burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Hypoteticko-deduktívna metóda

Metóda hypoteticko-deduktívna je postup, pri ktorom sa určité tvrdenia prijmú za hypotézy a tieto hypotézy sa overujú tak, že sa z nich a z ostatných už známych poznatkov vyvodzujú závery, ktoré sa konfrontujú s faktami.
Malakológia

Malakológia (gr. μαλακός (malakos) = mäkký) je náuka o mäkkýšoch. Práce o nej uverejňoval Jean Piaget už ako 15 ročný.
Kenotická metóda

Kenotická metóda je metóda filozofie zakladajúca sa na akte sebavzdatia (kenosis) aktuálne formovaného myslenia s cieľom prijatia obsahov, ktoré ho presahujú a ku ktorým sa toto myslenie nie je schopné samo od seba dopracovať. Pritom nejde len o obsahy ziskavané od druhých v dialógu, ale aj o obsahy presahujúce všetkých dialogizandov a pochádzajúce z transcendentného živého tajomstva. Kenosis sa tu považuje za podmienku pre dosiahnutie zásadnej otvorenosti myslenia.
Maľba

Maľba je jednotlivé maliarske dielo, voľné i viazané s architektúrou, ale aj maliarstvo ako druh výtvarného prejavu, maliarska tvorba, rozlične rozlišovaná podla svojho zásadného poňatia (abstraktná a zobrazujúca, intímna a monumentálna), podľa námetu (figurálna, portrétna, žánrová, krajinomaľba, zátišie, mytologická, cirkevná a svetská), podľa funkcie (voľná a
užitá), podla materiálu a techniky (nástenná, ku ktorej patrí mozaika a sklomaľba, maľba závesných obrazov, maľba na dosku, plátno, miniatúra, freska, maľba al secco (nasucho), olejomaľba, tempera, gvaš, pastel, akvarel) a pod.
Technika a štýly.
Počas svojej histórie maľovanie zaznamenalo niekoľko dôležitých foriem vrátane typických techník. Techniky príznačné pre kreslenie sú základom pre maľovanie, okrem najnovších avantgardných foriem. Freska, ktoré dosiahlo svoj vrchol počas neskorého stredoveku a počas renesancie, je aplikácia maľby na vlhkú, prípadne suchú omietku.
Knižná maľba.
všeobecný názov celkovej úpravy rukou písaných zvitkov a viazaných kníh (kódexov), pozostávajúca z veľkých iniciál, okrajovej a medzitextovej ornamentálnej alebo rastlinnej ozdoby a z miniatúr ilustrovaných charakteru. Maliara, ktorý zhotovil knižnú maľbu, od 11. storočia nazývali iluminátorom, na rozdiel od pisára textu knihy, ktorého pomenovali skriptom alebo rubrikátorom. Skriptor písal bežný text knihy, usporiadaný do jedného, dvoch alebo viacerých stĺpcov na jednej strane. Rubrikátor zhotovil červené nadpisy jednotlivých kapitol (odsekov textu).
Konštruktívna metóda

Konštruktívna metóda je spôsob deduktívneho budovania vedeckých teórií spočívajúci v postupnom konštruovaní (reálnom alebo možnom na základe jestvujúcich prostriedkov) objektov, skúmaných vo formálnom systéme, ako aj tvrdení o nich. Stanovenie vychodiskových objektov teórie a a vybudovanie nových sa uskutočňuje pomocou komplexu špeciálnych operacionálnych (konštruktivnych) pravidiel a definícií. Všetky ostatné tvrdenia systému sa získavajú z východiskového základu teorie pomocou techniky odvodzovania, špecifickej pre konštruktívne teórie, rekurzívnych definícií, založených na princípe matematickej indukcie.
Nástenná maľba

Nástenná maľba je farebná dekorácia steny alebo klenby realizovaná buď na suchú omietku ("al secco"), do čerstvej omietky ("al fresco", freska), alebo zmiešanou technikou ("frescosecco"). Niekedy sa k nástennej maľbe rátajú aj sgrafito a mozaiku, ktoré predstavujú v podstate iné druhy monumentálnej nástennej výzdoby.
Nástenné maľby paleolitu patria k najstarším známym výtvarným prejavom.
Kantova kritická metóda

Kantova kritická metóda je reflexia Kanta, ktorá od poznania postupuje späť k jeho predpokladom.
Malchut

Malchut alebo Šchina je podľa kabaly posledná z desiatich sfirot, kráľovstvo.
Kultúrno-historická metóda

Kultúrno-historická metóda je syntetizovanie rôznych stránok spoločenského života pomocou pojmu kultúry ako vedomia, ktoré vzniká živelne a bezprostredne preniká do materiálnych vzťahov, prejavuje sa v spôsobe života ľudu, v podmienkach života, kolektívnosti. Kultúrno-historickú metódu predložil Karl Lamprecht.
Logistická metóda

Logistická metóda je v súčasnej matematike a logike prijatá metóda budovania formalizovaných systémov (formalizácia) alebo kalkulov (v logickej syntaxi sa používa termín "syntaktický systém"). Budovanie takýchto systémov sa uskutočňuje čisto formálne, ako akési konfigurácie znakov a ich postupností, a od zmyslu príslušných výrazov sa abstrahuje.
Logistická metóda predpokladá:
Malebnosť

Malebnosť je krása pestrosťou farieb, harmóniou zvukov, osobitnosťou tvarov, zaujímavým usporiadaním atď.
Metóda pedagogiky

Metóda pedagogiky je uvedomelý a cieľavedomý postup v pedagogike. V pedagogike zvyknú rozlišovať dve triedy metód: "empirické metódy", čiže metódy konkrétneho empirického výskumu, často veľmi rozvinuté a exaktné, ako pozorovanie, experiment, dotazník, rozhovor, obsahová analýza, metaanalýza, štatistická analýza, historická metóda atď. Je skupina metód, ako pedagogická evaluácia, edukometria, škálovanie, testovanie; "metódy kvalitatívneho výskumu", ako biografia, prípadová štúdia atď. Metódy komparatívnej pedagogiky sú metódy pedagogickej prognostiky, ako napr. delfská metóda. Metódy pedagogiky skúma metodológia pedagogiky.
Metóda poznania

Metóda poznania je podľa Descarta v prvom rade pochybovanie, pretože ono je jedinou správnou metódou poznania.
Elementárny náboj

Elementárny náboj je najmenšie možné kvantum elektrického náboja.
Čínske náboženstvo

Čínske náboženstvo je zložka čínskej kultúry. Je to náboženstvo, ktoré odvodzuje svoje základy od troch mýtických alebo legendárnych cisárov: "Jao", "Šun" a "J". K literárnej fixácii čínskeho náboženstva (v staročínskom písme) dochádza v 12. storočí pred Kristom v posvätnej knihe I-ťing ("Knihe premien").
Ďalšími posvätnými knihami sú:
V najstaršom období sa čínske náboženstvo zameriavalo pravdepodobne na osobného boha "Ťien Šang-ti" (Pána hore). Zároveň sa však vyvíjal aj ľudový polyteizmus. Neskôr čínske náboženstvo prechádza do zdržanlivo intelektuálneho neteistického vyjadrenia transcendentálnej sktočnosti označovanej ako "Ťien" (Nebo), pričom na ľudovej úrovni pretrvávajú polyteistické tendencie.
Zlomovou dobou vo vývine čínskeho náboženstva bolo 6. a 5. storočie pred Kristom, kedy prišli na scénu dve významné reformátorské postavy, Lao-c’ a Konfucius, v nadväznosti na ktoré hovoríme o taoizme a o konfucianizme.
Nástenné maliarstvo

Nástenné maliarstvo je monumentálna maliarska výzdoba architektúry, v širšom zmysle mozaika, sgrafito, enkaustika, gobelíny, tapisérie. Námetovo rozmanitá farebná dekorácia vnútorných i vonkajších stien, stropov, klenieb a i celého priestoru (krajina, portrét, žzánrové výjavy, zátišie, mytologické témy, náboženské témy, historické témy) vykonávaná rôznymi technikami (freska, al secco, tempera).
Nástenné maliarstvo sa rozvíjalo od praveku (jaskynné a sklné maľby), najväčší rozkvet v období kresťanskej antiky, v románskej dobe, talianskej gotike, renesancii a baroku, v 20. storočí v národne orientovanej škole manumentálnej maľby v Mexiku (D. Siqeiros, D. Rivera, J. C. Orozco).
Pragmatická metóda

Pragmatická metóda je podľa Williama Jamesa metódou na urovnávanie metafyzických sporov, ktoré by sa inak nikdy neskončili. Pragmatická metóda sa pokúša vyložiť každý pojem príslušnými praktickými dôsledkami. Aký rozdiel by prakticky vznikol pre každého, keby tento pojem bol pravdivejší než iný? Ak praktického rozdielu niet, jednotlivé alternatívy znamenájú prakticky tú istú vec a cely spor je zbytočný. Ak je nejaký spor vážny, musíme vedieť ukázať praktický rozdiel, ktorý vyplýva z toho, či jedna alebo druhá strana má pravdu.
Ak sa postupuje pragmatickou metódou, nemôžu slová [sc. "Boh", "Hmota", "Rozum", "Energia" atď.] pre niekoho znamenať koniec skúmania. Je potrebné si z každého slova vybrať jeho praktickú hodnotu a uplatniť ju v prúde konkrétnej skúsenosti. Potom sa ukáže, že je nie tak riešením ako skôr programom pre ďalšiu prácu, a najmä ukazuje spôsob, ktorým možno jestvujúcu realitu zmeniť.
Z pragmatickej metódy nevyplývajú nijaké podrobné výsledky, ale iba postoj v orientácii. Postoj odhliadajúci od prvých vecí, princípov, „kategórii“ predpokladaných nevyhnutností a smerujúci k posledným veciam, plodom, dôsledkom, faktom.
Metóda psychológie

Metóda psychológie tvrdí, že v blízkej budúcnosti nemožno v rámci psychológie očakávať
výraznejší rozvoj metód. Dá sa tak usudzovať aj z toho, že psychológia vlastne nemá samostatné metódy (v zmysle všeobecnej metodológie), jej metódy pozostávajú skôr z aplikácie princípov platných aj pre mnohé ďalšie vedy. Teda zo špecifického uplatňovania pozorovania, experimentu, matematickej štatistiky, vedeckej logiky atď., ktoré sa stelesňujú v partikulárnych postupoch, prístrojoch a skúškach. Možnosti výčinu sú teda relatívne ohraničené, nanajvýš sa tu žiada dôslednejšie pokračovať v začatej ceste.
Grécke náboženstvo

Grécke náboženstvo je súčasť gréckej kultúry. Grécke náboženstvo môžeme sledovať nepretržite takmer dve tisícročia. V gréckom náboženstve sa v Európe po prvý raz dospelo k vyšším stupňom náboženských predstáv, ako k antropomorfizmu, henoteizmu a monoteizmu.
Bronisław Malinowski

Bronisław Kasper Malinowski (* 7. apríl 1884, Krakov, Poľsko – † 16. máj 1942, New Haven, Connecticut, USA) bol anglický etnológ a sociológ poľského pôvodu, zaoberal sa najmä spoločnosťou Novej Guiney a Melanézie. Je zakladateľ funkcionalizmu.
Životopis.
Bol jednou z najkontroverznejších postáv antropológie. Narodil sa v Krakove v poľskej aristokratickej rodine ako syn významného profesora slovanských jazykov. Študoval na Jagellonskej univerzite v Krakove matematiku a fyziku a v roku 1908 získal doktorát. Jeho dizertačná práca "O principe ekonomie myslenia" bola ovplyvnená pozitivizmom Richarda Avenaria a Ernsta Macha. Zdravotné problémy údajne prinútili obrátiť pozornosť na iný odbor. Po prečítaní Frazera sa rozhodol študovať v Londýne antropológiu. Stal sa profesorom na London School of Economics. Jeho semináre boli populárne a jeho študenti sa stali významnými vedcami (R. Firth, E. Leach...)
Pred vojnou odišiel do USA, vystupoval proti Hitlerovi a bránil rodné Poľsko. Po dve desaťročia bol jedným z najvýznamnejších antropológov, mal množstvo prívržencov aj odporcov (v bývalej ČSSR tiež nebol veľmi uznávaný).
Hlavné myšlienky.
Pri štúdiu kultúry presadzoval komplexný prístup, venoval sa skúmaniu mágie a mytológie, pričom ale odmietal ich symbolické interpretácie a presadzoval pragmatické. Ďalej sa venoval aj politickej organizácii, právu, sexuálnemu životu, rodine, príbuzenským vzťahom a hospodárskym systémom.
Ako jeden z prvých tvrdil, že získané poznatky treba využívať v praxi - aplikovaná antropológia. Jeho poznatky sa, žiaľ, využívali v prospech kolonializmu. 
Zaviedol a presadil myšlienku, že základom antropologickej vedy sú empirické poznatky a terénny výskum. Jeho požiadavka skúmania kultúry zvnútra sa stala základnou požiadavkou modernej antropológie. Aj vďaka nemu má antropológia poznatky z iných kultúr, ktorých poznaním sa veda zbavovala europocentrizmu. Výrazne ovplyvnil britskú sociálnu antropológiu, ktorá je dodnes v podstate funkcionalistická, vplyv mal aj na americkú kultúrnu antropológiu. Vytvoril základy modernej antropológie a dal jej súčasný status.
Indické náboženstvá

Indické náboženstvá sú súčasťou indickej kultúry. Ide o bohatý komplex náboženských prúdov, smerov, vetiev, škôl, ktoré sa od 2. tisícročia pred Kr. rozvíjali na území Indie počnúc prvým známym náboženstvom Véd.
Psychoterapeutická metóda

Psychoterapeutická metóda je metóda používaná pri psychoterapii; napr. abreaktívna metóda.
Malomyseľnosť

Malomyseľnosť je nematie odvahy, skleslosť, skľúčenosť, zúfalosť, pesimistickosť, morálna kvalita charakterizujúca slabosť vôle osobnosti, prejavuje sa v neschopnosti človeka obhájiť a do života uviesť morálne princípy, v ktoré verí, v obave o svoje osobné záujmy, zo strachu z nepriaznivych následkov, zo strachu pred tažkosťami alebo z nedôvery vo vlastné sily.
Maloobchod

Maloobchod alebo zriedkavo predaj en détail [an detaj] je forma obchodu, pri ktorej sa tovar predáva konečnému spotrebiteľovi, prípadne len jednotlivému konečnému spotrebiteľovi (teda nie inštitucionálnym, priemyselnými konečným spotrebiteľom a podobne). Osoba venujúca sa maloobchodu je maloobchodník. Cena, za ktorú sa predáva v maloobchode je maloobchodná cena.
Reduktívna metóda

Reduktívna metóda je súbor pravidiel a postupov, s pomocou ktorých možno z daných premís odvodzovať závery na intenzionálnom základe. Reduktívna metóda je popri deduktívnej metóde základnou aplikáciou logiky v metodológii vied, no nie je zatiaľ systematicky preskúmaná.
Thomas Malthus

Thomas Robert Malthus (* 13. február 1766, Rookery pri Guildforde – † 23. december 1834, Bath) bol anglický ekonóm, autor populačnej teórie; počiatky teórie hospodárskeho rastu.
Metóda rozdielu

Metóda rozdielu je druhá z induktívnych metód Milla. Jej znenie je: "Ak sa líši prípad, keď k nejakému javu dochádza, od prípadu, keď k nemu nedochádza, len v jednej rozdielnej
okolnosti, tak táto okolnosť je buď účinkom, príčinou alebo nevyhnutnou časťou príslušného javu.
Neteistické náboženstvo

Neteistické náboženstvo je náboženstvo bez boha, napríklad hínajána.
Metóda rozkladu významu na totožné a odlišné

Metóda rozkladu významu na totožné a odlišné je metóda prekonávania sporov ich kultivovaním, t. j. ich premenou na vyčleňovanie totožných konštituentov sporných významových útvarov a odlišných
konštituentov sporných významových útvarov. Kultivačný efekt metódy rozkladu spočíva v tom, že sporvedúce stránky si uvedomia, že tam, kde zastávajú spoločné významové útvary, niet medzi nimi sporu, a tam, kde zastávajú odlišné významové útvary, hovorí každý o inom, takže k sporu nedochádza.
Metóda rozkladu vyrastá z kategoriologickej (seba)reflexie sporvedúcich strán a prechádza do komplexnej sémantickej analýzy a komparácie. Výsledky rozboru sa fixujú oindexovanými výrazmi, t. j. výrazmi, ktorých súčasťou je údaj o autorovi, disciplíne, dobe, škole a pod., ktoré vygenerovali vyjadrovaný významový útvar.
Metóda rozkladu významu na totožné a odlišné bola vypracovaná v synkriticizme a otestovaná v práci Stáleho seminára Integrácia.
Prirodzené náboženstvo

Prirodzené náboženstvo je slobodný nábožensko-filozofický prúd, ktorý sa utváral počnúc osvietenstvom najmä v Anglicku.
Malý Kaukaz

Malý Kaukaz je horská sústava medzi zakaukazskými kotlinami a Arménskou vysočinou v Gruzínsku, Arménsku a Azerbajdžane.
Je dlhý 600 km, široký 200 km, najvyšší vrch Giamyš ( v masíve Murov-dag). Žijú tu Adžarci, Arméni, Nachičevania, Gruzínci, Azerbajdžanci, Karabasi a. i.
Scholastická metóda

Scholastická metóda je forma učenia praktikovaná scholastikou v jej školskej činnosti a literárna forma, ktorá sa rozvíjala a používala analogicky s touto formou učenia. V
hlavných črtách rozpracoval scholastickú metódu Pierre Abélard.
Základné prvky scholastickej metódy ako formy učenia sú: je čítanie (lectio) je komentovanie čítania na základe cirkevných autorít (biblie, cirkevných mysliteľov, najmä cirkevnych otcov) je polemika k vyjasneniu sporných otázok s vynikajúcim použitím sylogistického usudzovania
Scholastická metoda ako literárna forma spočíva v tom, že sa proti sebe kladú argumenty pro et contra a sic et non. Výklad podľa spôsobu scholastickej metódy sa člení na je otázky (quaestiones) ako vychodisko je rozvedenie mienenia autorít (sentantiae auctorum) je uvedenie námietok pohanských autorov a v danom prípade odporujúcich mieneniu autorít je zodpovedanie otázok na základe mienenia autorít – riešenie problému (solutio)
V scholastickej metóde išlo o to, aby sa celé tradované a novoprichádzajúce vedenie zabudovalo do jedného všeobsiahleho teologicko-filozofického systému (summa), ktorého základom i výsledkom boli
nemenné cirkevné dogmy. Scholastická metoda bola metódou potvrdzovania pravdy (rozumej cirkevných dogiem).
Scholastická metóda sa nazývala aj metódou konkordancie (concordantia catholica) – metóda vyrovnávania (zmierenia) rozporného.
Sokratova metóda

Sokratova metóda je dialektika čiže rozhovor, spočívajúci v analýze pojmov, v ktorom sa mali prostredníctvom definície ustáliť pojmy so všeobecnou platnosťou. Táto metóda bola dvojaká: negatívna a pozitívna.
Negatívna metóda sa zakladala na irónii (zosmiešňovanie chvastúňov, dovedenie ich k sebakritike, príprava žiakov na hľadanie toho, čo ešte nevedia) a na dialektike (kladenie otázok, analýza odpovedí ďalšími otázkami a privedenie žiakov k tomu, že museli uznať nesprávnosť dovtedajších svojich tvrdení). Pozitívna metóda spočívala v duševnom pôrodníctve čiže v takom kladení otázok a usmerňovaní odpovedí žiakov, že sa nakoniec dosiahla základná definícia pojmu. V oboch etapách sa používala indukcia ako odvodzovanie všeobecného pojmu z jednotlivých konkrétnych príkladov. S indukciou sa spájala dedukcia, pri ktorej sa zo získaného všeobecného pojmu alebo definície vyvodzujú konkrétne závery. 
Sokrates sa svojou metódou neusiluje dosiahnuť nové vedomosti, ktoré by sa opierali o pozitívnu skúsenosť, ale sa usiluje iba o znalosť všeobecných pojmov, ktoré sú preňho kritériom pravdy.
Manažér

Manažér (kodifikovaný tvar; staršie alebo nespisovne: "manager", nespisovne: "menežér", "menedžer" či "menedžér" ; angl. manager) môže byť:
Štatistická metóda

Štatistická metóda je metóda zaznamenávania, analýzy a syntézy súborov údajov (štatistických súborov) vypracúvaná na základe pravdepodobnostnoteoretických úvah.
Správca programov

Správca programov (, oficiálna lokalizácia ) je nosný piliér systému Windows. Správca programov je určený na prehľadný a
ľahký štart aplikačných programov.
Synchronická metóda

Synchronická metóda je výskum podobných javov v rôznych oblastiach a kultúrach, pričom sa všetky kladú do toho istého času alebo - lepšie povedané - skúmajú sa pri abstrakcii od času. Keďže sa tu uplatňuje predovšetkým porovnávanie čiže komparácia, hovorí sa aj o komparatistike.
Manažérizmus

Manažérizmus (staršie aj "menežérizmus" alebo "menedžérizmus"; angl. managerialism) môže byť:
Transcendentálna metóda

Transcendentálna metóda je filozofická metóda, ktorá spočíva v analýze predpokladov a podmienok poznávacej skúsenosti.
Metóda tvorby

Metóda tvorby je metóda tvorenia.
Personálne manažérstvo

Personálne manažérstvo (iné názvy personálny manažment, manažment personálu, riadenie personálu, personálne riadenie, angl. "personnel management") resp. manažérstvo ľudských zdrojov (iné názvy: manažment ľudských zdrojov, riadenie ľudských zdrojov, skrátene ľudské zdroje, angl. "human resource management, human resources", skr. HRM) resp. personalistika je časť ekonomiky podniku zaoberajúca sa výrobným faktorom ľudské zdroje resp. personál počnúc náborom až po odchod do dôchodku. 
Zahŕňa najmä vedenie personálu, podmienky zamestnania, výber personálu, školenie, umiestnenie personálu, pracovný postup a sociálnu starostlivosť.
Pojmy.
V tejto oblasti dochádza k zmiešavaniu tradičnej česko-slovenskej, anglosaskej a nemeckej terminológie. V Česko-Slovensku sa personálne manažérstvo ako ucelený odbor do 90. rokov prakticky nevyskytoval, existoval iba skôr sociologický všeobecný pojem personalistika definovaný ako "súhrn činností, ktoré vedú k dosiahnutiu optimálneho počtu a kvality pracovníkov na pracovisku", ktorý sa v 90. rokoch v praxi pretransformoval na označenie príslušného odboru podnikovej ekonomiky. Od 90. rokov sa zároveň ako kalky preberali výrazy používané v nemeckej a anglosaskej jazykovej oblasti. 
V nemecky hovoriacich krajinách sa do polovice 80. rokov používali prevažne výrazy Personalverwaltung (=správa personálu), Personalwirtschaft (=personálne hospodárstvo, personalistika), Personalwesen (=personalistika), ale od polovice 80. rokov ich nahrádza výraz Personalmanagement (=personálne manažérstvo). 
Naopak v anglosaských krajinách sa do 80. rokov používal výraz personnel management (=personálne manažérstvo) príp. personnel administration (=správa personálu) a od 80. rokov sa používa výraz human resources management (=manažérstvo ľudských zdrojov). 
Tieto zmeny názvov od 80. rokov (t. j. v nemecky hovoriacich krajinách na "personálny manažment" a v anglosaských krajinách na ekvivalentný termín "manažérstvo ľudských zdrojov") nie sú však len čisto terminologické, sú to aj zmeny obsahové. Staršie pojmy (do 80. rokov) typu personalistika kladú dôraz na administratívno-mechanistickú stránku riadenia ľudí, kým novšie pojmy (od 80. rokov) typu personálne manažérstvo (z nemeckej oblasti) resp. manažérstvo ľudských zdrojov (z anglosaskej oblasti) kladú dôraz na vnímanie zamestnancov ako (respektíve vnímajú zamestnancov aj ako) indivíduí majúcich rozličné potreby, čiže predovšetkým vnímajú pracovníkov ako ľudí nie (respektíve nie len) ako "veci" či "čísla" a ako najcennejší výrobný zdroj, ktorý podnik má. V súlade s týmto novým ponímaním sa v anglosaskej (a čiastočne aj slovenskej) literatúre používa výraz "ľudské zdroje" namiesto výrazu "personál". Presné definície jednotlivých označení sa však líšia podľa autora.
Mandát

Mandát môže byť:
Učebná metóda

Učebná metóda je postup, prostredníctvom ktorého sa osvojujú poznatky, pohybové činnosti, vedomosti, zručnosti, návyky so súčasným pôsobením a ostatné stránky osobnosti.
Burzový mandát

Burzový mandát je splnomocnenie banke alebo burzovému senzálovi na uzavretie burzového obchodu.
Mandatár

Mandatár (lat.) je príkazník; zmocnenec.
Umelecká metóda

Umelecká metóda je metóda tvorby umeleckého diela.
Mandátor

Mandátor (latinčina) je kto dáva príkaz, splnomocnenie; zmocňovateľ, poverovateľ.
Vedecká metóda

Vedecká metóda poznania je metóda poznania, ktorá podľa klasickej schémy začína vymedzením problému, stanovením jeho vzťahu k doterajšiemu empirickému a teoretickému poznaniu; ďalej stanovenie overiteľných hypotéz, uskutočnenie experimentu, analýza ziskaných údajov, potvrdenie alebo zvrhnutie hypotéz, začlenenie výsledku do systému daného vedeckého poznania, empirické overenie.
Mandátový

Mandátový (latinčina) je vzťahujúci sa na mandát, majúci mandát.
Metóda vedy

Metóda vedy je systém regulatívnych princípov vo vedeckej činnosti. Metódy vedy sú predmetom skúmania metodológie vedy.
Vedecká metóda je:
Niektoré elementárne prvky a formy vedeckej metódy sú všeobecné alebo majú veľmi široké uplatnenie, iné prvky vedeckej metódy sú špeciálne pre jednotlivé vedecké disciplíny alebo ich skupiny. Špeciálne vedecké metódy sú závislé od zvláštneho charakteru predmetnosti, ktorú špeciálna veda skúma. V tomto zmysle existujú špeciálne metódy napr. chemickej analýzy alebo porovnávacej jazykovedy alebo experimentálnej nukleárnej fyziky a pod.
Podľa Kanta je metóda vedy metódu matematickej prírodovedy. Metóda vedy u Kanta sa rovná metóde matematickej prírodovedy.
Mandejci

Mandejci sú národnostná a náboženská skupina žijúca pri ústí rieky Eufratu a Tigrisu v Iraku.
Mandejčina

Mandejčina je aramejský jazyk Mandejcov.
Metóda výchovy

Metóda výchovy je postup činnosti vychovávateľa pri dosahovaní výchovného cieľa.
Vyučovacia metóda

Vyučovacia metóda je postup činnosti učiteľa a žiaka pri dosahovaní výchovno-vzdelávacích cieľov.
Bernard de Mandeville

Bernard de Mandeville (* 15. november 1670, Rotterdam, Holandsko – † 21. január 1733, Hackney, Spojené kráľovstvo) bol holandský filozof, moralista a lekár, žijúci v Anglicku žiak Locka. 
Je autorom ostrej satiry na vtedajšiu spoločnosť "Bájka o včelách" (1705, s komentármi a príloha 1723). Autor v tomto diele zobrazuje život v úli, kde prekvitajú neresti a zneužívanie, kde sa každý obyvateľ stará len o svoje záujmy. Jupiter, aby potrestal včely, urobí ich všetky čestnými. To vedie k úpadku úľa. Bájka sa končí slovami: "Neresť je nevyhnutná ako hlad pre povzbudenie apetítu. Sama cnosť nemôže poskytnúť národom skvelú existenciu. Tí, čo by si želali obnoviť zlatý vek, museli sa zmieriť nielen s čestnosťou, ale aj s tým, že sa budú živiť žaluďmi."
V podmienkach sociálnej nerovnosti je zlo nielen nevyhnutné, ale aj užitočné: "Súkromné neresti - spoločenské výhody."
Egoizmus je skrytá pružina osobného a spoločenského zdokonaľovania.
Dielo.
"The Fable of the Bees or Private Vices Made Public Benefits", 1714
Mandigo

Mandigo je kmeň v Gambii.
Metodickosť

Metodickosť je sústavnosť, premyslenosť, systematickosť postupu, pridržiavnie sa pravidiel metódy.
Mandukásana

Mandukásana (sanskrit) je žabí sed, jedna z ásan.
Metodický

Metodický (lat.) je postupujúci, vypracovaný podľa metódy, postupujúci sústavne, premyslenie, systematicky.
Náboženstvo 20. storočia

Náboženstvo 20. storočia je súčasť kultúry 20. storočia živo interagujúca s vedou, filozofiou a umením a v prípade takých hnutí, ako napríklad new age, aj so šamanizmom, používaním drog, mágiou atď. a má neraz synkretický charakter. Náboženstvo 20. storočia je viera v nadprirodzené sily a bytosti spojená s ich uctievaním, kultom, so svetonázrovými a praktickými postojmi, s inštitučnými formami (cirkvi ap.) v 20. storočí.
Metodik

Metodik (gr.) je ten, kto sa pri svojej práci dôsledne pridŕža metódy, kto sa zaoberá metodikou, odborník v metodike.
Metodika

Metodika (gr.) môže byť:
Nábytkárstvo

Nábytkárstvo je výroba nábytku.
Mánia

Mánia môže byť:
Metodológia

Metodológia je náuka o metóde, možnostiach metód a ich aplikácie na vedecký výskum. Napríklad výskum metód v oblasti filozofie a špeciálnych vied a vývoj
princípov pre tvorbu nových, veciprimeraných metód. Metodológia sa utvára až v novoveku. Predtým sa nerozlišovalo medzi vedou a vedeckou metódou.
Náčelník

Náčelník je osoba stojaca na čele skupiny ľudí, najmä:
Manifestácia

Manifestácia môže byť:
Metodológia pedagogiky

Metodológia pedagogiky je veda o pedagogických metódach, systém teoretických princípov, metód a spôsobov opisu, analýzy a objasňovania pedagogických javov.
Kmeňový náčelník

Kmeňový náčelník je osoba stojaca na čele kmeňa, napr. knieža.
Manipulovanie

Manipulovanie (latinčina) je (odborné) zaobchádzanie, narábanie.
Metodológia vedy

Metodológia vedy je veda o metódach činností vo vede.
Manipura

Manipura (sanskrit) je 3. čakra, čakra solar-plexu, čakra pupka (sleziny, žalúdka alebo pečene). Symolizuje ju lotos s dvanástimi okventými lístkami. Je umiestnená uprostred hrude, otvára sa dopredu.
Základným princípom manipury je výstavba bytia; jej zmyslovou funkciou je zrak. Jej farbou žltá až zlatožltá.
Metódy kybernetiky

Metódy kybernetiky je systémový prístup, modelovanie.
Náčinie

Náčinie je nástroj, pomôcka na vykonávanie práce alebo inej činnosti (napr.
športovej), náradie.
Metrika

Metrika môže byť:
Športové náčinie

Športové náčinie sú nástroje, pomôcky na vykonávanie športovej činnosti.
Mantra

Mantra (-hlavný zaužívaný slovenský tvar, zároveň sanskritský kmeň) alebo mantram (-sanskritský nominatív) je (podľa hinduizmu) hymnus alebo časť textu, najmä z Véd odriekaný alebo intonovaný ako zariekanie alebo modlitba. Slovná formula slúžiaca na zvukovú vibráciu, napr. aum. Máva rozsah niekoľkých písmen až niekoľko viet (väčšinou ide o božie meno), ktoré sa poväčšine mnohokrát opakujú. Nachádzame ju hlavne v hinduizme, ale časom prenikla aj do budhizmu a ďalších ázijských náboženstiev.
V hinduizme tak existuje presvedčenie o totožnosti mena a toho, čo je tým menom označené, preto opakovanie mena niečoho sprítomňuje označované. Už v najstarších indických spisoch (Jadžurvéda) sa objavuje mantra óm (písaná väčšinou a-u-m), ktorá je stotožňovaná so všetkými veľkými bohmi. Dlhú dobu sa mantry netešili takej popularite ako dnes a boli používané len pri rituáloch. Impulzom k nárastu popularity mantier bolo rozšírenie tantrizmu (od zač. letopočtu), ktorý poukazoval na to, že pomocou mantry je možné dosiahnuť spásu (mókšu).
Väčšina hinduistických mantier sú úryvky z rôznych posvätných textov (väčšinou Védy alebo Upanišády). Niektoré vyložene tantrické mantry ale nemusia dávať vôbec žiaden zmysel: "hrím, hrám, hrúm, phat" atď. – hlavná je tu zvuková hodnota. Dokonca existujú i názory, podľa ktorých je mantra účinná i keď ten, kto ju opakuje, vôbec nevie, čo znamená. Účelom väčšiny mantier je dosiahnuť vyslobodenie (mókša). Okrem toho však často slúžia i k získaniu zdravia, odvráteniu nepriateľov a pod. Podmienkou úspechu je len zopakovať mantru dostatočne často (väčšinou desaťtisíckrát).
Mantru je možné odriekavať štyrmi spôsobmi:
V ezoterických smeroch tantrizmu a jogy sa mantra najskôr musí „prebudiť“. Tuto používaná mantra väčšinou nemala žiaden zmysel, ale v meditácii sa mohol jej význam vyjaviť. Tým sa prebudila a ten, kto to dosiahol, získal moc mantry.
Zvláštnou podobou mantier sú "dhárání" – „zariekania“ (tento termín sa ale väčšinou používa dosť voľne, takže môže tiež splývať s termínom „mantra“). Ide poväčšine o dlhšie úseky, ktoré svojím obsahom jasne ukazujú svoj magický účel.
Mantra (joga)

Mantra v joge je cieľavedome poskladaná skupina hlások, ktoré pri správnej intonácii
rozochvejú určité čakry (uzly na dráhach). Napríklad aum [óm], só ham [sóham].
Metronómia

Metronómia (gr.) je náuka o mierach, ktorými sa vyjadruje veľkosť rôznych fyzikálnych veličín, o nástrojoch a etalónoch potrebných na meranie, ako aj o postupoch na zabezpečovanie presnosti merania.
Nadácia

Nadácia je účelové združenie majetku, ktorý slúži na podporu verejnoprospešného účelu. Na Slovensku je upravená v zákone č. 34/2002 Z.z. o nadáciách a o zmene Občianskeho zákonníka v znení neskorších predpisov (predtým v zákone č. 207/1996 Z.z. a predtým v §20b Občianskeho zákonníka). 
Podľa textu zákona je nadácia právnická osoba; zapisuje sa do registra nadácií, ktorý vedie Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky. Nadácia vedie účtovníctvo.
Verejnoprospešným účelom sa rozumie najmä rozvoj a ochrana duchovných a kultúrnych hodnôt, realizácia a ochrana ľudských práv alebo iných humanitných cieľov, ochrana a tvorba životného prostredia, zachovanie prírodných hodnôt, ochrana zdravia, ochrana práv detí a mládeže, rozvoj vedy, vzdelania, telovýchovy a plnenie individuálne určenej humanitnej pomoci pre jednotlivca alebo skupinu osôb, ktoré sa ocitli v ohrození života alebo potrebujú naliehavú pomoc pri postihnutí živelnou pohromou.
Názov nadácie.
Názov nadácie musí obsahovať označenie "nadácia". Iné fyzické osoby alebo právnické osoby nemôžu toto označenie vo svojom názve alebo v obchodnom mene používať. Ak má názov nadácie obsahovať priezvisko fyzickej osoby odlišnej od zakladateľa, návrh na registráciu nadácie do registra nadácií musí obsahovať aj súhlas tejto fyzickej osoby; ak táto fyzická osoba nežije, súhlas jej dedičov, ak sú známi.
Nadačná činnosť.
Nadačnou činnosťou sa rozumie:
Nadácia môže vykonávať aj inú činnosť v súlade s verejnoprospešným účelom nadácie a s realizáciou nadačnej činnosti, ak tento zákon neustanovuje inak.
Založenie a vznik.
Nadáciu môže založiť fyzická osoba alebo právnická osoba. Nadácia sa zakladá nadačnou listinou podpísanou všetkými zakladateľmi. Pravosť podpisov všetkých zakladateľov musí byť úradne osvedčená. Do vzniku nadácie konajú vo veciach súvisiacich s jej vznikom zakladatelia spoločne alebo správca nadácie.
Nadácia vzniká dňom zápisu nadácie do registra nadácií (Register nadácií je verejný zoznam, do ktorého sa zapisujú zákonom ustanovené náležitosti týkajúce sa nadácií). Písomný návrh na zápis nadácie do registra nadácií podáva Ministerstvu vnútra správca nadácie. Podpis správcu nadácie musí byť úradne osvedčený.
Nadačný fond.
Nadácia môže na podporu verejnoprospešného účelu vytvoriť nadačný fond rozhodnutím správnej rady alebo na základe písomnej zmluvy s fyzickou osobou alebo s právnickou osobou. Nadačný fond nemá právnu subjektivitu. Rozhodnutie správnej rady o vytvorení nadačného fondu musí obsahovať:
Orgány.
Orgánmi nadácie sú
Manžel

Manžel je ženatý muž vo vzťahu k svojej žene (manželke), s ktorou sa zosobášil.
Etymológia.
Slovo manžel je novšou obmenou staršieho slova "malžen" (porovnaj napríklad aj vlastné meno Malženice doložené v 15. storočí). Pôvod slova "malžen" je nejasný.
Podľa jednej hypotézy vzniklo na základe predpokladaného tvaru "malžena" („manželka“), obyčajne považovaného za čiastočný preklad (už v neskorej praslovančine sa predpokladá tvar "malъžena") starohornonemeckého slova "mālwīp" („manželka“) zloženého zo starohornonemeckých slov:
Podľa iného výkladu slovo malžen vzniklo na základe praslovanského predpokladaného slova "malъžena" („manželský pár“), ktoré sa pokladá za obmenu predpokladaného pôvodného slova "manъ-žena" („muž a žena“) ako zloženiny predpokladaného indoeurópskeho slova "manu" („muž“) a predpokladaného praslovanského slova "žena" („žena“).
Nadanie

Nadanie môže byť:
Manželia

Manželia sú manželská dvojica: manžel a manželka.
Nadčlovek

Nadčlovek () je človek, ktorý sa stal dokonalým zo svojho vitálneho pôvodu a nie tým, že ho vychovali iní alebo že sa vychoval sám. Idea nadčloveka sa nachádza už u Lukiana. V 19. storočí ju preslávil Friedrich Nietzsche.
Nadčlovek u Nietzscheho.
Predstava o nadčloveku sa čiastočne nachádza už v Nietzscheho diele "Menschliches, Allzumenschliches" (dosl. "Ľudské, príliš ľudské") z roku 1878. No naplno sa vyvinula až v jeho najdôležitejšom diele "Tak vravel Zarathustra" (188385).
Nadčlovek podľa Nietzscheho je súhrn všetkého, čo môže obsahovať a poskytovať život a vrchol životnej sily; vzor samovlády, disponujúci bezohľadne vykonávanou mocou, účinne potláčajúci všetko, čo človeka pozbavuje nadčlovečenstva. Nadčlovek je
ideál silného, ktorý má všetko v sebe, vo vlastnom organizme, nepozná nijaké hranice a nepotrebuje nijaké iné ideály .
Manželka

Manželka je vydatá žena vo vzťahu k mužovi (manželovi), s ktorým sa zosobášila (pozri sobáš).
Mezolit

Mezolit alebo stredná kamenná doba (alebo lingvisticky nesprávne stredná doba kamenná) alebo konečný paleolit je v dejinách praveku a archeológii obdobie medzi paleolitom a neolitom. 
Konečný paleolit.
Podľa niektorých názorov je mezolit hospodársky a kultúrne záverečná fáza paleolitu (neprávom sa periodizačne kládol na úroveň paleolitu a neolitu, lebo neznamená
taký obrat v ekonomike ani v spoločnosti) za zmenených podmienok v prírodnom prostredí geologickej súčasnosti (holocénu).
Časové a miestne zaradenie.
Trval približne od 8000/7500 pred Kr. až do úplného prevládnutia neolitického výrobného spôsobu. Preto je trvanie mezolitu v rôznych oblastiach podstatne odlišné: napr. v Holandsku sa podľa 14C datuje od 7400 do 4200 pred Kr., v Dánsku od 7450 do 3250 pred Kr., v strednej Európe sa často predpokladá jeho dlhšia paralelná existencia s neolitom až eneolitom.
Na území Slovenska trval od 10000/9600/9000/8300/8200/8000 do 6000/5000 pred Kr. O vymedzení začiatku, pozri neskorý paleolit.
Mezolit nie je vývojovou fázou celosvetového dosahu, ale obmedzuje sa na časť Eurázie, kde s nástupom holocénu nastali výrazné ekologické zmeny. Najstaršia fáza európskeho mezolitu je súdobá s formujúcim sa predoázijským neolitom.
Geológia/podnebie.
Geologicky v tomto období pokračujú štvrtohory a poľadová doba (holocén). Z holocénu sem konkrétne spadá časť boreálu (8800 – 7300 pred Kr.) a časť atlantiku (7300 pred Kr. – 3700 pred Kr.). Ak sa hranica začiatku stanoví na 9000 pred Kr. alebo 9600 pred Kr. (koniec pleistocénu), tak sem spadá aj časť preboreálu (9600 pred Kr. – 8800 pred Kr.) a boreál celý.
Charakteristika.
Na rozdiel od paleolitu (okrem záveru neskorého paleolitu) patrí mezolit už do holocénu, ktorého začiatok znamenal v našich končinách ústup ľadovca, šírenie teplomilnejšej fauny a flóry (približne dnešného charakteru) a rozširovanie priestoru vhodného na osídlenie. Na druhej strane stúpli hladiny mora (roztápanie), čo spôsobuje, že najstaršie mezolitické nálezy pri vode sú dnes pod vodou alebo náplavami. 
Ustáva lovecký spôsob života a nahradzuje ho usadlejší spôsob zberačov a rybárov, spojený snáď s počiatkami matriarchátu. Pazúrikové nástroje sú drobnejšie (mikrolity) a opatrené násadami, na stupni azilien už zdobené neraz symbolickými prvkami.
Ide o záverečné obdobie prisvojovacieho hospodárstva. Ľudia postupujú do ďalších oblastí, v lesoch lovia menšiu zver. Významný sa stal rybolov, zber rastlinných produktov a mušlí. Táboriská zakladajú v riečnych údoliach, na brehoch jazier a morí bohatých na ryby. Typický nástroj luk, šíp, potom harpúna, oštep, udica. Stavali drevené lode, vyrábali veslá, na severe to boli lyže a sane. Prevládali drobnotvaré kamenné nástroje, hroty šípov, čepieľky vytvárajú ostrie na rúčkach z dreva alebo parohov. Na konci mezolitu už človeka sprevádza pes. Iba časť mezolitikov sa podieľala na vzniku poľnohospodárstva a len tam, kde to dovoľovali priaznivé podmienky (prírodné, klimatické).
Slovensko.
Na Slovensku sa v mezolite vyskytovali tieto kultúry:
Nadhodnota

Nadhodnota je v marxizme tá časť novej hodnoty, ktorú vytvára práca námezdného robotníka v materiálnej výrobe nad hodnotu jeho pracovnej sily a ktorú si bez náhrady privlastňuje kapitalista. Je to teda hodnota vytvorená nezaplatenou prácou robotníka. Nadhodnota sa rovná rozdielu medzi robotníkom vytvorenou hodnotou a hodnotou jeho pracovnej sily spotrebovanej pri výrobe. Jej veľkosť závisí od dĺžky pracovného dňa a pomeru medzi nutným a nadbytočným časom, t. j. od stupňa vykorisťovania robotníkov.
Mezopotámska nížina

Mezopotámska nížina je pririečna nížina v Iraku, Iráne a Kuvajte. Nachádza sa v okolí stredných a dolných tokov Eufratu, Tigrisu a Šatt-al-Arabu. Jej dĺžka je a široká okolo . Juhovýchodne od nej sa nachádzajú močiare a jazerá.
Nádí

Nádí (-sanskrit; význam: "rúra, žila") je dráha, kanál, spoj. 
Úlohou nádí je rozvádzať pránu v celom systéme energií. Nadi je čakrou spojená s inou nádí. Niektoré zo starých indických a tibetských textov sa zmieňujú o počte 72 000 nádí, iné historické texty dokonca o 350 000 nádí. Najdôležitejšie nádí v ľudskom tele sú: "Sušumna", "Ida" a "Pingala". Číňania a Japonci poznajú podobný systém kanálov energie, ktoré označujú ako meridiány. Zo znalosti týchto meridiánov sa vyvinula akupunktúra.
Nikolaj Konstantinovič Michajlovskij

Nikolaj Konstantinovič Michajlovskij (po rusky: "Николай Константинович Михайловский") (* 1842 – † 1904) bol ruský publicista, sociológ, literárny kritik a teoretik národníctva.
Nádoba

Nádoba je dutý tenkostenný predmet s dnom na tekutiny a sypké hmoty.
Maoizmus

Maoizmus je učenie, ktoré vychádza z diela Mao Ce-tunga a ktoré aplikuje zásady marxizmu-leninizmu na potreby rozvojových krajín. Učenie marxizmu-leninizmu upravuje v tom zmysle, že namiesto orientácie na mestský proletariát sa orientuje na vrstvu roľníkov. 
Maoizmus ponúka model, ktorý zdôrazňuje nezávislosť národa, roľníctvo a rovnomerne sa rozvíjajúci ľahký priemysel.
Maoriovia

Maoriovia (iné názvy: Maori, Maorovia) je pôvodne polynézske obyvateľstvo Nového Zélandu (asi 280 000). Maoriovia žijú najmä na severnom ostrove. Asi polovica hovorí po maorijsky, ostatní po anglicky.
Kognitívna mapa

Kognitívna mapa je obraz známeho priestoru alebo prostredia, ktorý sa utvára a modifikuje aktívnou interakciou subjektu s okolitým svetom.
Nadšenie

Nadšenie je stav emocionálnej zameranosti, zaujatia pre určitú hodnotu.
Synoptická mapa

Synoptická mapa je typ meteorologickej mapy, na ktorej sú pomocou medzinárodne dohodnutých čísiel a znakov zapísané výsledky pozorovaní zo siete meteorologických staníc v stanovenom pozorovacom termíne.
Midraš

Midraš (hebr. מדרש, "expozícia", "štúdium", "interpretácia") je v judaizme metóda výkladu Tóry a literatúra, ktorá túto metódu obsahuje.
Midraš ako literárny žáner sa člení na právny a obradný (midraš halacha, "halachický midraš") a legendárny, moralizujúci, folkloristický a anekdotický (midraš agada/hagada, "agadický midraš").
Najznámejšie zbierky midrašov.
Zbierky midrašov vznikali od čias tanaitov až do 12. storočia.
Tanaitské midraše.
Najstaršie dochované midraše sú halachické midraše.
Midraš raba.
Midraš raba je súbor desiatich komentárov k rôznym knihám Biblie. Nie je to jedno ucelené dielo, jednotlivé midraše boli napísané v rozličných obdobiach rozličnými autormi.
Nadstavba (marxizmus)

Nadstavba alebo spoločenská nadstavba (nem. (gesellschaftlicher) Überbau) je v marxizme súhrn politických, právnych, morálnych, filozofických, estetických a podobných spoločenských názorov a im zodpovedajúcich inštitúcií (napr. štát, rodina a pod.), ktoré sú odrazom (a zároveň opakom) tzv. základne (nem. Basis) spoločnosti. Nadstavba tvorí spolu so (s ňou súvisiacim) výrobným spôsobom tzv. spoločensko-ekonomickú formáciu. 
Pozri aj článok základňa a nadstavba.
Maran (Žid)

Maran (plurál marani; po španielsky "marrano", plurál "marranos", alebo "converso", plurál "conversos") je potomok pokrstených Židov zo Španielska a Portugalska. Marani boli často podozrievaní z toho, že ďalej tajne praktizujú judaizmus.
Etymológia.
Pôvod slova marrano nie je jednoznačne určený. Pravdepodobne je odvodené zo španielskeho slova "marrano", ktoré znamená "sviňa".
Jana Miedzgová

PhDr. Jana Miedzgová, CSc. je slovenská filozofka, ktorá sa špecializuje na otázky etiky.
Marcelín

Svätý Marcelín (* ?† 25. október 304) bol 29. pápež, ktorý bol na stolci v rokoch 296 - 304. Väčšia časť jeho vlády spadá do obdobia, keď sa cirkev tešila vonkajšiemu mieru. 23. februára 303 však cisár Dioklecián vydal svoj prvý edikt o prenasledovaní, ktorým nariadil ničenie kostolov, odovzdanie posvätných kníh a obetovanie bohom. Neskôr sa dokonca vyskytli obvinenia, že odovzdal sväté knihy hneď po prvom cisárskom edikte a že obetoval bohom, aby zachránil svoj život. Na Marcellina útočil hlavne africký biskup Petilianus a povesti o jeho zrade boli najmä u donatistov v Afrike veľmi živé. Na začiatku 6. storočia sa dokonca objavili fragmenty zápisov z údajného tajného rokovania synody 300 biskupov, na ktorom sa mal pápež zo svojich činov zodpovedať. Dva dni vraj zapieral a na tretí deň sa ku zrade priznal. Dnes sa považuje za preukázané, že tieto zápisy sú falzifikátom a zmienená synoda sa nikdy nekonala. Marcellina sa horlivo zastával aj svätý Augustín.
Mienenie

Mienenie alebo doxa je významový proces zameraný na číre zdanie. Je to poznávanie, ktoré obchádza pravdu alebo bytie. Výsledkom mienenia je mienka. Podľa Aristotela sa mienenie podobne ako vedecké poznanie o zmyslové poznanie reality, ibaže na rozdiel od vedeckého poznania predstavuje iba zhrnutie viac menej náhodných faktov. Mienenia sa preto môže vzťahovať nanajvýš k jedinečnému a náhodnému. Podľa Platona je mienenie "doxa", teda typ druhoradého poznania, i keď môže existovať aj správne mienenie, pravdivé poznanie, ktoré však nedokážeme zdôvodniť. Mienenie môže byť buď klamná viera v spoľahlivosť zmyslov a obrazotvornosti, alebo poznanie približné, nečistá zmes omylu a pravdy na spôsob praktického a empirického poznania. Mienenie je teda v protiklade k vede, t. j. k myšlienke rozumom pochopiteľnej, ktorú vyžaduje poznanie kritické (epistémé) i poznanie racionálne (noésis), alebo ku každému filozofickému prejavu (logu) vôbec.
Nadzmyslovosť

Nadzmyslovosť je nepostihnuteľnosť (nezachytiteľnosť) zmyslami.
Nagáda (archeologická lokalita)

Nagáda alebo Nakáda je archeologická lokalita v strednom Egypte s neolitickým a najmä eneolitickým osídlením. Podľa nej sa označuje nagádska kultúra (Nagáda I–III), posledná eneolitická kultúra Horného Egypta.
Mienka

Mienka je výsledok mienenia. Je to významový útvar alebo názor, o ktorý sa možno rozumne prieť, či už preto, že predmet sporu znemožňuje rozhodnutie alebo preto, že dôkazy a argumenty, ktoré majú k dispozícii obidve strany, za normálnych okolností nestačia k preukázaniu pravdivosti ani jedného z oboch názorov. V bežnom zmysle je teda mienka buď súd, ktorý hodnotí ciele ľudského konania, alebo súd metodologický, ktorý sa týka prostriedkov, pričom situácia je taká zložitá, že ju na základe súčasných znalostí nemožno vyriešiť, alebo súd faktický, týkajúci sa minulosti, súčasnosti alebo budúcnosti, ktorý nemožno preukázať dostupnými dôkazmi. Napr. kolektívna mienka, verejná mienka.
Náhľad

Náhľad môže byť:
Herbert Marcuse

Herbert Marcuse (* 19. júl 1898, Berlín, Nemecko – † 29. júl 1979, Starnberg)
bol americko-nemecký filozof syntetizujúci idey K. Marxa a S. Freuda; pôvodne predstaviteľ frankfurtskej školy.
Marcuse vidí zdroje sociálnych nedostatkov v sexuálnej represii. Vo svojom hlavnom diele "Eros and Civilization" (1962) propaguje nový variant sexuálnej emancipácie.
Kolektívna mienka

Kolektívna mienka je mienka určitej sociálnej skupiny, napríklad verejná mienka.
Sylvain Maréchal

Pierre Sylvain Maréchal (* 15. august 1750, Paríž, Francúzsko – † 18. január 1803, Montrouge) bol francúzsky filozof, zástanca materializmu a ateizmu. Bol účastníkom Babeufovho Sprisahania rovných.
Život.
Narodil sa v Paríži v rodine obchodníka s vínom a vyštudoval právo. Vo veku dvadsiatich rokov publikoval zbierku idyl "Bergeries", ktorej úspech mu v roku 1770 dopomohol k miestu asistenta knihovníka v Mazarinovej knižnici. V tomto období sa zaujímal o deizmus aj ateizmus a venoval sa štúdiu vied a filozofov 18. storočia; značný vplyv na neho mali Rousseau, Voltaire, Holbach, Diderot, Helvétius. Vytvoril si aj vlastnú predstavu o agrárnom socializme s kolektívnym vlastníctvom nehnuteľností a začal kritizovať náboženstvo a absolutizmus. V roku 1774 bol prepustený z Mazarinovej ​​knižnice a prenasledovaný pre parodistické parafrázy žalmov, ktoré poukazovali na porušovanie ľudskej dôstojnosti a sociálnu nespravodlivosť.
Tesne pred revolúciou strávil štyri mesiace vo väzení, pretože uverejnil "Almanach des Honnêtes Gens" (1788), ktorý bol odsúdený na verejné spálenie katom. Tento spis bol vlastne pokusom o vytvorenie nového kalendára, v ktorom by svätca nahradili mučeníci slobody, vedci a iní myslitelia. Svoje ďalšie práce už Maréchal publikoval spravidla anonymne, aby sa uchránil pred prenasledovaním.
Za Veľkej francúzskej revolúcie bol stúpencom najradikálnejšieho krídla jakobínov a podporoval ich radom článkov, a to najmä v týždenníku "Revolutions de Paris" [Revolúcia parížska], ktorý redigoval. V období direktória sa stal jedným z predákov Babeufove sprisahania rovných, ale jeho účasť na sprisahaní zostala utajená, takže nebol popravený ani väznený. V posledných rokoch svojho života sa stiahol z aktívnej politiky a venoval sa literárnej práci a ateistickej propagande. 
Zomrel 18. januára 1803 v Montrouge.
Verejná mienka

Verejná mienka je súbor verejne vyjadrovaných mienok členov rozličných spoločenských skupín o verejných záležitostiach.
Výskum verejnej mienky je osobitná zložka sociologického výskumu zameraná na zisťovanie mienky (postojov, názorov) verejnosti k rozmanitým otázkam života spoločnosti.
Základná charakteristika.
Základné prístupy k hodnoteniu významu verejnej mienky:
Základné vzťahy.
Pri tvorbe mienky majú určujúcu úlohu postoje (mienka je závislá od vzdelania človeka, charakteru jeho práce a jeho záujmov,nedostatok informácií a znalostí o predmete podstatne obmedzuje racionálne jadro mienky, ktorá potom môže len povrchne a nepresne hodnotiť určitý jav alebo udalosť). Mienka sa dá skôr pozorovať, možno ju skôr identifikovať ako postoj. Mienka poskytuje informatívny materiál, je menlivejšia a podlieha rôznym tlakom. Postoje sú trvalejšie. Mienka z postojov vychádza a bez postojov nemôže existovať. Mienka má najmä hodnotiaci charakter, je verbalizovaným, zjednodušeným vyjadrením pri stretnutí s novým javom, na ktorý človek chce alebo musí reagovať. Pre tvorbu mienky sú postoje určujúcim faktorom.
Pojmy „názor“ a „mienka“ nie sú totožné, aj keď sa v praxi často zamieňajú. Názor stojí niekde medzi mienkou a postojom. Kým mienka je skôr spontánnou reakciou na novú skutočnosť, názor je výsledkom rozumovej činnosti, hodnotenia vlastných skúseností s časovým odstupom. Postoj je z hľadiska prepracovanosti, stability a trvácnosti najvyššou kategóriou a je určujúcim pri tvorbe názorov a mienky.
Medzi najvýznamnejších spolutvorcov verejnej mienky patrí žurnalistika a masová komunikácia. Aby médiá mohli aspoň približne reprezentovať verejnú mienku, musia byť slobodné. Verejnú mienku s masovou komunikáciou nemožno stotožňovať – žurnalistika má v mnohých dôležitých otázkach odlišné názory ako je jestvujúca verejná mienka, dokonca jednotlivé médiá reprezentujú mnohokrát rôzne názory na ten istý spoločenský či politický problém.
Vplyv médií na recipientov musí byť nepretržitý a presvedčivý (od toho závisí náklad novín, počet divákov či poslucháčov a v konečnom dôsledku formovanie názoru či postoja recipientov).
Verejná mienka vzniká na platforme rozdielnych názorov, pričom verejná mienka ich (aj vplyvom médií) zbližuje. Médiá majú obrovský vplyv na formovanie verejnej mienky, a tak veľa závisí aj od ich vlastníkov. Ich silu však netreba preceňovať, lebo existujú aj iné formy (činnosť štátnych a politických inštitúcií, osvety, umenia, kultúry a pod.).
Médiá podávajú informácie (dávajú podnet verejnosti na zaujatie stanoviska k verejným otázkam). Žurnalistické informácie sú predmetom každodenných diskusií a spôsobom ich uverejňovania alebo zamlčovania orientujú v rôznych spoločenských skupinách pozornosť na konkrétne spoločenské javy.