burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jalovecká kopa

Jalovecká kopa alebo staršie Jalovská kopa (; ) je vrch v Západných Tatrách. Leží nad Žiarskou dolinou nad obcou Žiar, približne severne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na západe Tatier, v podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské Tatry. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Jalovec a Žiar. Najbližším sídlom je južne situovaný Žiar, no rovnakým smerom leží aj Konská, Veterná Poruba a Smrečany, juhozápadne sa nachádza Jalovec a severozápadne Zuberec a už severne aj jeho osady Brestová a Zverovka. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Jalovecká kopa leží v rázsoche Kozie chrbty, vybiehajúcej južným smerom z Baníkova () v hlavnom hrebeni Západných Tatier na Ráztoku (). Juhovýchodné svahy klesajú do Žiarskej doliny, kde na križovatke značených trás stojí Žiarska chata. Voda z tejto časti hrebeňa odteká Smrečiankou do Váhu. Severozápadne sa nachádza dolina Parichvost, ktorá je severovýchodnou vetvou Jaloveckej doliny a ktorou vodu zo severozápadných svahov odvádza rovnako do Váhu Jalovčanka. Severovýchodne sa v hrebeni nachádza Jalovecké sedlo, ktorým vedie značený turistický chodník zo Žiarskej doliny na Baníkov.
Západným smerom sa nachádza Sivý vrch (), Jalovecká hora (), Ostrá (), Malá kopa (), Babky () a Trnác (), južným Smrekovec (), Ráztoka (), Široká (), Solisko () a Holý vrch (), východným Mládky (), Malý Baranec (), Baranec (), Smrek () a Plačlivé () a severným Tri kopy (), Hrubá kopa (), Baníkov (), Jaloveckým sedlom oddelený Príslop (), Spálená (), Pachoľa (), Salatín () a Lysec (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Skalnato-hôľnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Západných Tatier, blízke doliny, no tiež Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, Malú a Veľkú Fatru a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný z blízkeho Jaloveckého sedla, ktorým vedie chodník od Žiarskej chaty v Žiarskej doline na Baníkov.
Lezcovité

Lezcovité môže byť:
Timmins

Timmins je mesto v kanadskej provincii Ontário. V roku 2021 malo 41 145 obyvateľov. Nachádza sa na rieke Mattagami v Cochrane District.
Dejiny.
Hľadanie kovov začalo v roku 1906 a v roku 1909 bolo nájdené prvé zlato. V regióne sa ťažilo od roku 1907. Hlavným centrom regiónu bolo sídlo South Porcupine (alebo Porcupine), ktoré vyhorelo v roku 1911. V rovnakom roku bolo založené Timmins pre ubytovanie pracovníkov jednej z najväčších zlatých baní sveta, Hollinger. Noah Timmins zarobil na striebre a kobalte a pomáhal založiť Timmins. Od 60. rokov 20. storočia sa v meste ťaží tiež meď. V meste počas mladosti žila kanadská speváčka Shania Twain.
Od 1. januára 1912 je „town“ a od roku spájaním v rámci regiónu dosiahlo štatút 1973 „city“.
Demografia.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 41 145 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 41 788. V roku 2021 cca 115 uviedlo ako etnický pôvod slovenský, cca 35 osôb český a 35 česko-slovenský. Ako rodný jazyk 23 270 uviedlo angličtinu, 13 225 francúzštinu, 1 735 oba, 2 120 ľudí neoficiálne jazyky z toho 325 jazyky pôvodných obyvateľov.
Doprava.
Pri meste sa nachádza letisko Timmins Victor M. Power Airport (IATA:YTS, ICAO:CYTS).
Ekonomika.
V meste je okrem baní aj pivársky, papierenský a drevársky priemysel.
Kultúra a turizmus.
V meste sa nachádza sídlo katolíckej a anglikánskej diecézy. Timmins je populárne pre letnú turistiku.
Dereš (televízna relácia)

Dereš je televízna relácia, ktorú vysielala TV Markíza v rokoch 1999 – 2007. Moderovali ju Elena Vacvalová a Oliver Andrásy, ktorý bol zároveň autorom relácie.
Išlo o humorno-satiristický kabaret (talk show), plný politickej satiry na aktuálne politické témy. Scenár dopĺňali vtipné odpovede humoristov Jána Snopka, Jána Grexu a Zdena Luknára, ako aj vystúpenia imitátorskej dvojice Kajzer-Meluš. Dva roky otvárala kabaretnú reláciu vo fraku, cylindri a s paličkou v ruke Zuzana Mauréry, ktorá spievala úvodnú pesničku. Do relácie boli pozývaní ako hostia slovenskí politici.
Pôvodná scéna Derešu z roku 1999 sa používala do prvej polovice roku 2007.
Relácia patrila k najsledovanejším programom. Mala mesačnú periodicitu a vysielala sa vo štvrtok o 20:00. "Dereš" bol vysielaný do konca decembra 2007. Prestávku mal mať pôvodne do septembra 2008, no do programovej štruktúry sa už nevrátil. Relácia sa reprízovala sa na TV Dajto od začiatku jej vzniku v auguste 2012.
V súčasnosti sa relácia reprízuje na televízii Markíza Klasik.
Gimena Accardi

Gimena Accardi, celým menom "María Gimena de los Milagros Accardi" (* 27. máj 1985, Buenos Aires, Argentína) je argentínska herečka a modelka.
Herectvu sa venuje od detstva, vystupovala v školských inscenáciách. V televízii debutovala v roku 2000 v telenovele "Los buscas de siempre", v rokoch 2001 a 2002 účinkovala v seriáloch "PH, propiedad horizontal" a "Žena na úteku". Pôsobila i v ďalších seriáloch, z ktorých k najvýznamnejším patrí "Casi ángeles", kde hrala medzi rokmi 2007 a 2010. Roku 2007 sa poprvýkrát objavila na filmovom plátne v drámr "Cartas para Jenny". Aj v ďalších rokoch prevažne pracovala pre televíziu (napr.. "Sos mi hombre", "Solamente vos", "Mi hermano es un clon"), hrala aj v niekoľkých filmoch (napr.. "Re loca", "Anoche").
Pôsobí tiež ako modelka.
V roku 2016 sa vydala za herca Nicolása Vázqueza.
Decca Studios

Decca Studios boli nahrávacie štúdiá na 165 Broadhurst Gardens vo West Hampsteade na severe Londýna, ktoré bolo od roku 1937 do roku 1980 kontrolované vydavateľstvom Decca Records.
História.
Budova, v ktorej sídlili Decca Studios (na 165 Broadhurst Gardens v Londýne) bola postavená v 80. rokoch 19. storočia ako Falcon Works, miesto, kde mohli pracovať obchodníci. O niekoľko rokov neskôr sa zmenila na miesto konania akcií, vrátane dvoch sál na koncerty, stretnutia a iné. Hoci sa budova volala West Hampstead Town Hall, išlo o miesto na prenájom, nie miestne vládne zariadenie. V roku 1928 ho prevzala spoločnosť Crystalate Gramophone Record Manufacturing a presťahovala tam svoje nahrávacie štúdio. V roku 1937 Decca prevzalo nahrávaciu divíziu Crystalate a presunulo svoju nahrávaciu produkciu do štúdií Broadhurst Gardens, čím zatvorilo svoje existujúce štúdio Upper Thames Street.
Od začiatkov britského vydavateľstva Decca v roku 1929 sa jeho prvé nahrávky robili na dvoch miestach, Chenil Galleries Studios v Chelsea a neskôr na Lower Thames Street. V roku 1961 sa Decca rozšírila o vybudovanie Studia 3 s obývacou miestnosťou dostatočne veľkou na umiestnenie plne symfonického orchestra na pozemku susediacom so 195 Broadhurst Gardens. 
Dňa 1. januára 1962 tu The Beatles neuspeli v konkurze do Decca a namiesto toho podpísali zmluvu s Parlophone.
S predajom vydavateľstva Decca spoločnosti Polygram boli v roku 1981 štúdia zatvorené a budova bola premenovaná na Lilian Baylis House. V posledných rokoch sa využíval ako skúšobný priestor English National Opera. V auguste 2021 bola ocenená statusom Grade II.
The Farmer (singel)

„The Farmer“ je debutový singel írskej rockovej skupiny Thin Lizzy, ktorý vydalo vydavateľstvo Parlophone 31. júla 1970. Je to jediná nahrávka pôvodnej štvorčlennej zostavy skupiny, ktorá zahŕňala Phila Lynotta, Erica Bella, Briana Downeyho a Erica Wrixona.
Zo singla sa vytlačilo päťsto kópií, ale predalo sa len 283 kópií. Zvyšok nepredaných platní bol pravdepodobne roztavený a recyklovaný. Skupina bola sklamaná z neúspechu singlu, ale teraz je to jedno z najvzácnejších vydaní skupiny Thin Lizzy. V 21. storočí sa kópie predávajú za približne 800 libier.
Pozadie.
Thin Lizzy vznikli na konci roku 1969 a rýchlo si získali reputáciu dublinskej tlači, keďže členovia už boli známi v miestnych kapelách po celom meste.
Po odohraní „showcase“ koncertu v St Aidan's Hall v júli 1970 Thin Lizzy podpísali zmluvu s EMI Ireland, aby nahrali singel. Pieseň, ktorú napísal hlavný spevák a basgitarista Phil Lynott, bola nahraná v Trend Studios na Baggot Street a produkoval ju John D'Ardis. B-strana, „I Need You“, bola skladba od D'Ardisa, ktorá obsahovala sekciu dychových nástrojov.
Skupina nemala skúsenosti s nahrávaním a objavila sa so svojím koncertným PA, pretože gitarista Eric Bell si myslel, že D'Ardis nahrá skupinu naživo s ich pódiovým vybavením namiesto toho, aby použil štúdiové vybavenie.
Po nahrávaní skupine ich vedenie oznámilo, že im chýbajú peniaze a potrebujú sa jedného člena zbaviť. Zdá sa, že klávesák Eric Wrixon nezapadal do zvyšku dlhodobých plánov skupiny a potichu odišiel. Lynott a Bell dotovali príjmy skupiny vystupovaním ako folkové duo v rôznych dublinských krčmách.
Kapustovité

Kapustovité (lat. "Brassicaceae") alebo krížaté (iné názvy: krížokveté; staršie: "kríž(n)okvetné", "krížnaté", "krížovaté"; zriedkavo: krucifery [slovo žen. rodu]; lat. "Cruciferae") je čeľaď z radu kapustotvaré ("Brassicales") z taxónu pravé dvojklíčnolistové rastliny. Je rozšírená takmer po celom svete. 
Opis.
Sú to byliny, kry aj stromy, zvyčajne s jednoduchými, striedavými listami, niekedy s listami v prízemnej ružici. Kvety bývajú obojpohlavné, pravidelné, s dvoma osami súmernosti a zvyčajne tetradynamickými tyčinkami (4 dlhšie, 2 kratšie). Kvetný vzorec je K4 C4 A4+2 G(2). Súkvetie býva strapcovité, niekedy redukované na jeden kvet. Plodom je šešuľa, šešuľka, struk alebo nažka, v semenách je redukovaný endosperm. 
Významné druhy.
Do tejto čeľade patria aj významné poľnohospodárske plodiny, ako napr. reďkev siata ("Raphanus sativus") alebo kapusta obyčajná ("Brassica oleracea"). Vďaka prítomnosti glukozinolátov sú niektoré kapustovité, napr. chren dedinský ("Armoracia rusticana") alebo horčica biela ("Sinapis alba"), významnými aromatickými rastlinami. Kapusta repková pravá ("Brassica napus" subsp. "napus") sa pestuje pre olejnaté semená. Medzi kapustovité patrí aj arábkovka Thalova ("Arabidopsis thaliana"), modelový organizmus pre biologické výskumy a prvá rastlina s osekvenovaným genómom.
Systematika.
Zaradenie v systéme.
Dnes sa čeľaď obyčajne zaraďuje do radu Brassicales (kapustotvaré/kapustokveté) - porov. napr. systém APG IV. 
Staršie sa zaraďovala v závislosti od autora do niektorého z týchto radov:
Vnútorná systematika.
Do čeľade patrí okolo 350 rodov. Napríklad:
Ráztoka (vrch v Západných Tatrách)

Ráztoka (; ) je uzlový vrch v Západných Tatrách. Leží nad Žiarskou dolinou nad obcou Žiar, približne severne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na západe Tatier, v podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské Tatry. Hrebeň zasahuje na katastrálne územie obcí Jalovec a Žiar v okrese Liptovský Mikuláš, v Žilinskom kraji. Najbližšími sídlami sú južne situované obce Žiar, Konská a Jalovec. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Ráztoka leží v rázsoche Kozie chrbty, vybiehajúcej južným smerom z Baníkova () v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Západným smerom z vrcholu vybieha menšia rázsocha, zakončená vrchom Trnác (). Severozápadné svahy tak padajú do doliny Parichvost, ktorú odvodňuje rovnomenný potok do Jalovčanky. Juhozápadným smerom leží dolina Rakytie, ktorá je vetvou Jaloveckej doliny a ktorou vodu do Jalovčianky odvádza rovnomenný potok. Východná časť hrebeňa klesá do Žiarskej doliny, odkiaľ voda odteká Smrečiankou do Váhu. Severovýchodne stojí na križovatke turistických chodníkov Žiarska chata, odkiaľ vedie trasa do Jaloveckého sedla.
Východne sa nachádza Holý vrch (), Mládky (), Malý Baranec (), Baranec (), Smrek () a Plačlivé (), severne ležia Tri kopy (), Hrubá kopa (), Baníkov (), Príslop (), sedlom oddelená Jalovecká kopa (), Pachoľa (), Spálená (), Salatín (), Brestová () a Lysec (), západne Ostrá (), Malá kopa (), Babky (), Trnác (), Sokol () a Skala () a južne Zámčisko (), Smrekovec (), Široká (), Solisko () a Stará Stávka (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Prevažne hôľnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné vrcholy Západných Tatier, blízke doliny a Liptovská kotlina, no tiež Oravské Beskydy, Oravská Magura, Malá Fatra, Chočské vrchy, Veľká Fatra a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný hrebeňom z Jaloveckého sedla cez Jaloveckú kopu. Do sedla vedie značená turistická trasa od Žiarskej chaty v Žiarskej doline na Baníkov.
Buta-1,2-dién

Buta-1,2-dién je organická zlúčenina, ktorej vzorec je CH2=C=CHCH3. Je to izomér 1,3-butadiénu, ktorý je bežným monomérom pre výrobu syntetickej gumy. Buta-1,2-dién je bezfarebný horľavý plyn a jeden z najjednoduchších substituovaných alénov.
Výroba.
C4 frakcia získaná krakovaním a oddelená destiláciou sa skladá z mnohých zlúčenín, primárne (zo 75 %) 1,3-butadiénu, izobuténu a 1-buténu. 1,2-butadién tvorí menej než 1 % tejto zmesi. Čiastočne sa purifikuje extrakciou pomocou "N"-metylpyrolidónu. V USA sa ho produkuje asi 5 000 až 25 000 ton.
Will Hughes

William James Hughes (* 17. apríl 1995, Weybridge, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste záložníka v anglickom klube Crystal Palace.
Klubová kariéra.
Derby County.
Hughes začínal s futbalom v tíme Mickleover Jubilee. V roku 2011 prestúpil do Derby County. V klube začínal v rezervnom tíme.
Dňa 5. novembra 2011 debutoval v klube pri prehre 2:3 s Peterborough United. Do tímu sa opäť vrátil na konci sezóny keď nastúpil na posledné dva zápasy v sezóne.
V ďalšej sezóne sa Hughes stal stabilným hráčom tímu. Dňa 1. septembra 2012 strelil svoj prvý gól v klube pri výhre 5:1 nad Watfordom. V januári sa o Hughesa zaujímalo niekoľko klubov z Premier League. V apríli 2013 predĺžil zmluvu s klubom o jeden rok, čim by zostal v klube do júna 2016.
Dňa 20. decembra 2014 odohral Hughes 100. zápas za Derby County v Championship pri remíze 2:2 s Norwichom.
Napriek záujmu z Premier League zostal Hughes v klube počas sezóny 2016/17. Dňa 13. januára 2017 podpísal novú zmluvu do leta 2020.
Watford.
Dňa 24. júna 2017 sa Hughes pripojil k Watfordu v Premier League na základe päťročného kontraktu. Cena prestupu mala byť približne 8 miliónov libier. V klube debutoval 22. augusta pri prehre 2:3 s Bristol City v EFL Cupe. Svoj debut v Premier League zažil 28. októbra pri prehre 0:1 so Stoke City. Svoj prvý gól v klube strelil 19. novembra pri výhre 2:0 nad West Hamom.
Dňa 18. mája 2019 nastúpil Hughes na finále FA Cupu v ktorom jeho tím prehral 0:6 s Manchestrom City.
Napriek tomuto úspechu Watford v nasledujúcej sezóne 2019/20 zostúpil do Championship. Hughes počas sezóny odohral 31 zápasov v ktorých strelil jeden gól.
Hughes zotrval v klube a hneď na prvý pokus prispel k návratu do Premier League, keď jeho tím skončil na druhom mieste v Championship.
Crystal Palace.
Dňa 28. augusta 2021 podpísal Hughes trojročnú zmluvu s londýnskym klubom Crystal Palace. V klube debutoval 30. novembra pri prehre 0:1 s Leeds United. Dňa 20. marca 2022 strelil svoj prvý gól v klube pri výhre 4:0 nad Evertonom vo štvrťfinále FA Cupu.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 28. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Individuálne
Mliečnikovité

Mliečnikovité ("Euphorbiaceae") je čeľaď dvojklíčnolistových rastlín z radu malpígiotvaré ("Malpighiales"). Sú to stromy, kry, byliny aj liany, niekedy sukulentné, zvyčajne s jednoduchými, striedavými listami. Objavujú sa prílistky. Mliečnikovité zahŕňajú dvojdomých aj jednodomých zástupcov, kvety sú jednopohlavné a pravidelné. Kvetný vzorec je ♂ K0–6 C0–6 A1–∞; ♀ K0–6 C0–6 G(3). Súkvetím je vrcholík, niekedy modifikovaný a vytvárajúci dojem jedného veľkého kvetu (listeňmi obkolesené cyathium; príklad predstavuje známy prýštec najkrajší). Plodom je zvyčajne rozpadavé schizokarpium, prípadne bobuľa, kôstkovica alebo krídlatá nažka.
Meno im vyniesla schopnosť tvoriť latex, kaučukovník poskytuje šťavu pre výrobu prírodného kaučuku. Mliečnikovité často obsahujú jedovaté zlúčeniny, vrátane špecifických diterpénov (ktoré dráždia kožu a chronická expozícia môže mať karcinogénny vplyv) alebo kyanogénnych glykozidov. Ricín obyčajný ("Ricinus communis") predstavuje zdroj ricínu, toxínu bielkovinovej povahy, ktorý nevratne inaktivuje ribozómy; zo semien tejto rastliny sa ale vyrába aj cenený ricínový olej.
Zástupcovia čeľade mliečnikovité majú celosvetové rozšírenie, zahŕňajú cez 200 rodov a 6 300–6 700 druhov. V južnej Afrike sú hojné ich sukulentné formy. Pre koreňové hľuzy sa často pestuje maniok jedlý ("Manihot esculenta").
Tyrick Mitchell

Tyrick Kwon Mitchell (* 1. september 1999, Londýn, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v anglickom klube Crystal Palace.
Klubová kariéra.
Crystal Palace.
Mitchell začínal s futbalom v tíme AFC Wembley. Do Crystal Palace prišiel v roku 2016 z Brentfordu. Po výkonoch v akadémii bol v januári 2019 odmenený novou zmluvou.
V klube debutoval 4. júla 2020 pri prehre 0:3 s Leicesterom.
V sezóne 2020/21 dostal väčší priestor v Crystal Palace. V apríli 2021 podpísal novú štvorročnú zmluvu. Dňa 16. mája strelil svoj prvý gól v klube pri víťazstve 3:2 nad Aston Villou.
Dňa 6. mája 2023 odohral Mitchell svoj 100. zápas za Crystal Palace vo všetkých súťažiach pri prehre 0:1 s Tottenhamom.
Medzinárodná kariéra.
Mitchell debutoval v národnom tíme Anglicka dňa 26. marca 2022 pri výhre 2:1 nad Švajčiarskom v priateľskom zápase.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 5. máju 2024"
Medzinárodné.
"K 5. máju 2024"
Alexander Reichenberg

Alexander Reichenberg (* 13. jún 1992, Mora, Švédsko† 5. máj 2024, Lillehammer, Nórsko) bol nórsky hokejový reprezentant. Počas kariéry pôsobil vo viacerých európskych ligách a v roku 2018 reprezentoval Nórsko na Zimných olympijských hrách. Zahynul 5. mája 2024, keď spáchal samovraždu.
Klubová kariéra.
Syn švédskeho hokejistu Ronnyho Reichenberga. Narodil sa vo Švédsku, ale vyrastal v Lillehammeri, kam jeho otec na sklonku svojej športovej kariéry prestúpil. Ako hráč Lillehammeru IK sa stal profesionálnym hokejistom, v nórskej najvyššej súťaži debutoval v sezóne 2009/10. Vo svojom materskom klube vytrval do roku 2015, kedy prestúpil do Storhammaru, v ktorom vydržal dve sezóny.
V ročníku 2017/18 sa vydal na svoj prvý zahraničný angažmán, na novej zmluve sa dohodol so Spartou Praha. V českej extralige odohral jednu sezónu, po ktorej sa vrátil späť do Lillehammeru. V priebehu sezóny 2018/19 prestúpil do švédskej SHL, najskôr nastupoval v tíme Färjestad BK, ktorého dres vymenil za IK Oskarshamn v nasledujúcom ročníku. Krátkodobo pôsobil aj v nadnárodnej EBEL lige v tíme Graz 99ers. Od roku 2020 až do svojho skonu pôsobil v nórskej lige. Sezóna 2023/24, jeho posledná, bola jeho najúspešnejšou v kariére. V 41 zápasoch zaknihoval 44 bodov, vďaka čomu sa o neho strhol záujem medzi klubmi zo zahraničia, vrátane Slovenska.
Reprezentácia.
Reichenberg reprezentoval Nórsko, zahral si na dvoch svetových šampionátoch v rokoch 2017, resp. 2019. V roku 2018 štartoval na Zimných olympijských hrách.
Široká (vrch v Západných Tatrách)

Široká (; ) je vrch v Západných Tatrách. Leží nad Žiarskou dolinou nad obcou Žiar, približne severovýchodne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na juhozápade Tatier, v podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské Tatry. Masív je súčasťou hrebeňa, ktorý zasahuje na katastrálne územie obcí Jalovec a Žiar v okrese Liptovský Mikuláš, v Žilinskom kraji. Najbližším sídlom je južne situovaný Žiar, juhovýchodne leží Konská, Jakubovany a Pribylina, juhozápadne Jalovec a Bobrovček. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Široká leží v rázsoche Kozie chrbty, ktorá vedie z Baníkova () v hlavnom hrebeni Západných Tatier južným smerom cez Ráztoku (). Hrebeň sa v oblasti Širokej rozdeľuje na dve vetvy, ktoré južným smerom vytvárajú dolinku Lučivník. Rovnomenný potok odvádza vodu z tejto oblasti do Smrečianky, tečúcej zo Žiarskej doliny na východnom úpätí hrebeňa. Juhozápadné svahy klesajú do údolia Rakytie, ktoré je vetvou Jaloveckej doliny a ktorou vodu do Jalovčianky odvádza rovnomenný potok. Severovýchodne stojí na križovatke turistických chodníkov Žiarska chata, odkiaľ vedie trasa do Jaloveckého sedla.
Západným smerom leží Zámčisko (), Skala (), Mních (), Sokol (), Babky (), Trnác (), Malá kopa () a Ostrá (), severným Sivý vrch (), Lysec (), Brestová (), Salatín (), Spálená (), sedlom oddelená Ráztoka (), Jalovecká kopa (), Pachoľa (), Príslop (), Baníkov (), Hrubá kopa () a Tri kopy (), východným Plačlivé (), Ostrý Roháč (), Smrek (), Baranec (), Malý Baranec (), Mládky () a Holý vrch () a južným Stará Stávka (), Solisko (), Nižná Roveň () a Smrekovec (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Prevažne hôľnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Vďaka nadmorskej výške a polohe sú viditeľné okolité vrcholy Západných Tatier, blízke doliny a Liptovská kotlina, pri vhodných podmienkach aj Oravská Magura, Malá Fatra, Chočské vrchy, Veľká Fatra a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný hrebeňom z Jaloveckého sedla cez Jaloveckú kopu a Ráztoku ().
3-aminobenzamid

3-aminobenzamid je benzamid. Je to biely až nažltlý prášok.
Príprava.
3-aminobenzamid možno pripraviť redukciou 3-ntirobenzamidu pomocou katalytickej hydrogenácie.
Použitie.
3-aminobenzamid je inhibítor poly-ADP-ribózapolymerázy (PARP), čo je enzým zodpovedný za opravu DNA, riadenie transkripcie a programovanú bunkovú smrť. Keď je PARP aktivovaná, rýchlo využije zásoby nikotínamidadeníndinukleotidu (NAD+) v bunke počas toho, ako opravuje DNA. Nízka hladina NAD+ má za následok vyčerpanie zásom ATP, čo môže viesť k bunkovej smrti. Štruktúra 3-aminobenzamidu je podobná štruktúre NAD+, takže sa 3-aminobenzamid viaže na PARP a tým zabraňuje, aby použila NAD+. PARP je často cieľom liečby rakoviny, takže 3-aminobenzamid by mohol byť potenciálne protirakovinovým liečivom.
Princíp neagresie

Princíp neagresie (niekedy aj axióm neagresie, , skrátene "NAP") je postoj, ktorý považuje agresiu za nelegitímnu už z jej podstaty. Agresiu definuje ako iniciáciu alebo hrozbu násilia proti osobe alebo legitímne vlastnenému majetku druhých. Konkrétne akékoľvek nevyžiadané konanie, ktoré fyzicky ovplyvňuje cudzí majetok alebo osobu (bez ohľadu na to, či ide o konanie pre vlastníka negatívne, pozitívne, alebo neutrálne), je agresívne, ak je proti vlastníkovej slobodnej vôli a ak narúša jeho právo rozhodovať za seba a princíp sebavlastníctva.
Stúpenci NAP z toho odvodzujú nelegitimitu krádeže, vandalizmu, útoku a podvodu. Na rozdiel od princípu nenásilia zastávaného pacifistami nebráni princíp neagresie vo využití násilia v sebaobrane alebo obrane ostatných. Jeho stúpenci argumentujú, že NAP odporuje politike zákonov trestajúcich zločiny bez obete, vynucovania daní a brannej povinnosti. NAP je základom väčšiny súčasných libertariánskych filozofií.
Syleus

Syleus môže byť:
Syleus môže byť aj:
Plavenina

Plavenina je druh erozívneho materiálu, ktorý je unášaný tečúcou vodou v suspenzii (angl. "suspended load"). Sú to jemnozrnné častice (rôznej veľkosti a hmotnosti, teda i rôzneho fyzikálneho a chemického zloženia), ktoré sú rozptýlené vo vodných tokoch a vznášajú sa v nich. Ak sa vodný tok spomalí, plavenina sa usadzuje (sedimentuje) alebo ju voda ďalej strháva (vtedy sa označuje ako splavenina). Na rozdiel od splaveniny, ktorá sa posúva pozdĺž dna len pri väčších povodniach, je plavenina trvalou súčasťou vodných tokov. Typickou plaveninou sú napríklad ílové častice.
Plavenina vzniká v dôsledku rozrušovania starších hornín alebo sedimentov vodou a vetrom, prípadne iných činiteľov v povodí alebo priamo v koryte vodného toku. Množstvo plaveniny môže ovplyvniť plánovanie vodohospodárskych objektov alebo ich prevádzku. Takisto ukazuje vývoj erozívnych procesov v povodí daného vodného toku. Množstvo plavenín je vyššie v období povodní a spôsobuje mútnosť vody.
Splavenina

Splavenina sú častice pohybujúce sa vo vodnom toku po dne (angl. "bed load"). Sú to hrubozrnnejšie častice, ktoré voda strháva, valí alebo posúva po dne koryta, čím dochádza k ich pohybu v smere toku. Je to erozívny materiál, ktorý sa dostáva do pohybu len pri väčších povodniach – naproti tomu plavenina je tvorená jemnozrnnými časticami, ktoré sú trvalou súčasťou vodného toku a pri jeho spomalení sedimentujú. Plavenina sa stáva splaveninou, ak sa hýbe po dne rieky.
Splavenina sa usadzuje v dolnom toku rieky, kde je sklon toku nižší. Niekedy vytvára náplavový kužeľ. Počas pohybu splaveniny dochádza k jej obrusovaniu a rozpadu, čo má za následok ich klesajúci rozmer v smere toku. Dochádza takisto k ich premene na plaveniny (ak sú častice dostatočne malé), čím sa zvyšuje množstvo plaveniny.
Stavikrvovité

Stavikrvovité ("Polygonaceae") je čeľaď dvojklíčnolistových rastlín z radu klinčekotvaré ("Caryophyllales s.l."). Sú to byliny, kry, stromy aj liany, zvyčajne s jednoduchými, striedavými listami, pričom stonku na báze listov obopínajú rúrky prílistkového pôvodu (ochrea). Kvety sú pravidelné a obojpohlavné, u dvojdomých zástupcov jednopohlavné. Kvetný vzorec je P5–6 A6–9 G(2–3). Súkvetím je vrcholík, plodom nažka, typicky obalená trvácim okvetím. Stavikrvovité, napr. štiav lúčny ("Rumex acetosa"), často obsahujú kyselinu šťavelovú.
Na základe prítomnosti rúrok sa klasicky rozlišovali podčeľade "Polygonoideae" (s rúrkami) a "Eriogonoideae" (bez rúrok), no strata rúrok zrejme nie je apomorfným znakom "Eriogonoideae", ale objavila sa až v rámci nej. Zástupcovia čeľade stavikrvovité majú celosvetové rozšírenie, najmä v miernych oblastiach severnej pologule. Pohánka jedlá ("Fagopyrum esculentum") alebo rebarbora ("Rheum rhabarbarum") sa pestujú pre jedlo. Inváznym druhom je pohánkovec japonský ("Fallopia japonica").
Kyselina p-kumarová

Kyselina "p"-kumarová ("parakumarová") je organická zlúčenina s chemickým vzorcom . Je to hydroxyderivát kyseliny škoricovej. Jej konjugovanou zásadou je "p"-kumarát.
Kyselina "p"-kumarová je jedným z izomérov kyseliny kumarovej spoločne s kyselinou "o"-kumarovou a "m-"kumarovou, ktoré sa líšia pozíciou hydroxylovej skupiny na benzénovom jadre. Kyselina "p"-kumarová je zo všetkých troch izomérov v prírode najrozšírenejšia, existuje ako "cis"- a "trans"-izomér.
Je to biela pevná kryštalická látka, ktorá je len málo až takmer nerozpustná vo vode, ale veľmi dobre rozpustná v etanole a dietyléteri.
Výskyt.
Kyselina "p"-kumarová je prekurzorom mnohých prírodných produktov, najmä lignolov, prekurzorov drevnej hmoty, ktorú obsahuje mnoho rastlín. Z nespočetných výskytov možno kyselinu "p"-kumarovú nájsť v "Gnetum cleistostachyum".
V jedle.
Kyselinu "p"-kumarovú možno nájsť v najrôznejších jedlých rastlinách a húb, ako sú arašidy, fazuľa, paradajky, mrkva, bazalka a cesnak. Nachádza sa tiež vo víne a octe a v zrnách jačmeňa.
Kyselina "p"-kumarová sa tiež nachádza v peli, odkiaľ sa dostáva do medu.
Deriváty.
Glykozid kyseliny "p"-kumarovej sa dá nájsť v chleboch obsahujúcich ľanové semená. Diestery kyseliny "p"-kumarovej možno nájsť v karnaubskom vosku.
Biosyntéza.
Kyselina "p"-kumarová vzniká z kyseliny škoricovej pôsobením enzýmu trans-cinnamát 4-monooxygenázy (C4H), ktorá je závislá na cytochróme P450:
Vzniká tiež z -tyrozínu pôsobením tyrozín amónnej lyázy (TAL).
Biochémia.
Kyselina "p"-kumarová je prekurzorom 4-etylfenolu produkovaného kvasinkami "Brettanomyces" vo víne. Enzým cinamátdekarboxyláza katalyzuje premenu kyseliny "p"-kumarovej na 4-vinylfenol. Vinylfenolreduktáza potom katalyzuje redukciu 4-vinylfenolu na 4-etylfenol. Kyselina "p"-kumarová sa niekedy pridáva do živnej pôdy, čo umožňuje pozitívnu identifikáciu kvasiniek "Brettanomyces" čuchom.
"Cis"-"p-"kumarátglukozyltransferáza je enzým, ktorý využíva uridíndifosfátglukózu a "cis"-"p"-kumarát na produkciu 4'-"O"-β--glukozyl-"cis"-"p"-kumarátu a uridíndifosfátu (UDP). Tento enzým patrí do rodiny glykozyltransferáz, konkrétne medzi hexozyltransferázy.
Kyselina floretová, nachádzajúca sa v bachore oviec kŕmených sušenou trávou, sa vyrába hydrogenáciou 2-propénového bočného reťazca kyseliny "p"-kumarovej.
Enzým resveratrolsyntáza, tiež známy ako stilbénsyntáza, katalyzuje syntézu resveratrolu v konečnom dôsledku z tetraketidu odvodeného od kumaroyl-koenzýmu A.
Kyselina "p"-kumarová je kofaktorom fotoaktívnych žltých proteínov (PYP), homológnej skupiny proteínov, ktoré sa nachádzajú v mnohých eubaktériách.
Lysec (vrch v Západných Tatrách)

Lysec (; ) je vrch v Západných Tatrách. Leží nad Bobroveckou dolinou nad obcou Jalovec, približne severne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na západe Tatier, v podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské Tatry. Masív leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Jalovec a Bobrovec. Najbližšími sídlami sú južne situovaný Žiar, Jalovec a Bobrovček, juhovýchodne leží Konská, juhozápadne Liptovské Matiašovce, západne Huty a severozápadne Zuberec. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Lysec leží v rázsoche, vybiehajúcej juhozápadným smerom zo Salatína () v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Juhovýchodné svahy padajú do Hlbokej doliny, ktorou voda odteká Hlbokým potokom do Jalovčanky v povodí Váhu, západne leží Bobrovecká dolina a severne jej vetva Podválovec, ktoré odvodňuje Poliansky potok.
Západným smerom leží Malá kopa (), Veľká kopa (), Ostrá () a Sivý vrch (), severným Kozinec (), Pálenica (), Zuberec (), Brestová () a Salatín (), východným Spálená (), Pachoľa (), Baníkov () a Príslop () a južným Jalovecká kopa (), Ráztoka (), Trnác (), Jalovecká hora (), Sokol (), Mních () a Babky (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Prevažne hôľnatý vrchol s nesúvislým porastom kosodreviny umožňuje kruhový rozhľad. Vďaka nadmorskej výške a polohe sú viditeľné okolité vrcholy Západných Tatier, blízke doliny a Liptovská kotlina, pri vhodných podmienkach aj Oravská Magura, Malá Fatra, Chočské vrchy, Veľká Fatra a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný hrebeňom zo Salatína.
Lavočkin-Gorbunov-Gudkov LaGG-1

Lavočkin-Gorbunov-Gudkov LaGG-1 () bolo sovietske stíhacie lietadlo z druhej svetovej vojny. Hoci to nebolo veľmi úspešné, vytvorilo základ pre sériu lietadiel, ktoré sa nakoniec stali jednými z najdôležitejších sovietskych stíhačiek druhej svetovej vojny.
Vznik a vývoj.
LaGG-1 bol navrhnutý konštruktérom Semjonovi Lavočkinovi, Vladimirovi Gorbunovovi a Michajovi Gudkovovi v roku 1938 ako ľahké lietadlo navrhnuté s motorom Klimov M-105 a vyrobené z vrstveného dreva, aby sa ušetrili strategické materiály. Prvý prototyp vzlietol 30. marca 1940 a po odstránení počiatočných problémov s dizajnom sa ukázal ako sľubný, aj keď trochu zaostával za tým, v čo jeho dizajnéri dúfali. V tejto fáze sa však potreba modernizácie sovietskeho letectva vyjasnila nedávnymi stratami v zimnej vojne s Fínskom. Označené ako I-22, bolo objednané do výroby.
Asi 100 lietadiel bolo poslaných do hodnotiacich letiek, kde sa rýchlo prejavili ich nedostatky. Lietadlo malo zjavne nedostatočný výkon a chýbala mu obratnosť a dolet. Okrem toho, zatiaľ čo sedem prototypov bolo starostlivo vyrobených na mieru a dokončené na veľmi vysokej úrovni, sériovo vyrábané príklady boli pomerne hrubé, čo len pridalo k existujúcim slabým stránkam. Keď sa správy o týchto problémoch vrátili do konštrukčného tímu, vykonala sa séria úprav, ktorých výsledkom by bol LaGG-3.
Podľa zdrojov však bol LaGG-1 iba prototypom lietadla LaGG-3 a preto boli LaGG-1 a LaGG-3 jeden a ten istý typ. Keďže sovietske zdroje sú nepresvedčivé, sú opísané obe možnosti.
Prevádzková história.
Sériové lietadlá dostalo označenie LaGG-1. Štandardnou výzbrojou bol 20 mm kanón ŠVAK strieľajúci cez dutú vrtuľu a dva 7,62 mm guľomety ŠKAS namontované nad motorom. Niektoré zdroje uvádzajú alternatívne aj 23 mm kanón VYa a dvoa 12,7 mm guľomety Berezin UBS.
Pravdepodobne bolo vyrobených iba sto lietadiel LaGG-1, z ktorých väčšina dostala počas produkcie veľa úprav z LaGG-3. Nezmenená tak zostala iba kostra. Rôzne zdroje považujú týchto 100 lietadiel za prvú výrobnú sériu LaGG-3. Najvýraznejšou črtou LaGG-1 boli „hrbolčeky“ na prednej časti dvoch predných guľometov. Nos LaGG-3 bol plochejší, a preto aerodynamickejší. Niektoré lietadlá boli nasadené vo vojne proti Fínsku, pričom viaceré padli aj do fínskych rúk.
Devín (auto)

Devín je obchodné označenie pre nákladný automobil strednej kategórie, ktorý bol vyvíjaný v Bratislave vo VMV BAZ, ako nasledovník zastaraného vozidla Praga V3S v rokoch 1984 až 1988. 
Po neúspešnom projekte Avia S430 (6 prototypov), (Praga STNA bola iba ideový náčrt), bol v roku 1982 BAZ zadaný vývoj a následná výroba stredného nákladného automobilu vo vojenskej a civilnej verzii. Projekt bol od základu novonavrhnutý, prevzal iba skelet unifikovanej kabíny ktorú následne dizajnoval Milan Bíroš. Motor bol použitý vznetový prepĺňaný, rady UR IV, zo ZŤS Martin. Prvý prototyp bol hotový už v roku 1984. Následne bolo vyrobených minimálne 15 prototypov v rôznych verziách, najmä vo vojenskej STA 6x6 (valník a skriňa). Ostatné boli verzia SNA 6x6, 4x4 a 4x2 pre civilný sektor (valník, nosič nadstavieb a iné). Po úspešnom odskúšaní však politické zmeny v roku 1989 projekt odložili, následne definitívne zastavili. Automobilku BAZ, v ktorej sa mal Devín vyrábať, odkúpil Volkswagen a výrobu Devína sa nepodarilo zaviesť vo VAB Bánovce.
Výroba nákladných automobilov strednej kategórie bola na Slovensku realizovaná neskôr vo Zvolene - Furman (civilné verzie) a v Bánovciach nad Bebravou - AKTIS (pre armádu)
Bitka pri Saint-Denis

Bitka pri Saint-Denis môže označovať:
Lale Sokolov

Ludwig („Lale“ alebo „Lali“) Sokolov (rodený Eisenberg; * 28. október 1916, Krompachy† 31. október 2006) bol slovensko-austrálsky podnikateľ slovenského pôvodu, ktorý prežil holokaust.
Životopis.
Lale Sokolov sa narodil ako Ludwig Eisenberg 28. októbra 1916 v Korompe v Rakúsko-Uhorsku (dnes Krompachy, Slovensko). V apríli 1942 bol deportovaný do Osvienčimu. Po príchode do vyhladzovacieho tábora mu bolo vytetované číslo 32407. Mal pracovať na výstavbe obytných blokov pre rozširujúci sa tábor, ale čoskoro ochorel na týfus. Po uzdravení bol pridelený ako jeden z táborových tetovačov. Ako taký bol súčasťou politického oddelenia a mal prideleného dôstojníka SS. Jeho práca znamenala, že bol „o krok ďalej od smrti ako ostatní väzni“ a po skončení práce dostal množstvo výhod, ako napríklad jednolôžkovú izbu, extra prídely a voľný čas.
Počas pobytu v tábore sa Sokolov stretol so svojou budúcou manželkou Giselou „Gitou“ Fuhrmannovou. Bol tiež zapojený do obchodovania s kontrabandom medzi väzňami, dôstojníkmi SS a miestnymi obyvateľmi..
Osem dní pred oslobodením Osvienčimu sovietskymi vojskami, 27. januára 1945 bol Sokolov premiestnený do koncentračného tábora Mauthausen v Rakúsku. V Mauthausene jeho židovská identita nebola známa. Keď ho spoluväzeň označil za žida, úspešne to poprel a podnietil dvoch spojencov, aby zavraždili jeho zradcu vo valcoch oceliarne. Na konci 2. svetovej vojny utiekol z koncentračného tábora a vrátil sa na Slovensko. Keďže poznal iba meno Gity Fuhrmannovej, vybral sa do Bratislavy, hlavného vstupného bodu pre vracajúcich sa preživších, aby ju hľadal. Pár sa zosobášil neskôr v roku 1945 a on si zmenil priezvisko z Eisenberg na ruskejšie znejúce Sokolov. Následne otvoril fabriku v Bratislave. Počas tejto doby sa podieľal na zbieraní peňazí na podporu vytvorenia štátu Izrael. Táto aktivita a znárodnenie priemyslu vtedajšou komunistickou vládou Československa viedli k jeho uväzneniu a zhabaniu jeho podniku. Následne bol prepustený a pár v roku 1948 emigroval do Austrálie.
V Austrálii sa Sokolov a jeho manželka usadili v Melbourne a otvorili si továreň na odevy. Ich jediné dieťa, Gary, sa narodilo v roku 1961. Hoci jeho manželka navštívila Európu niekoľkokrát, Sokolov sa už nevrátil. Po Gitinej smrti v roku 2003 sa konečne cítil schopný hovoriť o svojich vojnových skúsenostiach, pretože sa bál, že ho budú vnímať ako kolaboranta.
Počas nasledujúcich troch rokov s ním robila rozhovor novinárka Heather Morris, čo viedlo k vydaniu knihy "Tetovač z Auschwitzu" ("The Tattooist of Auschwitz") v roku 2018. Aj keď bola kniha považovaná za historickú fikciu, vyvolala kontroverziu, pretože jej marketing a obsah naznačovali historickú presnosť napriek odklonom od pravdy. Sokolov zomrel 31. októbra 2006.
2. mája 2024 bol odvysielaný mini televízny seriál "Tetovač z Auschwitzu" podľa rovnomennej knihy od Heather Morris. Účinkujú Harvey Keitel ako Lale Sokolov, Jonah Hauer-King ako mladý Lale Sokolov a Anna Próchniak ako Gita. Miniséria sa z veľkej časti nakrúcala na Slovensku aj za prítomnosti autorky knižnej predlohy Heather Morris.
Figueres

Figueres () je hlavné mesto comarca (okresu) Alt Empordà v provincii Girona v Katalánsku v Španielsku.
Mesto je rodiskom umelca Salvadora Dalího a sídli tu Teatre-Museu Gala Salvador Dalí, veľké múzeum navrhnuté samotným Dalím, ktoré priťahuje mnoho návštevníkov. Je tiež rodiskom Narcísa Monturiola, vynálezcu prvej úspešnej strojom poháňanej ponorky. Narodila sa tu aj Mónica Naranjo, jedna z najúspešnejších španielskych speváčok 90. rokov 20. storočia a 0. rokov 21. storočia.
História.
Názov mesta je odvodený od názvu "Ficaris", ktorý je vizigótskeho pôvodu. V roku 1267 mu kráľ Jakub I. Aragónsky pridelil práva fuero, no o štyri roky neskôr gróf Ponç Hug IV z Empúries mesto podpálil.
V roku 1794 bol Figueres odovzdaný Francúzsku, ale o rok neskôr bol znovu získaný. Počas španielskej vojny za nezávislosť ho v roku 1808 dobyli Francúzi, v roku 1811 ho opäť dobyli Španieli a v tom istom roku ho opäť dobyli Francúzi.
Počas španielskej občianskej vojny zostalo mesto verné republikánskej vláde a bolo opakovane bombardované nacistickým a fašistickým talianskym letectvom.
Bolo to jedno z najviac bombardovaných katalánskych miest počas občianskej vojny v roku 1938 a najmä začiatkom roku 1939, keď mestom prešlo tisíce ľudí na ceste do exilu. Počet obetí bombových útokov nemôže byť s určitosťou známy, ale mohol by sa pohybovať okolo 400.
Španielska republikánska vláda v exile usporiadala svoje posledné zasadnutie počas občianskej vojny (1. februára 1939) v kobkách svojho hradu Sant Ferran vo Figueres.
Figueres sa zotavuje od 50. rokov 20. storočia a svoju ekonomiku konsoliduje okolo odvetvia cestovného ruchu.
Doprava.
Figueres sa nachádza v severovýchodnom rohu Katalánska zhruba 40 km od Girony, 140 km od Barcelony, 60 km od Perpignanu a 50 km od letiska Girona-Costa Brava. Je obsluhovaný aj vlastnou železničnou stanicou východne od starého mesta.
Figueres je od decembra 2010 napojený na európsku vysokorýchlostnú železničnú sieť vďaka otvoreniu trate LGV spájajúcej Figueres s Perpignanom, čo umožňuje priame spoje TGV do Paríža v dĺžke 5 h a 27 min. Napojenie na trať AVE Madrid-Barcelona začalo 8. januára 2013, pričom cesta trvá 53 min do Barcelony Sants a 12 min do Girony.
Partnerské mestá.
Figueres je partnerské mesto s:
Turistická značkovaná trasa číslo 2419

 Turistická značkovaná trasa číslo 2419 je modrá trasa v pohorí Považský Inovec. Začína v obci Beckov a končí v Prašiciach. Dĺžka trasy je 37,6 km.
Kalotė (jazero)

Kalotė je litovské jazero, ktoré sa nachádza u pobrežia Baltského mora. Je to zdrojnica riečky menom Cypa a rozkladá sa na západnom okraji dediny Kalotė, na sever od Klaipėdy. Jeho južná časť obklopuje les Kukuliškių miškas. V severnej časti sú brehy nízke a močaristé. Dno je miestami pokryté až vrstvou bahna pôvodom z rastlinných zvyškov. Je tu vysoká koncentrácia planktónu. Je na území chránenej krajinnej oblasti Pajūrio regioninis parkas (Park Prímorského kraja).
Fauna a flóra.
V okolí jazera možno pozorovať liene, plotice, ostrieže, šťuky, labute, husi a rôzne kačice.
Z rastlín sa v okolí jazera vyskytujú koralica lesná ("Corallorhiza trifida"), zdrojovka prameništná ("Montia fontana"), veronika brečtanolistá ("Veronica hederifolia"), linnéovka severná ("Linnaea borealis") a dub zimný ("Quercus petraea").
Jazykové súvislosti.
Názov Kalotė je v litovčine rodu ženského, číslo jednotné. Existuj domienka, že názov pocháza od slova "kalas", čo je starý, dnes už nepoužívaný názov pre sumcov, ktorí sa tu asi skôr vyskytovali.
Tyčový materiál

Tyčový materiál je v hutníctve súhrnné označenie pre najrozšírenejší druh normalizovaných kovových polotovarov. Sú to tyče spravidla konštantného prierezu rôzneho tvaru z ocele alebo neželezných kovov. Jednotlivé normy predpisujú rozmery polotovaru vrátane medzných odchýlok, použitý materiál, spôsob výroby, kvalitu povrchu a stupeň priamosti.
Oceľové tyče.
Oceľové tyče sa vyrábajú najmä valcovaním za tepla. Vybrané tyče (pre ložiskové krúžky) sa vyrábajú aj kovaním. Vyrábajú sa v prierezoch:..
Tyče z neželezných kovov.
Normalizované tyče z neželezných kovov sa vyrábajú z hliníka a jeho zliatin a medi a jej zliatin. Vyrábajú sa tvárnením za tepla, valcovaním za tepla alebo studena, ťahaním za studena.
Vyrábajú sa v prierezoch:
Turistická značkovaná trasa číslo 8113

 Turistická značkovaná trasa číslo 8113 je krátka žltá trasa v Chvojnickej pahorkatine. Začína v obci Radošovce a končí pri chate Krížnica. Dĺžka trasy je 6,5 km.
Jalovecká hora

Jalovecká hora alebo Jalovská hora (; ) je vrch v Západných Tatrách. Leží v závere Jaloveckej doliny nad obcou Jalovec, približne severne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa na západe Tatier, v podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské Tatry. Masív leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Jalovec a Bobrovec. Najbližšími sídlami sú južne situovaný Žiar, Jalovec a Bobrovček, juhovýchodne sa nachádza Konská, juhozápadne Liptovské Matiašovce, západne Huty a severozápadne Zuberec. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Jalovecká hora leží na konci rázsochy, vybiehajúcej juhozápadným smerom zo Salatína () v hlavnom hrebeni Západných Tatier na Lysec (). Vypína sa nad záverom Jaloveckej doliny, nad miestom, kde sa dolina vetví. Západne sa nachádza Bobrovecká dolina, ktorou vodu odvádza Poliansky potok do Jalovčanky v povodí Váhu. Tá preteká južným úpätím dolinou Parichvost, kde smeruje aj voda z východne situovanej Hlbokej doliny.
Východne leží Ráztoka (), Jalovecká kopa (), Príslop (), Baníkov (), Pachoľa () a Spálená (), severne Salatín (), Lysec (), Brestová (), Zuberec (), Pálenica () a Kozinec (), západne Sivý vrch (), Biela skala (), Ostrá (), Veľká kopa () a Malá kopa () a južne Babky (), Sokol (), Mních (), Skala (), Trnác () a Široká (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol so súvislým porastom kosodreviny umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít sú viditeľné okolité vrcholy Západných Tatier, blízke doliny a Liptovská kotlina, pri vhodných podmienkach aj Oravské Beskydy, Malá Fatra, Chočské vrchy, Veľká Fatra a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný hrebeňom zo Salatína. Značené trasy vedú blízkymi dolinami.
Turistická značkovaná trasa číslo 5137

 Turistická značkovaná trasa číslo 5137 je zelená trasa v pohorí Biele Karpaty. Začína pri obci Sobotište v lokalite Kadlečíkovci a končí pri obci Chvojnica v osade Nečasovci. Dĺžka trasy je 10 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Jakub Jablonský

Jakub Jablonský (* 4. december 1995, Banská Bystrica) je slovenský filmový, televízny a divadelný herec. Stal sa víťazom 9. série tanečnej show "Let’s Dance".
Životopis.
Vyrastal v rodine väzenských dozorcov teda odmala bol vedený k autorite. Už od útleho veku sa venoval folklórnemu tancu. Venoval sa mu celkom 16 rokov. Zakotvil vo folkrónom súbore Urpín. V roku 2009 ako štrnásťročný tancoval v štátnej opere v Banskej Bystrici, v tom istom roku nastúpil na konzervatórium Jána Levoslava Bellu v Banskej Bystrici kde študoval odbor muzikálne herectvo. Už počas školy ho Jana Oľhová brávala na divadelné predstavenia do Bratislavy. Preto sa rozhodol pokračovať na divadelnú fakultu odboru herectvo na Vysokú školu muzických umení. Jeho profesorkami sa stala práve Jana Oľhová a Emília Vášaryová. Okrem toho absolvoval aj štúdium na Falmouth University v Anglicku.
V hlavnom meste okrem vzdelania sa začal stretávať aj s Kristínou Spáčovou. Začali spolu chodiť a po 6 rokoch, v marci 2024 oznámili rozchod. Avšak nerozišli sa v zlom a ostali kamarátmi.
Je známy vďaka seriálu "Dunaj, k vašim službám" kde stvárňuje postavu žida Davida Gutmanna.
Okrem toho si zahral aj v dvoch celovečerných rozprávkach "Čarovný kamienok" a "Keď draka bolí hlava", aj v niekoľkých seriáloch "Nový život", "Delukse" a "Kriminálka Kraj".
Účinkuje aj v niekoľkých divadlách: SND, DPM, U92, divadlo Nude.
Joachim Andersen

Joachim Christian Andersen (* 31. máj 1996, Solrød Strand, Dánsko) je dánsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v anglickom klube Crystal Palace.
Klubová kariéra.
Mládežnícka kariéra.
Andersen začínal s futbalom v tíme Greve Fodbold kde bol deväť rokov. V roku 2009 odišiel do akadémie FC Kodaň odkiaľ o dva roky neskôr odišiel do akadémie Midtjyllandu. V roku 2013 odišiel do Holandska kde prestúpil do Twente za poplatok 650 tisíc eur.
Twente.
Andersen postupne prešiel z mládežníckeho tímu do rezervy. V klube debutoval 6. marca pri remíze 2:2 s Willem II. O týždeň neskôr podpísal novú zmluvu do roku 2018. Dňa 22. marca strelil svoj prvý gól v klube pri remíze 2:2 s Groningenom. 
V sezóne 2015/16 dostal väčší herný čas a stal sa stabilným hráčom tímu. Počas sezóny odohral 18 zápasov v ktorých strelil jeden gól.
Sampdoria Janov.
Dňa 26. augusta 2017 podpísal Andersen zmluvu s talianskym klubom Sampdoria Janov. V klube bol zo začiatku nevyužitým náhradníkom. V klube debutoval 25. februára 2018 pri výhre 2:1 nad Udinese.
V sezóne 2018/19 sa stal stabilným hráčom základnej zostavy Dňa 8. novembra 2018 podpísal novú zmluvu do leta 2022.
Olympique Lyon.
Dňa 12. júla 2019 podpísal Andersen päťročný kontrakt s francúzskym klubom Olympique Lyon. Sampdoria zaňho zinkasovala 30 miliónov eur čím sa stal rekordným prestupom Lyonu. V klube debutoval 9. augusta pri výhre 3:0 nad AS Monaco. Dňa 2. októbra debutoval v skupinovej fáze Ligy majstrov UEFA pri výhre 2:0 nad RB Leipzig. Svoj prvý gól v klube strelil 5. novembra pri výhre 3:1 nad Benficou v Lige majstrov.
Hosťovanie vo Fulhame.
Dňa 5. októbra 2020 sa Andersen pripojil k Fulhamu, k nováčikovi Premier League. V klube debutoval 2. novembra pri výhre 2:0 nad West Bromwich Albion. Svoj prvý gól v Premier League strelil 19. marca pri prehre 1:2 s Leeds United. Na konci sezóny však s tímom zostúpil do Championship.
Crystal Palace.
Dňa 28. júla 2021 prestúpil Andersen do Crystal Palace za poplatok 17,5 milióna eur s bonusmi. V klube debutoval 14. augusta pri prehre 0:3 s Chelsea.
Dňa 27. apríla 2024 odohral svoj 100. zápas za klub v Premier League pri remíze 1:1 s Fulhamom.
Medzinárodná kariéra.
Andersen reprezentoval Dánsko na mládežníckych kategóriách od 15 do 21 rokov. V seniorskom tíme reprezentoval 15. októbra 2019 pri výhre 4:0 na Luxemburskom.
Andersen bol zaradený do konečnej nominácie na preložené EURO 2020. Na turnaji zasiahol do troch zápasoch vo vyraďovacej fáze turnaja. Dánsko skončilo na turnaji v semifinále kde prehralo s Anglickom po predĺžení.
Andersen bol zaradený do konečnej nominácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022. Na turnaji odohral všetky tri zápasy v skupine. Dánsko však do vyraďovacej fázy nepostúpilo.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 8. máju 2024"
Medzinárodné.
"K 8. máju 2024"
Peter Kmec

JUDr. Peter Kmec (* 11. november 1966, Nitra) je slovenský diplomat a politik, od roku 2023 podpredseda vlády pre plán obnovy a odolnosti a využívanie eurofondov.
Životopis.
Kmec medzi rokmi 1985 a 1990 študoval na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov, absolvoval aj štúdium na právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
V rámci svojej diplomatickej kariéry bol v období 2000 až 2003 zástupcom veľvyslanca na slovenskom veľvyslanectve v Izraeli, neskôr slúžil ako veľvyslanec vo Švédsku a medzi rokmi 2012 a 2018 ako veľvyslanec v USA.
Po návrate na Slovensko vstúpil do politiky v roku 2020, keď bol za stranu SMER-SD zo 16. miesta zvolený do Národnej rady Slovenskej republiky. Krátko po svojom zvolení opustil 17. júna SMER a vstúpil do novej strany HLAS-SD odídenca zo SMER-u Petra Pellegriniho. V roku 2023 bol z 85. miesta za HLAS opätovne zvolený do NRSR. 25. októbra toho roku sa stal podpredsedom vlády pre plán obnovy vo štvrtej vláde Roberta Fica.