burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Spacehab

Spacehab (SPACEHAB, SpaceHab) je kozmické laboratórium, ktoré mohlo byť umiestnené v nákladovom priestore raketoplánu. Vyrobila ho letecká a kozmická spoločnosť Spacehab, Inc s hlavným sídlom v meste Webster v štáte Texas v blízkosti Johnsonovho kozmického strediska. Spoločnosť Spacehab poskytuje komerčné produkty pre výskum vesmíru a služby pre NASA, U.S. Department of Defense, medzinárodným vesmírnym agentúram, a svetovým komerčným zákazníkom. 
Základné vyhotovenie modulu Spacehab je valec s dĺžkou 3 metre a priemerom 4,2 metra. Hmotnosť prázdneho modulu Spacehabu je 4367 kg. Horná časť valca je zrezaná, preto na ňu možno umiestniť prístroje. Modul sa do nákladového priestoru družicového stupňa raketoplánu vkladá naležato, pričom raketoplán laboratóriu zaisťuje elektrickú energiu, klimatizáciu a komunikáciu. Spoločnosť Spacehab vyrobila celkove 4 exempláre. Oproti svojmu predchodcovi Spacelabu je menší. Jeden modul zaberá asi 30 % nákladového priestoru. Vo vnútorných priestoroch Spacehabu môžu byť nainštalované skrine s experimentmi potrebné pre určitý let. S obytnou palubou raketoplánu je spojený hermetizovaným tunelom.
Laboratórium Spacehab môže mať niekoľko variantov:
Misie Spacehabu.
Laboratórium Spacehab v rôznych variantoch absolvovalo celkovo 22 letov do vesmíru. V prípade misie STS-107 došlo ku zničeniu jedného Spacehabu spolu s celým raketoplánom pri jeho návrate. 
Iný počet štartujúcich a vracajúcich sa osôb znamená, že jeden človek ostal na orbite ako člen posádky vesmírnej stanice Mir alebo ISS.
Zoznam rýchlodráh v Nemecku

Toto je zoznam rýchlodráh (S-Bahn) v Nemecku.
Systémová jednotka

Systémová jednotka alebo nepresne základná jednotka (počítača) je vo výpočtovej technike diel (komponent) počítača obsahujúci jeho hlavnú časť (CPU, pamäť, pevný disk, vnútorné periférie...) schopnú samostatnej činnosti. Ku systémovej jednotke sa pripájajú periférne zariadenia počítača (klávesnica, myš, monitor, tlačiareň ...)
Periférne zariadenie

Periférne zariadenie alebo periféria je v počítačovej technike zariadenie pripojiteľné ku systémovej jednotke počítača, ktoré mechanicky nie je jej integrálnou súčasťou, ale je ho možné ku systémovej jednotke počítača pripojiť. Systémovú jednotku počítača spolu s jej periférnymi zariadeniami súhrnne nazývame počítač.
Periférnymi zariadeniami počítača sú:
Konjunkcia (astronómia)

Konjunkcia je termín používaný v pozičnej astronómii a astrológii. Znamená to, že sa z pohľadu niektorého miesta dve nebeské telesá nachádzajú blízko pri sebe. V skutočnosti je ale jedno z nich od nás oveľa ďalej než to druhé.
Planéty slnečnej sústavy sa môžu dostať do konjunkcie jedna s druhou, so Slnkom alebo s Mesiacom.
Opakom konjunkcie je opozícia.
Vzájomné konjunkcie planét.
Planéty sa pohybujú okolo Slnka rôznymi rýchlosťami, čo v kombinácii s pohybom Zeme spôsobuje, že pre pozemských pozorovateľov menia svoju vzájomnú polohu na oblohe. Občas sa pre pozemského pozorovateľa dostanú zdanlivo k sebe veľmi blízko. Časové okamihy, keď je ich vzájomná uhlová vzdialenosť minimálna, označujeme ako konjunkcie. Iba zriedkavo sa stane, že počas konjunkcie sa dostanú na oblohe tak tesne, že pre bežného pozorovateľa bez ďalekohľadu sa budú javiť ako jeden objekt, prípadne dôjde k zákrytu jednej planéty druhou.
Konjunkcie Jupitera a Saturna nastávajú približne každých 20 rokov. Často sa však odohrávajú neďaleko Slnka a väčšinou planéty delí vzdialenosť viac ako 1 stupeň.
Konjunkcie planét a Slnka.
Vnútorné planéty, čiže Merkúr a Venuša, sa do konjunkcie so Slnkom dostanú dva razy za svoj synodický obeh. Raz, keď sú na opačnej strane Slnka ako Zem, to je takzvaná horná konjunkcia. Druhý raz, keď sú na rovnakej strane od Slnka ako Zem, vtedy hovoríme o dolnej konjunkcii. Pri dolnej konjunkcii zriedkavo dochádza k prechodu Merkúra alebo prechodu Venuše popred slnečný disk.
Vonkajšie planéty, čiže planéty vzdialenejšie od Slnka ako Zem, sa do konjunkcie so Slnkom dostávajú iba raz za svoj synodický obeh. Je to vtedy, keď sú na opačnej strane od Slnka ako Zem. Ide o ekvivalent hornej konjunkcie pri vnútorných planétach, ale keďže pri vonkajších planétach nie je potrebné rozlišovať ich konjunkcie, nazýva sa jednoducho konjunkciou.
Pokiaľ sa na planétach, ktoré sú práve v hornej konjunkcii alebo v konjunkcii so Slnkom, nachádzajú kozmické sondy, ktoré ich skúmajú, dochádza k dočasnému prerušeniu rádiového spojenia s nimi.
Norimberské metro

Norimberské metro je systém podzemnej rýchlodráhy v nemeckom meste Norimberg. Je to najnovšie metro v Nemecku.
Baraka

Baraka môže byť:
Kvadrant

Kvadrant môže byť:
Krovky (jedlo)

Krovky (po poľsky "krówki", doslovný preklad: "kravičky") sú tradičný poľský druh sladkostí s karamelovou príchuťou - mliečne cukríky s mäkkou, zvyčajne naťahovaciou náplňou. Krovky s naťahovacou náplňou sa v poľštine ľudovo niekedy volajú "mordoklejky" (morda znamená huba, kleić znamená lepiť), inak sa krovky volajú "kruche", čiže doslova sypké, krehké.
Karel Poláček

Karel Poláček (* 22. marec 1892, Rychnov nad Kněžnou† 21. január 1945, Gliwice) bol český spisovateľ a novinár.
Život.
Narodil sa v Rychnově nad Kněžnou, jeho otec bol židovský obchodník. Od roku 1907 žil v Prahe, kde absolvoval gymnázium. Potom začal študovať právo, začína prvá svetová vojna a Poláček odchádza z Prahy, vracia sa až po vojne.
Písať začal z existenčných dôvodov, pôsobil ako redaktor "Lidových novin" odkiaľ bol v roku 1939, pre svoj židovský pôvod, prepustený.
V roku 1943 bol zavretý v Terezíne a potom transportovaný do Osvienčimu, kde zomrel.
Dielo.
Patril k najvýznamnejším českým humoristom (často používal satiru aj sarkazmus), orientáciu v jeho diele komplikuje fakt, že niektoré jeho diela boli vydané pod menom niektorého z jeho priateľov.
Poláček sa snažil s humorom zobraziť "malého človeka" v každodennom živote, častým námetom jeho diel je ľudská malosť. Je tvorcom mnohých vtipných novotvarov napr.: "Ten mně může být ukradenej".
Poláček chcel napísať pentalógiu, vo forme fresky zo života malomesta. Stihol napísat len štyri diely:
Železnica v jaskyni Afon Čyc

Železnica v jaskyni Afon Čyc alebo v jaskyni Achali Atoni je podzemná elektrická železnica (metro) v Jaskyni Achali Atoni/Afon Čyc (doslova "Nový Athos") v Abcházsku v Gruzínsku. Otvorená bola v roku 1975. Má dĺžku 1,3 km a 3 stanice. Vlak "Turist" bol postavený v Rige a má šesť vagónov, z čoho 5 je prístupných verejnosti, spolu prepraví 90 pasažierov. Rozchod koľají je 900 mm. Systém má dva vlaky, z ktorých však iba jeden sa používa a v roku 2005 bol zrekonštruovaný v Moskve. Metro má tri stanice: Anakopea, Apsny a vchod.
Thalassomedon

Thalassomedon (v preklade "vládca morí") je vyhynutý rod dlhokrkého plesiosaura z čeľade Elasmosauridae ktorý žil pred 95 mil. rokov, v neskorej kriede. Zahŕňa 1 druh, Thalassomedon haningtoni.
Charakteristika.
Thalassomedon bol dlhý pričom polovicu dĺžky tela tvoril jeho dlhý krk vystúžený 63 stavcami. Jeho hlava dlhá bola plná dlhých zubov. Mal plutvy dlhé 1,5. Živil sa rybami, ktoré chytal pomocou dlhého krku a dlhých, ostrých zubov. Na mnohých jeho fosíliách sa v oblasi kde ležal žalúdok našli malé kamienky, podobne ako u Sauropodov. Pravdepodobne im slúžili na rozomletie potravy a ako záťaž pri potápaní. Vyskytoval sa na území dnešnej Severnej Ameriky.
Braunau am Inn

Braunau am Inn (po ) je okresné mesto v Hornom Rakúsku, na pravom brehu rieky Inn, ktorá na tomto mieste vytvára prirodzenú hranicu medzi Rakúskom a Nemeckom. Mesto leží na západ od Linca a na sever od Salzburgu. Braunau am Inn má 16 182 obyvateľov (2011). 
Celosvetovo je Braunau am Inn známy predovšetkým tým, že sa tu 20. apríla 1889 narodil Adolf Hitler. V roku 1989 starosta Gerhard Skiba dal postaviť pred Hitlerovým rodným domom pamätný kameň proti vojne a fašizmu. Od roku 1992 Spolok pre súčasné dejiny organizuje Braunauské dni súčasných dejín ("Braunauer Zeitgeschichte-Tage") a od roku 1998 sa konajú ročné zrazy rakúskej Pamätnej služby ("Gedenkdienst"). V roku 2000 sa miestne noviny „Braunauer Rundschau“ chopili iniciatívy v zbieraní podpisov pod titulom „Braunau vydáva signál“.
Zemepis.
Braunau am Inn () leží v Innskej štvrti ("Innviertel"), na východ od sútoku riek Inn a Salzach. Oproti, na nemeckej strane Innu, leží bavorské mesto Simbach am Inn. Veľkosť mesta sa udáva od zo severu na juh a z východu na západ, čo je celkovej rozlohy. Z toho je 53% poľnohospodársky využitej a 16,2% zalesnenej.
Erb.
Farby mesta sú zelená a biela. Falcký lev v erbe symbolizuje dlhý vzťah s Bavorskom.
Hospodárstvo.
V hospodárstve dominuje priemysel a živnosť, kde je zamestnaných 58% obyvateľstva.
Miss Sarajevo

„Miss Sarajevo“ je jediný singel z albumu "Original Soundtracks 1" skupiny U2, ktorý vydali pod pseudonymom Passangers. V skladbe hosťuje Luciano Pavarotti, ktorý spieva operné sólo. Skladba sa tiež objavila na kompilácií U2 "The Best of 1990-2000" a coververziu piesne nahral aj George Michael na albume "Songs from the Last Century".
Inn

Inn (latinsky "Oenus", rétorománsky "En") je rieka v strednej Európe. Preteká územím Švajčiarska (kantón Graubünden), Rakúska (Tirolsko) a Nemecka (Bavorsko). Je to pravý prítok Dunaja, dlhý a s povodím s rozlohou .
Inn prechádza tirolským Innsbruckom, ktorý po nej nesie svoje meno (doslova "innský most"). Medzi Rakúskom a Nemeckom tvorí prirodzenú hranicu. V bavorskom Passau sa vlieva do Dunaja. Zaujímavosťou je, že v Passau má Dunaj menší prietok ako Inn.
Tribeca

Tribeca, pôvodne písané TriBeCa (z ) je miestna časť Manhattanu v New Yorku v Spojených štátoch. Rozprestiera sa od Canal Street južne k Park Place a od rieky Hudson k Broadwayi. Kedysi to bola priemyselná zóna, neskôr prešla výraznou revitalizáciou. Sklady boli zrekonštruované na domy a vznikli nové byty, čím vznikla rôznorodá oblasť.
Konekcionizmus

Konekcionizmus je behavioristická teória, psychologická koncepcia, ktorá vychádza z predpokladu závislosti správania sa (učenia) vyšších živočíchov a človeka na postupnom utváraní nervových spojov medzi podnetom, situáciou a zodpovedajúcou reakciou.
Prvý predstaviteľ konekcionizmu, E. L. Thorndike sa venoval otázkam učenia pomocou metódy pokusov a omylov a podľa jeho teórie sa učenie uskutočňuje zosilovaním a zoslabovaním spojov medzi situáciou a reakciami nervovej sústavy. 
B. F. Skinner zaviedol pojem operacionálne podmieňovanie, ktoré sa stalo východiskom programovaného vyučovabnia a motivačnej teórie pozitívneho posilnenia.
Konica Minolta

Konica Minolta Holdings, Incorporated () je japonská technologická spoločnosť, ktorá má pobočky v 49 krajinách sveta. Je popredným výrobcom kancelárskej techniky a lídrom na trhu medzi poskytovateľmi produktov, služieb a riešení v oblasti tlače, dokumentov a ich spracovania. Špeciálny dôraz kladie na celkové riešenie tlače a správy dokumentov v kancelárskom a produkčnom prostredí.
Elektrický zvonec

Elektrický zvonec alebo (elektrický) zvonček je elektrické zariadenie meniace elektrickú energiu na zvuk. Zvuk je vytváraný rýchlymi údermi kladivka na rezonančnú kovovú časť (zvonec).
Princíp.
Po stlačení tlačidla (K) sa k elektromagnetickej cievke (E) dostane prúd zo zdroja (U). Pritiahnutím kotvy (A) sa zároveň preruší spínač (S) a tým aj prívod elektrického prúdu (U) do elektromagnetickej cievky (E). Prerušením prúdu (U) prestane jadro elektromagnetickej cievky (E) priťahovať kotvu (A) a kotva sa vďaka pružine vráti do pôvodnej polohy, čím sa znovu spojí (S) elektrický obvod, ktorý znovu privedie do elektromagnetickej cievky (E) prúd (U).
Tento cyklus prebieha dovtedy, kým je stlačené tlačidlo (K) a teda kým do elektrického obvodu prúdi elektrický prúd.
Niektoré elektrické zvonce udierajú v obidvoch krajných polohách do dvoch rezonátorov, ktoré môžu byť ladené v rozdielnych tóninách.
Elektrické zvonce, napojené na striedavý prúd nemusia využívať princíp odpojenia kontaktu pri údere kladivka. Kotva kmitá medzi dvoma pólmi jadra elektromagnetickej cievky v rytme frekvencie striedavého prúdu ktorým je napájaná.
Súčasnosť.
Tento typ signalizácie bol využívaný hlavne v starších telefónoch ako signalizácia prichádzajúceho hovoru, ako signalizácia prichádzajúcej návštevy pri vchodových dverách bytov, pre signalizáciu časových intervalov vyučovania na školách a pod. V súčasnosti je toto elektromechanické zvonenie nahrádzané generovanými tónmi, ktoré sú generované pomocou oscilátorov, prípadne prehrávaním digitálnych nahrávok zvukov (melódií) pomocou audiozariadení cez reproduktor.
Heaven for Everyone

„Heaven for Everyone“ je pieseň, ktorú napísal Roger Taylor. Skladba pôvodne vyšla na albume skupiny The Cross s názvom "Shove It", pričom hosťujúcim vokalistom bol Freddie Mercury. Neskôr skladbu nahrala skupina Queen a „Heaven for Everyone“ vyšla ako siedma skladba a prvý singel albumu "Made In Heaven". Singel dosiahol druhé miesto vo Veľkej Británii.
Ide o kľudnú a melodickú pieseň, ktorej text vyjadruje obavy o svet, ktorý by mohol byť lepší.
Skladba bola nahratá v štúdiu Twin House v Londýne.
Amfetamínová psychóza

Amfetamínová psychóza je jednou zo skupiny toxických psychóz. Dochádza k nej pri predávkovaní niektorými amfetamínmi, ako napríklad pervitínom alebo MDMA. Objavujú sa pomerne pestré halucinácie alebo zmeny nálad: zelená hmla, vnímanie sveta ako jednofarebného, pocit hlbokej samoty a opustenia a podobne.
Kunratice (Praha)

Kunratice sú mestská časť (od 24. novembra 1990) a katastrálne územie Prahy na juhovýchodnom okraji mesta s rozlohou . Je tu evidovaných 135 ulíc a 1695 adries.
V roku 1990 bolo na centrálnom námestí prezidenta Masaryka obnovené bronzové poprsie TGM, dielo sochára Vincenzo Makovského (dvakrát odstránené v roku 1940 a 1950).
Ilz (rieka)

Ilz je rieka, ktorá preteká cez Bavorský les v Nemecku. Je ľavostranným prítokom Dunaja a má dĺžku , počas ktorej prúdi vo výškovom rozmedzí ~.
Ilz pramení blízko Rachelských hôr. V meste Passau sa vlieva do Dunaja.
Vinohrady (Praha)

Vinohrady sú od roku 1922 mestská štvrť a katastrálne územie Prahy, východne od Nového Města.
Pod názvom "Viničné Hory" boli od roku 1877, resp. od zriadenia samospráv v roku 1849 samostatnou obcou, od roku 1867 premenovanou na "Královské Vinohrady". Do roku 1875 zahŕňali aj územie Žižkova. V rokoch 1879 – 1922 boli kráľovským mestom. Do roku 1949 boli samostatným mestským obvodom Praha XII, v roku 1949 boli rozdelené medzi dva a od roku 1960 až medzi 5 obvodov, súčasne sa ich západná časť stala centrom nového obvodu Praha 2. Od roku 1968 sa nazývajú iba "Vinohrady".
Bavorský les

Bavorský les (nemecky: "") je nízkohorské územie v Bavorsku, Nemecko. Rozprestiera sa pozdĺž českých hraníc a pokračuje na českej strane ako Šumava. Geograficky sú Bavorský les a Šumava to isté horské pásmo.
Najvyššia hora je "Großer Arber" ("Vysoký javor", ). Najväčšia rieka pretekajúca cez Bavorský les je Regen, ktorá je vytvorená spojením Bieleho Regenu a Čierneho Regenu a opúšťa hory pri meste Regensburg.
Časť Bavorského lesa je vyhlásená za Národný park Bavorský les (Nationalpark Bayerischer Wald) s rozlohou . Založený bol v roku 1970 a bol to prvý národný park v Nemecku.
Nové Město (Praha)

Nové Město je mestská štvrť a katastrálne územie Prahy na pravom brehu Vltavy s rozlohou . Pred vytvorením Kráľovského hlavného mesta Prahy to bolo mesto s názvom "Nové město pražské".
Časť severne od hranice vedúcej po Jiráskovom moste a uliciach Myslíkovej, Lazarskej a Žitnej patrí do obvodu a mestskej časti Praha 1, časť severne od tejto hranice do obvodu Praha 2 a malá časť do obvodu Praha 8.
Ilz

Ilz môže byť:
Colors in My Life

Colors in my life je prvý štúdiový album slovenskej speváčky Mishy.
Misha (album)

Misha je druhý album slovenskej speváčky Mishy.
13000krát

13000krát je tretí štúdiový album slovenskej speváčky Mishy.
Krycie pletivo

Krycie pletivo je pletivo, ktoré pokrýva povrch rastlinných orgánov. Zabezpečujú ochranu rastlín proti pôsobeniu vonkajších fyzikálnych, chemických, ale aj biotických vplyvov, ktoré by svojim pôsobením mohli rastlinu poškodiť alebo aj usmrtiť. Jedna z najdôležitejších funkcii krycích pletív je ochrana proti nadmerným stratám vody. Zároveň sprostredkúvajú výmenu látok medzi rastlinou a vonkajším prostredím. Sústava krycích pletív vzniká v prvotnom meristéme.
Sústavu krycích pletív tvorí:
Kalcinácia

Kalcinácia alebo kalcinovanie môže byť:
Hydrotherosaurus

Hydrotherosaurus je vyhynutý rod dlhokrkých plesiosaurov z čeľade Elasmosauridae ktorý žil vo vrchnej kriede na území Fresna, Kalifornia. Zahŕňa 1 druh, Hydrotherosaurus alexandrae ktorý opísal Welles v roku 1943.
Dorastal do dĺžky 13 m a podobne ako u iných elasmosauridov tvoril polovicu dĺžky tela jeho dlhý krk. Živil sa rybami ktoré chytal pomocou dlhého krku a ostrých zubov.
Oxid horečnatý

Oxid horečnatý (inak aj pálená magnézia) je oxid horčíka s oxidačným číslom II a chemickým vzorcom MgO. Je to biela prášková látka s minimálnym trením. Športovci (gymnasti) ju využívajú proti poteniu rúk.
Oxid horečnatý sa v prírode vyskytuje ako minerál periklas, no priemyslene sa získava tepelným rokladom magnezitu (MgCO3). Magnezitový žiaruvzdorný materiál obsahujúci MgO môže byť získaný z vysoko čistej magnezitovej rudy jednoduchou úpravou a následnou kalcináciou pri teplote 500 – 700 °C. Žiaruvzdorné materiály na báze dolomitu sú doteraz široko používané a to hlavne v Európe. Ďalším komerčne využívaným zdrojom oxidu horečnatého je morská voda a nánosy solí bohatých na MgO. 500 l morskej vody obsahuje okolo 1 kg MgO vo forme chloridu horečnatého. Chlorid horečnatý reaguje so zásadou (obyčajné, alebo hasené vápno) za vzniku Mg(OH)2. Precipitát je premývaný, tlakovo filtrovaný, sušený a nakoniec kalcinovaný vo veľkých rotačných peciach pri teplote 750 – 900 °C za vzniku MgO.
Príprava.
Pripravuje sa tepelným rozkladom uhličitanu horečnatého alebo horením kovového horčíka. MgCO3 → MgO + CO22Mg + O2 → 2MgO
Technické poznámky.
Rozsiahly výskum v posledných rokoch bol zameraný na prípravu jemného, vysoko čistého MgO prášku, konkrétne nanoprášku pripraveného oxidáciou pár, ktorý je charakteristický svojou vysokou spekateľnosťou. Takýto prášok je východiskovou surovinou pre prípravu priehľadného MgO metódou horúceho lisovania pri teplote 1100°C bez spekacích prídavkov.
Príklady použitia.
Skrz elektrické a žiaruvzdorné vlastnosti je MgO používaný v rôznych aplikáciách (vysoko teplotné kelímky, puzdra na termočlánky, tepelná ochrana pecí, izolácia). Najširšie konvenčné uplatnenie má vo výrobe základných žiaruvzdorných materiálov využívaných v peciach pri výrobe ocele. 
Značná pozornosť je venovaná výrobe hutného bez defektného MgO, pretože má vysoký potenciál v mechanických, tepelných a optických vlastnostiach. Hutný MgO vykazuje vysokú transparentnosť pre infračervené a viditeľné svetlo, vďaka čomu sa z neho pripravujú zafírové IČ okienka a ochrana pre senzory.
Praha-Slivenec

Slivenec je katastrálne územie Prahy s rozlohou . Je tu evidovaných 51 ulíc a 970 adries. Žije tu 1947 obyvateľov. K Prahe bol pripojený v roku 1974.
Praha-Slivenec je od 24. novembra 1990 mestská časť na juhozápade Prahy, s rozlohou , zahŕňajúca celé katastrálne územie pôvodných obcí Slivenca a Holyně.
Daň zo spotreby

Dane zo spotreby alebo spotrebné dane (v širšom zmysle) sú dane, ktorých výška závisí (predovšetkým) od rozsahu spotreby danej osoby. Na Slovensku sú to v súčasnosti konkrétne práve tie dane, ktoré sú aj nepriamymi daňami (obyčajne ale okrem dane z poistenie), pozri nepriama daň.
Valhalla (sieň)

Valhalla je v staronordickej mytológii miesto, kam prichádzajú po smrti padlí hrdinovia.
V živote starých Vikingov mala vojna významné miesto. Svedčí o tom aj miesto ich posledného odpočinku - Valhalla (Valhôll), sieň slávy, sieň zabitých. Do Valhally sa dostali iba hrdinovia usmrtení v boji. Mýtická Valhalla bola obrovská vysoká sieň, mala nádvorie, 540 dverí, pričom z každých pri poslednom boji v Ragnaröku, naraz vyrazí 800 einherjov - mŕtvych bojovníkov. Einherjovia žili vo Valhalle spolu s Odinom (hlavný boh nórskej mytológie) a Valkýrami - Odinove bojovníčky a služobnice. Do Valhally sa však dostala len polovica mŕtvych bojovníkov. Medzi Odinom a bohyňou Freyou,jeho manželkou, bola tajná dohoda, podľa ktorej tá druhá polovica mŕtvych hrdinov putovala do jej sály vo Folkvangu. Mytológia opisuje život einherjov vo Valhalle celkom detailne, napr. ich jedálny lístok sa skladal z mäsa a slaniny z večne ožívajúceho kanca Saehrimniho a medoviny od kozy Heidrún, ktorá stojí na najvyššom mieste Valhally - na jej streche, odkiaľ sa kŕmi listami stromu laeradu. A krásne Valkýry mŕtvym bojovníkom nalievajú medovinu do pitných rohov. Za stolom spolu s nimi sedí aj sám boh Odin, ktorý kŕmi mäsom zo stola svojich dvoch vlkov - Geriho a Frekiho.
Číž

Číž môže byť:
Großer Arber

Großer Arber, česky: "Velký Javor" () je bavorský vrch a najvyšší vrchol celej Šumavy. Nachádza sa 5 kilometrov západne od Bayerisch Eisenstein.
Vrchol.
Vrchol tvoria štyri skupiny skál: "Großer Arber", "Bernstein", "Richard Wagner-Spitze" a "Ostspitze". V blízkosti hlavného vrcholu sú dve kruhové veže (televízny vysielač, radarová a meteorologická stanica) a kaplnka sv. Bartolomeja z roku 1956.
Chata.
Pôvodná chata bola postavená na severnom svahu 110 metrov pod vrcholom v roku 1885 železnorudným odborom Waldvereinom. Dnešná moderná horská chata s reštauráciou sa nachádza 60 metrov pod vrcholom.
Zjazdové lyžovanie.
Veľký Javor je rajom lyžiarov. Nachádza sa tu zjazdársky areál "Arber Skigebiet". K dispozícii je niekoľko zjazdových tratí všetkých obtiažnostných kategórií, čierne a červené zjazdovky majú homologizáciu FIS a sú tu usporiadúvané medzinárodné preteky. Pre dopravu lyžiarov slúži 6 vlekov a 1 sedačková lanovka. Prevažná časť zjazdových tratí je pokrytá snežnými kanónmi. Táto skutočnosť spolu s orientáciu zjazdoviek na severovýchod až severozápad zaručuje dobré snehové podmienky od decembra do apríla. Vleky sú v prevádzke za dobrých snehových podmienok denne 9 – 16 hod.
Krymský chanát

Krymský chanát bol krymskotatársky štátny útvar existujúci v rokoch 1443 až 1783 na území Krymského polostrova, časti Kubáni pobrežia Azovského a severného pobrežia Čierneho mora. 
Bol založený roku 1443 po rozpade Zlatej hordy Hadži I Girejom, ktorý bol podporovaný litovským veľkokniežatstvom. Po tureckom vpáde na Krym sa stal krymský chanát tureckým vazalom. Cháni podnikali lúpežné výpravy do susedných krajín, v roku 1521 obliahli spojené krymsko-kazaňské vojska Moskvu za livónskej vojny v rokoch 1558–1583 podnikli krymskí Tatári 21 výprav na Rusko. Roku 1648 uzavrel krymský chán spojenectvo s Bohdanom Chmeľnickým, ale niekoľkokrát ho zradil. Pre ochranu južných ruských hraníc proti krymskému chanátu bola vybudovaná pevnostná línia, v rokoch 1687–1689 podnikli ruské vojska neúspešné ťaženie proti krymskému chanátu (tzv. "krymské pochody").
Po porážke Osmanov v rusko-tureckej vojne v rokoch 1768–1774 uznala Osmanská ríša nezávislosť krymského chanátu pod ruským protektorátom a roku 1783 bol chanát priamo pripojený k ruskému impériu.
Bayerisch Eisenstein

Bayerisch Eisenstein (do 1950 "Eisenstein"; po česky "Bavorská Železná Ruda") je obec v Dolnom Bavorsku, okres Regen a leží priamo na štátnej hranici s Českom.
Geografia.
Obec na Šumave leží v údolí rieky Großen Regens, uzavretom medzi "Zwercheckom", "Spitzbergom" a "Panzerom" zo severu a zároveň Veľkým Javorom (Großer Arber) z juhu, naprieč je údolie delené štátnou hranicou s Českom. Na českej strane sa nachádza Železná Ruda (po nemecky "Böhmisch Eisenstein").
Dejiny.
V roku 1835 krajský súd určil názov „Eisenstein“. So stanicou a zahájením prevozu na Železnorudskej ceste z Plattlingu do Plzne roku 1877 začala vlastný rozvoj obce medzi starším "Neu-Waudhausom" a stanicou "Bavorská Železná Ruda - Štátna hranica". Veľkoryso koncipovaná staničná budova stojí jednou polovicou na nemeckom a druhou polovicou na českom území. Hraničná kontrola sa prevádza v budove. Turistika a drevársky priemysel prinášali upadajúcim sklárňam veľký rozmach.
Kraskovo

Kraskovo môže byť:
Spotrebná daň

Spotrebná daň môže byť:
Regensburg

Regensburg (historický slovenský názov "Rezno"; po česky "Řezno"; po latinsky: "Ratisbona", pôvodne "Castra Regina" - pevnosť na rieke Regen) je bavorské mesto, ktoré leží na najsevernejšom ohybe rieky Dunaj. Na východ od mesta leží Bavorský les. Mesto má postavenie mesta bez okresu ("Kreisfreie Stadt") a zároveň je správnym strediskom bavorského vládneho obvodu Horné Falcko a krajinského okresu "Regensburg".
Historické centrum mesta je od roku 2006 zapísané na Zozname svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny.
Regensburg bol jedným z najstarších nemeckých mestských osídlení v Nemecku a v 12.13. storočí najväčším a najbohatším mestom v južnom Nemecku. Už v staroveku tu existovalo keltské stredisko s názvom "Radasbona", ktorý sa neskôr zmenil na "Ratisbona". Okolo roku 70 tu Rimania založili vojenský tábor pre kohortu, ktorý cisár Marcus Aurelius roku 179 rozšíril na tábor pre légiu s názvom "Castra Regina" („pevnosť na rieke Regen“). V 4. storočí bolo toto opevnené miesto zničené Germánmi.
Začiatkom 6. storočia sa na troskách rímskeho tábora usídlili Agilolfingovia, vládcovia utvárajúceho sa kmeňa Bavorov, ktorí v 7. storočí prijali kresťanstvo. V roku 739 tu sv. Bonifác ustanovil biskupstvo. V roku 788 ukončil vládu Agilolfingov Karol Veľký a Regensburg sa stal jednou zo sídelných rezidencií Karolovcov, neskôr sídelným mestom vládcov Východofranskej ríše. V rokoch 899973 sa súčasťou regensburskej diecézy stali aj christianizujúce sa Čechy. V roku 973 bolo v Prahe založené so súhlasom regensburského biskupa Wolfganga (napriek odporu kapituly) vlastné biskupstvo.
V 12. a 13. storočí dosiahol Regensburg vrcholný rozkvet. Rozširoval svoje obchodné väzby, spojenie bolo cez Brennerský priesmyk nadviazané okrem iného aj s Benátkami. V meste bol v 12. storočí postavený prvý kamenný most, ktorého architekt postavil aj Juditin most v Prahe. Mesto sa postupne oslobodzovalo z moci bavorských vojvodov aj regensburgských biskupov, až sa v roku 1245 stalo slobodným ríšskym mestom. V 14. storočí ich však zatienili vtedy sa rýchlo rozvíjajúci Augsburg a Norimberg. Roku 1542 prijala mestská rada dočasne luteránske vyznanie.
V rokoch 16631802 sa Regensburg stal stálym sídlom ríšskeho snemu, ktorý predstavoval akýsi predstupeň nemeckého parlamentu. V roku 1803 stratilo postavenie slobodného mesta a ako svetské kniežatstvo pripadlo mohučskému arcibiskupovi Theodorovi Karlovi von Dahlbergovi. Roku 1809 ho dobyli Francúzi a v roku 1810 pripadlo Bavorsku.
Výnosová daň

Výnosová daň má dve základné alternatívne definície: 
Je to jednak daň, ktorej vymeriavacím základom je ekonomický výsledok (a nie majetok, spotreba a podobne) zdaňovanej osoby. Výsledkom sa v širšom zmysle myslí výnos alebo zisk, potom sem z aktuálnych slovenských daní patrí daň z príjmov (niekedy sa sem zaraďuje aj daň z nehnuteľností). Výsledkom sa v užšom zmysle myslí výnos iný ako zisk, potom sem patrí daň z nehnuteľností a špecifické dane, ktoré dnes na Slovensku už neexistujú, napr. živnostenská daň (a prípadne spomínaná daň z nehnuteľností).
Podľa finančnej definície je to reálna daň, ktorej vymeriavacím základom je výnos (spravidla z výrobného faktora pôda a kapitál) bez ohľadu na to, kto tento výnos "zarába". Z bežných daní sem patrí najmä daň z nehnuteľností, daň z kapitálových výnosov (čo je druh dane z príjmu) a živnostenská daň. V širšom zmysle sa výnosovou daňou rozumie akákoľvek reálna daň.
Pokožka (rastliny)

Pokožka je povrchová vrstva rastliny tvorená jednou vrstvou buniek. K pokožke sa často zaraďuje aj hypoderma (podkožka; "hypodermis"). 
V nadzemných častiach rastliny je to epiderma ("epidermis"), v podzemných rizoderma (koreňová pokožka; "rhizodermis"). Je súčasťou krycích pletív.
Pokožka je tvorená jednou vrstvou buniek, ktoré k sebe tesne priliehajú (čiže sú bez intercelulárnych priestorov) a neobsahujú chloroplasty. Tvar buniek epidermy býva väčšinou doskovitý, s početnými záhybmi antiklinálnych (k povrchu rastlinného orgánu kolmých) bunkových stien. Býva pokrytá kutikulou, ktorá chráni bunky a znižuje straty vody spôsobené vyparovaním. Ochrannú funkciu pokožky niekedy dopĺňajú aj špeciálne vychlípeniny - trichómy (chlpy).
Valentín Ecchius

Valentín Ecchius alebo aj Valentin Eck, Eckius, maď. "Eck Bálint" (* 1494 - † 1556) bol významný uhorský humanistický učenec, básnik, verejný činiteľ. 
Životopis.
Pochádzal z bavorského mesta Lindau. Po humanitných štúdiách vo vlasti odišiel študovať na univerzity do Lipska (1508) a Krakova (1511 - 1514).
Po príchode do Uhorska krátko pôsobil u Alexeja I. Turzu (* 1490 - † 25. január 1543), zvolenského župana a kremnického komorného grófa, ktorý bol v tom čase žičlivým podporovateľom všetkých vied a vzdelancov. Krátko nato odchádza na Turzov popud do školy slobodného kráľovského mesta Bardejova, aby tam vyučoval na mestskej škole a bol jej riaditeľom. Okrem dlhoročného vedenia bardejovskej mestskej školy sa stal aj notárom (1522) a neskôr aj richtárom mesta (1526). V roku 1533 pôsobil ako učiteľ na latinskej škole v Košiciach, v rokoch 1539 - 1541 bol správcom révajovských majetkov v Turci.
Je autorom okolo 20-tich spisov. Jeho najznámejším dielom je kompendium poetiky "O umení veršovať" (De arte versificandi; 1515, 1521, 1539). Jeho najznámejším žiakom a dlhoročným priateľom bol Leonard Stöckel.
Prieduch

Prieduch môže byť:
Prieduch (botanika)

Prieduch alebo stóma je štruktúra v pokožkových pletivách nadzemných častí rastlín regulujúca výmenu plynov a vyparovanie vody. Zohráva dôležitú úlohu pri príjme oxidu uhličitého a pri transpirácii.
Tvoria ju dvojice buniek fazuľovitého (obličkovitého) tvaru medzi ktorými je prieduchová štrbina. Vzácnejšie môžu mať prieduchové bunky kosťovitý tvar, napríklad u tráv "(Graminae)". Veľkosť štrbiny určuje turgor zatváravých buniek, takže čím viac sú bunky naplnené vodou, tým viac sú od seba oddelené. Prieduchové bunky majú na strane štrbiny zhrubnutú bunkovú stenu. Na rozdiel od buniek pokožky obsahujú aj chloroplasty. Cez prieduchovú štrbinu vydáva rastlina do prostredia prebytočnú vodu a taktiež uskutočňuje výmenu plynov (O2, CO2). Prieduchy sa nachádzajú najmä na spodnej strane listov, ale vodné rastliny s plávajúcimi listami na hladine ich majú na vrchnej strane.
Hydatódy majú rovnakú stavbu ako prieduchy, ale inú funkciu. Stratili schopnosť zatvárať sa a prostredníctvom nich sa z tela rastlín vylučuje prebytočná voda vo forme kvapiek. Tento proces sa nazýva gutácia a deje sa napríklad pri stopercentnej vlhkosti vzduchu.
Stóma

Stóma môže byť:
Korok (botanika)

Korok, druhotné krycie pletivo (rastlín) alebo suberoderm () je vrstva buniek na druhotne hrubnúcich orgánoch, centrifugálne oddeľovaná felogénom.
Korok sa vytvára na väčšine zdrevnatených stoniek. Nahrádza pokožku, ktorá sa pri hrubnutí stonky trhá. Vzniká činnosťou druhotného meristému – felogénu z odumretých buniek so zhrubnutými bunkovými stenami naplnenými vzduchom a impregnovanými látkou suberín, vďaka čomu neprepúšťajú vodu ani plyny. Korok je tepelným a mechanickým izolátorom a chráni rastlinu pred infekciou. Popraskaná a odlupujúca sa vrstva korku sa nazýva borka a podľa nej možno rozoznať dreviny aj bez listov.
Korok

Korok môže byť:
Suberoderm

Suberoderm () môže byť:
Jozef Grešák

Jozef Grešák (* 30. december 1907, Bardejov – † 17. apríl 1987, Bratislava) bol slovenský hudobný skladateľ.
Život.
Narodil sa v Bardejove. Učiteľský ústav ukončil v Spišskej Kapitule, kde získal základy hudobného vzdelania v centre intelektuálneho diania slovenského katolicizmu. Jeho učiteľom bol Fraňo Dostalík, jediný slovenský žiak Leoša Janáčka. Už ako desaťročný si vedel poradiť s kráľovským nástrojom akým bol organ. Keďže v čase jeho mladosti nebolo v Bardejove vhodné hudobné učilište, Grešák bol odkázaný na samoštúdium. Jozef Grešák sa po pôsobení v rôznych divadlách v Česku v roku 1949 vrátil na Slovensko. Bol učiteľom hudobnej a výtvarnej výchovy na gymnáziu v Bardejove a korepetítorom Ukrajinského súboru piesní a tancov. Od roku 1957 bol tajomníkom pobočky Zväzu slovenských skladateľov v Košiciach. Skladateľ Jozef Grešák v kontexte slovenskej a európskej hudby je ojedinelým prípadom "proroka", ktorý akoby počúval prírodu a dospel k tomu, čo "objavili" iný. Našiel to, čo v európskej hudbe až do jeho čias žilo, vyvíjalo sa a niekam smerovalo. Dôkazom sú predovšetkým jeho diela, ktoré zaznievajú na koncertných pódiách a často sa o nich viedli a vedú rôznorodé diskusie. Dokázal pevnou vôľou zdolať množstvo prekážok, neprajností a neuznání a aj napriek tomu dokázal opodstatnenosť svojej kompozičnej cesty. Originálnosťou hudobnej reči sa vymyká umeleckým cestám ostatných predstaviteľov súčasnej hudby.
Tvorba.
Už vo veku šestnásť rokov napísal Grešák Komornú symfóniu a o tri roky dokončil prvú operu "Zlatulienka", ktorá sa nezachovala. Chcel pokračovať v štúdiu skladby v Prahe, ale u Vítězslava Nováka sa mu to nepodarilo. Ostal samoukom a tvorbe sa venoval vtedy, keď cítil dostatok síl a motiváciu. Bratislavské akademické autority i domáce operné scény odmietli aj Grešákove vrcholné dielo – operu "Neprebudený", pretože jeho hudobný jazyk bol pre nich nepochopiteľne originálny. Je aj autorom opery "S Rozárkou" a "Zuzanka Hraškovie". Operné námety pochádzajú predovšetkým z diel slovenskej klasiky.
Jozef Grešák patrí dnes k významným slovenským hudobným skladateľom 20. storočia. Aj keď pomerne dlho hľadal miesto v slovenskej hudbe, vytvorenými dielami sa pevne do jej radov vtesnal, pričom si jeho tvorba zachovala originálne rysy východoslovenského autora . Výraznou zásluhou prvého šéfdirigenta Bystríka Režuchu je tu dodnes živé dielo Jozefa Grešáka, ktorý viacero diel venoval práve Štátnej filharmónii Košice ("Améby", "Koncertná symfonietta", "Zuzanka Hraškovie", "Vokálna symfónia").
Provincia (Japonsko)

Provincia (po japonsky "kuni" - 国, "krajina") bola najvyššia administratívna jednotka v Japonsku pred zavedením dnešného systému prefektúr.
Každá provincia bola ďalej rozdelená na niekoľko "gun" (郡, okres; predtým zvaných "kóri"). 
Dejiny.
Provincie boli pôvodne založené ako administratívne aj geografické regióny. Ale na konci obdobia Muromači bola ich administratívna funkcia postupne nahradzovaná lénami jednotlivých sengoku-daimjó. Za vlády Hidejošiho Tojotomiho boli provincie úplne nahradené vo svojej administratívnej funkcii lénami jednotlivých daimjóv. V období Edo boli léna známe ako "han". Provincie naďalej zostali ako geografické útvary a ľudia často označovali určité miesta kombináciou názvu provincie a léna. 
Počas reforiem Meidži boli "han" legitimizované ako administratívne jednotky, ale vzápätí nahradené prefektúrami (mestské prefektúry sa nazývali "fu" a vidiecke prefektúry "ken"). Provincie ako súčasť systému adries neboli zrušené, ale naopak ich používanie bolo rozšírené. V roku 1871 bolo 304 prefektúr, kým počet provincií bol 68 (bez Hokkaidó a provincie Rjúkjú). Hranice medzi mnohými prefektúrami boli nie len komplikované, ale ani nerešpektovali hranice medzi provinciami. Prefektúry boli postupne spájané, až sa ich počet v roku 1881 znížil na 37 a následne sa ich niekoľko rozdelilo na celkom 45 v roku 1885. Pridaním prefektúr Hokkaidó a Okinawa bolo dosiahnutý súčasný počet 47 prefektúr.
Do dnešného dňa nebol vydaný žiadny zákon, ktorý by provincie zrušil. Považujú sa však za úplne zastarané, hoci sa ich názvy stále široko používajú na označovanie prírodných javov, v názvoch spoločností a komerčných značiek. Po roku 2000 navrhol guvernér prefektúry Nagano premenovanie prefektúry na „Šinšú“ (názov odvodený od provincie Šinano).
Provincie sa delia na niekoľko skupín: na "kinai" (provincie v okolí hlavného mesta Kjóto) a na sedem alebo osem "dó" (cesty alebo správne okruhy). "Dó" v tejto súvislosti by sa nemalo zamieňať za moderné dopravné cesty ako sú Tókaidó z Tokia do Kjóta alebo Kóbe. Rovnako "Hokkaidó" by sa v tomto kontexte nemalo zamieňať za prefektúru Hokkaidó, hoci sa geograficky prekrývajú.
Dnes.
Názvy provincií sa dnes považujú už len za historickú zaujímavosť. Používajú sa aj ako súčasť rodinných priezvisk (od období Edo) a v názvoch mnohých výrobkov ako sú napr. sanuki udon, ijokan a awa odori.
Názvy niektorých provincií sa používajú na označenie určitých častí súčasných prefektúr spoločne s ich kultúrnymi a geografickými charakteristikami. V mnohých prípadoch sú tieto názvy kombinované so svetovými stranami, napr. "Hoku-Seccu" (北摂) znamená "Severný" (北) "Seccu" (摂津).
Osteň

Osteň (lat. aculeus) je krycia emergencia v podobe hrotitého útvaru, ktorý väčšinou vznikol premenou listu alebo jeho časti. 
Na rozdiel od tŕňov má oddeľovaciu vrstvičku. Ostne má napríklad ruža.
Emergencia

Emergencia môže byť:
Ai no Kusabi

Ai no Kusabi (jap. 間の楔) je japonské OVA vyrobené podľa románu autorky Rieko Jošiharovej. Príbeh vychádzal na pokračovanie v časopise "Šósecu Džune" od 22. decembra 1986 do 27. októbra 1987. Neskôr vyšiel ako román v roku 1990. CD dráma "Dark Erogenous" vznikla v novembri 1993, pričom nie je adaptáciou románu, ale sa týka obdobia, ktoré je v knihe iba stručne opísané. "Ai no Kusabi" sa považuje za klasiku v homosexuálne ladenom žánri jaoi.
Príbeh.
Dej sa odohráva na planéte "Amoi" v meste "Tanagura", kde je spoločnosť riadená superpočítačom nazývaným "Jupiter" a ľudia sa delia do tried podľa farby vlasov. Elitu tvoria ľudia s blond vlasmi. Potom nasledujú farby strieborná, modrá, zelená, červená, hnedá a najnižšie sú čiernovlasí. Blonďáci si vydržujú ľudí z nižších vrstiev, ktorí im slúžia v podstate ku všetkému.
Mongrel "Riki" je na ulici napadnutý gangom, ktorý ho chce zlikvidovať. Našťastie sa objaví záchranca, no je to blonďák. Riki mu nechce byť nič dlžný za záchranu. Nemá peniaze, tak mu ponúkne seba a "Iason" to prijme.
Riki sa na to potom snaží zabudnúť. Vracia sa do svojho gangu vedeného "Guyom". Spolu sa vrhnú na kšeft, ale sú zradne chytení do pasce políciou. Riki sa z väzenia dostane hlavne preto, že Iason zariadi, aby sa Riki dostal na listinu domácich zvierat. Sám si ho potom privlastní, i keď je to proti pravidlám spoločnosti, aby mal blonďák ako hračku niekoho z mongrelov. Ale Jupiter to povolil.
Predstava toho, že bude Iasonovým domácim zvieraťom, sa Rikimu vážne nepáči. A ešte menej to, čo s ním potom Iason robí. Snaží sa preto Iasona zo všetkých síl nenávidieť. "Raoul" sa snaží Iasonovi dohovoriť, nech to nerobí, vraj je to proti pravidlám a že ani Jupiter nemusel domyslieť všetky dôsledky.
Príbeh zameraný na lásku a konflikty medzi tromi hlavnými postavami - Iasonom Minkom, Rikim a Guyom, odohrávajúci sa v budúcej počítačovo riadenej spoločnosti smeruje nezvratne k tragickému koncu.
Zoznam japonských provincií

Japonské provincie od 7. storočia až do obdobia Meidži.
Hranice provincií sa menili od konca obdobia Nara a počas obdobia Meidži. Avšak od obdobia Heian až do obdobia Edo ostali hranice bez zmeny. Nasledujúci zoznam provincií je založený na Gokišičidó, včítane provincií, ktoré existovali iba krátko. Provincie, ktoré sa nachádzajú na Hokkaidó sú uvedené ako posledné. Do dnešného dňa nebol vydaný žiadny zákon, ktorý by provincie zrušil. Sú ale považované za úplne zastarané, i keď sú ich názvy stále široko používané na označovanie prírodných javov, v názvoch spoločností a komerčných značiek.
Oľga Lajdová

Oľga Lajdová (* 19. august 1943 – † 22. január 1985, Americké Panenské ostrovy) bola slovenská tanečníčka a prekladateľka. Dvadsať rokov (až do svojej smrti) bola manželkou Júliusa Satinského, s ktorým žila v Bratislave na Dunajskej ulici. Zahynula v roku 1985, keď sa utopila pri kúpaní v Karibskom mori na Amerických Panenských ostrovoch, kde je aj pochovaná. 
Tanec.
Pôsobila ako tanečníčka v Balete SND, neskôr v Lúčnici. 
Prekladateľská tvorba.
Prekladala literárnu tvorbu z angličtiny a španielčiny.
Josef Kliment

Josef Kliment – (* 6. apríl 1859, Chlumec nad Cidlinou, Česko – † 11. marec 1927, Německý Brod, Česko) – menej známy učiteľ, prírodovedec a entomológ – koleopterológ.
Biografia.
Bol žiakom Jaroslava Vrchlického. Maturoval 19. júna 1880 na učiteľskom ústave v Prahe. Po svojich štúdiách za učiteľa pôsobil na školách v Žehuni, Nymburku, Polné (v rokoch 1887/1888). Dňa 7. decembra 1887 bol preložený na meštiansku školu v Německém Brodě, kde sa stal 10. marca 1919 jej riaditeľom. Zároveň bol ustanovený aj riaditeľom "Živnostenské školy pokračovací". V roku 1926 ho ťažká choroba prinútila obmedziť svoje pôsobenie a spravoval potom už len „pokračovací školu“. V Německém Brodě bol dlhoročným jednateľom „Hospodářského spolku“ a redaktorom „Zpráv hospodářských“. Usiloval sa o povznesenie vidieku na Českomoravskej vrchoviny. Bol tiež prvým a dlhoročným predsedom rybárskeho spolku (v rokoch 1897 – 1922), zasadal vo výbore „Občanské záložny“. (V Německém Brodě, v Husově ulici, postavil vilu, ktorú po prvej svetovej vojne kúpil MUDr. Pavel Trnka. Ve vile býval od roku 1968 bývalý želivský opát Bohumil Vít Tajovský, ktorý bol väznený v súvislosti s tzv. “číhošťským zázrakem”.). Josef Kliment zomrel roku 1927 a pochovaný je na: „hřbitově u sv. Vojtěcha“ v Havlíčkovom (vtedy Nemeckom) Brode v Česku, kde i zomrel.
Jeho syn Josef Kliment ml. (1901 – 1978) bol v rokoch 1938 – 1944 poradcom prezidenta Emila Háchu a ku koncu vojny prezidentom Najvyššieho správneho súdu v protektoráte Böhmen und Mähren (v roku 1947 bol odsúdený na doživotie,v roku 1960 bol amnestovaný).
Entomologické aktivity.
V svojej mimopracovnej dobe sa skoro po celý svoj život zaoberal štúdiom a zberom chrobákov. Svoj entomologický prieskum prevádzal hlavne v okolí miest svojho pracovného pôsobenia, hlavne v okolí Nemeckého Brodu a na Českomoravskej vrchovine. Je známy ako priateľ slovenského buditeľa a múzejníka Andreja Kmeťa. Patril k popredným českým entomológom. Preštudoval život hmyzu na území Čiech a svoj výskum zhrnul do diela: "Čeští brouci". Je autorom aj odborného názvoslovia u mnohých tu popisovaných jedincov z radu chrobákov. V roku 1899 dokončil a vydal svoje už spomínané gigantické dielo: „Čeští brouci“, ktoré obsahuje popis 5181 druhov chrobákov z Čiech, Moravy a Sliezska, ktoré svojim obsahom má doteraz význam hlavne vďaka 2481 litografickým vyobrazeniam chrobákov, ktorí boli kreslení najskôr autorom knihy a potom aj entomológom – profesorom Vladimírem Zoufalom z Prostějova. Autor sa tu snažil všetkým druhom z územia Čiech dať české názvy, ktoré u mnohých druhov vychádzali aj zo zaužívaných mien, inokedy však boli umelé až násilné. Aj napriek tejto skutočnosti treba túto obrovskú prácu Josefa Klimenta v svojej dobe oceniť i pre územie Slovenska, lebo slúžila ako určovacia príručka i pre slovenských entomológov.
Josef Kliment bol od roku 1900 členom Klubu přírodovědeckého v Prahe. V rokoch 1921 - 1926 bol za ČSR uvedený v Entomologische Adressbuch A. Hoffmana vo Viedni.
Csesznek (obec)

Csesznek (, , ) je obec v západnom Maďarsku v Bakonskom lese vo Vesprémskej župe v obvode Zirc, známa svojim stredovekým hradom. V roku 2011 tu žilo 519 obyvateľov. V roku 1263 sa stal jeho vlastníkom barón Jakub Česnegi, hlavný župan Trenčianskej župy a Česnegiovci.
Názov pochádza buď zo starosrbochorvátskeho/slovanského slova "čes(t)nik" (dnes to slovo znamená hlavnú mužskú osobu na svadbe - starejší, kedysi malo význam privilegovaná osoba alebo nositeľ úradu), alebo zo slovenského "ščästnik" (dnes by to slovo znelo šťastník; od slova šťastie).
Dejiny.
Medzi rokmi 1326 a 1392 bola obec spolu s hradom kráľovským majetkom, pokiaľ ju kráľ Žigmund Luxemburský nevenoval rodine Garaiovcov (Garai, Garay, Garaj, chorvátsky: "Gorjanski"), ako vyrovanie za Mačvu (Bánovina Mačva, je historické územie v dnešnom severozápadnom Srbsku). V roku 1482 Garaiovci v mužskej línii vymreli a kráľ Matej Korvín dal hrad do správy Zápoľským. V roku 1527 panstvo po vpáde Turkov, keď sa Zápoľskí dostali do kráľovej nemilosti, prevzal barón Balint Török. Počas 16. storočia bol Csesznek striedavo v držbe rodín Csabayovcov, Szelestényovcov a Wathayovcov. V roku 1561 jeden zo správcov, Vavro Wathay úspešne odolal tureckému obliehaniu. Tým sa podarilo hrad dobyť v roku 1594, no nie nadlho, keďže v roku 1598 ho v Rábskej kampani oslobodili uhorské vojská. V roku 1635 hrad s dedinami kúpil Daniel Esterházy a odvtedy bol Csesznek majetkom Esterháziovcov až do roku 1945.
Rudolf Ritter von Feistmantel

Rudolf Ritter von Feistmantel (* 22. júl 1805, Ottakring, Viedeň† 7. február 1871, Viedeň, Rakúsko) bol významný rakúsky lesník, ktorý sa podieľal na slovenskom lesníckom školstve. Feistmantel bol aj známy ochranár, lesný hospodár a entomológ.
Biografia.
Rudolf von Feistmantel študoval na Viedenskej univerzite a v rokoch 1825 - 1827 navštevoval k. k. Forstakademie v rakúskom Mariabrunne. Po absolvovaní štúdií tam pôsobil ako privátny docent. V roku 1835 odchádza pracovať ako profesor lesníctva do Banskej Štiavnice, kde pôsobí ako vedúci Lesníckeho ústavu. Profesora Rudolfa Feistmantela pokladáme za skutočného zakladateľa botanickej záhrady v Banskej Štiavnici, lebo zabezpečil pre potreby Lesníckeho ústavu pri Banskej akadémii v Banskej Štiavnici kúpu budovy bývalej reštaurácie Fortuny aj s priľahlou záhradou, v ktorej v rokoch 1838 - 1839 boli urobené terénne úpravy, vybudovali sa zavlažovacie zriadenia, jazierka a položili sa základy botanickej záhrady. Táto tzv. dolná botanická záhrada nie je totožná so súčasnou Banskoštiavnickou botanickou záhradou (medzi ulicami Botanická a Akademická) založenou v rokoch 1807-1810.
V roku 1847 sa vracia nazad do Viedne, kde pôsobil ako ministerský radca novozriadeného Ministerstva poľnohospodárstva a baníctva. Od roku 1848 pôsobil v štátnej správe. Zaslúžil sa o reorganizáciu štátnej lesníckej služby, podieľal sa na príprave Lesného zákona č. 250/1852, ako i zavádzaní štátnych lesníckych skúšok. Zostavil rastové tabuľky podľa podkladov rakúskych a nemeckých lesníkov. Od roku 1853 bol pridelený na ministerstvo financií, kde pôsobil až do roku 1868, kedy odišiel do výslužby.
V roku 1865 bol vyznamenaný Leopoldovým rádom (nem. "Leopoldsorden"), ktorý dostávali významní rakúski občania za civilné, ale i vojenské zásluhy. Zomrel roku 1871 vo Viedni vo veku 66 rokov.
Entomologické aktivity.
V rámci svojho pôsobenia v lesníckej profesii sa venoval i entomológii. Najvýznamnejšou jeho prácou bola štvordielna encyklopédia lesníctva: "Die Forstwissenschaft nach ihrem ganzen Umfange mit besonderer Rücksicht auf die österreichischen Staaten", ktorá sa na dlhé roky stala hlavnou učebnicou pre poslucháčov lesníckej akadémie v tej dobe. V tejto práci uviedol v dosť rozsiahlych kapitolách významný hmyz pre lesníctvo z radov chrobákov, motýľov a blanokrídlovcov.
Jakub Česnegi

Jakub Česnegi (v maďarčine Cseszneky Jakab, novšie Cseszneki, staršie Cseszneghi) bol uhorský šľachtic (barón), pán hradu Csesznek a hlavný župan Trenčianskej župy v 13. storočí. Jakub Česnegi pochádzal zo šľachtickej rodiny Česnegiovcov.
Česnegiovci

Česnegiovci alebo (najmä pre 19. storočie) Česnekiovci (staršie slovenské písanie "Csesznekyovci"), v modernej maďarčine "Cseszneki"/staršie "Cseszneky"/ešte staršie "Cseszneghi", boli šľachtická rodina v Uhorsku a na Slovensku. Je pomenovaná podľa hradu Csesznek.
Rod Česnegiovcov je známy od 13. storočia. Pochádza z Vesprímskej župy. V 14. storočí boli povýšení na grófov.
Miloslava Sokolová

Miloslava Sokolová, rod. Semjanová (* 6. jún 1950, Trhovište, okr. Michalovce) je slovenská jazykovedkyňa.
Csesznek

Csesznek môže byť:
Uniwersytet Wrocławski

Uniwersytet Wrocławski (doslova "Vroclavská univerzita") je jedna z deviatich univerzít v meste Vroclav v Poľsku.
Dejiny.
20. júla 1505 vydal kráľ Vladislav II. Jagelovský zakladateľskú listinu univerzity. Kvôli protestom Jagelovskej univerzity bola ale akademická inštitúcia skoro zatvorená.
21. októbra 1702 – zlatá bula cisára Leopolda I. ustanovujúca jezuitskú Akadémiu Leopoldovu vo Vroclave. 15. novembra toho roku bola inštitúcia slávnostne inaugurovaná.
Gallipoli

Gallipoli môže byť:
Catalão

Catalão je hlavné mesto štátu Goiás v juhovýchodnej Brazílii. Nachádza sa od hlavného mesta Goiânia. Má rozlohu a asi 74 400 obyvateľov.
Wilhelm Busch (farár)

Wilhelm Busch (* 27. marec 1897, Elberfeld – † 20. jún 1966, Lübeck) bol nemecký evanjelický farár, evanjelizátor a spisovateľ.
Wilhelm Busch ako mladý poručík v 1. svetovej vojne prišiel k viere. Študoval v Tübingene teológiu. Bol desaťročia mládežnickým farárom v Essene. Pritom mal evanjelizačné prednášky. Počas Tretej ríše ho jeho viera a boj vyznavačskej cirkvi často doviedla do väzenia.
Zomrel 20. júna 1966 v nemocnici v Lübecku na ceste z evanjelizačnej prednášky ktorú mal predchádzajúceho dňa na tému "„Oplatí sa žiť s Bohom?“ (v nem. „Was Hat Man Denn Von Einem Leben Mit Gott?“)".
V slovenčine vyšla jeho kniha "Ježiš náš osud" (1993). 
Výrok.
"Polovičný kresťan je celý podvodník." (Bileam, Zväzok 5, der Wilhelm Busch Bibliothek, s.82)
Česnek

Česnek môže byť: