burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Bitka o Čchang-ša (1939)

Bitka o Čchang-ša v septembri a októbri 1939 bola prvá zo štyroch pokusov japonskej cisárskej armády o dobytie čínskeho mesta Čchang-ša v rámci druhej čínsko-japonskej vojny.
Priebeh.
Boje medzi stranami začali v polovici septembra a skončili na začiatku októbra roku 1939. Pri bojoch v uliciach mesta boli použité jedovaté plyny, čo ženevský protokol po prvej svetovej vojne zakázal. Japonci sa časom dostávali do mesta, ale ich zásobovací systém, neustále obkľučovanie japonských jednotiek v meste a neobvyklé veľké straty ich donútili ustúpiť. Japonci stratili vyše 40 000 mŕtvych, zranených a nezvestných vojakov, na druhej strane boli straty podobne veľké. Japonci nedokázali Čchang-šu ani jazero Tung-ting dobyť. Toto víťazstvo pozdvihlo morálku čínskych nacionalistov. Bolo to prvé zo štyroch japonských útokov na mesto. Ďalšie útoky nasledovali v roku 1941, v roku 1942 a vo Štvrtej bitke o Čchang-ša (1944) už dokázali Japonci obsadiť oblasť s mestom.
Čtvrtě

Národná prírodná rezervácia Čtvrtě bola založená v roku 1989. Dôvodom ochrany je pestrá mozaika lesných typov so vzácnou flórou. 
Popis oblasti.
Medzi chránené a ohrozené rastlinné druhy, rastúce v oblasti, patrí napríklad bleduľa jarná alebo kruštík drobnolistý. Ten tu má pravdepodobne jedinú českú lokalitu výskytu. Historické záznamy hovoria o niektorých druhoch orchideí, tie však neboli od 90. rokov 20. storočia potvrdené. V rezervácii rastú dva pamätné stromy: buk a drieň.
Zo vzácnejších druhov živočíchov v Čtvrti žije skokan štíhly a jašterica krátkohlavá, medzi významnejšie druhy vtákov patria napríklad škovránik stromový, vlha obyčajná, jastrab krahulec a krutohlav hnedý.
Bitka o Čchang-ša

Bitka o Čchang-ša môže byť:
Mechanický pomaranč

Mechanický pomaranč (orig. "A Clockwork Orange") je film od Stanleyho Kubricka, inšpirovaný rovnomenným románom od autora Anthonyho Burgessa. Film sa odohráva vo fiktívnom antiutopickom Anglicku a sleduje mladého Alexa (Malcolm McDowell) ako pácha násilie spolu s jeho gangom, následné zajatie do väzby a pokusy o jeho rehabilitáciu kontroverznými psychologickými metódami. Film je nakrútený z pohľadu Alexa, ktorý je zároveň aj rozprávačom, pričom rozpráva slangom zvaným Nadsat, ktorý je mixom slovanských jazykov a londýnskeho slangu.
Motívy.
Hlavnými motívmi "Mechanického pomaranča" sú definícia "dobra" ako cnosti, slobodná vôľa a rozhodnutia jedinca s ňou spojenými, aplikovanie averznej terapie s úmyslom skoncovať s nemorálnym správaním a behaviorizmus.
Hudba.
Soundtrack filmu je zložený z klasickej hudby (napr. "Deviata symfónia" od Ludwiga van Beethovena a hudba od Gioacchina Rossiniho) ako aj z elektronickej hudby od Waltera Carlosa (teraz Wendy Carlos).
Produkcia.
Vzhľadom na nízky rozpočet bola väčšina filmu nakrútená na reálnych miestach, na výbere ktorých sa podieľal samotný Kubrick.
Majstrovstvá Európy v bejzbale 2016

Majstrovstvá Európy v bejzbale 2016 boli v poradí 34. majstrovstvá Európy v bejzbale mužov, ktoré organizuje Európska bejzbalová konfederácia (CEB). Konali sa v mestách Hoofddorp a Nieuw-Vennep, v provincii Severný Holland, v Holandsku v dňoch od 9.18. septembra 2016, za účasti 12 tímov. Holandsko bolo organizátorom európskeho šampionátu desiatykrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1958, 1962, 1973, 1977, 1981, 1985, 1995, 2003 a naposledy v roku 2012. Dejiskom zápasov v Hoofddorp bol novovybudovaný bejzbalovo-softbalový komplex Sportpark Pioniers s kapacitou 600 miest. Titul obhájilo domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . 
Rozhodnutie o udelení hostiteľských práv ME 2016 Holandsku padlo na zasadnutí CEB v septembri 2015. 
Kvalifikácia.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva aktuálne umiestnenie vo svetovom rebríčku WBSC v roku 2016.
Bitka o Šanghaj

Bitka o Šanghaj môže byť:
Leo Beenhakker

Leo Beenhakker (* 2. august 1942, Rotterdam, Holandsko) je holandský futbalový tréner.
Beenhakker nebol nikdy profesionálnym futbalistom, no napriek tomu sa mu v roku 1968, na lavičke druholigového Veendamu, podarilo stať sa najmladším trénerom v Holandsku. Odvtedy sa stal známym futbalovým svetobežníkom – trénoval v 8 krajinách na 3 kontinentoch. Viedol tímy akými sú Ajax Amsterdam, Real Zaragoza, Real Madrid alebo národné tímy Holandska a Poľska. Počas pôsobenia v Španielsku a Mexiku získal prezývku "Don Leo". Okrem holandčiny sa dohovorí po anglicky a španielsky a počas trénovania v Poľsku sa naučil aj pár poľských slov.
Kjetil André Aamodt

Kjetil André Aamodt (* 2. september 1971, Oslo, Nórsko) je bývalý nórsky lyžiar, dlhoročný úspešný reprezentant v alpskom lyžovaní.
Je jediným lyžiarom alpských disciplín, ktorý vyhral osem olympijských medailí; stal sa päťkrát majstrom sveta. V roku 1994 získal veľký krištáľový glóbus pre celkového víťaza Svetového pohára.
Patrí medzi štyroch fenomenálnych lyžiarov histórie, ktorí dokázali vyhrať majstrovstvá sveta vo všetkých piatich disciplínach. Jeho priateľom a dlhoročným rivalom je ďalší nemenej úspešný nórsky reprezentant Lasse Kjus.
6. januára 2007 na galavečere v Osle, kde bol vyhlásený najlepším nórskym športovcom roka 2006, oznámil, že z dôvodu celkovej psychickej a fyzickej únavy (ku ktorej podľa médií nepochybne prispeli jeho zdravotné problémy) končí svoju lyžiarsku kariéru.
Johan Cruijff Schaal

Johan Cruijff Schaal (, ) je holandská futbalová trofej pomenovaná po známom futbalistovi Johanovi Cruijffovi.
O víťazovi sa rozhoduje medzi víťazom ligy Eredivisie a KNVB Cupu. Zápas sa už tradične koná týždeň pred začiatkom ligy v auguste. V prípade, že nejaký klub vyhral obe súťaže (Eredivisie aj KNVB Cup), zápas sa odohrá medzi víťazom pohára a klubom, ktorý sa umiestnil na druhom mieste v lige.
História.
Superpohár.
Prvý zápas "Superpohára" sa odohral 25. júna 1949 na Stadion de Goffert v Nijmegene. Trofej si domov odviezol tím víťaza ligy "SVV", ktorý porazil víťaza pohára "Quick Nijmegen" 2–0.
Holandská kráľovská futbalová asociácia obnovila trofej v roku 1991 pod názvom "PTT Telecom Cup". Do 1996 sa zápasy odohrávali na štadióne De Kuip v Rotterdame, v 1994 na Olympijskom štadióne v Amsterdame. Po troch rokoch, kedy odstúpil sponzor "PTT Telecom", sa trofej opäť premenovala na "Superpohár".
Johan Cruijff Schaal.
V roku 1996 sa formát trofeje zmenil a platí doteraz. Trofej sa premenovala na "Johan Cruijff Schaal", zápasy sa odohrávajú v Amsterdam Aréne a časť výťažkov zo zápasu putuje do "Johan Cruyff Foundation", ktorá podporuje športové projekty pre postihnutých, deti a mládež a výstavbu moderných futbalových ihrísk (tzv. "Cruyff Court").
Od roku 2014 sa v prípade remízového stavu v riadnom hracom čase rozhoduje zápas v penaltovom rozstrele. KNVB k tomuto kroku pristúpila, aby sa hráči vyhli prílišnej únave po zápase.
Curtiss C-46 Commando

Curtiss C-46 Commando bolo americké dvojmotorové lietadlo, ktoré bolo používané vo vojenskom letectve od 2. svetovej vojny. Pôvodne sa malo jednať o civilné lietadlo pre 36 cestujúcich, avšak po vstupe USA do bojov 2. svetovej vojny bolo zrejmé, že lietadlo potrebuje armáda, a tak bol vyrábaný výhradne na vojenské účely. Od pilotov si vyslúžil prezývku "„The Whale“ (veľryba)", v US Navy dostal označenie R5C. Lietadlo získalo svoju slávu najmä pri podporných transportoch cez Himaláje v trojuholníku Čína - Barma - India, v Európe sa preslávil pri výsadkových operáciách. Stroj mohol vliecť v závese až štyri klzáky. Po skončení druhej svetovej vojny jeho služba ešte zďaleka nekončila, zúčastnil sa vojny za nezávislosť, kórejskej vojny aj vojny vo Vietname. Niekoľko lietadiel prežilo až do dnešnej doby.
Kat Dennings

Katherine Victoria Litwacková (* 13. jún 1986, Bryn Mawr, Pensylvánia, Spojené štáty), známa pod umeleckým menom Kat Dennings, je americká herečka. Začínala v seriáli "Sex v meste", ďalej sa objavila vo filmoch: "40 rokov panic (The 40-Year-Old Virgin)", "Agent v sukni 2 (Big Momma's House 2)", "Charlie Bartlett", "Nikdy to nevzdávaj (Raise Your Voice)", "Domáci maznáčik (The House Bunny)", "Defendor", "Rande na jednu noc (Nick and Norah's Infinite Playlist)", "Thor" a "". Od roku 2011 hrá po boku Beth Behrsovej v sitkome stanice CBS, "2 baby na mizine" "(2 Broke Girls)".
Douglas C-54 Skymaster

Douglas C-54 Skymaster bolo štvormotorové dopravné lietadlo, ktoré používali americké vzdušné sily v druhej svetovej a kórejskej vojne. Podobne ako Douglas C-47 Skytrain odvodený od lietadla DC-3, aj C-54 Skymaster bol odvodený od civilného dopravného lietadla Douglas DC-4. Okrem prepravy nákladu C-54 prepravovali aj prezidentov, premiérov a vojenský personál. Desiatky variantov C-54 sa využívali na rôzne nebojové úlohy, ako napríklad na leteckú záchranu na mori, vedecký a vojenský výskum a sledovanie a vyhľadávanie rakiet. Počas berlínskej blokády prevážali C-54 uhlie a potraviny do Západného Berlína. Po kórejskej vojne ich naďalej využívalo na vojenské a civilné účely viac ako 30 krajín. Bolo to jedno z prvých lietadiel, ktoré prepravovalo prezidenta Spojených štátov, prvým bol prezident Franklin D. Roosevelt počas druhej svetovej vojny.
Vývoj.
Prvá sériová verzia C-54 vznikla v 24 exemplároch. Išlo o bežné dopravné stroje Douglas DC-4 bez nákladných brán, vyrábané sprvu pre spoločnosti United a American Airlines, ktoré americké letectvo prevzalo priamo z výrobných liniek.
Verzia "C-54A" bola vyrobená v počte 252 kusov, z ktorých bolo jedno lietadlo (42-107451) upravené na verziu "C-54C", respektíve "VC-54C" pre dopravu prezidenta USA.
Stroje verzie "C-54B" boli vyrábané v Douglas Aircraft Company v Chicagu pod označením C-54B-DC (120 kusov) a v Santa Monike ako C-54B-DO (100 kusov). Od "Áčka" sa odlišovali integrálnymi nádržami v krídle a úpravou pre možnosť nesenia nosidiel v trupe.
Produkcia nasledujúcej verzie "C-54D" dosiahla počet 380 lietadiel, "C-54E" 125 strojov a "C-54G" 162 kusov. V prototype lietala "XC-54K", čo bola diaľková úprava s motormi R-1820-HD.
"C-54L" bol jeden stroj verzie A skúšaný v roku 1947 s vylepšenou palivovou sústavou, "C-54M" v počte 38 strojov vznikli prestavbou skôr vyrobených C-54 konvertovaných na prepravu sypkého uhlia počas Berlínskeho leteckého mosta v roku 1948 pri blokáde Berlína. Úprava pre sanitné účely "MC-54M" v počte 30 strojov vznikla prestavbou pôvodných C-54E počas kórejskej vojny. "VC-54M" vznikol na základe jedného stroja MC-54M (44-9041) k štábnej doprave.
Rôzne verzie presunuté od USAAF, respektíve USAF, používalo tiež letectvo US Navy, ktoré sa pri zmene označovaní v roku 1962 uvádzali nasledovne: "VC-54N" (pôvodne R5D-1Z), "C-54P" (R5D-2), "VC-54P" (R5D -2Z), "C-54Q" (R5D-3), "VC-54Q" (R5D-3Z), "C-54R" (R5D-4R), "C-54S" (R5D-5), "VC-54S" (R5D-5Z), "C-54T" (R5D-5R), "EC-54U" (R5D-4) a fotoprieskumná verzia pobrežnej stráže USCG "RC-54V" bola pôvodne značená R5D-3P.
Toto spoľahlivé lietadlo slúžilo v druhej svetovej vojne takmer bez strát. Po vojne sa začala vyrábať jeho civilná verzia "DC-4-1009" a lietadlo tak slúžilo v niekoľkých štátoch sveta. Posledné civilné kusy boli vyradené v roku 1975. Zvláštna verzia bola "DC-4M" stavaná kanadskou firmou Canadair s pohonnými jednotkami Rolls-Royce Merlin 620, známa ako "CL.2 North Star" (C.4), v civilnej službe u britských dopravcov ako typ "Argonaut".
Boeing C-17 Globemaster III

Boeing C-17 Globemaster III (predtým "McDonnell Douglas C-17 Globemaster III") je strategické transportné lietadlo vyrábané spoločnosťou Boeing Integrated Defense Systems, a slúžiace v letectve USA, Británie, Austrálie, Kanady, Indie, Kataru a Spojených arabských emirátov.
Globemaster III je schopný rýchleho presunu jednotiek a všetkých druhov nákladu k hlavným operačným základniam alebo priamo k predsunutým základniam v oblasti rozmiestnenia vojsk. Je tiež schopný taktickej prepravy, evakuácie a výsadkových misií. Meno nesie po dvoch svojich predchodcoch - C-74 Globemaster a C-124 Globemaster II. Jeho vývoj spadá až do 70. rokov, kedy USAF začalo hľadať náhradu za C-130 Hercules.
Vývoj.
Prototyp (87-0025) prvýkrát vzlietol 15. septembra 1991 z továrenského letiska v Long Beach s továrenským pilotom W. Caseyom a podplukovníkom USAF G. Londonom. Let bol zakončený na základni Edwards, kde sa skúšala ovládateľnosť lietadla, vypínanie a spúšťanie motorov počas letu a vzdušné tankovanie. Prvý sériový stroj, označený továrňou P-1, prvýkrát vzlietol 18. mája 1992 a na Edwards prebehli jeho skúšky, vrátane letov s nákladom. Dňa 21. júna 1992 vzlietol druhý produkčný exemplár P-2 a na základni Edwards sa potom skúšal jeho dolet a veľkosť najvyššieho nákladu aj zlepšená palubná elektronika. Už 7. septembra 1992 priletelo na Edwards lietadlo P-3, 30. januára toho roku stroj P-4 preniesol 72 914 kg nákladu na vzdialenosť 5 162 km bez medzipristátia aj bez tankovania za letu. Ešte koncom roka 1992 prototyp C-17 začal so skúškami zhodenia nákladov aj výsadkárov a vyťahovanie nákladov z lietadla v prízemných výškach padákom. Dňa 5. februára 1993 dostal C-17 oficiálne meno Globemaster III. Piaty vyrobený kus prvýkrát vzlietol 9. decembra 1992, ako prvý stroj bez akýchkoľvek skúšobných prístrojov. Bol určený predovšetkým pre výcvik vojenských posádok a neskôr po sedem mesiacov slúžil pri vyhodnocovaní a operačných testoch typu u USAF na základni Kirtland v Novom Mexiku. Šiesty vyrobený stroj, P-5, vzlietol prvýkrát 6. marca 1993 a bol odovzdaný USAF o šesť dní neskôr. Čoskoro preletel do námorného leteckého výzbrojného strediska na základni Patuxent River v štáte Maryland, kde sa skúšali jeho elektromagnetické vlastnosti, predovšetkým odolnosť proti bleskom a takisto aj radarové systémy.
V roku 1994 vykonal P-4 rad predvádzacích nakladaní na mnohých základniach USAF, US Marines a US Army, aby sa ich osádky zoznámili s novým typom lietadla. 28. júla 1993 uskutočnil prvý let ôsmy C-17Aprvý stroj tretej série a zároveň druhý, určený pre operačnú jednotku, 17. letku 437. wingu, sídliacu v Južnej Karolíne. Tej bol odovzdaný v auguste. 1. februára 1994 prvýkrát vzlietol desiaty sériový stroj P-10, o týždeň neskôr bol odovzdaný na základňu Charleston. Tým skončila dodávka tretej série. Následne prevzala Globemaster III tiež jednotka 62. dopravného krídla v McChord a 315. dopravného krídla (Asociate Reserve).
V roku 2001 začali prevádzku štyri prenajaté C-17A u 99. perute RAF.
Junkers Ju 390

Junkers Ju 390 bolo nemecké dopravné šesťmotorové lietadlo vyrobené v dvoch prototypoch, ktoré vychádzalo z typu Junkers Ju 290.
Prvý prototyp stroja Ju 390 V1 (GH-UK) vzlietol 20. októbra 1943. Ďalší prototyp Ju 390 V2 (RC-DA) bol námornou hliadkovou verziou. V januári 1944 bol odovzdaný k Fernaufklärungsgruppe 5 v Mont de Marson. Tretí typ "Ju 390 V3" mal byť bombardovacia verzia, avšak práce na ňom neboli nikdy dokončené.
Antonov An-70

Antonov An-70 je štvormotorové turbovrtuľové transportné lietadlo pre vojenské aj civilné účely. Vyvinuté bolo na konci 80. rokov 20. storočia v Sovietskom zväze ako náhrada za zastarávajúci Antonov An-12.
Vývoj.
Počiatky vývoja lietadla spadajú do polovice sedemdesiatych rokov 20. storočia, kedy vo vtedajšom Sovietskom zväze boli dané špecifikácie na stredne veľké dopravné lietadlo. V roku 1984 boli tieto požiadavky zmenené, lietadlo malo mať kratšiu dĺžku vzletu a pristátia a väčší prepravný priestor.
Po rozpade ZSSR vyzerala situácia tak, že sa hovorilo o ukončení projektu, avšak neskôr sa nástupnícke štáty Rusko, Ukrajina a Uzbekistan dohovorili, a tak 16. decembra 1994 mohol vzlietnuť prvý prototyp. Pri štvrtom skúšobnom lete 10. februára 1995 došlo k zrážke s An-72 a prototyp bol kompletne zničený.
Druhý, mierne upravený prototyp vzlietol 24. apríla 1997.
Na projekte už sa zúčastnili len Rusko a Ukrajina, neskôr z tohto projektu Rusko odstúpilo a začalo používať na prepravu nákladov lietadlo Il-76MF. O lietadlo An-70 prejavilo záujem už niekoľko krajín, avšak z obchodov zatiaľ zišlo. Antonov sa tiež zapojil do súťaže na jednotné transportné lietadlo západnej Európy, avšak v tejto oblasti zohrávajú svoju úlohu aj politické záujmy. Nemecko, ktoré zvažovalo nákup 75 Antonov An-70, sa nakoniec rozhodlo pre drahšie Airbus A400M. O An-70 mala záujem aj Armáda Českej republiky, ktorá mala prevziať tri kusy tohto lietadla, ktorý je schopný pojať napr. dve Tatry 815VVN s pohonom 6×6, desať Land Roverov alebo 2 vrtuľníky Mi-17. Táto kúpa, ktorá mala byť vykonaná v rámci deblokácie ruského zahraničného dlhu, sa však neuskutočnila.
Libický luh

Libický luh je národná prírodná rezervácia v okresoch Kolín a Nymburk ležiaca na sútoku riek Cidliny a Labe.
História.
Rezervácia obsahuje najrozsiahlejšiu súvislú oblasť lužných lesov v Čechách. Bezprostredne súvisí s bývalým slavníkovským hradiskom v Libici nad Cidlinou ktorému poskytovala prirodzenú ochranu. V roku 1985 bolo územie zaradené do kategórie chránených prírodných výtvorov; na zoznam národných prírodných rezervácií sa prenieslo roku 1992. Ekosystém rezervácie nepriaznivo ovplyvnila výstavba diaľnice D11 ktorá k Libici bola privedená tiež v roku 1992 a v bezprostrednej blízkosti rezervácie tiež končila až do predĺženia trasy koncom roku 2006. Najnovšie bola rezervácia zaradená do európskej siete Natura 2000 ako územie európskeho významu Libické luhy. Jej rozloha je asi 445 hektárov, ochranné pásmo má plochu 46 ha. Je v správe CHKO Kokořínsko. Časť lužného lesa zvaná Havran o rozlohe 31,3 hektárov bola roku 2008 vyhlásená bezzásahovým územím.
Od 90. rokov 20. storočia až do súčasnosti prebieha v rezervácii katastrofálne lesné hospodárenie, zničená bola tiež cenná vodná vegetácia niektorých tôní a veľká plocha druhovo bohatých lúk. Lokalita by mohla slúžiť ako modelový príklad nekompetentnosti orgánov ochrany prírody.
Prírodné pomery.
Rezervácia je tvorená spleťou tôní, mŕtvych a slepých ramien Labe na jeho pravom brehu medzi Libicou nad Cidlinou a Velkým Osekom.
Flóra.
Väčšinu územia pokrýva les. Brehy prúdiacej vody lemuje často jelša lepkavá ("Alnus glutinosa"). V najvlhkejších partiách, tzv. mäkkom luhu, prevažuje vŕba biela ("Salix alba") s prímesou topoľa čierneho ("Populus nigra") a vŕby krehkej ("Salix fragilis"). Ďalej ležia vodou zaplavované dúbravy (z drevín je zastúpený javor poľný ("Acer campestre"), dub letný ("Quercus robur"), brest väzový ("Ulmus laevis"), jaseň štíhly ("Fraxinus excelsior")) a z hľadiska ochrany prírody cenný tvrdý luh prechádzajúci do suchších porastov s podielom hrabu ("Carpinus betulus") .
V tôňach sa vyskytujú plávajúce vodné rastliny - žaburinka menšia, rožkatec ponorený ("Ceratophyllum demersum"), perutník močiarny ("Hottonia palustris") a ďalšie. Ďalej od riek ležia mokraďové lúky s ostricou aj suchšie lúky s xerofilnými druhmi ako je veronikovec dlholistý ("Pseudolysimachion maritimum"), pálčivka žilkatá ("Cnidium dubium"), kosienka farbiarska ("Serratula tinctoria") a žltuška žltá ("Thalictrum flavum"). Celkom cez dve desiatky rastlinných druhov sú na Červenom zozname ohrozených druhov ČR. V roku 1978 tu bol opísaný nový endemitný druh - kruštík neskorý ("Epipactis albensis").
Fauna.
Veľkou rozmanitosťou sa vyznačuje aj fauna: bolo tu popísaných asi 700 druhov veľkých motýľov, mimo iných tu bol v roku 1994 naposledy v Čechách pozorovaný jasoň chochlačkový ("Parnassius mnemosyne"). Vo vode žijú početné ohrozené vodné kôrovce, mäkkýše a obojživelníky, hniezdi tu tiež rad vtákov.
Rezervácia je prístupná po červenej turistickej značke.
Antonov An-72

Antonov An-72 (v kóde NATO: „Coaler“) je viacúčelové transportné lietadlo krátkeho vzletu a pristátia určené pre civilné aj vojenské účely, ktoré vzniklo v Sovietskom zväze v 70. rokoch 20. storočia na podklade lietadla Antonov An-26. Prvý prototyp stroja vzlietol 31. augusta 1977. Stroje z úvodnej série boli do služby zaradené v roku 1979. Lietadlo sa vyrábalo v niekoľkých verziách, celkom bolo vyprodukovaných okolo 200 kusov.
Verzia An-74 vznikla ako verzia vojenského transportného lietadla An-72 určená pre prevádzku v oblasti Arktídy a Antarktídy a pre komerčnú prepravu nákladu na stredne dlhých tratiach za všetkých klimatických podmienok s teplotami siahajúcimi od -60°C do +45°C. Vzhľadom k tomu si konštrukcia lietadla vyžiadala určité zmeny. Prvý prototyp "An-74" vzlietol 29. septembra 1983. Na linkách v ZSSR začali sériové stroje lietať od roku 1985. Celkovo bolo vyrobených okolo 80 kusov.
Základnú výzbroj prieskumnej verzie lietadla An-72P tvorí 23mm kanón GŠ-23L. Na dve podkrídlové závesné miesta možno podvesiť raketové bloky UB-32 s 32 neriadenými raketami S-5 kalibru 57 mm. V nákladovom priestore je miesto pre 100 kilogramové letecké bomby, ktoré sa zhadzujú po otvorení zadných dverí nákladového priestoru. 
Na účely pobrežného hliadkovania má lietadlo An-72P zabudovaný prieskumný rádiolokátor EL/M-2022A, umožňujúci vypátrať a sledovať až 100 námorných cieľov do vzdialenosti 130 km a E/O prieskumný systém s TV a FLIR kamerou pre vedenie denného a nočného prieskumu do vzdialenosti 20 alebo 15 km. Lietadlo je ďalej vybavené dopplerovským navigačným meteorologickým rádiolokátorom s dosahom 550 km, ktorý spolu s pilotne navigačným kompletom na báze štandardného numerického navigačného vybavenia umožňuje bezpečné automatické, príkazové a ručné riadenie letu po stanovenej trase. Komplet v spolupráci s elektronickým vybavením lietadla zabezpečuje automatický štart a pristátie s využitím pozemných rádiomajákov. Nákladový priestor An-72P o celkovom objeme 33,11 m³, s dĺžkou 7 m, šírkou 2,15 m a výškou 2,20 m umožňuje prepravovať až 5 000 kg nákladu, 22 výsadkárov s výstrojom a výzbrojou alebo 16 ranených na nosidlách.
M2 Half Track Car

M2 Half-Track Car bol polopásový viacúčelový obrnený transportér americkej konštrukcie používaný hlavne počas druhej svetovej vojny.
Vznik a vývoj.
Obrnený transportér M2 vznikol v medzivojnovom období podľa francúzskeho kolopásového vozidla značky Citroën-Kégresse. Bol skúšaný od roku 1938 a po niekoľkých úpravách bol prijatý do armády v roku 1940 ako M2 Half-Track Car. Do roku 1943 bol priebežne modernizovaný, celková produkcia vo všetkých obrnených vozidiel predstavovala približne 17 000 kusov.
Kolopásy M2 boli počas druhej svetovej vojny nasadené najprv na Filipínach a v Severnej Afrike, postupne sa dostali do bojísk na celom svete. Boli dodávané aj americkým spojencom v Južnej Amerike a ZSSR, kde mnohé z nich slúžia dodnes.
M4 High-Speed Tractor

M4 High-Speed Tractor bol americký delostrelecký ťahač z obdobia druhej svetovej vojny.
Stroj bol vyvinutý na podvozku tanku M3 Stuart. Ako pohon slúžil šesťvalcový benzínový motor 145GZ alebo F817G Waukesha. Maximálna hmotnosť prepravovaného prívesu mohla predstavovať až 14 ton. Traktor bol schopný zjazdiť svahy s náklonom 30°. Kapacitne poňal až 12 osôb. Bol vybavený navijakom schopným utiahnuť až 10 ton.
Delostrelecký traktor M4 bol v USA používaný v rokoch 19431960. Celkovo bolo v rokoch 19431946 vyrobených 5 500 kusov. Po druhej svetovej vojne bol dodaný do Japonska, Brazílie, Nemecka, Juhoslávie, Holandska a Pakistanu. Slúžil nielen pre armádu, ale aj v civilnom sektore ako odťahové a záchranné vozidlo.
Budiš 1. hokejová liga SR 2016/2017

Budiš 1. hokejová liga SR 2016/2017 bola 24. sezónou 1. hokejovej ligy. Tímy na 1. – 8. mieste po základnej časti postúpia do play-off. Baráž o 2. hokejovú ligu sa hrať nebude kvôli menšiemu počtu účastníkov. Víťaz 2. hokejovej ligy a porazený finálista postúpia do Budiš 1. hokejovej ligy. Hlavným sponzorom sa stala spoločnosť Slovenské pramene a žriedla a.s.. Prvá liga nesie prvýkrát v histórii názov reklamnej spoločnosti – Budiš. Víťazom Budiš 1. hokejovej ligy sa stali HC 07 Orin Detva a postúpili do baráže o Tipsport ligu a postúpil aj porazený finalista HK Skalica.
Skalica mala pôvodne hrať 2. hokejovú ligu, ale HC Dukla Senica zapredala svoje mesto a predala prvoligovú licenciu do mesta Skalica, ktoré bolo v minulom ročníku vylúčené zo Tipsport ligy. HC 46 Bardejov, ako porazený v baráži o ligu sa neprihlásil do ďalšieho ročníku Budiš 1. hokejovej ligy a klub sa bude venovať mládeži. Nakoľko extraligový klub ŠHK 37 Piešťany, ktorý sa udržal v baráži o ligu, kvôli finančným problémom predal extraligovú licenciu klubu MHk 32 Liptovský Mikuláš. Piešťany sa následne prihlásili len do 2. hokejovej ligy. Do Budiš 1. hokejovej ligy sa prihlásil ešte klub MHC Martin "B".
Hrací plán.
V sezóne 2016/2017 sa hralo v jednej spoločnej skupine. Liga mala 9 účastníkov + mládežnícky tím slovenskej reprezentácie do 20 rokov pripravujúci sa na vrchol sezóny pod hlavičkou HK Orange 20. Po základnej časti postúpilo prvých osem tímov do play-off.
Baráž o Tipsport ligu (Play-out).
Tímy v baráži o Tipsport ligu: 
V baráži sa zachránili MHk 32 Liptovský Mikuláš a HK Dukla Trenčín a do Tipsport ligy nepostupujú HC 07 Orin Detva a HK Skalica.
Ázijský pohár v basketbale 2016

Ázijský pohár v basketbale 2016 bol v poradí 6. turnaj ázijského pohára v basketbale mužov, ktorý organizuje Ázijská basketbalová federácia (FIBA Asia). Konal sa v Teheráne, v Iráne v dňoch od 9.18. septembra 2016, za účasti rekordných 12 družstiev. Nováčikom turnaja bolo družstvo Thajska. Všetky zápasy sa odohrali v aréne Azadi Sport Complex. Titul obhájil domáci , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad .
5 najlepších družstiev zabezpečilo svojim zónam FIBA Asia, z ktorých družstvá budú pochádzať, miestenku na Majstrovstvá Ázie 2017.
Kvalifikácia.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k augustu 2016.
Barry Hughes

Barry Hughes môže byť:
M5 High-Speed Tractor

M5 High-Speed Tractor bol americký delostrelecký ťahač z obdobia druhej svetovej vojny, používaný od roku 1942.
Stroj bol vyvinutý na podvozku tanku M3 Stuart. Ako pohon slúžil šesťvalcový benzínový motor Continental R6572 s výkonom 207 hp. Traktor bol vyrábaný vo firme International Harvester a slúžil na ťahanie diel a húfnic kalibru 105 až 155 mm. Jeho výzbroj tvoril protilietadlový guľomet M2 Browning. Stroj bol opatrený navijakom.
Po druhej svetovej vojne bol ťahač vyvezený do niekoľkých krajín sveta, kde slúžil aj na civilné účely.
M37 105mm Howitzer Motor Carriage

M37 105mm Howitzer Motor Carriage (tiež M37 Gun Motor Carriage) bola americká samohybná húfnica. Využívala podvozok ľahkého tanku M24 Chaffee a hlaveň typu "105 mm M4", rovnakú ako tá, ktorá bola osadzovaná na niektoré tanky M4 Sherman. M37 bola nástupcom M7 Priest a sama bola neskôr nahradená húfnicou M52 105mm Self-Propelled Howitzer.
Húfnice M37 boli vyrábané od januára 1945, po skončení druhej svetovej vojny bola ale ich výroba v októbri 1945 zastavená: z celkom 448 objednaných kusov ich tak bolo vyrobených len 316. Boli nasadené počas kórejskej vojny a využívané potom ešte až do 70. rokov, niektoré aj napr. v španielskej armáde.
Go Ahead Eagles

Go Ahead Eagles je holandský futbalový klub z Deventeru, v súčasnosti hrajúci v Eerste Divisie. Svoje domáce zápasy hrá na štadióne De Adelaarshorst. 
Klub vyprodukoval množstvo holandských hráčov vrátane Raimonda van der Gouwa, Marca Overmarsa či Demyho de Zeeuwa. Z trénerov sú najznámejšími František Fadrhonc, Leo Beenhakker a Henk ten Cate.
História.
Klub bol založený 2. decembra 1902 ako "Be Quick". Na žiadosť Holandskej kráľovskej futbalovej asociácie bol však názov čoskoro zmenený na "Go Ahead" kvôli zhode názvov s "Be Quick Groningen". Prípona "Eagles" sa pridala do názvu klubu v roku 1971 na návrh vtedajšieho trénera Barryho Hughesa. Orol () sa nachádza aj na erbe mesta Deventer.
Rivalita.
Najväčším rivalom Go Ahead je PEC Zwolle. Toto derby sa nazýva aj "IJssel-derby", pretože oba tímy ležia blízko rieky IJssel. V minulosti bol Go Ahead najlepším tímom v regióne, avšak po zostupe do nižšej ligy v roku 1987 väčšinu týchto derby vyhralo práve PEC Zwolle.
BeeSafe

BeeSafe je osobná bezpečnostná aplikácia založená v roku 2015 ako výsledok slovenského startupu. Je to bezpečnostný servis novej generácie založený na GPS, ktorý upozorní rodinných príslušníkov či priateľov v prípade, keď sa používateľ aplikácie ocitne v nebezpečenstve. Aplikácia obdržala niekoľko ocenení. Aktuálne má BeeSafe na svojom konte už viac ako 7000 stiahnutí a 250 aktívnych prihlásení z viac ako 60 krajín po celom svete.
História.
Aplikáciu BeeSafe založili 20. marca 2015 Peter Stražovec a Michal Kačerík. Projekt zvíťazil na Žilina Startup Weekend 2013 a stal sa jedným z finalistov na StartupAwards.sk 2015. Aplikácia bola neskôr uverejnená v Android a iOS obchodoch. Celý projekt BeeSafe bol na tri mesiace v boosteri a inkubátore The Spot v Bratislave.
V novembri 2015 BeeSafe podpísal s Piešťanmi zmluvu za účelom zvyšovania bezpečnosti občanov mesta, prepojením mobilnej aplikácie s platformou mestskej polície. Piešťany sú prvým mestom ktoré začalo využívať BeeSafe bezpečnostnú platformu. Aplikácia sa taktiež snaží zaručiť zvýšenie bezpečnosti v iných slovenských mestách. Mestá môžu vidieť informácie o užívateľoch len v prípade že sa občania do stavu reálneho ohrozenia.
Funkcie.
Aplikácia.
BeeSafe je osobná a firemná bezpečnostná aplikácia novej generácie. Nie je to trackovacia aplikácia (určená na sledovanie polohy užívateľa) ani aplikácia založená na funkcii núdzového tlačidla, kedy užívateľ musí aktívne privolať pomoc. Používateľ nemusí stlačiť žiadne tlačidlo, proces privolania pomoci je úplne automatizovaný. Aplikácia BeeSafe taktiež obsahuje systém tichého alarmu. Pomoc je privolaná na základe časovača, ktorý si používateľ nastaví v bezpečí. Ak tento časovač vyprší a používateľ ho nie je schopný obnoviť, pretože je v nebezpečenstve, systém v prípade ohrozenia automaticky odošle notifikácie SMS správou a e-mailom zvoleným kontaktom, a v podporovanom integrovanom systéme upozorní tiež mestskú políciu, ktorá takýmto spôsobom okamžite získa informácie o polohe a trase používateľa. Z aplikácie sa dá vybraným kontaktom hocikedy poslať aj rýchla preddefinovaná správa. Aplikácia je dostupná pre zariadenia so systémom Android a iOS.
Flic.
Súčasťou BeeSafe je bezdrôtové tlačidlo s názvom Flic. To sa pripája k telefónu cez Bluetooth. Tlačidlu sú po spárovaní v aplikácii priradené jednotlivé funkcie. Jedným stlačením sa obnoví časovač, v bezprostrednom nebezpečenstve stačí krátko podržať, dvojitým stlačením sa ukončí časovač.
Ocenenia.
Aplikácia BeeSafe obdržala ocenenie Via Bona, je víťazom slovenského startupu a obdržala mnoho nominácií.
Frans Adelaar

Frans Adelaar (* 5. december 1960, Utrecht, Holandsko) je holandský futbalový tréner a bývalý futbalista.
Kariéra.
Hráčska kariéra.
Adelaar strávil väčšinu svojej kariéry v FC Utrecht, neskôr pokračoval v amatérskych kluboch DOVO Veenendaal a HVV Hollandia.
Trénerská kariéra.
Trénerskú kariéru začal v roku 1995 v klube GVV Veenendaal. Pokračoval v kluboch FC Utrecht, Akratitos, De Graafschap, ADO Den Haag, FC Volendam a Sparta Rotterdam.
V apríli 2012 ho angažovala Žilina, s ktorou dokázal vyhrať ligu aj pohár. V januári 2013 bol však z postu trénera odvolaný.
V marci 2014 si ho za trénera zvolil holandský amatérsky klub IJsselmeervogels. Klub ho prepustil v novembri 2015.
Jeseter (rozlišovacia stránka)

Jeseter môže byť:
Parčík pri Avione

Parčík pri Avione bol chránený areál v Bratislave na Americkom námestí. Jeho ochrana bola zrušená vyhláškou OÚ ŽP BA č. 7/2013 z 18. septembra 2013.
V rokoch 1932-33 tu záhradník Josef Mišák (1866-1939) vybudoval park, ktorý pripomínal botanickú záhradu. Vysadil tu 160 druhov vzácnych, prevažne stálo zelených drevín pochádzajúcich z celého sveta, z ktorých okolo 100 z nich sa zachovalo.
Vešeléniho záhrada

Vešeléniho záhrada alebo Wesselenyiho záhrada bol do roku 2004 chránený areál na Dunajskej ulici v Bratislave.
Okrem záhrady bola chránená aj telocvičňa, detské ihrisko, parkovisko a spevnené plochy. Súčasťou parku bol kedysi aj bazén.
Majstrovstvá Perzského zálivu v basketbale mužov 2016

Majstrovstvá Perzského zálivu v basketbale mužov 2016 bol v poradí 15. turnaj majstrovstiev Perzského zálivu v basketbale mužov, ktoré organizuje Basketbalová asociácia Perzského zálivu (GBA). Konal sa v Dubaji, v Spojených arabských emirátoch v dňoch od 28. augusta4. septembra 2016, za účasti 5 tímov. Dubaj bol organizátorom subkontinentálneho šampionátu krajín Perzského zálivu tretíkrát, predtým hostil toto podujatie v rokoch 2002 a 2010. Turnaj pozostával z jednej päťčlennej skupiny, po ktorom nasledovalo finále dvoch najlepšie umiestnených družstiev. Víťazstvo obhájil a štvrtýkrát v rade perzskozálivský titul získal , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad .
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia na Majstrovstvá Ázie 2017. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Dlouhopolsko (národná prírodná pamiatka)

Dlouhopolsko je národná prírodná pamiatka, ktorá bola vyhlásená v roku 2016 na katastrálnych územiach obcí Dlouhopolsko a Kněžičky v okrese Nymburk. V zozname AOPK ČR je evidovaná pod číslom 5978.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú lesné porasty tvorené spoločenstvami bazifilných teplomilných dúbrav, trvalé trávne porasty tvorené spoločenstvami slatinných lúk s ostrevkou, bezkolencových lúk a ostricových porastov, ďalej vzácne a ohrozené druhy rastlín, najmä populácie druhov ostrevky karpatskej, klinčeka pyšného a červenohlava močiarneho vrátane ich biotopov, vzácne a ohrozené druhy živočíchov, najmä populácie druhov roháč veľký a pimprlík mokraďový vrátane ich biotopov. Územie NPP je súčasťou Vtáčej oblasti Žehuňský rybník - Obora Kněžický a územia európskeho významu Žehuňsko.
Kopičácký rybník

Kopičácký rybník je národná prírodná pamiatka, ktorá bola vyhlásená v roku 2007 na katastrálnom území obce Kněžičky v okrese Nymburk. V zozname AOPK ČR je evidovaná pod číslom 3383.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú biotopy a populácie vzácnych a ohrozených druhov rastlín a živočíchov. Je súčasťou Vtáčej oblasti Žehuňský rybník - Obora Kněžický.
Popis oblasti.
Najvzácnejšou rastlinou, ktorá v lokalite rastie, je červenavec trávolistý, ktorý rastie v Česku na menej ako 10 miestach. V roku 2008 bol pre Česko v biotope znovuobjavený európsky významný mäkkýš kotúľka štíhla.
Kátovské jazero

Kátovské jazero je bývalý chránený areál v blízkosti obce Kátov na rozlohe 6,8 ha.
Predmetom ochrany bolo: "Zachovaný zvyšok pôvodnej typickej krajiny nivy rieky Moravy. Vyznačuje sa veľkou pestrosťou fauny a flóry, viazanej na ubúdajúce mokraďové biotopy, preto má veľký význam z hľadiska zachovania biodiverzity, ako i z hľadiska vodného režimu okolia."
1. januára 2012 bola ochrana zrušená.
Majstrovstvá Južnej Ázie v basketbale mužov 2016

Majstrovstvá Južnej Ázie v basketbale mužov 2016 bol v poradí 5. turnaj majstrovstiev Južnej Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Juhoázijská basketbalová asociácia (SABA). Konal sa v Bangalúre, v štáte Karnátaka, v Indii v dňoch od 6.8. júla 2016, za účasti 4 tímov. Zápasy sa odohrali v aréne Kanteerava Indoor Stadium. Turnaj pozostával iba z jednej štvorčlennej skupiny, v ktorej sa stretol každý s každým. získala pri svojej štvrtej účasti štvrtýkrát titul, keď zvíťazila vo všetkých zápasoch skupiny. Strieborné Maldivy získali svoju prvú medailu.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na Ázijský pohár 2016, ktorý organizoval Irán. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Výsledky.
Play-off sa nehralo.
Tribunj

Tribunj je obec v Chorvátsku v Šibenicko-kninskej župe. Nachádza sa severozápadne od Šibeniku a v roku 2011 tu žilo 1 536 obyvateľov.
História.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1463 pod názvom Tribohunj. Obec bola kvôli svojej strategickej polohe často napádaná Turkami, z tohoto dôvodu bola na vrchu svätého Nikolu postavená stredoveká pevnosť Jurjevgrad. Slovo Tribunj v preklade zo staroslovančiny znamená „miesto, kde sa obetuje“. Oficiálne vznikol Tribunj 28. augusta 2006 oddelením od mesta Vodice.
Tradícia a kultúra.
Každý august sa tu odohrávajú tradičné preteky oslov, ktoré sú jedným z veľkých turistických lákadiel celej oblasti. Po celý rok sú tu organizované rôzne akcie ako napríklad Tribunjske igre (Tribunjské hry).
Silvia Krivošíková

Silvia Krivošíková (* 1976 Zvolen) je slovenská maliarka.
Kariéra.
Absolvovala Vysokú školu výtvarných umení v Bratislave (1998 - 2004, ateliér prof. Vladimíra Popoviča). V roku 2003 študovala v Portugalsku na "Faculdade de Belas Artes da Universidade do Porto" v Porte. V roku 2008 spoluzaložila v Porte súkromnú galériu "Kubikgallery". Od roku 2011 tvorí a žije vo Viedni v Rakúsku. Často vystavuje v Česku. Vo svojej tvorbe sa venuje médiu maľby, s presahom do expandovanej maľby v podobe inštalácie, tvorby objektu, kresby.
„"Maľujem akrylom na plátno, ale aj na kartón a s kartónom pracujem veľmi rada. Práve v tomto materiály sa cítim viac slobodnejšia. Tiež som začala pracovať s pastelom, a je to nádherný zážitok, pretože pastel má úplne inú silu farby, je pre mňa magický, je v tom kus alchýmie. Experimentovanie a skúšanie mi umožňuje posúvať sa ďalej. Potom, ale prichádzajú momenty, keď sa vraciam späť k niečomu pevnému."“
Rakytov (prítok Zohorského potoka)

Rakytov je potok na Záhorí, na území okresu Malacky, v katastri mesta Stupava a obcí Lozorno a Zohor. Predstavuje tok V. rádu, horsko-nížinného charakteru o dĺžke 7,189 km (pripočítaním dlhšej zdrojnice 7,402 km) a s plochou povodia 14,660 km². Vzniká v nadmorskej výške a ústi do Zohorského potoka, vo výške 
Vznik.
Potok vzniká sútokom dvoch menších zdrojníc, v dorastenom listnatom lese, v lokalite Ohek (), na juhozápadnom svahu rovnomerného vrchu Ohek (), v Malých Karpatoch, v podcelku Pezinské Karpaty, v časti Stupavské predhorie, v nadmorskej výške 
Prvá, dlhšia zdrojnica má dĺžku 230 metrov, pramení vo vyrastenom listnatom lese, na západnom svahu vrchu Hrabník (), vo výške Tečie v princípe počas celej dĺžky toku na severozápad, lesom stále rovnakého charakteru.
Druhá, kratšia zdrojnica má dĺžku 156 metrov, pramení v rovnakom lese, na juhozápadnom svahu Oheka (), v nadmorskej výške (). Tok po celej dĺžke smeruje na západ.
Opis toku.
Po sútoku zdrojníc potok pokračuje severozápadným smerom, v listnatom lese a podteká miestnu účelovú komunikáciu. Zakrátko sa oblúkom stáča na juhozápad a po chvíli opäť tečie už severozápadným smerom. Znovu podteká cestu, tečie Hlbokou dolinou a z pravej strany prijíma krátky prítok. Následne je dvakrát za sebou premostený lesnými komunikáciami a vteká do dorasteného ihličnatého lesa, kde sa nebadateľne vlní. Mení smer na západný, priberá sprava melioračný kanál a ihneď podteká cestu I/2. Tečie chvíľu listnatým lesom, následne sa prudšie stáča na juhozápadojuh, a tu už preteká trávnatým porastom. Križuje sa z elektrickým vysokonapäťovým vedením, podteká kamennú cestu a tok pokračuje listnatým lesom, kde zľava priberá krátky potok. Tečie južným smerom, opäť križuje elektrické vedenie, stáča sa na juhozápad a následne ho premosťuje diaľnica D2. Tesne po premostení do potoka ústi ľavostranný kanál, opúšťa les a pokračuje trávnatou medzou. Opäť tečie lesom, no zakrátko z neho vyteká a priberá najvýznamnejší prítok, pravostranný Macejkov kanál. Pokračuje krátko juhozápadojužným smerom, zase križuje elektrické káble a stáča sa na západojuhozápad, pričom v zhybe prijíma zľava ďalší umelý prítok. Ústi doňho posledný, pravostranný kanál, podteká poľnú cestu, vteká do trávnatého porastu a tesne pred ústim sa stočí na západ. Napokon sa v nadmorskej výške vlieva do Zohorského potoka, ako jeho najvýznamnejší prítok.
Milota Havránková

Milota Havránková (* 7. august 1945 Košice) je slovenská fotografka. Študovala odd. fotografie na Strednej škole umeleckého priemyslu v Bratislave a následne odbor kamery na Filmovej a televíznej fakulte Akadémie múzických umení v Prahe u profesora Jána Šmoka.
„"Pražské kultúrne prostredie a tvorivý kvas českého filmu bol v tom čase na svetovej úrovni, a to vďaka silným osobnostiam, ktoré zároveň učili na škole. Vytvárali slobodu v neslobode plnej eufórie. Prelínali sa tu dva prúdy vizuálnej kultúry. Bola to česká nová vlna a surreálny film, ktorý prišiel zo Západu. Vďaka akademickej pôde nám premietali všetky zakázané filmy. Uvoľnené prostredie ma začalo inšpirovať k experimentu inscenovaných prvkov vo fotografii a filme, začala som všetko intenzívne vnímať a nasávať."“
V polovici 60. rokov bola spoločenská situácia natoľko priaznivá, že Milotina prvá verejná výstava v roku 1965 sa mohla uskutočniť v západonemeckom Tübingene počas medzinárodného sympózia vysokoškolských študentov. V roku 1972 nastúpila na pedagogickú dráhu na Strednej škole umeleckého priemyslu. Vlastná tvorba Miloty Havránkovej mala od počiatku blízko k experimentálnemu inscenovanému príbehu. Jej fotografie vždy úzko súviseli aj súvisia s jej osobným príbehom, ktorý bol vždy plný odvahy a novátorských výziev.
Havránková skúša nové technológie a možnosti, presahuje do architektúry, maľby aj módneho dizajnu. Vyše tridsať rokov učí mladých ľudí, sformovala „slovenskú novú vlnu“ úspešných fotografov, ktorí dodnes zásadne ovplyvňujú českú fotografickú scénu. Svojim tvorivým prístupom významne ovplyvnila veľkú časť strednej a mladej generácie slovenskej umeleckej scény.
Amiibo

Amiibo (štylizované ako amiibo) je séria zberateľských figúrok a kariet vyrábaná japonskou firmou Nintendo. Predávať sa začali v novembri roku 2014. Všetky figúrky i karty v sebe majú zabudovaný NFC čip, vďaka čomu môžu byť naskenované konzolami Nintendo 3DS, Wii U a Nintendo Switch, a tak odomykať exkluzívny obsah v hrách.
Takmer všetky Amiibo figúrky a karty predstavujú postavy z rôznych videoherných sérií od Nintenda, ale zastúpených je aj zopár ikonických sérií tretích strán, ako napríklad Pac-Man, Castlevania, alebo Mega Man.
História.
Nintendo prvýkrát odhalilo koncept digitálne interaktívnych figúrok v máji 2014, vtedy ešte pod názvom "Nintendo Figurine Platform". V júni 2014 bola na americkej výstave E3 odhalená prvá séria figúrok (na motívy videohernej série Super Smash Bros.) pod novým názvom "amiibo".
Potom, ako boli prvé figúrky uvedené na trh, dopyt po nich ďaleko presahoval ponuku. To viedlo k často kritizovanému nedostatku figúrok v obchodoch, za čo sa vtedajší riaditeľ Satoru Iwata ospravedlnil a sľúbil zvýšenie produkcie.
Hardvérová podpora.
Konzoly Wii U a Nintendo Switch vo svojich ovládačoch obsahujú NFC čítačku, akékoľvek Amiibo stačí jednoducho priložiť k nim, čo aktivuje špeciálne funkcionality v podporovaných hrách.
Amiibo sú podporované aj prenosnými konzolami Nintenda: konzoly radu New Nintendo 3DS v sebe majú zabudovanú čítačku, avšak predchádzajúce modely (pôvodné Nintendo 3DS a Nintendo 2DS) vyžadujú pripojenie periférneho adaptéra, ktorý sa predáva samostatne.
Fyziatria

Fyziatria (gr.) je odbor medicíny zaoberajúci sa liečebnými účinkami niektorých fyzikálnych javov (napr. tepla, žiarenia, elektriny) na chorý organizmus. Fyziatria sa zaoberá vplyvom a liečebným využitím fyzikálnych podnetov na ľudský organizmus. Napr. priame využitie elektriny vo forme elektroliečby alebo jej modifikácii vo forme energie tepelnej, svetelnej či mechanickej. Využíva aj vodu a jej fyzikálne vlastnosti, ako sú jej teplota a hydrostatický tlak.
Fyziatria, balneológia a liečebná rehabilitácia (FBLR) je od roku 1973 medicínskym odborom s vlastnou koncepciou a vychováva atestovaných lekárov – fyziatrov, ktorí vedú rehabilitačné tímy. Ich súčasťou môžu byť fyzioterapeuti, maséri a iní pracovníci.
Fyziater, fyziatrička.
Fyziater je lekár (lekárka), zaoberajúci sa fyziatriou, liečiaci prírodnými a fyzikálnymi prostriedkami s atestáciou (špecializáciou) z odboru - Fyziatria, balneológia a liečebná rehabilitácia (FBLR).
Okrem absolvovania lekárskej fakulty (MUDr.), musí mať aj ďalšie teoretické medicínske vedomosti z vnútorného lekárstva, chirurgie a traumatológie, neurológie, ortopédie, pediatrie a primerané vedomosti z iných súvisiacich odborov. Lekár - fyziater s atestáciou z odboru FBLR sa uplatní v rehabilitačnej ambulancii, v kúpeľnom zariadení, špecializovanom ústave alebo na inom rehabilitačnom pracovisku.
Fyzioterapeut na rozdiel od fyziatra, nie je lekár. Je to ale vysokoškolsky vzdelaný zdravotnícky pracovník (Bc. alebo Mgr.).
Metroid

Metroid je séria akčných sci-fi videohier japonskej spoločnosti Nintendo. Hry boli spočiatku vyvíjané internými štúdiami Nintenda, ale neskôr niektoré diely vyvíjali aj externé štúdiá, ako napríklad Retro Studios a MercurySteam. Na každú konzolu od Nintenda, s výnimkou Nintendo 64, vyšla aspoň jedna hra v sérii.
Dej hier sleduje lovkyňu odmien Samus Aran, ktorá sa na rôznorodých planétach zúčastňuje nebezpečných misií proti vesmírnym pirátom a parazitickým Metroidom, podľa ktorých je pomenovaná celá séria.
Hry sú známe svojím nelineárnym dizajnom úrovní s dôrazom na preskúmavanie labyrintov a atmosférou izolácie. Hlavnou inšpiráciou pre tieto hry bol filmový horor Votrelec, s ktorým majú mnoho podobností.
Iné médiá.
Postava Samus Aran sa rôznymi spôsobmi objavila aj v iných hrách od Nintenda, najznámejšie v sérii Super Smash Bros. Okrem toho boli na motívy Metroid série vyrobené aj manga komiksy a Amiibo figúrky.
Hloží

Hloží je prírodná rezervácia ev. č. 1740 severne od obce Velká nad Veličkou v okrese Hodonín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Prírodná rezervácia je určená na ochranu xerotermných spoločenstiev na plytkých pôdach s výskytom vzácnych druhov rastlín a živočíchov.
Na území sa vyskytuje rad vzácnych druhov bezstavovcov ako napríklad modráčik čiernoškvrnný ("Maculinea arion"), bystruška menivá ("Carabus scheidleri"), bystruška zlatomedená ("Carabus ulrichii"), májka obyčajná ("Meloe proscarabaeus"), rad druhov mravcov ("Formica" spp.) a blanokrídleho hmyzu ("Bombus" spp.).
Rovnako je tu rad vzácnych druhov rastlín ako napríklad bohatá populácia hmyzovníka Holubyho ("Ophrys fuciflora" subsp. "holubyana"), vstavač počerný ("Orchis ustulata") alebo vemenník zelenkastý ("Platanthera chlorantha").
Hovoranské louky

Hovoranské louky sú prírodná pamiatka ev. č. 1490 severozápadne od obce Hovorany v okrese Hodonín. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR. 
Prírodná pamiatka bola znovu vyhlásená Nariadením Juhomoravského kraja č. 16/2014 s účinnosťou od 1. marca 2014.
Ochrana.
Predmetom ochrany je územie s výskytom európsky významných nelesných stanovíšť, prioritného stanovišťa biotopu panónske sprašové stepné trávniky a stanovištia širokolistých suchých trávnikov, ďalej európsky významné druhy rastlín, vyskytujúce sa na týchto stanovištiach, ako katran tatársky ("Crambe tatatia"), hadinec červený ("Echium russicum"), poniklec veľkokvetý ("Pulsatilla grandis"), prioritný druh kosienka karbincolistá ("Serratula lycopifolia") a rad ďalších osobitne chránených alebo vzácnych druhov rastlín.
Zdroj.
[[Kategória:Chránené územia v okrese Hodonín]]
[[Kategória:Lúky v Česku]]
[[Kategória:Hovorany]]
[[Kategória:Prírodné pamiatky v Česku]]
Československá námorná flotila

Flotila Československej námornej plavby, medzinárodnej akciovej spoločnosti (v roku 1994 premenovanej na Českú námornú plavbu a.s.) bola flotilou námorných nákladných lodí česko-slovenského, neskôr českého štátu v správe Československej námornej plavby, resp. Českej námornej plavby. Po privatizácii v roku 1992 nasledoval rýchly rozpredaj flotily zvyšných 14 námorných lodí.