Leo albus

Leo albus alebo Leo Albus (v preklade z lat.: "biely lev") je kamenná skulptúra ležiaceho leva z prvej polovice 13. storočia. Ide o najstaršiu románsku kameňosochársku prácu na území dnešného Slovenska. Socha bola pravdepodobne zhotovená domácim umelcom z travertínu. V priebehu storočí sa jej poloha niekoľkokrát zmenila. Skulptúra sa najprv nachádzala v exteriéri pred už dnes neexistujúcim južným portálom, neskôr pred jednou z kanónií. V súčasnosti je umiestnená v lapidáriu Katedrály svätého Martina v Spišskej Kapitule.
Opis.
Leo albus je skulptúra ležiaceho leva bez hrivy s otvorenou knihou medzi labami. Pomenovanie biely lev socha získala vďaka travertínu, ktorý má prevažne biele sfarbenie Proporcie tela leva sú naznačené v nízkom reliéfe, najmä v oblasti papule. Svojím jednoduchým spracovaním svedčí o práci domáceho umelca, čo môže poslúžiť aj ako výpoveď o tom, ako si miestni obyvatelia predstavovali leva. Pôvodná funkcia a umiestnenie sú interpretované rôzne. Motív knihy nasvedčuje tomu, že ide o symbol evanjelistu Mareka. Práve Evanjelium podľa Marka sa začína správou o pôsobení Jána Krstiteľa na púšti, ktorej symbolom je práve lev. 
Motív leva v kresťanskom mysticizme symbolizuje víťazstvo kresťanstva nad pohanstvom. To môže naznačovať, že socha bola určená do interiéru chrámu. Podľa iných teórií bol ale vznik Lea alba priamo spojený s architektúrou chrámu alebo súvisel s výzdobou južného portálu či jednej z kanónií. Existuje hypotéza, že sa jednalo o dvojicu levov umiestnených pred portálom, ako to bolo podľa iných súdobých vzorov v oblasti nemecky hovoriacich krajinách alebo na území dnešného Chorvátska či Česka. Dobrým príkladom komparácie sú tzv. "kouřimští lvi" v Kostole svätého Štefana v Kouřime (prvá tretina 13. storočia, dnes Národní muzeum v Prahe) alebo dve sochy levov pred portálom Kláštora Porta Coeli v Předklášteří pri Tišnove, ktorých výtvarná hodnota a kvalita je vzdialená štylizovanej forme Lea alba. Námet sochy leva bol pravdepodobne prenesený z románskeho sochárstva v Itálii, odkiaľ sa rozšíril ďalej do strednej Európy. Z uhorského prostredia je zachovaným príkladom lev z portálu (tzv. "porta speciosa") Ostrihomskej katedrály (asi 12. storočie). Počas archeologického výskumu v roku 2006 neďaleko Rotundy Dvanástich apoštolov v Bíni objavili fragment hornej časti leva (začiatok 13. storočia), ktorý bol pravdepodobne súčasťou dvojice levov pred portálom bývalého premonštrátskeho kláštora (dnes Kostol nanebovzatia Panny Márie). Hlavný zdroj motívu siaha až do ranokresťanského umenia, ktoré sa inšpirovalo z bohatých predlôh antického rímskeho umenia. 
V odbornej literatúre je Leo albus uvádzaný ako jeden zo zriedkavých príkladov románskej kameňosochárskej práce na území dnešného Slovenska. Datovanie sochy sa spájalo s výstavbou Katedrály svätého Martina v druhej polovici a prípadne v tretej štvrtine 13. storočia. Novšie práce sochu datujú do prvej tretiny 13. storočia. Na základe nových zistení výskumu sa potvrdzuje aj jej umiestenie na podstavci pri južnom portáli. Umiestnenie sochy je stále predmetom vedeckej diskusie. Do 70. rokov 20. storočia bol Leo albus umiestený pred kanóniou č. 15. Neskôr bol premiestnený na prízemie katedrály pri severnom portáli. Po výskume a rekonštrukčných prácach medzi rokmi 2009 až 2013 bola socha umiestená na druhom poschodí v lapidáriu Katedrály svätého Martina. V roku 2009 vydala Slovenská pošta poštovú známku v nominálnej hodnote 0,50 €, s vyobrazením Lea alba, od akad. mal. Petra Uchnára a Mgr. art. Petra Biľaka.