burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pressigny-les-Pins

Pressigny-les-Pins je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Puiseaux (obec)

Puiseaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Quiers-sur-Bézonde

Quiers-sur-Bézonde je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ramoulu

Ramoulu je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rebréchien

Rebréchien je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
SS/VOC Amsterdam

 
SS/VOC Amsterdam je holandský ženský hádzanársky klub z Amsterdamu. Vznikol v roku 2006 spojením amsterdamských klubov "De Volewijckers" a "Oriënto". Je 4-násobný majster krajiny a víťaz národného pohára. Z medzinárodných úspechov sú najhodnotnejšie osemfinálová účasť v Pohári EHF a Vyzývacom pohári. Momentálne (2012) hrá najvyššiu domácu súťaž, AFAB Eredivisie damen. 
Úspechy.
Holandská najvyššia súťaž:
Víťaz Holandského pohára:
Európske súťaže.
Liga majstrov:
Pohár víťazov pohárov:
Pohár EHF:
Vyzývací pohár:
Mestský pohár EHF:
Rouvray-Sainte-Croix

Rouvray-Sainte-Croix je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rouvres-Saint-Jean

Rouvres-Saint-Jean je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rozières-en-Beauce

Rozières-en-Beauce je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Rozoy-le-Vieil

Rozoy-le-Vieil je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Ruan (Loiret)

Ruan je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Aignan-des-Gués

Saint-Aignan-des-Gués je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Aignan-le-Jaillard

Saint-Aignan-le-Jaillard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Ay

Saint-Ay je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Benoît-sur-Loire

Saint-Benoît-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Brisson-sur-Loire

Saint-Brisson-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Cyr-en-Val

Saint-Cyr-en-Val je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Denis-de-l’Hôtel

Saint-Denis-de-l’Hôtel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Denis-en-Val

Saint-Denis-en-Val je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Firmin-des-Bois

Saint-Firmin-des-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Firmin-sur-Loire

Saint-Firmin-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Florent (Loiret)

Saint-Florent je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Germain-des-Prés (Loiret)

Saint-Germain-des-Prés je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Gondon

Saint-Gondon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Hilaire-les-Andrésis

Saint-Hilaire-les-Andrésis je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Hilaire-Saint-Mesmin

Saint-Hilaire-Saint-Mesmin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Hilaire-sur-Puiseaux

Saint-Hilaire-sur-Puiseaux je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Jean-de-Braye (obec)

Saint-Jean-de-Braye je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Jean-de-la-Ruelle (obec)

Saint-Jean-de-la-Ruelle je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Jean-le-Blanc (Loiret)

Saint-Jean-le-Blanc je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Loup-de-Gonois

Saint-Loup-de-Gonois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Loup-des-Vignes

Saint-Loup-des-Vignes je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Lyé-la-Forêt

Saint-Lyé-la-Forêt je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Martin-d’Abbat

Saint-Martin-d’Abbat je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Martin-sur-Ocre (Loiret)

Saint-Martin-sur-Ocre je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Maurice-sur-Aveyron

Saint-Maurice-sur-Aveyron je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Maurice-sur-Fessard

Saint-Maurice-sur-Fessard je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Michel (Loiret)

Saint-Michel je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Péravy-la-Colombe

Saint-Péravy-la-Colombe je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Père-sur-Loire

Saint-Père-sur-Loire je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Pryvé-Saint-Mesmin

Saint-Pryvé-Saint-Mesmin je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Saint-Sigismond (Loiret)

Saint-Sigismond je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sainte-Geneviève-des-Bois (Loiret)

Sainte-Geneviève-des-Bois je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Sandillon

Sandillon je francúzska obec, ktorá sa nachádza v departemente Loiret, v regióne Centre-Val de Loire.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Inachos (Sikyón)

Inachos (, ) je v gréckej mytológii nástupca sikyónskeho kráľa Polyba.
Antický autor Hieronymus uvádza, že po vláde sikyónskeho kráľa Polyba nastúpil na trón Inachos, ktorý vládol od roku 1265 do roku 1223 pred Kr. a jeho následníkom bol Faistos. Túto informáciu potvrdzuje aj Eusebios. V Pausaniovom zozname kráľov Sikyónu však Inachos nefiguruje a jeho menoslov kráľov sa od Hieronymovho odlišuje. Podľa Pausania, potom ako sa kráľ Adrastos vrátil do Argu, kráľom Sikyónu sa stal Ianiskos, ktorý bol potomkom Aténčana Klytia, otca Fény, manželky sikyónskeho kráľa Lamedóna a ďalej píše, že Faistos sa stal kráľom Sikyónu po smrti kráľa Ianiska.
Menoslov mýtických kráľov Sikyónu, zaznamenaný od kráľa Polyba po posledného kráľa Sikyónu v zoznamoch Pausania a Eusebia z Kaisareie:
Izraelská strana práce

Izraelská strana práce (hebr. מפלגת העבודה הישראלית, "Mifleget ha-avoda ha-jisraelit"; niekedy v slovenčine skrátene "Strana práce") je politická strana v Izraeli. Je to stredo-ľavá sociálno-demokratická a sionistická strana. Vznikla v roku 1968 zjednotením niekoľkých politických strán na čele s vtedajšou vládnucou stranou Mapaj a stranami Achdut ha-avoda - poalej Cion a Rapaj. Týmto zjednotením došlo k opätovnému spojeniu strán, ktoré sa oddelili od strany Mapaj založenej v roku 1930.
Izraelská strana práce podporuje mierový proces s Palestínčanmi a arabskými štátmi. Strana má štatút pozorovateľa v Socialistickej internacionále.
Mapaj

Mifleget poalej Erec Jisrael (hebr. מפלגת פועלי ארץ ישראל, dosl. "Strana robotníkov Zeme Izraela") alebo skrátene Mapaj (מפא"י) bola ľavicová politická strana v Izraeli. Vznikla v roku 1930 zjednotením strán Ha-poel ha-cair a Achdut ha-avoda. V roku 1968 sa zlúčila s ďalšími stranami a vytvorila Stranu práce. Od založenia štátu v roku 1948 bola až do víťazstva Likudu vo voľbách v roku 1977 hlavnou vládnucou stranou v Izraeli.
Archelaos (Sikyón)

Archelaos (, ) je v gréckej mytológii najvyšší kňaz a vládca Sikyónu.
Staroveký autor Eusebios z Kaisareie uvádza, že po vláde Zeuxippa, posledného kráľa Sikyónu sa k moci dostali kňazi boha Apolóna Karneia. Prvým vládcom sa stal najvyšší kňaz Archelaos, ktorý vládol po dobu jedného roka. Jeho nástupcom sa stal Automedón.
Podľa antického autora Pausania nebol Zeuxippos posledným kráľom Sikyónu, ale v jeho zozname figurujú ešte ďalší štyria králi a posledným z nich bol kráľ Rhégnidas a až po ňom prevzali v krajine moc kňazi boha Apolóna Karneia.
Celoplášťová strela

Celoplášťová strela (v angličtine "full metal jacket", skrátene "FMJ") je druhom strely, ktorá má mäkké jadro (zvyčajne z olova) uzavreté v plášti z tvrdého kovu, ktorý pokrýva predok a boky projektilu (styčná plocha s hlavňou) a niekedy môže byť rozšírená aj na základňu strely (rôzne špeciálne označenia, napr. TMFJ). Najčastejšie používaný kov je zo zliatiny medi s rôznymi ďalšími zložkami (nikel, oceľ, vzácnejšie zlato). Historicky prvú celoplášťovú strelu vynašiel podplukovník Švajčiarskej armády Eduard Rubin v roku 1882.
Výhody a nevýhody.
Výhody:
Nevýhody:
Použitie.
Celoplášťové strely pre vojenské účely sa používajú v štátoch, ktoré sú signatármi Haagskej konvencie a deklarácie na ochranu obetí vojny z roku 1899 a 1907. Tá zakazuje použitie striel spôsobujúcich nadmerné zranenia vo vojne medzi signatármi tejto konvencie.
Naopak, niektoré zdroje uvádzajú, že vzhľadom na zníženú možnosť deformácie strely oproti neoplášťovaným alebo poloplášťovým typom je tato strela síce omnoho priebojnejšia, ale vplyvom vysokej rýchlosti spôsobuje tzv. hydrostatický šok alebo kvôli konštrukcii po zásahu stráca stabilitu. Následné zranenia sú devastačné, pričom nedošlo k porušeniu Haagských dohôd. V dobe ich uzatvorenia neboli uvedené skutočnosti známe.
Priebojnosť.
Penetrácia náboja záleží na množstve prachovej náplne (napríklad diglykol) a kalibru, ktorý je použitý. Náboje sú používané pre ručné zbrane, samopaly, pušky, aj v protileteckých zbraniach. Napríklad strela .50cal (12,7 mm) AP je schopná prestreliť do určitej vzdialenosti ľahko obrnený cieľ.
Kantón (Švajčiarsko)

Švajčiarsku konfederáciu tvorí 26 kantónov (, , , ), ktoré sú jeho autonómnymi členskými štátmi. V nemeckom prostredí bývajú tradične označované slovom "Stand" - "stav" (v mn. čísle "Stände"). Výraz "kantón" bol prvý raz použitý v roku 1475.
Každý kantón konfederácie má vlastnú ústavu ako aj vlastné zákonodarné, výkonné a právo vynucujúce orgány.
Svetová federácia karate

Svetová federácia karate (ang. "World Karate Federation", skrátene WKF) je najväčší medzinárodný zväz karate s viac ako 130 krajinami. Bola založená v roku 1990 zo Svetovej únie karate (známej ako WUKO). Tento zväz má sídlo v španielskom hlavnom meste Madrid a je uznaná Medzinárodným olympijským výborom. Každé dva roky sa organizujú juniorské a seniorské majstrovstvá sveta v karate a medzi uznané štýly patrí Shotokan, Wado-rju, Godžu-rju a Šit-rju.
Stade Brestois

Stade Brestois 29 tiež zjednodušene známy ako Stade Brest je francúzsky futbalový klub sídliaci v meste Brest. Bol založený v roku 1903 pod názvom "Armoricaine de Brest", premenovanie na aktuálny názov prebehlo v roku 1950. Klub momentálne (január 2013) hráva najvyššiu domácu súťaž Ligue 1.
Domáce zápasy sa hrajú na štadióne Stade Francis-Le Blé, ktorý má kapacitu 15 097 miest.
Iránske národné vodnopólové družstvo mužov

Iránske národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Irán v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Iran Amateur Swimming Federation" (IASF). Ide o najúspešnejšie vodnopólové družstvo Juhozápadnej Ázie. Najvýraznejšie úspechy v podobe medailí dosiahlo na ázijských podujatiach, ale aj v rozvojovom pohári FINA. Od začiatku roka 2012 ho vedie slovenský tréner Roman Poláčik.
Vrcholné podujatia.
Družstvo sa predstavilo na olympijských hrách iba v roku 1976. Prehralo všetky zápasy a skončilo na poslednom mieste. Na Majstrovstvách sveta sa kvalifikovalo 2-krát. Zakaždým skončilo na predposlednom mieste, keď dokázalo tesne zvíťaziť iba v 1 stretnutí, v roku 1975 nad Kolumbiou a v 1998 nad Novým Zélandom.
Najväčšie úspechy družstvo zaznamenalo na vrcholných ázijských podujatiach. Na Ázijských hrách dokázalo vybojovať v rokoch 1974, keď hry organizoval práve Irán, zlatú medailu. Na ostatných hrách sa umiestňovalo medzi 4. a 6. miestom. 3 medaily získalo aj na Ázijskom pohári, v roku 2013 v Singapure dokonca zlatú.
V rokoch 2008 až 2010 sa zúčastnilo Svetovej ligy. Zakaždým však v tejto dlhodobej súťaži skončilo už kvalifikačnom kole. V roku 2010 sa kvalifikovalo na Svetový pohár, na ktorom však vysoko prehralo vo všetkých 7 zápasoch a skončilo na poslednom mieste. 2 medaily sa mu ale podarilo získať na Rozvojovom pohári FINA, keď zakaždým prehralo iba v jedinom stretnutí. V roku 2017 získalo striebornú medailu na Islamských solidárnych hrách, keď vo finále prehralo s .
Lukáš Cingel

Lukáš Cingeľ (* 10. jún 1992, Terchová) je slovenský hokejový reprezentant, ktorý hráva na poste útočníka.
Klubový hokej.
Ľadový hokej začal hrať v klube MsHK Žilina. V jeho seniorskom mužstve odohral v sezóne 2009/2010 iba 2 zápasy. Jej väčšiu časť, 32 zápasov zo ziskom 6-tich bodov, hral v klube HK Orange 20. 2 sezóny pôsobil v klube Baie-Comeau Drakkar, hrajúcom kanadskú juniorskú QMJHL. Pred sezónou 2012/2013 uspel na skúške u nováčika KHL, HC Lev Praha, pričom nastupoval aj za farmársky tím HC Stadion Litoměřice. Po sezoně 2013/14 po krachu Leva odišiel do HC Sparta Praha.
McMurdo Station

McMurdo Station je americká antarktická výskumná stanica, ktorá sa nachádza na južnom výbežku Rossovho ostrova. Ten sa nachádza v Rossovej dependencii (nárokuje si ju Nový Zéland), obmýva ho záliv McMurdo.
Je riadená Spojenými štátmi prostredníctvom Antarktického programu Spojených štátov, spadajúceho pod Národnú vedeckú nadáciu. Stanica je najväčšou osadou v Antarktíde, je schopná pojať až 1 258 stálych obyvateľov. a slúži ako Výskumné antarktické centrum Spojených štátov amerických. Všetok personál a náklad smerujúci na výskumnú stanicu Amundsen-Scott musí prejsť cez McMurdo.
Dejiny.
Stanica je pomenovaná podľa poručíka Archibalda McMurda z lode "HMS Terror", ktorá pod velením Jamesa Clarka Rossa preskúmala okolité územie. Výskumná stanica bola otvorená Spojenými štátmi 16. februára 1956.
Podnebie.
Priemerná teplota každého mesiaca je na stanici McMurdo pod bodom mrazu, v Köppenovej klasifikácii podnebia je takýto typ označovaný ako podnebie trvalého mrazu (EF).
Zdroj.
[[Kategória:Výskumné stanice na území Antarktídy]]
Automedón

Automedón (, ) môže byť:
AC Ajaccio

Athletic Club Ajaccio, zvyčajne známy ako AC Ajaccio, je francúzsky futbalový klub sídliaci v meste Ajaccio, ktoré sa nachádza na ostrove Korzika. Bol založený v roku 1910 a momentálne (január 2013) hrá najvyššiu francúzsku súťaž Ligue 1, do ktorej sa prebojoval vďaka 2. miestu v Ligue 2 v sezóne 2010/11. Profesionálnym klubom sa stal v roku 1965, dovtedy súťažil v nižších amatérskych súťažiach.
Domáce zápasy hrá na štadióne Stade François Coty, ktorý má kapacitu 12 000 miest. Hlavnými farbami klubu sú červená a biela, ktoré sú odvodené od časti vlajky Korziky.
Dionýz Kuráň

Dionýz Kuráň (* 16. marec 1971, Považská Bystrica – † 22. december 2012, Malý Kežmarský štít) bol slovenský horolezec a dlhoročný slovenský reprezentant v tomto športe.
Životopis.
Dino Kuráň sa narodil 16. marca 1971 v meste Považská Bystrica. V miestnych skalných oblastiach sa začal, v druhej polovici 80. rokov, zaoberať lezením v Horolezeckom klube Manín. Tento klub patrí medzi najstaršie a najväčšie na Slovensku a má bohatú tradíciu vo výkonnostnom horolezectve, mnoho jeho členov patrilo do slovenskej špičky i reprezentácie. V týchto podmienkach sa mladý talentovaný lezec rýchlo rozvíjal a po niekoľkých rokoch lezenia získal kredit ako jeden z najlepších slovenských lezcov. Už v roku 1992 sa dostal do reprezentačného družstva Slovenska, kde s malými prestávkami pre zdravotné problémy bol jeho členom až do posledných dní. Zahynul krátko pred Vianocami 22. decembra 2012 v masíve Malého Kežmarského štítu. Zo steny ho záchranári vyprosťovali do neskorých večerných hodín. Spolu s ním liezla aj známa slovenská lezkyňa Petra Škorvánková. S najväčšou pravdepodobnosťou ho strhla prachová lavína. 
Pôsobenie na skalkách.
Lezecké umenie ukázal najskôr celkom prirodzene na domácich skalách, v Manínskej tiesňave, Súľovských skalách a inde na Slovensku. Okrem prelezov väčšiny najťažších ciest otvoril desiatky svojich vlastných prvovýstupov, ba dokonca celých lezeckých oblastí, ako napr. v posledných rokoch oblasť pri Ladcoch alebo Sokolie skaly. K jeho najťažším a najznámejším cestám patrí Vertikálny balet, stupeň obťažnosti 9+, prvé voľné prelezenie Veľkého Hermana, 9+/10-, Pre bicepsa, 9+/10-, atď., atď. Jeho cesty sa stali známe nielen tvrdou klasifikáciou, ale aj psychickou náročnosťou s minimom istení. V podobnom štýle sa mu darili aj prelezy ťažkých ciest v pieskovcových oblastiach, kde v 90. rokov otvoril aj niekoľko náročných prvovýstupov ako napr. Clearingové saldo, Vysoký vztlak alebo Srdcová záležitosť. Tieto Kuráňove výstupy majú pre ich charakter minimum alebo žiadne opakovanie.
Horolezecké úspechy vo Vysokých Tatrách.
V mixovom zimnom tatranskom a alpskom lezení bol Kuráň slovenskou jednotkou. Množstvo ťažkých tatranských ľadov dokonca liezol sólo celkom bez istenia. Skutočnú hodnotu a obťažnosť napr. Marekovho komína na Vežu Železnej brány ukáže až budúcnosť, lebo všetci znalci vedia, čo sa asi môže skrývať za Dinovým hodnotením M 7-...
Ladislav Kudelka

Ladislav Kudelka (* 28. jún 1927, Vrútky† 15. február 1986, Bratislava) bol slovenský dokumentarista, scenárista a jeden z kľúčových režisérov krátkeho filmu, ktorý patrí k zakladateľskej generácii slovenskej kinematografie.
Kariéra.
50. roky.
Ladislav Kudelka prichádza do filmu z provinčného závodného časopisu vo Svite. Začiatkom 50. rokov sa pri nakrúcaní šotov stretáva s Vladom Kubenkom, v roku 1953 sa stáva vedúcim spravodajstva a pôsobí ako režisér Týždňa vo filme. Tvorba tohto obdobia je poplatná dobe, kedy sa nakrúcali ideologicky exponované diela. Vznikla tak napr. snímka "Za ďalší rozvoj družstiev (1952)" propagujúca roľnícke družstvá, dokument o vyznamenaných slovenských pracovníkoch "Vzorní pracovníci (1952)", či dvojdielny agitačný film "Proti zrade (1955)".
60. roky.
Kľúčová a významná je však až tvorba v šesťdesiatych rokoch, kedy sa aj v dokumentárnom filme prejavila liberalizácia pomerov. Vo filme "Chlapi z Gaderskej doliny (1963)" podáva Ladislav Kudelka obraz o jednom dni zo života drevorubačov a to bez použitia komentára. Kudelka využíva striedanie temporytmu, zobrazuje rozmanité prostredia, nachádza rytmické analógie medzi zvukom a obrazom.
Koncom 60. rokov sa na Slovensku uvoľnila spoločensko-politická atmosféra natoľko, že na krátky čas nefungovala cenzúra a dokumentárna tvorba na Bratislavskej Kolibe sa veľmi flexibilne prispôsobila novým obrodným myšlienkovým prúdom. Upustilo sa od rozsiahleho schvaľovania a administratívno-výrobných tortúr. Výsledkom bol rad výnimočných diel.
Kudelka tak v roku 1967 natáča snímku na motívy básne Ladislava Novomeského "Červená a čierna" a pridáva sa k autorom, ktorí sa venovali experimentálnej kinematografii. V štúdiu krátkych filmov vznikli aj diela, ktoré súviseli s aktuálnym stavom rozkladajúceho sa totalitného systému. V tomto období vyvrcholila Kudelkova publicistická činnosť, v troch filmoch. Vo filme "Leopoldovská pevnosť (1968)" sa zameral na väzenské metódy v Leopoldove. Tému snímky "Obec plná vzdoru (1969)" tvorila trestná výprava Ľudových milícií na začiatku päťdesiatych rokov proti dedinčanom z Nižnej Šuňavy. Tretí film "Intolerancia (1969)" pojednával o následkoch komunistického prenasledovania rádov katolíckej cirkvi. Všetky tri diela spája podobná metóda: rozhovory, objektivita, priestor pre obidve strany konfliktu, názor. Spolu s kolektívom autorov Vlado Kubenko, Ivan Húšťava, Otakar Krivánek a Jaroslav Pogran nakrútil v roku 1968 celovečerný dokumentárny film "Čas, ktorý žijeme". Táto sugestívna výpoveď o spoločnosti a udalostiach roku 1968 bola v časoch normalizácie zakázaná.
70. roky.
Okupácia Československa mala v 70. rokoch dopad aj na tvorcov krátkeho filmu. Na II. zjazde Zväzu slovenských dramatických umelcov boli Ladislav Kudelka, Karol Skořipský a Martin Slivka označení za iniciátorov liberalizačného pohybu a boli obvinení z neodbornosti. V období normalizácie sa Kudelkovi už nepodarilo nájsť tvorivú slobodu. Až v roku 1977 po napísaní stanoviska k Vyhláseniu umeleckých zväzov sa mu otvárajú dvere do štúdií a ateliérov, kde sa môže venovať svojim témam.
FIFA 13

 FIFA 13 je počítačová hra, patriaca medzi futbalové simulátory. Je pokračovaním série hier FIFA. Jej predchodcom je FIFA 12.
Herné módy.
The Street

The Street (v preklade "Ulica", česky vyšlo ako "Ulice") je poviedka amerického spisovateľa sci-fi a hororu Howarda P. Lovecrafta. Napísal ju koncom roka 1919 a prvýkrát bola publikovaná o rok neskôr v decembrovom čísle amatérskeho časopisu "Wolverine".
Dej.
Príbeh popisuje históriu bezmennej ulice mesta v Novom Anglicku (z korešpondencie HPL sa pravdepodobne jednalo o Boston), od jej úplných začiatkov až do obdobia tesne po 1. svetovej vojne. Dáva jej dušu, vznešenosť a pocit hrdosti; autor k nej pristupuje ako k živej bytosti.
Poviedka sleduje jej premenu od vyšliapanej cestičky k prameňom, cez jednoduchú ulicu lemovanú zrubmi a neskôr jednoduchými no peknými domami z dreva a tehál, v ktorých bývali vznešení a vzdelaní ľudia. Ulica lemovaná stromami sa postupne mení, prichádza priemyselná revolúcia a s ňou i postupný úpadok: pôvodné domy chátrajú a sú spolu so záhradami nahradené ohavnými budovami, stromy vymierajú, ulica je špinavá a pohybujú sa po nej ľudia s tmavšou farbou kože, hovoriaci neznámou rečou.
&lt;br&gt;Po prvej svetovej vojne a Októbrovej revolúcii sa Ulica stala domovom skupiny ruských emigrantov; medzi nimi sa „hŕstka vierolomných a zlých mužov spikla, aby Západnej zemi zasadili smrteľnú ranu a po jej zrútení sa chopili moci rovnako, ako to urobili úkladní vrahovia v onej nešťastnej, mrazivej zemi, odkiaľ väčšina z nich kedysi prišla.“ Títo vodcovia tlupy teroristov sa chystali na Deň nezávislosti vyvolať krvavú revoltu, ktorej cieľom bolo „zahubiť Ameriku a jej ušľachtilé staré tradície.“ 
Keď nadišiel čas revolty a sprisahanci sa zhromaždili v domoch Ulice, došlo náhle k niečomu nečakanému; pravdepodobne oslabené zubom času náhle všetky domy v nej spadli a vzbúrencov pochovali. Z trosiek sa nepodarilo dostať nikoho živého. Niektorí prizerajúci však spomínali na podivný úkaz, kedy sa pred východom slnka nad troskami na krátku chvíľu objavil prízrak Ulice v časoch jej najväčšej slávy...
Inšpirácia.
Lovecrafta k napísaniu poviedky inšpiroval štrajk bostonskej polície v septembri a októbri 1919. Uviedol to v liste Frankovi Belknap Longovi:
Terorizmus bol takisto reálny; v podobe série balíčkových bômb v roku 1914, dvoch "kampaní" listových bômb v roku 1919 a bombového útoku na Wall Street v roku 1920.
Anti-imigračné vyznenie poviedky odrážajú niektoré rané Lovecraftove básne, ako napríklad "New England Fallen" a "On a New-England Village Seen by Moonlight".
Pravdivé i nepravdivé správy o anarchii počas revolúcie v Nemecku a Rusku a príbeh anarchistu Petra Piatkova Lovecrafta ohľadne námetu poviedky tiež nepochybne ovplyvnili.
Reakcia.
"An H. P. Lovecraft Encyclopedia" opisuje túto poviedku ako „očividne rasistickú“. Podobne sa vyjadruje i Daniel Harms, autor "The Encyclopedia Cthulhiana": „"Ak by ku mne niekto pristúpil a povedal, 'Hej, Daniel, myslím si, že H. P. Lovecraft bol rozvláčny, nadmerne sentimentálny a predpojatý fanatik, ktorého poviedky nedávali veľký zmysel,' toto by bola posledná poviedka, ktorú by som mu predložil, aby som ho presvedčil o opaku.“"
Adesív

Adesív je v slovenčine neexistujúci gramatický pád, ktorý vyjadruje postavenie na určitom mieste, prípadne v jeho blízkosti. Používa sa napr. v maďarčine, fínčine a ďalších jazykoch z uralskej jazykovej skupiny.
Ivan M. Havel

Doc. Ing. Ivan M. Havel, CSc., Ph.D. (* 11. október 1938, Praha – † 25. apríl 2021) bol vedecký pracovník a bývalý riaditeľ Centra pre teoretické štúdie, spoločného pracoviska Karlovej univerzity a AV ČR. Bol šéfredaktorom časopisu "Vesmír".
Bol bratom bývalého českého prezidenta Václava Havla, s ktorým patril medzi zakladateľov Občianskeho fóra. Jeho manželka Dagmar bola dcéra slovenského fyzika Dionýza Ilkoviča.
Vyštudoval odbor Automatizácia a počítače na Elektrotechnickej fakulte ČVUT v Prahe. V roku 1971 získal doktorát na univerzite v Berkeley v Kalifornii. Na začiatku 90. rokov sa habilitoval v odbore umelej inteligencie na 3. lekárskej fakulte UK v Prahe.
Pracoval v Centre pre teoretické štúdie pri Karlovej univerzite a AV ČR, kde sa zaoberal okrem iného kybernetikou, umelou inteligenciou, robotikou, kognitívnymi vedami a filozofickými otázkami, ktoré s týmito disciplínami súvisia a kde viedol dvojsemestrálny transdisciplinárny seminár.
V roku 2008 dostal Zlatú medailu Karlovej univerzity.
Kazašské národné vodnopólové družstvo mužov

Kazašské národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Kazachstan v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Federacija Vodnych Vidov Sporta Respubliki Kazachstan" (FVVSRK). Je jedným z nástupcov sovietskeho družstva. Spolu s Japonskom a Čínou patrí medzi najsilnejšie ázijské celky. Najvýraznejšie úspechy v podobe medailí dosiahlo iba na ázijských podujatiach. 
Vrcholné podujatia.
Družstvo sa 3-krát kvalifikovalo na olympijské hry. Najlepšie skončilo hneď pri svojom štarte, v Sydney 2000, na 9. mieste. Kazašské družstvo na nich dvakrát vyhralo nad . Na majstrovstvách sveta neskončilo lepšie. Najlepšie umiestnenie dosiahlo pri svojom druhom štarte (v roku 1998), keď skončilo na 11. mieste. Na posledných MS, v španielskej Barcelone 2013, obsadilo po jedninej výhre s 12. miesto.
Najväčšie úspechy družstvo zaznamenalo na vrcholných ázijských podujatiach. Na ázijských hrách dokázalo vybojovať v rokoch 1994 až 2014 spolu 5 zlatých medailí. V roku 2006 prehralo vôbec prvý zápas (v semifinále až po penaltách s Japonskom) na ázijských hrách a skončilo celkovo bronzové. 3 zlaté medaily vybojovalo aj z kontinentálneho šampionátu, ku ktorým pridalo v roku 2012 aj striebro z plaveckých majstrovstiev Ázie v Spojených arabských emirátoch. 1 zlato vyhralo aj na ázijskom pohári.
Od roku 2010 sa pravidelne zúčastňuje svetovej ligy. V roku 2012 sa dokázalo kvalifikovať do finálovej skupiny, v ktorej skončilo napokon na 5. mieste.
Tonatiuh

Tonatiuh je neskorší boh slnka a svetla aztéckej civilizácie. Podľa Aztékov bol zodpovedný za vesmír. Udržiaval silu Slnka a bránil tak koncu sveta. Základom jeho sily, ako boha slnka, boli ľudské obete.
Kameralistika

Kameralistika môže byť:
Uzbecké národné vodnopólové družstvo mužov

Uzbecké národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Uzbekistan v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Federacija vodnogo polo Uzbekistana" (FVPU). Je jedným z nástupcov sovietskeho družstva. Spolu s Kazachstanom patrí medzi jediné dva vodnopólové celky Strednej Ázie. Najvýraznejšie úspechy v podobe medailí dosiahlo iba na ázijských podujatiach. 
Vrcholné podujatia.
Družstvo sa nedokázalo ani raz kvalifikovať na olympijské hry, rovnako ani na Majstrovstvách sveta.
Najväčšie úspechy zaznamenalo na vrcholných ázijských podujatiach. Na Ázijských hrách dokázalo vybojovať v rokoch 1998 striebornú medailu, keď zaostalo iba za Kazachstanom. Pri svojom druhom štarte v roku 2006 už také úspešné nebolo. V základnej skupine prehralo 2 dôležité zápasy, nedostalo sa do semifinále a skočilo celkovo na 5. mieste. Na kontinentálnom šampionáte sa umiestnilo najlepšie v roku 2000, keď skončilo bronzové. V stretnutí o bronz zdolalo domácu . O 5 rokov neskôr sa opäť dostalo do semifinále, ale skončilo tentoraz štvrté. V roku 2012 na Plaveckých majstrovstvách Ázie v Spojených arabských emirátoch neprekonalo toto umiestnenie.
V roku 2012 sa zúčastnilo Ázijského pohára v Kuvajte, na ktorom skončilo tiež tesne za medailami. Zlatú medailu ale vybojovalo pri svojej prvej účasti na Rozvojovom pohári FINA, kde vo finále porazilo družstvo .
Kamerálne účtovníctvo

Kamerálne účtovníctvo (iné názvy: sústava kamerálneho účtovníctva, kameralistické účtovníctvo, sústava kameralistického účtovníctva, kameralistika) je rozpočtové účtovníctvo (účtovníctvo verejnej správy), pri ktorom sa zachytávajú (len) príjmy a výdavky v rubrikách v tzv. knihe rubrík a okrem toho sa vedie peňažný denník. V knihe rubrík sa zachytávajú oddelene skutočné a očakávané príjmy na jednej strane a skutočné a očakávané výdavky na druhej strane. Nároky na príjmy a výdavky sa označujú ako platby. Každá rubrika obsahuje náležitosť a platbu. 
Kamerálne účtovníctvo vymyslel Mathias Puechberg, riaditeľ rakúskej dvornej účtovnej komory za cisárovnej Márie Terézie, ktorý ho opísal v knihe vydanej v roku 1762 vo Viedni. Kamerálne účtovníctvo bolo potom zavedené v rakúskej štátnej správe a neskôr aj v podobných správach v Česku a v Uhorsku. Zavedené bolo aj v Nemecku, Švajčiarsku a inde. V Česko-Slovensku bolo zrušené v roku 1946, inde (najmä v Rakúsku) sa používa naďalej. 
Existujú dva druhy rozšírenia kamerálneho účtovníctva: Jedno v tom smere, že sa dá použiť aj pre podniky (oddeľuje procesy meniace majetok a procesy meniace zisk a periodizuje príjmy a výdavky) a jedno v tom smere, že zahŕňa aj nákladové účtovníctvo.
Fender Musical Instruments Corporation

Fender Musical Instruments Corporation je americký výrobca hudobných nástrojov a zosilňovačov. Túto firmu založil Američan Clarence Leonidas "Leo" Fender, pod názvom "Fender Electric Instrument Manufacturing Company". Spoločnosť sídli v meste Scottsdale v Arizone. 
Je známa hlavne elektrickými gitarami, ale vyrába aj basové gitary, gitarové kombá a gitarové príslušenstvo. Má niekoľko oddelení, najznámejšie z nich sú v Mexiku a USA. Fender svoje produkty vyrába ručne, vďaka čomu majú síce vyššiu cenu ale aj kvalitu.
História.
Slávna história sa začala datovať v roku 1946. Leo Fender bol pôvodom opravárom automobilových rádií, neskôr sa ale začal zaujímať o gitary a to ho priviedlo k ich výrobe. V50. rokoch 20. storočia navrhol jeden z najznámejších a najpoužívanejších typov gitár - Stratocaster. Leo Fender tiež navrhol jeden z prvých komerčne úspešných basových gitár s plným telom, Fender Precision Bass, ktorý sa stal známy v rockovej, jazzovej, country, a iných druhoch hudby. Bol to úplne nový nástroj, pretože dovtedy hráči basových partov používali výlučne kontrabas, na ktorý sa ťažko hralo, zle sa prepravoval a v neposlednom rade boli problémy s ozvučením tohto nástroja.
Jeden z najznámejších modelov typu Fender Stratocaster máva 3 jednocievkové single coil snímače a hodí sa skôr na jemnejšie štýly, ale objavujú sa aj varianty s jedným humbucker. Spoločne s Les Paulom patrí k najbežnejším modelom.
Značku Fender preferujú rovnako začiatočníci ako aj najuznávanejší umelci; táto značka už nie je len obchodným menom, ale stala sa z nej aj kultúrna ikona. Výrobky Fender používalo či používa množstvo známych hudobníkov, medzi ktorých patrili a patria John Paul Jones, Jimi Hendrix, Steve Harris, Janick Gers, Dave Murray, Keith Richards, Kurt Cobain, Eric Clapton, John Frusciante, Pavol Kolesár a mnoho ďalších.
Jednoduché účtovníctvo

Jednoduché účtovníctvo alebo sústava jednoduchého účtovníctva je druh účtovníctva (alebo len evidencie), pri ktorom sa zisk (strata) zisťuje iba porovnávaním rozdielu majetku a záväzkov (teda vlastného imania) na konci sledovaného obdobia s rozdielom majetku a záväzkov (teda vlastného imania) na začiatku sledovaného obdobia. 
Z podnikovoekonomického hľadiska nie je potrebné, aby ten, kto používa takéto účtovníctvo, viedol akékoľvek knihy či účty, stačí ak je známy (zaznamenaný) majetok a záväzky na začiatku a na konci sledovaného obdobia. V praxi, ale aj v dôsledku právnych predpisov jednotlivých krajín (vrátane Slovenska), však tí, čo používajú takéto účtovníctvo, vedú v priebehu sledovaného obdobia rôzne účtovné knihy a často aj evidujú príjmy a výdavky.
Bez ohľadu na to, koľko a aké účtovné knihy sa vedú, jednoduché účtovníctvo nepozná - na rozdiel od podvojného - podvojnosť účtovných zápisov (odtiaľ pochádza aj jeho názov).
Dejiny.
Zdroje sa rozchádzajú pokiaľ ide o otázku, či je staršie jednoduché alebo podvojné účtovníctvo. K obidvom sa uvádza, že vznikli asi v 13. storočí.
V Rakúskej monarchii (vrátane Slovenska) sa do polovice 18. storočia (na veľkostatkoch, v manufaktúrach, na cirkevnom majetku a pod.) viedlo len jednoduché účtovníctvo, potom prevážilo podvojné účtovníctvo a v štátnej správe kamerálne účtovníctvo. Dnes je jednoduché účtovníctvo na Slovensku povolené len pre hospodársky "menej významné" subjekty (podrobnosti pozri nižšie).
Jednoduché účtovníctvo podľa slovenského zákona o účtovníctve.
Podľa slovenského zákona o účtovníctve má v sústave jednoduchého (namiesto podvojného) účtovníctva dovolené účtovať:
Účtovná jednotka účtujúca v sústave jednoduchého účtovníctva účtuje v týchto účtovných knihách: 
Účtovnú závierku pri používaní jednoduchého účtovníctva tvoria:
Wist

Wist bolo martinské vydavateľstvo, ktoré fungovalo od 4. októbra 1993 až do 12. februára 2007, kedy bol na jeho majetok súdom vyhlásený konkurz.
Vydavateľská činnosť.
Pod značkou vydavateľstva PocketBook/Wist, vyšli štyri edície:
Marcus Valerius Maximianus

Marcus Valerius Maximianus bol významný rímsky generál v období markomanských vojen počas vlády Marca Aurelia. Narodil sa v neznámom roku v rímskej osade Poetovio (dnešný Ptuj v Slovinsku), kde jeho otec, ktorý sa takisto volal Marcus Valerius Maximianus, pracoval ako cenzor a kňaz. Bol odmenený za služby v partskej vojne vedenej Luciom Verom a Marcus Aurelius mu dal za povinnosť zaistiť armádam v Panónii dostatočné vybavenie loďami na plavbu po Dunaji.
Bol ustanovený na čelo oddielov pretoriánskej flotily v Misene a Ravenne a takisto afrických a maurských jazdeckých jednotiek využívaných na prieskum v Panónii. Počas aktívnej služby v jazdectve zabil holými rukami germánskeho náčelníka 'Valaa, náčelníka Naristov' a bolo mu verejne vyslovené uznanie samotným cisárom, ktorý mu daroval náčelníkovho koňa, zbrane a ozdoby. Maximianus bol vymenovaný za veliteľa jazdeckých kopijníkov a bol na čele jazdectva na výprave do Sýrie, kde mali potlačiť vzburu Avidia Cassia v roku 175. Potom bol vymenovaný prokurátorom Moesie Inferior a súčasne bol poverený vyhnaním zbojníkov z hraníc Macedónie a Trácie.
Zdá sa, že požíval dôveru cisára Marca Aurelia pre úspešné pôsobenie vo funkcii prokurátora Moesie Superior a Dácie, následne bol zvolený do Senátu s titulom prétora. Ako legát velil najprv Legio I Adiutrix, potom Legio II Adiutrix, Legio V Macedonica, Legio XIII Gemina a Legio III Augusta. Velil jednotkám, ktoré prezimovali (179/180) pri osade Laugaricio (dnešný Trenčín) a cisárom Commodom bol ocenený za služby v sarmatskej vojne. Potom bol miestodržiteľom Numídie. Bol dočasným konzulom okolo roku 186. Rok úmrtia takisto nie je známy. 
Žiadny staroveký historik Marca Valeria Maximiana vo svojom diele nespomína, hoci bol zjavne významnou vojenskou postavou. Jeho život je známy len z nápisu na jeho soche, postavenej v Diane Veteranorum (Zána) v Numídii, kde bol miestodržiteľom a takisto z nápisu na trenčianskej hradnej skale.
Je zaujímavé, že do nálezu sochy v Zane, ktorý potvrdil existenciu Marca Valeria Maximiana a dokonca obsahoval jeho životopis a informáciu o Laugaríciu, bol nápis na trenčianskej hradnej skale niektorými považovaný za falzifikát.
Zána (Alžírsko)

Zána (ďalšie názvy pozri nižšie) je archeologická lokalita v Alžírsku, v obci Zána al-Bajdá (fr. Zana El Beïda).
Charakteristika.
Zána bola staroveké rímske mesto v dnešnom Alžírsku, asi 90 km juhozápadne od mesta Constantine. Nachádzalo sa približne 40 km severovýchodne od mesta Lambaesis.
Zistilo sa, že Zána bola spojená s usídľovaním rímskych veteránov do severnej Afrike počas panovania cisára Trajána (98-117). Staršia numidská osada bola pohltená osadou veteránov a vzniklo tak mesto Zana. Okolo roku 161/162 po Kr. počas vlády miestodržiteľa "D. Fonteia Frontiniana" dostalo mesto postavenie municípia. V roku 164/165 po Kr. legát "C. Maesius Picatianus" začal stavbu pamätného oblúka venovanú cisárom Marcovi Aureliovi a Luciovi Verovi.
V polovici 3. storočia tu žila kresťanská komunita s vlastným biskupom, neskôr mesto obsadili Byzantínci.
Vyprevádzanie mŕtveho

Vyprevádzanie mŕtveho (rus. "Проводы покойника") je názov obrazu ruského realistického maliara Vasilija Grigorieviča Perova z roku 1865.
Perov, veľký zjav ruského maliarstva, strávil začiatok šesťdesiatych rokov na umeleckom pobyte v Paríži. Po návrate do vlasti v roku 1864 sa natrvalo usadil v Moskve a odvtedy už o ňom možno hovoriť ako o vyzretom umelcovi. Do tohto obdobia spadá tvorba jeho najlepších diel. 
Perov okrem mimoriadneho maliarskeho talentu bol zároveň veľkým pozorovateľom života a životné príbehy dokázal s majstrovskou bravúrou zachytiť na svojich plátnach. Bol známy tým, že pre svoje zámery vyberal také kompozičné prostriedky, ktoré mu umožňovali bezozbytku zhmotniť tvorivý zámer. Tieto slová veľmi výstižne dokumentuje jedna z najhodnotnejších Perovových prác druhej polovice šesťdesiatych rokov, rozmerovo neveľké plátno "Vyprevádzanie mŕtveho". Ide o jeden z najdojímavejších Perovových obrazov. 
Námet a kompozícia.
Námet diela je navrhnutý s úžasnou jednoduchosťou. Cez polia, zanesené snehom, sa z posledných síl tmolí do kopca kôň ťahajúci sane. Na saniach rodina - žena a dve deti - vezú jednoduchú drevenú truhlu so zomrelým sedliakom. Popri saniach beží psík vyprevádzajúci na poslednej ceste svojho pána. Pred rodinou sa črtajú strechy prvých domov blízkej dediny a v pozadí sa do diaľky vinie šírošíra rovina. Pozoruhodná je hlavná postava - žena-vdova, sediaca vpredu. Do tváre jej nevidno, celú hlavu má zahalenú v čiernej smútočnej šatke. Napriek tomu jej postoj, zhrbený chrbát, brada takmer sa dotýkajúca hrude, plecia ovisnuté pod ťarchou biedy a zúfalstva, svedčia o jej ťažkom a bezútešnom položení. Zármutok nad stratou milovaného otca, ochrancu a živiteľa rodiny čítame aj z utrápených tváričiek jej dvoch detí. Žiaľ rodiny nevdojak zdieľa aj divák. 
Perov podal úplnú opustenosť a osamotenosť sedliackej rodiny v jej ťažkej životnej situácii. Ruský-sovietsky maliar M. V. Nesterov nazval Perova „básnikom zármutku“, ktorý týmto dielom smútil nad ľudom a v záujme ľudu.
Veľmi dôležitú rolu v príbehu má okolitá príroda. Na prvý pohľad studená a nevľúdna krajina akoby dokresľovala bezútešnosť postavenia sedliačky-matky. No je prekrásne namaľovaná čím dodáva dielu lyrizmus. Pri pohľade na pomaly sa uberajúce sane divák akoby v pozadí počul tiahly rytmus trúchlivej ľudovej piesne.
Obraz sa stretol s veľmi pozitívnymi ohlasmi. Umelecký kritik a historik umenia V. V. Stasov dielo vysoko hodnotil. Vo svojej recenzii napísal, že Perov:
Obraz "Vyprevádzanie mŕtveho" získal vysoké uznanie i v zahraničí. V roku 1867 bol spolu s ďalšími Perovovými dielami - "Trojka", "Diletant" a "Kostolníkov syn vo svojej prvej hodnosti" - prezentovaný na medzinárodnej výstave umenia v Paríži.