burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ragby na Bolivarianských hrách 2017

Ragby na Bolivarianských hrách 2017 bol ragbyový turnaj v rámci multišportového podujatia Bolivarianských hier 2017. Konal sa v meste Santa Marta, v Kolumbii v dňoch od 20. do 22. novembra 2017, za účasti 5 mužských a 4 ženských tímov. Pôvodne sa mali zúčastniť aj mužské družstvá Dominikánskej republiky, Ekvádora a Salvádora a ženské družstvo Salvádora. Ragbyový turnaj sa na hrách organizuje iba od hier v roku 2013 a toto bolo jeho 2. vydanie, zakaždým v sedmičkovej verzii ragby. Zápasy sa odohrali na novopostavenom štadióne "Estadio de rugby" v športovom komplexe Parque Deportivo Bolivariano. 
V mužskej kategórii obhájilo titul , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . U žien rovnako obhájila titul domáca , keď vyhrala vo finále nad .
Šejval

Šejval je prírodná pamiatka (pred tým národná prírodná pamiatka) ev. č. 723 severne od obce Radhošť v okrese Ústí nad Orlicí. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR. 
Ochrana.
Predmetom ochrany je lokalita ohrozených druhov rastlín, zvlášť kriticky ohrozeného truskavca obyčajného ("Hippuris vulgaris"). Truskavec obyčajný však tu od roku 1996 nebol pozorovaný a pravdepodobne vyhynul. Pri rybníku na slatinných lúkach sa však vyskytujú i ďalšie zaujímavé druhy rastlín: cesnak hranatý ("Allium angulosum"), vstavačovec májový ("Dactylorhiza majalis"), hadí jazyk obecný ("Ophioglossum vulgarum"), nadutica bobuľnatá ("Cucubalus baccifer") či horčinka horkastá ("Polygala amarella").
Bejzbal na Bolivarianských hrách 2017

Bejzbal na Bolivarianských hrách 2017 bol bejzbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Bolivarianských hier 2017. Konal sa v meste Santa Marta, v Kolumbii v dňoch od 18.23. novembra 2017, za účasti 5 mužských tímov. Pôvodne sa malo zúčastniť aj družstvo Dominikánskej republiky. Bejzbalový turnaj sa na hrách organizuje od začiatku konania hier a toto bolo jeho 14. vydanie. Zápasy sa odohrali na štadióne "Estadio de béisbol" v športovom komplexe Parque Deportivo Bolivariano. 
Svoj tretí titul, 44 rokov od posledného, získala domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad obhajcom prvenstva z . 
Účastníci.
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku WBSC v roku 2017.
Futsal na Bolivarianských hrách 2017

Futsal na Bolivarianských hrách 2017 bol futsalový turnaj v rámci multišportového podujatia Bolivarianských hier 2017. Konal sa v meste Santa Marta, v Kolumbii v dňoch od 20.25. novembra 2017, za účasti 6 mužských tímov. Futsalový turnaj sa na hrách organizuje od hier v roku 2009 a toto bolo jeho 3. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne Coliseo Colegio Coedumag. Obhajca titulu z sa na turnaji nezúčastnil.
Svoj druhý titul získala domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad .
Účastníci.
Pozn.: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom futsalovom rebríčku k novembru 2017.
Hradní kopec Litice

Hradní kopec Litice je prírodná pamiatka ev. č. 122, v správe AOPK Pardubice, ktorá sa nachádza na skalnej ostrohe hradu Litice v obci Litice nad Orlicí v okrese Ústí nad Orlicí.
Tato lokalita je zvyšok prirodzenej skladby zmiešaného lesného porastu s výskytom vzácnych živočíchov a rastlín.
Geológia.
Geomorfologicky vrch spadá do celku Podorlická pahorkatina, podcelku Žamberská pahorkatina, okrsku Litický hřbet a podokrsku Chlumský hřbet.
Strečniansky tunel

Strečniansky tunel je súbor troch železničných tunelov medzi Strečnom a Vrútkami na trati Žilina – Košice.
História.
Rakúsko-Uhorsko veľmi rýchlo poznalo význam železnice pre rozvoj krajiny, preto malo veľký záujem o budovanie dôležitých dopravných trás. Bankrot monarchie výstavbu zastavil, no vďaka prísunu súkromného kapitálu sa postupne rozvoj siete rozbehol. Kľúčovou traťou pre územie Slovenska bola Košicko-bohumínska železnica, ktorá viedla údolím Kysuce, Váhu a Hornádu. Náročný horský terén s úzkymi údoliami si vyžiadal výstavbu 5 tunelov, medzi ktorými bol aj Strečniansky (dnes Strečno III.) s dĺžkou 524 metrov, ktorý prekonával masív Baniska. Zdvojkoľajnenie trate si pred II. svetovou vojnou vyžiadalo predĺženie tunela III, úpravu trasy a vybudovanie dvoch nových tunelov.
Pre skapacitnenie trate bolo realizované jej zdvojkoľajnenie a práve tunely boli problematickým miestom. Zúžený priestor Strečnianskej úžiny, ktorou okrem železničnej trate a cesty viedlo koryto Váhu, limitoval možnosti výstavby. Pôvodný tunel bol dlhý 524 metrov, no pri jeho východnom portáli bolo úrovňové priecestie, komplikujúce tak železničnú, ako aj cestnú dopravu. Preto bolo vybudované premostenie, čím sa starý tunel predĺžil o ďalších 22 metrov.
Druhý tunel bol vybudovaný ako jednokoľajný tunel počas zdvojkoľajňovania trate v rokoch 19371939. Má dĺžku 593 metrov, nachádza sa 20 až 80 metrov severne od tunela Strečno III a vedie popod vrch Banisko. Od žilinskej strany sa pred vjazdom do tunela II aj III nachádza most ponad Váh.
Dvojkoľajný tunel Strečno I prechádza pod Košariskami a má dĺžku 318 metrov. Bol vybudovaný počas budovania druhej koľaje v rokoch 19371939 z dôvodu narovnania trasy.
Poškodenie tunelov.
Počas II. svetovej vojny bol priestor Strečnianskej úžiny dôležitým strategickým miestom. Počas povstania i koncom vojny prebiehali v okolí silné boje a železničná trať bola opakovane poškodená. Pokým povstalci tunely zatarasili vlakmi, pričom poškodili najmä koľaje, ustupujúci Nacisti značne poškodili tunely i mosty ponad Váh. Oprava strategickej trate začala hneď po skončení vojny a v plnom rozsahu bola doprava obnovená až v roku 1946.
Bielovodské sedlo

Bielovodské sedlo (občas nazývané Nižné Bielovodské sedlo, dávnejšie Bialčanske sedlo, , , ) je široké trávnaté sedlo v severnom vedľajšom hrebeni Rysov a severozápadnom hrebeni Veľkého Žabieho štítu, medzi Kopou nad Žabími vrátkami a Ovčími vežičkami vo Vysokých Tatrách. Jeho dva doly sú predelené Bielovodským hrbom.
Dávnejšie cez sedlo viedol chodník z Doliny Rybieho potoka do Žabej doliny bielovodskej. V súčasnosti sedlo leží na poľsko-slovenskej hranici a nevedie ním turistický chodník.
Názov.
Je odvodený od Bielovodskej doliny.
Prvovýstupy.
Sedlo poznali oddávna pastieri a neskôr turisti.
Prvé známe výstupy do sedla:
Turistika.
Do sedla nevedie turistická značka.
Bránička

Bránička (dávnejšie "Veľká bránička", , , ) je najvýraznejšia depresia s ostrými hranami medzi masívom Chmúrnej veže a Veľkého kostola, presnejšie medzi Chmúrnou ihlou a Kopou Veľkého kostola vo Vysokých Tatrách. Jej strmé zrázy spadajú do Malej Studenej doliny a Veľkej Studenej doliny.
Názov.
Je odvodený od tvaru sedla.
Turistika.
Do sedla nevedie turistická značka.
Cestovný pas Slovenskej republiky

Cestovný pas Slovenskej republiky (ďalej len pas) je verejná listina na žiadosť vydaná občanovi Slovenskej republiky ako primárny identifikačný doklad pre cesty do zahraničia. Pas je možné použiť aj ako doklad potvrdzujúci slovenské občianstvo a ako osobný doklad totožnosti pri väčšine vnútroštátnych úkonov vyžadujúcích predloženie dokladu totožnosti. Pas je majetkom Slovenskej republiky. Občan je oprávnený mať najviac dva platné pasy súčasne.
Platné cestovné pasy Slovenskej republiky sú vydávané na základe zákona č. 647/2007 Z. z. o cestovných dokladoch a o zmene a doplnení niektorých zákonov v znení neskorších predpisov.
Pri cestách v rámci Európskej únie je možné namiesto pasu použiť občiansky preukaz.
Tatry mountain resorts

Tatry mountain resorts, a.s. je prevádzkovateľom horských stredísk a turistických služieb pôsobiaci na Slovensku, Česku, Poľsku a v Rakúsku. Centrála sídli v Demänovskej doline v Nízkych Tatrách na Slovensku.
Dejiny.
Do roku 2009 firma pôsobila len v Nízkych Tatrách pod názvom JASNÁ Nízke Tatry, a.s. Jasná je najväčším slovenským lyžiarskym strediskom.
Vo februári 2018 firma znovu predstavila plán prepojenia Skalnatého plesa a Hrebienku lanovou dráhou. Lanovka má zredukovať počet nutných prejazdov medzi Tatranskou Lomnicou Smokovcami o viac než 1000 áut denne. Zabezpečiť by mala tiež rovnomernejšie využitie ubytovacích kapacít a atrakcií. Lanovka s tromi podperami by mala stáť 25 až 27 miliónov eur. Výstavba by sa však mala uskutočniť v národnom parku s piatym stupňom ochrany. Juraj Lukáč z Leso-ochranárskeho zoskupenia VLK upozornil aj na chýbajúci zonačný dokument, ktorý by stanovil kde sa v Tatrách môže a kde nemôže stavať.
Slovník súčasného slovenského jazyka

Slovník súčasného slovenského jazyka je jednojazyčný slovník súčasného slovenského jazyka s plánovaným rozsahom vyše 200 000 slov, ktorý vychádza od roku 2006 pod vedením hlavných redaktoriek Alexandry Jarošovej a Kláry Buzássyovej vo Vydavateľstve SAV. Je to základný výkladový vedecký opis slovnej zásoby súčasnej slovenčiny vo všetkých sférach komunikácie.
Spracovaný je na základe primárnych a sekundárnych zdrojov s využitím nástrojov počítačovej lexikografie. Medzi primárne zdroje patria hlavne tradičná slovníková kartotéka Jazykového ústavu Ľudovíta Štúra a Slovenský národný korpus. Sekundárne zdroje pochádzajú hlavne z existujúcich slovníkov a diel vydaných v rámci SAV. 1. diel obsahuje aj podrobné informácie o východiskách a zásadách slovníka.
Vydané diely v súčasnosti nie sú kodifikačnou príručkou slovenčiny.
Podnik jednotlivca

Podnik jednotlivca je podnik fyzickej osoby – podnikateľa. Na Slovensku tento pojem konkrétne zahŕňa:
Slovenská reč

Slovenská reč je slovenský jazykovedný časopis vydávaný od roku 1932 s rôznou periodicitou Jazykovedným ústavom Ľudovíta Štúra SAV. Je to základný a najstarší časopis pre výskum slovenského jazyka.
Brána Veľkého kostola

Brána Veľkého kostola () je najhlbšia depresia v severozápadnom vrchole Veľkého kostola, medzi Vežou Veľkého kostola a Veľkým kostolom, pod jeho severozápadným vrcholom vo Vysokých Tatrách.
Názov.
Depresia nemala dlho názov. Prvý kto použil názov "Wrota między Kaplicami" bol poľský historik, znalec Tatier W. H. Paryski.
Turistika.
Do sedla nevedie turistická značka.
Brdárov priechod

Brdárov priechod (niekedy aj Brdárov prechod, ) je široké a hlboké sedlo v bočnom ramene Veľkej kopy, medzi ňou a Veľkou Brdárovou grapou v Západných Tatrách. Sedlo je charakteristické ako priechod, tvorí praktické prepojenie medzi hornou časťou Kôprovnice a Špaňou dolinou.
Názov.
Sedlo dostalo meno podľa slova "brdár". Má dvojaký význam. Označovali sa ním korytári, výrobcovia korýt, v Liptove aj biedni ľudia - bedač. Pravdepodobne sa pomenovanie môže viazať na chudobných pastierov, ktorí vyháňali ovce na chudobné pastviny.
Turistika.
Do sedla nevedie turistický chodník. Táto oblasť je prísnou rezerváciou TANAPu.
Dlhová intolerancia

Dlhová intolerancia je termín vytvorený autormi Carmen Reinhartovou, Kennethom Rogoffom a Miguelom Savastanom. Termín odkazuje na neschopnosť rozvíjajúcich sa trhov riadiť úroveň externého (zahraničného) dlhu tak, ako by to za rovnakých podmienok bolo zvládnuteľné pre vyspelé krajiny. Autori vytvárajú analógiu s neschopnosťou niektorých organizmov stráviť mliečny cukor, ako je to v prípade Intolerancie laktózy.
Hypotéza dlhovej intolerancie.
Koncepcia dlhovej intolerancie poukazuje na extrémnu situáciu, ktorú mnohé rozvíjajúce sa trhové ekonomiky zažívajú na svojich úrovniach zahraničného dlhu, aj keď by ich úroveň bola v podmienkach vyspelých ekonomík kontrolovateľná. V prípade dlhovo intolerantných krajín sa úverové riziko zdá byť neprimerané vzhľadom na veľkosť ich dlhovej záťaže, čo vedie k extrémnym okolnostiam, ktoré sa väčšinou prejavujú veľmi vysokou volatilitou a ťažkosťami pri splácaní dlhových záväzkov.
Táto hypotéza je založená na empirickom fakte, že dlhové krízy v rozvíjajúcich sa ekonomikách sa zvyčajne vyskytujú na úrovniach dlhu, ktoré sa nemusia považovať za nadmerné. Analýzou úrovne zadlženia a rozhodnutí, ktoré viedli k zlyhaniu v stredne príjmových krajín medzi rokmi 1970 až 2008 sa zistilo, že v čase zlyhania je pomer zahraničného dlhu k HDP vyšší ako 100 percent len v 16 percentách prípadov; viac ako 50 percent zlyhania sa vyskytuje na úrovni zahraničného dlhu pod 60 percentami; a 19 percent epizód sa vyskytuje na úrovni dlhu pod 40 percentami HNP.
Laura Vandervoortová

Laura Dianne Vandervoort (* 22. september 1984, Toronto, Ontário, Kanada) je kanadská herečka známa so seriálu "Instant-star" (2004), tiež sa objavila vo filmoch "Do hlbiny 2" (2009), Macík (2012) či Jigsaw (2017). 
Detstvo a mladosť.
Laura Vandervoort sa narodila a vyrastala v Toronte v Ontáriu, v Kanade. Jej otec je holandského pôvodu a mama je z Kanady. Od detstva až doposiaľ sa Laura venuju viacerým športom, ako príklad: futbal, karate (vlastní čierny pás druhého stupňa), basketbal, tenis, gymnastika či bejzbal. Má sestru Sarah a je si blízka s hereckým kolegom Gordonom Pinsentom.
Kariéra.
Hereckú kariéru rozbehla keď mala trinásť rokov, v roku 1997. Podieľala sa niekoľkých kanadských predstaveniach a neskôr bola obsadená do niekoľkých reklám a seriálov. Jej prvá väčšia úloha, prišla až v seriály "Instant Star" (2004), v seriály sa objavovala celé štyri série. 
Po niekoľkých menej úspešných filmoch, v roku 2007 natočila film "Ten kto si dáva bacha" (2007), vo filme vystupovala po boku hviezd ako Joseph Gordon - Levitt, Jeff Daniels či Isla Fisher. Pripojila sa k hereckému obsadeniu televízneho seriálu "Smallville," ako Tom Welling, Kristin Kreuk, Allison Mack či Michael Rosenbaum. Jej postava bola sesternicou Clarka Kenta, volala sa Kara Kent, tiež zvaná aj Supergirl. 
V roku 2009 sa predstavila v dobrodružnom filme o potápačov "Do hlbiny 2", ktorý nemal veľký úspech. V rovnakom roku, ju bolo možné vidieť aj v kanadskom filme "Detektívka v utajení". Menšiu úlohu získala aj v seriály "Votrelci" kde sa predstavila ako mimozemská návštevníčka Lisa.
V roku 2011 sa zúčastnila thrilleru "Výkupné", spolu s Rayom Liottom a Kevinom Zegersom. Svoj hlas tiež prepožičala jednej z postáv so animovaného seriálu "Griffinovci".
V roku 2012 získala vedľajšiu postavu menom Tanya, ktorá je kolegyňou Marka Wahlberga v komediálnom filme "Macík" . Známa je tiež jej postava Eleny Michaels so seriálu "Bitten", kde stvárnila hlavnú úlohu.
V roku 2016 sa objavila ako supervillain Indigo / Brainiac 8 v seriály "Supergirl", po boku hlavnej hrdinky Melissy Benoist. V roku 2017 získala úlohu vo filme "Jigsaw". 
Súkromný život.
Aktívne bojuje za práva zvierat, v októbri 2011 sa predstavila pre spoločnosť PETA ako súčasť kampane "Exotic Skins" a v roku 2014 sa znova objavila za reklamu, ktorá protestovala proti držbe morských cicavcov v zajatí . Momentálne žije v Los Angeles.
Solisko (hrebeň)

Solisko (, , ) je asi dlhý hrebeň, ktorý tvorí vedľajšie juhovýchodné rameno Furkotského štítu v rázsoche Kriváňa. Jeho kulminačným bodom je Veľké Solisko a oddeľuje Furkotskú dolinu od Mlynickej doliny vo Vysokých Tatrách.
Historické výstupy.
Výstupy po hrebeni a na štíty Soliska nie sú náročné.
Prvé zaznamenané prechody hrebeňa:
Kotvičník zemný

Kotvičník zemný ("Tribulus terrestris" L.) je jednoročná poliehavá bylina z čeľade jarmovcovité ("Zygophyllaceae"), ktorá sa často používa v lekárstve alebo v doplnkoch výživy u športovcov.
Tribulus terrestris sa využíval už v tradičnej starovekej gréckej, čínskej aj indickej medicíne (ajurvéda) ako liek proti neplodnosti, impotencii a erektilnej dysfunkcii. Používal sa aj na zvýšenie libida. Výťažok z rastliny je v nekonvenčnej medicíne západných krajín populárny od 80. rokov 20. storočia. Používa sa na zvýšenie hladiny testosterónu v krvi, zvýšenie libida a ako adaptogén pre fyzicky aktívnych mužov.
Etymológia.
Pôvod názvu rastliny treba hľadať v gréckom slove "τρίβολος" (po slovensky: Kotvica plávajúca), ktoré sa do latinčiny prekladá ako "tribulos". Latinské slovo "tribulus" sa používalo pôvodne na označenie špicatej zbrane, no v klasickom Grécku sa toto slovo používalo už ako názov Kotvičníka zemného.
Pôvod a výskyt.
Rastlina pochádza pravdepodobne z piesočnatých morských pobreží Číny a Japonska. Ide o invazívny druh, ktorý sa postupne rozšíril aj do Európy, Ázie, Ameriky, Afriky a Austrálie. Kotvičník poznajú aj obyvatelia Indie, či Srí Lanky. V zahraničí sa pestuje kvôli svojim liečivým účinkom. Známy je pod názvom goat´s head, devil´s-thorn, burra gokharu či bindii.
Opis.
Byľ: málo rozvetvená, dĺžka: 10 až &lt;br&gt;Listy: krátke stopkovité, elipsový alebo kopijovitý tvar&lt;br&gt;Kvet: päťpočetný kvet žltej farby&lt;br&gt;Plod: suchý plod sa skladá z pätice rozložených, bradavičnatých a tvrdých plodov, po jeho bokoch sa nachádzajú špicaté pichliače&lt;br&gt;Semená: svetlo hnedá farba, vajcovitý tvar
Výskyt.
Kotvičník je rozšírený v Európe, Ázii, Afrike aj Austrálii. Pochádza pravdepodobne z piesočných morských pobreží Číny a Japonska. Typické miesto výskytu kotvičníka sú suché miesta, stepi, polopúšte. Darí sa mu aj na prímorských pieskoch, pasienkoch, popri cestách aj v záhradách.
Účinky.
Zbiera sa ako liečivá rastlina veľmi širokého použitia a je známy svojimi blahodarnými účinkami.
Hlavné účinky kotvičníka:
Marco Rajt

Marco Rajt, vlastným menom Marek Rajt (* 27. december 1977, Bratislava) je multižánrový husľový virtuóz a pedagóg hudby.
Detstvo.
Marco Rajt sa narodil v hudobníckej rodine ako druhý z troch synov (rodičia Miroslav Rajt (akordeón) a Mária Rajtová, rod. Vaškovičová). Marca už od skorého detstva viedol k hudbe otec. Marco začal hrať na husliach ako šesťročný, ako osemročného ho odborníci označili za zázračné dieťa a majstra hmatníku. V tomto veku zvládal skladby ako napríklad „Let Čmeliaka“ (Nikolaj Andrejevič Rimskij-Korsakov) alebo „Čardáš“ (Vittorio Monti) a získaval prvé miesta na rôznych slovenských aj európskych súťažiach.
Kariéra a tvorba.
Marco Rajt vydal 3 albumy s ľudovou cimbalovou tvorbou (1996: "Marek Rajt so svojou cimbalovou hudbou 1", 2001: "Marek Rajt so svojou cimbalovou hudbou 2" a 2008: "Romano Stylo"). Ľudovej a klasickej hudbe, ktorú aj študoval sa venoval do roku 2014. V roku 2015 vydal a pokrstil sólový album "Marco", plný najznámejších klasických a rock-popových hitov, ktoré prerába do svojho vlastného štýlu. Tento album, venovaný jeho vtedy 2,5 ročnému synovi si získal u ľudí veľký úspech a Marca dostal do popredia slovenskej hudobnej scény.
V júni 2016 vydal rockový štúdiový album "Master of Violin", ktorým údajne dokazuje svoju genialitu. V tomto období dostal mediálnu prezývku „Slovenská Vanessa Mae v nohaviciach“. V máji 2017 vydal singel s kontroverzným videoklipom na skladbu "Summer", časť „Búrka“ z diela „Štyri ročné obdobia“ (Antonio Vivaldi).
Momentálne sa pohybuje na rôznych významných pódiách, svojimi vystúpeniami často podporuje viaceré benefičné koncerty, predovšetkým tie, ktoré sú venované deťom. Je častým hosťom televíznych talkshows, nie len ako umelec, ale aj ako skúsený pedagóg.
Brehár hrdzavý

Brehár hrdzavý ("Limosa lapponica") je druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Hniezdi v palearktíde, na Americkom kontinente len v severozápadnej časti. V Európe hniezdia len na najsevernejších lokalitách Škandinávskeho polostrova a v Rusku. Obýva krovinatú tundru pri močiaroch a vresoviskách. Na Slovensku patrí medzi vzácne transmigranty, pozorovaný hlavne pri väčších vodných plochách, na jar v máji, na jeseň v mesiacoch september a október. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov brehár hrdzavý patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci.
Výskyt a stav na Slovensku.
Najčastejšie boli zaznamenané na rybníkoch medzi Senným a Iňačovcami.
Ekosozologický status v roku 1995 "Im" – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 žiadny. Európsky ochranársky status "SPEC3" – druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "L" – lokalizovaný.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 2300 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015)..
Fa-lun Kung

Fa-lun Kung alebo Fa-lun Ta-fa (, , angl. prepis "Falun Gong", "Falun Dafa") je duchovná prax pochádzajúca z Číny, ktorá spája meditačné a čchi-kungové cvičenia s morálnym učením založeným na princípoch pravdivosti, súcitu a znášanlivosti. Prax zdôrazňuje morálku a kultivovanie cnosti a zaraďuje sa do čchi-kungovej praxe budhovskej školy, hoci jej učenia obsahujú aj prvky taoistickej tradície. Morálnym zlepšením a praktizovaním cvičení sa praktizujúci Fa-lun Kung snažia odstrániť pripútanosti a nakoniec dosiahnuť duchovnú múdrosť.
História.
Fa-lun Kung je pradávnou praxou, ktorá sa v minulosti vyučovala len v užšom kruhu z majstra na žiaka. Verejne bol prvýkrát vyučovaný v severovýchodnej Číne v roku 1992 pánom Li Chung-Č´. Objavil sa koncom čínskeho „čchi-kungové boomu“ - obdobia, kedy prekvitali podobné meditačné praxe, pomalé a dychové cvičenia. Odlišuje sa od iných čchikungových praxí tým, že neprijíma žiadne poplatky a nemá formálne členstvo, nepraktizujú sa denné rituály ani uctievanie, zdôrazňuje viac morálku. Západní vedci opísali Fa-lun Kung ako čchikungovú školu, „duchovné hnutie“, tradičný „kultivačný systém“ starobylej Číny alebo ako formu čínskeho náboženstva.
Prenasledovanie v Číne.
Hoci sa spočiatku praxi dostala výrazná podpora čínskej vlády, v polovici 90. tych rokov Čínska komunistická strana a organizácie verejnej bezpečnosti vnímali Fa-lun Kung ako čoraz väčšiu potencionálnu hrozbu kvôli jeho popularite, nezávislosti od štátu a duchovných učení. V roku 1999 odhadovala čínska vláda počet praktizujúcich Fa-lun Kung nad 70 miliónov. Situácia vyvrcholila v apríli 1999, keď sa vyše 10 tisíc praktizujúcich Fa-lun Kung zhromaždilo pri Zhongnanhai v Pekingu, aby žiadalo legálne uznanie a slobodu od štátu.
20. júla 1999 spustilo vedenie Čínskej komunistickej strany celonárodný tvrdý zákrok a širokú propagandistickú kampaň zameranú na vyhladenie praxe. Zablokovala prístup k internetovým stránkam, ktoré spomínali Fa-lun Kung a v októbri 1999 vyhlásila Fa-lun Kung za „heretickú organizáciu“, ktorá ohrozuje stabilitu spoločnosti. Praktizujúci Fa-lun Kung v Číne sú odvtedy údajne podrobovaní širokému porušovaniu ľudských práv: odhaduje sa, že stovky tisíc sú uväznení bez súdu a zadržaní praktizujúci sú podrobovaní nútenej práci, psychickému týraniu, mučeniu a iným donucovacím prostriedkom myšlienkovej reformy čínskymi predstaviteľmi. K roku 2017 odhadujú ľudskoprávne organizácie, že najmenej 4130 praktizujúcich Fa-lun Kung umrelo vo väzení v dôsledku mučenia. Niektorí vyšetrovalia odhadujú oveľa vyššie číslo a uvádzajú, že desiatky tisíc ľudí mohlo byť zabitých pre zásobovanie čínskeho transplantačného priemyslu s orgánmi. Odkedy prenasledovanie začalo, praktizujúci Fa-lun Kung požadujú väčšie ľudské práva v Číne.
Zakladateľ Fa-lun Kung Li Chung-Č´žije od roku 1996 v USA. Fa-lun Kung má široké zastúpenie po celom svete. Napriek prenasledovaniu pokračujú vnútri Číny v praktizovaní Fa-lun Kung podľa odhadov desiatky miliónov ľudí. Stovky tisíc praktizujú Fa-lun Kung mimo Číny vo vyše 100 krajinách sveta.
Mlynické Solisko

Mlynické Solisko (, , ) je na juhovýchodnom konci Soliskového hrebeňa medzi Nízkou lávkou (Štrbským Soliskom) a Zadným Soliskovým sedlom (Soliskovým hrbom) vo Vysokých Tatrách. Z pohľadu od juhovýchodu po ľavej strane je Furkotská dolina a po pravej Mlynická dolina.
Prvovýstup.
Vrchol štítu je ľahko dostupný. Pravdepodobne, vrchol navštívili kartografovia a turisti už skôr ako prvý písomne doložený výstup.
Turistika.
Na vrchol nevedie turistický chodník. Výstup je možný len s horským vodcom.
Slovenský národný korpus

Slovenský národný korpus (SNK) je súbor jazykových korpusov, rôzne vybraných a usporiadaných zbierok elektronicky zaznamenaných textov pre slovenčinu. Primárne obsahuje rôznorodé slovenské texty od roku 1955. Obsah korpusu predstavuje referenčný materiálový zdroj poznatkov o slovenčine a jej reálnom používaní. Slúži ako dátová základňa pre vedecké štúdium písanej i hovorenej slovenčiny, pre tvorbu jazykových slovníkov, počítačových prekladačov a podobne. SNK buduje a spravuje oddelenie Slovenského národného korpusu Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra SAV v Bratislave.
Slovenský národný korpus je zároveň vedecko-výskumný projekt tvorby celého komplexu slovenských elektronických jazykových zdrojov a digitalizácie jazykovedného výskumu.
Softvér.
Ako korpusový manažér sa používa nástroj NoSketchEngine.
Cigaretka na dva ťahy

Cigaretka na dva ťahy môže byť:
Malé Solisko

Malé Solisko (, , ) je jeden z najvýraznejších štítov Soliskového hrebeňa a na juhovýchode od Soliskovej štrbiny jeho najvyššia elevácia. Leží medzi Soliskovou štrbinou (Prednou Soliskovou vežou) a Vysokou lávkou (Furkotským Soliskom) vo Vysokých Tatrách. Z pohľadu od juhovýchodu po ľavej strane je Furkotská dolina a po pravej Mlynická dolina.
Názov.
Pôvodne sa tak volalo jedno miesto na úpätí štítu, kde pastieri ukladali soľ pre ovce alebo kravy. Kartografovia pravdepodobne nepoznajúc miestne reálie pomenovali najprv celý juhovýchodný hrebeň Furkotského štítu ("Solisko, Solnisko, hrebeň Soliska, Soliskový hrebeň, Graň Soliska, Soliskograt, Szoliszkógerinc") a potom s prívlastkami aj vyvýšeniny a depresie hrebeňa. Donedávna sprievodcovská literatúra popisovala Malé Solisko ako objekt s dvomi vrcholkami. Pre juhovýchodný končiar sa v uplynulom čase ujalo meno Furkotské Solisko, ktoré sa v poľskej literatúre objavuje sporadicky od roku 1934. Dňa 18. septembra 1907 Dr. Alfred Martin vystúpil od juhovýchodu sólo - prvovýstup. Bol to vtedy na tú dobu pozoruhodný výkon a tak Uhorský karpatský spolok pokrstil končiar "Martinovou vežou". Názov sa neujal.
Turistika.
Na vrchol nevedie turistický chodník. Výstup je možný len s horským vodcom alebo rôznymi cestami môžu na vrchol vystúpiť horolezci.
Americkí bohovia

Americkí bohovia je román anglického spisovateľa Neila Gaimana.
Podľa knihy bol v roku 2017 odvysielaný rovnomenný televízny seriál American Gods. V roku 2002 vyhral román cenu Hugo, Nebula, Locus pre najlepší román.
Dej.
Autor v príbehu používa súčasnú aj starú mytológiu, ktorá prebieha v súčasných Spojených štátoch. Tento fantasy román opisuje príbehy mysterióznej postavy Shadowa. Ten sa stretáva s démonmi a bohmi, ktorý čerpajú moc od svojich uctievateľov. Zmenou spoločnosti však ľudia začali uctievať nové božstvá a starí bohovia stratili moc.
Furkotské Solisko

Furkotské Solisko (, , ) je vyvýšenina malého významu na Soliskovom hrebeni vo Vysokých Tatrách. Od Malého Soliska ho oddeľuje Vysoká lávka a od Štrbského Soliska Šedá lávka. Z pohľadu od juhovýchodu po ľavej strane je Furkotská dolina a po pravej Mlynická dolina.
Názov.
Pôvodne sa tak volalo jedno miesto na úpätí štítu, kde pastieri ukladali soľ pre ovce alebo kravy. Kartografovia pravdepodobne nepoznajúc miestne reálie pomenovali najprv celý juhovýchodný hrebeň Furkotského štítu na "Solisko, Solnisko, hrebeň Soliska, Soliskový hrebeň, Graň Soliska, Soliskograt, Szoliszkógerinc" a potom s prívlastkami aj vyvýšeniny a depresie hrebeňa. Adjektívum Furkotské poukazuje na polohu nad Furkotskou dolinou. Donedávna bolo Furkotské Solisko považované za juhovýchodný vrchol Malého Soliska. V nemeckom názvosloví mal štít pomenovanie "Döllerturm, Döllertorony", niekedy aj Döllerov štít: "Döllerspitze, Döllercsúcs". Anton Döller bol horolezec.
Turistika.
Na vrchol nevedie turistický chodník. Výstup je možný len s horským vodcom alebo rôznymi cestami môžu na vrchol vystúpiť horolezci. Vrchol sa nachádza v Tatranskom národnom parku.
Sokoliarstvo

Sokoliarstvo je spôsob lovu pomocou vycvičených dravcov, predovšetkým sokolov, jastrabov a orlov. Ide o tradičnú oblasť poľovníctva, ktorá používa svoje vlastné metódy, úlovky a filozofiu. Človek, ktorý túto činnosť vykonáva, sa nazýva sokoliar.
História.
Presný čas a miesto vzniku sokoliarstva nie sú známe, predpokladá sa však, že tento druh lovu má korene v stepiach južnej Ázie. Dokazujú to pramene z 2. tisícročia pred Kr. z oblasti Indie a Iránu. Počas 1. tisícročia pred Kr. sa sokoliarstvu začali venovať Arabi, Číňania a kočovné národy Strednej Ázie. Práve u nich slúži sokoliarstvo dodnes na lov kožušinovej a inej zveri, zatiaľ čo v ostatných krajinách sa stalo zábavou šľachticov a panovníkov. O využívaní sokoliarstva v období antického Grécka a Ríma sa žiadne pramene nezmieňujú, útržkovité správy sú o sokoliarstve Trákov a Sarmatov. V strednej Európe sa sokoliarstvo preukázateľne objavuje koncom 4. storočia s príchodom Sarmatov a Germánov. V období Veľkomoravskej ríše v 10. storočí bolo sokoliarstvo rozšírené už aj na území Slovenska.
V stredoveku už bolo sokoliarstvo rozšírené vo všetkých európskych, ázijských a severoafrických krajinách a chovy dravcov (predovšetkým sokolov) sa stali samozrejmosťou na každom panovníckom dvore. K významnému rozvoju sokoliarstva došlo počas obdobia krížových výprav a lov za pomoci dravcov bol u šľachty v celej strednej a západnej Európe veľmi obľúbený až do 17. storočia. V súlade s vtedajším právom boli sokoliarmi takmer výlučne panovníci a šľachta. V 18. storočí dochádza v Európe vďaka zdokonaľovaniu strelných zbraní k prudkému úpadku sokoliarstva, silné postavenie si až dodnes udržalo v Iráne, arabských krajinách a severnej Afrike. Rozšírené je tiež v Kirgizsku, Kazachstane a niektorých oblastiach Číny, kde okrem sokolov a jastrabov sokoliari využívajú aj orly.
UNESCO.
V roku 2016 bolo sokoliarstvo zapísané na zoznam nehmotného kultúrneho dedičstva ľudstva UNESCO. Zápis je spoločný pre štáty Nemecko, Saudská Arábia, Rakúsko, Belgicko, Spojené arabské emiráty, Španielsko, Francúzsko, Maďarsko, Taliansko, Kazachstan, Maroko, Mongolsko, Pakistan, Portugalsko, Katar, Sýrska arabská republika, Kórejská republika, Česko a Slovensko.
Gustav Hoepfner (1833 – 1900)

Gustav Hoepfner st. (* 20. december 1833, Annaberg† 31. október 1900, Viedeň) bol finančník, podporovateľ turizmu a kúpeľníctva v Uhorsku a najmä vo Vysokých Tatrách.
Zo života.
Jeho rodičia boli majitelia čipkárskej dielne. Štúdiá absolvoval na obchodnej akadémii. Po ich dokončení praxoval v obchodnej firme švagra a staršieho brata Metz a Hoepfner v Budapešti. Potom sa stal prokuristom vo viedenskej obchodnej spoločnosti Karl Parvy. V roku 1860 sa rozhodol založiť si vlastný obchod s rozličným tovarom. Oženil sa s Hermínou Maurerovou zo Spišského Podhradia, s ktorou mal synov Gustava, Qidóa Cornela a dcéru Elsu (18631921). V roku 1862 sa presťahoval do Spišského Podhradia, kde pokračoval v obchodovaní. Neskôr založil v tomto meste sporiteľňu. V Levoči v roku 1869 bola založená úverová banka, ktorá ponúkala služby spišským Nemcom - Zipser Creditbank (Spišská úverová banka), kde našiel uplatnenie.
Okrem práce vo finančnom odbore sa začal venovať turistike, začal aktívne pôsobiť ako propagátor prírodných a kultúrnych krás Spiša. V roku 1875 bol vydavateľ a editor týždenníka "Zipser Anzeiger" (Spišský oznamovateľ), od roku 1876 bol redaktorom týždenníka "Zipser Bote" (Spišský posol), ktoré veľkú časť svojho obsahu venovali Vysokým Tatrám. V roku 1873 po založení Uhorského karpatského spolku sa stal jedným z jeho prvých členov. O štyri roky neskôr už bol členom jeho ústredného výboru. Bol presbyterom evanjelického cirkevného zboru. V tejto funkcii viedol farské účtovníctvo.
V roku 1881 začal zapájať banku do aktivít v cestovnom ruchu. Tatranskú osadu Starý Smokovec vtedy už vlastnilo urbárske spoločenstvo v Mlynici. Hoepfner zaangažoval banku do obnovy upadajúceho kúpeľníctva v Starom Smokovci. Banka kúpila kúpeľné budovy, prenajala si pozemky a začala s obnovou a výstavbou nových hotelov a parkov. Okrem rôznych menších stavieb boli tu postavené nové dôležité budovy ako napríklad Kúpeľný dom, vila Hygiea, v ktorej boli zdravotnícke služby a lekáreň, postavili hotely Scepusia a Čákyho dom. Do výstavby bol zaangažovaný jeho syn Quidó Hoepfner. Neskôr sa kúpeľníctvu a rozvoju turistiky v Starom Smokovci venoval aj Gustáv Hoepfner ml. a jeho syn Felix Hoepfner. Spišská úverová banka, po uzavretí zmluvy s uhorským ministerstvom pôdohospodárstva, od roku 1882 financovala rozvoj Tatranskej Lomnice. Bola to predovšetkým zásluha Gustáva Hoepfnera st., ktorý sa zaslúžil o výstavbu reprezentačného hotela Lomnica. Hopefnerovci zostali vo Vysokých Tatrách do roku 1945. Všetci sa venovali hotelierstvu a rozvoju turistiky.
Gustáv Hoepfner st. zomrel vo Viedni deväť dní po operácii. Pochovaný je na starom levočskom cintoríne.
Gustav Hoepfner

Gustav Hoepfner môže byť:
Wabi Daněk

Wabi Daněk, alebo Stanislav Jan Wabi Daněk (* 30. január 1947, Zlín† 16. november 2017) bol český folkový pesničkár a trampský bard.
Životopis.
Civilným povolaním bol vodičom záchrannej služby. K jeho najznámejším skladbám patrí napr. „Rosa na kolejích“ z rovnomenného supraphonského gramofónového albumu, „Píseň, co mě učil listopad“ či „Hudsonské šífy“. Neskôr vystupoval v duu s Milošom Dvořáčkom. Spolupracoval tiež s hudobníkmi, ako Miki Ryvola, Kapitán Kid alebo skupina Pacifik. V sedemdesiatych rokoch vystupoval so skupinou Plížák a Vojtom Kiďákom Tomáškom. Prezývku „Wabi“ získal podľa Wabiho Ryvolu, ktorého piesne hral v mladosti svojim kamarátom.
Zomrel v novembri 2017 po dlhej chorobe. Kvôli zdravotným problémom už v lete roku 2017 zrušil všetky koncerty, vrátane vystúpenia na festivale Benátská!
Pilcomayo

Pilcomayo môže byť:
Líška fenek

Líška fenek (iné názvy: fenek berberský, fenek ušatý, fenek ; lat. "Vulpes zerda, Fennecus zerda, Megalotis zerda, Canis zerdo") je druh z čeľade psovité ("Canidae").
Charakteristika.
Feneky berberské žijú v púšťach, polopúšťach, stepiach a buši. Ich hmotnosť je 1 – 1,5 kilogramov a ich dĺžka je 35 – 41 centimetrov. Na jar porodia 2 – 5 mláďat po 50 – 52 dňoch gravidity. Oči sa im otvárajú po 10 dňoch. Sú aktívne v noci, cez deň sa ukrývajú v norách. Niekedy sa združujú do menších skupín. Lovia hmyz, drobné jaštery, hady, vtáky a hlodavce. Skonzumujú aj datle.
Vodné pólo na Bolivarianských hrách 2017

Vodné pólo na Bolivarianských hrách 2017 bol vodnopólový turnaj v rámci multišportového podujatia Bolivarianských hier 2017. Konal sa v meste Santa Marta, v Kolumbii v dňoch od 15.18. novembra 2017, za účasti iba 3 mužských tímov. Pôvodne sa malo turnaja zúčastniť aj družstvo Salvádora. Vodnopólový turnaj sa na hrách organizuje od začiatku konania hier a toto bolo jeho 7. vydanie. Zápasy sa odohrali na plaveckom štadione "Complejo Acuático" v športovom komplexe Parque Deportivo Bolivariano. 
Titul obhájila domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad .
Prenatálna komunikácia

Prenatálna komunikácia predstavuje všetky druhy podnetov z okolitého prostredia, ktorým je plod vystavený. Tento pojem je taktiež známy ako "prenatálna stimulácia". Je to teda snaha vystaviť matku a plod takému súboru podnetov (stimulov), ktorý prispeje k optimálnemu vývoju bábätka.
Prenatálna komunikácia podporuje rozvíjajúce sa schopnosti bábätka tým, že sa sústreďuje na jeho rozvoj a formovanie ešte pred narodením. Hlavnou charakteristikou tejto komunikácie je teda skutočnosť, že sa vykonáva počas tehotenstva.
Salvador, J. (1989:19) hovorí, že
Prenatálna komunikácia sa snaží stimulovať ešte nenarodené bábätká prostredníctvom podnecovania ich zmyslov. Cieľom je rozvíjať ich schopnosti už od úplného začiatku života. Podstatnou súčasťou celého procesu je aktívna účasť oboch rodičov, čím sa zároveň docieli vytvorenie a posilnenie väzby medzi bábätkom a rodičmi.
Proces včasnej komunikácie je založený na dvoch základných faktoroch, Susan Ludington-Hoe (1989:55):
Vďaka vedeckému pokroku už v súčasnosti vieme potvrdiť túto teóriu. Dnes je možné zistiť, v ktorom momente začína byť bábätko citlivé na isté podnety, a tak môžeme náležite začať s určitými činnosťami, ktoré zdokonalia jeho zmysly a myseľ. Odpoveďou plodu na komunikáciu sú zmeny vzorov mozgových vĺn, zrýchlený tlkot srdca a otáčanie sa. Počas deviatich mesiacov vývoja sa dieťa v brušku hýbe, prejavuje a odpovedá na určité podnety, konkrétne (Sarmiento, 1996:114):
Výhody prenatálnej komunikácie.
Výhody prenatálnej komunikácie sú vedecky dokázané a prijaté veľkou časťou spoločnosti. Pre deti, ktoré boli súčasťou procesu prenatálnej komunikácie, je charakteristické nasledovné:
Základné prvky prenatálnej komunikácie.
Prostredníctvom definícií a uskutočneného výskumu je možné vyčleniť hlavné prvky, ktoré spoločne tvoria základ prenatálnej komunikácie:
Odporúča sa začať s prenatálnou komunikáciou čo najskôr.
Découvertes Gallimard

Découvertes Gallimard (doslovne „Objavy Gallimard“; na Slovensku: Horizonty) je séria kníh vytvorená Éditions Gallimard. Bohatá ilustrovaná séria sa zameriava na archeológiu, históriu, kultúru, náboženstvo, umenie, vedu od staroveku až po súčasnosť.
Séria je založená na námete Pierra Marchanda. Prvý zväzok je o starovekom Egypte a bol vydaný 21. novembra 1986, rôzne zväzky tejto série boli preložené do viac ako 20 jazykov. Do dnešného dňa bolo publikovaných viac ako 700 kníh, ktoré napísalo viac ako 500 autorov (2017). Sériu na Slovensku vydalo vydavateľstvo Slovart pod názvom „Horizonty“.
Gustav Hoepfner (1872 – 1932)

Gustav Hoepfner ml. (* 12. apríl 1872, Spišské Podhradie† 8. apríl 1932, Budapešť) bol finančník, podporovateľ turizmu a kúpeľníctva vo Vysokých Tatrách.
Zo života.
Bol synom Gustava Hoepfnera, levočského finančníka. Po absolvovaní ekonomických štúdií v Budapešti pracoval v Uhorskej všeobecnej úverovej banke. Po uplynutí desiatich rokov, ktoré sa zaviazal po ukončení štúdií odpracovať v tomto finančnom ústave, a po smrti svojho otca sa v roku 1902 vrátil do Levoče a začal pracovať v Spišskej úverovej banke, ako jeho otec. Pokračoval v jeho šľapajach a zakrátko sa stal propagátorom zimných športov vo Vysokých Tatrách. Bol pri založení "Zväzu tatranských kúpeľov a sanatórií" a zastupiteľstiev tatranských stredísk cestovného ruchu v zahraničí. Pomáhal pri príprave výstavby Tatranskej elektrickej železnice a pozemnej lanovky na Hrebienok. Zaslúžil sa o výstavu Grandhotela v Starom Smokovci, sanatória Tatra, hotela Hoepfnerov dom (dnes hotel Smokovec). Projektantom bol jeho brat Quidó Hoepfner. Levočská banka jeho zásluhou financovala aj ďalšie tatranské budovy, medzi inými Grandhotel v Tatranskej Lomnici, hotely Hviezdoslav a Kriváň na Štrbskom Plese, Tatranský domov v Tatranskej Polianke, ktorý bol postavený podľa projektu jeho brata Quida.
Zomrel v Budapešti. Pochovaný je na levočskom evanjelickom cintoríne.
Kapusta obyčajná kelová

Kapusta obyčajná kelová alebo hlávkový kel (lat. "Brassica oleracea" var. "sabauda"; iné názvy pozri nižšie) je taxón z druhu kapusta obyčajná.
Názvy.
Slovenské názvy sú: kapusta obyčajná kelová, kel hlávkový, hlávkový kel, kel, kapusta kelová, kelová kapusta; zastarano: "sladká kapusta", "talianska kapusta", "vlaština", "vlaš(č)ina", "vlaš(s)ká kapusta", "kapusta bublinatá" ; nevhodne príp. zastarano: "savojská kapusta", "savoyská kapusta", "savojský kel". O staršom alebo nárečovom tvare slova kel pozri kel.
Vedecké názvy sú:Brassica oleracea var. sabauda, Brassica oleracea convar. sabauda, Brassica oleracea skupina Sabauda, Brassica oleracea Skupina Sabauda, Brassica oleracea cv. group Savoy Headed Cabbage, Brassica oleracea Skupina Savoy Cabbage, Brassica oleracea subsp. bullata, Brassica oleracea ssp. sabauda, Brassica oleracea var. bullata, Brassica oleracea var. bullata (okrem var. gemmifera), Brassica oleracea convar. bullata, Brassica oleracea subsp. oleracea convar. sabauda, Brassica oleracea convar. capitata var. sabauda, Brassica oleracea ssp. capitata (convar. capitata) var. sabauda, Brassica sabauda subsp. sabauda, Brassica sabauda, Brassica oleracea sabauda, Brassica bullata, Brassica oleracea var. bullata subvar. sabauda, Brassica oleracea subs./var. capitata podskupina sabauda, Brassica oleracea convar. oleracea var. sabauda
Charakteristika.
Pestuje sa ako listová zelenina (listy hlávky sa jedia buď surové alebo varené). Ide o dvojročnú (na Slovensku jednoročnú) bylinu; v prvom roku sa tvorí hlávka, v druhom roku rastlina kvitne (v tom čase je okolo 70 cm vysoká). Stonka je zdužnatená a má na vrchole hlávku tvorenú voľne (ale u novších kultivarov aj pomerne pevne) nakopenými žltozelenými alebo modrozelenými listami so zvlnenými okrajmi a pľuzgierovito-priehlbinovitou listovou čepeľou (Pľuzgierovito-priehlibinovou listovou čepeľou sa hlávkový kel odlišuje od hlávkovej kapusty). Hlávkový kel vznikol skrížením bielej hlávkovej kapusty (Brassica oleracea var. capitata f. alba) s palmovým kelom (Brassica oleracea var. palmifolia). Niektoré kultivary hlávkového kelu majú na povrchu červenkasté listy, ale vnútri sú listy vždy zelené. Hlávkový kel sa pestuje v skorej, poloskorej alebo neskorej forme. Rastlina je veľmi náročná na hnojenie. Vegetačná doba je 130 až 170 dní.
Zloženie.
Hlavné zložky jedlej časti sú: voda (90 %), bielkoviny (3 %), sacharidy (2,4 %), balastné látky (1,5 %), minerálne látky (1,1 % – draslík, vápnik, horčík, sodík, zinok a železo) a tuky (0,4 %). Z vitamínov obsahuje vitamín B6, B2, B1, B9, karotén a vitamín C.
Sladká kapusta

Sladká kapusta môže byť:
Henrich I. (Bavorsko)

Henrich I. Bavorský (medzi * 919/922, Nordhausen† 1. november 955, Pöhlde) bol bavorský vojvoda. Pochádzal z dynastie Liudolfovcov, bol synom východofranského kráľa Henricha I. Vtáčnika a jeho druhej manželky Matildy z Ringelheimu.
Život.
Po nástupe svojho brata Otta I. Veľkého na východofranský trón v roku 936 sa pridal do radov vzbúrencov pozostávajúcich z jeho nevlastného brata Thankmara, franského vojvodu Eberharda a lotrinského vojvodu Giselberta. Po ich smrti sa roku 939 poddal Ottovi, ktorý ho vymenoval za nového lotrinského vojvodu. V Lotrinsku však Henrich nezískal podporu a čoskoro bol nahradený verdunským kniežaťom Ottom. Henrich znovu začal plánovať sprisahanie s cieľom chopiť sa bratovej koruny, bol však zatknutý a uväznený v Ingelheime. Na Vianoce roku 941 sa pred bratom Ottom vo Frankfurte zriekol všetkého odporu a brat ho omilostil. Roku 948 mu potom udelil uvolnené Bavorské vojvodstvo. Henrichova vláda sa vyznačovala konfliktmi s jeho susedmi. V rokoch 948 a 949 bojoval v bavorskej Severnej marke, roku 950 porazil Maďarov za riekou Tisou a toho istého roku sa podieľal na ťažení proti Českému kniežatstvu. Roku 951 vtrhol do Itálie, nasledujúce leto pripojil k svojmu vojvodstvu Furlansko. V roku 953 podporil svojho brata v boji proti povstaniu jeho vlastného syna Liudolfa, švábskeho vojvodu, a lotrinského vojvodu Konráda. 10. augusta 955 sa zúčastnil bitky pri Lechu, kde ako bavorský vojvoda velil 3 bavorským oddielom.
Manželstvo a potomkovia.
Oženil sa s Juditou, dcérou bavorského vojvodu Arnulfa. S ňou mal 3 deti:
Hlavatica

Hlavatica môže byť:
Kveták

Kveták môže byť:
Majstrovstvá sveta AMF vo futsale žien 2017

Majstrovstvá sveta AMF vo futsale žien 2017 bol v poradí 3. turnaj majstrovstiev sveta vo futsale žien, ktoré organizuje Svetová futsalová asociácia (AMF). Konal sa v dňoch od 19. do 25. novembra 2017 v meste Balaguer, v Katalánsku, za účasti 12 tímov. Nováčikmi podujatia boli družstvá Francúzska, Južnej Afriky a Švajčiarska. Katalánsko organizovalo svetový šampionát žien druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 2008, v meste Reus. Zápasy sa odohrali v aréne Poliesportiu de Balaguer. Titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . Oba finálové družstvá získali svoju prvú medailu. Obhajca prvenstva z obsadil 3. priečku.
Kvalifikácia.
Pozn.: Argentína nahradila odstúpenú Venezuelu a Južná Afrika nahradila Maroko.
Kapusta

Kapusta môže byť:
Ileostómia

Ileostómia je chirurgický postup, pri ktorom sa časť ilea (bedrovník) vyvádza otvorom v brušnej stene, aby sa tak umožnilo odvádzanie stolice.
Etymológia.
Ileostómia pochádza zo slov ileum (bedrovník) a stómia (umelý vývod). Stómia je chirurgický otvor, pomocou ktorého odchádzajú odpadové látky - moč a stolica von z tela.
Anatómia ilea.
Ileum je tretia a posledná časť tenkého čreva vo vylučovacom systéme. Ileum končí v ileocekálnom spojení, kde sa prepája so slepým črevom. Väčšinou sa nachádza v pravej dolnej časti vedľa pupku.
Ileum je prekrvované dolnou mezentrickou tepnou a odvádzanie má na starosti horná mezentrická žila, ktorá sa spája so slezinovou žilou, čím vytvárajú portálnu žilu.
Funkcia ileostómie.
Pri odstránení hrubého čreva alebo konečníka je potrebné odvádzať odpadové látky, preto sa vyvádza ileostómia, cez ktorú vyjdú výkaly von a hromadia sa do stomického vrecka, ktoré sa lepí na kožu v okolí stómie. Vrecko je prispôsobené tomu, aby sa mohlo kdekoľvek nosiť, a aby ho bolo možné vyprázdniť vždy, keď to bude potrebné.
Indikácie.
Ileostómia je potrebná v prípade problémov hrubého čreva, ktoré nie sú vyliečiteľné za pomoci liekov. Najčastejším dôvodom je kolorektálny karcinóm (rakovina hrubého čreva) a črevné zápalové ochorenia, medzi ktoré patria Crohnova choroba a ulcerózna kolitída.
Ďalšie indikácie:
Postup.
Ileostómia sa vykonáva pod celkovou anestézou. Existujú dva základné typy ileostómie:
Komplikácie.
Základné komplikácie po vykonaní tohto postupu sú:
Prognóza.
Po vyvedení ileostómie človek dosahuje dobrú kvalitu života, môže vykonávať väčšinu aktivít, ktoré vykonával pred operáciou. Ak trpí chronickou chorobou ako je Crohnova choroba alebo ulcerózna kolitída, je potrebné pokračovať v liečbe.
Magic

Magic môže byť:
Saga

Saga môže byť :
Eperia

Eperia Shopping Mall je obchodné centrum v Prešove. Nachádza sa na ulici Arm. Gen. Svobodu, na sídlisku Sekčov. Je to jediná budova v Prešove s medzinárodným ekologickým certifikátom BREEAM. Má rozlohu 31 970 m².. Na jeseň 2021 bola otvorená 2. etapa a očakávaná rozloha sa zväčšila o 10 000 m². Pribudlo 200 parkovacích miest a zastávka MHD priamo pri obchodnom centre. Realizáciou 2. etapy sa EPERIA zaradila medzi top regionálne obchodné centrá Slovenska. Bohatý výber značiek sa otvorením II.etapy rozšíril o ďalšie významné značky ako Reserved, Mohito, Cropp, House, Sinsay či Burger King s drive-in službou. Súčasťou je aj 5-sálové Multikino STAR s najmodernejšími zvukovými a obrazovými technológiami a špeciálnou Golden Class sálou. 
V júni 2016 začala výstavba, pričom otvorenie bolo 24. novembra 2017.
Investor stavby je VSV consulting, a.s. a developer J&amp;T REAL ESTATE, a.s.
Google Scholar

Google Scholar je voľne prístupný webový vyhľadávací nástroj, ktorý indexuje plné texty alebo metadáta vedeckej literatúry v celej škále publikačných formátov a disciplín.
V beta verzii bol k dispozícii od novembra 2004.
Google Scholar obsahuje väčšinu online dostupných vedeckých časopisov a kníh, konferenčných materiálov, diplomových a dizertačných prác, predtlačových verzií článkov, abstraktov, technických správ a ďalšiu vedeckú literatúru vrátane súdnych rozhodnutí a patentov. Zatiaľ čo spoločnosť Google nezverejňuje veľkosť databázy služby Google Scholar, výskumní pracovníci tretích strán zistili, že od mája 2014 má obsahovať zhruba 160 miliónov dokumentov a skorší štatistický odhad uverejnený v službe PLOS ONE pomocou metódy Mark and recapture odhaduje približne 80 - 90% pokrytie všetkých článkov uverejnených v angličtine s odhadom 100 miliónov.
Vesmírny štartovací komplex 40 na Cape Canaveral Space Force Station

Vesmírny štartovací komplex 40 (; skratka: "SLC-40") je jedno zo štartovacích miest na severnom konci Základne vesmírnych síl Cape Canaveral na Floride.
Rampa bola v rokoch 1965 až 2005 používaná Vzdušnými silami Spojených štátov pre lety rakiet Titan III a Titan 4. Po roku 2007 vzdušné sily prenajali komplex spoločnosti SpaceX pre štarty rakiet Falcon 9. Dňa 1. septembra 2016 bola rampa značne poškodená pri výbuchu rakety Falcon 9 so satelitom Amos-6, kedy pri tankovaní vzplanul druhý stupeň.
Titan.
Prvý štart z rampy SLC-40 sa uskutočnil 18. júna 1965, kedy odtiaľto vyštartovala raketa Titan IIIC. V rokoch 1965 až 2005 odtiaľto odštartovalo celkovo 30 rakiet Titan IIIC, 8 rakiet Titan 34D a 17 rakiet Titan 4. Posledný štart Titanu z rampy SLC-40 bol s prieskumným satelitom Lacrosse-5, ktorý odštartoval 30. apríla 2005 na rakete Titan 4B. Odštartovali odtiaľto aj dve medziplanetárne misie, a to neúspešná sonda Mars Observer, ktorá odštartovala 25. septembra 1992 a sonda Cassini-Huygens mieriaca k Saturnu, ktorá odštartovala 15. októbra 1997.
Obslužná veža bola demontovaná na prelome rokov 2007 a 2008 a mobilná servisná štruktúra (MSS) bola 27. apríla 2008 zdemolovaná pomocou odstrelu.
Falcon 9.
Dňa 25. apríla 2007 prenajali Vzdušné sily Spojených štátov komplex spoločnosti SpaceX. V priebehu roku 2008 sa začala výstavba pozemných zariadení potrebných pre štarty rakiet Falcon 9. Rekonštrukcia zahŕňala inštaláciu nových nádrží na kyslík a RP-1 a výstavbu hangáru na prípravu rakiet a nákladu.
Prvá raketa Falcon 9 prišla na kozmodróm na konci roku 2008 a po prvýkrát bola vztýčená 10. januára 2009. Prvý štart Falconu 9 z rampy SLC-40 sa uskutočnil 4. júna 2010, pričom náklad v podobe skúšobnej jednotky kozmickej lode Dragon úspešne dosiahol obežnej dráhy. V roku 2013 došlo k úprave rampy, aby umožnila štarty rakiet Falcon 9 v1.1, ktorý je o niekoľko metrov vyšší, o 60% ťažší a má o 60% vyšší ťah.