramu látky sa nazýva merným skupenským teplom. Množstvo tepla, ktoré je nutné pridať (resp. odobrať) 1 mólu látky sa nazýva molárnym skupenským teplom.
Výpočet.
Podľa prvej termodynamickej vety zodpovedá skupenské teplo zmene vnútornej energie zväčšené o prácu, ktorú sústava pri skupenskej premene vykoná. Ak označíme vnútornú energiu počiatočnej fázy (pre jeden kilogram) ako formula_4 a jej objem formula_5 a podobne vnútornú energiu konečnej fázy formula_6 a objem formula_7, potom pre skupenské teplo l dostaneme 
kde formula_9 je stály tlak, pri ktorom prebehne premena skupenstva. Prvý člen formula_10 je označovaný ako vnútorné skupenské teplo, pretože sa spotrebuje na zmenu vnútornej energie. Druhý člen formula_11 je označovaný ako vonkajšie skupenské teplo. Ide o časť tepla, ktorá sa premení na prácu.
Uvedenú rovnicu je možné upraviť na tvar
kde formula_13 a formula_14 označuje entalpiu počiatočnej a koncovej fázy. Skupenské teplo je teda rovné zmene entalpie.
Je možné postupovať tiež tým spôsobom, že fázová premena látky za stálej teploty a tlaku považujeme za izotermický vratný dej. V takom prípade je možné rozdiel medzi entropiou počiatočného a koncového stavu zapísať vzťahom
kde formula_16 označuje entropiu počiatočného a koncového stavu a formula_17 je teplota.
Porovnaním predchádzajúcich vzťahov je vidieť, že
kde formula_19 a formula_20 označuje voľnú entalpiu počiatočnej a koncovej fázy. Pokiaľ sú teda obidve fázy v rovnováhe, sú si voľné entalpie počiatočnej a koncovej fázy rovné.
Zložka sústavy

Zložka sústavy v termodynamickom ponímaní je chemicky čistá látka (látky), z ktorých sa dá zložiť sústava skupenských fáz. Jednotlivé látky sa nazývajú zložkami (komponentami) sústavy.
Príkladom môže byť sústava voda-ľad (chemicky čistá voda), ktorá sa skladá z dvoch fáz jednej zložky H2O, iným príkladom je vodný roztok modrej skalice CuSO4, ktorý je sústavou o s jednou fázou s dvoma zložkami (H2O,CuSO4).
Počet nezávislých zložiek v sústave musí byť stály. Sústava s n zložkami sa niekedy nazýva sústavou n-tého rádu.
Skupenské teplo topenia

Skupenské teplo topenia resp. skupenské teplo tavenia je teplo, ktoré príjme pevná látka pri skupenskom prechode na kvapalinu počas procesu topenia.
Teplo, ktoré prijme 1 kilogram látky sa nazýva merné skupenské teplo topenia.
Výpočet.
Hodnotu skupenského tepla topenia je možné vypočítať zo vzťahu
kde "m" je hmotnosť a "lt" je merné skupenské teplo topenia.
Merné skupenské teplo topenia

Hmotnostné skupenské teplo topenia je teplo, ktoré prijme 1 kilogram pevnej látky, ak sa pri teplote topenia celá premení na kvapalinu o tej istej teplote.
Výpočet.
Hmotnostné skupenské teplo topenia sa určí ako podiel skupenského tepla topenia formula_1 a hmotnosti formula_2 látky.
Skupenské teplo tuhnutia

Skupenské teplo tuhnutia je teplo, ktoré odovzdá kvapalina pri prechode na pevnú látku počas tuhnutia.
Veľkosť skupenského tepla tuhnutia je pre rovnakú látku rovnaké ako veľkosť skupenského tepla topenia.
Teplo, ktoré odovzdá 1 kilogram látky sa nazýva merné skupenské teplo tuhnutia.
Výpočet.
Hodnotu skupenského tepla tuhnutia je možné určiť zo vzťahu
kde formula_3 je hmotnosť a formula_4 je merné skupenské teplo tuhnutia, ktorého hodnota je rovnaká ako hodnota merného skupenského tepla topenia.
Merné skupenské teplo tuhnutia

Hmotnostné skupenské teplo tuhnutia je teplo, ktoré odovzdá 1 kilogram kvapaliny, ak sa pri teplote tuhnutia celý premení na pevnú látku o tej istej teplote.
Hodnota merného skupenského tepla tuhnutia je pre danú látku rovnaká ako hodnota merného skupenského tepla topenia.
Výpočet.
Merné skupenské teplo tuhnutia sa určí ako podiel skupenského tepla tuhnutia formula_1 a hmotnosti formula_2 látky, tzn.
Skupenské teplo varu

Skupenske teplo varu je teplo ktoré prijme kvapalina Skupenské teplo varu alebo skupenské teplo vyparovania "pri teplote varu" je teplo, ktoré prijme kvapalina pri skupenskom prechode na plyn počas vyparovania pri teplote varu (teda pri vrení).
Skupenské teplo vyparovania je potrebné určiť pre každú teplotu zvlášť, pretože vyparovanie môže prebiehať pri ľubovoľnej teplote, zatiaľ čo skupenské teplo varu sa určuje pri teplote varu (ide teda o skupenské teplo vyparovania pri teplote varu).
Veľkosť skupenského tepla varu je pre rovnakú látku rovnaké ako veľkosť skupenského tepla kondenzácie.
Teplo, ktoré prijme 1 kilogram kvapaliny pri premene na paru pri teplote varu sa nazýva hmotnostné skupenské teplo varu (starší výraz merné skupenské teplo varu).
Výpočet.
Hodnotu skupenského tepla varu je možné určiť zo vzťahu
kde "m" je hmotnosť a "lv" je merné skupenské teplo varu, ktoré má rovnakú hodnotu ako skupenské teplo kondenzácie.
Merné skupenské teplo varu

Merné skupenské teplo varu (tiež vyparovania) je teplo, ktoré prijme 1 kilogram kvapaliny, ak sa pri teplote varu celá premení na plyn o tej istej teplote.
Merné skupenské teplo vyparovania sa určuje pre každú teplotu zvlášť, keďže vyparovanie môže prebiehať pri ľubovoľnej teplote, zatiaľ čo merné skupenské teplo varu sa určuje pre teplotu varu (ide teda o merné skupenské teplo vyparovania pri teplote varu).
Výpočet.
Merné skupenské teplo varu sa určí ako podiel skupenského tepla varu formula_1 a hmotnosti formula_2 látky, tzn.
Skupenské teplo kondenzácie

Skupenské teplo kondenzácie (tiež skupenské teplo skvapalnenia) je teplo, ktoré odovzdá plyn pri skupenskom prechode na kvapalinu počas kondenzácie (skvapalnenia).
Veľkosť skupenského tepla kondenzácie je pre rovnakú látku rovnaká ako veľkosť skupenského tepla varu.
Teplo, ktoré prijme 1 kilogram látky sa nazýva merné skupenské teplo kondenzácie.
Výpočet.
Hodnotu skupenského tepla kondenzácie je možné určiť zo vzťahu
kde "m" je hmotnosť a "lv" je merné skupenské teplo kondenzácie, ktoré má rovnakú hodnotu ako skupenské teplo varu.
Merné skupenské teplo kondenzácie

Merné skupenské teplo kondenzácie (tiež merné skupenské teplo skvapalnenia) je teplo, ktoré odovzdá 1 kilogram plynu, ak sa celý premení na kvapalinu o tej istej teplote.
Hodnota merného skupenského tepla kondenzácie je pre danú látku rovnaká ako hodnota merného skupenského tepla varu.
Výpočet.
Merné skupenské teplo kondenzácie sa určí ako podiel skupenského tepla kondenzácie formula_1 a hmotnosti formula_2 látky, tzn.
Skupenské teplo sublimácie

Skupenské teplo sublimácie je teplo, ktoré príjme pevná látka pri prechode na plyn počas sublimácie (teda bez predchádzajúcej fázy topenia).
Teplo, ktoré prijme 1 kilogram látky sa nazýva merné skupenské teplo sublimácie.
Pri desublimácii je hodnota skupenského tepla rovnaká ako pri sublimácii, preto sa používa iba skupenské teplo sublimácie.
Výpočet.
Hodnotu skupenského tepla sublimácie je možné určiť zo vzťahu
kde "m" je hmotnosť a "ls" je merné skupenské teplo sublimácie.
Centrum Bottova

Centrum Bottova bolo obchodné centrum v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto v lokalite Zóna Chalupkova.
História.
Centrum Bottova postavil v roku 1996 rakúsky investor, krátko pred otvorením centra ale budovu predal. V roku 2005 budovu kúpila izraelská developerská skupina Vara, ktorá v roku 2007 plánovala prestavbu na najprv 106 metrový vežiak, neskôr pri oživení projektu v roku 2010 na 80 metrový vežiak. Projekt sa však z dôvodu finančnej krízy nerealizoval. 
V roku 2013 budovu kúpila spoločnosť HB Reavis Slovakia v rámci "sceľovania územia, potrebného pre výstavbu projektu Twin City." V roku 2014 bolo Centrum Bottova uzatvorené a na istý čas ostala budova opustená. V roku 2016 sa začalo s kompletnou rekonštrukciou budovy, kde okrem výmeny okien a nových inštalácii budova dostala aj novú bielo-šedú fasádu. Medzitým sa do budovy presťahoval predajca elektroniky Alza a 1. októbra 2016 v nej otvorili nový showroom na prvom poschodí a na polovici prízemia. Zvyšná časť prízemia budovy sa neskôr začala rekonštruovať spolu so stavbou nástupíšt na mieste časti bývalej továrne Kablo na Autobusovú stanicu Bottova, ktorú otvorili presne o rok neskôr, teda 1. októbra 2017. 
Súčasnosť.
Budova bola z polovice využívaná ako Autobusová stanica Bottova a z druhej polovice ako sídlo predajcu elektroniky Alza. Autobusová stanica v budove sídlila do 30. septembra 2021, kedy bola otvorená nová autobusová stanica Nivy na mieste starej Autobusovej stanice Mlynské Nivy. Následne bude pravdepodobne plánovaná asanácia tejto budovy.
Merné skupenské teplo sublimácie

Merné skupenské teplo sublimácie je teplo, ktoré príjme 1 kilogram pevnej látky, ak sa celá premení na plyn pri sublimácii, tzn. bez predchádzajúcej fázy topenia.
Pri desublimácii je hodnota merného skupenského tepla rovnaká ako pri sublimácii, preto sa používa iba merné skupenské teplo sublimácie.
Výpočet.
Merné skupenské teplo sublimácie sa určí ako podiel skupenského tepla sublimácie formula_1 a hmotnosti formula_2 látky, tzn.
SSC Neapol

Società Sportiva Calcio Napoli alebo SSC Neapol je taliansky profesionálny futbalový klub so sídlom v meste Neapol.
Pôvodne bol založený v roku 1904. Klub hrával počas svojej histórie väčšinu sezón na špici talianskeho futbalu. V Serie A hrajú po postupe z druhej ligy od sezóny 2007/08.
Hráči Neapola nosia azurovo-modré dresy a vyhrali Serie A trikrát a to v sezónach 1986-87, 1989-90 a 2022/2023. Taktiež vyhrali taliansky pohár Coppa Italia štyrikrát. Na európskej úrovni triumfovali v roku 1989 v Pohári UEFA. Historicky je SSC Neapol deviatym najúspešnejším talianskym klubom a najúspešnejším klubom z Južného Talianska.
Klub mal počas svojej histórie viaceré zmeny názvu, vrátane zlúčenia s klubom Internazionale Napoli. Ich posledná zmena prebehla v roku 2004, kedy klub vyhlásil bankrot, ale bol znovu obnovený investíciou filmovým producentom Aureliom De Laurentiisom, ktorý zmenil názov na "Napoli Soccer", historický názov "Società Sportiva Calcio Napoli" mu dal začiatkom roku 2006.
Klub hrá svoje domáce zápas na štadióne Stadio Diego Armando Maradona ktorý sa pôvodne volal Stadio San Paolo, ktorý má kapacitu 54 726 divákov (pôvodne 78 210).
Slovenský záložník Marek Hamšík bol dlhé roky kapitánom tohto klubu a zaradil sa medzi najväčšie legendy SSC. Marek takisto drží druhý najvyšší rekord v strelených góloch a taktiež ma najviac odohraných zápasov v drese SSC.
Úspechy.
Vyhrané domáce súťaže.
1987,1990,2023
1962,1976,1987 2012,2014,2020
1990,2014
Vyhrané medzinárodné súťaže.
1989
Simple Object Access Protocol

SOAP (celým názvom Simple Object Access Protocol) je protokolom na výmenu správ založených na XML prostredníctvom siete, hlavne pomocou HTTP.
Formát SOAP tvorí základnú vrstvu komunikácie medzi webovými službami a poskytuje prostredie na tvorbu zložitejšej komunikácie.
Existuje niekoľko rôznych druhov šablón komunikácie prostredníctvom protokolov SOAP. Najznámejší z nich je RPC šablóna, kde jeden z účastníkov komunikácie je klient a na druhej strane je server. Server ihneď odpovedá na požiadavky klienta.
SOAP je nástupca XML-RPC, od ktorého si požičiava jeho spôsob prenosu dát a ďalšie vlastnosti. Obálka, hlavička a telo komunikácie je ale pravdepodobne z WDDX.
Pôvodne ho navrhol Dave Winer, Don Box, Bob Atkinson a Mohsen Al-Ghosein v roku 1998 za podpory firmy Microsoft (kde tou dobou Atkinson a Al-Ghosein pracovali). Dnes je SOAP špecifikácia spravovaná XML skupinou tvoriacou internetové protokoly z W3C konzorcia.
Formy prenosu.
HTTP aj SMTP sa dajú použiť ako aplikačná vrstva pre protokol SOAP. Ale HTTP dosiahol omnoho väčšie využitie. Je to predovšetkým preto, že HTTP je prakticky základom pre dnešnú Internetovú infraštruktúru. Vďaka tomu môže SOAP jednoducho prechádzať cez firewall. To je jeho hlavná výhoda oproti iným distribuovaným protokolom, ako je napríklad DCOM, ktoré sú väčšinou firewallom blokované.
XML formát bol zvolený ako štandard na prenos SOAP správ pre jeho rozšírenosť a dostupnosť vývojových nástrojov ponúkaných ako opensource alebo freeware a teda voľne k používaniu.
Zdĺhavá syntax XML má svoje výhody aj nevýhody. Je jednoducho čitateľná pre človeka, ale počítač ju musí zložito parsovať a stojí to dosť procesorového času a operačnej pamäte. Oproti tomu CORBA, GIOP alebo DCOM má zápis správ na komunikáciu ďaleko kratší a binárny, teda pre človeka nečitateľný. Na druhej strane vývoj počítačov ide rýchle dopredu a prestáva to byť na ťarchu. Bola už vytvorená aj binárna forma XML.
Slabé stránky.
Veľký zápis komunikácie.
Príklad.
Príklad správy od klienta, ktorý sa pýta na informácie o produkte na sklade pomocou webovej služby. Klient sa dožaduje informácie o produkte označenom ID 827635:
Tu je odpoveď webovej služby pre klienta.
Afrika Bambaataa

Afrika Bambaataa (* 19. apríl 1957, vlastným menom Lance Taylor) je DJ a komunitný vodca z Južného Bronxu. Počas 70. rokov patril k priekopníkom raného vývoja hip-hopu. 
27. septembra 2007 bol Afrika Bambaataa nominovaný na uvedenie do "Rokenrolovej siene slávy".
Bad Buchau

Bad Buchau je mesto v krajinskom okrese Biberach v spolkovej krajine Bádensko-Württembersko v Nemecku. Mesto má 4 088 obyvateľov a rozlohu 23,77 km².
Geografia a poloha.
Bad Buchau je kúpeľne mesto, ktoré leží na západ od mesta Biberach an der Riß, pri jazere Federsee. Mesto je turisticky známe ako liečivé rašeliniskové kúpele a liečivé minerálne kúpele.
Turistika.
Toto švábske kúpeľné mesto ponúka svojim kúpeľným hosťom početné terapie – nachádzajú sa tu rašeliniskové kúpele a veľké termálne kúpele ("Adelindis-Therme") so saunou. Termálna voda vyviera z hĺbky 795 m, a má teplotu od 47,5 °C.
Jazero Federsee pri Bad Buchau, je s 3 300 ha najväčším rašeliniskom v juhozápadnom Nemecku. Jazero je dôležité pre ochranu vtáctva. Na 3 300 hektárov rašeliniska žije 265 vtáčích druhov, z toho 107 vtáčích druhov tu aj hniezdi.
Kultúra a pamiatky.
Mesto sa nachádza na švábskej barokovej ceste ("Oberschwäbischen Barockstraße") 
Múzeum.
Pri meste Bad Buchau je múzeum ("Federseemuseum") v podobe osady z doby kamennej, bolo založené v roku 1968.
Druhá bitka o Atlantik

Druhá bitka o Atlantik bola jednou z najdlhších a najdôležitejších kampaní druhej svetovej vojny. Trvala po celý konflikt a z hľadiska západného frontu a prežitia Spojeného kráľovstva ju možno považovať za rozhodujúce stretnutie. Bitka o Atlantik vrcholila v polovici roku 1940 a pokračovala s rôznou intenzitou do konca roku 1943, kedy boje nemeckých ponoriek so Spojeneckými zásobovacími konvojmi vrcholili.
Bitka o Atlantik začala 3. októbra 1939 keď nemecká ponorka "U-100" potopila britský parník SS "Athenia". Postupne nemecké ponorky začali operovať ďalej od Anglicka v severnom Atlantiku s podporou diaľkových lietadiel Focke-Wulf Fw 200 Condor.
13. decembra 1939 došlo k stretu nemeckého ťažkého krížniku Admiral Graf Spee a britského ťažkého krížniku HMS Exeter s podporou ľahkých krížnikov HMS Ajax a HMS Achilles, ktorý bol známy ako bitka pri ústí La Plata a skončil potopením ťažko poškodeného nemeckého krížniku 17. decembra.
Zlaté obdobie nemeckých ponoriek začalo po vstupe USA do vojny v decembri 1941, keď potopili mnoho lodí pri východnom pobreží Spojených štátov a v Karibskom mori. Jedna ponorka dokonca ostreľovala ústie rieky Mississippi. Z tejto oblasti sa nemecké ponorky stiahli zhruba v júni 1942, ale posledná loď bola pri New Yorku nemeckou ponorkou potopená 8. mája 1945.
Zhruba v apríli a máji 1943 došlo k definitívnemu obratu vo vývoji konfliktu, keď masívne nasadenie stíhačov, hliadkujúcich bombardérov B-24 Liberator a Short Sunderland, sprievodných lietadlových lodí, nových verzií radarov, ASDICu, vrhačov hlbinných náloží a mín (hlavne typu "hedgehog") a prístrojov umožňujúcich určiť presnú lokáciu vysielajúcej ponorky (H/F D/F) definitívne zvrátilo pomer sil v prospech Spojencov. Nemecké vylepšenia ponoriek (výkonnejšie ponorky typu XXI a XXIII, protilietadlové ponorky, šnorchel a vylepšené typy torpéd) nedokázali situáciu zvrátiť a stále sa zhoršujúca situácia nakoniec vyústila v niečo, čo už ani nepripomínalo vojnu, ale skôr hon na nemecké ponorky. Veľkú rolu tiež hrala schopnosť Spojencov čítať nemecké správy šifrované prístrojom Enigma.
Brisingr

Brisingr je fantasy kniha a tretí diel edície Odkaz Dračích jazdcov, ktorej autorom je Christopher Paolini. Kniha bola v USA vydaná dňa 20. septembra 2008. Na jej obálke je kresba zlatohnedého draka od J. J. Palencara.
Pôvodný „pracovný“ názov knihy bol "Empire", čiže "Ríša", neskôr však autor zverejnil, že sa kniha bude volať Brisingr, čo v Paoliniho starodávnom jazyku elfov znamená oheň. Zároveň je to prvé slovom v tomto jazyku, ktoré sa podľa príbehu Eragon naučil a nazval tak aj jeho meč.
Slovenské vydanie Brisingra vyšlo 31. januára 2009. Kniha má 656 strán a v súčasnosti sa pre veľký záujem čitateľov pripravuje už druhá dotlač.
Ázijské tigre

Ázijské tigre sú rýchlo rozvíjajúce sa krajiny:
Barbora Hohenzollernská

Barbora Hohenzollernská (* 30. máj 1464, Ansbach, Nemecko† 4. september 1515, Ansbach) bola brandenburská kňažná, dcéra brandenburského kurfirsta Albrechta III. zv. Achilles a jeho druhej manželky Anny Saskej, prvá manželka českého kráľa Vladislava II. Jagelovského. 
Životopis.
Narodila sa na hrade Ansbach, rodovom sídle Hohenzollernovcov. Ako mladé dievča získala pomerne slušné vzdelanie v miestnom augustiniánskom kláštore. V roku 1476 na ňu padla voľba ako budúcu manželku českého kráľa. Napriek svojmu mladému veku malo to byť už jej druhé manželstvo. V tomto roku sa totiž stala vdovou, keď ju predtým (v r. 1472), ako osemročné dievča vydali za hlohovského vojvodu Henricha XI. Manželstvo malo priniesť rodové spojenectvo Hohenzollernovcov a Piastovcov a území Brandenburska a Sliezska. Manželstvo tak sledovalo výsostne politický cieľ. Je predpoklad, že Barbora neopustila Ansbach a so svojím manželom sa nikdy nestretla. 
Po nezdare prvého zväzku mal jej otec veľký záujem na sobáši z českým kráľom. Barbora rovnako prejavila o českého panovníka záujem a keď so sobášom súhlasila i česká stavovská obec, bola v Prahe 12. 9. 1476 podpísaná svadobná zmluva. Koncom jesene 1476 sa sobáš v zastúpení a na diaľku i uskutočnil. 
Skutočnému naplneniu manželstva však zabránilo niekoľko okolností, ktoré dnes vyvolávajú počudovanie. I na tomto zväzku sa plne ukázalo, že sobáš je v prvom rade politická záležitosť vedúca k naplneniu dynastických a územných záujmov. Problematickým sa v súvislosti s manželstvom českého kráľa javilo územie hlohovského kniežatstva, ktoré malo ako Barborino dedičstvo po zosnulom prvom manželovi pripadnúť venom Vladislavovi. Proti tomu rozhodne vystúpil uhorský a český kráľ Matej Korvín. Z titulu českého kráľa si robil územné nároky na sliezske kniežatstvá. Hlohovsko považoval za svoje léno a rozhodne odmietal možnosť, aby sa toto kniežatstvo dostalo ako veno jagelovskému ženíchovi. 
Tým sa z Barbory stala chudobná žena, ktorá do manželstva nemohla priniesť predom dohodnutý vklad. Keď sa k tejto okolnosti pridružil i nie príliš atraktívny mladomanželkin vzhľad, prestal mať tento zväzok význam. Vladislav vystavený tlaku svojich poradcov dospel k záveru, že manželstvo, do ktorého bol v skutočnosti dotlačený nemá zmysel a že o manželku vlastne ani nejaví záujem.
Po rokoch očakávaného, no neuskutočneného stretnutia mladomanželov pápež Alexander VI. vyhlásil v roku 1500 (3. apríla) tento zväzok za neplatný a zrušil ho. Barbora, ktorá sa od roku 1476 titulovala ako česká kráľovná, no na územie Českého kráľovstva nikdy nevstúpila, sa tak, rovnako ako v prvom zväzku, s manželom ani nestretla. Zostávajúci zvyšok života prežila v manželstve s málo známym falckým šľachticom.
Po svojej smrti bola pochovaná v kostole v rodnom meste, v kaplnke bratstva Zlatej labute, rytierskeho rádu založeného jej otcom. Dodnes ju tam pripomína oltárny obraz s jej podobizňou.
Kalorikum

Kalorikum je (hypotetické) fluidum pozostávajúce z navzájom sa odpudzujúcich častíc, ktoré sa viažu na molekuly obyčajných látok. Kalorikum vniká do všetkých predmetov a vypĺňa priestor medzi molekulami. Molekuly obklopuje "plyn" kalorika, pričom jeho hustota rastie s jeho teplotou. Oblaky tepelného fluida spôsobujú odpudzovanie blízkych molekúl. S rastom vzdialenosti odpudivá sila klesá, v rovnovážnom stave je nulová a s ďalším zväčšovaním vzdialenosti je záporná, čiže molekuly sa priťahujú. S rastom teploty rastie stredná rovnovážna vzdialenosť medzi molekulami a teleso tým zväčšuje svoj objem. Pri kompresii sa kalorikum vytláča z telesa na jeho povrch, čo sa prejaví rastom teploty."
Kalorikum.
Predchádzajúce definície sú vedeckým opisom tepla, ako bolo opisované v šestnástom a sedemnástom storočí.
V traktáte markíza P. S. de Laplacea v Nebeskej mechanike (Paríž 1825) je Newtonova odpudivá sila medzi molekulami úmerná druhej mocnine množstva kalorika, viazaného na molekulu. Z tejto teórie vychádzal aj pri tvorbe doteraz platnej stavovej rovnice ideálneho plynu, ktorá je jedným zo základných pilierov termodynamiky.
Podobne v Carnotovom cykle Carnot vychádzal z existencie kalorika ako mechanizmu šírenia tepla.
Teória kalorika ukazuje, že aj keď teória nejaký problém čiastočne vysvetľuje, ešte stále nemusí byť pravdivá.
Dôkaz o neexistencii kalorika.
Na prelome 18. a 19. storočia boli uskutočnené experimenty, ktoré narušili teórie kalorika.
Idea, že teplo je pohyb častíc, pochádzala už od gréckych čias. Podobný názor zastávali Boyle a Newton. Tieto predstavy sa však zmenili na teóriu, v ktorej je teplo ako tepelné fluidum alebo kalorikum. Výraz kalorikum použili po prvýkrát francúzski vedci (Lavoisier a ďalší). Teória kalorika prežívala dlho. Počet vedcov odmietajúcich teplo ako pohyb častíc postupne klesal až do polovice 19. storočia. Ešte v diele Encyclopedia Britannica v roku 1860 bola teória tepla ako pohybu častíc odmietnutá ako nepresvedčivá.
Literatúra.
Pottenger III. F. M. a kol.: Prírodoveda FAST III. : Zmeny a čas
Girlschool

Girlschool je britská ženská hudobná skupina založená roku 1978 v Londýne, radená do Novej vlny britského heavy metalu.
Korene Girlschool siahajú do roku 1975, kedy začali hrať pod názvom Painted Lady. Skupina dosiahla najväčšiu popularitu na začiatku 80. rokov v Európe a v rodnom Anglicku.
Unicum

Unicum-zwack je maďarský bylinný likér, alkoholický nápoj, ktorý sa zaraďuje medzi korenené bittery. Má horkú chuť, získanú zo 40 liečivých rastlín. Vyrába sa výlučne z prírodných látok. Zreje niekoľko mesiacov v dubových sudoch a obsahuje 40 percent alkoholu.
Vznikol v Budapešti ako liek pre cisára Jozefa II. Recept vymyslel lekár Joseph Zwack v roku 1790. Podľa legendy názov vymyslel sám cisár, ktorý po požití nápoja zvolal: To je unicum!
Baláž (priezvisko)

Baláž je rozšírené slovenské priezvisko odvodené od archaickej podoby mužského mena Blažej. Najčastejšie je v Žiline, Liptovskom Mikuláši, Bratislave a Prešove.
Známi nositelia.
Pozri v článku Baláž.
Balog (priezvisko)

Balog je priezvisko, rozšírené na Slovensku. Najčastejšie je na východe, najmä v Košiciach a v okresoch Michalovce, Prešov, Rimavská Sobota a Trebišov.
Známi nositelia.
Pozri v článku Balog.
Lukáč (priezvisko)

Lukáč je rozšírené slovenské priezvisko odvodené od mužského mena Lukáš. Najčastejšie je v Bratislave a na východnom Slovensku, najmä v Košiciach a okresoch Michalovce, Prešov a Humenné.
Známi nositelia.
Pozri v článku Lukáč.
Molnár (priezvisko)

 Molnár je maďarské priezvisko s významom mlynár. Je veľmi časté aj na Slovensku, najviac je rozšírené na juhu, v Bratislave, okresoch Dunajská Streda, Komárno, Levice, Nové Zámky a Rimavská Sobota.
Známi nositelia.
Pozri v článku Molnár.
Nagy (priezvisko)

 Nagy je rozšírené maďarské priezvisko s významom "Veľký". Na Slovensku je časté najmä na juhu, v Bratislave a okresoch Dunajská Streda, Galanta, Komárno a Nové Zámky.
Známi nositelia.
Pozri v článku Nagy.
Szabó (priezvisko)

Szabó je rozšírené maďarské priezvisko s významom krajčír. Slovenská prechýlená ženská podoba je Szabóová, často sa však vyskytuje aj podoba Szabová. 
Na Slovensku je časté najmä na juhu, najviac v mestách Kolárovo, Komárno, Dunajská Streda a Nové Zámky. V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Plzeň a Ostrava.
Známi nositelia.
Pozri v článku Szabó.
Slovianstvo

Slovianstvo, rodnoverie čiže rodná viera, či jazyčníctvo (tradičný ruský výraz), je novopohanské náboženstvo a nové náboženské hnutie hlásiace sa k odkazu slovanského predkresťanského náboženstva (historicky nazývaného pohanstvom), ktoré kompletne vymizlo už v období stredoveku. Všeobecne býva označované ako slovanské novopohanstvo alebo len pohanstvo, avšak nie vždy sa organizácia a nasledovníci rodnej viery s týmito termínmi stotožňujú.
Výraznými rysmi slovanského náboženstva je polyteizmus (mnohobožstvo) založenom na slovanskej mytológii
Legenda (svätí)

Legenda (z lat. legendum - má sa čítať) - je stredoveký epický žáner s náboženskou tematikou. Obsahovala životné príbehy svätcov so zázračnými a fantastickými prvkami a motívmi. Opisuje zväčša reálnu historickú udalosť, ktorú obohacuje o fantazíjne prvky.
Die for the Government

Die for the Government je debutový album americkej punkovej skupiny Anti-Flag. Album vyšiel v roku 1996.
Názov albumu.
Na prednej stránke albumu je napísané "Die for the Government", hoci na okrajoch je "Die for your Government". Titulná skladba je na obale albumu pomenovaná ako "You've Got to Die for the Government".
Austropop

Austropop hudobný smer, ktorý vznikol v Rakúsku v polovici 70. rokov. Nakoľko ide o hudobníkov rôznych hudobných žánrov, ako je rock, Neue Deutsche Welle, New Folk a najviac Pop názov „Austropop“ nie je špecifický hudobný štýl, je skôr značkou pôvodu. Napriek označeniu nie všetky skladby Austropopu sú spievané v rakúskom dialekte, veľa z nich je spievaná po nemecky, či v anglickom jazyku.
Za štart tohto hudobného smeru je považovaná skladba „Da Hofa“ Wolfganga Ambrosa z roku 1971. Myšlienku Austropopu presadzovala a podporovala rakúska rozhlasová stanica Ö3.
Uzúd

Uzúd (arab. "Šallál Uzúd", franc. "Cascades d'Ouzoud") 
je stupňovitý vodopád (kaskáda) na rieke Uzúd v pohorí Stredný Atlas v Maroku. Slovo "uzúd" pochádza z berberčiny a označuje sadenicu olivovníka.
Nachádza sa v dedine Uzúd v provincii Azilal, asi 150 km severovýchodne od mesta Murrákuš. Hlavná kaskáda má výšku 110 m a za ňou rieka vytvára sústavu menších kaskád, za ktorými sa vlieva sa do rieky al-Abid. Prietok závisí od ročného obdobia alebo množstva zrážok.
Hlavná kaskáda je obľúbenou turistickou atrakciou a v jej blízkosti sa zdržuje skupina divých makakov berberských. Dolný tok rieky Uzúd sa využíva na kanoistiku.
Zoznam obcí v Rakúsku

Toto je zoznam zoznamov obcí v Rakúsku, pre jednotlivé zoznamy podľa spolkových krajín pozri jednotlivé články.
Repík lekársky

Repík lekársky ("Agrimonia eupatoria") je rastlina z čeľade ružovité ("Rosaceae").
Repík je trvácna bylina so vzpriamenou, chlpatou stonkou vysokou do . Listy sú nepárno perovité, zúbkaté, na rube sivé a chlpaté. Kvety sú obojpohlavné, drobné, žlté, zložené z dlhých, klasovitých súkvetí. Kalich a koruna sú päťpočetné a majú päť až dvadsať tyčiniek a dva semenníky. Plod je lepkavá, ryhovaná, guľovitá a dvojsemenná nažka.
Repík rastie najmä na vápencových pôdach, v krovinách, na lúkach, pasienkoch, rúbaniskách, riedkych lesoch, na okrajoch ciest a pod.
Odporúča sa pestovať na južných slnečných svahoch, pričom mu neškodí ani polotieň. Obľubuje ľahšiu až strednú, hlinito-piesočnatú pôdu, môže byť aj čiastočne kamenistá.
Repík neznáša zaburinenú pôdu, preto sa vyberá predplodina (strukoviny, okopaniny), ktorá zanecháva pôdu čistú. Nakoľko zostáva v pôde na jednom mieste aj niekoľko rokov, odporúča sa bohaté hnojenie dobre preležaným maštaľným hnojom.
História.
"Agrimonia eupatoria" ⇒ agros = pole, mone = bydlisko, argemone = mak, druhové meno ⇒ patrí kráľovi z Pontu Mitridatovi Eupatorovi (vládol 12364 pred Kr.), údajne použil túto rastlinu prvý raz pri liečení pečeňových chorôb. Plinius a Dioskorides repík označovali ako eupatorion. Zasvätili ho Pallas Athene. Repík je známy viac ako 2 000 rokov.
Pomenovania.
Slovenské ľudové názvoslovie.
Repík lekársky: arček, boží bič, hrebíček, konopec, konopinec, konopenec, konopínec, královský traňk, kunegunda, páchací repík, rebríček, repíč, repíček, riepík, řepík voňavý, répil, starček, stonček, traňk sv. Kunhuty, útrobník, varkočky Panny Márie, vrkôčky Panny Márie.
Obsahové látky.
Triesloviny, flavonoidy, horčiny, silice, kyselina kremičitá, quercitrín, galotaníny, vitamín B3 (nikotínamid), vitamín C (kyselina askorbová), tripertín, kyselina elágová, kyselina citrónová, kyselina jablčná, kyselina stearová, kyselina olejová, cerylalkohol, fytosterín, éterický olej, kyselina nikotínová, glykozidy viazané na horčiny, fytonicídne látky.
Využitie.
Na trávenie, pri tráviacich a zažívacích problémoch a látky podporujúce chuť do jedla, kožné problémy, žlčník a vylučovanie žlče, žalúdočné problémy, zápaly, močopudné účinky a pri problémoch s močením, pri žlčníkových a močových kameňoch a pri tvorbe piesku, kloktadlo, ako prísada do kúpeľa, hojivé účinky a obklad na otvorené rany, pri poruchách s pečeňou, pri poruchách funkcie obličiek, pri hnačkách, pri črevných problémoch, pri problémoch s dýchacou sústavou, pri nádche a pri kašli, pri zápaloch v ústnej dutine, má sťahujúci účinok, používa sa na obklady.
Zoznam obcí v Burgenlande

Toto je zoznam obcí v rakúskej spolkovej krajine Burgenland.
Zoznam obcí v Korutánsku

Toto je zoznam obcí v rakúskej spolkovej krajine Korutánsko.
Zoznam obcí vo Vorarlbersku

Toto je zoznam obcí v rakúskej spolkovej krajine Vorarlbersko.
Zoznam obcí v Tirolsku

Toto je zoznam obcí v rakúskej spolkovej krajine Tirolsko.
Zoznam obcí v Štajersku

Toto je zoznam 286 obcí v rakúskej spolkovej krajine Štajersko (2020).
Zoznam obcí v Salzbursku

Toto je zoznam obcí v rakúskej spolkovej krajine Salzbursko.
Zoznam obcí v Hornom Rakúsku

Toto je zoznam obcí v rakúskej spolkovej krajine Horné Rakúsko.
Zoznam obcí v Dolnom Rakúsku

Toto je zoznam obcí v rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko.
Matrix

Matrix (slovo je mužského rodu; z lat. "matrika/maternica" ) môže byť:
Povrchová úprava

Povrchová úprava je súhrn pracovných postupov, ktorými povrch súčiastky čistíme, leštíme alebo zušľachťujeme (zdokonaľujeme) nanášaním vrstiev a povlakov. Je to posledná dokončovacia práca pri spracovaní technických materiálov. 
Úlohou povrchovej úpravy je chrániť a predĺžiť životnosť jednotlivých súčiastok a výrobkov. Spôsoby povrchovej úpravy sú rozličné. Mohli by sme ich rozdeliť na ochranu proti vode, slnečnému žiareniu, korózii a mechanickému opotrebovaniu. Nesmieme zabudnúť ani na ďalšiu dôležitú funkciu povrchovej úpravy – estetickú úpravu výrobkov a ich hygienických vlastností.
Povrchová úprava dreva

Povrchová úprava dreva
Výrobky z dreva, ktoré sú určené na dlhodobé používanie, sa musia chrániť pred napadnutím škodcami z rastlinnej a zo živočíšnej ríše, prípadne pred ohňom. Chrániť možno surovinu, polotovar alebo hotový výrobok. Výber ochrany dreva závisí od použitia výrobku. Iná ochrana je potrebná pri výrobkoch umiestnených v interiéri a iná v exteriéri.
Ochrana dreva sa môže robiť podľa:
Fyzikálna ochrana dreva.
Optimálna vlhkosť dreva pre rozvoj drevokazných húb je 30 až 80 %. Znížením vlhkosti dreva pod 15 % sa rozmnožovanie húb v dreve zastavuje.
Sušenie dreva, ktoré ma niekoľko spôsobov, je základnou fyzikálnou ochranou dreva. Sušenie nie je dostatočnou ochranou dreva, pretože drevo vo vlhkom prostredí ju prijíma späť. Suché drevo je síce odolné proti napadnutiu hubami, ale nie je chránené pred drevokazným hmyzom a ohňom. Preto sa sušenie pokladá len za predbežnú ochranu, po ktorej má nasledovať všestrannejšie konzervovanie.
Povrchové nátery – vhodnými farbami a lakmi obmedzujú poškodenie dreva nepriamo, pretože zabraňujú vnikaniu vlhkosti do dreva. Účinok tejto ochrany trvá dovtedy, kým je náter súvislý. Povrchová úprava je najčastejším spôsobom ochrany stolárskych a nábytkárskych výrobkov.
Chemická ochrana dreva.
Chemická ochrana dreva sa môže robiť:
1) "beztlakovými spôsobmi"
2) "tlakovými spôsobmi"
3) "vytláčaním obsahu bunkových dutín a difúziou"
4) "čiastočnou ochranou sa chráni len najohrozenejšia časť dreva" (robí sa povrchovými nátermi, postrekom, vpichovaním, očkovaním a pomocou vývrtov)
5) "bojom proti domácim hubám a živočíšnym škodcom" (je to osobitná skupina tvoriaca ochranu dreva už napadnutého škodcami)
Prehľad spôsobov ochrany dreva (natieranie, máčanie, striekanie):
Natieranie:
Máčanie:
Striekanie:
Úprava povrchu transparentnými nátermi.
Na základné napúšťanie dreva pred použitím ďalších náterových látok používame napúšťaciu fermež alebo syntetické napúšťadlo.
Po dobrom vyschnutí môžeme použiť vonkajšie nátery.
Na bezfarebné – transparentné nátery dreva sa môže používať vonkajší olejový lak /O 1108/. Náter odoláva poveternostným vplyvom, ale dlho schne.
Na vrchné nátery, ktoré nie sú vystavené priamemu pôsobeniu poveternostných vplyvov napr. nábytok, vnútorné priestory budov, sa môžu použiť olejové laky na nábytok /O 1104/, syntetické vonkajšie laky alebo nitrocelulózové laky na leštenie /C 1008/, ktoré rýchlo zasýchajú.
Nitrocelulózovými nátermi možno dosiahnuť rovnomerné hladké a lesklé plochy použitím rozotieracej politúry /C 1013/. Na zhotovenie transparentných náterov dreva, drevovláknitých dosiek, preglejok a podobne sa používajú aj epoxidové dvojzložkové laky /S 1300/.
Chemický priemysel vyrába aj ďalšie druhy lakov, z ktorých niektoré majú špecifické použitie. Na nátery malých plôch, napr. v domácnosti, v školských dielňach a na opravy sa používajú laky v sprayovej úprave.
Náterové látky môžeme na drevo nanášať štetcom alebo striekaním, prípadne máčaním.
Povrchová úprava kovov

Povrchová úprava kovov je súhrn technologických procesov ktorými sa mení povrch kovovej súčiastky tak, aby sa upravili je povrchovo - mechanické vlastnosti (oteruvzdornosť, odolnosť voči erózii) , odolnosť voči prostrediu (korozivzdornosť) alebo dizajn (vzhľadové vlastnosti). Technológie zahŕňajú široké spektrum úprav povrchu - tepelné, chemické, mechanické, nanášanie prídavných vrstiev - termicky, mechanicky, chemicky, elektrochemicky, striekaním náterov a pod.
Vhodnou úpravou povrchu výrobku sa môže výrazne predĺžiť jeho životnosť.
Chemická úprava povrchu.
Na povrchu predmetu sa vytvára tenká vrstva chemickej zlúčeniny. Ochraný povlak vzniká z vlastného kovu predmetu. Základné typy chemickej úpravy povrchu:
Pokovovanie.
Pokovovanie je nanesenie ochranného kovového povlaku na základný materiál. Podľa spôsobu nanášania sa rozdeľuje na:
Povrchová úprava sa nazýva podľa druhu nanášaného materiálu, ale jeden materiál je možné nanášať viacerými spôsobmi, uvedenými vyššie. Príklady povrchových úprav pokovovaním: zinkovanie, chrómovanie, niklovanie, medenie, cementovanie.
Nátery farieb a lakov.
Tento spôsob úpravy povrchu je najjednoduchší, zabezpečuje dostatočnú ochranu povrchu a zároveň zlepšuje estetický vzhľad výrobku. Na nátery používame širokú škálu dostupných syntetických, nitrocelulózových, olejových a iných druhov náterov, ktoré nanášame štetcom, striekaním alebo máčaním.
Smaltovanie.
Smaltovanie je nanášanie tenkej vrstvičky sklovitého povlaku (zmes skla a farbiva) – smaltu na povrch kovového výrobku (drezy, vane, práčky, kuchynské riady). Modernejší spôsob smaltovania je elektroforéza. Zmes sa nanáša v elektrostatickom prostredí tak, že jej čiastočky sú priťahované v rovnomernej vrstve po celom povrchu výrobku, ktorý má opačný náboj.
Povlaky asfaltu, dechtu a kaučuku.
Asfalt a decht sa nanášajú v roztavenej forme. Povlak sa nanáša vo viacerých vrstvách a prekladá sa tkaninou, papierom, alebo drôteným pletivom. Tieto povlaky predstavujú lacnú ochranu povrchu. Kaučuk sa nanáša ponáraním, alebo striekaním roztoku so sírou v rozpúšťadle. Po nanesení sa rozpúšťadlo odparí a povrch sa vulkanizuje.
Povlaky plastickými hmotami.
Veľmi moderná a progresívna je dnes metóda povrchovej úpravy kovov nanášaním povlakov z plastov. Na kovové výrobky sa nanesie fólia z plastu (lepením, práškovaním, máčaním). Takáto úprava spĺňa veľmi vysoké nároky na ochranu kovov najvyššie estetické a hygienické kritériá.
Rodná víra

Rodná víra, je novopohanské slovianske náboženské združenie v Česku, ktoré má za cieľ obnovovať a zachovávať pôvodné náboženstvo Slovanov. Medzi jeho hlavné aktivity patrí najmä usporadúvanie výročných sviatkov a slávností.
Sekanie (obrábanie)

Sekanie je najstarší spôsob obrábania. Podstatou sekania je vnikanie ostria – rezného klina sekáča do materiálu, a to údermi kladiva na plosku sekáča. Sekanie sa používa na oddeľovanie častí materiálu. 
Rozličné tvary sekáčov umožňujú vykonávať rôzne druhy sekacích prác. Sekáče sú vytvorené z nástrojových ocelí, pracovná časť (rezný klin) je tepelne spracovaná kalením, aby sa zvýšila tvrdosť, a tým aj životnosť ostria. Sekáč slúži často tam, kde sa pílkou alebo iným nástrojom nedostaneme.
Postup pri sekaní kovov.
1. Podľa tvaru a dĺžky obrysovaných čiar (priamka, kruh, krivka) zvolíme vhodný druh sekáča (tvar ostria) a veľkosť sekáča:
2. Skontrolujeme bezchybný stav nástroja:
3. Viditeľne obrysovaný plech položíme na tvrdú podložku, zvyčajne je to hrubšia platňa z ocele alebo nákova. Menej tvrdé podložky spôsobujú deformácie v sekanom mieste a zmenšuje sa presnosť práce.
4. Sekáč pevne uchopíme v strede tela, túto ruku chránime rukavicou. Sekáč umiestňujeme kolmo. Čím je väčšia hrúbka a tvrdosť sekaného materiálu, tým viac oddialime ostrie sekáča od rysky na stranu odpadu (prídavok na opracovanie 1 – 2 mm). Po dosekaní opracujeme výrobok na končený rozmer pilovaním.
5. Sekáme ráznymi údermi zámočníckym kladivom tak, aby ploska kladiva dopadala kolmo na plosku sekáča. Plechy v závislosti od hrúbky sekáme z jednej, najčastejšie však z obidvoch strán.
6. Plechy a drôty nepresekávame úplne z týchto dôvodov:
Nepoužívame sekáče, ktorých ploska je rozklepaná. Poškodenú plosku opravíme brúsením. Bezpečnejšia práca je so sekáčmi s gumovou ochrannou manžetou. Sekanie je namáhavá operácia, preto sa v praxi používajú mechanizované prostriedky. Prácu ľuďom uľahčujú zbíjacie, pneumatické alebo príklepové kladivá, ktorými sekáme betón, asfalt, murivo, kameň, atď.
Sekanie

Sekanie môže byť:
Zváranie plameňom

Zváranie plameňom alebo zastarano autogénne zváranie je druh zvárania, pri ktorom sa základný aj prídavný materiál na mieste budúceho spoja zohrieva a zataví plameňom vysokej teploty, ktorý sa získa spaľovaním zmesi horľavého plynu s kyslíkom (najčastejšie acetylén). Prídavný materiál má zvyčajne tvar drôtu a po roztavení sa zlieva so základným materiálom. Niekedy sa utvára zvarový spoj i bez prídavného materiálu.
Pri zváraní plameňom sa používajú dva základné spôsoby zvárania, ktoré uplatňujeme pri zváraní v rôznych polohách:
Pri zváraní dopredu postupuje prídavný materiál v smere zvárania pred horákom. Plameň zahrieva najmä zvarové plochy a nechráni hotový zvar ani koreň zvaru pred prístupom vzduchu. Zvar rýchlo chladne, a preto má horšie mechanické vlastnosti. Používa sa pri zváraní oceľových plechov do hrúbky a kovov s pomaly tečúcim kúpeľom (ľahké a farebné kovy a i.).
Pri zváraní dozadu postupuje prídavný materiál v smere zvárania za horákom. Zvárač môže sledovať kúpeľ, čo zaručuje výbornú kvalitu zvaru. Plameň chráni vonkajšou redukčnou oblasťou zvar pred prístupom vzduchu a oxidáciou. Zvar pomalšie chladne, zmenšuje sa pnutie a deformácia, a tým sa dosahujú dobré mechanické vlastnosti zvaru. Tento spôsob zvárania sa používa na oceľové plechy hrubšie ako a kovy s rýchlo tečúcim kúpeľom.
Polohu zvárania určuje umiestnenie zvaru na výrobku a spôsob otáčania zváraného predmetu pri zváraní. Rozoznávame tieto polohy: poloha vodorovná zhora, zvislá poloha, vodorovný zvar na zvislej stene a poloha nad hlavou.
Naváranie sa v strojárstve dnes už často nepoužíva, a to jednak pri úprave povrchov dôležitých súčiastok, jednak pri oprave funkčných hrán a plôch strojov, nástrojov a pod. Návarom sa zvyšuje aj odolnosť proti opotrebeniu, korózii a tepelnej únave.
Výhody:
Nevýhody:
Rezanie

Rezanie je základný spôsob trieskového delenia materiálov. Pri rezaní rezným nástrojom oddeľujeme z materiálu časti na získanie výrobku požadovaného tvaru a rozmerov. Pri rezaní zuby pílového listu odoberajú z materiálu triesku, čím sa vytvára medzera, ktorá potom oddelí od seba časti materiálu. 
Delenie rezania.
Používame rôzne druhy píl podľa:
Rozvod zubov je striedavé vyhnutie zubov píly, ktorého účelom je zabrániť zvieraniu a brzdeniu pílového listu pri jeho prenikaní materiálom. Rozostup zubov je vzdialenosť dvoch po sebe nasledujúcich zubov pílového listu. Výška a veľkosť rozostupu zubov určuje veľkosť priestoru pre triesky a volí sa podľa tvrdosti rezaného materiálu a dĺžky rezu.
Vyklepávanie

Vyklepávanie je technologický postup tvárnenia kovov úderom kladiva na materiál za studena alebo za tepla. Patrí do technológie klampiarstva. Počas vyklepávania dochádza k ubíjaniu častíc materiálu. Mierne sa zmenšuje hrúbka materiálu a jeho častice sa presúvajú do strán. Je možný aj opačný postup, kedy sa materiál zhutňuje a vyrovnáva. Naklepávaním povrchu vzniká v materiáli pnutie, ktoré spôsobuje jeho ohýbanie a krútenie. Vhodnou kombináciou úderov sa vytvára požadovaný tvar súčiastky. Vyklepávaním je možné dosiahnuť veľmi presný tvar a aj pomerne kvalitný povrch, je na to však potrebná značná zručnosť.
Vyklepávanie je vždy ručný postup, s použitím ručného, alebo strojového náradia a strojov.
Na vyklepávanie sa ako nástroj používajú vyklepávacie kladivá, ktorých úderné plochy majú najrôznejšie tvary – plosky, nosa, gule a pod., vyklepávacie podložky (babky) – kovové, drevené alebo plastové platne majúce rôzne tvary podobne ako kladivá, nástroje drdláta s oblým zakončením - drevené, kovové, plastové. Niekedy sa ako podložka používa kožené vrece vyplnené pieskom, alebo drevené vyklepávacie formy. Vyklepávať sa môže ľubovoľný hlbokoťažný plech - oceľ, hliník, meď, mosadz a pod.
Ohýbanie (tvárnenie)

Ohýbanie je tvárnenie, pri ktorom sa materiál na vonkajšom polomere ohybu naťahuje a vo vnútornom polomere sa stláča.
Kovy ohýbame najmä za studena (do hrúbky 4 mm). 
Postup pri ohýbaní plechov.
Odlišnosti:
"Lámaniu a prasknutiu drôtov a plechov pri ohýbaní predchádzame tým, že namiesto ostrých ohybov volíme mierne zaoblenia."
Vyrovnávanie (materiál)

Vyrovnávanie je pracovná operácia, ktorou odstraňujeme nežiaduci tvar (deformácie) kovových materiálov pomocou príslušného náradia a pomôcok rôznymi pracovnými postupmi bez zmeny prierezu (hrúbky, priemeru) materiálu. Táto operácia je dôležitá z toho dôvodu, pretože správne a dôkladné vyrovnanie drôtu alebo plechu umožňuje ich presne merať, obrysovať i obrábať.
Prebíjanie (prerážanie)

Prebíjanie je zhotovovanie otvorov do tenších a mäkších kovových materiálov, kože alebo plastov. Princíp prebíjania spočíva v tom, že ostrie nástroja vniká do materiálu, materiál je stláčaný, poruší sa jeho súdržnosť a praskne /oddelí sa/.
Nástroje na prebíjanie – na ručné zhotovovanie dier sa používajú "priebojníky" a "vysekávače".
Na zhotovovanie dier do tvrdých materiálov sa používajú "pákové dierovačky".
Strihanie (delenie)

Strihanie (iné názvy: obyčajné strihanie:, rozstrihovanie ) je beztrieskové rozdeľovanie materiálu, pri ktorom sa jeho väčšie časti oddeľujú od seba. Vo výrobe sa strihanie radí medzi predvýrobné prípravné operácie.
Princíp strihania.
Pri strihaní do materiálu z obidvoch strán vnikajú kliny strihacieho nástroja (nože). Nože musia mať primeranú pevnosť, tvar a tesný dotyk v mieste strihu. Vôľa medzi ostriami je medzera, veľkosť ktorej závisí od hrúbky strihaného materiálu. Pri veľkej vôli dochádza k deformácii strihaného materiálu, pri malej vôli nedôjde k prestrihnutiu materiálu. 
Nástroje.
Na strihanie sa používajú tieto druhy nástrojov: 
Nožnice resp. nože nožníc sa vyrábajú z nástrojových ocelí, v rámci ktorých pre strihanie existuje samostatná trieda B. V závislosti od teploty strihania, tvrdosti a hrúbky strihaných materiálov sa používajú od nelegovaných cez nízkolegované ocele, chrómové ocele s 5 % chrómu, ledeburitické chrómové ocele až po volfrámové ocele.