burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Paul Mescal

Paul Mescal (* 2. február 1996, Maynooth, Írsko) je írsky herec. V roku 2023 bol nominovaný na filmové ocenenie Academy Awards za jeho herecký výkon vo filme "Aftersun" (2022).
Detstvo.
Mescal sa narodil 2. februára 1996 v Maynooth, grófstvo Kildare v Írsku. Je najstarším z troch detí, má brata a sestru. Venoval sa futbalu. Po zranení čeľuste sa športu vzdal. Mescal prvýkrát vystúpil na javisku vo veku 16 rokov, keď stvárnil titulárneho Fantóma v muzikáli "Fantóm opery". Študoval na The Lir Academy na Trinity College Dublin. Štúdium ukončil bakalárskym titulom v odbore herectvo.
Kariéra.
Po ukončení štúdia, dostal role v divadelných inscenáciách v Dubline. Za svoje herecké počiny v divadle získal pozitívne ohlasy. Neskôr pôsobil aj Londýne.
V roku 2020 hral Mescal v televíznom seriáli "Normálni ľudia", ktorý bol adaptáciou rovnomenného románu z roku 2018 od Sally Rooney. Mescal za svoj herecký výkon získal nominácie na cenu Primetime Emmy za vynikajúceho herca v hlavnej úlohe v limitovanej sérii alebo filme a na televíznu cenu Critics' Choice za najlepšieho herca vo filme/minisérii.
Mescal debutoval v roku 2021 v celovečernom filme vedľajšou úlohou vo filme "Temná dcéra", ktorý režírovala Maggie Gyllenhaalová vo svojom režijnom debute. O rok neskôr si zahral po boku Emily Watsonovej vo filme "Božie tvory". V rovnakom roku si zahral aj vo filme "Aftersun". Mescal dostal pochvalu za svoj herecký výkon a získal aj nomináciu na Academy Awards.
Súkromný život.
Mescal hovorí anglicky a írsky. V roku 2020 sa presťahoval z rodného Írska do Londýna.
Mescal hrá na klavíri a so svojou sestrou Nell hral covery piesní. V júli 2020 spieval s írskym spevákom Dermotom Kennedym v London Natural History Museum.
Mescal bol vo vzťahu so speváčkou Phoebe Bridgers.
Bratislavské anály

Bratislavské anály (lat. "Annales Posonienses", maď. "Pozsonyi Évkönyv") sú jediné zachované ranostredoveké letopisy napísané v Uhorskom kráľovstve. Letopisy obsahujú krátke záznamy udalostí medzi rokmi 997 a 1203. Sú pomenované podľa Posonia (dnes Bratislava, Slovensko), kde v Dóme sv. Martina do roku 1813 uchovávala Kolegiátna kapitula Modlitebný kódex – rukopis, v ktorom sa zachoval text análov. Tento rukopis (nayývaný podľa objaviteľa G. Praya aj "Prayov kódex") sa dnes nachádza v rukopisnom oddelení Széchényiho knižnice v Budapešti pod signatúrou MNY.l. Plný text vyšiel v rámci "Scriptores Rerum Hungaricarum".
Plný text análov.
Text análov podľa "Scriptores Rerum Hungaricarum":
Africký pohár národov 1998

Africký pohár národov 1998 bol 21. ročníkom Afrického pohára národov pre národné tímy pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu.
Turnaj sa konal v Burkine v dňoch od 7. do 28. februára 1998. Titul obhajovala .
Víťazom turnaja sa stal , ktorý vo finále zdolal Južnú Afriku 2:0.
Kvalifikované tímy.
Pre Namíbiu išlo o debut na tomto turnaji.
InfoVojna

InfoVojna je proruský konšpiračný a dezinformačný web a internetové rádio, ktoré v roku 2015 založili Norbert Lichtner (po tom, ako odišiel zo Slobodného vysielača) a Ľubomír Huďo (po tom, ako odišiel zo ZEM &amp; VEKu).
Lichtner v roku 2019 kandidoval do europarlamentu za ĽSNS, pred voľbami však z kandidátky odstúpil. Huďo v januári 2020 ukončil spoluprácu s InfoVojnou a odišiel do Kulturblogu.
Po začatí Ruskej invázie na Ukrajinu bola stránka InfoVojny od marca do júna 2022 zablokovaná Národným bezpečnostným úradom ako škodlivý web na základe zákona o kybernetickej bezpečnosti.
Obsah.
V roku 2019 šírila InfoVojna klamlivé správy o tom, že Andrej Kiska sa mal údajne v minulosti zúčastniť dodávky zbraní a pokusu o prevrat v Stredoafrickej republike.
Keď v Amerike zavraždili Georga Floyda, v InfoVojne jeho smrť spochybňovali (video vraj bolo „zinscenované“ a treba ďalšie dôkazy).
Počas pandémie COVID-19 šírili klamstvá, že Vladimír Krčméry robil v strednej Afrike zakázané pokusy s vakcínami a preto tam má zakázaný vstup. Zdieľali konšpiračný film Plandemic.
InfoVojna zdieľala trojhodinový konšpiračný film od Janet Ossebaardovej, Pád Kabaly, či rozhovory s konšpirátorom Davidom Ickem.
O zemetrasení v Turecku a Sýrii v roku 2023 šírili konšpirácie, že zemetrasenie bolo spôsobené použitím „energetických zbraní“.
Po vypuknutí vojny na Ukrajine šírila InfoVojna fámy a prokremeľskú propagandu, napríklad o ukrajinských laboratóriách, ktoré vraj majú slúžiť na výskum biologických zbraní.
Stanislav Bohadlo

Prof. PhDr. Stanislav Bohadlo, CSc., (* 7. december 1953, Náchod) je český muzikológ, profesor Univerzity Hradec Králové a organizátor hudobného života.
Po štúdiách na náchodskom Jiráskovom gymnáziu absolvoval na brnenskej Univerzite Jána Evangelistu Purkyne odbory histórie a hudobná veda. V rokoch 19811983 si ďalej doplnil vzdelanie postgraduálnym kurzom hudobnej teórie na pražskej HAMU u hudobného skladateľa a teoretika Karla Risingera. Súčasne pracoval ako dramaturg Symfonického orchestra Hradec Králové (19811986), 19851990 potom viedol súbor historického folklóru Trumšajt. V 80. a 90. rokoch sa zúčastnil niekoľkých významných štipendijných či bádateľských pobytov v Taliansku, Nemecku či Rakúsku. Roku 1995 získal titul kandidáta vied o umení (CSc.).
Už od roku 1979 vyučuje na Pedagogickej fakulte Univerzity Hradec Králové. V rokoch 19981999 vyučoval ako Fulbright Scholar-in-Residence na McCook Community College v americkej Nebraske. Roku 2008 bol menovaný docentom, 2015 potom profesorom.
Venuje sa aj bohatej popularizačnej a organizačnej činnosti. Jeho najvýznamnejším projektom je festival Theatrum Kuks založený v roku 2002 spolu s divadelným súborom Geisslers Hofcomoedianten. Za neho získal "Poctu festivalu ... budúca vlna / next wave ..." za producentský čin roka (2011) a Cenu poroty Europa Nostra (2016).
Chrám svätého Teodora Tirona (Panagiurište)

Chrám svätého Teodora Tirona (), známy aj ako len Chrám svätého Teodora () je pravoslávny chrám z 16. storočia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky.
Lokalita.
Chrám svätého Teodora Tirona sa nachádza v centrálnej časti mesta Panagiurište. Leží na severozápadnom úpätí pahorku Maňovo Bărdo, na ktorom stojí Národný pamätný komplex Aprilci.
Dejiny.
Chrám svätého Teodora je najstarším chrámom v Panagiurišti. Bol postavený v priebehu 16. storočia, keď Panagiurište začalo ekonomicky rásť a prosperovať.
Chrám bol postavený z finančných prostriedkov zámožnejších obyvateľov Panagiurišta. Výstavba nových kresťanských chrámov nebola v 16. storočí v Bulharsku osmanskými úradmi v zásade povoľovaná. Chrám svätého Teodora Tirona je tak výnimkou, ktorú odôvodňovalo špeciálne postavenie Panagiurišta. To vyplývalo zo skutočnosti, že v ňom žili príslušníci špeciálnych bulharských povolaní, ktorí mali špeciálne práva a boli oslobodení od daňovej povinnosti. Patrili k nim predovšetkým tzv. derventžijovia (špeciálna vojenská zložka ochraňujúca horské priechody) a dželepkešani (chovatelia oviec a kôz, ktorí časť svojich stád chovali špeciálne pre potreby štátu, ktorý ich každoročne vykupoval za fixne stanovené ceny). Neskôr k privilegovaným vrstvám patrili aj beglikčijovia (výkupcovia daní) a dželepčijovia (výkupcovia dobytka). Prítomnosť týchto vrstiev dávala osade privilegované postavenie a bránilo osídľovaniu miesta Turkami. Pravdepodobne ešte v 16. storočí bola pri budove otvorená chrámová škola, kde kňazi učili deti čítať a písať v bulharskom jazyku.
Chrám bol vážne poškodený a vypálený počas nájazdov kărdžalijcov na prelome 18. a 19. storočia. Následne bol reštaurovaný v rokoch 18081809. V tom čas už chrám nepostačoval rozrastajúcemu sa obyvateľstvu a tak bol k južnej fasáde budovy v rokoch 18181823 pristavaný nový, väčší a priestrannejší Chrám Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu. Obidva chrámy boli vypálené v priebehu udalostí aprílového povstania v roku 1876. Po oslobodení Bulharska v roku 1878 bol chrám spolu s Chrámom Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu zreštaurovaný. Reštauračné práce prebiehali v rokoch 18781880.
Súčasné využitie budovy.
Chrám svätého Teodora sa od poslednej rekonštrukcie na konci 19. storočia až do súčasnosti používa ako krstiteľnica, ako aj miesto na ospevovanie mŕtvych.
Charakteristika.
Stavba je podľa jednoloďová s polvalcovou klenutou sedlovou strechou. Interiér budovy je dobre presvetlený širokými oknami na severnej a západnej strane. Má spoločnú stenu (južnú) s vedľajším, neskôr postaveným Chrámom Vstupu presvätej Bohorodičky do chrámu.
Je pravdepodobné, že vo vnútri budovy bola kedysi nástenná fresková výzdoba, z ktorej však po opakovanom poškodení chrámu nič nezostalo. Steny sú dnes holé, len s modrým lemovaním na rohoch.
Ikonostas je jednoduchej drevenej konštrukcie. Vyrezávaná je len koruna v jeho hornej časti. Bol vyrobený po oslobodení Bulharska. Oltárne ikony boli namaľované v roku 1885. Ich autorom je Nikola Obrazopisov.
Panagiurište

Panagiurište môže byť:
v Bulharsku:
Blato (vrch vo Veporských vrchoch)

Blato () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Michalová, približne východne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Bacúch a Michalová. Najbližšími sídlami sú juhozápadne situovaná Michalová a Pohronská Polhora, západne leží Brezno, severne Beňuš, Bacúch, Polomka a Závadka nad Hronom a juhovýchodne Tisovec.
Opis.
Blato leží v severnej časti Veporských vrchov, v hrebeni vedúcom západným smerom z Fabovej hole () cez Lešník () na Michalovú (). Severne na nachádza vrch Bučiny (), Brestovec (), Ďurová () a Magura (), východne Kráľovská hora (), Skalka (), Veľká Smrekovica (), Malá Smrekovica (), Lešník (), Javorinka (), Psica (), Fabova hoľa () a Vysoký vrch (), južne Kučalach (), Bánovo (), Báňova (), Vysoká () a Lômik () a západne Zrazy () a Michalová (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Hron, kde vodu zo severných svahov odvádza Veľký Zelený potok, zo západných Haviarov potok a z južných jeho prítok Lieskový potok, smerujúce do Rohoznej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý však obklopuje horskú lúku, umožňujúcu obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít tak možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov, Nízke Tatry a Poľanu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z obce Michalová a Pohronská Polhora.
Gejza Porubszky

ThDr. Gejza Porubszky (; * 12. marec 1887, Hronovce† 6. august 1971, Várpalota) bol rímskokatolícky kňaz a politik v období medzivojnového Česko-Slovenska a maďarského kráľovstva.
Životopis.
Teologické štúdiá ukončil na Pazmáneu vo Viedni a získal tam doktorát. Začínal ako kaplán v Nagyoroszi a v Leviciach. Počas I. svetovej vojny bol dva roky poľným kaplánom na haličskom a talianskom fronte. Za túto činnosť mu bol udelený kaplánsky záslužný kríž s mečmi, Červený kríž s mečmi a tímový kríž Károly. V roku 1918 sa nakrátko stal kaplánom v Ostrihome a v Nových Zámkoch. Od roku 1921 bol farárom v Kameníne, kde zotrval až do roku 1938. Bol členom Krajinskej kresťansko-socialistickej strany. V parlamentných voľbách v roku 1935 bol zvolený za jej poslanca. O mandát prišiel v súvislosti so zmenou hraníc Česko-Slovenska po Viedenskej arbitráži v závere roku 1938. Ešte predtým 7. októbra 1938 sa v Bratislave zúčastnil na zasadnutí Maďarskej národnej rady, kde prítomní vyhlásili odtrhnutie sa od Česko-Slovenska. Po Viedenskej arbitráži v Štúrove oficiálne vítal prichádzajúcu maďarskú armádu. Následne bol kooptovaný do maďarského parlamentu ako zástupca novopripojených území. Poslancom zostal aj po voľbách v roku 1939 do roku 1944. Po skončení II. svetovej vojny bol vysídlený z Česko-Slovenska. Následne pôsobil ako farár v Hédervári.
Africký pohár národov 1962

Africký pohár národov 1962 bol tretím ročníkom Afrického poháru národov, medzinárodného futbalové turnaja pod hlavičkou CAF. Turnaj sa hral v Etiópii v dňoch od 14. do 21. januára 1962. Zúčastnili sa ho prvýkrát štyri tímy. Všetky zápasy sa hrali v meste Addis Abeba.
Víťazom turnaja sa stala domáca , vo finále zdolala Zjednotenú arabskú republiku, dnešný 4:2 po predĺžení.
Na turnaji bol zaznamenaný najvyšší priemer gólu na zápas v histórii Afrického poháru národov.
Andoni Iraola

Andoni Iraola Sagarna (* 22. jún 1982, Usurbi) je futbalový tréner a bývalý profesionálny futbalista, ktorý hral ako pravý obranca. V súčasnosti je trénerom klubu AFC Bournemouth, ktorý pôsobí v Premier League.
Väčšinu svojej profesionálnej kariéry strávil v Athletic Bilbao. Počas 12 sezón nastúpil v 510 súťažných zápasoch.
Iraola začal svoju trénerskú kariéru v roku 2018 a tri roky trénoval Rayo Vallecano.
Hráčska kariéra.
Athletic Bilbao.
Počas svojich 12 sezón v klube Iraola nikdy neodohral menej ako 30 ligových zápasov a strelil gól vo všetkých ligových sezónach okrem jednej. Počas svojho pôsobenia v klube skončil trikrát druhý v pohári Copa del Rey a bol finalistom v Európskej lige UEFA 2011/2012. 28. januára 2007 strelil dva góly pri výhre Athletica 2:0 nad susedným Realom Sociedad, ktorý napokon zostúpil. Athletic sa zostupu len tesne vyhol a umiestnil sa na 17. priečke v tabuľke. Bol kapitánom tímu vo svojom poslednom zápase - finále Copa del Rey v roku 2015, ktoré Athletic prehral 3:1 nad Barcelonou.
New York City.
V júni 2015 sa 33 ročný Iraola prvýkrát vo svojej kariére presťahoval do zahraničia a podpísal zmluvu s klubom New York City FC. Debutoval 12. júla proti Torontu FC na Yankee Stadium.
17. novembra 2016 oznámil svoj odchod do futbalového dôchodku.
Trénerská kariéra.
AEK Larnaca.
18. júna 2018 bol Iraola vymenovaný za trénera cyperského klubu AEK Larnaca FC a nahradil tým svojho krajana Imanola Idiakeza. 14. januára bol prepustený po tom ako počas dvoch mesiacoch s klubom nevyhral ani jeden zápas.
Mirandés.
10. júla 2019 Iraola nahradil odchádzajúceho Borju Jiméneza na čele CD Mirandés. Klub v tom čase čerstvo postúpil do Segunda División. Druhýkrát v 92-ročnej histórii priviedol klub do semifinále Copa Del Rey v sezóne 2019/2020 pričom v súťaži porazil kluby ako Celta de Vigo, Sevilla FC a Villarreal. 21. júla 2020 klub opustil, pretože mu vypršala zmluva.
Rayo Vallecano.
Iraola ostal v Segunda División a v auguste 2020 sa stal trénerom klubu Rayo Vallecano. S klubom sa mu podarilo postúpiť do La Liga po tom ako v play-off v sezóne 2020/2021 porazili Leganés a Gironu. Následne predĺžil zmluvu až do roku 2022.
Vo februári 2023 Iraolu oslovil Leeds United z Premier League, ale nedostal povolenie opustiť Royo Vallecano. Odišiel na konci sezóny, keď odmietol ponuku na obnovenie zmluvy.
Bournemouth.
19. júna 2023 bol Iraola vymenovaný za trénera AFC Bournemouth a s klubom podpísal zmluvu na 2 roky. Klub v ten istý deň prepustil Garyho O'Neila.
Thomas Frank

Thomas Frank (* 9. október 1973, Frederiksværk) je dánsky profesionálny futbalový tréner. V súčasnosti je trénerom klubu Brentford FC, ktorý pôsobí v Premier League.
Trénerská kariéra.
Brøndby.
Po osemnástich rokoch trénovania mládeže počas ktorých pôsobil ako manažér niekoľkých dánskych mládežníckych reprezentácií, sa Frank v roku 2013 stal trénerom dánskeho klubu Brøndby IF. V sezónach 2013/2014 a 2014/2015 dosiahol 4. a 3. miesto, čo zabezpečilo postup do do kvalifikačnej fázy Európskej ligy, ale nepodarilo sa mu priviesť klub do skupinovej fázy ani v jednej sezóne. 9. marca 2016 z Brøndby odišiel.
Brentford.
Po jeho odchode v roku 2016 prešiel do anglického Brentfordu, kde dva roky pôsobil ako asistent Deana Smitha, a v októbri 2018 bol povýšený do úlohy hlavného trénera. Na konci sezóny 2020/21 sa Frank stal iba druhým trénerom Brentfordu, ktorý klub doviedol k postupu do Premier League.
Premier League (2021-dodnes).
V sezóne 2021/2022 sa Brentford umiestnil na konečnej 13. pozícií v tabuľke. Frank taktiež s klubom podpísal predĺženie zmluvy do roku 2027. 
V sezóne 2022/2023 Brentford išiel do posledného hracieho kola sezóny s víziou boja o miesto v európskej súťaži, ale aj napriek víťazstvu 1:0 nad Manchestrom City výsledky iných klubov viedli k tomu, že Brentford skončil v tabuľke na 9. mieste. 
Trénerské štatistiky.
"K 9. januáru 2023 "
Ján Zeman (kňaz)

Ján Zeman (* 25. jún 1885, Myjava - † 14. január 1975, Trenčín) bol evanjelický kňaz, národný a kultúrny pracovník a politik agrárnej strany v období medzivojnového Česko-Slovenska. 
Pochádzal z chudobnej remeselnícko-roľníckej rodiny. Študoval na evanjelickom lýceu v Bratislave. V tomto meste následne pokračoval štúdiom teológie. Pre svoje slovenské národné presvedčenie sa dostával do sporov s maďarskými úradmi. Už počas štúdií prispieval do dobových periodík (domácich i amerických). Po skončení štúdií sa stal kaplánom na trenčianskej fare, kde sa neskôr stal aj farárom a v roku 1921 sa tam trvalo usadil. Ako farár vo viacerých obciach Považia vyvinul bohatú národnú a osvetovú činnosť. Zakladal spolky, spevokoly, divadelné krúžky alebo knižnice. Po vzniku Česko-Slovenska sa stal členom župného zastupiteľstva Trenčianskej župy a po župných voľbách v roku 1923 členom Považskej župy za agrárnu stranu. Redigoval Považské listy a vyvíjal politickú činnosť medzi roľníckym ľudom na Považí. 
V parlamentných voľbách v roku 1925 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. Mandát nadobudol až dodatočne 13. decembra 1927, kedy nastúpil na uprázdnený mandát po smrti poslanca Pavla Blaha. Poslanecké kreslo obhájil aj po parlamentných voľbách v roku 1929. Po nasledujúcich voľbách v roku 1935 prestúpil do hornej komory Národného zhromaždenia, kde zotrval do zániku činnosti parlamentu na prelome rokov 1938/1939. Ešte krátko predtým v decembri 1938 prestúpil spolu so svojimi kolegami do senátorského klubu HSĽS. 
Pôsobil aj ako podpredseda Štefánikovej spoločnosti a predseda Národohospodárskeho zboru Považia. Významné funkcie zastával aj v rámci slovenskej evanjelickej cirkvi (konsenior alebo generálny presbyter). Mal zásluhy na poštátnení Teologickej vysokej školy v Bratislave, ktorá následne získala status teologickej fakulty.
V období Slovenského štátu pôsobil v opozícii voči vládnemu režimu a podporoval odboj. Po skončení vojny sa stal nakrátko predsedom MNV (starostom) Trenčína. Po zrušení trenčianskeho seniorátu v roku 1953 pôsobil ešte štyri roky ako kňaz v Trenčíne a v roku 1957, sklamaný vývinom udalostí, rezignoval a dožil v Trenčíne.
Africký pohár národov 1996

Africký pohár národov 1996 bol jubilejným 20. ročníkom Afrického pohára národov pre národné tímy pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj hostila Južná Afrika v období od 13. januára do 3. februára 1996. Obhajcom titulu bola .
Počet tímov na turnaj sa zvýšil na 16, ktoré boli rozdelené do štyroch skupín. V poslednej chvíli sa z turnaja odhlásila pod tlakom vtedajšieho diktátora Saniho Abachu. Ich miesto bolo ponúknuté Guiney no tá odmietla účasť kvôli nedostatku času na prípravu a tak sa na turnaji predstavilo 15 tímov.
Víťazom turnaja sa po prvýkrát stala , ktorá vo finále zdolala 2:0.
Kvalifikované tímy.
Pre Angolu, Libériu a domácu Južnú Afriku išlo o debut na tomto turnaji.
Africký pohár národov 1963

Africký pohár národov 1963 bol štvrtým ročníkom Afrického poháru národov, medzinárodného futbalové turnaja pod hlavičkou CAF. Turnaj sa hral v Ghane v období od 24. novembra do 1. decembra 1963. Počet tímov na turnaji sa zvýšil na šesť. Tímy boli rozdelené do dvoch skupín, pričom víťazi skupín hrali vo finále a tímy na druhých miestach hrali zápas o tretie miesto.
Víťazom turnaja sa stala domáca .
Michalová (rozlišovacia stránka)

Michalová môže byť:
DFB-Pokal

DFB-Pokal (tiež známy ako Nemecký pohár) je nemecký futbalový pohár, riadený Nemeckým futbalovým zväzom (DFB). Súťaž vznikla v roku 1935. Súťaže sa zúčastňuje 64 tímov vrátane všetkých tímov z Bundesligy a 2. Bundesligy. Koná sa od augusta do mája a víťaz sa kvalifikuje do skupinovej fázy Európskej ligy UEFA a tiež sa kvalifikuje do DFL-Supercup (superpohár). Tento pohár je považovaný za druhý najdôležitejší v nemeckom futbale.
Najúspešnejším tímom je Bayern Mníchov, ktorý má 20 titulov. Aktuálnym držiteľom je Bayer Leverkusen, ktorý vo finále v roku 2024 zdolal 1. FC Kaiserslautern .
História.
Súťaž vznikla v roku 1935 vtedy ešte pod názvom "Tschammer-Pokal." Prvým držiteľom tohto titulu bol 1. FC Nürnberg. Každoročne sa finále hráva na Olympijskom štadióne v Berlíne od roku 1985. Do turnaja sa automaticky kvalifikujú všetky tímy z Bundesligy a 2. Bundesligy a štyri najlepšie tímy z 3. Bundesligy. Zostávajúcich 21 miest pridelia víťazom pohárov v regionálnych futbalových zväzoch. Ostanú posledné tri miesta, ktoré sú pridelené trom oblastným zväzom s najväčším počtom mužských tímov.
Jediným tímom, ktorý sa nemôže zúčastniť súťaže sú rezervné tímy (napr. Bayern München II).
DFL-Supercup

DFL-Supercup je nemecký futbalový superpohár, jednozápasová súťaž, ktorá sa hrá pred začiatkom ligovej sezóny. Proti sebe sa postavia dva kluby, pričom jeden je víťaz Bundesligy a druhý víťaz nemeckého poháru. Organizátorom je Deutsch Fußball Liga (preto tá skratka DFL), pred rokom 2010 sa to nazývalo DFB-Supercup, pretože organizátorom bol Deutscher Fußball-Bund (Nemecký futbalový zväz).
Pokiaľ obe súťaže vyhrá jeden klub (v tom prípade hovoríme že získal tzv. double) sa víťaz stretne v tomto zápase proti tímu, ktorý skončil v konečnej tabuľke Bundesligy nad druhom mieste. Pokiaľ sa zápas nerozhodne po 90 minútach nasleduje hneď penaltový rozstrel (toto pravidlo platí od roku 2010).
Prehľad zápasov DFL-Supercup.
Poznámky
1 vicemajster Bundesligy
Major League Soccer

Major League Soccer je najvyššie profesionálna futbalová súťaž v USA a Kanade založená v roku 1993 (prvý ročníka sa však odohral v roku 1996). V lige hrá 29 tímov (26 je z USA a 3 z Kanady).
Základná časť sa začína na konci februára alebo začiatkom marca a končí v októbri, každý tím odohrá 34 kôl. Najlepší tím základnej častí získa MLS Supporters' Shield. 14 najlepších tímov postúpi do play-off, ktoré vyvrcholí koncom novembra v zápase o MLS Cup.
S priemernou návštevnosťou 20 000 divákov na zápas je MLS treťou najsledovanejšou ligou v Spojených štátoch (po NFL a MLB) a je siedmou najnavštevovanejšou ligou na svete.
MLS bola založená v roku 1993 ako súčasť úspešnej kandidatúry na usporiadanie Majstrovstiev sveta vo futbale 1994. Prvú sezónu odohralo v roku 1996 desať tímov. Na začiatku sa MLS stretávala s veľkými finančnými problémami, v novembri 2001 bola kvôli finančným problémom liga zrušená, dva dni po zrušení sa však na pokyn amerického podnikateľa Lamara Hunta (vlastník tímov Columbus Crew a Sporting Kansas City v MLS a Kansas City Chiefs v NFL) liga obnovená. Od tej doby sa liga rozšírila na 29 tímov, všetky tímy začali hrať na štadiónoch určených priamo na futbal. Návštevnosť prekonávala NHL a NBA a do ligy začali prichádzať hviezdy ako napr. David Beckham. MLS získala televízne práva a začala sa pohybovať v kladných číslach.
Formát súťaže.
Základná časť MLS prebieha od konca februára alebo začiatkom marca do októbra. Tímy sú rozdelené do dvoch konferencií na Východnú a Západnú, tak aby každý tím odohral 34 zápasov. V priebehu sezóny je krátka prestávka, počas ktorej sa hráva tzv. All-Star Game, exhibičný zápas najlepších hráčov ligy. Od roku 1996 mala All-Star Game niekoľko formátov ako napr.: zápas najlepších hráčov Východnej konferencie proti najlepším zo Západnej alebo zápas proti najlepším tímom z Európy (v All-Star Game si zahrali napríklad tímy ako Real Madrid CF, Arsenal FC alebo Bayern Mníchov). Od roku 2020 v All-Star Game hrajú najlepší hráči MLS proti výberu mexickej Ligy MX.
Na konci základnej časti získa tím s najviac získanými bodmi MLS Supporters' Shield a bude mať výhodu domáceho prostredia v play-off.
Po základnej časti nasleduje play-off, ktoré vyvrcholí v novembri. Do play-off postupuje deväť najlepších tímov z každej konferencie pričom najlepších sedem postúpi priamo do osemfinále a tímy na ôsmom a deviatom mieste čaká šestnástfinále. Víťazovia konferencií sa v novembri stretnú o MLS Cup.
Tímy v sezóne 2023.
V sezóne 2023 v lige pôsobí 29 tímov, ktoré sú rozdelené do dvoch konferencií. V sezóne 2023 pribudol tím St. Louis City SC.
Externé odkazy.
https://www.mlssoccer.com/
Majstrovstvá klubov FIFA 2023

Majstrovstvá klubov FIFA 2023 je 20. ročníkom Majstrovstiev klubov FIFA, ktorý sa bude konať v Saudskej Arábii v období od 12. do 22. decembra 2023. Obhajcom titulu je Real Madrid CF, ten ale na turnaj nekvalifikuje, keďže v Lige majstrov UEFA 2022/23 skončil Real v semifinále proti Manchestru City.
Pôjde o posledné Majstrovstvá sveta klubov so siedmimi tímami pred rozšírením turnaja na 32 tímov v roku 2025.
Externé odkazy.
https://www.fifa.com/tournaments/mens/clubworldcup
Pathé

Pathé (iné názvy: Pathé Frères, Pathé Consortium Cinéma, Pathé Distribution, AMLF a Renn Productions) je názov rôznych francúzskych firiem, ktoré založili a pôvodne riadili bratia Pathé z Francúzska od roku 1896.
Pathé je významná filmová produkčná, výrobná a distribučná spoločnosť, ktorá prostredníctvom svojej dcérskej spoločnosti Pathé Cinémas a televíznych sietí v celej Európe vlastní niekoľko reťazcov kín.
Spoločnosť, ktorej meno sa spája s históriou kinematografie, bola založená a riadená vo Francúzsku, pôvodne bratmi Pathéovými: Charlesom a Émilom Pathé. Začiatkom 20. storočia sa Pathé stala najväčšou spoločnosťou na výrobu a distribúciu filmov a zariadení na svete. V roku 1908 Pathé vymyslelo úvodný filmový žurnál, ktorý bol premietaný v kinách pred celovečerným filmom.
Pathé je po Gaumontovi druhou najstaršou stále fungujúcou filmovou spoločnosťou na svete. Začiatkom 21. storočia vlastní Pathé Jérôme Seydoux a Gaumont Nicolas Seydoux. V druhej polovici 20. storočia bol šéfom Pathé Claude Berri.
Gaumont

The Gaumont Film Company, často skrátená na Gaumont, je francúzska filmová spoločnosť so sídlom v Neuilly-sur-Seine vo Francúzsku. Založená inžinierom a vynálezcom Léonom Gaumontom (* 1864† 1946) v roku 1895 a je najstaršou existujúcou filmovou spoločnosťou na svete, ktorá vznikla pred inými firmami ako Pathé (založená v roku 1896), Titanus (1904), Nordisk Film (1906) alebo Paramounta Nikkatsu (1912).
Gaumont prevažne produkuje, koprodukuje a distribuuje filmy a v roku 2011 95 % konsolidovaných výnosov Gaumontu pochádzalo z filmovej divízie. Spoločnosť sa čoraz viac stáva producentom televíznych seriálov so svojou americkou dcérskou spoločnosťou Gaumont International Television, ako aj s existujúcimi francúzskymi výrobnými funkciami.
Gaumont riadi Nicolas Seydoux (prezident), Sidonie Dumas (generálna riaditeľka) a Christophe Riandee (zástupca generálneho riaditeľa). V druhej polovici 20. storočia bol šéfom Gaumontu Alain Poiré.
Najstaršia filmová spoločnosť na svete Gaumont bola aj výrobcom fotoaparátov, laboratórií na tlač filmov (GM Film), filmových štúdií (Cité Elgé) a okruhu kín.
Michalová (vrch vo Veporských vrchoch)

Michalová () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Michalová, približne východne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obcí Bacúch, Beňuš, Michalová a mesta Brezno. Najbližšími sídlami sú severne situovaný Beňuš a južne ležiaca Michalová a Pohronská Polhora, západne sa nachádza Brezno a severovýchodne Bacúch a Polomka.
Opis.
Michalová leží v severnej časti Veporských vrchov, v hrebeni vedúcom západným smerom z Fabovej hole () cez Lešník () na Hrachoviská (). Severne na nachádza Beňuška (), Vrchbánsky grúň (), Babina () a Bučiny (), východne Brestovec (), Magura (), Kráľovská hora (), Ďurová (), Lešník () a Blato (), južne Vysoká (), Lômik (), Klenovský Vepor () a Zrazy () a západne Koreňová (), Skalka () a Hrachoviská (). Masív je súčasťou povodia rieky Hron, kde vodu zo severných svahov odvádzajú kratšie potoky, voda zo západných svahov odteká potokom Zadný Hliník a z južných Michalovským potokom do Rohoznej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrcholovú oblasť pokrýva súvislý, miestami mladý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít však možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov, Nízke Tatry a Poľanu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z okolitých obcí.
City Ground

City Ground je viacúčelový štadión v anglickom meste Nottingham slúžiaci najmä na futbalové zápasy. Štadión je domovským štadiónom klubu Nottingham Forest, ktorý momentálne pôsobí v Premier League. S kapacitou štadióna 30 445 divákov je to 24. najväčší štadión v Anglicku.
História.
Nottingham Forest FC sa presťahoval na svoj nový štadión 3. septembra 1898 - 33 rokov po založení klubu. 12. októbra 1957 bola na City Ground otvorená nová tribúna East Stand, ktorá mala lavičky až pre 2 500 fanúšikov. Nové svetlomety boli prvýkrát oficiálne zapnuté 11. septembra 1961. Rekordný počet divákov bola stanovený v októbri 1967, keď Forest porazil Manchester United 3:1 pred zrakmi 49 946 divákov.
Hlavná tribúna bola z veľkej časti prestavaná v roku 1965, ale 24. augusta 1968 vypukol počas zápasu proti Leeds United požiar. Ten vypukol v kotolni tesne pred koncom polčasu. Tribúna bola značne poškodená, ale napriek tomu nebol žiadny z divákov zranený.
Hlavná tribúna bola postavená v roku 1980 za 2 milióny libier. Nová tribúna mala kapacitu pre 10 000 divákov. Súčasťou tejto tribúny bolo aj 36 šatní a veľká prijímacia hala. Drámy anglického futbalu na konci 80. rokov viedli k rekonštrukcii tribúny Bridgford v roku 1992, ktorá mala po rekonštrukcií 7 710 miest. Neobvyklý tvar strechy bol navrhnutý tak, aby umožnil slnečnému svetlu dosiahnuť na neďaleké domy na Colwick Road.
Trent End je najnovšia tribúna na City Ground. Bola prestavaná pred majstrovstvá Európy vo futbale v roku 1996. Pridalo to 7 338 miest, čím sa celková kapacita štadióna zvýšila na 30 576. 
Tribúny.
Na štadióne sa nachádzajú štyri tribúny:
Prestavba štadióna.
28. februára 2019 klub potvrdil predĺženie prenájmu mestského pozemku, čo mu umožnilo pokračovať v plánoch na prestavbu štadióna a jeho okolia. Ústredným bodom bude nahradenie súčasnej tribúny Peter Taylor Stand novou tribúnou s kapacitou 10 000 miest a vylepšenia v okolí Trent End a tribún Brian Clough Stand a Bridgford Stand. Na novej tribúne Peter Taylor Stand sa bude nachádzať múzeum, nový fanshop, skyboxy a celý rad možností salónikov a reštaurácií. 
Vďaka novej najmodernejšej štruktúre sa kapacita City Ground stane najvyššou v East Midlands a po dokončení dosiahne 38 000 miest na sedenie. 
Klub veril, že stavebné práce sa začnú na konci sezóny 2019/20. Plány prestavby boli dočasne pozastavené z dôvodu pandémie COVID-19. 1. júna 2021 Nottingham Forest predložil prerobenú žiadosť na prestavbu štadióna. Po dlhom oneskorení 28. júla 2022 udelila rada mestskej časti Rushcliffe klubu stavebné povolenie.
Zápasy UEFA Euro 1996.
"Viac v článku: Majstrovstvá Európy vo futbale 1996"
Nasledujúce zápasy sa hrali na City Ground počas skupinovej fázy turnaja UEFA EURO 1996.
EFL League One

The English Football League One známa kvôli sponzorským účelom ako Sky Bet League One alebo jednoducho League One je tretia úroveň v systéme anglickej futbalovej ligy.
Založená bola v sezóne 2004/2005 ako Football League One. Ide o rebranding bývalej Football League Second Division, ktorá je sama o sebe rebrandingom už zaniknutej Football League Third Division pred spustením Premier League v roku 1992.
Klub Fleetwood Town je najdlhšie pôsobiacim klubom v tretej divízii po postupe z EFL League Two na konci sezóny 2013/14. 
V tejto divízii momentálne súťaží osem bývalých klubov Premier League; Barnsley, Blackpool, Bolton Wanderers, Charlton Athletic, Derby County, Portsmouth, Reading a Wigan Athletic. 
Systém ligy.
V tejto divízii sa nachádza 24 klubov. Každý klub hrá proti každému počas celej sezóny dvakrát (raz doma a raz vonku). Za víťazstvo sa udeľujú tri body, za remízu jeden a za prehru nula. Na konci sezóny 3 kluby postúpia do EFL Championship a štyri kluby zostúpia do EFL League Two 
Na konci každej sezóny prvé dva kluby v tabuľke postupujú priamo do EFL Championship. 
Kluby, ktoré sa umiestnili na treťom až šiestom mieste postupujú do play-off, kde sa pobijú o tretiu postupovú pozíciu. Semifinále play-off hrá tretí proti šiestemu a štvrtý proti piatemu. Semifinále sa hrá na 2 zápasy - doma a vonku. Finále sa hra na štadióne Wembley. 
Štyri kluby, ktoré na konci sezóny skončili na posledných 4 miestach zostúpujú do EFL League Two a nahradia ich tri najlepšie kluby a klub, ktorý vyhral play-off v tejto divízii.
Africký pohár národov 1994

Africký pohár národov 1994 bol 19. ročníkom Afrického pohára národov pre národné tímy pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj sa hral v Tunisku v dňoch od 26. marca do 10. apríla 1994. Obhajcom titulu boli . Bol to posledný turnaj na ktorom sa predstavilo 12 tímov.
Víťazom turnaja sa stala , vo finále zdolali Zambiu 2:1.
Kvalifikované tímy.
 nahradil na turnaji , ktoré bolo diskvalifikované.
Pre a išlo o debut na turnaji.
Africký pohár národov 1965

Africký pohár národov 1965 bol piatym ročníkom Afrického poháru národov, medzinárodného futbalové turnaja pod hlavičkou CAF. Turnaj hostilo Tunisko v dňoch od 12. do 21. novembra 1965. Toto posledné vydania tohto turnaja v nepárnom roku, až do roku 2013 sa APN hral v párnych rokoch.
Víťazom turnaja sa stala .
Africký pohár národov 1992

Africký pohár národov 1992 bol 18. ročníkom Afrického pohára národov pre národné tímy pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj hostil Senegal v dňoch od 12. januára do 26. januára 1992. Titul obhajovalo .
Víťazom turnaja sa stalo , ktoré vo finále zdolalo Ghanu až po penaltovom rozstrele. Rozstrel skončil 11:10 pre Pobrežie Slonoviny a o ich víťazstve rozhodovali až brankári.
Farmtrac Tractors Europe

Farmtrac Tractors Europe Sp. z o. o. je výrobca poľnohospodárskych traktorov so sídlom v Mrągowe. 100 % akcií spoločnosti vlastní indická spoločnosť Escorts Ltd.
StudioCanal

StudioCanal SAS (iné názvy: Le Studio Canal+, Canal Plus, Canal+ Distribution, Canal+ DA, Canal+ Production, Canal+ Image alebo StudioCanal International) je francúzska filmová koprodukčná, akvizičná, produkčná a distribučná spoločnosť, ktorá vlastní tretiu najväčšiu filmovú knižnicu na svete. Spoločnosť je súčasťou skupiny Canal+, ktorej vlastníkom je spoločnosť Vivendi. 
Firma pôsobiaca v troch hlavných Európskych krajinách, konkrétne Francúzsko, Spojené kráľovstvo a Nemecko, ako aj Austrália a Nový Zéland či Oceánia a nedávno aj v Quebecu. StudioCanal distribuuje každý rok v Európe okolo päťdesiat filmov.
StudioCanal má aj zoznam 5 000 britských, talianskych, francúzskych, nemeckých a amerických filmov, ktorým zabezpečuje zachovanie, reštaurovanie a vysielacie práva na televíznych kanáloch a streamingových stránkach. Taktiež spravuje aj predaj práv na tieto filmy.
Africký pohár národov 1968

Africký pohár národov 1968 bol šiestym ročníkom Afrického poháru národov, medzinárodného futbalové turnaja pod hlavičkou CAF. Turnaj sa hral v Etiópii v dňoch od 12. do 21. januára 1968. Na turnaji sa prvýkrát predstavilo osem účastníkov. Tímy boli rozdelené do dvoch skupín po štyri a z každej skupiny postúpili prví dvaja do semifinále. Obhajcom titulu bola Ghana.
Víťazom turnaja sa stalo Kongo-Kinshasa, dnešné DR Kongo.
Republikánský dorast československého vidieka

Republikánsky dorast československého vidieka, oficiálnym názvom Ríšska jednota Republikánskeho dorastu československého vidieka, bola mládežnícka organizácia Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu a zároveň najväčšia mládežnícka politická organizácia v čase prvej česko-slovenskej republiky.
História.
Základom organizácie bola mládež českej agrárnej strany, ktorá vznikla v roku 1907 pod názvem "Agrární dorost". Po vzniku Česko-Slovenska a zlúčení českej agrárnej strany so slovenskou Národnou republikánskou stranou roľníckou, Slovenskou národnou a roľníckou stranou, oddelenou v roku 1920 zo Slovenskej národnej strany a Slovenskou domovinou – stranou maloroľníckeho ľudu do Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu, vzniká v roku 1921 jednotná česko-slovenská mládežnická organizácia pod názvem Republikánský dorast československého vidieka.
Na Slovensku Republikánský dorast pösobil tiež pod názvom Mladá slovenská agrárna generácia. Organizácia agrárnej strany ako druhá najsilnejšia strana na Slovensku po Hlinkovej slovenskej ľudovej strane pôsobila ako hlavná sila za jednotný štát. Politicky podporovala zahraničnú politiku Milana Hodžu a praktickú hospodárskú regionálnu politiku podľa konceptu Antonína Švehlu. Na Slovensku bola hlavným politickým súperom Republikánskeho dorastu československého vidieka Hlinkova mládež.
Po prijatiu Žilinskej dohody v októbri 1938 a vyhlásenie slovenskej autonómie v druhej česko-slovenskej republike sú všetky celoštátne organizované politické organizácie rozpustené. Českí mladí agrárníci zakládajú Mladú národnú jednotu. Na Slovensku je rozhodnuté o vstupe všetkých slovenských členov do Hlinkovej mládeže, ktorá je budovaná ako jednotná organizácia slovenskej mládeže.
Po druhej svetovej vojne veľká časť slovenských bývalých členov Republikánskeho dorastu vstupuje do Demokratickej strany.
Členská základňa.
Republikánsky dorast československého vidieka bol najväčšou politickou mládežníckou organizáciou v období prvej republiky. 1. januára 1936 mal Republikánsky dorast československého vidieka 109 004 členov v 4451 miestnych a okresných organizáciách. V roku 1938 mal vyše 130 000 členov.
Kaskadérstvo

Kaskadérstvo je profesia pri ktorej sa vykonávajú nebezpečné aktivity a činnosti. Osoby realizujúce túto profesiu sa nazývajú kaskadéri (iné názvy: kaskadérsky dvojník, dablér, artista alebo akrobat). Sú to vyškolení profesionáli, ktorí vykonávajú odvážne činy, kaskády pre film, televíziu, divadlo či rôzne šou. Kaskadéri sa zvyčajne objavujú vo filmovej branži, na rozdiel od odvážlivcov, ktorí vystupujú pre živé publikum. Keď zaujmú miesto iného herca, sú známi ako kaskadérsky dvojníci (dubléri).
Kaskadér je umelec, ktorý má na starosti nahradenie herca alebo vykonanie nebezpečného kúsku pri natáčaní scény s rizikom zranenia alebo vyžadujúcej konkrétnu fyzickú či inú zručnosť. Kaskadér je vo všeobecnosti športovec, šofér, pilot alebo akrobat, špecializujúci sa na riskantné akčné scény.
Rozdelenie.
Hlavné delenie kaskadérskych kúskov:
Tutevov dom

Tutevov dom () je dom z obdobia bulharského národného obrodenia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu.
Lokalita.
Tutevov dom sa nachádza v centrálnej časti mesta Panagiurište. na ulici „20. april“ (, doslova "ulica 20. apríla") č. 10.
Dejiny.
Výstavba budovy prebiehala v rokoch 18731874. V roku 1875 bol dom vyzdobený freskami, pričom autorom fresiek bol panagiurský umelec Ivan Gălăbov. Majiteľom budovy bol bohatý panagiurský obyvateľ, obchodník a priamy účastník revolučných udalostí aprílového povstania, Ivan Tutev.
Dom je miestom, kde bolo 20. apríla 1876 miestnymi povstalcami a členmi tzv. dočasného vedenia vyhlásené aprílové povstanie. V dome bol vtedy ubytovaný Georgi Benkovski (dom je posledným miestom, kde v Panagiurišti býval), ktorý spolu s Panajotom Volovom, Zacharim Stojanovom a Georgim Ikonomovom vyhlásili povstanie okamžite potom, ako im bolo doručený tzv. Krvavý list z Koprivštice, ktorý oznamoval, že Koprivštica povstala.
V roku 1947 darovali potomkovia majiteľa domu Ivana Tuteva, budovu miestnym úradom, aby mohla byť prerobená na múzeum. V roku 1964 bol budove pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu.
V súčasnosti sa budova využíva ako múzeum.
Múzejná expozícia.
Múzejná expozícia patrí pod správu panagiurského historického múzea. Je venovaná pamätnému dňu 20. apríla 1876, kedy bolo v dome vyhlásené aprílové povstanie. V dome sa nachádza replika hosťovskej izby v ktorej zasadali revolucionári, ako aj replika izby v ktorej pisári pripravovali písomné výzvy k povstaniu určené k distribúcii bulharskému obyvateľstvu. V rámci expozície je predstavená aj kópia tzv. Karlovskej vlajky, ktorú pri vyhlasovaní povstania vzbúrenci rozvinuli.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Rok vyhlásenia: 1964
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy 
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: "Tutevata kăšta" (, doslovne Tutevov dom)
Vysoký vrch (vrch vo Veporských vrchoch)

Vysoký vrch () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Tisovcom, približne východne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Revúca a Rimavská Sobota a zasahuje na katastrálne územie obce Muráň a mesta Tisovec. Najbližšími sídlami sú južne situovaný Tisovec, východne ležiaci Muráň a západne Pohronská Polhora a Michalová, severne sa nachádza Heľpa, Závadka nad Hronom a Polomka. Je súčasťou Národného parku Muránska planina
Opis.
Vysoký vrch leží vo východnej časti Veporských vrchov, v hrebeni vedúcom východným smerom z Fabovej hole () cez sedlo Burda na Javor (). Severne na nachádza Veľká Smrekovica (), Malá Smrekovica (), Slatvinské (), Malá Stožka () a Veľká Stožka (), východne Kľak (), Veľký Cigán (), Pavelková () a Ostrica (), južne Hajnáš (), Štrompľová () a Magnet () a západne Strieborná (), Kučalach (), Vysoká (), Psica (), Javorinka () a Fabova hoľa (). Severné svahy odvodňuje riečka Hronec a jej prítok Dudlavka do rieky Hron, západné sú pramennou oblasťou rieky Rimavy v povodí Slanej a z juhovýchodnej časti voda odteká potokom Kačkava. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrcholovú oblasť pokrýva po ťažbe len nízka vegetácia, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach tak možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov, hrebeň Nízkych i Vysokých Tatier, Spišsko-gemerský kras, Stolické vrchy a Poľanu, južným smerom tiež mnohé vrchy v severnom Maďarsku.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no severným úbočím prechádza Rudná magistrála. Do blízkeho sedla Burda je prístup:
Africký pohár národov 1990

Africký pohár národov 1990 bol 17. ročníkom Afrického pohára národov pre národné tímy pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj hostilo Alžírsko v dňoch od 2. do 16. marca 1990. Na turnaji sa predstavilo osem tímov. Titul obhajoval .
Víťazom turnaja sa stalo domáce , ktoré vo finále zdolalo Nigériu 1:0.
Premier League 2017/2018

Premier League 2017/2018 bola 26. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992. Obhajcom titulu bola Chelsea. Nováčikmi súťaže boli Newcastle United, Brighton &amp; Hove Albion a Huddersfield Town. Sezóna začala 11. augusta 2017 a skončila 13. mája 2018.
Manchester City vyhral svoj tretí titul v Premier League, piaty celkovo. Tím prekonal v priebehu sezóny množstvo rekordov Premier League vrátane: najviac bodov (100), najviac víťazstiev (32), najviac víťazstiev vonku (16), najviac gólov (106), najviac po sebe idúcich ligových víťazstiev (18), najvyšší gólový rozdiel (+79) a najmenej minút, kedy v zápasoch prehrávali (153 minút). 
Všetky tri kluby, ktoré do Premier League postúpili, sa vyhli zostupu prvýkrát od sezóny 2011/12 a iba tretíkrát v histórii Premier League.
Novinky v sezóne.
Sponzor na rukávoch.
V tejto sezóne kluby dostali povolenie na to, aby mohli mať na rukávoch dresov logo sponzora. Logo Premier League sa nachádza na ľavom rukáve a logo sponzora na pravom. 
Tresty za simulovanie.
Od tejto sezóny trojčlenná porota zložená z bývalého hráča, bývalého trénera a bývalého rozhodcu nezávisle kontrolovala video dôkazy vždy v pondelok po odohratí kola. Každý hráč, o ktorom trojčlenná porota jednomyseľne rozhodne, že spôsobil vylúčenie súpera alebo získal penaltu v dôsledku oklamania rozhodcu simulovaním, bude futbalovou asociáciou obvinený z "úspešného oklamania rozhodcu". Obvinený hráč dostane trest v podobe zákazu na dva zápasy. Útočník Evertonu Oumar Niasse sa stal prvým hráčom Premier League potrestaným podľa nového pravidla.
Tabuľka.
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Alassane Pléa

Alassane Alexandre Pléa (* 10. marec 1993, Lille, Francúzsko) je francúzsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka v nemeckom klube Borussia Mönchengladbach.
Klubová kariéra.
Olympique Lyon.
Pléa debutoval v A-tíme Olympique Lyon 7. októbra 2012 v zápase na trávniku Lorientu pri remíze 1:1.
OGC Nice.
V lete 2014 prestúpil Pléa do OGC Nice za prestupovú čiastku 450 000 libier. V prvej sezóne za klub odohral 33 zápasov v ktorých strelili tri góly.
23. októbra 2016 zaznamenal hattrick pri víťazstve 4:2 nad Metz. V sezóne 2016/17 prispel 11 gólmi a jeho Nice skončili v lige na treťom mieste. S 11 gólmi bol piatym najlepším strelcom Ligue 1.
Borussia Mönchengladbach.
V júli 2018 sa Pléa pripojil k Borussii Mönchengladbach a podpísal zmluvu na päť rokov. Do nemeckého klubu prestúpil za 25 miliónov eur. V klube debutoval 19. augusta v prvom kole DFB-Pokal na ihrisku BSC Hastedt, v zápase zaznamenal hattrick a jeho tím vyhral vysoko 11:1. Svoj prvý gól v Bundeslige strelil 1. septembra pri remíze 1:1 na trávniku Augsburgu. Svoju prvú sezónu v klube zakončil s 12 ligovými gólmi v 34 zápasoch.
V sezóne 2020/21 sa prvýkrát presadil 3. októbra 2020 pri víťazstve 3:1 nad 1. FC Köln. O mesiac neskôr strelil hattrick proti Šachtaru Doneck v skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA 2020/21. Ďalšie dva góly v Lige majstrov strelili pri prehre 2:3 s Interom Miláno 1. decembra. Borussia Mönchengladbach aj vďaka nemu postúpila do osemfinále Ligy majstrov.
V sezóne 2022/23 odohral vo všetkých súťažiach 31 zápasov v ktorých strelil dva góly.
Medzinárodná kariéra.
Vo francúzskej reprezentácii odohral doposiaľ jeden zápas. Debutoval 20. novembra 2018 v priateľskom zápase proti Uruguaju (1:0).
Štatistiky.
Klubové.
"K 28. júnu 2023"
Medzinárodné.
"K 28. júnu 2023"
Africký pohár národov 1988

Africký pohár národov 1988 bol 16. ročníkom Afrického pohára národov pre národné tímy pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj sa hral v Maroku v období od 13. do 27. marca 1988. Titul obhajoval .
Víťazom turnaja sa po druhýkrát v histórii stal vo finále zdolal Nigériu 1:0.
Na turnaji bol zaznamenaný najnižší priemer gólu na zápas v histórii Afrických šampionátov. V 16 zápasoch padlo iba 23 gólov.
Play-off.
Finále.
Africkým majstrom sa stal Kamerun.
Jeffrey Dahmer

Jeffrey Lionel Dahmer (* 21. máj 1960, Milwaukee – † 28. november 1994, Portage), tiež známy ako Kanibal z Milwaukee alebo Monstrum z Milwaukee, bol americký sériový vrah a sexuálny delikvent, ktorý v rokoch 1978 až 1991 zabil a rozštvrtil sedemnásť mužov. Mnohé z jeho neskorších vrážd zahŕňali nekrofíliu, kanibalizmus a trvalé uchovávanie častí tela – zvyčajne celej alebo časti kostry.
Hoci mu diagnostikovali hraničnú poruchu osobnosti, schizotypovú poruchu osobnosti (StPD) a psychotickú poruchu, na súde sa zistilo, že je právne príčetný. Bol odsúdený za pätnásť zo šestnástich vrážd, ktoré spáchal vo Wisconsine a 17. februára 1992 bol odsúdený na pätnásť trestov odňatia slobody na doživotie. Neskôr bol odsúdený na šestnásty trest odňatia slobody za ďalšiu vraždu spáchanú v Ohiu v roku 1978.
28. novembra 1994 bol dobitý na smrť Christopherom Scarverom, spoluväzňom v Columbia Correctional Institution v Portage, Wisconsin.