Chrám stará svätá Petka (Plovdiv)

Chrám stará svätá Petka () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Iné názvy.
Chrám je známy aj pod názvami Chrám svätej Petky (starý) (), Chrám svätej ctihodnej Petky Bulharskej (), Chrám svätej Paraskevy (), Chrám svätej Petky (starý) so zvonicou (), Starý chrám svätej ctihodnej mučeníčky Paraskevy (), alebo Starý chrám svätej ctihodnomučeníčky Paraskevy ().
Poloha.
Chrám svätej Petky leží v centrálnej časti Plovdivu v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv v skalnatej časti južného svahu pahorku Džambaz tepe v juhovýchodnej časti tzv. Trojpahorčia na ulici „Zora“ () č. p. 15.
Dejiny a súčasnosť.
Prvý chrám zasvätený svätej Petke Bulharskej bol na území Plovdivu postavený v období stredoveku počas panovania Ivana Asena II.. Stál na mieste dnešnej mešity Džumaja a fungoval ako katedrálny chrám až do roku 1371, kedy bol Plovdiv obsadený osmanskými vojskami. Po obsadení mesta bol tento chrám používaný ako moslimská modlitebňa, neskôr bol zbúraný a na jeho mieste bola postavená do súčasnosti zachovaná mešita.
Druhý chrám dedikovaný svätej Petke Bulharskej vznikol začiatkom 15. storočia potom, čo bol obnovený a opravený malý stredoveky chrám, ktorý sa už nachádzal na mieste dnešnej budovy v skalách južného svahu pahorku Džambaz tepe a následne bol tejto svätici zasvätený. Na základe zachovaných zápiskov francúzskeho cestovateľa Lefevra z roku 1611 sa vie, že bol tento chrám malý krížovo-kupolového typu a teda typickým predstaviteľom byzantskej a bulharskej sakrálnej architektúry stavanej na území Bulharska v priebehu 10. – 14. storočia. Tento chrám existoval až do výstavby dnešnej budovy.
V roku 1836 bol zbúraný pôvodný stredoveký chrám a na jeho mieste bola postavená dnešná budova. Vysvatenie chrámu prebehlo 12. decembra toho istého roku. Hlavnými iniciátormi a sponzormi výstavby boli bohatý plovdivský obchodník (čorbadžija) Vălko Čalăkov, prezývaný Golemi Vălko (doslovne Veľký Vălko) s rodinou a jeho pomocník, taktiež významný člen vtedajšej plovdivskej ortodoxnej kresťanskej komunity Pejo Kiurkčijata. Tieto informácie sú známe vďaka synodálnej listine z 9. septembra 1836 ako aj metropolitného protokolu z 15. marca 1837, ktoré sa zachovali v metropolitných archívoch, kde sú obaja spomenutí. V roku 1836 bola zároveň v susedstve chrámu otvorená (opäť z iniciatívy a vďaka sponzorstvu Vălka Čalăkova Peja Kiurkčijatu) aj škola v ktorej sa vyučovalo v cirkevnej slovančine. Riaditeľom tejto školy bol Nikola Tondžorov zo Samokovu. V chráme sa od jeho otvorenia v roku 1836 konali bohoslužby v bulharčine. Bulharský charakter si chrám aj škola zachovali do smrti plovdivského metropolitu Nikifora v roku 1850. Po jeho smrti a náhrade metropolitom Chrisantom sa chrám v roku 1860 dostal do užívania gréckych ortodoxných veriacich a liturgie ako aj výuka v škole prešli na gréčtinu. Chrám bol zároveň premenovaný na chrám svätej Paraskevy. V nasledujúcich desaťročiach sa bulharskí veriaci pokúšali niekoľkokrát neúspešne dostať chrám naspäť pod bulharskú správu. Chrám však ostal pod gréckou správou aj po oslobodení Bulharska v roku 1878 a aj to bol jeden z dôvodov pre začiatok výstavby nového chrámu zasväteného svätej Petke. Naspäť pod bulharskú správu sa chrám dostal v roku 1906. V 70. rokoch 20. storočia bol chrám zatvorený a niekoľko desaťročí chátral. Následne prebehla rozsiahla renovácia budovy a chrám bol opätovne otvorený pre užívanie v roku 2007. Oficiálne znovuotvorenie prebehlo 9. decembra 2007.
Charakteristika.
Z dôvodu obmedzeného priestoru na skalnej terase v svahu pahorku je budova chrámu pomerne malá. Chrám svätej Petky je jednoloďová budova s jednou apsidou s malým nartexom v západnej časti. Budova bola postavená z tehiel a lámaných kameňov. Apsida na východnej strane chrámu je postavená priamo ako pokračovanie skaly. Je deväťstenná zakončená vo vrchnej časti vlnitou ozdobnou rímsou. Postavená je z kamenných blokov. Klenba strechy je oblúkovitá. Strop je drevený a segmentovaný. Do dnešných dní ostal zachovaný umelecky hodnotný episkopský trón, zhotovený pravdepodobne v priebehu 18. storočia. Chrám bol v minulosti vyzdobený vzácnymi ikonami, ktorých autorom bol významný bulharský obrodenecký umelec a maliar ikon Zacharij Zograf. Tieto ikony sa zachovali až do súčasnosti, nachádzajú sa však v depozitári plovdivskej metropole. Ikony boli Zacharim Zografom namaľované v priebehu rokov 1834 – 1835, ale aj v roku 1837.
Zvonica.
Chrámová zvonica bola postavená ako oddelená stavba v 60. rokoch 19. storočia. Nachádza sa nad samotným chrámom na malej skalnej plošine v skalách pahorku Džambaz tepe. Zvonica sa stala vďaka svojej polohe v ktorej vhodne dopĺňa siluetu samotného pahorku Džambaz tepe jednou z ikonických pamiatok Plovdivu.
Patrocínium.
Chrám je zasvätený svätej Petke Bulharskej – mníške žijúcej v 11. storočí, narodenej v meste "Epivates" (dnešné mesto Selimpaşa) v Trácii na území dnešného Turecka
"Chrámový sviatok": 14. októbra na sviatok bulharskej patrónky svätej Petky
"Malý chrámový sviatok": Svetlý piatok – pohyblivý sviatok, jedná sa o prvý piatok po Veľkej noci, oslavuje sa v rámci Svetlého týždňa
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.221 z roku 1927 ako "národná starožitnosť", štatút kulltúrnej pamiatky bol obnovený aj v Štátnom vestníku č. 25 z roku 1998 – ako dôvody ochrany boli pridané aj architektonická a umelecká hodnota budovy. Celý názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je "Cărkva „Sveta Petka“ (stara) s kambanarijata" (, doslova "Chrám svätej Petky (starý) so zvonicou") oficiálny skrátený názov pamiatky je "Cărkva „Sveta Petka“ (stara)" (, doslova "Chrám svätej Petky (starý)").