Gottlieb Söhngen

Gottlieb Clemens Söhngen (* 21. máj 1892, Kolín nad Rýnom† 14. november 1971, Mníchov) bol nemecký katolícky teológ a filozof.
Život.
Po ukončení štúdia na "Kaiser-Wilhelm-Gymnasium" v Kolíne nad Rýnom študoval Gottlieb Söhngen filozofiu a katolícku teológiu na univerzitách v Mníchove, Bonne, Kolíne nad Rýnom a Tübingene. K jeho učiteľom patrili Oswald Külpe a Clemens Baeumker, u ktorého v roku 1914 aj promoval. Téma jeho dizertačnej práce z filozofie znela: „O analytických a syntetických súdoch. Historicko-kritické skúmanie logiky súdu.“ ("Ueber analytische und synthetische Urteile. Eine historisch-kritische Untersuchung zur Logik des Urteils.")
V roku 1917 bol vysvätený za kňaza. V rokoch 1924 až 1930 pracoval v "Albert-Magnus-Akademie" v Kolíne nad Rýnom.
Doktorát z teológie získal v roku 1930. Témou dizertácie bolo: „Bytie a predmet. Scholastická axioma "ens et verum convertuntur" ako základ metafyzickej a teologickej špekulácie.“ ("Sein und Gegenstand. Das scholastische Axiom" ens et verum convertuntur "als Fundament metaphysischer und theologischer Spekulation.")
V roku 1931 sa habilitoval na univerzite v Bonne prácou: „Účasť na Božom poznaní“ ("Teilhabe am göttlichen Wissen"). Vyučoval tu až do roku 1937. Veľký vplyv mal na neho teológ Arnold Rademacher.
V roku 1937 prijal profesorské miesto na "Lyceum Hosianum" v Braunsbergu.
Do Bonnu sa vrátil v roku 1946 ako hosťujúci profesor.
Od roku 1947 pôsobil Söhngen v Mníchove ako profesor propedeutiky a fundamentálnej teológie. Práve tu sa pokúsil vytvoriť syntézu súčasnej a scholastickej filozofie, ktorá by dokázala poskytnúť odpovede na otázky modernej doby.
Profesor Gottlieb Söhngen je úzko spätý aj so životným príbehom Josepha Ratzingera, neskoršieho pápeža Benedikta XVI. V roku 1950/51 podnietil tému Ratzingerovej dizertačnej práce: „Boží ľud a Boží dom v Augustínovej náuke o cirkvi“ ("Volk und Haus Gottes in Augustins Lehre von der Kirche"). A je to tiež predovšetkým Söhngenova zásluha, že Ratzingerova habilitačná práca – „Teológia dejín svätého Bonaventuru“ ("Die Geschichtstheologie Bonaventuras", 1955) – nakoniec, napriek veľkým výhradám profesora Michaela Schmausa, nebola odmietnutá.
Söhngen bol v rokoch 1936 až 1942 vydavateľom knižnej edície „Hraničné otázky teológie a filozofie“ ("Grenzfragen zwischen Theologie und Philosophie"). Bol známy aj ako kritik neoscholastiky.
Pápež Pavol VI. udelil v roku 1968 Söhngenovi titul "Čestný prelát Jeho Svätosti".
Gottlieb Söhngen zomrel 14. novembra 1971 v Mníchove. Posledná rozlúčka sa konala 19. novembra 1971 v kolínskom farskom kostole sv. Agnesy. Homíliu predniesol Joseph Ratzinger:„"Jeho veľkosť, no zároveň i osud, spočívali v šírke jeho myslenia. Kto si totiž kladie takéto obsiahle otázky, nedokáže predložiť nejakú uzavretú, úzku syntézu. A Söhngen si bol toho vedomý. Vedel, že hodina teologických súm zatiaľ znovu neodbila. Vedel, že sa musí uspokojiť s fragmentami. Ale vždy sa snažil v týchto fragmentoch nazerať celok. Premýšľať o fragmentoch z pohľadu celku. Uchopiť fragmenty ako odrazy celku. Týmto je zároveň naznačený aj jeho základný duchovný postoj: Söhngen bol človekom, ktorý sa radikálne a kriticky pýta. A ani my si dnes tieto otázky nekladieme radikálnejšie, než to robil on. Ale súčasne bol Söhngen človekom radikálne veriacim."“