burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Rajka (Maďarsko)

Rajka (, ) je obec v Maďarsku, v bezprostrednej blízkosti Bratislavy, asi 2 kilometre od mestskej časti Čunovo, 5 kilometrov od mestskej časti Rusovce, 2,5 kilometra od dedinky Bezenye a 4 kilometre od rakúskej obce Deutsch Jahrndorf.
Rajka má cca 6 500 obyvateľov, žijú tu Maďari, Nemci, Chorváti, Česi, Slováci. V súčasnosti žije v Rajke okolo 4725 (údaj k 1. 5. 2021) slovensky hovoriacich ľudí, väčšina z nich neovláda maďarský jazyk. 
Obec je so Slovenskom spojená tromi hraničnými priechodmi, ktoré všetky ústia do Bratislavy (jeden diaľničný, jeden po ceste prvej triedy a jeden po vedľajšej ceste). Verejnú hromadnú dopravu do Bratislavy zabezpečuje vlaková linka , ktorú prevádzkuje Železničná spoločnosť Slovensko, a. s. v spolupráci s maďarskou GYSEV.
Rajka leží na železničnej trati 132 pôvodne spájajúcej Bratislavu a Szombathely, vybudovanej v posledných rokoch 19. storočia. Význam trate začal upadať po rozdelení Uhorska a pričlenení Bratislavy k Československu. Na začiatku 21. storočia cez Rajku stále jazdili vybrané medzištátne vlaky spájajúce Bratislavu s Budapešťou, regionálne vlaky z Bratislavy do Győru, rovnako ako sezónny vlak do Splitu. Ku dňu 12. 12. 2010 bol zrušený posledný cezhraničný spoj: pár nočných rýchlikov 470/471 Amicus medzi Prahou a Budapešťou. Spoje zo Slovenska boli skrátené do stanice Bratislava-Petržalka, spoje z Maďarska boli ukončené v stanici Rajka. Cestovný poriadok na rok 2012 priniesol ďalšie obmedzenia na slovenskej časti trate, všetky osobné vlaky boli ukončené už v stanici Bratislava-Nové Mesto. Úsek medzi stanicami Bratislava-Nové Mesto a Rajka si v súčasnosti zachováva význam iba pre občasnú nákladnú dopravu. Od decembra 2017 opäť premáva osobný vlak z Petržalky do Hegyeshalomu s možnosťou prestupu na Győr a Budapešť, respektíve Szombathely. Cez Rajku vedie diaľnična cesta M15 Pozsony- Bratislava/ Hegyeshalom ktorá sa pripája na M1, ktorá vedie z Viedne do Budapešti, Győru a Szombathelye.
Kalnický potok

Kalnický alebo Kálnický potok je potok na dolnom Považí, vo východnej časti okresu Nové Mesto nad Váhom. Je to ľavostranný prítok Váhu, meria 14,8 km a je tokom III. rádu. Na hornom toku preteká Kálnickou dolinou. Na dolnom toku tečie korytom s ochrannými hrádzami, západne od obce Hôrka nad Váhom vytvára prietočné koryto.
"Prameň:" v Považskom Inovci na severozápadnom úpätí vrchu Panská javorina (942,6 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 720 m n. m.
"Smer toku:" na hornom toku viac-menej na severozápad, obcou Kálnica preteká západným smerom, potom tečie na juhozápad, pri obci Kočovce sa stáča a tečie k ústiu severojužným smerom
"Geomorfologické celky:" 1.Považský Inovec, podcelky Vysoký Inovec a Inovecké predhorie, 2.Podunajská pahorkatina, časť Dolnovážska niva 
"Prítoky:" sprava prítok z Prostrednej doliny, Kňažia, zľava prítok spod Ivanovho vŕšteka (800,9 m n. m.), prítok (327,1 m n. m.) z oblasti Malinišťa, prítok z oblasti Pieskov, z Novianskej doliny a Hôrčanský potok
"Ústie:" do Váhu západne od obce Hôrka nad Váhom v nadmorskej výške okolo 175 m n. m.
"Obce:" Kálnica a Kočovce
Hôrčanský potok

Hôrčanský potok je potok na dolnom Považí, vo východnej časti okresu Nové Mesto nad Váhom. Je to ľavostranný prítok Kalnického potoka, má dĺžku 10,1 km a je tokom 4. rádu.
Pramení v Považskom Inovci, v podcelku Vysoký Inovec, na severozápadnom svahu vrchu Panská javorina (942,6 m n. m.), v lokalite Brvenice, v nadmorskej výške okolo 740 m n. m. Tečie viac-menej západným smerom, v pramennej oblasti priberá dva krátke prítoky a preteká Stanovou dolinou. Esovito sa stáča, ďalej pokračuje Hôrčanskou dolinou a pri samote Adolfov dvor priberá pravostranný prítok z Hlbokej doliny. Potom tečie podcelkom Inovecké predhorie, cez osadu Dolina a opúšťa Považský Inovec. Vstupuje do Podunajskej pahorkatiny, rozvetvuje sa na dve ramená, ktoré pretekajú obcou Hôrka nad Váhom a západne od obce sa v priestore Dolnovážskej nivy vlieva v nadmorskej výške okolo 176 m n. m. do Kalnického potoka.
Hrádocký potok (prítok Váhu)

Hrádocký potok je potok na dolnom Považí, v juhovýchodnej časti okresu Nové Mesto nad Váhom. Je to ľavostranný prítok Váhu, meria 9,8 km a je tokom 3. rádu. Preteká cca 8 km dlhou Hrádockou dolinou.
"Prameň:" v Považskom Inovci na južnom úpätí vrchu Prieľačina (893,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 540 m n. m.
"Smer toku:" na západ
"Geomorfologické celky:" 1.Považský Inovec, podcelky Nízky Inovec a Inovecké predhorie, 2.Podunajská pahorkatina, časť Dolnovážska niva
"Prítoky:" sprava prítok z oblasti Širokých úvalov, z oblasti Šteinerovej kopanice, z oblasti Pod brehmi, zľava prítok spod Skalín (644,0 m n. m.), spod Bezovca (742,8 m n. m.) a prítok spod hradu Tematín
"Ústie:" do Váhu západne od obce Hrádok v nadmorskej výške 171,5 m n. m.
"Obce:" osady Hornákova kopanica, Dolina a Lopatka, obec Hrádok
Modrovský potok

Modrovský potok je potok na dolnom Považí, v juhovýchodnej časti okresu Nové Mesto nad Váhom. Je to ľavostranný prítok Váhu, meria 8,9 km a je tokom 3. rádu. Na hornom toku preteká Priečnou dolinou.
"Prameň:" v Považskom Inovci na juhozápadnom úpätí Bezovca (742,8 m n. m.), v lokalite Košariská, v nadmorskej výške cca 390 m n. m.
"Smer toku:" na hornom toku na juhojuhozápad, potom na krátkom úseku na západ, ďalej pokračuje na severozápad a napokon na dolnom toku tečie k ústiu na západ
"Geomorfologické celky:" 1.Považský Inovec, podcelky Nízky Inovec a Inovecké predhorie, 2.Podunajská pahorkatina, časť Dolnovážska niva
"Prítoky:" zľava prítok z obce Stará Lehota a spod Kalíšť, sprava nemá významnejšie prítoky
"Ústie:" do Váhu západne od obce Modrovka v nadmorskej výške okolo 167 m n. m.
"Obce:" Stará Lehota, Modrová a Modrovka.
Striebornica

Striebornica môže byť:
Striebornica (prítok Váhu)

Striebornica je potok na dolnom Považí, vo východnej časti okresu Piešťany. Je to ľavostranný prítok Váhu, má dĺžku 7,6 km a je tokom III. rádu.
Pramení v Považskom Inovci, v podcelku Krahulčie vrchy, na severozápadnom úpätí Marháta (748,2 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 300 m n. m. Tečie viac-menej na západ cez rekreačnú oblasť v lokalite "Výtoky" a sprava priberá Fojkovú. Následne priberá pravostranný prítok z oblasti "Gonových lazov" a ľavostranný Skaličný potok. Pokračuje okolo osád "Bažanov Mlyn" a "Duranov mlyn", vstupuje do Podunajskej pahorkatiny a napája rovnomennú vodnú nádrž (pri nej rekreačné stredisko). Ďalej preteká obcou Moravany nad Váhom, pričom vytvára výrazný oblúk vypnutý na juh a k ústiu tečie zregulovaným korytom. Do Váhu sa vlieva na území Dolnovážskej nivy severozápadne od obce v nadmorskej výške okolo 162 m n. m.
Rybnícky potok (prítok Váhu)

Rybnícky potok je potok na dolnom Považí, vo východnej časti okresu Nové Mesto nad Váhom. Je to ľavostranný prítok Váhu, má dĺžku 9 km a je tokom 3. rádu.
Pramení v Považskom Inovci, v podcelku Inovecké predhorie, v lokalite Smegová, juhozápadne od obce Selec, v nadmorskej výške okolo 460 m n. m. Najprv tečie západným smerom, vytvára oblúk ohnutý na juh a stáča sa na juhozápad. Vstupuje do Podunajskej pahorkatiny, z pravej strany priberá prítok z oblasti Rybníkov, opätovne sa stáča na západ a preteká severným okrajom obce Kálnica. Pokračuje okrajom obce Rakoľuby, potom sa stáča na juh a v lokalite Sihoť, východne od Nového Mesta nad Váhom, sa v nadmorskej výške okolo 180,5 m n. m. vlieva do jazera (slepé rameno Váhu) na ľavej nive Váhu.
Bitka pri Karchemiši

Bitka pri Karchemiši sa odohrala v roku 605 pred Kr. medzi Egyptskou a Babylonskou armádou. 
Keď asýrske hlavné mesto Ninive v roku 612 pred Kr. obsadili Babylončania, Asýrčania presunuli svoje hlavné sídlo do mesta Harran. Keď bol v roku 609 pred Kr. dobytý Babylončanmi aj Harran, sídlo sa presúvalo znovu, tentokrát do mesta Karchemiš. Asýrčania sa následne spojili s Egyptom a vytiahli proti Babylonii.
Egyptská armáda na bojisko dorazila neskôr a unavená presunom, čo malo zrejme za následok, že stretnutie s odpočinutou babylonskou armádou skončilo porážkou spojených armád Asýrie a Egypta.
Asýria prestala existovať ako nezávislá sila v regióne. Egypt bol nútený sa stiahnuť zo Stredného východu a prestal byť významnou silou v tejto oblasti.
Selecký potok (prítok Váhu)

Selecký potok je potok na strednom Považí, v južnej časti okresu Trenčín. Je to ľavostranný prítok Váhu, meria a je tokom 3. rádu. Stredný tok, medzi obcami Selec a Veľké Stankovce, je chráneným územím (PP Selecký potok), ochraňuje sa fragment podhorského potoka so zachovalými prítokmi a brehovými porastmi.
"Prameň:" v Považskom Inovci na severnom svahu vrchu Horný lom () v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" od prameňa k obci Selec na severozápad, odtiaľ pokračuje na sever, v obci Trenčianske Stankovce sa stáča a k ústiu pokračuje viac-menej na juhozápad, pričom sa vlní
"Geomorfologické celky:" 1.Považský Inovec, podcelok Vysoký Inovec, 2.Považské podolie, podcelok Trenčianska kotlina
"Prítoky:" sprava prítok spod Inovca (), z úpätia Hradiska (), z lokality Horné Belice, zľava prítok () spod Jakubovej (), spod kóty , prítok spod Bieleného vrchu () a prítok z oblasti Černachovej
"Ústie:" do jazera (slepé rameno Váhu) na ľavej nive Váhu, juhozápadne od obce Trenčianske Stankovce, v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" Selec a Trenčianske Stankovce (časti Veľké Stankovce a Rozvadze)
Trhovištský potok (prítok Radošinky)

Trhovišťský potok je potok v Podunajskej nížine, preteká územím okresov Hlohovec a Nitra. Je to pravostranný prítok Radošinky, meria 11,2 km a je tokom 5. rádu.
"Prameň:" v Bojnianskej pahorkatine južne od obce Horné Trhovište, v lokalite Podlúčie, v nadmorskej výške okolo 200 m n. m.
"Smer toku:" najprv na juhovýchod, potom viac-menej na východ, pričom vytvára dva výrazné ohyby koryta
"Geomorfologické celky:" Podunajská pahorkatina, podcelok Nitrianska pahorkatina, časť Bojnianska pahorkatina
"Prítoky:" sprava Galanovka (188,6 m n. m.), prítok (173,9 m n. m.) od Dolného Trhovišťa, zľava prítok (166,5 m n. m.) z Vlčej doliny (Pri Podlakši)
"Ústie:" do Radošinky juhovýchodne od obce Kapince v nadmorskej výške 152,6 m n. m.
"Obce:" Kapince,Dolné Trhovište časť Podlakša,Dolné Trhovište,Horné Trhovište
Wen-kung (Ťin)

Wen-kung alebo vojvoda Wen z Ťinu (, , pričom kung=vojvoda; * 697 pred Kr. – † 628 pred Kr.) bol vojvoda a vládca štátu Ťin () v období čínskych dejín označovanom ako Obdobie jari a jesene. Vládol v rokoch 636 až 628 pred Kr..
Borneo

Borneo (slovenský normovaný názov) alebo Kalimantan je tretí najväčší ostrov na svete nachádzajúci sa v strede malajského súostrovia. Jeho územie patrí krajinám Indonézia, Malajzia a Brunej a jeho celková rozloha je . Geograficky je súčasťou juhovýchodnej Ázie.
Geografia.
Krajina.
Pobrežie ostrova je dlhé, má málo zátok a kvôli madrovníkovým močiarom neprístupné, čím je vysvetlená nízka obývanosť ostrova. Povrch je málo štrukturovaný. Rozsiahle časti sú porastené pralesom. Severne od Bornea sa nachádza najväčší malajzijský ostrov Banngi.
Pohoria.
Na Borneu je reťazec pohoria, ktorý sa rozprestiera zo severovýchodu, od cípu Sampanmangio po juhozápadný špic, cíp Datu. Toto pohorie sa člení na Pegunongan Iran v Sabah, Pegunongan Kapuas Hulu na hranici medzi Sarawak a Kalimantan Barat, Schwanerove pohorie (pomenované podľa nemeckého geológa Carl Schwanera) v Kalimantan Barat a Müllerove pohorie (pomenované po nemeckom majorovi Gergovi Müllerovi) na juhozápade ostrova. Najvyššia vyvýšenina hora Kinabalu sa nachádza na severovýchode ostrova a s výškou je súčasne najvyšším kopcom južnej Ázie. Granitové a bridlicové pohoria sa nachádzajú zväčša na západe Bornea.
Mestá.
Mestá na Borneu zoradené podľa počtu obyvateľov:
Klíma.
Borneo má vyslovene tropickú klímu s vysokou vlhkosťou vzduchu nad 80%. Priemerné teploty kolíšu medzi 27,7 °C v máji a 26,7 °C v decembri. Na väčšej južnej časti nie je výrazné zrážkové obdobie. Stredné medziročné množstvo zrážok je 3000 až . Severná časť ostrova má obdobie dažďov s najsilnejšími zrážkami medzi októbrom a marcom.
Moria.
Borneo je na juhu ohraničené Jávskym morom, na západe Karimatským prielivom, na severe Juhočínskym morom, na severnom cípe Suluským morom, na východe Celebeským morom a Makasarským prielivom.
Dejiny.
Počas druhej svetovej vojny ostrov obsadili japonské vojenské jednotky.
Fauna a flóra.
Fauna.
Dodnes je na Borneu známy výskyt 221 druhov cicavcov. K tomu patria popri orangutanom aj gibony. Na Borneu žije približne 25 druhov orangutanov, o ktorých ochranu sa snaží medziinými indonézska organizácia "Borneo Orangutan Survival Foundation (BOS)" respektíve organizácie "BOS" v rôznych krajinách, napríklad "BOS Deutschland e.V." alebo "Orangutan Foundation" (Národný park Tanjung Puting). Extrémne vzácny je vyhynutím ohrozený plachý druh nosorožca sumatrianskeho, z ktorého existuje približne 30 jedincov.
Najväčšou mačkovitou šelmou ostrova je leopard Diardov ("Neofelis diardi"). Menšie mačkovité šelmy na ostrove sú mačka plachočelá ("Prionailurus planiceps"), mačka bornejská ("Pardofelis badia") a mačka bengálska ("Prionailurus bengalensis"). Malé dravé medvede malajské ("Helarctos malayanus") sú typickými obyvateľmi tropického pralesa. Kahau nosatý ("Nasalis larvatus") sa vyskytuje len na Borneu. Vták "Buceros rhinoceros" je jedným zo 622 druhov vtákov vyskytujúcich sa na ostrove. Ďalej sa tu vyskytuje okolo 400 druhov plazov a obojživelníkov, medzi nimi jediný známy had, ktorý vie ako chameleón meniť farby "Enhydris gyii" a varan "Lanthanotus borneensis".
Baffinov ostrov

Baffinov ostrov je piaty najväčší ostrov na svete s rozlohou a jeden z kanadských arktických ostrovov. Žije na ňom okolo 11-tisíc obyvateľov a pomenovaný je po britskom objaviteľovi menom William Baffin. Leží v Severnej Amerike.
Ellesmerov ostrov

Ellesmerov ostrov je desiaty najväčší ostrov na svete s rozlohou nachádzajúci sa v kanadskom teritóriu Nunavut a je to aj najsevernejší z kanadských arktických ostrovov a tretí najväčší kanadský ostrov.
Sulawesi

Sulawesi (slovenský historický názov Celebes) je jeden z ostrovov Veľkých Súnd. Leží v Indonézii a je to jedenásty najväčší ostrov na svete. Má rozlohu . Najväčšie mesto je Makasar.
Od Bornea ho delí Makasarský prieliv, od Filipín Sulaweské more a od Malých Súnd Floreské more.
Ťin (štát)

Ťin () bol v rokoch 746403 pred Kr. jeden z najsilnejších štátov obdobia čínskych dejín známeho ako Obdobie Jari a jesene. 
Ležal v oblasti dnešnej provincie Šan-s' Čínskej ľudovej republiky. Ťin založil Tchang Šu-jü, potomok kráľovskej dynastie Čou. Na konci Obdobia Jari a jesene sa Ťin rozdelil na tri samostatné štáty: Chan, Čao a Wej. Toto rozdelenie sa niekedy označuje aj ako začiatok Obdobia bojujúcich štátov; všetky tri totiž v tomto období hrali dôležitú úlohu.
Ťin

Ťin môže byť v Číne:
Čchu (štát)

Čchu (čín. 楚, pchin-jin "chǔ") bolo kráľovstvo v oblasti súčasnej južnej Číny, v období jari a jesene a období bojujúcich štátov.
Pôvodne bol štát Čchu známy ako Ťing (荆, pchin-jin "jīng"), neskôr ako Ťing-čchu (荆楚, pchin-jin "jīngchǔ" ) . Na vrchole moci zaberal rozsiahle územia, vrátane súčasných čínskych provincií Chu-nan, Chu-pej, Čunking, Che-nan, Šang-chaj a časti provincie Ťiang-su. Hlavným mestom kráľovstva bolo Jing.
František Slavík

František Slavík (* 18. august 1876, Kutná Hora – † 27. január 1957, Praha) bol významný český mineralóg, petrograf a geológ.
Je celosvetovo uznávaným autorom takmer päťsto vedeckých prác z mnohých geologických odborov, predovšetkým z mineralógie.
Ninive

Ninive (; ; ) bolo významné mesto v starovekej Asýrii. Jeho ruiny sa nachádzajú takmer uprostred súčasného mesta Mosul v Iraku, kúsok od dnešného východného brehu rieky Tigris, na ploche 1800 akrov a sú obklopené 7 a pol míľovou hradbou z tehál.
V ruinách Ninive, hlavného mesta ríše asýrskeho kráľa Aššurbanipala (668 – 631 pred Kr), sa našlo viac ako 30 000 hlinených tabuliek s klinovým písmom. V rokoch 1851 – 1932 bola odhalená knižnica, dnes známa ako Aššurbanipalova knižnica.
Ninive v Biblii.
Kniha proroka Jonáša Ninive nazýva „nesmierne veľké mesto“. 
Biblická kniha Genezis uvádza, že mesto postavil Nimród. V Biblii sa mesto Ninive spomína ešte na niekoľkých miestach.
Ninive bolo zničené v roku 612 pred Kr. médskym kráľom Kyaxaresom. Biblická kniha Tobiáš o tom hovorí vo svojom konci.
Anna Džamalovna Čakvetadzeová

Anna Džamalovna Čakvetadzeová (, ; * 5. marec 1987, Moskva, Rusko) je bývalá ruská tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 7 turnajov WTA v dvojhre.
Základné informácie.
Najradšej hráva na trávnatom povrchu. Na turnaje zvykne cestovať s otcom, trénuje ju Pavel Ostovskij. Okrem ruštiny hovorí plynulo po anglicky.
Neko II.

Neko II. alebo Necho II. alebo Nekau II. bol faraón 26. dynastie Egypta (610 – 595 pred Kr.). Bol synom Psammetika I a vnukom Neka I. Bol budovateľom kanála spájajúceho Stredozemné a Červené more. Zohral významnú úlohu v dejinách Novoasýrskej ríše, Babylonskej ríše a Judského kráľovstva.
Joziáš

Joziáš () bol kráľ Judského kráľovstva, syn Amona a Ididy (Jedidah). Zahynul v bitke pri Megidde v roku 609 pred Kr.
Perlit

Perlit môže byť:
Slovenská filharmónia

Slovenská filharmónia je prvý a hlavný slovenský symfonický orchester. Založená bola v roku 1949, od 50. rokov 20. storočia sídlila v Redute (budova z roku 1913 – 1919) v Bratislave. Okrem sezónnych koncertov hráva pravidelne na hudobných festivaloch v celej Európe a navštívila krajiny ako Cyprus, Turecko, Japonsko, Omán a Spojené štáty.
Súčasťou Slovenskej filharmónie sú tri hlavné organizačné zložky – samotný veľký symfonický orchester, Slovenský filharmonický zbor a Slovenský komorný orchester.
11. januára 2022 bol ministerkou kultúry Natáliou Milanovou do funkcie riaditeľa menovaný Marián Turner.
Vajnorské jazerá

Vajnorské jazerá alebo Vajnorské jazero (hovorovo nazývané aj "Bager") je prírodné kúpalisko v Bratislave. Je tvorené dvojicou umelých jazier, veľkým a malým, ktoré sú prepojené kanálom. Nachádza sa v blízkosti jazera Zlaté piesky na severnej strane diaľnice D1 z Trnavy do Bratislavy, južne od železničnej trate.
Malý bager vznikol počas ťažby štrkov okolo roku 1938. Ťažba začala na menšom jazere zvanom Malý bager a v 50. rokoch začala v oblasti veľkého jazera zvaného Veľký bager. Obe jazerá sú prepojené. Postupne sa menil tvar a hĺbka jazera. Ťažba štrku skončila v roku 2001.
Ella Fuchsová-Lehotská

Ella Fuchsová-Lehotská (* 24. august 1905, Ostrava – † 9. máj 1967, Piešťany) bola slovenská baletná umelkyňa, choreografka a pedagogička. Účinkovala v Slovenskom národnom divadle v Bratislave, potom ako primabalerína v košickom divadle a neskôr i v Česku.
Bola prvou ženou na čele Baletu SND.
Životopis.
V rokoch 1919 až 1923 bola členkou baletu Národného divadla Moravskosliezskeho, v roku 1923 sa stala sólistkou SND. V rokoch 19241926 pôsobila ako choreografka a primabalerína v Košiciach. V rokoch 1926 až 1930 potom vo Východočeskom divadle v Olomouci. V rokoch 1931 až 1938 bola opäť členkou Baletu SND. Od roku 1938 viedla baletnú školu. Počas vojny musela v SND kvôli česko-židovskému pôvodu skončiť. Odišla do Ľubietovej, odkiaľ pochádzal jej manžel.
Po vojne bola v rokoch 1946 až 1948 profesorkou na konzervatóriu v Bratislave. Baletné štúdio mala aj vo svojom byte na Nám 1. mája. „Vychovala najviac sólistov zo všetkých baletných pedagógov u nás“, jej žiačkou bola Eva Jaczová.
„Mala dokonalú baletnú techniku, no nesústredila sa len na ňu. S rovnakou ľahkosťou sa vedela zhostiť aj tanečnej úlohy v operete i muzikáli, zvládala akrobatické kúsky, klasický tanec, stepovanie a keď bolo treba dokonca aj spev.“
Obaja jej synovia, Juraj (* 1940) a Ján (* 1947), sú hudobníci.
Želmíra Gašparíková

Dr. Želmíra Gašparíková (* 18. január 1901, Martin – † 15. december 1966, Praha) bola slovenská jazykovedkyňa, knihovníčka a bibliografka.
Životopis.
Narodila sa v rodine Jozefa Gašparíka-Leštinského, ktorý bol kníhkupcom, a jeho manželky Anny, rodenej Jankovičovej. Vzdelanie získavala v Martine, Prešove a v rokoch 19201925 študovala slovenskú filológiu a porovnávací jazykospyt na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, v rokoch 19251926 na parížskej Sorbonne, v roku 1930 získala titul PhDr. a v roku 1935 získala odborné knihovnícke vzdelanie. Od roku 1927 pracovala ako knihovníčka v Univerzitnej knižnici v Bratislave, začiatkom 30. rokov 20. storočia bola bibliotekárkou knižnice Matice slovenskej, od roku 1937 bola vedúcou knižnice prezidenta Tomáša G. Masaryka, v rokoch 19381939 pracovala opäť v Univerzitnej knižnici a od roku 1939 bola knihovníčkou v Slovanskej knižnici v Prahe. Od roku 1945 bola slovenskou lektorkou na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe.
Tvorba.
Publikovala vo viacerých slovenských a českých časopisoch (Slovenské pohľady, Elán, Bratislava, Slovanská knihoveda, Časopis pro moderní filologii, Kostnické jiskry a i.). Jej hlavným jazykovedným dielom je „"Slovensko-český a česko-slovenský slovník rozdielnych výrazov"“. Bol to prvý seriózny pokus o zachytenie slovenskej a českej slovnej zásoby. Dnes je to azda najpoužívanejší slovník pri laických i profesionálnych prekladoch medzi týmito dvoma jazykmi. Jeho prvé vydanie vyšlo v roku 1963, druhé, prepracované vydanie v roku 1989. Státní pedagogické nakladatelství Praha v roku 1987 vydalo toto dielo pod názvom "Slovensko-český slovník". V časopisoch Slovenské pohľady (19291932) a Elán (19311932) publikovala tiež komentované bibliografické súpisy súvekej knižnej a časopiseckej produkcie, spolupracovala na viacerých bibliografiách, prispievala do slovníku pseudonymov, do Masarykovho slovníka náučného a tiež do Doplnkov Ottovho slovníka naučného, kde spracovávala heslá z dejín slovenskej literatúry. V poslednom roku svojho života pripravila výber z poľských rozprávok, ktoré preložila a upravila. Vyšli v nakladateľstve Mladé letá v Bratislave pod názvom "Hop, čižmičky, sto míľ!".
Dušan Makovický

Dr. Dušan Makovický (* 10. december 1866, Ružomberok – † 12. marec 1921, Ružomberok), bol slovenský lekár, publicista, spisovateľ a prekladateľ.
Životopis.
Pochádzal zo zámožnej rodiny. Sestra Ľudmila, mala syna Igora Beniača - slovenského politika a signatára Martinskej deklarácie. Vzdelanie získaval v Ružomberku, v Nagykőrösi a Šoprone. Medicínu začal študovať na lekárskej fakulte v Prahe, kam pricestoval 14. októbra 1885. Po roku a pol po neúspešných skúškach pokračoval v rakúskom Innsbrucku a od 29. apríla 1889 do 15. marca 1890 v Berlíne. Promoval v júli 1891 v Prahe.
Ešte ako študent podnikol svoju prvú cestu do Ruska, v Moskve pobudol od 6. marca 1890 do 1. mája 1890. 
V rokoch 1891 – 1894 pôsobil ako sekundárny lekár v Innsbrucku, v roku 1894 odišiel do Budapešti, no ešte toho roku začal pôsobiť ako praktický lekár v Žiline (budova v ktorej býval je pomenovaná po ňom, pozri Makovického dom), v rokoch 1904 – 1910 bol osobným lekárom ruského spisovateľa Leva Nikolajeviča Tolstého v Jasnej Poľane. V tom čase sa stretol s Milanom Rastislavom Štefánikom, ktorý tam Tolstého navštívil. V rokoch 1915 – 1916 bol internovaný za odpor voči vojne, v roku 1919 ochorel na brušný týfus. O rok neskôr sa spolu so svojou ruskou manželkou, s ktorou sa medzičasom oženil, spolu vrátili do Ružomberka, kde v roku 1921 spáchal samovraždu.
Tvorba.
Počas štúdií na vysokej škole bol členom študentského spolku slovenských študentov v Prahe Detvan, kde sa stretol s Martinom Kukučínom, s filozofickými názormi Leva Nikolajeviča Tolstého, ale tiež s filozofiou T. G. Masaryka. Jeho najbližším priateľom bol ďalší slovenský tolstojovec, spolužiak na lekárskej fakulte v Prahe Albert Škarvan, ktorého aj po ukončení školy dlhé roky finančne podporoval. Už od roku 1890, kedy sa vydal prvý raz do Ruska, udržiaval písomný styk s Levom Nikolajevičom Tolstým a stal sa členom tolstého krúžku. Okrem uverejňovania jeho listov tiež publikoval preklady jeho diel, zápisky a state o ňom. V rokoch 1896 – 1898 zložil a redigoval edíciu Poučné čítanie, v ktorej vyšlo 17 brožúr, obsahujúce preklady ruských autorov. Sprevádzal Tolstého až do jeho posledných chvíľ a jeho "Jasnopoľanské zápisky" sú unikátnym dokumentom o vzťahoch učiteľa a žiaka, a kronikou Tolstého duševných zápasov. Po spisovateľovej smrti spracúval svoje záznamy a pred návratom domov v roku 1920 ich darov Múzeu L.N. Tolstého v Moskve. Keď cestoval za Tolstým na Krym na prelome roku 1901-02, navštívili aj M. Gorkého a A.P. Čechova. Ohlas týchto stretnutí na Slovensku viedol k zvýšeniu prekladateľského záujmu o ich tvorbu.
D. Makovický názorovo inklinoval k hlasistom, mal však dobré vzťahy i s martinským centrom – sesternica D. Makovického Bohdana bola ženou Jozefa Škultétyho.
Rotterdam

Rotterdam je druhé najväčšie mesto v Holandsku. Žije tu približne 590-tisíc obyvateľov. Má najväčší prístav v Európe a donedávna to bol aj najvyťaženejší prístav na svete. Riekou Nieuwe Maas, ktorá ním preteká, je rozdelený na severnú a na južnú časť.
Časť mesta bola zničená počas druhej svetovej vojny, v máji 1940 bolo bombardované nemeckým Luftwaffe ("Rotterdam Blitz"). V roku 2001 bol Európskym hlavným mestom kultúry.
Vzdelanie.
V Rotterdame sa nachádza jedna z väčších európskych univerzít - Erazmova univerzita. Má viacero významných fakúlt, Rotterdam School of Management patrí medzi najprestížnejšie vzdelávacie inštitúcie MBA. V oblasti lekárskeho výskumu má popredné miesto lekárska fakulta (Erasmus MC).
Doprava.
Rotterdam patrí medzi významné dopravné uzly v krajine. Rotterdam je najväčší námorný prístav v Európe a tretí najväčší námorný prístav na svete.
Letecká doprava.
Rotterdamské letisko "Zestienhoven" sa nachádza na severe mesta a je tretím najväčším letiskom Holandska. V posledných rokoch dochádza k prudkému rozvoju letiska v dôsledku rozvoja nízkonákladových leteckých spoločností.
Vlakové spojenie.
Systém železničnej dopravy pozostáva zo štyroch základných liniek:
Hlavné vlakové spojenie s Belgickom a Francúzskom je zabezpečené prostredníctvom vysokorýchlostných vlakov Thalys. Existuje pravidelné spojenie s Antverpami a Bruselom, spojenie prostredníctvom vlakov InterCity do viacerých holandských miest.
Šport.
V meste sídlia tri futbalové kluby, ktoré hrajú v najvyššej súťaži Eredivisie: Feyenoord, Sparta a "Excelsior". Feynoord, založený v roku 1908, získal počas svojej histórie 14 titulov v lige. Svoje domáce zápasy hrá na štadióne Stadion Feijenoord (známejší pod prezývkou De Kuip) v južnej časti mesta. Od roku 1972 sa tu každoročne usporiadava tenisový turnaj ABN AMRO World Tennis Tournament, ktorý je súčasťou série ATP. Sídli tu klub pozemného hokeja "HC Rotterdam" a tiež najúspešnejší európsky bejzbalový klub Neptunus Rotterdam.
Všeobecná chirurgia

Všeobecná chirurgia je súbor činností a znalostí z chirurgickej propedeutiky. 
Tieto činnosti a znalosti musia byť v súlade so zásadami medicíny založenej na dôkazoch („evidence based medicine“ – EBM). Rozumieme tým vedecké, explicitné a uvážlivé používanie súčasného najlepšieho dôkazu na rozhodnutie o starostlivosti u individuálnych pacientov (SACKETT a spol., 1980). Teoretické znalosti a praktické skúsenosti celej chirurgie s dôrazom na diagnózu a liečbu náhlych príhod brušných, úrazovej chirurgie v celom rozsahu, vrátane kraniocerebrálnych poranení a ošetrovania popálenín.
Zmluvná strana

Zmluvná strana alebo paciscent alebo kontrahent je osoba, skupina alebo podobne, ktorá s druhou alebo druhými osobami, skupinami alebo podobne uzatvára alebo uzavrie zmluvu.
Ares

Ares môže byť:
Ares (nosná raketa)

Ares je nová generácia rakiet NASA, pomocou ktorých by sa malo ľudstvo vrátiť na Mesiac. Nosná raketa pre loď s posádkou sa bude volať Ares I, nákladná Ares V. 
Pomenovanie „I a V“ je venované na počesť viacstupňovým raketám Saturn I a Saturn V, používaných v programe Apollo, ktoré boli prvé americké nosné rakety špeciálne vyvinuté pre kozmický let s ľudskou posádkou.
Ares I.
Ares I bude trojstupňová raketa, bude slúžiť na vynášanie pilotovanej lode Orion na nízku obežnú dráhu okolo Zeme. Prvý stupeň bude tvoriť jeden päťsegmentový motor (Solid Rocket Booster), v súčasnosti používaný ako pomocný motor k raketoplánu. Druhý stupeň bude poháňaný motorom J-2X, spaľujúcim kvapalný kyslík a vodík, ktorý je odvodený z motora J-2 používaného v programe Apollo. Posádka "Ares I" sa bude skladať zo štyroch až šiestich kozmonautov. Raketa bude môcť na nízku obežnú dráhu vyniesť až 25 ton nákladu.
Počas dvoch a pol minúty po štarte vynesie prvý stupeň raketu do výšky 60 kilometrov s rýchlosťou 6,1 Mach. Po spálení všetkých pohonných látok sa pomocný raketový motor oddelí a dôjde k zážihu motora J-2X, ktorý vynesie posádku do výšky 100 kilometrov nad zemský povrch. Nakoniec sa oddelí najvyšší stupeň a pohonný systém servisného modulu uskutoční cestu na obežnej dráhe vo výške 300 kilometrov nad Zemou.
Úlohou "Ares I" bude preprava posádky na ISS (plánované po roku 2014) a okolo roku 2020 dostať človeka na povrch Mesiaca.
Ares V.
Ares V bude slúžiť na dopravu až 130 ton materiálu na nízku obežnú dráhu okolo Zeme a 65 ton na Mesiac. Prvý stupeň využije dva päťsegmentové pomocné raketové motory (Solid Rocket Booster) pripevnené na boku palivovej nádrže, ktorá dodá kvapalný kyslík a vodík piatim raketovým motorom RS-68 upevneným pod touto nádržou. Na vrchole nádrže bude medzistupňový valec, ktorý obsahuje oddeľovacie raketové motory a novo navrhnutý nadstavec, ktorý bude spájať prvý a druhý stupeň. Vrchný stupeň bude poháňaný motormi J-2X spaľujúcimi kvapalný kyslík a vodík.
Horný kompozitný kryt chráni lunárny modul, ktorý zahŕňa stupeň pre zostup posádky na povrch Mesiaca a stupeň pre výstup späť do lunárneho modulu a následný návrat posádky domov.
Klam rozbitého okna

Klam rozbitého okna je alegória, ktorú prezentoval liberálny klasický ekonóm Frédéric Bastiat vo svojej eseji "Ce qu'on voit et ce qu'on ne voit pas" ("Čo vidno a čo nevidno") z roku 1850, a ktorá má vyjadrovať názor, že je v ekonómii chyba brať do úvahy len uskutočnené (teda "viditeľné") konania a nebrať do úvahy aj neuskutočnené (teda "neviditeľné") konania, teda alternatívne použitia zdrojov.
Bastiatovu alegóriu citujú napríklad ekonómovia rakúskej školy.
Klam.
Frédéric Bastiat opisuje majiteľa obchodu, ktorému rozbije okno malý chlapec. Napriek tomu, že veľa ľudí s ním súcití, čoskoro začnú namietať, že rozbité okno znamená prácu pre sklára, ktorý si za zarobené peniaze kúpi chlieb, čím odmení pekára, ktorý si vďaka tomu bude môcť kúpiť topánky. Zo zarobených peňazí si potom obuvník môže zakúpiť ďalší tovar atď. Nakoniec týmto spôsobom myslenia možno prísť k výsledku, že malý chlapec nebol vinný z vandalizmu, ale zapríčinil pozitívny ekonomický vývoj, ktorý vytvoril ekonomické výhody pre každého v meste.
Klam spočíva v tom, že veľká časť ľudí vidí pozitíva spôsobené potrebou kúpy nového okna, ale ignoruje skryté náklady. Majiteľ obchodu bol nútený použiť prostriedky na opravu okna a preto ich nemohol použiť na nič iné. Je možné, že by si za voľné peniaze bol kúpil chlieb, čím by bol odmenil pekára, ktorý by si potom bol mohol kúpiť topánky atď. Namiesto okna a chleba má len okno. 
Kritika.
Kritici, ktorí neuznávajú klam rozbitého okna tvrdia, že:
Aplikácie v živote.
Podľa zástancov "klamu rozbitého okna" sú názory, že vojna naštartuje zbrojársky priemysel, zvýši sa produkcia a zamestnanosť, klasickým prípadom klamu rozbitého okna, pretože zdroje použité na výrobu vojenskej techniky, zásobovanie armády a podobne sa mohli použiť na niečo iné a ekonomike by tak prospeli viac. 
Podobne sa tvrdí, že produkciu a tým zamestnanosť zvýši v rámci rekonštrukcie krajiny po prírodných katastrofách, vojne, teroristických útokoch a pod. a zástancovia "klamu rozbitého okna" podobne ako pri vojne tvrdia opak. Príklad argumentov zástancov klamu rozbitého okna: Po útokoch z 11. septembra 2001 niektorí ekonómovia, ako napríklad Paul Krugman naznačili, že rekonštrukcia New Yorku bude stimulovať ekonomický rast miliardami dolárov, čo bude viesť k celkovému zisku pre americkú ekonomiku, ktorá sa v tom čase nachádzala v recesii. Jeho oponenti tvrdili, že ide opäť o ďalší príklad klamu rozbitého okna, pretože ignoroval stratené hodnoty pri zničení WTC. Ak by WTC bolo postavené presne tak, ako stálo predtým, svet by mal World Trade Center. Avšak bez útokov by svet nemal len World Trade Center, ale aj všetky zdroje, ktoré museli byť použité na jeho opätovnú výstavbu.
V kultúre.
Klam rozbitého okna sa objavil aj vo filme "Piaty element" (The Fifth Element). Postava Zorg (ktorú hrá Gary Oldman) prerozpráva príbeh, aby vysvetlil, že jeho sebecké konanie odmeňuje celú spoločnosť.
Maglić (Petrovec)

Maglić (cyrilikou "Маглић", do roku 1950 "Bulkes") je dedina v srbskej Vojvodine, administratívne patriaca do obce Petrovec. Je jedinou z dedín v tejto obci, kde neprevažuje slovenská národnosť. Do druhej svetovej vojny tu prevažovali Nemci, ktorí boli ale po ukončení vojny umiestnení do koncentračných táborov a násilne vyhnaní z krajiny. Do domov po nemeckých obyvateľoch boli nasťahovaní Srbi z okolia pohoria Maglić podľa čoho vnziklo aj nové meno dediny. V roku 2002 tu žilo 2695 obyvateľov, z čoho bolo 2426 Srbov.
Narodili sa tu sestry Elefteriadu, české speváčky gréckeho pôvodu - Martha (* 1946) a Tena (* 1948).
Newport (Wales)

Newport (po walesky "Casnewydd") je mesto a administratívne aj jednostupňový celok vo Walese.
Na ploche 190 km² žije 140 400 obyvateľov (2009). Je súčasťou konurbácie "South East Wales", kde žije 350 000 obyvateľov.
Pharming

Pharming je spôsob, ktorým môže hacker pripraviť o úspory klienta, ktorý využíva internet banking. Táto metóda spočíva v presmerovaní názvu www stránky na inú adresu. Každej mennej adrese napríklad ib.banka.sk prislúcha číselná adresa napríklad 215.5.214.144. Presmerovanie takejto adresy môže haker uskutočniť buď napadnutím servera DNS alebo zmenou súboru hosts priamo na počítači používateľa. Ak používateľ zadá mennú adresu do internetového prehliadača, miesto stránky banky sa zobrazí jej dokonalá napodobenina. Používateľ teda nezistí, že sa nachádza na inej stránke. Po zadaní údajov, ich získa neoprávnená osoba, ktorá takúto falošnú stránku vytvorila. 
Ochrana.
Proti takejto hrozbe je možné sa brániť rôznymi spôsobmi. Najjednoduchší spôsob je zistenie IP adresy stránky internetbankingu. 
V operačných systémoch Windows je postup nasledovný: spustiť príkazový riadok (štart → programy → príslušenstvo → príkazový riadok) a zadať príkaz 
Niektoré banky ihneď po prihlásení pošlú SMS s kódom, ktorý treba zadať, alebo upozornia klienta, že sa niekto prihlásil na jeho účet.
Bitka pri Pi

Bitka pri Pi sa odohrala v roku 595 pred Kr. medzi armádami štátov Čchu a Ťin, v Období Jari a jesene. 
Bitka začala, keď bojové vozy Ťin vyrazili na pomoc svojim dvom úderným jednotkám a armáda Čchu na ne následne zaútočila. Čchu začal útok na krídla Ťin a podarilo sa mu jeho armádu odraziť, keď sa do boja zapojilo ďalších 40 bojových vozov. Následne Ťin začal celkový ústup. Bitka tak skončila víťazstvom síl Čchu.
Alexandrijská škola

Alexandrijská škola je:
Židovské spoločenstvo v Alexandrii, silne poznamenané gréckou kultúrou, malo veľký podiel na tejto obnove myslenia: Biblia sa tu čítala v gréckom preklade. Základom filozofického diela Filóna, plného alegórií, sú komentáre k Biblii. Tak do istej miery ohlasuje budúcu scholastiku, pretože sa tu filozofia podľa všetkého po prvý raz dostáva do služieb teológie.
Filonovo učenie pokračovalo v teologickej škole založenej koncom 2. storočia, kde najslávnejšími učiteľmi boli Klement Alexandrijský a Origenes.
Matematika.
Matematickú školu v Alexandrii založil Eukleidés, ktorý učil v
Múseione.
Filozofia.
Od 1.storočia kryštalizuje veľká intelektuálna činnosť v Alexandrii najprv okolo Filona Alexandrijského, ktorý je spočiatku hlavným predstaviteľom filozofickej alexandrijskej školy a predchodcom novoplatonizmu.
Teológia.
Alexandrijská škola bola prvým a najstarším strediskom komplexného teologického myslenia v dejinách kresťanstva. Svoje hlavné charakteristiky dostala zo svojho okolia: mal na ňu vplyv platonizmus, spisy platonizmom ovplyvneného židovského učenca Filóna Alexandrijského a vôbec záujem o metafyzické bádanie.
Jadrom a ohniskom kresťanského teologického myslenia v Alexandrii bola škola pre katechuménov, kde sa vyučovali ako základy viery a porozumenia Písmu, tak i základné filozofické odbory ako rétorika, gramatika a pod. Tu je viditeľné silné prepojenie medzi kresťanskou vierou a gréckou filozofiou, ktoré je charakteristické pre celú túto školu.
Čo sa týka výkladu Písma, ktorý bol až do vrcholného stredoveku hlavným, ak nie jediným prameňom teologického poznania, známa bola predovšetkým alegorická metóda. Tá z gréckej kultúry a myslenia prešla prostredníctvom Filóna, ktorý ju aplikoval na židovské posvätné spisy, aj do kresťanskej alegorickej školy. Vďaka nej mohli alexandrijskí otcovia nachádzať v Písme, zvlášť v Starom zákone, riešenie mnohých metafyzických a do istej miery i abstraktných otázok. Naopak podľa týchto otcov doslovný výklad Písma, považovaný za judaizujúci, bol označovaný za nehodný Boha a za povrchný, vhodný pre tých, ktorí nie sú schopní preniknúť do hĺbky textu.
Ako protiváha proti alexandrijskej škole existovala v Sýrii antiochijská škola, zdôrazňujúca doslovný význam Písma, a význam nie metafyzický, ale morálny.
Antiochijská škola

Antiochijská škola alebo antiošská škola je označenie pre skupinu cirkevných Otcov, raných kresťanských teológov a exegétov zo sýrskej oblasti z 5. – 6. storočie, ktorých strediskom bolo mesto Antiochia. Hlavnými predstaviteľmi tejto teologickej a predovšetkým exegetickej školy boli napr. Diodoros z Tarzu, Ján Zlatoústy alebo Teodor z Mopsuestie. 
Základné znaky školy.
Táto exegetická škola sa vyznačovala svojou opozíciou voči alexandrijskej škole. Zatiaľ čo alexandrijská škola kládla pri exegéze veľký dôraz na alegóriu a obrazný výklad Biblie, antiochijskí otcovia sa držali nasledujúcich postupov: 
Príklad exegézy antiochijskej a alexandrijskej školy.
Ako názorný príklad rozdielu poňatia exegézy môže poslúžiť výklad kázania proroka Jonáša. Zatiaľ čo pre Teodora z Mopsuestie (Antiochia) je to výzva k obráteniu Ninivčanov a je na nich, aby sa spamätali a zriekli svojho zlého konania, pre Cyrila Alexandrijského ide o ukážku sily a moci Božieho slova, ktoré obracia pohanov k Bohu. Zrejmý je celkom iný dôraz kladený pri výklade toho istého textu.
Bitka pri rieke Halys

Bitka pri rieke Halys, známa tiež ako Bitka zatmenia, sa odohrala pri rieke Halys na území dnešného Turecka (v súčasnosti sa táto rieka volá Kizilirmak) 28. mája roku 585 pred Kr. medzi Médskou ríšou a Lýdiou. Rozhodujúcu bitku 15-ročnej vojny medzi Alyattom II. z Lýdie a Kyaxarom z Médie náhle ukončilo zatmenie Slnka; zatmenie bolo považované za zlé znamenie, dokazujúce, že bohovia si želajú zastaviť boj.
Príčiny.
Historici sa domnievajú, že vojna začala v dôsledku stretu záujmov v Anatólii. Herodotos ("Hisoriés Apodexis", 1. 73-74) však tvrdí, že nejakí skýtski lovci v službách Médov, ktorí sa raz z lovu vrátili s prázdnymi rukami, boli urazení Kyaxarom. Ako odplatu lovci zabili jedného z jeho synov a predložili ho ako „úlovok“ Médom. Potom utiekli do Sardisu, hlavného mesta Lýdie. Keď Kyaxares žiadal o ich vydanie, Alyattes to odmietol. Nasledovala vojenská invázia Médov.
Následky.
Bolo urýchlene dohodnuté prímerie. Ako súčasť dohody si Alyattova dcéra Aryenis vzala za muža Kyaxarovho syna Astyaga, a rieka Halys bola vyhlásená za hranicu medzi Lýdiou a Médskou ríšou.
Zatmenie.
Podľa Hérodota (1.74):
"„V šiestom roku sa konala bitka, v ktorej sa prihodilo, keď sa boj začal, že sa deň premenil na noc. A túto premenu dňa predpovedal Táles z Milétu Iónom, pričom stanovil ako hranicu presne tento rok, v ktorom sa premena udiala. Lýdi a Médi však, keď videli, že deň sa premenil na noc, zastavili svoj boj a boli oveľa dychtivejší mieru medzi sebou.“" (voľne)
Keďže je možné spätne určiť presný dátum zatmenia, je Bitka zatmenia najdávnejšou historickou udalosťou, ktorá je tak presne datovaná. 
Podľa NASA zatmenie vrcholilo nad Atlantickým oceánom na 37,9° severnej šírky a 46,2° západnej dĺžky a tieň zatmenia dosiahol juhozápadnú Anatóliu vo večerných hodinách.
Ohňostroj

Ohňostroj je svetelný a zvukový efekt spôsobený uvoľnením energie chemickými reakciami pri horení alebo explózii špeciálnych výbušnín alebo rakiet súhrnne nazývaných zábavná pyrotechnika, určených výlučne na tento účel.
Ohňostroje sa pripravujú predovšetkým pri významných kultúrnych, spoločenských alebo historických podujatiach, tradične pri príležitosti vítania Nového roka, alebo pri oslave niečoho podstatného.
Čchu

Čchu môže byť v Číne:
Nebukadnesar

Nebukadnesar alebo menej správne Nabukadnezar môže byť:
Nabuchodonozor

Nabuchodonozor môže byť:
Zlatko Klátik

Zlatko Klátik (* 24. január 1922, Stará Pazova, Kráľovstvo Srbov, Chorvátov a Slovincov – † 24. august 1990, Bratislava, ČSFR), bol slovenský básnik, prozaik, literárny historik a kritik, prekladateľ, autor kníh pre deti a mládež.
Životopis.
Narodil sa v učiteľskej rodine a vzdelanie získaval v Starej Pazove, Novom Sade a Vukovare, neskôr pokračoval v štúdiu na učiteľskom ústave v Sombore. V rokoch 1941 – 1943 pôsobil ako učiteľ na viacerých miestach Juhoslávie, v rokoch 1943 – 1944 sa zúčastnil juhoslovanského proitfašistického odboja ako partizán. Po oslobodení začal pôsobiť na slovenskom gymnáziu v Petrovci, pričom študoval na filozofickej fakulte v Belehrade. Vzdelanie ukončil v roku 1959, kedy obhájil kandidátsku dizertačnú prácu (doktorát z filozofie získal v roku 1952). V roku 1949 odišiel na Slovensko, kde v roku 1950 učil v Topoľčanoch, v rokoch 1950 – 1952 pôsobil ako redaktor v rôznych časopisoch, v rokoch 1952 – 1960 pracoval v Zväze slovenských spisovateľov a od roku 1960 až do svojej smrti pracoval v Literárnovednom ústave SAV.
Tvorba.
Venoval sa písaniu poézie a prózy pre deti a mládež, v neskoršom období sa venoval ako pracovník Literárnovedného ústavu SAV literárnokritickej a literárnohistorickej činnosti, a tiež porovnávaciemu skúmaniu literatúry, najmä slovenskej a juhoslovanskej, ktoré mu boli dôverne známe a najbližšie. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladaniu zo srbochorvátskej literatúry.
Európsky hospodársky priestor

Európsky hospodársky priestor (EHP, po anglicky "European Economic Area" - EEA) je integračné zoskupenie Európskej únie, jej členských štátov (na Chorvátsko sa od 12. 4. 2014 predbežne uplatňujú ustanovenia Dohody EHP ) a členských štátov Európskeho združenia voľného obchodu (EZVO, okrem Švajčiarska; členské štáty EZVO, ktoré sú zmluvnými stranami Dohody o EHP sa označujú ako štáty EHP/EZVO). 
EHP bol založený Dohodou o Európskom hospodárskom priestore z roku 1992, ktorá vstúpila do platnosti v roku 1994.
Cieľmi EHP je zavedenie štyroch slobôd: sloboda pohybu osôb, služieb, tovaru a kapitálu.
Zmluvné strany.
Zmluvnými stranami Dohody o EHP sú 
členské štáty Európskej únie
a členské štáty EZVO, participujúce na Dohode o EHP (štáty EHP/EZVO)
Inštitúcie.
EHP má dvojpilierový inštitucionálny rámec, ktorý tvoria jednak spoločné inštitúcie EHP a jednak inštitúcie členských štátov Európskeho združenia voľného obchodu, ktoré participujú na EHP.
Satan (rozlišovacia stránka)

Satan môže byť:
Newport

Newport môže byť:
Palatínska kongregácia

Palatínska kongregácia alebo súdne španstvo (lat. "generalis congragatio", "iudicium generale", "proclamata congregatio") bola súdnym fórom palatína v stredovekom Uhorsku. Prvýkrát sa objavili v 12. storočí za vlády Bela III.
Vyhlasovala sa vždy dopredu pre určité komitáty, aby sa zhromaždila šľachta z týchto komitátov. Palatínske kongregácie sa konávali vonku na poli od konca jari do začiatku jesene. Riešili sa tu kriminálne činy všetkých druhov, majetkovo-právne spory šľachty. 
Tribunál takéhoto súdu tvoril palatín a dvaja prísediaci. Spočiatku to boli bilóti, neskôr si palatín vyberal dvoch šľachticov z radov miestnej šľachty ("iudicis duo megales"). Začiatkom 13. storočia si šľachta vymohla, že si bude sama vyberať dvoch šľachticov, neskôr štyroch.
Palatínske kongregácie sa udržali aj v 13. a 14. storočí. Prežívali ešte do polovice 15. storočia. Zanikli za vlády Mateja Korvína.
Kraniovertebrálne skĺbenie

Kraniovertebrálne skĺbenie alebo kraniovertebrálne spojenie je zložitý systém kĺbov a väzov, ktorý spája záhlavnú kosť (a teda lebku) s atlasom a čapovcom.
Skladá sa z viacerých samostatných kĺbov, avšak funguje ako jeden funkčný celok:
Articulatio atlantooccipitalis (nosičovozáhlavný kĺb).
Je to párový kĺb medzi atlasom ("facies articulares superiores"; jamky kĺbu) a záhlavnou kosťou ("condyli occipitales"; hlavice kĺbu). Výsledkom je spoločná rotačná plocha s tvarom podobným ragbyovej lopte. Tá umožňuje hlavne kývavé pohyby dopredu a dozadu a v menšej miere i úklony. Kĺb zásobuje arteria vertebralis a arteria meningea posterior a inervujú ho vetvičky z nervus suboccipitalis.
Articulatio atlantoaxialis (nosičovočapovcový kĺb).
Trojkĺbový komplex:
Articulatio atlantoaxialis mediana (stredový nosičovočapovcový kĺb).
Je kĺbne spojenie medzi zubom čapovca ("dens axis") a predným oblúkom atlasu ("arcus anterior atlantis"). Voľné kĺbne puzdro umožňuje otáčanie atlasu okolo zubu čapovca až 30° na každú stranu. Zosiluje ho niekoľko väzov:
Celý tento komplex väzov spredu prikrýva "membrana atlantooccipitalis anterior" (predná nosičovozáhlavná membrána) a "membrana atlantoaxialis anterior" (predná nosičovočapovcová membrána). Zozadu tento komplex kryje "membrana tectoria".
Kĺb je zásobený krvou z arteria vertebralis, inervovaný z predných vetiev C1 a C2.
Articulatio atlantoaxialis lateralis (bočný nosičovočapovcový kĺb).
Párový kĺb, ktorý spája "processus articulares" stavcov C1 a C2. Jeho osobitosťou je voľnejšie kĺbne puzdro, ktoré umožňuje vzájomné otáčanie atlasu a čapovca. Kĺb je zásobený z arteria vertebralis a inervovaný vetvičkou zadnej vetvy C2.
Fytoalexín

Fytoalexíny (z gr. "phyton" - rastlina, "alexein" - brániť sa) sú nízkomolekulárne, nebielkovinové rastlinné obranné látky, ktoré sa za normálnych podmienok v rastlinách nenachádzajú, ale tvoria sa až po napadnutí rastliny patogénom. Pre niektoré patogény (väčšinou pre parazitické huby, ale aj pre niektoré baktérie) sú toxické. Zaraďujeme ich medzi sekundárne metabolity. Fytoalexíny zahŕňajú množstvo rôznych typov látok, ktoré sú druhovo špecifické (napr. terpenoidy, alkaloidy, flavonoidy a podobne). Sú však málo špecifické na druh patogéna a môžu sa tvoriť aj pri inom druhu stresu (napr. pri postriekaní medenými soľami).
Syntéza fytoalexínov sa v rastlinách spúšťa pomocou špecifických látok, ktoré nazývame elicitory. Sú to látky, ktoré dokážu rastlinné bunky rozoznávať svojimi receptormi. Môžu to byť jednak látky uvoľňované z tela patogéna, alebo vzniknuté rozkladnou činnosťou patogéna na bunky rastliny. Tieto látky po naviazaní na receptor spúšťajú v rastlinách poplachový signál. Poplachový signál vyvolá v rastlinách odpoveď vo forme tvorby obranných látok.
Poplachový signál po napadnutí niektorej časti rastliny nespúšťa len lokálnu obrannú reakciu, ale často vedie aj spusteniu obranných reakcií v celej rastline, čo nazývame Systémová získaná rezistencia (SAR).
John Adams

John Adams môže byť:
Hobart (Tasmánia)

Hobart je hlavné a najľudnatejšie mesto austrálskeho ostrovného štátu Tasmánia. V širšom okolí mesta žije 222 356 obyvateľov (2016), v samotnom Hobarte (City of Hobart) vyše 50 tisíc (2016). 
Bolo založené v roku 1804 ako trestanecká kolónia. Je druhým najstarším mestom v Austrálii (po Sydney). Mesto je finančným a administratívnym srdcom Tasmánie, ako aj domovským prístavom austrálskych a francúzskych antarktických operácií.
Hobart

Hobart môže byť:
Nabuchodonozor (Matrix)

Nabuchodonozor je meno lietajúcej lode zo série filmov Matrix. Loď je vo filme využívaná hlavnými postavami ako Morpheus, Trinity a Neo a odohráva sa na nej dôležitá časť príbehu.
Úloha lode.
Vo filme "The Matrix" posádka tejto malej lode hľadá vyvoleného, ktorým je Neo. Keď sa im ho podarí násť a kontaktovať, dostanú ho von z matrixu do reálneho sveta. Loď je v tomto diele filmu domovom pre posádku a novým domovom pre Nea. V závere filmu je loď silne poškodená útokmi robotických síl nepriateľa. V nasledujúcich dieloch sa loď vráti do posledného ľudského mesta a pri jednom z bojov je zničená. Posádke sa podarí uniknúť.
Metabolizmus

Metabolizmus môže byť: