burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
3984 Chacos

3984 Chacos je planétka s priemerom približne 22 km, ktorú objavil Henri Debehogne 21. septembra 1984.
3985 Raybatson

3985 Raybatson je planétka s priemerom približne 70 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker 12. februára 1985.
3986 Rozhkovskij

3986 Rozhkovskij je planétka s priemerom približne 37 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 19. septembra 1985.
3987 Wujek

3987 Wujek je planétka s priemerom približne 48 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 5. marca 1986.
3988 Huma

3988 Huma je planétka s priemerom približne 3 km, ktorú objavil E. F. Helin 4. júna 1986.
3989 Odin

3989 Odin je planétka s priemerom približne 21 km, ktorú objavil P. Jensen 8. septembra 1986.
3990 Heimdal

3990 Heimdal je planétka s priemerom približne 111 km, ktorú objavil Poul Jensen 25. septembra 1987.
3991 Basilevsky

3991 Basilevsky je planétka s priemerom približne 30 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 26. septembra 1987.
3992 Wagner

3992 Wagner je planétka s priemerom približne 58 km, ktorú objavil F. Borngen 29. septembra 1987.
3993 Sorm

3993 Sorm je planétka s priemerom , ktorú objavil Antonín Mrkos 4. novembra 1988.
3994 Ayashi

3994 Ayashi je planétka s priemerom približne 40 km, ktorú objavil japonský astronóm Masahiro Koišikawa 2. decembra 1988.
3995 Sakaino

3995 Sakaino je planétka s priemerom približne 48 km, ktorú objavil Takuo Kodžima 5. decembra 1988.
3996 Fugaku

3996 Fugaku je planétka s priemerom približne 37 km, ktorú objavil M. Arai, H. Mori 5. decembra 1988.
3997 Taga

3997 Taga je planétka s priemerom približne 29 km, ktorú objavil A. Sugie 6. decembra 1988.
3998 Tezuka

3998 Tezuka je planétka s priemerom približne 37 km, ktorú objavil Takuo Kodžima 1. januára 1989.
3999 Aristarchus

3999 Aristarchus je planétka s priemerom približne 44 km, ktorú objavil Takuo Kodžima 5. januára 1989.
4000 Hipparchus

4000 Hipparchus je planétka s priemerom približne 46 km, ktorú objavil S. Ueda, H. Kaneda 4. januára 1989.
4001 Ptolemaeus

4001 Ptolemaeus je planétka s priemerom približne 23 km, ktorú objavil K. Reinmuth 2. augusta 1949.
4002 Shinagawa

4002 Shinagawa je planétka s priemerom približne 55 km, ktorú objavil K. Reinmuth 14. mája 1950.
4003 Schumann

4003 Schumann je planétka s priemerom približne 92 km, ktorú objavil F. Borngen 8. marca 1964.
4004 Listʹev

4004 Listʹev je planétka s priemerom približne 61 km, ktorú objavil Crimean Astrophysical Observatory 16. septembra 1971.
4005 Dyagilev

4005 Dyagilev je planétka s priemerom približne 42 km, ktorú objavil L. V. Zhuravleva 8. októbra 1972.
4006 Sandler

4006 Sandler je planétka s priemerom približne 40 km, ktorú objavila Tamara Michajlovna Smirnovová 29. decembra 1972.
4007 Euryalos

4007 Euryalos je planétka s priemerom približne 127 km, ktorú objavil Cornelis Johannes van Houten, Ingrid van Houten-Groeneveldová, Tom Gehrels 19. septembra 1973.
4008 Corbin

4008 Corbin je planétka s priemerom približne 32 km, ktorú objavil Felix Aguilar Observatory 22. januára 1977.
4009 Drobyshevskij

4009 Drobyshevskij je planétka s priemerom približne 48 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 13. marca 1977.
4010 Nikolʹskij

4010 Nikolʹskij je planétka s priemerom približne 35 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 21. augusta 1977.
4011 Bakharev

4011 Bakharev je planétka s priemerom približne 23 km, ktorú objavil N. S. Černych 28. septembra 1978.
4012 Geballe

4012 Geballe je planétka s priemerom približne 28 km, ktorú objavil E. F. Helin, S. J. Bus 7. novembra 1978.
4013 Ogiria

4013 Ogiria je planétka s priemerom približne 58 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 21. júla 1979.
4014 Heizman

4014 Heizman je planétka s priemerom približne 55 km, ktorú objavil Nikolaj Stepanovič Černych 28. septembra 1979.
4015 Wilson-Harrington

4015 Wilson-Harrington je planétka skupiny Apollo i periodická kométa s priemerom 8 km, ktorú objavila E. F. Helinová 15. novembra 1979.
ESET

ESET, spol. s r. o. je slovenská softvérová firma. Hlavné sídlo má v Bratislave v Aupark Tower, pobočky má v Buenos Aires, San Diegu, São Paule, Montreale, Singapure, Prahe, Brne, Jablonci nad Nisou, Krakove, Košiciach, Jasy, Tokiu, Miláne. Je zastúpená v 24 pobočkách vo viac ako 200 krajinách sveta. Vznikla v roku 1992 zlúčením dvoch spoločností, pričom jej počiatky sa datujú od roku 1987. Názov spoločnosti je odvodený od mena staroegyptskej bohyne Eset. Eset je bohyňa plodnosti, známa ako liečiteľka chorých a ochrankyňa mŕtvych. V rokoch 2008, 2009 a 2010 sa ako prvá slovenská spoločnosť vôbec stala trikrát po sebe firmou roka. Svoje víťazstvá zopakovala aj v rokoch 2016, 2017 a 2018 a tak si z ankety TREND TOP Firma roka odniesla už šesť titulov.
Produkty.
Prvým produktom spoločnosti ESET bol antivírusový softvér NOD bežiaci pod operačným systémom MS-DOS. V 1998 bol vydaný NOD32 1.0 pre Microsoft Windows. V novembri 2007 uverejnili ESET Smart Security 3 kombinujúci ESET NOD32 antivírus s funkciou firewallu a antispamu.
V roku 2010 ESET vydal antivírusové riešenie pre Mac OS X s názvom ESET Cybersecurity, o rok neskôr pre operačný systém Linux.
Pre mobilné zariadenia využívajúce Windows Mobile, Symbian či Android existuje antivírusový produkt ESET Mobile Security.
Vedenie.
K 1. januáru 2011 odstúpilo pôvodné vedenie zložené z majiteľov na čele s Miroslavom Trnkom a prenechalo pozície novému vedeniu, ktoré pozostáva z dlhoročných vrcholových zamestnancov spoločnosti ESET. Generálnym riaditeľom sa stal Richard Marko, ktorý zastával post technického riaditeľa. Pôvodní majitelia prenechaním riadiacich pozícií však neodišli úplne, naďalej sú vo firme aktívni.
Vedenie spoločnosti:
Firemné aktivity.
Od roku 2019 Nadácia ESET organizuje ESET Science Award - ocenenie pre výnimočné osobnosti vedy na Slovensku v troch kategóriách.
Slnečný štát

Slnečný štát (známy tiež pod názvom Slnečný štát alebo hrdinovia robotníckej triedy) je slovensko-český film o štyroch kamarátoch v multietnickom ostravskom regióne.
Dej filmu.
Štyria robotníci z Ostravy sa jedného dňa ocitnú bez práce. Situáciu sa rozhodnú riešiť kúpou nákladného auta a rozbiehajú tvrdý biznis sťahovacej firmy. Keď to už-už vyzerá, že z najhoršieho sú preč, auto im ukradnú a podnikanie končí fiaskom. Kamaráti sú zadlžení kade-tade až po uši, ženatým sa rozpadávajú manželstvá, prípadne manželky. Slobodným aj ich pričinením troskotajú vzťahy. Niektorí a niektoré nemajú problém podviesť priateľa s jeho kamarátom… Napriek neustále pokračujúcej sérií neúspechov si vždy dokážu nájsť cestu späť.
Ocenenia.
Film získal dve ceny Český lev v kategóriách najlepší strih (Jiří Brožek) a najlepšia hudba (Vladimír Godár).
Zostane to medzi nami

Zostane to medzi nami (angl. "It Will Stay Between Us") je slovensko-český film režiséra Mira Šindelku.
Zuzana Belohorcová

Zuzana Belohorcová (* 24. február 1976, Žilina) je slovenská moderátorka.
Životopis.
Absolvovala bratislavské Konzervatórium v odbore operný spev a klavír. Opere sa však nevenovala, v dvadsiatich rokoch ju opustila a dva roky pôsobila v STV ako programová hlásateľka, moderátorka "Počasia" a moderátorka súťažnej hry "KENO 10". Neskôr sa zamestnala v televízii Markíza, kde v začiatkoch uvádzala správy o počasí, potom tri roky uvádzala erotickú reláciu "Láskanie".
V lete 2003 sa stala moderátorkou erotickej relácie "Peříčko" televízie Nova. V rovnakom čase začala študovať Fakultu masmediálnej komunikácie a reklamy na Univerzite Konštantína Filozofa v Nitre. V roku 2005 uvádzala v televízii Markíza reality show "Big Brother".
Vo filme Mira Šindelku "Zostane to medzi nami" stvárnila postavu dievčaťa na telefóne a v divadle Aréna účinkovala v predstavení "Totálne mimo". Taktiež účinkovala v českom seriáli "Ošklivka Katka", kde stvárnila samu seba ako modelku pre firmu KM Štýl v Prahe.
Dňa 3. februára 2010 sa narodila Zuzane a jej priateľovi Vlastimilovi Hájekovi dcéra Salma.
Markíza

Markíza môže byť:
Pál Keszegh

Ing. Pál Keszegh (* 29. august 1948, Komárno† apríl 2018) bol slovenský politik.
Komunálna politika.
Pál Keszegh bol zvolený vo volebnom období 20012005 za poslanca Trnavského samosprávneho kraja. 
Národná rada.
Pál Keszegh nastúpil 21. septembra 2005 ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Lászlóa Miklósa za Stranu maďarskej koalície. Bol členom Výboru NR SR pre financie, rozpočet a menu a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva.
Jana Štefanková

JUDr. Jana Štefanková (* 23. jún 1953) bola poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky.
Jana Štefanková nastúpila 27. septembra 2005 na zaniknutý mandát poslanca Ivana Kiňa za ĽS-HZDS. Bola členkou Výboru NR SR pre sociálne veci a bývanie.
CHK Ak Bars

Ak Bars Kazaň (po rusky: Ак Барс Казань) je ruský hokejový klub, účastník Charlamovovej divízie v Kontinentálnej hokejovej lige, ktorý pôsobí v meste Kazaň. Svoje domáce zápasy hrá na štadióne TatNeft Arena s kapacitou 10 000 divákov.
História.
Ak Bars Kazaň bol založený v roku 1956 pod názvom "Машстрой" (Mašstroj). V rokoch 1958-1990 sa volal "СК имени Урицкого"(SK imeni Urickogo) a v období 1990-1995 "Итиль" (Itiľ). Pod súčasným názvom vystupuje od roku 1995. 
V roku 1997 vyhrali Superligu (západ) a v roku 1998 vyhrali Superligu na západe. Tri sezóny po sebe od roku 2000 do 2002 skončili na druhom mieste v lige.
Sezóna 2004/05.
Počas lockoutu Kazaň podpísal zmluvy s 11 hráčmi NHL, vrátene superhviezdy Atlanty Iliu Kovaľčuka. Snažili sa získať titul pri príležitosti 1000 osláv založenia mesta Kazaň. Túto sezónu skončili na 4. mieste a cieľ sa im nepodarilo naplniť, keďže prehrali už v prvom kole play-off s Lokomotivom Jaroslavľ. 
2006.
V roku 2006 sa klubu podarilo vyhrať Ruskú superligu. Vo finále vyhrali nad Omskom. K dôležitým hráčom v klube patril počas tohto úspechu bývalý útočník Pittsburghu Alexej Morozov.
Sezóna 2008/09.
Vyhrali vo finále KHL kde porazili Lokomotiv Jaroslavľ 4:3 na zápasy.
Slávni hráči.
V súčasnosti v tíme pôsobí fínsky brankár Mika Noronen a trojica hráčov so skúsenosťami z majstrovstiev sveta, obranca Ilia Nikulin, ukrajinský reprezentačný útočník Andrij Michnov a ruský útočník Alexej Morozov. V klube hrá aj bývalý center Bostonu Bruins Sergej Zinoviev a kanadský obranca so skúsenosťami z NHL Ray Giroux.
NOD32

NOD32 je antivírusový softvér od slovenskej firmy ESET. Serverové verzie sú pre systémy Windows, Linux, FreeBSD, ako aj pre iné platformy. Nástroje na vzdialený prístup na mnohoužívateľské inštalácie sú k dispozícii za príplatok.
NOD32 bol ocenený ako jeden z najlepších antivírusov v magazíne Virus Bulletin, kde súčasne dosiahol najnižšiu chybovosť. Používa heuristickú analýzu v kombinácii s pravidelne aktualizovanou vírusovou databázou. NOD32 vyniká v tzv. In-The-Wild vírusoch. Štvrtá generácia umožňuje detekciu malware produktov, červov a trójskych koňov.
Pôvod názvu.
Názov NOD je akronym z "Nemocnica na okraji disku", čo bola v čase vzniku parafráza na názov televízneho seriálu "Nemocnica na okraji mesta".
Messier 110

Messier 110 alebo M 110 alebo NGC 205 je trpasličia eliptická galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil francúzsky astronóm Charles Messier 10. augusta 1773.
Pribudla do Messierovho katalógu až neskôr a často sa používa jej NGC označenie. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,9. Je sprievodcom galaxie Andromeda. Má priemer 17 000 svetelných rokov, ale menšiu jasnosť ako NGC 221.
Messier 103

Messier 103 alebo M 103 alebo NGC 581 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kasiopeja, ktorú objavil francúzsky astronóm Pierre Méchain 22. apríla 1781. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,4.
Má zdanlivý uhlový priemer 6´, skutočný priemer 14 svetelných rokov a obsahuje asi 60 hviezd. Je vzdialená 8150 svetelných rokov.
Messier 46

Messier 46 alebo M 46 alebo NGC 2437 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma. Objavil ju Charles Messier v roku 1771. Nachádza sa asi 5400 svetelných rokov od Slnka a jej vek sa odhaduje na 300 miliónov rokov.
V menšom ďalekohľade sa zobrazí ako takmer kruhový zhluk hviezd s priemerom do pol uhlového stupňa. Asi 150 hviezd tejto hviezdokopy má jasnosť 10 magnitúd a slabšiu. V tejto hviezdokope sa nachádza aj planetárna hmlovina NGC 2438. V skutočnosti nepatrí do hviezdokopy, ale leží pred ňou.
Zatmenie Slnka

Zatmenie Slnka je prírodný úkaz, ktorý nastane, ak sa Slnko, Mesiac a Zem dostanú do jednej priamky. Na Zemi sa to prejavuje tak, že z pohľadu zo Zeme Mesiac úplne alebo čiastočne prekryje Slnko. Dôvod, že zatmenia Slnka je na Zemi možné pozorovať, je ten, že pomer veľkostí Slnka a Mesiaca je takmer presne rovnaký ako pomer ich vzdialeností od Zeme, t. j. okolo 1:400, teda ich zdanlivá veľkosť na oblohe je rovnaká, približne 30'.
Druhy zatmení Slnka.
Úplné zatmenie Slnka.
Úplné zatmenie Slnka nastáva, ak Mesiac zatieni celú viditeľnú plochu Slnka. Tieto zatmenia majú pre astronómov najväčší význam a sú neprehliadnuteľné aj laikmi a zvieratami.
Čiastočné zatmenie Slnka.
Čiastočné zatmenie Slnka nastáva, ak Mesiac zatieni Slnko len čiastočne, t. j. menej ako 100 % plochy Slnka. Ak Mesiac zatieni iba malé percento Slnka, nie je pokles jasnosti voľným okom postrehnuteľný. Bežní ľudia a živočíchy si preto takéto zatmenie nemusia vôbec všimnúť. 
Prstencové zatmenie Slnka.
Prstencové zatmenie Slnka je špeciálny druh zatmenia, pri ktorom sa stred Mesiaca dostane pred stred Slnka, ale svojou plochou nezatieni celý povrch Slnka. Slnečný kotúč je viditeľný na okrajoch. Toto nastáva
Zem sa k Slnku pravidelne približuje v zime a vzďaľuje sa od neho v lete. Z toho vyplýva, že v zimnom období sú častejšie prstencové zatmenia Slnka a v letnom úplné.
Periodicita.
Zatmenie Slnka nastáva každý rok. Je vždy viditeľné len v určitých zemepisných šírkach a len z časti povrchu Zeme. Úplné zatmenia Slnka poznali staré vyspelé kultúry už pred tisícročiami. Zistili, že zatmenia Slnka sa periodicky opakujú. Táto periodicita sa nazýva saros. V priemere nastáva úplné zatmenie Slnka v rovnakom mieste každých 375 rokov, a ak počítame aj čiastočné zatmenia, tak každých 140 rokov. Napríklad na území dnešného Švajčiarska sa posledné úplné zatmenie Slnka uskutočnilo v roku 1724. Odlišne od niektorých vyššie popísaných priemerných hodnôt sa na niektorých miestach vyskytuje zatmenie Slnka opakovane. Napríklad v časti Turecka východne od Ankary sa v priebehu siedmich rokov uskutočnili dve úplné zatmenia Slnka 11. augusta 1999 a 29. marca 2006 alebo v Angole úplné zatmenia Slnka v ešte kratšom intervale 18 mesiacov 21. júna 2001 a 4. decembra 2002. Posledné pozorovanie zatmenia Slnka v druhom tisícročí 11. augusta 1999 bolo zároveň najpozorovanejším zatmením v doterajších dejinách.
Najbližšie zatmenia pozorovateľné z Prešova.
Údaje sú platné pre mesto Prešov.
Zoznam vybraných minulých zatmení slnka.
Aj keď zatmenia Slnka sú často pozorovateľné javy, niektoré vzbudia väčší záujem pre svoj priebeh nad husto osídlenými oblasťami. 
Vybrané zatmenia v minulosti:
Zatmenie Mesiaca

Zatmenie Mesiaca je prírodný úkaz, ktorý nastáva vtedy, ak sa Slnko, Zem a Mesiac dostanú do jednej priamky a zemský tieň dopadne na Mesiac. Dochádza k nemu vždy, keď je Mesiac v splne a zároveň je v blízkosti ekliptiky.
Aj pri úplnom zatmení Mesiaca sa často stáva, že Mesiac nie je celkom neviditeľný, ale je čiastočne osvetlený svetlom, ktoré sa láme v zemskej atmosfére. Svetlo je po prechode atmosférou Zeme v dôsledku rozptylu ochudobnené o modrú zložku a dodáva Mesiacu červenú až tmavočervenú farbu. Jasnosť Mesiaca pri úplnom zatmení je dôležitým faktorom pri určovaní momentálneho charakteru a čistoty zemskej atmosféry.
Zatmenie Mesiaca možno pozorovať z oveľa väčšieho územia Zeme ako zatmenie Slnka, pretože tieň Zeme, do ktorého Mesiac vstupuje, má oveľa väčšiu šírku než tieň, ktorý Mesiac vrhá na Zem. Je to dané väčšími rozmermi Zeme než sú rozmery Mesiaca.
Žobravý študent

Žobravý študent ("Der Bettelstudent") je opereta, ktorú skomponoval Karl Millöcker . Je to jeho naslávnejšie dielo. Premiéra sa konala 6. decembra 1882 v divadle Theater an der Wien. Libreto napísali F. Zell a Richard Genée. Je to nalepšie libreto týchto autorov. Pôvodný námet z drámy od lorda Bulwer-Lyttona "The Lady of Lyons" bol prenesený do Poľska v 17. storočí. Skvelé libreto, skvelá hudobná charakteristika postáv a aj využitie poľských tanečných rytmov sa spoločne zaslúžili o obrovský úspech tejto operety.
Obsah.
I. dejstvo.
Saský dôstojník Ollendorf, guvernér okupovaného Krakova, sa chce zblížiť na bále s grófkou Laurou Nowalskou, ktorá jeho snahu „odmení“ fackou. Jej rodina sa ohradí, že nápadník Laury môže byť len poľský šľachtic. Zahanbený Ollendorf sa rozhodne pomstiť tak, že vytiahne z väzenia študenta Symona a prezlečie ho sa bohatého šľachtica – Wladimira Wibickeho. Symon s rolou súhlasí za podmienky, že jeho priateľ Jan Janicki bude jeho sekretárom.
II. dejstvo.
Laura a Symon sa do seba zaľúbia. Jan sa zaľúbi do Laurinej sestry Bronislavy. Keďže rodina Nowalských je veľmi chudobná, snaží sa vydať Lauru za bohatého ženícha čo možno najskôr. Pred svadbou sa Symon snaží naznačiť Laure pravdu. Laura vyhlasuje, že ho chce len z lásky a nie pre peniaze. Keď jej to nevie povedať, napíše list, jeho doručeniu však Ollendorf zabráni. Po svadbe Ollendorf prezradí pravdu, a vypukne škandál.
III. dejstvo.
Symonov priateľ Jan, je v skutočnosti veliteľ poľského kráľovského vojska, Lesczinsky. Symon mu pomože uniknúť pozornosti Ollendorfa (vzbudzujúc v ňom klamlivé podozrenie, že on je Lesczinsky a nie Jan). To umožní Janovi zorganizovať poľské vojsko a vyhnať Sasov z Krakova. Za svoje zásluhy je Symon povýšený za šľachtica a padnú si s Laurou (ktorá ho napriek všetkému miluje) do náručia. Jan si zase pokojne môže vziať Bronislavu.
Patriarcha (cirkev)

Patriarcha (z lat. patriarcha &lt; gr. πατριάρχης - patriarchés &lt; gr. patér-otec + archein - byť prvý, vládnuť, byť vodca) je čestný titul niektorých najvyšších hodnostárov v katolíckej cirkvi a najvyššia hodnosť v niektorých nekatolíckych cirkvách. Úrad, hodnosť a územie patriarchu sa nazýva patriarchát.
Patriarcha bol na základe pôvodnej definície (patriarcha je mužský člen rodiny či klanu, ktorý má najvyššiu autoritu) v židovstve, kresťanstve a islame jeden z biblických praotcov (Abrahám, Izák, Jákob). Neskôr sa začal v kresťanstve pojem patriarchát používať pre významné partikulárne cirkvi založené apoštolom: Rím, Konštantínopol, Alexandria, Antiochia a Jeruzalem.
Neskôr bol titul patriarcha udeľovaný aj biskupom iných významných cirkví. V cirkvách zjednotených s Rímom je to titul súčasného hlavného predstaviteľa tejto cirkvi (napr. Arménska katolícka cirkev). V pravosláví získali titul patriarcha predstavitelia najvýznamnejších národných cirkví (bulharskej, srbskej, ukrajinskej...). Platí to aj pre niektoré iné cirkvi, napr. najvyšší predstaviteľ Cirkvi československej husitskej je patriarcha.
Historické patriarcháty.
Od 2. storočia si v cirkvách začali získavať zvláštnu autoritu ("auctoritas") isté cirkevné obce, ktoré odvodzovali svoj pôvod od apoštolov (apoštolská postupnosť), od ktorých odvodzovali tiež svoju dôstojnosť ("dignitas"). Biskupi týchto cirkevných obcí boli považovaní vkladaním rúk za priamych následníkov apoštolov.
1. nicejský koncil roku 325 stanovil, že tri biskupské sídla - Alexandria, Rím a Antiochia - majú zvláštnu právnu i učiteľskú právomoc nad ostatnými cirkvami (Alexandria nad Egyptom, Rím nad Západom a Antiochia nad Sýriou). Prvý konštantínopolský koncil priradil túto pozíciu aj Konštantínopolu a zaradil ho v dôstojnosti hneď za Rím. Od čias Justiniána I. sa tieto obce začali nazývať patriarcháty. Ich poradie bolo koncilami pevne určené:
Prostredníctvom cirkevného spoločenstva ("communio") si navzájom tieto biskupstvá udeľovali jurisdikciu nad všetkými miestnymi cirkevnými obcami. Boli považované za garantov jednoty cirkvi. K riešeniu vzájomných konfliktov slúžili ekumenické koncily. Táto spoločná autorita patriarchátov (tzv. "pentarchia") bola narušená veľkou schizmou medzi západnou a východnou cirkvou roku 1054.
Pravoslávne patriarcháty.
Pravoslávna cirkev má patriarchov v štyroch z piatich starovekých patriarchátov (okrem Ríma).
Neskôr boli založené:
Hlavou všetkých autokefálnych cirkví je patriarchát konštantínopolský na čele s ekumenickým patriarchom, označovaným titulom "prvý medzi rovnými". Od. roku 1991 zastáva tento úrad Bartholomeos I.
Patriarcháty východných katolíckych cirkví.
Vo východných katolíckych cirkvách sú tieto patriarcháty:
Tieto cirkvi sa označujú ako patriarchálne cirkvi.
Rímskokatolícke patriarcháty.
V rímskokatolíckej cirkvi existujú dodnes biskupstvá, ktoré sú označované ako patriarcháty, ktoré však právne nemajú zvláštnu učiteľskú alebo právnu autoritu a ani ich štruktúra sa nepodobá štruktúre piatich historických patriarchátov. Viaceré z nich vznikli v snahe o podrobenie si východných kresťanov na dobytých či kolonizovaných územiach.
Olaf II. (Nórsko)

Olaf II. Tučný ("Olav II Digre") alebo Olaf Svätý (Haraldsson) alebo svätý Olaf (* 995, Ringerike – † 29. júl 1030, Bitka pri Stiklestade) bol nórsky kráľ z dynastie Hårfagre, vládnuci v rokoch 1015 – 1028. Do nórskych dejín vstúpil aj pod menom "Olaf Svätý".
Oslobodil Nórsko spod nadvlády Dánska. Veľmi sa zaslúžil o pokresťančovanie Nórska a Islandu. Keď sa pokúšal zvýšiť kráľovskú moc, došlo v krajine k vzburám a Olaf musel utiecť do Ruska. Dánsko to využilo a krajinu opäť obsadilo.
Juliusz Słowacki

Juliusz Słowacki (* 4. september 1809, Krzemieniec, Ukrajina - † 3. apríl 1849, Paríž, Francúzsko) bol poľský romantický básnik a dramatik.
Po prvých lyrickoepických básňach a intímnej lyrike sa stal básnikom revolučného hnutia za národné oslobodenie Poľska (dramatická báseň Kordian). Utrpeniu poľských emigrantov, ku ktorým sám patril, venoval biblicky ladenú básnickú prózu: Anhelli. Námety z poľských dejín a mytológie spracoval v drámach: "Balladyna", "Lilla Weneda" a eposoch: "Beniowski", "Kráľ Duch".
Ondrej Lenárd

Ondrej Lenárd (* 9. september 1942, Krompachy) je slovenský dirigent. 
V roku 1964 absolvoval štúdium dirigovania na VŠMU v Bratislave. V rokoch 1962 – 1969 bol zbormajstrom opery SND v Bratislave, od roku 1970 dirigentom (od 1977 šéfdirigentom) Symfonického orchestra Čs. rozhlasu v Bratislave, v rokoch 1984 – 1986 aj orchestra opery SND. 1991 – 2001 bol šéfdirigentom a hudobným riaditeľom Slovenskej filharmónie. Vyniká predovšetkým ako interpret hudby 19. a 20. storočia.
Ocenenia.
V októbri 1998 mu Vladimír Mečiar (vykonávajúci prezidentské právomoci) prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra I. triedy. V roku 1999 získal Krištáľové krídlo.
Oľga Borodáčová

Oľga Borodáčová, rod. Országhová (* 16. december 1899, Martin-Záturčie – † 13. september 1986, Bratislava) bola slovenská herečka, manželka režiséra Janka Borodáča.
Herectvo študovala v Prahe (1920 - 1921) a takmer celý život, s výnimkou dvoch rokov začiatkom 20. rokov a 8-ročného pobytu v Košiciach (1945 - 1953), bola až do dôchodku (1978) členkou činohry SND v Bratislave. Vytvorila veľké postavy slovenskej a ruskej klasickej tvorby: Maru v Tajovského Ženskom zákone, Máliku v Stodolovej Maríne Havranovej, Evu v Stodolovej Bačovej žene o kráľovnú Tamaru vo Hviezdoslavovej tragédii Herodes a Herodias. V rokoch 1928 - 1942 vyučovala na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave. Hrala v 7 dlhometrážnych filmoch.
V roku 1955 dostala titul zaslúžilá umelkyňa a v roku 1961 titul národná umelkyňa.
Jozef Kuchár (spevák)

Jozef Kuchár (* 15. september 1928, Bernolákovo – † 23. január 2009, Bratislava) bol slovenský spevák (barytonista) a herec.
V rokoch 1947 – 48 pôsobil v košickej opere, v rokoch 1948 – 1950 v opere SND v Bratislave, v rokoch 1950 – 1954 v českých činoherných divadlách (Hořovice, Teplice) a v r. 1955 – 1991 bol sólistom spevohry Novej scény v Bratislave. Uplatnil sa v klasických operetách, muzikáloch i hudobných komédiách: "Poľská krv", "Cigánsky barón", "My Fair Lady", "Loď komediantov" a i. V rokoch 1955 – 1965 interpret populárnych piesní (najmä Gejzu Dusíka) a piesní z operiet v slovenskom rozhlase. V Opuse vydal profilovú platňu "Moje najmilšie" (1982).
V roku 1979 dostal titul zaslúžilý umelec.
Pavol Horov

Pavol Horov (vl. menom Pavol Horovčák, pseudonymy Ján Onda, Pavol Horov, Peha, Péhá, PeKa, P. U. Horov, Urban Čák, Urban Horov a i.; * 25. máj 1914, Bánovce nad Ondavou – † 29. september 1975, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ.
Životopis.
Pochádzal z rodiny maloroľníka, o otca prišiel čoskoro po narodení. Vzdelanie získaval v Bánovciach nad Ondavou, v Moravanoch, v rokoch 1926 – 1934 navštevoval gymnázium v Michalovciach a napokon navštevoval v rokoch 1934 – 1935 učiteľskú akadémiu v Bratislave, kde získal kvalifikáciu na vyučovanie slovenčiny, dejepisu a geografie. Do roku 1944 pôsobil ako učiteľ, v rokoch 1945 – 1950 bol pracovníkom, neskôr v rokoch 1948 – 1950 riaditeľom Československého rozhlasu v Košiciach. Od roku 1951 žil v Bratislave, kde bol v rokoch 1951 – 1952 šéfredaktorom vydavateľstva Slovenský spisovateľ, v rokoch 1952 – 1954 tajomníkom Zväzu slovenských spisovateľov, v rokoch 1953 – 1964 riaditeľom vydavateľstva Slovenský spisovateľ a pracovníkom Slovenského ústredia knižnej kultúry (1963 – 1964). Od roku 1964 sa venoval len literárnej tvorbe. 
Tvorba.
Jeho tvorba bola blízka nadrealizmu. Debutoval zbierkou básní "Zradné vody spodné", v ktorej reagoval na vojnové udalosti. Tejto téme zostal verný i vo viacerých ďalších zbierkach. K jeho umeleckým vrcholom patrí skladba "Vysoké letné nebe", inšpirovaná matkinou smrťou. Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladom z poľskej (Staff, Jastrun, Przyboś, Jachimowicz), perzskej (Omar Chajjám), ruskej a bulharskej (E. Bagrjana, B. Božilov) poézie.
Lucia Šoralová

Lucia Šoralová (* 9. január 1977, Bratislava) je slovenská speváčka a herečka.
Zo života.
Lucia Šoralová od sedemnástich rokov spievala v Lúčnici. O tri roky neskôr úspešne absolvovala konkurz do českej verzie muzikálu "Vlasy" v Prahe v divadle Pyramída. Rok študovala na Vysokej škole pedagogickej – odbor špeciálna pedagogika a necelé tri roky študovala spev na Konzervatóriu J. Ježka v Prahe. Kvôli úlohe Lorraine v slovenskej verzii muzikálu "Dracula" sa presťahovala späť do Bratislavy. Tu si neskôr zahrala Rozi v "Krysařovi" a Oféliu v "Hamletovi". V Prahe, kde momentálne speváčka žije, má na konte ďalšie muzikálové roly v "Johanke z Arku" a "Miss Saigon". Stvárnila Anežku v muzikálovej dráme Daniela Landu "Tajemství".
Od 7. januára 2017 je vydatá za dlhoročného partnera, českého skladateľa a hudobníka Ondřeja Soukupa, s ktorým má dcéru Rebeku a syna Ondřeja.
Ivan Tásler

Ivan Tásler (* 16. júl 1979, Prešov) je slovenský hudobný skladateľ, gitarista, spevák a hudobný producent, známy najmä z pôsobenia v kapele IMT Smile. 
Ivan Tásler desať rokov navštevoval na ĽŠU hru na klavír. V rokoch 19931997 vyštudoval na Gymnáziu Jána Adama Raymana v Prešove. Po skončení gymnázia absolvoval dva semestre teológie na Pravoslávnej fakulte Prešovskej univerzity. Jeho otec, Miroslav Tásler st., je hudobníkom. Hrával v hudobných skupinách Beatmakers, Roams, Nálada a ďalších. Brat Miroslav Tásler je tiež hudobník. S ním založili hudobnú skupinu, ktorú nazvali IMT Smile. IMT Smile bolo voľným zoskupením ľudí okolo Ivana a jeho brata Mira, ktorých iniciálky tvoria názov skupiny. Začiatky Táslerovej tvorby siahajú k roku 1992, keď z formácie Ruka vznikla terajšia kapela. Vystriedali sa v nej známe mená ako Katka Knechtová, Oskar Rózsa, Marcel Buntaj alebo Martin Valihora. Vydali niekoľko hudobných albumov: "Klik-klak" (1997), "Valec" (1998), "Nech sa páči" (2000), "IMT Smile" (2003), "Exotica" (2004), či kompiláciu mapujúcu niektoré ich najväčšie hity "Diamant" (2005). Ivan Tásler nahral vlastný sólový album s jednoduchým názvom "T" (alebo aj "Tásler"). Z nahrávania albumu "IMT Smile" vznikol dokument s názvom „Letmý pohľad“.
V lete 2005 z kapely odišiel basgitarista Tomy Okres. V decembri ho nasledoval aj Viktor Špak. Tomi Okres a Viktor Špak si založili novú kapelu Cirkus. Ivan Tásler sa presťahoval z Prešova do Bratislavy. V roku 2006 vydal soundtrack k dokumentárnemu seriálu, ktorý natočil s Verou Wisterovou na potulkách v Austrálii a nazval ho "Ivan Tásler uvádza Karavan šou". Tento seriál sa objavil následne aj na DVD pod názvom "Karavan šou DVD". Nasledovali albumy "Niečo s nami je" (2006), "Live" (2007), "Hlava má sedem otvorov" (2008) + koncertné DVD. Ivan Tásler sa producentsky podieľal na vzniku albumu "Pocta Jarovi Filipovi – Jarove pesničky", sú to pesničky z autorského pera Jara Filipa spievané viacerými známymi interpretmi (Ivan Tásler, Katka Knechtová, Peter Lipa, Mário Kuly Kollár, Zuzana Smatanová, Samo Tomeček, Adam Ďurica, Janko Kuric, Lasky, Robert Roth a ďalší). V roku 2009 vyšla skupine IMT Smile kompilácia "Best Of", ktorá pozostáva z dvoch CD a jedného DVD.
Oskar Rózsa

Oskar Rózsa (* 22. júl 1974, Bratislava) je slovenský multiinštrumentalista, hudobný skladateľ, dirigent, producent a pedagóg. 
Životopis.
Narodil sa v rodine speváčky Evy Biháryovej a hudobníka Juraja Rózsu. Absolvoval orchestrálne dirigovanie na bratislavskom konzervatóriu a rovnaký odbor na VŠMU v Bratislave u prof. Zdeňka Bílka. V rokoch 20002002 študoval ako štipendista kompozíciu filmovej hudby na Berklee College of Music v Bostone, kde tiež absolvoval súkromné štúdium kompozície u prof. Armanda Qualliotina.
Ako hudobník (basgitara, klávesy) a producent sa podieľal asi na 50 albumoch rôznych umelcov. Spolupracoval s Dežom Ursinym, Richardom Müllerom, Jarom Filipom, Mariánom Vargom, Janou Kirschner, Čistými Tvarmi, Ivanom Táslerom a ďalšími. V roku 1999 nahral album "Hrana" – poctu Marekovi Brezovskému. Niekoľko rokov vystupoval v triu Šeban – Rózsa – Buntaj (ASH Band). Bol zakladateľom skupín Free Faces a Barflies. Je iniciátorom rôznych projektov zameraných na improvizovanú hudbu (napríklad Oskar Rózsa Sextet, s ktorým nahral aj CD). Napísal hudbu k niekoľkým divadelným predstaveniam a filmom. Je príležitostným hosťujúcim dirigentom Komorných sólistov Bratislava. Oskar Rózsa je univerzálny hudobník, ktorý nemá problém prispôsobiť sa rôznym štýlom.
Osobný život.
V rokoch 20082011 bol ženatý s herečkou a moderátorkou Luciou Hurajovou. V októbri 2016 sa oženil so speváčkou Zdenkou Prednou. Žijú v Banskej Štiavnici a majú dvoch synov – Oskara (* 2015) a Eliáša (* 2017).
Jeho sestra Michaela Rózsa Růžičková je rovnako orchestrálna dirigentka.
Andrej Šeban

Andrej Šeban (*23. jún 1962, Bratislava) je slovenský gitarista, hudobný skladateľ, hudobný producent a spevák.
Životopis.
Hru na klavír študoval už ako sedemročný, štúdium hry na klasickú gitaru absolvoval u Pavla Malovca v roku 1977. V rokoch 1980 – 1989 absolvoval súkromné štúdium kompozície, klavíra a hudobnej teórie u prof. Borisa Turzu. Roku 1986 absolvoval FFUK v odbore hudobná veda.
Koncom 70. rokov debutoval v popovej skupine Nervy (Marián Greksa – basová gitara, spev; J. Bodlák – gitara, spev; Martin Ďurinda – gitara, spev; Ján Fabrický – bicie nástroje; Andrej Šeban – gitara, klávesové nástroje, spev). S Jánom Fabrickým a s Jurajom Burianom hral aj v jazz rockovej formácii Míting.
V roku 1980 spolu s Mariánom Greksom založili hard rockovú kapelu Demikát, s ktorou nahral hudbu k filmu "Slané cukríky" (1986) režisérky Evy Štefankovičovej.
S Pavlom Haberom hral nakrátko aj v skupine Tristo hrmených.
Základnú vojenskú službu absolvoval vo Vojenskom umeleckom súbore. V 80. rokoch bol Šeban členom popovej skupiny Banket Richarda Müllera, zároveň v tomto období začal hrávať v skupine Combo Petra Lipu.
Ako mnohostranne zameraný gitarista, štúdiový hráč a koncertný hudobník spolupracuje s mnohými domácimi i zahraničnými osobnosťami z rôznych hudobných žánrov (Pavol Hammel, Gábor Presser, Dežo Ursiny, Richard Müller, Peter Lipa, Marika Gombitová, Robo Grigorov atď). V 90. rokoch viedol vlastnú inštrumentálnu skupinu Ash Band (známu aj pod názvami "Esh Band" a "Andrej Šeban Band"), v roku 1996 stál pri zrode sprievodnej skupiny Lipa-Šeban Band. Je spoluzakladateľom progresívnej rockovej skupiny Free Faces. 
Doposiaľ (2012) vydal dvanásť sólových albumov, skomponoval scénickú hudbu k niekoľkým filmom a rozhlasovým hrám. Predstavil sa aj ako herec vo filme Ivana Húšťavu "Odveta" (1980). 
V roku 2012 začal spoluprácu s mladými muzikantmi (Daniel Špiner, Peter Rusňák, Michal Fedor) a obnovil fungovanie "Andrej Šeban Band".
V roku 2020 mu na Štedrý deň vykradli nahrávacie štúdio, kde mu odcudzili gitary a aparatúru v hodnote 35 tisíc EUR.
Daniela Šinkorová

Daniela Šinkorová (* 28. december 1972, Nitra, Slovensko) je slovenská herečka a speváčka, žijúca v Česku.
Vyštudovala bratislavské konzervatórium a JAMU v Brne. V Česku sa uplatnila najmä ako muzikálová herečka. Získala už dokonca dve české divadelné Ceny Thálie – za postavu Zuzanky v muzikáli Kristián a za hlavnú úlohu v plzenskej inscenácii Kabaret. Hrala postavu mačky Demetry v pražskej verzii muzikálu Cats. Nedávno jej vyšlo aj nové cédečko. V roku 2003 hrala dr. Šulcovú v seriáli "Nemocnice na kraji města po dvaceti letech".
Zoznam piesní.
poz. – pieseň – duet – (autor textu piesne/autor hudby piesne)
(h:/t:) – doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Jozef Stražan

Jozef Stražan (* 11. máj 1943, Bratislava† 10. marec 2021, Prešov) bol slovenský herec. Manžel herečky Kvety Stražanovej.
Syn kočovného bábkára Jozefa Stražana st. (19121967) bol od roku 1960 člen činohry Divadla Jonáša Záborského v Prešove. Účinkoval aj v televíznych inscenáciách a rozhlasových humoristických reláciách.
Zomrel v marci 2021 po dlhom boji s rakovinou .
Unix

Unix, alebo UNIX je operačný systém počítača pôvodne vyvíjaný v 60. a 70. rokoch skupinou zamestnancov firiem AT&amp;T a Bell Labs, vrátane Kena Thompsona, Dennisa Ritchieho a Douglasa McIlroya. Unix bol postavený tak, aby bol prenositeľný, viacúlohový a viacpoužívateľský.
Súčasným vlastníkom obchodnej známky UNIX je spoločnosť The Open Group, zatiaľ čo firmy Novell a The SCO Group si nárokujú vlastnícke práva k zdrojovému kódu UNIX-u. Systémy plne kompatibilné a certifikované podľa Single UNIX Specification môžu používať značku UNIX, kým ostatné sa označujú, ako Unix-like (Unixoidné) systémy.
Koncom 70. a začiatkom 80. rokov sa UNIX rozšíril do akademických kruhov, čo malo vplyv na jeho masívnu adopciu (hlavne jeho BSD variantu pochádzajúceho z Kalifornskej univerzity v Berkeley) začínajúcimi firmami, zvlášť firmou Sun Microsystems. 
Základnou filozofiou UNIXu je princíp stavebnice, v ktorej sú zložité úkony vykonávané postupnosťou zostavenou z jednoduchých príkazov pomocou užívateľského rozhrania. Užívateľským rozhraním je zvyčajne rovnako jednoduchý príkazový interpreter nazývaný shell. V súčasných verziách "unixoidných" operačných systémov sa však čoraz častejšie používajú grafické nadstavby ukrývajúce riadkové (terminálové) rozhranie shellu, robiac tak Unix prístupnejším širšiemu okruhu užívateľov.
Zoznam zakázaných kníh

Zoznam zakázaných kníh (lat. Index Librorum Prohibitorum) bol vypracovaný a uverejnený katolíckou cirkvou v roku 1559. Obsahoval zoznam kníh, ktoré mohli katolíci čítať výhradne len s biskupovým súhlasom a čítanie ktorých mohlo viesť k exkomunikácii.
Posledné vydanie.
Posledný zoznam bol uverejnený v roku 1948. Na 510 stranách obsahoval 6 000 zakázaných titulov. Zo známych autorov sa na ňom nachádzali Laurence Sterne, Voltaire, Daniel Defoe, Johann Wolfgang Goethe, Honoré de Balzac, Stendhal, Émile Zola, André Gide, Jean-Paul Sartre a holandský sexuológ Theodor Hendrik van de Velde.
Zrušenie zoznamu.
V roku 1966 pápež Pavol VI. po Druhom vatikánskom koncile, uznal "Index Librorum Prohibitorum" za historický dokument.
Enkláva

Enkláva (z franc. "enclave" - enkláva, niečo obklopené a uzavreté niečím cudzím, uzavrenina &lt; z lat. "en" - v + "clavis" - misa) môže byť:
Degu čilský

Degu čilský () je juhoamerický hlodavec z čeľade osemzubovité "(Octodontidae)" ktorý pochádza z Čile.
Opis.
Degu čilský je andský hlodavec s dlhým chvostom, ktorý meria až 1/3 dĺžky tela, na jeho konci je výrazná štetinka chlpov. Je hnedočiernej farby, na bruchu a bokoch má krémovú alebo plavú farbu. Iné sfarbenia sú skôr výnimkou. Oči sú stredne veľké a má okolo nich svetlejšie krúžky. Uši sú pomerné veľké. Má dlhé fúzy a tmavooranžové zuby. Zadné nohy sú dlhšie ako predné a na každej je 5 osrstených prstov s malými pazúrikmi. Medzi našimi chovateľmi je zaužívaný český názov Osmák degu.
Starší názov „osmozub“ je odvodený z tvaru jeho zubov – stoličiek, ktoré majú tvar ležatej osmičky. Veľkosťou a váhou je ako menšie morča. Samčekovia sú obvykle väčší než samičky. Samičky pohlavne dospievajú vo veku 6 – 7 týždňov. Samce dospievajú o niečo neskôr. Pri párení degu vydáva čvrlikavé zvuky a trepe chvostom. Asi za 90 dní sa rodia mláďatá a sú úplne ochlpené a vidia. Ihneď prijímajú pevnú potravu ale pijú aj materské mlieko. Odstavujeme ich vo veku 5 – 6 týždňov.
Nikdy ich nechytáme za koniec chvosta – ako obranu pred prirodzenými nepriateľmi je totiž schopný pustiť koniec chvosta, ktorý už nikdy nedorastie. Aktívny je vo dne i v noci.
Chov.
Degu čilský je bylinožravec, ktorý nepotrebuje obohacovať stravu žiadnymi živočíšnymi bielkovinami. V prírode sa živí rôznymi cibuľkami a korienkami rastlín, hľúzami, úrodou na farmách, travinami, ohlodáva kôru stromov a kríkov, v zime hlavne suchými listami. Takúto stravu sa snažíme čo najviac napodobniť. Navyše berieme do úvahy, že degu by nemal mať v potrave veľa cukru, karbohydrátov a tukov, lebo má sklony k cukrovke. Potrava má byť pestrá a kvalitná. Kŕmime ich lúpaným ovsom, pšenicou, lesknicou, prosom, občas kukuricou, slnečnicou a konopným semenom, naklíčenou pohánkou, vetvičkami ovocných stromov, koreňovou zeleninou, čerstvým ovocím, púpavou, trávou, ďatelinou, lucernou, šalátom, granulovanými koncentrátmi a suchým chlebom. Občas im môžeme dať aj oriešky, no nie príliš často, lebo obsahujú veľa tukov. Nemalo by im chýbať seno či suché lístie. Napájanie nie je nutné ak podávame stále šťavnatú potravu. Stravu doplňujeme vápnikovými blokmi a pridávame aj prípravky Vitamix DH alebo Sera.
Chov týchto zaujímavých teráriových zvierat si vyžaduje pomerne veľké a dobre vetrané terárium plné halúzok, domčekov atď. Chovný pár by mal mať terárium aspoň 40x60x. Ako podstielku môžeme použiť hobliny alebo piesok miešaný s lignocelom. Úkryt pripravíme z pevného materiálu, ktorý degu nerozhryzie. Drevo je síce dobré, no má krátku životnosť. Chov je možný v pároch alebo v chovných skupinkách.
Okrem degu čilského patrí do rodu Degu aj degu andský ("Octodon bridgesi") a degu mesačný ("Octodon lunatus").
Degu čilský ako chovanec našich terárií je pre svoju nenáročnosť vhodný najmä pre mladých a začínajúcich teraristov.
Messier 99

Messier 99 alebo M 89 alebo NGC 4254 je špirálová galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky. Objavil ju Pierre Méchain v roku 1781. Bola jednou z prvých galaxií, v ktorých bola rozoznaná špirálová štruktúra, pričom je však veľmi asymetrická.
Messier 100

Messier 100 alebo M 100 alebo NGC 4321 je špirálová galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky. Objavil ju Pierre Méchain v roku 1781. Od Slnka je vzdialená 17,3 Mpc a jej priemer je 36 800 pc. 
Je to jedna z najväčších a najjasnejších galaxií v kope Virgo. Hoci sa uvádza v katalógoch jej zdanlivá jasnosť 9,4 magnitúdy, je ťažšie viditeľná ako dvakrát menej jasné susedné galaxie M98 a M99. Je to spôsobené tým, že svetlo je rozložené na väčšiu plochu. Galaxia je zaradená do kategórie Sc. Infračervené snímky ukazujú malú priečku v centre objektu, z ktorej vyrastajú dve krátke ramená, ktoré sa ohýbajú opačným smerom ako vonkajšie ramená. Na hrote týchto krátkych ramien sú oblasti, v ktorých sa rodia nové hviezdy. Fotografie ukazujú, že farba jadra a týchto špirálových ramien je veľmi podobná, čo naznačuje nedávnu hviezdnu tvorbu v tejto oblasti, ktorá môže byť výsledkom interakcie s blízkou trpasličou galaxiou.
Pozorovania a objavy.
Prvý, kto dokázal ďalekohľadom rozlíšiť jej špirálové ramená, bol Lord Rosse v roku 1850. Allan Sandage neskôr odhadol šírku ramien na 3 000 svetelných rokov, čo by znamenalo, že sú dvakrát tak široké ako ramená Mliečnej cesty. M100 je gravitačne rušená pôsobením susednej trpasličej galaxie NGC 4322, je to dobre vidieť z asymetrickosti jej špirálových ramien. V galaxii boli objavené 4 supernovy v rokoch 1901, 1914, 1959 a 1979. Najjasnejšia z nich, posledne spomínaná, dosahovala veľkosť až 11. magnitúdy a bola prvá mimogalaktická supernova, ktorej zvyšok bol detegovaný aj v rádiovej časti spektra. Na detekciu sa použil systém antén VLA v Novom Mexiku (USA) v roku 1980.
Určovanie vzdialenosti.
Pomocou pozorovaní cefeíd v špirálovej galaxii sa astronómovia snažili odhadnúť jej vzdialenosť, a kvôli jej prominentnosti v kope Virgo, aj vzdialenosť celej kopy. Pozorovania 20 cefeíd Hubblovým ďalekohľadom v roku 1994 viedli k odhadu 56 ± 6 miliónov svetelných rokov.
Messier 98

Messier 98 alebo M 98 alebo NGC 4192 je špirálová galaxia v súhvezdí Vlasy Bereniky a je súčasťou kopy Virgo. Objavil ju Pierre Méchain v roku 1781.
Messier 53

Messier 53 alebo M 53 alebo NGC 5024 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Vlasy Bereniky. Objavil ju Johann Elert Bode v roku 1775.
Messier 52

Messier 52 alebo M 52 alebo NGC 7654 je otvorená hviezdokopa nachádzajúca sa v západnej časti súhvezdia Kasiopeja.
História pozorovaní.
Hviezdokopu objavil francúzsky astronóm Charles Messier 7. septembra 1774 pri pátraní po kométach. William Parsons v nej v nasledujúcom storočí odhadol počet hviezd na 200. V roku 1959 Ake Wallenquist zistil, že k hviezdokope fyzicky patrí 193 hviezd.
Podľa novších meraní je to asi 130 hviezd do 14. magnitúdy. V roku 1998 v nej bola potvrdená prítomnosť premennej hviezdy typu Delta Scuti.
Charakteristika.
M52 sa nachádza vo vzdialenosti približne 4 630 ly. Zvykne sa udávať aj údaj 4 470 ly. Z tejto vzdialenosti vyplýva priemer objektu 22 ly. Odhad jej veku sa pohybuje v širokých medziach od 25 po 165 miliónov rokov. Môže to naznačovať, že objekt vznikol v dvoch na seba naviazaných fázach. Podľa starších zdrojov patrí do nej 193 hviezd vo vzdialenosti 9 uhlových minút od centra. Do 14. magnitúdy sa v nej nachádza 130 fyzických členov kopy a 30 ďalších náhodne sa premietajúcich hviezd. Hmotnosti týchto hviezd sa pohybujú v rozmedzí 2-5 hmotností Slnka. Do magnitúdy 19,5 obsahuje viac než 6 000 fyzických členov a rovnaký počet optických členov. Tieto hviezdy majú hmotnosť približne rovnakú ako má Slnko. M52 je po M11 najbohatšia otvorená hviezdokopa v Messierovom katalógu. Hustota hviezd v centre kopy je približne 1 hviezda 15. magnitúdy na jednu štvorcovú uhlovú sekundu, v absolútnych číslach je to 1,5 hviezdy na 1 kubický svetelný rok. Najjasnejšia hviezda hviezdokopy je žltý obor spektrálneho typu G8 so zdanlivou magnitúdou 8,2. Najjasnejšia hviezda hlavnej postupnosti je hviezda typu B7 s magnitúdou 11,0. Vo hviezdokope sa nachádza 5 premenných hviezd a jedna horúca hviezda typu Of, pre ktorú sú typické spektrálne emisné čiary ionizovaného dusíka a hélia. Medzi nami a hviezdokopou leží množstvo medzihviezdneho plynu a prachu, ktoré v minulosti zapríčinilo nepresnosti v odhade vzdialenosti komplexu a stále zapríčiňuje nejednoznačnosť určenia jeho veku. Táto medzihviezdna absorpcia taktiež zapríčiňuje, že svetlo hviezd hviezdokopy je v niektorých prípadoch až o jednu magnitúdu slabšie.
Poloha.
M52 leží v súhvezdí, ktoré je u nás cirkumpolárne, preto sa hviezdokopa dá pozorovať po celý rok. Jej jasnosť je 6,9 magnitúd a zdanlivý rozmer je 16 uhlových minút. Nachádza sa na raz predĺženej spojnici hviezd alfa (Schedar) a beta (Caph) Cassiopeiae a pol stupňa južne od 4 Cassiopeiae, hviezdy 5. magnitúdy. 5-cm ďalekohľad dokáže rozlíšiť najjasnejšie hviezdy zoskupenia. Do hviezdokopy sa premieta hviezda (TYC 4279-1076-1) s magnitúdou 8,3 a s oranžovým odtieňom. Ďalšia podobná hviezda (HD 220770) sa nachádza asi 10 uhlových minút juhovýchodne a má magnitúdu 7,9. 20 uhlových minút smerom na juhovýchod leží chudobná otvorená hviezdokopa Czernik 43 Asi 35 uhlových minút juhozápadne sa nachádza hmlovina Bublina, tenký pruh plynu (ionizovaného vodíka) s veľkosťou 5 uhlových minút sčasti obklopujúci hviezdu 8,5 magnitúdy. Asi 3° južne od tejto hviezdokopy sa nachádza aj intenzívny rádiový zdroj Cassiopeia A.
Messier 54

Messier 54 alebo M 54 alebo NGC 6715 je guľová hviezdokopa v trpasličej eliptickej galaxii Strelec. Objavil ju Charles Messier v roku 1778.
Messier 56

Messier 56 alebo M 56 alebo NGC 6779 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Lýra. Objavil ju Charles Messier v roku 1779. Nachádza sa vo vzdialenosti asi 32 900 ly od Slnka.
Messier 47

Messier 47 alebo M 47 alebo NGC 2422, je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Korma.
Messier 48

Messier 48 alebo M 48 alebo NGC 2548 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Hydra.
Messier 49

Messier 49 alebo M 49 alebo NGC 4472 je eliptická galaxia v súhvezdí Panna.
Messier 50

Messier 50 alebo M 50 alebo NGC 2323 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Jednorožec. Nachádza sa v južnej časti Jednorožca a možno ju pozorovať aj triédrom, v ktorom sa javí ako hmlistý obláčik. 
Ďalekohľadom nie je ťažké rozoznať jej jednotlivé hviezdy. Je jediným messierovským objektom v tomto súhvezdí. Charles Messier ju v roku 1772 opísal ako „kopu veľmi mladých hviezd viac či menej jasných, pod pravou labou Jednorožca“. Jej celková jasnosť je 5,9 mag. a na ploche okolo 10 oblúkových minút je nahustených asi 200 hviezd. Asi 7 oblúkových minút južne od stredu tejto hviezdokopy sa nachádza osamotená mimoriadne červená hviezda. Ostatné hviezdy tejto hviezdokopy majú naproti nej skôr modrastú až bielu farbu. Vzdialenosť hviezdokopy od Zeme je zhruba 2 900 svetelných rokov.
Messier 74

Messier 74 alebo M 74 alebo NGC 628 je špirálová galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil francúzsky astronóm Pierre Méchain 11. septembra 1780.
Hoci patrí do Messierovho katalógu, má magnitúdu len 9,19, čím sa zaraďuje medzi menej jasné Messierove objekty. Na jej rozoznanie potrebujeme ďalekohľad s aspoň 10 cm objektívom a aj v 10 cm ďalekohľade sa bude javiť len ako hmlistý fliačik. Na rozoznanie špirálových ramien potrebujeme väčší ďalekohľad.
Leží asi jeden a pol stupňa východseverovýchodne od hviezdy eta Piscium. M 74 sa na fotografických snímkach javí ako klasická špirálová galaxia, na ktorú sa dívame kolmo zhora. Takýto pohľad zhora sa nazýva „en face“. Je to priam vzorová ukážka galaxií typu Sc. M 74 je skoro rovnako veľká ako Galaxia (priemer 80 000 ly), obsahuje však len 40 miliárd hviezd, čo je desatina počtu hviezd nachádzajúcich sa v našej Galaxii. V súčasnosti sa nachádza vo vzdialenosti 30 miliónov svetelných rokov od nás a vzďaľuje sa rýchlosťou 793 km/s.
Messier 75

Messier 75 alebo M 75 alebo NGC 6864 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Strelec.
Messier 58

Messier 58 alebo M 58 alebo NGC 4579 je špirálová galaxia v súhvezdí Panna.
Messier 59

Messier 59 alebo M 59 alebo NGC 4621, je eliptická galaxia v súhvezdí Panna.
Messier 60

Messier 60 alebo M 60 alebo NGC 4649 je eliptická galaxia v súhvezdí Panna.
Messier 61

Messier 61 alebo M 61 alebo NGC 4303 je špirálová galaxia v súhvezdí Panna.
Messier 62

Messier 62 alebo M 62 alebo NGC 6266 je guľová hviezdokopa v súhvezdí Hadonos. Nachádza sa tesne na rozhraní so Škorpiónom, zdanlivo blízko hviezdy Antares.
Messier 65

Messier 65 alebo M 65 alebo NGC 3623 je špirálová galaxia v súhvezdí Lev. Spolu s galaxiami M 66 a NGC 3628 patrí do skupiny Levov triplet (Leo Triplet).
Messier 66 (galaxia)

Messier 66 (M 66, tiež NGC 3627 alebo Arp 16) je prechodná špirálová galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Charles Messier v roku 1780. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie s oddelenými časťmi špirálových ramien. Má nápadné pruhy prachu a jasné hviezdokopy podĺž špirálových ramien. Je súčasťou Levova tripletu, ďalší členovia sú M 65 a NGC 3628. K roku 2015 v nej boli pozorované štyri supernovy: 1973R, 1989B (Ia), 1997bs, 2009hd.
Má extrémne veľkú centrálnu koncentráciu hmoty, veľký pomer molekulárnej hmoty k atomárnej a nerotujúci shluk neutrálneho vodíka zjavne vytiahnutý z jedného špirálového ramena. To je vysvetlované gravitačnou interakciou s NGC 3628 pri minulom priblížení. Posledná zmienená štruktúra je viditeľná aj vizuálne ako extrémne nápadné a neobvyklé špirálové rameno a pruhy prachu.