burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Koprivnicko-križevatská župa

Koprivnicko-križevatská župa () je jedna z chorvátskych žúp. Leží na severe územia a jej hlavným mestom je Koprivnica.
Charakter župy.
Na severe župa hraničí s Maďarskom; prirodzenou hranicou je tu rieka Dráva, na západe s Medzimurskou a s Varaždínskou župou, na juhu so Záhrebskou župou, na východě potom s Bjelovarsko-bilogorskou a Viroviticko-podrávskou župou. Jej územie je rovinaté, v polovici ho delí pohorie Bilo Gora. Juh župy patrí do povodia rieky Sávy (preteká tadiaľ rieka Česma), sever potom do povodia Drávy. Župa má kvalitnú cestnú a železničnú sieť. Veľmi významná je tu ťažba ropy a zemného plynu.
Charles Francis Richter

Charles Francis Richter (* 26. apríl 1900, Overpeck, Ohio, USA – † 30. september 1985, Pasadena, Kalifornia, USA) bol americký seizmológ a fyzik. 
Charles Richter je známy ako tvorca Richterovej stupnice, ktorá, do vynájdenia chvíľkovej stupnice magnitúdy v 1979, vyčísľovala veľkosť zemetrasenia. Po prvýkrát ju použil v roku 1935 v spolupráci s Benom Gutenbergom; obidvaja pracovali v Kalifornskom inštitúte technológie. Výrok "grafy v logaritmickej mierke sú nástrojom diabla" sa pripisuje Richterovi.
Bol taktiež nudista, jeho manželka s tým však nesúhlasila, takže sa s ním rozviedla a presťahovala sa do Francúzska.
Kostol svätého Michala archanjela (Čunovo)

Kostol svätého Michala archanjela v Čunove, národná kultúrna pamiatka, je datovaný do druhej polovice 18. storočia a je charakterizovaný ako neskorobaroková stavba s barokovým a klasicistickým mobiliárom .
Objekt prešiel v poslednom období viacerými úpravami, ktoré sa dotkli tak jeho exteriéru, ako aj interiéru. Ani pri jednom zo stavebných zásahov však nebol vykonaný architektonicko-historický výskum, ktorý by bližšie vyhodnotil jeho stavebný vývoj a rovnako nedošlo ani k hlbšiemu zhodnoteniu mobiliára, ktorý počas úprav stratil svoje pôvodné hodnoty. Aspoň k čiastočnému rozšíreniu poznatkov o objekte došlo až v súvislosti s prácami na pamiatke v roku 2006.
Na základe vyhodnotenia nálezových situácii a sond z roku 2006 je potrebné korigovať doterajšie názory na dobu vzniku kostola sv. Michala. Podľa štruktúry murív a ich spojív je zrejmé, že objekt nebol postavený v jednej, ale v minimálne dvoch stavebných etapách.
Z prvej stavebnej etapy sa zachovali kamenné múry, ktoré tvorili severný a južný obvodový múr svätyne. Že tieto múry skutočne aj pôvodne vyčleňovali svätyňu, svedčia nálezy dvoch ník na severnej aj južnej stene, ktoré boli navyše zdobené maľbou po ich obvode a ktoré sa s najväčšou pravdepodobnosťou využívali ako pastoforium a nika na odkladanie liturgických predmetov. Okrem týchto múrov sa svojou skladbou k nim blíži aj časť západného múru lode, v mieste nasadenia veže, ktorý môže byť tiež pozostatkom staršej stavby. Skladba murív je kombináciou kamenného kvádrového muriva s lomovým kameňom a tehlami.
Druhú stavebnú etapu predstavuje v tehle postavená loď a pravdepodobne aj veža objektu, segmentový záver svätyne a všetky klenby. Do rovnakej fázy je potrebné zaradiť aj sakristiu a dnešnú spovednú miestnosť, napojenú na svätyňu z juhu. V tehlovom murive sa nachádzajú rovnaké kvádre, aké boli použité pri výstavbe prvotných múrov svätyne a ktoré boli opätovne použité po rozobratí rozhodujúcich častí staršieho kostola.
Datovacie prvky stavebnej etapy sa obmedzujú na niky bez výraznejšieho slohového zaradenia a z tohto dôvodu je možné vychádzať pri datovaní iba spätným postupom a odvinúť sa od barokovej prestavby v druhej polovici 18. storočia. Podľa neveľkého počtu náterov na prvotných múroch i zhodnotenia zlomkov farebnej výzdoby je možné zaradiť prvú stavebnú etapu do obdobia renesancie – do prvej polovice 17., nanajvýš druhej polovice 16. storočia, nadväzne na príchod chorvátskych prisťahovalcov. Výstavbu prvého kostola je možné radiť do obdobia výstavby neďalekého rusovského kostola sv. Víta a to aj na základe podobnej stavebnej technológie.
Krapinsko-zagorská župa

Krapinsko-zagorská župa () je jedna z chorvátskych žúp. Patrí k tým menším, leží na severe krajiny a jej hlavným mestom je Krapina
Charakter župy.
Župa hraničí na juhu s hlavným mestom Záhrebom a Záhrebskou župou, na západe zo Slovinskom a na východe s Varaždínskou župou. Jej územie je mierne pahorkaté, pretekajú ním menšie rieky, ktoré sú prítoky Sávy. Je to poľnohospodársky kraj, označovaný za najidylickejší v celej krajine. Hlavnou súčasťou už zmieňovaného poľnohospodárstva je vinárstvo. Z historického hľadiska spadá celá oblasť do regiónu "Hrvatsko Zagorje" (doslova: Chorvátske Záhorie). Za uhorskej nadvlády to bola pohraničná oblasť a vzniklo tu tak množstvo hradov.
Chnum

Chnum alebo Chnemu alebu Knum je jedným z najstarších bohov starovekého Egypta, pôvodne boh zdroja nílskych vôd. Pretože záplavy prinášali každý rok nánosy bahna a hliny a pretože jeho stúpanie bolo vnímané ako zdroj života, Chnum bol pokladaný za stvoriteľa ľudí, ktorých vytvoril z hliny na hrnčiarskom kruhu a vkladal do lona ich matky. Podľa neskoršej tradície dokonca vytvaroval týmto spôsobom ostatných bohov. Jeho tituly boli Božský hrnčiar a Pán vecí stvorených zo seba.
Chnum bol na rôznych miestach Egypta dávaný do súvisu s inými božstvami. V Elefantíne, kde prevažovala jeho funkcia boha, ktorý sa stará o prameň Nílu, bol považovaný za manžela Satis, bohyne s rovnakou funkciou, a otca Anuket. V Her-wer bol dávaný do popredia jeho atribút stvoriteľa človeka, a preto bol Chnum považovaný za manžela Heket, bohyne zodpovednej za vdýchnutie života do stvorených bytostí. V Esne bol Chnum pre svoje spojenie s tvorením ľudského tela otcom Heka, zosobnenia mágie, a preto i manželom Menhit.
Chnum bol spočiatku jedným z najvýznamnejších bohov, ten, kto mal v moci nílske záplavy a teda život v povodí rieky, ale v priebehu storočí stratil túto funkciu v prospech Hapiho, nílskeho boha z mocnejších oblastí Egypta, a prevládol u neho jeho druhotný aspekt hrnčiara. Že Chnum bol v skorších dobách významným božstvom dokladá i jeho ašpirácia na boha-stvoriteľa. Niekedy v tejto funkcii býva stotožňovaný s Réom, či presnejšie s Réovým ba. Pretože slovo ba má zároveň v egyptčine význam baran, bol Chnum zobrazovaný s baraními rohmi. Jeho vlastné meno, Chnum, značí „staviteľ“, čo odkazuje na jeho rolu hrnčiara.
Chnum bol zobrazovaný ako muž s hlavou barana usadený za hrnčiarskym kruhom s jeho najnovším výtvorom – dieťaťom – postavenom na kruhu. Niekedy sa objavuje aj v svojej staršej forme, ako vodný boh držiaci džbán, z ktorého vyteká prameň vody. Niekedy je zobrazovaný súčasne s ďalšími božstvami predstavujúcimi živly – Gebom (zem), Šovom (vzduch) a Usireom (smrť). Podľa niektorých práve táto štvorica inšpirovala Ezechiela v jeho videní, keďže Chnum mal hlavu barana, Šov sa niekedy zobrazoval s hlavou leva, Usire ako človek a Geb ako hus.
Chnumov kult sa sústredil v dvoch mestách ležiacich na brehoch Nílu – Elefantíne a Esne. Obe tieto mestá mu boli zasvätené. V Elefantíne bol uctievaný spolu so Satis a Anukis ako strážca nílskeho prameňa. Chnumovo meno sa objavuje aj v mene slávneho faraóna Chufua, staviteľa Veľkej pyramídy, ktoré znelo celé Chnum-chufuj (Chnum je mojim ochrancom). Pre svoju funkciu boha-živiteľa spojeného s úrodnosťou Egypta bol Chnum uctievaný v niektorých polokresťanských sektách v 2. a 3. storočí po Kr.
Licko-senjská župa

Licko-senjská župa () je župa na severe Dalmácie v Chorvátsku. Jej hlavné mesto je Gospić.
Charakter župy.
Župa hraničí na juhu zo Zadarskou župou, na východe s Bosnou a Hercegovinou, na severe s Karloveckou župou a zo župou Prímorsko-gorskokotarskou. Na západe je morské pobrežie. K župe patria aj niektoré ostrovy, napr. severná časť Pagu. Vo vnútrozemí sa nachádzajú veľmi známe národné parky, a pohorie Velebit. Licko-senjská župa patrí k tým najväčším v krajine, zároveň ale tiež k tým najchudobnejším a najmenej osídleným. 86 % obyvateľov sú Chorváti a 11 % Srbi. Práve oni tu za vojny v 90. rokoch bojovali proti Chorvátom, podporovala ich aj vtedajšia z Belehradu riadená Juhoslovanská ľudová armáda.
Čertovica (potok)

Čertovica je potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Boce, meria 2,6 km a je tokom IV. rádu. 
Prameň.
Pramení južne od obce Vyšná Boca na severoseverovýchodnom svahu Čertovej svadby (1 463,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 210 m n. m. 
Opis toku.
Tečie v Nízkych Tatrách, pričom tok Čertovice je súčasťou hranice medzi podcelkami Ďumbierske Tatry na ľavom a Kráľovohoľské Tatry na pravom brehu. Od prameňa tečie najprv severozápadným smerom, východne od sedla Čertovica (1 238 m n. m.) sa stáča ďalej pokračuje viac-menej severoseverovýchodným smerom. Na strednom toku priberá prítok (1 009,2 m n. m.; 1,6 km) zo severovýchodného svahu Čertovej svadby a preteká intravilánom obce Vyšná Boca. Priamo v strede obce ústi v nadmorskej výške cca 960 m n. m. do Boce.
Medzimurská župa

Medzimurská župa () je najsevernejšia župa v Chorvátsku. Jej hlavným mestom je Čakovec. Historicky a geograficky zodpovedá územiu známemu ako Medzimurie ().
Charakter župy.
Medzimurská župa patrí k tým menším chorvátskym župám. Jej hranicu tvorí na severe rieka Mura a tiež Maďarsko, na juhu rieka Dráva a na západe Slovinsko. Jej územie je preto nížinné, z dopravného hľadiska veľmi významné. Vedú tadiaľ železničné trate, ale aj cesty zo Slovinska do Maďarska a z Chorvátska do Maďarska. Hlavné mesto je dôležitou križovatkou medzi týmito ťahmi. Obyvatelia sú Chorváti, vďaka blízkosti s Maďarskom tu ale žije aj maďarská menšina.
Grúňový potok (prítok Boce)

Grúňový potok je potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Boce, má dĺžku 3,1 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Tečie v Nízkych Tatrách, pramení v podcelku Kráľovohoľské Tatry na severovýchodnom svahu Jánovho grúňa (1 387,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 230 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu západoseverozápadným smerom, sprava priberá krátky prítok z poľany Ramža a prechodne sa stáča na severoseverozápad. Z pravej strany priberá následne prítok (1,4 km) z juhovýchodného svahu Fišiarky (1 478,4 m n. m.), ďalej preteká dolinou Podvrch a na krátkom úseku tečie na západ. Zľava potom priberá prítok (1,1 km) spod Bacúšskeho sedla (1 319 m n. m.) a ďalej už tečie severozápadným smerom. Z pravej strany ešte priberá prítok zo západného svahu Fišiarky a preteká intravilánom obce Vyšná Boca. Severovýchodne od miestneho kostola sa v nadmorskej výške cca 949 m n. m. vlieva do Boce.
Chopcovica

Chopcovica je potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Boce, meria 3,4 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Tečie v Nízkych Tatrách, pramení v podcelku Ďumbierske Tatry na východo-severovýchodnom svahu Rovnej hole (1 722,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 480 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie severovýchodným smerom, pričom sa na krátkom úseku stráca v podzemí, následne sa oblúkom stáča na východ a sprava priberá prítok (1,3 km) pretekajúci Kráľovskou dolinou. Ďalej pokračuje opäť prechodne severovýchodným smerom, zľava priberá prítok spod Sedla Črchľa a oblúkom sa stáča smerom na východojuhovýchod. Zľava ďalej priberá prítok (900,4 m n. m.) z južného svahu Červenej (1 202,0 m n. m.), podteká cestu I. triedy č. 72 a preteká intravilánom obce Nižná Boca. Priamo v obci ústi v nadmorskej výške cca 835 m n. m. do Boce. 
V pramennej oblasti tečie na krátkom úseku na území NAPANT-u, následne pokračuje po jeho hranici. Na dolnom toku preteká oblasťou horských lúk s početnými drevenými senníkmi.
Darwin (sopka)

Darwin, pomenovaný po britskom prírodovedcovi Charlesovi Darwinovi, je v súčasnosti neaktívny štítový vulkán nachádzajúci sa v severnej časti ostrova Isabela, ktorý patrí do súostrovia Galapágy. Sopka je ukončená kalderou s priemerom 5 km, ktorej dno je pokryté mladými lávovými prúdmi. Ďalšie mlado vyzerajúce lávové prúdy a dve tufové kopy sa nachádzajú na svahoch sopky. Na západnej a východnej strane siahajú prúdy až k pobrežiu. Erupcia Darwina nebola nikdy priamo pozorovaná, jej vek je odvodený na základe analýz spomínaných lávových prúdov.
Fišiarsky potok

Fišiarsky potok je krátky potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Boce, meria 1,4 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Tečie v Nízkych Tatrách, pramení v západnej časti podcelku Kráľovohoľské Tatry na západnom svahu Špíglového (1 280,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 080 m n. m., východne od obce Nižná Boca. 
Opis toku.
Najprv tečie severozápadným smerom a sprava priberá krátky prítok z južného svahu Oleškovej (1 166,6 m n. m.). Následne pokračuje východným smerom a severne od obce Nižná Boca sa v nadmorskej výške cca 768 m n. m. vlieva do Boce.
Chorupniansky potok

Chorupniansky potok je potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Malužinej, meria a je tokom V. rádu. Preteká východnou časťou NAPANT-u cez Chorupniansku dolinu.
Prameň.
Tečie v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, pramení na východo-juhovýchodnom svahu Fišiarky () v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Od prameňa najprv tečie smerom na juhojuhovýchod, následne na východo-severovýchod, sprava priberá občasný prítok z juhozápadného svahu Vrbovice () a pokračuje na sever. Ďalej priberá pravostranný prítok zo severného svahu Vrbovice, potom vytvára oblúk vypnutý na východ a tečie v blízkosti horárne Chorupné na ľavom brehu. Vzápätí priberá ľavostranný prítok zo Suchej doliny, následne z tej istej strany aj prítok z južného svahu Špíglového () a krátky prítok z východného svahu Špíglového. Napokon sa stáča na severovýchod a v strednej časti Malužinskej doliny, na katastrálnom území obce Malužiná a južne od horárne Predné, ústi v nadmorskej výške cca do Malužinej.
Osijecko-baranjská župa

Osijecko-baranjská župa () je jedna z oblastí Chorvátska vo Východnej Slavónsku. Jej správnym strediskom je Osijek.
Charakter župy.
Župa zaberá severnú časť Východného Slavónska, hraničí na severe s Maďarskom a na juhu zo štyrmi ďalšími chorvátskymi župami. Jej územie je nížinné, veľmi poľnohospodársky využívané; iba južným smerom sa mierne zdvíha a v jej východnej časti, pri brehu Dunaja, sú bažiny. Hlavnou a najvýznamnejšou riekou, okrem už spomenutého Dunaja je tu Dráva, ktorá tiež preteká hlavným mestom Osijekom. Ekonomicky je táto oblasť stále veľmi slabá, vzhľadom na to že sa stále ešte spamätáva z občianskej vojny v Juhoslávii a z na ňu nadväzujúcich konfliktov. Veľa domov je stále ešte zničených, pôsobí tu ale našťastie medzinárodná pomoc. Obyvatelia sú prevažne Chorváti, Srbi boli počas ozbrojených stretov presídlení. Názov župy pochádza z názvu hlavného mesta Osijek a historickej časti Uhorska, Baranyji.
Hodruša (prítok Malužinej)

Hodruša je potok v hornom Liptove, v južnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Malužinej, meria a je tokom V. rádu. Preteká územím NAPANT-u.
Prameň.
Tečie v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, pramení na západnom svahu Zadnej hole () v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv smerom na sever, esovito sa ohýba, sprava priberá prítok zo severného svahu Zadnej hole a prechodne tečie severozápadným smerom. Následne sa stáča na sever, preteká rovnomennou dolinou a v jej hornej časti postupne priberá niekoľko prítokov: najprv sprava spod Sedla pod Veľkým bokom (), potom zľava z juhovýchodného svahu Domárky () a tiež pravostranný z južného svahu Veľkého boku (). V strednej časti doliny pokračuje severozápadným smerom, sprava priberá prítok zo západného svahu Veľkého boku, zľava prítok zo severného svahu Domárky a na krátkom úseku tečie na sever. Potom preteká popri horárni Škarkétka na pravom brehu, pri ktorej priberá pravostranný prítok zo severoseverozápadného svahu Malého boku () a v dolnej časti doliny potom tečie západo-severozápadným smerom. Sprava následne priberá prítok z južného svahu Pukanca (), zľava dva krátke prítoky z lokality Široká, opäť sprava prítok z juhojuhozápadného svahu Doliniek () a napokon zľava ďalší krátky prítok z lokality Široká. Potom už pokračuje k ústiu západným smerom, tečie popri horárni Predné na ľavom brehu a neďaleko nej, juhovýchodne od obce Malužiná, ústi v nadmorskej výške cca do potoka Malužiná.
Požecko-slavónska župa

Požecko-slavónska župa () je jedna z chorvátskych žúp. Patrí k tým stredne veľkým, leží na východe krajiny, v Slavónsku a jej hlavným mestem je Požega.
Charakter župy.
Župa hraničí na juhu s Brodsko-posávskou župou, na severe s Osijecko-baranjskou župou, Viroviticko-podrávskou a Bjelovarsko-bilogorskou župou, na západe potom ešte zo Sisacko-moslavinskou župou. Jej územie je nížinné pri hraniciach s ostatnými župami a v strede hornaté; nachádza sa tu totiž chrbát Požeška, vystupujúci do nadmorskej výšky až 610 m. Vzhľadom na to tadiaľ neprebiehajú žiadné hlavné ťahy. Veľká časť územia župy je doposiaľ poničená po vojne v 90. rokoch 20. storočia.
Administratívne členenie Srbska

Administratívne členenie Srbska je takéto:
Regióny.
Srbsko sa na najvyššej úrovni delí na päť tzv. „štatistických regiónov“ a tie sú:
Autonómne kraje.
Ústava Srbska rozpoznáva dva "autonómne kraje" ("autonómne pokrajiny"; j.č. ):
Obvody.
Na nižšej úrovni sa Srbsko delí na obvody (alebo okresy; j.č. ):
Obce.
Obvody sa zas delia na obce (po srbsky j.č. "opština"). Srbské "obce" sa napriek svojmu názvu svojou veľkosťou, ako aj skutočnosťou, že zahŕňajú mestá a dediny, prakticky podobajú skôr slovenským okresom. Pozri obec (Srbsko).
Terminológia.
Na stránkach slovenského Úradu geodézie sa "pokrajina" oficiálne prekladá ako "kraj", ale na oficiálnych srbských stránkach v slovenčine (slovenčina je vo Vojvodine úradný jazyk) sa prekladá ako "pokrajina" a inak sa možno sa stretnúť aj s prekladom "oblasť" alebo (pod vplyvom anglickej tlače) "provincia". Autor "Srbochorvátsko-slovenského slovníka" Emil Horák navrhuje aj v „spisovnej“ slovenčine používať pre autonómne územia v Srbsku (Vojvodina a Kosovo) názov "pokrajina".
Na oficiálnych srbských stránkach v slovenčine sa srbské "okrug" prekladá ako "obvod", ale inak sa možno stretnúť aj s prekladom "okres" alebo zriedkavo "okruh" (o okruhoch sa naopak zvyčajne hovorí najmä v súvislosti s Ruskom).
Na oficiálnych srbských stránkach v slovenčine sa srbské "opština" prekladá ako "obec".
Prishtina

Prishtina môže byť:
Petrovec

Petrovec alebo v Srbsku aj Báčsky Petrovec môže byť:
Centrálne Srbsko

Centrálne Srbsko (po srbsky "Centralna Srbija" / "Централна Србија") je názov pre tú časť Srbska, ktorá nepatrí ani do Vojvodiny, ani do Kosova. V čase SFRJ sa územie označovalo ako Užšie Srbsko (po srbsky "Uža Srbija" / "Ужа Србија"). Najväčším mestom regiónu a jeho neoficiálnou metropolou je Belehrad, ďalšie veľké mestá sú Niš a Kragujevac.
Na rozdiel od Vojvodiny a Kosova nejde o administratívnu jednotku a nemá vlastné orgány. Územie priamo spravujú celosrbské orgány. Pojem "Centrálne Srbsko" je ale v praxi nevyhnutný ako "náprotivok" pojmov Vojvodina a Kosovo. 
Administrativne členenie.
Na území Centrálneho Srbska sa nachádza 17 obvodov (po srbsky "okruzi") a mesto Belehrad (považované aj za ďalší obvod):
Plav

Plav môže byť:
Walther P99

Walther P99 je poloautomatická pištoľ vyrábaná nemeckou firmou Carl Walther GmbH Sportwaffen. Zbraň bola vyvíjaná s dôrazom na požiadavky vojenských a policajných útvarov. Je úspešnou náhradou menej rozšírenej pištole Walther P88.
Opis.
Na rozdiel od obvyklých samonabíjacích pištolí P99 nepoužíva vonkajší kohútik, ale vnútorný úderník. Stav úderníku je viditeľný aj hmatateľný na zadnej strane zbrane.
Rám P99 je vyrobený z polyméru. Hlaveň a ostatné kovové časti sú chránené povrchovou úpravou.
Munícia.
P99 sa pôvodne vyrábala len pre 9 × 19 mm Parabellum, v roku 1997 sa objavila verzia používajúca .40 S&amp;W náboje.
Varianty.
Nová generácia P99 bola prezentovaná v roku 2004, v tejto dobe zároveň vzniklo viacero variantov:
Odkazy v kultúre.
P99 používa fiktívna postava James Bond, britský tajný agent, v novších filmoch série.
Pernik (mesto)

Pernik () je mesto v západnej časti Bulharska, administratívne stredisko oblasti Pernik. Leží na oboch stranách rieky Struma v doline Pernik medzi pohoriami Viskjar, Vitoša a Golo Bardo. Je to veľmi rušné priemyselné a banícke centrum, dôležitý železničný uzol.
Medzinárodná organizácia Frankofónie

Medzinárodná organizácie Frankofónie (, skratka OIF) alebo skrátene Frankofónia ("La Francophonie") je medzinárodná organizácia po francúzsky hovoriacich a „spriaznených“ štátov. Vznikla v roku 1970 v meste Niamey.
V roku 2020 organizácia zahŕňala 54 členských štátov (spravidla bývalé francúzske kolónie), 7 pridružených štátov a 27 pozorovateľských štátov (vrátane Slovenska). Predpokladom prijatia nie je stupeň používania francúzštiny, ale prevládajúca prítomnosť francúzskej kultúry a francúzskeho jazyka v identite členského štátu, ktorá zvyčajne vyplýva zo vzájomného pôsobenia Francúzska s ostatnými štátmi v dejinách.
20. marec je všeobecne celosvetovo uznávaný ako deň, Medzinárodný deň Frankofónie.
Pupok sveta

Pupok sveta alebo stred sveta bolo v staroveku rituálne, posvätné, "čestné miesto uprostred (sveta)". 
Vo všetkých príkladoch "Pupkov sveta" existuje dostatok dokladov, že išlo o miesta, ktoré sa držali vo všeobecnej úcte ako strediská geodézie, geometrie a geomantie. „Pupky sveta“ často mávali istú spojitosť s meteoritmi – kameňmi spadnutými z neba. Mnohé z týchto miest mali svoj „stredový kameň“ či kameň „slnečný“ alebo „základný“, ktorý niekedy sprevádzala povesť o tyči, či stĺpe zarazenom do zeme alebo o obelisku, ktorý sa tam vztýčil. Každé z nich sa navyše spodobovalo ako prvotný stred stvorenia, z ktorého povstáva všetko ostatné: „Svätý stvoril svet ako embryo. A ako embryo rastie od pupka von, tak boh začal tvoriť svet od jeho pupku a odtiaľ bol potom svet rozprestretý rôznymi smermi". 
Medzi najznámejšie "Pupky sveta" patrí Veľkonočný ostrov, ktorý sa nazýval „Oči hľadiace na nebo“, ale nazýval sa aj Te-Pito-O-Te-Henua, teda „Pupok sveta“, menom, ktoré mu podľa starovekých mýtov dal sám božský kráľ Hotu Matua. 
Ďalším známym "Pupkom sveta" je hlavné mesto Inkskej ríše Cusco ležiace vysoko v peruánskych Andách. V pôvodnom inkskom chráme Coricancha na mieste nazývanom "Qusqu Qara Rumi" - Obnažený pupočný kameň, kde podľa mýtov deti Slnka vtĺkli do zeme celý Virakočov prút.
Za "pupok sveta" sa považovala aj egyptská Gíza/On, ktorej vládol Usíre. 
Významný stred sveta je aj Umbilicus urbis (nazývaný aj omfalos) na Forum Romanum v Ríme. 
Snáď najznámejším príkladom je kamenný "omfalos" (mýtický stred sveta; okrúhly posvätný kameň; pupok sveta) z gréckych Delf, najpreslávenejšieho strediska geomantie v klasickom svete. V gréckej mytológii sa stotožňoval s kameňom, ktorý bol podstrčený obludnému bohu času Kronosovi, ktorý požieral svoje vlastné deti – namiesto malého Dia. Keď Zeus dospel, Kronosovi sa pomstil; „zvrhol ho z oblohy do najhlbších hlbín vesmíru“, najprv ho však prinútil onen kameň vydáviť: „Dopadol presne do stredu sveta, do svätyne v Delfách.“
Galatasaray SK

Galatasaray Spor Kulübü je turecký športový klub so sídlom v Istanbule. Preslávený je najmä pre jeho futbalové družstvo. Jeho zakladateľom bol Ali Sami Yen v roku 1905.
Galatasaray vyhral tureckú najvyššiu súťaž 16-krát, v roku 2000 získal Pohár UEFA a Superpohár UEFA.
V zatiaľ poslednej sezóne 2006-07 získal 3. miesto.
Vývoj kontinentov

Kontinenty nemali vždy tvar a polohu, v akej sú známe dnes. Prebiehajúce pohyby litosférických platní spôsobovali v dejinách Zeme ich zrážky, alebo naopak rozpad. Nasledujúci prehľad ukazuje časovú postupnosť histórie kontinentov od prekambria do súčasnosti. Časovou jednotkou je milión rokov (počínajúc od súčasnosti smerom do minulosti).
Gabrovo (mesto)

Gabrovo () je mesto v centrálnom Bulharsku rozložené pri severnom východe zo Šipčenského priesmyku, na severných svahoch Starej planiny, po oboch brehoch rieky Jantra.
Alcedo (sopka)

Alcedo je štítový vulkán nachádzajúci sa v centrálnej časti ostrova Isabela, patriaceho do ekvádorského súostrovia Galapágy. Sopka sa odlišuje od zvyšných piatich vulkanických centier na ostrove petrologickým a chemickým zložením svojich láv - na rozdiel od bazaltov, ktoré produkujú ostatné sopky, Alcedo, najmä v minulosti, eruptovala aj ryolity a ryolitové tufy (vrstvy ryolitovej tefry, pochádzajúce z pleistocénu). V súčasnosti sú svahy vulkánu z veľkej väčšiny porastené vegetáciou, no dno kaldery je pokryté mladými lávovými prúdmi a je tu silná hydrotermálna činnosť.
Zoznam športovcov

Toto je zoznam článkov, ktoré obsahujú zoznamy športovcov podľa druhu športu
Gabrovo

Gabrovo () môže byť:
Ellsworth Vines

Ellsworth Vines (* 28. september 1911, Los Angeles, Kalifornia, USA - † 17. marec 1994, La Quinta) bol americký tenista. Medzi jeho najväčšie úspechy v tenise patria víťazstvá na grandslamových turnajov U.S. Championships (1931, 1932) a Wimbledon (1932).
V roku 1962 bol zapísaný do Medzinárodnej tenisovej siene slávy.
Kariéra.
Do finále grandslamových turnajov sa dostal celkovo štyrikrát, trikrát víťazne (U.S. Championships 1931, 1932 a Wimbledon 1932), raz neúspešne (Wimbledon 1933). Svoj prvý zápas v profesionálnom tenise odohral v januári 1934, odvtedy bol až do roku 1938 na prvom alebo druhom mieste rebríčka. 
USA reprezentoval aj v Davisovom pohári, odohral celkovo 16 stretnutí, všetky v dvojhre (13 výhier, 3 prehry).
V máji 1940 odohral svoj posledný tenisový zápas na profesionálnej dráhe.
US Open 2007

US Open 2007 bola športová udalosť, ktorá sa konala od 27. augusta do 9. septembra 2007 na dvorcoch USTA Billie Jean King National Tennis Center vo Flushing Meadows, New York. Víťazom mužskej dvojhry sa po štvrtýkrát po sebe stal Roger Federer a stal sa iba druhým hráčom v histórii, ktorému sa to podarilo. Rekordných šesť víťazstiev po sebe Billa Tildena môže vyrovnať už o dva roky. Zároveň to bolo jeho dvanáste grandslamové víťazstvo. Víťazkou ženskej dvojhry sa po druhýkrát stala Justine Heninová. Bolo to jej siedme grandslamové víťazstvo.
Udalosti.
11. júla 2007 bolo oznámené, že celková cena pre víťaza mužskej a ženskej dvojhry sa zvyšuje o 200 000 $ na rekordných 1,4 milióna amerických dolárov. Je to síce menej ako dotácia Wimbledonu, ale viac ako dotácie ostatných dvoch turnajov.
Seniori.
Mužská dvojhra.
 Roger Federer vs. Novak Đoković 7-6 7-6 6-4
Ženská dvojhra.
 Justine Heninová vs. Svetlana Kuznecovová 6-1 6-3
Mužská štvorhra.
 Simon Aspelin / Julian Knowle vs. Lukáš Dlouhý / Pavel Vízner 7-5 6-4
Ženská štvorhra.
 Nathalie Dechyová / Dinara Safinová vs. Čan Jung-žan / Čuang Ťia-žung 6-4 6-2
Zmiešaná štvorhra.
 Max Mirnyj / Viktoria Azarenková vs. Leander Paes / Meghann Shaughnessyová 6-4 7-6
Juniori.
Chlapčenská dvojhra.
 Ričardas Berankis vs. Jerzy Janowicz 6-3 6-4
Dievčenská dvojhra.
 Kristína Kučová vs. Urszula Radwańská 6-3 1-6 7-6(4)
Chlapčenská štvorhra.
 Jonathan Eysseric / Jerome Inzerillo vs. Grigor Dimitrov / Vasek Pospisil 6-2 6-4
Dievčenská štvorhra.
 Ksenia Milevská / Urszula Radwańská vs. Oksana Kalašnikovová / Ksenia Lykinová 6-1 6-2
Omfalos (staroveké Grécko)

Omfalos (po grécky "pupok") je kamenný artefakt antického (pôvodne starogréckeho) sveta označujúci stred sveta (pupok sveta).
Podľa starovekých Grékov Zeus zoslal dvoch orlov, aby leteli cez celý svet a stretli sa v jeho strede. Omfalos, kameň ktorý určoval takýto bod, bol vztýčený v niekoľkých oblastiach v okolí Stredozemného mora; najznámejší z nich v Delfskej veštiarni.
Sierra Negra (sopka)

Sierra Negra je rozľahlý štítový vulkán nachádzajúci sa na južnej strane ostrova Isabela patriaceho do ekvádorského súostrovia Galapágy. Sopka má klasickú stavbu štítového vulkánu, jej svahy sa zdvíhajú pod miernym úklonom (do 5 °, na pobreží len do 2 °). Vrchol je ukončený kalderou s rozmermi 7 × 10,5 km, čo je najväčšia kaldera v súostroví. Sierra Negra je jedna z najaktívnejších sopiek v Galapágoch, len od začiatku 20. storočia eruptovala osemkrát, naposledy v roku 2005. V oblasti západnej steny kaldery sa nachádza aj väčšie fumarolické pole - "Volcán de Azufre".
BA-CA Tennis Trophy

BA-CA TennisTrophy je tenisový turnaj mužov, ktorý sa koná vo Viedni v Rakúsku. Turnaj je zaradený do International Series Gold a patrí do ATP Tour. Toto podujatie sa začalo hrať od roku 1974 na tvrdom povrchu vo viedenskej hale "Wiener Stadthalle".
Finále.
Štvorhra.
"** Set sa hral len na 5 gemov"
Mak vlčí

Mak vlčí alebo zriedkavo mak divý (iné názvy pozri nižšie; ) je jedovatá liečivá rastlina z čeľade makovité ("Papaveraceae").
Ľudové názvy.
Ľudové (často zároveň staršie) názvy tejto rastliny sú: vlčí mak, vlčací mak, divý mak, planý mak, poľný mak, slepý mak, psí mak, červený mak, bubovec, červánky, karafiát, kohútiky, kokrhel, mačinec, ohníček, panáček, panenka, paničky, pleskanec, prchlík, pukovec, tulipánky, vlčí kvet.
Výskyt.
Je to kozmopolitný druh, ktorý sa vyskytuje takmer na celom svete. Pochádza pravdepodobne z Ázijského východného Stredomoria a z priľahlej časti Blízkeho východu. V strednej Európe je archeofyt, ktorý bol zavlečený s obilným osivom už v priebehu neolitu. Vlčí mak zdomácnel takmer na celom svete ako kozmopolitný burinný druh. Rastie na násypoch, rumoviskách a ako burina na poliach a v záhradách.
Charakteristika.
Mak vlčí je jednoročná, 20 až 80 cm vysoká rastlina, s priamou, málo rozkonárenou stonkou, so striedavými, perovite dielnymi listami. Z pazúch listov vyrastajú dlhé kvetné stopky. Kvetné puky sú previsnuté, kryté dvoma štetinatými kališnými lístkami. Rozkvitnutý, sýtočervený kvet má štyri široké, prekrývajúce sa korunné lupienky s čiernou škvrnou na báze. Plod je tobolka (makovica). Celá rastlina je pokrytá chĺpkami a prestúpená mliečnicami.
Ďalšie divorastúce druhy maku, ako mak poľný ("Papaver argemone" L.), mak pochybný ("Papaver dubium" L.) a mak hybridný ("Papaver hybridum" L.), sú na liečebné účely bezcenné.
Avellaneda (department, Santiago del Estero)

Department Avellaneda leží v provincii Santiago del Estero na severozápade Argentíny a je jeden z 27 departmentov provincie.
Na severe hraničí s departmentmi Sarmiento a San Martín, na východe s departmentom General Taboada, na juhu s departmentom Aguirre a na západe s departmentmi Salavina a Atamisqui.
Hlavné mesto departmentu Avellaneda je Herrera. Leží 160 km od hlavného mesta provincie Santiago del Estero na Ruta Nacional 34.
Ekonomika.
Základ ekonomiky tvorí dobytkárstvo s chovom hovädzieho dobytka, ovcí, svíň a kôz. Poľnohospodárstvo produkuje bavlnu, kukuricu, pšenicu, cibuľu, tekvice, melóny a sladké zemiaky (bataty).
Herrera

Herrera môže byť:
Rozbočovač

Rozbočovač (po angl. "hub") môže byť:
MAU

MAU môže byť:
Media Access Unit

Media Access Unit ("MAU") alebo Multistation Access Unit ("MSAU") alebo rozbočovač () v sieťach Token Ring je zariadenie umožňujúce zapojenie staníc do fyzickej topológie typu hviezda, pričom logická topológia je kruh. Funkcia zariadenia je opakovač. Podľa napájania sa rozlišujú aktívne (s vlastným napájaním) a pasívne (napájané zo sieťových spojení). V prípade poruchy stanice je MAU schopný skratovať jej spojenie, aby nebola narušená funkčnosť kruhu.
Cerro Azul (Galapágy)

Cerro Azul je aktívna štítová sopka, nachádzajúca sa na juhozápadnom okraji ostrova Isabela. S výškou 1 640 m je to druhý najvyšší sopečný útvar ostrova. Vrchol je tvorený kalderou s rozmermi 4 × 5 km a hĺbkou 650 m. Jej dno je z väčšej časti pokryté mladými lávovými prúdmi. Lávové prúdy a troskové kužele taktiež pokrývajú svahy vulkánu. Napriek tomu, že prvé záznamy o erupciách pochádzajú len od roku 1932, odvtedy eruptovala približne desaťkrát, čo ju radí k najaktívnejším sopkám súostrovia.
Prímorsko-gorskokotarská župa

Prímorsko-gorskokotarská župa () je jedna z chorvátskych žúp. Nachádza sa na severozápadnom území štátu, sčasti v užšom Chorvátsku a sčasti v Istrii.
Charakter župy.
Župa hraničí na západe s Istrijskou župou, na severe so Slovinskom a na východe s Karloveckou a Licko-senjskou župou. Patrí k nej Kvarnerský záliv a ostrovy Krk, Cres, Lošinj a Rab. Vnútrozemie jej územia sa nachádza vo vyšších nadmorských výškach, pri pobreží potom prudko klesá. Významnými hrebeňmi sú Veľká Kapela a Ćićarija pri hranici s Istrijskou župou. Pobrežie mora aj ostrovy sú husto osídlené, na rozdiel od vnútrozemia; hlavné mesto Rijeka je jedno z najväčších v Chorvátsku a zároveň aj dôležitá križovatka cestnej, železničnej a námornej dopravy. Je spojená diaľnicou aj železnicou s hlavným mestom Záhrebom, trajektmi potom s všetkými veľkými mestami na pobreží Jadranského mora.
Most (prvok počítačovej siete)

Most (z ) je aktívny prvok počítačovej siete, ktorý spája viacero segmentov, čo sa označuje ako bridging. Správanie mostu opisuje štandard IEEE 802.1D, viacportový most sa bežne označuje ako prepínač (). Pracuje na Linkovej vrstve OSI modelu.
Správanie je podobné ako pri opakovači (), resp. rozbočovači (); rozdiel je v tom, že rámec sa odosiela iba do siete, v ktorej sa nachádza cieľové zariadenie.
Sisacko-moslavinská župa

Sisacko-moslavinská župa () je župa v strednom Chorvátsku, pri hraniciach s Bosnou a Hercegovinou. Jej hlavné mesto je, ako už z názvu vyplýva, Sisak.
Charakter župy.
Sisacko-moslavinská župa hraničí na juhu s Bosnou a Hercegovinou, jej entitami Federáciou BiH a Republikou srbskou. Na východe hraničí z Požecko-slavónskou župou, Bjelovarsko-bilogorskou a Brodsko-posávskou. Na západe zdieľa hranicu zase zo Záhrebskou a Karloveckou župou. Jej územie je na juhu, pri hraniciach s Bosnou a Hercegovinou hornaté, smerom na sever a východ klesá. Dôležitými riekami tu sú Sáva a Kupa, Kupa sa do Sávy vlieva pri hlavnom meste Sisak. Župou prechádzajú dôležité železničné trate, spájajúce Chorvátsko s Bosnou a Hercegovinou a Slavónskom. V hlavnom meste sa nachádzajú najväčšie metalurgické závody v krajine, v nížinách okolo riek sa dobre darí poľnohospodárstvu.
Zoznam vodných tokov v povodí Váhu

Zoznam vodných tokov v povodí Váhu obsahuje abecedný zoznam všetkých pomenovaných vodných tokov v povodí Váhu na území Slovenska. V tomto zozname nie sú zahrnuté vodné toky v čiastkových povodiach Váhu - povodie Turca, povodie Oravy, povodie Kysuce, povodie Nitry a povodie Malého Dunaja, tie sú usporiadané v samostatných zoznamoch. V tomto zozname sa nenachádzajú ani tie pomenované vodné toky, ktoré nepretekajú územím Slovenska - prítoky horného toku potoka Lysky, horného a stredného toku Vláry a prítoky horných tokov Drietomice, Bošáčky, Klanečnice - tečúce na území Česka. Hrubým písmom sú odlíšené rieky.
A B C Č D Ď E F G H 
CH I J K L Ľ M N O
P R S Š T Ť U V Z Ž
Rakytovský potok

Rakytovský potok môže byť:
Víťaz

Víťaz môže byť:
BearShare

BearShare je peer-to-peer aplikácia na zdieľanie súborov, pôvodne vytvorená firmou Free Peers, Inc. pre Microsoft Windows a momentálne predané firme MusicLab, LLC.
Software je momentálne úplne zdarma. Aplikácia ponúka viac ako 15 miliónov piesní a videí zdarma a legálne.
Podpora iPodu a mp3 prehrávačov.
Cheprer

Cheprer (; iné názvy: Cheprej , Chepre, Cheper, Chep[e]ra, Chepri) je jeden zo slnečných bohov starovekého Egypta, stotožňovaný s chrobákom lajniakom (skarabeom, ). Egypťania verili, že podobne ako egyptský chrobák skarabeus si valí guľôčku trusu, Cheprer valí pred sebou slnko po oblohe. Cheprer začal byť neskôr považovaný za vtelenie samotného slnka, a teda za solárne božstvo. Na vysvetlenie, prečo sa slnko v noci stráca, bolo dodané, že Cheprer valí slnko aj podsvetím.
Pretože skarabeus kladie vajíčka do mŕtvych tiel iných živočíchov vrátane vlastného druhu a do hnoja, z ktorého larvy vyliezajú po vyliahnutí, Egypťania verili, že skarabeus sa rodí z mŕtvej hmoty. Z tohoto dôvodu spájali Cheprera tiež so znovuzrodením a obnovou. Egyptské slovo cheper znamená doslova „vzniknúť“. Po tom, ako boh Re zatienil iné solárne božstvá, sa stal z Cheprera iba jeden z aspektov boha Re, a to konkrétne slnka pri jeho východe, t. j. slnka, ktoré vzniká.
Po splynutí Rea s Atumom bol Cheprer stotožnený s mladou formou Atuma – Nefertemom. To viedlo k tomu, že v ogdoadickej teogónii vznikol po vzájomnej interakcii živlov Ogdoady najprv Cheprer, ktorý sa vynoril z kvetu modrého lekna, aby sa premenil na Nefertuma a ten vyrástol na dospelého Atemrea, ktorý dal zo svojho semena vzniknúť heliopoliskému Devätoru.
Božstvo bolo zobrazované ako chrobák skarabeus, hoci v niektorých zriedkavých prípadoch býva zobrazované aj ako muž s hlavou v tvare chrobáka skarabea. Objavuje sa v solárnej bárke podopieranej Nun alebo v najtypickejšej pozícii – tlačiace pred sebou slnko, po oblohe za dňa a bezpečne podsvetím v noci. Skarabeus sa stal najbežnejším amuletom boha Cheprera.
Cheprer, ako jedna z foriem boha Rea, prevládal hlavne v pohrebných textoch Novej ríše. V dobe Ramessovcov sa Re objavuje na maľbách v kráľovských hrobkách z Údolia kráľov, pričom Cheprer je ranné slnko a Atum zapadajúce slnko.
Biely breh

Biely breh je potok v dolnom Liptove, v severnej časti okresu Ružomberok. Je to ľavostranný prítok Likavky, meria 3,6 km a je tokom IV. rádu. V pramennej oblasti tečie územím NPR Choč.
Prameň.
Pramení v Chočských vrchoch, v podcelku Choč, pod sedlom Spuštiak (1 095 m n. m.) na západojuhozápadnom svahu Kopy (1 216,6 m n. m.), v nadmorskej výške približne 990 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu západojuhozápadným smerom, potom pokračuje na krátkom úseku na severozápad a v lokalite Volová priberá sprava prítok z južného svahu Zadného Choča (1 287,9 m n. m.). Ďalej sa stáča na západojuhozápad a preteká okrajom lokality Pod Sokolom s výraznými bralnatými stenami na pravom brehu. Následne vytvára oblúk ohnutý na severozápad a pokračuje juhozápadným smerom, pričom sprava priberá Choču a zľava najprv prítok z lokality Brnová a potom prítok zo severovýchodného svahu Loviska (808,0 m n. m.). Napokon už tečie k ústiu juhojuhozápadným smerom a severoseverozápadne od obce Likavka ústi v nadmorskej výške cca 539 m n. m. do potoka Likavka.
Most (rozlišovacia stránka)

Most môže byť:
MOST môže byť:
Choča (potok)

Choča je krátky potok v dolnom Liptove, v severnej časti okresu Ružomberok. Je to pravostranný prítok Bieleho brehu, meria 1,5 km a je tokom V. rádu.
Prameň.
Pramení v Chočských vrchoch, v podcelku Choč, na juhojuhozápadnom svahu Sokola (1 134,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 700 m n. m. 
Opis toku.
Tečie výhradne severojužným smerom, na hornom toku priberá občasný ľavostranný prítok z východného svahu Sokola. Na dolnom toku preteká lokalitou Kozie chrbty a severne od obce Likavka sa v nadmorskej výške cca 565 m n. m. vlieva do potoka Likavka.
Splitsko-dalmatínska župa

Splitsko-dalmatínska župa alebo Splitsko-dalmátska župa () je župa v chorvátskej Dalmácii, v južnom cípe krajiny. Jej hlavným mestom je Split.
Charakter župy.
Župa hraničí na severe s Šibenicko-kninskou župou, na východe s Bosnou a Hercegovinou a na juhu s Dubrovnícko-neretvianskou župou. Územie Splitsko-dalmatínskej župy je hornaté, prímorské, s mnohými ostrovmi (Brač, Hvar, Vis). Nepreteká tadiaľ žiadna väčšia rieka. Najdôležitejšia pre celú oblasť je turistika, veľa ľudí z celej Európy jazdí do miestnych kultúrne bohatých miest aj krajiny - vďaka vápencovej krajine sú tu pozoruhodné krasové útvary. Veľmi lákavé je aj more; počas posledných desaťročí sa z malých rybárskych dediniek stali prímorské letoviská (napr. Makarská riviéra). Obyvatelia sú Chorváti, žije ich tu 463 000 na ploche o rozlohe 4 534 km².
Šibenicko-kninská župa

Šibenicko-kninská župa () je jedna z chorvátskych žúp o rozlohe 2 984 km². Jej župným mestom je Šibenik.
Charakter župy.
Župa leží v strednej Dalmácii v južnej časti chorvátskeho územia. Jej župným mestom je Šibenik. Územie župy je hornaté na východe, na západe klesá k moru – kopce sú tam nižšie a krajina je rovinatejšia. Patrí k nej aj 242 chorvátskych ostrovov v Jadranskom mori, v horách sú zase národné parky. Najväčšou riekou, ktorá rozdeľuje oblasť na dve polovice je Krka (preteká obidvomi veľkými mestami Šibenik a Knin). Obyvatelia sú prevažne Chorváti, existovala tu ale až do 90. rokoch minulého storočia veľká srbská menšina (dnes zredukovaná na 10 % obyvateľov oblasti), ktorá sa aktívne zúčastňovala dlhotrvajúcej občianskej vojny.
Varaždínska župa (Chorvátsko)

Varaždínska župa () je župa na severe územia Chorvátska. Patrí k menším župám v krajine, jej hlavným mestom je Varaždin.
Charakter župy.
Na západe hraničí Varaždínska župa zo Slovinskom, na severe s Medzimurskou župou, na východe s Koprivnicko-križevatskou župou a na juhu potom zo Záhrebskou a Krapinsko-zagorskou. Na juhu je jej územie mierne kopcovité, na severe a pri hlavnom meste Varaždín je nížina, ktorou preteká rieka Sáva. Je to poľnohospodársky kraj, existujú tu ale aj nábytkárske aj textilné závody. Hlavnou cestnou tepnou je diaľnica, ktorá spája hlavné mesto krajiny Záhreb s Maďarskom.
Viroviticko-podrávska župa

Viroviticko-podrávska župa () je jedna z chorvátskych žúp. Leží v severnej časti Slavónie, pri hraniciach s Maďarskom. Jej hlavným mestom je Virovitica.
Charakter župy.
Župa hraničí na severe s Maďarskom, na juhu potom zo župami Koprivnicko-križevatskou, Bjelovarsko-bilogorskou, Požecko-slavónskou a s Osijecko-baranjskou. Jej územie je na juhu mierne zvlnené pohoriami Bilo Gora a Papuk, na severe je nížina a rieka Dráva, ktorá je prirodzenou severnou hranicou celej oblasti. Po vojne v 90. rokoch minulého storočia tu zostali ešte početné škody, pomáhajú tu aj medzinárodné organizácie. Obyvatelia sú Chorváti, žijú tu ale aj Srbi. Napriek tomu, že sa ich počet po vojne znížil, stále tvoria 7 % obyvateľstva župy.
Vukovarsko-sriemska župa

Vukovarsko-sriemska župa () je jedna z chorvátskych žúp. Leží v najvýchodnejšom cípe krajiny, na rozhraní medzi Slavónskom a Sriemom. Jej hlavným mestom je Vukovar.
Charakter župy.
Župa hraničí zo Srbskom na východe, s entitou Republika srbská v Bosne a Hercegovine, a v Chorvátsku s Osijecko-Baranjskou župou a s Brodsko-posávska župa. Jej územie patrí k tým stredne veľkým, je celé nížinaté a tak vhodné pre poľnohospodárstvo. Jej južné a východné hranice sú prirodzené; tvoria ich rieky Dunaj a Sáva, západná hranica je umelá. Hlavný význam pre Chorvátsko má táto oblasť hlavne v tom, že tadiaľ vedú dôležité cestné aj železničné spoje s Belehradom. Do roku 1998 bolo územie župy pod správou jednotiek OSN, ktoré tu mali dodržiavať mier medzi Srbmi a Chorvátmi. Dnes všetky obce a mestá sú ale stále ešte poškodené z čias vojny.
Ilektrikoi Sidirodromoi Athinon - Pireos

Ilektrikoi Sidirodromoi Athinon - Pireos (po grécky Ηλεκτρικοί Σιδηρόδρομοι Αθηνών - Πειραιώς; doslova Elektrické železnice Atény - Pireus) alebo skrátene I.S.A.P (po grécky Η.Σ.Α.Π.) je nadzemný systém verejnej dopravy v Aténach v Grécku. 
Linka č. 1 aténskeho metra bola uvedená do používania 27. februára 1869 ako parný vlak spájajúci Atény a Pireus a bol riadený podnikom Železnice Atény-Pireus SA. Linka bola elektrifikovaná v roku 1904 a riadená firmou premenovanou na Elektrické železnice Atény-Pireus (I.S.A.P.) v roku 1976. Dnes linka č. 1 siaha až do štvrti Kifissia a je známa aj ako "zelená linka" a "elektrická železnica".
Zadarská župa

Zadarská župa () je jedna z chorvátskych žúp. Leží na juhu krajiny, na rozhraní Dalmácie a vlastného Chorvátska. Jej hlavným mestom je Zadar.
Charakter župy.
Zadarská župa je prímorské územie, na východe hraničí s Bosnou a Hercegovinou, na juhu zo Šibenicko-kninskou župou a na severe s Licko-senjskou župou. Jej územie je väčšinou hornaté, patria k nemu početné ostrovy (Dugi otok, z časti aj Pag). Veľký význam tu má turistika; a to aj vo vnútrozemí, kde sa nachádza veľa národných parkov (Velebit, Telaščica, Paklenica a samozrejme aj známe Plitvické jazerá). Obyvatelia sú Chorváti, vďaka niekdajšej príslušnosti Zadaru k Benátskej republike a neskôr k Talianska tu malá časť obyvateľov stále hovorí ešte po taliansky. Do občianskej vojny v Juhoslávii žili vo vnútrozemí vo väčšom počte aj Srbi, veľká časť z nich ale odišla. Z dopravného hľadiska sú tu veľmi významné ťahy, spájajúce Záhreb zo Splitom (diaľnica a železnica). Hlavné mesto Zadar sa nachádza mimo tejto komunikácie, má ale dobrý prístup k lodnej doprave.
František Adam Míča

František Adam Jan de Paula Ritter von Míča, (Mitza, Mitscha alebo Mischa), (* 11. január 1746, Jaroměřice nad Rokytnou - 19. marec 1811, Viedeň, Rakúsko) bol český hudobný skladateľ a cisársky štátny úradník.
Životopis.
Pochádzal z muzikantského rodu Míčov. Jeho strýkom bol iný významný český hudobník František Václav Míča. Ďalší členovia rodu pôsobili ako výkonní umelci v mnohých dvorných kapelách.
Františkovho otca Karla vymenovali za cisárskeho dverníka vo Viedni, takže František opustil Jaroměřice už v detstve. Vo Viedni vyštudoval právo (1787) a stal sa úradníkom českej dvorskej kancelárie a sekretárom miestodržiteľstva v Štajerskom Hradci (Graz). Postupne slúžil ako cisársky a kráľovský úradník v Brucku nad Murou, Krakove, Sandomierzi, Kielciach, Ľvove a Bukovine. Kariéru dovŕšil ako zemský prezident vo Ľvove. Po vpáde poľských vojsk bol uväznený v Lubline. S podlomeným zdravím odišiel v roku 1788 do výslužby. 
Zomrel 19. marca 1811 vo Viedni.
Dielo.
František Adam Míča sa zaoberal hudbou skôr amatérsky, napriek tomu si ho všimol Wolfgang Amadeus Mozart, ktorý ho vysoko ocenil. Jeho početné symfónie a komorné skladby sa vyznačujú radostným optimizmom v mozartovskom duchu.
Sierra Negra

Sierra Negra môže byť:
Cheper

Cheper môže byť:
AFK

AFK môže byť:
Lol

Lol môže byť:
Lol alebo LOL alebo lol:
LoL alebo Lol môže byť:
LOL môže byť:
Omfalos

Omfalos (gr. pupok) môže byť:
Pinta

Pinta môže byť:
František Václav Míča

František Václav Míča (Mitza, Mitscha), (* 5. september 1694, Třebíč - † 15. február 1744, Jaroměřice nad Rokytnou) bol český hudobný skladateľ a kapelník.
Životopis.
Prvé hudobné vzdelanie získal u svojho otca Mikuláša Ondřeja Míču, organistu v Jaroměřiciach. Stal sa komorníkom grófa Jana Adama Questenberka, s ktorým odcestoval do Viedne. Účinkoval v jeho grófskej kapele a ďalej si doplňoval hudobné vzdelanie. V roku 1723 sa vrátil do Jaroměřic, kde pôsobil ako organizátor zámockých operných predstavení, a zároveň aj ako kapelník a tenorista.
V tom istom roku sa oženil s Terezou, dcérou hajtmana panstva Jana Josefa Stampu. Po jej smrti v roku 1739 sa znovu oženil s Veronikou Noglovou.
Zomrel v Jaroměřiciach 15. februára 1744.
Tvorba.
Bol veľmi plodným skladateľom príležitostnej hudby aj keď o mnohých jeho dielach sú len kusé správy a mnoho partitúr sa stratilo. V opernej a kantátovej tvorbe nadväzoval na hudbu talianskych barokových majstrov. Jeho vzormi boli skladatelia ako Giovanni Batista Bassani, Giaccomo Carissimi či Antonio Caldara. Opera „O původu Jaroměřic “ sa považuje za prvú pôvodnú českú operu. Vie sa, že skomponoval celý rad opier, dokonca na české texty, tie sa však nezachovali alebo neboli v doteraz nedostatočne preskúmaných zámockých archívoch objavené.
Podstatne progresívnejšie prvky uplatňoval v symfonickej hudbe. Ešte pred vystúpením mannheimskej školy prispel k rozvoju sonátovej formy. K jeho najznámejším skladbám tohto druhu patrí dodnes často uvádzaná Simfonia in Re.
Táto symfónia sa našla až v roku 1939 s autorom uvedeným ako Mitscha. Vyšla v roku 1946 a vydavateľ ju označil ako dielo F. V. Míču. V poslednom čase sa toto autorstvo spochybňuje, pretože prvá veta je formálne oveľa pokročilejšia než by zodpovedalo dobe, kedy údajne vznikla. Ako pravdepodobnejšie sa skôr javí, že symfóniu skomponoval o niekoľko desiatok rokov neskôr synovec Františka Václava, František Adam Míča.
Cerro Azul

Cerro Azul (šp. doslova "modrý vrch") môže byť:
Frankofónia

Frankofónia môže byť:
Pinta (ostrov)

Pinta je ostrov vulkanického pôvodu, nachádzajúci sa v ekvádorskom súostroví Galapágy. Je to najsevernejšie položený ostrov, zaberá plochu 60 km2 a najvyšší bod má 780 m.
Ostrov je v podstate celý tvorený štítovým vulkánom, na jeho svahoch sa nachádzajú aj početné troskové kužele a lávové prúdy. Nezvetrané lávové prúdy na juhovýchodných a západných svahoch sopky sú dobrým predpokladom, že sopka bola aktívna ešte v nedávnej minulosti.
Marchena

Marchena môže byť:
Marchena (ostrov)

Marchena je ostrov, nachádzajúci sa v severnej časti súostrovia Galapágy. Jeho plocha je 130 km2 a najvyšší bod meria 343 m. Meno ostrova pochádza od španielskeho mnícha Antonia de Marchenu.
V podstate celý ostrov je jeden sopečný útvar. Tak, ako aj ostatné ostrovy Galapág, jeho forma je štítový vulkán, ukončený kalderou s rozmermi 6 × 7 km. Steny kaldery sú značne rozrušené početnými troskovými kužeľmi, ako aj lávovými prúdmi a jej dno taktiež vypĺňajú lávové prúdy. Jediná zaznamenaná erupcia sa odohrala v roku 1991.