burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Hirzutizmus

Hirzutizmus je nadmerné a zhrubnuté telesné ochlpenie žien alebo detí na miestach, kde sa toto ochlpenie pokladá za typický mužský znak. Toto slovo pochádza zo začiatku 17. storočia z latinského "hirsutus", „chlpatý“. Zvyčajne sa používa na označenie ochlpenia u žien na miestach typických pre mužov, ktoré by mohlo byť znakom vážných zdravotných problémov, hlavne pokiaľ vznikne až po puberte. Kultúrna stigma ohľadne hirzutizmu môže spôsobovať psychologický nepokoj a sociálne ťažkosti. Diskriminácia na základe hirzutizmu na tvári často vedie k vyhýbaniu sa sociálnym situáciám a k príznakom úzkostí a depresie.
Hirzutizmus je zvyčajne dôsledkom endokrinnej nerovnováhy, ktorá môže mať pôvod v nadobličkách, vaječníkoch alebo podlôžku. Môže byť spôsobený zvýšenou hladinou androgénnych hormónov. Množstvo a umiestnenie ochlpenia sa hodnotí pomocou Ferrimanovho-Gallweyovho skórovacieho systému. Líši sa od hypertrichózy, teda nadmerného rastu ochlpenia kdekoľvek na tele.
Medzi spôsoby liečby hirzutizmu patrí antikoncepcia, antiandrogény alebo inzulínové senzitizéry.
Hirzutizmus postihuje 5 až 15 % žien zo všetkých etnických pozadí. V závislosti na definícii a nazbieraných údajoch má približne 40 % žien nejaké množstvo ochlpenia na tvári. Asi 10 až 15 % prípadov hirzutizmu je idiopatických bez známej príčiny.
Príčiny.
Príčiny hirzutizmu možno rozdeliť na endokrinné nerovnováhy a neendokrinné pôvody. V prvom rade je nutné určiť umiestnenie rastu telesného ochlpenia. Ak rastie ochlpenia na typicky mužskom mieste, mohlo by to naznačovať zvýšenú hladinu androgénov alebo hyperandrogénizmus. Existujú však i iné hormóny, ktoré nesúvisia s androgénmi, a môžu spôsobovať hirzutizmus. Detailná anamnéza môže pomôcť určiť možné príčiny hyperandrogénizmu alebo iných neendokrinných príčin. Ak rastie ochlpenie na celom tele, ide o hypertrichózu, nie hirzutizmus.
Endokrinné príčiny.
Medzi endokrinné príčiny hirzutizmu patria:
Neendokrinné príčiny.
Hirzutizmus, ktorý nesúvisí s hyperandrogenizmom, môže byť:
Hurbanovské terasy

Hurbanovské terasy je názov geomorfologickej časti Hronskej pahorkatiny, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Zaberá územie medzi Maňou a Dunajom.
Polohopis.
Nachádza sa v juhozápadnej časti východnej polovice Podunajskej pahorkatiny a zaberá západný okraj podcelku Hronská pahorkatina. Terasy majú len málo zvlnený povrch, ktorý nadväzuje na západne situovanú Podunajskú rovinu. Na juhu susedí podcelok Čenkovská niva, východne pokračuje Hronská pahorkatina s časťami Búčske terasy, Chrbát, Strekovské terasy a Bešianska pahorkatina, na severe podcelok Žitavská niva, na severozápade Dolnonitrianska niva a na juhozápade už časti Podunajskej roviny – Novozámocké pláňavy a Martovská mokraď. Od severu na juh lemuje západný okraj rieka Žitava, do ktorej ústia všetky okolité potoky a kanály. Medzi významné patrí Liska, Kuzmov potok, Branovský potok a Príbetský kanál. 
Hurbanovské terasy zasahujú do okresov Komárno a Nové Zámky v Nitrianskom kraji a z významných sídiel tu leží mesto Hurbanovo a obce Maňa, Podhájska, Bešeňov, Dvory nad Žitavou, Svätý Peter a Marcelová. 
Doprava.
Južným okrajom prechádza cesta I/63 z Komárna do Štúrova, strednou časťou cesta I/75 z Nových Zámkov do Kolty a západným okrajom aj cesta I/64 z Nitry do Komárna. Významné sú aj cesty II/511, II/580, II/589 a II/509, na ktoré sa pripájajú miestne komunikácie, obsluhujúce tunajšie sídla. Oblasťou vedú tiež železničné trate do Štúrova, Zvolena, Nitry, Komárna a Zlatých Moraviec. 
Chránené územia.
V tejto časti Podunajskej pahorkatiny leží prírodná rezervácia Pohrebište, Mašan, Marcelovské piesky a Chotínske piesky a chránený areál Marcelovský park, Bohatský park a Kaštieľsky park.
Turizmus.
Rovinatá časť Podunajskej pahorkatiny patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Atraktívne je okolie Podhájskej, kde je vyznačených aj niekoľko turistických trás, vhodných na nenáročnú turistiku. V severnej časti je sieť značených cyklotrás a južným okrajom prechádza nábrežím Dunaja medzinárodná cesta EuroVelo 6. V oblasti je tiež niekoľko náučných chodníkov.
Jordánsky dinár

Jordánsky dinár (arab.: دينار أردني; alebo JOD; neoficiálne skrátený ako JD) je oficiálna mena Jordánska od roku 1950. Dinár sa delí na 100 piastrov alebo 1 000 fíl. Fily sú prakticky zastarané; avšak peňažné sumy sú stále písané s tromi desatinnými miestami predstavujúcimi fily. Je viazaný na americký dolár. Palestína, čiastočne samostatný štátny útvar používa jordánsky dinár hlavne na Západnom brehu Jordánu používaný súbežne s menou susedného Izraela – šekelom. Pásmo Gazy, ktoré je tiež súčasťou Palestíny, používa šekel a egyptskú libru. Dinár je silnejší ako euro, pohybuje sa medzi 1 JD = 1,3 EUR.
Turnaj štyroch krajín 2025

Svetový pohár v ľadovom hokeji 2025 alebo (skôr označovaní ako Turnaj 4 národov) bude hokejový turnaj, ktorý sa uskutoční 12. – 20. februára 2025 v Montreale v Bell Center a v Bostone v TD Garden. Turnaj organizuje NHL a teda predstavia sa na ňom iba hráči z tejto súťaže. Zápas hviezd NHL bude nahradený práve týmto turnajom. Na turnaji sa predstaví Kanada, USA, Fínsko, Švédsko. Každý tím si zahrá proti každému v základnej časti po ktorej nasleduje jednozápasové finále do ktorého sa dostanú najvyššie nasadené tímy po základnej časti.
Pozadie turnaja.
Turnaj 4 národov oznámil na tlačovej konferencii na Zápase hviezd NHL 2024 2. februára 2024 komisár NHL Gary Bettman.  Na tlačovej konferencii sa zúčastnil aj výkonný riaditeľ Hráčskej asociácie NHL (NHLPA) Marty Walsh a štyria hráči NHL: Connor McDavid (za Kanadu), Sebastian Aho (za Fínsko), Elias Pettersson (za Švédsko) a Auston Matthews (za USA).
Bettman na tlačovej konferencii oznámil plány účasti NHL na medzinárodných turnajoch „best-on-best“ v nasledujúcich rokoch. V roku 2025 sa hráči zúčastnia Turnaja 4 národov, turnaja medzi hráčmi NHL reprezentujúcimi Kanadu, Fínsko, Švédsko a Spojené štáty. Turnaj 4 národov sa uskutoční namiesto Zápasu hviezd NHL v roku 2025. Bettman uviedol, že hráči NHL budú hrať na Zimných olympijských hrách 2026 a 2030 po tom, čo im nebolo umožnené hrať na Zimných olympijských hrách 2018 a 2022. Bettman tiež uviedol, že liga bude hostiť ďalšie Svetové poháre v hokeji v rokoch 2028 a 2032, pričom posledný ročník sa konal v roku 2016.
V čase vyhlásenia turnaja boli všetky zúčastnené tímy vysoko hodnotené podľa rebríčka IIHF: Kanada (1), Fínsko (2), Spojené štáty americké (4), Švédsko (6). Nemecko, hoci bolo na piatom mieste, nemalo dostatok hráčov z NHL na vytvorenie súpisky. Hoci mali dostatok hráčov z NHL na vytvorenie súpisky, Rusko a Česko – na treťom a ôsmom mieste – neboli zahrnuté do turnaja.  Rusko nebolo zaradené do turnaja z dôvodu prebiehajúcej invázie na Ukrajinu. Český útočník David Pastrňák označil vynechanie Česka za "obrovské sklamanie", hoci uviedol, že chápe, že na organizáciu turnaja je obmedzený čas. V prvých správach o formáte turnaja novinár Greg Wyshynski napísal, že súťaž nemôže byť považovaná za „best-on-best“ kvôli vynechaniu hráčov z iných krajín.
Formát.
Pred turnajom sa uskutočnia dva tréningové dni, 10. a 11. februára. Od 12. do 20. februára sa odohrá celkovo sedem zápasov. Turnaj sa uskutoční systémom každý s každým, pričom tímy získajú tri body za víťazstvo v riadnom poriadku, dva body za víťazstvo v predĺžení alebo rozstrele, jeden bod za prehru v predĺžení alebo nájazde a nula bodov za prehru v riadnom poradí. Každý tím odohrá tri zápasy a dva tímy s najvyšším počtom bodov postúpia do jednozápasového finále.
Zápasy sa budú hrať na klziskách veľkosti NHL podľa pravidiel NHL. Pri zápasoch v základnej skupine sa predĺženie uskutoční v 10-minútovej tretine 3 proti 3 s náhlou smrťou, po ktorej bude nasledovať rozstrel v troch kolách. Vo finále sa predĺženie uskutoční v 20-minútových intervaloch 5 na 5 s náhlou smrťou.
Základná skupina.
Zápasy.
Všetky časy sú "v EST ()."
NHL 2024/2025

Sezóna NHL 2024/2025 je naplánovaná ako 108. sezóna fungovania (107. hracia sezóna) National Hockey League (NHL). Riadna sezóna začne 4. októbra 2024, keď Buffalo Sabres a New Jersey Devils odohrajú prvý z dvoch zápasov v Prahe v rámci NHL Global Series 2024. Play off o Stanley cup sa začne v apríli a skončí v júni.
Činnosť ligy.
Vstupný draft.
Draft NHL 2024 sa konal 28. a 29. júna 2024 vo Sphere v Las Vegas. Kanaďan Macklin Celebrini bol vybraný tímom San Jose Sharks ako prvý výber vstupného draftu NHL 2024. Po ňom nasledovali Bielorus Artyom Levshunov a Beckett Sennecke. Celkovo bolo v siedmich kolách vybraných 225 hráčov.
Platový strop.
Platový strop sa pre túto sezónu zvýši z terajších 83,5$ na 88$.
Rozšírenie Utah a deaktivácia Arizona Coyotes.
13. apríla 2024 bolo vyhlásené, že s povolením NHL sa Arizona Coyotes snažia presťahovať do Salt Lake City v Utahu po obavách z neurčitého časového rámca na novej aréne a následkov pokračujúcej hry na Mullett Arene. Predaj, v rámci ktorého NHL kúpila franšízu od majiteľa Coyotes Alexa Meruela a následne ju predala Ryanovi Smithovi, majiteľovi Utah Jazz z Národnej basketbalovej asociácie (NBA), bol dokončený 18. apríla po predstavenstve NHL. guvernérov hlasovalo za založenie tímu v Utahu s hokejovými aktívami Coyotes; namiesto formálneho presťahovania sa však franšíza Coyotes označila za „neaktívnu“, pričom Utah Hockey Club sa považoval za expanzný tím v podobnej situácii ako Cleveland Browns a Baltimore Ravens z Národnej futbalovej ligy (NFL). Meruelo následne zostáva v Rade guvernérov NHL ako pozorovateľ, pričom si ponecháva práva na značku Coyotes s päťročným oknom na dokončenie novej arény a „reaktiváciu“ Coyotes ako expanzívneho tímu. Z nahlásenej predajnej ceny 1,2 miliardy $  1 miliarda $ bola zaplatená Meruelu, pričom 200 miliónov $ bolo vyplatených ostatným vlastníkom NHL ako poplatok za premiestnenie.
Utah Hockey Club bude hrať domáce zápasy v domovskej aréne Jazzu, Delta Center. Na to, aby sa tím stal trvalým domovom, budú potrebné renovácie, podobne ako pri renováciách Climate Pledge Arena predtým, ako Kraken začal hrať v NHL. Tím bude hrať svoju inauguračnú sezónu bez oficiálneho mena, maskota alebo farieb, zatiaľ čo úplná identita bude vyvinutá včas na sezónu 25/26.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1977

Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1977 boli desiate juniorské majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji a prvé po znížení vekovej hranice z 19 na 18 rokov. Majstrami Európy sa po tretíkrát stali hokejisti Švédska.
Skupina A.
Turnaj Skupiny A sa hral od 1. do 10. apríla 1977 v západonemeckom meste Bremerhaven. sa odhlásilo z turnaja pre zemetrasenie, ktoré zasiahlo Rumunsko v marci toho roku.
Skupina B.
Turnaj Skupiny B sa hral od 30. marca do 4. apríla 1977 v španielskych mestách Bilbao a San Sebastián.
Meidias (sochár)

Meidias () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Grécky sochár Meidias, pochádzajúci pravdepodobne z Atén, pôsobil približne v rokoch 240 až 200 pred Kr. Jeho diela sú známe prostredníctvom nápisov na podstavcoch.
Meidias zhotovil sochu Antiocha III., ktorá stála v Delfách spolu s ďalšími sochami Seleukovcov (venovala ich amfiktyónia v roku 202 pred Kr. ). Zobrazovala Antiocha III. na koni, pravdepodobne v životnej veľkosti. S menom sochára Meidia je pravdepodobne spojený aj nápis na podstavci z aténskej Akropoly. Fragment sochy Déma (Démos, personifikácia ľudu, ktorá sa objavuje v pamätníkoch) z Antiochie v Kárii zrejme tiež možno pripísať Meidiovi.
Pamätník slobody

Pamätník slobody môže byť pamätník na týchto miestach:
Dolnonitrianska niva

Dolnonitrianska niva je geomorfologická časť Nitrianskej nivy, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Zaberá územie medzi Nitrou a Novými Zámkami.
Polohopis.
Niva sa nachádza v strednej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá južnú tretinu podcelku Nitrianska niva. Rovinaté územie je pokračovaním severne susediacej Stredonitrianskej nivy, západne nadväzuje podcelok Nitrianska pahorkatina s časťami Nitrianske vŕšky, Zálužianska pahorkatina a Nitrianska tabuľa. Južne leží Podunajská rovina a jej časť Novozámocké pláňavy, východne opäť nadväzuje Podunajská pahorkatina časťou Hurbanovské terasy, podcelkom Žitavská niva a Žitavská pahorkatina a na severovýchode okrajom susedí Tribeč s podcelkom Zobor. Os územia tvorí rieka Nitra, ktorú kopíruje Malá Nitra a dolným tokom tu zasahuje aj Žitava a potok Kadaň. 
Dolnonitrianska niva sa tiahne okresmi Nitra a Nové Zámky v Nitrianskom kraji a z významných sídiel tu ležia mestá Nitra a Šurany a obce Ivanka pri Nitre, Bánov či Komjatice. 
Doprava.
Zo severu na juh vedie nivou Nitry cesta I/64 z Nitry do Komárna, ktorá dopravne obsluhuje okolité obce. Cestu lemuje aj železničná trať Nové Zámky – Nitra, ktorú v Šuranoch križuje trať do Zvolena, z ktorej následne odbočuje aj trať do Zlatých Moraviec. Južnou časťou vedie aj cesta II/580 do Podhájskej, no regionálnym dopravným uzlom je mesto Nitra, ktorou vedie cesta R1 z Trnavy do Zvolena, súbežná cesta I/65 a cesta I/51 do Levíc. 
Chránené územia.
V tejto časti Podunajskej pahorkatiny leží prírodná rezervácia Torozlín, Veľký les, Čierna voda a Lipovský park, prírodná pamiatka Meander Chrenovky a Potok Chrenovka a chránený areál Komjatický park.
Turizmus.
Rovinatá časť Podunajskej pahorkatiny patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Atraktívne je okolie Nitry, odkiaľ vedie červeno značená Ponitrianska magistrála na Zobor, no tiež viaceré architektonické pamiatky. Na južnom okraji je v blízkosti obce Nitriansky Hrádok významná archeologická lokalita Zámeček. Rovinatá krajina poskytuje vhodné podmienky na cykloturistiku, nakoľko nivou vedie Ponitrianska cyklomagistrála a niekoľko ďalších lokálnych cyklochodníkov.
Svobodnyj (Amurská oblasť)

Svobodnyj () do roku 1917 Alexejevsk, resp. Aleksejevsk () je mesto v Amurskej oblasti v Rusku, ktoré sa nachádza na pravom brehu rieky Zeja, 167 kilometrov severne od Blagoveščenska, administratívneho centra oblasti. Má približne 47 800 obyvateľov (2023).
Dejiny.
Mesto bolo založené v roku 1912 v súvislosti s výstavbou Amurskej železnice, „obchvatu“ Transsibírskej magistrály, ktorá mala zabezpečiť železničné spojenie z európskeho Ruska po Tichomorské pobrežie po ruskej pôde bez toho, aby prekračovala hranice severovýchodnej Číny.
Počas Stalinovej vlády v medzivojnovom období bol v Svobodnom vybudovaný tábor nútených prác gulagu BAMLag so zámerom poskytnúť pracovnú silu pre nútené práce na plánovanej výstavbe Bajkalsko-amurskej magistrály. Tábor sa stal jedným z najväčších v systéme Gulag. V roku 1938 tu pracovalo 201 000 väzňov. Následne bol reorganizovaný na niekoľko menších táborov.
Priemysel.
V meste sa nachádza strojársky priemysel, ako aj administratívne centrum banských aktivít v regióne, vrátane ťažobného koncernu Amurzoloto. V minulosti tu boli lodenice, mlyn a mäsokombinát.
Svobodnyj

Svobodnyj ( = slobodný) môže byť:
Turistická značkovaná trasa číslo 5415

 Turistická značkovaná trasa číslo 5415 je okružná zelená trasa v Chvojnickej pahorkatine, ktorá začína a končí v Holíči. Dĺžka trasy je 15,5 km.
André Ferreira (volejbalista)

André Felippe Falbo Ferreira (* 24. november 1964, Recife, Brazília† 7. jún 2024, São Paulo, Brazília), známy ako Pampa, bol brazílsky volejbalový hráč, ktorý súťažil na letných olympijských hrách v roku 1988 a na letných olympijských hrách v roku 1992.
V roku 1988 bol Ferreira súčasťou brazílskeho tímu, ktorý skončil štvrtý na olympijskom turnaji. Odohral päť zápasov.
O štyri roky neskôr získal Ferreira zlatú medailu s brazílskym tímom na olympijskom turnaji v roku 1992. Odohral dva zápasy.
Ferreira zomrel na lymfóm v São Paule 7. júna 2024 vo veku 59 rokov.
Zoznam europoslancov SR (2024 – 2029)

Toto je zoznam slovenských europoslancov vo funkčnom období 20242029 zvolených vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2024. 
Slovensko má v tomto funkčnom období 15 europoslancov. 
Výsledky volieb.
Voľby do Európskeho parlamentu sa na Slovensku konali v sobotu 8. júna 2024. Na základe výsledkov si strany rozdelili 15 mandátov. Progresívne Slovensko získalo šesť mandátov, SMER-SD päť mandátov, Republika dva mandáty a Hlas-SD s KDH po jednom mandáte.
Zvolení poslanci.
Zoznam 15 zvolených poslancov s ich politickou príslušnosťou na Slovensku a v rámci politických skupín v Európskom parlamente.
Progresívne Slovensko získalo šesť mandátov, na prvom mieste skončil bývalý predseda vlády SR Ľudovít Ódor s 294 944 prednostnými hlasmi, so 117 207 preferenčnými hlasmi skončila druhá Veronika Cifrová Ostrihoňová zo 4. miesta kandidátky. Podpredseda europarlamentu Martin Hojsík získal 89 084 prednostných hlasov. Ľubica Karvašová s 65 835 prednostnými hlasmi skončila na štvrtom mieste. Michal Wiezik s 30 022 prednostnými hlasmi na piatom mieste a Lucia Yar so ziskom 16 974 preferenčných hlasov na šiestom mieste.
SMER-SD s druhým najväčším počtom hlasov získal 5 mandátov, ktoré obsadia podpredseda Národnej rady SR Ľuboš Blaha, ktorý získal 187 020 hlasov, Erik Kaliňák so 151 860 prednostnými hlasmi, Monika Beňová s 131 126 prednostnýcmi hlasmi, Judita Laššáková s 87 166 hlasov a Katarína Roth Neveďalová so ziskom 44 409 prednostných hlasov.
Z Republiky boli zvolení dvaja kandidáti a to Milan Uhrík so 133 949 preferenčnými hlasmi a Milan Mazurek so 71 656 hlasmi.
Za Hlas-SD sa do europarlamentu dostal jediný kandidát Branislav Ondruš s 42 423 prednostnými hlasmi z druhého miesta kandidátky.
Za KDH sa do europarlamentu dostala po druhýkrát Miriam Lexmann s 58 179 preferenčnými hlasmi.
Antiimigračná politika

Antiimigráčná politika je politická ideológia, ktorá sa snaží obmedziť príchod ľudí z jednej krajiny do druhej. V modernom význame sa imigrácia vzťahuje na príchod ľudí z jedného štátu alebo územia do iného štátu alebo územia, v ktorom naopak nie sú občanmi, ale úzko korešponduje s emigráciou, ktorá sa vzťahuje na ľudí opúšťajúcich jeden štát alebo územie, v ktorom sú občanmi. K nelegálnej imigrácii dochádza vtedy, keď sa ľudia prisťahujú do krajiny bez toho, aby na to mali oficiálne povolenie. Odpor voči imigrácii siaha od výziev na rôzne imigračné reformy cez návrhy na úplné obmedzenie imigrácie až po výzvy na repatriáciu existujúcich imigrantov.
Markíza Klasik

Markíza Klasik je piaty televízny okruh súkromnej slovenskej televízie Markíza. Vysielanie bolo spustené 15. júla 2024. Je určený pre slovenský trh. Markíza Klasik vysiela 24 hodín denne na území Slovenska, prostredníctvom operátorov platených káblových, satelitných a IPTV televíznych služieb. Zameraná je pre starších divákov, primárne vo veku od 35 do 64 rokov a ponúka overené tituly zo zahraničnej produkcie, doplnené o slovenskú a českú televíznu klasiku. Program dopĺňajú staré tituly z vlastnej archívnej tvorby. Vysiela okrem iného vojenskú klasiku, „vesterny“ a „indiánky“.
Televízia sídli v bratislavskej mestskej časti Bratislava – mestská časť Záhorská Bystrica a je členom skupiny CME.
Hlasom stanice je herec Jozef Vajda.
Pozadie vzniku.
Naposledy Markíza rozšírila svoje staničné portfólio v júni 2022 odštartovaním seriálovej televízie Markíza Krimi. Piaty okruh mal byť spustený ešte v júni 2023, no nakoniec Markíza zmenila plány. V čase, kedy ohlásila presunutie štartu na rok 2024, si nechala Markíza zaregistrovať na Úrade priemyselného vlastníctva tri názvy – Markíza Film, Markíza Fun a Markíza Klasik. Nakoniec sa rozhodla pre Markízu Klasik. Markíza Klasik vznikla úpravou vysielacej licencie už zrušenej stanice Fooor, ktorá vysielala v roku 2013. Nový okruh bol predstavený 3. júna 2024. Dôvodom spustenia je enormný dopyt po televíznej reklame a vytvorením novej stanice získala televízia priestor, kde ju môže umiestniť.
Začiatok vysielania.
Televízna stanica Markíza Klasik odštartovala svoje vysielanie v pondelok 15. júla 2024 o 08:30 s filmom "Poklad na Striebornom jazere". Spusteniu stanice predchádzalo na Markíze špeciálne tematické vydanie relácie "Teleráno," ktoré divákom a diváčkam prezradilo množstvo zaujímavých informácií ohľadom programovej ponuky a vizuálnej identity novej televízie. Príhovorom divákov oslovil i generálny riaditeľ Peter Gažík.
Sledovanosť.
Markíza Klasik sa už v prvých dňoch vysielania zaradila medzi najsledovanejšie tematické televízie na slovenskom trhu, v období od 1. do 6. augusta 2024 dosiahla v obchodnej cieľovej skupine 13–55 priemerný celodenný trhový podiel 2,6%. 
24. augusta 2024 si stanica pripísala doposiaľ najvyšší trhový podiel 4,5 % v hlavnej cieľovej skupine 13-55 v najdôležitejšom prime-time 19:00-23:00. V tento deň najviac zarezonovali kultové seriály "Beverly Hills 90210" (rating 0,8 % / share 6,5 % a rating 1,1 % / share 7,0 % v CS 13-55) a Alf (rating 1,1 % / share 5,2 % v CS 13-55), zabodovala však aj zábavná šou "Uragán" (rating 0,8 % / share 4,2 % v CS 13-55).
Relácie a seriály.
V zozname sa nachádzajú relácie a seriály, ktoré sa budú na stanici vysielať.
Tomáš Forró

Tomáš Forró (* 1979, Bratislava) je slovenský novinár, vojnový reportér a publicista. Pokrýva krízy a konflikty v regiónoch strednej a východnej Európy, Latinskej Ameriky a južnej Ázie, dlhodobo sa venuje predovšetkým rusko-ukrajinskému konfliktu na Donbase, kde si dokázal získať dôveru ľudí z oboch bojujúcich strán a následnej ruskej invázii na Ukrajinu.
Životopis.
V roku 2005 absolvoval magisterské štúdium filozofie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, do slovenčiny preložil viacero filozofických diel.
Pracoval ako reportér pre viaceré médiá, v slovenskom "Denníku N" publikoval okrem iného reportáže o zemetrasení v Ekvádore, občianskej vojne v Kolumbii, ekonomickej a prezidentskej kríze vo Venezuele, prevádzačoch detí v Guatemale a Hondurase alebo reportáž zo stretnutia s mafiánom Karolom Mellom na Belize. Venoval sa tiež dianiu v Poľsku a na východe Ukrajiny.
V súčasnosti (2024) pôsobí ako vojnový reportér na voľnej nohe, pričom crowdfundingové zbierky na vydanie jeho troch reportážnych kníh sa zaradili medzi najúspešnejšie kampane v rámci platformy StartLab s mierou naplnenia v rozsahu 5001 000 % cieľovej sumy. Jeho články a publikácie sú okrem slovenčiny vydávané aj v ďalších štyroch jazykoch.
2-metylbutyrylkoenzým A

2-metylbutyrylkoenzým A (2-metylbutyryl-CoA) je intermediát v metabolizme izoleucínu.
Metabolizmus.
2-metylbutyryl-CoA vzniká z 3-metyl-2-oxovalerátu pôsobením dehydrogenázy rozvetvených ketokyselín (BCKDH). V procese dochádza k redukcii NAD+, naviazaniu koenzýmu A a uvoľneniu oxidu uhličitého:
V prípade nedostatočnej aktivity BCKDH komplexu dochádza k hromadeniu 3-metyl-2-oxovalerátu. Mutácie v génoch, ktoré kódujú tento enzýmový komplex, majú za následok vznik choroby javorového sirupu.
2-metylbutyryl-CoA sa potom ďalej premieňa pôsobením acyl-CoA dehydrogenázy na 2-metylkrotonyl-CoA (tiglyl-CoA), ktorá zároveň redukuje FAD:
Tieto dva kroky metabolizmu sú zdieľané s premenami leucínu a valínu a katalyzujú ich identické enzýmy, aj keď intermediáty sú rôzne.
Chrám svätého Mikuláša (Mavrovo)

Chrám svätého Mikuláša () je v súčasnosti už nefunkčný chrám Macedónskej pravoslávnej cirkvi z polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v dedine Mavrovo v Severnom Macedónsku.
Približne v období od marca do októbra je chrám čiastočne potopený vo vodách Mavrovskej priehrady. V minulosti bol hlavným chrámom dediny Mavrovo.
Lokalita.
Chrám svätého Mikuláša sa nachádza v severomacedónskej dedine Mavrovo na území bývalej kotliny Mavrovsko pole. V druhej polovici 20. storočia kotlinu zaliala novo vybudovaná priehrada Mavrovo a v súčasnosti je chrám po väčšinu roku zaliaty jej vodami.
Dejiny.
Výstavba chrámu sa začala v roku 1850 a bola ukončená v roku 1857.
Liturgie sa v chráme konali do 50. rokov 20. storočia. Koncom roku 1952 bola dokončená výstavba Mavrovskej priehrady a z tohto dôvodu bola väčšina ikon a ďalších cirkevných predmetov z budovy premiestnená do blízkeho menšieho chrámu. V chráme ostal ikonostas, ako aj ikony, ktoré namaľovaľ významný zograf Dičo Zograf z dediny Tresonče, ako aj niektoré cirkevné knihy. Tieto predmety tak boli potopené, neskôr však boli vyzdvihnuté a zreštaurované.
Okrem chrámu boli priehradou zatopené aj ďalšie domy dediny Mavrovo, tie už však neexistujú, keďže sa na rozdiel od chrámu, ktorý odoláva, pôsobením vody zrútili. Chrám bol dlhé roky úplne potopený, začiatkom 21. storočia sa však v dôsledku úbytku vody v priehrade objavil a od tej doby býva potopený iba čiastočne a nie po celý rok.
V roku 2008 bol v Mavrove pri brehu priehrady vysvätený nový Chrám svätého Mikuláša, ktorý bol postavený ako náhrada za pôvodný chrám.
V roku 2013 bol chrám získal prvé miesto na svete medzi "najkúzelnejšími opustenými cirkevnými stavbami" v zozname zverejnenom renomovaným americkým internetovým médiom "Huffington Post".
Charakteristika budovy.
Budova bola postavená rekanskými staviteľskými majstrami. Postavená bola z mramoru a žuly. Zachovaná je v pomerne dobrom stave, pri zatopení bol zničený interiér chrámu ako aj strop a strecha. Steny a zvonica však ostali v takmer pôvodnom vzhľade.
Výzdoba chrámu.
Ikony.
Prestolné ikony ikonostasu boli dielom významného macedónskeho zografa Diča Zografa. Boli zhotovené v priebehu roku 1855.
Stredonitrianska niva

Stredonitrianska niva je geomorfologická časť Nitrianskej nivy, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Zaberá územie nivy rieky Nitra medzi Nitrou a Partizánskym.
Polohopis.
Niva sa nachádza v severnej polovici strednej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá strednú časť podcelku Nitrianska niva. Rovinaté územie je pokračovaním severne susediacej Bebravskej a južne situovanej Dolnonitrianskej nivy. Okoliu dominuje Nitrianska pahorkatina, ktorá na juhu susedí s časťou Nitrianske vŕšky, na juhozápade nadväzuje Zálužianska pahorkatina, na západe Bojnianska pahorkatina, na severe Bánovská pahorkatina, na severozápade Drieňovské podhorie a na východe Tribečské podhorie. Na severe okrem Bebravskej nivy susedia aj Strážovské vrchy s časťami Vestenická brána a Drieňov, na severovýchode pokračuje údolie Nitry Oslianskou kotlinou, podcelkom Hornonitrianskej kotliny. Východne sa niva dotýka pohoria Tribeč a jeho častí Kolačnianska brázda a Kolačnianska vrchovina a na juhu podcelku Zobor. Osou územia je rieka Nitra, no zasahujú tu i kratšie úseky dolných tokov riek Bebrava, Nitrica a Radošinka. 
Stredonitrianska niva zasahuje do okresov Nitra a Topoľčany v Nitrianskom kraji a okresu Partizánske v Trenčianskom kraji. Z významných sídiel tu ležia mestá Nitra, Topoľčany a Partizánske a obce Skačany, Chynorany, Bošany či Zbehy.
Doprava.
Zo severu na juh vedie nivou Nitry cesta I/64 z Prievidze do Nitry, ktorú kopíruje aj železničná trať. Na túto cestu sú napojené regionálne významné cesty II/511 do Zlatých Moraviec, II/579 do Hradišťa, II/593 (súbežne s I/64) do Nitry, II/592 do Bánoviec nad Bebravou, II/499 do Piešťan a okrajom aj II/513 do Hlohovca a privádzač na cestu R1 do Trnavy. Južnou časťou prechádza významná trať do Leopoldova, na severozápade v Chynoranoch odbočuje trať do Trenčína. 
Chránené územia.
V tejto časti Podunajskej pahorkatiny leží prírodná rezervácia Chynoriansky luh, prírodná pamiatka Nitrica a chránený areál Brodziansky park.
Turizmus.
Rovinatá niva na severe Podunajskej pahorkatiny patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Atraktívne je najmä okolie Nitry, no tiež akvapark vo Veľkých Bielicach. Oblasťou vedie niekoľko cyklotrás.
Ruvo

Ruvo môže byť:
Izobutyrylkoenzým A

Izobutyrylkoenzým A (izobutyryl-CoA) je počiatočným materiálom pri biosyntéze mnohých prírodných produktoch, ktorý vznikajú pomocou polyketidsyntáz (PKS) alebo ich kombináciou s neribozomálnymi peptidovými syntázami (NRPS, teda PKS-NRPS systémov). Tieto produkty sa často používajú ako antibiotiká. Izobutyryl-CoA je takisto intermediátom v metabolizme valínu a štruktúrne je podobný ostatným intermediátom v katabolizme malých aminokyselín.
Metabolizmus.
V metabolizme valínu vzniká izobutyryl-CoA z 2-oxoizovalerátu pôsobením dehydrogenázy rozvetvených ketokyselín (BCKDH). V procese sa redukuje NAD+ a štiepi oxid uhličitý:
V prípade nedostatočnej aktivity BCKDH komplexu dochádza k hromadeniu 2-oxoizovalerátu. Mutácie v génoch, ktoré kódujú tento enzýmový komplex, majú za následok vznik choroby javorového sirupu.
Následne sa izobutyryl-CoA premieňa na metylakrylyl-CoA pomocou acyl-CoA dehydrogenázy, ktorá zároveň redukuje FAD:
Tieto dva kroky metabolizmu sú zdieľané s premenami leucínu a izoleucínu a katalyzujú ich identické enzýmy, aj keď intermediáty sú rôzne.
Zoznam prezidentov UEFA

Toto je zoznam prezidentov UEFA, riadiaceho orgánu európskeho futbalu.
Bebravská niva

Bebravská niva je geomorfologická časť Nitrianskej nivy, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Zaberá stredný a dolný tok rieky Bebrava v okolí Bánoviec nad Bebravou.
Polohopis.
Niva sa nachádza na severe strednej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá severnú časť podcelku Nitrianska niva. Rovinaté územie nadväzuje na južne situovanú Stredonitriansku nivu, patriacu do rovnakého podcelku. Úzky pás kopírujúci rieku Bebravu a jej blízke okolie potom susedí už len s Nitrianskou pahorkatinou a jej časťami Bánovská pahorkatina na východe a severozápade a Bojnianska pahorkatina na juhozápade. Osou územia je rieka Bebrava, no zasahujú tu i krátke úseky dolných tokov jej prítokov. Medzi najvýznamnejšie patrí Radiša, Livina, Svinica, Machnáč a Hydina. 
Bebravská niva zasahuje do okresov Bánovce nad Bebravou a Partizánske v Trenčianskom kraji. Z významných sídiel tu leží mesto Bánovce nad Bebravou a obce Rybany, Podlužany, Chynorany a Ostratice. 
Doprava.
Centrom oblasti je mesto Bánovce nad Bebravou, ktorým prechádza cesta I/9 z Trenčína do Novák a južným okrajom aj rýchlostná cesta R2. Z mesta smerom na juh vedie nivou cesta II/592 do Nadlíc, kde sa pripája na cestu I/64 z Prievidze do Nitry. Strednou a južnou časťou vedie súbežne s cestou II/592 aj železničná trať Trenčín – Chynorany. 
Chránené územia.
V tejto časti Podunajskej pahorkatiny leží iba na juhovýchode situovaná prírodná rezervácia Chynoriansky luh.
Turizmus.
Rovinaté územie v severnej časti Podunajskej pahorkatiny ponúka vhodné podmienky najmä na cykloturistiku. Z Podlužian a Bánoviec vedú do blízkych Strážovských vrchov značené turistické trasy.
Turistická značkovaná trasa číslo 2452

 Turistická značkovaná trasa číslo 2452 je krátka modrá trasa v Dolnomoravskom úvale, ktorá začína na rázcestí pri Kostole sv. Margity Antiochijskej v Kopčanoch a končí v Lužiciach. Dĺžka trasy je 10,3 km.
Bifenox

Bifenox je triviálny názov ISO pre organickú zlúčeninu používanú ako herbicíd. Pôsobí tak, že inhibuje enzým protoporfyrinogénoxidázu, ktorý je nevyhnutný pre syntézu chlorofylu.
História.
Nitrofenylétery sú dobre známou skupinou herbicídov, ktorých najstarším členom bol nitrofén, vynájdený firmou Rohm &amp; Haas a prvýkrát zaregistrovaný na predaj v roku 1964. Táto oblasť chémie sa stala veľmi konkurencieschopnou, keď spoločnosť Mobil Oil Corporation v roku 1969 podala žiadosť a v roku 1974 obdržala patent na štruktúrny analóg s metylesterovou skupinou –COOCH3 susediacou s nitroskupinou nitrofénu. Bifenox bol uvedený na trh pod značkou Mowdown v roku 1981. Medzitým si Rohm &amp; Haas v roku 1980 patentoval a vyvinul acifluorfén (ako jeho sodnú soľ s názvom Blazer). Obe zlúčeniny mali oveľa lepšie vlastnosti vrátane širšieho spektra herbicídneho účinku a dobrej bezpečnosti pre niektoré plodiny, vrátane sóje.
Syntéza.
Príprava bifenoxu prvýkrát opísaná v patente Mobil Oil Corporation zahŕňa ako posledný krok Ullmannovu kondenzáciu medzi draselnou soľou 2,4-dichlórfenolu a metyl-2-nitro-5-chlórbenzoovou kyselinou:
Mechanizmus pôsobenia.
Podrobný mechanizmus účinku nitrofénu, acifluorfénu a príbuzných difenyléterových herbicídov nebol v čase ich vynájdenia známy. Účinky viditeľné na celých rastlinách sú chloróza a vysychanie, na základe čoho bolo predložených niekoľko hypotéz týkajúcich sa interakcií na molekulárnej úrovni, ktoré by mohli vysvetliť tieto symptómy. Aktuálne akceptovaným vysvetlením poškodenia je, že tieto zlúčeniny inhibujú enzým protoporfyrinogénoxidázu, čo vedie k akumulácii protoporfyrínu IX v rastlinných bunkách. Táto látka je silný fotosenzibilizátor, ktorý aktivuje kyslík, čo vedie k peroxidácii lipidov. Na zabitie rastliny je potrebné svetlo aj kyslík.
Využitie.
Bifenox sa v súčasnosti nepoužíva v Spojených štátoch amerických, hoci v roku 1981 bol predmetom úplného regulačného preskúmania podľa vtedy nového procesu „Registration Standard“. V rámci Európskej únie sa pri schvaľovaní a autorizácii pesticídov používa dvojstupňový prístup. Po prvé, predtým, ako sa môže vytvorený výrobok dostať na trh, musí byť účinná látka schválená pre Európsku úniu. Po dosiahnutí tohto cieľa je potrebné požiadať o povolenie pre konkrétny výrobok v každom členskom štáte, do ktorého ho žiadateľ chce predávať. Potom nasleduje monitorovací program, aby sa zabezpečilo, že rezíduá pesticídov v potravinách sú pod limitmi stanovenými Európskym úradom pre bezpečnosť potravín. Bifenox je registrovaný na použitie proti burinám v plodinách vrátane obilnín, sóje, cukrovej repy a ryže. Vo Švajčiarsku môžu byť niektoré jeho zloženia použité v trávnikoch a sadoch.
Bifenox sa bežne aplikuje postemergentne (keď je v plodine viditeľná burina). Kontroluje alebo potláča širokú škálu druhov vrátane "Capsella bursa-pastoris", "Galium aparine", "Lamium purpureum", "Myosotis arvensis", "Papaver rhoeas", "Veronica hederifolia", "Veronica persica" a "Viola arvensis". Produkt sa zvyčajne používa v aplikačných dávkach 720 g aktívnej látky na hektár.
Slovenské národné futbalové mužstvo na EURO 2024

Toto je zostava slovenského národného futbalového mužstva, ktoré sa prebojovalo do osemfinále na Majstrovstvách Európy vo futbale 2024. Tím viedol ako hlavný tréner Francesco Calzona a asistentmi boli Simone Bonomi, Gianluca Segarelli a Marek Hamšík.
Na súpiske bolo 26 hráčov, z toho 3 brankári, 8 obrancovia, 7 záložníci a 8 útočníci.
Najlepším strelcom tímu a zároveň celého turnaja spoločne s ďalšími 5 hráčmi sa stál Ivan Schranz s 3 gólmi.
Drieňovské podhorie

Drieňovské podhorie je geomorfologická časť Nitrianskej pahorkatiny, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Leží severovýchodne od Partizánskeho.
Polohopis.
Nachádza sa na severe strednej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá severovýchodný okraj podcelku Nitrianska pahorkatina. Zvlnené územie tvorí prechodné pásmo medzi rovinatou Stredonitrianskou nivou na juhu a západe a severovýchodne ležiacim výbežkom Strážovských vrchov a ich časti Drieňov. Západný okraj vymedzuje niva rieky Nitrica, južný niva Nitry, ktoré odvádzajú vodu z celej oblasti. Centrálnu časť odvodňuje Kršteniansky potok, jediný významnejší tok v tejto časti Nitrianskej pahorkatiny. 
Drieňovské podhorie patrí do okresu Partizánske v Trenčianskom kraji. Na juhozápade tu okrajom zasahuje mesto Partizánske, na juhu ležia Malé a Veľké Kršteňany, na západe Skačany. 
Doprava.
Mestom Partizánske prechádza a južným okrajom nivou Nitry pokračuje cesta I/64 z Nitry do Novák, na ktorú sa tu pripája cesta II/579. Tá vedie západne údolím Nitrice z Hradišťa. Na tieto cesty sú napojené tunajšie sídla. Južne vedie údolím Nitry aj železničná trať Nové Zámky – Prievidza. 
Chránené územia.
V tejto plošne neveľkej časti Podunajskej pahorkatiny nie sú žiadne osobitne chránené územia.
Turizmus.
Zvlnené územie v severnej časti Podunajskej pahorkatiny ponúka vhodné podmienky na nenáročné túry a cykloturistiku. Zo Skačian vedie modro značený turistický chodník do lokality Varty v blízkych Strážovských vrchoch. Cez Skačany a Veľké a Malé Kršteňany prechádza cyklotrasa Bojnický okruh.
Susanne Gregor

Susanne Gregor (* 24. apríl 1981, Žilina) je rakúska spisovateľka slovenského pôvodu.
Životopis.
Susanne Gregor, pôvodným menom Zuzana Gregorová sa narodila v Žiline, kde absolvovala aj prvé tri ročníky základnej školy. V roku 1990 sa ako deväťročná s rodinou presťahovala do Horného Rakúska. Po maturite vyštudovala germanistiku a publicistiku na univerzite v Salzburgu. Po skončení štúdia vyučovala rok nemčinu na univerzite v New Orleanse v USA. Od roku 2005 žije vo Viedni.
V roku 2011 jej vyšiel prvý román "Kein eigener Ort" („Bez vlastného miesta“). Veľký úspech zožal v roku 2019 jej román "Das letzte rote Jahr" („Posledný červený rok“). Román opisuje historické udalosti roku 1989 v meste Žilina z pohľadu 14-ročného dievčaťa Miši. Posledným románom je "Wir werden fliegen", ktorý bol nominovaný pre Rakúsku Cenu Kníh 2023 a bol preložený aj do slovenčiny. Vyjde v lete 2024 pod názvom "Voľným pádom" (Vydavatelstvo Literárna Bašta, Banská Bystrica).
Meidias (hrnčiar)

Meidias () bol grécky hrnčiar, činný v Aténach približne v poslednej štvrtine 5. storočia pred Kr.
Signatúra hrnčiara Meidia ("ΜΕΙΔΙΑΣ EΠΟΙΗΣΕΝ", „Meidias to vyrobil“) sa nachádza len na jedinej keramickej váze, a to na hydrii v Londýne (British Museum - E224), podľa ktorej bol pomenovaný anonymný maliar tejto červenofigúrovej hydrie (Meidiov maliar). Britský diplomat a zberateľ umenia William Hamilton túto vázu získal v roku 1764 a predal ju v roku 1772 Britskému múzeu ako súčasť svojej prvej zbierky váz (súčasťou tejto zbierky bolo až 730 váz). Nemecký historik umenia Johann Joachim Winckelmann ju považoval za najkrajšiu vázu z celej jeho zbierky.
Veľká časť Hamiltonovej druhej zbierky sa v roku 1798 stratila v mori, keď sa loď HMS Colossus potopila pri ostrovoch Scilly. Približne tridsaťdvatisíc fragmentov Hamiltonových gréckych váz našli profesionálni potápači v rokoch 1976 až 1977 a sú zakonzervované Britským múzeom.
Hydria podpísaná hrnčiarom Meidiom bola vyrobená pravdepodobne počas posledných rokov peloponézskej vojny. Telo vázy je rozdelené na dve samostatné zóny ornamentálnym pásom. Horná scéna zobrazuje Dioskúrov Kastora a Polydeuka, ako unášajú dcéry messénskeho kráľa Leukippa. Dolná zobrazuje Herakla v záhrade Hesperidiek.
Gabriela Gajanová

Gabriela Gajanová (* 12. október 1999, Liptovský Mikuláš) je slovenská atlétka, venujúca sa behu na 800 metrov. V súčasnosti je členkou klubu AK ZŤS Martin. 
V roku 2017 na Majstrovstvách Európy v atletike do 20 rokov získala bronzovú medailu za beh na 800 m. Na majstrovstvách Európy v atletike v roku 2024 v talianskom Ríme získala striebro na 800 metrov. Gajanová v roku 2023 na World Athletics Continental Tour v Bellinzone zabehla 800 metrov za 1:58,78, čím prekonala kvalifikačný prah na letné olympijské hry 2024 v Paríži.
Kariéra.
Juniorská kariéra.
Behať začala, keď mala jedenásť rokov, predtým hrávala futbal. Neskôr začala aj s atletikou a s cezpoľným behom. Svoju prvú bežeckú súťaž Ondrášovsku horíčku odbehla v susednej obci Liptovská Ondrašová a aj napriek malým skúsenostiam ju vyhrala.
Gajanová sa na medzinárodnej súťaži prvýkrát zúčastnila v roku 2015, keď na Európskom letnom olympijskom festivale mládeže 2015 v Tbilisi vypadla v prvom kole behu na 400 metrov s časom 57,91 s a nedokázala sa kvalifikovať ani do finále štafety 4 x 100 metrov s časom 49,28. Rok na to získala v gruzínskom Tbilisi na ME v atletike do 17 rokov bronzovú medailu v behu na 800 m s časom 2:09,43 min. V júli 2017 na 24. juniorských majstrovstvách Európy v atletike v talianskom Grossete vyhrala bronzovú medailu v behu na 800 m. Vo finále 800 m behu dosiahla čas 2:07,15 min.. V roku 2018 skončila na MS do 20 rokov v Tampere štvrtá za 2:01,90 a kvalifikovala sa aj na ME v Berlíne, kde vypadla v predkole časom 2:02,57.
Seniorská kariéra.
Na Majstrovstvách Európy v atletike v Ríme vybojovala v júni 2024 striebornú medailu v behu na 800 m s časom 1:58,79 min, čím pre Slovensko získala prvú medailu z tohto podujatia od roku 2018, keď Matej Tóth v Berlíne vyhral striebro v chôdzi na 50 km.
Na Letných olympijských hrách 2024 v Paríži súťažila v behu na 800 metrov. V semifinálovom behu utvorila nový slovenský rekord. Jej čas 1:58,22 však na postup do finále nestačil a obsadila konečné 11. miesto.
Kyselina 3-metyl-2-oxovalérová

Kyselina 3-metyl-2-oxovalérová alebo kyselina 2-keto-3-metylvalérová je intermediát v rozklade izoleucínu. Jej konjugovanou zásadou je 3-metyl-2-oxovalerát (2-keto-3-metylvalerát). Je to izomér kyseliny 2-ketoizokaprónovej.
Štruktúra.
3-metyl-2-oxovalerát obsahuje jedno chirálne centrum, takže môže existovať v dvoch rôznych enantioméroch. 3-metyl-2-oxovalerát vznikajúci z izoleucínu má vždy konfiguráciu "S".
Metabolizmus.
3-metyl-2-oxovalerát vzniká z izoleucínu transamináciou. Reakciu katalyzuje aminotransferáza rozvetvených aminokyselín, pričom aminoskupina sa prenáša na 2-oxoglutarát za vzniku glutamátu:
3-metyl-2-oxovalerát sa potom premieňa na 2-metylbutyryl-CoA pôsobením dehydrogenázy rozvetvených ketokyselín (BCKDH), ktorá zároveň redukuje NAD+. V reakcii sa uvoľňuje oxid uhličitý:
Ak je aktivita BCKDH komplexu nedostatočná, dochádza k hromadeniu 3-metyl-2-oxovalerátu. Mutácie v génoch, ktoré kódujú tento enzýmový komplex, majú za následok vznik choroby javorového sirupu.
Kadaverín

Kadaverín je organická zlúčenina, ktorá obsahuje dve aminoskupiny, je to teda diamín. Je to bezfarebný kvapalina s nepríjemnou vôňou. V malom množstve sa nachádza v živých organizmoch, ale zvyčejne je spájaný s hnitím živočíšneho tkaniva. Kadaverín a putrescín sú dôvodom, prečo hnijúce mäso smrdí, avšak kadaverín prispieva i k iným nepríjemným zápachom.
Metabolizmus.
Kadaverín vzniká dekarboxyláciou lyzínu. Reakciu katalyzuje lyzíndekarboxyláza:
Kadaverín sa dá syntetizovať mnohými metódami, medzi ktoré patrí hydrogenácia glutaronitrilu a reakcie 1,5-dichlórpentánu.
História.
Kadaverín a putrescín prvýkrát opísal berlínsky doktor Luwdig Brieger (18491919) v roku 1885.
Receptory.
U dania pruhovaného bol identifikovaný vysokoafinitný receptor TAAR13c (z anglického "trace amine-associated receptor 13c", v preklade „receptor asociovaný so stopovo sa vyskytujúcimi amínmi 13c“), ktorý reaguje na kadaverín. Podľa molekulárneho modelovania a dockovacích experimentov sa u ľudí viaže kadaverín na väzbové miesta bielkovín TAAR6 a TAAR8.
Klinický význam.
U niektorých pacientov s poruchami metabolizmu lyzínu sa vyskytuje zvýšená hladina kadaverínu. Zápach, ktorý vzniká pri bakteriálnej vaginóze, je spájaný s kadaverínom a putrescínom.
Toxicita.
Akútna orálna toxicita kadaverínu predstavuje 2 000 mg na kilogram telesnej hmotnosti. Nad koncentráciu 2 000 ppm (180 mg na kilogram telesnej váhy na deň) neboli pozorované žiadne nežiaduce účinky.
Glutaronitril

Glutaronitril je nitril, ktorého vzorec je C3H6(CN)2. Jeho hydrogenáciou vzniká kadaverín.
Glutaronitril bol testovaný ako kosolvent pre lítiové batérie.
Metabolizmus.
Niektoré baktérie rodu "Pseudomonas" sú schopné využiť glutaronitril ako zdroj energie. Po analýze metabolizov bolo navrhnuté, že glutaronitril sa mení na 4-kyanobutyramid, kyselinu 4-kyanobutyrovú a nakoniec na kyselinu glutárovú. V procese sa štiepi amoniak.
Glutaronitril sa premieňa napríklad pôsobením alifatickej nitrilázy, ktorá mení nitrily na karboxyláty.
Casper Van Dien

Casper Van Dien (rod. "Casper Robert Van Dien Jr."; * 18. december 1968, Milton, Florida, USA) je americký herec.
Detstvo a mladosť.
Van Dien má holandský pôvod, jeho matka bola učiteľka v materskej škole, a jeho otec bol Veliteľom námorníctva a stíhací pilot. Vo Van Dienovej rodine je dlhá vojenská tradícia. Jeho starý otec bol počas druhej svetovej vojny námorníkom.
Kariéra.
Van Dien účinkoval v niekoľkých menších rolách v rôznych televíznych seriáloch a filmoch. 
V roku 1996 si Van Dien zahral vo filme B"eastmaster III: The Eye of Braxus". O rok neskôr, si zahral v životopisnom filme "James Dean James Dean: Race with Destiny", kde stvárnil hlavnú postavu, herca Jamesa Deana. V rovnakom roku si zahral po boku hercov ako Dina Meyer, Denise Richards a Jake Busey vo filme "Hviezdna pechota". 
V roku 1999 bol obsadený do filmu Tima Burtona, "Ospalá diera". O rok neskôr, účinkoval v televíznom seriáli "Titani", ktorý však nezískal pozitívny ohlas u televíznych divákov. 
V roku 2004 si zahral v sci-fi filme "Dracula 3000" spoločne sa raperom Cooliom a herečkou Erikou Eleniak. 
V roku 2013 Van Dien nahradil herca Matta Mullinsa v druhej sérii webovej série YouTube "Mortal Kombat: Legacy".
Od roku 2018 účinkoval v televíznom seriáli "All American".
Súkromný život.
V rokoch 1993 až 1997 bol Van Dien ženatý s Carrie Mitchum, s ktorou má dve deti. Od roku 1999 bola jeho manželkou herečka Catherine Oxenberg, s ktorou bol ženatý až do roku 2015. Majú spolu dve dcéry. Od roku 2018 je Van Dien ženatý s Jennifer Wenger.
HMS Colossus

HMS Colossus môže byť:
Glutarylkoenzým A

Glutarylkoenzým A (glutaryl-CoA) je intermediát v metabolizme lyzínu, hydroxylyzínu a tryptofánu. Je to tioester glutarátu a koenzýmu A.
Metabolizmus.
Glutaryl-CoA vzniká z 2-oxoadipátu pôsobením dehydrogenázy 2-oxokyselín, ktorá zároveň redukuje NAD+. Počas reakcie sa molekula viaže na koenzým A a uvoľňuje sa oxid uhličitý:
U ľudí sa následne glutaryl-CoA premieňa na glutakonyl-CoA a krotonyl-CoA. Tieto reakcie (dehydrogenácia a dekarboxylácia) sú katalyzované jedným enzýmom, glutaryl-CoA dehydrogenázou. Glutakonyl-CoA, ktorý vzniká v procese, ostáva viazaný na enzým a potom dochádza k jeho dekarboxylácii. V procese sa redukuje FAD:
Baktéria "Desulfococcus multivorans" obsahuje enzým, nedekarboxylujúcu glutaryl-CoA dehydrogenázu, ktorý katalyzuje len prvý krok reakcie (teda proces sa zastaví u glutakonyl-CoA, bez dekarboxylácie).
Tribečské podhorie

Tribečské podhorie je geomorfologická časť Nitrianskej pahorkatiny, podcelku Podunajskej pahorkatiny. Leží východne a juhovýchodne od Topoľčian.
Polohopis.
Nachádza sa v strednej časti Podunajskej pahorkatiny a zaberá východný okraj podcelku Nitrianska pahorkatina. Zvlnené územie tvorí prechodné pásmo medzi západne ležiacou rovinatou Nitrianskou nivou a východne situovaným pohorím Tribeč. Západným smerom tak susedí Stredonitrianska niva, časť Nitrianskej nivy, na juhu podcelky Zobor a Jelenec a východne časti Zlatnianske predhorie, Hornonitrianske predhorie, Skýcovská vrchovina a Kolačnianska brázda – všetky patriace pohoriu Tribeč. Západný okraj lemuje niva rieky Nitry, ktorá celú oblasť odvodňuje. Z významnejších prítokov podhorím preteká Vyčoma, Dršňa, Lišňa, Dubnica a Hunták. 
Tribečské podhorie zasahuje do okresu Partizánske v Trenčianskom kraji a okresov Topoľčany a Nitra v Nitrianskom kraji. V dlhom páse je viacero sídiel, z nich najvýznamnejšie sú Klátova Nová Ves, Bošany, Nitrianska Streda, Solčany, Oponice a Horné Lefantovce. 
Doprava.
Od severovýchodu na juhozápad prechádza celým územím cesta II/593, ktorá dopravne obsluhuje všetky tunajšie sídla. Tvorí súbežnú alternatívu k ceste I/64, spájajúcej Partizánske a Nitru nivou rieky Nitry. Súbežne s ňou vedie - mimo územia Tribečského podhoria aj železničná trať Nové Zámky – Prievidza a južným okrajom aj bývalá trať Zlaté Moravce – Lužianky, dnes končiaca v Dražovciach. 
Chránené územia.
Východný okraj s presahmi do podhoria lemuje hranica Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie, z maloplošných území je na južnom okraji chránený areál Huntácka dolina.
Turizmus.
Zvlnené územie na okraji Podunajskej pahorkatiny ponúka vhodné podmienky na nenáročné túry a cykloturistiku. Oblasťou vedie niekoľko cyklotrás a z obcí do blízkych hôr aj značené turistické chodníky. V okolí je viacero atraktívnych pamiatok, napr. Kostol svätého Michala archanjela (Veľký Klíž) či Oponický hrad.
Turistická značkovaná trasa číslo 8166

 Turistická značkovaná trasa číslo 8166 je krátka žltá trasa v Dolnomoravskom úvale a Chvojnickej pahorkatine, ktorá začína v Skalici na želebičnej stanici a končí na námestí v Skalici. Dĺžka trasy je 11 km.
2-metyl-3-hydroxybutyrylkoenzým A

2-metyl-3-hydroxybutyrylkoenzým A (2-metyl-3-hydroxylbutyryl-CoA, 2M3HBA) je intermediát v katabolizme izoleucínu.
Metabolizmus.
2-metyl-3-hydroxybutyryl-CoA vzniká z tiglyl-CoA pôsobením enoyl-CoA hydratázy:
Následne sa premieňa na 2-metylacetoacetyl-CoA pôsobením 3-hydroxy-2-metylbutyryl-CoA dehydrogenázy (3H2MBD). Oxidačným činidlom je NAD+:
Nedostatočná aktivita tohto enzýmu sa prejavuje ochorením známym ako 2-metyl-3-hydroxybutyrová acidúria s rôznymi symptómami, všetobecne však stratou mentálnych i motorických schopností a hypotóniou (nízkym svalovým napätím). V roku 2005 bolo bolo známych 7 pacientov s touto poruchou. 2M3HBA možno použiť ako marker pre túto poruchu.
Riva presso Chieri

 
Riva presso Chieri, bežne nazývaná Riva di Chieri (piemontsky: "Riva 'd Cher"), je obec ("comune") Metropolitného mesta Turín v talianskom regióne Piemont, ktorá sa nachádza asi 15 km juhovýchodne od Turína. Má rozlohu 35,8 km².