burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
NGC 3397

NGC 3397 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 2. apríla 1801.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 3398

NGC 3398 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 3399

NGC 3399 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 3400

NGC 3400 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Valóniovité

Valóniovité ("Valloniidae") sú čeľaď slimákov, radu pľúcnatých ulitníkov. Ich ulita je drobná (len 2 – 3 mm), šírka : výška asi 1,5 : 1, s ohrnutým obústím a často s výraznými skulptúrami. Je ± hrubostenná; ak má tenšie steny, nie je sklovito priehľadná a nápadne krehká.
V detrite na vlhkých miestach žije miestami drobný druh "Vallonia costata".
Bacuľkovité

Bacuľkovité ("Bradybaenidae") sú čeľaď slimákov, radu pľúcnatých ulitníkov. Ulita je ± guľovitá, stredne veľká (17 – 20 mm), medovohnedá, polopriehľadná, s dosť veľkou vtlačenou píšťalou.
V krovinách a hájoch na vlhkejších miestach sa vyskytuje bacuľka obyčajná ("Bradybaena fruticum").
Slimákovité

Slimákovité ("Helicidae") sú čeľaď slimákov, radu pľúcnatých ulitníkov. Ich ulita je izodiametrická alebo mierne sploštená, málo priehľadná až celkom nepriehľadná, píšťala je viac-menej úplne zakrytá alebo len bodovitá. 
Je to najväčšia čeľaď radu. Medzi jej zástupcov patria napr. slimák záhradný/slimák obyčajný ("Helix pomatia"), arianta škvrnitá/slimák škvrnitý ("Arianta arbustorum"), pásikavec lesostepný/slimák pásikavý ("Caucasotachea vindobonensis"), faustína opásaná/slimák opásaný ("Helicigona faustina"), suchomilka stepná/slimák stepný ("Xerolenta (= Helicella) obvia") a vlahovka červenkastá/slimák červenkastý ("Monachoides incarnatus"). Druhy s chlpatou ulitou zastupuje zuboústka trojzubá/slimák trojzubý ("Isognomostoma isognomostoma"). Na vápencových biotopoch v Karpatoch žije endemický druh "Chilostoma cingulella".
Systematika.
V poslednom čase pokračujú pokusy o atomizáciu tejto čeľade. Od čeľade "Helicidae" (v minulosti už tak „redukovanej“) sú snahy oddeliť niekoľko rodov do osobitnej čeľade "Hygromiidae".
Zubovky

Zubovky (iné názvy: klovitovce, klovitce; zastarano "predonohé"; lat. Scaphopoda) sú trieda schránkovcov. 
Telo zuboviek je ukryté v jednodielnej, jemne zahnutej schránke rúrovitého tvaru. Schránka je na oboch koncoch otvorená, na širšom konci z nej vystupuje noha a tentakuly mäkkýša. Tentakuly sú tenké a môže ich byť až 130. Na konci sú lyžičkovito rozšírené a vylučujú lepkavý hlien, ktorý slúži na lov
planktónnej potravy, hlavne dierkavcov. Ktenídiá nepozorujeme, dýchajú zrejme obrveným epitelom zvláštnych trubíc v blízkosti konečníka (tzv. vodné pľúca), a na dýchaní sa významne podieľa aj povrch tela. Nervová sústava je zjednodušená, párové gangliá sú 4, doplnené nepárovým abdominálnym gangliom. Oči chýbajú, vyvinutá je len párová statocysta.
Rozmnožovanie a vývin.
Sú gonochoristy s nepárovou gonádou, ktorá nemá vlastný vývod. Pohlavné bunky opúšťajú telo cez pravú metanefrídiu, k oplodneniu dochádza vo vode. Vývin je nepriamy cez zvláštnu trochofórovú larvu s bohatým obrvením. Zubovky sú starobylá reliktná morská skupina, dnes ich žije asi 150 druhov. V Stredozemnom mori je to napr. "Dentalium dentale" a "Dentalium vulgare", sú čiastočne zahrabané v dne. 
Systematika.
trieda zubovky/klovitovce/klovitce (Scaphopoda):
Lastúrniky

Lastúrniky (iné názvy: zriedkavo korytníky, zastarano "lasturniky, lastúrnici, lastúrovci, lastury, mlže, mlži, mušle"; lat. Bivalvia, Lamellibranchia) sú trieda schránkovcov. Ich telo je ukryté v dvojchlopňovej schránke zloženej z lastúr, ktoré sú spojené pružným väzom, a väčšinou aj systémom zubov (cardo) na protiľahlom póle. Sú bilaterálne symetrické, u niektorých trvalo prisadnutých je symetria narušená (spodná lastúra je menšia, plochá). 
U lastúrnikov pozorujeme viaceré zjednodušenia v stavbe tela, ktoré sú dôsledkom prispôsobenia sa na pasívny prisadnutý, alebo iba málo pohyblivý spôsob života:
Anatómia.
Tráviaca sústava začína ústnym otvorom, nasleduje hltan, žalúdok s bielkovinovým kryštálom v slepom vaku, črevo a anus. Črevo tesne pred konečníkom obyčajne prechádza srdcovou komorou. 
Obehová sústava je jednoduchá: Srdce má 2 predsiene, do ktorých žiabrové artérie privádzajú okysličenú hemolymfu. Srdce ju vypudzuje hlavovou aortou dopredu, kde sa rozlieva v systéme lakún. Odkysličená hemolymfa sa zbiera v zberných vénach, ktoré ju vedú opäť do žiabier. 
Vylučovaciu sústavu tvorí pár kardiálnych metanefrídií (Bojanových orgánov), ktorých nefrostómy odvádzajú metabolity z dutiny perikardu. 
Rozmnožovanie a vývin.
Lastúrniky sú pôvodne gonochoristy, no vyskytujú sa aj hermafrodity. Párové gonády v primitívnejších prípadoch ústia do metanefrídií, u fylogeneticky vyšších majú vlastné vývody. Gonády nemajú žiadne akcesorické zariadenia ani kopulačný orgán, k oplodneniu dochádza vo vode. Vývin
je nepriamy cez larvu typu veliger, u "Unionoidea" cez glochídium.
Systematika.
Poznáme asi 10 000 druhov lastúrnikov. Delia sa na 8 radov, z nich však 6 je výlučne morských.
trieda lastúrniky (Bivalia/Lamellibranchia):
Rýchlosť zvuku

Rýchlosť zvuku je rýchlosť, akou sa zvukové vlny šíria prostredím. Často sa týmto pojmom myslí rýchlosť zvuku vo vzduchu, ktorá závisí od atmosférických podmienok - najväčší vplyv na jej hodnotu má teplota vzduchu. 
V kozmonautike a letectve sa používa rýchlosť zvuku aj ako jednotka rýchlosti, s označením "Mach" (muž. rod). 
Rýchlosť zvuku v niektorých látkach.
Výsledok merania v pevných látkach záleží na tom, či sa meria rýchlosť šírenia pozdĺžnych (kompresných) kmitov alebo priečnych kmitov. Pozdĺžne kmity sa šíria rýchlejšie. V kvapalinách a plynoch sa šíria iba kompresné kmity, priečne kmity sa v nich nešíria, preto sa udáva len jedna rýchlosť.
Rýchlosť zvuku v ideálnom plyne.
V ideálnom plyne pre rýchlosť zvuku platí vzorec 
formula_1 , kde formula_2 je adiabatický koeficient, "R" je plynová konštanta a "T" je termodynamická teplota (v Kelvinoch),
alebo
formula_3 , kde formula_4 je tlak plynu pri teplote 0 °C, formula_5 príslušná hustota a formula_6 súčiniteľ teplotnej rozpínavosti plynu.
Rýchlosť zvuku vo vzduchu.
Z predchádzajúceho vzorca vyplýva, že pre rýchlosť zvuku v suchom vzduchu platí nasledujúci vzťah: formula_7m.s-1
Nasledujúca tabuľka udáva približné rýchlosti zvuku v rôznych nadmorských výškach:
Mladá Boleslav

Mladá Boleslav () je štatutárne mesto v Česku v Stredočeskom kraji.
Leží zhruba severovýchodne od Prahy, s ktorou je spojená diaľnicou D10. Má viac ako 43 000 obyvateľov. Svojou zástavbou sa zrástla so susedným malým mestom Kosmonosy.
Mladú Boleslav založil Boleslav II. ako kráľovský hrad v 2. polovici 10. storočia. V 16. storočí tu mala významné centrum Jednota bratrská. V 19. storočí tu bola založená automobilka Laurin &amp; Klement, dnešná Škoda Auto.
Plazy (rozlišovacia stránka)

Plazy môže byť:
Lipník

Lipník môže byť:
Vláskožiabrovce

Vláskožiabrovce (lat. Pteriomorpha, Pteriomorphia, Filibranchia) sú rad lastúrnikov. Ich nitkovité žiabre visia voľne do plášťovej dutiny. Majú mohutnú byssovú žľazu, výlučkom ktorej prisadajú na dno. Napriek tomu viaceré druhy majú na okraji plášťa oči – u niektorých ("Pecten") sú to dokonca primitívne komorové oči so šošovkou. 
Rozdelenie do čeľadí je neustálené, preto si uvedieme len najznámejšie druhy:
arka bájna ("Arca noae") a hrebeňovka jakubovská/hrebenatka jakubská ("Pecten jacobaeus") žijú v Stredozemnom mori, hrebenatka pontická ("Pecten ponticus") žije hojne v Čiernom mori. Perlotvorka morská/perlorodka morská ("Meleagrina (= Pteria) margaritifera") sa kedysi hromadne chovala kvôli perlám na pobreží Indického a Tichého oceána. K jedlým druhom patrí stehnovka nádherná ("Pinna squamosa") s kyjovitými lastúrami, dlhými až 1 m a slávka čiernomorská/slávka stredomorská ("Mytilus galloprovincialis"), obe zo Stredozemného mora. Vyhľadávané sú najmä ustrica jedlá ("Ostrea edulis") z celého pobrežia Európy a slávka jedlá ("Mytilus edulis") z morí severnej Európy.
Ross Leckie

Ross Leckie (* 6. máj 1957) je škótsky spisovateľ historických románov, najviac známy svojou trilógiou "Kartágo". 
Študoval na "Drumtochty Castle Preparatory School", neskôr na "Fettes College" v Edinburghu, kde sa začal zaujímať o klasickú literatúru, ktorú ďalej študoval na "Corpus Christi College" v Oxforde. Po štúdiách pracoval na farme, ako robotník a neskôr ako poisťovací maklér. Je autorom viacerých kníh s tématikou staroveku.
Korýtka (Schizodonta)

Korýtka (iné názvy: korýtkotvaré, škľabky, vidlozubovky; lat. "Schizodonta", "Palaeoheterodonta") je rad sladkovodných lastúrnikov. Iba jeden starobylý rod je morský ("Trigonia"). Noha je sekerovitá, slúži na plazivý pohyb a rytie v dne. Vývin prebieha cez zvláštnu larvu glochídium. Glochídium už nemožno zaraďovať k primárnym larvám – má už základy lastúr s ostrými apikálnymi zúbkami, zatvárač lastúr a provizórne byssové vlákno. Parazituje na žiabrach a v koži rýb. Po čase odpadá, na dne ukončuje premenu a dospieva.
Najväčším naším druhom je škľabka rybničná/škľabka veľká ("Anodonta cygnea"), žije v stojatých vodách. V plášťovej dutine škľabky prekonávajú časť vývinu vajíčka rybky lopatky dúhovej ("Rhodeus sericeus"); tento vzťah sa fylogeneticky už tak ustálil, že na pohlavné vzrušenie samca nie je potrebná prítomnosť samice, ale škľabky. V stojatých až mierne tečúcich vodách žije korýtko maliarske ("Unio pictorum"), v rýchlejšie tečúcich korýtko riečne ("Unio crassus"). Kedysi sa v európskych tokoch na nevápenatom substráte pomerne hojne vyskytovala perlorodka riečna ("Margaritana (= Garitana) margaritifera"). Dnes je tento druh v dôsledku znečistenia tokov kriticky ohrozený, v rámci bývalého Česko-Slovenska sa vyskytuje už asi len v Pošumaví.
Rôznozubovky

Rôznozubovky (lat. "Heterodonta") je rad lastúrnikov. Do tohto radu patrí veľké množstvo morských, zriedka sladkovodných druhov. Nevidíme ich často, lebo bývajú zahrabané na dne, pričom z piesku vytŕča iba trubica – sifón. Sifóny sú pôvodne dva: inhalačný (slúži na nasávanie vody) a exhalačný (má opačnú funkciu), druhotne zrastajú v jeden dvojdielny sifón. Cez sifón zahrabaný mäkkýš prijíma planktónnu potravu i kyslík rozpustený vo vode. 
Vývin je cez veliger (alebo iný typ trochofórovej larvy), u sladkovodných môže byť aj priamy. Z
morských druhov je známa srdcovka jedlá ("Cerastoderma (= Cardium) edule") z celého pobrežia
Európy a "Chama graphioides" zo Stredozemného mora. Najväčším lastúrnikom je rozďava obrovská ("Tridacna gigas"). Žije v Indickom oceáne a jej hrubostenné lastúry sú veľké asi 1 m a vážia až 250 kg. Sladkovodné druhy reprezentujú dve čeľade: kopýtkovité a kôstkovité.
Kopýtkovité

Kopýtkovité alebo túlavcovité (lat. Dreissenidae) je čeľaď lastúrnikov z radu "Heterodonta". Predstavujú prechodnú skupinu medzi morskými a sladkovodnými lastúrnikmi. Vývin prebieha cez zvláštnu trochofórovú larvu so základmi oboch lastúr. 
Na južnom Slovensku sa v riekach miestami hojne vyskytuje kopýtko prirastené ("Dreissena polymorpha"). Tento lastúrnik, ktorý žil pôvodne v Čiernom a Kaspickom mori, vďaka lodnej doprave a vodnému vtáctvu iba nedávno (v 19. storočí) rozšíril svoj areál do európskeho vnútrozemia. Ako jediný lastúrnik v našej faune prisadá k podkladu výlučkom byssovej žľazy.
Špeciálne protiteroristické jednotky

Špeciálne protiteroristické jednotky sú vojenské alebo policajné jednotky zamerané na boj proti terorizmu. Vo väčšine štátov začali v druhej polovici 20. storočia vznikať špeciálne jednotky polície a spravodajských služieb, prípadne aj ozbrojených síl, ktoré vykonávajú operácie v rámci protiteroristickej činnosti. Vytvárali sa v nadväznosti na staršie špeciálne komandá alebo vznikali na úplne nových základoch.
Protiteroristické jednotky majú menší počet členov – spravidla niekoľko desiatok mužov, ktorí sa vyberajú na základe veľmi prísnych kritérií po niekoľkoročnej službe v polícii alebo armáde. Vybavené sú špeciálnymi zbraňami a inou vojenskou technikou a majú aj zvláštny výcvik. Jednotky sa často nasadzujú aj pri zákrokoch proti ťažkým a nebezpečným zločincom, najmä z oblasti organizovaného zločinu, čo čiastočne prispieva k tomu, že v laických kruhoch sa terorizmus často prirovnáva k organizovanej zločinnosti.
Kôstkovité

Kôstkovité (lat. Sphaeriidae) je čeľaď lastúrnikov z radu Heterodonta. Majú menšie okrúhle až vajcovité lastúry a sú to živorodé hermafrodity. Vývin je priamy. Vo väčších riekach žije kôstka riečna ("Sphaerium rivicola"), veľká asi 2 cm. V riekach a potokoch žije asi 10 drobných druhov z rodu hrachovka ("Pisidium").
Pico de Teide

Pico de Teide je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Tenerife, jednom z Kanárskych ostrovov. Meno Teide ("Tide") pochádza z jazyka pôvodných obyvateľov ostrova a znamená "pekelná hora".
S výškou 3 718 m je to najvyšší vrch Atlantiku a Španielska a zároveň tretia najobjemnejšia sopka na Zemi. (od základne v Atlantiku až po vrchol meria približne 7 500 m). Masív sopky je tvorený dvoma vulkánmi ("Pico de Teide" a "Pico Viejo") a spolu s okolím je súčasťou národného parku Parque Nacional de Teide.
Geologický vývoj.
Vývoj masívu Teide je rozdelený do piatich etáp. Najskôr sa v oblasti dnešného ostrova Tenerife (v miocéne a na začiatku pliocénu) vyvinuli tri ostrovné štítové vulkány ("Anaga" severovýchodne, "Teno" severozápadne a "Roque del Conde" južne od súčasnej polohy ostrova Tenerife).
Tieto tri ostrovy sa postupne spojili a vytvorili starší stratovulkán "Las Cañadas". Pokračujúca sopečná činnosť vyformovala ostrov do jeho súčasného tvaru. Približne pred 220 až 160 tisíc rokmi nastal kolaps vulkánu Las Cañadas a vytvorenie kaldery s rozmermi 10 × 17 km.
Vznik kaldery vysvetľujú dve teórie - prvá považuje pokles za výsledok vyprázdnenia magmatického rezervoára pod sopkou Las Cañadas po veľkej explozívnej erupcii a druhá vysvetľuje vznik kaldery ako sériu postupných gravitačných kolapsov. Samotná dnešná podoba stratovulkánu vznika pokračujúcim vulkanizmom v kaldere.
Erupcie.
Posledná aktivita sa odohrala na svahoch Vieja v roku 1909. Vtedy sa po severozápadnom svahu sopky ťahal 5 kilometrov dlhý lávový prúd. Sopka je považovaná za spiacu, napriek tomu sú v kráteri stále aktívne fumaroly a seizmické merania indikujú určitú aktivitu pod vulkánom (pravdepodobne pohyb magmy). Väčšie erupcie v minulosti sa odohrali v rokoch 1704, 1705 a 1706, keď došlo k zničeniu mestečka a prístavu Garachico a niekoľkých dedín na úpätí sopky.
Computer Modern

Computer Modern je rodina písiem, ktorú vytvoril profesor Donald Knuth a kompletne ju zdokumentoval v knihe "The Computer Modern Typefaces". Písmo vytvoril v programe METAFONT, celá rodina obsahuje približne 75 rezov. 
"Computer Modern" je moderné klasicistické písmo (tzv. statická antikva), ktoré vychádza z ryteckej predlohy písma "Modern Monotype 8a". Hlavnými znakmi tohto písma sú výrazné rozdiely medzi tenkými a hrubými ťahmi a výborne prepracované znaky pre sadzbu matematiky. 
Písmo "Computer Modern" je základnou súčasťou každej inštalácie programu TeX a je to predvolené (defaultné) písmo pre sadzbu v tomto programe. Obsahuje osem základných rezov:
Pre prvé tri rezy existujú aj varianty pre použitie v rôznych veľkostiach (5, 7, 8, 9, 10 a 12 bodov), ktoré sa nelíšia len veľkosťou znakov, ale aj ich kresbou a šírkou. Okrem týchto patria do rodiny aj rôzne matematické a experimentálne rezy. 
Computer Modern bolo vytvorené v programe METAFONT ako bitmapové, v súčasnosti existuje aj vo vektorových formátoch — TrueType, Type1 a OpenType.
Originálne písmo Computer Modern od Donalda Knutha nie je vhodné na sadzbu dokumentov v slovenskom jazyku, pretože neobsahuje potrebné akcentované znaky (á, é, í, š a pod.). Pre tieto účely existuje upravený česko-slovenský variant, tzv. "CS-font".
Bezzámkovky

Bezzámkovky (lat. Adapedonta) je rad lastúrnikov. Ich schránka je pretiahnutá, bez uzáveru (cardo). Patria sem iba morské druhy, napr. pošvica americká/pošvovka ("Ensis directus") zo Stredozemného mora. Zaujímavou adaptáciou je schopnosť vŕtania niektorých druhov – tieto majú schránku sčasti redukovanú. Hugáň lodný/vŕtačka lodná/šášeň lodný ("Teredo navalis") sa ostrými okrajmi redukovanej lastúry zavrtáva do lodí a drevených stavieb na pobreží, miestami robí veľké škody. Iné druhy vŕtajú do vápencových skál. Produkujú kyslý sekrét, ktorý naleptáva a rozpúšťa vápenec. Na európskych pobrežiach je to hlavne vŕtavec prstovitý ("Pholas dactylus").
Zavodoukovsk

Zavodoukovsk je mesto v Rusku, administratívne centrum Zavodoukovského rajónu Ťumenskej oblasti.
Leží na rieke Veľký Uk (prítok Tobola).
Dejiny.
Prvá zmienka o dedine Ukovskaja pochádza z roku 1729. V roku 1787 dedina dostala názov Zavodoukovsk. Názov dediny možno dešifrovať ako „Závod na Uke“, a je spojený s výstavbou pálenice v roku 1750. Na začiatku 20. storočia pri budovaní železnice Ťumeň-Omsk vzniká stanica Zavodoukovskaja. V roku 1941 Zavodoukovsk poberá status robotníckej osady. V rokoch druhej svetovej vojny bola do Zavodoukovska evakuovaná Voronežská továreň na lietadlá. V roku 1960 Zavodoukovsk dostal status mesta, v roku 1965 sa stal oblastným centrom.
Paricutín

Paricutín je najznámejší vulkanický útvar spomedzi asi 1 000 sopečných centier vulkanického poľa Michoacán-Guanajuato. Je to troskový kužeľ, ktorý začal soptiť na jednom kukuričnom poli roku 1943 a za rok vyrástol do výšky . Erupcie pokračovali až do roku 1952, pričom pribudlo ďalších . Parícutin poskytol vulkanológom zriedkavú možnosť dokumentovať zrod, rast a smrť sopky.
Štvoržiabrovce

Štvoržiabrovce ("Tetrabranchia(ta)") môže byť:
Charakteristika štvoržiabrovcov v starom zmysle.
Je to veľmi starobylá skupina hlavonožcov s dobre vyvinutou vonkajšou schránkou, ktorá mala u vyhynutých tvar dutého rohu, ktorý mohol byť zvinutý do špirály (takúto schránku má aj jediný žijúci rod "Nautilus"). V obidvoch prípadoch sú v schránke priečne priehradky, z ktorých len posledná (najväčšia) je obývaná mäkkýšom, ostatné sú vyplnené plynom a majú nadľahčovaciu funkciu. Do podtriedy patria 2 rady, z ktorých prvý je úplne vyhynutý, takže stavbu mäkkých častí tela dedukujeme len zo štúdia ich schránok.
Dvojžiabrovce

Dvojžiabrovce (iné názvy: chobotnicovce, zastarano "dvojžiaberné, dvojžábrí hlavonožci"; ) sú podtrieda hlavonožcov. 
Charakteristika.
Schránka je u recentných druhov len výnimočne zvonka viditeľná, obrastá plášťom a podlieha čiastočnej ("Decabrachia") až úplnej redukcii ("Octobrachia"). Na hlave majú len 8 – 10 ramien s prísavkami, zriedka s háčikmi. Majú len 1 pár ktenídií a metanefrídií, a srdce s dvoma predsieňami. Pri anuse je atramentová žľaza (veľmi vzácne môže chýbať). Oči sú dokonalé, komorové. Hlbokomorské druhy majú často luminiscenčné (svetielkujúce) orgány, ktoré sa stabvou podobajú oku. V dobe rozmnožovania sa jedno z ramien samcov mení na zvláštny kopulačný orgán – hektokotylus (hektokotylové rameno), ktoré sa obyčajne predlžuje a nesie spermatofór. V ojedinelých prípadoch sa dokonca oddeľuje, samostatne pláva a na základe chemotaxie vyhľadáva samicu ("Argonauta").
Do tejto podtriedy patria aj statné, niekedy veľmi veľké živočíchy. Tak veľké telo by nemohlo existovať bez oporného systému. Pretože u "Coeloidea" pozorujeme silnú tendenciu k redukcii schránky, musel takýto oporný systém vzniknúť. Tvorí ho: 
Vidíme, že aj v tomto prípade je výsledkom konvergentného vývoja štruktúra, čo funkciou i stavbou pripomína chordu dorsalis. 
Systematika.
Toto je systematika podľa Tree of Life (stav 04/2007) a
Current Classification of Recent Cephalopoda (máj 2001)
Podtrieda dvojžiabrovce (Coleoidea Bather, 1888; Dibranchiata, Dibranchia):
(*) V starších systémoch patril dnešný rad Spirulida pod sépie a spolu tak tvorili sépie v širšom zmysle (Sepioidea sensu lato).
Zero Instruction Set Computer

Zero Instruction Set Computer, skrátene ZISC (doslova počítač s "nulovou" inštrukčnou sadou) je technológia priemyselných čipov založená na „pattern matching“ technológii. Názov vychádza z paralely k RISC procesorom s redukovanou inštrukčnou sadou, pričom ZISC nemajú žiadnu inštrukčnú sadu v klasickom zmysle slova.
ZISC je technológia založená na umelých neurónových sietiach. 
Prvá generácia ZISC čipov obsahovala 36 nezávislých umelých neurónov. Každá z týchto buniek porovnáva vstupný vektor s podobným vektorom uloženým v pamäti. Ak sa vstupný vektor zhoduje s vektorom v pamäti, neurón excituje výstupný signál.
Amonity

Amonity ("Ammonoidea") sú podtrieda štvoržiabrých hlavonožcov. Je to vyhynutá skupina hlavonožcov, ktoré žili vo veľkom počte druhov v moriach od spodného devónu do vrchnej kriedy. Ich názov vznikol podľa boha slnka Amóna, keďže ich schránka pripomínala kotúč.
Stavba tela.
Vonkajšia vápenatá schránka bola špirálovito zvinutá v jednej rovine. Iné tvary boli výnimočné. Mäkké časti tela, ani ich odtlačky neboli dodnes nájdené. O ich spôsobe života možno preto uvažovať iba podľa ich schránky. Schránka amonitov bola je pôvodne z aragonitu, ale počas fosilizácie postupne rekryštalizuje na kalcit. Prvá komôrka bola tupo kužeľovitá, často zväčšená; narodzdiel od podtriedy "Nautiloidea" kde je rudimentálna (nevidno protokonchu – prvú komôrku). Rozmery boli veľmi rôznorodé, 1 cm – 40 cm. Gigantické formy však dosahovali až 2 m. Vnútro schránky bolo priečne rozdelené priehradkami na plynom vyplnené komôrky, slúžiace na nadlahčenie voľne plávajúceho živočícha. Všetky komôrky boli spojené trubicou – sifónom, ktorý umožňoval zvyšovanie a znižovanie tlaku plynu v komôrkach. V poslednej komôrke tzv. obývacej komôrke sa nachádzali mäkké časti organizum. Niektoré boli zrejme prisadnuté, mali nepravidelne, akoby chaoticky vinutú schránku ("Nipponites"). V horninách sa často zachovávajú ich schránky, zriedkavejšie vápenaté viečka, ktoré v prípade potreby uzatvárali ústie schránky. Ústny aparát tvorili doštičkovité útvary aptychy a anaptychy, medzi ktorými sa nachádzala radula s početnými drobnými zúbkami. S najväčšou pravdepodobnosťou boli amonity oddeleného pohlavia s výrazným pohlavným dimorfizmom.
Systematická klasifikácia.
Podtrieda: Amonity (Ammonoidea) (devón – vrchná krieda)
Evolúcia amonitov.
Počas svojej vyše 400 miliónov rokov trvajúcej existencie prekonali značný vývoj. Žili už v moriach paleozoika (spodný devón), výrazne ich zasiahlo veľké permské vymieranie. Najväčší rozvoj potom zaznamenali v druhohorách s dosť obmedzeným časovým trvaním (napr.: "Ceratites", "Phylloceras" a i.), pre ktoré sú aj vedúcimi skamenelinami. V období jury až kriedy kolonizovali prakticky všetky morské a oceanické prostredia (s výnimkou pobreží) do hĺbky 800 m. V kriede sa objavili ich najväčšie druhy ako bol napríklad "Parapuzosia seppenradensis", ktorý podľa odhadov dosahoval veľkosť až 2,32,5 m.
Geologický význam.
Zvyšky amonitov (schránky a viečka) boli opísané zo všetkých pohorí Alpsko-karpatskej sústavy. Používajú sa na regionálnu biostratigrafickú koreláciu. Na Slovensku sú ich nálezy známe z okolia Silickej Brezovej, Tisovca a Východnej, najmä z obdobia triasu (Ceratitida). Z jurských a kriedových sedimentov bradlového pásma a centrálnych Západných Karpát sa nachádzajú ich fosílie v okolí Oravského Podzámku, Podbiela, Marianky, Červeného Kláštora, Litmanovej, pri priehrade nad obcou Chtelnica a inde.
Lodičky (taxón)

Lodičky alebo (novšie) lodienky ("Nautiloidea" alebo niekedy "Tetrabranchiata (v užšom zmysle)") je taxón (spravidla podtrieda, niekedy rad) štvoržiabrých hlavonožcov. 
Systém (pozri aj hlavonožce).
Lodičky v užšom zmysle:
Lodičky v širšom zmysle sa definujú veľmi rôzne, napríklad:
Lodičky (Nautiloidea) v najširšom, zriedkavom, zmysle zodpovedajú taxónu Palcephalopoda v širšom zmysle, ktorý (vo fylogenetickom členení) zahŕňa takmer všetky hlavonožce.
Charakteristika lodičiek v širšom zmysle b).
Ich vývoj sa začal v kambriu, pred viac ako 500 miliónmi rokov. 
Vo forme fosílií sa nám zachovali schránky mnohých rodov, napr. "Cyrtoceras", "Orthoceras", "Ascoceras" a i. Za východiskový typ schránky sa považuje cyrtocerakoidný typ, ktorý má tvar mierne zahnutého rohu. Z neho sa odvodzuje ortocerakoidný typ („roh“ je vystretý do priamky) alebo nautiloidný typ so schránkou zavinutou do špirály. Do dnešných čias prežil jediný rod "Nautilus" s piatimi druhmi.
Veľrybovec sivý

Veľrybovec sivý (iné názvy: vráskavec sivý, veľryba sivá; ) je druh veľryby z rodu veľrybovec ("Eschrichtius") z čeľade Eschrichtiidae.
Veľrybovec sivý je jediný recentný druh rodu "Eschrichtius" a jediný recentný druh v čeľadi Eschrichtiidae. 
Podobne ako iné kosticovce, prijíma potravu filtrovaním. Jeho zvláštnosťou je to, že sa za ňou ponára k usadeninám v plytčinách, naberá plnú papuľu bahna a krátkymi a hrubými kosticami z neho filtruje červy, hviezdice, kôrovce a iné malé živočíchy. Tento druh vydáva chrochtavé, kvílivé stonavé a cvakavé zvuky. Funkcia týchto zvukových signálov je málo preskúmaná. 
Veľrybovec sivý je štíhlejší ako pravé veľryby, ale zato robustnejší ako vráskavce. Jeho kostice dosahujú len . Na každej strane čeľuste má po 130 – 180 kostíc. Veľrybovce sivé sa dožívajú zvyčajne 50 až 70 rokov. Kŕmia sa v blízkosti pobreží, a tak sú na očiach zvedavcov, zvlášť vo východnom Pacifiku. Tieto veľryby migrujú v skupinách do 10 jedincov na sever na letné krmoviská a na juh do lagún s teplou vodou, kde odpočívajú a rodia mláďatá. Uskutočňujú najdlhšie sťahovanie spomedzi cicavcov – každý rok do .
Populácie vo východnom Pacifiku začali po vyhlásení ochrany roku 1946 narastať. Naproti tomu počty v západnom Pacifiku zostávajú stále nízke. Mnoho kosticovcov, nevnímajúc veľrybovce sivé, „špiónuje“ vo vertikálnej polohe s vynorenou hlavou. Možno takto hľadajú iné veľryby, sledujú vzdialenosť od pobrežia alebo kontrolujú vodné prúdy, ktorými migrujú. Veľrybovce sivé plávajú koordinovane, zoradené za sebou alebo v oblúkovom útvare.
Lodienka (rod)

Lodienka (iné názvy: lodička, nautilus, staršie lodenka; lat. Nautilus) je jediný žijúci rod čeľade lodičkovité (lodienkovité, "Nautilidae") z taxónu lodičky (lodienky). 
Na hlave je pár vačkových očí, pár senzorických tykadielok a veniec tentakúl – samec ich má 60, samica 90. Časť tentakúl so záhybom plášťa drží viečko (operculum), ktorým mäkkýš po vtiahnutí do komôrky môže uzavrieť schránku. Niekoľko tentakúl samca zrastá na zvláštny kopulačný orgán: spadix. Pod mozgom sa nachádza chrupavčitý terč, ktorého výbežok smeruje dozadu – ide už o náznak chrupavčitého oporného systému "Dibranchia". Veľmi charakteristická a v živočíšnej ríši unikátna je tetraméria niektorých orgánov: majú 4 metanefrídie, 4 ktenídie a 4 srdcové predsiene so štyrmi žiabrovými vénami, okrem toho majú 4 vývody párovej hepatopankreatickej žľazy. Zo šiestich druhov je zrejme najčastejší lodička škrupinatá ("Nautilus pompilius") z Tichého oceána. Žije vo väčších hĺbkach, na hladine a pri pobreží sa objavujú schránky po uhynutí mäkkýša, ktoré plávajú nadľahčované vzduchom.
Veľrybovec

Veľrybovec (iné názvy: vráskavec, veľryba; lat. "Eschrichtius", staršie synonymá: "Cyphonotus, Rhachianectes") je rod z čeľade veľrybovcovité (Eschrichtiidae), ktorá sa novšie niekedy považuje za súčasť čeľade vráskavcovité (Balaenopteridae) alebo niekedy priamo za súčasť rodu "Balaenoptera".
Systematika.
rod veľrybovec/vráskavec/veľryba ("Eschrichtius"):
Druhy v minulosti zaraďované do tohto rodu:
Veľrybovcovité

Veľrybovcovité (staršie: "vráskavcovité"; lat. "Eschrichtiidae" alebo "Rhachianectidae") je čeľaď taxónu kosticovce. 
Najnovšie sa jej obsah niekedy zaraďuje do čeľade vráskavcovité (Balaenopteridae) a občas sa jeho obsah považuje priamo za súčasť rodu "Balaenoptera".
Systematika.
čeľaď vráskavcovité (Eschrichtiidae):
Podľa niektorých názorov do tejto čeľade patrí aj taxón †""Balaenoptera" portisi" (="Balaenoptera cortesii" var. "portisi"), alternatívne zaraďovaný napríklad ako bazálny taxón čeľade Balaenopteridae, možno príbuzný s druhom "Cetotheriophanes capellinii".
Staršie sa do tejto čeľade zaraďoval aj pochybný rod †"Megapteropsis" s jediným druhom "Megapteropsis robusta" (="Megaptera affinis", "Megaptera robusta"). O ňom pozri v článku "Megaptera".
Zdroje kapitoly Systematika:
Sokol laner

Sokol laner (iné názvy: rároh južný, sokol tmavý, rároh tmavý lat. "Falco biarmicus") je dravý vták. Vyskytuje sa v Afrike, Ázii a Arábii, v Európe hlavne v Taliansku. Prvý výskyt a prvý zástrel na Slovensku pred rokom 1927 boli neskôr spochybnené. Neskorší doklad od obce Švábovce 22. apríla 1931 mal takisto spochybnený pôvod. Nebola vylúčená možnosť, že išlo o jedinca, ktorý ušiel z chovu. Z toho dôvodu tento druh nebol prijatý medzi druhy vtákov zistené na Slovensku. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii nie sú žiadne novšie záznamy a v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia takisto nie je žiadny novší údaj
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sokol laner patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, stavy boli v minulosti ohrozované vykrádaním hniezd pre sokoliarske účely. V Európe je predpokladaný pokles o 20% za obdobie troch generácií (12.8 roka).
Opis.
Meria cca a rozpätie krídel dosahuje . Hmotnosť dospelého jedinca sa pohybuje medzi 500 až 900 g. Je cenený pre svoje sfarbenie.
Hniezdenie.
Sokol laner žije v trvalých pároch, ktoré celý rok ostávajú vo svojom teritóriu. Na hniezdenie vyhľadáva skalnaté miesta, kde kladie 3 – 4 vajcia, na ktorých sedí iba samica asi 32 - 35 dní. Samec jej prináša potravu. 
Potrava a lov koristi.
Sokol laner loví vo vzduchu i na zemi rôzne druhy živočíchov, vtáky, hlodavce, plazy aj chrobáky.
NGC 3402

NGC 3402 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 3403

NGC 3403 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 3404

NGC 3404 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 3405

NGC 3405 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 3406

NGC 3406 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 17. februára 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 3407

NGC 3407 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 9. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 3408

NGC 3408 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 8. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 3409

NGC 3409 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 3410

NGC 3410 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil írsky astronóm Lawrence Parsons 1. apríla 1878.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
NGC 3411

NGC 3411 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 25. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 3412

NGC 3412 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,4.
NGC 3413

NGC 3413 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
NGC 3414

NGC 3414 (tiež Arp 162) je šošovková galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785. Má neobvykle malý disk v porovnaní s veľkosťou jadra. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie s difúznymi vláknami.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
NGC 3415

NGC 3415 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 15. januára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
NGC 3416

NGC 3416 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 30. marca 1854.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,9.
NGC 3417

NGC 3417 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,8.
NGC 3418

NGC 3418 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 3419

NGC 3419 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 3420

NGC 3420 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 3421

NGC 3421 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 3422

NGC 3422 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 3423

NGC 3423 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. februára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
NGC 3424

NGC 3424 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
NGC 3425

NGC 3425 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 17. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 3426

NGC 3426 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 23. marca 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 3427

NGC 3427 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel v roku 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 3428

NGC 3428 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 3429

NGC 3429 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 3430

NGC 3430 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
NGC 3431

NGC 3431 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 3432

NGC 3432 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 19. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,1.
NGC 3433

NGC 3433 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
NGC 3434

NGC 3434 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. januára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 3435

NGC 3435 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 9. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 3436

NGC 3436 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil David Peck Todd 30. novembra 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 3437

NGC 3437 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 12. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,1.
NGC 3438

NGC 3438 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 3439

NGC 3439 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 3440

NGC 3440 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 8. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 3441

NGC 3441 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil americký astronóm Edward Singleton Holden 6. apríla 1882.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 3442

NGC 3442 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 25. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 3443

NGC 3443 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 24. apríla 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 3444

NGC 3444 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
NGC 3445

NGC 3445 (tiež Arp 24) je Magellanova špirálová galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 8. apríla 1793. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie s jedným špirálovým ramenom. Pravdepodobne gravitačne interaguje so susednou, o mnoho menšiou galaxiou PGC 32784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 3446

NGC 3446 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 15. marca 1836.
NGC 3447

NGC 3447 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. marca 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 3448

NGC 3448 (tiež Arp 205) je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. apríla 1789. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie s výtryskami hmoty z jadra. Je výsledkom zrážky galaxií.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 3449

NGC 3449 je galaxia v súhvezdí Výveva, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 29. apríla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,7.
NGC 3450

NGC 3450 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 22. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 3451

NGC 3451 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 3452

NGC 3452 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 3453

NGC 3453 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 21. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 3454

NGC 3454 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 17. marca 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 3455

NGC 3455 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 3456

NGC 3456 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 3457

NGC 3457 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 25. marca 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 3458

NGC 3458 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 8. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 3459

NGC 3459 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 3460

NGC 3460 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 27. marca 1854.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 3461

NGC 3461 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 27. marca 1854.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
NGC 3462

NGC 3462 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 23. januára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 3463

NGC 3463 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 26. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 3464

NGC 3464 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 3465

NGC 3465 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 2. apríla 1801.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 3466

NGC 3466 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. januára 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 3467

NGC 3467 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. januára 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 3468

NGC 3468 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 18. marca 1787.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 3469

NGC 3469 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 7. mája 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 3470

NGC 3470 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 9. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 3471

NGC 3471 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 28. novembra 1801.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 3473

NGC 3473 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 21. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 3474

NGC 3474 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 24. apríla 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 3475

NGC 3475 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 3476

NGC 3476 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 3477

NGC 3477 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 25. marca 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,8.
NGC 3478

NGC 3478 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 5. februára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 3479

NGC 3479 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 3480

NGC 3480 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 3481

NGC 3481 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 3482

NGC 3482 je galaxia v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 3483

NGC 3483 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. mája 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 3485

NGC 3485 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 3486

NGC 3486 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,3.
NGC 3487

NGC 3487 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 5. marca 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 3488

NGC 3488 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 8. apríla 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 3489

NGC 3489 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. apríla 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,2.
NGC 3490

NGC 3490 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Andrew Ainslie Common v roku 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 3491

NGC 3491 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 3492

NGC 3492 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecko-americký astronóm Christian Heinrich Friedrich Peters v roku 1883.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,2.
NGC 3493

NGC 3493 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. decembra 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
NGC 3495

NGC 3495 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. januára 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 3496

NGC 3496 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kýl, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 14. marca 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,2.
NGC 3497

NGC 3497 je galaxia v súhvezdí Pohár, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,6.
NGC 3498

NGC 3498 je trojhviezda v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. apríla 1784.
NGC 3499

NGC 3499 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 17. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 3500

NGC 3500 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 2. apríla 1801.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
Slimák

Slimák môže byť:
Slimáky môže byť:
Ľubica

Ľubica môže byť:
Zlomok (matematika)

Zlomok označuje v matematike spôsob zápisu racionálneho čísla. 
Zlomok sa zapisuje v tvare formula_1 alebo formula_2, kde formula_3 a formula_4 sú celé čísla, pričom formula_5, pretože nulou sa deliť nesmie. Číslo formula_3 sa nazýva čitateľ, číslo formula_4 sa nazýva menovateľ a čiara medzi nimi sa nazýva zlomková čiara.
Zápis pomocou zlomkov je vhodný na prevádzanie elementárnych úprav zložitejších výrazov.
Počítanie so zlomkami.
Zlomky sa dajú sčítať, odčítať, násobiť a deliť, dokonca i umocňovať.
Ak navyše formula_10, potom
Dva zlomky formula_12 a formula_13 majú rovnakú hodnotu vtedy a len vtedy, keď formula_14 (tzn. ich podiel je 1).
Pri prevádzaní zložitejších operácií na zlomky sa zlomok formula_2 správa ako formula_18, takže napríklad
Hrušovský (priezvisko)

Hrušovský je slovenské a české priezvisko odvodené od sídla Hrušov (existuje viacero sídiel s týmto názvom). Na Slovensku je najčastejšie v Harichovciach (okres Spišská Nová Ves), Spišskej Novej Vsi a v Bratislave. V Česku je najrozšírenejšie v Trutnove a Prahe.
Známi nositelia.
Pozri v článku Hrušovský.
Sopečný kráter

Sopečný, alebo aj vulkanický kráter je sopečný útvar, odkiaľ je vyvrhovaná magma v podobe lávových prúdov a vulkanoklastov na povrch. Tvar krátera je približne kruhový, v jeho strede sa nachádza magmatický komín - miesto výstupu magmy z magmatického kozuba. Priemer krátera je značne variabilný, ako aj jeho hĺbka. Ak dôjde pri erupcii k prepadnutiu stien krátera, daný útvar sa nazýva kaldera. Len veľmi málo sopiek je tvorených iba kráterom bez výrazného prevýšenia, ale väčšina z nich má tvar hory s kráterom umiestneným na vrchole. Niekedy sa vyskytujú aj bočné, tzv. parazitické krátery, najmä ak je sopka príliš vysoká a vystupujúca magma si dokáže nájsť cestu na povrch aj inými spôsobmi.
Veselá vojna

Veselá vojna (Der lustige Krieg) je opereta, ktorú skomponoval Johann Strauss ml. Premiéra sa konala 25. novembra 1881 v Theater an der Wien. Libreto napísali F. Zell a Richard Genée. Veľmi príjemná hudba tejto operety dobre dopĺňa dej na javisku. Vyniká najmä valčík "Len pre prírodu" (Vydaný v orchestrálnej podobe ako "Kuss-walzer" op. 400) a finále prvého dejstva. Vďaka svojim hudobným kvalitám bola táto opereta svojho času autorovou druhou najúspešnejšou (po operete "Netoprier"). Svoju 100. reprízu dosiahla za menej než jeden rok. Vďaka jej popularite Theater an der Wien takmer nepocítilo zníženie návštevnosti viedenských divadiel, ktoré spôsobil katastrofálny požiar v Ringtheater 8. decembra 1881. Dnes je opereta už pomerne málo populárna. Najznámejší je spomínaný valčík "Kuss-walzer" op. 400.
Obsah.
Dej sa odohráva v rokokovom Taliansku. Janov vedie vojnu proti kniežatstvu Carrara. Janovské vojsko oblieha hlavné mesto, získalo zajatcov a vypočúva ich. Od markíza Sabastianiho sa dozvedia, že Carrarckému vojsku velí Violetta, ktorá sa chce vydať za vojvodu z Limburgu, aby tak získala spojenca. Vojvoda vzhľadom na okolnosti sobáša posiela plukovníka Scheela, aby sa s Violettou oženil v jeho mene. Janovanom sa vďaka novým informáciám podarí Scheela zajať. Podobne zajmú aj Violettu, ktorá sa snaží v preoblečení ujsť z obliehaného mesta.
Veliteľovi janovských vojsk Umbertovi sa Violetta veľmi zapáči a rozhodne sa ju teda pustiť. Keďže vie, že Violetta Scheela nepozná, rozhodne sa zahrať jeho úlohu a k oltáru ju poviesť namiesto neho. Violette sa Umberto tiež zapáči. Po uzavretí mieru medzi bojujúcimi stranami sa s radosťou dozvedá pravdu, že si namiesto vojvodu z Limburgu právoplatne vzala Umberta.
Allende

Allende môže byť: