burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Eugen Stollmann

Eugen Stollmann (* 31. august 1896, Banská Bystrica - † 29. júl 1970, Banská Bystrica) bol divadelný režisér, divadelný ochotník.
Životopis.
V roku 1926-1929 pôsobil v divadelnom súbore MO Matice slovenskej a 1930-1935 herec Mestského združenia v Banskej Bystrici, 1935-1938 v Prievidzi, od roku 1945 znovu v Mestskom divadelnom združení v Banskej Bystrici, kde vytvoril rad vynikajúcich postáv. Jeden z najagilnejších divadelných ochotníkov a najlepších ochotníckych hercov na Slovensku, hral aj v slovenských celovečerných filmoch.
Gustáv Štolman

Gustáv Štolman (* 21.apríl 1841, Banská Bystrica - † 28. september 1928, Beluj) bol evanjelický kňaz, osvetový pracovník.
Životopis.
Pôsobil v Beľuji, spolupracovník Andreja Kmeťa pri zbieraní starožitností a povestí z okolia Sitna. Venoval sa aj zbieraniu ľudových piesní a ovocinárstvu.
Narodil sa v Banskej Bystrici, bol najstarší z troch detí mešťana a kolárskeho majstra Andreja Stollmanna a Anny. Bol z rodu remeselníkov prevažne kováčov pravdepodobne z Pruska. V 18.st sa presídlili do Spišskej obce Iliašovce a neskôr do Banskej Bystrice.
-Štúdium
Gustáv po absolvovaní základnej školy, študoval prvé dva ročníky na nižšom evanielickom gymnáziu a tretí a štvrtý ročník absolvoval na katolíckom gymnáziu pod vedením slovenských a českých profesorov v Banskej Bystrici. Ďalej išiel študovať na vyššie gymnázium do Šoporne kde 16. júla 1861 zložil skúšky. Neskôr sa rozhosol ísť študovať do Prešova teológiu. V Prešove patril medzi veľmi úspešných študentov. Kandidátsku skúšku zložil v Rožňave 7.7. 1864.Vďaka podpore liptovského seniora Bedrich Baltíka mohol absolvovať tri semestre na univerzite vo švarčiiarskom Bazileji, kde sa venoval teológií a filozofii. A následne v roku 1866, s podporou Baltíka a tiež Jozefa Miloslva Hurbana, odišiel na jeden rok študovať na univerzitu do nemeckého Roztoku, kde dostal štipendium. 
Dňa 12.apríla 1867 sa vrátil do rodnej Banskej Bystrice a onedlho na pozvanie zboru prišiel do Beluje, kde bol 26. mája toho istého roku belujským farárom Karolom Štefanom Jánom, po svätej kázni pred zhromaždením, menovaný za diakona. Po trojročnej skúšobnej dobe si ho 20. novembra 1870 cirkevný zbor v Beluji zvolili za farára. 
-Manželstvo
Tu spoznal svoju budúcu manželku Matildu Berthanovú, dcéru Pavla Berthana farára v Lešti a vnučku farára Karola Štefana
Jána. Zosobášil ich Karol Rafanides v Lešti 21. novembra 1871 Matilda mala v tom čase devätnásť a Gustáv tridsať rokov.
Deti.
S manželkou Matildou mal osem detí: 
- Matilda (1873-1953) vydala sa za syna Andreja Sládkoviča Martina Miloša Braxatorisa
- Anna (1874-1948) bola vydatá za farára Jána Dedinského
- Petronela (1876) krátko po narodení zomrela
- Gustáv (1881-1962) od roku 1910 bol farár v Hornej Strehovej a v rokoch 1924-1948 pôsobil ako farár v Hrochoti.
- Ľudmila (1877-1955) a 
- Pavla (1884-1963) zostali slobodné a celý život prežili v Beluji. 
- Kornel (1887-1974) bol farárom v Drieňove a v roku 1927 prevzal po otcovi funkciu farára v Beluji, kde pôsobil do roku 1958. Bol rozvedený a bezdetný.
- Karol (1889-1892) Zomrel ako trojročný.
Gottfried Stoltersoth

Gottfried Stoltersoth (* 14. február 1732, Banská Bystrica) bol historik a úradník.
Životopis.
Študoval na univerzitách v Nemecku, právo v Kráľovci (Kaliningrad, Rusko) kde i pôsobil v mestských službách pravdepodobne do konca života. Autor historických prác z uhorských, poľských i svetových dejín založených na staršej historickej spisbe.
Ignác Stopka

Ignác Stopka (* 1814, Spiš - † 14. október 1874, Žilina) bol rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Rímskokatolícky kňaz na viacerých miestach Slovenska. Roku 1852 hlasoval za redigovanie Cyrilla a Methoda v hattalovskej slovenčine. Mimoriadne aktívne prispieval do Katolíckych novín a do Cyrilla a Methoda, písal mravoučné príbehy, náboženské úvahy a kázne, spolu asi 180 príspevkov. Mecén banskobystrického alumnea a farností, v ktorých pôsobil.
Július Osipovič Stovík

Július Osipovič Stovík (Šťovík) (* Banská Bystrica - † 2. apríl 1910, Feodosia) bol pedagóg, filológ, spisovateľ.
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval a 1855-1863 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1863-1867 klasickú filológiu na univerzite v Pešti. V roku 1867-1868 krátko profesor na gymnáziu v Banskej Bystrici. Národne uvedomelý študent a pedagóg perzekvovaný uhorskou školskou vrchnosťou, emigroval do Ruska. Ako stredoškolský profesor, inšpektor a školský radca žil vo Feodosii na Kryme; udržiaval kontakty so slovenskými politickými i kultúrnymi kruhmi, pravidelne navštevoval Banskú Bystricu. Člen Muzeálnej slovenskej spoločnosti (MSS). Roku 1892 vyznamenaný Radom sv. Vladimíra a povýšený do šľachtického stavu. Autor lyrickej básnickej zbierky a spisu o najstarších dejinách Slovanov.
Zdeněk Straka

Zdeněk Straka (* 28. október 1913, Chrudim – † 18. máj 1983, Banská Bystrica) bol slovenský stavebný inžinier a staviteľ.
Jeho manželkou bola Anna Straková, rod. Blažúrová.
Životopis.
Študoval na ČVUT v Prahe. Pôsobil vo Zvolene ako pracovník Riaditeľstva Slovenských železníc, vedúci investičného oddelenia Železničných opravovní a pracovník Správy východnej dráhy Bratislava. Pôsobil v Banskej Bystrici ako stavebný inžinier na stavbe železničnej trate Banská Bystrica-Diviaky (od 1938), ako dôchodca pracoval na investičnom oddelení v š.p. "Mototrans", Banská Bystrica. Venoval sa turistike.
Karol Straka

Karol Straka (Sztraka, Carl) (* Slovensko) bol fotograf.
Životopis.
Portrétista a krajinár, jeden zo zakladateľov fotografie v Banskej Bystrici. Mal spoločný ateliér s R. Würschingom (od konca 50. rokov 19. stor.). Z ich ateliéru pochádza aj Pohľad na Banskú Bystricu (1860); fotografia je považovaná za najstaršiu známu fotografiu mesta. Pracoval aj samostatne; jeho fotografie sú v zbierkach Stredoslovenského múzea v Banskej Bystrici.
Anna Straková

Anna Straková rod. Blažúrová (* 5. december 1920, Banská Bystrica – † 22. február 1982, tamže) bola slovenská knihovníčka.
Jej manžel bol Zdeněk Straka.
Životopis.
Študovala na reálnom gymnáziu v Banskej Bystrici. V roku 1938-1943 banková úradníčka v Banskej Bystrici. Neskôr pracovníčka Krajskej knižnice (dnes ŠVK), vedúca oddelenia služieb čitateľom, vedúca oddelenia noriem a patentov ŠVK v Banskej Bystrici (1958-1982).
Albert Stránsky

Albert Stránsky (* 3. september 1900, Bánovce nad Bebravou – † 8. júl 1980, Banská Bystrica) bol pedagóg, historik, archivár.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Trenčíne a v Nitre, od roku 1919 teológiu v Nitre, potom históriu na Filozofickej fak. UK v Bratislave a KU v Prahe, 1929 PhDr. Stredoškolský profesor dejepisu a zemepisu na Gymnáziu A. Sládkoviča v Banskej Bystrici 
(od 1935-1953). Účastník protifašistického hnutia a SNP. Počas SNP vedúci Slovenského Červeného kríža pre okres Banská Bystrica. V roku 1952-1955 ved. pobočky Pôdohospod. archívu, 1955-1959 ved. ŠOBA v Banskej Bystrici. Zaslúžil sa o generálnu opravu renesančného kaštieľa v Banskej Bystrici-Radvani. Prispel do publikácie Štátny archív v Banskej Bystrici, sprievodca po archívnych fondoch I. a do vlastivedného Slovníka obcí Banskobystrického okresu. Funkcionár a člen soc. a kult. spolkov v Banskej Bystrici. Člen Slov. historickej spoločnosti, dopisujúci člen Slov. národopisnej spoločnosti SAV. Spoluautor viacerých diel o dejinách feudalizmu na Slovensku. Autor monografií, štúdií a článkov.
Emil Strauss

Emil Strauss (* 4. máj 1891, Nemecká – † 9. november 1945, Slovensko) bol notár.
Životopis.
Notár v Banskej Bystrici. Tajomník Židovskej náboženskej obce. Rasovo prenasledovaný, obeť fašistického teroru. Po potlačení SNP bol zaistený v Banskej Bystrici (9. decembra 1944), väznený a popravený v Nemeckej.
Ján Stražan

Ján Stražan (Sťažan, Stažan, Strážan) (* 1856, Teplička nad Váhom – † 15. september 1939, Trnava) bol ľudový bábkar.
Životopis.
Zakladateľ slovenského ľudového bábkarstva. Majiteľ kočovného, tzv. Stražanovho divadla, tiež Veľké Gašparkove divadlo. Súbor mal asi 200 bábok. Uvádzal a upravoval hry z klasického repertoáru čes. ľudových bábkarov, slovenské a české celovečerné hry. Usporadúval predstavenia v Trenčianskej, Liptovskej, Turčianskej, Zvolenskej a Nitrianskej župe. Najdlhšie hrával v Banskej Bystrici, na zimu sa spravidla usadzoval s rodinou v Banskej Bystrici-Radvani a v Hybiach. Novinkou jeho predstavení bolo, že pred začiatkom predstavenia vystupovali jeho deti so slovenskými vlasteneckými básničkami. Jeho posledné bábky sú uložené v Etnografickom ústave SNM v Martine.
Ján Štrbáň

Ján Štrbáň (* 25. jún 1878, Trstená – † 11. december 1960, Detva) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Kremnici, teológiu v Banskej Bystrici, roku 1901 vysvätený za kňaza. Rokuk. kaplán, administrátor, dekan-farár v Horných Opatovciach (19081921), od roku 1921 v Detve, roku 1934 pápežský komorník. Angažoval sa v sociálnej a kultúrnej oblasti. Autor modlitebných kníh, prispieval do cirk. časopisov.
Milan Štrbík

Milan Štrbík (* 24. január 1944, Gelnica – † 19. február 1994, Banská Bystrica) bol slovenský hokejista, pedagóg a tréner.
Životopis.
V Banskej Bystrici navštevoval základnú a strednú školu, absolvoval Pedagogickú fakultu (1966) s aprobáciou matematika- telesná výchova. Učiteľ na základných školách v Banskej Bystrici-Radvani a na Kuzmányho ul. v Banskej Bystrici (10 rokov). Pracovník KV Zväzarm-u v Banskej Bystrici, neskôr vedúci odd. záujmovo-brannej činnosti, zástupca náčelníka Ľudových milícií KV KSS v Banskej Bystrici (od 1982), parocovník MsV KSS (1988) a podniku Zdroj v Banskej Bystrici (od 1989). Hráč Červenej hviezdy, neskôr TJ Iskra Banská Bystrica. Československý reprezentant v hokeji na zimných univerziádach v Turíne a v Innsbrucku. Tréner masovo-branných športov a mládežníckych družstiev ľadového hokeja v Banskej Bystrici.
Ondrej Strelinger

Ondrej Strelinger (* 23. marec 1896, Nemecká – † 9. január 1945, Slovensko) bol lekár.
Životopis.
Praktický lekár v Banskej Bystrici. Rasovo prenasledovaný, obeť fašistického teroru. Po potlačení SNP bol zaistený v Hronci, kde sa skrýval, väznený v Banskej Bystrici (od 28. novembra 1944), popravený v Nemeckej.
Viliam Štric

Viliam Štric (* 28. máj 1892, Špania Dolina – † 28. november 1973, Banská Bystrica) bol robotník, funkcionár KSČ.
Životopis.
Účastník ľubochnianskeho zjazdu. Podieľal sa na výstavbe Robotníckeho domu v Banskej Bystrici.
Ondrej Striež

Ondrej Striež (Strieš) (* 16. máj 1890, Banská Bystrica – † 17. september 1961, Banská Bystrica) bol slovenský robotník, funkcionár KSČ a verejný činiteľ.
Životopis.
V Banskej Bystrici pôsobil (od 1911) ako robotník (do 1920), čalúnnik (19201924). Organizátor robotníckych štrajkov a demonštrácií. Spoluzakladateľ a predseda Mestskej organizácie Sociálno-demokratickej strany Uhorska v Banskej Bystrici (od 1913). Predseda Mestskej organizácie KSČ, člen Krajského a Oblastného výboru KSČ v Banskej Bystrici (19211936). Podieľal sa na založení časopisu "Proletár" (1919), po jeho zákaze spoluzakladateľ a kolportér "Hlasu ľudu" (1919), spolupracovník K. Gottwalda. Predseda samosprávy Robotníckeho domu v Banskej Bystrici (19241940), člen Mestského zastupiteľstva a prvý námestník starostu Banskej Bystrice (19231938). Účastník protifašistického odboja a SNP, spolupracovník ilegálneho vedenia KSS v Banskej Bystrici (od 1939). Predseda Spolku včelárov Slovenska v Banskej Bystrici (19441961), predseda MsNV (12. júla 1945-25. októbra 1946, 15. marca 1948-22. mája 1954). Riaditeľ závodu Pridružená výroba (neskôr Stavoindustria) (19491951), funkcionár okresných a mestských straníckych orgánov a spoločenských organizácií v Banskej Bystrici. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
Kornélia Strmeňová

Kornélia Strmeňová (* 23. február 1917, Rudník - † 13. apríl 1979, Dolná Turecká) bola slovenská čipkárka.
Životopis.
Po skončení základnej školy navštevovala v roku 1931-1934 čipkársku školu na Starých Horách. V paličkovaní sa zdokonaľovala aj osvojovaním si prvkov z iných čipkárskych oblastí. Od roku 1957 spolupracovala s ÚĽUV-om. Svojou tvorbou prispela k udržaniu a opätovnému rozvoju paličkovania čipiek na Slovensku. Roku 1963 majsterka ľudovej umeleckej výroby.
Zita Strnadová-Paráková

Zita Strnadová-Paráková (* 12. marec 1915, Čachtice – † 2. február 1988, Žiar nad Hronom) bola slovenská klaviristka a hudobná pedagogička.
Životopis.
Študovala na Hudobnej a dramatickej akadémii (19341938), hudobnú vedu na Filozofickej fakulte UK v Bratislave (19331936), klavír na Majstrovskej škole v Prahe (19381940), súkromne u profesora V. Kurza (19401943), u profesorky I. Štěpánovej-Kurzovej (19461949). Súkromná učiteľka, neskôr hudobná pedagogička Konzervatória, riaditeľka Vyššej hudobnej školy, zástupkyňa riaditeľa Konzervatória v Bratislave, riaditeľka ĽŠÚ v Žiari nad Hronom a krajská metodička klavírnej hry. Organizátorka hudobného života. Interpretka klavírnych diel, najmä J. Cikkera, E. Suchoňa, členka Suchoňovho tria. Pričinila sa o realizáciu jesenných cyklov koncertov Dni komornej hudby v Banskej Bystrici (od 1965); tajomníčka odbočky Zväzu slovenských skladateľov v Banskej Bystrici. Funkcionárka Zväzu slovenských skladateľov, prvá predsedníčka. Zostavovateľka príručiek pre hru na klavíri, autorka článkov, spolupracovníčka vydavateľstva Opus. Nositeľka viacerých vyznamenaní.
Dominik Štubňa-Zámostský

Dominik Štubňa-Zámostský (vl.m. Dominik Štubňa) (* 20. december 1905, Nemecká-Zámostie – † 21. december 1970, Nové Mesto nad Váhom) bol pedagóg, spisovateľ pre deti a mládež. Pseudonym: Ján Riecky, D. Št. Zámostský
Životopis.
Študoval na gymnáziu (1918 – 1922), na Učiteľskom ústave (1922 – 1926) v Banskej Bystrici, kde 1926 maturoval. Učiteľ na viacerých miestach, školský inšpektor v Ružomberku. Venoval sa aj osvetovej činnosti. Autor básní a básnických zbierok pre deti, poviedok s tematikou prírody, historických próz, recenzií a pedagogických článkov. Mnohé básne boli zaradené do šlabikárov a do čítaniek. Člen kultúrnych profesijných organizácií. Člen Matice slovenskej (MS), Spolku svätého Vojtecha (SSV), Spolku slovenských spisovateľov, od 1955 ZSS. Bol župným vodcom Hlinkovej mládeže. Dnes je po ňom pomenovaný park, ktorý stojí na mieste starého židovského cintorína.
Ivan Štubňa

Ivan Štubňa (Peter Ivan) (* 6. jún 1926, Hiadeľ – † 20. máj 1994, Martin) bol slovenský grafik, výtvarník, výtvarný redaktor.
Životopis.
Študoval na Učiteľskej akadémii v Banskej Bystrici (19401944). Žil a tvoril v Martine. Nadviazal na národné tradície slovenského výtvarného umenia a na ľudový prejav. Autor portrétov, diel z prostredia dediny a prírody. Venoval sa aj monumentálnym prácam v architektúre. Patril k zakladajúcim členom Skupina Mikuláša Galandu, spolu s Róbertom Dúbravcom, Vladimírom Kompánkom, Rudolfom Krivošom, Milanom Laluhom, Milanom Paštékom a ďalšími.
Ján Jakub Stunder

Ján Jakub Stunder (* 5. november 1759, Kodaň – † 15. august 1811, Banská Bystrica) bol maliar.
Životopis.
V rokoch 1775 - 1781 študoval na výtvarnej akadémii v Kodani (prof. Johan Edvard Mandelberg). Asi v rokoch 1784 a 1785 bol na študijnom pobyte v Taliansku. V rokoch 17911793 bol portrétistom vo Viedni. V roku 1793 navštívil Uhorsko a trvale sa tu usadil: pôsobil v Pešti a na Spiši, a v rokoch 18071811 v Banskej Bystrici. Patril k najvýznamnejším výtvarným osobnostiam na rozhraní 18. a 19. stor. Portrétoval popredných predstaviteľov uh. šľachty, v Banskej Bystrici sa venoval tvorbe portrétov v meštianskej línii osvietenského klasicizmu. Významné sú aj jeho diela sakrálneho charakteru, tvoril aj obrazy s mytologickou tematikou. Jeho diela sú v zbierkach SNG v Bratislave, v Maďarskej národnej galérii v Budapešti a v zbierkach Stredoslovenského múzea v Banskej Bystrici.
Nelly Štúrová

Nelly Štúrová (rod. Kazárová) (* 3. apríl 1929, Záhorská Bystrica - † 19. jún 1998, Bratislava) bola slovenská teatrologička.
Životopis.
V roku 1943-1947 študovala na Obchodnej akadémii v Banskej Bystrici a v Bratislave, 1947-1951 na Vysokej škole hospodárskych vied, 1962-1967 na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, 1951 Ing.
V roku 1952-1964 prekladateľka a redaktorka vydavateľstva Veda, 1956-1961 časopisu Slovenské divadlo, 1961-1964 pôsobila vo východnom Nemecku, 1964-1978 odborná pracovníčka v Divadelnom ústave, od roku 1978 v Encyklopedickom ústave SAV v Bratislave. V Divadelnom ústave vytvorila systém budovania dokumentácie slovenského profesionálneho divadla. Spoluautorka Súpisu premiér slovenských divadiel 1945-1966 (1966) a Čs. divadiel, od roku 1971 zostavovateľka ročeniek Slovenské divadlá v sezóne..., so S. Mičincom spoluautorka knihy Premiéry SND 1920-1945, zv. 1 (1990) a autorka 2. zv. Premiéry SND 1945-1971 (1996).
Počas pôsobenia v Nemecku publikovala články o nemeckom divadelníctve, kritiky a portréty hercov publikovala v časopisoch (Film a divadlo, Javisko, Matičné čítanie a i.), autorka televíznych scenárov, scenárov výstav. Autorka hesiel do "Encyklopédie dramatických umení Slovenska" 1-2, "Slovenského biografického slovníka" 1-6, "Encyklopédie Bratislavy", "Pedagogickej encyklopédie Slovenska" 1-2, časopisu "Pyramída" a Kultúrnopolitických kalendárov 1971-1988.
Matej Stürtzer

Matej Stürtzer (Stürzer) (* Banská Bystrica - † august 1692, tamže) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ a rektor.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, od roku 1657 vo Wittenbergu, roku 1659 magister. Roku 1654-1657 konrektor, 1668-1673 rektor v Banskej Bystrici. V čase náboženského prenasledovania odsúdený a vypovedaný bratislavským súdom, roku 1683 opäť v Banskej Bystrici, pravdepodobne ako evanjelický farár. Autor teologických dišpút a spisov. Pochádzal z meštianskej rodiny.
Jozef Juraj Styk

Jozef Juraj Styk (* 19. marec 1897, Dolný Kubín - † 28. august 1965, Sučany) bol politik, hospodársky pracovník.
Jeho otec Aurel Styk (bol účtovníkom banky Tatra), matka Anna rod. Hodžová.
Životopis.
Študoval na reálke v Lipníku nad Bečvou a v Kroměříži, kde roku 1915 maturoval, v roku 1918-1923 na VUT v Brne, roku 1923 Ing. Študentský, potom hospodársky, a najmä politický pracovník, organizátor protifašistického odboja a SNP, 1945-1948 patril k vedúcim osobnostiam demokratizačného procesu, popredný predstaviteľ Demokratickej strany (DS). Propagátor čs. vzájomnosti, roku 1939 vznik Slovenského štátu neprijal, antifašista, aktivizoval sa v občianskom odboji. Po vypuknutím SNP prišiel do Banskej Bystrice, 30. augusta 1944 prečítal v Slobodnom slovenskom vysielači Šrobárovu Proklamáciu predsedníctva Ústredného Národného výboru s výzvou k obyvateľstvu, aby podporilo boj armády a partizánov. Člen povstaleckej SNR v Banskej Bystrici (1. septembra 1944), jej predsedníctva (od 19. septembra 1944), povereník pre dopravu a verejné práce a spoluzakladateľ demokratického klubu v SNR. Po ústupe SNP do hôr cez Prašivú a Chabenec do Liptova, kde sa skrýval. Zúčastnil sa na príprave Košického vládneho programu, ako aj na formovaní DS, 4. apríla 1945 ako jej zakladajúci člen. V rokoch 1945-1948 člen DS a jej funkcionár, poslanec SNR a Národného zhromaždenia. Po februári 1948 pre svoje názory vyradený z politického a verejného života.
Pavol Styk

Pavol Styk (* 28. marec 1886, Banská Bystrica-Majer - † 30. december 1966, Banská Bystrica-Majer) bol evanjelický kňaz, pedagóg, protifašistický bojovník, verejný činiteľ.
Jeho otec Ondrej Styk, matka Júlia rod. Valjačiková.
Životopis.
Roku 1909 absolvoval evanjelickú bohosloveckú fakultu v Bratislave. Sprvu pôsobil ako evanjelický kňaz, od roku 1919 riaditeľ evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici, profesor a katechéta gymnázia A. Sládkoviča v Banskej Bystrici a vo Zvolene. Roku 1935-1939 predseda a zakladateľ odbočky Zväzu priateľov ZSSR v Banskej Bystrici, po roku 1939 predčasne penzionovaný pre politickú nespoľahlivosť. Aktívny účastník protifaštistického odboja a príprav SNP, Člen RNV v Banskej Bystrici, od novembra 1944 do februára 1945 väznený. Po oslobodení riaditeľ Gymnázia A. Sládkoviča a predseda ONV v Banskej Bystrici, 1946-1954 pracovník Povereníctva SNR pre školstvo a osvetu, 1954-1955 predseda MNV v Banskej Bystrici-Majeri, 1955-1956 pracovník Krajského ústavu pre ďalšie vzdelávanie učiteľov v Banskej Bystrici. Napísal niekoľko kníh hlavne s náboženskou tematikou a vianočnú divadelnú hru pre deti a mládež.
Elena Suchovská

Elena Suchovská (* 14. január 1926, Banská Bystrica) je slovenská redaktorka.
Životopis.
V roku 1942-1945 pracovníčka Filmovej spoločnosti Nástup, 1945-1950 Povereníctva SNR pre stavebníctvo, 1950-1963 tajomníčka SÚV ČSM, neskôr redaktorka mládežníckych novín a časopisov, v roku 1972-1984 vedúca tajomníčka ÚV Slovenského zväzu novinárov. Publikovala články a štúdie z problematiky mládežníckeho hnutia. Poslankyňa SNR. Nositeľka vyznamenaní.
Ľudovít Matej Šuhajda

Ľudovít Matej Šuhajda (Schuchajda, Suhajda, Šuhayda) (* 21. december 1806, Banská Štiavnica – † 11. júl 1872, Žiar nad Hronom) bol slovenský pedagóg a publicista.
Životopis.
Jeho otec bol Matej Šuhajda a matka Júlia rod. Herichová. Študoval na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, v Bratislave, teológiu vo Viedni (1828), na univerzite v Jene (18291830). Roku 1827 vychovávateľ v Ácsi, evanjelický kaplán u superintendanta Adama Lovicha v Banskej Bystrici (18301831), od 1832 farár, 18401854 prof. teológie, rétoriky a poetiky na evanjelický lýceu v Banskej Štiavnici, od 1857 prof. a niekoľkokrát aj riaditeľ banskoštiavnického evanjelický lýcea. Publicista, obranca národných práv Slovákov, vynikajúci pedagóg, mecén. Známy ako autor nem. písanej slov. národnej obrany Maďarizmus v Uhorsku z právnej, historickej a rečovej stránky... (1834). Autor latinskej poetiky, (1851), nem. historickej práce a kázní v češtine (1863). Podporovateľ slovenských kultúrnych podujatí a ústavov, zanechal finančné čiastky na štipendium pre študentov slovenských gymnázií i na muzeálne zbierky Matice slovenskej.
Ľudovít Šuhajík

Ľudovít Šuhajík (* 2. január 1905, Banská Bystrica - † 20. máj 1974, Praha) bol slovenský lesný inžinier.
Jeho otec Gustáv Šuhajík, matka Emília rod. Mensatorisová.
Životopis.
Roku 1922 maturoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, študoval lesné inžinierstvo na VUT v Brne. Riadiaci pracovník lesných správ, podnikov a organizácií, pracovník stavebného oddelenia Riaditeľstva Štátnych lesov v Banskej Bystrici (1938-1939),technológ Krajskej správy lesov a externý pedagóg VŠPLI v Košiciach. Pričinil sa o technizáciu a rozvoj ekonomiky lesného hospodárstva.
František Šujanský

František Šujanský (* 1. apríl 1832, Rajec – † 20. máj 1907, Český Těšín, pochovaný: Selce) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, jazykovedec, etnograf, národný pracovník.
Jeho otec bol Ján Šujanský a matka Anna rod. Kalužaiová.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, vo Vacove a v Nitre, teológiu na seminári v Pešti (18521856). Farár v Banskej Bystrici-Radvani (18641880), súčasne aj náhradný vicediakon (od 1868), škôldozorca Banskobystrického (od 1869). Člen čitateľského spolku pohronského v Banskej Bystrici. Patril do skupiny banskobystrických kat. dejateľov, ktorí sa sústredili okolo biskupa Štefana Moyzesa. Popredná osobnosť slovenského národno-kulturného a politického života v 2. polovici 19. a na začiatku 20. storočia. Podporoval povznesenie slovenského vidieckeho obyvateľstva, rozširoval slovenské knihy a časopisy. Mecén slovenských škôl a spolkov. Zaoberal sa výskumom slovenskej rečovej zásoby, etymologickým výskumom. Zberateľ ľudovej slovesnosti. Autor jazykovedných prác z oblasti frazeológie, lexikológie, odborných a osvetových článkov. Spoluzakladateľ Slovenskej národnej strany a Matice slovenskej, člen jej filologického odboru a konateľ, člen výboru Spolku sv. Vojtecha a iných kultúrnych i hospodárskych spoločností.
Peter Šulej

Peter Šulej (* 9. august 1967, Banská Bystrica) je básnik, prozaik, vydavateľ, publicista.
Životopis.
V roku 1981 – 1985 študoval na Strednej priemyselnej škole v Banskej Štiavnici, 1985 – 1990 na Baníckej fak. VŠT, resp. Technickej univerzity v Košiciach. Roku 1990 – 1991 pracoval ako programátor v ZŤS v Slovenskej Ľupči, 1991 – 1992 redaktor v Slovenskom rozhlase, 1992 – 1993 pracovník Št. galérie v Banskej Bystrici, od roku 1994 editor a majiteľ vydavateľstva Drewo a srd, od 1999 žije v Bratislave. Vo svojej básnickej tvorbe nadviazal na literárnu avantgardu 20. a 30. rokov 20. stor., je to kombinácia vizuálnej poézie, dekompozícia, reflexia (post)industriálnej spoločnosti s klasickejšími formami moderny, cyberpunku a konceptuálnej poézie. Okrem poézie mu vyšli dve knihy sci-fi poviedok, je šéfredaktorom štvrťročníka VLNA o súčasnom umení a kultúre, od roku 2003 organizoval (spolu s Martinom Solotrukom) medzinárodný festival poézie Ars Poetica, od roku 2016 organizuje s Michalom Tallom a Petrom Brezňanom medzinárodný literárny festival Novotvar.
Wikidruhy

Wikidruhy () sú online projekt Nadácie Wikimedia založený na báze wiki. Jeho cieľom je vytvoriť kompletný adresár biologických druhov. Zameriava sa skôr na vedcov než na širokú verejnosť. Jimmy Wales vyhlásil, že redaktori nemusia dokázať, že majú tituly, no príspevky budú musieť splniť istý štandard po technickej stránke.
Projekt bol spustený v septembri 2004 a biológovia naprieč svetom boli pozvaní k prispievaniu. Do roku 2005 sa projekt vyvinul do štruktúry zahŕňajúcu taxonómiu podľa Linného systému s prepojeniami na wikipedické články o jednotlivých druhov.
História.
Benedikt Mandl koordinoval snahy niekoľkých ľudí, ktorý mali záujem podielať sa na tomto projekte a kontaktoval potenciálnych podporovateľov na začiatku leta 2004. Databázy boli prehodnotené a administrátori kontaktovaní, niektorí z nich súhlasili s poskytnutím dát pre Wikidruhy. Mandl určil dve základné úlohy:
Výhody a nevýhody boli široko diskutované na mailing liste wikimedia-I. Správna rada Nadácie Wikimedia hlasovala 4 k 0 za vytvorenie Wikidruhov. Projekt bol spustený v auguste na doméne species.wikimedia.org. Oficiálnym projektom Nadácie Wikimedia sa stal 14. septembra 2004.
Wikidruhy zahŕňajú taxonomické stránky a stránky o synonymám, taxonomických autoritách, taxonomických publikáciách a inštitúciách alebo adresároch obsahujúcich typové vzorky.
Juraj Šulek

Juraj Šulek (* 11. január 1915, Klenovec – † 7. máj 1973, Banská Bystrica) bol politický pracovník a odborársky pracovník.
Životopis.
Pôsobil v Klenovci ako robotník, funkcionár mládežníckych a komunistických organizácií, organizátor štrajkov. Účastník protifašistického odboja. Funkcionár straníckych a zastupiteľských orgánov. Tajomník a vedúci tajomník KOR v Banskej Bystrici (19491952), tajomník KV KSS v Banskej Bystrici (19531960), vedúci tajomník OV KSS v Banskej Bystrici (19601961), pracovník Podnik. riad. Št. lesov v Banskej Bystrici (19631969), pracovník Stredoslovenského KV KSS v Banskej Bystrici (19691970), tajomník OV KSS v Banskej Bystrici (19701971). Nositeľ vyznamenaní.
Žigmund Supan

Žigmund Supan (Szuppán, v rodnej matrike Suppan) (* 18. január 1814, Kremnica - † 17. júl 1881, Ostrihom) bol rímskokatolícky kňaz, náboženský spisovateľ, cirkevný hodnostár, pedagóg.
Životopis.
Narodil sa v Kremnici, jeho otcom bol Žigmund Supan a matkou Jana rod. Fogtová. Študoval na gymnáziu v Kremnici a vo Vacove, v roku 18281834 filozofiu a teológiu v Trnave. 22. februára 1837 bol vysvätený za kňaza. V roku 1839 získal titul doktora filozofie. Vychovávateľ, kaplán, riaditeľ katedrálneho chóru, študijný dozorca, kazateľ, učiteľ maďarského jazyka a literatúry, 1852 riaditeľ gymnázia v Trnave, 1855 pápežský komorník, bratislavský a ostrihomský kanonik. V roku 1870 bol menovaný za titulárneho opáta madočského.
30. marca 1870 ho cisár František Jozef I. menoval za diecézneho biskupa banskobystrického. Pápež Pius IX. toto menovanie potvrdil 27. júna 1870. Neprijal však biskupskú vysviacku a 16. júla 1871 sa vzdal biskupskej hodnosti. 14. októbra 1871 ho cisár menoval titulárnym biskupom novijským. Napriek tomu, že nebol vysvätený za biskupa, v rôznych materiáloch banskobystrickej diecézy je uvádzaný v zoznamoch ako 7. diecézny biskup.
Bol autorom štvordielnej učebnice maďarského jazyka ("Magyar nyelvtan, előkészítésül s útmutatásul a jó stylusra, serdültebbek számára". 1-4. rész. Trnava, 1844), stručných dejín trnavského gymnázia a rôznej homiletickej literatúry.
Umrel 17. júla 1881 v Ostrihome.
Čierna armáda

Čierna armáda () je označenie skupín robotníkov, ktoré vznikli po Októbrovej revolúcii. Tieto skupiny, ktoré bojovali v nasledujúcej občianskej vojne, presadzovali anarchistické myšlienky a názory. Čiernu armádu vytvorila na základe Čiernej gardy na jeseň roku 1917 ukrajinská partizánka Marija Nikiforovová. K transformácii Čiernej gardy na Čiernu armádu došlo v januári roku 1918 kedy sa v reakcii na rastúce represie a z iniciatívy moskovských anarchistov zmenila asi tisícičlenná Čierna garda na Čiernu armádu pod vedením Leva Čorného.
Boľševici v tom čase zaútočili na svojich ultraľavicových (resp. anarchistických) kritikov. V noci z 12. augusta 1918 Čeka zaútočila na 26 anarchistických centier v Moskve a Čierna armáda zahájila ozbrojený odpor. K prvému stretnutiu došlo v ulici Malaja Dimitrovka. Štyridsať anarchistov tam zabili alebo zranili a asi päťsto uväznili. V okamihu, keď vypukla Tretia ruská revolúcia 6. júna 1918 mala ale Čierna armáda znovu okolo tisíc vojakov.
Názov Čiernej armády súvisí buď s anarchistickou čiernou vlajkou, ktorú táto skupina používala, alebo s menom Leva Čorného.
Miroslav Sura

Miroslav Sura (* 3. október 1948, Košice) je slovenský historik umenia a architektúry.
Životopis.
Základnú školu navštevoval v Banskej Bystrici, 1968 maturoval na Strednej priemyselnej škole strojníckej vo Zvolene, vysokoškolské štúdium absolvoval na Filozofickej fakulte UK v Bratislave. V roku 1974 začal pracovať na Mestskej pamiatkovej správe v Bratislave (1976 vedúci odboru pamiatkovej starostlivosti), 19781983 pôsobil vo funkcii vedúceho výskumu pamiatok v Projektovom ústave kultúry Bratislava, stredisko v Banskej Bystrici. Od roku 1983 je riaditeľom Oblastného reštaurátorského ateliéru v Banskej Bystrici (Pamiatkového ústavu v Bratislave). Bol členom Reštaurátorskej komisie (19881998) a od roku 2000 je prezidentom občianskeho združenia ITHAKA. V 80. rokoch pracoval na akcii "Záchrana pokladu" – projektu záchrany Banskej Štiavnice. Stal sa autorom najlepšieho výskumu roku 1980 za objekt 198/II Banská Bystrica a hrad Vígľaš (1981). Publikoval elaboráty z umelecko-historických architektonických výskumov pamiatkových objektov. Medzi najvýznamnejšie výskumy patrí hrad Vígľaš, Hradný areál Banská Bystrica s návrhom realizácie slohovej rekonštrukcie Matejovho domu, Kostola Nanebovzatie Panny Márie s primárnym dotvorením existencie Románskej Baziliky z 13. storočia. Ako prvý spracoval výskum bloku III. Mestskej pamiatkovej rezervácie Banská Bystrica. Realizoval (v spolupráci s akad. soch. I. Škadlíkom) zhotovenie slohovej vežičky budovy na Námestí SNP č. 23 v Banskej Bystrici (1997). Uskutočnil výskum Mestskej radnice Nám. SNP č. 1 v Banskej Bystrici s významným nálezom gotických nástenných malieb a základov najstaršej meštianskej architektúry z 13. storočia (1998). Je autorom ideového projektu a ojedinelej realizácie transferu gotickej svätyne kostola v obci Koš (6. decembra 2000). Realizoval slohovú rekonštrukciu secesných fasád objektu Matice slovenskej v Báčskom Petrovci (2001).
Anton Šurjanský

Anton Šurjanský (* 6. január 1912, Muránska Huta – † 12. marec 1991, Pezinok) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, vysokoškolský pedagóg a biblista.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Prefekt Rímskokatolíckeho bohosloveckého seminára v Banskej Bystrici (1936, 19391946), profesor biblických vied na Rímskokatolíckej vysokej škole bohosloveckej v Banskej Bystrici (19401946, väzenský kurátor v Banskej Bystrici (1940). Profesor základnej teológie na bohosloveckej fakulte v Bratislave (19461951). Odišiel z duchovnej správy (1955).
Jakub Surovec

Jakub Surovec (* 1715, Tisovec, časť Hámor – † 10. november 1740, Brezno, šibeničný vrch Viselnice) bol vodca zbojníckej družiny, pôsobiacej v Malohonte, na Gemeri, Horehroní, Liptove a Orave.
Jeho otec Ondrej Surovec bol bača na tisovskom salaši.
Životopis.
Od detstva pastier, potom želiar a valach na salašoch v okolí Tisovca, Muráňa, na Horehroní. Pre krádež oviec bol väznený v Rimavskej Sobote a banskobystrickou komorou odsúdený na 200 palíc. Na jar 1739 vstúpil do zbojníckej družiny, 1740 zorganizoval vlastnú zbojnícku družinu. Pôsobila najmä na Horehroní, v Poľsku, neskôr na Orave, potom cez Liptov a Horehronie v Novohradskej a Zvolenskej stolici. Mesto Brezno a Zvolenská stolica podnikli prípravy na jej likvidáciu, 16. septembra 1740 po boji, v ktorom bol zranený, ho lapili v Lopušného krčme na území dnešnej obce Pohronská Polhora. Po výsluchu a mučení bol odsúdený na smrť lámaním na kolese na šibeničnom vrchu Viselnice nad Breznom. Staršia tradícia i odborná spisba ho nesprávne pokladala za jedného z príslušníkov jánošikovskej družiny, avšak Surovec sa narodil až 2 roky po poprave Juraja Jánošíka. V ľudovej tradícii sa pokladal za jedného z najvýznamnejších ľudových zbojníckych hrdinov na Slovensku i v Poľsku. Jeho pôsobenie ako zidealizovaný príklad protifeudálnej revolty, sa zachovalo v ľudovej slovesnosti, v hudbe i vo výtvarnom prejave.
Ľudovít Šuška

Ľudovít Šuška (* 25. august 1910, Vysoká – † 18. december 1964, Banská Bystrica) bol dôstojník, protifašistický bojovník.
Životopis.
Maturoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, roku 1935 absolvoval Vojenskú akadémiu v Hraniciach, po oslobodení Vysokú vojenskú školu v Prahe. Dôstojník vo viacerých funkciách a mestách, ako pplk. ČSĽA preardený do zálohy, potom úradník v Banskej Bystrici. Účastník protifašistického odboja. Pod vedením Vojenského ústredia SNR v Banskej Bystrici pomáhal pripravovať SNP. Počas SNP veliteľ bojových útvarov 1. čs. armády na Slov. Po prechode SNP do hôr veliteľ prieskumnej čaty partizánskej brigády Rákosi, neskôr štábny dôstojník 1. čs. armádneho zboru v ZSSR. Nositeľ vyznamenaní.
Juraj Šváč

Juraj Šváč (* 4. november 1938, Zlaté Moravce – † 18. august 1995, Banská Bystrica) bol lekár internista, biochemik a imunológ.
Životopis.
Primár laboratórneho odd. lekárskej imunológie. Externý prednášateľ Inštitútu pre ďalšie vzdelávanie zdravotníkov. Člen výboru Slovenskej spoločnosti pre alergológiu a klinickú imunológiu, vedecký sekretár Spolku lekárov. Viceprezident Dozornej rady Národnej poisťovne. Lekár na internom odd. NsP KÚNZ, neskôr závodný lekár v Banskej Bystrici. Vedúci organizačne metodického odd. NsP KÚNZ v Banskej Bystrici. Zakladateľ a primár laboratórneho odd. lekárskej imunológie nemocnice v Banskej Bystrici (19831995), krajského konzultačného pracoviska a odbor. doškoľovacieho strediska. Organizátor medzinárodných imunologických kongresov a manažér zdravotníctva.
Ľubica Švantnerová

Ľubica Švantnerová (* 23. jún 1954, Brezno) je ekonómka a vysokoškolská pedagogička.
Životopis.
Po maturite na SVŠ v Brezne, absolvovala v roku 19721977 štúdium na Národohospodárskej fakulte VŠE v Bratislave, 1988 PhD., 1995 doc. Pôsobila na Strednej hotelovej škole v Brezne ako stredoškolská profesorka (19771980) a vo Výskumnom ústave služieb VŠE v Banskej Bystrici ako výskumná pracovníčka (do roku 1989), od roku 1990 na Ekonomickej fakulte UMB v Banskej Bystrici ako prodekanka pre rozvoj (19941999) a od roku 2000 ako dekanka fakulty. 
Jej vedecké projekty sú zamerané na problematiku podmienok fungovania ekonomického systému z aspektu priestorových štruktúr, ekonomiky a politiky municipalít regiónov. V roku 19941999 pracovala v KEGA (komisia pre celoživotné vzdelávanie pri MŠ SR). Od roku 1991 je členkou medzirezortnej komisie pre vzdelávanie vo verejnej správe MV SR. Zúčastnila sa na vedeckých konferenciách, publikovala vedecké a expertízne štúdie, je autorkou monografie a učebných textov.
Ján Švarc

Ján Švarc (* 18. október 1912, Dobrá Niva – † 8. marec 1945, Smrečany) bol slovenský pedagóg a osvetový pracovník.
Životopis.
Študoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Venoval sa ochotníckemu divadlu. Účastník protifašistického odboja a SNP. Padol v boji.
Ladislav Švarc

Ladislav Švarc (Schwarz) (kr. m. Vladimír Černý) (* 12. november 1891, Česká Skalica - † 21. január 1940, ZSSR) bol funkcionár KSČ, hospodársky pracovník.
Jeho manželka Barbora rod. Rezlerová 
Životopis.
V Náchode sa vyučil za pradiara a tkáča. Robotník, neskôr pôsobil v straníckych a hospodárskych funkciách. Organizátor marxistickej ľavice v ČSR. Príslušník čs. légií v Rusku. Vedúci čes. sekcie KS v Maďarsku a počas Slov. republiky rád komisár spravodlivosti. Tajomník oblastného výboru KSČ v Banskej Bystrici (1921-1925); s manželkou → B. Rezlerovou- Švarcovou pomáhal založiť stredoslovenskú krajskú organizáciu KSČ. Ako prívrženec skupiny pražského tajomníka Bubníka, obvineného z frankčnej činnosti, bol odvolaný z funkcie tajomníka Oblastného vúboru KSČ v Banskej Bystrici (1925). Po vylúčení z KSČ, odišiel do ZSSR, vstúpil do KSSZ, podieľal sa na budovaní a riadení textilných tovární. Počas stalinských represálií odsúdený, zahynul vo väzení.
Andrej Švehla

Andrej Švehla (* 4. január 1805, Martin – † 5. január 1893, Martin) bol živnostník a národnokultúrny pracovník.
Jeho otec bol Ján Švehla a matka Mária rod. Klanicovavá.
Životopis.
Po vychodení ľudovej školy sa vyučil za stolára v Banskej Bystrici, neskôr si založil vlastnú stolársku dielňu v Martine. Národné zmýšľanie prejavil v roku 18481849, v Mestskej rade presadil zvolanie Memorandového zhromaždenia do Martina (1861). Podporovateľ a účastník všetkých národných podujatí, spoluzakladateľ a člen výboru Matice slovenskej. Spoluzakladateľ Kníhtlačiarskeho účastinárskeho spolku, podporovateľ slovenského ochotníckeho divadla, jeden z iniciátorov založenia Slovenského spevokolu 
(1872).
Jozef Švehla

Jozef Švehla (* 2. október 1847, Martin – † 5. november 1929, Martin) bol slovenský hodinár, národnokultúrny pracovník.
Jeho otec bol Juraj Švehla, matka Zuzana rod. Galandová a manželka Ľudmila rod. Horváthová.
Životopis.
Vyučil sa za hodinára. Remeslo vykonával v Banskej Bystrici, Budapešti a vo Viedni, 1869 si otvoril hodinársky obchod v Martine, 1872 prijatý za mešťana. Nár. pracovník a mecén slov národného života. Člen obecného zastupiteľstva, zakladajúci člen Priemyselného spolku a Dobrovoľného hasičského spolku v Martine, člen a dlhoročný predseda Slovenského spolku v Budapešti.
Ľudmila Švehlová

Ľudmila Švehlová (rod. Horváthová) (* 9. marec 1856, Martin – † 13. december 1926, Martin) bola slovenská kultúrna pracovníčka. Jej manžel bol František Švehla.
Životopis.
Študovala na dievčenskom výchovnom ústave K. Orfanidesa v Banskej Bystrici. Po roku 1879 pôsobila v Lazoch pod Makytou, od 1913 v Martine. Spolupracovala s manželom Františkom Švehlom, evanjelický kňazom v jeho ľudovýchovnej a osvetovej práci, venovala sa aj propagovaniu ľudových výšiviek, čím pomáhala rozvíjať ľudovú výrobu a zárobkové možnosti žien z kopaníc. Roku 1899 prispela kolekciou bábik v ľudových krojoch na národopisnú výstavu do Prahy. Zakladajúca členka Živeny, členka výboru (neskôr správy) Lipy, podniku na podporovanie ľudovej výroby v Martine.
Gustáv Švéni

Gustáv Švéni (* 6. november 1870, Prievidza – † 1918, Budapešť-okolie) bol funkcionár robotníckeho hnutia.
Životopis.
Pôvodným povolaním rezbár, pôsobil v Prievidzi a v Kremnici od roku 1890 v Budapešti, 1898 v Banskej Bystrici. O roku 1890 člen Soc. dem. strany Uhorska, koordinátor spolupráce slov., čes., a poľ. robotníkov. V marci 1897 spoluzakladateľ a zodp. redaktor novín Nová doba a Zora. Delegát V. zjazdu strany, kde bol zvolený do jej vedenia (ako prvý slov. soc. demokrat). Patril k uznávaným predstaviteľom organizovaného robotníctva.
Gréta Švercelová

Gréta Švercelová (vyd. Jezná) (* 15. jún 1947, Brodzany) je operná speváčka (soprán).
Životopis.
Absolvovala štúdium spevu na Konzervatóriu v Bratislave (K. Figurová) roku 1968. V roku 1967-1974 sólistka opery DJGT v Banskej Bystrici (s účinkovaním aj v činohre DJGT vo Zvolene), od 1974 spevohry NS v Bratislave. V DJGT spievala viaceré závažné operné, operetné i muzikálové úlohy: Mária (Cár a tesár, 1968); Amarillis (Erindo, 1968); Zerlina (Don Giovanni, 1971); Jeanetta (Modrá ruža, 1970); a i., niekoľko postáv vytvorila vo zvolenskej činohre. V súbore spevohry NS s pozoruhodným spôsobom uplatnila svoje vokálne dispozície - jasný zvonivý a pohyblivý soprán, spolu s pohybovo-tan. schopnosťami, temperamentom a hereckým prejavom vo všetkých formách dnešného spevoherného divadla. Bola ideálnou predstaviteľkou najmä subretných úloh v klasických operetách: Arsena (Cigánsky barón, 1976); Julietta Vermontová (Gróf Luxemburg, 1978); Hana Glawiarová (Veselá vdova, 1985) a i. Účinkovala v mnohých hudobno-zábavných programoch Čs. televízie predovšetkým zo sveta operety v tel. inscenáciách operiet a muzikálov a v tel. filmoch. Vystupovala na koncertoch pri rôznych kult. spoločenských podujatiach.
Jan Šverma

Jan Šverma (* 23. marec 1901, Mnichovo Hradiště – † 10. november 1944, Chabenec, Nízke Tatry) bol český komunistický politik a novinár známy tiež pod pseudonymami J. Hendrych a A. Duval. Ako zástupca moskovského vedenia KSČ sa zúčastnil SNP. Pri ústupe zahynul počas prechodu cez Chabenec. Ako jediný poslanec predvojnového Národného zhromaždenia položil svoj život v aktívnom boji proti fašizmu.
Život.
Narodil sa v rodine advokáta Antonína a Marie Švermových v Mnichovom Hradišti, v okrese Mladá Boleslav. Štúdium práva na Karlovej univerzite v Prahe nedokončil, stal sa redaktorom viacerých komunistických novín (Rudé právo, Večerník Rudého práva, Avantgarda, Komunistická revue). Bol organizátorom robotníckych štrajkov a demonštrácií, ideológ komunistického hnutia, funkcionár KSČ. V rokoch 1926–1928 absolvoval Leninskú školu v Moskve. V roku 1929 sa ako člen Gottwaldovej skupiny stal členom Ústredného výboru KSČ. Pôsobil v Komunistickej internacionále a v rokoch 1935 – 1938 bol poslancom Národného zhromaždenia. Po okupácii Čiech a Moravy odišiel v máji 1939 do Paríža, kde pôsobil od roku 1940 ako redaktor časopisu Světový rozhled, nadviazal tiež kontakt s komunistickými emigrantmi na západe. Po napadnutí Francúzska Nemeckom v roku 1940 pôsobil opäť v Moskve. Od roku 1943 redigoval Československé listy, pracoval na moskovskom vysielaní československého rozhlasu, bol činiteľ Všeslovanského výboru a neskôr vedúci jeho Československej sekcie. Aktívne pôsobil ako agitátor a organizátor protifašistického odboja. V decembri 1943 sa zúčastnil rokovaní o Zmluve o priateľstve medzi ZSSR a ČSR. Tesne pred začiatkom SNP spolu s Rudolfom Slánským, Marekom Čulenom a Alexejom Asmolovom priletel v noci z 27. na 28. augusta 1944 na Slovenské územie. Ako predstaviteľ moskovského vedenia KSČ pracoval na sekretariáte ÚV KSS v Banskej Bystrici, pôsobil tiež v redakcii Pravdy, ktorá vychádzala v Banskej Bystrici. Ako zástupca vedenia KSČ vystúpil na Konferencii závodných výborov a dôverníckych rád 15. októbra 1944 v Podbrezovej. Po ústupe SNP do hôr ustupoval v horúčkach spolu s členmi HŠPH cez svahy Nízkych Tatier. Zahynul počas namáhavého prechodu cez Chabenec. Pochod vo víchrici neprežilo aj ďalších 80 vojakov (on mal 43 rokov). O jeho smrti a jej dôsledkoch sa viedli rôzne špekulácie, pretože Šverma bol najvyššie postaveným komunistickým politikom, ktorý sa aktívne zapojil do SNP.
Jeho manželka Marie Švermová, rodená Švábová (17. augusta 1902 Trnovany (Teplice) - 4. februára 1992) bola tiež komunistická politička, ktorá tiež v rokoch 1926–1928 absolvoval Leninskú školu v Moskve. Po vojne bola poslankyňou Dočasného a Ústavodarného národného zhromaždenia ČSR a Národného zhromaždenia ČSR, členka predsedníctva ÚV KSČ. V 50. rokoch bola odsúdená v rámci politických procesov a 5 rokov väznená. V 70. rokoch podpísala Chartu 77.
Emil Svetoň

Emil Svetoň (* 16. marec 1923, Miskolc - † 24. december 1994, Bratislava) bol spisovateľ pre deti a mládež, dramatik, novinár.
Jeho syn Ľuboš Svetoň.
Životopis.
V roku 1939-1941 navštevoval Obchodnú akadémiu v Banskej Bystrici. Administratívny pracovník, neskôr redaktor Života (1953-1962), Hlasu ľudu (1964-1969), Obzoru socializmu (1969-1970). Literárne činný od začiatku 40. rokov. Napísal úspešné detektívky pre mládež, divadelné hry a poviedky.
Pavol Švihra

Pavol Švihra (* 30. august 1912, Banská Bystrica - † 13. október 1967, Banská Bystrica) bol slovenský politik.
Životopis.
Hlavný tajomník DS, poslanec SNR.
Ján Svikruha

Ján Svikruha (* 11. november 1911, Myjava – † 3. február 1988, Bratislava) bol slovenský kultúrny pracovník.
Životopis.
Účastník protifašistického hnutia, počas SNP ako pracovník sekretariátu ÚV KSS v Banskej Bystrici organizoval premietanie sovietskych filmov na povstaleckom území. Spoluzakladateľ slovenskej národnej kinematografie, prvý riaditeľ Slovenského filmu v Bratislave (19481952). Ako vedúci výroby organizoval a riadil výrobu hraných filmov.
Františka Svobodová-Goldmannová

Františka Svobodová-Goldmannová (* 14. august 1859, Ždánice - † 22. november 1924, Brezno) bola česká spisovateľka pre deti, folkloristka a publicistka. Pseudonym: Františka Goldmannová, Soběslavská
Životopis.
Popri pedagogickej praxi činná ako publicistka a prednášateľka vo Vesne, zberateľka národopisného materiálu pre Mestské múzeum v Brne. Literárne sa realizovala ako autorka scénok a veršov pre deti, od 1911 ako autorka divadelných hier pre ochotnícke krúžky, z nich najväčší ohlas mala hra Jánošík. Písala drobné prózy (črty, fejtóny, besednice, poviedky, ľud. rozprávky), kt. uverejňovala v Nár. novinách aj Živene. Členka Syndikátu čes. spisovateľov a Kola moravských spisovateľov. V roku 1918 prešla s manželom na Slovensko, po jeho smrti žila u dcéry v Brezne.
Ernest Sýkora

Ernest Sýkora (* 2. august 1914, Banská Bystrica – † 15. január 2000, Bratislava) bol slovenský verejný činiteľ a pedagóg.
Životopis.
Člen ÚV KSS, ÚV KSČ, povereník školstva a kultúry, minister školstva a osvety. Realizátor štátnej politiky a zákonodarstva v oblasti školstva na Slovensku. Organizátor mládežníckeho hnutia a politickej práce s mládežou. Vysokoškolský pedagóg a dekan FF UK v Bratislave. Pôsobil v SAV, ČSAV a v iných slovenských i zahraničných vedeckých, politických, spoločenských organizáciách a komisiách. Autor kníh, štúdií a článkov. Hlavný redaktor encyklopedického diela, redaktor zborníkov. 
Účastník protifašistického odboja, počas SNP redaktor povstaleckého denníka "Útok", neskôr vedúci Zpravodajskej agentúry Slovenska v Banskej Bystrici. Nositeľ vysokých vyznamenaní.
Jozef Sýkora

Jozef Sýkora (* 13. máj 1916, Matejovce † 18. december 1990, Banská Bystrica) bol slovenský knihovník, pedagóg a hudobník.
Životopis.
Profesor slovenčiny a nemčiny na Učiteľskej akadémii a na dievčenskom gymnáziu v Banskej Bystrici (1947-1950). Dramaturg a umelecký vedúci Mestského divadelného združenia v Banskej Bystrici (1949-1950, 1952-1953), huslista Krajského symfonického orchestra v Banskej Bystrici. V roku 1950-1955 vedúci obchodno-administratívneho oddelenia Smrečina n.p. Banská Bystrica. Od 15. apríla 1955-31. decembra 1976 vedúci oddelenia teórie a metodiky a zástupca riaditeľa Krajskej ľudovej, neskôr Štátnej vedeckej knižnice v Banskej Bystrici.
Venoval sa metodickej práci v knihovníctve a vzdelávaniu knihovníkov, externý učiteľ konzultačného strediska bratislavskej Strednej knihovníckej školy pri Krajskom osvetovom stredisku. Spoluautor monografie, autor metodických príručiek a odborných článkov. Spracoval históriu ŠVK v Banskej Bystrici, ktorú zanechal v rukopise. Zaslúžilý pracovník kultúry a nositeľ viacerých vyznamenaní.
Jaromír Sylvestr

Jaromír Sylvestr (* 25. december 1936, Bítovánky † 31. december 1989, Banská Bystrica) bol slovenský dôstojník, vojenský hudobník a dirigent.
Životopis.
Príslušník ČSĽA. Sólista vojenskej hudby na Vojenskej akadémii A. Zápotockého vo Vyškove (1959-1969) a dirigent Posádkovej hudby v Bratislave (1970-1973). Veliteľ a hlavný dirigent vojenskej Posádkovej hudby v Banskej Bystrici (1973-1989).
Člen odborných hudobných výborov, porôt a hudobný školiteľ, dirigent Krajského symfonického orchestra v Banskej Bystrici. Nahrával symfonickú, dychovú a ľudovú hudbu pre Slovenský rozhlas v Banskej Bystrici. Venoval sa inštrumentálnej a skladateľskej činnosti, upravoval ľudovú hudbu. Dirigoval hudobné nahrávky pre Slovenský rozhlas.
Jozef Szabó (kňaz)

Jozef Szabó (* 17. marec 1742, Csepreg – † 2. apríl 1801, Banská Bystrica) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a jezuita.
Životopis.
Pôsobil ako rímskokatolícky kňaz v Banskej Bystrici. Venoval sa aj šľachteniu obilia; vyšľachtil nové druhy pšenice a ovsa v Uhorsku.