burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Široká ulica (zaniknutá)

Široká ulica (do roku 1950 Mariánska ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1987.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Pôvodne tu bola radová domová zástavba, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Lúky a totožné bolo aj pomenovanie novej ulice (od roku 1975) približne v priestore pôvodnej ulice.
Pôvodná ulica sa nachádzala zhruba medzi dnešnými ulicami Švabinského a Prokofievova.
Lampertheim (Bas-Rhin)

Lampertheim je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Bas-Rhin, v regióne Alsasko.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Slowly We Rot

Slowly We Rot je prvý štúdiový album od americkej death metalovej skupiny Obituary. Bol vydaný cez vydavateľstvo Roadrunner Records, 14. júna 1989.
Lavabo

Lavabo (slovenská výslovnosť: [lavábo]; ) je liturgické umývadlo v sakristii kostola alebo v refektári kláštora. Hornú časť tvorí obvykle kamenná alebo kovová nádrž na vodu, často s ozdobným kohútikom zasadená do steny či niky. Dolnú časť tvorí kamenná alebo kovová misa na vodu vyčnievajúca zo steny. Lavabo slúži pre obradné potreby, v ktorom si kňaz umýva ruky pred bohoslužbou, po príprave darov, pred premenením Eucharistie a v kláštore pred spoločným jedlom. V 16. a 17. storočí sa objavuje aj v svetskom interiéri.
Terminológia.
Termín lavabo všeobecne označuje liturgické umývadlo. Ak má ale odtok odpadovej vody vedený hrúbkou muriva na vonkajšiu stranu sakristie používa sa termín piscina. Väčšie lavabo sa tiež označuje termínom lavatórium, ktoré bolo umiestňované v refektári kláštora, kde si mnísi umývali ruky pred spoločným jedlom. 
Etymológia.
Termín lavabo sa všeobecne používa, ako zastrešujúci výraz pre viac príbuzných typov liturgických umývadiel. Pochádza z latinského slova "lavo = umývať" alebo "lavatorium" = miesto na umývanie, ktoré označuje symbolicky kresťanský obrad (lavabo) umývania si rúk sprevádzaný prednesom žalmu ("V nevinnosti si ruky umývam..." Žalm 26, 6).
Opis.
Lavabo ako liturgické umývadlo sa úzko spája so symbolickým obradom umývania rúk (lavabo) sprevádzaný prednesom žalmu, v ktorom si kňaz umýva ruky pred bohoslužbou, po príprave darov, pred premenením Eucharistie a v kláštore pred spoločným jedlom. V latinskom obrade bolo zavedené v 16. storočí po Tridentskom koncile. Bol však používaný už v 4. storočí v v sýrskom, koptskom obrade neskôr aj byzantskom obrade. Využívanie lavaba sa rozšírilo hlavne v sakrálnej barokovej architektúre. V 16. a 17. storočí sa rovnako objavuje v svetskom interiéri a od polovice 18. storočia sa jeho používanie rozšírilo. Jeho dôležitosť vzrástla v 19. storočí s nástupom ideálu osobnej čistoty. Bolo priamym predchodcom dnešného umývadla. Použitie v interiéri mizne po zavedení vodovodného systému.
Lavabo je liturgické umývadlo umiestnené v sakristii kostola alebo v refektári kláštora, pozostávajúce spravidla zo samostatného zásobníka na vodu a neprenosnej misovitej nádoby z kameňa, mramoru alebo z medi. Často malo vlastný prívod (kohútik) a výpust vody na vonkajšiu stranu (východnú alebo severnú) sakristie. Nádrž lavaba je zvyčajne zasadená do múru alebo niky a misa na vodu vyčnieva zo steny. V svetskom interiéri je to menšie umývadlo, ktoré sa skladá z terakotovej nádrže s kohútikom a z kovovej misy.
Taron Egerton

Taron Egerton (* 10. november 1989, Birkenhead, Cheshire, Anglicko) je waleský herec a spevák.
Detstvo a mladosť.
Egerton sa narodil 10. novembra 1989 v meste Birkenhead v grófstve Cheshire, v Anglicku. Jeho matka je z polovice anglického a waleského pôvodu a otec je anglického pôvodu, pochádzajúci z Liverpoolu. Má dve mladšie sestry - Mari a Rosie.
Egerton hovorí plynule anglicky aj walesky. Jeho rodičia sa rozviedli, keď mal dva roky a s matkou žil na waleskom ostrove Anglesey, kde chodil aj do základnej školy. Ako dvanásťročný sa presťahoval s matkou do mesta Aberystwyth.
Kariéra.
Debutoval v roku 2013 v dvoch epizódach televízneho seriálu "Lewis". V roku 2014 sa dostal do širšieho podvedomia vďaka filmu "Kingsman: The Secret Service". Daboval hlavnú postavu v animovanom filme "Sing", kde naspieval aj niekoľko piesní k filmu.
V roku 2018 si zahral po boku Jamieho Foxxa, Eve Hewson a Jamieho Dornana v dobrodružnom filme "Robin Hood". O rok neskôr stvárnil Eltona Johna v životopisnom filme "Rocketman". Za svoj herecký výkon získal ocenenie Zlatý glóbus a Satellite. V júni 2019 naspieval duet s Eltonom Johnom, „Your Song“.
Súkromný život.
Egerton žije v západnom Londýne. Podporuje práva LGBT komunity a je veľvyslancom asociácie MND. Časopisom British GO bol umiestnený medzi 50 najlepšie obliekaných mužov roku 2015 a 2016.
Top (softvér)

top (skrátene z angl. "table of processes", doslova slov. "tabuľka procesov") je správca procesov, ktorý sa nachádza v mnohých operačných systémoch Unixového typu a ktorý zobrazuje informácie o využití procesora a pamäte v systéme.
Charakteristika.
Program pravidelné zobrazuje a aktualizuje usporiadaný výpis spustených procesov zoradených podľa používateľom určených kritérií. Predvolené zobrazenie je zoradené podľa využitia CPU a zobrazený sú iba najväčší spotrebitelia CPU. Program okrem názvu procesu zobrazuje aj koľko výpočtového výkonu a pamäte proces používa, plus ďalšie informácie. Niektoré verzie umožňujú rozsiahle nastavenia zobrazenia (napríklad výber stĺpcov alebo spôsob zoradenia). Program je užitočný pre správcov systémov, pretože ukazuje, ktorí používatelia a procesy vyťažujú najviac systém.
Implementácie.
Existuje niekoľko rôznych implementácií programu top.
Tradičnú unixovú verziu napísal originálne William LeFebvre v roku 1984. Aktuálna verzia je hosťovaná na serveroch SourceForge a v roku 2008 bolo oznámené vydanie verzie 3.7.
Linuxová verzia top je z programového balíka procps-ng. Pôvodne bol napísaný Roger Binns, ale krátko nato to prevzali iní.
V systéme Solaris je viac-menej ekvivalentnou náhradou program prstat. V Microsoft Windows má príkaz tasklist a grafickú utilitu Správca úloh. Na IBM AIX je zobrazenie spustených procesov súčasťou príkazov topas a topas_nmon.
V systémoch Linux "číslo priemernej záťaže" udáva súčet počet procesov, ktoré čakajú vo fronte na spustenia, plus počet aktuálne vykonávaných. Kedže hodnota nie relatívne, ale absolútna, môže hodnota nadobúdať neobmedzenú veľkosť; na rozdiel od "hodnoty využívania". Okamžitá zmena hodnoty "počet procesov" je tlmená vzorcom exponenciálneho rozpadu, ktorý sa počíta pomocou matematiky s pevným bodom.
Program ps je podobný top, ale narozdiel od neho vypíše iba zoznám aktuálne vykonávaných procesov a následné potom skončí. Parameter n (angl. n"umber of iterationsp", slov."počet iterácií") zmení správanie na viac podobné programu htop, tj. n-krát vypíše zoznám aktuálne vykonávaných procesov v systéme a potom skončí.
Rožná ulica

Rožná ulica (do roku 1950 Dostojevského ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1983. 
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Pôvodne bola pomenovaná podľa Fiodora Michajloviča Dostojevského (1821-1881), ruského spisovateľa.
Pôvodne tu bola individuálna domová zástavba a radová domová zástavba. Zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Nachádzala sa medzi dnešnou Fedinovou a Ševčenkovou ulicou.
Podbeľová ulica (zaniknutá)

Podbeľová ulica (do roku 1950 Podjavorinskej ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Pôvodne bola pomenovaná podľa Ľudmily Podjavorinskej (1872-1951), slovenskej spisovateľky.
Pôvodne tu bola radová domová zástavba, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Nachádzala sa medzi dnešnou Fedinovou a Ševčenkovou ulicou.
Južná ulica (Bratislava)

Južná ulica (do roku 1950 Jozefská ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 19501975.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Pôvodne tu bola radová domová zástavba, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Nachádzala sa severne od vtedajšej aj dnešnej Kolmej ulice.
Pokojná ulica

Pokojná ulica (do roku 1950 Mierová ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1980.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Pôvodne sa tu nachádzala radová domová zástavba, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Lúky.
Nachádzala sa na východnej časti dnešnej Kolmej ulice.
Krivánska ulica (Bratislava)

Krivánska ulica (do roku 1950 Krížová ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Pôvodne tu bola radová domová zástavba obce, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Nachádala sa približne v južnej časti dnešnej Andrusovovej ulice.
Krížová ulica

Krížová ulica je ulica:
Karol Beneš

MUDr. Karol Beneš (* 12. október 1911, Stanislav, dnes Ivano-Frankivsk – † ?) bol (pravdepodobne židovský) lekár balenológ, účastník Slovenského národného povstania (SNP).
V roku 1937 úspešne zavŕšil štúdium medicíny na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Začiatkom septembra 1939 prišiel s vysťahovaleckou skupinou Židov zo Sliezska. Tá mala pokračovať v ceste do Palestíny, no pre zmenu v politickom vývoji zostal pôsobiť ako lekár vo Vyhniach, od apríla 1943 už vo funkcii zastupujúceho obvodného lekára. Počas SNP pomáhal ako lekár partizánskej nemocnice vo Zvolene a v Lovinobani. Po vojne pôsobil ako obvodný lekár v Hliníku nad Hronom a neskôr ako kúpeľný lekár v Tepliciach.
Ždanovova ulica

Ždanovova ulica (do roku 1950 Poľná ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Premenovaná bola v roku 1950 v dôsledku duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave.
Pomenovaná bola podľa Andreja Alexandroviča Ždanova (1896-1948), sovietskeho štátneho pracovníka.
Pôvodne tu bola radová domová zástavba. Pôvodná ulica zanikla v novej sídliskovej zástavbe Dvory, nachádzala sa v priestore dnešných ulíc Rusovská cesta a Wolkrova.
Jozef Czauczik

Jozef Czauczik (* 16. apríl 1780, Levoča† 30. jún 1857, Levoča) bol slovenský maliar.
Životopis.
Narodil sa v Levoči v rodine podnikateľa s tabakom Krištofa Czauczika a jeho manželky Alžbety. Mal šiestich súrodencov. Jeho prvým učiteľom bol Jozef Lerch, portrétista lokálneho klasicizmu, autor freskovej výmaľby viacerých spišských kostolov. Od jesene 1803 študoval na viedenskej akadémii. Pred rokom 1810 sa vrátil späť do Levoče. V Levoči sa Czauczik venoval portrétnej tvorbe pre súkromných objednávateľov z radov šľachty, mešťanov a remeselníkov a tiež tvorbe sakrálneho umenia pre kostoly najmä spišskej a gemerskej oblasti. Jeho tvorba prechádza vývojom od klasicistického cítenia po realistické stvárnenie. Na jar 1857 sa ako maliar zúčastnil prvej hornouhorskej poľnohospodárskej a priemyselnej výstavy v Košiciach.
Srna (priezvisko)

Srna je priezvisko. Na Slovensku je najrozšírenejšie v meste Svätý Jur, tiež v Opatovciach nad Nitrou, Leviciach, Vajnoroch a Kalinčiakove.
Domáca

Domáca môže byť:
Domáca úloha

Domáca úloha (v žiackom/školskom slangu skrátene "domáca") je samostatná učebná činnosť žiaka uložená učiteľom v súlade s úlohami vyučovania. Domáce úlohy plnia dôležitú výchovno-vzdelávaciu funkciu, keďže upevňujú, prehlbujú a rozširujú žiakom nadobudnuté poznatky, utvárajú pracovné návyky a osobnostné predpoklady nevyhnutné pre každú prácu, napr. zručnosť samoučenia, individuálneho štúdia, v kontraste ku kolektívnym formám učenia v školskej triede.
Pri plnení domácich úloh stúpa výchovná funkcia rodiny, pričom jej socioekonomické podmienky majú vplyv na množstvo času a úsilia, ktoré môže žiak vynaložiť na individuálne štúdium. Z tohto dôvodu sa v slovenskom, resp. česko-slovenskom školstve od roku 1976 kladie požiadavka nepresúvať povinnosti školy na rodinu, ale zadeľovať domáce úlohy žiakom rovnomerne, s ohľadom na ich psychohygienické potreby. V súlade s týmto na základných a stredných školách žiaci venovali (resp. stále venujú) domácim úlohám približne jednu až štyri hodiny denne.
Koloman Leššo

Koloman Leššo (* 3. november 1942, Sabinov – † 27. september 2013, Bratislava) bol slovenský výtvarník (ilustrátor, grafik, karikaturista, maliar, keramikár, kresliar), animátor, scénograf, scenárista, spisovateľ, fotograf a (vzdelaním) architekt. Bol jedným zo zakladateľov slovenského animovaného filmu.
Život.
V roku 1968 absolvoval štúdium v odbore architektúra a urbanizmus na Fakulte architektúry Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave. V rokoch 1968 – 1972 pracoval v Československej televízii v Bratislave a od roku 1971 sa ako slobodný umelec venoval maľbe, keramike, ilustrácii, fotografii a animovanému filmu. Svoje výtvarné diela vystavoval doma i v zahraničí a získal viacero ocenení.
Patril k zakladateľským osobnostiam slovenského animovaného filmu, ku ktorému prispel ako priekopník netradičných výtvarných techník v animácii, keďže v animácii uplatňoval aj keramiku, plastelína či drevo. Vytvoril výtvarné návrhy k filmom "Huncút králik" (réžia Helena Slavíková-Rabarová, 1974), "Fúkaj, Silák, Jeleniar" (réžia Jaroslav Pogran, 1975) a "Čierny hrad" (réžia Barbara Eckhold, 1987). Úzko spolupracoval s režisérom Františkom Jurišičom, s ktorým sa podieľal na tvorbe animovaných filmov "Múdre prasiatko" (1982), "Nočná rozprávka" (1983), "Figúrky a figuríny" (1983), "Ki-ki-ri-kí" (1985), "Objekty" (1990) a na animovaných seriáloch "Rozprávky z hliny" (1975 – 1980), "Najmenší hrdinovia" (1985 – 1991) a "Hlinené rozprávky" (1995 – 2002).
Zomrel po ťažkej chorobe a bol pochovaný na Cintoríne Slávičie údolie 3. októbra 2013.
Bmon

bmon je free a open source monitorovací a debugovací nástroj na monitorovanie využitia sieti (bandwidth), zaznamenávanie štatistík týkajúcich sa sietí a na ich vizuálne prezentovanie. Obsahuje rôzne výstupné metódy vrátane interaktívneho užívateľského rozhrania curses a programovateľného textového výstupu pre skriptovacie.
bmon umožňuje zobraziť používateľovi:
Csaba Török

Csaba Török môže byť:
Purimšpíl

Purimšpil () je jidiš výraz pre purimovú hru, komickú adaptáciu Knihy Ester. Herci v nich hrajú, tancujú a spievajú a vysmievajú sa spoločnosti.
So židovským sviatkom purim sa viažu počiatky dramatickej tvorby v jidiš. Pri oslavách sa hrávali purimové hry. Prvý známy purimšpil na námety Knihy Ester sa dochoval z roku 1697. Jeho autorom je Moše Kahan a má názov "Achašveroš-Špil" čiže "Hra o Achašverošovi". Prvé zmienky sa dochovali z Európy 14. storočia, ale je možné, že purimová zábava založená na paródii pochádza už z 12. storočia.
Purimšpil nemusel byť len adaptáciou Knihy Ester. V kresťanskom kontexte boli podobné fašiangové hry. Obe boli považované za burleskné predstavenia, mohli otvárať a zosmiešňovať veci, ktoré by inak boli tabu. Pod názvom purimšpil sa mohli myslieť aj krátke satirické skeče rabínskych študentov zo 16. storočia.
Csaba Török (zvukový technik)

Csaba Török (* 9. marec 1942, Tešedíkovo – † 30. december 2012, Bratislava) bol slovenský zvukový technik zrejme maďarskej národnosti. Podieľal sa na tvorbe mnohých hraných, animovaných a dokumentárnych filmov pre kinodistribúciu aj televíznu produkciu.
Zvukový technik

Zvukový technik alebo hovorovo zvukár je odborný spolupracovník režiséra a kameramana pri nakrúcaní zvukových filmov, resp. spolupracovník režiséra pri produkcii v rozhlase alebo v divadle. Dbá o správnu akustiku v nahrávacom priestore, sníma a kontroluje zvukový záznam nakrúcanej scény. V rámci postprodukcie sleduje mixáž zvukových záznamov nakrútených v rôznom čase, na rozličných miestach a kvalitu zaznamenaného zvuku.
Vianoce Adama Boronču

Vianoce Adama Boronču môže byť:
Colleen Dewhurstová

Colleen Dewhurstová (* 3. jún 1924, Montreal, Quebec, Kanada† 22. august 1991, South Salem, New York, USA) bola kanadsko-americká herečka, známa predovšetkým vďaka divadelným úlohám.
Detstvo a mladosť.
Narodila v Montreale v Quebecu matke Frances Marie a otcovi Ferdinandovi Augustovi. Bola ich jediným dieťaťom. Matka Dewhurstovej bola katolícky založená a dodržiavala všetky katolícke zvyky. Tie si zachovala aj Dewhurstová. V roku 1928 sa presťahovala s rodinou do Spojených štátov - Boston, Dorchester, Auburndale a West Newton.
Strednú školu navštevovala vo Shorewoode v štáte Winsconsin a maturovala na štátnej škole Riverside University High School v Milwaukee, v štáte Wisonsin. Počas štúdia na škole sa jej rodičia rozišli a časom sa Dewhurstová presťahovala do New Yorku, aby sa mohla venovať hereckej kariére.
Kariéra.
Bola uznávanou divadelnou herečkou. Stvárnila niekoľko divadelných rolí no najväčší úspech zožala v roku 1974 v divadelnej hre Eugena O'Neilla, "Mesiac pre zabitých", za ktorú získala divadelné ocenenie Tony. Za jej divadelné zásluhy získala niekoľko ocenení, napríklad ceny Obie, Gemini a v roku 1981 bola uvedené do Siene slávy Amerického divadla.
V roku 1959 sa objavila v jednej z vedľajších úloh po boku Audrey Hepburn vo filme "Príbeh mníšky". Objavila sa tiež v epizóde televízneho seriálu "Alfred Hitchcock Presents" v roku 1965. Po boku Brucea Derna a John Waynea si zahrala vo filme "Malí kovbojovia", z roku 1972. V roku 1976 si zahrala v divadelnej inscenácii "Kto sa bojí Virginie Woolfovej?". O rok neskôr, ju obsadil Woody Allen do filmu "Annie Hall", kde stvárnila matku hlavnej postavy.
V roku 1985 bola obsadená do televízneho filmu "Anna zo Zeleného domu", podľa knižnej predlohy od Lucy Maud Montgomery. Úlohu si zopakovala aj v roku 1987. O rok neskôr stvárnila jednu z vedľajších postáv vo filme "Obssesed", za ktorú získala kanadské ocenenie Genie Awards. V rovnakom roku sa pripojila tiež k natáčaniu televízneho seriálu "Murphy Brownová", kde hrala výstrednú matku hlavnej postavy, ktorú stvárnila Candice Bergen. Za svoj herecký výkon získala dve ocenenia Emmy, z čoho jej bola jedna udelená posmrtne. V roku 1991 si zahrala v menšej úlohe po boku jej syna, Campbella Scotta vo filme "Zomrieť mladý."
Súkromný život.
V rokoch 1947 až 1960 bola vydatá za Jamesa Vickeryho. Jej druhým manželom bol hercec a režisér George C. Scott s ktorým má dvoch synov. Vydatá za Scotta bola v rokoch 1960 až 1965, no o dva roky (1967) sa znovu zosobášili a rozviedli sa v roku 1972. Od roku 1975 bol jej partnerom režisér Ken Marsoalis, s ktorým žila do svojej smrti v roku 1991 na farme v South Saleme v štáte New York.
Úmrtie.
Zomrela doma, vo veku 67 rokov v auguste 1991. Príčinou jej úmrtia rakovina krčka maternice. Jej telo bolo spopolnené a odovzdané blízkej rodine.
Štek

Štek môže byť:
Csaba Török (matematik)

Doc. RNDr. Csaba Török, CSc. (* 27. február 1958, Rožňava) je slovenský matematik, informatik a vysokoškolský pedagóg.
V roku 1982 úspešne zavŕšil štúdium aplikovanej matematiky a kybernetiky na Moskovskej štátnej univerzite M. V. Lomonosova a v roku 1995 získal titul kandidáta vied v odbore pravdepodobnosť a matematická štatistika na Fakulte matematiky, fyziky a informatiky Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 2000 sa habilitoval v odbore aplikovaná matematika na Slovenskej technickej univerzite v Bratislave.
Pôsobí na Ústave informatiky Prírodovedeckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Vo svojej vedecko-výskumnej činnosti sa zameriava na teóriu aproximácie s cieľom navrhnúť nové reprezentácie aproximačných modelov a na ich základe zrýchliť výpočtové algoritmy.
Je členom Slovenskej informatickej spoločnosti a Jednoty slovenských matematikov a fyzikov.
Geminálny diol

Geminálny diol (skrátene gem-diol) je akákoľvek organická zlúčenina, ktorá má dve hydroxylové funkčné skupiny (-OH) naviazané na ten istý uhlíkový atóm. Geminálne dioly sú podskupinou diolov, ktoré sú zase špeciálnou skupinou alkoholov. Väčšina geminálnych diolov je považovaná za nestabilné.
Najjednoduchším geminálnym diolom je metándiol, CH4O2 or H2C(OH)2. Ďalšie príklady sú:
Názov geminálny diol pochádza z latinského "geminī", „dvojčatá“. Príbuznou skupinou sú vicinálne dioly.
Reakcie.
Hydratačná rovnováha.
Geminálne dioly je možné vnímať ako hydráty ketónov (alebo aldehydov). Dve hydroxylové skupiny geminálneho diolu je možné ľahko previesť na karbonylovú alebo keto skupinu odňatím jednej molekuly vody. Naopak, keto skupina môže reagovať s vodou za tvorby geminálnych hydroxylových skupín.
Rovnováha vo vode môže byť posunutá oboma smermi. Rovnovážna konštanta pre konverziu acetónu (CH3)2C=O na propán-2,2-diol (CH3)2C(OH)2 je približne 10-3, zatiaľ čo pre konverziu formaldehydu H2C=O na metándiol H2C(OH)2 je to 103.
Konverzia hexafluóracetónu (CF3)2C=O na diol (CF3)2C(OH)2 má rovnovážnu konštantu okolo 106 kvôli trifluórmetylovým skupinám, ktoré odoberajú elektrónovú hustotu. Podobne je to v prípade chloralu (CCl3)2C=O na chloralhydrát (CCl3)2C(OH)2, ktorý je preferovaný vplyvom trichlórmetylovej skupiny.
V niektorých prípadoch, ako je dekahydroxycyklopentán a dodekahydroxycyklohexán, je geminálny diol stabilný, ale odpovedajúci ketón nie je.
Geminálne dioly je možné vnímať i ako špeciálne prípady hemiacetálov, ktoré vznikajú reakciou karbonylových zlúčenín s vodou namiesto alkoholu.
1. Súkromné Banskobystrické gymnázium

1. Súkromné Banskobystrické gymnázium je prvé gymnázium na Slovensku, zamerané na odborné štúdium v oblasti virtuálnej grafiky. Ako jediná škola na Slovensku ponúka v rámci gymnaziálneho vzdelania aj odborné. To znamená, že absolventi gymnázia sa môžu uplatniť na trhu práce hneď po maturite. Ako hovorové označenie školy sa používa názov „Súkromný gympel“.
Škola sa nachádza v areáli Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici, v novo zrekonštruovaných priestoroch budovy bývalého Vojenského gymnázia SNP.
Štúdium.
Škola prvýkrát slávnostne otvorila svoje brány dňa 2. septembra 2018.
V januári 2021 školu navštevuje 157 žiakov, škola má otvorených 6 tried.
Škola ponúka unikátne štvorročné gymnaziálne štúdium so zameraním na virtuálnu grafiku, alebo so zameraním na kybernetickú bezpečnosť, a päťročné štúdium v odboroch slovensko-nemecká, alebo slovensko-anglická bilingválna sekcia. Anglická bilingválna sekcia bola zriadená s podporou Veľvyslanectva Veľkej Británie a Severného Írska na Slovensku a Americkej obchodnej komory na Slovensku, 
Externé odkazy.
zdroj: webová stránka školy
Dúhová ulica (Bratislava)

Dúhová ulica (do roku 1950 Dulová ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1983.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave. Pôvodne bola pomenovaná po ovocnom strome dula, neskôr po dúhe, prírodnom jave.
Bola to ulica v pôvodnej zástavbe obce Petržalka, zanikla v spojitosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Stála približne na mieste súčasného nájazdu na Panónsku cestu smerom z Rusovskej cesty pri súčasnej čerpacej stanici.
Volynská ulica

Volynská ulica (do roku 1950 Wolkrova/Wolkerova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave, predtým bola pomenovaná podľa Jiřího Wolkera (1900-1924), českého básnika.
Bola tu radová domová zástavba, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Nachádzala sa približne na dnešnom mieste výjazdu z Panónskej cesty na Rusovskú cestu.
Koloman Slušný

Koloman Slušný (* 3. máj 1884, Liptovský Trnovec† 13. marec 1961, Bratislava) bol slovenský notár, úradník, župan a politik HSĽS v medzivojnovom Československu a v období Slovenského štátu.
Životopis.
Gymnázium absolvoval v Ružomberku a v Spišskej Novej Vsi. Po maturite začal študovať právo na univerzite v Budapešti. Avšak štúdium pre nedostatok finančných prostriedkov nemohol dokončiť, preto sa dal na notársku dráhu. Po absolvovaní vojenskej služby bol zvolený za podnotára v obci Párnica. O pol roka sa stal vedúcim notárom v Nižnej na Orave, kde pôsobil do vzniku Československa v roku 1918. Na začiatku roku 1919 na žiadosť župana Jána Sekáča odišiel pracovať na župný úrad do Košíc, kde pôsobil ako župný notár. Neskôr pôsobil v Podtatranskej župe so sídlom v Liptovskom Svätom Mikuláši. Po zrušení žúp a zavedení krajinského zriadenia prešiel pracovať na krajinský úrad, kde pôsobil ako hlavný komisár.
V parlamentných voľbách v roku 1929 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia republiky Československej za HSĽS. Kandidoval v XIX. volebnom kraji (Lipt. Sv. Mikuláš). Za poslanca bol zvolený aj v parlamentných voľbách v roku 1935. V snemovni pôsobil v dopravnom a rozpočtovom výbore.
Smolenská ulica

Smolenská ulica (pred rokom 1950 Svobodova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave, predtým bola pomenovaná po Ludvíkovi Svobodovi (1895-1979), prezidentovi Česko-Slovenska.
Pôvodne tu bola radová domová zástavba, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou výstavbou Dvory.
Ulica sa nachádzala približne na mieste dnešnej Macharovej ulice.
Juraj Guča

Juraj Guča (pseudonym Zubarov; * 29. júl 1876, Petrovac – † 30. apríl 1964, Chicago, Illinois) bol slovenský lekár, spisovateľ (prozaik), publicista a organizátor kultúrneho života, účastník zahraničného prvého česko-slovenského odboja, prvej a druhej svetovej vojny.
Život.
Vyštudoval základnú školu v rodnom Petrovci a absolvoval nižšie triedy nemecko-slovenského evanjelického gymnázia v Novom Sade a vyššie v Sarvaši. Vzápätí študoval medicínu na lekárskej fakulte na univerzite v Budapešti (1898 – ?), kde začal literárne pôsobiť. Zoznámil sa tu s mnohými ďalšími slovanskými študentmi a stal sa panslavistom. Ako člen Slovenského spolku prednášal svoje prozaické prvotiny ("Gófa", "Oplakaný ideál").
Jeho panslavistický svetonázor a rozčarovanie s maďarizácie bolo príčinou jeho emigrácie do USA v roku 1908, kde pôsobil ako lekár v Chicagu (1908 – 1936, 1947 – 1964). Podieľal na organizovaní kultúrneho a spolkového života slovenských krajanov a zapojil sa do prvého česko-slovenského odboja. Prostredníctvom tlače agitoval americkú verejnosť za podporu myšlienky založenia spoločného štátu Čechov a Slovákov. V roku 1914 v New Yorku zorganizoval mobilnú nemocnicu a spoločne s ďalšími štyrmi lekármi, tromi ošetrovateľmi, tromi lekárskymi pomocníkmi a jednou kuchárkou v roku 1916 odišli ako dobrovoľníci pomáhať Srbsku do Solúna. Parník Brindisi, na ktorom cestovali však stroskotal; Guča a zdravotná sestra Mária Lamošová bola medzi zachránenými. Po príchode na solúnsky front začal pôsobiť v nemocnici v Gevgeliji.
Po svojom vojnovom účinkovaní, počas ktorého na následky škvrnitého týfusu zomrela jeho manželka Selma, sa vrátil do Chicaga. V roku 1938 sa rozhodol vrátiť do svojho rodiska, kde „mu však z neznámych dôvodov nebolo dovolené“ pracovať ako lekár a preto sa ako lekár dobrovoľník prihlásil XIV. Vojvodinskej (slovenskej) údernej brigády a zapojil sa do viacerých bojov. Po vojne mu ako „ako ‚Američanovi‘“ odňali rodičovský dom a preto sa v roku 1947 vrátil do USA. Zomrel a bol pochovaný v Chicagu.
Literárna tvorba.
Písal krátku, zväčša humoristickú prózu zobrazujúcu život vidieckeho ľudu v Báčke, ktorú publikoval v "Dolnozemskom Slováku" (1901 – 1903), "Slovenskom denníku" a v slovenskej krajanskej tlači v USA.
Martin Kráľ

Martin Kráľ (* 12. marec 1988, Bratislava) je slovenský hudobný skladateľ a klavirista.
Životopis.
Martin Kráľ nepochádza z hudobnej rodiny a nevyštudoval konzervatórium. K hudbe a hre na klavíri sa dostal v útlom detstve. Dnes sa venuje výlučne autorskej tvorbe. Okrem komponovania hudby píše aj texty k svojim pesničkám. Na konte má mnoho spoluprác so známymi osobnosťami slovenského hudobného sveta, medzi ktorých patrí napríklad slovenská rocková legenda Paľo Drapák, speváčky Dominika Jurena Stará, Veronika Strapková, Anabela Mollová, Lenka LeRa Rakar, raperi Vladis, Plexo, Čis T a ďalší. V roku 2017 vydal svoje debutové CD s názvom "Tvárou v tvár životu". V súčasnosti pracuje na svojom druhom štúdiovom albume.
Hlohová ulica (zaniknutá)

Hlohová ulica (do roku 1950 Zborovská ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1975.
Premenovaná bola v roku 1950. Predtým bola pomenovaná podľa obce Zborov v okrese Bardejov.
Bola tu radová domová zástavba, ulica zanikla v súvislosti s novu sídliskovou zástavbou Dvory.
Nachádzala sa približne v oblasti vnútrobloku dnešnej ulice Wolkrova.
Vlastenecká ulica

Vlastenecká ulica (do roku 1950 Malinovského ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1983.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave, dovtedy bola pomenovaná po Rodionovi Jakovlevičovi Malinovskom (1898-1967), sovietskom vojvodcovi.
Nachádzala sa tu radová domová zástavba, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Ulica sa nachádzala na mieste súčasných ulíc Gercenova a Pifflova, pričom prechádzala aj cez dnešnú Panónsku cestu.
Tvárou v tvár životu

Tvárou v tvár životu je názov debutového štúdiového albumu slovenského hudobného skladateľa a klaviristu Martina Kráľa vydaného v roku 2017. Na albume sa nachádzajú inštrumentálne skladby, ktoré sú výlučne vlastnou tvorbou autora; na albume účinkujú tiež viacerí hostia.
Zoznam skladieb.
Zoznam obsahuje následujúcich 12 skladieb:
Tim Curry

Tim Curry (* 19. apríl 1946, Grappenhall, Cheshire, Anglicko) je anglický herec a spevák. Je známy vďaka úlohe doktora Franka N. Furtera v muzikáli "Rocky Horror Picture Show" (1973).
Detstvo a mladosť.
Curry sa narodil v meste Grappenhall v grófstve Cheshire. Jeho otec zomrel keď mal Curry dvanásť rokov. Väčšinu svojho detstva prežil v meste Plymouth, neďaleko Londýna.
Kariéra.
V roku 1968 vystupoval v muzikáli "Hairs!", kde sa spoznal s Richardom O'Brienom, ktorý mu v roku 1973 ponúkol úlohu Dr. Furtera v kontroverznom muzikáli "Rocky Horror Picture Show".
V roku 1981 stvárnil Wolganga Amadeusa Mozarta v divadelnom predstavení "Amadeus". S Bernadette Peters a Carol Burnett hral v muzikáli "Annie", z roku 1982. Stvárnil postavu komorníka Wadswortha v mysterióznom filme "Stopa" z roku 1985.
Jednou z jeho najznámejších úloh bol klaun v horore "To", z roku 1990. Film bol natočený podľa knižnej predlohy Stephena Kinga. V roku 1992 získal vedľajšiu úlohu vo filme "Sám doma 2: Stratený v New Yorku". O rok neskôr účinkoval v divadelnom predstavení "My Favourite Year". V roku 1995 si zahral v dobrodružnom filme "Kongo". Po boku herečky Daryl Hannah, si zahral v hororovej komédii "Addams Family Reunion" z roku 1998.
V roku 2001 získal úlohu v paródii "Scary Movie 2". Po boku Liama Neesona a Laury Linney sa objavil v životopisnej dráme "Kinsey", z roku 2004. V rovnakom roku sa objavil v dvoch epizódach televízneho seriálu "Will a Grace". V roku 2008 sa objavil po boku hercov ako Ioan Gruffudd a Natascha McElhone vo filme "Kliatba mesačného údolia".
Súkromný život.
Od roku 1988 žije v Los Angeles. Nikdy sa neoženil a nemá deti.
V júli 2012 Curry utrpel mozgovú príhodu, kvôli ktorej je odkázaný na invalidný vozík. Jeho herectvo bolo značne obmedzené a preto sa venuje predovšetkým dabingu.
Peter z Rousselu

Peter z Rousselu (iné zápisy: Peter Roussel, Pierre Roussel, , ; * ? – † 1577) bol burgundský rytier, kráľovský stolník, ktorý slúžil Habsburgovcom ako kapitán hradu Szendrő v Uhorsku. Podľa košického výtvarníka Zbyhneva Nišponského, ktorý o rytierovi Petrovi podnikol laický archívny výskum, bol „vyslancom francúzskeho kráľa, ktorý mal za úlohu zabezpečiť protitureckú obranu“. Bol pochovaný 25. mája 1577 pod veľkým oltárom Dómu sv. Alžbety v Košiciach.
Epitaf.
Na východnej vonkajšej stene Kostola sv. Michala v Košiciach sa nachádza mramorový epitaf s jeho vyobrazením (v brnení tzv. štrasburského okruhu) a nápisom:
V zrekonštruovanej podobe:
V preklade:
Pamiatka.
Zbyhnev Nišponský vyhotovil niekoľko keramických plastík stvárňujúcich rytiera Petra z Rousselu, ktoré s podporou Francúzskej aliancie Košice predstavil 13. mája 2008 v Slovenskom technickom múzeu. Jeho zámerom bolo „v kamenine vytvoriť postavu, ktorá zodpovedá veľkosti epitafu, teda približne 2,3 metra a umiestniť ju pred Slovenské technické múzeum.“
Frida Karlssonová

Frida Elisabeth Karlssonová, (* 10. august 1999, Sollefteå) je švédska bežkyňa na lyžiach. Je dvojnásobná vice-majsterka sveta v pretekoch na 10 km a získala striebro v skiatlone. V pretekoch klasickou technikou na 30 km získala bronz. Bola taktiež aj členka víťaznej zlatej švédskej štafety na 4×5 kilometrov na Majstrovstvách sveta v Seefelde. Na juniorských Majstrovstvách sveta získala tri zlaté a tri bronzové medaile. 
Švédska bežkyňa na lyžiach mala svoj debut vo svetovom pohári 17. februára 2019. Svoje prvé víťazstvo dosiahla v sezóne 2020/2021 v Osle v pretekoch s hromadným štartom. 
Osobný život.
Jej priateľ je Wiliam Poromaa, ktorý je takisto švédsky reprezentant v behu na lyžiach. Fridina matka Mia Karlsson bola taktiež bežkyňou na lyžiach. Má dve mladšie sestry.
Poupée de cire, poupée de son

Poupée de cire, poupée de son ("Vosková bábika, bábika vypchatá pilinami") je pieseň, s ktorou v roku 1965 francúzska speváčka France Gall vyhrala súťaž Eurovision Song Contest. Jej autorom je Serge Gainsbourg.
Text, ktorým neskúsené dievča oznamuje svoj vzťah k svetu a svojim piesňam, je založený na metaforách a slovných hrách; napríklad názov piesne odkazuje na tradičné bábiky s voskovou hlavičkou a vypchatým telíčkom, ku ktorým je speváčka prirovnávaná.
Českú verziu naspievala Eva Pilarová v roku 1966 s textom Zdeňka Borovca pod názvom „Vosková panenka“. Ďalšiu českú verziu tejto pesničky nahrala Hana Zagorová, s tým istým názvom „Vosková panenka“, avšak odlišným textom. Tento text tiež napísal Zdeněk Borovec.
Ég és Föld

Ég és Föld (Asztrológia) je piaty štúdiový album, ktorý v roku 1987 vydalo hudobné vydavateľstvo Hungaroton maďarskej pop rockovej skupine KFT.
Zoznam skladieb.
Autorom skladieb je skupina KFT.
Zbyhnev Nišponský

Ing. Zbyhnev Nišponský (iné zápisy: Zbigniew Nišponský, Zbigniew Nišponský-Gut; * 29. jún 1936, Stary Sącz – † 2019, Košice) bol slovenský hutnícky inžinier, výtvarník (keramikár) a spisovateľ literatúry faktu, zrejme poľskej národnosti.
Život.
Od svojich piatich rokov žil v Košiciach, kde študoval na gymnáziu na Kováčskej ulici a po zrušení gymnázia na Vyššej priemyselnej škole hutnícko-lejárskej v Tisovci. Následne – v 60. rokoch – absolvoval štúdium na Hutníckej fakulte Vysokej školy technickej v Košiciach.
Od gymnaziálneho štúdia sa venoval kresleniu, ktorému ho učil aj grafik Ľudovít Feld. Od roku 1990 sa zaoberal keramikárstvom. Vyhotovil viacero keramických plastík umiestnených na verejných priestranstvách a vo verejne prístupných objektoch v Košiciach. Popri svojej výtvarníckej činnosti je autorom dvoch kníh so speleologickou tematikou.
Zomrel v novembri 2019 a 22. novembra bol spopolnený v Krematóriu v Košiciach.
Domáca (žena v domácnosti)

Domáca alebo žena v domácnosti je žena, ktorá sa stará o domácnosť a nie je zamestnaná, teda žena pracujúca v domácnosti. Ženu v domácnosti obvykle charakterizuje celodenná starostlivosť o domácnosť, o deti a skutočnosť, že nemá vlastný príjem, teda je úplne závislá na manželovom príjme. Tento pojem sa používa napr. v matričných záznamoch, na označenie povolania pri zbere demografických dát, v sociologických štúdiách týkajúcich sa ekonomickej aktivity a pod.
V tradičnej deľbe práce na Slovensku žena podľa možností a potreby pomáhala mužovi pri zabezpečovaní pravidelnej výrobnej sféry, no primárne sa starala o domácnosť a deti. Pozícia žien v domácnosti v sociálnej stratifikácii bola odvodzovaná od pozície partnera.
V období po druhej svetovej vojne v súvislosti s tým, že rodina graduálne prestala byť výrobnou jednotkou, postupne došlo k deľbe práce v domácnosti na princípe vzájomnej zastupiteľnosti, pričom muži v mestách, ako aj na vidieku sa „stále častejšie zapájajú do domácich prác a výchovných aktivít, ktoré sa predtým považovali za výlučne ženské“. V tomto období došlo v Česko-Slovensku k významným procesom pozmeňujúcim pôvodnú sociálnu diferenciáciu žien. Ženy dosahovali vyššie vzdelanie, začali dynamicky prenikať do povolaní vyžadujúcich stredné či vyššie vzdelanie, pričom štátna sociálna a rodinná politika do istej miery chránila sociálnu a pracovnú pozíciu ženy, ktorá otehotnela a stala sa matkou. Počet žien v domácnosti postupne ubúdal a aj po roku 1989 sa drží nízko. Sociologička Marie Čermáková poukazuje na to, že v súčasnej spoločnosti je žena v domácnosti sociálnym anachronizmom. Na vzorke populácie českých žien z roku 1995 uvádza, že ženy, ktoré ostávajú v domácnosti a mimo pracovný trh tak nečinia zo snahy o návrat k „prvorepublikovému“ modelu vydanej ženy či podobne, ale pretože si z rôznych sociálnych alebo zdravotných dôvodov nemôžu dovoliť pracovať mimo domov (napr. pre starostlivosť o zdravotne postihnuté deti, chorých či nesebestačných rodičov, príbuzných, pre vlastný zdravotný stav a pod.).
Marie Čermáková

Marie Čermáková môže byť:
György Gyimesi

PhDr. György Gyimesi, PhD., do roku 2020 Juraj Gyimesi (* 24. august 1980, Kráľovský Chlmec) je slovenský politik maďarskej národnosti. Vo voľbách v roku 2020 bol na kandidátke hnutia OĽANO-NOVA-KÚ-ZMENA ZDOLA zvolený za poslanca Národnej rady SR. V roku 2023 prestúpil z OĽANO do Aliancie, s ktorou sa v predčasných voľbách nedostal do parlamentu.
Životopis.
Gyimesi absolvoval Osemročné športové gymnázium Košice a následne vyštudoval na Fakulte verejnej správy Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, kde 19. januára 2021 získal titul PhD. (jedným z oponentov jeho dizertačnej práce bol bývalý stranícky kolega z OĽaNO Mgr. Peter Pollák, PhD.).
Politická kariéra.
Vo februári 2020 bol Juraj Gyimesi vo voľbách do Národnej rady SR zvolený za poslanca Národnej rady SR, keď kandidoval za hnutie OĽANO-NOVA-KÚ-ZMENA ZDOLA zo 49. miesta kandidátky. V celkovom poradí skončil na 56. mieste s 2 370 prednostnými hlasmi a bol náhradníkom, v marci 2020 si však uplatnil poslanecký mandát ako náhradník za ministra obrany Jaroslava Naďa. V parlamente pôsobí ako podpredseda Výboru NR SR pre financie a rozpočet.
V januári 2021 Gyimesi kritizoval navrhovanú reformu systému o štátnom občianstve. V marci 2021 sa Gyimesi ako poslanec bez mandátu vlády v Komárne stretol na rokovaniach s maďarským ministrom zahraničných vecí Pétrom Szijjártóom o téme dvojakého občianstva. Minister zahraničných vecí a európskych záležitostí Ivan Korčok Gyimesiho obvinil z porušenia programového vyhlásenia vlády a jednania bez akéhokoľvek mandátu, ministerstvo si preto predvolalo maďarského veľvyslanca na Slovensku. Gyimesi následne obvinil Korčoka a štátneho tajomníka MZVEZ, Martina Klusa, zo šovinizmu a prirovnal ich rétoriku k mečiarizmu.
19. apríla 2023 Gyimesi, spolu s predsedom strany OĽaNO Igorom Matovičom, oznámil odchod z hnutia. Dôvodmi jeho odchodu mali byť podľa Gyimesiho odlišné postoje k vojne na Ukrajine a postoj strany k premiérovi Eduardovi Hegerovi, ktorý z hnutia odišiel pár mesiacov predtým. 13. mája sa po rokovaniach s mimoparlamentou maďarskou stranou Aliancia dohodol na spolupráci do predčasných parlamentných volieb 2023. Na kandidátnej listine Aliancie mal byť na 150. mieste, ale pre chybu strany a ich kandidáta Viliama Tankó, ktorý svoju kandidatúru stiahol, bol posunutý na 149. miesto.
Nakoniec sa so ziskom len 4,4 % strana do parlamentu nedostala. V decembri 2023 ho snem zvolil za podpredsedu strany Aliancia.
Osobný život.
Jeho otec Juraj Gyimesi (* 1935) je lekár, v rokoch 19901991 bol poslancom Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia ČSFR za stranu Spolužitie, v 70. rokoch 20. storočia pôsobil ako agent Štátnej bezpečnosti s krycím menom Július.
Marie Čermáková (politička)

Marie Čermáková (* 7. september 1925) bola česká a československá politička Komunistickej strany Československa, profesiou robotníčka, ktorá zastávala funkciu poslankyne Snemovne národov Federálneho zhromaždenia (SN FZ) počas normalizácie.
Vo voľbách do SN FZ v roku 1971 reprezentovala volebný obvod č. 73 (Přerov, Severomoravský kraj). Mandátu sa ujala 27. novembra 1971 a v poslaneckej funkcii zotrvala aj po voľbách v roku 1976 až do uplynutia jej funkčného obdobia 5. júna 1981, po voľbách v roku 1981.
Javor (rozlišovacia stránka)

Javor môže byť:
Marie Čermáková (trénerka)

PhDr. Marie Čermáková, CSc. (* 31. október 1929, Brno – † 18. jún 2020, Pardubice) bola česká skokanka do vody, trénerka a rozhodkyňa skokov do vody a vysokoškolská pedagogička.
Život.
Narodila sa v rodine Jana a Marie Čermákových. So skokmi do vody začínala vo veku 11 rokov v rodnom Brne, kde v rokoch 1941 – 1949 absolvovala osemročné štúdium na gymnáziu. V rokoch 1946 – 1957 získala jedenásť titulov majsterky Česko-Slovenska. Absolvovala štúdium telesnej výchovy na Pedagogickej fakulte Masarykovej univerzity (MU) v Brne (1949 – 1952). V akademickom roku 1952/1953 vyučovala telesnú výchovu na Lekárskej fakulte MU a v rokoch 1953 – 1975 pôsobila na katedre plávania novozaloženého Inštitútu pre telesnú výchovu a šport Karlovej univerzity v Prahe (od roku 1956 Fakulta telesnej výchovy a športu). Následne od roku 1975 až do odchodu do dôchodku v roku 1990 pracovala ako profesionálna trénerka skokov do vody strediska vrcholového športu, v trénovaní však pokračovala aj na dôchodku.
Trénerstvu sa venovala od skončenia pretekárskej kariéry (1957). Trénovala medzinárodne úspešných skokanov Milenu Duchkovú-Neveklovskú, Tomáša Krčmu, Alenu Niederlovú, Heidemarie Bártovú, Hanu Novotnú, sestry Luciu a Andreu Absolonovú, sestry Kristýnu a Elišku Daňkovú a Jaroslava Makohina.
Pôsobila ako členka technickej komisie skokov do vody Európskej plaveckej federácie (1971 – 2004) a predsedníčka sekcie skokov do vody Českého zväzu plaveckých športov (1982 – 2010).
Zomrela po chorobe 18. júna 2020 a skremovaná bola 3. júla 2020 v Pardubickom krematóriu.
Osobný život.
25. augusta 1951 sa zosobášila s vojenským dôstojníkom Vladimírom Hošpesom. Rozviedli sa v roku 1967.
Zoznam Slovákov s titulom z TOP5 európskych futbalových líg

Zoznam Slovákov s titulom z TOP5 európskych futbalových líg sumarizuje všetkých slovenských futbalistov a futbalových trénerov, ktorým sa počas ich kariéry podarilo získať aspoň jeden titul v ktorejkoľvek z TOP5 európskych líg. Za TOP5 európskych futbalových líg sa všeobecne považujú anglická Premier League, francúzska Ligue 1, nemecká Bundesliga, španielska La Liga a talianska Serie A. Do dnešného dňa len 6 slovenských hráčov a 1 tréner takýto úspech dosiahli.
Pozri aj.
Zoznam klubových úspechov slovenských futbalistov v zahraničí
Jana Kovalčiková

Jana Graňák Kovalčiková (* 16. marec 1991, Prešov) je slovenská divadelná a filmová herečka. Je členkou súboru Slovenského národného divadla. Známa je predovšetkým pre svoju televíznu tvorbu a účinkovanie v seriáloch "Oteckovia", "Ulice" alebo "Kavej".
Životopis.
Po gymnáziu Solivarská v Prešove vyštudovala herectvo na VŠMU v Bratislave. Ešte počas štúdia hosťovala v Slovenskom národnom divadle v dielach "Tančiareň", "Veľa kriku pre nič", "Bratia Karamazovovci" alebo "Pán Mimo".
Jej prvým pôsobením mimo divadelných dosiek bolo účinkovanie v televíznom seriáli "Panelák". V roku 2016 hrala v celovečernom snímku Ondreja Šulaja "Agáva".
V roku 2018 si po boku Anny Jakab Rakovskej v relácii "Kredenc". Kovalčíková prvý raz zahrala rolu východniarky Veroniky. Roly si následne Kovalčíková a Jakab Rakovská zopakovali v internetovom seriáli "Kavej", v ktorom účinkujú od roku 2019. V Česku účinkovala okrem iného v seriáloch "Hraběnky" a "Ulice".
Od roku 2018 účinkuje v postave právničky Emy ako jedna z hlavných postáv v televíznom seriáli Oteckovia.
Osobný život.
Má staršiu sestru Lenku. Jej mama je vysokoškolskou profesorkou na Prešovskej univerzite v Prešove na pedagogickej fakulte. V auguste 2020 sa vydala za Adama Graňáka. V roku 2023 vyhrala televíznu show Let's Dance so svojim partnerom Vilémom Šírom
Kríková ulica (zaniknutá)

Kríková ulica (do roku 1950 Žižkova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1975.
Premenovaná bola v roku 1950 z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave, predtým bola pomenovaná po Janovi Žižkovi (1360-1424), husitskom vojvodcovi.
Bola tu pôvodná radová domová zástavba obce, ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Nachádzala sa približne na mieste a vo vnútrobloku dnešnej Wolkrovej ulice.
Riegrova ulica

Riegrova ulica bola ulica v Petržalke v rokoch 1950 až 1975.
Pomenovaná bola podľa Františka Ladislava Riegera (1818-1903), českého politika.
Nachádzala sa tu pôvodne radová domová zástavba. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Ulica sa nachádzala približne na mieste súčasnej Pifflovej ulice.
Kostolná veža

Kostolná veža je náboženská stavba v kresťanstve. Má aj iné použitia, napríklad ako rozhľadňa. Zvyčajne sú v nej zavesené zvony a slúži teda ako zvonica. Na kostolnej veži môžu byť umiestnené hodiny.
Na Slovensku je najvyššou kostolná veža kostola Panny Márie v Spišskej Novej Vsi, ktorá má 87 metrov.
Anton Pázmán

Anton Pázmán (* 12. jún 1887, Dúbrava† 16. október 1941, Bratislava) bol slovenský pedagóg, osvetový pracovník a politik HSĽS v medzivojnovom Československu.
Biografia.
Anton Pázmán pochádzal z 11 detí. Po absolvovaní učiteľských štúdií pôsobil ako učiteľ dlhé roky v obciach Podkriváň a Opatová. V Podkriváni sa zaslúžil o výstavbu školy, fary a rekonštrukciu kostola. Po vypuknutí I. svetovej vojny musel narukovať na front. V tomto období bol súdený za buričstvo a panslavizmus. Počas bojov bol zasiahnutý výbuchom granátu, z čoho zdravotné následky si niesol po celý život. Po vzniku Československa patril k zakladajúcim členom SĽS (neskôr HSĽS). Podieľal sa na založení približne 35 miestnych organizácií strany v regióne Novohrad. Bol aktívnym v Zemskom učiteľskom spolku, ako aj v ďalších kultúrnych a osvetových združeniach.
Vo volebnom období 1925 - 1929 bol za HSĽS poslancom Národného zhromaždenia. Kandidoval v XVIII. volebnom kraji (Banská Bystrica). V snemovni pôsobil v brannom a rozpočtovom výbore. Po takmer šesťročnej prestávke sa do parlamentu ešte vrátil. V rokoch 1935 - 1939 bol za Autonomistický blok, resp. HSĽS senátorom Národného zhromaždenia. V senáte bol členom rozpočtového výboru. Zasadal aj v mestskom zastupiteľstve Lučenca.
Po Viedenskej arbitráži sa presídlil do Zvolenskej Slatiny a neskôr do Zvolena. Vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny v decembri 1938 už nekandidoval. V roku 1941 sa presťahoval do Bratislavy, kde 16. októbra zomrel po ťažkej srdcovej chorobe, komplikovanej zápalom pľúc. Pochovaný je na Ondrejskom cintoríne v Bratislave.
Dušan Viest

Dušan Viest môže byť: