burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Cenóza

Cenóza môže byť:
Biocenóza

Biocenóza (iné názvy: biologické spoločenstvo, nepresne: "cenóza, spoločenstvo") sú všetky organizmy (živočíchy, rastliny, mikroorganizmy, človek), ktoré osídľujú určité územie a sú spojené vzájomnými vzťahmi a vzťahmi s prostredím.
Biocenóza zahŕňa "všetky" organizmy daného priestoru, kým cenóza je všeobecný termín pre spoločenstvo organizmov, teda napríklad aj len pre niektorú z podmnožín biocenózy (napr. len zoocenózu alebo len cenózu vtákov).
Charakteristika.
Vedný odbor zaoberajúci sa zákonitosťami vzťahov biocenózy je biocenológia. Určitá biocenóza žije na prirodzenom, istými ekoologickými faktormi charakterizovanom, ohraničenom priestore – biotope (napr. smrekový les, rašelinisko, močiar, vysokohorské pásmo). Organizmy schopné rásť len v podmienkach určitých vlastností sú ekoelementy (rastliny slanomilné, vápnikomilné, močiarové atď.). Kultúrnu biocenózu charakterizuje pestovateľský zásah človeka. Biocenóza je podmienená vlastnosťami prostredia (klimatickými, pôdnymi a topografickými).
Časti biocenózy.
Časti biocenózy zodpovedajú typom cenózy – pozri klasifikáciu cenózy v článku spoločenstvo (ekológia).
Biogeocenóza

Biogeocenóza alebo geobiocenóza je spoločenstvo organizmov vo vzájomných vzťahoch s neživými zložkami ekosystému ustálenými na danom území (t. j. je viazané na určité geologicky a geograficky vymedzené oblasti).
Chromisty

Chromisty (lat. "Chromista") sú taxón, najčastejšie ríša eukaryotov. V chloroplastoch, ak ich obsahujú, sa nachádza chlorofyl a a chlorofyl c. Sú súčasťou tvz. „hnedej“ línie rias a pravdepodobne vznikli druhotnou (sekundárnou) endosymbiózou, keď eukaryotická heterotrofná bunka pohltila predka dnešných červených rias ("Rhodophyta"). Preto ich chloroplasty majú štvoritú membránu a medzi 2. a 3. membránou a "nukleomorf", ktorý je pozostatkom po jadrovej DNA pohlteného organizmu (niekedy môže chýbať napr. u "Haplophyta"). V taxonomickych skupinách, ktoré chloroplasty druhotne stratili (napr. "Oomycetes") bola príslušnosť ku Chromista určená na základe biochemických a molekulárno biologických dát.
V starších deleniach to bola skupina patriaca do "Protista". V starších deleniach bežných na Slovensku boli organizmy z tejto ríše zaradené medzi niektoré nižšie rastliny ("Thallobionta") a niektoré huby ("Fungi"). Za huby boli považované tie organizmy, ktoré druhotne stratili chloroplasty a tým aj schopnosť autotrofie (napr. oomycéty). Niektoré morfologické a biochemické dáta (napr. tvorba celulózy) však už dávnejšie naznačovali, že majú bližšie k rastlinám ako k hubám. Moderné metódy porovnávanie DNA poukazujú na ich príbuznosť s Chromista, preto sa zaraďujú do tejto ríše.
Straminipila alebo Stramenopila môže byť v závislosti od autora buď synonymum pre Chromista alebo dnes spravidla len pre "Heterokonta".
Pojem Chromista zaviedol Cavalier-Smith 1981, pojem Stramenopila D. J. Patterson, 1989.
Systematika.
Systematika používaná v tejto wikipédii.
"Hlavný článok:Systém živých organizmov "
Ríša: Chromista:
KV1

KV1, ktorá sa nachádza v Údolí kráľov v Egypte, je hrobka faraóna Ramessesa VII.. Bola vystavaná počas vlády Ramessesa VII. z 20. dynastie. Hrobka bola otvorená už v praveku, ale podrobného výskumu a popisu sa dočkala až v rokoch 1984-1985 Edwinom Brockom. Hrobka má len jednu chodbu a v porovnaní s ostatnými hrobkami zo svojej doby je malá.
Stavba hrobky.
Rovnako ako väčšina hrobiek z tejto doby má KV1 dlhý a rovný charakter. Nástupcovia Ramessesa VII. stavali hrobky podľa rovnakého vzoru a s približne rovnakou výzdobou. Skladá sa zo štyroch hlavných častí: vchodu, chodby, pohrebnej siene so sarkofágom, a menšou miestnosťou na konci. Táto malá miestnosť mala pôvodne slúžiť ako pohrebná sieň, ale nakoľko Ramesses zomrel len po siedmich rokoch vlády sa výstavba hrobky urýchlene ukončila faraón bol pochovaný v už dokončenej miestnosti.
Dekorácia v chodbe obsahuje ilustrácie z Knihy brán, Knihy jaskýň a Knihy Zeme . Steny pohrebnej siene sú vyzdobené výjavmi z Knihy Zeme. Tematikou a štýlom táto hrobka nasleduje KV9, hrobku Ramessesovho predchodcu Ramessesa VI., s maľbou bohyne Nut na strope. 
V pohrebnej miestnosti bola do kameňa vyrytá priehlbina, s kameňom použitým ako príklop navrchu. Toto je posledná známa hrobka kde bol použitý sarkofág. Neskoršie hrobky používali hlbšie jamy prikryté vekom. Napriek tomu že hrobka bola vykradnutá už v staroveku, a múmia zmizla nevedno kedy, štyri nádoby s menom Ramessesa VII. boli nájdené v hrobke TT320 spolu s ostatkami veľa ďalších faraónov.
Hrobka v minulosti.
KV1 patrí medzi jednu z jedenástich hrobiek ktoré boli otvorené už v staroveku. V hrobke bolo nájdených 132 kresieb zanechaných gréckymi a rímskymi návštevníkmi. Neskôr táto hrobka slúžila ako obydlie pre koptských mníchov.
Medzi prvých európskych návštevníkov patrí Richard Pococke, ktorý túto hrobku nazval "Tomb A" ("Hrobka A") v jeho práci Pozorovania v Egypte z roku 1743.
Učenci privedení Napoleonom popísali KV1 ako ""1er Tombeau" ("1. hrobka")."
Archeologické práca.
Hrobka bola bez dokumentácie vyprázdnená v 50-tych rokoch. V roku 1983 viedol Edwin Brock dôkladné vykopávky poschodia s pohrebnou sieňou. O desať rokov neskôr sa uskutočnili vykopávky vchodu. V roku 1994, Najvyššia rada starožitností vyčistila steny a opravila pukliny v stenách omietkou, čím zakryli grécke a rímske kresby.
NGC 2601

NGC 2601 je galaxia v súhvezdí Lietajúca ryba, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel v roku 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2602

NGC 2602 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. februára 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
NGC 2603

NGC 2603 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 9. februára 1850.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,5.
NGC 2604

NGC 2604 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2605

NGC 2605 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 11. marca 1858.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,5.
NGC 2606

NGC 2606 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. februára 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
NGC 2607

NGC 2607 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. decembra 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 2608

NGC 2608 (tiež známa ako Arp 12) je špirálová galaxia s priečkou v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. marca 1785. Nachádza sa vo vzdialenosti 93 miliónov svetelných rokov. Má priemer 62 000 svetelných rokov, to je asi 60% priemeru našej Galaxie. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií (vydaného roku 1966) medzi galaxie s rozdvojeným špirálovým ramenom. Arp poznamenal, že jej jadro je možno zdvojené alebo sa tam premieta hviezda. Teraz sa považuje za dvojicu interagujúcich galaxií.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
Supernovy.
Boli v nej pozorované dve supernovy:
NGC 2609

NGC 2609 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kýl, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. marca 1836.
NGC 2610

NGC 2610 je planetárna hmlovina v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2611

NGC 2611 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 29. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
NGC 2612

NGC 2612 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 14. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2613

NGC 2613 je galaxia v súhvezdí Kompas, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. novembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,4.
NGC 2614

NGC 2614 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 1. decembra 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2615

NGC 2615 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 6. februára 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2616

NGC 2616 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 9. marca 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2617

NGC 2617 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 12. februára 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 2618

NGC 2618 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. decembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2619

NGC 2619 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2620

NGC 2620 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil William Lassell 5. mája 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 2621

NGC 2621 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 29. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,9.
NGC 2622

NGC 2622 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 29. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 2623

NGC 2623 je je dvojica špirálových galaxií v záverečnej fáze splývania v súhvezdí Rak, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 19. januára 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 2624

NGC 2624 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 30. októbra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 2625

NGC 2625 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 30. októbra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
NGC 2626

NGC 2626 je emisná hmlovina a reflexná hmlovina v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. januára 1835.
NGC 2627

NGC 2627 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kompas, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. marca 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,4.
NGC 2628

NGC 2628 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. novembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2629

NGC 2629 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 30. septembra 1802.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 2633

NGC 2633 (tiež Arp 80) je špirálová galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 11. augusta 1882. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi špirálové galaxie s veľkým sprievodcom s veľkou plošnou jasnosťou.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 2634

NGC 2634 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 11. augusta 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
NGC 2635

NGC 2635 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kompas, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. februára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
NGC 2636

NGC 2636 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 27. júla 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 2638

NGC 2638 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 21. januára 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 2639

NGC 2639 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 9. marca 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
NGC 2640

NGC 2640 je galaxia v súhvezdí Kýl, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 26. februára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
NGC 2641

NGC 2641 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 30. septembra 1802.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 2642

NGC 2642 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 19. februára 1830.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2644

NGC 2644 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 6. februára 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2645

NGC 2645 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7.
NGC 2646

NGC 2646 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 27. júla 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 2647

NGC 2647 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 30. októbra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 2648

NGC 2648 (tiež Arp 89) je špirálová galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. marca 1784. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi špirálové galaxie s veľkým sprievodcom s veľkou plošnou jasnosťou.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 2649

NGC 2649 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. februára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 2650

NGC 2650 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 30. septembra 1802.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2651

NGC 2651 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. marca 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
NGC 2653

NGC 2653 je dvojhviezda v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 18. augusta 1882.
NGC 2654

NGC 2654 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 18. augusta 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 2655

NGC 2655 je galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. septembra 1802.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,1.
NGC 2656

NGC 2656 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. februára 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 2657

NGC 2657 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 7. marca 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 2658

NGC 2658 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kompas, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 28. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,2.
NGC 2659

NGC 2659 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. februára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,6.
NGC 2660

NGC 2660 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,8.
NGC 2661

NGC 2661 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2662

NGC 2662 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. marca 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 2663

NGC 2663 je galaxia v súhvezdí Kompas, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 8. februára 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
NGC 2664

NGC 2664 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Rak, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. marca 1830.
NGC 2665

NGC 2665 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Frank Muller v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2666

NGC 2666 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Rys, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 19. marca 1828.
NGC 2667

NGC 2667 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 18. februára 1862.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 2668

NGC 2668 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 7. februára 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 2669

NGC 2669 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. apríla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,1.
NGC 2670

NGC 2670 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,8.
NGC 2671

NGC 2671 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 1. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 2672

NGC 2672 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 2673

NGC 2673 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 19. decembra 1849.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2674

NGC 2674 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,9.
NGC 2675

NGC 2675 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 2. decembra 1861.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 2676

NGC 2676 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 24. novembra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 2677

NGC 2677 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 14. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
NGC 2678

NGC 2678 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784.
NGC 2679

NGC 2679 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2680

NGC 2680 je galaxia v súhvezdí Rak, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 26. februára 1851.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
NGC 2681

NGC 2681 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,2.
NGC 2683

NGC 2683 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. februára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,7.
NGC 2684

NGC 2684 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 9. marca 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2685

NGC 2685 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 18. augusta 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
NGC 2686

NGC 2686 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 11. marca 1858.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,2.
NGC 2687

NGC 2687 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 11. marca 1858.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,7.
NGC 2688

NGC 2688 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 11. marca 1858.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,8.
NGC 2689

NGC 2689 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 11. marca 1858.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 16,3.
NGC 2690

NGC 2690 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 10. marca 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2691

NGC 2691 je galaxia v súhvezdí Rys, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2692

NGC 2692 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2693

NGC 2693 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
NGC 2694

NGC 2694 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 9. marca 1850.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
NGC 2695

NGC 2695 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 2696

NGC 2696 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2697

NGC 2697 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 24. januára 1851.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2698

NGC 2698 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. marca 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2699

NGC 2699 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 4. januára 1862.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2700

NGC 2700 je hviezda v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel v roku 1877.
Raoultov zákon

Raoultov zákon vyjadruje vzťah medzi zložením kvapaliny a zložením pár nad ňou. Zákon odvodil francúzsky chemik François-Marie Raoult. 
Raoultov zákon hovorí, že parciálny tlak (formula_1) nasýtenej pary zložky "A" nad jej roztokom sa rovná tlaku nasýtenej pary zložky "A" nad čistým rozpúšťadlom (t. j. látka "A") násobený molovým zlomkom látky "A" v roztoku (formula_2):
Zo vzťahu vyplýva, že medzi parciálnym tlakom zložky a molovým zlomkom tejto zložky platí priama úmernosť. Konštantou úmernosti je tlak formula_4, ktorý je pre každú látku charakteristický a jeho hodnota vyjadruje prchavosť danej zložky. 
Priama úmernosť platí len pre ideálne roztoky, reálne roztoky vykazujú pozitívne aj negatívne odchýlky od Raoultovho zákona.
Raoultov zákon pre dvojzložkovú sústavu.
Tlak pár nad dvojzložkovým roztokom je tvorený dvoma parciálnymi tlakmi týchto zložiek. 
Pre zložku A platí:
a pre zložku B platí:
Celkový tlak pár nad roztokom je rovný súčtu parciálnych tlakov jednotlivých zložiek:
a po dosadení:
Keďže pre dvojzložkovú sústavu, musí pre molárne zlomky platiť formula_9, po dosadení a úprave dostaneme:
Táto rovnica je rovnicou priamky, ktorej smernicou je formula_11 a kvocientom je formula_12. Dokazuje, že celkový tlak pár nad dvojzložkovou sústavou je lineárne závislý od jej zloženia. Matematicky sme v podstate sčítali dve rôznobežné priamky a výsledkom je opäť priamka.
Vieme, že molárny zlomok (formula_13) zložky v parách (t. j. plynnej fáze) je rovný podielu parciálneho tlaku zložky a celkového tlaku v sústave:
Tento vzťah však už ani v ideálnom roztoku nie je rovnicou priamky, ale krivky. 
Aplikácia Raoultovho zákona.
Zo závislosti tlaku pár od zloženia kvapalnej aj plynnej fázy je vyplýva, že koncentrácia prchavejšej zložky je v plynnej fáze vyššia než v kvapalnej. Práve tento jav je základom separačných metód ako sú destilácia alebo rektifikácia.
Oľga (Kyjevská Rus)

Kňažná Oľga ( † 11. júl 969, Kyjev) bola manželka kniežaťa Kyjevskej Rusi Igora Rurikoviča a matka kniežaťa Svjatoslava. V roku 1547 bola ruskou pravoslávnou cirkvou vyhlásená za svätú.
Oľgin pôvod.
O pôvode Oľgy existuje niekoľko hypotéz: jedna hovorí, že kňažná pochádzala z kmeňa Varjagov, ako aj jej manžel Igor, druhá hovorí o jej slovanskom pôvode. Podľa ďalšej z verzií, Oľga bola bulharská kňažná, rodom z bulharského hlavného mesta Plisky.
Život.
Vládla ako regentka za svojho neplnoletého syna. Podľa letopisov vládla v rokoch 945-957, hoci, podľa niektorých historikov pokračovala vo vládnutí minimálne do roku 959. Jej sobáš s Igorom letopis uvádza v roku 903, čo nie je pravdepodobné, lebo Svjatoslav bol v roku 946 ešte veľmi malý (podľa niektorých letopisov sa narodil v roku 942).
Na začiatku vládnutia sa viacerými vojnovými výpravami pomstila Drevľanom za Igorovu smrť (podľa povesti dala pri Igorovom kurgane popraviť 5000 Drevľanov a drevľanskú delegáciu dala upáliť), podmanila si ich a ustanovila platenie daní. 
V roku 957 prijala krst v Carihrade. Oľga bola prvou panovníčkou Rusi, ktorá prijala kresťanstvo. Zachoval sa podrobný záznam, napísaný cisárom Konštantínom VII. Porfyrogennétom v knihe „De Ceremoniis“, o prijatí Oľgy na byzantskom dvore. Pri krste dostala meno Elena (na počesť manželky cisára, Eleny Lakapeny). Na Kyjevskej Rusi dala potom postaviť niekoľko chrámov: v Kyjeve Chrám sv. Mikuláša a sv. Sofie, vo Vitebsku Chrám Zvestovania presvätej Bohorodičky, v Pskove chrám presvätej Trojice.
V roku 959 Oľga žiadala od nemeckého cisára Otta I. vymenovanie biskupa a kňazov pre kristianizáciu Rusi. Niektorí bádatelia vysvetľujú túto prosbu ako politický ťah Oľgy pre určité neúspechy na rozhovoroch v Konštantínopole, iní ako úsilie o väčšiu nezávislosť od Byzancie a vybudovanie pevnejšieho spojenia so západným cisárstvom. Oľga ale nepoznala pomery na západe. Biskupa mohol vymenovať iba pápež. Otto poslal teda mnícha Adalberta (Vojtecha), neskôr magdeburského arcibiskupa. Ten prišiel koncom roku 960 na Rus, čoskoro bol však prinútený vrátiť sa, utrpiac neúspech: niektorí jeho spoločníci zahynuli a on sám sa sotva zachránil.
Za vlády sv. Vladimíra, jej vnuka, umiestnili jej neporušené pozostatky v Desjatinnom chráme v Kyjeve, kde sa pri nich diali zázraky. V gréckokatolíckej cirkvi sa blažená Oľga pripomína 11. júla.
Kvapalinová chromatografia

Kvapalinová chromatografia (angl. "liquid chromatography" – LC) je chromatografická metóda, pri ktorej je mobilnou fázou kvapalina. Je vhodná na separáciu kvapalných resp. v kvapaline rozpustených zmesí.
Kvapalinový chromatograf.
Medzi hlavné časti kvapalinového chromatografu patrí:
Kvapalinová chromatografia môže prebiehať pri normálnom tlaku alebo pri zvýšenom tlaku (HPLC – High Performance Liquid Chromatography).
Princíp kvapalinovej chromatografie.
Elučné činidlo (mobilná fáza) prúdi pomocou čerpadla a prechádza cez tlmič pulzov, kde sa stabilizuje jeho prietok cez kolóny. 
Mobilná fáza a vzorka vstupujú temenom do kolóny a nastáva separácia zložiek v dôsledku rôznej afinity zložiek k stacionárnej fáze.
Po určitom čase (retenčný čas) začnú jednotlivé zložky kolónu opúšťať – nastáva elúcia. Vychádzajúce zložky zaznamenáva detektor a jeho signál je ďalej spracovaný integrátorom (počítač).
Detektory v kvapalinovej chromatografii.
Detektor je zariadenie, ktoré premieňa analytický signál (elúciu zložiek zmesi) na elektrický signál, ktorý je ďalej spracúvaný. Voľba detektora je závislá od povahy separovanej zmesi aj od povahy mobilnej fázy. Základné typy detektorov používaných v kvapalinovej chromatografii:
Bróm

Bróm, "Bromum" (gr. "βρῶμος" - brómos, v preklade "silno zapáchajúci") je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Br a protónové číslo 35. Je to kvapalná červenohnedá látka. Patrí medzi halogény.
Labyrintky

Labyrintky môžu byť:
Morulovce

Morulovce (iné názvy: mesozoá, mezozoá; lat. Mesozoa) sú taxón (hodnotený napr. ako kmeň) prvoústovcov (Protostomia). V minulosti bol mylne považovaný za bazálny taxón mnohobunkových živočíchov (Metazoa) alebo dvostranovcov (Bilateralia).
Charakteristika.
Sú to endoparazity morských živočíchov s nanajvýš jednoduchou stavbou tela. Na povrchu sú obalové bunky, vnútri sa nachádzajú tzv. osové bunky, ktoré slúžia na rozmnožovanie. 
Systematika.
Zaradenie v systéme.
Morulovce jednoznačne patria do prvoústovcov (presnejšie: špirálovcov v dnes najbežnejšom ponímaní tohto slova), ale ich presné umiestnenie v rámci systému prvoústovcov je sporné. Občasné názory, že taxón treba rozdeliť na dva úplne samostatné a nepríbuzné taxóny (sépiovicovky a plazmódiovce) sa v roku 2022 ukázali ako pravdepodobne nesprávne.
Na konci 20. a začiatku 21. storočia sa morulovce zaraďovali mimo prvoústovcov, a to najprv ako veľmi primitívne mnohobunkové živočíchy (napr. v postavení oddelenia a/alebo kmeňa) a neskôr ako primitívne (parazitizmom extrémne zjednodušené) dvojstranovce (napr. v postavení infraoddelenia či vývojovej vetvy). V. Franc 2005 uvádzal, že "doteraz nie je jasné, či je jednoduchosť ich [teda morulovcov] primárnym znakom (najmä Rhombozoa by v tom prípade boli veľmi blízke prvokom.), alebo je výsledkom extrémnej parazitárnej regresie".
Vnútorná systematika.
morulovce (Mesozoa):
Sépiovicovky

Sépiovicovky (lat. "Rhombozoa", "Dicyemida") sú kmeň morulovcov. Majú malé pretiahnuté telo, dlhé niekoľko milimetrov. Je zložené z najviac 25 obalových buniek, vnútri sú 1 – 3 osové bunky, ktoré však neprekonávajú meiózu. Vznikajú z nich útvary podobné morule, ktoré plávajú vo vode a sú zrejme inváznym štádiom, niekedy sa nazývajú infusoriformné larvy. Nakoniec, aj dospelý jedinec je stavbou tela skôr na úrovni moruly než fagocytely, pretože potravu prijíma len osmoticky. Asi 30 druhov žije v močových cestách "Cephalopoda".
Systematika.
kmeň: sépiovicovky ("Rhombozoa"):
Plazmódiovce

Plazmódiovce (lat. "Orthonectia", "Orthonectida", "Orthonecta") sú taxón morulovcov. 
Pred rokom 2022 sa občas zaraďovali do obrúčkavcov - o tomto porovnaj vysvetlenie v článku morulovce.
Charakteristika.
V dospelosti vytvárajú plazmódiá, ktoré žijú v telových dutinách hostiteľov (ploskavcov, obrúčkavcov, ostnokožcov a i.). Rozmnožujú sa nepohlavne rozpadom (schizogenézou). Po čase vytvárajú pohlavné zárodočné bunky, z ktorých sa v plazmódiu vyvinú samčie a samičie jedince. Tieto už majú osové bunky, opúšťajú telo hostiteľa a vo vode kopulujú. Vzniká zygota, ktorá sa mení na niekoľkobunkovú obrvenú larvičku, podobnú jednoduchej morule. Keď sa dostane do hostiteľa, vzniká z nej opäť plazmódium.
Strojový kód

Strojový kód alebo tiež strojový jazyk je súbor inštrukcií priamo vykonateľný procesorom počítača. Strojový kód vzniká prekladom programu (tzv. kompilácia) napísaného v programovacom jazyku a jeho funkcia je ekvivalentná s funkciou programu.
Inštrukcie strojového kódu.
"Slová" strojového kódu sú reťazce bitov, ktoré zodpovedajú inštrukciám (elementárnym príkazom), ktoré vie počítač vykonať.
Hoci každý procesor má vlastnú inštrukčnú sadu (strojový kód), často si bývajú tieto sady navzájom podobné alebo sú podmnožinou tejto sady. Napríklad ak procesor "A" rozoznáva všetky inštrukcie procesora "B", hovorí sa že "A" je kompatibilný s "B". Avšak "B" už nemusí byť kompatibilné s "A" pretože nemusí rozoznať každú inštrukciu ktorú obsahuje procesor "A".
V niektorých strojových jazykoch má každá inštrukcia rovnaký počet bitov, zatiaľ čo v iných typoch sa môže počet bitov inštrukciu od inštrukcie líšiť. Niektoré inštrukcie vyžadujú operandy, ktoré upresňujú ako sa inštrukcia má vykonať, prípadne s akými dátami má pracovať (napr. inštrukcia ADD ax, bx by sčítala obsahy registrov ax a bx - samozrejme časti tejto inštrukcie sú kódované binárne tak, aby im CPU priamo rozumel).
Programy.
Program je sekvenciou inštrukcií strojového jazyka, ktoré sú uložené v pamäti počitača. Procesor potom jednotlivé inštrukcie sekvenčne načíta, dekóduje a vykoná. Inštrukcie strojového kódu sa často zapisujú pomocou jazyka symbolických inštrukcií, ktorý je pre ľudí ľahšie čitateľný ako binárne kódované inštrukcie strojového jazyka.
Jazyk symbolických inštrukcií.
Keďže strojový kód v binárnej podobe je pre človeka prakticky nečitateľný, pre účely programovania na najnižšej úrovni je vytvorený tzv. "jazyk symbolických inštrukcií" (tiež "jazyk symbolických adries"), angl. "assembly language", v praxi tiež "assembler" (aj keď pôvodne "assembler" znamenal prekladač pre tento jazyk), skrátene "asm". V tomto jazyku zodpovedá každému „slovu“ strojového kódu tzv. mnemonický kód (napr. ADD pre sčítanie, JMP pre skok (angl. addition a jump); niekedy ide aj o pomerne komplikovanu skratku z viacerych slov, napr. DJNZB - Decrement and Jump If Not Zero (Byte operation)), obvykle len niekoľko písmen dlhý. Každá inštrukcia sa zväčša zapisuje do samostatného riadku.
Takýto programovací jazyk je veľmi jednoduchý a stále pomerne ťažko použiteľný, avšak už obsahuje aj určité pomôcky, napr. pre určenie skokov a volaní podprogramov je možné použiť symbolické adresy (návestia), nie je potrebné zadávať priamo číselne „vzdialenosť“ skoku.
Pre každý druh procesora sa zväčša používa iná sada mnemonických kódov.
Projektové manažérstvo

Projektové manažérstvo (iné názvy: manažérstvo projektov/projektu, projektový manažment, manažment projektov/projektu, projektové riadenie, riadenie projektov/projektu; angl. "project management") je súhrn riadiacich úloh, riadiacej organizácie, riadiacich techník a riadiacich prostriedkov na realizáciu projektu. O definícii projektu pozri projekt (manažment).
Každý projekt má pozostávať aspoň z nasledovných bodov:
(priradenie zodpovednosti za jednotlivé úlohy, definovanie zdrojov - materiálnych, časových, ľudských, finančných, rozpočet).
Každý projekt má mať presne definované ciele, ktoré musia byť merateľné (vieme ohodnotiť úspešnosť dosiahnutia daného cieľa)
Jód

Jód, "Iodum" (gr. "iodes"), je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku I a protónové číslo 53.
Patrí do skupiny halogénov a po astáte najmenej elektronegatívny halogén. Je jediný halogén, ktorý je za normálnych podmienok schopný sublimácie. Tvorí tmavofialové doštičkovité kryštáliky. Je to dôležitý biogénny prvok a jeho prítomnosť v potrave je nevyhnutná pre správny vývoj organizmu.
Využíva sa v medicíne na dezinfekciu okolia rán a v liekoch, v potravinárstve, pri fotografovaní a na výrobu farieb. Aj keď je jeho rozšírenie v slnečnej sústave a zemskej kôre zriedkavé, je rozpustený v morskej vode.
Acélomáty

Acélomáty (iné názvy: acoelomáty, [ak sa považujú za prvoústovce:] necélomové prvoústovce, staršie mezenchýmové červy; lat. Acoelomata) je taxón dvojstranovcov.
Staršie systémy.
Termínom Acoelomata boli v starších systémoch označované živočíchy (presnejšie prvoústovce) bez súvislej telovej dutiny. Patrili sem:
V širšom zmysle acélomáty zahŕňali aj pseudocélomáty (Pseudocoelomata) - porov. napr. tradičný systém uvedený v článku prvoústovce.
Systémy na začiatku 21. storočia.
V niektorých systémoch na začiatku 21. storočia taxón acélomáty (Acoelomata) zahŕňal len taxón bezčrevovce (lat. Acoelomorpha) a už nepatril do prvoústovcov, ale tvoril taxón paralelný k prvoústovcom (a druhoústovcom). Čiže dvojstranovce (Bilateralia) sa v týchto systémoch delili na 4 základné vetvy: morulovce (Mesozoa), acélomáty (Acoelomata), prvoústovce (Protostomata/Protostomia) a druhoústovce (Deuterostomata/Deuterostomia).
Ako dôvod tejto redukcie taxónu na bezčrevovce V. Franc 2005 uvádza skutočnosť, že vyššie spomínaný typ telovej dutiny nevystupuje ako fyleticky významný, ale skôr konvergentný znak. Usporiadanie dvojstranovcov je preto postavené na súbore iných znakov. Ako najprimitívnejšie dvojstranovce potom vystupujú bezčrevné ploskule, v starších systémoch zaraďované ako trieda (lat. Acoelomorpha), alebo dokonca ako rad (lat. Acoela), do kmeňa ploskavce (Plathelminthes). Podľa názorov systematikov na začiatku 21. storočia predstavujú pôvodný, veľmi primitívny typ, ktorý spája voľne žijúce (t. j. neparazitické) dvojstranovce s mechúrnikmi (lat. Coelenterata), najmä s rebrovkami (lat. Ctenophora). Systematiku pozri v článku bezčrevovce.
Podľa niektorých názorov (po roku 2011) však bezčrevovce asi patria (spolu s Xenoturbellida) do druhústovcov - o tom porovnaj informácie v článkoch bezčrevovce, xenoturbely, druhoústovce a dvojstranovce.
Súčasné systémy.
V najnovších systémoch sa taxón acélomáty (Acoelomata) už nevyskytuje. Pracuje sa už len s termínom Acoelomorpha.
Linus (pápež)

Svätý Linus (* cca. 10, Volterra, Rímska ríša – † cca. 76, Rím, Rímska ríša) bol druhý rímsky pápež (v období rokov asi 67 – 76/78) a priamy nástupca sv. Petra; podľa najranejších zoznamov postupnosti rímskych biskupov ho úradom poverili Peter a Pavol, keď založili v Ríme kresťanskú cirkev. 
Vzhľadom na absenciu serióznych historických záznamov o jeho živote ako aj verejnom účinkovaní nie je známe takmer nič. Všetky dátumy vzťahujúce sa k sv. Linovi sú iba približné a je preto treba uvažovať o značnom časovom rozpätí. Čas a miesto narodenia sú neznáme.
Väčšina prameňov uvádza, že sa stal pápežom v roku 67, Euzébius udáva rok 69, Katolícka encyklopédia rok 64, "Liber Pontificalis" rok 56, Libériov katalóg dokonca rok 55, Vatikánska ročenka z roku 2003 udáva rok 68.
Životopis.
Povráva sa, že bol rodákom z Toskánska a meno jeho otca mohlo byť Herculanus, ale ani to nie je 100% potvrdené.
Presťahoval sa do Ríma kde študoval kresťanstvo. V roku 67 bol zvolený 2.rímskym pápežom. Za jeho krátkej vlády sa vystriedalo v Ríme až 5 cisárov-Nero, Galba, Otho, Vitellius a Vespazián. Medzi najdôležitejšie udalosti jeho pontifikátu patrí aj koniec Židovskej vojny proti Rimanom. Liber Pontificatis-kniha pápežov hovorí, že bol popravený sťatím dňa 23.9. roku 79, ale nemusí to byť pravda, lebo oficiálne prvým mučeníckym pápežom bol Telesfor. Kniha pápežov sa taktiež zmienila, že jeho telo je pochované vedľa tela Svätého Petra.
Eusebios z Kaisareie

Eusebios z Kaisareie (iné názvy: Eusebius/Eusebios z Caesarey, Eusébius/Euzébius z Cézarey, Eusebios Kaisareiský/Kaisarejský, Eusebius/Eusebios/Eusébius/Euzébius Cézarejský; "Eusebios o Kaisareios") * ~275 – † 30. máj 339) bol grécky biskup v meste Caesarea (Cézarea, gr. Kaisareia) v Palestíne, teológ, spisovateľ, historik, často nazývaný otcom cirkevnej histórie. V svojich dielach zaznamenal rané dejiny kresťanskej cirkvi.
V Kaisareii, kde pôsobil už Origenes, získal vynikajúce vzdelanie. Po prenasledovaní kresťanov 303 ušiel do Egypta, ale bol tu uväznený. Až po zrovnoprávnení kresťanstva 313 sa mohol vrátiť a stal sa v rodisku biskupom. Eusebios sympatizoval s ariánstvom, ale bol ho nútený zavrhnúť. R. 335 bol vymenovaný za patriarchu v Antiochii, úrad odmietol a venoval sa písaniu. S Pamfilom je autorom kritického vydania Starého zákona, sám pracoval na Novom zákone a vytvoril slávne tabuľky s paralelami z jednotlivých evanjelií. Písal apológie a iné spisy, ale najmä desaťzväzkové "Ekklesiastiké historia" (Cirkevné dejiny), opisujúce vývoj kresťanstva do roku 324. Obrat za Konštantína I. Veľkého, ktorého oslávil rečou i písmom, pokladal za naplnenie božieho plánu, ku ktorému smerovali predchádzajúce dejiny. "Svetovú kroniku" (Chronikoi kanones ..., 2 knihy) tvoria v podstate chronologické tabuľky: 1. kniha opisuje dejiny národov a ríš (Chaldejcov, Asýranov, Židov, Egypťanov), 2. obsahuje v paralelných tabuľkách biblickú a profánnu históriu .
Liber Pontificalis

Liber Pontificalis alebo Kniha pápežov je písomným prameňom dejín raného stredoveku. Obsahuje chronologicky zoradenú sériu stručných životopisných záznamov pápežov do 9. storočia.
Prvé vydanie vzniklo približne v roku 530 tak, že neznámy autor značne rozšíril "Libériov katalóg" až po Félixa IV. (526 - 530).
Libériov katalóg

Libériov katalóg ("Catalogus Liberianus") je zoznam pápežov končiaci Libériom († 366), podľa ktorého dostal meno.
Obsahuje niekoľko nezrovnalostí.
François-Marie Raoult

François-Marie Raoult (* 10. máj 1830, Fournes-en-Weppes, Francúzsko – † 1. apríl 1901, Grenoble) bol francúzsky chemik. Zaoberal sa predovšetkým fyzikálnou chémiou, konkrétne teóriou roztokov. Odvodil "zákon", ktorý opisuje tlakové pomery vo viaczložkových sústavách.
Bezčrevovce

Bezčrevovce () v užšom zmysle sú jeden z dvoch taxónov patriacich do Xenacoelomorpha (=Acoelomorpha + xenoturbely). Staršie sa takto chápané bezčrevovce klasifikovali ako (popri prvoústovcoch a druhoústovcoch tretia) vývojová vetva dvojstranovcov, ktorá sa alternatívne nazývala acélomáty (Acoelomata). Ešte staršie sa zaraďovali do ploskavcov (pozri článok ploskule).
Bezčrevovce v širšom zmysle.
Existujú dva druhy širšieho vymedzenia bezčrevovcov (bezčrevovce v širšom zmysle): 
Nasledujúci text sa zaoberá iba bezčrevovcami v užšom zmysle.
Charakteristika.
Sú to veľmi primitívne živočíchy tradične zaraďované k ploskuliam, niektoré sa stavbou tela blížia planuloidnému štádiu. Majú ešte difúznu nervovú sústavu a nemajú protonefrídie ani črevo, trávenie zabezpečuje tráviaci parenchým. Otázkou zostáva, či ich jednoduchosť je primárny stav, alebo či nejde o výsledok degradačného vývoja, prvá alternatíva je však pravdepodobnejšia. Patrí sem predovšetkým rad bezčrevovky ("Acoela"), je to archaická morská skupina. K najprimitívnejším bezčrevovkám patrí atlantickostredomorský druh "Diopisthoporus longitubus" – tento druh sa ešte neplazí po podklade a samice majú zachovanú dokonca pôvodnú (?) radiálnu symetriu.
Systematika.
trieda [a/alebo kmeň] bezčrevovce (Acoelomorpha [v užšom zmysle]/Acoela v širšom zmysle) :
Kyselina chlorovodíková

Kyselina chlorovodíková, technický názov kyselina soľná, je čistý, bezfarebný vodný roztok plynného chlorovodíka. Je to vysoko žieravá silná anorganická bezkyslíkatá kyselina s rozmanitým priemyselným použitím. Kyselina chlorovodíková sa prirodzene vyskytuje v žalúdočnej šťave.
Začala sa vyrábať v začiatkoch priemyselnej revolúcie a používa sa v chemickom priemysle ako chemický reaktant v širokom spektre výroby vinylchloridu pre PVC a MDI/TDI pre polyuretán. Má tiež množstvo použití v malých pomeroch pri domácom upratovaní, výrobe želatíny, ďalšie prídavných látkach v potravinách, odvápňovaní a pri výrobe kože. Ročne sa vyrobí okolo 20 miliónov ton kyseliny chlorovodíkovej.
História.
Prvotný objav kyseliny chlorovodíkovej sa pripisuje alchymistovi Abú Músá Džábir ibn Hajján (pribl. 800 n. l.).
Lúčavka kráľovská, zmes kyseliny chlorovodíkovej a kyseliny dusičnej, pripravená reakciou chloridu amónneho v kyseline dusičnej, bola popísaná v prácach Pseudo-Gebera, európskeho alchymistu z 13. storočia.
Iné odkazy naznačujú, že prvá zmienka o lúčavke kráľovskej pochádza z byzantských rukopisov z konca 13. storočia.
Vlastnosti.
Kyselina chlorovodíková (HCl) je jednosýtna kyselina.
Čistá kyselina chlorovodíková je bezfarebná. Technická kyselina chlorovodíková má žltú farbu, ktorú spôsobuje znečistenie chloridom železitým. Pri rozpúšťaní chlorovodíka vo vode sa molekuly HCl štiepia na chloridové anióny a vodíkové katióny, ktoré ďalej reagujú za vzniku oxóniového katiónu:
V dôsledku toho, je kyselina chlorovodíková jednou z najsilnejších anorganických kyselín (nízka hodnota pKa). Je výrazne silnejšia ako kyselina sírová alebo kyselina dusičná. Silnejšími kyselinami sú už len kyselina chloristá, kyselina bromovodíková, kyselina jodovodíková a superkyseliny.
Rozpustnosť chlorovodíka vo vode klesá s rastúcou teplotou. Pri teplote 0°C (za normálneho tlaku) rozpustnosť HCl vo vode je 82,3 g/100 g a v 60°C 56,1 g/100 g. Maximálnu koncentráciu kyseliny chlorovodíkovej je možné dosiahnuť pri teplote 0°C, a to 45,148% (za normálneho tlaku).
Kryštalizácia

Kryštalizácia alebo tvorba kryštálov je vylučovanie pevnej látky v kryštalickej forme z roztoku, alebo vznik kryštalického usporiadania tuhej fázy pri tuhnutí látok.
Vylučovanie tuhej látky z roztoku je spôsob oddeľovania zložiek zmesí, pri ktorom sa využíva schopnosť látky rozpúšťať sa v danom rozpúšťadle a schopnosť tvoriť kryštály.
Caesarea

Caesarea, po slovensky Cézarea, po grécky Kaisareia (meno na počesť Gaia Iulia Caesara alebo niektorého z rímskych cisárov) môže byť názov týchto starovekých miest:
Prvoústovce

Prvoústovce (iné názvy: prvoúste, prvoúste živočíchy, brušnonervovce, zriedkavo: protostómia; lat. Protostomia, Protostoma, Protostomata, Gastroneuralia) je vývojová vetva dvojstranovcov. Prvoústovce predstavujú podľa niektorých odhadov až 98 % druhov živočíšnej ríše. 
Prvoústovce v užšom zmysle (lat. Protostomia v užšom zmysle/Proterostoma) bolo v niektorých starších systémoch alternatívne označenie len najvyspelejších taxónov brušnonervovcov - pozri nižšie uvedený tradičný systém.
Znaky.
Pozri tabuľku uvedenú v článku dvojstranovce.
Systematika.
Jednoduchý tradičný systém.
mnohobunkové živočíchy (Polycytozoa):
"Poznámka: Slovenské názvy tu sú oproti dobovým názvom upravené do ich súčasnej podoby."
V týchto systémoch sú prvoústovce uvádzané rozdelené na vyššie uvedené štyri kmene živočíchov.
Tradičný systém založený na telovej dutine.
prvoústovce v širšom zmysle (Protostomia):
Štetinatoústky (Chaetognatha) sa tradične väčšinou zaraďovali do druhoústovcov, preto vyššie nie sú spomenuté. Okrem toho, na rozdiel od súčasných systémov, v tomto systéme do prvoústovcov nie je zahrnutý taxón morulovce (Mesozoa).
Taxón druhotnodutinovce (Coelomata/Eucoelomata) v širšom zmysle zahŕňal aj druhoústovce (Deuterostomia/Deuterostoma). Druhoústovce sa v tomto kontexte alternatívne označovali názvom enterocoelné druhotnodutinovce (Enterocoela/Enterocoelia ). Druhoústovce však nie sú predmetom tohto článku.
Slovenský systém okolo roku 2000.
prvoústovce (Protostomia):
Tento systém sa dlhé roky používal ako základný v slovenskej wikipédii.
Pokiaľ ide o taxonomické úrovne hlavných taxónov v uvedenom systéme:
Na rozdiel od súčasných systémov v tomto systéme do prvoústovcov nie je zahrnutý taxón morulovce (Mesozoa).
Porovnanie s inými systémami:
V. Franc 2005 vznik vyššie uvedeného systému opisuje v opozícii voči tradičnému systému nasledovne: Od skupiny Acoelomata boli odčlenené "Acoelomorpha" do samostatného kmeňa a Schizocoelomata (v staršom ponímaní), ako zrejme umelá skupina, boli „zrušené“ (kmene s aspoň rudimentálnym obrvením boli predisponované do skupiny kmeňov "Pseudocoelomata", kým kmene "Nematoda", "Cephalorhyncha" a "Tardigrada" boli pričlenené k živočíchom so zvliekaním kutikuly – "Ecdysozoa").
Súčasný systém.
prvoústovce (Protostomia):
Taxón Platyzoa (v Tirjaková et al. 2015 označovaný aj ako atrochozoy/netrochofórovce (Atrochozoa) v širšom zmysle) je v niektorých systémoch taxón, ktorý zodpovedá (i) vo vyššie uvedenom súčasnom systéme taxónom Gnathifera a Rouphozoa (a prípadne aj Cycliophora a Entoprocta) a (ii) v ďalej vyššie uvedenom slovenskom systéme okolo roku 2000 zodpovedá (s drobnými úpravami) taxónom pseudcélomáty v užšom zmysle a atrochozoy v užšom zmysle.
Medzinárodná cyklistická únia

Medzinárodná cyklistická únia ("Union Cycliste Internationale" – UCI) je profesionálna cyklistická únia, ktorá zastrešuje všetky cyklistické športy.
Hlavné sídlo UCI je vo Švajčiarsku v meste Aigle. UCI založili 14. apríla 1900 v Paríži národné cyklistické organizácie Belgicka, Francúzska, Švajčiarska a USA.
UCI udeľuje pretekárske licencie, rieši disciplinárne spory, dohliada na kontrolu dopingu. UCI zaviedla klasifikáciu jednotlivých pretekov, v ktorých sú celkové aj prémiové víťazstvá a umiestenia hodnotené rozdielnym počtom bodov, na základe ktorých určuje rebríčkové postavenie cyklistov (podobne ako ATP u tenistov) pre každú cyklistickú kategóriu zvlášť. UCI usporadúva Svetový cyklistický šampionát, kde namiesto tradičných tímov, ktoré súťažia na iných podujatiach, súťažia pretekári podľa národnosti za svoje štáty. Víťazi jednotlivých disciplín a kategórií majú právo nosiť na budúci rok po Svetovom šampionáte špeciálny, tzv. dúhový dres, namiesto ich tradičného tímového dresu.
Svetový pohár UCI a ProTour.
V rokoch 1988 až 2004 UCI viedla hodnotenie cyklistov vo Svetovom pohári UCI, do ktorého hodnotenia sa započítavali všetky jednorazové (jednodňové) preteky sezóny. V roku 2005 bol Svetový pohár nahradený UCI ProTour, do ktorého sa okrem jednorazových pretekov započítava aj hodnotenie z tzv. Grand Tour (Tour de France, Giro d´Italia a Vuelta a España) a ďalších etapových pretekov.
UCI

UCI môže znamenať:
Peter Magvaši

Peter Magvaši (* 29. júl 1945, Považská Bystrica), bol v roku 1994 ministrom hospodárstva a v rokoch 1998 – 2002 ministrom práce, sociálnych vecí a rodiny Slovenska. V roku 2008 sa stal plateným konzultantom premiéra Roberta Fica a posudzoval a konzultoval aj dokument Slovensko 21.
Liana

Liana môže byť:
Andy C

Andrew John Clarke (* 7. apríl 1976, Walsall, Anglicko), viac známy pod umeleckým menom Andy C, je anglický drum and bassový DJ, hudobný producent a spoluzakladateľ hudobného vydavateľstva Ram Records. Je synom basgitaristu Micka Clarka, ktorý bol zakladateľom skupiny The Rubettes, známej svojími hitmi ako „Sugar Baby Love“, „Tonight“ alebo „I Can Do It“.
Andy C je považovaný za priekopníka žánru drum and bass, pričom sa špecializuje na rýchle mixovanie, často s použitím troch mixážnych pultov. V zozname 2010 Top 100 DJs časopisu DJ Magazine sa Andy C dňa 27. októbra 2010 umiestnil na 62. mieste. Dňa 1. decembra 2011 vyhral Andy C titul Best DJ počas udeľovania cien Drum and Bass Arena Awards.