burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Wu Čao-sie

Wu Čao-sie PhD je (, ; * 31. október 1954) taiwanský diplomat a politik. V súčasnosti je minister zahraničných vecí Čínskej republiky (Taiwanu). Je tiež bývalým reprezentantom (de facto veľvyslancom) v Spojených štátoch.
Životopis.
Bakalársky titul z politológie získal na National Chengchi University na Taiwane, magisterský na University of Missouri, St. Louis a doktorský na Ohio State University v Spojených štátoch.
Svoju kariéru začal v roku 1989 ako vysokoškolský výskumník. V rokoch 2002 až 2004 bol zástupcom generálneho tajomníka prezidentskej kancelárie. Od mája 2004 do apríla 2007 bol predsedom rady o pevninskej Číne. Od apríla 2007 do augusta 2008 bol reprezentant (de facto veľvyslanec) Čínskej republiky v Spojených štátoch.
Od roku 2012 do roku 2016 zastával viacero postov v Demokratickej progresívnej strane (reprezentant v Spojených štátoch, výkonný riaditeľ Komisie pre výskum politiky a koordináciu až po generálneho tajomníka). V máji 2016 sa stal generálnym tajomníkom Národnej bezpečnostnej rady. Následne od mája 2017 do februára 2018 pracoval ako generálny tajomník Kancelárie prezidenta.
Minister zahraničných vecí.
Za ministra zahraničných vecí Čínskej republiky (Taiwanu) bol menovaný 23. februára 2018 s dátum začiatku funkcie 26. februrára. Jeho predchocom bol David Lee. V roku 2019 navštívil Dánsko. V júni 2021 varoval pred možným vojenským konfliktom s Čínskou ľudovou republikou.
V júli 2021 oznámil otvorenie nového zastupiteľského úradu Čínskej republiky v Litve pod názvom Taiwanský zastupiteľský úrad v Litve (miesto obvyklého Tchajpejská reprezentačná kancelária) ako „veľmi významný“. V septembri 2021 sa Wu zúčastnil rokovaní ohľadne premenovania zastupiteľského úradu vo Washingtone, D.C.. Wu nemôže navštíviť samotné mesto, lebo na vyšších predstaviteľov Taiwanu sú uvalené reštrikcie.
Cesta na Slovensko, do Česka a Litvy.
V októbri 2021 Wu navštívi Slovensko, Česko a Litvu. Na Slovensku sa zúčastní na konferencii „Odolnosť a globálna ekonomická spolupráca po pandémii“ organizovanej Globsecom. Potom sa presunie do Prahy kde sa stretne s predsedom českého Senátu Milošom Vystrčilom a s pražským primátorom Zdeňkom Hřibom. V podobnom období sa konala obchodno-investičná cesta na ktorú cestovalo 66 taiwanských delegátov. V októbri 2021 podpísali 7 memoránd o porozumení.
Čínska ľudová republika na návštevu ministra na Slovensku reagovala, že prijme „nevyhnutné opatrenia na ochranu svojej suverenity“.
Belize (Angola)

Belize je mesto a obec v provincii Cabinda v Angole. Obec má rozlohu 1360 km² a mesto 321 km².
Obyvateľstvo.
Mesto Belize malo v roku 2014 12 815 obyvateľov.
Obec.
Obec Belize mala v roku 2020 23 148 obyvateľov.
Časti Obce.
Obec Belize sa skladá z 3 samospráv, ktorých názov je Belize, Miconje a Luali.
Farba (vrch v Kremnických vrchoch)

Farba () je vrch v Kremnických vrchoch. Leží severne od Skalky nad obcou Turček, približne západne od Banskej Bystrice. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej, atraktívnej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Turčianske Teplice a v katastrálnom území obce Turček. Vrch leží severne od rekreačného strediska Skalka, v bočnom hrebeni, ktorý vybieha severozápadným smerom z Kremnickej skaly.
Opis.
Vrch leží v blízkosti hlavného hrebeňa, ktorý vedie z južne situovanej Skalky na Vyhnatovú. Bočný hrebeň Farby pokračuje na Vlčí vrch (). Prístup je možný neznačeným chodníkom po hrebeni. Susednými vrchmi sú Skalka () a Kremnická skala () na juhovýchode, Vyhnatová () na východe, Svrčinník () na severe a Vlčí vrch () na západe. Vrch patrí do povodia rieky Turiec, ktorého zdrojnice odvodňujú severné svahy, na južných je pramenná oblasť potoka Turček. Napriek blízkosti strediska na Skalke a frekventovaným značeným trasám v okolí sedla Tunel, patrí vrch Farba k málo navštevovaným lokalitám. 
Výhľady.
Zalesnený vrch ponúka minimum výhľadov, ktoré navyše značne obmedzujú vyššie vrchy v okolí. Z vhodných lokalít tak je možné pozorovať najmä okolité vrchy pohoria, pozorovateľná je však tiež časť Vtáčnika a Strážovských vrchov.
Prístup.
Prístup je možný neznačeným chodníkom, odbočujúcim zo značenej trasy z Turčeka pod Kremnickú skalu pri sedle Tunel.
Peter Capaldi

Peter Capaldi (* 14. apríl 1958, Glasgow, Spojené kráľovstvo) je škótsky herec, režisér a spisovateľ. Preslávil sa najmä svojím účinkovaním v britskom seriáli "Dr." "Who" a v sitcome "The Thick of It".
V roku 1994 získal Oscara pre najlepší krátky hraný film.
Od roku 2009 je patrónom Asociácie pre medzinárodný výskum rakoviny. Bol 21x nominovaný na rôzne filmové ceny a 10 z nich vyhral. Je ženatý s herečkou Elaine Collinsovou, s ktorou má dcéru. Jeho synovcom je spevák Lewis Capaldi.
Peter Pustovník

Peter Pustovník (iné mená pozri nižie; *1050, Amiens† 8. júl 1131/polovica 12. storočia, Neufmoustier, pri Huy, Flámsko) bol francúzsky žobravý mních, potulný kazateľ a jeden z účastníkov prvej križiackej výpravy. Spolu s Gautierom Sans Avoirom bol jedným z vodcov takzvanej ľudovej krížovej výpravy, ktorá dorazila na východ pred hlavnými armádami prvej krížovej výpravy.
Život.
Narodil sa okolo roku 1050 v meste Amiens, snáď do šľachtickej rodiny. Pôvodne bol vojakom, ale neskôr sa stal žobravým mníchom a potulným kazateľom. Odmietal mäso i chlieb a živil sa len rybami a vínom. Keďže počas svojho pôsobenia nielen kázal, ale aj zmieroval rôzne spory a pomáhal trpiacim, vyslúžil si medzi bežným ľudom povesť svätca. Podľa Anny Komnény sa pokúsil vykonať púť do Svätej Zeme už pred rokom 1096, no bol zatknutý seldžuckými Turkami a vyhostený do Európy, čo spôsobilo jeho až fanatickú nenávisť k moslimom. Po koncile v Clermonte vyzýval pospolitý ľud na vypočutie pápeža a zorganizovanie výpravy s cieľom oslobodiť Jeruzalem. Vynikajúci rečnícky talent spôsobil, že dokázal osloviť obrovské masy chudobných, celkovo viac ako 15 000 pútnikov. Sám potom viedol jeden húf chudobných pútnikov. V Konštantínopole sa tento húf spojil s húfom Gautiera Sans Avoir a aj napriek Petrovým radám sa pustil do bojom proti seldžuckým Turkom, nečakajúc na posily v podobe skutočného vojska. Táto prvá časť križiakov bola pobitá a hoci Peter sa zachránil, Gautier padol už v týchto prvých bojoch.
Peter po úteku do Konštantínopola vyčkal na príchod rytierskych vojsk a v ceste potom pokračoval spolu s hlavnou výpravou. Počas obliehania Antiochie sa tak ako mnohí ďalší účastníci výpravy pokúsil utiecť, ale keďže bol výraznou postavou dôležitou pre udržanie morálky vojska, oddiel Normanov pod vedením Tankreda ho priviedol naspäť. Neskôr počas dobývania Jeruzalema viedol procesiu okolo mesta, na ktorú križiakov na základe zjavenia o dobytí Jericha vyzval Peter Desiderius. Krátko po dobytí Jeruzalema sa vrátil do Európy.
O jeho neskoršom živote sa veľa nevie, no zachované správy naznačujú že sa vrátil do Európy a vo Flámsku založil augustiniánsky Kláštor Svätého hrobu. Ako prior tohto kláštora podľa Alberta Aquensia v roku 1131 zomrel.
Jozef Kyselica

Doc. ThDr. Jozef Kyselica SJ, PhD. (* 7. január 1949, Neporadza† 23. október 2021, Bratislava) bol slovenský katolícky kňaz a univerzitný pedagóg, bývalý provinciál Spoločnosti Ježišovej na Slovensku. Pôsobil ako vyučujúci na Teologickej fakulte Trnavskej univerzity. Napísal viacero odborných štúdií, skrípt a článkov v periodikách. Venoval sa Starému zákonu a presahu pastorálnej teológie do iných teologických disciplín.
Životopis.
Narodil sa do robotníckej rodiny žijúcej v Neporadzi, ako tretí zo štyroch synov Mikuláša Kyselicu a Amálie, rodenej Žáčikovej. Základnú školskú dochádzku absolvoval v rodnej obci, následne absolvoval Strednú priemyselnú školu stavebnú v Trenčíne. Záujem o duchovnú dráhu ho v počas politicky uvoľnenej Pražskej jari priviedol do katolíckeho kňazského seminára v Bratislave. Po stretnutiach s jezuitským provinciálom Jánom Srnom navyše požiadal o vstup do Spoločnosti Ježišovej. Noviciátnu formáciu začal 1. januára 1970 v seminári, pod vedením ďalších tajných jezuitov. Prvé sľuby zložil 19. marca 1972.
Po ukončení štúdií teológie bol biskupom Júliusom Gábrišom v júni 1973 v Dóme svätého Martina vysvätený na kňaza a začal pastoračne pôsobiť v rámci Nitrianskej diecézy. Ako kaplán pôsobil v Čadci (19731974) a v Nitre (19741976), následne ako farár v Lefantovciach (19761983), v Predmieri (19831990) a v NitreDolnom meste (19901994). Dva roky pôsobil aj ako špirituál v diecéznom seminári v Nitre (19941996). Rehoľnú formáciu zakončil zložením slávnostných sľubov vo februári 1988 vo Vrútkach.
Od 90. rokov 20. storočia prednášal v nitrianskom kňazskom seminári, na Teologickom inštitúte svätého Alojza a na Pedagogickej fakulte Trnavskej univerzity. Prednášal úvod do Starého zákona. V roku 1992 mu bol Inštitútom svätého Andreja Bobolu Pápežskej teologickej fakulty vo Varšave udelený licenciát z dogmatickej teológie. Od júla 1996 pôsobil ako špirituál jezuitského školastikátu v Bratislave a v decembri 1996 bol menovaný za provinciála Slovenskej provincie Spoločnosti Ježišovej. Do úradu nastúpil 28. júna 1997. V roku 1998 obhájil dizertačnú prácu z teológie s názvom "Obnova farností cez neokatechumenát". 
Svoju akademickú kariéru spájal s Trnavskou univerzitou, na ktorej Teologickej fakulte vyučoval. Od augusta 2004 bol predstaveným jezuitskej komunity v Košiciach a v rokoch 2004 až 2008 pôsobil tiež ako riaditeľ Centra spirituality Východ-Západ Michala Lacka. V roku 2005 mu bol Trnavskou univerzitou udelený titul docent v odbore katolícka teológia. Od augusta 2012 bol správcom a od roku 2014 rektorom kolégia Kostola Najsvätejšieho Spasiteľa v Bratislave. Naďalej pôsobil aj v rámci Trnavskej univerzity. V roku 2019 mu univerzitou bola udelená Cena Antona Hajduka.
V októbri 2021 bol pozitívne testovaný na Covid-19 a pre ťažký priebeh ochorenia bol následne hospitalizovaný s obojstranným zápalom pľúc na bratislavských Kramároch. V nemocnici 23. októbra 2021 vo večerných hodinách na následky ochorenia zomrel.
Vlčí vrch (vrch v Kremnických vrchoch; 1172 m n. m.)

Vlčí vrch () je vrch v Kremnických vrchoch. Leží nad obcou Turček, približne severovýchodne od Kremnice. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Turčianske Teplice a v katastrálnom území obce Turček. Je situovaný v bočnom hrebeni, ktorý vybieha z hlavného hrebeňa z Kremnickej skaly severozápadným smerom cez vrch Farba.
Opis.
Vlčí vrch leží v turisticky málo navštevovanej oblasti, neďaleko vodárenskej nádrže Turček. Poloha mimo hlavného hrebeňa a mimo turistických trás sťažujú jeho dostupnosť. Západne susedí vrch Špicatá (), severným smerom dominuje Flochová () a Tri kopce (), východne je v hlavnom hrebeni Vyhnatová (), juhovýchodne Dirhábskym sedlom oddelená Farba () a južným smerom nevýrazné Zadné diely (). Východné a severné svahy odvodňuje rieka Turiec, južné a západné odvádzajú vodu do potoka Turček. Najbližším sídlom je asi západne situovaný Turček.
Výhľady.
Zalesnený Vlčí vrch ponúka minimum výhľadov, ktoré navyše značne obmedzujú vyššie vrchy v okolí. Z vhodných lokalít je preto možné pozorovať najmä okolité vrchy pohoria a ucelenejší výhľad sa otvára iba na západný a južný horizont. Pozorovateľná je časť Pohronského Inovca, Vtáčnika, Strážovských vrchov a južná časť Lúčanskej Fatry.
Prístup.
Prístup je možný neznačenými chodníkmi, odbočujúcimi zo značených trás z obce Turček. Severne vedúcim údolím rieky Turiec ide a značená trasa do Kordíckeho sedla, južne ležiacim údolím Turčeka vedie po značke prístup do sedla medzi Farbou a Kremnickou skalou.
Veľvyslanectvo Francúzska na Slovensku

Veľvyslanectvo Francúzskej republiky na Slovensku () je zastupiteľský úrad Francúzska na Slovensku so sídlom na Hlavnom námestí v Bratislave.
Od 19. októbra 2021 je veľvyslancom Pascal Le Deunff, v ten deň odozvdal svoje poverovacie listiny prezidentke Zuzane Čaputovej.
História.
Francúzsko 26. novembra 1992 v Bratislave otvorilo Generálny konzulát a menovalo chargé ď affaires a po vzniku Slovenska veľvyslanca. 12. januára 1993 minister zahraničných vecí Francúzska ako prvý minister zahraničnej vlády navštívil Slovensko.
Veľvyslanci.
Na veľvyslanectve pôsobili títo veľvyslanci:
Eustach III. z Boulogne

Eustach III. (*cca. 1050†1125, Rumilly) bol grófom z Boulogne, účastníkom bitky pri Hastingse a spolu so svojimi mladšími bratmi Godefreym a Balduinom aj účastníkom prvej križiackej výpravy. Po smrti jeho brata Balduina mu bol ponúknutý jeruzalemský trón, no počas jeho cesty do Svätej Zeme bol korunovaný jeho príbuzný Balduin Le Bourg. Preto stiahol sa do ústrania a zomrel ako mních v kláštore v Rumilly. 
Život.
V roku 1087 nahradil svojho otca Eustacha II. ako gróf z Boulogne. V roku 1088 sa podieľal na rebélii proti Viliamovi II., kráľovi Anglicka. Eustach podporoval Róberta II. z Normandie. Kým čakal na Róbertov príchod, bol so svojimi spolubojovníkmi obkľúčený v pevnosti Rochester, kde bol pre nedostatok zásob nútený vyjednávať. Viliam II. väčšinu rebelov omilostil, takže sa Eustach mohol vrátiť do Normandie. Spolu s Róbertom sa v roku 1091 zúčastnil aktu, pri ktorom Róbert uznal Viliama II. za právoplatného kráľa Anglicka.
Po tom ako pápež Urban II. na koncile v Clermonte v roku 1095 vyhlásil prvú križiacku výpravu, vypravil sa aj Eustach spolu so svojimi rytiermi na východ. Hoci sa počas ťaženia nepreslávil tak ako jeho dvaja mladší bratia, predsa bol aktívnym účastníkom viacerých bitiek. Zúčastnil sa obliehania Nikáje, pomáhal oslobodiť Bohemunda z Tarentu obľahnutého počas bitky pri Doryleu a bol jedným z veliteľov vojska počas dobýjania Antiochie. Po dobytí mesta tiež pomáhal utíšiť konflikt o vládu nad mestom, ktorý vznikol medzi Bohemundom a Raimondom z Toulouse. Počas dobýjania Jeruzalema bol spolu so svojim bratom Godefreyom prítomný na obliehacej veži počas úspešného útoku na hradby. Neskôr velil jednej križiackej jednotke aj počas bitky pri Askalone.
Kým jeho bratia zostali vo Svätej Zemi a zohrali kľúčovú rolu pri založení Jeruzalemského kráľovstva, Eustach sa vrátil domov do Európy. Po smrti Balduina mu bol ponúknutý jeruzalemský trón, čo po istom váhaní prijal, avšak cestou sa dozvedel, že medzitým bol korunovaný jeho príbuzný Balduin Le Bourg. Eustach sa teda vrátil do Boulogne, založil clunyjský kláštor v Rumilly, v ktorom aj zomrel ako mních niekedy okolo roku 1125.
Vlády nad grófstvom Boulogne sa po jeho smrti ujala jeho dcéra Matilda spolu s jej manželom Štefanom III. z Blois, synom ďalšieho účastníka prvej križiackej výpravy Štefana II. z Blois.
Dúbravčan

Dúbravčan (feminínum Dúbravčanka pri 1. a 2. význame, Dúbravčianka pri 3. význame) môže byť:
Dekolt

Dekolt môže byť:
Dekolt (časť tela)

Dekolt alebo výstrih je kraniálna časť prednej strany hrudníka ženy, ktorá je viditeľná z hlbokého výstrihu (dekoltu, dekoltáže) na ženskom odeve a ktorej aktuálny rozsah záleží na tvare a veľkosti tohto výstrihu. Z medicínskeho hľadiska ide približne o trojuholník vymedzený v strednej rovine kaudálnou časťou hrudnej kosti ("sternum") a laterálne ramennými kĺbami ("articulatio humeri"). Podľa slovenských všeobecných výkladových slovníkov pojem zahŕňa aj časť krku a šije.
Výstrih

Výstrih môže byť:
Výstrih (časť odevu)

Výstrih je vystrihnuté miesto na odeve pre hlavu a krk. Hlboký výstrih na ženskom odeve sa nazýva aj dekoltáž (iné názvy: dekolt, zriedkavo dekolté; z ). Takýto výstrih žene čiastočne obnažuje hornú časť hrudníka, časť krku a šije a príp. aj plecia (pozri dekolt).
Stredná kvadratická rýchlosť

Stredná kvadratická rýchlosť je taká rýchlosť, akú by museli mať všetky častice ideálneho plynu, aby ich celková kinetická energia bola taká istá, aká je ich skutočná celková kinetická energia s reálnymi rýchlosťami. Skutočná celková kinetická energia je súčtom kinetických energií všetkých častíc plynu, keď ich reálne rýchlosti sú rôzne. Je to štatistická veličina.
Rovnica pre strednú kvadratickú rýchlosť.
Celkovú kinetickú energiu "Ek (J)" pre "N" častíc ideálneho plynu, s rýchlosťou i-tej častice "vi (m/s)" a s hmotnosťou jednej častice "m0 (kg)" vypočítame ako súčet kinetických energií všetkých "N" častíc, podľa vzorca:
Reálne kvadratické rýchlosti častíc :formula_2 môžeme nahradiť strednou kvadratickou rýchlosťou "vs":
Pre kinetickú energiu jednej častice plynu "E0 (J)" so strednou kvadratickou rýchlosťou "vs (m/s)" môžeme písať:
Pretože kinetickú energiu ideálneho plynu je možné vyjadriť aj pomocou Boltzmanovej konštanty formula_5 a teploty plynu "T (K)":
tak strednú kvadratickú rýchlosť môžeme vyjadriť ako:
Pozoruhodné na tomto vzorci je, že stredná kvadratická rýchlosť závisí okrem hmotnosti častice len na teplote a nie na objeme alebo tlaku, tzn. je úplne jedno, koľko častíc je v danej nádobe. Pri danej teplote majú častice toho istého plynu vždy rovnakú strednú kvadratickú rýchlosť. Hmotnosť jednej častice "m0 "v kilogramoch získame ako podiel molárnej hmotnosti a Avogadrovej konštanty.
Stredná a najpravdepodobnejšia rýchlosť.
Najpravdepodobnejšia rýchlosť vn nie je totožná so strednou rýchlosťou vm, ani so strednou kvadratickou rýchlosťou vs.
Stredná kinetická energia.
Rôzne plyny pri rovnakej teplote majú rovnakú strednú kinetickú energiu pohybu molekúl. Kinetickú energiu môžeme vyjadriť aj v elektrónvoltoch jednoduchým prevedením podľa vzorca: 1 eV = 1,602 176 53 E−19 J.
The Philip Lynott Album

The Philip Lynott Album je druhý a posledný sólový album írskeho rockového basgitaristu a speváka Philipa Lynotta, ktorý vyšiel v roku 1982.
Na albume nebola zahrnutá B-strana k singlu „Together“, „Somebody Else's Dream“, a B-strana k singlu „Old Town“, „Beat of the Drum“. Obe sa neskôr objavili na "Yellow Pearl", Lynottovej sólovej kompilácii z roku 2010. „Somebody Else's Dream“ zaznela naživo v televíznej relácii "The Old Grey Whistle Test" a „The Man's a Fool“ v relácii "Casablanca" švédskej stanice TV1, obe pre propagáciu albumu.
Zoznam skladieb.
Autorom všetkých skladieb je Philip Lynott, okrem tých, kde je napísané
Kremnický štít

Kremnický štít () je vrch v Kremnických vrchoch. Leží približne východne od Kremnice. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Kunešovská hornatina. Kremnický štít leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Žiar nad Hronom a v katastrálnom území mesta Kremnica. Je súčasťou hrebeňa, ktorý vybieha juhozápadným smerom z Velestúra.
Opis.
Kremnický štít je málo výrazný pahorok v bočnom hrebeni. Južným smerom leží vrch Horný chlm (), východným Labušen (), Smrečník () a Zlatá studňa () a severným Javorník () a Krahuľský vrch (). Severne situované svahy odvodňujú prítoky Skalky do Kremnického potoka, voda z južných putuje Ihráčskym potokom priamo do Hrona. Najbližším sídlom je západne ležiaca Kremnica, južným smerom je na úpätí obec Nevoľné.
Výhľady.
Riedky porast vrcholovej časti Kremnického štítu umožňuje výhľad na široké okolie. Pozorovateľné sú viaceré vrchy pohoria, no pri priaznivých podmienkach je pozorovateľná aj časť Lúčanskej Fatry, Strážovských vrchov, Vtáčnika, Pohronského Inovca, Štiavnických vrchov i Javoria.
Mindžová

Mindžová () je vrch v pohorí Bachureň, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Lipovce, približne západne od Sabinova.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Lipovce. Najbližšími sídlami sú na severnom úpätí situovaný Renčišov a juhozápadne ležiace Lipovce, západne sa nachádza Lačnov, východným smerom Uzovské Pekľany a juhovýchodným Hermanovce.
Opis.
Mindžová leží v rázsoche, ktorá vybieha východným smerom z vrchu Magura (). Severne sa nachádza Kamenná (), Marduňa (), Skalky () a Stavenec (), západným smerom Bachureň (), Magura (), Bučie () a Smrekovica (), južným Petrušova hora () a východným Končistá hora (), Brezina () a Kohút (). Oblasť patrí do povodia Hornádu; severné a východné svahy odvodňuje Malá Svinka, južné svahy prítoky riečky Svinka. Vrcholom vedie značený turistický chodník z Hermanoviec. 
Pod vrcholom sa v Sedle pod Mindžovou nachádza útulňa, ktorú spravuje KST Hermanovce. Nachádza sa pri nej vodný prameň a v okolí sú pastviská hospodárskeho dobytka. Názov Chotárna zohľadňuje skutočnosť, že v blízkosti sa nachádza hranica chotárov obcí Uzovské Pekľany, Hermanovce, Renčišov, Lipovce a Štefanovce.
Výhľady.
Vrchol pokrýva horská lúka, ktorá umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov, Slanské vrchy, Čiernu horu, Volovské vrchy a Branisko.
Víťaz (seriál)

Víťaz je slovenský komediálny seriál v réžii Jana Hřebejka, ktorý mal premiéru 4. septembra 2023 na streamovacej platforme SkyShowtime. Scenár napísali Zuzana Dzurindová, dcéra slovenského expremiéra Mikuláša Dzurindu, a Peter Nagy.
V hlavných úlohách sa po boku Adyho Hajdu predstavia Ivana Chýlková, Natalia Germani, Petra Dubayová či Rebecca Rigová. Ďalej účinkujú Noël Czuczor, Milan Ondrík, Zuzana Páleníková, Ján Jackuliak, Kristína Sisková, Rea Frlajsová, Vladislav Plevčík, Sarah Arató a Štefan Martinovič.
Hlavným producentom seriálu je Jan Bílek, výkonným producentom Aleš Týbl. Ďalšími producentmi, ktorí sa na seriáli podieľali, sú Tereza Polachová a Steve Matthews.
Dej.
"Víťaz" je rodinný komediálny seriál, ktorý sleduje život Viktora Hudáka (Vladimír „Ady“ Hajdu), bývalého premiéra malej európskej krajiny, ktorý sa po desaťročí snaží získať späť srdcia svojej rodiny, ktorú počas svojej politickej kariéry zanedbával. Snaží sa začleniť do bežných činností a zároveň sa pokúša získať späť náklonnosť svojich dcér a manželky. Jeho cesta je však plná nečakaných a úplne nových každodenných výziev, ktoré niekedy prekonávajú tie, s ktorými sa stretol počas svojho pôsobenia v parlamente.
Produkcia.
"Víťaz" je prvý pôvodný slovenský seriál na platforme (SkyShowtime Originals), ktorý vznikol v spolupráci s českými a slovenskými tvorcami a hercami.
Natáčanie.
Seriál sa natáčal prevažne na Slovensku v Bratislave. Niektoré scény sa natáčali v Prahe a na zámku Lužany v Česku.
Štefan Truban

Štefan Truban (* 15. august 1906, Vyhne - † 1970 Horná Roveň, Štiavnické Bane) bol príslušník žandárstva, počas vojny člen protinacistického odboja. Po vojne od septembra 1947 do februára 1948 predseda MNV Banskej Štiavnice.
Životopis.
Narodil sa v rodine sedliaka vo Vyhniach pri Banskej Štiavnici. Matka pochádzala zo zaniknutých Horných Opatoviec. Pred vojnou pôsobil ako colník a žandár v Rybníku. Za manželku si vzal 3. apríla 1934 Evu Willantovú, dcéru maďarského básnika Henrika Willanta. Spolu mali sedem detí: Milan, Jozef, Eva, Ján, Mária, Terézia (slovenská prekladateľka a tlmočníčka), Július.
Odboj.
V roku 1940 bol prevelený na Piarg (dnes Štiavnické Bane) ako dočasný zástupca veliteľa. Pod túto žandársku stanicu patrili aj obce Počúvadlo, Klastava, Dekýš a Horná Roveň. Spolu so svojimi podriadenými spolupracoval s partizánskymi skupinami na okolí. Konkrétne s partizánskou skupinou Jozefa Jusku "Sitno" a s pratizánskou skupinou "Sokol". Ukrýval prenasledovaných, zbehov (zajatcov), Židov v pivnici v Ružovej vile a v iných lokalitách. Informoval partizánske a odbojové skupiny o akciách, ktoré sa pripravovali proti nim.
Verejný život.
Po vojne bol späť prijatý do služby a povýšený na vrchného strážmajstra Národnej bezpečnosti. Zároveň sa stal predsedom Demokratickej strany v Štiavnických Baniach. V septembri 1947 bol zvolený za predsedu MNV Banskej Štiavnice. Po odstúpení predsedu Majerského MNV vtedy dočasne viedol podpredseda Edmund Gwerk. Štefan Truban vo funkcii zostal až do prevratu vo februári 1948. Po februári je donútený stiahnuť sa z verejného života. Pokúšal sa neúspešne samostatne hospodáriť.
Javorová studňa

Javorová studňa () je vrch v Kremnických vrchoch. Leží nad obcou Turček, približne juhovýchodne od Turčianskych Teplíc. 
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Turčianske Teplice a v katastrálnom území obcí Turček a Horná Štubňa. Vrch je situovaný v bočnom hrebeni, ktorý vybieha západným smerom z mohutnej Flochovej.
Opis.
Javorová studňa leží v turisticky málo navštevovanej oblasti, neďaleko vodárenskej nádrže Turček. Poloha mimo hlavného hrebeňa a mimo turistických trás sťažujú jeho dostupnosť. Nachádza sa v juhozápadnom výbežku masívu Flochovej, kde sa vybiehajúci hrebeň vetví k severne ležiacej Zlatej studni (), severozápadne situovanému vrchu Špičiak () a západne smerujúcej rázsoche vrchu Krpec (). Východným susedom je mohutná Flochová (). Severné a západné svahy odvodňujú prítoky riečky Teplica, južné sú pramennou oblasťou Javorovca, smerujúceho do rieky Turiec. Najbližšími sídlami sú približne vzdialený Turček a Horná Štubňa.
Výhľady.
Zalesnený vrch ponúka minimum výhľadov, hoci značná nadmorská výška a poloha na okraji najvyššej časti pohoria sľubujú zaujímavý horizont. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrchy pohoria, no tiež južnú časť Veľkej Fatry, Lúčanskú Fatru, Strážovské vrchy i Vtáčnik.
Prístup.
Na Javorovú studňu nevedie značená trasa a tak prístup je možný neznačenými chodníkmi lesom, alebo hrebeňom cez Flochovú.
František Hodorovský

Ing. František Hodorovský, (* 14. júl 1965), je slovenský podnikateľ vlastniaci podiely v spoločnostiach pôsobiacich v rôznych oblastiach, najmä v cestovnom ruchu. 
Životopis.
Vyštudoval  podnikový  manažment na Ekonomickej univerzite v Bratislave. V roku 1993 bol ekonomickým riaditeľom Západoslovenských nábytkárskych závodov Bratislava. Počas vlády Jozefa Moravčíka bol v roku 1994 vymenovaný za predsedu Štátnych hmotných rezerv SR. O rok neskôr, v roku 1995 bol odvolaný vládou Vladimíra Mečiara. Neskôr pôsobil v predstavenstve spoločnosti CHIRANA-PREMA, a.s. a v dozorných radách Slovenských lodeníc Komárno, a.s. a Slovenskej kreditnej banky, a.s. Bol spolumajiteľom spoločnosti OFZ, a.s., ktorá je známa výrobou ferozliatin. Vlastnil aquapark Tatralandia, ktorý v roku 2010 vložil do Tatry Mountain Resort výmenou za akcie.
Spoluvlastní druhý najväčší akvapark v strednej Európe Aqualand Moravia, Aquapark Senec a sieť hotelov Trinity. Vlastní tiež Hotel Holiday Inn v Bratislave a Hotel Bratislava. Okrem cestovného ruchu sa ako investor venuje oblasti stavebníctva, distribúcie liekov a developmentu.
Médiám nerád poskytuje rozhovory, niekoľko rokov ho médiá preto nazývali „muž bez tváre“ alebo tajomný podnikateľ. V septembri 2021 poskytol svoj prvý rozhovor médiám.
Chréstos

Chréstos (, ; v slovenskom preklade: užitočný, prospešný) môže byť:
Chrestus môže byť tiež:
Aéroport de Trois-Rivières

Aéroport de Trois-Rivières (IATA: YRQ, ICAO: CYRQ) je medzinárodné letisko v meste Trois-Rivières v kanadskej provincii Quebec.
Je klasifikované ako medzinárodné Nav Canada a nachádza sa na ňom personál kanadskej hraničnej agentúry. Letisko vlastní mesto a spravuje organizácia Innovation et Développement économique Trois-Rivières. V septembri 2019 malo 3 038 pohybov lietadiel, ako jedno z najrušnejších letísk bez vlastnej letiskovej veže. Za rok je pohybov viac než 21 500. Lietadlo pojme aj stroje typu Boeing 737 a Airbus A310.
Dejiny.
V roku 2021 letisko získalo od federálnej vlády 4 mil. dolárov na modernizáciu a rozšírenie terminálu.
Darcy Kuemper

Darcy Kuemper (* 5. máj 1990, Saskatoon) je kanadský profesionálny hokejový brankár aktuálne pôsobiaci v tíme Washington Capitals v National Hockey League. 
Jeho najväčším úspechom je zisk Stanleyho pohára v roku 2022 s tímom Colorado Avalanche. 
V roku 2021 získal s kanadským národným tímom zlatú medailu na Majstrovstvách sveta v Rige.
V roku 2020 bol súčasťou All-Star Teamu NHL.
V sezóne 2010/2011 bol vyhlásený za najlepšieho brankára CHL. 
Kariéra.
Darcy Kuemper pôvodne nepatril k najprominentnejším talentom kanadského hokeja. Draftovaný bol až v 6. kole Minnesotou Wild a Kanadu ani raz nereprezentoval na juniorskej úrovni.
Odrazovým mostom pre jeho kariéru bola jeho tretia sezóna v tíme Red Deer Rebels (2010/2011), kedy si v 62 zápasoch pripísal 93,3% úspešnosť a iba 17 prehier. Bol zvolený za najlepšieho brankára nielen WHL, ale aj celej CHL, ktorá zlučuje niekoľko kanadských líg. V sezóne nasledujúcej sa presunul už do American Hockey League, kde v tíme Houston Aeros pôsobil ako náhradník dlhoročnej "brankárskej trojky" Minnesoty Wild, Matta Hacketta. V Houstone sa mu darilo a kvalitnými výkonmi si vyslúžil možnosť debutovať v NHL 12. februára 2013 proti Vancouveru Canucks.
Stredná voľná dráha

Stredná voľná dráha je vo fyzike priemerná hodnota všetkých "voľných dráh" všetkých častíc (molekúl) plynu. Voľná dráha je vzdialenosť, ktorú prejde častica medzi dvomi kolíziami s inými časticami "(od jednej zrážky po druhú zrážku)". Stredná voľná dráha sa používa aj pre plazmu a elektrónový plyn.
Ideálny plyn.
Pri ideálnom plyne si definujeme priemer molekuly (častice) d [m], tepolotu plynu T [K], tlak p [Pa], a vypočítame strednú voľnú dráhu formula_1 [m]:
Pri čom kB je Boltzmannova konštanta.
Dráhu dlhšiu, ako je stredná voľná dráha, dosiahne menej ako 1/3 všetkých častíc.
Reálny plyn.
Pri reálnom plyne sa molekuly nesprávajú dokonalo pružne a pôsobia medzi nimi aj príťažlivé a odpudivé sily. Preto sa výpočet robí pomocou empirických hodnôt, napr. s použitím Sutherlandovho vzorca.
Stredná voľná dráha vo vzduchu.
Nasledujúca tabuľka uvádza niektoré typické hodnoty strednej voľnej dráhy pre vzduch pri rôznych tlakoch a pri izbovej teplote.
Pozri aj.
Amfilochos z Antiochie

Amfilochos () bol starogrécky športovec.
Amfilochos, syn Theisóna z Antiochie ("Antiocheia pri rieke Pyramos", dnes tureckej rieky Ceyhan) bol podľa starogréckeho nápisu objaveného v oblasti Adany víťaz olympijskej súťaže v dolichu (nápis datujú na prelom 2. a 1. storočia pred Kr.) Taliansky historik Luigi Moretti uvádza, že tu ide takmer určite o olympijskú súťaž v Adane, alebo v Tarze alebo v Anazarbe, možnosť víťazstva však nie je vylúčená aj v élidskej Pise (oblasť Pisa alebo "Pisatis" zahŕňala veľkú svätyňu v Olympii, sama Olympia nebola mestom). V starogréckom svete sa konali i miestne slávnosti, ktoré boli obmedzené na oblasť, kde sa konali. Moretti vo svojom zozname olympijských víťazov Amfilocha preto radšej neuvádza. 
Počas vykopávok starovekého mesta Mallos (neďaleko tureckého mesta Kızıltahta, juhovýchodne od Adany) na mieste zvanom "Karataş Burnu" sa našli dva dôležité nápisy, ktoré dokazujú, že sa mesto Mallos počas Seleukovcov nazývalo Antiochia. Jeden z nich je vytesaný na čiernom mramorovom podstavci, na ktorom kedysi stála socha Amfilocha. Tento nápis uvádza:
Eugen Vesnin

Eugen Vesnin (* 22. január 1913, Mokrý Háj, Rakúsko-Uhorsko — † 12. jún 1983 Rím Taliansko), rodným menom Ignác Zelenka, bol slovenský exilový básnik.
Život.
Dr. Ignác Zelenka študoval na gymnáziách v Skalici a Trnave, kde zmaturoval. V Taliansku absolvoval štúdium na Collegium Russicum, Pápežskej gregoriánskej univerzite, Kráľovskej univerzite, Pápežskom orientálnom ústave a na univerzite v Ríme. Kňazskú vysviacku prijal v ruskom katolíckom Kostole sv. Antona opáta na Esquilline 28. septembra 1938.
Čoskoro po vysviacke požiadal o dišpenz od záväzkov z nej vyplývajúcich. Pracoval ako knihovník u kardinála a na katalogizačnom oddelení ako knihovník Apoštolskej vatikánskej knižnice. Tu zostavil slovenskú gramatiku a slovensko-taliansku literárnu príručku. Tiež vydával a redigoval časopis "Rím" a knižnú edíciu. Vo večnom meste postupne prešiel viacerými zamestnaniami, bol lektor slovenčiny, úradník, vydavateľ a knihovník vo Vatikánskej apoštolskej knižnici. Tu ho vymenoval pápež Pavol VI. za riaditeľa katalogizačného odboru. Na katalogizačnom oddelení Vatikánskej knižnice pracoval v rokoch 1943 - 1975, kde mal na starosti knihy v slovanských jazykoch. 26. septembra 1975 bol vymenovaný pápežskou kúriou do funkcie riaditeľa tohto oddelenia, čo vykonával až do dôchodku, do 1. februára 1983.
Tvorba.
Počas štúdií začal písať poéziu a publikoval v Slovenských pohľadoch, časopisoch Kultúra, Pero, Prameň a iné. V tomto období sa Vesnin a jeho poézia zblížili so smerom katolícka moderna. Neskôr sa zameral na taliansky symbolizmus, po vojne sa však ako autor odmlčal. Publikovať začal v roku 1965 v Buenos Aires, svoje knižky si sám vydával, ich redakciu robil básnik Ernest Žatko-Bor. Začal širším výberom svojej poézie "Zo zátišia mimóz" v edícii "Duch a svet", kde vyšli aj jeho ďalšie zbierky poézie: "Z temena mojich hôr", 1966; "Cesta na Ponzu", 1967; "Ja nie som potomok zlatokopov", 1968; "Aj v etrúrskych záhradách", 1970; "Kytica nezábudok",1971; "Ó, more, ó, more", 1973; "Prehŕňajúc svoj rímsky náčrtník", 1975; "Balada o neznámom Slovákovi", 1976; "Albatros slovenský", 1977; "Athanasia Slovaca", 1980. Osobitnú popularitu si vyslúžila "Kytica nezábudok", romanticko-eroticky ladený viazaný verš inšpirovaný atmosférou Stredomoria. Hoci sa Vesnin sústredil hlavne na prímorskú romantiku, inšpiroval sa aj láskou k vlasti, do ktorej sa do konca života nevrátil, napríklad v zbierkach "Balada o neznámom Slovákovi", 1976; "Albatros slovenský", 1977; "Athanasia Slovaca" alebo "Nesmrteľka z Nesmrteliek najnesmrteľnejších", 1980. Kriticky sa staval k situácii vlasti po okupácii Varšavskou zmluvou. Päťdesiat rokov žil v Taliansku a zomrel predtým, než sa jeho rodisko otvorilo svetu, v roku 1983.
BlackRock

BlackRock, Inc. je medzinárodná investičná a správcovská akciová spoločnosť so sídlom v Spojených štátoch, ktorá spravuje aktíva svojich akcionárov. Poskytuje aj služby v oblasti manažérstva rizika a poradenské služby pre inštitucionálnych a retailových klientov.
Je najväčšou správcovskou firmou na svete, pričom hodnota ňou spravovaného majetku činí vyše 10 biliónov dolárov. Zákazníkmi BlackRock sú súkromní investori a inštitúcie, napr. banky, dôchodkové sporiteľne, nadácie, poisťovne, štátne fondy a centrálne banky.
Túto investičnú firmu riadenia rizík založil v roku 1988 Larry Fink. Má podiel na všetkých 40-tich akciových spoločnostiach, registrovaných na Nemeckej burze DAX, pričom jej podiel na týchto firmách sa pohybuje medzi 1 a 9 percentami a u siedmich z nich je najväčším podielnikom. Okrem toho je najväčším akcionárom Nemeckej burzy, ktorá je tiež samostatnou akciovou spoločnosťou. BlackRock je svojou značkou iShares činný v biznise s fondami, obchodovateľnými na burze (ETF). Na tomto obchodnom poli má táto spoločnosť trhový podiel 37 percent (stav: 2018). V roku 2020 prináleží BlackRocku v Európe trhový podiel v objeme správy ETF 40 percent.
BlackRock si v rámci jeho mandátu hlasovacieho práva na valných zhromaždeniach akcionárov a stretnutiach s vedením firiem osvojuje právo na vplyv. Pritom vystupuje ako správca majetku, zastupujúci záujmy toho, koho majetok spravuje.
Javorník (vrch v Kremnických vrchoch)

Javorník () je vrch v Kremnických vrchoch. Leží približne východne od Kremnice. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Kremnických vrchov a je najvyšším vrchom geomorfologického podcelku Kunešovská hornatina. Javorník leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Žiar nad Hronom a v katastrálnom území mesta Kremnica. Je súčasťou hrebeňa, ktorý vybieha západným smerom zo Zlatej studne.
Opis.
Javorník tvorí zakončenie hrebeňa, ktorý zo severnej strany vymedzuje Partizánska dolina a z juhu údolie potoka Smrečník. Ten odvodňuje južné svahy vrchu, pokým voda zo severných svahov tečie riečkou Skalka do Kremnického potoka. Severne susedí vrch Hladká (), východne ležia v hlavnom hrebeni vrchy Zlatá studňa (), Velestúr () a Smrečník (). Juhozápadne sa nachádza Kremnický štít () a západným smerom Krahuľský vrch (). Najbližším sídlom sú asi severozápadne ležiace Krahule, nepatrne vzdialenejšia je juhozápadne ležiaca Kremnica.
Výhľady.
Riedky porast na časti vrcholu Javorníka umožňuje obmedzený výhľad na široké okolie. Pozorovateľné sú okolité vrchy pohoria, no pri priaznivých podmienkach je možné vidieť aj časť Strážovských vrchov, Vtáčnika či Pohronského Inovca.
Prístup.
Na Javorník nevedie značená turistická trasa. Tie vedú severne i južne situovanými údoliami a práve z nich je najľahší prístup na vrchol. Severozápadným úpätím vedie i cesta z Kremnice na Skalku.
Drieňovec (prítok Budinského potoka)

 Drieňovec je potok v regióne Novohrad na území obce Ružiná v okrese Lučenec v Banskobystrickom kraji. Je to pravostranný prítok Budinského potoka v povodí Ipľa; má dĺžku 2,8 km. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-24-01-1283. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Juhoslovenská kotlina, geomorfologický podcelok Lučenská kotlina.
Prameň.
Pramení v lesnom extraviláne v juhozápadnej časti katastrálneho územia obce Ružiná v nadmorskej výške 440 m n. m. na severovýchodnom svahu lesa "Skalica", 20 výškových metrov pod hrebeňom, po ktorom prebieha obecná hranica medzi Tuhárom a Ružinou, v okrese Lučenec v geomorfologickom podcelku Lučenská kotlina v regióne Novohrad.
Opis toku.
Od prameňa tečie severovýchodným smerom lesným extravilánom Ružinej, po 750 m v nadmorskej výške 342 m n. m. priberá svoj jediný bezmenný ľavostranný prítok, pravým brehom obmýva les "Skalica", ľavým brehom les "Drieň", vychádza z lesného komplexu do poľnohospodárskeho extravilánu, pravým brehom obmýva pole "Košiare" a ďalej vstupuje do intravilánu Ružinej; v strede intravilánu pravým brehom obmýva športový štadión a ústi do vodnej nádrže Ružiná a tým aj do Budinského potoka. Pramení, preteká a ústi v geomorfologickom celku Juhoslovenská kotlina, v geomorfologickom podcelku Lučenská kotlina. Preteká v juhozápadnej a v centrálnej časti obce Ružiná.
Pôvod názvu.
Hydronymum "Drieňovec" má pôvod v názve lesa "Drieň" v obci Ružiná, v priestore ktorého preteká.
Z toponyma "Drieň" po doplnení formantom "-ov-ec" bol utvorený názov "Drieňovec" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii vrátane hydronymie; porovnaj názvy vodných tokov napr. Bzovec, Bukovec, Hrabovec, Javorovec, Jelšovec. Názov lesa "Drieň" má pôvod v charakteristickom výskyte dreviny z čeľade drieňovitých drieňa obyčajného (Cornus mas), ktorá sa vyskytuje v pomenovanom lesnom priestore. Názov potoka bol štandardizovaný v roku 1992 v podobe "Drieňovec". 
Značný počet názvov iných potokov na Slovensku obsahuje slovný základ všeobecného podstatného mena "drieň": Drienický potok, Drienok, Drieňov, Drieňová, Drienovec, Drieňovec (prítok kanála Veľké Revištia-Bežovce), Drienovka, Drienovský potok, Drieňovský potok (prítok Východného Turca), Drieňovský potok (prítok Slatiny), Drieňovský potok (prítok Kútočného potoka), Drieňovský potok (prítok Štiavnice), Drieňovský potok (prítok Mačacieho potoka), Drieňový potok (prítok Bukového potoka), Drieňový potok (prítok Žitavy) i kanálov: Drieňový kanál, Drieňovský kanál, Drieňovec. Názvy týchto vodných tokov majú podobnú motiváciu: buď v svojom pomenovacom procese prebrali s prípadnou modifikáciou do svojho názvu časť názvu sídelného objektu (obce, časti obce) respektíve nesídelného objektu (vrchu, lesa) alebo v pomenovacom procese primárne využili slovný základ apelatíva "drieň".
Asle Toje

Asle Toje (nar. 16. februára 1974) je podpredsedom Nórskeho Nobelovho výboru (2018-2024), politológom špecializujúcim sa na oblasť zahraničnej politiku a bývalým výskumným riaditeľom v Nórskom Nobelovom inštitúte. V popredí jeho záujmu figurujú otázky jadrového odzbrojenia, mieru a geopolitiky. Pravidelne prispieva do diskusie o nórskej zahraničnej politike ako publicista tématizujúci otázky demokracie, trhovej ekonomiky, právneho štátu a konzervativizmu. Metodologicky patrí k zástancom neoklasicistického realizmu a má blízko k intelektuálnym pozíciám Francisa Fukuyamu. 
Po štúdiu histórie a politológie na univerzitách v Oslo a Tromsø Toje obhájil doktorát v obore medzinárodné vzťahy na univerzite v Cambridge (2006). V r. 2004-2005 pôsobil ako Fulbright Fellow na Kolumbijskej univerzite, pod vedením Kennetha Waltza. 
V r. 2007-2008 bol Toje vedeckým pracovníkom Nórskeho inštitútu pre obranné štúdie (Institutt for forsvarsstudier). V r. 2008 hosťoval na Inštitúte Európskej únie pre bezpečnostné štúdie (EU Institute for Security Studies) v Paríži. V tomto období vypracoval tézu o „transatlantickom vyjednávaní“ na príklade vzájomného prepojenia prítomnosti Spojených štátov v Európe prostredníctvom NATO a európskej integrácie na platforme EÚ. V monografii " (2010)" Toje analyzoval miesto Európskej únie vo vznikajúcom multipolárnom usporiadaní medzinárodných vzťahov. Štúdia zaznamenala viacero pozitívnych ohlasov, o.i. na stránkach "The Financial Times" alebo "The Economist".
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – I. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – I. divízia boli dva hokejové turnaje druhej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Naposledy sa MS I. divízie hrali v roku 2019. V rokoch 2020 a 2021 boli turnaje zrušené pre pandémiu ochorenia COVID-19.
I. A divízia.
Turnaj I. A divízie sa hral v Ľubľane v Slovinsku od 3. do 8. mája 2022.
Konečné poradie.
Poznámka: Rumunsko malo pôvodne zostúpiť do I. B divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska a Bieloruska napokon ostalo v I. A divízii aj pre rok 2023.
I. B divízia.
Turnaj I. B divízie sa hral v Tychách v Poľsku od 26. apríla do 1. mája 2022.
Konečné poradie.
Poznámka: Srbsko malo pôvodne zostúpiť do II. A divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska a Bieloruska napokon ostalo v I. B divízii aj pre rok 2023.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – II. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – II. divízia boli dva hokejové turnaje tretej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Naposledy sa MS II. divízie hrali v roku 2019. V rokoch 2020 a 2021 boli turnaje zrušené pre pandémiu ochorenia COVID-19.
II. A divízia.
Turnaj II. A divízie sa hral v Záhrebe v Chorvátsku od 25. do 30. apríla 2022.
Konečné poradie.
Poznámka: Izrael mal pôvodne zostúpiť do II. B divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska a Bieloruska napokon ostal v II. A divízii aj pre rok 2023. Holandsko z rovnakého dôvodu napokon postúpilo do I. B divízie.
II. B divízia.
Turnaj II. B divízie sa hrá v Reykjavíku na Islande od 18. do 24. apríla 2022.
Konečné poradie.
Poznámka: Mexiko malo pôvodne zostúpiť do III. A divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska a Bieloruska napokon ostalo v II. B divízii aj pre rok 2023. Gruzínsko z rovnakého dôvodu napokon postúpilo do II. A divízie.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – III. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – III. divízia boli dva hokejové turnaje štvrtej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Naposledy sa MS III. divízie hrali v roku 2019. V rokoch 2020 a 2021 boli turnaje zrušené pre pandémiu ochorenia COVID-19. V III. divízii hralo 8 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.
III. A divízia.
Turnaj III. A divízie sa hral v Kockelscheueri v Luxembursku od 3. do 8. apríla 2022.
Konečné poradie.
Poznámka: Luxembursko malo pôvodne zostúpiť do III. B divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska a Bieloruska napokon ostalo v III. A divízii aj pre rok 2023. Turecko z rovnakého dôvodu napokon postúpilo do II. B divízie.
III. B divízia.
Turnaj III. B divízie sa hral v Kapskom Meste v Južnej Afrike od 13. do 18. marca 2022.
Konečné poradie.
Poznámka: Bosna a Hercegovina mala pôvodne zostúpiť do IV. divízie MS 2023, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska a Bieloruska napokon ostala v III. B divízii aj pre rok 2023. Thajsko z rovnakého dôvodu napokon postúpilo do III. A divízie.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – IV. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2022 – IV. divízia bol hokejový turnaj piatej (najnižšej) kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Turnaj sa hral od 3. do 8. marca 2022 v kirgizskom hlavnom meste Biškek. Boli to prvé hokejové majstrovstvá sveta štvrtej divízie. Tento turnaj bol naplánovaný už na rok 2020 a neskôr na rok 2021, ale obidva tieto turnaje boli zrušené pre pandémiu ochorenia COVID-19.
Konečné poradie.
Poznámka: Pôvodne malo postúpiť do III. B divízie MS 2023 iba Kirgizsko, ale kvôli pokračujúcej suspendácii Ruska a Bieloruska postúpil aj Irán. A na kongrese IIHF v septembri 2022 sa rozhodlo, že III. B divízia bude rozšírená zo 4 na 6 tímov, takže napokon postúpili aj Singapur a Malajzia.
Bubenkova ulica

Bubenkova ulica (do roku 1945 Raygerova ulica) bola ulica v bratislavskom Podhradí v rokoch 1852-1987.
Nachádzala sa na mieste dnešnej budovy Národnej rady Slovenskej republiky.
Nachádzala sa tu individuálna aj radová domová zástavba. V roku 1880 mala už 25 domov. V roku 1929 dostala prvú regulačnú zastavovaciu úpravu.
Hollergasse

Hollergasse môže byť:
Labušen

Labušen () je vrch v Kremnických vrchoch. Leží juhozápadne od Zlatej studne, približne východne od Kremnice. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Labušen leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Žiar nad Hronom a v katastrálnom území mesta Kremnica. Je súčasťou bočného hrebeňa, ktorý vybieha juhozápadným smerom z Velestúra na Horný chlm.
Opis.
Labušen sa nachádza mimo hlavného hrebeňa (ten vedie susedným Velestúrom), približne južne od chaty Hostinec. Východnými svahmi do severne situovaného sedla a na rázcestie pri chate vedie značený chodník z Ihráča. Susednými vrchmi sú na severe Smrečník () a Velestúr (), na juhovýchode Laurín (), juhozápade Horný chlm () a západným smerom leží Kremnický štít (). Západné svahy odvodňujú prítoky Ihráčskeho potoka, voda z východnej časti hrebeňa smeruje do tej istej rieky Vápenným potokom. Najbližšími sídlami sú asi západne situovaná Kremnica a obec Nevoľné.
Výhľady.
Lesný porast Labušňa neumožňuje súvislejšie výhľady a tak z malých častí bez vegetácie je len obmedzený výhľad na okolité vrchy pohoria. Pri priaznivých podmienkach je na horizonte možné vidieť Poľanu, Javorie, Štiavnické vrchy, Pohronský Inovec, Vtáčnik, Strážovské vrchy i južnú časť Lúčanskej Fatry.
Prístup.
Vrchol Labušňa je prístupný neznačeným chodníkom po hrebeni, odbočením z chodníka ku chate Hostinec.
Žľabová ulica

Žľabová ulica (do roku 1950 Dunajská ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Nachádzala sa na mieste súčasnej policajnej stanice na Lachovej ulici.
V roku 1950 bola premenovaná z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave. 
Nachádzala sa tu radová domová zástavba. Zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Háje.
Ngozi Okonjová-Iwealová

Ngozi Okonjová-Iwealová, PhD (neprechýlene: Ngozi Okonjo-Iweala; * 13. júl 1954 Ogwashi-Uku, Nigéria) je nigérijská ekonómka a expertka na medzinárodný rozvoj. Je členkou predstavenstiev spoločností Standard Chartered, Twitter, Global Alliance for Vaccines and Immunization (GAVI) a African Risk Capacity (ARC). 15. februára 2021 bola vymenovaná do funkcie generálnej riaditeľky Svetovej obchodnej organizácie. Jej funkčné obdobie začalo 1. marca 2021. Stala sa tak prvou ženou a prvým Afričanom v tejto funkcii. Vo funkcii sa chce zaoberať predovšetkým bojom s biedou a chudobou.
Životopis.
V roku 1976 absolvovala „magna cum laude“ Harvard University s A.B. z ekonómie. V roku 1981 získala doktorát z regionálnej ekonómie a rozvoja od Massachusetts Institute of Technology.
V rokoch 2003 až 2006 a 2011 až 2015 bola ministerkou financií Nogérie a na krátko aj ministerka zahraničných vecí. Bola prvou ženou v oboch pozíciách. 25 rokov pracovala v Svetovej banke. V roku 2012 bola prvou kandidátkou ženou a Afričankou na post prezidenta skupiny Svetovej banky.
Jej manželom je neurochirurg Dr. Ikemba Iweala.
Pri sade

Pri sade bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Nachádzala sa na mieste súčasného nákupného centra Aupark.
Bola tu radová domová zástavba s kinom Partizán. Ulica zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Ulica Trate mládeže

Ulica Trate mládeže (do roku 1950 Masarykova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 1950-1975.
Nachádzala sa neďaleko dnešného nákupného centra Aupark.
Bola tu radová domová zástavba. Ulica zanikla v súvislostu s novou sídliskovou zástavbou Dvory.
Prednádražie (Trnava)

Prednádražie (Prengo) je sídlisko v Trnave v mestskej časti Trnava-západ.
Polohopis.
Sídlisko sa nachádza v západnej časti Trnavy. Je ohraničené železničnou traťou, Parkom Janka Kráľa, ulicou Jána Bottu a Kamennou cestou.
Dejiny.
Sídlisko začali stavať v dvoch etapách, ktoré na seba nadväzovali. Prednádražie I. bolo postavené rokoch 19631970 (1050 bytov) aj s občianskou vybavenosťou. Hneď nato rozbehli výstavbu Prednádražia II., dokončeného v roku 1977 (2250 bytov). Po dlhšej prestávke vo výstave bolo po roku 2005 pristavaných viacero novostavieb.
Externé odkazy.
https://www.trnava.sk