Dăbraš

Dăbraš (), známy aj ako Dospatska planina (, doslova "Dospatské pohorie") je diel Západných Rodop, podcelku pohoria Rodopy v blagoevgradskej, smoľanskej a pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku, pričom jeho najjužnejšia časť siaha malou časťou až do oblasti severného Grécka. V najvyššom bode dosahuje nadmorskej výšky 
Názov.
Názov Dăbraš je odvodený od dubových lesov, ktoré pokrývajú časti južných svahov tejto časti pohoria.
Lokalita.
Dăbraš predstavuje najjuhozápadnějšiu časť Západných Rodop (jeden z dvoch podcelkov pohoria Rodopy). Zo severu je ohraničený dolinou rieky Mătenica (Matan dere), z východu a juhovýchodu dolinou rieky Dospat a zo západu a juhozápadu dolinou rieky Mesta. Dolina rieky Dospat, oddeluje tokom samotnej rieky Dospat, priehradou Dospat a v južnej časti aj riekou Zlatarica diel Dăbraš od ďalšieho rodopského dielu Velijško-Videniški ďal. Obidva diely spája v severnej časti sedlo pri vrchu Šipa (Giul tepe).
Všeobecná charakteristika.
Pohorie sa ťahá v smere severozápadjuhovýchod.
Dăbraš je asymetrický členený. Svahy smerujúce do doliny rieky Dospat (severovýchodná časť tvorená hlavným hrebeňom) sú málo členité, krátke a prudko padajú smerom do doliny. V juhozápadnej časti je Däbraš prerezaný hlbokými dolinami, predovšetkým riek Kanina a Bistrica, ale aj iných menších riek.
Hlavný hrebeň, známy pod názvom Besletski rid (doslova Besletský hrebeň) sa začína v sedle pri vrchu Šipa (kde sa Dăbraš spája s dielom Velijško-Videniški ďal) a končí sa pri sútoku riek Mesta a Dospat v severnom Grécku pri bulharských hraniciach. Hrebeň je vo vrcholovej časti pomerne pomerne ploský. Jeho väčšia časť leží v nadmorskej výške Tiahne sa v severovýchodnej časti Dăbraš rovnobežne s dolinou rieky Dospat.
V južnej a juhozápadnej časti pohoria sa od hlavného hrebeňa oddeľuje niekoľko dlhých bočných hrebeňov ktoré končia v doline rieky Mesta. Najväčšie z nich sú Bărdoto a Majorov grob.. 
V Dăbraši sa rozlišujú štyri výškové pásma:
Rozmery.
Dăbraš dosahuje dĺžky 4045 km a šírky približne 23 km. Celková rozloha dosahuje približne 940 km². Stredná nadmorská výška dosahuje 
Reliéf.
Súčasný reliéf sa vytváral v priebehu neogénu a kvartéru. Najvyššiu nadmorskú výšku dosahuje reliéf pohoria v severnej často Besletského hrebeňa . Najobšírnejšie časti sa nachádzajú vo výškovej úrovni . Na západných a juhozápadných svahoch sa nachádza niekoľko nižších obšírnejších reliéfových zarovnaní vzniknutých dôsledkom nedokončených planácií a to v nadmorských výškach , , a Južné a juhozápadné úpätia sú silno erózne.
Najvyššie vrchy.
Najvyšším vrchom Dăbraša je vrch Beslet (leží v severnej časti hlavného hrebeňa), ktorý dosahuje nadmorskej výšky 
Medzi ďalšie najvyššie vrchy tejto časti Rodop patria napríklad Černata skala (Kara kaja), Malăk Beslet, Trite chvojni (Jučardăč), Skalni vrăch (Kajalijski vräch), Ranča, Sveti Petăr, Pogledec (Arsăz tepe), Unden a iné.
Klíma.
Zimy sú v Dăbraši pomerne mäkké a letá chladné.
V západných a juhozápadných častiach je podnebie prechodne stredozemnomorské, v stredne vysokých častiach pohoriach s horskými vplyvmi a v najvyšších častiach pohorie horské. Priemerná ročná teplota sa pohybuje v najnižších (najjuhozápadnejších) častiach v rozmedzí od 8,5 °C do 11 °C (priemerná júlová teplota je tu 21 °C), v stredohorských častiach v rozmedzí od 5 °C do 8 °C (s priemernou júlovou teplotou v rozmedzí od 14 °C do 18 °C) a v najvyšších častiach v rozmedzí od 3 °C do 4 °C (s priemernou júlovou teplotou v rozmedzí od 11 °C do 13 °C). Januárové minimálne teploty dosahujú vo vyšších častiach pohoria do -4,5 °C a v Gocedelčevskej kotline do 0,1 °C.
Priemerný ročný úhrn zrážok sa taktiež rozlišuje v závislosti od výškovej úrovne. V najnižších západných a juhozápadných častiach dosahuje 700750 mm, v stredohorských častiach 9001000 mm a vo vysokohorských častiach Besletského hrebeňa nad 1000 mm. V rámci celého rodopského dielu Dăbraš je dosahuje priemerný ročný úhrn zrážok úrovne 880 mm. Zrážky sú najvýdatnejšie v priebehu novembra a najmenej výdatné v priebehu augusta a septembra.
V zimnom období prevládajú severné a východné vetry, v ostatných obdobiach predovšetkým západné a juhozápadné. V najvyšších častiach hlavného hrebeňa sa zvyknú vyskytovať silné veterné smršte.
Vodstvo.
Rieky v Dăbraši patria do povodia rieky Mesta. Vyviera tu veľké množstvo riek a potokov. Významnými riekami sú predovšetkým Kanina, Bistrica, Vărbica, Gradiniška reka, Žiževska reka Mătenica a Kurtovica. Časť tokov dăbrašských riek sa podzemnými tunelmi odvádza do priehrady Dospat.
Pri dedine Ogňanovo sa nachádzajú vyvieračky minerálnych prameňov.
Geológia.
Geologické zloženie Dăbraša je pomerne zložité. Tvoria ho predovšetkým metamorfózne skaly, z najväčšej časti ruly, bridlice, amfibolity a mramory, ktoré vytvárajú množstvo povrchových aj podzemných krasových javov. Predovšetkým v severnej a centrálnej, ale na niektorých miestach aj v južnej časti sa vyskytujú aj granity. Na juhovýchodnej periférii sa nachádzajú zlepence, pieskovce a íly.
V rámci pohoria sa nachádzajú náleziská hnedého uhlia (pri dedine Baldevo), diatomitu (pri dedine Gărmen), antimónových rúd (pri dedine Ribnovo), železnej rudy (pri dedinách Deberen a Kruševo), talku (pri dedine Pletena) a pegmatitu (v doline rieky Bišterica).
Pôdy.
Do nadmorskej výšky sa vyskytujú prevažne škoricové lesné pôdy, v nadmorských výškach od do prevažne hnedé horské a lesné pôdy, v najvyšších častiach hlavného horského hrebeňa aj tmavé horské a lesné pôdy.
Flóra.
Flóra je veľmi rôznorodá. V najnižších častiach pohoria (do ), predovšetkým na južných a západných svahoch prevažuje dubový ekosystém tvorený prevažne dubom balkánskym ("Quercus frainetto") a v hraničných pásmach aj dubom plstnatým ("Quercus pubescens"). Druhotne sa tu vyskytujú aj lesné ekosystémy, ktoré tvorí hrab východný ("Carpinus orientalis") a chrasťové ekosystémy, ktoré tvorí borievka červená ("Juniperus oxycedrus"). Trávne formácie tvorí predovšetkým fúzatka prstnatá ("Bothriochloa ischaemum"), lipnica hľuznatá ("Poa bulbosa") a zlatofúz južný ("Bothriochloa ischaemum"). Niektoré časti sú poľnohospodársky využívané, pričom sa na nich pestuje predovšetkým tabak a vinič.
Nadmorské výšky od do tvorí hrabovo-dubové pásmo pričom primárne sa tu vyskytuje predovšetkým dub zimný ("Quercus petraea") а borovica čierna ("Pinus nigra"), v menších množstvách aj hrabovec hrabolistý ("Ostrya carpinifolia") a na severných svahoch aj buk lesný ("Fagus sylvatica"). Druhotne sa vyskytujú chrastové porasty tvorené predovšetkým lieskami. Trávne ekosystémy v týchto častiach tvorí najmä psinček tenučký ("Agrostis capillaris") a kostrava valeská ("Festuca valesiaca"), ale aj iné druhy tráv. Čiastočne sa v týchto nadmorských výškach nachádzajú aj poľnohospodársky využívané časti, kde sa pestuje predovšetkým tabak, zemiaky a pšenica.
Najvyššie časti Dăbraša tvorí pásom ihličnatých lesov, pričom sa vyskytujú borovica lesná ("Pinus sylvestris") a smrek obyčajný ("Picea abies"). Trávne porasty sú tvorené predovšetkým lúkami a pasienkami, pričom sa na nich vyskytujú predovšetkým psinček tenučký ("Agrostis capillaris"), psica tuhá ("Nardus stricta") а оrličník obyčajný ("Pteridium aquilinum"). Aj v tejto časti sa vyskytujú poľnohospodársky využívané oblasti, ale tvoria veľmi malú časť. Pestujú sa tu predovšetkým zemiaky a ovos.
V Dăbraši sa taktiež nachádza najrozľahlejší pôvodný brezový les na území Bulharska.
Fauna.
Fauna je tvorená predovšetkým stredoeurópskymi a prechodnými stredozemnomorskými živočíšnymi druhmi. Vo vyšších častiach sa vyskytujú najvýznamnejšie druhy cicavcov, medzi ktoré patria predovšetkým jeleň lesný ("Cervus elaphus"), srnec lesný ("Capreolus capreolus"), diviak lesný ("Sus scrofa"), medveď hnedý ("Ursus arctos") a líška hrdzavá ("Vulpes vulpes"). Z cicavcov sa vyskytuje aj niekoľko druhov hlodavcov. Z ostatných živočíchov sa vyskytuje aj viacero druhov plazov a obojživelníkov a veľké druhové zastúpenie vtákov. Z vtákov je jedným z najvýznamnejších zástupcov jariabok hôrny ("Tetrastes bonasia"). Z rýb sú najčastejšími zástupcami v dăbrašských riekach pstruh potočný ("Salmo trutta") а mrena druhu "Barbus petenyi". 
Chránené prírodné celky.
Chránené územia zaberajú celkovo 0,09 % z celkovej plochy. Na území rodopského dielu Dăbraš sa nachádzajú dve spravované rezervácie, tri prírodné pamiatky a jedná chránená lokalita. Sú to:
Obývané miesta.
Na území Dăbraša sa nachádza celkovo 31 obývaných sídiel. K významnejším patria predovšetkým dediny Kočan, Satovča, Gărmen, Ablanica, Vălkosel, Dăbnica, Dolen a Kovačevica. Väčšina obývaných sídiel regiónu sa nachádza v dolinách riek v juhozápadnej časti.
Využitie.
Hospodárstvo.
Významné je predovšetkým lesníctvo, ako aj ťažba dreva. Časti Dăbraša sú poľnohospodársky využívané. Na území sa pestujú predovšetkým tabak, vinič, zemiaky, pšenica a ovos. Niektoré časti sa využívajú ako horské pasienky. 
Turizmus.
Z hľadiska turizmu sú dôležité predovšetkým priehrady Dospat a Široka poľana, ktoré sú významnými rekreačnými centrami a sú navštevované veľkým množstvom turistov.
Infraštruktúra.
Cestná sieť.
Najvýznamnejšou cestou v regióne je cesta pri východnom úbočí Dăbraša, ktorá spája mestá Dospat a Goce Delčev.
Kultúrne pamätihodnosti.
Pri západných úpätiach sa nachádza množstvo tráckych náhrobných mohýl, v štvrti Zagrade v dedine Gărmen sa nachádzajú ruiny antického mesta Nicopolis ad Nestum. V rôznych častiach pohoria sa nachádzajú zvyšky množstva antických rímskych ciest, rôznych pevností, strážnych veží a antických kúpeľných stavieb. 
Veľmi významné sú dediny Dolen a Kovačevica s tradičnou rodopskou architektúrou, ktoré majú štatút architektonických rezervácií.