burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
NGC 1637

NGC 1637 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. februára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,8.
NGC 1638

NGC 1638 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. februára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 1639

NGC 1639 je trojhviezda v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. decembra 1835.
NGC 1640

NGC 1640 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 1641

NGC 1641 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. decembra 1834.
NGC 1642

NGC 1642 je galaxia v súhvezdí Býk, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 29. decembra 1861.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 1643

NGC 1643 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. novembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 1644

NGC 1644 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 1645

NGC 1645 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 31. októbra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 1646

NGC 1646 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 30. januára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 1647

NGC 1647 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Býk, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,4.
NGC 1648

NGC 1648 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 29. decembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
NGC 1649

NGC 1649 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 1650

NGC 1650 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 1651

NGC 1651 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 1652

NGC 1652 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 1653

NGC 1653 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. februára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 1654

NGC 1654 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 21. decembra 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 1656

NGC 1656 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. februára 1830.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 1657

NGC 1657 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 21. decembra 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 1658

NGC 1658 je galaxia v súhvezdí Rydlo, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. decembra 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 1659

NGC 1659 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. novembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 1660

NGC 1660 je galaxia v súhvezdí Rydlo, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. decembra 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 1661

NGC 1661 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 21. decembra 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 1662

NGC 1662 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 18. januára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 6,4.
NGC 1663

NGC 1663 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
NGC 1664

NGC 1664 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Povozník, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. októbra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,6.
NGC 1665

NGC 1665 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. októbra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 1666

NGC 1666 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 1. novembra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 1667

NGC 1667 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 13. decembra 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
NGC 1668

NGC 1668 je galaxia v súhvezdí Rydlo, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. decembra 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 1669

NGC 1669 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. decembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 1670

NGC 1670 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. februára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 1671

NGC 1671 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 2. októbra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 1672

NGC 1672 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 5. novembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,7.
NGC 1673

NGC 1673 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 1676

NGC 1676 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 13. decembra 1835.
NGC 1677

NGC 1677 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 22. októbra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 1678

NGC 1678 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. februára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 1679

NGC 1679 je galaxia v súhvezdí Rydlo, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. novembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
NGC 1680

NGC 1680 je galaxia v súhvezdí Maliar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 1681

NGC 1681 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 6. januára 1878.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 1682

NGC 1682 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. februára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 1683

NGC 1683 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 1. januára 1850.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
NGC 1684

NGC 1684 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. februára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 1685

NGC 1685 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 1. januára 1850.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 1686

NGC 1686 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 1687

NGC 1687 je galaxia v súhvezdí Rydlo, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. januára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 1688

NGC 1688 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 1689

NGC 1689 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 22. októbra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
NGC 1690

NGC 1690 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 13. marca 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
NGC 1691

NGC 1691 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 15. decembra 1876.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 1692

NGC 1692 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 1693

NGC 1693 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 1694

NGC 1694 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 9. januára 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,3.
NGC 1695

NGC 1695 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 1696

NGC 1696 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 1697

NGC 1697 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 1698

NGC 1698 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
NGC 1699

NGC 1699 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 13. februára 1860.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 1700

NGC 1700 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 5. októbra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
Tatra

Tatra môže byť:
Martin Rakovský (básnik)

Martin Rakovský ("Rakovszky de Nagyrákó"; * asi 1535, Rakovo – † 28. september 1579, Kutná Hora, České kráľovstvo, Krajiny českej koruny) bol slovenský humanistický básnik, vzdelanec a šľachtic.
Životopis.
Študoval v Kremnici, pred rokom 1554 u Leonarda Stöckela v Bardejove, potom v Brašove, v rokoch 1555 – 1556 na univerzite vo Wittenbergu (Filip Melanchton), v roku 1556 v Prahe a v roku 1558 sa stal magistrom vo Wittenbergu. V roku 1556 bol krátko rektorom školy v Žatci a v rokoch 1557 – 1559 v Lounoch. V rokoch 1559 – 1569 pôsobil ako pisár Uhorskej kráľovskej komory v Bratislave, od roku 1569 žil v Turci (zdržiaval sa zväčša v kúrii v Kaľamenovej), kde sa zúčastňoval na zachraňovaní rodinných majetkov. Zomrel náhle na návšteve u brata Mikuláša.
Tvorba.
Bol najvýznamnejším humanistickým básnikom a vzdelancom v 16. storočí na území Slovenska, pričom jeho dielo presiahlo národný rámec a spadá do európskeho kontextu. Už počas štúdií vo Wittenbergu vydal samostatne vo veršoch preklad "Proklovej učebnice astronómie" ("Procli sphaera"), do ktorej zaradil vlastnú žartovnú báseň o rakoch ("Lusus de cancris") a básnické listy Pavlovi Rubigallovi a Imrichovi Czanádimu. Po príchode do Prahy sa stal členom humanistického krúžku Jana Staršieho z Hodějova, čo sa výrazne prejavilo v jeho básnickej zbierke "Elegiae et epigrammata" (1556), ktorá zväčša obsahovala oslavné básne na členov spolku a na významné osobnosti českého verejného života (Jan Starší z Hodějova, M. Collinus, J. Codicillus, J. Kolínsky, T. Hájek). Aj v ďalšej tvorbe sa sústredil na humanistickú občiansko-politickú poéziu a počas pôsobenia v Lounoch oslávil toto mesto v diele "Descriptio urbis Lunae Boiemicae" (1558), zaradil doň oslavné básne venované mestu a jeho znakom, modlitby, reči a cvičenia, ako aj iné príležitostné básne.
Po príchode do Bratislavy udržiaval styky so Z. Rohožníkom-Mošovským, J. Purkircherom' a P. Fabriciom a pokračoval v základnej línii svojej tvorby, čo dokumentoval v didaktickej občiansko-politickej básnickej skladbe "Libellus de partibus reipublicae et causis mutationum regnorum imperiorumque" (1560), ktorú napísal v elegickom distichu a venoval Maximiliánovi II. V jej prvej časti analyzoval vtedajšie spoločenské vrstvy v štáte, naznačil ich miesto a funkciu v spoločnosti.
Seán Fortune

Seán Fortune (* 1953/1954, New Ross, Írsko – † 13. marec 1999) bol írsky rímskokatolícky kňaz, obvinený a súdený za pohlavné zneužívanie chlapcov. 
Už v diecéznom seminári sa ukázalo, že zneužíva deti, napriek tomu bol vysvätený za kňaza.
Fortune zneužíval deti ako kňaz v dedine Poulfour v grófstve Wexford, v Belfaste a v Dundalku. 
V marci 1999 spáchal samovraždu v New Ross. V tom čase bol obvinený z pohlavného zneužívania v šesťdesiatich šiestich prípadoch, zneužil dvadsaťdeväť chlapcov. Niekoľko dní pred samovraždou bol prepustený z väzby. 
V marci 2002 vysielala stanica BBC dokumentárny program „Žaloba proti pápežovi“ o podrobnostiach prípadu a o nečinnosti diecézy vo Fernse, čo viedlo k odstúpeniu biskupa Brendana Comiskeyho. Biskup opisoval Seána Fortuna ako človeka, s ktorým sa nedalo vychádzať.
Z vyšetrovania vyplynulo, že dve z obetí Seána Fortuna spáchali samovraždu.
John Geoghan

John J. Geoghan (* 4. jún 1935 – † 23. august 2003) bol laicizovaný rímskokatolícky kňaz v bostonskej arcidiecéze, ktorý pohlavne zneužil veľké množstvo chlapcov (minimálne 130, ale pravdepodobne niekoľko stoviek).
Pohlavného zneužívania sa počas svojho 32-ročného kňazského pôsobenia dopustil v šiestich farnostiach, pretože jeho nadriadení ho prekladali tam, kde ho ešte rodičia nepoznali. Do roku 1984 stál na čele bostonskej arcidiecézy kardinál Humberto Madeiros, potom kardinál Bernard Francis Law. Proti diecéze bolo v tejto veci podaných najmenej 84 žalôb. Roku 1994 Geoghana kardinál Law suspendoval z aktívnej kňazskej služby. V roku 1998, potom, ako diecéza zaplatila obetiam odškodné vo výške 10 miliónov dolárov v mimosúdnych vyrovnaniach, bol Geoghan laicizovaný. V januári 2002 vyhlásil Law pre podobné prípady nulovú toleranciu a začal aféry riešiť. 13. decembra 2002 odstúpil z vedenia bostonskej arcidiecézy.
List "Boston Globe" si v roku 2001 napriek nesúhlasu arcidiecézy vymohol pri súde odtajnenie rozsiahlého spisu, ktorý obsahoval 10 000 dokumentov. V januári 2002 ich zverejňovaním spôsobil celosvetovú vlnu sexuálnych škandálov duchovných a odhalenie stoviek zatajovaných prípadov.
18. januára 2002 Geoghana prvý raz súdne usvedčili. Bol usvedčený zo spáchania trestného činu sexuálneho napadnutia desaťročného chlapca, ktoré sa udialo vo verejnom plaveckom bazéne na predmestí Bostonu v roku 1991. 21. februára 2002 bol Geoghan za tento čin odsúdený na 10 rokov väzenia. Súčasne čelil obžalobe zo znásilnenia sedemročného chlapca v susednom okrese. Začiatkom marca bola obžaloba zastavená, pretože premlčacia doba vypršala skôr ako bol Goeghan obvinený.
V roku 2003 Geoghana ubil vo väznici Shirley spoluväzeň Joseph Druc, je pravdepodobné, že jeho vraždu naplánovali väzenskí dozorcovia.
Karol Virsík

Prof. MUDr. Karol Virsík, DrSc. (* 25. august 1915, Malacky – † 21. december 2009, Bratislava) bol slovenský lekár ftizeológ a geriater a univerzitný pedagóg.
Životopis.
V tridsiatych rokoch vyštudoval Lekársku fakultu Univerzity Komenského. Od roku 1946 bol asistentom na I. internej klinike Lekárskej fakulty u profesora Dérera, v roku 1949 stal primárom a v roku 1950 aj zástupcom prednostu Kliniky tuberkulózy Lekárskej fakulty.
V roku 1952 bol poverený vybudovaním tuberkulózneho dispenzáru v priestoroch bývalého kaštieľa v Podunajských Biskupiciach - v súčasnosti celok pod názvom Národný ústav tuberkulózy a respiračných chorôb (NUTaRCH). Zlepšeniu starostlivosti o pacientov s pľúcnymi ochoreniami sa venoval viac ako 50 rokov. Do vysokého veku bol neustále aktívny a prispieval svojimi vedomosťami k rozvoju slovenskej pneumológie. Uverejnil viac ako 260 odborných prác v domácej a zahraničnej literatúre, je autorom alebo spoluautorom 21 knižných publikácií.
V Slovenskej lekárskej spoločnosti bol profesor Virsík v rokoch 1969 - 1973 prvým podpredsedom a členom predsedníctva, dlhoročným predsedom a členom výboru Slovenskej pneumologicko - ftizeologickej spoločnosti. Je čestným členom viacerých zahraničných odborných spoločností. Ako vedúca osobnosť v odbore tuberkulóza a respiračné choroby bol členom pléna Vedeckej rady ministerstva zdravotníctva, bol hlavným československým koordinátorom výskumných úloh v rámci Štátneho plánu technického rozvoja, za ktorých úspešné vyriešenie dostal spolu s kolektívnom spoluautorov v roku 1981 Cenu ministra zdravotníctva a v roku 1986 Cenu predsedu komisie pre vedecko - technický rozvoj.
Prezident Slovenskej republiky udelil Karolovi Virsíkovi štátne vyznamenanie Pribinov kríž I. triedy za mimoriadne významné zásluhy v oblasti medicíny. Bol menovaný čestným občanom Bratislavy.
Na poslednej rozlúčke 30. decembra v bratislavskom krematóriu ho odprevadila najbližšia rodina, priatelia, lekári z Podunajských Biskupíc, zdravotnícky personál, rehoľné sestry sv. Kríža a ďalšie významné osobnosti slovenskej medicíny.
Pneumológia

Pneumológia je špecializácia v medicíne, ktorá sa zaoberá ochoreniami pľúc a dýchacej sústavy.
Povrchová montáž

Povrchová montáž je spôsob upevňovania elektronických súčiastok na dosku plošných spojov. Na rozdiel od staršieho spôsobu montáže do vyvŕtaných dier („through-hole“), u povrchovej montáže sú súčiastky (v úprave pre povrchovú montáž, tzv. SMD), ukladané a spájkované priamo na vodivé plošky.
Použitie povrchovej montáže si vynútila potreba automatizácie osadzovania súčiastok ako aj pokračujúca miniaturizácia v elektronike (ktorá je vynútená nielen komerčným úspechom malých elektronických zariadení, ale aj znížením ceny vďaka použitiu menšieho množstva všetkých materiálov a zvyšujúcou sa pracovnou frekvenciou zariadení).
Postup montáže.
Na plôšky dosky plošných spojov, ktoré budú spojené s vývodmi súčiastok, je nanesená sieťotlačou špeciálna pasta, ktorá obsahuje v jemnej práškovej podobe spájku a tavidlo. Potom sú súčiastky ukladané na svoje miesta počítačom ovládaným automatom. Niekedy sú súčiastky aj lepené na dosku plošných spojov kvapkou lepidla pod neaktívnou časťou súčiastky, najmä ak ide o obojstrannú montáž. Potom je doska umiestnená v peci, s presne riadeným priebehom teploty v čase, kde je spájka pretavená (pričom ostatné súčasti pasty sa odparia).
Vzácny plyn

Vzácny plyn alebo zriedkavo aerogény je súhrnný názov pre chemické prvky 18. skupiny periodickej tabuľky chemických prvkov, tzn. pre hélium, neón, argón, kryptón, xenón, radón a oganesón.
Atómy vzácnych plynov (okrem hélia) majú 8 valenčných elektrónov (valenčná vrstva je ns2 np6, elektrónová konfigurácia valenčnej vrstvy ns2 npx2 npy2 npz2), čo je úplný elektrónový oktet. Vzácny plyn je vždy posledným prvkom každej periódy, vonkajšia elektrónová vrstva je u nich kompletná. Najmä ľahšie vzácne plyny (hélium, neón, argón) sa preto vyznačujú mimoriadne nízkou schopnosťou vytvárať chemické zlúčeniny, táto vlastnosť sa nazýva inertnosť. Kvôli tomu sa vzácne plyny kedysi nazývali i inertné plyny, avšak toto pomenovanie sa aktuálne používa i pre iné plyny s touto vlastnosťou (napríklad molekulárny dusík).
Vďaka tejto vlastnosti viaceré plyny tejto skupiny nachádzajú použitie v technike ako ochranná atmosféra pri rôznych technologických procesoch (napr. zváranie) alebo ako pracovná atmosféra v zariadeniach, kde by prítomnosť plynu ochotného reagovať s časťami zariadenia mohli ohroziť funkciu zariadenia (napr. žiarovka). Využívali sa tiež ako pracovné plyny v reklamných výbojkách, pretože v elektrickom výboji emitujú rôzne sfarbené svetlo („neónky“). Radón sa používa pri liečbe rakoviny.
Až do roku 1962 sa vzácne plyny pokladali za nereaktívne (inertné), keďže boli známe len ich klatráty, ale nie zlúčeniny. Vzhľadom na ich predpokladané nulové mocenstvo boli pôvodne zaraďované do samostatnej nultej skupiny. Prvou známou zlúčeninou bola kryštalická látka zloženia XePtF6, ktorú pripravil Neil Bartlett v roku 1962.
Všetky vzácne plyny sú zložené z nezlučiteľných atómov v plynnom, kvapalnom i tuhom skupenstve. Pri obyčajných podmienkach sú všetky v plynnom skupenstve, väčšina sa dá skvapalniť pri veľmi nízkych teplotách.
Telegraf

 
Telegraf je jednoduché elektrické zariadenie na prenos údajov (predovšetkým textu) prostredníctvom elektrických impulzov, v širšom zmysle zahŕňa aj ďalekopisný stroj. Správa podaná telegrafom (vrátane ďalekopisu) sa volá telegram alebo telegrafická správa (telegram je aj blanketa s touto správou).
Najjednoduchší telegraf pozostáva z telegrafného kľúča (v podstate spínača) na vysielacej strane, z cievky s pohyblivou magnetkou na prijímacej strane, páru vodičov spájajúcich prijímaciu a vysielaciu stranu a zdroja elektrického prúdu. Pri stlačení kľúča sa uzavrie elektrický obvod a prechádzajúci prúd spôsobí indukované magnetické pole v cievke, ktoré vychýli magnetku.
Neskôr bola magnetka doplnená záznamovým zariadením, ktoré zaznamenávalo zmeny polohy magnetky (kotvy) na tenký papierový pás.
Pre prenos písmen abecedy, čísel a zvláštnych znakov bola vytvorená zvláštna abeceda, kde každý znak bol zakódovaný niekoľkými za sebou idúcimi krátkymi - „bodka“ - a dlhými - „čiarka“ - impulzmi (Morseova abeceda).
Prvý optický telegraf vznikol na konci 18. storočia a začiatkom 19. storočia začali vznikať elektrické telegrafy. Na vývoji telegrafu pracovali viaceré osobnosti (napr. Thomas Edison, Samuel Morse, Jozef Murgaš)
Z telegrafu sa neskôr vyvinul ďalekopis, ktorý umožňoval písať texty na normálnej klávesnici podobnej písaciemu stroju a na prijímacej strane sa automaticky písal čitateľný text.
Filip (apoštol)

Svätý Filip (* ?, Betsaida – † okolo 80, Hierapolis) bol jedným z Kristových apoštolov.
Pôsobenie.
Podobne ako Ondrej a Peter bol rodákom z galilejského mesta Betsaida. Bol jedným z prvých apoštolov, ktorých Ježiš povolal, aby ho nasledovali.
V Jánovom evanjeliu sa píše, že to bol on, kto zoznámil Ježiša s mužom menom Natanael, stotožňovaným s apoštolom Bartolomejom.
Napriek tomu, že medzi apoštolmi mal pomerne významné postavenie, evanjeliá ho spomínajú pomerne málo. Niekoľkokrát sa spomína v zoznamoch apoštolov.
Bol prítomný pri zázračnom rozmnožení chleba. Na zhromaždení obrovského davu ľudí sa Ježiš spýtal Filipa, kde by mohli zohnať pre nich jedlo. Filip odvetil, že na nasýtenie takého množstva ľudí by nestačili ani osemmesačné zásoby chleba. Keď sa s Ježišom chceli stretnúť Gréci, oslovili najprv Filipa. Filip sa v evanjeliu tiež spomína pri poslednej večeri, kedy požiadal Ježiša, aby im ukázal Otca. Vtedy Ježiš odpovedal: "Kto vidí mňa, vidí Otca" (Jn 14:8 – 11).
Kresťanský spisovateľ Klement Alexandrijský uvádza, že Filip bol ženatý a mal deti; jedna z jeho dcér bola vraj vydatá. Podľa neskoršej cirkevnej tradície Filip po Ježišovom zmŕtvychvstaní kázal a konal zázraky. Veľa cestoval; prešiel Galileu, Grécko, Sýriu a Frýgiu. Na svojich cestách ohlasoval evanjelium.
Smrť.
Zomrel v frýgskom meste Hierapolise, kde ho podľa tradície ukrižovali dolu hlavou (po bičovaní a kameňovaní). Tu ho aj pochovali. Jeho pozostatky neskôr preniesli do Ríma a uložili v Bazilike Dvanástich svätých apoštolov. Tu sú spolu s ostatkami ďalšieho z apoštolov, Jakuba Menšieho, uložené dodnes. Niektoré z Filipových relikvií je možné nájsť i v Paríži, Florencii či v Kolíne nad Rýnom.
Úcta.
V gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi má sv. apoštol Filip sviatok 14. novembra. Podľa neho dostalo pôstne obdobie pred sviatkom Narodenia Pána ľudové pomenovanie Filipovka, keďže sa začína deň po jeho sviatku, teda 15. novembra.
Svätý Filip v umení.
Svätý Filip sa často objavuje ako námet umeleckých diel (obrazov i sôch). Býva zobrazovaný s krížom, na ktorom podľa starokresťanskej tradície trpel, s pecňami chleba ako spomienkou na nasýtenie päťtisícového zástupu alebo s hadom, ktorého vyhnal z Martovho chrámu v Hierapolise. Svoju predstavu o jeho podobe vo svojich dielach stvárnili napr. Franz Anton Maulbertsch, Albrecht Dürer, Anthonis van Dyck, Peter Paul Rubens, El Greco či José de Ribera.
Ako populárnemu svätcovi je mu zasvätených množstvo sakrálnych stavieb, pričom často ide o dvojité zasvätenie so sv. Jakubom – na Slovensku napr. Kostol svätých Filipa a Jakuba v bratislavskej Rači, Kostol svätých Filipa a Jakuba v Kozárovciach, v Liptovskej Teplej a ďalších obciach. V anglickom Birminghame stojí baroková katedrála zasvätená sv. Filipovi. Meno tohto svätca nesie i známe chorvátske prímorské letovisko Sveti Filip i Jakov.
Júda Tadeáš

Svätý Júda Tadeáš (iné mená: Júda, Júda Jakubov, Lebbaj, Lebbaeus, Lebeus; 1. storočie), jeden z Dvanástich Ježišových apoštolov, mučeník.
Zvyčajne sa stotožňuje s Tadeášom, bratom Jakuba, jedného z „Pánových bratov“ a autorom Júdovho listu. O jeho živote po zoslaní Ducha Svätého je málo známe. Podľa Západnej tradície odišiel spolu so sv. Šimonom Horlivcom apoštolom do Perzie, kde hlásali evanjelium a obaja tam zomreli mučeníckou smrťou. 
V moderných časoch sa Júda stal pomerne obľúbeným ako patrón „beznádejných prípadov“. Hovorí sa, že jeho patrónstvo vzniklo vďaka tomu, že ho dlho nik nevzýval, lebo jeho meno sa podobalo na meno Judáša. Práve preto pomáha aj v najzúfalejších situáciách. Verí sa, že pozostatky Júdu a Šimona preniesli v 7. – 8. storočí do Chrámu Sv. Petra v Ríme. Remeš a Toulouse taktiež tvrdia, že majú dôležité relikvie. V umení je Júdovým zvyčajným atribútom palica, nástroj, ktorým mu spôsobili smrť. Na iných vyobrazeniach drží v ruke loďku, kým Šimon rybu, pravdepodobne preto, že ako príbuzní Zebedeja poslúchli to isté volanie ako on. Sviatok sv. Júdu (spolu so Šimonom) je na Západe 28. októbra, na Východe (Júda sám) 19. júna. 
Dnes sv. Júda Tadeáš patrí medzi najmenej známych a zrejme aj uctievaných apoštolov medzi veriacimi. Boh má osobitnú záľubu v tých, ktorí sú najviac ponižovaní a zaznávaní. Zrejme aj preto sa pripisuje orodovaniu sv. Júdu osobitný úžitok. Dnes sv. Júda Tadeáš je v Cirkvi uctievaný ako orodovník v osobitne ťažkých a bezvýchodiskových situáciách.
Tento atribút sa mu prideľuje na prvom mieste na základe množstva dobrodenia a zázrakov, ktoré sa ľuďom dostali pri modlitbách k sv. Júdovi. O to väčšmi však túto vlastnosť apoštolovi ľudia pripisujú po zjaveniach svätej Brigite, ktorej Kristus povedal, že sv. Júda je “láskavý muž, ktorý chce vždy pomôcť.” Kristus veľkej švédskej mystičke rovnako prikázal, aby zriadila v miestnom kostole piaty oltár zasvätený práve sv. Júdovi Tadeášovi. “Treba, aby bol zasvätený Tadeášovi, pretože vďaka jeho čistote srdca bude bez pochybností porazený diabol.”
Ultimate frisbee

Ultimate frisbee je kolektívny šport, v ktorom proti sebe hrajú dve sedemčlenné družstvá. Tím s vyšším koncovým počtom bodov vyhráva. Rozmery ihriska sú obdĺžnikového tvaru, ktoré je na oboch koncoch ukončené koncovými zónami. Chytenie taniera v zóne sa rovná jeden bod. Bod dosiahne tím, keď hráč chytí prihrávku od svojho spoluhráča v zóne súpera. Disk sa môže prihrávať ľubovoľným smerom o ľubovoľnú dĺžku od hráča k hráčovi. Žiaden hráč po chytení disku nesmie utekať. Môže urobiť len kroky nevyhnutné na zastavenie. Zatiaľ čo cieľom útočiaceho tímu je skórovať, obraňujúci tím sa snaží tento zámer prerušiť. Turnover (obrat, pri ktorom útočiaci tím stráca disk) nastáva v niekoľkých prípadoch. Najčastejšie straty disku sú keď sa disk dotkne zeme, spoluhráč chytí disk v oute, spoluhráč nechytí prihrávku, disk je zrazený alebo zachytený obraňujúcim hráčom. V ultimate nie je povolený fyzický kontakt, rovnako nie je povolené clonenie v pohybe ostatným hráčom.
Ultimate sa hrá na báze fair-play a hráči nevyužívajú služieb rozhodcu. Samotné rozhodovanie je na hráčoch, ktorí rozhodujú o všetkých aspektoch pravidiel (priestupky, auty, fauly, a pod).
Oficiálne pravidlá ultimate, podľa ktorých sa súťaží na majstrovstvách sveta, vydáva a aktualizuje World Flying Disc Federation (WFDF). Členom tejto organizácie je aj Slovenská asociácia frisbee (SAF), ktorá využíva práve tieto pravidlá. Ultimate pravidlá nie sú jednotné. Popri pravidlách publikovaných WFDF poznáme aj pravidlá "Ultimate Players Association (UPA)", podľa ktorých sa riadi severoamerická súťaž UPA Nationals a existujú aj pravidlá neformálneho združenia ("Beach ultimate lovers association (BULA)", ktoré reguluje pravidlá pre ultimate na pláži či piesku. Taktiež existujú aj pravidlá hry Goaltimate, ktorá je ultimate veľmi príbuzná.
Prvé pravidlá ultimate spísali hráči Columbia High School koncom 60-tych rokov 20. storočia.
Nosič

Nosič môže byť:
Rod Stewart

 
Rod Stewart, CBE, vl. meno Roderick David Stewart (* 10. január 1945, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický spevák škótskeho pôvodu. 
Kariéru začal v skupine Jeffa Becka (The Jeff Beck Group) (1967). Od roku 1971 spieval v skupine The Faces. Od jej rozpadu v roku 1975 sa venuje sólovej dráhe.
Iné projekty.
Anthony O’Connell

Anthony J. O’Connell (* 10. máj 1938, Lisheen, County Clare, Írsko – † 4. máj 2012, Moncks Corner, Južná Karolína, USA) bol americký rímskokatolícky biskup v diecéze Palm Beach na Floride. 
V roku 2002 sa priznal, že od 70. rokov 20. storočia mal sexuálny vzťah s Christoferom Dixonom, ktorý bol pôvodne študentom seminára. Dixon vypovedal, že vzťah trval do 90. rokov. 
O’Connell sa priznal potom, ako sa na neho Dixon obrátil so sťažnosťou, že bol zneužitý dvomi inými kňazmi. Kontakt O'Connella s Dixonom bol označený za sexuálne zneužitie a Dixon získal mimosúdne odškodnenie vo výške 125.000 $. O’Connell 8. marca 2002 odstúpil z funkcie. 
O’Connell bol v roku 1988 menovaný za prvého biskupa katolíckej diecézy v Knoxville a v roku 1998 poverený vedením diecézy v Palm Beach, kde mal pomôcť diecéze, aby sa spamätala po tom, ako sa jeho predchodca biskup Joseph Keith Symons priznal, že počas svojej kariéry pohlavne zneužíval päť chlapcov.
Paul Shanley

Paul Shanley (* 25. január 1931 – † 28. október 2020) bol rímskokatolícky kňaz v bostonskej arcidiecéze. V roku 2005 bol odsúdený za znásilnenie neplnoletého na 12 až 15 rokov väzenia a zbavený kňazskej funkcie.
Omar Chajjám

Omar Chajjám (* 18. máj 1048(?), Níšábúr, Perzia – † 4. december 1131(?) - dátumy narodenia sa udávajú od 1021 do 1048 a smrti od 1122 do 1131, perz. , "Giját ad-Dín Abú al-Fath Umar bin Ibráhím Chajjám Níšábúrí") bol iránsky vedec, matematik, astronóm a básnik.
Vták

Vták môže byť:
Plaz

Plaz môže byť:
Európska komisia

Európska komisia (EK) je najvyšší výkonný orgán Európskej únie (EÚ), ktorý má v mnohých otázkach rozhodovaciu právomoc. Navrhuje legislatívu EÚ, kontroluje dodržiavanie tejto legislatívy v členských krajinách EÚ a zastupuje EÚ voči členským štátom aj navonok. Z prevažnej časti spravuje rozpočet EÚ. 
Komisia v praxi funguje ako vládny kabinet s 27 členmi Komisie, neformálne nazývanými "komisári". Každý štát má v EK zastúpeného jedného člena, avšak tí sú prísahou zaviazaní reprezentovať všeobecné záujmy EÚ ako celku, nie vlastného štátu. V súčasnosti je predsedníčkou EK Ursula von der Leyen, ktorou sa stala v decembri 2019.
Zloženie Európskej komisie.
V čele Európskej komisie stojí predseda navrhnutý Európskou radou a potvrdený Európskym parlamentom. Ostatní členovia (komisári) sú spoločne menovaní Radou európskej únie, prezidentom Európskej komisie a potvrdení Európskym parlamentom. 
Počet komisárov sa počas roku 2004 niekoľkokrát zmenil. Pred vstupom desiatich nových členských štátov mala Európska komisia 20 komisárov. Päť štátov - Francúzsko, Taliansko, Nemecko, Španielsko a Spojené kráľovstvo - mali v EK dvoch komisárov, zvyšných 10 členských štátov po jednom. 
Po vstupe nových členských štátov 1. mája 2004 sa zvýšil počet komisárov na 30 (pribudlo po jednom komisárovi z každej novej členskej krajiny). 18. novembra 2004, kedy sa ujala vlády nová Európska komisia, sa počet komisárov znížil na 25 - každá členská krajina má už len jedného komisára. Taký stav nastal aj po pristúpení Rumunska a Bulharska v roku 2007, resp. Chorvátska v roku 2013. EK má v roku 2020 27 komisárov a Predsedu komisie.
Napriek tomu, že členov Komisie nominujú členské štáty, nesmú komisári po svojom schválení požadovať ani prijímať pokyny od žiadnej vlády ani iného orgánu.
Organizačná štruktúra.
Aparát Európskej komisie sa rozdeľuje do takzvaných generálnych riaditeľstiev ("Directorate-General", DG), ktoré sú analogické ministerstvám. Každé generálne riaditeľstvo sa zaoberá konkrétnou problematikou, na jeho čele je generálny riaditeľ, ktorý podlieha priamo konkrétnemu komisárovi. V portfóliu jedného komisára môže byť viacero generálnych riaditeľstiev. 
Podľa údajov EK pracovalo na generálnych riaditeľstvách k aprílu 2007 spolu 23 043 zamestnancov v trvalom alebo dočasnom pracovnom pomere. EK mala v roku 2018 asi 32 000 zamestnancov.
V každom členskom štáte EÚ má Európska komisia aj svoje zastúpenie, na Slovensku je to v Bratislave.
Pracovný program a rozhodnutia.
Predseda komisie nastavuje politický kurz, na základe ktorého komisári rozhodujú aké sú strategické ciele a vypracovávajú ročný pracovný program, ktorý predstavuje plán činnosti na nasledujúcich 12 mesiacov a v ktorom je vysvetlená realizácia politických priorít v praxi. 
Rozhodnutia Európskej komisie sa prijímajú na základe kolektívnej zodpovednosti a všetci komisári majú pri rozhodovaní rovnaký hlas. Výnimku majú prípady, ktoré ich oprávňujú na určité situácie.
Rada Európskej únie

Rada Európskej únie, často skrátene len Rada je inštitúciou Európskej únie a jej najdôležitejším zákonodarným orgánom. "(Do novembra 1993 pôsobila pod názvom Rada Európskych spoločenstiev.)"
Členom Rady je jeden zástupca na ministerskej úrovni z každého členského štátu, ktorý je splonomocnený zaväzovať sa za svoju vládu. Nejde však o jedného konkrétneho ministra - každé zasadanie Rady je venované určitej téme a ministri sa ho účastnia podľa svojho rezortu. Rada sa schádza na schôdzach v desiatich zoskupeniach podľa vecnej príslušnosti.
Zoskupenia Rady.
V predsedníctve Rady sa členské krajiny striedajú po šiestich mesiacoch. To neplatí pre Radu pre zahraničné veci, ktorej predsedá vysoký predstaviteľ Únie pre zahraničné veci a bezpečnostnú politiku.
Agendu Rady pripravuje "Výbor stálych predstaviteľov" (používa sa preň francúzska skratka COREPER), ktorý tvoria stáli predstavitelia členských krajín pri Európskej únii v Bruseli na úrovni veľvyslancov (COREPER II.) alebo ich zástupcovia (COREPER I.), ktorí sa schádzajú spravidla aspoň raz za týždeň. Tento výbor riadi prácu asi 250 výborov a pracovných skupín, ktoré pripravujú podklady pre záležitosti, ktoré prejednáva COREPER a Rada.
Mena

Mena môže byť:
"Poznámka: Často sa možno stretnúť s používaním slova mena ako mechanickým prekladom anglického slova "currency", ktoré ale v skutočnosti znamená veľmi často všeobecne to, čo v slovenčine slovo obeživo (z lat. currere = bežať)."
Maastrichtská zmluva

Zmluva o Európskej únii alebo neoficiálne Maastrichtská zmluva je zmluva podpísaná v Maastrichte 7. februára 1992, ktorá vstúpila do platnosti 1. novembra 1993.
Maastrichtská zmluva zmenila názov Európskeho hospodárskeho spoločenstva na Európske spoločenstvo. Zaviedla taktiež nové formy spolupráce pre vlády členských štátov - napríklad v oblasti obrany a v oblasti spravodlivosti a vnútorných vecí. Pridaním tejto medzinárodnej spolupráce k terajšiemu systému Spoločenstva vytvorila Maastrichtská zmluva novú politickú a zároveň hospodársku štruktúru pozostávajúcu z tzv. troch pilierov - Európsku úniu.
Maastrichtská zmluva bola viackrát novelizovaná. Dôležité zmeny priniesli najmä Amsterdamská zmluva, Zmluva z francúskeho mesta Nice a osobitne Lisabonská zmluva, ale nepodstatné zmeny priniesli aj prístupové zmluvy.
Amsterdamská zmluva o. i. prečíslovala Maastrichtskú zmluvu. Zmluva z Nice priniesla viaceré zmeny v oblasti spoločnej zahraničnej a bezpečnostnej politike EÚ (bývalý tzv. II. pilier EÚ). Zmeny nastali aj v bývalom III. pilieri Európskej únie, najmä v tom, že sa niektoré oblasti bývalého tretieho piliera (azylová a vízová politika a súdna spolupráca v občianskych veciach) presunula z bývalého tretieho piliera do bývalého prvého piliera, teda do oblasti práva bývalého Európskeho spoločenstva. Oblasti presunuté z III. piliera do I. piliera sa "komunitarizovali", stali sa súčasťou komunitárneho práva.
Zatiaľ najväčšie zmeny Maastrichtskej zmluvy zaviedla Lisabonská zmluva. Lisabonská zmluva opäť prečíslovala Maastrichtskú zmluvu. Ďalej Lisabonská zmluva výslovne priznáva Európskej únii právnu subjektivitu. Lisabonská zmluva tiež zrušila trojpilierovú štruktúru Európskej únie. Z hľadiska Maastrichtskej zmluvy sa dá skonštatovať, že Lisabonská zmluva z nej urobila akúsi rámcovú zmluvu obsahujúcu najdôležitejšie ustanovenia o Európskej únii, pričom podrobnejšie ustanovenia obsahuje Zmluva o fungovaní Európskej únie.
Európske spoločenstvo

Európske spoločenstvo (neoficiálna skratka "ES"; po angl.: "European Community"), do 1. novembra 1993 Európske hospodárske spoločenstvo ("EHS"; po angl.: "European Economic Community"), bolo pôvodne medzivládne hospodárske združenie založené v roku 1957, ktoré sa neskôr postupne premenilo na nadnárodnú organizáciu a ktoré bolo od roka 1967 súčasť Európskych spoločenstiev a od 1. novembra 1993 aj Európskej únie.
Európske hospodárske spoločenstvo založilo šesť zakladajúcich štátov (Belgicko, Francúzsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko, NSR) podpísaním prvej z dvoch zmlúv v Ríme v roku 1957 a premenované Maastrichtskou zmluvou na Európske spoločenstvo. Po vstupe zmluvy do platnosti v roku 1993 sa ES stalo súčasťou Európskej únie.
Na základe Lisabonskej zmluvy Európske spoločenstvo 30. novembra 2009 zaniklo a 1. decembra 2009 ho nahradila Európska únia ako jeho právny nástupca.
Skratka ES môže znamenať buď Európske spoločenstvá, alebo Európske spoločenstvo. Oficiálne, napríklad aj v úradnom vestníku, znamená len Európske spoločenstvá.
Terminologická poznámka.
Ohľadom pojmov Európske spoločenstvo verzus Európske spoločenstvá existuje neporiadok aj v starších oficiálnych dokumentoch a zmluvách. V minulosti (pred rokom 1993) sa Európske spoločenstvá (pôvodne tri, dnes existuje už len jedno, Európske spoločenstvo pre atómovú energiu) bežne označovali ako Európske spoločenstvo; takéto použitie pojmu prijal aj Európsky parlament v uznesení zo 16.2.1978. Podľa Maastrichtskej zmluvy (1993) síce Európske spoločenstvo označuje bývalé EHS, ale aj v oficiálnych dokumentoch Európskej únie sa pojmy Európske spoločenstvo alebo Spoločenstvo používali na označenie všetkých troch (neskôr len dvoch) zakladajúcich spoločenstiev. 
Neporiadok bol o to väčší (a spôsobený aj tým), že od roku 1993 sa používal najčastejšie pojem „Európska únia“, a to tak v presnom zmysle (bývalé 3 piliere), ako aj nepresne na označenie EHS, resp. Európskeho spoločenstva alebo všetkých zakladajúcich spoločenstiev. V bežnej komunikácii boli teda pojmy Európske spoločenstvo či Európske spoločenstvá vytlačené pojmom Európska únia. 
V súčasnosti je situácia omnoho prehľadnejšia. Dnes existuje len jedna Európska únia, ktorá je právnym nástupcom zrušeného Európskeho spoločenstva, a popri Únii existuje formálne samostatné Európske spoločenstvo pre atómovú energiu. Pojem Európske spoločenstvá dnes už stratil význam.
Európske spoločenstvá

Európske spoločenstvá ("ES"; ), nepresne a najmä pred rokom 1993: Spoločenstvo alebo Európske spoločenstvo, je súhrnné označenie a od roku 1967 aj legálny názov pre
Európske spoločenstvá formálne vznikli roku 1967 vytvorením spoločných orgánov pre uvedené tri spoločenstvá. Do roku 2009 tvorili prvý pilier trojpilierovej štrukúry Európskej únie.
Skratka ES môže znamenať buď Európske spoločenstvá alebo Európske spoločenstvo. Oficiálne, napríklad aj v Úradnom vestníku, znamená len Európske spoločenstvá.
Dejiny.
ESUO vzniklo v roku 18. apríla 1951 podpísaním tzv. Parížskej zmluvy medzi Francúzskom, Nemeckom, Talianskom, Belgickom, Holandskom a Luxemburskom. Zmluva nadobudla platnosť 23. júla 1952 a jej platnosť vypršala po 50 rokoch, teda 23. júla 2002, keď celá agenda ESUO bola prevedená na ES. 
Ďalšie dve spoločenstvá vznikli 25. marca 1957 podpísaním tzv. Rímskych zmlúv (rovnaké zmluvné strany ako v predchádzajúcom prípade). Tie vstúpili do platnosti 1. januára 1958 a boli uzavreté na neurčitú dobu. 
V roku 1965 bola podpísaná (a v roku 1967 vstúpila do platnosti) Zmluva o zlúčení, ktorou sa zlúčili niektoré orgány týchto spoločenstiev. 
Od roku 1993 zmenila Zmluva o Európskej únii názov Európskeho hospodárskeho spoločenstva na Európske spoločenstvo a spolu s EURATOM tvoril až do roku 2009 prvý pilier trojpilierovej štruktúry Európskej únie.
Nadobudnutím platnosti Lisabonskej zmluvy 1. decembra 2009 stratil pojem Európske spoločenstvá význam. Od 1. decembra 2009 existuje už iba jedno Spoločenstvo - Európske spoločenstvo pre atómovú energiu. Zanikla tiež trojpilierová štruktúra Európskej únie.
Terminologická poznámka.
Ohľadom pojmov Európske spoločenstvo verzus Európske spoločenstvá existuje neporiadok aj v starších oficiálnych dokumentoch a zmluvách. V minulosti (pred rokom 1993) sa Európske spoločenstvá (pôvodne tri, dnes existuje už len jedno, Európske spoločenstvo pre atómovú energiu) bežne označovali ako Európske spoločenstvo; takéto použitie pojmu prijal aj Európsky parlament v uznesení zo 16.2.1978. Podľa Maastrichtskej zmluvy (1993) síce Európske spoločenstvo označuje bývalé EHS, ale aj v oficiálnych dokumentoch Európskej únie sa pojmy Európske spoločenstvo alebo Spoločenstvo používali na označenie všetkých troch (neskôr len dvoch) zakladajúcich spoločenstiev. 
Neporiadok bol o to väčší (a spôsobený aj tým), že od roku 1993 sa používal najčastejšie pojem „Európske únia“, a to tak v presnom zmysle (bývalé 3 piliere), ako aj nepresne na označenie EHS resp. Európskeho spoločenstva alebo všetkých zakladajúcich spoločenstiev. V bežnej komunikácii boli teda pojmy Európske spoločenstvo či Európske spoločenstvá vytlačené pojmom Európska únia. 
V súčasnosti je situácia omnoho prehľadnejšia. Dnes existuje len jedna Európska únia, ktorá je právnym nástupcom zrušeného Európskeho spoločenstva a popri Únii existuje formálne samostatné Európske spoločenstvo pre atómovú energiu. Pojem Európske spoločenstvá dnes už stratil význam.
NGC 1701

NGC 1701 je galaxia v súhvezdí Rydlo, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 1702

NGC 1702 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 12. novembra 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 1703

NGC 1703 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
NGC 1704

NGC 1704 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop v roku 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
NGC 1706

NGC 1706 je galaxia v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 25. decembra 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 1707

NGC 1707 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Orión, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. januára 1828.
NGC 1708

NGC 1708 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 16. februára 1831.
NGC 1709

NGC 1709 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 8. decembra 1854.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
NGC 1710

NGC 1710 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 1711

NGC 1711 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Stolový vrch, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 3. augusta 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,1.
NGC 1712

NGC 1712 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 24. septembra 1826.
NGC 1713

NGC 1713 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. januára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 1714

NGC 1714 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 1715

NGC 1715 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
NGC 1716

NGC 1716 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. decembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 1717

NGC 1717 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 15. januára 1849.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
NGC 1718

NGC 1718 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 1719

NGC 1719 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. novembra 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 1720

NGC 1720 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 30. decembra 1861.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 1721

NGC 1721 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Edward Emerson Barnard 10. novembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 1722

NGC 1722 je otvorená hviezdokopa s emisnou hmlovinou v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 24. septembra 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 1723

NGC 1723 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 12. januára 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
NGC 1724

NGC 1724 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Povozník, ktorú objavil George Rümker 4. apríla 1864.
NGC 1725

NGC 1725 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Edward Emerson Barnard 10. novembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 1726

NGC 1726 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 8. januára 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
NGC 1727

NGC 1727 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop v roku 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,1.
NGC 1728

NGC 1728 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil americký astronóm Edward Emerson Barnard 10. novembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 1729

NGC 1729 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 1. februára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 1730

NGC 1730 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 9. októbra 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 1731

NGC 1731 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. decembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,9.
NGC 1732

NGC 1732 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 1733

NGC 1733 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. januára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 1734

NGC 1734 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 1735

NGC 1735 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,8.
NGC 1736

NGC 1736 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 30. decembra 1836.
NGC 1737

NGC 1737 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. novembra 1836.
NGC 1738

NGC 1738 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 1739

NGC 1739 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 1740

NGC 1740 je galaxia v súhvezdí Orión, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. februára 1830.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 1741

NGC 1741 je galaxia v súhvezdí Eridanus, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 6. januára 1878.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
NGC 1742

NGC 1742 je hviezda v súhvezdí Orión, ktorú objavil írsky astronóm Robert Stawell Ball 29. decembra 1866.
NGC 1743

NGC 1743 je emisná hmlovina v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 3. augusta 1826.
NGC 1744

NGC 1744 je galaxia v súhvezdí Zajac, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 20. novembra 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,1.
NGC 1745

NGC 1745 je emisná hmlovina s otvorenou hviezdokopou v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. novembra 1836.
NGC 1746

NGC 1746 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Býk, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 9. novembra 1863.
NGC 1747

NGC 1747 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Mečiar, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 2. novembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,4.