Ludvík Aškenazy

Ludvík Aškenazy (* 24. február 1921, Český Těšín, Česko – † 18. marec 1986, Bolzano, Taliansko), bol český spisovateľ, scenárista, dramatik a autor rozhlasových hier.
Životopis.
Narodil sa v česko-židovskej rodine, ktoré ovplyvnilo jeho tvorbu. Po maturite na strednej škole v roku1939, študoval v Poľsku vo Ľvove slovanskú filológiu. Počas vojny od roku 1942 pôsobil v česko-slovenskej jednotke v ZSSR, bojoval s česko-slovenským armádnym zborom v bitke pri Sokolove. 
Po roku 1945 pôsobil do začiatku päťdesiatych rokov v Česko-slovenskom rozhlase ako reportér a zahranično-politický komentátor, koncom päťdesiatych rokov sa stal spisovateľom z povolania.
V roku 1968 emigroval do Nemecka, naďalej bol spisovateľom z povolania, po čase obišiel potrebný preklad z češtiny a začal písať po nemecky. Až do roku 1976 žil v Mníchove. Zomrel po dlhej chorobe roku 1986 v Taliansku v Bolzane, kde sa roku 1976 usadil aj so svojou ženou, Leoniou Mannovou-Aškenazy, dcérou nemeckého spisovateľa Heinricha Manna, s ktorou sa zoznámil v máji 1945 v Prahe. Ich syn Jindřich Mann je režisérom, striedavo žije v zahraničí a v Prahe.
Dielo.
Najprv písal reportáže, ktoré boli formované komunistickou ideológiou v jej dobovom stalinistickom razení. Od roku 1955, po úspechu svojej prvej prozaistickej knihy "Dětské etudy", príbehoch malého chlapca a jeho otca, v ktorých je veľa poézie a minimum dobovej ideólgie, je spisovateľom z povolania a píše prózu, prevažne poviedky, neskôr divadelné hry. Autor má od začiatku vlastný, svojbytný, poetický, často melancholický duktus. Možno že rozprávka „Putování za švestkovou vůní“, sa dá považovať za jediný autorov pokus o román. Aj keď je určená pre deti, vyšla najprv pre dospelých a tešila sa svojho času značnej popularite. V päťdesiatych a šesťdesiatych rokoch 20 storočia bol Ludvík Aškenazy relatívne obľúbený a čítaný spisovateľ, ktorý sa trochu vymykal všetkým bežným zaradeniam a prípadným klišé v rámci vtedy vydávanej a režimom "povolenej" literatúry.
Jeho neskoršia literárna tvorba v emigrácii (najprv písaná ešte po česky, neskôr po nemecky) bola z veľkej časti literatúrou detskou. Za zbierku rozprávok " Wo die Fuechse Blockfloete spielen" získal Nemeckú štátnu cenu za detskú literatúru. Ďalší úspech zaznamenali aj knihy "Wo die goldene Schildkroete tanzt" a " Du bist einmalig". Okrem množstva rozprávok písaných pre rozhlas (prevažne Bayerische Rundfunk), napísal v Nemecku mnoho rozhlasových hier, ktoré väčšinou aj sám inscenoval, a mnoho televíznych a filmových scenárov – prevažne pre ZDF, tiež pre BR. 
Detské knihy, ktoré napísal v emigrácii vyšli v mnohých prekladoch v ďalších jazykoch, rozhlasové hry sa dočkali uvedenia v Spojenom kráľovstve, Kanade a Škandinávii. 
Napriek tomu, že sa tieto jeho emigračné diela stali pomerne populárnymi, do nemeckej literatúry výrazne nezasiahol.
Protagonistami jeho kníh sú často deti a hranica medzi knihami pre deti alebo o deťoch je u autora často zámerne trochu nezreteľná:
Ďalšie poviedkové zbierky:
Je autorom knihy básni:
Dráma.
Podľa jeho scenárov bolo natočených niekoľko filmov:"Tam na konečné" (Réžia:Kadár a Klos), "Křik" (Réžia: Jaromil Jireš), "Můj přítel Fabián", "Hry a sny", "Májové hvězdy" 
Napísal mnoho rozhlasových hier: "Bylo to váš účet" (prix di Italia 1963) "Kiosk", "Kůže", a mnoho ďalších.