burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Daniel Carleton Gajdusek

Daniel Carleton Gajdusek (* 9. september 1923, Yonkers, New York, USA – † 12. december 2008, Tromsø, Nórsko) bol americký pediater a virológ slovensko-maďarského pôvodu.
V roku 1976 získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za objavy týkajúce sa nových mechanizmov vzniku a šírenia infekčných chorôb, spolu s Baruchom Blumbergom.
V 50. rokoch 20. storočia objavil infekčnú podstatu neurologickej choroby kuru, rozšírenej medzi obyvateľmi Novej Guinei.
1. Gambrinus liga 2005/2006

Sezóna 2005/06 1. Gambrinus ligy je 13. sezónou v samostatnej českej lige. Začala 7. augusta 2005 a skončila 13. mája 2006. Majstrom sa stal tím FC Slovan Liberec.
Do tohto ročníka postúpili z druhej ligy tímy FK SIAD Most, FC Vysočina Jihlava a FC Viktoria Plzeň. Po skončení sezóny do druhej ligy zostúpili FK Chmel Blšany a FC Vysočina Jihlava.
Paradox (fyzika)

Paradox je jav zdanlivo odporujúci všeobecnej skúsenosti, ale pochopiteľný z hlbšieho štúdia prírodných zákonov.
Olbersov paradox

Olbersov paradox je fyzikálne paradoxné pozorovanie toho, že nočná obloha je tmavá – zatiaľ čo v nekonečnom vesmíre by nočná obloha musela byť jasná. Toto pozorovanie je jedným z dôkazov pre niektoré zo súčasných modelov dynamického vesmíru, ako je napríklad model veľkého tresku. Bol opísaný nemeckým astronómom Heinrichom Wilhelmom Olbersom v roku 1823 a už skôr Johanom Keplerom v roku 1610. 
Znenie paradoxu.
Tento paradox sa zaoberá zdanlivo jednoduchou otázkou: "Prečo je v noci tma?" Istý čas si ľudia mysleli, že vesmír je nekonečný a statický. Teda, že vo vesmíre je nekonečne veľa hviezd, ktoré sú náhodne rozmiestnené, nepohybujú sa, nevznikajú ani nezanikajú. S touto teóriou sa okamžite objavil aj problém, dnes známy ako Olbersov paradox. 
Hovorí asi toto: Ak by bola pravdivá teória nekonečného statického vesmíru, potom, ak by sme sa pozreli ktorýmkoľvek smerom, museli by sme skôr či neskôr naraziť na nejakú hviezdu. Obloha by musela byť rovnomerne vyplnená hviezdami a celá by svietila prinajmenšom ako Slnko. 
Ale nie je to tak. Prečo?
Heinrich Wilhelm Olbers

Heinrich Wilhelm Olbers (* 11. október 1758, Arbergen, Nemecko – † 2. marec 1840, tamže) bol nemecký astronóm, lekár a fyzik.
Životopis.
Narodil v Arbergene, dedinke pri Brémach. Študoval medicínu v Gottingene (1777-1780). V noci venoval svoj čas astronomickým pozorovaniam, horné poschodie svojho domu prerobil na observatórium. Vymyslel tiež prvú fungujúcu metódu výpočtu kometárnych obežných dráh.
V roku 1802 Olbers objavil a pomenoval planétku 2 Pallas a v roku 1807 objavil planétku 4 Vesta. Predpokladal, že pásmo planétok, kde sa tieto telesá nachádzajú, je pozostatkom po zničenej planéte Phaeton. Táto teória nie je v súčasnej dobe vedeckou spoločnosťou prijímaná. Napriek sláve, ktorú mu to prinieslo sa stal lekárom a od roku 1781 do 1823 pôsobil v Brémach. Vraj nespal viac ako 4 hodiny denne, väčšinu noci sa venoval astronómii a výskumu komét. V roku 1815 objavil kométu, ktorá dnes nesie jeho meno - Olbersova kométa.Avšak najviac ľudí ho pozná vďaka Olbersovmu paradoxu, ktorým sa zaoberal, a ktorý je po ňom pomenovaný.
Manažérska mriežka Blaka a Moutonovej

Manažérska mriežka (podľa Blaka a Moutonovej) alebo teória/model manažérskej mriežky (z rokov 1968, 1969, 1980) je model štýlu vedenia. 
Je to dvojrozmerná mriežka s políčkami 9x9 založená na dvoch dimenziách zistených v základnom výskume Univerzity Ohio State, ibaže ich označuje ako „orientácia na ľudí“ (namiesto „consideration“) – na y-ovej osi- a „vecná orientácia“ (namiesto „initiating structure“) – na x-ovej osi. Horizontálne usporiadanie polí od 1 do 9 teda vyjadruje rastúcu intenzitu pozornosti manažérov venovanej úlohám a vertikálne usporiadania polí od 1 do9 znamená rastúcu intenzitu pozornosti manažérov venovanej ľuďom. Políčka reprezentujú štýly vedenia.
Na zjednodušenie analýzy sa Blake a Moutonová zamerali len 5 políčok/štýlov vedenia, a to políčka v rohoch a políčko v strede mriežky – teda na políčka (1,9), (9,9), (1,1), (9,1) a (5,5). K týmto vybraným štýlom vedenia autori poskytli aj:
Vybrané políčka mriežky.
Ako vidno, výsledkom mriežky je, že ideálnym štýlom vedenia je štýl (9,9). Hlavnou kritikou modelu je, že príliš zjednodušuje realitu – bez ohľadu na situáciu považuje (9,9) za ideálny štýl vedenia, pričom zabúda, že pôvodná štúdia v rámci základného výskumu Univerzity Ohio State, z ktorej mriežka vychádza, platila len pre určitú situáciu – vedenie bombardérov (tam je samozrejme vecná (teda technická) orientácia kombinovaná s orientáciou na ľudí, teda štýl „9,9“, vždy ideálnym štýlom vedenia)
Základný výskum Univerzity Ohio State

Základný výskum Univerzity Ohio State alebo Základné štúdie v oblasti vedenia Univerzity Ohio State (angl. basic Ohio State leadership studies) alebo Škola Ohio (angl. Ohio School) je súhrnné označenie pre štúdie o štýle vedenia vykonané v rokoch 1945 až 1960 na Univerzite Ohio State. 
Ich východiskom je zoznam 9 predpokladaných faktorov („dimenzií“) správania vedúceho (iniciatíva, členstvo, reprezentácia, integrácia, organizácia, dominancia, komunikácia, uznanie, zdôraznenie výkonu), ktoré sa ešte ďalej delia na niekoľko subkategórií a tie na niekoľko položiek (celkovo 130 položiek). Týchto 130 položiek tvorilo dotazník o správaní vedúceho (LBDQ – leader behaviour description questionnaire), ktorý sa predkladá jeho podriadeným. 
Na zredukovanie počtu dimenzií sa s dotazníkmi vykonali štúdie s faktorovými analýzami a jedna z nich (dotazník predkladaný posádkam lietadiel-bombardérov o ich veliteľoch – štúdia Halpina a Winera z roku 1957) ukázala, že viaceré zo spomínaných dimenzií sú vzájomne vysoko korelované a možno ich teda zredukovať na štyri faktory: 
Pretože sa v štúdii ukázalo aj to, že faktor I a faktor II spolu vysvetľujú až takmer 85 % rozptylu hodnôt, väčšina ďalších štúdií výskumu Univerzity Ohio State ignoruje faktor III a faktor IV a operujú len s faktorom I – orientácia na vzťahy a faktorom II – orientácia na úlohy
Psychodynamická teória

Psychodynamická teória alebo Teória výmeny medzi vedúcim a členom alebo Teória LMX (skr. z angl. leader-member exchange) je teória štýlu vedenia. Definuje efektívny štýl vedenia ako funkciu psychodynamickej výmeny (nepísaných dôhod o vzťahoch) medzi vedúcim a členmi skupiny (podriadenými). Vedúci podriadených riadia a usmerňujú prostredníctvom vplyvu, ktorý im podriadení dovolia. Vedúci môžu mať s každým podriadeným špecifický vzťah (tzv. „dyádu“) . Podstatou teórie je porozumenie sebe samému a inými ľuďom. 
Teória sa aplikovala už v starovekej Číne, kde „Veľký plán“ z 2. tisícročia pred Kristom opisuje, ako sa vodcovia majú správať voči svojim podriadeným zohľadňujúc ich postoje k sociálnemu poriadku a k práci. 
Najznámejšia teória LMX je Teória vertikálneho dyádového spojenia Roberta Lidena a Georga Graena, podľa ktorej nadriadení oddane a tvrdo pracujúcich podriadených odmieňajú tým, že im venujú pozornosť, zatiaľ čo k ostatným pristupujú neosobne a rigidne. Konkrétne majú nadriadení často „vnútornú skupinu“ podriadených, ktorým dôverujú a ktorým zveria vysokú zodpovednosť, vplyv na rozhodovanie a prístup k zdrojom; podriadení vnútornej skupiny na oplátku pracujú tvrdšie, majú na starosti viac administratívnych povinností a sú oddanejší danej úlohe a lojálnejší nadriadenému.
Tannenbaumovo-Schmidtovo kontinuum

Tannenbaumovo-Schmidtovo kontinuum alebo kontinuum vedenia alebo teória premenného správania (z rokov 1958/?1973) je teória štýlu vedenia. Je to vlastne pokus o zhrnutie dovtedajších starších delení štýlov vedenia (najmä Lewina, Lippitta a Whita) a jeden z prvých pokusov o situačný prístup. 
Model najprv poskytuje prehľad 7 základných foriem štýlov vedenia v podobe akéhosi kontinua medzi jedným extrémom „vedenie orientované na manažéra“ (manager-centered leadership) a druhým extrémom „vedenie orientované na podriadeného“ (subordinate-centered leadership):
Z uvedených štýlov vyplýva, že autori považujú za rozhodujúci faktor pri rozlišovaní štýlov vedenia mieru delegácie. Prínos tohto zoznamu je v prehľadnej klasifikácii alternatívnych štýlov vedenia a ich zoradení do logického poradia. 
Potiaľto je model čisto deskriptívny. Model má však aj preskriptívnu a situačnú zložku: Autori totiž dodávajú, že na to, aby manažér zvolil správny štýl vedenia (z uvedených 7), musí zvážiť situačné faktory, a to:
Fiedlerova kontingenčná teória

Fiedlerova kontingenčná teória (Fiedlerov kontigenčný model, Fiedlerov model závislosti, Fiedlerova teória efektívneho vedenia) (z rokov 1964, 1965, 1967) je teória štýlu vedenia. 
Je to model, ktorý rovnakou mierou zohľadňuje štýl vedenia nadriadeného aj situačné faktory. Model je výsledkom empirických štúdií, na základe ktorých Fred Fiedler zostavil graf, v ktorom je:
Z krivky (má tvar kopca) možno vyčítať, nakoľko má byť manažér pre danú situáciu (jednu z ôsmich) orientovaný na vzťahy (alebo naopak aká situácia je vhodná pre manažéra s danou mierou orientovanosti na vzťahy). Napríklad pre x-ovú hodnotu 1 (čiže situáciu 1: vzťah nadriadeného k podriadeným dobrý + štruktúrovanosť úlohy štruktúrovaná + moc pozície silná) ukazuje krivka y-ovú hodnotu približne -0,5 (čiže koreláciu -0,5); to znamená, že vzťah medzi mierou orientovanosti manažéra na vzťahy a výkonom podriadených je pre danú situáciu záporný, čiže ak organizácia chce mať vysoký výkon podriadených, musí mať pre danú situáciu manažér nízku mieru orientovanosti na vzťahy a teda inými slovami vysokú mieru orientovanosti na úlohy. Celkovo možno konštatovať, že krivka ukazuje, že ak je situácia extrémne zlá (situácie 7 a 8) alebo naopak extrémne dobrá (situácie 1 a 2), je vhodné mať manažéra orientovaného na úlohy, a iba ak je situácia naopak „stredne dobrá“ (situácie 3-6) je vhodné mať manažéra orientovaného na vzťahy. Tento model bol predmetom početnej kritiky z hľadiska použitej metodológie, nejasnej interpretácie vstupných dát, definícií a aj pokusy model potvrdili len čiastočne.
V roku 1979 Fiedler a Chemers a Mahar predložili zjednodušenú verziu modelu pod názvom Leader-Match-Concept. V tomto modeli bol počet situácií zredukovaný z 8 na 3 a zjednodušili sa metódy merania. V roku 1987 naopak Fiedler a Garcia pôvodnú Kontingenčnú teóriu skomplikovali tzv. Teóriou kognitívnych zdrojov, ktorá k miere orientovanosti manažéra na vzťahy a trom situačným faktorom pridáva ďalšie faktory, ktoré určujú výkon podriadených, a to najmä inteligencia manažéra a inteligencia podriadených.
Vroomov-Yettonov model rozhodovania

Vroomov-Yettonov model rozhodovania (Vroomov-Yettonov(-Jagov) model rozhodovania, Normatívna teória rozhodovamia podľa Vrooma a Yettona (a Jaga), Kontingenčná teória participácie na rozhodovaní) (z rokov 1973 (a 1988)) je teória štýlu vedenia.
Vychádza z toho, že efektivitu (a teda úspešnosť štýlu vedenia) zvyšuje akceptácia rozhodnutia nadriadeného podriadeným, a že túto akceptáciu rozhodnutia zas zvyšuje participácia podriadených. 
Model zohľadňuje štýl vedenia nadriadeného aj situačné faktory. Na rozdiel od Fiedlera sa tu štýl vedenia chápe ako miera participácie podriadených pri rozhodovaní nadriadeného; situačné faktory sú založené na parametroch ako dôležitosť kvality rozhodnuta, akceptácia rozhodnutia podriadenými či dostupnosť informácií a na rozdiel od Fiedlera ich je 8 a nie 3, pričom každý faktor môže nadobudnúť dve hodnoty (áno, nie). 
6 štýlov vedenia je:
7 situačných faktorov je:
Model umožňuje pre danú situáciu (teda kombináciu situačných faktorov A-H) nájsť vhodné štýly vedenia (AI, AII, CI, CII, G). Robí to (vo väčšine verzií modelu) formou rozhodovacieho stromu, v ktorom jednu situáciu reprezentuje jedna vetva stromu, situačné faktory uzly stromu a výsledné štýly vedenia výsledky jednotlivých vetiev stromu. V strome sa postupne odpoveďami áno/nie na jednotlivé situačné faktory odhora dole dopracujeme k zoznamu vhodných štýlov vedenia. Model nie je (napríklad na rozdiel od Fiedlerovho modelu) založený na pozorovaniach (nie je induktívny) ale k výsledkom sa dopracuje racionálnou logikou/plauzibilnými úvahami, prípadne výsledkami teórie vedenia (je teda deduktívny).
Model má viacero verzií, v niektorých je štýlov vedenia o niečo viac, niektoré rozlišujú skupinové a individuálne problémy (teda či je len jeden podriadený alebo ich je viac), v niektorých verziách je situačných faktorov 10 a podobne. V niektorých (jednoduchých) verziách je výsledkom rozhodovacieho stromu (každej vetvy) spravidla viacero štýlov vedenia, v iných verziách je vždy výsledkom len jeden štýl vedenia – to sa vo väčšine verzií dosiahne tak, že sa vždy z možných výsledkov zvolí štýl s najmenšími nákladmi (teda AI je lepší ako AII je lepší ako CI je lepší ako CII je lepší ako G). Výhodou modelu je, že je vzhľadom na svoju podobu dobre overiteľný empirickými štúdiami a tieto empirické štúdie väčšinou aj podporujú jeho správnosť.
Housov-Evansov model cesta-cieľ

Housov-Evansov model cesta-cieľ alebo teória cesta-cieľ (z rokov 1970, 1971) je teória štýlu vedenia.
Tvrdí, že nadriadený môže ovplyvniť výkon, uspokojenie a motiváciu podriadených:
efektivita takéhoto ovplyvňovania nadriadeným však závisí aj od situačných faktorov.
Preto Model cesta-cieľ rozlišuje 4 štýly vedenia, ktorých vhodnosť závisí od situácie. Podľa Housa vedúci môže používať viac ako 1 štýl vedenia (napríklad podľa Fiedlera je vždy len jeden dominantný štýl).
4 štýly vedenia sú:
Situačné faktory sú:
Reddinov trojrozmerný model manažérskej efektivity

Reddinov trojrozmerný model manažérskej efektivity (z rokov 1967, 1981) je situačný model štýlu vedenia.
Model používa dve základné dimenzie zo základného výskumu Univerzity Ohio State (orientácia na vzťahy a orientácia na úlohy), ale na rozdiel od Blaka a Moutonovej ich delí len dva stupne (namiesto deväť) – výsledkom je mriežka 2x2 - a zohľadňuje aj situačné faktory. 
Podľa Reddina môže byť ktorýkoľvek štýl vedenia efektívny (správne použitý) v závislosti od situácie (presnejšie situačných premenných: organizácia, spôsob práce, nadriadení, kolegovia v práci, podriadení) a pre správne aj nesprávne použitý štýl vedenia zavádza špeciálne názvy 
Mriežka:
 Vzťahový štýl: Integračný štýl:
 s.p.: rozvíjač s.p.: vedúci
 n.p.:misionár n.p.: kompromisník
 Odlúčený štýl: Oddaný štýl:
 s.p.: byrokrat s.p.: benevolentný autokrat
 n.p.: dezertér n.p.: autokrat
Štýly vedenia sú v detailoch charakterizované takto:
Herseyho-Blanchardov model situačného vedenia

Herseyho-Blanchardov model situačného vedenia (Model stupňa zrelosti, Situačné vedenie (podľa Herseyho-Blancharda)) (z roku 1982) je situačný model štýlu vedenia.
Používa dve základné dimenzie zo základného výskumu Univerzity Ohio State (orientácia na vzťahy a orientácia na úlohy), ale na rozdiel od Blaka a Moutonovej ich opäť delí len dva stupne (namiesto deväť) – výsledkom je mriežka 2x2 - a zohľadňuje aj situáciu. 
Situácia je v tomto modeli vyjadrená „stupňom zrelosti podriadeného vo vzťahu k jeho úlohe“, ktorý pozostáva z (a) technickej schopnosti podriadeného vykonávať úlohu ako aj (b) z jeho psychologickej zrelosti. Vysoký stupeň zrelosti sa prejavuje v sebavedomí, túžbe po podávaní výkonov a v holistickom nazeraní. Stupeň zrelosti môže nadobudnúť štyri hodnoty (SZ1 až SZ4).
Mriežka zostavená podľa tohto modelu ukazuje ako sa podľa autorov má meniť výber štýlu vedenia v závislosti od stupňa zrelosti podriadeného. V zásade platí, že podriadení s nízkym stupňom zrelosti si vyžadujú autoritatívny štýl vedenia a naopak. V priebehu vývoja podriadeného sa teda v rámci mriežky štýl vedenia má postupne meniť sprava dole smerom nahor a potom vľavo nadol (od SZ1 do SZ4). 
Mriežka:
 „Participating“- participatívny štýl SZ3 „Selling“ - integrujúci štýl SZ2
 „Delegating“ - delegujúci štýl SZ4 „Telling“ - autoritatívny štýl SZ1
Jednotlivé štýly (zoradené postupne podľa vývoja stupňa zrelosti podriadeného):
Autori všetky štýly vedenia v zásade považujú za vhodné v závislosti od zrelosti podriadeného, ale predsa len štýl delegating považujú za najlepší (hoci neuvádzajú prečo). V tomto teda ide o presný opak názoru vyjadreného v mriežke podľa Blaka a Moutonovej. Ďalej autori od nadriadeného požadujú, aby:
Teórie nového vedenia

Teórie Nového vedenia (angl. New Leadership theories) alebo teórie transformačného vedenia sú (relatívne) nové teórie vedenia, ktoré sa objavili v 70. rokoch, najmä však v 80. rokoch 20. storočia. Proti dovtedajším, väčšinou racionálnym prístupom sa zdôrazňuje emocionálna stránka vedenia ľudí. Ústredným pojmom sa stáva charizma, sila osobnosti „vodcu“, ktorý dokáže strhnúť ostatných pre svoju víziu (na rozdiel od efektívne riadiaceho „manažéra“). Tieto teórie vznikli na začiatku 70. rokov, ale preslávila ich až práca James M. Burnsa z roku 1978 - Burnsova teória transakčného a transformačného štýlu vedenia.
Burnsova teória transakčného a transformačného štýlu vedenia

Burnsova teória transakčného a transformačného štýlu vedenia z roku 1978 je teória štýlu vedenia, ktorá patrí medzi teórie nového vedenia. Táto teória rozlišuje dva štýly vedenia - transformačný štýl a transakčný štýl vedenia.
Transformačný štýl vedenia.
Nadriadený motivuje podriadených, aby pracovali na vyšších cieľoch skôr sebaaktualizáciou ako bezprostrednou odmenou. Štýl je teda postavený na uspokojovaní vyšších potrieb pracovníkov.
Nadriadený mení (transformuje) podriadených aj organizačnú štruktúru, a to dvoma spôsobmi: 
Nadriadený takéto vedenie uskutočňuje nasledujúcimi prostriedkami: 
Transakčný štýl vedenia.
Nadriadený motivuje svojich podriadených poskytovaním odmeny za vykonané úlohy. Základom tohto vedenia je transakcia, čiže vzájomná výmena medzi nadriadeným a podriadeným – nadriadený poskytuje odmenu, podriadený poskytuje svoj talent, skúsenosti a úsilie. 
Nadriadený takéto vedenie uskutočňuje nasledujúcimi prostriedkami:
Štúdia Ketsa de Vriesa a Millera

Štúdia Ketsa de Vriesa a Millera je štúdia z oblasti personalistiky z roku 1984. Je typickým príkladom prístupu homo pathologicus k vedeniu ľudí.
Štúdia skúmala u amerických vrcholových manažérov súvislosť medzi ich psychickým rozpoložením a následkami pre organizáciu, konkrétne pre kultúru organizácie. Štúdia zistila 5 bludných predstáv („fantasies“) manažérov ako predispozícií pre neurotické štýly a patologické správania manažérov:
Takáto typologizácia umožňuje vysvetliť konflikty a harmóniu v rámci podnikov (na individuálnej úrovni). Napríklad kombinácia dramatického nadriadeného a depresívneho podriadeného je stabilnejšou konšteláciou než kombinácia dramatického nadriadeného a nedôverčivého podriadeného. Vzhľadom na to, že manažérov je týchto neuróz zbaviť ťažké, umožňuje ich rozpoznanie touto typologizáciou aspoň vytvárať takéto vhodné (menej škodlivé) kombinácie osôb. Na kolektívnej úrovni takáto typologizácia umožňuje rozpoznať pôvod patológii podnikovej kultúry, pretože neurotické dispozície jednotlivých manažérov niekedy neurotizujú celý podnik.
Homo pathologicus

Homo pathologicus je (skôr zriedkavá) teória vedenia/prístup k vedeniu. Podľa nej treba za základ vedenia ľudí považovať charakteristiky ľudí obyčajne považované za negatívne či choré (afektívne, iracionálne a emocionálne procesy) a nepovažovať teda človeka tak ako v ostatných bežných teóriách vedenia za racionálne konajúceho. Viacerí autori (Neuberger či Von Rosenstiel) v oblasti analýzy vedenia vyzývajú na analýzu práve týchto patologických faktorov.
Popudom k vzniku tohto prístupu je psychoanalýza S. Freuda. Podľa psychoanalýzy je väčšina motívov pre myslenie a konanie emocionálnej a nevedomej povahy, presnejšie majú pôvod v nevedomej potrebe spracúvať zážitky z raného detstva. Preto jedinec interaguje s iným jedincom tak, ako keby tento druhý jedinec bol referenčnou osobou z jeho detstva. 
Príkladom takéhoto prístupu k výskumu vedenia ľudí je štúdia Ketsa de Vriesa a Millera z roku 1984.
Maccobyho typy manažérov

Maccobyho typy manažérov je typologizácia manažérov a teória vedenia.
Maccoby v rokoch 1969 a 1975 skúmal pomocou dotazníkov 250 manažérov amerických podnikov v Silicon Valley (rýchlo rastúca high-tech sféra). Výsledkom bola identifikácia 4 typov manažérov:
Podľa Maccoby súčasnému nestabilnému a konkurenciou charakterizovanému svetu najlepšie zodpovedá typ Hráč. Iní autori z oblasti strategického manažmentu dodávajú, že pre rôzne fázy životného cyklu výrobku sú vhodné rôzne typy manažérov, napr. pre fázu rozvoja trhu bojovník v džungli, fázu rastu trhu hráč s podriadenými remeselníkmi, pre fázu zrelosti firemní ľudia a pre fázu zostupu bojovníci v džungli.
Teórie čŕt

Teórie čŕt (v oblasti vedenia) (angl. trait theories of leadership) alebo teórie veľkého muža je skupina teórií z oblasti vedenia ľudí. Sú to najstaršie teórie vedenia.
Tieto teórie sú založené na charakteristikách nadriadeného. Prevažovali od staroveku zhruba do začiatku 50. rokov 20. storočia, ale vznikajú dodnes. Podľa týchto teórií efektívni vedúci (nadriadení) majú určité spoločné vlastnosti, ktoré ich na vedenie predurčujú alebo im ho výrazne uľahčujú. V extrémnych verziách teórie sú tieto vlastnosti vrodené („vrodený vodca“), ale od 50. rokov sa presadil názor, že niektoré z typických vlastností vedúceho sú síce vrodené (energia, čiastočne inteligencia, asertivita a správanie), no niektoré z týchto vlastností sa u nich buď musia nadväzne rozvinúť alebo sa môžu plne vypestovať. 
V 20. storočí sa výskumné štúdie pokúšali (a pokúšajú) aj systematicky nájsť práve tie vlastnosti, ktorými sa odlišujú najefektívnejší vedúci od ostatných. Tieto štúdie možno zadeliť do šiestich kategórií:
Výsledky starších takýchto štúdii sú väčšinou nepresvedčivé, ale v poslednej dobe sa dospelo k viacerým relevantným, aj keď protirečivým, výsledkom:
Na druhej strane analýza J. Bona a T. Judgea z roku 2004 (metaanalýza 26 štúdií) ukázala, že osobnostné vlastnosti vysvetľujú žiadnu alebo len malú časť rozptylu výsledkov vedenia, a teda na vedenie takmer nemajú vplyv.
Inteligencia.
Pokiaľ ide špeciálne o otázku inteligencie, už Aristoteles, Platón, Sokrates a mnohí osvietenci predpokladali, že schopnosť viesť súvisí s vyššou inteligenciou a dodnes táto vlastnosť vystupuje v štúdiách ako najčastejší faktor úspešnosti vedúcich. Kotter (1990) tvrdí, že sa ukazuje, že sa zdá, že efektívni vedúci vždy vykazujú nadpriemernú niektorú z základných foriem inteligencie, ale málokedy sú géniami. Štúdia Judgeho a Colberta z roku 2004 (metaanalýza štúdií inteligencie a vedenia ) ukázala štatisticky významnú koreláciu medzi inteligenciou a (efektívnym) vedením. Na druhej strane:
Teórie emergent leader

Teórie „emergent leader“ (doslova "teórie vynárajúceho sa vedúceho") je skupina teórií vedenia.
Zoberajú sa vedúcimi („lídrami“), ktorí sa nimi nestali z príkazu, ale skupina (spoločnosť) si ich sama vybrala podľa vlastného uváženia. Sú to osoby s vlastnosťami a schopnosťami v danom čase potrebnými na splnenie potrieb svojej skupiny (spoločnosti). Môže vzniknúť paralelne k alebo v prípade neexistencie formálneho vedúceho skupiny. Teórie emergent leader zdôrazňujú dôležitosť podriadených a tvrdia, že vedenie závisí od interakcie medzi cieľmi podriadených a vedúceho. Prirodzene najbežnejšie sa takíto vedúci vyskytujú v politike, pretože tam lídri musia vyhovieť očakávaniam podriadených (voličov). Dobrým príkladom sú populistickí politici, napríklad Adolf Hitler.
Sem patrí aj štýl vedenia, ktorý nazval v roku 1977 Greenleaf slúžiaci vedúci/vodca (servant leader). Takýto vedúci sa snaží produktivitu podriadených dosiahnuť tak, že im dáva, čo potrebujú. Napriek tomu, že je vedúcim, v skutočnosti vlastne slúži svojim podriadeným a nie podriadení jemu. Cíti zodpovednosť za podriadených. Podľa Greenleafa skutočný vedúci je ten, koho primárnou motiváciou je hlboká túžba pomáhať druhým. Vyskytuje sa najmä vo verejnom sektore a vo viacerých kresťanských organizáciách, v súkromnom sektore je jeho uplatnenie obmedzené potrebami akcionárov, zákazníkov a konkurenciou na trhu
Štýly vedenia Maxa Webera

Štýly vedenia Maxa Webera je teória štýlu vedenia.
Max Weber (1905) rozlišoval štyri ideálne formy štýlu vedenia, ktoré dnes považujeme za tradičné štýly vedenia a v čistej forme sa dnes vyskytujú zriedkavo. Sú to:
Klasické štýly vedenia podľa Lewina, Lippitta a Whita

Klasické štýly vedenia podľa Lewina, Lippitta a Whita (z roku 1939) je teória štýlu vedenia.
Rozlišuje štýly vedenia podľa využívania právomoci nadriadeným. Dnes – ak odhliadneme od toho, že ideálny je situačný štýl vedenia - je tendencia používať spravidla druhý z nich (demokratický), ale používa sa aj tretí (liberálny); autokratický štýl sa dnes používa prakticky len v núdzových situáciách (napr. pri vedení zásahu pri požiari):
Metóda systému 4

Metóda systému 4 alebo Likertove štýly vedenia (z roku 1967) je teória štýlov vedenia.
Likert rozlišuje 4 základné štýly vedenia najmä podľa rozhodovania a miery zapojenia ľudí pri rozhodovaní: 
Podľa Likerta sú najefektívnejšie pri určovaná a plnení cieľov a najproduktívnejšie organizácie používajúce posledný, teda participatívno-skupinový štýl (systém 4). Podľa Likerta je tomu tak preto, lebo sa vedúci s takýmto štýlom orientujú na ľudské aspekty podriadených a snažia sa pomocou komunikovania udržať všetky časti tak, aby pracovali ako celok, teda sa snažia o efektívnu tímovú prácu.
Teórie vedenia

Teórie vedenia či modely vedenia sú teórie/modely zaoberajúce sa vedením ľudí či už deskriptívne (len opisujú existujúce štýly vedenia, vlastnosti nadriadených a podobne) alebo aj preskriptívne (uvádzajú, aké štýly vedenia sú najefektívnejšie či vhodné). Takmer všetky možno označiť aj ako teórie štýlu vedenia, v užšom zmysle slova nazývame teóriami štýlu vedenia len teórie zamerané na správanie nadriadeného.
Teórie (štýlu) vedenia delíme takto:
Štýl vedenia

Štýl vedenia sú zásadné pravidlá konania (vertikálny vzťah) nadriadeného (=vedúceho, manažéra) voči podriadeným jednotlivcom alebo podriadenému kolektívu, ktoré sú konštantné počas dlhšieho obdobia.
Na opis štýlov vedenia existuje viacero teórií/modelov. Na ich overenie sa vykonali tisícky empirických štúdií, ale ich závery sú sporné a nejednoznačné. Podrobne pozri teórie vedenia.
Lanová dráha na Petřín

Lanová dráha na Petřín je pozemná lanová dráha zaisťujúca dopravu na vrch Petřín v Prahe. Prevádzka je zaisťovaná po koľajach systémom ťažných lán. Dráha je dlhá . Vlastníkom a prevádzkarom je Dopravní podnik hl. m. Prahy a. s. Lanovka je súčasťou mestskej hromadnej dopravy a Pražskej integrovanej dopravy. Prevažná časť lanovky spadá do územia Malej Strany, ale horné stanice spadajú do územia Strahova, známeho internátmi. Študenti z internátov taktiež využívajú lanovú dráhu.
Vznik a vývoj.
O veľký stavebný rozvoj na Petříne sa nepriamo zaslúžila Svetová výstava v Paríži v roku 1889, ktorá inšpirovala organizátorov podobnej, hoci podstatne skromnejšej Krajinskej jubilejnej výstavy v Prahe v roku 1891. Petřínska rozhľadňa vyrástla ako voľná kópia parížskej Eiffelovej veže. Aby návštevníci výstavy, ktorí túžia vystúpiť na rozhľadňu, nemuseli šliapať na Petřín pešo, súčasne vybudovali aj koľajovú lanovku, . Pohybovala sa na neobvyklom, vtedy však veľmi progresívnom princípe vodnej prevahy. V roku 1932 ju predĺžili až za Hladovú stenu v dĺžke a prestavali na elektrický pohon. V roku 1965 sa časť podmoknutého petřínskeho svahu odtrhla a zdeformovala koľajisko. Po nákladnej rekonštrukcii v rokoch 1983 až 1985 bola prevádzka obnovená, boli dodané dva nové vagóny s kapacitou 1400 osôb za hodinu, cesta jedným smerom trvá približne tri minúty.
Technický popis.
Trať a brzdiaci systém zostali rovnaké ako na lanovke z roku 1932, zmenili sa iba obidva vozne, dodané národným podnikom Vagónka Studénka v spolupráci s vagónkami v Poprade a Českej Lípě a pražského Výskumného ústavu koľajových vozidiel. Vozne sú dlhé, majú 25 miest na sedenie a 75 na státie. V čelných kabínach je stanovisko obsluhy.
Rozsah prevádzky.
Lanová dráha jazdí denne od 9:00 do približne 23:30, interval sa podľa denného a ročného obdobia mení od 10 do 20 minút. Každý rok, obvykle v Apríli a Septembri, býva na niekoľko týždňov prevádzka prerušená z dôvodu pravidelných revízii.
Cestovné.
Na lanovke platia bežné krátkodobé aj časové lístky Pražskej integrovanej dopravy okrem neprestupných lístkov. Na tento lístok je teda možné pokračovať ďalšími prostriedkami mestskej hromadnej dopravy, poprípade je možnosť na lanovej dráhe cestovať na základe lístku použitom predtým v inom dopravnom prostriedku, pokiaľ neuplynula jeho časová platnosť.
Neurofibromatóza

Neurofibromatóza je dedičná choroba, ktorú spôsobuje mutácia génov. Existujú 3 typy neurofibromatózy. Typ NF1, známy aj pod názvom Von Recklinghausenova choroba. NF2 a Schwannomatosis. Prejavuje sa prítomnosťou škvŕn café-au-lait na tele. Postupne sa v organizme vytvárajú aj nádory. Sú rôznej veľkosti a zasiahnuť môžu ktorýkoľvek orgán. Neurofibromatóza však dokáže deformovať tvár aj končatiny. Najhoršie komplikácie NF1 sú strata zraku, nádory miechy a mozgu, poškodenie ciev, deformity kostí, ktoré môžu skončiť amputáciou.
Kaley Cuocová

Kaley Cuocová (; * 30. november 1985, Camarillo, Kalifornia, USA) je americká herečka. Po sérii vedľajších televíznych úloh v 90. rokoch, zaznamenala prelom v sitkome "8 jednoduchých pravidiel", kde hrala v rokoch 2002 až 2005. Vo finálnej sérii seriálu "Čarodejnice" (2005 – 2006) stvárnila rolu Billie Jenkinsovej. V rokoch 2007 až 2019 účinkovala v sitkome stanice CBS, "Teória veľkého tresku", za ktorý získala Satellite, Critics' Choice a People’s Choice Awards. Zahrala si tiež vo filmoch "To Be Fat like Me" (2007), "Hop" (2011) a "Authors Anonymous" (2014). V roku 2014 obdržala hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Ideálna kvapalina

Ideálna kvapalina je homogénna, nestlačiteľná a má nulové vnútorné trenie. Ideálna kvapalina je špeciálnym prípadom ideálnej tekutiny. 
Pre ideálnu kvapalinu platí rovnica kontinuity: formula_1
Z rovnice kontinuity plynie, že v užšej časti trubice prúdi kvapalina rýchlejšie, t. j. nadobúda zrýchlenie. Na kvapalinu vtekajúcu do užšej časti trubice teda pôsobí určitou silou kvapalina zo širšej časti. Z toho plynie, že v širšej časti musí byť vyšší tlak, než v užšej. Z konceptu ideálnej kvapaliny možno priamo odvodiť Bernoulliho rovnicu.
Reálne kvapaliny majú nenulové vnútorné trenie s výnimkou supratekutého hélia a všetky sú aspoň trochu stlačiteľné. Napriek tomu sa môžeme na mnohé kvapaliny v istom rozsahu teplôt a pri malých rýchlostiach prúdenia pozerať, ako na ideálne kvapaliny.
Mosul

Mosul (normovaný názov) alebo Mausil (v spisovnej arabčine: "al-Mawsil"/iný prepis:"al-Mausil", v mosulskej arabčine: "al-Mósul", po novoaramejsky: ܢܝܢܘܐ - Nínwé, po kurdsky: Mûsil / مووسڵ, po turecky: "Musul") je mesto v severnom Iraku a hlavné mesto guvernorátu Ninive, asi 400 km (250 míľ) severozápadne od Bagdadu. Pôvodné mesto leží na západnom brehu rieky Tigris, oproti starovekému mestu "Ninive" na východnom brehu, ale centrum mesta teraz vyrástlo v nových zónach obklopujúcich oba brehy rieky, ktorú tu pretína päť mostov. Napriek tomu, že mesto má množstvo kurdského obyvateľstva, nepatrí do oblasti ovládanej Regionálnou vládou Kurdistanu.
Továreň "Muslin", ktorá tu existuje už dlho, je pomenovaná po meste. Ďalší historicky významný produkt oblasti je "mosulský mramor".
V roku 1987 bol počet obyvateľov mesta 664 221 ľudí; v roku 2002 približne 1 740 000, a v roku 2008 bol asi 1 800 000 obyvateľov. Mosul je tretie najväčšie mesto v Iraku, po Bagdade a Basre.
V júni roku 2014 obsadili mesto Mosul islamistickí militanti z hnutia Islamský štát.
Henri Ciriani

Henri Enrique Ciriani (* 30. december 1936, Lima, Peru) je architekt z Peru, ktorý veľkú časť svojej kariéry prežil vo Francúzsku .
Ciriani je centrálna postava francúzskej architektúry čo sa týka ako roli pedagóga tak aj jeho realizácií. Henri Ciriani je považovaný za svetlý príklad zachovania modernistickej tradície vo Francúzsku, kde nadväzuje Le Corbusiera. V dnešnej dobe je pre Francúzsko dôležitý skrz jeho dva významné projekty kultúrneho charakteru – "Múzeum prvej svetovej vojny" v Péronne (1992) a "Archeologické múzeum" v Aries (1993). Presadil ho však jeho primárny záujem a to bývanie a urbanizmus ktorým sa venoval desaťročia.
Ciriani sa narodil v meste Lima roku 1936, kde bol vyškolený na fakulte architektúry pred tým ako začal pracovať na miestnom úrade. Pred odchodom do Paríža v roku 1964 sa venoval návrhom rodinných domov. V novom domove sa začlenil do architektonickej skupiny: "Atelier d'Urbanisme et d'Architecture" (AUA), kde pracoval na experimentálnych formách bývania zaoberajúcimi sa modernistickými spoločenskými a územnými témami. Z tohto obdobia vzniklo v začiatkoch sedemdesiatych rokoch 20. storočia štúdia sídliska "Villeneuve" v Grenoble. Zatiaľ čo táto práca zostala na výkresoch, "Noisy II" (1980) bol realizovaný projekt na novom predmestí "Paríž"a Marne-la-Vallee, ktorý priniesol svetovú pozornosť neoklasicistickým štruktúram Ricarda Bofilla. 
Napriek tomu že sa jeho domy môžu vyznačovať ortogonálnou a racionálnou modularitou a otvorenosťou, je to zapríčinené ochrannými bariérami vytvorenými medzi ulicou a domom – postup modernistického sídliska, ktorý predstavoval jeho zraniteľnosť voči okolitému svetu. Kde sa Le Corbusier snažil „zabiť ulicu“ ("kill the way") Ciriani sa snažil o vytvorenie súčasného spôsobu tvorby. Verejné a súkromné časti sú vymedzené vrstvami separácie vytvorenými pomocou balkónov, terás a podobnými prostriedkami, ktoré zabezpečujú vnútornému prostrediu ochranu a bezpečnosť.
Jeho práca v Marne-la-Vallée, ktorá vypovedala o odchode od megaštruktúr bytových domov predchádzajúceho desaťročia k omnoho ľudskejšej a príjemnejšej tvorbe, ktorá je integrovaná v meste, mala obrovský vplyv na nasledujúcu generáciu francúzskych architektov. Členmi Cirianiho "neo-modernistickej" architektonickej skupiny sú Edith Girard, Michael Kagan a Pierre-Louis Faloci.
Osvedčené prvky a princípy z projektu Marne-la-Vallée boli neskôr aplikované pri tvorbe sídlisk na predmestí Paríža a v Holandsku. Cirianiho objekt "St Antoine hospital kitchen" v Paríži (1985) zaujímavo vedie uličnú líniu s výrezmi a rámovými prvkami ktoré tvoria obraz k budove za nimi. Tento prístup je najlepšie zdôraznený pri múzeu v Aries, kde jadro Corbusierovskej galérie je chránené trojhrannou obvodovou stenou obloženou výrazným modrým obkladom, ktorá je pretínaná prvkami na pilótach. Výška a štíhlosť obvodového profilu tvoria zo steny symbolickú ochranu a nie nepriateľskú obranu. V Peronne naproti použitiu Corbusieroveho bieleho betónu a stĺpov, obvodová stena pôsobí ako bašta, nadväzujúc na blízky zámok a účel múzea, ako pamätník na jeden z najviac krvavých frontov počas prvej svetovej vojny.
Zbojník

Zbojník je označenie osoby prepadávajúcej a násilím oberajúcej iných v období stredoveku a včasného novoveku, ktorá touto činnosťou takmer vždy prejavovala odpor proti vrchnosti príp. nepoužívala násilie zámerne, ale z donútenia alebo nutnosti. Činnosť zbojníka/zbojníkov sa nazýva "zbojníctvo".
Zbojníci bývali organizovaní do skupín, často to boli vojenskí dezertéri, bývalí väzni a ľudia na okraji spoločnosti. Ako zbojníci sa druhotne označovali aj skutoční zločinci alebo legendárne osoby. Významné miesto mali tieto postavy v ľudových povestiach. Kult zbojníkov ako ľudových hrdinov bol posilnený aj stvárnením ich osudu v romantickej literatúre.
Na Slovensku bolo bohato rozšírené v stredoveku, najmä v 15. storočí na severnom Slovensku (Fedor Hlavatý 1492). Na konci 17. a 18. storočia bolo rozšírené v oblasti Bielych Karpát a Javorníkov (Adamčík, Ilčík, Hrajnoha), na Orave a Pohroní (Jakub Surovec, 1715 - 1740). Na Gemeri ešte v 19. storočí pôsobil Mišo Vdovčík, 1803 - 1832. Najznámejším zbojníkom v 18. storočí bol Juraj Jánošík.
Beskydy

Beskydy (poľ. "Beskidy", čes. "Beskydy", ukr. "Бескиди" – Beskydy) je dnes už len tradičné označenie pohorí vo Vonkajších Západných Karpatoch a Vonkajších Východných Karpatoch, resp. ešte dodnes v niektorých prípadoch súčasť ich názvov. Nachádzajú sa v Poľsku a priľahlých oblastiach Česka (severovýchodná Morava), Slovenska (Orava) a Ukrajiny. Východná hranica Beskýd je sporná.
Sú to väčšinou zalesnené pohoria s oblými vrcholmi, skaly vystupujú na povrch iba zriedkavo. Najvyšším vrcholom Beskýd je Babia hora (), ktorá leží na hranici medzi Poľskom a Slovenskom v oblasti Oravských a Žywieckych Beskýd.
Live for Speed

Live for Speed (skrátene LFS) je jeden z najrealistickejších pretekárskych simulátorov. Primárne je určený na online preteky proti viacerým živým pretekárom, no ponúka aj možnosť pretekať proti počítačovým jazdcom. Simulátor je vyvíjaný troma osobami: Scawen Roberts, Eric Bailey a Victor van Vlaardingen.
Simulácia.
Simulátor obsahuje prepracovanú simuláciu každého vozidla. Samozrejmosťou je opotrebovanie pneumatík, možnosť defektu, reálna spotreba paliva, opotrebovanie spojky, pretočenie motora, kvalitná fyzika, aerodynamika. Poskytuje široké možnosti nastavenia každého vozidla, zmeny diferenciálu, pneumatík, nastavenia kolies, krídel a tým aj prítlačnej sily, zmeny prevodov, rozloženia brzdných síl a pod. Čiastočne je zahrnuté aj poškodenie auta nárazmi, to však bude primárnou časťou vývoja vo verziách S3.
LFS ako každý počítačový pretekársky simulátor vyžaduje na hranie plynulé ovládanie. Vysoko odporúčané je ovládanie auta s volantom, hra však ponúka možnosť ovládania pomocou klávesnice a joysticku, či gamepadu. LFS je nezvyčajné v tom, že podporuje aj ovládanie pomocou myši, čo umožňuje presné ovládanie auta aj hráčom, ktorí nevlastnia volant.
Hranie.
Hra dovoľuje rôzne druhy pretekov, hráči môžu jazdiť na herných tratiach, čo zahŕňa štandardnú okruhovú jazdu a pretekanie po rallycross tratiach. Hráč si môže vytvoriť aj vlastné rozvrhnutie trate na tzv. "parkovisku" pomocou kužeľov. Na tratiach v simulátoroch sú PIT stopy, v ktorých je rýchlosť obmedzená na 80km/h a počas pretekov možno doplňovať palivo, meniť pneumatiky a opravovať rôzne poškodenia. Pri dlhodobých a vytrvalostných pretekoch sa zvyčajne vyžaduje aspoň jedna zastávka v PIT stope.
V simulátore jazdci môžu dostávať trestné sekundy za rýchly prejazd cez PIT lane a skorý štart. Štartovné pozície môžu byť určené náhodne, podľa umiestnenia v predchádzajúcich pretekoch alebo v kvalifikácií. Simulátor obsahuje aj pretekársky kurz, ktorý hráča prevedie cez rôzne trate, naučí ho, ako zaobchádzať s vozidlom vo vysokých rýchlostiach, ako správne brzdiť a pod.
Vozidlá.
Plná S2 verzia obsahuje dokopy 20 áut. Sú rozdelené do viacerých kategórií a sú zahrnuté rôzne modely od tých pre začiatočníkov, až po výkonné pretekárske automobily pre pokročilých jazdcov. Autá v tomto simulátore nie sú modely skutočných automobilov, okrem BMW Sauber F1, Formula BMW, Raceabout '03 a Formula SAE. Do ďalšej verzie sa plánuje pridanie nového automobilu VW Scirocco. Všetky vozidlá majú odlišné parametre, líšia sa hlavne výkonom motora, krútiacim momentom, vlastnosťami motora ako počtom valcov, objemom a druhom prevodovky.
Trate.
Simulátor obsahuje 7 vymyslených oblastí, no každá z nich poskytuje viacero variant a každú je možné jazdiť aj v opačnom smere. Dokopy sa v hre nachádza 29 traťových konfigurácií. Obsiahnuté sú aj rallycrossové trate, či rovinka slúžiaca na drag. Hráč môže vytvárať vlastné trate na jednom z parkovísk. Do ďalšej plánovanej licencovanej verzie S3 má pribudnúť nová, prvá reálna trať Rockingham.
Johnny Galecki

John Mark „Johnny“ Galecki (* 30. apríl 1975, Bree, Belgicko) je americký herec. Preslávila ho rola Davida Healyho v sitkome "Roseanne" (1992 – 1997) a postava Dr. Leonarda Hofstadtera v sitkome "Teória veľkého tresku", v ktorom hrá od roku 2007. Galecki sa tiež objavil vo filmoch, ako: "Vianočné prázdniny" (1989), "Prancer" (1989), "Suicide Kings" (1997), "Viem, čo ste robili minulé leto" (1997), "Bookies" (2003) či "Vymedzený čas" (2011).
Životopis.
Galecki sa narodil v Bree v Belgicku americkým rodičom poľského, írskeho a talianskeho pôvodu. Jeho matka, Mary Lou Noon, bola hypotekárna konzultantka a jeho otec bol členom U.S. Air Force operujúcej v Belgicku. Galecki je najstarší z troch súrodencov. Má sestru Allison a brata Nicka opísal ako mechanického génia v automobilovom priemysle. Galecki vyrastal v Oak Park v Illinois.
1. Gambrinus liga 2006/2007

Sezóna 2006/07 1. Gambrinus ligy bola 14. sezónou v samostatnej českej lige. Začala 29. júla 2006 a skončila 27. mája 2007. Majstrom sa stala Sparta Praha, ktorá vďaka výhre v Pohári ČMFS získala prvý dvojití víťazstvo v histórii samostatnej 1. ligy. Zostúpili Příbram a Slovácko.
Cesta I. triedy 76 (Slovensko)

Cesta I. triedy 76 ("I/76") je cesta I. triedy na Slovensku, ktorá spája Štúrovo a Hronský Beňadik. Jej celková dĺžka je 74,406 km.
História.
Cesta bola pôvodne kategorizovaná ako "II/510". Neskôr došlo k úprave povrchu a rozšíreniu cesty a bola prekategorizovaná na "I/76". Voľné číslo potom dostala cesta Most pri Bratislave-Galanta, ktorá bola pôvodne len cestou III. triedy.
Priebeh.
Nitriansky kraj.
V novozámockom okrese sa I/76 začína križovatkou s I/63 v Štúrove, pokračuje ďalej križovatkou s II/564, v Náne je križovatka s III/1519, v Kameníne sa križuje s III/1521 a križovatkou s III/1522 pokračuje do okresu Levice.
V levickom okrese I/76 začína križovatkou s III/1570 v Hronovciach, v Želiezovciach sa križuje s III/1563, III/1584 a III/1565. Pri obci Šarovce sa nachádza križovatka s cestou I/75, nasledujú križovatky s III/1573, III/1574, III/1575 a II/580 a I/51 v Kalnej nad Hronom. Ďalej sa I/76 križuje s III/1626, III/1586 v Malých Kozmálovciach, v Tlmačoch s II/564 a III/1585 a pokračuje do okresu Žarnovica.
Banskobystrický kraj.
V banskobystrickom kraji sa I/76 začína križovatkou s III/2521 v Hronskom Beňadiku, na výjazde "Hronský Beňadik" sa napája R1, ktorá je tam v peáži s I/65.
Ben Foster

Ben Foster (* 3. apríl 1983, Leamington Spa, Spojené kráľovstvo) je bývalý anglický futbalový brankár.
1. Gambrinus liga 2007/2008

Sezóna 2007/08 1. Gambrinus ligy bola 15. sezónou v českej lige. Začala 4. augusta 2007 a skončila 17. mája 2008. Majstrom sa stal tím SK Slavia Praha. Zostúpili Bohemians 1905 a FK SIAD Most.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov je hokejový turnaj organizovaný každoročne zvyčajne v apríli Medzinárodnou hokejovou federáciou, na ktorom sa môžu zúčastniť hráči mladší ako 18 rokov.
Napriek tomu, že turnaj je vedený ako majstrovstvá sveta, tak sa na ňom nezúčastňujú najlepšie výbery kanadských hráčov, keďže počas majstrovstiev je play-off univerzitných a juniorských hokejových líg v Severnej Amerike. Kvalitatívne najlepší dorastenci sa objavujú na každoročne organizovanom Memoriáli Ivana Hlinku.
Lara Gutová-Behramiová

 Lara Gutová-Behramiová (neprechýlene: Lara Gut-Behrami; * 27. apríl 1991, Sorengo, Švajčiarsko) je švajčiarska lyžiarka. Špecializuje sa najmä na rýchlostné disciplíny, zjazd a super-G. 20. decembra 2008 vyhrala ako 17-ročná svoje prvé preteky Svetového pohára. Vo švajčiarskom St. Moritzi vyhrala super-G a stala sa najmladšou víťazkou tejto disciplíny v histórii SP. V sezóne 2015/16 získala veľký krištáľový glóbus za celkové víťazstvo vo Svetovom pohári. V sezóne 2020/21 získala malý krištáľový glóbus v Super G.
Súkromný život.
Gutová ovláda taliansky, nemecký, francúzsky, anglický a španielsky jazyk. Strednú školu ukončila diaľkovým dištančným štúdiom a maturovala v roku 2014. Žije v obci Comano v kantóne Ticino.
Je fanúšička švajčiarskeho hokejového klubu HC Ambri-Piotta.
V júli 2018 sa vydala za švajčiarskeho futbalového reprezentanta albánskeho pôvodu Valona Behramiho.
Simon Helberg

Simon Maxwell Helberg (* 9. december 1980, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americký komediálny herec. Zviditeľnil sa v skečovej show MADtv. V súčasnosti účinkuje v sitkome The Big Bang Theory ako „Howard Wolowitz“.
Životopis.
Narodil sa v Los Angeles. Jeho otec bol tiež herec. Herectvo vyštudoval v New Yorku.
Kunal Nayyar

Kunal Nayyar (* 30. apríl 1981, Londýn, Spojené kráľovstvo) je anglický komediálny herec indického pôvodu. V súčasnosti je známy vďaka úlohe vedca Rajesha Koothrappaliho v americkom sitkome "Teória veľkého tresku (seriál)".
Životopis.
Vyštudoval herectvo v Temple University vo Philadelphii.
Fabienne Suterová

Fabienne Suterová (* 5. január 1985, Sattel, Švajčiarsko) je švajčiarska lyžiarka. Premiérové prvenstvo vo Svetovom pohári dosiahla 10. februára 2008, keď vyhrala super-G v talianskom Sestriere.
Manuela Mölggová

Manuela Mölggová (* 28. august 1983, Bruneck, Taliansko) je talianska lyžiarka.
Účastníčka olympijských hier v rokoch 2006 a 2010. Šesťkrát sa zúčastnila majstrovstiev sveta.
Didier Défago

Didier Défago (* 2. október 1977, Morgins, Švajčiarsko) je švajčiarsky lyžiar. Svoje prvé preteky vo Svetovom pohári vyhral 20. decembra 2002.
Mariavitizmus

Mariavitizmus je kresťanský smer ktorý vznikol v 19. storočí v Poľsku, kedy rehoľníčka Maria Františka Kozlowska údajne dostala zjavenie a vzala na seba úlohu mravného pozdvihnutia duchovenstva. Pôvodne bolo mariavitské spoločenstvo prúdom v rámci rímskokatolíckej cirkvi, avšak v roku 1906 bolo z nej exkomunikované. Mariaviti teda nepatria do katolíckej cirkvi a nespadajú pod právomoc a autoritu rímskeho pápeža. 
Mariaviti sa opierajú o Bibliu a učenie prvých siedmich ekumenických koncilov. Opierajú sa taktiež aj o zjavenia ktoré údajne dostala Maria Františka Kozlowska, ktoré vidia záchranu pre svet ponorený v hriechu v úcte a adorácii Ježiša Krista v Eucharistii a taktiež v neustálom prosení Panny Márie o pomoc. Mariaviti neuznávajú dogmy ktoré rímskokatolícka cirkev vyhlásila po roku 1054. Niektoré mariavitské cirkvi povoľujú vysviacku žien.
V roku 1935 došlo v mariavitskom spoločenstve k bolestnému rozkolu. Dnes v Poľsku existujú dve mariavitské cirkvi. Katolícka cirkev Mariavitov a Starokatolícka cirkev Mariavitov (táto je členkou Utrechtskej únie starokatolíckych cirkví). Mariavitizmus ďalej existuje aj v Nemecku, Argentíne, Brazílii, USA a inde.
RIP

RIP môže byť skratka pre:
Traian Băsescu

Traian Băsescu (* 4. november 1951, Murfatlar, Rumunsko) je rumunský politik, bývalý prezident Rumunska a v rokoch 2000 - 2004 primátor Bukurešti.
Băsescu je veľký stúpenec eurointegrácie Rumunska. Ešte v roku 2005 vytvoril plán, na základe ktorého sa okrem Rumunska súčasťou Európskej únie malo stať aj Moldavsko. Tento zámer prezidenta sa však nestretol s pochopením moldavského vedenia a zišlo z neho.
Dňa 19. mája 2007 sa v krajine konalo referendum, v ktorom sa rumunské obyvateľstvo vyjadrilo k otázke zotrvania Traiana Băsesca vo funkcii prezidenta Rumunska, nakoľko ho rumunský parlament chcel z tohto postu odvolať. Prezident získal dôveru občanov a svoju pozíciu si obhájil.
Rovnica kontinuity

Rovnica kontinuity je rovnica, ktorá opisuje prenos určitého množstva.
Kvapalina.
Vyplýva z vlastností ideálnej kvapaliny. Keďže ideálna kvapalina je nestlačiteľná, pokiaľ má trubica v rôznych miestach rôzne priemery platí: formula_1, v je rýchlosť, S je plocha prierezu trubice.
čiže formula_2 v ľubovoľnom mieste trubice, kde k je konštanta.
Elektrický náboj.
Rovnica kontinuity elektrického prúdu je matematickým vyjadrením zákona zachovania elektrického náboja, ktorý hovorí, že celkové množstvo náboja, ktorý vznikne v ľubovoľnom procese, je rovné nule.
Galileiho transformácie

Galileiho transformácie sú transformačné rovnice umožňujúce pomocou súradníc x, y, z, t nejakej udalosti U v inerciálnej vzťažnej sústave S vyjadriť súradnice x', y', z', t' rovnakej udalosti v inej inerciálnej vzťažnej sústave S', ktorá sa vzhľadom na pôvodnú sústavu S pohybuje konštantnou rýchlosťou v.
Matematické vyjadrenie.
Pre pohyb v smere rovnobežnom s osou x platí: 
Pre čas platí formula_2 vo chvíli, kedy počiatky inerciálnych vzťažných sústav splývajú. Táto transformácia teda považuje čas za nemenný a mení iba priestorové súradnice.
Emil Constantinescu

Emil Constantinescu (* 19. november 1939, Bendery, Rumunsko) je rumunský politik a bývalý prezident od 29. novembra 1996 do 20. decembra 2000.
Od roku 1966 vyučoval na geologickej fakulte Bukureštskej univerzity, kde čoskoro obsadil post tajomníka pre propagandu univerzitného výboru Rumunskej komunistickej strany.
Po decembrovej revolúcii v roku 1989 sa stal jedným zo zakladateľov občianskeho zväzu, ktorý sa snažil potlačiť pokusy o návrat komunistických predákov v Rumunsku.
Simulácia

Simulácia (z latinského "simulō", napodobniť) môže znamenať