burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Hero of Many

Hero of Many je videohra vytvorená nezávislým českým vývojárskym štúdiom Trickster Arts. Žánrovo sa hra radí medzi akčné adventúry. Je určená pre IOS a Android. V príprave sú verzie pre Windows a OS X. Vývojári sa snažia hru dostať na Steam. V hre se nevyskytujú dialógy a grafiku tvoria čierne siluety, ako napríklad v hre Limbo. Hero of Many je inšpirované hrami Another World, Hearth of Darkness a .
Hrateľnosť.
Hráč sa ujíma bieleho stvorenia v tvare gule. To žije v podvodnej jaskyni. Tu môže naraziť na biele a čierne ryby (podobajú sa žubrienkam). Bieli sú spojenci hráča a budú ho nasledovať, keď sa k nim priblíži. Čierni sú však nepriatelia a len čo sa k nim hráč priblíží, tak ho aj jeho spojencov napadnú. K boju hráč využíva práve biele žubrienky, ktoré automaticky útočia na nepriateľa. Hráč ich musí viesť tak, aby jeho húf mohol efektívne bojovať. Tiež môže svojim žubrienkam „nariadiť“ výpad ľubovoľným smerom.
Cieľom hry je dostať sa na koniec úrovne. Tých je približne 26. Hra, okrem bojov, obsahuje aj hádanky a niekoľko minihier. Je napríklad závod alebo bludisko.
Príbeh.
Hra sa odohráva v dobe, kedy sú biele ryby hromadne vyhladzované svojimi čiernymi náprotivkami. Hra sleduje Hrdinu, ktorý okolo seba začne zhromažďovať biele ryby a vedie ich do bojov za prežitie svojho druhu.
Postavy.
Zoznam významných postáv v hre. Žiadna z nich nie je v hre menovaná, ale sú vymenovaní v názvoch piesní soundtracku:
Soundtrack.
Soundtrack zložil slovenský skladateľ Matúš Široký. Obsahuje cez hodinu hudby. 
Vývoj.
Hra bola vo vývoji od leta roku 2012, kedy Matouš Ježek opustil 2K Czech. Ježek vtedy kontaktoval niektorých bývalých kolegov a spoločne vytvorili štúdio Trickster Arts. Vývoj Hero of Many (pracovne nazvanom projekt "Hero") trval 10 mesiacov. Hra bola ohlásená až v máji 2013. Vydaná bola v júli pre IOS a Android.
Vzhľadom na nízky rozpočet a potrebe urýchlenia vývoja sa tím rozhodol generovať a recyklovať tie časti u ktorých je to možné (napríklad hlavné menu je tvorené scénou z hry, nahrávacie obrazovky sú jednoduché kresby a sasanky sú vytvorené z chvostov rybičiek). Z rovnakého dôvodu sa vývojári rozhodli pracovať v Unity Engine, kde veci, ako shadery či textúry, možno lacno kúpiť. Hra tiež prešla niekoľkými zmenami v priebehu vývoja. Pôvodne mala mať hranatú grafiku, ale z estetických dôvodov bola zmenená.
V júli 2013, po vydaní hry, sa Trickster Arts začalo sústrediť na verziu pre Windows. Za účelom distribúcie bola hra zaradená do služby Steam Greenlight, kde čaká na odsúhlasenie komunitou. V októbri hra vyšla na konzolu Ouya a v januári 2014 na konzolu GameStick.
Kritické prijatie.
Hra bola okamžite po vydaní prijatá veľmi kladne kritikou. Hodnotenia sa priemerne pohybujú okolo 90%. Hra bola chválená predovšetkým pre svoju atmosféru, gameplay, soundtrack a grafiku.
ANA Holdings

ANA Holdings Incorporated (; ) je japonská holdingová spoločnosť v leteckej doprave a cestovnom ruchu, disponujúca členskými spoločnosťami skupiny ANA Group. Právna forma v rámci japonského obchodného zákonníka je kabušiki gaiša (približne akciová spoločnosť v slovenskom obchodnom práve).
História.
Spoločnosť bola založená 27. decembra 1952 ako Japan Helicopter &amp; Aeroplane Transports Co., Ltd. () s cieľom zreorganizovať japonskú leteckú dopravu narušenú po druhej svetovej vojne. Vo februári nasledujúceho roku začala s prevádzkou helikoptér, od mája získala licenciu na charterové lety a od októbra aj na pravidelné lety. V decembri 1953 rozšírila svoje podnikanie o nákladnú leteckú prepravu na linke TokioOsaka.
V decembri 1957 sa spoločnosť premenovala na All Nippon Airways Co., Ltd. (akronym ANA). V marci 1958 prebehla fúzia s "Far Eastern Airlines" a v novembri 1963 s "Fujita Koku K.K". Na burzu spoločnosť vstúpila v októbri 1961, zaradením do druhej sekcie (stredne veľké podniky) akciovej burzy Tokyo Stock Exchange a burzy cenných papierov Osaka Securities Exchange. V auguste 1972 bola spoločnosť na oboch uvedených burzách reklasifikovaná do prvej sekcie (veľké podniky).
V marci 1974 bola založená dcérska spoločnosť "Nippon Kinkyori Airways" (), od roku 1987 pod názvom "Air Nippon Co., Ltd." (), ktorá zabezpečovala leteckú dopravu na krátkych linkách v rámci Japonska. 1. apríla 2012 bola zlúčená so svojou materskou spoločnosťou. V júni 1974 ANA otvorila svoj prvý hotel, v meste Sapporo.
1. apríla 2013 došlo k prechodu ANA na holdingovú spoločnosť ANA Holdings, ktorá disponuje členskými spoločnosťami v rámci "ANA Group".
Členovia ANA Group.
"Zoznam členských spoločností skupiny ANA Group, operujúcej pod ANA Holdings, rozdelených podľa segmentu"
Majoritní akcionári.
Spoločnosť do 30. septembra 2013 vydala 3 516 425 257 akcií, pričom počet akcionárov k danému dátumu činil 553 483. Najväčší podiel akcií (60,37 %; 2 121 829 901 akcií) vlastnia fyzické osoby z Japonska (celkovo 545 379 akcionárov), 19,24 % akcií (676 742 467) je v držbe japonských finančných inštitúcií a 12,98 % (456 556 968) u ostatných japonských právnických osôb. Podiel zahraničného kapitálu činí 6,94 % (244 162 009 akcií; 1 631 akcionárov). Japonská vláda vlastní 0,03 % podiel (1 101 070 akcií).
Vysielač Tokaj

Vysielač Tokaj sa nachádza v severovýchodnej časti Maďarska, asi 2 km západne od mesta Tokaj.
V najjužnejšom výbežku pohoria Tokaji-hegység sa na vysokom vrchu Kopasz-hegy nachádza 120 m vysoký vysielač. V spodnej časti železobetónová, vo vrchnej oceľová konštrukcia vysielača vytvára dominantu okolia nad sútokom Bodrogu a Tisy. Do prevádzky bol uvedený v roku 1956, odkedy zabezpečuje šírenie rozhlasového a televízneho signálu pre veľkú časť východného Maďarska s presahmi na Zakarpatskú oblasť a juhovýchodnú časť Slovenska. 
O veľkom význame kóty napovedá aj množstvo telekomunikačných objektov, ktoré sa nachádzajú na vrchole. Prístup na vrchol je zabezpečený asfaltovou cestou z obce Tarcal.
Vysielanie.
V súčasnej dobe je možné z vysielača prijímať:
Stĺp svätého Floriána

Stĺp svätého Floriána je barokové architektonicko-umelecké dielo v bratislavskej mestskej časti Staré mesto na Floriánskom námestí pred kostolom Nanebovzatia Panny Márie. Ide o národnú kultúrnu pamiatku zapísanú v Ústrednom zozname kultúrnych pamiatok (pod číslom 303/1), za kultúrnu pamiatku objekt vyhlásili 23. októbra 1963.
História a vzhľad stĺpu.
Stĺp postavili v roku 1732 ako spomienku na veľký požiar v Bratislave, a práve z tohto dôvodu je súsošie pomenované po svätom Floriánovi, ktorý je patrónom hasičov. Ide o kamenný obeliskový stĺp postavený v barokovom štýle, ktorý je vyzdobený dekoratívnou sochárskou a reliéfnou výzdobou s prvkami rokoka. 
Je vyrobený z bieleho tesaného rakúskeho vápenca a umelého kameňa, ohrada súsošia je z hořického pieskovca. Súčasťou súsošia je aj zdobená kovová mreža.
Zhotoviteľom bola bratislavská podonnerovská Godeho kamenosochárska dielňa Krištof Rentfort. Doplnky vytvorila Sartoryho dielňa a kovové časti súsošia pochádzajú z dielne Smidely. 
Výška súsošia je a jeho priemer je . Na súsoší sú umiestnené basreliéfy, ktoré zobrazujú momenty zo svätcovho života:
Na hlavici stĺpu je umiestnená socha svätého Floriána oblečeného do odevu rímskeho vojaka – má plášť, pancier, kopiju aj prilbicu s typickým chocholcom. Svätec v jednej ruke drží krčah a v druhej ruke zástavu – tieto dva symboly totiž patria medzi svätcove atribúty. Na samostatných podstavcoch sa nachádzajú sochy svätého Vavrinca a svätého Štefana Prvomučeníka, ktoré boli na súsošie pridané až neskôr.
Pôvodne bolo súsošie umiestnené na priestranstve trhoviska v blízkosti niekdajšej Laurinskej brány v centre Bratislavy (dnes je to dolná časť Námestia SNP pri vyústení Štúrovej a Laurinskej ulice). Na tomto mieste stálo takmer dvesto rokov. Pri prestavbe Kamenného námestia a rozširovaní priľahlej Štúrovej ulice ho v roku 1938 presťahovali k Blumentálu. Námestie, na ktoré súsošie osadili, je po ňom aj pomenované. 
Súčasnosť.
V roku 2005 sa začali reštaurátorské práce, no z finančných dôvodov boli o dva roky neskôr pozastavené, a to až do roku 2013, kedy sa práce na súsoší obnovili. V máji roku 2014 zrekonštruované súsošie odhalené a odvtedy tvorí pôsobivú dominantu tejto časti mesta.
Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji 2005

Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji 2005 boli v poradí 7. Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Africká federácia pozemného hokeja (AFHF). Konali sa od 1.8. októbra 2005 v Pretórii, v Južnej Afrike, za účasti 5 mužských a 4 ženských tímov. Južná Afrika organizovala africký šampionát tretíkrát; v roku 1995 to bol ženský a v roku 1996 mužský turnaj, zakaždým v Pretórii. Zápasy sa hrali na štadióne v "Tshwane University of Technology". Obe reprezentácie domácej Južnej Afriky získali titul.
Turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2006 mužov a žien, ktoré sa uskutočnili v Nemecku, resp. v Španielsku. Priamo na ne kvalifikovali iba víťazné družstvá. V poradí ďalšie družstvá postúpili na Interkontinentálny pohár 2006 (kvalifikačné podujatie na MS 2006).
Súkromná základná škola waldorfská

Súkromná základná škola waldorfská je základná škola sídliaca v Bratislave, vyučujúca podľa princípov waldorfskej pedagogiky. V školskom roku 2012/2013 školu navštevovalo 201 žiakov. Zriaďovateľom školy je občianske združenie Výchova k slobode.
Škola má pozíciu riaditeľa určenú kvôli legislatívnej potrebe, v skutočnosti pracuje na princípe slobody v práci. Členmi pedagogického kolégia sú aj nepedagogickí pracovníci.
V Testovaní 9 z roku 2012 dopadla škola lepšie ako celoslovenský aj bratislavský priemer. Škola dosiahla 91,4 percentil v matematike a 92,3 percentil v slovenčine. Medzi 65 bratislavskými školami sa umiestnila na 5. mieste. Budúcnosť waldorfského vzdelávanie však závisí aj na hodnotiacej správe, ktorú pre Ministerstvo školstva pripravuje Štátny pedagogický ústav.
História.
Škola bola zriadená 10. júla 2001 a do siete škôl zaradená s účinnosťou od 1. septembra 2001. V septembri 2012 bola otvorená trieda v Košiciach, ako pobočka bratislavskej školy. V školskom roku 2013/2014 v Košiciach funguje len jedna trieda plus školský klub.
Oxythemis z Koróneie

Oxythemis ("Oxythemis") bol v roku 732 pred Kr. víťaz olympijských hier behu na jedno stadion.
Oxythemis z Koróneie zvíťazil v behu na jedno stadion na 12. olympijských hrách. Od založenia hier v roku 776 pred Kr. bol beh na jedno stadion jedinou disciplínou. Hry sa o ďalšiu disciplínu, behu na dve stadiá (diaulos), rozšírili v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá bol Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia (600 stôp) sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov.
Diokles z Korintu

Diokles alebo Dioklés ("Diokles"/iný prepis:"Dioklés") bol v roku 728 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Diokles z Korintu zvíťazil v behu na jedno stadion na 13. olympijských hrách, v jedinej disciplíne, v ktorej sa od ich založenia v roku 776 pred Kr. súťažilo. Hry sa o ďalšiu disciplínu behu na dve stadiá (diaulos) rozšírili na najbližších olympijských hrách v roku 724 pred Kr. Prvým víťazom behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy. Vzdialenosť stadia sa pohybovala zhruba od 175 do 200 metrov (olympijské stadion 192,27 metra).
Podľa antického autora Aristotela sa Diokles stal milencom Filolaa, pochádzajúceho z korintskej aristokratickej rodiny Bakchiovcov. Neskôr odišli spolu do Téb, kde žili až do smrti. Aristoteles dodáva, že ich hroby miestni ukazovali ešte aj za jeho čias.
Anjelica Hustonová

Anjelica Hustonová (* 8. júl 1951, Santa Monica, Kalifornia, USA) je americká herečka a filmová režisérka. Je držiteľkou Oscara za vedľajšiu úlohu vo filme "Česť rodiny Prizziovcov". Jej otcom bol americký herec, scenárista a režisér John Huston.
Ben Gibbard

Ben Gibbard (* 11. august 1976, Bremerton, Washington, USA) je americký spevák, gitarista a multiinštrumentalista. Od roku 1997 pôsobí v skupine Death Cab for Cutie a v rokoch 2001 až 2005 hral v skupine The Postal Service (tá bola krátko obnovená v roku 2013). Roku 2009 nahral spoločný album so spevákom Jayom Farrarom nazvaný "One Fast Move or I'm Gone" a toho istého roku hral menšiu úlohu vo filme "Brief Interviews with Hideous Men". V septembri 2010 vystúpil ako hosť na koncerte Johna Calea v Los Angeles. Roku 2012 vydal svoj prvý sólový album s názvom "Former Lives". Roku 2014 zložil hudbu k filme "Laggies". 
V rokoch 2009 až 2012 bola jeho manželkou herečka Zooey Deschanel.
Štipendium

Štipendium je peňažná dávka poskytovaná žiakovi, študentovi, alebo mladému vedeckému pracovníkovi, ktorá má podporiť jeho vzdelanie. Finančné prostriedky štipendií sú udeľované na základe rôznych kritérií, ktoré si stanovuje darca alebo zakladateľ fondu, alebo organizácie poskytujúcej štipendium. Štipendium môže byť poskytované štátom alebo súkromnou inštitúciou. Môže byť udeľované na základe politických alebo sociálnych kritérií, výnimočných študijných, vedeckých alebo tvorivých výsledkov a podobne. Peniaze udelené ako štipendium, sú zvyčajne nevratné a nie sú pôžičkou. Študent, ktorý ich obdržal ich preto nemusí splácať.
V zmysle súčasnej slovenskej legislatívy sú doktorandi študentmi, nie zamestnancami a ich príjem je taktiež považovaný za tzv. doktorandské štipendium, ktoré ako také nepodlieha zdaneniu. V niektorých prípadoch však môže byť chápané ako príjem.
Existujú rôzne druhy štipendií, napr. sociálne štipendium, ktoré prispieva na úhradu nákladov spojených so štúdiom, pre sociálne znevýhodnených študentov. Iným typom je prospechové štipendium, ktoré je udeľované školou študentom s vynikajúcimi študijnými výsledkami. Existujú aj štipendiá pre študentov zo zahraničia, alebo štipendiá pre študentov, ktorí študujú v zahraničí.
Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji 2009

Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji 2009 boli v poradí 8. Majstrovstvá Afriky v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Africká federácia pozemného hokeja (AFHF). Konali sa od 10.18. júla 2009 v Akkre, v Ghane, za účasti 4 mužských a 4 ženských tímov. Pôvodne sa na turnaji mali predstaviť aj obe reprezentácie Kene. Zápasy sa hrali na štadióne "National hockey stadium". Obe reprezentácie Južnej Afriky získali titul.
Turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2010 mužov a žien, ktoré sa uskutočnili v Indii, resp. v Argentíne. Priamo na ne kvalifikovali iba víťazné družstvá. V poradí ďalšie družstvo mužov postúpilo na Interkontinentálny pohár 2009 (kvalifikačné podujatie na MS 2010).
Lolita (móda)

Lolita () je druh subkultúry módy, ktorý pochádza z Japonska. Lolita móda je inšpirovaná viktoriánskou érou, francúzskym rokokom, gotickou temnotou a japonským anime. Trend začal v 80. rokoch v Japonsku. Lolití vzhlad začal hlavne ako vzhľad skromnosti so zameraním sa na kvalitu materiálu a výroby oblečenia. Originálna silueta je sukňa v dĺžke po kolená alebo šaty v tvare zvonu, ktorý je držaný pomocou spodničiek. Táto silueta sa však rozšírila aj o iné prvky vrátane korzetov a šiat po dlážku. Nosia sa tiež blúzky, podkolienky alebo pančuchy a vlasové doplnky. Lolita móda má viacero štýlov, od roztomilých po gothické.
Pôvod.
Aj keď viaceré zdroje ukazujú na Japonsko ako na pôvod lolita trendu, jeho pôvod je komplexný a ostáva nejasný. Módny štýl nemá žiadne prepojenie s Nabokovým románom.
Móda.
Lolita móda je v protiklade so súčasnou minimalistickou módou. Je zameraná na detaily a drahšia, ale dáva priestor nezávislým dizajnérom.
Základné štýly.
Classic Lolita.
Classic Lolita je považovaná za miernejší zo štýlov. Tento štýl vyžaduje tmavšie a silnejšie farby. Je elegantnejší a tradičnejší než "sweet".
Gothic Lolita.
Gothic lolita je inšpirovaná goth viktoriánskou érou. Môže sa však kombinovať aj s bielou na vytvorenie kontrastnej kombinácie. Medzi doplnkami sa vyskytujú platformové topánky, kríže či ružence a čierny mejkap (zvýraznené oči). Ďalšími doplkami môže byť aj korzet, sieťované pančuchy alebo rukavice.
Podľa Pat Lyttle sa tento štýl približuje východoeurópskym štýlom. Používajú sa náboženské symboly, napríklad kríže.
Sweet Lolita.
Tento štýl sa vyznačuje svetlými a pastelovými farbami. Oblečenie obsahuje veľa čipiek, volánov a mašlí. Látková potlač obsahuje motívy zvierat, sladkostí, ovocia, kvetov a podobne. Štýl je považovaný za najdetskejší.
Oak Park (Illinois)

Oak Park je americká obec, v okrese Cook v štáte Illinois, západné predmestie Chicaga.
Vďaka verejnej doprave ako sú modrá a zelená trasa chicagského metra, autobusy Chicago Transit Authority (CTA) a vlaky spoločnosti Metra, je z obce dobrý prístup do centra Chicaga (Chicago Loop). Je to 24. najľudnatejšia obec v štáte Illinois, podľa sčítania obyvateľov v roku 2000 mala obyvateľov, podľa sčítania v roku 2010 obyvateľstvo pokleslo o 1,2% na osôb.
Dejiny.
Prvé osídlenie možno vysledovať do roku 1837, kedy kúpil Joseph Kettlestrings 172 akrov pôdy západne od Chicaga. V roku 1850 preťala územie dnešnej Oak Park železničná trať vedúca až k mestu Elgin. V 50. rokoch 19. storočia patrilo územie dnešnej Oak Park k Ciceru, novému predmestiu Chicaga. V 70. rokoch zažilo rozmach, pretože sa v Ciceru začali usadzovali obyvatelia Chicaga, ktorí mesto opustili po veľkom požiari v roku 1871.
Obec Oak Park formálne vznikla v roku 1902, kedy sa v referende odštiepila od Cicera.
Záujemcovia o architektúru môžu v Oak Parku oceniť množstvo budov od architekta Franka Lloyda Wrighta, najväčšiu zbierku ním navrhnutých obytných domov na svete. K ďalším pamätihodnostiam patrí rodný dom Ernesta Hemingwaya, dnes Múzeum Ernesta Hemigwaya, a tri domy Edgara Rice Burroughsa, autora známej literárnej postavy Tarzan.
Železničná trať Šumperk – Krnov

Železničná trať Šumperk – Krnov (číslo 292) je trať spájajúca Šumperk a Krnov vedúca cez hrebene Jeseníkov (Ramzovské sedlo) a ako peážna trať cez poľské mesto Głuchołazy. Úsek Bludov – Šumperk je od roku 2009 elektrifikovaný. Prevádzkovateľom trati je Správa železnic a PKP Polskie Linie Kolejowe. Časť trate medzi Hanušovicami a Jeseníkom, najmä v okolí Horní Lipové, prechádza členitým terénom a je preto nazývaná "sliezskym Semmeringom". V železničnej stanici v Horní Lipové sa tiež nachádza Muzeum Slezského Semmeringu. 
Železničné uzly.
Šumperk, Hanušovice, Lipová Lázně, Mikulovice, Głuchołazy, Krnov
Dejiny.
Po obsadení Sudet Nemeckom bola v 1. polovici 40. rokov 20. storočia postavená prepojovacia koľaj medzi železničnou traťou Mährisch Schönberg - Jägerndorf a železničnou traťou Olmütz – Troppau, ktorá viedla pozdĺž dnešnej krnovskej záhradkárskej osady Úsvit a ktorá križovala železničná trať Jägerndorf – Leobschütz. Prepojovacia koľaj bola v päťdesiatych rokoch 20. storočia vytrhaná.
Osobná doprava.
V úseku Krnov – Jeseník je vedený variant diaľkovej rýchlikovej linky R27 v trase Ostrava – Jeseník. Táto vetva mala byť už od decembra 2011 zrušená, nakoniec bola nateraz zachovaná. Vetva Krnov – Jeseník však nebola zaradená do výberového konania vyhláseného v roku 2012 ani do pätnásťročného harmonogramu výberových konaní a prevádzka má byť prerokovaná s regionálnymi objednávateľmi.
Diaľnica A6 (Taliansko)

Diaľnica A6 () je jedna z diaľnic v Taliansku.
Diaľnica A6 sa nachádza na severe krajiny, spája Turín a Savonu. Je dlhá celkom , prechádza regiónmi Piemont a Ligúria. 
Jej výstavba sa začala v roku 1956 a dokončená bola v roku 2001; celá stavba bola rozplánovaná na niekoľko etáp. Diaľnica prechádza miestom, kde je Pádska nížina oddelená od pobrežia Stredozemného mora len širokým pásom hôr. Na niektorých miestach bolo preto nutné rozdeliť diaľnicu tak, že každý z jej jazdných pásov sa nachádza v inej výške.
Diaľnica A26 (Taliansko)

Diaľnica A26 ( – diaľnica tunelov) je jedna z diaľnic v Taliansku.
Diaľnica A26 vedie na severe krajiny, spája pobrežie Stredozemného mora (Ligúria) s mestom Verbania v Piemonte (vedená je severo-južným smerom). Jej dĺžka je celkom km. Diaľnica prechádza cez Apeniny priesmykom Passo del Turchini vo výške . Jej severná časť vedie v Pádskej nížine. Vo svojej južnej časti táto diaľnica vedie súbežne s diaľnicou A7.
Železničná trať Šakvice – Hustopeče u Brna

Železničná trať Šakvice – Hustopeče u Brna (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom 254) je jednokoľajová regionálna trať. Prevádzka na trati bola zahájená v roku 1894.
Diaľnica A7 (Taliansko)

Diaľnica A7 () je jedna z diaľnic v Taliansku.
Diaľnica A7 sa nachádza na severe krajiny, spája Janov a Miláno. Jej dĺžka je 134 km; diaľnice prechádza Ligúriou, Piemontom a Lombardskom. Jej prvý úsek vedúci z Janova bol sprevádzkovaný už 29. októbra 1935. Diaľnica prechádza krátkym pásom hôr, a potom vedie Pádskou nížinou; Apeniny prekonáva v priesmyku Passo dei Giovi.
Nový Šaumburk

Nový Šaumburk (nesprávne "Zubříč") je zrúcanina hradu, ktorá leží 0,5 km južne od obce Podhradní Lhota v okrese Kroměříž. 
Tento hrad nahradil svojho predchodcu - hrad Šaumburk. Prvýkrát sa uvádza roku 1360. Na počiatku 15. storočia ho pre nedostatok peňazí zastavil olomoucký biskup Jan XI. Mráz. Od roku 1416 mali hrad v zástave vladykovia z Bítova u Bílovca. Z tohto rodu istý Mikuláš tu podnikal lúpežné výpravy, a tak bol hrad roku 1451 moravským zemským hajtmanom vykúpený a poničený. Hrad bol pravdepodobne neskôr obnovený, ale skazu dovŕšilo uhorské vojsko za česko-uhorských vojen.
Desať rán egyptských

Desať rán egyptských je udalosť, o ktorej sa píše v druhej knihe Mojžišovej (Exodus). Mojžiš s Áronom žiadali od faraóna prepustenie izraelského ľudu, faraón však odmietal. Jahve vtedy vyslal Mojžiša k faraónovi so správou, že pokiaľ Izraelitov neprepustí, bude celá doposiaľ kvitnúca krajina postihnutá nepriaznivými udalosťami, tzv. ranami. Tie postupne zasahujú Egypt, pokiaľ nakoniec faraón nedovolí odchod židov do Zasľúbenej krajiny.
Vysielač Széchenyi-hegy

Vysielač Széchenyi-hegy sa nachádza v severnej časti centrálneho Maďarska, asi 2 km západne od centra Budapešti.
Na západnom brehu Dunaja sa v centrálnej časti Budínskych vrchov nachádza vysoký vrch Széchenyi-hegy, na ktorom stojí budapeštiansky vysielač. Kotvený priehradový stožiar s výškou 192 metrov v roku 1975 nahradil pôvodný 60 metrový vysielač, ktorý šíril vysielanie od roku 1955. Pravidelné vysielanie bolo spustené od roku 1958. V súčasnosti zabezpečuje šírenie rozhlasového a televízneho signálu pre Budapešť a veľkú časť severnej polovice centrálneho Maďarska. Vysoké vyžiarené výkony, efektívna výška a blízkosť vysielača spôsobuje veľké presahy na juhozápadnú časť Slovenska. 
O veľkom význame strediska napovedá veľkosť obslužnej budovy a množstvo iných telekomunikačných objektov, ktoré sa v lokalite nachádzajú. Prístup na vrchol je možný asfaltovou cestou z rovnomennej časti v XII. obvode hlavného mesta.
Vysielanie.
V súčasnej dobe je možné z vysielača prijímať:
Železničná trať Plzeň – Žatec

Železničná trať Plzeň – Žatec, v cestovnom poriadku pre cestujúcich uvádzaná pod číslom 160, je súčasťou celoštátnej dráhy. Nachádza sa na západe Česka a spája mestá Plzeň a Žatec. Trať je dlhá 107 km a jej prevažná časť vedie okresom Plzeň-sever a okresom Louny.
Koncesia na stavbu trati bola udelená 21. apríla 1870. Následne bola vybudovaná hlavná trať Plzeň – Březno u Chomutova, z ktorej v stanici Žabokliky odbočovala trať do Žatca. 1. júla 1879 však bola prevádzka v úseku Žabokliky – Březno u Chomutova zastavená a koľaje v roku 1882 poodnášané.
Zabezpečovacie zariadenie.
Úsek Blatno u Jesenice – Kryry je od 1. júna 2006 zapojený do diaľkovo ovládaného zabezpečovacieho zariadenia s dispečerským pracoviskom v Blatně u Jesenice. Z tohto pracoviska sa teda ovládajú tieto železničné stanice: Třemošná u Plzně, Horní Bříza, Kaznějov, Plasy, Mladotice, Žihle, Blatno u Jesenice, Petrohrad, Kryry, Vroutek, Podbořany, Kaštice a Žabokliky.
Železničná trať Žabokliky – Březno u Chomutova

Železničná trať Žabokliky – Březno u Chomutova bola jednokoľajová hlavná trať, vybudovaná spoločnosťou "Plzeňsko-březenskej dráhy" ako koncový úsek trate Plzeň – Březno u Chomutova (Pilsen - Priesen).
Koncesia na stavbu trati bola udelená 21. apríla 1870, jej súčasťou bola aj stavba odbočky z Žaboklik (Schaboglück) do Žatca (Saaz). Prevádzka na trati sa začala 8. augusta 1873, po necelých šiestich rokoch však bola zastavená a trať bola v roku 1882 znesená. Vlaky medzi Plzňou a Chomutovom sú odvtedy vedené cez Žatec.
Súčasný stav.
Za stanicou Žabokliky je dodnes v teréne patrný vľavo sa stáčajúci násyp, v ďalšom úseku bolo teleso trate rozorané. Pred bývalou zastávkou Sobiesak (Soběsuky) sa zachoval kamenný mostík. Zachovali sa tiež piliere bývalého priehradového mosta cez Ohře. Nasledujúca časť trate sa nachádza pod hladinou vodnej nádrže Nechranice, vybudovanej v šesťdesiatych rokoch dvadsiateho storočia. Záverečný úsek traťového telesa bol neskôr využitý pri stavbe vlečky do tepelných elektrární Tušimice a Prunéřov.
Pisa (rozlišovacia stránka)

Pisa môže byť:
Železničná trať Čížkovice – Obrnice

Železničná trať Čížkovice – Obrnice je regionálna dráha z Čížkovic cez Trebenice do Obrnic. Pred zastavením pravidelnej osobnej dopravy bola v cestovnom poriadku pre cestujúcich uvádzaná v tabuľke 113 Lovosice – Most a späť, lebo po nej vedené vlaky jazdili z Lovosic do Čížkovic po nadväzujúcej trati Lovosice – Louny a z Obrnic pokračovali do Mostu po trati Louny – Most. Dráha sa začala stavať roku 1896 a bola otvorená 19. decembra 1898.
Trať bola postavená s garanciou 70 % základného imania 4 248 000 korún poskytnutou Českou zemí. Štát prispel priamo 80 000 korunami a miestny záujemcovia doplatili zostávajúcich 1 194 600 korún. Trať obsluhovala najmä miestne poľnohospodárske podniky a tiež dopravovala robotníkov do mosteckých baní.
Trať sa prezýva "„švestková“" (slov. "„slivková“"). Tento názov pochádza z predvojnových čias podľa vtedy tu rastúcich slivkových sadov a alejí.
V roku 1918 niesla trať označenie 72F, a bola tak postrannou traťou trate z Prahy do Mostu a ďalej do Moldavy. V čase druhej svetovej vojny viedla z veľkej časti v okolí hranice Protektorátu. V roku 1944 niesla označenie 167b, a bola tak postrannou traťou trate z Duchcova do Mladotic.
Trať je dlhá 34,8 km a osobný vlak ju v roku 2007 prešiel za približne 61 minút. V roku 1918 vlak z Obrnic dorazil do Čížkovic za 123 minút. Pre nákladnú dopravu trať občas využíva dopravcu Unipetrol Doprava. 9. decembra 2007 tu bola zastavená prevádzka osobných vlakov v rámci redukcie prevádzky osobných vlakov na niektorých tratiach.
Predvolené a koncové stanice pravidelných osobných vlakov boli od koncov trati vzdialené takto: Lovosice od Čížkovic 4 km, Most od Obrnic 3 km. Cestovné lístky sa v roku 1997 predávali len v Čížkoviciach, Třebívliciach a Obrniciach. Všetky zastávky okrem spomínaných, Třebenic a Libčevsi boli na znamenie. Plná cena cesty z Čížkovic do Obrnic bola 52 Kč (október 2007).
Železničná trať Šanghaj – Kchun-ming

Železničná trať Šanghaj – Kchun-ming, zvaná lokálne tiež Chu-Kchun (, pchin-jin "hùkūn tiělù"), je elektrifikovaná a z väčšej časti dvojkoľajná železničná trať v Čínskej ľudovej republike, kde prepája východnú Čínu s juhozápadnou Čínou. Začína v Šanghaji a vedie cez provincie Če-ťiang, Ťiang-si, Chu-nan, Kuej-čou a Jün-nan, kde končí v hlavnom meste provincie, Kchun-ming, na tamojšej hlavnej stanici.
Celková dĺžka trate je 2 690 kilometrov, pričom dvojkoľajná je väčšia časť zo Šanghaja do Liou-pchan-šuej, jednokoľajná je zvyšný úsek z Liou-Pchan-šuej do Kchun-mingu, ktorý má dĺžku približne štyristo kilometrov. V úseku Šanghaj – Ču-čou je maximálna traťová rýchlosť 200 km/h, v úseku z Ču-čou do Chuaj-chua je maximum 120 km/h.
Dejiny.
Historicky sa trať skladá zo štyroch tratí vybudovaných v priebehu viac ako 70 rokov. Ako jediná trať sa začali označovať v roku 2006, kedy čínske ministerstvo železníc vykonalo rekonštrukciu niektorých úsekov a zvýšilo povolenú rýchlosť. Historické trate boli:
Železničná trať Číčenice – Týn nad Vltavou

Železničná trať Číčenice – Týn nad Vltavou (v cestovnom poriadku bývala pre cestujúcich označená číslom 192) je jednokoľajová regionálna trať. Prevádzka na trati bola zahájená 23. októbra 1898, osobná doprava bola ukončená 14. decembra 2013 osobným vlakom číslo 38215, vedeným jednotkou Regionova. Preložka Číčenice – Újezdec u Číčenice bola vybudovaná pri stavbe Jadrovej elektrárne Temelín v rokoch 1986-1989.
Zavedenie špecifického spôsobu vybavovania cestujúcich.
V roku 1996 bol pri osobných vlakoch zrušený sprievod vlakvedúcim. Na trať sa začali nasadzovať upravené vozidlá 809, kde lístky predával strojvodca. Neskôr, na ako jednej z prvých tratí v Česku, bol do motorových vozidiel dosadený automat na výdaj cestovných lístkov, označovače, vlakový rozhlas a tlačidlá zastávky na znamenie. V roku 2013 bol vo väčšine vozov dosadený nový systém, ktorý vyhlasoval zastávky pomocou GPS a nový automat, ktorý umožňoval platbu i InKartou.
Zastavenie prevádzky.
Dlho sa uvažovalo o zastavení osobnej prevádzky, tak ako tomu bolo napríklad na trati 193 z Dívčic do Netolic. Spoločnosťou JIKORD bolo stanovené ukončenie na 11. júna 2011. V ten čas sa tak nestalo. V sobotu 14. decembra 2013 aj napriek nesúhlasu mnohých občanov vyšiel motorový osobný vlak na trať naposledy.
Následky zastavenia osobnej dopravy pre cestujúceho:
Hypénos z Pisy

Hypénos ("Hypénos") bol v roku 724 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na dve stadiá.
Hypénos z élidskej Pisy zvíťazil na 14. starovekých olympijských hrách v behu na dve stadiá, (diaulos) v disciplíne, ktorú zaviedli po prvýkrát na týchto hrách. Od založenia hier v roku 776 pred Kr. sa súťažilo, len v behu na jedno stadion. Víťazom behu na jedno stadion sa stal Desmón z Korintu.
Desmón z Korintu

Desmón alebo Dasmón () bol v roku 724 pred Kr. víťaz olympijských hier v behu na jedno stadion.
Desmón z Korintu zvíťazil na 14. starovekých olympijských hrách v behu na jedno stadion. Na týchto olympijských hrách zaviedli aj beh na dve stadiá. Prvým víťazom behu na dve stadiá sa stal Hypénos z Pisy.
Z antických autorov nám správu o jeho olympijskom víťazstve zaznamenal historik Eusebios z Kaisareie, a to v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. v roku 776 pred Kr. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou diela Kronika () a aj Pausanias, ktorý uvádza: „"Skončila teda táto vojna v prvom roku štrnástej olympiády (r. 724 pred Kr., prvá messénska vojna), v ktorej v behu zvíťazil Korinťan Dasmón."“
Meštiansky pamätný dom (Baštová 2)

Meštiansky pamätný dom na Baštovej ulici 2 je národná kultúrna pamiatka zapísaná v Ústrednom zozname kultúrnych pamiatok (pod číslom 1/1), ktorá sa nachádza v bratislavskej mestskej časti Staré mesto vedľa Michalskej brány. Za národnú kultúrnu pamiatku bol vyhlásený 23. októbra 1963.
Dom bol postavený už v 16. storočí. Podľa historických záznamov stála na jeho mieste v stredoveku zbrojnica.
v 19. storočí boli majiteľmi domu Batkovci (pôvodom z Čiech). Medzi najvýznamnejších členov rodiny Batkovcov patril Johann Nepomuk Batka starší (1795 – 1874) a jeho syn Johann Nepomuk Batka mladší (1845 – 1917). Batka starší bol hudobník – organista, jeho syn bol mestský archivár a preslávil sa ako hudobný vedec a kritik. Vďaka jeho benefičným koncertom a rôznym výstavám sa podarilo získať dostatočné finančné prostriedky, ktoré sa použili na výstavbu pomníka Jána Nepomuka Hummela.
Meštiansky pamätný dom (Baštová 7)

Meštiansky pamätný dom (alebo tiež Katov dom) na Baštovej ulici 7 je národná kultúrna pamiatka zapísaná v Ústrednom zozname kultúrnych pamiatok (pod číslom 3/1), ktorá sa nachádza v bratislavskej mestskej časti Staré mesto. Za národnú kultúrnu pamiatku bol vyhlásený 23. októbra 1963.
Postavený bol v 2. polovici 18. storočia v klasicistickom štýle. V tomto dome býval mestský kat.
Julie Covingtonová

Julie Covingtonová (; * 11. september 1947, Londýn, Anglicko) je britská speváčka a herečka.
Kariéra.
Profesionálnou speváčkou sa stala v roku 1967, kedy spievala v relácii Davida Frosta. Svoj prvý album nazvaný "While the Music Lasts" vydala v tom istom roku. V roku 1971 hrala v muzikáli "Godspell" v The Roundhouse, o dva roky neskôr potom v "The Rocky Horror Show". V rokoch 1976 a 1977 hrala vo dvoch sériách relácii "Rock Follies". V roku 1971 vydala svoj tretí album "The Beautiful Changes" a ďalší (eponymný) až v roku 1978. Tento album sa umiestnil na dvanástom mieste v britskom rebríčku a obsahoval aj coververziu piesne „Only Women Bleed“ od Alice Coopera. Na albume mimo iných hral John Cale.
Charterový let

Charterový let (z najať si [dopravný prostriedok]) je nepravidelný letecký spoj, produkt (služba) leteckých dopravcov, pri ktorom sa na rozdiel od pravidelných letov prenajíma celé lietadlo ().
Rozdelenie.
V praxi sa rozlišuje medzi dvoma základnými typmi charterových letov:
Medzi charterové lety sa zvykne zaraďovať aj tzv. air taxi, čo je marketingový názov pre let ľahkým dopravným lietadlom na jednorazovú objednávku. Tento produkt sa orientuje na pasažierov na služobných cestách, ktorí si môžu rezervovať jedno miesto alebo aj celé lietadlo (zvyčajne 35 miest).
Využitie.
Službu obvykle používajú cestovné kancelárie pri predaji dovolenkových produktov so zabezpečenou dopravou„balíkov“ zahrňujúcich kúpu ubytovania a dopravy. Výhodou charterových letov v tomto prípade je vyššia flexibilnosť s potrebami samotných klientov a spravidla aj výhodnejšia cena. Nevýhodná je vyššia pravdepodobnosť meškania, keďže v prípade komplikácií s dodržaním časov odletov sú prioritne odbavované pravidelné letecké spoje. Najväčším trhom charterových letov je oblasť Stredomoria.
Okrem cestovných kancelárií charterové lety využívajú aj športové reprezentácie, ozbrojené sily, obchodné spoločnosti, diplomatické zbory a pod.
Tipsport aréna (Banská Bystrica)

Tipsport arena (Zimný štadión Banská Bystrica) je multifunkčná hala v meste Banská Bystrica. Aréna má celkovú kapacitu 3006 miest. Otvorená bola v noci z 24. decembra na 25. decembra 1956, zastrešená bola v roku 1966. Je domovským stánkom hokejového klubu HC ’05 Banská Bystrica, ktorý má arénu v prenájme od mesta Banská Bystrica. V roku 2009 prebehla rekonštrukcia južnej tribúny, ktorá bola v havarijnom stave. V decembri 2013 vyčlenila vláda zo štátnej rezervy milión eur na rekonštrukciu severnej tribúny. Podmienkou pre rekonštrukciu bolo finančné zapojenie samosprávy a mesto sa zaviazalo, že najmenej 10 rokov od dokončenia rekonštrukcie nezmení vlastnícke ani iné právo k pozemku ani stavbe a arénu bude využívať v súlade so zmluvou so Slovenským zväzom ľadového hokeja. Zároveň musí poskytnúť arénu pre účely reprezentácie.
Súčasťou arény je aj tréningová Hala B, ktorá si tiež v dlhodobom horizonte vyžaduje rekonštrukciu.
Podujatia.
Výber najvýznamnejších športových podujatí:
Pomník Johanna Nepomuka Hummela

Pomník Johanna Nepomuka Hummela je národná kultúrna pamiatka nachádzajúca sa v bratislavskej mestskej časti Staré mesto na Hviezdoslavovom námestí pred ambasádou Spolkovej republiky Nemecko. Za národnú kultúrnu pamiatku bol vyhlásený 23. októbra 1963.
Pomník, ktorý pochádza z roku 1887, je venovaný významnému rakúskemu skladateľovi Johannovi Nepomukovi Hummelovi (1778 – 1837), ktorý sa narodil v Bratislave. Odhalili ho pri príležitosti 50. výročia jeho úmrtia. Autorom pomníka je bratislavský sochár Viktor Tilgner.
Vyrobili ho z kararského mramoru, na jeho vrchu sa nachádza bronzová busta v nadživotnej veľkosti a postavený je v realistickom štýle. Finančné prostriedky potrebné na jeho zhotovenie sa podarilo získať vďaka bratislavskému archivárovi Johannovi Batkovi mladšiemu, ktorý na tento účel zorganizoval niekoľko benefičných koncertov a rôznych výstav.
Pomník sa v priebehu času niekoľkokrát sťahoval – pôvodne stálo pred pred dnešným Slovenským národným divadlom oproti fontáne, v roku 1904 ho presťahovali do parku pred kostolom Notre Dame. Po roku 1945 musel uvoľniť miesto pomníku osloboditeľov, a tak ho premiestnili na Rybné námestie pred Neszterov palác (v súčasnosti tam sídli Veľvyslanectvo Spolkovej republiky Nemecko). Ďalším miestom pobytu pomníka bola záhrada za Grasalkovičovým palácom. Po poslednej rekonštrukcii ho presťahovali naspäť pred budovu nemeckého veľvyslanectva.
V roku 2002 prešiel pomník výraznou rekonštrukciou, nakoľko bol v dosť dezolátnom stave, na ktorom sa okrem času podpísali aj vandali.
Pomník Johanna Andreasa Bäumlera

Pomník Johanna Andreasa Bäumlera je národná kultúrna pamiatka nachádzajúca sa v bratislavskej mestskej časti Staré mesto na Nekrasovovej ulici v Horskom parku. Za národnú kultúrnu pamiatku bol vyhlásený 23. októbra 1963.
Pomník, ktorý pochádza z roku 1926, je venovaný významnému slovenskému botanikovi a mykológovi Johannovi Andreasovi Bäumlerovi (1847 – 1924), po ktorom je pomenovaných jedenásť druhov rastlín. Postavený je v realistickom štýle a jeho autorom je bratislavský sochár Alojz Rigele. Umiestnený je v malom parčíku priamo pred vstupom do areálu Horského parku.
Železničná trať Červenka – Prostějov

Železničná trať Červenka – Senice na Hané – Kostelec na Hané (– Prostějov), v cestovnom poriadku pre cestujúcich uvádzaná v tabuľke 273, vedie z Červenky cez Litovel, Senici na Hané a Náměšť na Hané do Kostelce na Hané, kde sa pripája k trati z Chornic do Prostějova. Ide o jednokoľajnú neelektrizovanú trať. Prevádzka začala v roku 1886.
Je kategorizovaná ako regionálna dráha, a to po úsekoch Prostějov hl. n. – Kostelec na Hané, Kostelec na Hané – Senice na Hané, Senice na Hané – Červenka. Ešte v roku 2008 pri prevzatí funkcie prevádzkovateľa Správou železničné dopravné cesty boli všetky menované úseky úsekom celoštátnej dráhy.
Stavebná dĺžka bez peážneho úseku Prostějov hl. n. - Kostelec na Hané činí 35,322 km.
Pomník Oľgy Trebitschovej

Pomník Oľgy Trebitschovej je národná kultúrna pamiatka nachádzajúca sa v bratislavskej mestskej časti Staré mesto na Panenskej ulici 11 na nádvorí Georgievitsovho paláca. Za národnú kultúrnu pamiatku bol vyhlásený 23. októbra 1963.
Pomník dal postaviť bankár Dionýz Trebitsch na pamiatku svojej manželky, opernej speváčky Oľgy Trebitschovej (1887 – 1919) po jej smrti. Bol postavený v roku 1921 alebo 1922 a jeho autorom je známy bratislavský sochár Alojz Rigele. Pomník zobrazujúci opernú speváčku v životnej veľkosti je vyrobený z bieleho mramoru. Po bokoch sú umiestnení dva postranné stĺpy s reliéfnymi vyobrazeniami alegórií spevu a hudby, na vrchu sa nachádzajú nádobky na kvety.
Od roku 1931 patrí pomník mestu Bratislava, v tomto roku ho totiž mestu daroval sám manžel Oľgy Trebitschovej. Mesto následne premiestnilo pomník z Panenskej ulice do Sadu Janka Kráľa v Petržalke. V roku 2002 ho však museli odstrániť – bol totiž značne zničený, na jeho zlom stave sa podpísali vandali. Po zreštaurovaní ju umiestnili na svoje pôvodné miesto na Panenskej ulici.
Železničná trať Čerčany – Světlá nad Sázavou

Železničná trať Čerčany – Světlá nad Sázavou (v cestovnom poriadku pre cestujúcich označená číslom 212) je regionálna železničná trať v Stredočeskom kraji a Kraji Vysočina.
Trať je dlhá 91 km a vedie z Čerčian cez Ledečko, Kácov a Zruč nad Sázavou do Světlej nad Sázavou. Trať prebieha údolím rieky Sázavy a prechádza ôsmimi tunelmi.
Dejiny.
Na trati sa začala prevádzka v roku 1901, dokončená bola potom v roku 1903. Išlo o dva nadväzujúce projekty: najprv trať Kolín – Rataje nad Sázavou – Čerčany (– Benešov) s odbočkou do Kácova, potom nadväzujúca trať z Kácova do Světlej nad Sázavou. Dodnes je na trati zachované trojaké staničenie (kilometrické údaje s tromi rôznymi počiatkami, pozri priebeh trate).
Vozidlá.
Prevádzka osobnej dopravy je zaisťované pravidelne motorovými vozidlami radu 809, 810 a motorovými jednotkami Regionova; cez víkendy premáva niekoľko spojov ako klasické súpravy vedené lokomotívou 749. Pre svoj malebný charakter a turistický potenciál je trať obľúbeným úsekom pre konanie historických jázd s parnými lokomotívami, historickými motorovými rušňami (napr. 720) a motorovými vozidlami (najmä 830, 831 a 801).
Pozemný hokej na Afrických hrách

 
Pozemný hokej na Afrických hrách je hokejový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Afrických hier a ktorý organizuje Africká federácia pozemného hokeja (AFHF) v spolupráci s Africkým olympijským výborom (ACNOA). 
Do programu hier bol turnaj oficiálne zaradený na 4. Afrických hrách v roku 1987 v kenskom Nairobi, vtedy len v mužskej kategórii. Turnaj v pozemnom hokeji sa až do roku 2003 konal na hrách pravidelne. Ženy mali premiéru na 6. Afrických hrách v roku 1995 v zimbabwianskom Harare. Mužskej kategórii dominujú družstvá a ; v ženskej kategórii je to , ktorá vyhrala všetky turnaje. V roku 2007 sa turnaj neorganizoval, pretože Alžírsko nebolo schopné postaviť hokejové športovisko; a v Alžírsku nevznikla ani národná hokejová organizácia.
Tento turnaj slúžil tiež ako kvalifikácia afrických družstiev na hokejový turnaj Letných olympijských hier. Po neorganizovaní turnaja na posledných dvoch hrách sa uskutočnil samostatný africký olympijský kvalifikačný turnaj.
Kostol Nanebovzatia Panny Márie (Sečovce)

Kostol Nanebovzatia Panny Márie v Sečovciach je rímskokatolícky farský kostol nachádzajúci sa na Námestí sv. Cyrila a Metoda v centre mesta Sečovce. Bol postavený v roku 1494 a postupne viackrát renovovaný. Je zasvätený Nanebovzatiu Panny Márie, resp. Panne Márii.
Parallel Lines

Parallel Lines je tretí štúdiový album americkej skupiny Blondie. Jeho nahrávanie prebiehalo od júna do júla 1978 v newyorskom štúdiu Record Plant Studios. Album vyšiel v septembri toho istého roka u vydavateľstva Chrysalis Records. Ide o prvý album skupiny, ktoré produkoval Mike Chapman. Ten so skupinou spolupracoval na niekoľkých ďalších albumoch.
Zoznam piesní.
Strana A
Strana B
Limited liability company

Limited liability company (iné názvy: v niektorých štátoch USA Limited Company, nesprávne ale často: "Limited Liability Corporation"; skr. LLC, L.L.C., LC, L.C., Ltd. Co.) je relatívne nová právna forma podnikov v Spojených štátoch. Je to právna forma stojaca medzi partnership (približne zodpovedá personálnej spoločnosti) a corporation (približne zodpovedá kapitálovej spoločnosti). 
LLC má (podobne ako americký partnership) nejasnú právnu subjektivitu. Hoci formálne nejde o "corporation", považuje sa v mnohých štátoch USA za právnickú osobu (čo je vlastnosť spájaná najmä s "corporation"); napríklad vo Wyoming Limited Liability Company Act a v Uniform Limited Liability Company Act je výslovne napísané, že ide o samostatnú osobu. Na niektoré účely, napríklad na účely federálneho zdanenia a na účely určovania príslušnosti spoločnosti k jednotlivým štátom USA, sa však LLC v USA považuje za "partnership", čo v týchto konkrétnych prípadoch znamená, že spoločníci sa považujú za samostatné osoby a spoločnosť nie je samostatnou osobou. Mimo USA je hodnotenie, či je LLC právnická osoba alebo nie je, niekedy odlišné od hodnotenia v USA; napr. v Kanade americkú LLC považujú na účely kanadského federálneho zdanenia výslovne za "corporation", a tým za právnickú osobu. 
Americká Limited (Liability) Company nie zhodná s britskou limited (liability) company, ktorá zodpovedá akejkoľvek kapitálovej spoločnosti.
LLC sa prvýkrát vyskytla v roku 1977 v štáte Wyoming, vo väčšine ostatných štátov USA bola zavedená až v 90. rokoch 20. storočia. Oproti "corporation" má výhodu v tom, že má voľnejšiu štruktúru a ľahšie sa zakladá. Oproti "partnership" má výhodu v tom, že všetci spoločníci ručia obmedzene. Keďže sa LLC na daňové účely v USA považuje za partnership, jej zisky sa zdaňujú len raz - u spoločníkov.
Limited company

Limited company môže byť:
Girolamo Frescobaldi

Girolamo Frescobaldi (talianska výslovnosť [dʒiˌɾɔːlamo fɾeskoˈbaldi], písané aj Gerolamo, Girolimo, Girolamo Alessandro alebo Geronimo Alissandro; * september 1583, Ferrara, Taliansko – † 1. marec 1643, Rím) bol taliansky neskoro renesančný a ranobarokový hudobný skladateľ a organista, vrcholný predstaviteľ talianskej hudby 17. storočia.
Život.
Skladateľ sa narodil vo Ferrare v Taliansku. Jeho otec Filippo bol zámožný človek, pravdepodobne organista, pretože Girolamo a jeho nevlastný brat Cesare sa tiež stali organistami. Študoval vo Ferrare u Luzzasca Luzzaschiho a bol ovplyvnený množstvom iných skladateľov (Ascanio Mayone, Giovanni Maria Trabaci a Claudio Merulo). Počas služby u kardinála Pietra Aldobrandiniho sa dňa 18. februára 1613 oženil s Orsolou Travaglini, známou tiež ako Orsola del Pino a mal s ňou päť detí: nemanželského syna Francesca, nemanželskú dcéru Maddalenu, básnika a umeleckého zberateľa Domenica, syna Stefana a dcéru Caterinu. Od 21. júla 1608 do roku 1628 a potom na žiadosť pápeža Urbana VIII. od roku 1634 do svojej smrti pôsobil ako organista v Bazilike sv. Petra v Ríme. Bol pochovaný v kostole Santi Apostoli v Ríme, ale hrobka sa stratila počas obnovy kostola na konci 18. storočia. Pamätný hrob uvádzajúci jeho meno ako jedného zo zakladateľov talianskej hudby však existuje v tomto kostole dodnes.
Dielo.
Najznámejším Frescobaldiho dielom je zbierka organovej liturgickej hudby "Fiori musicali" (1635, Benátky), cenená aj ako vzor prísneho kontrapunktu. Okrem nej sú významné aj diela - zväzky: "Il Primo Libro delle Fantasie" (12 štvorhlasných fantázií; 1608, Miláno), "Ricercari e Canzoni francese "(10 ricercarov a 5 canzon; 1615, Rím), "Toccate e Partite, libro primo" (12 tokát - medzi nimi často hrávaná "Toccata terza", 3 Partity, 4 Currenty, v ďalších edíciách aj "Partita sopra la Follia" a "Capriccio fatto sopra la Pastorale"; 1615, Rím), "Il Primo Libro di Capricci" (12 capriccií; 1624, Rím), "Il Secondo Libro di Toccate, Canzoni, Versi d´Inny Magnificat" (1627, Rím). Známe sú tiež skladateľove árie: "Aria detta La Frescobalda" ("con variazioni = s variáciami"; 1627) a "Se l´aura spira (tutta vezzosa)" (1630). Frescobaldi mal značný vplyv na nasledujúce generácie autorov, ovplyvnil napríklad aj Johanna Jakoba Frobergera, Johanna Sebastiana Bacha, Henry Purcella a mnohých ďalších. Je známe, že J.S. Bach vlastnil niekoľko Frescobaldiho diel vrátane kópie rukopisu zbierky "Fiori musicali", tento vplyv je možné badať najmä v jeho raných chorálových prelúdiách.
Kručinka farbiarska

Kručinka farbiarska () je poliehavý až vzpriamený ker bez tŕňov z čeľade bôbovité (Fabaceae).
Charakteristika.
Dorastá do výšky 10 až 100 cm, v kultúre až do výšky 200 cm. Má krátky vzpriamený kmienok. Latinské označenie kručinky vychádza z germánskeho „gen“ = ker.
Vetvy má prútovité, poliehavé až vystúpavé, niekedy metlovité, vetvené, zelené, hlboko ryhované. V dolnej polovici sú lysé, v hornej spravidla husto chĺpkaté.
Listy sú striedavé, skoro prisadlé, jednoduché, na líci sú lysé a na spodnej strane riedko pritisklo chlpaté. Vrchná strana listu je tmavo zelená a lesklá. Sú 10 až 45 mm dlhé a 3 až 15 mm široké. Tvarovo sú veľmi premenlivé: prevažne elipsovité až kopijovité. Horný koniec listu môže byť špicatý aj tupý. Palisty sú drobné, čiarkovité, blanité.
Kvety sú obojpohlavné, s krátkou stopkou, svetlo- až zlatožlté, v bohatých hroznách. Okvetie je tvorené šiestimi okvetnými lístkami. V priemere 10 až 15 mm. Kalich je 3 až 7 cm dlhý, pohárikovitý, lysý, pred zrelosťou aj s korunou odpadávajúci. Niektoré rozkvitnuté kvety majú v priemere až 27 mm. Koruny sú zlatožlté, strieška má krátky necht. Semenník býva kopijovito čiarkovitý a celkom holý.
Bohato kvitne od mája do augusta. Počas miernej zimy zakvitne na teplých stanovištiach už počas februára. Niekdy aj v januári. Je to premenlivý druh, ktorý vytvára viacero variant. Kručinku opeľujú hlavne včely a čmeliaky. Kvety majú množstvo peľu, ktorý sa vysýpa z kvetných pupeňov. Plodom je úzko podlhovastý, plochý a lysý struk. Je 15 – 30 mm dlhý a 2 – 3 mm široký. Je rovný až zľahka zahnutý, slabo členený, hnedý. Má okrúhle, olivovo zelené semená.
Stanovište.
Rastie na chudobných lúkach, pastvinách, na svetlých dúbravách a na skalnatých svahoch od nížin až do výšky Obľubuje prevažne vlhké, ílovité pôdy s malým obsahom vápnika a dusíka s rôznym zrnitostným zložením. Dobre znáša aj sucho. Má podobné ekologické nároky ako kručinka nemecká.
Celkové rozšírenie: Vyskytuje sa od Južnej Európy až po Malú Áziu, od Stredozemného mora až po Anglicko a južnú Škandináviu. Nepatrne presahuje aj na Sibír po rieku Tobol. Chýba v Portugalsku a v Alpách.
Význam.
Kručinka vykazuje dosť rozmanité rastové formy. Už v dávnych dobách bola používaná na farbenie ľanového plátna a vlny. Tieto technické údaje boli známe už v antike. Rastlina obsahuje alkaloidy. Obsahuje žlté farbivá genisteín a luteolín. Rastlina ma výrazné močopudné účinky. V minulosti ale aj dnes sa preto používa na liečbu močových kameňov, infekcií močových ciest či reumy. Ovplyvňuje látkovú výmenu a cievny systém. Zvyšuje krvný tlak. Podáva sa obvykle formou nálevu. Liečebný význam kručinky je dnes slabý. Predmetom liečebného zberu je vňať.