burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Čákovci

Čákovci (starším slovenským pravopisom: "Csákovci"; základný tvar: Čák, starším slovenským pravopisom "Csák"; cudzojazyčné mená pozri nižšie) bol uhorský šľachtický rod. Svoj rodokmeň podľa kroniky "Činy Hunov a Uhrov", "Kroniky Mareka z Káltu" a "Kroniky Jána z Turca" odvodzoval rod Čákovcov svoje korene od staromaďarského vodcu predka Szabolcs ("Sabolča"). Rodina bola pravdepodobne spojená s Arpádovskou dynastiou.
Cudzojazyčné tvary mena.
Cudzojazyčné tvary mena Čák sú :
Dejiny rodu.
Podľa kroniky Mareka z Káltu sa Sabolč usadil na hrade Sabolč v Zadunajsku, ktorý jeho potomok Csák premenoval na Csákvár. Pôvodný hrad však mal byť už v 11. storočí zničený. Členovia rodu boli významnými hodnostármi, županmi a slavónskymi bánmi. Pôvodne zohrávali dôležitú úlohu v južných stoliciach vtedajšieho Uhorska, neskôr dostali aj do Ostrihomu a Komárna, kde plnili významné úlohy ako aj cirkevní hodnostári. V priebehu storočí sa rod rozdelil do dvanástich vetiev a niekoľkých samostatných rodín (napr. rod "Csáky de Mihály)."
Demeter Csák sprevádzal uhorského kráľa Ondreja II. na krížovej výprave do Palestíny. Meno Matúš Čák sa v tomto rode opakuje viackrát. Jeden z nich sa spomína po porážke Uhrov na rieke Slanej v roku 1241 pri úteku kráľovi Belovi IV. do Dalmácie. Bratia Peter a Matúš Csákovci sa stali županmi a svoje panstvo budovali na západnom Slovensku. Po tom, čo vymreli všetci členovia jeho vetvy rodu, zdedeili bratia rodové panstvá. Ich dedičmi sa stali Petrovi dvaja synovia - jeden z nich bol Matúš Čák Trenčiansky. V roku 1278 viedol Matúš Čák uhorskú jazdu vo vojsku cisára Rudolfa I. proti českému kráľovi Přemyslovi Otakarovi II v bitke na Moravskom poli. V roku 1291 pre Ondreja III., dobyl Bratislavu obsadenú Henrichom z Kysaku. Za odmenu dostal hodnosť správcu kráľovských stajní, kráľovského mečníka a bratislavského župana. Obrovské bohatstvo v 90. rokoch rod získal plienením cirkevných majetkov. V roku 1296 získal Matúš Čák významný hrad Trenčín, z ktorého vytvoril svoju hlavnú rezidenciu. Po smrti posledného Arpádovca Ondreja III. Matúš Čál využil príležitosť a striedavo podporoval stranu českého princa Václava III. (V. v Uhorsku) a Karola Róberta až nakoniec obsadil veľkú časť dnešného Slovenska. Preto Matúš Čák Trenčiansky často býva ľudovo označovaný ako „"Pána Váhu a Tatier"“ a ním okupované územie ako ""Matúšova zem".". S Matúšom Čákom si do jeho smrti 18. marca 1321 nevedel poradiť ani nový kráľ Karol Róbert z Anjou a neúčinné zostali aj cirkevné kladby. Po jeho smrti kráľovský fiscus zhabal celé Matúšovo domínium. Ostatné vetvy rodu po zániku trenčianskej vety existovali i naďalej, avšak už nikdy nedosiahli podobných úspechov až kým koncom 14. storočia nemiznú z písomných prameňov.
Známi príslušníci rodu.
Medzi najvýznamnejších členov rodu patrili:
Kapusta repková kvaková

Kapusta repková kvaková (iné názvy: kvaka, kapusta kvaková; ľudové názvy: "turín, runkla, runkľa, karpeľ"; lat. "Brassica napus" subsp. [alebo convar. alebo var.] "napobrassica", "Brassica napus" Skupina Napobrassica, "Brassica napus" Skupina Rutabaga, "Brassica napus" Skupina Rapifera, "Brassica napus" subsp. "rapifera", "Brassica napobrassica" ) je taxón (dnes spravidla uvádzaný ako poddruh, varieta či Skupina) patriaci do druhu kapusta repková ("Brassica napus"). 
Charakteristika.
Je to dvojročná hospodárska rastlina, ktorá v prvom roku vytvorí mohutnú koreňovú buľvu a v druhom zakvitne (v máji až júni). Buľva je guľovitá až mierne hranatá, do 10 cm veľká, zvonka žltohnedá, fialkastá či čierna, vnútri biela s trochu sladkou a štipľavou chuťou; existujú aj žltomäsité kultivary. Je odolná voči chladu, nie je náročná na pôdu, potrebuje pomerne veľa vlhkosti. 
Význam.
Používa sa ako zelenina (jedia sa buľvy) a ako krmovina. 
Dejiny.
Nie je isté, či kvaka bola vypestovaná zo starších foriem repky olejnej ("Brassica napus" subsp. "oleifera") alebo či vznikla krížením kapusty obyčajnej ("Brassica oleracea") s kapustou poľnou ("Brassica rapa"). Pravdepodobne vznikla až v 15. či 16. storočí v Škandinávii. V minulosti sa isté zmienky antických autorov (napr. Theofrasta) chybne považovali za zmienky o kvake.
Prvá známa písomná zmienka o kapuste repkovej kvakovej pochádza od botanika Gasparda Bauhina v práci z roku 1620, kde spomína kvaku divo rastúcu vo Švédsku.
Louis z Walesu

Louis z Walesu (celým menom "Louis Arthur Charles"; * 23. apríl 2018, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský princ z windsorskej dynastie. Je štvrtý v poradí na trón za svojim otcom, bratom a sestrou.
Narodil sa v "St Mary's Hospital" ako druhý syn a tretie dieťa Williama, princa z Walesu a Catherine, princeznej z Walesu. Jeho oficiálny titul je "Jeho Kráľovská výsosť Princ Louis z Walesu".
Rebel 2 Slušnej kanál

Rebel 2 Slušnej kanál (do 3. septembra 2017 pod názvom Slušnej kanál, do 31. októbra 2015 pod názvom Fajnrock TV) bola česká hudobná televízna stanica zamierajúca sa na rockovú a metalovú hudbu. Cieľovú skupinu tvorili diváci medzi vekom 15 a 65 rokov. Stanica predstavovala české aj zahraničné klipy od 60. rokov do súčasnosti, dávala priestor tiež začínajúcim amatérskym skupinám. Podľa vyjadrenia programového riaditeľa Jana Kinšta bol "Slušnej kanál" modernou, drzou a inovatívnou televíznou stanicou ctiacou rockové stálice.
História.
Skúšobné vysielanie bolo zahájené v pondelok 23. apríla 2012, ostrá nepretržitá prevádzka vrátane internetového vysielania 1. mája 2012. V prvom roku vysielania prevádzkovateľ vykázal stratu pol milióna českých korún, ktorá bola uhradená z pôžičiek.
V júni 2013 bol "Slušnej kanál" pridaný do ponuky "Komfort" a balíčku "Music" káblovej televízie UPC Česká republika, a do základnej ponuky IPTV operátora "Poda". 
V druhej polovici roku 2013 sa stanica predstavila s novým logom. Dňa 10. novembra 2013 odštartovala tiež nová relácia "Backstage."
V piatok 15. novembra 2013 spustil prevádzkovateľ stanice vysielanie prostredníctvom stredočeskej terestriálnej siete Prague Digital TV (Regionální síť 4) z lokality Strahov, Ládví a Zelený pruh na 46. kanáli (674 MHz). Televízny signál bol dostupný pre 1,6 milióna obyvateľov.
Od 30. júna 2014 bola stanica dostupná tiež zákazníkom slovenskej káblovej televízie UPC Broadband Slovakia
Po spojení prevádzkovateľa s hudobným magazínom "Rock&amp;Pop" vyhradil "Slušnej kanál" maximálny priestor mladým českým a zahraničným skupinám, ktorý ostatné stanice nevysielajú. Kvôli sporom s jedným zo zakladateľov projektu "Fajn rock music" ohľadne používaného názvu "Fajnrock TV", bol prevádzkovateľ stanice nútený názov stanice zmeniť. Postupná premena názvu prebehla už skôr a bola dovŕšená 1. novembra 2015, kedy sa stanica po prvý predstavila ako "Slušnej kanál".
Od 4. septembra 2017 bola stanica premenovaná na "Rebel 2 Slušnej kanál" a 6. apríla 2020 bola kvôli krízovému stavu na trhu nútená ukončiť svoje vysielanie.
Restaurant Music Bar Slušnej kanál.
Prevádzkovateľ kanálu taktiež spoluvlastnil "Restaurant Music Bar Slušnej kanál" sídliaci na Ondříčkovej ulici 503/29 v Prahe 3. Súčasťou dvojposchodového objektu bola rozsiahla projekcia televízneho kanálu "Slušnej kanál".
Dostupnosť.
Káblová televízia.
Nižšie je uvedený zoznam káblových sietí, v ktorých bol ponúkaný program "Slušnej kanál".
IPTV.
Nižšie je uvedený zoznam IPTV operátorov, v ktorých bolponúkaný program "Slušnej kanál".
Vodnopólová extraliga mužov 1995

Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 1995 bol v poradí 3. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). Súťaž niesla dobový názov "I. liga". Počet účastníkov sa znížil o jedno družstvo na číslo 10. Titul obhájilo družstvo NCHZ Nováky, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad Sláviou UK Bratislava.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa opäť menil. Tá sa skladala až z troch častí. V základnej časti sa družstvá rozdelili do dvoch geografických skupín, v ktorých odohrali systémom každý s každým zápasy doma a vonku. 4 najlepšie umiestnené družstvá z každej skupiny postúpili do nadstavbovej časti. Pre posledné družstvá v základných skupinách sa súťaž skončila. V nadstavbovej časti sa opäť vytvorili dve skupiny po 4 družstvá. Nadstavbová časť sa odohrala formou 4 turnajov; každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom body zo základnej časti sa do tabuliek nezapočítavali. Po odohraní nadstavbovej časti nasledovalo play-off. Dve najlepšie družstvá zo skupín postúpili do semifinále, ostatné družstvá hrali duely o konečné umiestnenie. Semifinále, finále a duel o bronz sa hrali na dve víťazné stretnutia, ostatné duely sa hrali na dve hrané stretnutia. O novom systéme súťaže rozhodli samotné kluby hlasovaním v pomere .
Účastníci.
Pozn.: Klub Elektrosvit Nové Zámky, ktoré družstvo skončilo v minulej sezóne na 11. mieste, sa do tejto sezóny neprihlásil.
Pamätná tabuľa Františka Srnu

Pamätná tabuľa Františka Srnu je malý pamätník venovaný slovenskému motocyklovému pretekárovi Františkovi Srnovi v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto na plote areálu jazera Kuchajda.
Popis.
Pamätník je prevedený ako pamätná tabuľa.
Pamätnú tabuľu venovanú Františkovi Srnovi dali zhotoviť jeho priatelia Tibor Straka st., František a Marián Kročkoví. Je osadená na plote areálu jazera Kuchajda na Tomášikovej ulici, na mieste, kde v roku 1973 pretekár tragicky zahynul. Pri pamätnej tabule sa nachádza chodník a cestná komunikácia.
Bola odhalená 13. mája 2018.
Nápis na pamätníku:
Na tomto mieste dňa 6.10.1973 počas motocyklových pretekov Slavínsky okruh tragicky zahynul vynikajúci slovenský pretekár, zaslúžilý majster športu František Srna vo veku 42 rokov. Česť jeho pamiatke, tvoji kamaráti. Máj 2018
Cosmopolitan

Cosmopolitan (po anglicky kozmopolita alebo kozmopolit) môže byť:
Zámocký park v Pezinku

Zámocký park v Pezinku je park patriaci k Pezinskému zámku na Mladoboleslavskej ulici v Pezinku. Zámocký park dal v roku 1844 vybudovať František Pálfi. Dňa 17. júla 1963 sa stal kultúrnou pamiatkou.
História.
V období vybudovania parku boli v okolí zámku vysadené vzácne dreviny pod ktorými sa nachádzali pomníky obľúbených grófskych psov. Zámocký park sa postupom času stal miestom oddychu nie len pre grófstvo, ale aj širokú verejnosť. Od roku 1931 park vlastní mesto Pezinok, ktoré sa o jeho stav stará dodnes. V parku sa nachádzajú mnohé vzácne dreviny, ako platan, magnólia alebo gledíčia trojtŕňová.
V súčasnosti majú návštevníci možnosť oboznámiť sa s názvami rastlín a živočíchov, ako aj s bližším popisom ich výskytu v Zámockom parku na náučnom chodníku. V parku sa náchádza aj Pezinský zámok, rybník a centrum voľného času.
Od 18. marca 2019 bol uzavretý kvôli bezpečnostnej údržbe stromov a parku. Už je otvorený.
Konkatedrála Sedembolestnej Panny Márie

Konkatedrála Sedembolestnej Panny Márie je rímskokatolícka konkatedrála Spišskej diecézy v Poprade, jeden z dvoch sídelných chrámov spišského biskupa.
Dejiny.
Výstavbu kostola započal v roku 1939 vtedajší správca farnosti Štefan Mnoheľ. Základný kameň pre kostol, ktorý mal byť zasvätený Sedembolestnej Panne Márii ako patrónke Slovenska, bol posvätený 8. októbra 1939. Kostol naprojektoval architekt Gabriel Schreiber vo funkcionalistickom štýle, pod dozorom staviteľa Štefana Horvátha trvala výstavba tri roky. Chrám bol požehnaný 8. septembra 1942 spišským biskupom Jánom Vojtaššákom.
V rokoch 2004 a 2005 prešiel chrám rekonštrukciou. Slávnostná posviacka kostola a oltára sa uskutočnila 6. novembra 2005, ktorú vykonal spišský diecézny biskup František Tondra. Momentálne slúži aj ako farský kostol farností Poprad-mesto. Správcom farností je dp. Ondrej Borsík, a spolu s ním v tejto farností slúžia aj traja kapláni. 
Sväté omše sú slúžené
Vo štvrtky tu býva vystavená sviatosť oltárna na celodennú adoráciu.
Pančevo

Pančevo je mesto v Srbsku v autonómnej provincii Vojvodina. Zároveň je centrom rovnomennej oblasti a regiónu Južný Banát . V meste žije 76 203 obyvateľov, v Pančevskej oblasti celkovo až 123 414.  Podľa posledného sčítania ľudu z roku 2011 malo Pančevo spolu so Starčevom, svojím predmestím, 83 676 obyvateľov. Mesto stojí na sútoku rieky Tamiš a Dunaj, vzdialenosť od Belehradu je 14 kilometrov. 
Názov Pančevo je slovanského pôvodu. Jeho koreň pochádza zo slova pačina/pančina, čo znamená stojatá voda. 
Dejiny.
Najstarší názov osady, ktorá sa nachádzala na mieste moderného Pančeva bol Panuka. Osada sa nachádzala na sútoku toku Tamiša a Dunaja. Samotné mesto sa prvýkrát spomína ako obchodné mesto v roku 1153, keď tam okrem iných národov žili aj Gréci. V 15. storočí bolo mesto obsadené Turkami a tí ho držali pod svojou nadvládou až do roku 1716. Neskôr sa dostalo pod vládu Rakúska. Mesto v roku 1733 postihol silný orkán, ktorý zničil mnoho budov; o štyri roky neskôr mesto sužovala veľká epidémia a následne aj veľký požiar, ktorý zničil nemeckú časť mesta. V roku 1918 sa mesto stalo súčasťou Juhoslávie a dostalo súčasný názov Pančevo. V roku 1925 bola do mesta zavedená elektrina. V roku 1999 bolo mesto opakovane bombardované organizáciou NATO.
Názov mesta.
Počas častých zmien vládnucich národov (Rimania, Kelti, Huni, Avari, Slovania, Maďari, Tatári, Turci, Nemci) sa názov tohto strategicky dôležitého miesta často menil. Mesto bolo postupne nazývané "Panucea" alebo "Panuča" v 10. storočí, "Bansif" v 12. storočí, v priebehu 15. storočia "Pančel" a "Pensej", v 17. storočí "Pajčova", "Panziova" alebo "Bančova", na začiatku 18. storočia "Čomba". 
Priemysel.
Po prvej svetovej vojne zaznamenal priemysel Pančeva vysoký stupeň rozvoja, vznikol jeden z priemyselných gigantov bývalej Juhoslávie. V meste jestvuje mnoho tovární, ktoré zamestnávajú desiatky tisíc ľudí nielen z Pančeva, ale z takmer celého Južného Banátu. Mesto má rozvinutý petrochemický, strojársky, obuvnícky priemysel. Takisto je tu rozvinutý cestovný ruch. 
Kultúra a vzdelávanie.
S Pančevom je spätých mnoho známych osobností z oblasti politiky, vedy a kultúry. V roku 1869 boli založené noviny Pančevac. V Pančeve sa nachádza chemické, lekárske, elektrotechnické a ekonomické učilište. V roku 2005 bola v Pančeve otvorená Právnická fakulta a Fakulta humanitných vied ako súčasť Medzinárodnej univerzity v Novom Pazare. V Pančeve sa každoročne koná karneval. 
Obyvateľstvo.
V meste žilo podľa sčítania v roku 2002 79,08% Srbov, okrem nich aj mnoho národnostných menšín ako Maďari, Slovinci a Macedónci, Slovákov nevynímajúc.
Pálfi

Pálfi (staršie: "Pálffy") môže byť:
Torta

Torta je sladká pochúťka vyrobená často z cesta, ktoré je po upečení rozrezané na plátky. Tieto plátky sa zlepujú krémom, čokoládou, medom či ďalšími pochutinami. Vrchná časť torty býva často ozdobená polevou, čokoládou, ovocím, či dokonca pudingom, jogurtom, vhodnou zeleninou, cereáliami, orechmi, mandľami, karamelom, džemom a podobne. Torta má tiež rôzne chute. Môže byť čokoládová, vanilková, jahodová, malinová a podobne. V nejakých obchodoch objavíte tiež rôzne tvary tort, malých aj veľkých, napríklad môže byť malá a v tvare štvorca alebo veľká guľatá.
Torta môže mať niekoľko poschodí, kedy postupne menšie a menšie torty tvoria pyramídu. Používa sa väčšinou pri oslavách narodenín, pri svadbách, veselkách, iných oslavách a aj len tak bez dôvodu a pre radosť. Torty môžu byť vhodne upravené do tvaru srdiečok, kníh, áut, zvierat, zbraní, šachovníc, ľudských postáv, obskurných geometrických tvarov a inak. Narodeninové torty sa môžu zdobiť sviečkami v počte zodpovedajúcom veku oslavenca. Pri vysokom veku, zvlášť žien, ale aj mužov, sa z praktických dôvodov a z úcty k člověku počet sviečok zámerne znižuje alebo zostáva dlhodobo rovnaký. V týchto zvykoch existuje veľká variabilita. Záleží na vhodnosti príležitosti, miere formality udalosti a pri nej prítomných ľudí.
Peisandros

Peisandros ("Peisandros") môže byť:
Apoštolský nuncius na Slovensku

Apoštolský nuncius na Slovensku, skrátene nuncius (z - posol), je veľvyslanec Svätej stolice akreditovaný na Slovensku. Sídlom nuncia na Slovensku je Apoštolská nunciatúra - Veľvyslanectvo Svätej stolice v Slovenskej republike - na Nekrasovovej ulici č. 17 v Bratislave. Od júla 2022 je novým apoštolským nunciom na Slovensku Mons. Nicola Girasoli, ktorý bol menovaný pápežom Františkom 2. júla 2022.
V slovenskom diplomatickom zbore zastáva podľa Pravidiel diplomatického protokolu v Slovenskej republike apoštolský nuncius funkciu doyena. Z tejto pocty vyplýva, že nuncius "vždy stojí na prvom mieste medzi diplomatickými zástupcami“. Znamená to napr. výslovné oslovenie nuncia v prezidentských príhovoroch v prípade, keď sa spolu stretáva celý diplomatický zbor.
Zoznam apoštolských nunciov v Česko-Slovensku a na Slovensku.
"chargé d'affaires -" zástupca apoštolského nuncia, nemá hodnosť arcibiskupa;
Klibanos

Klibanos alebo Kribanos ("klibanos, kribanos") je typ starogréckej keramickej nádoby.
Klibanos (mn. č. "klibanoi"), prenosná keramická alebo kamenná nádoba (piecka) v tvare obrátenej vaničky s otvormi a veľkým horizontálnym uchom, slúžila hlavne na pečenie chleba. Vypracované cesto sa umiestnilo na čistý a horúci povrch v ohni a prikrylo klibanom, ku ktorému sa prihrnuli rozžeravené uhlíky. Otvory na bokoch nádoby zrejme pomáhali odvádzať teplo. Tvar klibana bol v staroveku natoľko známy, že sa po ňom pomenovali aj iné objekty, vrátane skalných jaskýň a podzemných klenieb.
Black Sabbath Bridge

Black Sabbath Bridge je most cez kanál Birmingham Canal Old Line v západnej časti historického centra Birminghamu na ulici Broad Street. Bol pomenovaný a slávnostne otvorený 26. júna 2019 na počesť legendárnej birminghamskej heavy metalovej hudobnej skupiny Black Sabbath v prítomnosti Tonyho Iommiho a Geezera Butlera.
Theodora Kantakouzena

Theodora Kantakouzena môže byť:
Kernov mlyn

Kernov mlyn (v minulosti "Plankov mlyn", "Pálffiho mlyn") bol druhý najvyššie položený vodný mlyn v Pezinku na umelo vytvorenom ramene Blatiny, na ktorom sa nachádzala viac ako desiatka mlynov. Nachádzal sa pri hlavnej ceste na Pezinskú Babu, dnešná Malacká cesta číslo 67, pred odbočkou na lokalitu Rudné bane a Stupy a zachoval sa z neho len domček mlynára.
Samotný mlyn sa už nezachoval, zostali po ňom len ruiny a suché koryto potoka, ktoré je plné odpadkov. O mlyne sa nezachovali žiadne informácie ani žiadne historické fotografie.
História.
Na mape z roku 1889 je mlyn označený ako „Plank“, resp. Plankov mlyn a na mape z roku 1925 je mlyn pre zmeny označený ako „Pállfiho mlyn“.
Domček mlynára zrejme neskôr slúžil ako horáreň, na dvoch mapách okolo roku 1938 je tento objekt označený ako hájovňa a objekt sa nachádza aj na mape z roku 1955, na ktorej ešte vidno koryto potoka, ktoré poháňalo vodný mlyn.
Súčasný stav.
V areáli sa nachádzajú zrejme zvyšky stavidla mlynu, ktorým sa reguloval prívod vody na mlynský náhon. Z pôvodnej mlynice zostali len ruiny a rozsypané tehly. V okolí zvyškov mlyna sa okrem odpadkov nachádzajú aj pôvodné tehly (tzv. machotky) z budovy. Pri mlyne sa nachádza koryto vyschnutého potoka, ktorý privádzal vodu do mlyna od mostu smerom do Rudných baní.
Milan Obrenović II.

Milan Obrenović II. (; * 21. október 1819, Kragujevac† 8. júl 1839, Belehrad) bol knieža Srbska v roku 1839.
Životopis.
Bol najstarším synom kniežaťa Miloša Obrenovića a princeznej Ľubice Obrenovićovej (rodenej Vukomanovićovej) a brat princa Michajla. Bol študentom na Belehradskej vysokej škole. Mal plný učebný plán, vrátane francúzštiny a nemčiny. V roku 1830, keď Srbsko získalo autonómiu, sa knieža Milan stal nástupcom svojho otca. Hoci bol celý svoj život chorľavý, podarilo sa mu čiastočne vybudovať politické názory a presvedčenia, ale jeho choroba (tuberkulóza) mu bránila viesť dobrú politiku. Na trón nastúpil po abdikácii kniežaťa Miloša (13. júna) a vládol až do 8. júla 1839, keď zomrel. Do dejín Srbov vstúpil ako vládca s najkratšou dobou vlády (25 dní). Na jeho počesť bolo pomenované mesto Nižný Milanovac. Bol pochovaný v Palilule a neskôr jeho pozostatky boli prenesené do Belehradu do Cerkvi svätého Marka.
Trón zdedil jeho mladší brat, knieža Michal Obrenović (18231868), knieža Srbska (18391842, 18601868).
Kat

Kat (staršie aj: "popravca", "majster ostrého meča") je človek, ktorý vykonáva popravy ľudí, ktorí boli odsúdení na trest smrti. Kat tiež mučil odsúdených alebo vymáhal priznanie pri výsluchoch obžalovaných. V stredoveku mali mestá svojich katov, ktorí vykonávali tzv. hrdelné právo. Pri práci mu pomáhali jeho pacholci. Často si ich tiež požičiavali za úplatok z iných miest. Vedľa povolania kata vykonávali ešte ďalšie veci, ako napríklad prácu konského mäsiara, čistenie stok a iné. České slovo kat má nejasnú etymológiu, predpokladá sa, že súvisí so slovesami kácať a kotiť, čo by mohlo odkazovať na stínanie. V staršej češtine sa používalo pre popravcu alebo mučiteľa tiež slovo "katan", spravidla hanlivo. To však svojím pôvodom s katom nesúvisí, ale je prebierkou z maďarského katona „žoldnier, (nájomný) vojak“.
Aj keď kat vykonával rozhodnutie mestskej rady (neskôr súdov), hlavne v stredoveku bol rôzne obmedzovaný. V hostincoch a v kostole mali stranou vyhradené miesto, museli chodiť väčšinou oblečení v čiernej farbe, niekedy museli byť len viditeľne označení. Často sa stávalo, že museli bývať za mestom na samote. Tomuto miestu sa ľudovo hovorilo katovňa. Vďaka svojmu remeslu sa vyznali v anatómii človeka, dokázali liečiť rôzne zlomeniny a iné zranenia.
Postupom času sa názor ľudí na toto povolanie menil a tiež rôzne obmedzenia, ktoré títo ľudia museli pre svoje povolanie trpieť, zmizli a začali si k povolaniu kata prikladať ešte iné zamestnania. Tak bol napríklad Leopold Wohlschlager zlatníkom, Jan Piperger čalúnnikom, Karel Huss liečiteľom, zberateľom, kustódom umeleckých zbierok na zámku Kynžvart.
Plat katov bol rôzny. Mestá, ktoré mali svojho kata, ich platili rôzne. Väčšinou dostával týždenný plat a potom za každý vykonaný úkon (popravu, výsluch, mučenie atď.) ďalšiu čiastku, ktorá bola stanovená podľa náročnosti, napríklad:
Zmluva na výkon povolania (ukázka niekoľkých bodov z roku 1616):
Vodnopólová extraliga mužov 1996

Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 1996 bol v poradí 4. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). Súťaž niesla dobový názov "I. liga". Počet účastníkov sa znížil o jedno družstvo na číslo 9, keď sa neprihlásil Slovan Bratislava. Bol to posledný ročník, ktorý sa hral systémom jar-jeseň. Titul obhájilo družstvo NCHZ Nováky.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa opäť menil, už tretiu sezónu za sebou. Súťaž sa skladala z dvoch častí. V základnej časti (ZČ) boli všetky družstvá umiestnené do jednej skupiny, v ktorej odohrali systémom každý s každým zápasy doma a vonku. 8 najlepšie umiestnených družstiev postúpilo do nadstavbovej časti. Pre deviate družstvo sa sezóna skončila. V nadstavbovej časti sa podľa umiestnenia v ZČ vytvorili dve skupiny po 4 družstváskupina o 1.4. miesto a skupina o 5.8. miesto. Nadstavbová časť sa odohrala formou 4 turnajov; každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom sa započítavali aj body zo základnej časti. 6 najlepších družstiev súťaže vytvorilo v budúcej sezóne Extraligu, zvyšné družstvá hrali 1. ligu.
Účastníci.
Pozn.: Klub Slovan Bratislava, ktoré družstvo skončilo v minulej sezóne na 5. mieste, sa do tejto sezóny neprihlásil.
Brandon Call

Brandon Spencer Lee Call (* 17. november 1976, Torrance, Kalifornia, USA) je americký herec. Hral J. T. Lamberta v seriáli "Krok za krokom" a Hobieho Buchannona v prvej sérii seriálu "Pobrežná hliadka". Brandon tiež propagoval populárny nápoj Boku.
Brandon sa narodil v Torrance v štáte Kalifornia Richardovi Callovi a Elyes Pollackovej. Má dve sestry, Dee Anne a Tandi a jedného brata, Dustina.
Po ceste z natáčania jedného dielu seriálu "Krok za krokom" bol postrelený neznámym strelcom. Pokladalo sa to za náhodný útok a strelec nevedel, na koho mieri. Aj keď bol zasiahnutý do oboch paží, nebol vážne zranený a úplne sa zotavil.
Brandon v súčasnosti žije v meste Vista, kde vlastní a prevádzkuje čerpaciu stanicu a autoumyváreň. Rozhodol sa skončiť hereckú kariéru a žiť v pokoji so svojou dcérou.
Stará kopa (vrch)

Stará kopa s výškou je najvyšší kopec Bystrickej vrchoviny, ktorá patrí ku geomorfologickému podcelku Zvolenská kotlina.
História.
Ide o kopec historického charakteru, počas stredoveku tvoril hranicu medzi územím mesta Banská Bystrica a Ľupčianskym hradným panstvom, ktorú určil majster Smaragdus za vlády kráľa Bela IV. Neskôr ho opísal polyhistor Matej Bel vo svojej geografickej knihe Zvolenská stolica ("Historicko-zemepisný poznatok o súvekom Uhorsku (Notitia Hungariae novae historico geographica))". Kedysi tu na samom vrchu stála dôležitá strážna veža postavená v roku 1587 obyvateľmi Banskej Bystrice, ktorej úlohou bolo varovať pred blížiacimi sa tureckými hordami. Neskoršia mestská mládež zvykla skoro na jar vyjsť na kopec a zaplniť ho zborovým spevom. Začiatkom 20. storočia sa na vrchole schádzal tajný študentský spolok "Mor ho!" a recitoval národné piesne a spevy, ktoré boli dôsledkom maďarizácie zakázané. Ku koncu druhej svetovej vojny prešli cez Starú kopu rumunské vojská a vybudovali si v nižších miestach zákopy, ktoré sú podnes rozoznateľné.
Šport.
V osemdesiatych rokoch 20. storočia tu bol vybudovaný skokanský odrazový mostík pre rogalá a niekoľko rokov po sebe sa tu odohrávali Majstrovstvá Európy v lete rogalom. Neskôr mostík využívali aj paraglajdisti. Keďže bol mostík drevený, po čase sa stal nepoužiteľným a bol rozobratý.
Prírodné podmienky a turistika.
Z miesta je nádherný výhľad na „trojvršie“ s Panským dielom v strede, nachádzajúce sa presne oproti vrchu, a ktorý tvorí začiatočný bod Nízkych Tatier, podcelok Starohorské vrchy. Výhľad je situovaný na sever a zo zvyšných svetových strán je vrchol Starej kopy obkolesený listnatým lesom s prímesou smrekovcov opadavých. V jednom rohu lúčky sa nachádza prístrešok so stolom a dvoma lavičkami, ostatné lavičky sú umiestnené okolo ohniska a jedna lavička sa nachádza pri vyhliadke.
Na jednom zo svahov sa nachádza prírodná rezervácia Stará kopa, ktorá bola vyhlásená v roku 2007 a jej rozloha je 45 300 m². Ide totižto o územie s ojedinelým výskytom duba plstnatého ("Quercus pubescens") a ďalším výskytom chránených a ohrozených druhov rastlín či živočíchov. Na okraji rezervácie sa nachádza aj pozoruhodná skalná brána.
Na vrchol Starej kopy vedie červená turistická značka - okruh z Banskej Bystrice, Podryby. Trasa je dlhá 8 km, z čoho 4,2 km je stúpanie (o 565 m), 3,3 km klesanie (o 339 m) a zvyšok tvorí rovina.
Rádio Modra

Rádio Modra je rozhlasová stanica v meste Modra a jej okolí. Jej prevádzkovateľom je spoločnosť Média Modra, s.r.o. Rádio Modra má ambíciu nahradiť dosluhujúci mestský rozhlas a ušetriť mestu časť financií. Náplňou vysielania sú informácie o dianí v meste, hudba, komentáre, rozhovory a prenosy z kultúrnych a náboženských podujatí.
Walker, texaský ranger

Walker, texaský ranger alebo Walker, texaský jazdec () je americký akčný televízny seriál nakrútený v rokoch 1993 až 2001, vysielaný spoločnosťou CBS. Titulnú rolu člena Texas Rangers Cordella Walkera stvárnil Chuck Norris. Jeho partnerom je James „Jimmy“ Trivette (Clarence Gilyard Jr.), bývalým kolegom je C.D. Parker (N. Willingham).
Seriál je známy kvôli morálnym hodnotám, ktoré prezentuje. Napríklad tým, že hlavné postavy odrádzajú od užívania drog a podieľajú sa na verejnoprospešných prácach. A hlavne kvôli samotnému kultu Chucka Norrisa, neporaziteľného bojovníka proti bezpráviu. Bojové umenia sú zobrazené zreteľne ako primárny nástroj na vymáhanie práva a príležitostne ako Walkerov nástroj na oslovenie a prácu s určitou skupinou.
Trolejbusová doprava v Tbilisi

Gruzínske hlavné mesto Tbilisi prevádzkovalo medzi rokmi 1937 a 2006 trolejbusy.
História.
Prevádzka na tbiliskej trolejbusovej sieti sa začala 21. apríla 1937 sovietskymi trolejbusmi typu JaTB-1. Išlo o prvú trolejbusovú sieť vo vtedajšej Gruzínskej SSR a až do svojho zrušenia sa jednalo o najväčšiu prevádzku elektrickej nekoľajovej trakcie v krajine. Do Tbilisi boli dodávané najmodernejšie sovietske vozy, staré vozy boli odovzdávané ostatným miestnym trolejbusovým systémom.
V polovici 50. rokov 20. storočia sa tu objavili aj prvé trolejbusy česko-slovenskej výroby. Išlo o vozy typu Škoda 8Tr, ktorých bolo do roku 1961 dodaných celkovo 20. Potom už boli kupované iba trolejbusy 9Tr, Škoda ich do Tbilisi dodala celkovo 280. Od roka 1981 nasledovali legendárne vozy Škoda 14Tr, počas 9 rokov ich tu jazdilo už 226. Do polovice 90. rokov boli všetky trolejbusy 9Tr vyradené, takže prevádzku na 19 miestnych linkách obstarávali iba „štrnástky“.
V rokoch 2002 a 2003 bol vozový park modernizovaný staršími vozidlami ruskej výroby typu ZiU-682, ktoré boli pôvodne v prevádzke v Aténach. Pretože tieto trolejbusy neboli po príchode do Tbilisi prelakované, jazdili až do zastavenia prevádzku v aténskej žltej farbe. Naopak 14Tr (v gruzínskom hlavnom meste prevádzkované v žltej farbe s červeným pruhom) boli často natreté po vzore ZiU-682.
Trolejbusová prevádzka v Tbilisi bola rozdelená na dve časti. V južnej časti (s vozovne č. 1 spoločnú s električkami), kde boli v prevádzke štyri linky, boli nasadzované výhradne vozy ZiU. Severná časť (od tej južnej v jednom mieste vzdialená iba 200 m) obsluhovala trolejbusy Škoda a ZiU z vozovne č. 2. Linky v severnej časti, ktoré obsluhovali aj univerzitnú oblasť na severozápade mesta, neboli ale navzájom nijako prepojené. Lúčovito sa rozbiehali od významných prestupových uzlov (z námestia "Tavisuplebis" a železničnej stanice)
V roku 2004 sa v Tbilisi nachádzalo približne 80 trolejbusov, z ktorých iba polovica bola schopná pravidelnej prevádzky (prevažne vozy ZiU). Na začiatku roka 2006 rozhodlo mesto o zastavení prevádzky ako trolejbusovej dopravy (aj električkovej dopravy) a jej nahradenie autobusmi. Električky aj trolejbusy tak v Tbilisi boli zrušené 4. decembra 2006.
Trolejbusová doprava v Zugdidi

V gruzínskom meste Zugdidi bola do roku 2009 v prevádzke trolejbusová doprava.
Zugdidská trolejbusová sieť bola najmladším systémom v krajine. Trolejbusy tu začali jazdiť 25. februára 1986 a maximálnej dĺžky dosiahla sieť v roku 1991, kedy jazdilo 16 trolejbusov na dvoch linkách v celkovej dĺžke 22,5 km. V rokoch 1992 – 1994 bola prevádzka v Zugdidi kvôli občianskej vojne prerušená. V roku 2003 už bola v prevádzke iba jediná linka s dĺžkou 5,5 km, ktorú obsluhovalo 8 vozov. Prevádzka na nej bola zastavená v júni 2009.
Do Zugdidi bol dodaný iba jediný voz česko-slovenskej výroby, išlo o trolejbus Škoda 14Tr zakúpený v druhej polovici 80. rokov 20. storočia. Ďalšie vozidlo rovnakého typu bolo získané ako ojazdené z Tbilisi v roku 2002. Chrbticou vozového parku sa tak stali ruské trolejbusy ZiU-9, ktoré boli roku 2006 doplnené aj tromi modernejšími vozy ZiU-682 pôvodom z Atén.
Peter Lizák

JUDr. Peter Lizák (* 9. apríl 1962) je slovenský diplomat, od novembra 2022 veľvyslanec Slovenska v Číne.
Životopis.
Študoval na Obchodnej fakulte Ekonomickej univerzity a na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov. Doktorát z práv získal na Právnickej fakulte Univerzity Komenského. Študoval aj na ďalších inštitúciách v zahraničí.
Po ukončení základnej vojenskej služby v roku 1987 pracoval obchodný referent obchodného oddelenia. V roku 1990 pracoval ako vedúci odborný referent Odboru medzinárodných vzťahov na Úrade vlády SR. Počas rokov 1191 až 1992 bol riaditeľom diplomatického protokolu na Ministerstve medzinárodných vzťahov SR. V rokoch 1993 až 1996 bol 1. veľvyslaneckým tajomníkom na veľvyslanectve Slovenska v Berne. V rokoch 1997 a 1998 pracoval na Ministerstve zahraničných vecí. V období 19982002 bol radcom-vyslancom na veľvyslanectve vo Viedni. V rokoch 2002 až 2003 bol riaditeľom Odboru vonkajších vzťahov a inštitúcií EÚ a zároveň vedúcim expertného tímu Slovenska na Konvente EÚ. V rokoch 2003 až 2005 bol riaditeľom kancelárie ministra MZV. V rokoch 2005 až 2007 bol mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec a vedúci stálej misie Slovenska pri OBSE vo Viedni, v rokoch 2006 až 2007 predsedal jej Bezpečnostnému výboru. Následne bol v období 20082012 veľvyslancom Slovenska v Rakúsku. Jeho predchodcom bol Jozef Klimko a nástupcom Juraj Macháč. V rokoch 2012 až 2015 bol riaditeľom Odboru analýz a plánovania MZVaEZ SR.
V máji 2015 sa stal veľvyslancom v Nemecku. Jeho predchodcom bol v rokoch 2010 až 2015 Igor Slobodník. Do funkcie ho vymenoval prezident Andrej Kiska 18. mája 2015. V novembri 2019 bol za jeho nástupcu vymenovaný Marián Jakubócy. Od novembra 2022 pôsobí ako veľvyslanec v Číne a Mongolsku.
Kaplnka svätej Rozálie (Pezinok)

Kaplnka svätej Rozálie je baroková kaplnka a pútnické miesto v Pezinku v lokalite a zároveň aj na ulici Rozálka, ktoré sú po nej pomenované. Bola postavená v roku 1730 a je jednou zo skupiny takýchto kaplniek, ktoré sú postavené na pamiatku morových epidémii, keďže svätá Rozália z Palerma je patrónkou proti moru.
Popis budovy.
V blízkosti kaplnky sa nachádzala Božia muka, ktorá dnes už neexistuje. Kaplnka má pôdorys v tvare šesťuholníka. Po stranách portálu sú dve okná. Hlavnou časťou vnútorného zariadenia je oltár. Nad drevenou menzou je zavesený obraz z roku 1898, ktorého autorom je František Meissl, pezinský lekárnik, historik, maliar, mestský kapitán, zakladateľ múzea, tútor sirôt, ktorý mal ešte veľa ďalších funkcií. V strede obrazu je postava svätej Rozálie v nike s nápisom „S. ROSALIA“. Po jej bokoch sú v nikách postavy ďalších morových patrónov svätého Šebastiána a svätého Rócha s príslušnými nápismi. Obraz je signovaný „F. v. Meissel 1898“. Do najvrchnejšej časti rámu obrazu je vsadený malý obraz Najsvätejšej Trojice. Za obrazom sa nachádza výklenok, ktorý môže potvrdzovať, že na mieste tohto obrazu bol pôvodne iný, keďže je menší ako obraz. Oltárny obraz reštauroval v roku 1998 Mgr.art. Tomáš Molnár a kaplnku obnovil kapucínsky kňaz P. Hubert Ferdinand Müller OFMCap.
Po oboch bokoch oltára sú niky. Pôvodne sa tam mali nachádzať plastiky svätého Joachima a svätého Jozefa, od roku 2002 sa tu však nachádzajú sošky Najsvätejšieho Srdca Ježišovho a Panny Márie Fatimskej, čo bol dar od Jozefíny Glváčovej. V roku 2001 pribudli do kaplnky aj ďalšie prvky zariadenia a to ambona z Kostola Povýšenia svätého Kríža v Cajle a lavičky z Kresťanského domu. Od roku 2004 sú v kaplnke aj tri stoličky, tvoriace sedes, ktoré boli darom od vtedajšieho Charitného domova v Pezinku.
Hildegard Ó Riainová

Hildegard („Hilda“) Ó Riainová () je írska diplomatka, od septembra 2017 veľvyslankyňa Írska na Slovensku.
Životopis.
Hildegard Ó Riainová získala BA na University College Cork a magisterský titul z ruskej histórie na Trinity College Dublin. Pracovala pre súkromné spoločnosti v Írsku a v Nemecku.
Diplomatické pôsobenie.
Pred pôsobením na Slovensku pracovala v blízkovýchodnom oddelení na Ministerstve zahraničných vecí a obchodu. V rokoch 2006 až 2009 bola zástupkyňou vedúceho írskej misie na Slovensku. V rokoch 2009 až 2012 bola zástupkyňa riaditeľa Divízie vývojovej spolupráce na Ministerstve zahraničných vecí a obchodu kde bola zodpovedná za spoluprácu v oblasti občianskej spoločnosti a volebného pozorovania. V rokoch 2012 až 2017 pracovala na rôznych postoch v Stálej misii Írska pri Európskej únii.
Kópiu svojich poverovacích listín odovzdala štátnemu tajomníkovi Ministerstva zahraničných vecí a európskych záležitostí Ivanovi Korčokovi 5. septembra 2017. Prezident Andrej Kiska prevzal poverovacie listiny 11. októbra 2017. Jej predchodkyňou bola Anne-Marie Callanová (20132017).
Vichr

Vichr (v kóde NATO: AT-16 Scallion) je protitanková raketa, určená na ničenie obrnených vozidiel, vrátane tých, ktoré sú vybavené reaktívnym pancierovaním. Je však schopná zasiahnuť aj vzdušné ciele letiace rýchlosťou do /h (počas testovania bolo pri tejto rýchlosti raketou Vichr zasiahnuté lietadlo Tu-16, prerobené na letecký terč).
Nosičom rakety sú bojové lietadlá Su-25T a útočné vrtuľníky Ka-52.
Vznik a vývoj.
Vývoj systému 9K121 Vichr sa začal v roku 1980 pod vedením hlavného konštruktéra A.S. Šipunova. Závodné skúšky boli spustené v roku 1982 a prebiehali až do roku 1989, kedy začalo testovanie armádou. Systém 9K121 bol zavedený do služby v roku 1992. Jeho výroba prebiehala v závode v Ižmaš. 
V roku 1992 bol na leteckej výstave vo Farnborough prvýkrát verejne predstavený jeho zlepšený variant Vichr-M.
Konštrukcia.
Raketový systém 9K121 "Vichr" pozostáva z:
Systém umožňuje odpálenie rakiet jednotlivo alebo salvu dvoch rakiet súčasne. Vysoká nadzvuková rýchlosť rakety (až /s) pomáha znížiť zraniteľnosť vrtuľníka počas útoku a umožňuje zasiahnuť niekoľko cieľov počas jedného náletu.
Raketa má dĺžku a priemer trupu . Je vybavená sklopnými krídlami, ktoré majú po odklopení rozpätie . 
Navedenie rakety sa vykonáva pomocou automatického zameriavacieho systému. Pri priblížení sa k oblasti, kde sa nachádza cieľ, ktorého súradnice boli vopred nastavenými v palubnom počítači vrtuľníka, sa vo vzdialenosti približne automaticky zapne režim snímania terénu televíznou kamerou. Po zobrazení cieľa na monitore nasmeruje pilot vrtuľník jeho smerom, zarámuje cieľ a stlačí tlačidlo automatického sledovania. Po dosiahnutí potrebnej vzdialenosti odpáli pilot raketu. Laserový navádzací systém rakety v kombinácii s automatickým systémom sledovania cieľa zaisťuje vysokú presnosť streľby. Pravdepodobnosť zničenia pohybujúceho sa tanku je 80%. Kumulatívna bojová hlavica rakety 9A4172 je schopná preniknúť pancierom RHAe (Ekvivalent valcovanej homogénnej oceli). Vichr má kontaktný aj bezkontaktný zapaľovač.
Skladovanie, preprava a vypustenie rakety sa vykonáva pomocou kontajnera, ktorý umožňuje je skladovanie po dobu 10 rokov.
Matthias Settele

Matthias Settele (* 10. október 1966, Rakúsko) je rakúsky televízny manažér, novinár, prednášateľ, spisovateľ, v rokoch 2013 - 2023 bol generálnym riaditeľom slovenskej televíznej stanice Markíza. Na pozícii generálneho riaditeľa ho nahradil Peter Gažík, bývalý riaditeľ O2 Slovakia a bývalý investičný riaditeľ skupiny PPF. 
Životopis.
Matthias Settele študoval nemeckú literatúru a históriu na Viedenskej univerzite. Svoju kariéru začal v roku 1991 ako miestny rozhlasový a televízny novinár. Potom pracoval v rakúskej verejnoprávnej televíznej stanice ORF vo Viedni. Prednášal na vysokých školách vo Viedni a v Kolíne nad Rýnom a vydal tri knihy.
Settele bol od septembra 2013 generálnym riaditeľom TV Markíza. Pred nástupom do spoločnosti CME bol generálnym riaditeľom spoločnosti Turner Nordic a Baltic a senior konzultant pre verejnoprávnu televíznu stanicu ORF v Rakúsku. Predtým, v roku 2007 založil firmu SetTele Entertainment, v ktorej pôsobil ako poradca tvorby televízneho programu a poradca v oblasti produkcie, ktorý podporoval medzinárodné televízne skupiny vrátane skupiny RTL, MTG/Viasat a Turner Broadcasting International, ako aj televíznych staníc, produkčných domov a univerzít v Európe. Pred poradenstvom od roku 1999 pracoval Settele ako Senior Vice President (SVP) obchodných záležitostí RTL v Nemecku.
Za jeho pôsobenia TV Markíza ukončila bezplatné šírenie svojich kanálov v roku 2016.
Močiarka (prítok Maliny)

Močiarka alebo zastaralo Štumpach je ľavostranný prítok Maliny. Ide o potok IV. rádu na Záhorí, v okrese Malacky. Má dĺžku 15,036 km a plocha jeho povodia predstavuje 60,947 km². Vzniká v nadmorskej výške a do Maliny ústi vo výške Je to prevažne nížinný typ potoka.
Vznik.
Vzniká sútokom menších zdrojníc v lokalite Strelcovské pod vrchom Kaňovské (), neďaleko obce Jablonové, v nadmorskej výške v Pezinských Karpatoch (podcelok Malých Karpát).
Prvá zdrojnica pramení v nadmorskej výške , má dĺžku 70 metrov a tečie zo severovýchodu na západ. 
Druhá zdrojnica pramení vo výške , má dĺžku 60 metrov a tečie z juhu na severozápad.
Opis toku.
Po sútoku zdrojníc potok pokračuje severozápadným smerom údolím až k ceste II/501, ktorú následne podteká a priberá pravostranný bezmenný kanál. Tečie ďalej severozápadným smerom, podteká železničnú trať Zohor – Plavecký Mikuláš, stáča sa na západ a priberá sprava prítok od Jablonového. Pokračuje stále západným smerom a ústi do nej ľavostranný Jablonovský potok, vstupuje na územie VVP Záhorie a následne priberá tiež zľava Rudanický potok. Po sútok s pravostranným Hviezdnym potokom pokračuje severozápadným smerom, potom sa stáča na západ. Tečie borovicovým lesom na viatych pieskoch a delí sa na dve rovnobežné korytá, ktorými pokračuje až po diaľnicu D2, kde opúšťa územie VVP Záhorie. Pri motoreste Kamenný mlyn sa korytá spájajú a potok takto tečie na juhozápad, podteká železničnú trať Bratislava – Břeclav, stáča sa na západ, chvíľu meandruje a napokon vteká do umelého koryta. Tu sa od Močiarky oddeľuje umelé rameno, premosťuje ju cestný most a kúsok ďalej sa oddeľuje aj druhé umelé rameno. Stáča sa na juhozápad a priberá svoj najvodnatejší prítok, pravostrannú Olivu. Pokračuje južným smerom a v nadmorskej výške ústi do Maliny, ako jej ľavostranný prítok.
Prietok.
Potok má snehovo-dažďový režim, čo spôsobuje nerovnomernú vodnatosť. Priemerný prietok je v stanici Láb najvyšší v marci a najmenší v októbri.
Nemanja Radonjić

Nemanja Radonjić (* 15. február 1996, Niš) je profesionálny srbský futbalista hrajúci za francúzsky klub Marseille.
Nikšić

Nikšić je s takmer 60 000 obyvateľmi druhé najväčšie mesto Čiernej Hory. Nachádza sa asi 50 km severne od čiernohorského hlavného mesta Podgorice, v centrálnej časti krajiny pod vrcholom Trebjesa. Mesto je centrom rovnomennej občiny.
Kultúra.
"Nikšić" je mesto s bohatým kultúrnym a historickým dedičstvom, nachádza sa tu mnoho pamiatok z Ilýrie a doby Rímskej. Mnoho dokumentov historických artefaktov je vystavaných v miestnom múzeu, ktoré tvoria spolu s archívom a knižnicou, ktorá je súčasťou Kultúrneho centra. Okrem Kultúrneho centra sa v meste nachádza aj miestne divadlo, verejné inštitúcie Zahumlje, a Centrum pre informačnú činnosť - TV Nikšić, Rádio Nikšić, TV Montena atď.
Vzdelanie.
V Nikšič sa nachádza 11 materských, 24 základných a 4 stredné školy. Ďalej je tu jedna hudobná a umelecká škola a Filozofická fakulta.
Hospodárstvo.
"Nikšić" je po Podgorice druhé najväčšie priemyselné centrum Čiernej Hory.
V meste je výrazné zastúpený drevársky priemysel a produkuje sa tu jedna z najznámejších značiek piva bývalej Juhoslávie "Nikšićko Pivo". Ďalšími významnými závodmi sú Nikšićká železiareň ("Nikšićka Željezara"), bauxitová baňa a ďalšie. Nikšićské železiarne boli založené nedlho potom, čo juhoslovanskí komunisti prevzali moc. Niesli meno Borisa Kidriča a patrili k najväčším zamestnávateľom v regióne. Boli však dlhodobo veľmi stratové a stali sa symbolom problematického ekonomického plánovania socialistickej Juhoslávie.
Tieto veľké priemyselné podniky sa usilovne snažia prežiť rozpad socialistického hospodárstva a od tej doby tiež zažili väčší ekonomický rast. Proces privatizácie už u týchto firiem prebehol alebo stále prebieha.
Doprava.
Mesto spája so zvyškom Čiernej Hory predovšetkým cesta E762. "Nikšić" je tiež hlavnou križovatkou ciest smerom do Bosny a Hercegoviny. Je možné sa dostať do Foče na sever a do Trebinje na juhovýchod. Je tu tiež cesta do Risanu v Boke Kotorskej. Mesto má ďalej spojenie do Zabljaku a Šavniku.
Nikšić má železničné spojenie iba do čiernohorskej metropoly Podgorica. Jednokoľajová elektrifikovaná trať bola modernizovaná v prvej polovici druhej dekády 21. storočia. Úzkorozchodná trať smerom do Bosny a Hercegoviny nie je v prevádzke od roku 1965.
Nikšićké letisko je pre lety uzavreté. Medzinárodné letisko Golubovci v Podgorici je vzdialené asi 70 km a vedie pravidelné lety do Belehradu, Sarajeva, Budapešti, Zürichu, Frankfurtu, Ľubľany, Paríža, Ríma, Viedne, Istanbulu, Dubrovníka, Bruselu, Kodane, Mníchova, Záhrebu, Moskvy, Londýna a ďalších lokalít.
ORF

ORF môže byť:
Österreichischer Rundfunk

Österreichischer Rundfunk (skratka ORF; preklad pozri nižšie) je najväčšia rakúska rozhlasová a televízna spoločnosť. Má právnu formu „nadácie verejného práva“. Svoje sídlo má vo Viedni, ďalšie štúdiá vo všetkých deviatich spolkových krajinách.
Názov.
Doslovný preklad názvu je "rakúsky rozhlas", pričom ale rozhlasom sa tu myslí rozhlas v širšom zmysle, čiže vysielanie programovej služby rádiovými vlnami, t.j. v pojme je zahrnuté aj televízne vysielanie - porovnaj rozhlas. 
Dejiny.
Dňa 30. septembra 1924 bola založená spoločnosť Radio Verkehrs AG, ktorá však bola v roku 1938 spojená s Großdeutscher Rundfunk. Po druhej svetovej vojne sa na frekvenciách Großdeutscher Rundfunk obnovilo samostatné rakúske vysielanie.
Dňa 11. decembra 1957 bola založená spoločnosť Österreichischer Rundfunk Ges. m. b. H. Základom pre postavenie ORF bolo prvé rakúske referendum v roku 1964, ktoré bolo zamerané na reformu systému vysielania. Posledná veľká reforma bola vykonaná v roku 2001, keď bol ORF transformovaný na nadáciu verejného práva.
Stanice.
ORF vysiela na štrnástich rozhlasových a štyroch televíznych staniciach.
Rozhlas.
Celoštátne
Regionálne
Televízia.
ORF spolu s ARD, ZDF a SRG SSR spolupracuje na vysielaní stanice 3sat a s ZDF na vysielaní stanice ARTE.
Zrušené:
Music Player Daemon

Music Player Daemon (MPD) je slobodný a otvorený server na prehrávanie hudby. Prehráva audio súbory, organizuje zoznamy skladieb a spravuje hudobnú databázu.
Na interakciu s ním je potrebný klientsky program. Balík pre mpd obsahuje program mpc, čo je jednoduchá konzolová aplikácia.
Často sa používa v proprietárnom hardvéri. Projekt MPD spravuje zoznam dodávateľov, pričom niektorí z nich porušujú GPL.
Cantata

Cantata je slobodný a otvorený prehrávač zvuku pre Linux, MacOS, a Windows. Cantata je jedným z mnohých MPD klientov pre Linux a pre viac operačných systémov dostupná od verzie 1.4. Napísaná je v programovacom jazyku C ++. Založená je na knižnici Qt, používa hudobný server MPD a sa vydaná s podmienkami GNU General Public License.
QtMPC.
Cantata začala ako kópia QtMPC, hlavne aby poskytla lepšiu integráciu prehrávača do KDE (použitím knižníc / tried KDE všade, kde to bolo možné). Dnes je kód (a užívateľské rozhranie) od QtMPC veľmi odlišný a ako zostavenie pre KDE tak pre Qt (Linux) majú rovnakú množinu funkcií. Od verzie 1.4.0 je Cantata zostavovaná výhradne ako aplikácia Qt (bez akýchkoľvek závislostí na KDE).
MPD.
Hudobný server MPD beží na pozadí systému ako služba (alebo démon) a vyžaduje klienta (systém kontrolujúci komunikáciu medzi počítačom a serverom, obyčajne s GUI), aby spravoval hudbu a usporiadaval zoznamy skladieb.
MPD hudbu prehráva zo zbierok alebo databáz vytvorených zo zbierky s hudbou. Preto je potrebné poskytnúť cestu k aspoň jednej zložke obsahujúcej hudobné súbory. Cantata podporuje viac databáz, ktoré možno kedykoľvek pridať na karte Nastavenia → Zbierka.
MFK Skalica

MFK Skalica je slovenský futbalový klub, založený v roku 1920. Svoje domáce zápasy hrá na Mestskom štadióne ´´Na Letňáku´´ v Skalici. Momentálne hrá v najvyššej slovenskej súťaži, Niké lige.
História.
Postup do najvyššej súťaže.
MFK Skalica postúpil do najvyššej súťaže aj napriek porážke 0:2 proti Michalovciam v zápase posledného kola 2. ligy, ktorý sa odohral 13. júna 2015. Skalica nahradila v súťaži FC VSS Košice, ktoré zostúpili aj napriek 6. miestu v tabuľke kvôli finančným problémom. Skalica tak dosiahla najväčší úspech vo svojej histórii. Vo svojej prvej sezóne v najvyššej súťaži obsadila posledné 12. miesto a vypadla do 2. ligy. V roku 2022 Skalica opäť postúpila do najvyššej súťaže, kde nahradila klub FK Senica, ktorý nedostal na túto súťaž licenciu.
Aktuálna súpiska.
Hráči.
&lt;br&gt;
Riverdale (seriál z roku 2017)

Riverdale je americký dramatický seriál pre -násťročných, ktorý je založený na postavách Archie Comics. Vysielaný je od roku 2017 na americkej televíznej stanici The CW.
Seriál sleduje postavy z Archie komiksov s Kenetim Jamesom K.J. Apom v hlavnej úlohe stvárňujúc postavu Archieho Andrewsa. Ďalej v ňom účinkujú Lili Reinhart ako Betty Cooperová, Camila Mendesová ako Veronica Lodgeová a Cole Sprouse ako Jughead Jones, ktorý je rozprávačom seriálu. Seriál tiež sleduje Ashleigh Murrayovú ako Josie McCoyovú, hlavnú speváčku The Pussycats a Madelaine Petschovú ako Cheryl Blossomovú, sestru Jasona Blossoma, ktorý je centrom záhady prvej série. Ďalšie postavy v seriály sú Kevin Keller, Fred Andrews, Alice Cooperová a Hermione Lodgeová, rodičia Archieho, Betty a Veronicy.
Stanica The CW si ho objednala do svojej vysielacej sezóny 2016 – 2017, pričom pilotný diel odvysielali dňa 26. januára 2017 Premiéra prvého dielu druhej série sa uskutočnila 11. októbra 2017, tretia séria sa začala vysielať 10. októbra 2018 a premiéra prvého dielu štvrtej série sa očakáva 9. októbra 2019.
Seriál má aj spin-off. Jeden sa začal nakrúcať v roku 2018 a druhý sa len teraz vyvíja. Prvý bol "Chilling Adventures of Sabrina" a druhý, ktorý je vo vývoji nesie názov "Katty Keene".