burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kalifornia (hmlovina)

Hmlovina Kalifornia alebo NGC 1499 je emisná hmlovina nachádzajúca sa v súhvezdí Perzeus. Objavil ju Edward Emerson Barnard v roku 1884.
Vo svojich obrysoch sa táto hmlovina nápadne podobá Kalifornii na západnom pobreží Spojených štátov. Napriek tomu, že leží v súhvezdí Perzeus, patrí táto hmlovina do ramena Orióna rovnako ako Slnko. Kalifornia je od nás vzdialená 1500 svetelných rokov a je dlhá zhruba 100 svetelných rokov. Je to typický príklad emisnej hmloviny, žiari totiž jasným červeným svetlom. K žiareniu ju pravdepodobne núti jasná, mladá, horúca modrastá hviezda zéta Persei (Menkib). Má však nízku plošnú jasnosť a opticky sa nedá zachytiť, ale možno ju zachytiť na snímkach s dlhou expozičnou dobou.
Tarantula (hmlovina)

Hmlovina Tarantula alebo NGC 2070, prípadne 30 Doradus je oblasť H II v súhvezdí Mečiar a v severovýchodnej časti Veľkého Magellanovho mraku, je to najjasnejší objekt v tejto galaxii. Názov dostala pre svoj vzhľad, pripomína pavúka tarantulu. Je taká rozsiahla, že keby sa nachádzala tak ďaleko ako známa hmlovina Orión, tak by pokrývala na nebeskej sfére plochu približne veľkosť 60 mesačných splnov.
Najskôr bola kategorizovaná ako hviezda, že ide o hmlovinu určil francúzsky astronóm Nicolas Louis de Lacaille. V tejto hmlovine sa nachádza, okrem iných, veľmi mladá hviezdokopa R136. V roku 1987 dorazilo na Zem z Tarantuly svetlo supernovy SN 1987A.
Hviezdokopa R136.
V hmlovine Tarantula sa okrem iného nachádza aj veľmi mladá hviezdokopa R136. V roku 2001 v nej objavili astronómovia Philip Massey, Laura R. Penny a Julia Vukovich hviezdu, ktorá bola v tej dobe považovaná za najväčšiu známu vo vesmíre. Táto hviezda spektrálnej triedy O3 je jedna zo zložiek spektroskopickej a zákrytovej dvojhviezdy R136-38. Pomocou spektrografu umiestenom na Hubbleovom vesmírnom ďalekohlade boli presne namerané parametre vzájomného obehu zložiek tejto dvojhviezdy a z nich následne bola presne určená aj ich hmotnosť. Hmotnosť väčšej hviezdy v tomto páru je 56,9 ± 0,6 M☉, jej priemer je asi 2x väčší ako priemer Slnka (t. j. asi 12,6×106 km), jej povrchová teplota 50 000 K. Slabšia zložka tejto dvojhviezdy je hviezda spektrálnej triedy O6 s priemerom 6,4 slnečných priemerov a teplotou 42 000 K. Obežná doba je tri dni a deväť hodín.
Priemer (štatistika)

Priemer v štatistike a matematike je označenie pre takú strednú hodnotu, ktorá je počítaná zo všetkých jednotiek štatistického súboru.
Hlavné príklady priemerov:
Delenie priemerov:
Stredná hodnota

Stredná hodnota v štatistike môže byť:
Stredná hodnota (stred súboru)

Stredná hodnota je jednoduchá číselná charakteristika slúžiaca na meranie úrovne (polohy) štatistického rozdelenia hodnôt, pomocou ktorej možno nahradiť a zovšeobecniť hodnoty štatistického súboru. 
Počíta sa z absolútnych alebo z pomerných čísel.
Delí sa na dva druhy:
Štatistický súbor

Štatistický súbor je súbor štatistických jednotiek so spoločnou vlastnosťou, neprázdna konečná množina N objektov štatistického skúmania. Vo fyzike napr. sústava častíc; v ekonomike: napr. sústava domácností.
Počet všetkých štatistických jednotiek v súbore sa nazýva "rozsah súboru".
Delenia.
Podľa úplnosti:
Podľa hypotetickosti:
Štatistická jednotka

Štatistická jednotka je elementárna jednotka, prvok štatistického pozorovania, prvok množiny M štatistického súboru. Spájajú sa do štatistických súborov. 
Môžu to byť napríklad osoby (zamestnanci podniku), organizácie, veci, udalosti, zvieratá a podobne. Musia byť presne vymedzené z vecného, priestorového aj časového hľadiska.
Spoločné vlastnosti štatistických jednotiek označujeme ako štatistické znaky (napr. pre zamestnancov sú to mzda, vek, platová trieda, vzdelanie, odpracované roky a podobne).
Mapa

Mapa je zjednodušené zobrazenie priestoru, navigačná pomôcka, ktorá zdôrazňuje vzťahy medzi objektmi v priestore. Najčastejšie je mapa dvojrozmerné, geometricky presné zobrazenie trojrozmerného priestoru, ale existujú aj plastické mapy. Ak mapy zobrazujú zemský povrch (alebo jeho časť), označujú sa ako geografické mapy, ak zobrazujú napr. hviezdnu oblohu, označujú sa ako hviezdne mapy. Existuje veľké množstvo špeciálnych tematických máp.
Vedné odvetvie tvorby máp sa nazýva kartografia. Mapa je základným výrazovým prostriedkom geografie.
Geografické mapy.
Mapy tohto typu zachytávajú v zmenšenej forme základné črty zemského povrchu. Možno na nich sledovať polohu, orientáciu, vzťahy prírodných a ľudských výtvorov, vybraných a hodnotených v súlade s účelom mapy. Mapy však nie sú len obrazom zemského povrchu ale môžu vyjadrovať aj súvislosti medzi rôznymi prírodnými a socio-ekonomickými javmi. Možno pomocou nich sledovať napr. postupné zmeny krajiny v čase.
Pri konštrukcii geografických máp je významným faktorom kartografické zobrazenie, ktorého výber má vplyv na skreslenie (uhlov, plôch alebo dĺžok) a výber tvaru obrazu geografickej siete. Dôležitou súčasťou geografických máp je sú kartografické symboly, ktorých významy sú uvedené v legende. Podstatným znakom máp je mierka mapy, ktorá je hlavným ukazovateľom jej podrobnosti. Mapy zobrazujúce zemský povrch sa označujú topografické mapy. Podrobné mapy veľkých mierok sa označujú ako plány. Súbor viacerých máp sa označuje atlas.
Hviezdne mapy.
Hviezdna mapa zobrazuje hviezdnu oblohu alebo jej časť, takým spôsobom, že hviezdy a iné objekty sú znázornené podľa polohy a jasnosti. Mapy tohto typu slúžia na vyhľadávanie nebeských objektov, ktoré sú referenčnými objektami pri zakresľovaní polohy novoobjavených telies. Môžu slúžiť aj na navigáciu, najmä v námorníctve alebo letectve. Sú zhotovované pre rôzne odbodbia roka
Mapa (rozlišovacia stránka)

Mapa môže byť:
Map

Map (angl.) môže byť:
MAP môže byť:
3. storočie

3. storočie je storočie, ktoré trvalo od roku 201 do roku 300.
1. tisícročie | 2. tisícročie | 3. tisícročie
1. storočie | 2. storočie | 3. storočie | 4. storočie | 5. storočie | 6. storočie
0. roky | 10. roky | 20. roky | 30. roky | 40. roky
50. roky | 60. roky | 70. roky | 80. roky | 90. roky
Sojuz 14

Sojuz 14 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Vyniesol kozmonautov Arťuchina a Popoviča na kozmickú stanicu Saľut 3. Misia bola súčasťou sovietskeho programu Almaz na vyhodnotenie vojenských možností pilotovaných letov. Samozrejme v čase letu nebola jeho vojenská povaha a vojenská povaha samotnej stanice sovietskymi oficiálnymi miestami oznámená.
Priebeh letu.
Kozmická loď s dvoma kozmonautmi na palube odštartovala pomocou rovnomennej rakety z kozmodrómu Bajkonur večer 3. júla 1974. Po dvoch dňoch letu sa loď podarilo pripojiť k sovietskej orbitálnej stanici Saľut 3 pomocou automatiky a na posledných 100 metroch ručne. Potom obaja členovia posádky prestúpili na stanicu.
Posádka testovala schopnosti orbitálnej stanice ako pilotovaného vojenského satelitu. Zároveň testovali systémy Almaz ako aj solárne panely. Boli uskutočnené aj lekárske vyšetrenia s aparatúrou Polynom 2M. Aby eliminovali pôsobenie beztiažového stavu, kozmonauti každý deň dve hodiny posilňovali. Vďaka tomu boli schopní samostatne vystúpiť z pristávacieho modulu ich kozmickej lode na konci celej misie. Počas letu kozmonauti vyhotovili spektrogramy horizontu Zeme a snímkovali povrch, najmä Áziu a Atlantický oceán. Súbežne boli do programu TROPEX 74 zapojené ďalšie sovietske družice Meteor. Počas ich dvojtýždňového pobytu na orbitálnej stanici kozmonauti vykonali všetky vojenské úlohy a rôzne medicínske experimenty. Podľa výslednej správy boli všetky ciele misie splnené.
Prípravy na pristátie sa uskutočnili počas predposledného dňa letu. Deň potom, 19. júla, sa posádka obliekla do skafandrov, prestúpila do Sojuzu a začala zostup. Počas neho sa odpojili a zhoreli časti Sojuzu okrem kabíny. Vo výške 7 km sa otvoril padák a nad zemou sa zapojili pristávacie motory. K pristátiu kabíny došlo 19. júla s odchýlkou iba 2 km v pristávacej oblasti 140 km juhovýchodne od Džezkazganu v Kazachstane.
Tropická cyklóna

Tropická cyklóna (zastarano: tropický cyklón, cyklón, tropický orkán, zriedkavo: uragán) je cyklóna (tlaková níž) nad tropickými oblasťami oceánov, najčastejšie v pásmach medzi 5 až 20 ° severnej a južnej zemepisnej šírky. Na rozdiel od mimotropickej cyklóny je tropická cyklóna (pri zemi) hlbšia a je menej široká. Posledné štádium tropickej cyklóny (alebo v širšom zmysle všetky štádiá tropickej cyklóny) má v závislosti od geografického umiestnenia rôzne špeciálne označenia, najmä tieto: cyklón (tropická cyklóna v užšom zmysle), tajfún, hurikán a willy willy.
Opis.
Priemer tropickej cyklóny je spravidla niekoľko sto kilometrov. Dosahujú rýchlosť viac ako 120 km/h.
Hoci môžu byť veľmi nebezpečné a ničivé, sú tropické cyklóny dôležitou časťou atmosférického obehového systému, ktorý presúva teplo z rovníkovej oblasti smerom k vyšším zemepisným šírkam.
Štádiá.
Tropická cyklóna sa podľa jej intenzity delí na tieto štádiá:
Röntgen (rozlišovacia stránka)

Röntgen môže byť:
Alois Alzheimer

Alois Alzheimer alebo Aloysius Alzheimer (* 14. jún 1864 – † 19. december 1915) bol nemecký psychiater a neuropatológ, spolupracovník Emila Kraepelina, ktorý prvý opísal symptómy ochorenia známeho ako Alzheimerova choroba.
Prvý raz pozoroval chorobu u pacientky v roku 1901 a po jej smrti uverejnil pitevný nález na jej mozgu v roku 1906. 
Narodil sa v malom meste Marktbreit v Bavorsku, kde jeho otec slúžil ako notár. Alzheimer navštevoval univerzity v Aschaffenburgu, Tübingene, Berlíne a Würzburgu. Lekársky titul získal v roku 1887 na Würzburgskej univerzite. Nasledujúci rok strávil 5 mesiacov pri duševne chorej žene. Potom nastúpil ako lekár do „Mestského ústavu pre bláznov a epileptikov“ vo Frankfurte ("Städtische Anstalt für Irre und Epileptiche"). Dekanom ústavu bol Emil Sioli (1852-1922). Spoznal sa tu s ďalším neurológom Franzom Nisslom (1860-1919). Na väčšinu Alzheimerovej neskoršej práce na patológii mozgu sa použila Nisslova metóda strieborného farbenia histologických rezov.
Alzheimer bol spoluzakladateľ a vydavateľ nemeckého časopisu "Zeitschrift für die gesamte Neurologie und Psychiatrie" ("Časopis všeobecnej neurológie a psychiatrie"). Nikdy nenapísal knihu, ktorej by dal sám meno. Ochorel vo vlaku do Vroclavu, cestou na univerzitu, kde mu bol udelený titul profesora psychiatrie (1912). Najpravdepodobnejšie dostal streptokokovú infekciu, následne reumatickú horúčku a zlyhali mu obličky. Zomrel na zlyhanie srdca vo veku 51 vo Vroclave v Poľsku.
Richard Leakey

Richard Erskine Frere Leakey (* 19. december 1944, Nairobi, Keňa† 2. január 2022) bol kenský paleontológ, archeológ a politik, do marca 1994 predseda Kenského národného múzea.
Životopis.
Jeho rodičmi boli archeológovia a antropológovia Mary a Louis Leakey.
Strednú školu nedokončil a živil sa ako organizátor safari.
Preslávili ho výskumy na východnom brehu jazera Turkana, kde v roku 1984 našiel kostru asi deväťročného chlapca druhu Homo ergaster, známu ako KNM-WT 15000 alebo "turkanský chlapec".
V roku 1993 utrpel leteckú nehodu, následkom ktorej mu museli amputovať obe nohy.
V roku 1995 patril k zakladateľom opozičnej strany "Safina" (Archa Noemova), v rokoch 1999 až 2001 zasadal v kenskej vláde. Od roku 2002 prednášal antropológiu na Stony Brook University v USA.
Roku 2004 sa stal riaditeľom programu na ochranu divokej prírody "WildlifeDirect".
Od roku 2007 pôsobil v kenskej pobočke organizácie Transparency International. Angažoval sa v boji proti plánu tanzánskej vlády postaviť diaľnicu cez národný park Serengeti.
Označoval sa za ateistu a žiadal, aby sa vo všetkých školách učilo o evolúcii.
Literatúra.
Je autorom publikácií:
George Davis Snell

George Davis Snell (* 19. december 1903, Bradford, Massachusetts, USA – † 6. jún 1996, Bar Harbor, Maine) bol americký genetik. 
Spolu s Barujom Benacerrafom a Jeanom Daussetom získali v roku 1980 Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu, za objav génov hlavného histokompatibilného komplexu. Tieto gény kódujú molekuly na bunkovom povrchu, ktoré sú dôležité pre imunitný systém, aby rozlíšil vlastné bunky od cudzích.
Životopis.
Snell sa narodil v Bradford. Titul Ph.D. získal na Harvardovej univerzite v roku 1930. V roku 1935 sa dostal do "The Jackson Laboratory".
V roku 1988 publikoval knihu "Search for a rational ethic".
Paul Lincke

Paul Karl Emil Lincke (* 7. november 1866, Berlín, Nemecko – † 3. september 1946, Hahnenklee), bol nemecký operetný skladateľ, zakladateľ berlínskej operety.
Životopis.
Jeho otec, maliar a neskôr zamestnanec magistrátu, bol tiež huslistom v malej kapele. Zomrel v roku 1871 na čierne kiahne a matka Paula Linckeho ostala sama s troma deťmi. Keďže Linckeho to od začiatku tiahlo k hudbe, stal sa v roku 1880 píšťalkárom v mestskej kapele vo Wittenbergu. Po návrate to Berlína sa stal v roku 1884 fagotistom v Central-Theater, o rok neskôr prešiel do Ostend-Theater (neskôr známy ako Rose-Theater), kde sa postupne dostával aj k dirigovaniu. Od roku 1887 dirigoval v Könistadtischen Theater a od roku 1890 v Parodietheater am Moritzplatz až napokon v roku 1893 zakotvil vo varieté Apollo, kde začal komponovať prvé piesne, napr. "Die Gigerl-Königin", "Wenn die Blätter leise rauschen", "Ach Schaffner, lieber Schaffner". Varieté Apollo uvádzalo jednodejstvové operety a tak Linke začal komponovať svoje prvé operety. Po pár neúspešných pokusoch bola jeho prvým úspechom opereta "Die Speeamazone" (1896). Úspech ho povzbudil a v tom istom roku skomponoval aj ďalšiu operetu, "Der deutsche Michel" pre Ostend-Theater. Po uvedení nasledujúcej operety "Venus auf Erden" (1897) odišiel na dve sezóny do Paríža za šéfa orchestra do Folies Bergéres. Po návrate napísal svoje najúspešnejšie dielo, operetu "Frau Luna" (1899). Táto vedecko-fantastická opereta oslavujúca priekopníkov letectva, bola nielen veľkým úspechom pre autora, ale znamenala aj založenie berlínskej operety. Aj keď napokon berlínska opereta nikdy nedosiahla úspechy a kvality svojej viedenskej sestry (alebo skôr „matky“), niektoré jej vrcholné diela sa hrajú dodnes a Frau Luna patrí nepochybne medzi ne.
V nasledujúcom období Lincke skomponoval viacero operiet, z ktorých úspech dosiahli hlavne jeho skoršie diela, "Im Reiche des Indra" (1899), "Loreley" (1900) a "Lysistrata" (1902). Skomponoval tiež dve veľké revue pre Metropol-Theater, "Donnerwtter –tadellos" (1908) a "Halloh, die grosse Revue" (1909), tým však jeho hviezda zhasla, a žiadne z jeho nasledujúcich diel už nemalo väčší úspech. Po skončení prvej svetovej vojny prestal komponovať, lebo sa mu nepáčil nový štýl hudby. Zaoberal sa len vedením vydavateľstva Apollo (Apollo-Verlag), ktoré sám založil, prípadne občasným hosťovaním v rôznych kapelách. Nástup nemeckého nacionalizmu znamenal dôraz na nemeckú kultúru, a medzi iným aj renesanciu Linckeho operiet. V roku 1936 sa stal čestným prezidentom zväzu nemeckých skladateľov. V roku 1940 mal Lincke v Hamburgu premiéru svojej poslednej operety "Ein Liebestraum". Pri príležitosti 75. narodenín dostal Lincke od mesta Berlín čestné občianstvo (1941) a neskôr vyznamenanie Goetheho medailou (1942). O rok neskôr ho vymenovali za profesora. Pri bombardovaní Berlína prišiel o svoj byt, potom aj o bankové konto. Počas kapitulácie Nemecka sa nachádzal v obnovenom Česko-Slovensku, odkiaľ išiel najprv do Bavorska a potom za priateľmi do Goslaru, kde takmer 80. ročný zomrel.
Alan Lloyd Hodgkin

Sir Alan Lloyd Hodgkin (* 5. február 1914, Banbury, Spojené kráľovstvo – † 20. december 1998, Cambridge) bol britský fyziológ a biofyzik. 
V roku 1963 spolu s J. C. Ecclesom a A. F. Huxleyom) získal Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu za objav iónového mechanizmu membrány nervových buniek.
Cyklón

Cyklón môže byť:
NGC 2736

Hmlovina Ceruzka, alebo NGC 2736, je hmlovina vo súhvezdí Plachty. Bola objavená Johnom Herschelom v roku 1834.
Samuel Mudd

Samuel Alexander Mudd (* 20. december 1833, Maryland, USA – † 10. január 1883, Maryland, USA) bol americký lekár a neskôr politik, ktorý ošetroval Johna Wilkes Bootha, atentátnika amerického prezidenta Abrahama Lincolna. Kvôli tomu bol obžalovaný zo sprisahania.
NGC 3372

NGC 3372, alebo Hmlovina Eta Carinae je difúzna hmlovina, jedna z najväčších oblastí H II v našej Mliečnej ceste. Objavil ju Nicolas-Louis de Lacaille v roku 1751. V jej vnútri sa nachádza premenná hviezda Eta Carinae, ktorá je jedna z najnestabilnejších hviezd. Vybuchla ako nova v roku 1843 a po pár tisícoch rokov vybuchne ešte raz. Je od nás vzdialená približne 9 000 ly. Nachádza sa v súhvezdí Kýl.
Christian-Albrechts-Universität zu Kiel

Univerzita Christiana Alberta v Kieli (nem. Christian-Albrechts-Universität zu Kiel; skratka: CAU) je univerzita v meste Kiel v Nemecku. Bola založená v roku 1665 na výučbu kňazov a vládnych úradníkov. Bola to najsevernejšie položená univerzita Svätej rímskej ríše nemeckého národa. Počas 19. storočia študovalo a pracovalo v Kieli veľa dôležitých učencov.
Bola to jedna z prvých vysokých škôl, ktorá uposlúchla výzvu nacistického režimu a v roku 1933 prepustila veľa profesorov a študentov, ako napríklad Ferdinanda Tönniesa alebo Felixa Jacobyho. Budovy univerzity boli počas druhej svetovej vojny silno poškodené a po vojne boli z veľkej časti znovupostavené na inom mieste. V školskom roku 2004/2005 navštevovalo univerzitu takmer 21 tisíc študentov.
Tykadlá (galaxie)

Tykadlá (označenie NGC 4038 a NGC 4039) sú interagujúce galaxie, ktoré objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. februára 1785. Nachádzajú sa v súhvezdí Havran. Zrážka nastala pred 900 miliónmi rokov a spôsobila pár zakrivených prúdov hviezd, ktoré sa podobajú na tykadlá hmyzu - odtiaľ názov.
Zdanlivá jasnosť Tykadiel je 10,3 + 10,4.
Novo mesto

Novo mesto je mesto v Slovinsku. Nachádza sa na juhu krajiny v blízkosti hraníc s Chorvátskom. Cez mesto preteká rieka Krka. Patrí medzi najväčšie mestá v Slovinsku.
História.
Mesto vzniklo v roku 1365. Bolo založené na dovtedy neosídlenom mieste v meandri rieky Krka. Mesto sa pôvodne volalo Rudolfovo (Rudolfswerth), po kniežati Rudolfovi. Až do roku 1768 bolo opevnené hradbami, preto ho Turci pri ťažení na Balkáne nedobyli. V 19. storočí v meste krátko vládli Francúzi. Do roku 1918 bolo súčasťou Rakúsko-Uhorska. Po prvej svetovej vojne mesto pripadlo Kráľovstvu južných Slovanov. Počas druhej svetovej vojny bolo súčasťou talianskeho záboru. Od roku 1943 patrilo Nemeckej ríši. Po skončení druhej svetovej vojny mesto patrilo Juhoslávii. V polovici 20. storočia sa mesto zmodernizovalo. Pribudli výrobné závody, školy a nové budovy. Od roku 1991 mesto pripadlo Slovinsku.
Priemysel.
Mesto je známe vďaka automobilovému priemyslu - sídli tu závod Industrija motornih vozil (REVOZ). Taktiež sa tu nachádza aj farmaceutický závod Krka. 
Občianska vybavenosť.
V meste sa nachádza 5 základných škôl, stredné školy a vysokoškolské centrum. Možno tu nájsť aj tri železničné stanice, nákupné centrá, parky, múzeá, futbalový štadión, bežeckú dráhu, nemocnicu, kostoly a aj niekoľko cintorínov.
Rímsko-nemecká ríša

Rímsko-nemecká ríša (nesprávne(?) "Rímskonemecká ríša"; v nemeckej odbornej literatúre aj "Stará ríša"; hovorovo "Nemecká ríša"; alebo zriedkavo "deutsch-römisches Reich") je moderný, umelý názov pre zaniknutý nadštátny celok v stredozápadnej Európe prevažne zhruba na území dnešného Nemecka, Česka, Rakúska, Slovinska, častiach Poľska a Francúzska a v istom období aj Švajčiarska, Holandska a severného Talianska. Išlo o vedomé symbolické nadviazanie na Rímsku ríšu ako aj ríšu Karola Veľkého.
Jeho skutočný názov znel:
Vládcovia mali titul kráľ alebo cisár (Rímskej ríše/Svätej rímskej ríše a pod.). Kráľov vyberali samotní ríšski vazali nazývaní kurfirsti.
Hoci sa pojem "Romanum imperium" (Rímska ríša) používal už vo Franskej ríši v titule Karola Veľkého (od roku 800), ktorý formálne (ale len prechodne) „obnovil“ Rímsku ríšu, Rímsko-nemecká ríša fakticky vznikla až roku 962 korunováciou Otta I. za cisára. Aj tu si treba uvedomiť, že sám Otto nemal v pláne zakladať nejakú „ríšu“ a bol iba kráľom Nemeckého kráľovstva (resp. Východofranskej ríše), ktorý bol pápežom „povýšený“ na cisára. Súdobé vedomé a systematické chápanie Rímsko-nemeckej ríše ako zvláštneho politického celku sa objavuje vlastne až od 11. storočia.
Ríša pozostávala pôvodne územne z Nemeckého kráľovstva (Nemeckej ríše) (vrátane Čiech a Moravy, Rakúska a pod.) + Talianskeho kráľovstva + od roku 1032 Burgundska. Nemecké kráľovstvo, a o to viac Rímsko-nemecká ríša, boli až do konca svojej existencie vlastne len voľným zväzkom štátov (ktorých najmä v Nemecku bolo neúrekom) a moc vládcov bola slabá a stále klesala. Za cisára Fridricha I. Barbarossu (doložené 1157) bol doplnený prívlastok „svätá“ v názve („svätá ríša“), od roku 1254 je doložený tvar „Svätá rímska ríša“ a okolo roku 1450 (doložené 1474) sa prvýkrát vyskytuje dodatok „nemeckého národa“, ktorý sa oficiálne používal zhruba od roku 1512/1519. V roku 1648 Rímsko-nemecká ríša stratila Švajčiarsko, Nizozemsko, Alsasko a väčšinu Talianska, a stala sa už len formálnou konfederáciou vtedy asi 300 samostatných štátov. Ríša zanikla v roku 1806 počas napoleonských vojen po vzniku rýnskeho spolku.
Tykadlá

Tykadlá môže byť:
Nemecká ríša

Nemecká ríša () môže byť:
Destiny (ISS)

Destiny je americký laboratórny modul, súčasť Medzinárodnej vesmírnej stanice. Má dĺžku a priemer . Vynesený bol 7. februára 2001 raketoplánom Atlantis pri misii STS-98 a 10. februára bol pripojený k modulu Unity. V module môže byť umiestnených celkovo 23 skríň (päť na podlahe, šesť po stranách a na strope) s experimentami a nákladom. Kvôli obmedzenej hmotnosti však bol vypustený len s 5 skriňami, ďalších 6 bolo dopravených raketoplánom Discovery počas misie STS-102. Každá skriňa váži približne .
Zvezda

Zvezda (služobný modul) je modul Medzinárodnej vesmírnej stanice. Je základom ruskej časti stanice. Postavila ho firma RKK Energia. Vynesená bola raketou Proton 12. júla 2000. K stanici sa pripojila 26. júla. Má valcový tvar s dĺžkou 13,11 m a maximálnym priemerom 4,35 m. Je vybavený párom solárnych panelov.
Obsahuje riadiaci počítač DMS-R, ktorý slúži na celkovú kontrolu ruského segmentu stanice. Zároveň plní funkcie navádzania, navigácie a riadenia celej stanice (napr. riadenie a úpravu výšky), preto býva označovaný aj ako "mozok" stanice. Vyvinula a vyrobila ho ESA, čím sa stal prvým európskym (pôvodom z ESA) hardvérom na stanici.
Hlavné parametre.
Hlavné parametre:
Interim Control Module.
V prípade, že by sa modul Zvezda nerealizoval, alebo bol nepoužiteľný, NASA uvažovala o náhradnom riešení v podobe vlastného servisného modulu ICM (Interim Control Module). Modul ICM sa nakoniec nerealizoval.
Unity (ISS)

Unity (pôvodne Node 1, po slovensky „Jednota“) je súčasťou Medzinárodnej vesmírnej stanice. Slúži ako prechodový modul, ku ktorému sa pripája americká časť stanice. Spája ruský modul Zaria a americké moduly Destiny, Quest a priehradovú konštrukcia Z1. Neskôr boli k nemu pripojené Cupola a Tranquility (Node 3). Do vesmíru bol vynesený a k stanici bol pripojený raketoplánom Endeavour pri misii STS-88 v roku 1998 spolu s prechodovými modulmi PMA 1 a 2. Má tvar valca s dĺžkou 5,49 metra a priemerom 4,57 metra. V priestoroch modulu sa nachádza klimatizačný, televízny a komunikačný systém.
Pressurized Mating Adapter.
PMA 1.
PMA 1 (Pressurized Mating Adapter 1) je prepojovací tunel, ktorý spája ruský modul Zaria s americkým modulom Unity. Jeho dĺžka je 2,38 metra.
PMA 2.
PMA 2 (Pressurized Mating Adapter 2) je prepojovací tunel, ktorý pôvodne slúžil na pripájanie amerického raketoplánu k modulu Unity. Pri misii STS-98 bol tunel premiestnený na modul Destiny. Je dlhý 3,38 metra.
Väz (tkanivo)

Väz (lat. "ligamentum") je anatomická štruktúra, ktorá je zložená z tuhého usporiadaného väziva. Je to väzivový pruh slúžiaci na spojenie a upevnenie orgánov a ich jednotlivých častí. Je zložený prevažne z elastických vlákien, ktoré prebiehajú rovnobežne a sú pospájané malým množstvom riedkeho väziva.
Ak majú väzy prevahu elastického väziva, sú žltkastej farby a označujú sa ako tzv. žlté väzy (lat. "ligamenta flava").
Zoznam poslancov Trnavského samosprávneho kraja (2005 – 2009)

Zoznam poslancov Trnavského samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2005–2009.
Carl Sagan

Carl Edward Sagan (* 9. november 1934, Brooklyn, New York City, New York, USA – † 20. december 1996, Seattle, Washington) bol americký astronóm, astrofyzik, astrobiológ a popularizátor vedy a kritického myslenia. Bol priekopníkom v exobiológii, experimentálne demonštroval produkciu aminokyselín zo základných chemických prvkov za pomoci radiácie.
Svoju vedeckú dráhu začínal na Harvard University. Neskôr až do svojej smrti pôsobil ako profesor astronómie a vesmírnych štúdií na Cornell University, kde okrem iného viedol laboratórium pre planetárne štúdiá. Podieľal sa na viacerých významných projektoch NASA, okrem iného napríklad na programe Apollo a misii Voyager 1.
Počas svojej kariéry publikoval viac ako 600 vedeckých štúdií a vyše 20 kníh, medzi nimi aj knihu Draci z raja, za ktorú získal Pulitzerovu cenu.
Je svetovo známy svojimi populárno-vedeckými knihami a televíznymi seriálmi "", ktoré spoluvytvoril a uvádzal. Napísal aj román "Kontakt", podľa ktorého bol v roku 1997 natočený rovnomenný film s Jodie Fosterovou v hlavnej úlohe.
Podporoval program Hľadania extra-terestriálnej inteligencie ("Search for ExtraTerrestrial Intelligence") – SETI.
Je po ňom pomenovaná planétka 2709 Sagan.
George Bassett Clark

George Bassett Clark (* 14. február 1827, Lowell, Massachusetts, USA – † 20. december 1891, Cambridge, Massachusetts, USA) bol americký astronóm.
Narodil sa v Lowelli v rodine Alvana Clarka, ktorá v 19. storočí vyrábala refraktory. Tieto ďalekohľady pracovali v Cambridgi, kde zlomili viacero rekordov pre refrakčné nástroje. Dodnes najväčší ďalekohľad v Observatóriu Yerkes pochádza z ich dielne.
Zoznam poslancov Žilinského samosprávneho kraja (2005 – 2009)

Zoznam poslancov Žilinského samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2005–2009.
Ambroise Paré

Ambroise Paré (* 1510, Laval, Francúzsko – † 20. december 1590, Paríž) bol francúzsky chirurg, oficiálny kráľovský chirurg kráľov Henricha II., Františka II., Karola IX. a Henricha III., v svojej dobe vynikajúco ovládal chirurgické metódy, hlavne liečenie rán.
Životopis.
Paré bol veľkou osobnosťou chirurgie v 16. storočí. Po svojej praxi v Hôtel-Dieu v Paríži medzi rokmi 1533 a 1536 sa veľmi skoro stal vojenským chirurgom počas výprav v Taliansku. Pri tejto príležitosti objavil prostriedok na tíšenie bolesti poranených strelnou zbraňou. Väčšinu skúseností Paré nadobudol práve na bojovom poli.
V roku 1545 a 1553 uverejnil prvé a druhé vydanie svojho spisu o liečbe poranení spôsobených strelnou zbraňou a šípmi, ktorý sa považuje za míľnik v chirurgickom „umení“. V roku 1561 Paré vydal svoju všeobecnú anatómiu ľudského tela. Publikoval ešte ďalšie vedecké spisy o liečbe poranení a chorôb.
Ambroise Paré nahradil vriaci olej masťou z vaječného žĺtka, terpentínu a ružoveho oleja, a uviedol do praxe šitie ciev namiesto ich pálenia (lek. kauterizácia) počas amputácie.
Wolfova-Rayetova hviezda

Wolfova-Rayetova hviezda je hmotná hviezda s veľmi silným hviezdnym vetrom. Je to vývojové štádium veľmi hmotných hviezd. V našej Galaxii poznáme okolo 150 takýchto hviezd.
Jamb

Jamb je dvojslabičná vzostupná stopa, skladajúca sa z prvej ľahkej (krátka alebo neprízvučná slabika) a druhej ťažkej (dlhá alebo prízvučná slabika) doby (zápis: ∪ —).
Jamb je prirodzený pre gréčtinu, predovšetkým pre iónčinu. Pre slovenčinu a češtinu prirodzený nie je, keďže protirečí bežnému umiestneniu prízvuku na prvých slabikách slov v týchto jazykoch. V slovenčine ho možno dosiahnuť umiestnením jednoslabičného neprízvučného slova (tzv. "predrážka") na začiatok verša a prízvučného slova na konci verša. Čistý jamb je však v slovenčine raritný, na začiatok verša sa často kladú trojslabičné slová a koniec verša býva zostupný (v básni je teda možné badať iba jambickú "tendenciu" – t.j. ťažká doba vo väčšine prípadov pripadá na párne slabiky). 
Jambický verš je použitý napríklad v Máchovom "Máji":
Slovo "iambos" po prvýkrát použil Archilochos pre svoje satirické básne v 7. storočí pred Kr. Rytmus jambu bol zrejme najbližší bežnej reči a tieto básne mali často satirický, hanlivý, politický či morálny tón. Odriekavali sa alebo prednášali, ale nespievali sa pri hudbe. V starovekom Grécku sa jamb stal štandardným metrom pre hovorené dialógy tragédií a komédií.
Elipsa

Elipsa je rovinná krivka, ktorá patrí do triedy kužeľosečiek. Elipsu možno definovať aj takto: je to množina všetkých bodov roviny, ktoré majú od dvoch pevných bodov F1 a F2 konštantný súčet vzdialeností, ktorý je väčší ako vzdialenosť týchto bodov. Body F1, F2 sa nazývajú ohniská, priamka prechádzajúca bodmi F1, F2 sa nazýva hlavná os elipsy, body A, B v ktorých os elipsy pretína elipsu sú hlavné vrcholy elipsy, stred úsečky F1, F2 je stred elipsy a priamka kolmá na hlavnú os elipsy prechádzajúca jej stredom je vedľajšia os elipsy a body C, D, v ktorých vedľajšia os elipsy pretína elipsu sú vedľajšie vrcholy elipsy.
Ak zvolíme súradnicovú os tak, aby jej začiatok bol stred elipsy, x-ová os bola hlavná os elipsy a y-ová os bola vedľajšia os súradnice bodov budú:
F1=(-f,0), F2=(f,0), A=(-a,0), B=(a,0), C=(0,b), D=(0,-b)
Všeobecná rovnica elipsy je:
Stredová rovnica elipsy je:
Parametrické rovnice elipsy sú:
Užitočné vzťahy:
Plocha elipsy:
Symboly v rovniciach:
Elipsa má veľký význam pri aplikácii matematiky vo fyzike, astronómii a v technike. Napríklad dráhy planét sú elipsy, v teórii pružnosti sa pracuje s elipsou inercie a elipsou napätia...
Elipsu možno definovať aj ako kužeľosečku, je to prienik roviny s kužeľovou plochou, pričom rovina nie je kolmá na os kužeľovej plochy a zviera s osou väčší uhol, ako priamka, ktorej rotáciou kužeľová plocha vznikla.
Špeciálnym prípadom elipsy je kružnica. Je to elipsa, kde F1=F2 a súčasne polomer kružnice R = a = b.
Ak v elipse umiestnime svetelný zdroj do jedného ohniska, všetky lúče sa odrazia do druhého ohniska.
Štefan Kužma

Ing. Štefan Kužma (* 14. apríl 1958, Prešov) vo volebnom období 2006 - 2010 poslanec NR SR za SDKÚ, bývalý štátny tajomník Ministerstva výstavby a regionálneho rozvoja Slovenska.
Como (mesto, Lombardsko)

Como je mesto v Taliansku v Lombardsku. Leží 45 km severne od Milána, je to hlavné mesto provincie Como, leží na brehu Comského jazera.
Obyvatelia.
V roku 2001 malo Como 78 315 obyvateľov (36 805 mužov a 41 510 žien) a hustotu 2 097,4 obyvateľov/km², v roku 2018 83 320 obyvateľov.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Tux

Tučniak Tux je oficiálnym maskotom operačného systému Linux.
Južná Karolína

Južná Karolína je štát USA. Hlavným mestom je Columbia.
Pavol Hudák (básnik)

Mgr. Pavol Hudák (* 7. október 1959, Vranov nad Topľou† 18. január 2011, Poprad) bol slovenský básnik, novinár a publicista.
Životopis.
Narodil sa 7. októbra 1959 v obci Vyšný Žipov (okres Vranov nad Topľou). Po ukončení Základnej školy vo Vyšnom Žipove a Gymnázia vo Vranove nad Topľou (1975 – 1979). V rokoch 1979 – 1983 študoval na Pedagogickej fakulte UPJŠ v Prešove (dnes časťou Prešovskej univerzity). Počas vysokoškolského štúdia získaval každý rok ocenenia na Akademickom Prešove, Wolkrovej Polianke a iných súťažiach. Prvé básne publikoval v časopisoch "Nové slovo mladých, Dotyky, Kultúrny život" a iné. V rokoch 1983 – 1992 pôsobil ako učiteľ na Základnej škole na Dostojevského ulici v Poprade. V období 1992 – 1995 bol redaktorom miestnych novín, od roku 1995 "Nového času" a neskôr pracoval v denníku "Pravda", "Korzár", týždenníku "Žurnál" i "Farmár". Býval a pracoval v Poprade.
Skonal 18. januára 2011 na následky náhlej srdcovej príhody vo veku 51 rokov.
Tvorba.
Pavol Hudák patrí medzi etablovaných autorov. Básnik neobyčajnej senzitívnosti, pravdivej výpovede. Autor scenárov rozhlasových pásiem, odvysielaných Slovenským rozhlasom a tiež autor zhudobnených textov. Laureát viacerých literárnych cien.
V roku 1992 debutoval básnickou zbierkou "Broskyňový súmrak" v ktorej sa venuje témam rodného Zemplína, individuálnej a kolektívnej minulosti, využíva motívy smrti a prináša vlastnú víziu budúcnosti. Za túto knihu, ktorá vyšla v levočskom vydavateľstve Modrý Peter, mu bola časopisom "Dotyky" udelená Cena Janka Kráľa a Slovenským literárnym fondom Cena Ivana Kraska, za najlepší debut roka. Za svoju druhú zbierku, nazvanú "Silvester 1999", dostal v roku 1994 Cenu VÚB za najlepšiu zbierku poézie pre dospelých. V roku 1999 vydal svoju tretiu zbierku, "Zatmenie slnka". Na základe jeho predchádzajúcej tvorby mu vyšiel výberový básnický opus "Povraz v dome obesenca a iné básne" (2003), doplnená kresbami akademického maliara Petra Kocáka z Prešova.
Jeho básne boli preložené do maďarčiny, poľštiny a francúzštiny. Od roku 1992 sa venoval publicistike. V zbierkach reflexívnej lyriky "Broskyňový súmrak" (1992), "Silvester 1999" (1994), "Zatmenie Slnka" (1998) vyjadril hlboký vzťah k rodnému kraju a senzitívne vnímanie problémov súčasného sveta. V Poľsku prednášal študentom Varšavskej univerzity. Báseň "Kristus vchádza do Sarajeva" zhudobnil známy skladateľ Ivan Hrušovský v diele "Requiem na konci tisícročia". Skladba zaznela na Bratislavských hudobných slávnostiach v roku 1999.
Bitka pri Mykalé

Bitka pri Mykalé bola poslednou významnou bitkou grécko-perzských vojen. Odohrala sa v ten istý deň ako bitka pri Platajách.
Mys Mykalé leží v Iónii na pobreží Malej Ázie, ktorú koncom 6. stor. pred Kr. ovládli Peržania, pričom mnohé grécke mestá sa dostali pod perzskú nadvládu. 
Zatiaľ čo sa väčšina Grékov bránila v materskom Grécku, časť gréckych vojenských síl bola na ostrove Délos pod vedením spartského kráľa Leótychida. Za ním prišli vyslanci z ostrova Samos (pri pobreží Malej Ázie), ktorí boli pod nadvládou Peržanov, a žiadali grécke vojsko, aby im pomohlo pri vzbure proti nim. Po priaznivých veštbách grécke lode odplávali k Samu, kam o niečo neskôr priplávali aj perzské lode. Pri myse Mykalé na pevnine táborilo silné perzské vojsko. Peržania vytiahli lode na breh, spojili pozemné i námorné oddiely, opevnili sa a čakali na Grékov.
Gréci vystúpili z lodí a popoludní podnikli peší útok na perzský tábor. Medzitým sa dozvedeli o tom, že ráno Pausanias a jeho vojsko zvíťazilo nad Peržanmi pri Platajách. 
Bitku zahájili Aténčania a s nimi Korinťania, Sikyončania a Troizenčania. Peržania sa udatne bránili za prútenou hradbou a za hradbou zo štítov, ale Gréci čoskoro prerazili obrannú ohradu a prenikli do tábora. Perzskí spojenci sa rozutekali, bránili sa len kvalitne vycvičené oddiely Peržanov. Keď sa na bojisko dostali aj oddiely Sparťanov, víťazstvo nad Peržanmi bolo isté. Ich zvyšky ušli do vnútrozemia Malej Ázie k Sardám.
Gréci spálili perzský tábor i perzské lode, korisť odviezli so sebou na ostrov Samos. Časť Grékov odišla k Hellespontu, aby dokončili oslobodzovanie území spod perzskej nadvlády. Aténčania zaútočili na mesto Sestos a niekoľko mesiacov ho obliehali, až sa obrancovia pre nedostatok potravín vzdali. Perzská posádka z obliehaného mesta ušla.
Bitka pri Mykalé mala veľký význam, pretože Gréci získali kontrolu nad Ióniou a Hellespontom. Grécko tak mohlo bez nebezpečenstva dopravovať obilie a iné produkty z pobrežia Čierneho mora.
Referencie.
Herodotos: Dejiny IX, 90-119
Standard Generalized Markup Language

Standard Generalized Markup Language (skr. SGML) je metajazyk, v ktorom je možné definovať značkovacie jazyky pre dokumenty. V roku 1986 vzniká všeobecný značkovací jazyk SGML (Standard Generalized Markup Language), ktorý je definovaný normou ISO 8876. Jazyk SGML umožnil definíciu vlastných podriadených značkovacích jazykov na základe vlastnej definície typu dokumentu – [DTD]. Jednou z aplikácií SGML je aj jazyk HTML.
AutoIt

AutoIt je názov freeware skriptovacieho jazyka, ktorý sa svojou syntaxou podobá BASIC-u. Bol navrhnutý na zautomatizovanie operácií v operačnom systéme Windows. Môžete vďaka nemu manipulovať s oknami, súbormi, adresármi, registrom alebo aj s procesmi. Vo svojej 3. verzii tento jazyk obsahuje aj GUI a podporuje príkazy hodné vyspelého skriptovacieho jazyka, pričom je navrhnutý tak, aby bol čo najmenší (má cca 115 kB) a samostatný (bez prídavných DLL).
Čo sa s ním dá robiť?
Vďaka príkazom skriptovacieho jazyka AutoIt budete schopný vo Windows automaticky uskutočňovať nasledovné operácie:
Ukážka syntaxe.
Je starým známym zvykom predviesť každý skriptovací/programovací jazyk aspoň základným výpisom na obrazovku. V AutoIt-e je to záležitosť naozaj jednoduchá:
"MsgBox(0, „Vypis“, „Ahoj svet!“)"
Keby ste tento riadok uložili do súboru s príponou au3 a mali by ste nainštalovaný AutoIt, potom by sa vám po spustení skriptu na obrazovke objavilo takéto jednoduché okno:
Hubblova schéma

Hubblova schéma alebo Hubblova klasifikácia galaxií rozdeľuje galaxie podľa ich tvaru. Zaviedol ju v roku 1925 americký astronóm Edwin Hubble. Graficky je táto klasifikácia znázornená ako Hubblova ladička. Ide iba o grafické vyjadrenie tejto klasifikácie a nie o vývojové štádiá galaxií, ako predpokladal Hubble. Každý z typov je ďalej rozdelený na ďalšie podtypy podľa tvarov.
Typy galaxií.
Eliptické galaxie.
Sú to galaxie v tvare elipsoidu (sféroidu). Ich priemet na oblohu je elipsa alebo kruh. Označujú sa písmenom E ku ktorému je pripojené číslo 0–7 vyjadrujúce "elipticitu galaxie" (sploštenosť elipsy). Číslo je určené z veľkej (a) a malej osi (b) elipsy zo vzťahu 10(a-b)/a. EO je galaxia kruhového tvaru, E7 galaxia s najväčším sploštením (galaxie s väčšou elipticitou neboli objavené).
Medzi eliptické galaxie patrí napríklad Messier 32 v súhvezdí Androméda alebo galaxia Virgo A v súhvezdí Panna.
Špirálové galaxie.
Pre tento druh galaxií sú typické výrazné špirálové ramená, ktoré vychádzajú z galaktického jadra. "Špirálové galaxie" sa označujú písmenom S za ktorým nasleduje písmeno a, b alebo c. Tieto písmená určujú veľkosť jadra a rozvinutie ramien galaxie:
Typickým predstaviteľom špirálovej galaxie je napríklad voľným okom viditeľná Galaxia Androméda alebo Galaxia Veterník.
Špirálové galaxie s priečkou.
Majú tvar podobný špirálovým galaxiám, ale špirálové ramená pri nich nevychádzajú z galaktického jadra, ale vybiehajú z koncov galaktickej priečky. Označujú sa písmenami SB a podľa otvorenia ramien sa (podobne ako špirálové galaxie) delia na tri podskupiny:
Špirálová galaxia s priečkou je napríklad galaxia M91 v súhvezdí Vlasy Bereniky.
Šošovkové galaxie.
Podľa "Hubblovej schémy" tvoria prechodový typ medzi eliptickou a špirálovou galaxiou (nie sú ale vývojovým prechodom týchto typov). Tieto galaxie sa podobajú špirálovým galaxiám s výrazným jadrom a diskom, ktorému však chýba špirálová štruktúra. Označujú sa SO.
K predstaviteľom galaxií v tieto kategórii patrí galaxia M86 v súhvezdí Panna
Nepravidelné galaxie.
"Nepravidelným galaxiám" chýba výrazná štruktúra. Majú síce tiež jadro, ale oveľa menšie ako špirálové galaxie. Ich disk má nepravidelnú štruktúru aj keď v ňom môže byť nezreteľná priečka. Označujú sa písmenami Irr a delia sa na dve skupiny:
Nepravidelná galaxia je napríklad Galaxia Cigara v súhvezdí Veľká medvedica.
Arc de Triomphe de l’Étoile

Arc de Triomphe de l'Étoile alebo len Arc de Triomphe () v Paríži je víťazný oblúk, ktorý dal postaviť Napoleon Bonaparte na znak svojej sily a víťazstva vo všetkých vojnách, ktoré vyhral. Od Víťazného oblúka sa rozbieha dvanásť veľkých avenue (viditeľné z plošiny na vrchole oblúka), podľa ktorých dostal aj pomenovanie. Okrem iných tu začína slávny parížsky bulvár Avenue des Champs-Élysées (Elyzejské polia).
Oblúk je 50 metrov vysoký, široký a hlboký . Veľká klenba je 29,19 metrov vysoká a široká. malá klenba má výšku a šírku 8,44. Na stenách oblúka sú uvedené bojiská, na ktorých bojovali Napoleonovi vojaci. V strede pod oblúkom je umiestnený hrob neznámeho vojaka s večným ohňom, pri ktorom sa konajú rôzne vojenské oslavy. Na hornú plošinu, odkiaľ je výhľad na stred Paríža, je možný výstup po schodisku (284 schodov). Po víťaznom oblúku v Pchjongjangu je druhý najvyšší na svete. Stavba bola inšpirovaná Titovým oblúkom.
Basilique du Sacré-Cœur (Montmartre)

Basilique du Sacré-Cœur (v preklade "Chrám najsvätejšieho Ježišovho srdca") je parížsky rímskokatolícky kostol a bazilika minor v štvrti Montmartre. Vďaka svojej polohe je najvyšším bodom Paríža. Budova je dielom francúzskeho architekta Abadiea. Výstavba sa začala v roku 1875 a budova bola dokončená v roku 1914. Základným stavebným materiálom je travertín. Bazilika je 35 m dlhá, 85 m široká a 83 m vysoká.
Na stranách stoja bronzové sochy – naľavo Jana z Arku a napravo Ľudovít IX. Svätý.
Euripos (úžina v Grécku)

Euripos je staroveký názov 100 m širokej morskej úžiny medzi Eubójou a Boiótiou pri meste Chalkidy, známej nepravidelnými prúdmi . Od roku 410 pred Kr. oba brehy spájal most.
Napoleon

Napoleon (po fr.: "Napoléon") môže byť:
Víťazný oblúk

Víťazný oblúk je oblúkovitá symbolická stavba, postavená spravidla na počesť vojenských víťazstiev rímskych cisárov, v neskoršom období napríklad aj Napoleona. V sakrálnej architektúre ide o architektonicky zvýraznený a často i zdobený prechod medzi priestorom kostola pre veriacich (loďou) a priestorom pre kňaza a oltár (presbytériom).
Príklady:
Panathinaikos FC

Panathinaikos FC (grécky Π.Α.Ε. Παναθηναϊκός) skr.P.A.O.( Π.Α.Ο.) je grécky profesionálny futbalový klub založený v Aténach v roku 1908. Tento klub hrá v gréckej najvyššej súťaži. Je to jeden z najstarších futbalových
klubov v Grécku. Vyhrali devätnásť gréckych titulov a v gréckom pohári vyhrali šestnásť titulov a v roku 1971 vyhrali PVP (Pohár víťazov pohárov). 
Veteráni.
Antonis Antoniadis, Stratos Apostolakis, Angelos Basinas, Dimitrios Domazos, Giorgos Donis, Kostas Eleftherakis, Panagiotis Fissas, Kostas Frantzeskos, Mike Galakos, Giorgos Georgiadis, Takis Ikonomopoulos, Ioannis Kalitzakis, Aristidis Kamaras, Giorgos Kapouranis, Anthimos Kapsis, Giorgos Karagounis, Ioannis Kirastas, Sotiris Kirjakos, Kostas Linoxilakis, Spiros Livathinos, Takis Loukanidis, Spiros Marangos, Angelos Messaris, Apostolos Nikolaidis, Antonios Nikopolidis, Nikos Nioplias, Nikos Sarganis, Dimitris Saravakos, Giourkas Seitaridis, Nikos Vamvakoulas
Oscar Alvarez, Juan Jose Borelli, Juan Ramon Rotcha, Juan Ramon Veron
Júlio César da Silva, Flávio Conceição
Rene Henriksen, Jan Michaelsen
Markus Münch, Karlheinz Pflipsen
Aljoša Asanović, Robert Jarni, Goran Vlaovic, Velimir Zajec
Eric Mykland
Emmanuel Olisadebe, Josef Wantzik, Krzysztof Warzycha
Paolo Sousa
Klaudia Kinská

Klaudia Kinská (* 15. jún 1978, Košice) je slovenská fitneska a bývalá gymnastka.
Slovenská reprezentantka, účastníčka letných olympijských hier v roku 1996 v Atlante.
Kalixt III.

Kalixt III. (po latinsky: "Calixtus"), vlastným menom po španielsky Alonso de Borja resp. po taliansky Alfonso Borgia (* 31. december 1378, Játiva – † 6. august 1458, Rím) bol pápež.
Pápežský úrad zastával v dobe od 8. apríla 1455 do svojej smrti.
Svoju kariéru začal ako valencijský duchovný, keď bol v roku 1429 poslaný aragónskym kráľom do pevnosti Peníscola, aby prehovoril posledného protipápeža poavignonskej schizmy, aby odstúpil. Hoci bol protipápež Klement dovtedy neústupčivý, Alonsovi Borgiovi sa ho podarilo prinútiť k tomu, aby odstúpil. Stalo sa to 27. júla 1429. Z vďačnosti ho pápež Martin V. vymenoval za valencijského biskupa. Biskupský úrad zastával 15 rokov a súčasníci si ho cenili pre vzorný spôsob života a pre diplomatickú obratnosť. Túto vlastnosť dokázal v spore medzi pápežom Eugenom IV. a aragónskym kráľom Alfonzom V., kde bol úspešným sprostredkovateľom zmieru. Za odmenu sa stal valencijským kardinálom a bol povolaný na pápežský dvor. 
8. apríla 1455 sa stal novým pápežom a prijal meno Kalixt III. Keďže necelé dva roky pred jeho voľbou bol dobytý Konštantínopol, Kalixt sa snažil vyzbrojiť križiacku armádu, ktorá by odrazila turecké nebezpečenstvo. Západoeurópania zostali k jeho výzvam ľahostajní, alebo účasť na križiackej výprave podmieňovali neprijateľnými požiadavkami. Podarilo sa mu vyburcovať iba ľud v Uhorsku za výdatnej pomoci žobravého mnícha Jána Kapistránskeho. Keď Turci v máji 1456 napadli Srbsko mohol dať Huňadymu k dispozícii 7 000 mužov a 13 vojnových lodí. V bitke pri Belehrade 14. júla 1456 Huňady napokon Turkov porazil.
Humánna geografia

Humánna geografia (iné názvy: geografia človeka, zemepis človeka, antropogeografia, spoločensko-ekonomická geografia, socioekonomická geografia, sociálna geografia) je vetva geografie, ktorá sa zameriava na systematické skúmanie vzoriek a procesov, ktoré utvárajú interakciu človeka s prostredím, najmä príčiny a následky rozmiestnenia ľudskej aktivity na zemskom povrchu. Zahŕňa ľudské, politické, kultúrne, spoločenské a ekonomické aspekty. Venuje sa poznávaniu obyvateľstva a jeho aktivít z priestorového, časového a ekologického hľadiska.
Humánna geografia skúma humánnogeografickú sféru krajinnej sféry
Pracoviská humánnej geografie na Slovensku.
Iné vyslovene špecializované pracovisko na humánnu geografiu zatiaľ na Slovensku nie je. Ale niektorým jej častiam sa tradične venujú všetky geografické pracoviská na Slovensku.
Geosféra (Zem)

Geosféra je súhrnné označenie pre:
V rámci geosféry existuje biosféra (časťou biosféry sú z geosféry pedosféra, hydrosféra a troposféra).
Podľa inej definície je pojem identický s krajinnou sférou, teda planetárny geosystém zložený z geosystémov, ktoré navzájom súvisia. Pojem geosystém je tu pritom definovaný ako otvorený systém interagujúcich zložiek litosféry, hydrosféry, atmosféry, biosféry a antroposféry.
Atika

Atika alebo Attiki (po novogrécky)/Attiké (po starogrécky) je: 
Atika je v architektúre:
Geosystém

Geosystém môže znamenať:
Fyziosystém

Fyziosystém je systémový vzťah abiotických prirodzených zložiek krajiny. Môže byť na úrovni biotopu, ale aj na úrovni celej planéty (geosféra). 
V krajinnej ekológii je nahradený pojmom krajinný ekosystém. Opakom fyziosystému je antroposystém.
André Patry

André Patry (* 22. november 1902 – † 20. jún 1960) bol francúzsky astronóm.
Už za mlada osirel a v sedemnástich rokoch začal pracovať v observatóriu v Nice. Študoval planétky a pár ich aj objavil. Planétka 1601 Patry je pomenovaná po ňom.
Sojuz TM-4

Sojuz TM-4 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TM-4 vyštartoval 21. decembra 1987 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Mir. Išlo o štvrtú expedíciu na Mir. Manarov a Titov nahradili Romanenka a Alexandrova. Anatolij Levčenko bol kozmonaut pre program raketoplánu "Buran". Vrátil sa na Zem spolu s Romanenkom a Alexandrovom v lodi Sojuz TM-3.
Predtým ako stará posádka opustila stanicu, predviedla novej posádke použitie vybavenia pre výstup do otvoreného vesmíru. Sojuz TM-4 priviezol materiál pre biologické experimenty, vrátane zariadenia pre rast biologických kryštálov Ajnur, ktorý nainštalovali do modulu Kvant. Kombinovaná posádka si tiež nacvičovala evakuáciu, keď Mir simuloval nebezpečenstvo.
Titov a Manarov riadili časť výskumu galaxií a skupín hviezd v ultrafialovej časti spektra pomocou teleskopu Glazar v module Kvant. Výskum vyžadoval fotografie s expozičným časom až 8 minút, pri ktorom hocijaký (aj malý) pohyb kozmonauta mohol zatriasť celým komplexom. To by malo za následok rozmazané astronomické obrázky, takže kozmonauti sa počas expozície nesmeli ani pohnúť.
NGC 1275

NGC 1275 je aktívna galaxia v súhvezdí Perzeus, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 14. februára 1863. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7. Je známa ako seyfertova galaxia a podľa nej sa nazýva celá skupina aktívnych galaxií podobných kvazarom. Býva označovaná aj ako 3C 84 alebo Abell 426 a je totožná s rádiovým zdrojom Perseus A. Je dominantnou galaxiou Kopy galaxií v Perzeovi.
Objavil ju americký astronóm Carl Keenan Seyfert v roku 1943. Galaxia je mohutným zdrojom rádiového a röntgenového žiarenia, a preto sa označuje ako Perseus X-1 alebo 3U 0316+41. Jej jadro je veľmi aktívne. Nachádza sa v ňom pravdepodobne supermasívna čierna diera, ktorá tvorí zdroj jeho činnosti. Centrálnu oblasť obklopuje obrovský mrak s priemerom rádovo stoviek až tisícok svetelných rokov. Dochádza v ňom k erupciám, pri ktorej jadro galaxie vyvrhuje obrovské mraky plynu s hmotnosťou až stoviek hmotností Slnka a rýchlosťou až 5000 km/s. Chumáčová štruktúra mraku svedčí o prerušovanom vyvrhovaní plynov z jadra. 
NGC 1275 vlastne predstavuje zrážku dvoch galaxií. Disk prašnej špirálovej galaxie pretína veľkú eliptickú galaxiu. Pod vplyvom slapových síl vzniká v mieste zrážky množstvo nových hviezd.
NGC 1569

NGC 1569 je nepravidelná a trpasličia galaxia v súhvezdí Žirafa, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. novembra 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
NGC 1705

NGC 1705 je nepravidelná a trpasličia galaxia s priemerom okolo 2000 ly v súhvezdí Maliar.
Je klasifikovaná ako nepravidelná, pretože neobsahuje žiadnu pravidelnú štruktúru. Predpokladá sa, že vznikla pred 13 miliardami rokov a je vzdialená asi 17 miliónov ly. Objavil ju britský astronóm John Herschel 5. decembra 1834.