burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Damara (živica)

Damara je prírodná živica. Z kríkov a stromov trezalkovitých a blahovičníkovitých, rastúcich v tropických pásmach (damarovník - Agathis), sa zbierajú svetložlté hrudky zamúčeného povrchu.
Vlastnosti.
Je sklovitého lastúrového lomu, tvrdšia ako mastix a kolofónia.
Taví sa pri teplote okolo 110 stupňov Celzia a rozpúšťa sa v benzéne, benzíne, terpentínovej silici, nedostatočne však v alkohole.
Damara (etnikum)

Damara je etnikum žijúce v Namíbii. 
V 19. storočí sa nazývali Berg-Damara/Bergdama/Horskí Damarovia a Damara bol názov pre susedné etnikum Herero.
O ich pôvode existuje veľa dohadov, či nepatria k vlne prisťahovalcov Bantu. Odlišujú sa výzorom zjavne aj od Khoinov ("Hotentotov") a Krovákov (Sannov -"ľudí buša"). V Namíbii tvoria asi 8% etnickú menšinu (1994: 132 000).
Damara (ovca)

Damara je druh ovce pôvodom z Hamitov východnej Ázie a Egypta, odkiaľ sa presťahovala do súčasnej Namíbie a Angoly. Stáda sú chované miestnymi obyvateľmi (Himba a Tjimba). Meno druhu je odvodené od miesta prvého stretnutia s nimi (vtedy známeho ako Gross Damaraland).
Charakteristika:
1940

Nobelova cena.
Kvôli druhej svetovej vojne neboli Nobelove ceny udelené.
1942

Nobelova cena.
Kvôli vojnovému konfliktu (druhá svetová vojna) nebola udelená žiadna Nobelova cena.
Zásobníkový automat

Zásobníkový automat je názov pre triedu abstraktných matematických strojov.
Zásobníkové automaty (ďalej len ZA) umožňujú reprezentovanie bezkontextových jazykov ich rozpoznávaním. Oproti konečným automatom sú rozšírené o špeciálny typ pamäte, zásobník.
ZA M možno definovať ako usporiadanú sedmicu:
M=(Q, T, G, D, q0, Z0, F) 
kde:
ZA disponuje vstupnou páskou, na ktorej sú symboly zo zásobníkovej abecedy, tie sú čítané zľava doprava čítacou hlavou. Tá sa môže posúvať vždy iba doprava o jeden symbol, čítanie symbolov sa však môže zastaviť. Symboly na vstupnej páske nemôže ZA meniť. Zásobník je potenciálne nekonečná pamäť s prístupom LIFO (Last In First Out). ZA je v určitom stave, ktorý je popísaný neprečítanou časťou pásky, stavom, v ktorom sa nachádza riadiaca jednotka ZA a obsahom zásobníka. ZA je matematickým modelom vykonávajúcim syntaktickú analýzu metódou zhora nadol, derivačný strom sa konštruuje od koreňa k listom a vykonáva sa ľavý rozklad analyzovanej vety.
ZA môžu byť v zásade dvojakého typu:
Vo všeobecnosti je ZA nedeterministický, pri prechode ZA z jedného stavu do iného nemusí byť jasné:
Nedeterministický ZA možno determinizovať, neplatí však, že ku každému nedeterministickému ZA existuje deterministický ZA. Platí, že ku každej bezkontextovej gramatike G =(N, T, P, S) existuje nedeterministický ZA M taký, že L(M)=G(M).
K obrázku:
Automatizovaná tvorba kompilátorov

Tento článok hovorí o nástrojoch pre automatickú lexikálnu analýzu a syntaktickú analýzu a ich využití pri tvorbe kompilátorov.
Nástroje.
V praxi sa na tvorbu kompilátorov sa používaju tri jazyky:
Kompilácia.
Ciele kompilácie.
Kompilátor transformuje zdrojový kód do inej podoby. Tie môžu byť:
Prvá fáza kompilácie sa nazýva parsovanie.
Parsovanie.
Zdrojový text je dobre čitateľný pre človeka, ale nie pre počítač. Preto musí byť transformovaný do binárnej podoby, ktorá je dobre spracovateľná pre počítač.
Pred syntaktickou analýzou je prvým krokom lexikálna analýza. 
Tokeny sú síce pre človeka čitateľné, ale sú príliš dlhé, zaberajú miesto v pamäti a ich spracovanie je pomalé.
Pri lexikálnej analýze sa hľadajú v zdrojovom kóde terminálne tokeny a priraďujú im čísla pre vnútornú reprezentáciu. Tieto čísla zaberajú v pamäti málo miesta a sú pre počítač rýchlejšie. 
Terminálne tokeny sú napr.:
Terminálne tokeny dostanú číselné identifikátory.
Na identifikáciu tokenov sa použíavajú regulárne výrazy.
Po lexikálnej analýze nasleduje samotné parsovanie. Tu sa najčastejšie používa metóda LALR, t. j. definujú sa sekvencie tokenov, ktoré sa nazývajú neterminálne tokeny.
Neterminálne tokeny sú napr.:
Príklady.
Príklad jednoduchého jazyka, ktorý dokáže zapísať sčítanie, oočítanie a zátvorky.
Whitespace je preddefinovaný token. Slúži na vizuálnu štylizáciu zdrojového kódu užitočnú pre programátora. Pre kompilátor nemá význam a parser ho ignoruje.
Zo zdrojového kódu
tak dostaneme
1 3 5 2 4 5 2 9 2 6 6
kde 5,6 sú zátvorky
Každé číslo má za sebou aj reťazec (napr. 1 má "totok', 2 má "=" a prvá 2 má "254"). Potom je na rade parser, ktorý tieto "tokeny" spracuje
Parser už priamo vytvára výrazy, aké potrebujeme
pri hore uvedený zdrojový kód vypíše (v tomto poradí):
Chomského hierarchia

Chomského hierarchia jazykov je porovnanie štyroch tried klasických jazykov (a tým aj sily ich príslušných gramatík a automatov):
formula_1
kde
Túto hierarchiu (systém inklúzií) popísal ako prvý americký informatik a lingvista Noam Chomsky v roku 1956.
Nové jazyky, príp. jazyky generované novými gramatikami či akceptované novými automatmi, sa často porovnávajú s týmito jazykmi. Ich zaradením do Chomského hierarchie získame odhad ich sily vzhľadom na známe klasické jazyky (gramatiky, automaty). Niektoré jazyky sa pekne zaraďujú do tejto hierarchie (napr. trieda rekurzívnych jazykov formula_6: formula_7), kým iné zasa vôbec (napr. trieda jazykov generovaných 0L systémami formula_8).
Chomského hierarchia jazykov však nepokrýva všetky jazyky, t. j. existujú jazyky, ktoré nie sú ani rekurzívne vyčísliteľné (pozri napr. problém zastavenia).
Všetky jazyky Chomského hierarchie sú generované gramatikami, ktoré vznikli z frázovej gramatiky postupných pridávaním obmedzení na prepisovacie pravidlá. Nasledujúca tabuľka zhŕňa jazyky tejto hierarchie, k nim zodpovedajúce gramatiky a povolené prepisovacie pravidlá a typ automatu, ktorý ich dokáže akceptovať:
Všetky inklúzie v Chomského hierarchii sú vlastné. Nasledujúca tabuľka uvádza príklady jazykov, ktoré sa nachádzajú v príslušných rozdieloch tried:
Rekurzívne vyčísliteľný jazyk

Trieda rekurzívne vyčísliteľných jazykov je triedou jazykov generovaných frázovými gramatikami. Súčasne je to presne trieda jazykov rozpoznávaných Turingovými strojmi. Symbolicky ju označujeme formula_1 (RE je značka z angl. recursively enumerable).
Frázové gramatiky (resp. Turingove stroje) sú veľmi silné a takmer každý "rozumný" predstaviteľný jazyk je rekurzívne vyčísliteľný. Je teda prirodzené sa pýtať, či naozaj každý jazyk sa dá generovať frázovou gramatikou. Pozrime sa na jazyky definované nad abecedou formula_2. Jazykov nad touto abecedou je zrejme nespočítateľne veľa, kým všetky frázové gramatiky tvoria len spočítateľnú množinu. Tento jednoduchý argument nám dáva na našu otázku zápornú odpoveď. Príkladom jazyka, ktorý nie je rekurzívne vyčísliteľný, je komplement diagonálneho jazyka alebo komplement univerzálneho jazyka.
Názov tejto triedy je odvodený od rekurzívne vyčísliteľných množín.
Uzáverové vlastnosti.
Trieda rekurzívne vyčísliteľných jazykov je uzavretá na
formula_1 nie je uzavretá na
Frázová gramatika

Frázová gramatika je jeden z najdôležitejších modelov na opis formálnych jazykov. 
Jednotlivé slová gramatika generuje pomocou svojich pravidiel zo štartovacieho symbolu. V každom kroku je možné podľa pravidiel prepísať istú časť už vytvoreného slova na iné. Do jazyka, ktorý táto gramatika generuje, potom vyberieme tie odvodené slová, ktoré sa skladajú len zo špeciálnych symbolov -- terminálov.
Definícia.
Frázová gramatika formula_1 je usporiadaná štvorica formula_2, kde
Prvky formula_8 relácie formula_9 (prepisovacie pravidlá) sa zvyknú označovať zápisom formula_10, ktorý názornejšie vyjadruje, že časť formula_11 vo vetnej forme sa má prepísať na formula_12.
Prepisovanie, odvodenie a jazyk generovaný frázovou gramatikou zavedieme teraz formálne:
Krok odvodenia v gramatike formula_1 je binárna relácia na množine vetných foriem (t. j. formula_14) označovaná symbolicky formula_15 a definovaná takto:
formula_16 práve vtedy, keď formula_17 pre nejaké formula_18
Symbol formula_19 označuje reflexívno-tranzitívny uzáver relácie formula_15.
Jazyk generovaný gramatikou formula_1 je množina terminálnych slov formula_22.
Sila.
Trieda jazykov, ktoré dokážu vygenerovať frázové gramatiky, je presne tá istá trieda, ktorú dokážu akceptovať Turingove stroje. Táto trieda jazykov sa nazýva ako trieda rekurzívne vyčísliteľných jazykov a označuje sa formula_23.
Postupným pridávaním rôznych obmedzení na pravidlá frázových gramatík získame (väčšinou) slabšie gramatiky (t. j. generujúce ostrú podmnožinu rekurzívne vyčísliteľných jazykov), napr. kontextové gramatiky, bezkontextové gramatiky či regulárne gramatiky. Rekurzívne vyčísliteľné jazyky stoja na vrchu Chomského hierarchie jazykov.
Keďže frázová gramatika ako taká má konečný zápis (hoci reprezentuje potenciálne nekonečný objekt -- jazyk), všetkých frázových gramatík je spočítateľne veľa, z čoho vyplýva, že k veľkej väčšine jazykov sa nedá nájsť príslušná frázová gramatika, ktorá ich generuje. Tieto jazyky sú však veľmi komplikované a vykazujú istú „nepredstaviteľnosť“. Príkladom jazykov, ktoré nie sú rekurzívne vyčísliteľné, sú komplement diagonálneho jazyka či komplement univerzálneho jazyka.
Mliečna cesta

Mliečna cesta alebo nesprávne (bohemizmus) "Mliečna dráha" (lat. "Via Lactea" = "mliečna cesta"; аngl. "Milky Way", čes. "Mléčná dráha") môže byť:
Mliečna cesta (s malým m) alebo nesprávne "mliečna dráha" (s malým m) je najmä v umeleckých textoch (akákoľvek) galaxia.
Ipeľ

Ipeľ (, ) je tretia najdlhšia rieka na Slovensku a ľavostranný prítok Dunaja.
Tok rieky.
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Sihlianska planina, neďaleko obce Látky, na západných svahoch vrchu Čierťaž. Spočiatku tečie na juh, pri Veľkej nad Ipľom dosahuje slovensko-maďarské hranice, za Kováčovcami sa točí na západ, preteká popri Balážskych Ďarmotách a Šahách, pri Kubáňove sa zase točí na juh a pri Chľabe ústi do Dunaja. 
Celková dĺžka rieky je , z toho tvorí hranicu s Maďarskom. Celkový spád je . Prietok vody je nestály, priemerný prietok v ústí je /s. Plocha povodia je .
Z iniciatívy ochranárov prírody oboch krajín bolo v roku 1992 založené občianske združenie Ipeľská únia.
V 70. rokoch prebehlo na Slovensku horúčkovité upravovanie toku rieky, na mnohých úsekoch došlo k napriameniu a regulácii koryta. Na hornom toku rieky sa nachádza Vodárenská nádrž Málinec.
Plánovaná vodná elektráreň.
Spoločnosť TYCO fungujúca od roku 2014 dostala v apríli 2015 povolenie Ministerstva hospodárstva osvedčenie potrebné pre stavbu energetického zdroja. TYCO plánuje v katastri obcí Ďubákovo a Ipeľský Potok postaviť prečerpávaciu elektráreň nad existujúcou nádržou Málinec. Výkon by mala mať 560 MW. O podobnú lokalitu prejavili záujem aj Slovenské elektrárne, dotknuté obce ju odmietli.
Turnianska župa

Turnianska župa resp. Turnianska stolica resp. Turniansky komitát (namiesto slova Turnianska/-y môže byť staršie slovo Torňanská/-ý alebo Tornianska/-y alebo Turňanská/-ý alebo Turnanská/-ý; iný názov: Turňa, staršie Torňa, Turna; lat. "Comitatus Tornaensis" alebo "Torna", maď. "Torna vármegye" alebo "Torna", nem. "Komitat Tornau/Tornauer Gespanschaft" alebo "Tornau") bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku.
Charakteristika.
Turnianska župa ležala v juhovýchodnej časti dnešného Slovenska a severovýchodnej časti dnešného Maďarska. Turnianska župa bola jednou z najmenších v Uhorsku. V súčasnosti je to len názov príslušného regiónu.
Dejiny.
Turňa bola jedným z prvých komitátov v Uhorsku, ale postupne sa zredukovala na malé územie okolo rovnomennej rieky "Turňa". Pravdepodobne jej súčasťou v počiatkoch Uhorska boli aj časti Boršodskej, Spišskej a Gemerskej stolice. Najneskôr v 12. storočí však už všetky tvorili samostatné kráľovské komitáty.
V r. 1882 sa Turnianska župa spojila s Abovskou župou a vznikla Abovsko-Turnianska župa. Rozloha župy v r. 1806 bola 594 km².
Delila sa na dva slúžnovské okresy:
V súčasnosti je územie slovenskej časti bývalej Turnianskej župy súčasťou okresov Rožňava a Košice-okolie v Košickom kraji, maďarská časť je súčasťou župy Borsod-Abaúj-Zemplén,(slovensky:"Boršód-Abov-Zemplín)".
Centrum.
Centrom Turnianskej župy bol Turniansky hrad, neskôr sa jej centrum presunulo do mesta Turňa nad Bodvou.
Zaujímavosti.
Turniansky hrad (zrúcanina, ), na krasovom vrchu, vybiehajúcom zo Zádielskej planiny na juh ponad Turniansku kotlinu. Hrad sa nachádza nad obcou Turňa nad Bodvou, 5 km od hranice s Maďarskom. Vznikol asi v 13. storočí po tatárskych vpádoch, rodine Tornayovcov patril do r. 1406. 
Po vymretí rodu Tornayovcov, hrad krátko vlastnil Štefan Šafár z Branča (1409), od ktorého hrad získali Bebekovci. Okolo r. 1448 ho obsadili Jiskrove vojská.
Imrich Zápoľský kúpil hrad v r. 1476, jeho rodina vlastnila hrad až do r. 1531. V r. 154050 bol hrad rekonštruovaný ako súčasť protitureckej obrany (vtedy pohraničný hrad na hraniciach s Osmanskou ríšou). R. 1652 obsadený Turkami.
Počas stavovského povstania, vedeného Imrichom Tökölim ho dal generál Schultz r. 1685 zbúrať. V súčasnosti sú snahy na jeho obnovu. Dodnes sa zachovali len múry jednotlivých objektov a nohavicová strieľňa.
Národnosti.
Obyvateľstvo Turnianskej stolice bolo prevažne maďarské, Slováci žili r. 1773 v Bódvaszilaši, Dvorníkoch, Hačave, Szine, Szögligete, Turni nad Bodvou, Turnianskom sv. Andrejovi a Žarnove. Aj v súčasnosti je toto územie prevažne maďarského rázu.
David Jonathan Gross

David Jonathan Gross (* 19. február 1941, Washington D.C., USA) je americký fyzik a strunový teoretik. 
Spolu s Frankom Wilczekom a Davidom Politzerom bol v roku 2004 ocenený Nobelovou cenou za fyziku za ich objav asymptotickej voľnosti kvarkov.
Životopis.
V roku 1973 pracoval ako mladý, 31-ročný profesor fyziky na Princetonskej univerzite. Spolu so svojím prvým, 21-ročným postgraduálnym študentom Frankom Wilczekom objavili asymptotickú voľnosť, podľa ktorej sa sila silnej interakcie medzi farebnými kvarkami zoslabuje až k nule, ak sa kvarky k sebe približujú. Veľmi blízke kvarky sa chovajú ako voľné častice. Tento výpočet, ktorý nezávisle vykonal aj David Politzer na Harvardovej univerzite, bol kľúčovým pre rozvoj kvantovej chromodynamiky, teda teórie interakcií medzi kvarkami.
Gross s Jeffom Harveyom, Emilom Martincom a Ryanom Rohmom (štvorica prezývaná "Princetonské sláčikové kvarteto") tiež v roku 1985 formulovali heterotickú teóriu strún.
Získal bakalársky a magisterský titul na Hebrejskej univerzite v Jeruzaleme. Doktorát PhD mu udelila Kalifornská univerzita v Berkeley v roku 1966. Na Harvarde pracoval ako Junior Fellow, aby potom prešiel na Princetonskú univerzitu, kde bol profesorom do roku 1997. Medzi Grossovými oceneniami nájdeme štipendium MacArthurovej nadácie z roku 1987, Diracovu medailu z roku 1988. V súčasnej dobe je Gross riaditeľom Kavliho inštitútu pre teoretickú fyziku (KITP) v kalifornskej Santa Barbare, kde zároveň drží Gluckove predsedníctvo medzi teoretickými fyzikmi.
Zoznam konzulov Rímskej, Západorímskej a Byzantskej ríše

Tento zoznam rímskych konzulov ("fasti consulares"), z ktorých mnohí boli zároveň cisármi, tvoril základnú kostru rímskeho dejepisectva a tvorí základ datovania modernej rímskej archeológie, pretože podľa mien konzulov sa označovali roky. Mená oboch konzulov sa udávali v latinskom páde nazývanom ablatív, napr. "Gn. Domitio C. Sosio consulibus" znamená v roku 32 pred Kr. Spisovanie a vedenie zoznamov konzulov bolo úlohou kňazov. 
Zoznamy pokrývajú 1 050 rokov od roku 509 pred Kr. (zosadenie posledného rímskeho kráľa a začiatok Rímskej republiky) do roku 541 po Kr., keď vo Východorímskej ríši posledný raz zvolili konzula. V samotnom Ríme (Západorímska ríša) volili konzula ešte 58 rokov po zániku Rímskej ríše (476 a zosadení posledného rímskeho cisára Romula Augusta).
V časoch krízy rímsky senát prijal uznesenie "senatus consultum ultimum" a konzuli museli vymenovať diktátora. Mal neobmedzenú moc v štáte a v armáde. Jeho vláda bola obmedzená na 6 mesiacov. Pridelený mu bol "magister equitum", veliteľ jazdectva. Na špeciálne úlohy sa v niektorých rokoch vytváralo grémium ("collegium") z desiatich úradníkov (decemvirát) so zvláštnymi splnomocneniami (napríklad v roku 450 pred Kr., Zákon dvanástich tabúľ). Okrem toho existovali roky, v ktorých sa namiesto konzulov dosadzovali vojenskí tribúni (napr. v roku 444 pred Kr.).
Historickosť údajov z prvých dvoch storočí republiky je sporná. Zdá sa, že historici najmä neskoršej rímskej republiky uskutočnili mnohé interpolácie, napríklad aby vyzdvihli dôležitosť svojej vlastnej rodiny. Väčšina vedcov vychádza z toho, že so skutočne bezpečnými údajmi možno počítať až od vpádu Galov (387 pred Kr.).
V roku 19 pred Kr. dal cisár Augustus na Forum Romanum postaviť víťazný oblúk so zoznamami konzulov ("Fasti Capitolini") od počiatku a dal ich skontrolovať a opraviť osobitne zvolanou komisiou. Väčšina fragmentov tohto zoznamu sa našla v rokoch 1546/1547, znova ju dali dokopy a napokon roku 1586 umiestnili v Paláci konzervátorov na Kapitolskom vŕšku.
Skratky.
"Poznámka: Mená sú uvedené vždy v pôvodnom tvare, prípadné slovenské mená možno v niektorých prípadoch zistiť po presune myši na modrým vysvietené meno."
Zoznam rímskych cisárov

Toto je zoznam rímskych cisárov (pozri aj Rímske cisárstvo) spolu s dátumami, kedy vládli Rímskej ríši.
Vysvetlivky.
O jednotnej Rímskej ríši spravidla hovoríme do roku 395. Odvtedy (umelo) rozlišujeme Západorímsku ríšu, za ktorej koniec spravidla považujeme rok 476, a Východorímsku ríšu (nazývanú – najmä pre neskoršie obdobia – aj Byzantská ríša), ktorá zanikla roku 1453. V tomto zozname sa však uvádzajú vládcovia vo východnej časti ríše (čiže predchodcovi Východorímskej / Byzantskej ríše) už od roku 364. 
Ďalšími útvarmi boli v 3. stor. krátkodobé Galské cisárstvo a Britské cisárstvo.
Caesar.
Napriek populárnym názorom nebol Iulius Cézar nikdy cisárom ("princeps"), hoci ho v roku 45 pred Kr. vymenovali (nie ako prvého Rimana) za doživotného rímskeho diktátora a historici ho za cisára považovali. Na druhej strane však sa meno Caesar stalo priezviskom prvej dynastie a efektívne sa s ním narábalo ako s titulom, čo bola prax, v ktorej sa pokračovalo počas celého cisárstva. Podobne aj Suetonius napísal Dvanástich Cézarov (vrátane Flaviánovcov), takže istá kontinuita sa očividne pociťovala.
Tetrarchia (284 – 395).
Pozri aj: Zoznam vládcov Byzantskej ríše
Západorímska ríša (395 – 476).
Pokračovanie: Zoznam vládcov Talianska
Východná časť ríše (budúca Východorímska/Byzantská ríša) (364 – 395).
Pokračovanie a iné detaily: Zoznam vládcov Byzantskej ríše
Aerogél

Aerogél je priehľadná tuhá látka tvorená „sieťou“ tuhých častíc s rovnomerne distribuovanými pórmi vyplnenými plynom. Výsledkom je fyzikálne neobvyklý materiál, ktorý má vzhľadom k objemu veľmi nízku hustotu a najnižšiu tepelnú vodivosť, index lomu, rýchlosť šírenia sa zvuku a relatívnu permitivitu zo známych pevných látok.
Aerogél môže byť "anorganický" (napr. na báze oxidov kremíka či hliníka) alebo "organický". Aerogély majú pestré možnosti využitia, najmä ako tepelný izolátor, elektródy, prachové filtre a podobne.
Kremíkový aerogél.
Je látka na kremíkovej báze často nazývaná "zamrznutý dym" alebo "modrý dym". Obsahuje 99,8% vzduchu a vyzerá ako pevná pena s hustotou 3 mg na cm3, čo je najmenšia hustota pevnej látky na svete. Najľahšie verzie vyrobené v Lawrence Livermore National Laboratory v Livermore v Kalifornia dosiahli hustotu len 1,9 mg/cm3.
Tento materiál má veľa pozoruhodných vlastností vrátane vysoko dendritickej štruktúry, extrémne nízkej tepelnej vodivosti (približne 0,017 W/mK), čo z neho robí vynikajúci tepelný izolant s teplotou tavenia 1 200 °C. NASA ho použila na zachytenie prachových častíc z chvosta kométy pomocou kozmickej sondy Stardust.
Aerogél bol vytvorený ako výsledok spoločného výskumu NASA a Aspen Systems, Inc. procesom vysušenia gélu, tvoreného zmesou oxidu kremičitého (SiO2), kvapalného oxidu uhličitého (CO2) a etanolu, v extrémnych podmienkach. Z tejto zmesi sa za obrovského tlaku odstráni všetka kvapalná zložka (superkritické vysušenie). Jedine tak nedôjde k zdeformovaniu kremičitého gélu a zrúteniu kremíkových buniek. Vznikne tak teleso s niekoľkými miliardami buniek z kremíka, ktoré držia pokope silné molekulové väzby.
Aerogél má vďaka svojím fyzikálnym vlastnostiam 15 záznamov v Guinnessovej knihe rekordov, vrátane položiek najlepší tepelný izolant a najmenšia hustota pevnej látky. Vydrží 2 000 násobok svojej vlastnej váhy.
Rozsiahlejšie využitie tejto látky je zatiaľ však obmedzené, lebo pri styku s destilovanou vodou sa opäť mení na gél.
Kopčany (okres Skalica)

Kopčany (, ) sú obec na Slovensku v okrese Skalica. Leží pri hraniciach s Českom pri rieke Morava.
TTA

True Audio (skratka TTA) je open source, jednoduchý real-time bezstratový audio kodek založený na adaptívnych prognostických filtroch, ktorý vykazuje porovnateľné alebo lepšie výsledky v porovnaní so súčasnými alternatívami. 
TTA Kompresia.
TTA vykonáva bezstratovú kompresiu ma mnohokanálových 8, 16 a 24 bitových Wav audio súboroch. Kompresné pomery TTA závisia na type komprimovaného audio súboru, ale veľkosť výsledného súboru býva vo všeobecnosti 30 % – 70 % originálu. TTA formát podporuje tagy ID3v1 a ID3v2.
S použitím kodeku je možné uložiť do 20 audio CD na jeden nosič DVD-R, spolu s informáciou o hudbe vo forme ID3 tagov.
Projekt.
Projekt TTA poskytuje:
Rastislav (prvé meno)

Rastislav je mužské krstné meno. 
Je to slovanské meno s pôvodným významom "rastie v sláve, rozmnožuje slávu", významovo blízke je meno Krescenc. Ženský ekvivalent Rastislava.
Morava

Morava môže byť:
Pevnosť (materiál)

Pevnosť je schopnosť materiálu odolať vonkajšej alebo vnútornej sile bez toho, aby bol porušený. Rozlišuje sa:
Udávanie pevnosti.
Na udanie pevnosti sa používa viacero údajov:
Medza klzu a medza pevnosti sa udávajú v technických tabuľkách a slúžia na výpočet pevnosti súčiastok a konštrukcií.
Všetky sa udávajú v pascaloch, [Pa]alebo v [MPa], napr. bežná oceľ má pevnosť 150 až 450 MPa.
Číselné vyjadrenie.
Napríklad pre "medzu pevnosti" "R"m:
formula_1
Pre ostatné medze platia obdobné vzťahy.
"Príklad:"
Oceľový profil s prierezom × () z ocele s medzou pevnosti 150 MPa (nízkouhlíková oceľ) sa roztrhne pri rovnomernej sile (bez zátrhov) 150 kN (zodpovedá 15 t).
Technické využitie.
Pevnosť v "ohybe" a "skrute" sú úmerné pevnosti v ťahu.
Pri konštrukciách sa za nominálnu záťaž berie (ak je to možné) "medza proporcionality". Ľahko sa počíta a zaručuje dlhodobú výdrž pri nominálnych podmienkach. Bohužiaľ môže viesť občas k nežiaducemu predimenzovaniu konštrukcií – potom sa konštrukcia navrhuje komplikovanejšími výpočtami, v extrémoch dokonca experimentálne.
"Medza klzu" (aj "medza pevnosti") sa používa hlavne pri lisovaní. Krehké materiály (napr. liatina) medzu klzu nemajú.
Vlastné (zvyškové) napätia.
V materiáli môžu existovať ešte zvyškové napätia, ktoré existujú aj bez pôsobenia vonkajšej sily. Znižujú celkovú pevnosť materiálu preto sa väčšinou odstraňujú. To sa dá pri oceli napr. popúšťaním.
Kataster nehnuteľností

Kataster nehnuteľností je na Slovensku zoznam/databáza obsahujúci geometrické určenie, súpis a opis nehnuteľností a práva k nim. Sú v ňom zapísané a graficky zaznačené všetky pozemky a nehnuteľnosti a práva k nim.
Súčasťou katastra sú údaje o právach k týmto nehnuteľnostiam, a to najmä o vlastníckom práve, ale tiež záložnom práve, vecnom bremene, práve zodpovedajúcom vecnému bremenu a niekedy aj o predkupnom práve. Kataster slúži aj ako informačný systém, najmä na ochranu práv k nehnuteľnostiam a na daňové účely.
V Rakúsko-Uhorsku a prvej česko-slovenskej republike boli ekvivalentami tzv. pozemková kniha (na majetkoprávne účely) a pozemkový kataster (na daňové účely). Pozemkový kataster bol zrušený v roku 1949. Zápisy do pozemkovej knihy boli ukončené v roku 1964 a agenda prešla pod názvom „evidencia nehnuteľností“ na strediská Úradu geodézie. V evidencii nehnuteľností vznikol neporiadok, a tak bol v roku 1992 vytvorený „Kataster nehnuteľností“.
Vo väčšine vyspelých krajín sa dodnes rozlišuje „kataster“ a „pozemková kniha“, pričom sa obsahovo líšia spravidla buď ako v Rakúsko-Uhorsku, alebo tak, že v katastri sú uvedené najmä grafické záležitosti, kým v pozemkovej knihe práva.
Starosta

Starosta je najvyšší predstaviteľ obce, výkonný orgán volený občanmi v priamych voľbách. Vykonáva obecnú správu a zastupuje obec navonok. V Košiciach a v Bratislave je starosta najvyšším predstaviteľom mestskej časti, primátor celého mesta. V minulosti sa najvyšší predstaviteľ obce nazýval richtár.
Legislatívne normy.
Podrobnosti o funkcii starostu stanovuje 4. Hlava Ústavy Slovenskej republiky o územnej samospráve a zákon SNR č. 369/1990 Zb. o obecnom zriadení. Podľa tohto zákona je funkcia starostu nezlučiteľná s funkciou:
Platové podmienky.
Platy starostov sa určujú podľa priemerného zárobku v slovenskom hospodárstve. Tento údaj sa násobí koeficientom 1,49 až 3,58 v závislosti od veľkosti obce. Podľa zákona číslo 154/2011 Z. z platného od 1. júna 2011 sa základné platy primátorov a starostov znížili o 10%, ale obecné zastupiteľstvá ich môžu zvýšiť o 70%. Bratislavské noviny uvádzajú porovnanie mestskej časti Nové Mesto a Staré Mesto. V oboch majú zákonom stanovený základný plat 2223€, v Novom Meste je zvýšený o 34%, v Starom až o 66%. Celkom tak starosta Rudolf Kusý zarába ako starosta 2979€, starostka Starého Mesta Tatiana Rosová 3691€ ako jeden z najvyšších platov v bratislavskej samospráve. Keďže však už uvedený zákon umožňuje starostom vykonávať súčasne funkciu poslanca NRSR, môže T. Rosová poberať aj poslanecký plat 7106€ a patriť medzi najlepšie platených verejných činiteľov Slovenska. Pre porovnanie v meste Vysoké Tatry má starosta základný plat zvýšený o 40% a bude teda dostávať 2337 €.
Iné projekty.
 – 4. Hlava Ústavy slovenskej republiky
Primátor (Slovensko)

Primátor je na Slovensku najvyšší predstaviteľ (a výkonný orgán) každého mesta. V minulosti od roku 1945 sa pojmom primátor označoval najvyšší predstaviteľ Bratislavy, a od roku 1983 aj Košíc; od roku 1990 má pojem primátor dnešný význam.
Okrem toho, že je najvyšším predstaviteľom a orgánom, primátor dnes uschováva mestskú pečať a mestskú zástavu a používa mestské insígnie. Inak preňho platia ustanovenia ako pre starostov. Postavenie primátora je dané paragrafom 24 zákona SNR č. 369/1990 Zb. o obecnom zriadení.
V rokoch 19541990 sa najvyšší predstaviteľ (každého) mesta nazýval "predseda mestského národného výboru" a predtým sa predseda väčšieho mesta nazýval "mešťanosta".
Akvaristika (koníček)

Akvaristika je vedný odbor, ktorý sa zaoberá chovom všetkých živých organizmov t. j. mikroorganizmov, živočíchov a nižších a vyšších rastlín v akváriu.
Chov rýb v starostlivosti človeka je časť akvaristiky, ktorá sa zaoberá chovom všetkých druhov rýb, ktoré sa chovajú v zajatí, t. j. úžitkových, ktorých chov sa uskutočňuje v osobitných nádržiach, napr. rybníkoch, ako aj tzv. „okrasných“ rýb, ktorých chov sa uskutočňuje v nádobe, ktorá sa nazýva akvárium.
Úvod.
Prvé správy o chove rýb v starostlivosti človeka siahajú ďaleko do minulosti, do staroveku. Aj dnes sa ľudia, možno ešte viac ako v minulosti snažia chovať živé tvory vo svojej blízkosti. Možno je to dané dnešným pretechnizovaným svetom, možno vzdialením ľudí od okolitej prírody, možno nezáujmom samého o seba ako o živočíšny druh a súčasť prírody.
Nech sa na danú skutočnosť budeme pozerať z tej alebo onej strany, jedno je isté, chov rýb v starostlivosti človeka (akvaristika) je v súčasnej dobe a priestore obľúbeným koníčkom mnohých nadšencov.
Výhody a nevýhody.
Medzi výhody chovu rýb v starostlivosti človeka nesporne patrí možnosť vytvorenia podmienok veľmi podobným tým v akých žijú ryby a rastliny v ich skutočnom biotope. To znamená, že ryby a rastliny u zodpovedného chovateľa žijú v podmienkach omnoho bližších k ich domovine, než ako je to napr. pri doma chovaných škrečkoch, korytnačkách, mačkách alebo psoch v panelových bytoch, čo najmä pri posledne dvoch menovaných je v niektorých prípadoch skôr mučenie, ako správny chov a staranie sa o živé organizmy. 
Za nevýhodu akvaristiky sa často považuje najmä nemožnosť blízkeho kontaktu s chovanými zverencami. Z tohoto pohľadu je napríklad chov mačiek alebo psov viac príťažlivejší. Avšak nevýhoda sa môže nakoniec prejaviť ako výhoda, pretože ryby na svojho chovateľa nie sú až tak veľmi naviazané a z toho pri správnom ošetrovaní a staraní sa o akvárium vyplýva aj nižšia časová náročnosť akvaristiky ako koníčka.
Základné okruhy otázok.
Nasledovné témy sa snažia pokryť najzákladnejšie otázky v oblasti akvaristiky:
Akvaristika

Akvaristika môže byť:
Orava

Orava môže byť:
Gemer

Gemer môže byť:
Anatómia

Anatómia (gréc. "anatome", zo slova "anatemnein" = narezať), je odbor biológie alebo medicíny, ktorý sa zaoberá štruktúrami a usporiadaním živých organizmov. Rozdeľuje sa na "anatómiu živočíchov" a "rastlín". Samostatný názov "anatómia" sa používa ako synonymum "anatómie človeka". Je možné sa stretnúť aj s názvom "anatómia Zeme", ktorá sa zaoberá popisom štruktúry a usporiadania našej planéty.
Ernst Karl Abbe

Ernst Karl Abbe (* 23. január 1840, Eisenach – † 14. január 1905, Jena) bol nemecký fyzik, astronóm a sociálny reformátor. Bol profesor fyziky na univerzite v Jene, neskôr zamestnanec a od roku 1888 majiteľ spoločnosti Zeiss-Werke (dnešný Carl Zeiss AG), kde zaviedol 8-hodinový pracovný čas.
Zaoberal sa predovšetkým optikou, kde je autorom viacerých priekopníckych zariadení a objavov, ktoré nesú jeho meno:
V roku 1866 vyvinul apochromatické objektívy (apochromát). 
Na jeho počesť udeľuje Nadácia Karla Zeissa Abbeho medailu.
André-Marie Ampère

André-Marie Ampère (* 20. január 1775, Lyon, Francúzske kráľovstvo – † 10. jún 1836, Marseille) bol francúzsky matematik, fyzik a filozof.
Najprv sa zaoberal matematickými prácami a v roku 1802 zverejnil svoju prácu o teórii hier "Considérations sur la théorie mathématique du jeu" (Úvahy o matematickej teórii hier). Potom sa venoval fyzike. Tri roky po A. Avogadrovi dospel k podobným záverom o stavbe molekuly. Po objavení elektromagnetizmu H. Ch. Ørstedom sa začal na jeseň roku 1820 venovať tejto oblasti a objavil Ampèrov zákon (o interakcii medzi vodičmi, ktorými preteká prúd) a Ampèrovo pravidlo (o otočení magnetickej ihly elektrickým prúdom). V roku 1822 v práci "Exposé des nouvelles découvertes sur le magnétisme et l'électricité" (Expozé o nových objavoch v oblasti magnetizmu a elektriny) navrhol spolu s J. Babinetom elektromagnetický (na rozdiel od alternatívneho elektrochemického) telegraf. V roku 1827 vydal svoje slávne dielo "Sur la théorie mathématique des phénomènes électrodynamiques" (O matematickej teórii elektrodynamických javov). Potom sa venoval filozofii.
Jeho meno bolo na jeho počesť na vedeckom kongrese v Paríži v roku 1881 navrhnuté pre základnú jednotku elektrického prúdu – ampér. Návrh bol schválený v roku 1893 Štvrtým medzinárodným kongresom v Chicagu. Je tiež jedným zo 72 vedcov, ktorých mená dal Gustave Eiffel zapísať na Eiffelovu vežu v Paríži a jeho priezvisko nesie hora Mons Ampère v mesačnom pohorí Apeniny.
Francis William Aston

Francis William Aston (* 1. september 1877, Harborne, Spojené kráľovstvo – † 20. november 1945, Cambridge) bol britský chemik a fyzik. V roku 1922 získal Nobelovu cenu za chémiu za jeho objav izotopov veľkého množstva nerádioaktívnych prvkov a za jeho celočíselné pravidlo.
V roku 1903 získal štipendium na Univerzite v Birminghame. Počas svojej práce na elektrických výbojoch objavil fenomén ktorý dnes poznáme ako Astonov tmavý priestor.
V roku 1909 odišiel do Cavendish laboratórií v Cambridge na pozvanie J. J. Thomasona. V roku 1912 objavili existenciu izotopov v stabilnom chemickom prvku (neóne). Po 1. svetovej vojne sa vrátil ku svojím štúdiám, vynašiel hmotnostný spektrometer, pomocou ktorého dokázal izotópiu viacerých ďalších prvkov a presne určil relatívnu atómovú hmotnosť ich izotopov. Za toto dostal Nobelovu cenu za chémiu v roku 1922.
Amedeo Avogadro

Lorenzo Romano Amedeo Carlo Avogadro, gróf z Quaregny a Cerreta (* 9. august 1776, Turín, Sardínske kráľovstvo – † 9. júl 1856, Turín, Kráľovstvo Sardínia-Piemont) bol taliansky fyzik a chemik.
Študoval okrem iného správanie plynov, pár a mernú tepelnú kapacitu plynov, kvapalín a pevných telies. V roku 1811 sa pokúsil určiť relatívne atómové a molekulové hmotnosti látok na základe Gay-Lussacovho-Humboldtovho zákona. Pritom zistil, že základné plyny sú dvojatómové, a tým aj Avogadrov zákon, základný zákon o plynoch. Tou istou prácou vlastne zaviedol pojem molekula a definoval atóm a ekvivalent. Po ňom je tiež nazvaná Avogadrova konštanta.
John Logie Baird

John Logie Baird (* 13. august 1888, Helensburgh, Spojené kráľovstvo – † 14. jún 1946, Bexhill-on-Sea) bol škótsky inžinier, inovátor a vynálezca čiernobielej televízie. 
V roku 1926 uskutočnil v Londýne prvé televízne predstavenie. Išlo o poltónový obraz rozložený pomocou Nipkowho kotúča na 30 riadkov s výmenou 5 obrazov za sekundu. V roku 1928 uskutočnil prvý transatlantický televízny prenos Londýn – New York. Okrem toho vyvíjal farebnú televíziu a skonštruoval „Noctovisor“, prístroj na nočné videnie pracujúci na základe infračerveného žiarenia.
V roku 2002 sa umiestnil na 44. mieste v ankete 100 Greatest Britons. V roku 2006 bol zaradený medzi 10 najväčších škótskych vedcov v histórii, keď ho Škótska národná knižnica zaradila do Škótskej vedeckej siene slávy.
Heinrich Georg Barkhausen

Heinrich Georg Barkhausen (* 2. december 1881, Brémy – † 20. február 1956, Drážďany) bol nemecký fyzik.
Pracoval v obore elektrónovej fyziky a elektrotechniky, stanovil základné zákony pre elektrónky (tzv. Barkhausenove rovnice), elektrické kmitanie (napr. Barkhausenovo-Kurzovo kmitanie), elektroakustiku a feromagnetizmus (napr. objav Barkhausenovho efektu).
Fra Dolcino

Fra Dolcino alebo Dolcino z Prata (* asi 1250/1260, Prato Sesia, Taliansko – † 1. jún 1307, Vercelli) bol taliansky mních, minorita. 
Po Segarelliho smrti viedol heretickú sektu apoštolských bratov, veriacich v príchod Božieho kráľovstva na zem, ktorý chcel Dolcino pripraviť s mečom v ruke. 
V rokoch 13051307 stál na čele rozsiahleho sedliackeho povstania v oblasti Parmy a Vercelli. Povstalci dlho vzdorovali miestnej šľachte i krížovej výprave, nakoniec boli vyhladovení a pobití. Dolcina zajali a upálili.
Jeho postava sa objavuje v Božskej komédii od Dante Aligieriho a v knihe Meno ruže od Umbera Eca je v rámci dialógu medzi Adsom a Ubertinom opísaný jeho životný príbeh.
Pavel Doležal

Pavel Doležal (* 20. január 1700, Skalica – † 29. november 1778, Vyšná Boca) bol slovenský jazykovedec, pedagóg, prekladateľ a evanjelický farár, ktorého jazykovedným záujmom bola biblická čeština na Slovensku
Študoval na gymnáziu v Rábe a na univerzite vo Wittenbergu.
Doležal je autor duchovných piesní a slovensko-českej gramatiky "Grammatica Slavico-Bohemica", v ktorej opisuje pravopisnú a jazykovú normu biblickej češtiny v porovnaní so slovakizovanou češtinou, respektíve bohemizovanou slovenčinou.
Jeho synovcom bol básnik Augustín Doležal.
Dolor

Dolor (lat.) môže byť:
Dom

Dom môže byť:
DOM alebo DoM môže byť:
Grécky dom

Grécky dom má dlhý vývoj a mení sa v pôdoryse, rozmeroch i vo vnútornej úprave. V najstaršej dobe, pred príchodom Grékov (3. a 2. tisíročí pred Kristom, mal dom pôdorys okrúhly, oválny i podkovovitý, ale častejšie pravouhlý, prípadne s absidovým zaoblením.
Domácnosť

Domácnosť je najmenšia reálna sociálna skupina so spoločným hospodárením a bývaním. Domácnosť môže mať aj jediného člena.
Domácnosti sú základné subjekty trhu, ktoré na ňom vystupujú najmä ako kupujúci (nakupujú spotrebné tovary a služby) a tiež ako predávajúci, pretože predávajú výrobné faktory (napr. prácu), prípadne svoje tovary (napr. dopestovanú zeleninu a ovocie).
Najdôležitejším subjektom na trhu práce, ktorý tvorí ponuku sú domácnosti. Táto ponuka je ohraničená viacerými faktormi: 
Na trh práce pôsobia rovnaké zákonitosti ako na iných trhoch. Dopyt po práci určujú firmy, podniky a iní výrobcovia. Závisí od ostatných výrobných faktorov, najmä od veľkosti kapitálu a použitej technológie. Dopyt po práci je odvodeným dopytom, to znamená, že závisí od dopytu po výsledkoch tejto práce. Ponuka práce teda predstavuje počet práceschopného obyvateľstva, ktoré tvoria všetci ľudia, ktorí aktívne pracujú, ale aj nezamestnaní.
Veľkosť ponuky práce súvisí v prvom rade s hraničnými nákladmi domácnosti pri vynakladaní práce a odmenou za vykonanú prácu. Domácnosť je v rovnováhe, ak námaha pri práci sa rovná efektu, ktorý práca prináša. Toto vyúsťuje do ovplyvňovania veľmi dôležitého ukazovateľa v makroekonómii a tým je miera nezamestnanosti.
Dominanta

Dominanta môže byť:
Dominát

Dominát je etapa rímskeho cisárstva, ktorá nasledovala po principáte, štátna forma Rímskej ríše od 3. stor. do 5. stor. utvorená Diokleciánovými reformami, ktoré zavŕšil Konštantín I. Veľký. 
Význam dominátu.
Cisár (dominus et deus = pán a boh) sa stal neobmedzeným vládcom. Jeho moc neobmedzovala žiadna inštitúcia, dokonca ani senát, preto Rím prestal byť hlavným sídelným mestom cisárov. Panovník bol najvyšším veliteľom vojska, jediným zákonodarcom a najvyšším sudcom. Cisárovu neobmedzenú moc a jeho odstup od ostatných ľudí v ríši reprezentoval nový ceremoniál na dvore, keď si museli všetci pred cisárom pokľaknúť. Dominát sa začína nástupom Diokleciána, ktorý uskutočnil veľký počet reforiem.
Koniec dominátu.
Od 4. storočia útočili na Rímsku ríšu rôzne barbarské kmene, ktoré spôsobili jej definitívny pád. Roku 395 sa ríša rozdelila na Východorímsku ríšu a Západorímsku ríšu, ktoré mali v nasledujúcich obdobiach rozdielny vývoj. Koniec dominátu sa spája so zánikom Západorímskej ríše roku 476.
Dominik Guzmán

Svätý Dominik Guzmán (* okolo 11721173, Caleruega, Španielsko – † 6. august 1221, Bologna, Taliansko) bol kastílsky rímskokatolícky kňaz a teológ, odporca albigéncov, zakladateľ dominikánskej rehole. So sv. Dominikom sa spája vznik ruženca.
Život.
Dominik sa narodil približne v rokoch 1172 až 1173 v obci Calaruega v Kastílii. Študoval teológiu a filozofiu na vtedy slávnej palencijskej škole. Už počas štúdií preukazoval veľkú zbožnosť. Po štúdiách sa pridal ku kapitule pri katedrále v Osme, ktorá ho neskôr zvolila za podpriora.
Okolo roku 1206 začal rozvíjať medzi albigéncami kazateľskú činnosť v okolí mesta Toulouse. Za jeho úspechom stál hlavne príklad evanjeliovej chudoby a dialóg – v tom čase nový prvok evanjelizácie. Pápež Inocent III. túto formu šírenia viery pre dobré výsledky svätého Dominika schválil.
V roku 1206 založil ženský kláštor v Prouille, ktorý mal slúžiť ženám na vzdelávanie a prípravu a kazateľom na pomoc a v prípade potreby aj ubytovanie. V tom čase tiež vytvoril základ pre budúcu rehoľu, keď založil prvé konventné bratstvo.
Rehoľu kazateľov uznal pápež Honorius III. 22. decembra 1216. Nová rehoľa mala hlásať evanjelium a vykonávať misijnú činnosť. 25. augusta 1217 svätý Dominik rozposlal prvých bratov do celej Európy, hlavne do študijných centier, ako napr. Paríž a Bologna, pričom on sám ostal pôsobiť v severnej Itálii, kde bolo rozšírené albigénstvo. Bol známy ustavičnou modlitbou a horlivým kázaním.
Zomrel 6. augusta 1221 v Bologni. Svätorečil ho pápež Gregor IX. 3. júla 1234.
Domnienka

Domnienka alebo dohad alebo konjektúra alebo predpoklad je:
Dôležitým druhom domnienky je hypotéza (vedecká domnienka). V kriminalistike sa domnienka odborne nazýva podozrenie.
Donau

Donau alebo danub (podľa názvov Dunaja) alebo nepresne prvá ľadová doba je glaciál v tzv. alpskom systéme. Trval asi od 1,75 milióna pred Kr. do 1,4 milióna pred Kr., resp. od 1,3 milióna do 1,1 milióna pred Kr. Donau delí od neskoršieho günzu teplé obdobie donau-günz a od staršieho biberu biber-donau. V nordickom systéme možno zodpovedá eburónu a časti válu. 
Iné vymedzenia.
U niektorých autorov sa rozlišuje starší donau (cca 0,9 miliónov pred Kr. – 0,781 miliónov pred Kr.), ktorý zhruba zodpovedá nordickému menapu, uhlenberg (cca 1,3/1,4 miliónov – 0,9 miliónov pred Kr.), ktorý zhruba zodpovedá nordickému válu a mladší donau (cca 1,75 – 1,3/1,4 miliónov pred Kr.), ktorý zhruba zodpovedá úvodnej definícii donau. 
U niektorých autorov, najmä v staršej literatúre, sa naopak do donau zahŕňa aj to, čo iní označujú ako biber-donau príp. aj biber alebo je dokonca donau definovaný tak ako to, čo iní označujú ako biber, a oba pojmy sa potom chápu ako synonymá.
Donau-günz

Donau-günz je interglaciál v alpskej oblasti, ktorý oddeľuje günz od donau. Spadá do obdobia pred 1,4 – 1,5 miliónmi rokov resp. 1 – 1,1 miliónmi rokov. U niektorých autorov sa nevyskytuje, príp. mu zhruba zodpovedá uhlenberg (0,9-?1,3/1,4 mil. pred Kr.). 
V nordickom systému mu zrejme zodpovedá najmladšia časť válu (vál C).
Pojem donau-günz definoval v roku 1901 Albrecht Penck.
Predpokladá sa, že v období donau-günz vznikli najstaršie fosílne pôdne komplexy v sprašiach a niektoré travertíny na Slovensku.
Donor

Donor môže byť:
Donucovanie

Donucovanie je použitie moci na donútenie ľudí, aby robili niečo proti svojej vôli. Donucovanie je typické napríklad pre autoritatívny manažment. Môže mať rôzny charakter (fyzické, psychické) a široké spektrum pôsobnosti: od pôsobenia v reklame cez demagógiu až po mučenie.
Dorolológia

Dorolológia je veda o príčinách a utišovaní bolesti.
Guľatý chrbát

Guľatý chrbát (lat. "dorsum flexum") je zlé držanie tela, často nedostatkom sebadôvery, sebapodceňovania a pod.
Dosadenie (logika)

Dosadenie alebo substitúcia alebo zámena - logický výraz H' vzniká dosadením z logického výrazu H, ak je zároveň dosadzovaný určitý výraz H v H pre výraz H na všetkých miestach, v ktorých H vystupuje.
Nezamýšľané dôsledky konania

Nezamýšľané dôsledky konania sú také dôsledky konania, ktoré bránia dosiahnuť ciele konania. Významový útvar nezamýšľaných dôsledkov konania intervenuje v reflexii spoločnosti prinajmenšom od 18. storočia, a to napríklad u mysliteľov ako Bernard de Mandeville, Adam Smith,
Georg Wilhelm Friedrich Hegel, Karl Marx alebo Friedrich Engels.
Dôsledok

Dôsledok je výrok, ktorý logicky vyplýva z iných výrokov.
Logický dôsledok

Logický dôsledok je výrok, ktorý logicky vyplýva z iného výroku alebo z iných výrokov.
Dospelosť

Dospelosť je obdobie vrcholu zrenia určitej funkcie alebo súboru funkcií. Obvykle sa delí na dospelosť biologickú, emocionálnu, sociálnu, kognitívnu. Dôležitým pojmom dospelosti je právny pojem dospelosti, ktorý je daný zákonnou formou. 
Dospelosť je stav, kedy človek dosiahol určitej veľkosti a sily, ktorú potrebuje na vykonávanie určitých činností, aby sa mohol prispôsobiť životu. Podľa právnych noriem je dospelý človek ten, kto skončil školskú prípravu a vstúpil na trh práce. Podľa J.A. Komenského je dospelý človek, ktorý "dosiahol vzrast a určitú silu a je schopný robiť životné úlohy.” 
Dospelosť nie je vždy plne zrelou formou života, aj dospelý sa vyvíja, aj na dospelého možno pôsobiť a pomáhať mu k stále vyššej zrelosti. (Hartl,1999, s. 54) Dospelý je v neustálej interakcii so svojim prostredím a jeho vývoj je predovšetkým výsledkom jeho aktívneho rozhodovania. Dospelý nie je pasívne utváraný, ale aktívne, vedome sa spoluzúčastňuje, jeho život je vedomým tvorivým procesom. 
Etapy života dospelého človeka.
Obdobie dospelosti sa z ontogenetického hľadiska delí na tri vekové obdobia: 
Členenie dospelosti podľa Hartla, 1993
Zdroje.
Prusáková, V.: "Základy andragogiky 1", Bratislava : Gerlach Print, 2005. 119 s. ISBN 80-89142-05-2
Dôstojnosť

Dôstojnosť je morálny vzťah človeka k sebe samému a spoločnosti k jednotlivcovi, ktorého vedomie je formou sebakontroly osobnosti; na dôstojnosti sa zakladajú požiadavky jednotlivca voči sebe samému: konať tak, aby človek neponížil svoju dôstojnosť.
Hermann Ebbinghaus

Hermann Ebbinghaus (* 24. január 1850, Barmen, Nemecká ríša, dnes Nemecko – † 26. február 1909, Halle) bol nemecký psychológ a filozof.
Životopis.
Hermann Ebbinghaus sa narodil ako syn podnikateľskej rodiny v Barmene, dnešnom Wuppertali. Ako 17-ročný začal študovať na univerzite Rheinischen Friedrich-Wilhelms-Universität v Bonne filozofický smer. Po habilitácii pôsobil ako profesor filozofie na vtedajšej berlínskej univerzite Friedrich-Wilhelms-Universität (dnešná Humboldt-Universität zu Berlin) a neskôr v meste Vroclav v Sliezsku, ktoré v tom čase patrilo do Nemeckej ríše. V Nemeckej ríši založil dve psychologické laboratóriá. Svoje poznatky zhrnul v knihe "Über das Gedächtnis", ktorú publikoval v roku 1885. Zomrel vo veku 59 rokov na zápal pľúc.
Krivka učenia a zabúdania.
Považuje sa za jedného zo zakladateľov experimentálnej psychológie. Skúmal pamäť a výsledok jeho výskumov je tzv. krivka učenia a krivka zabúdania - krivky vyjadrujúce zmenu množstva naučenej látky v čase. Kým krivka učenia má tvar dopredu nakloneného písmena S, krivka zabúdania vyjadruje exponenciálny charakter procesu zabúdania.
Pri svojich výskumoch pamäte využíval Hermann Ebbinghaus predovšetkým tri druhy postupov. V prvom z nich sa usiloval zistiť, koľko učebnej látky si dokáže výskumná osoba zapamätať po jedinej expozícii materiálu. Aby predišiel utváraniu asociácií, utvoril si zoznam bezzmyselných slabík, ktoré si osoby nemohli ukladať do pamäte na základe ich významu (čo by výrazne zvýšilo množstvo materiálu, ktorý je osoba schopná uložiť do pamäte), ale čisto len na základe ich fonetických vlastností. H. Ebbinghaus sa tak pokúšal dopracovať k počtu prvkov, ktorý je človek schopný udržať v krátkodobej pamäti po jedinej expozícii materiálu. Jeho zisteniu sa dnes v psychológii hovorí "magické čislo sedem". Neskoršie výskumy ukázali, že hoci sa číslo sedem skutočne dá pokladať za akýsi populačný priemer, jedinci sa v rozsahu svojej krátkodobej pamäte líšia a počet zapamätaných prvkov sa pohybuje niekde medzi piatimi až deviatimi prvkami.
Pri dvoch ďalších experimentálnych postupoch sa jednalo o zistenie počtu expozícií potrebných na úplné osvojenie materiálu a o skúmanie zákonitostí súvisiacich so znovunaučením zabudnutej látky. Látku, ktorú jedinec už raz v pamäti mal, je schopný úplne si osvojiť rýchlejšie než látku, s ktorou sa ešte nestretol.
Dôvod

Dôvod je nevyhnutná podmienka, ktorá je predpokladom existencie nejakého javu (dôsledku) a vysvetľuje ho. Dôležité je rozlíšenie ontologického pojmu príčiny a logického pojmu dôvodu. Hľadanie dôvodu sa označuje ako odôvodňovanie.
Doxa

Doxa je grécky výraz znamenajúci mienenie, nepravé (zmyslové) poznanie. Dnes sa používa vo filozofii prevažne na označenie súhrnu rozličných populárnych názorov.
Doxografia

Doxografia (z gr. DOXA = mienka, názor a GRAFÓ = píšem) je opis, komentovanie mienok, názorov filozofov neskoršími autormi - doxografmi.
Komentár neskorších autorov k učeniu toho ktorého filozofa, ktorý je vo vydaniach spravidla označený písmenom A, sa nazýva doxografická správa. 
Najdôležitejším doxografickým dielom boli Theofrastove FYSIKÓN DOXAI (Učenia prírodných filozofov), kde Teofrastos sytematicky usporiadal názory predstaviteľov prírodnej filozofie od Tálesa po Platóna a pri každom poznamenal, čo z jeho učenia považuje za správne a čo za chybné. Za zvyšok tohto diela sa považuje pojednanie o zmyslovom vnímaní.
Výťahy z tohto diela z neskorohelenistickej doby (napr. Aetios) sú dodnes
hlavným prameňom pre poznanie predsokratovských filozofov. Teofrastos napísal ešte niekoľko monografií. Dôležitým je aj Eudemos. Neskorší doxografovia na nich nadväzovali, napr. Poseidónios.
Jehuda ben Jicchak Abravanel

Jehuda ben Jicchak Abravanel (hebr. יהודה בן יצחק אברבנאל) alebo Abrabanel, známejší pod latinským menom Leo Hebræus alebo jeho ekvivalentmi Leone Ebreo v taliančine, León Hebreo v španielčine a Leão Hebreu v portugalčine (* okolo 1460, Lisabon – † okolo 1520, Benátky), bol židovský lekár, básnik a novoplatónsky renesančný filozof. 
Bol najstarším synom filozofa, štátnika a teológa Jicchaka Abravanela (* 1437– † 1508).
Jeho dielo malo veľký vplyv na filozofov 17. storočia, predovšetkým na Giordana Bruna a Barucha Spinozu.
Doxológia

Doxológia (gr.) je velebenie výsostnej božej moci. Takým je napríklad takzvaná veľká doxológia "Sláva na výsostiach Bohu a na zemi pokoj ľuďom dobrej vôle" (Lk 2,14). Najznámejšou doxológiou je modlitba Sláva Otcu i Synu. Doxológia sa časom stala organickou súčasťou kresťanskej liturgie. Napr. v katolíckej liturgii ústi každá eucharistická modlitba do doxologickej modlitby, prostredníctvom ktorej „sa vyjadruje oslava Boha“:
"Skrze Krista, s Kristom a v Kristovi, máš ty, Bože, Otče Všemohúci v jednote s Duchom Svätým všetku úctu a slávu po všetky veky vekov. Amen."
Ebrietas

Ebrietas je opilosť, opojenie.