burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Luna 25

Luna 25 (predošlý názov Luna-Glob) bola automatická ruská kozmická sonda na výskum Mesiaca. Menom odkazovala na pôvodný program Luna, ktorého predošlá misia, Luna 24, odštartovala 47 rokov pred štartom Luny 25. Zároveň bola prvou kozmickou sondou Ruska, ktorú sa podarilo naviesť na obežnú dráhu iného telesa ako je Zem - všetky predošlé úspechy s výskumom vesmíru kozmickými sondami skonštruovanými na ruskom území absolvoval ešte Sovietsky zväz.
Úlohou sondy bolo vyskúšať technológie pristátia a prieskum mesačného povrchu, v prípade úspechu by išlo o prvé pristátie sondy na južnom póle Mesiaca.
20. augusta 2023 bolo oznámené, že sonda bola zničená po náraze do povrchu Mesiaca. Dôvodom bol nevydarený manéver na úpravu dráhy sondy, ktorý vykonala na obežnej dráhe okolo Mesiaca.
História.
Prvé plány vznikli v roku 1998 s dvomi dizajnmi sondy. Projekt bol obnovený v roku 2011. Sonda sa pôvodne mala skladať z orbitera a pristávacieho modulu s robotickým ramenom pre odber vzoriek pôdy a prípadne vŕtací nástroj. Po prepracovaní projektu išlo o pristávací modul, ktorého primárnou úlohou bolo vyskúšať pristávaciu techniku, ale tiež mal skúmať okolie v mieste pristátia.
Sonda Luna 25 mala podľa pôvodných plánov odštartovať už v roku 2016, ale kvôli nedostatku financií bol let odložený na rok 2019. I tento termín však bol posunutý, pretože sa objavili problémy s inerciálnou meracou jednotkou (BIB) od spoločnosti NPO Lavočkina. Jednotka BIB je potrebná na zaistenie riadenia dráhy medzi Zemou a Mesiacom. Ďalším riešením je veľmi podobný systém BIUS-L vyvinutý moskovským "NPT AP". Tento systém bol pripravený až vo februári 2020.
Misia odštartovala 10. augusta 2023 o 23:11 UTC na rakete Sojuz-2 z kozmodrómu Vostočnyj, 16. augusta sa sonda dostala na orbitu Mesiaca a pristáť mala o päť dní neskôr. 19. augusta Roskosmos ohlásil „neštandardnú situáciu“ pri manévroch pred pristátím a deň po tom nasledovalo oznámenie, že ruský modul po „náraze do povrchu Mesiaca prestal existovať“.
Vedecký náklad.
Sonda niesla 30 kg ruských vedeckých prístrojov. Švédsky LINA-XSAN na meranie plazmy a neutrálnych látok kvôli odkladom už odletel na čínskej sonde Čchang-e 4. Pilot-D agentúry ESA bol zo sondy odstránený v apríli 2022 kvôli ukončeniu spolupráce medzi Roskosmosom a ESA pre Ruskú inváziu na Ukrajinu. Demonštratívny nástroj mal zbierať dáta pre pristátie ďalších misií a nebol teda súčasťou operačného systému sondy.
Medzi osem hlavných vedeckých nástrojov patrí:
Win Myint

Win Myint (* 8. november 1951, Nyaung Chaung, Barma) je mjanmarský právnik, politik a od marca 2018 do februára 2021 prezident Mjanmarska.
Životopis.
Vyštudoval geológiu a právo na Yangonskej univerzite. V roku 1981 bol prijatý na ústavný súd.
Podieľal sa na študentských protestoch a povstaní 8888 v roku 1988 a preto bol zatknutý.
Krátko v roku 1990 a od mája 2012 do marca 2018 bol členom snemovne, v rokoch 2016 až 2018 jej predsedom.
Prezident Mjanmarska.
Po rezignácii prezidenta Tchin Ťja ho 28. marca 2018 ako kandidáta Národnej ligy pre demokraciu parlament zvolil do funkcie prezidenta.
Dňa 1. februára 2021 bol spoločne s Aun Schan Su Ťij zadržaný pre údajnú manipuláciu parlamentných volieb.
Lasos z Hermiony

Lasos (; * asi 548 – 545 pred Kr. Hermioné) bol starogrécky lyrický básnik a hudobný teoretik.
Lasos, rodák z Hermiony (v Argolide), tvoril najmä pod patronátom Hipparcha (brata tyrana Hippia). Skladal kultové hymny, stál pri zrode aténskej dithyrambickej poézie a dithyramb uviedol do hudobných súťaží usporiadaných k pocte boha Dionýza (na Dionýziach). Dithyramb (dithyrambos, slovo neznámeho pôvodu) bol druh zborovej lyriky k pocte boha Dionýza (námet nebol vždy nutne spojený s Dionýzom). Dithyramby predvádzal 50-členný zbor bez masiek, ktorý tancoval a spieval v "orchéstre" divadla (sprevádzal ich hudobník zvyčajne v hre na aulos). Prvým víťazom tejto súťaže sa v roku v 509/8 stal istý Hypodikos z Chalkidy.
Z jeho básní sa zachovali len zlomky, a to báseň "Kentauri" (Kentauroi) a chválospev na Demetru (možno dithyramby), v ktorých sa vyhýbal používaniu písmena sigma. Hudobný teoretik Aristoxenos z Tarentu tvrdil, že niektorí hudobníci odmietli sigmu, pretože bola „ťažko vysloviteľná“ alebo „ostro znejúca (σκληρόστομον)“ „a nevhodná pre aulos“. Tu je začiatok asigmatického chválospevu na Demetru:
Lasos bol podľa tradície Pindarovým učiteľom (Pindaros tiež tvoril asigmatickú poéziu a jeho časomerné verše sa podobajú), autorom prvej knihy o hudbe (zachovanej len vo fragmentoch) a tiež autorom viet zvaných "Lasismata" (Λασίσματα). Lasismata boli typom hádaniek („vtipných hádaniek“ γρίφοι – grifoi ), ktoré v poézii už dlho existovali v trochu inej podobe, ale ktoré sa v piatom a štvrtom storočí pred Kr. oddelili od tohto prostredia a sofisti ich povýšili na formu umenia (tiež eristického umenia). Takto možno Lasa nazvať ako predchodcu sofistov (medzi ktorých patril napr. Protagoras alebo Prodikos). Podľa Diogena Laertia ho niektorí považovali za jedného z mudrcov staroveku.
Hrádok (809,4 m n. m.)

Hrádok () je vrch v Revúckej vrchovine, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Ochtiná, približne západne od Rožňavy. V severnej časti masívu sa nachádza Ochtinská aragonitová jaskyňa.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Hrádok. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Ochtiná a Štítnik. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaná Ochtiná, východne ležiaci Štítnik a juhovýchodne obec Gočaltovo, západne sa nachádza Jelšava a Magnezitovce.
Opis.
Hrádok leží v hrebeni, ktorý vedie z mohutného Kohúta () juhovýchodným smerom cez Ostrý vrch () a Maguru (). Západne sa nachádza Veľká šteť (), Dúbrava () a Železník (), južne Slovenská skala (), Strieborník (), Stará hora () a Veterník (), východne Klen (), Štít (), Turecká () a Repisko () a severne Ždiar (), Vysoká hora (), Príslop (), Magura (), Homôľka () a Ostrý vrch (). Masív patrí do povodia rieky Slaná, kde vodu odvádza riečka Štítnik a jej prítoky; zo severných svahov Hrádku Ochtinský potok a z južných častí Banský potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no z blízkeho sedla je k Ochtinskej aragonitovej jaskyni vybudovaná prístupová cesta. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť okolité vrcholy pohoria, no tiež Slovenský kras, Volovské, Stolické a Veporské vrchy a nezriedka i vrchy v severnom Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no traverzom prechádza do lokality Hrádok, horáreň modro značená trasa z Ochtinej a Štítnika. Zo sedla Hrádok je ku jaskyni vybudovaná asfaltová cesta.
Sheffield Wednesday FC

Sheffield Wednesday FC (celým názvom: Sheffield Wednesday Football Club) je anglický futbalový klub, ktorý sídli v meste Sheffield v metropolitnom grófstve South Yorkshire. Založený bol v roku 1867 pod názvom "The Wednesday FC". Od sezóny 2012/13 hrá v druhej anglickej najvyššej súťaži EFL Championship. Klubové farby sú modrá, biela a čierna.
Svoje domáce zápasy odohráva na štadióne Hillsborough Stadium s kapacitou 39 732 divákov.
Historické názvy.
Zdroj: 
Štadión.
Klub hrá už od roku 1899 svoje domáce zápasy na Hillsborough Stadium. Štadión bol podstatne zrekonštruovaný, s novými tribúnami na každej strane a pôvodnou južnou tribúnou prestavanou pre Majstrovstvá Európy vo futbale1996. Má dve veľké dvojposchodové tribúny a dve veľké jednoposchodové tribúny, ktoré sú všetky kryté. Všetky štyri tribúny majú podobnú kapacitu, pričom Južná tribúna je najväčšia a Západná tribúna (v ktorej sa nachádzajú fanúšikovia hostí) je najmenšia.
15. apríla 1989 bol štadión dejiskom tragédie v Hillsborough, pri ktorej bolo 97 fanúšikov Liverpoolu v dôsledku tlačenice udusených na smrť v zápase semifinále FA Cupu proti Nottinghamu Forest. Následná Taylorova správa o katastrofe viedla k sérii dlho očakávaných bezpečnostných zlepšení na veľkých štadiónoch po celej krajine, vrátane požiadavky, aby kluby v dvoch najvyšších divíziách v Anglicku mali štadióny výhradne len na sedenie. Ďalšou požiadavkou bolo odstránenie obvodových oplotení okolo ihriska.
Plány klubu na renováciu štadióna a rozšírenie kapacity na 44 825 schválila mestská rada Sheffieldu s cieľom usporiadať zápasy majstrovstiev sveta. Trávnik bol v roku 2015 modernizovaný na systém Desso GrassMaster, vrátane kompletnej výmeny vykurovania trávnika a drenážneho systému. Pred sezónou 2015/16 bola výsledková tabuľa nahradená modernou „veľkou obrazovkou“.
Štadión hostil Majstrovstvá sveta a Majstrovstvá Európy vo futbale v rokoch 1966 a 1996.
Maskot.
V priebehu rokov mal Sheffield Wednesday niekoľko zápasových maskotov v podobe sovy. Pôvodne to bola sova Ozzie a neskôr boli pridané dve ďalšie sovy, Baz a Ollie. Všetky tri boli v roku 2006 nahradené Barney Owl, podobne vyzerajúcou sovou, ale s jasnejšími očami, aby vyzerala roztomilejšie. Súčasnými maskotmi sú Ozzie a Barney Owl.
Úspechy.
1902/03, 1903/04, 1928/29, 1929/30
1895/96, 1906/07, 1934/35
1935
1990/91
Coventry City FC

Coventry City FC (celým názvom: Coventry City Football Club) je anglický futbalový klub, ktorý sídli v meste Coventry v metropolitnom grófstve West Midlands. Prezývka klubu je "Sky Blues" (nebesky modrí) podľa sfarbenia dresov.
Coventry nikdy nevyhralo najvyššiu anglickú súťaž. Klub bol založený už v roku 1883, ale do Football League sa dostal až v roku 1919. Najúspešnejším obdobím pre klub boli 70. a 80. roky, počas ktorých sa umiestnil na 6. a 7. mieste v prvej divízii a v roku 1987 sa dočkal najväčšieho úspechu vo svojej histórii - zisku FA Cupu, ktorý získal výhrou 3:2 vo finále nad Tottenhamom po predĺžení vo Wembley. Po sezóne 2011/12 si Coventry neudržalo druholigovú príslušnosť a zostúpilo z predposledného miesta do EFL League One.
Svoje domáce zápasy odohráva na štadióne Coventry Arena s kapacitou 32 609 divákov.
Historické názvy.
Zdroj: 
Úspechy.
1986/87
2016/17
1910/11, 1922/23, 2006/07
Rivalita.
Leicester City je považovaný za hlavného rivala Coventry City a tieto dva kluby súťažia v M69 Derby. Avšak najmä kvôli rozdielnemu osudu klubov boli stretnutia medzi nimi v posledných rokoch zriedkavé. Tieto dva kluby spolu nehrali od roku 2012. Kluby sa stretnú prvýkrát po jedenástich rokoch v nadchádzajúcej sezóne EFL Championship 2023/24, po zostupe Leicesteru z Premier League.
Calvin Ramsay

Calvin William Ramsay (* 31. júl 2003, Aberdeen, Škótsko) je škótsky profesionálny futbalista, ktorý v súčasnosti hrá ako pravý obranca za klub Preston North End, ktorý pôsobí v EFL Championship. V klube je na hosťovaní z klubu Liverpool FC. Calvin je taktiež reprezentantom národného tímu Škótska.
Klubová kariéra.
Aberdeen.
Po postupe cez mládežnícke kategórie v Aberdeene debutoval Ramsay ako náhradník proti Dundee United v marci 2021 pod vedením trénera Paula Sheerina. Ramsay vo svojej prvej sezóne v seniorskom tíme odohral ďalších päť zápasov. Svoj európsky debut za klub absolvoval proti švédskemu tímu BK Häcken v júli 2021 v kvalifikácii konferenčnej ligy UEFA.
Liverpool.
Ramsay prestúpil do Liverpoolu v júni 2022. S klubom podpísal zmluvu na päť rokov za poplatok 4,2 milióna £. Pre Aberdeen to bol historicky rekordný predaj.
1. novembra 2022 debutoval Ramsey za Liverpool, keď nastúpil ako náhradník v 87. minúte pri víťazstve 2:0 nad Neapolom v Lige majstrov UEFA 2022/23. 9. novembra 2022 nastúpil na svoj prvý zápas za Liverpool víťazstvom proti Derby County v treťom kole EFL Cupu na Anfielde. Vo februári 2023 musel Ramsay vynechať zvyšok sezóny 2022/23 z dôvodu operácie nešpecifikovaného zranenia.
Hosťovanie do Preston North End.
13. júna 2023 bol Ramsay poslaný na hosťovanie do EFL Championship klubu Preston North End na celú sezónu 2023/24.
Reprezentačná kariéra.
Ramsay bol povolaný do seniorského tímu Škótska v novembri 2022. Svoj medzinárodný debut si odkrútil 16. novembra v priateľskom zápase proti Turecku, ktoré škótsko prehralo 2:1.
Pioneer 0

Pioneer 0 bol prvý pokus o vyslanie kozmickej sondy, prvá snaha dosiahnuť druhú únikovú rýchlosť a zblízka skúmať iné vesmíre teleso ako je Zem. Patrila do amerického programu Pioneer a mala skúmať Mesiac. Misia bola neúspešná vinou havárie jej nosnej rakety Thor-Able, ktorá zničila náklad pri pokuse o štart 17. augusta 1958.
Sonda mala byť vypustená iba pol roka potom, ako štartovalo do vesmíru vôbec prvé teleso vyrobené v Spojených štátoch, vedecká družica Explorer 1.
Nasledujúcim pokusom o dosiahnutie Mesiaca Spojenými štátmi bola takisto neúspešná, veľmi podobne skonštruovaná sonda Pioneer 1.
Opis.
Pioneer 0 bola zhruba trištvrte metra vysoká aj široká. Jej hmotnosť bola 38,1 kg. Centrálna časť sondy mala tvar valca, ktorý bol po oboch stranách zakončený zrezaným kužeľom. Napájali ju chemické batérie a jej životnosť bola jeden týždeň. Disponovala centrálnym motorom na tuhé pohonné hmoty a ôsmimi malými motormi na kvapalné pohonné hmoty. Komunikácia so Zemou mala prebiehať prostredníctvom magnetickej dipólovej antény. Sonda mala skúmať mesačný povrch v infračervenom spektre, merať magnetické pole a zaznamenávať dopady mikometeoroidov na svoj povrch. 
Pokus o štart a havária.
Pioneer 0 bola so svojou nosnou raketou vypustená z kozmodrómu Cape Canaveral, rampy LC17A. Raketa Thor-Able so svojím nákladom dosiahla výšku asi 16 km, keď vtom explodoval prvý stupeň rakety. Stalo sa to v 77. sekunde letu. Príčinou sa stalo zrejme prerušenie potrubia v rakete. Sonda však chaoticky vysielala ešte približne 50 sekúnd po incidente. Spolu s vrchným stupňom rakety sa zrútila do mora.
AFC Wimbledon

AFC Wimbledon (celým názvom: Association Football Club Wimbledon) je anglický futbalový klub, ktorý sídli v juhozápadnom Londýne. Založený bol v roku 2002. Od sezóny 2021/22 pôsobí v EFL League Two (4. najvyššia súťaž).
Pôvodný klub Wimbledon FC sa rozpadol v roku 2002, keď sa majitelia rozhodli z dôvodu klesajúcej návštevnosti presťahovať klub do mesta Milton Keynes, prudko sa rozvíjajúceho satelitu Londýna. Tu tiež vznikol v roku 2004 tím Milton Keynes Dons. Väčšina fanúšikov Wimbledonu premiestnenie klubu odmietla a založila združenie "The Dons Trust", ktoré vytvorilo vlastné mužstvo AFC Wimbledon. Kontinuitu s Wimbledon FC posilnilo o prevzatí klubového znaku (dvojhlavý orol) a farieb dresov (modrá a žltá). V športovej terminológii sa tak jedná o tzv. phoenix club.
Svoje domáce zápasy odohráva na štadióne Plough Lane s kapacitou 9 215 divákov.
Úspechy v domácich pohároch.
Zdroj:
Rhys Williams (futbalista, 2001)

Rhys Williams (* 3. február 2001) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hrá ako stredný obranca za klub Aberdeen. V klube je na hosťovaní z klubu Premier League Liverpoolu FC.
Skorý život.
Williams sa narodil v Prestone, Lancashire. 
Klubová kariéra.
Začiatky kariéry.
Williams nastúpil do akadémie Liverpoolu vo veku desať rokov a v roku 2019 vyhral s mládežníckym tímom FA Youth Cup. Do Kidderminster Harriers nastúpil na hosťovanie v auguste 2019.
V septembri 2020 podpísal Williams dlhodobú zmluvu s Liverpoolom. Svoj debut v prvom tíme za klub absolvoval v EFL Cupe 24. septembra 2020 proti Lincoln City. Jeho partnerom v strede obrany bol Virgil van Dijk.
21. októbra 2020 nastúpil Williams ako náhradník na 90. minútu proti AFC Ajax v Lige majstrov UEFA. Nasledujúci týždeň absolvoval svoje druhé vystúpenie v Lige majstrov, kde nastúpil ako náhradník na 30. minútu proti FC Midtjylland po zranení Fabinha. Liverpool vyhral 2:0, pričom Jürgen Klopp po zápase pochválil jeho výkon a povedal novinárom: „Viedol si dobre, všetko vyzerá sľubne.“ 
4. novembra 2020 odohral Williams celých 90 minút v zápase Ligy majstrov na ihrisku Atalanty a udržal si čisté konto pri výhre 5:0. 16. decembra 2020 debutoval v Premier League v základnej zostave pri výhre 2:1 nad Tottenhamom Hotspur. 8. mája sa presadil po boku Nata Phillipsa pri výhre 2:0 nad Southamptonom. Kvôli kríze zranení stredných obrancov odohral za Liverpool v sezóne 2020/2021 9 zápasov.
Hosťovania.
Dňa 31. augusta 2021 Williams podpísal novú zmluvu s Liverpoolom a pripojil sa k Swansea City na hosťovanie, pôvodne do 30. júna 2022, ale Liverpool ho 20. januára 2022 odvolal.
Ďalším hosťovaním Williamsa bol Blackpool na celú sezónu 2022/23. Po 17 zápasoch bol Williams 23. januára 2023 povolaný naspäť do Liverpoolu.
Po odvolaní z Blackpoolu poslal Liverpool Williamsa na sezónne hosťovanie do Aberdeenu.
Reprezentačná kariéra.
Williams hral za anglický tím do 18 rokov od marca do mája 2019 a bol povolaný do anglického tímu do 19 rokov na International Marbella Cup v októbri 2019.
Dňa 5. októbra 2020 dostal Williams svoju prvú pozvánku do anglického tímu do 21 rokov. Debutoval počas remízy 3:3 proti Andorre 7. októbra 2020.
Úspechy.
Liverpool Academy
Nad Bystrianskou studňou

Nad Bystrianskou studňou () je názov vrchu v Slovenskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Rakovnica, približne západne od Rožňavy. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Plešivská planina. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obcí Plešivec, Rakovnica a Rožňavské Bystré. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situované Rožňavské Bystré a východne ležiace Rakovnica, juhovýchodne sa nachádza Kružná a západne Honce a Štítnik. Vrch patrí do Národného parku Slovenský kras.
Opis.
Nad Bystrianskou studňou leží na severnom okraji rozsiahlej, výškovo pomerne homogénnej planiny. Severným smerom sa nachádza Turecká (), Košarisko (), Repisko () a Gerlašská skala (), západným Sivá skala (), Hrádok (), Štít (), Vlčí štít () a Železné vráta (), južným Ostrý vŕšok (), Červený kopec () a Veľký vrch () a východným Roveň () a Mních (). Masív patrí do povodia rieky Slaná, kde vodu odvádzajú prítoky Honského potoka. Vrchol traverzuje značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné vidieť okolité vrcholy pohoria, no tiež Revúcku vrchovinu, Stolické vrchy, Tatry, Volovské vrchy a prihraničné vrchy v severnom Maďarsku.
Wataru Endó

Wataru Endó (;* 9. február 1993, Tocuka, Jokohama, Japonsko) je japonský profesionálny futbalista, ktorý hrá ako defenzívny záložník alebo stredný obranca. Hrá za anglický klub Liverpool FC, ktorý pôsobí v Premier League. Je taktiež kapitánom japonského národného mužstva.
Klubová kariéra.
Začiatky kariéry.
Endó začal svoju profesionálnu kariéru v Šónan Bellmare. Neskôr hral za Sint-Truiden až do roku 2019.
VfB Stuttgart.
13. augusta 2019 bol Endó poslaný na hosťovanie do VfB Stuttgart do konca sezóny. V apríli 2020 s ním Stuttgart podpísal zmluvu natrvalo. 26. novembra 2020 Endó predĺžil zmluvu s VfB Stuttgart do júna 2024.
14. mája 2022 strelil víťazný gól v nadstavenom čase pri výhre 2:1 nad FC Köln a zachránil Stuttgart v play-off o zostup a zabezpečil klubu miesto v Bundeslige pre sezónu 2022/23.
Liverpool.
18. augusta 2023 Endó podpísal zmluvu s Liverpoolom. Hneď nasledujúci deň debutoval v Premier League proti Bournemouthu ako náhradník v 63. minúte. Endó bol za svoj debutový výkon chválený, pokazil iba jednu prihrávku. 25. februára 2024 Endo odohral celých 130 minút vo finále EFL Cupu, ktorý Liverpool zvíťazil 1:0 po predlžení.
Medzinárodná kariéra.
Dňa 23. júla 2015 povolal tréner Japonska Vahid Halilhodžić Enda do zostavy pre nadchádzajúci Pohár východnej Ázie 2015 EAFF. Bol menovaný do zostavy Japonska pre majstrovstvá sveta vo futbale 2018 v Rusku, ale nenastúpil do žiadneho zápasu.
Úspechy.
Liverpool
Shonan Bellmare
Urawa Red Diamonds
Japonsko U23
Japonsko
Individuálne
Kanna Hirajama

Kanna Hirajama (; * 19. september 1995, Kumamoto, Japonsko) je japonská ilustrátorka, animátorka a dizajnérka. Preslávila sa najmä ako dizajnérka postáv v anime sérii "Kanodžo, okarišimasu".
Kariéra.
V roku 2018 sa cez crowdfundingovú kampaň CAMPFIRE vyzbieral rozpočet na produkciu série "Čó idol tensecu Ómori Anko" pod štúdiami Diverge a Fukušima Gainax. Hirajama v nej pracovala ako dizajnérka postáv a jediná animátorka. V roku 2019 mala na starosti dizajn rekvizít pre sériu "Given" a v nasledujúcom roku pre "Gleipnir". V tom istom roku pracovala na rôznych pozíciach v prvej sérii anime "Kanodžo, okarišimasu", vrátane dizajnu postáv a rekvizít, či generálnej réžie animácie počas celej série. V rokoch 2021 a 2023 pre jej mimoriadne vynikajúcu prácu získala cenu najlepšieho dizajnu postáv na každoročnej súťaži "Anime Trending". Režisér prvých dvoch sérii "Kanodžo, okarišimasu", Kazuomi Koga, spomenul v interview, že dizajn postáv vytvorený Hirajamou sa okamžite stal najobľúbenejším aj originálnemu autorovi podkladu série, mangakovi Reidži Mijadžimovi.
Al-Nassr FC

Al-Nassr Football Club (arabsky: نادي النصر السعودي; Naṣr = "víťazstvo") je saudskoarabský profesionálny futbalový klub so sídlom v Rijáde. Klub bol založený v roku 1955 a svoje domáce zápasy hráva na KSU Stadium. Ich domáci dres je žltomodrý.
S 28 oficiálnymi trofejami sa Al-Nassr zaraďuje medzi najúspešnejšie kluby Saudskej Arábie. Na domácej úrovni klub vyhral 9 titulov Pro League, šesťkrát získal Kráľovský pohár, trikrát Pohár korunného princa, trikrát Pohár federácie a dvakrát Saudský superpohár. Na medzinárodnej úrovni získal historický ázijský double v roku 1998 ziskom Ázijského pohára víťazov pohárov a Ázijského superpohára. V roku 2023 získal Pohár šampiónov arabských klubov. Al Nassr taktiež dvakrát vyhral Ligu majstrov GCC.
Gerlašská skala

Gerlašská skala () je vrch v Slovenskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Rožňavské Bystré, približne západne od Rožňavy. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Plešivská planina. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obcí Plešivec, Honce a Rožňavské Bystré. Najbližšími sídlami sú severozápadne situované Honce a severovýchodne ležiace Rožňavské Bystré, východne sa nachádza Rakovnica a Kružná a západne Štítnik. Vrch patrí do prírodnej rezervácie Gerlašské skaly a Národného parku Slovenský kras.
Opis.
Gerlašská skala leží na severnom okraji rozsiahlej Plešivskej planiny. Západným smerom sa nachádza Sivá skala (), Hrádok () a Štít (), južným Vlčí štít (), Železné vráta (), Červený kopec (), Ostrý vŕšok (), Veľký vrch () a vrch Nad Bystrianskou studňou (), východne leží Roveň (), Mních () a Turecká () a severne Košarisko () a Repisko (). Masív patrí do povodia rieky Slaná, kde vodu z východnej časti odvádzajú prítoky Honského potoka, zo západnej prítoky Hončianskeho potoka do riečky Štítnik. Na vrchol vedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, no skalné bralo umožňuje rozhľad. Vidieť je tak možné okolité vrcholy Slovenského krasu, no tiež Revúcku vrchovinu, Volovské vrchy, hrebeň Vysokých Tatier, Nízke Tatry a Stolické vrchy.
Ostrý vŕšok

Ostrý vŕšok môže byť:
Theodore Maly

Theodore Maly (, ; * 1894, Temešvár, Rakúsko-Uhorsko† 20. september 1938, Moskva, Sovietsky zväz) bol rímskokatolícky kňaz a sovietsky špión. Patril medzi najdôležitejších agentov NKVD, počas pôsobenia v Londýne udržiaval kontakt s Kimom Philbym a ostatnými členmi Cambridgeskej päťky. Pre svoj maďarský pôvod bol popravený počas obdobia stalinských represií.
Životopis.
Narodil sa v Temešvári do rodiny zo strednej vrstvy. Jeho otec pracoval na ministerstve financií. Vstúpil do mníšskeho rádu a neskôr študoval filozofiu a teológiu na Viedenskej univerzite. Po vypuknutí prvej svetovej vojny narukoval do rakúsko-uhorskej armády. V priebehu konfliktu ho vysvätili na kaplána. Počas bojov v Karpatoch v roku 1916 ho ranili a zajali ruské vojská, vtedy ešte stále verné cárovi Mikulášovi II.
Maly skončil v tábore pre zajatcov a táto skúsenosť drasticky pozmenila jeho životnú filozofiu. Spomínal, že v zákopoch videl zomierať rovesníkov s odmrznutými končatinami. Vybavoval si množstvo zajatcov, ktorých skolil týfus a preživších, ktorých zaživa zožierali parazity. Maly sa vyjadril, že vtedy stratil vieru v Boha. Viac sám seba nevnímal ako Maďara, kresťana, či kňaza. Odvtedy bol už iba komunistom.
V roku 1918 ho prepustili zo zajateckého tábora a novopečený komunista Maly sa okamžite pridal na stranu boľševikov v revolúcii. Od roku 1920 bol potom členom strany. Približne v tom istom období začal pracovať pre sovietske spravodajské služby. Maly sa v špiónskych kruhoch stal predmetom záujmu pre svoju vernosť v myšlienku komunizmu, silnú charizmu a vycibrený intelekt.
V roku 1932 pod falošným menom pricestoval do Anglicka a zaujal pracovnú pozíciu na londýnskej rezidentúre. V Británii riadil skupinu piatich absolventov Cambridgeskej univerzity, ktorí sa zaradili medzi najdôležitejšie spravodajské zdroje v histórii Sovietskeho zväzu. Maly bol medzi významnými agentmi obľúbený, veľký rešpekt ku nemu prechovával aj Kim Philby.
Anglicko opustil celkom náhle v roku 1937, iba krátko predtým než naňho MI5 vydala zatykač. Kvôli tomuto načasovaniu sa dodnes verí, že ho niekto o plánoch britských tajných služieb varoval.
Smrť.
Maly dostal príkaz vrátiť sa do Moskvy. Ako vplyvný agent NKVD mal dobré informácie o tom, aké čistky personálu v štátnych službách Stalin vykonáva. Napriek tomu sa rozhodol do Moskvy odcestovať, hoci vedel, že ako bývalý kňaz nemá šancu.
Po príchode do Moskvy ho podľa paragrafu 58 obvinili zo špionáže v prospech Nemecka a 20. septembra 1938 jeho život ukončila popravčia čata.
Sovietska vláda ho očistila od všetkých obvinení v roku 1956.
Ogre (mesto)

Ogre (; ; ) je mesto v Lotyšsku, vzdialené 36 km od hlavného mesta, Rigy. Mesto Ogre sa nachádza v historickom regióne Vidzeme a rozkladá sa na sútoku riek Ogre a Daugava. V meste sa nachádza aj cintorín s pozostatkami nemeckých vojakov, ktorí zahynuli počas prvej a druhej svetovej vojny, prípadne zomreli v zajatí v rokoch 1944 až 1951. 
O meste.
Najstaršími obyvateľmi regiónu boli Livónci. Mesto Ogre získalo svoj názov podľa rieky Ogre, ktorá sa v starých prameňoch nazývala Vōgene (Wogene, Woga). Hovorí sa, že Katarína I. dala rieke jej súčasné meno; keďže v rieke žilo veľa úhorov, bola to rieka Ogre (rus. угри).
V čase stavania železničnej trate Riga – Daugavpils, (ktorá bola dokončená v roku 1861) vznikli v okolí Ogre chaty, letné reštaurácie a altánky. V roku 1885 dostalo tamojšie stredisko štatút obce.
Počas prvej svetovej vojny bola v meste väčšina skorších budov zničená delostreleckou paľbou. V roku 1928 sa Ogre oficiálne stalo mestom. Až do druhej svetovej vojny bolo mesto spolu s Jūrmalou, Saulkrasti a Siguldou jedným z najvýznamnejších letných letovísk v Lotyšsku.
Počas sovietskej nadvlády boli v meste znárodnené všetky reštaurácie, penzióny, sanatóriá a hostince. Mesto bolo centrom okresu Ogre do roku 2009.
V meste sa nachádza stredná škola Jaunogres vidusskola, ktorá je jediným vzdelávacím zariadením dostupným pre etnické menšiny v okrese Ogre s ruským vyučovacím jazykom.
Mesto Ogre býva označované, za „najzelenšie“ mesto v Lotyšsku. V meste sa každoročne konajú rôzne hudobné festivaly a slávnosti.
Ogre

Ogre môže byť:
Štít (vrch v Slovenskom krase)

Štít () je vrch v Slovenskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Honce, približne západne od Rožňavy. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Plešivská planina. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území obce Plešivec. Najbližším sídlom sú severne situované Honce, severozápadne sa nachádza Štítnik a východne Rožňavské Bystré, Rakovnica a Kružná. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský kras a na severné svahy zasahuje prírodná rezervácia Gerlašské skaly.
Opis.
Štít leží na severnom okraji rozsiahlej Plešivskej planiny a je jej najvyšším vrchom. Západne sa nachádza Roveň (), Hrádok (), Klen () a Slovenská skala (), južne Železné vráta (), Ostrý vŕšok (), Vlčí štít () a Červený kopec (), východne Roveň (), Dievčenská skala (), Rákoš (), Nad Bystrianskou studňou (), Gerlašská skala () a Turecká () a severne Košarisko (), Repisko () a Sivá skala (). Lokalitu odvodňuje Hončiansky potok do riečky Štítnik v povodí rieky Slaná. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť okolité vrcholy Slovenského krasu, no tiež Revúcku vrchovinu, Stolické vrchy, časť Nízkych Tatier, hrebeň Vysokých Tatier, Volovské vrchy a prihraničné vrchy v Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no severným a východným úbočím prechádza modro značený turistický chodník. Ten vedie od západu zo Štítnika, severným úbočím prechádza prírodnou rezerváciou Gerlašské skaly a stáča sa južným smerom k Plešivcu.
César Évora

César Évora Díaz (* 4. november 1959, Havana, Kuba) je kubánsky televízny, divadelný a filmový herec. Väčšinu svojej kariéry strávil v Mexiku. Je známy najmä vďaka svojim úlohám v rôznych telenovelách.
Životopis.
Študoval geofyziku, aby sa mohol venovať hľadaniu ropy a nerastných surovín, až sa jedného dňa rozhodol zúčastniť na kastingu do filmu "Cecilia", kde bol vybraný spomedzi 500 uchádzačov.
Po práci v rodnej krajine sa rozhodol natrvalo usadiť v Mexiku. Žije v hlavnom meste Mexiko. V roku 1999 získal mexické občianstvo.
Má tri deti: Rafaela, Marianu a Carlu. Prvé dve deti má z predošlého manželstva. So svojou súčasnou manželkou Vivian Domínguez sa mu narodila najmladšia dcéra.
Je bratrancom kubánskej spisovateľky Daíny Chavianovej.
Synagogálne lavabo

Synagogálne lavabo je závesná kovová nádrž s vodou, kohútikom a nádržkou. Obvykle sa nachádza v predsieni synagógy alebo pri východe židovského cintorína na rituálne očistenie rúk. Lavabo je najčastejšie vyrobené z medi alebo pocínovaného železného plechu. Menej obvyklým materiálom sú zliatiny cínu. Synagogálne lavabo sa tvarovo neodlišuje od lavaba v kresťanskom chráme, ak nie je doplnené o hebrejský nápis alebo špecifickú výzdobu je ľahko zameniteľné. Niektoré časti lavaba sa môžu vyskytovať aj samostatne.
Duety

Duety môže byť:
Vlčí štít (845 m)

Vlčí štít () je vrch v Slovenskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Rožňavské Bystré, približne západne od Rožňavy. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Plešivská planina. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území obce Plešivec. Najbližšími sídlami sú severne situované Honce a Rožňavské Bystré, západne sa nachádza Štítnik a východne Rakovnica a Kružná. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský kras.
Opis.
Vlčí štít leží v severnej časti Plešivskej planiny. Severne sa nachádza Štít (), Repisko (), Košarisko () a Gerlašská skala (), východne Turecká (), Nad Bystrianskou studňou (), Veľký vrch () a Dievčenská skala (), južne Červený kopec (), Vlčí štít () a Ostrý vŕšok () a západne Železné vráta (), Klen () a Hrádok (). Planinu odvodňujú prítoky rieky Slaná, no lokalita Vlčieho štítu nemá stále povrchové odtoky. Voda zo západne sa zvažujúcich svahov odteká do riečky Štítnik, severovýchodné časti odvodňuje Honský potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné vidieť okolité vrcholy Slovenského krasu, no tiež Revúcku vrchovinu, Stolické vrchy, východnú časť Nízkych Tatier, hrebeň Vysokých Tatier, Volovské vrchy a prihraničné vrchy v Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východným úbočím prechádza modro značený turistický chodník, vedúci od juhu z Plešivca pod Gerlašskú skalu, kde sa stáča na západ k Štítniku.
Vodárenská veža (Prešov)

Vodárenská veža je jedna z verejnosti prístupných vyhliadkových veží v meste Prešov. Ide o jednu z najvýznamnejších technických pamiatok v rámci mesta.
História.
Vodárenskú vežu navrhol architekt Viliam Glasz (18821957), narodený v Segedíne v Maďarsku. V Prešove sa usadil okolo roku 1910 a veža patrí medzi jeho prvé stavby, ktoré na území mesta postavil. Staviteľom bol Zajac z Prešova. Presný dátum výstavby vodárenskej veže sa aj napriek archívnemu bádaniu nepodarilo zistiť. Z publikovaných článkov o vodárenskej veži a z archívnych podkladov sa vznik veže datuje po roku 1910 a pred rokom 1918.
Vodárenská veža bola postavená v prvej polovici 20. storočia ako súčasť projektu vodovodnej siete. Nachádzal sa na nej rezervoár s objemom 350 metrov kubických. Podľa všetkého slúžila na akumuláciu úžitkovej vody. Objekt, ktorého výška je 29 metrov, sa neskôr prestal používať na pôvodné účely, bol prestavaný. V dolnej časti veže vybudovali reštauráciu s obchodom a na jej vrchole vznikli presklené vyhliadkové priestory. Od roku 1990 však veža ostala nevyužívaná a chátrala.
Súčasnosť a prevádzka.
Dňa 5. novembra 2013 bola úspešne ukončená kompletná rekonštrukcia Vodárenskej veže, ktorá je tým pádom opäť prístupná širokej verejnosti ako vyhliadková veža. V tom istom roku bola veža zaradená aj medzi hmotné nehnuteľné pamätihodnosti mesta Prešov. Rekonštrukcia vodárenskej veže za 200-tisíc eur bola spoločnou investíciou prešovskej radnice a Prešovského samosprávneho kraja.
Vodárenská veža, ktorá je vysoká 29 metrov, je situovaná uprostred trojuholníkového Námestia Národného povstania, v mestskej časti Táborisko, východne od historického centra Prešova, a teda už mimo mestskej pamiatkovej rezervácie. Od rekonštrukcie až do súčasnosti je v správe mestskej spoločnosti Prešov Real. V podnoži veže, ktorej pôdorysná dispozícia kopíruje trojuholníkový tvar námestia, sa nachádza spoločenský salónik a kaviareň s rovnomenným názvom „Veža“, kde je zároveň možné zakúpenie vstupeniek priamo na vežu. Na jej zdolanie je potrebné vyšliapať 135 schodov, avšak vo veži sa nachádza aj výťah so zastávkami na jednotlivých poschodiach. Za pekného počasia je možné z najvyššej terasy veže vidieť dokonca aj Vysoké Tatry. V priestoroch veže je možnosť usporiadať aj rôzne vernisáže a výstavy, rodinné oslavy, promócie, kary, firemné a iné spoločenské akcie, pričom samotné priestory kaviarne so salónikom disponujú kapacitou 60 osôb. V súčasnosti ide o jednu z najvýznamnejších technických pamiatok na území mesta Prešov a svojim výhľadom láka ako domácich, tak aj zahraničných návštevníkov.
Prevádzka Vodárenskej veže je zabezpečená celoročne. Veža je otvorená v pracovné dni od 11:00 do 21:00 a cez víkendy od 14:00 do 21:00.
Možné je všetko

 
Možné je všetko (MJV) je slovenská zábavná televízna relácia, ktorú vysiela TV Markíza od 2. septembra 2023. Relácia je založená predovšetkým na improvizácii.
V septembri 2023 bol ohlásený silvestrovský špeciál, ktorý doplní prvú sériu. V novembri 2023 boli oznámené prípravy druhej série.
V novembri 2024 bol ohlásený silvestrovský špeciál, ktorý doplní druhú sériu. V novembri 2024 boli oznámené prípravy tretej série.
Kevin Zegers

Kevin Zegers (* 19. september 1984, Woodstock, Ontário, Kanada) je kanadský herec, ktorý začal svoju hereckú kariéru prevažne detskými rolami. 
Detstvo a mladosť.
Zegers sa narodil v meste Woodstock v provincii Ontário. Má dve sestry, Kristu a Katie. Má holandský pôvod; všetci štyria jeho starí rodičia sa narodili v Holandsku. Navštevoval St Mary's Catholic High School vo Woodstocku.
Zegers sa venuje športu, najmä v basketbalu, ľadovému hokeju a golfu. Hral v basketbalovom tíme celebrít Hollywood Knights a získaval peniaze pre miestne školy v Los Angeles.
Kariéra.
Zegers začal svoju hereckú kariéru ako šesťročný, keď sa objavil v približne 30 televíznych reklamách. Jeho prvá filmová rola prišla o rok neskôr. Ako dieťa hosťoval v sci-fi seriáli "Akty X", v epizóde „Revelations“ z roku 1995. 
V roku 1997 bol obsadený do hlavnej úlohy vo filme "Lietajúci Bud", ktorá mu priniesla hereckú popularitu. Zegers sa objavil vo všetkých častiach filmu. V rokoch 1997 až 2004 bol Zegers hlavným predstaviteľom mnohých filmov o rodinných filmoch/filmoch o zvieratách, ale mal hlavné alebo vedľajšie úlohy v mnohých nízkorozpočtových hororových filmoch, ako napríklad "Komodo" (1999), "Pach krvi" (2003) alebo "Úsvit mŕtvych" (2004).
V roku 2005 si zahral po boku herečky Felicity Huffman, vo filme "Transamerika". Za svoj herecký výkon získal Zegers cenu Trophée Chopard. V roku 2007 sa pripojil k hereckému obsadeniu ako Maggie Grace, Hugh Dancy, Kathy Baker a Emily Blunt vo filme "Lásky podľa predlohy".
Od roku 2009 do roku 2010 hosťoval v televíznom seriály "Gossip Girl". V roku 2013 si zahral vo filme "Nástroje smrteľníkov: Mesto kostí", po boku Lily Collins a Leny Headey.
V rokoch 2022 až 2023 účinkoval v televíznom seriály "The Rookie: Feds" po boku herečky Niecy Nash.
Súkromný život.
Zegers sa v roku 2013 oženil a so svojou manželkou má dvojičky.
Dušana Makovického (Martin)

Dušana Makovického je ulica v Martine, na sídlisku Záturčie.
Popis.
Na južnej strane začína, na parkovisku pri križovatke s Gándhího ulicou, ktorá je v tomto úseku vyhradená pre peších. Približne v strede parkoviska pred panelákom, ulica odbočuje na Výchdno-sverovýchodným smerom. Pri križovatke s ulicou A. Mamateja, sa jej smer mení zo VSV. smeru, na Severovýchodný smer. Ulica Dušana Makovického končí na križovatke s ulicou P. V. Rovnianka.
Ulica je čiastočne paralelná s ulicami A. Stodolu a Zátučianskou. Je jednou z mála ulíc na sídlisku Záturčie, ktorá nemá priame spojenie ani jednou z dvoch hlavných ulíc na sídlisku.
Vlčí štít (814 m)

Vlčí štít () je vrch v Slovenskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Kružná, približne západne od Rožňavy. Severne sa nachádza rovnomenný, o niečo vyšší vrch. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Plešivská planina. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a na katastrálnom území obce Plešivec. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Kružná a Rakovnica, severne sa nachádza Rožňavské Bystré a Honce, severozápadne Štítnik a juhozápadne Kunova Teplica. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský kras.
Opis.
Vlčí štít leží na severe strednej časti Plešivskej planiny. Východným smerom sa nachádza Veľký vrch (), Roveň (), Dievčenská skala (), Drieňovec () a Červený kopec (), južným Bukovec (), Bukový vrch (), Malý vrch () a Ostrý vŕšok (), západným Veterník (), Hrádok () a Železné vráta () a severným Štít (), Vlčí štít (), Gerlašská skala (), Nad Bystrianskou studňou () a Turecká (). Planinu odvodňujú prítoky rieky Slaná, no lokalita Vlčieho štítu nemá stále povrchové odtoky. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je možné vidieť okolité vrcholy Slovenského krasu, no tiež Revúcku vrchovinu, Stolické vrchy, východnú časť Nízkych Tatier, Volovské vrchy a prihraničné vrchy v Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no v blízkosti vedie:
Zoznam športových článkov/6

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
6..
6. liga
Vlčí štít

Vlčí štít môže byť:
Železné vráta (vrch v Slovenskom krase)

Železné vráta () je názov vrchu v Slovenskom krase, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Štítnik, približne západne od Rožňavy. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Plešivská planina. Leží v Košickom kraji, v okrese Rožňava a zasahuje na katastrálne územie obce Plešivec a Štítnik. Najbližšími sídlami sú severozápadne situovaný Štítnik a severne ležiace Honce, severovýchodne sa nachádza Rožňavské Bystré, východne Rakovnica a Kružná a južne Kunova Teplica. Vrch je súčasťou Národného parku Slovenský kras.
Opis.
Výškovo nevýrazné Železné vráta ležia na západnom okraji strednej časti Plešivskej planiny. Severným smerom sa nachádza Roveň (), Repisko () a Štít (), východným Gerlašská skala (), Vlčí štít (), Nad Bystrianskou studňou (), Turecká (), Vlčí štít () a Červený kopec (), južným Malý vrch (), Ostrý vŕšok (), Pipíš () a Veterník () a západným Slovenská skala (), Stará hora (), Klen (), Hrádok () a Magura (). Planinu odvodňujú prítoky rieky Slaná, resp. jej prítok Štítnik, ktorý preteká západným úpätím. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Nevýrazný vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s nižšou vegetáciou je možné vidieť okolité vrcholy Slovenského krasu, no tiež Revúcku vrchovinu, Stolické vrchy, ojedinele tiež východnú časť Nízkych Tatier a hrebeň Vysokých Tatier, Volovské vrchy a prihraničné vrchy v Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi. Planinou východným smerom vedie modro značený turistický chodník z Plešivca cez Gerlašskú skalu do Štítnika.
Underwood

Underwood je vidiecke sídlo v oblasti miestnej samosprávy Launceston v severnom regióne Tasmánie. Nachádza sa asi 22 km severovýchodne od mesta Launceston.
Pri sčítaní ľudu v roku 2021 malo Underwood 391 obyvateľov.
História.
Oblasť bola prvýkrát osídlená v roku 1854 a v 60. rokoch 19. storočia sa sídlo nazývalo Underwood.
Geografia.
Rieka Pipers pramení na severovýchode a preteká na severozápad.
Cestná infraštruktúra.
Zo severu na juhozápad prechádza cesta B81 (Lilydale Road), na ktorú sa na juhozápade pripája B83, no tiež lokálne komunikácie C823 a C824.
Meňavkovce (Testacea)

Meňavkovce (lat. "Testacea", "Thekamoebae", "Thecamoeba") bol v starších systémoch veľký taxón (obyčajne hodnotený ako trieda alebo rad) koreňonožcov.
Charakteristika.
Testacea je skupina sladkovodných koreňonožcov, vytvárajúcich schránku, a to chitinóznu alebo pseudochitinóznu. Samotný organizmus je k schránke upevnený špeciálnymi panôžkami nazývanými epipódie. Testacea sa vyskytujú vo všetkých druhoch vodných biotopov vrátane pôdy, machov, hrabanky a pod.
Systematika.
Testacea sa delili buď priamo na (široko koncipované) čeľade Gromiidae, Arceliidae, Difflugiidae a Euglyphidae (takto napr. Kudo 1954), alebo sa delili na dva veľké taxóny:
a až tieto dva veľké taxóny na rôzne čeľade. Zhruba od 80. rokov 20. storočia boli tieto dva veľké taxóny (Testacealobosia a Testaceafilosia) už uvádzané ako dva samostatné taxóny na dvoch rôznych miestach v systéme koreňonožcov. V súčasných systémoch (napr. Adl et al. 2018):
Dnes sa ojedinele možno stretnúť so stotožnením pojmu Testacea s len taxónom Testacealobosia.
Časté rody patriace pod Testacea sú napr. meňavkovec (Difflugia), štítnačka (=bochníčka, bochnička; Arcella), hruškovka (Nebella), tŕňovka (Centropyxis), kremienok (Euglypha) a pod.
Diners Club International

Diners Club International (DCI), založená pod menom Diners Club, je spoločnosť poskytujúca platobné karty vlastnená firmou "Discover Financial Services". Zakladateľmi sú Frank X. McNamara, Ralph Schneider, Matty Simmons a Alfred S. Bloomingdale, ktorí v roku 1950 vytvorili prvú nezávislú spoločnosť pôsobiacu v oblasti platobných kariet na svete tým, že vytvorili koncepciu sebestačnej spoločnosti vyrábajúcej platobné karty na cestovanie a zábavu. Diners Club International a jeho pobočky slúžia zákazníkom v 59 štátoch.
Začiatky.
Nápad založiť Diners Club vznikol v reštaurácií "Majors Cabin Grill" v New Yorku v roku 1949. Budúci spoluzakladateľ Diners Clubu Frank McNamara si pri obede so svojimi klientmi zabudol peňaženku v inom obleku. Účet preto zaplatila jeho manželka. McNamara považoval viacúčelovú platobnú kartu za spôsob akým sa v budúcnosti vyhne podobným nepríjemnostiam. O tejto myšlienke sa porozprával pri stole s majiteľom reštaurácie, nasledujúci deň s jeho právnikom Ralphom Schneiderom a jeho priateľom Alfredom Bloomingdaleom.
McNamara sa vrátil do rovnakej reštaurácie v nasledujúcom februári 1950 a za jedlo zaplatil platobnou kartou a podpisom. Tento príbeh sa stal známym a oficiálna história Diners Clubu označuje toto jedlo ako "Prvá večera", aj keď sa ozývali hlasy, že sa jednalo skôr o obed. Historici označujú túto udalosť za nový začiatok v oblasti úverov. Sú rôzne verzie príbehov či sa jednalo o obed alebo večeru kde si McNamara zabudol svoju peňaženku a či bol účet zaplatený na pôžičku alebo McNamara čakal kým mu peňaženku privezie jeho manželka. Niektorí novinári neskôr označili Alfreda Bloomingdalea za tvorcu myšlienky Diners Club.
McNamara a jeho právnik Ralph Schneider založili Diners Club International 8. februára 1950, s počiatočným kapitálom 1,5 milióna $. Alfred Bloomingdale sa na krátku dobu pridal, potom rozbehol konkurenčný podnik v Kalifornii s názvom "Dine and Sign" a neskôr sa tieto podniky zlúčili. Diners Club International bol pomenovaný "club of diners" alebo "klub hostí" ktorý by členom umožnil vyplatiť svoj účet na konci každého mesiaca prostredníctvom svojho kreditného účtu. Keď bola platobná karta predstavená, s Diners Clubom spolupracovalo 27 reštaurácií a 200 priateľov a známych zakladateľov túto kartu používalo.
Diners Club mal 20 000 členov do konca roku 1950 a 42 000 do konca roku 1951. V tomto období bol poplatok spoločnosti 7 % a 5 $ ročne. V roku 1952 McNamara predal svoj podiel v Diners Clube jeho partnerom za 200 000 $.
Prvá plastová platobná karta Diners Club bola predstavená v roku 1961; v polovici roku 1960 mal Diners Club 1,3 milióna držiteľov kariet.
Diners Club kúpila v roku 1981 spoločnosť Citigroup a v apríli 2008 spoločnosť "Discover Financial Services".
Jozef Menich

Jozef Menich (* 15. september 1994, Banská Bystrica) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub Zlaté Moravce ako obranca.
Menich začal kariéru v Kremničke, odkiaľ si ho po skvelých výkonoch vyhliadol Zvolen. Prvú ligu si po prvýkrát zahral za Ružomberok, do ktorého prišiel v roku 2016. Po dvoch rokoch v klube sa upísal nováčikovi pre sezónu 2018/19, Seredi. Po sezóne zamieril do Trnavy. V lete 2020 zamieril do Zlatých Moraviec.
Monoskop (platforma)

Monoskop je veľký nezávislý webový vzdelávací zdroj a výskumná platforma pre umenie, kultúru a humanitné vedy. Monoskop obsahuje stránky s genealogickými bibliografiami súčasných tém a hnutí v umení, kultúre a spoločnosti ako antropocén, umelecké publikovanie, digitálne knižnice, kyberfeminizmus, postdigitálna estetika, neurónová estetika, softvérová kultúra, konceptuálna literatúra, federované sociálne siete či dekoloniálna estetika, sprevádzané osobnými bio-bibliografickými profilmi ich predstaviteľov. Mnohé tituly v bibliografiách sú prelinkované na elektronické verzie publikácií sprístupnených na Monoskope alebo iných voľne dostupných digitálnych knižniciach.
Monoskop založil slovenský tvorca a teoretik Dušan Barok v bratislavskom mediálnom laboratóriu Burundi v roku 2004. Pôvodným zámerom bolo vytvoriť zdrojový portál pre súčasné mediálne umenie, so záberom na strednú a východnú Európu. Portál sa v priebehu rokov postupne obsahovo rozšíril – geograficky nad rámec Európy, historicky na 20. a 21. storočie a tematicky na avantgardné a presahové prejavy vo vizuálnom umení, ale aj v múzickej tvorbe ako filme a hudbe, ich dejiny a teóriu.
Monoskop je jedným z najpopulárnejších zdrojov informácií o umení a humanitných vedách na webe. Obsahuje 7,000 článkov, 16,000 súborov a má 6,000 registrovaných užívateľov. Ťažiskové sekcie sú venované hnutiam a štýlom moderného a súčasného vizuálneho umenia, moderným a avantgardným časopisom, Bauhausu, ruskej avantgarde, umeniu performancie, zvukovému umeniu, video artu, softvérovému umeniu, konkrétnej a vizuálnej poézii, experimentálnemu filmu, architektúre, výskumnému dizajnu, mediálnej archeológii a kybernetike. Stránka beží na rovnakom, slobodnom softvéri ako Wikipédia, MediaWiki. Použitie služieb stránky je bezplatné.
Vo februári 2009 bol spustený sesterský projekt knižnice vybraných diel v umení a humanitných vedách, "Monoskop Log". Každý týždeň prináša výber niekoľkých nových a historických publikácií. Okrem kritických, analytických a historických diel o umení a kultúre obsahuje aj umelecké publikácie, poéziu, prózu, video a zvukové nahrávky.
Monoskop bol prezentovaný vo forme inštalácií na výstavách umenia v Múzeu súčasného umenia Metelkova (Ľubľana, 2012), TENT (Rotterdam, 2012), Jeu de Paume (Paríž, 2012), Württembergischer Kunstverein (Stuttgart, 2014), Galérii Nova (Záhreb, 2015), Kuda (Novi Sad, 2017), na Mediacity bienále v Seoul Museum of Art (Soul, 2018), Haus der Kulturen der Welt (Berlín, 2019) a je pravidelne prezentovaný na medzinárodných seminároch, workshopoch a festivaloch. 
Projekt je často diskutovaný v kontexte umeleckých a tieňových knižníc ("shadow libraries"), vrátane sympózií "Public Library" na Akademie Schloss Solitude v Stuttgarte (2014) a "Shadow Libraries: UbuWeb in Athens" v Onassis Cultural Centre v Aténach (2018). Dánska profesorka komunikácie a digitálnych médií Nanna Bonde Thylstrup vo svojej knihe "The Politics of Mass Digitization" (MIT Press, 2018) hovorí o Monoskope ako o jednej z najobsiahlejších tieňových knižníc, ktoré vychádzajú z kritickej umeleckej praxe, a analyzuje ho ako "právny stratagém" a "teritoriálnu asambláž".