burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Bôbovité

Bôbovité (; staršie: vikovité - , motýľokveté alebo veľmi zastarano "motýľovité" - ; menej formálne: leguminózy - ) je veľká čeľaď dvojklíčnolistových rastlín z podtriedy ružové ("Rosidae"). Patrí medzi najvýznamnejšie poľnohospodárske čeľade (pozri strukovina).
Medzi bôbovité patria suchozemské kvitnúce rastliny, ktorých plodom je struk pukajúci po dozretí na dve chlopne. Struk vznikol zrastením jedného plodolistu.
Čeľaď zahŕňa okolo 750 rodov, medzi ktoré patria napríklad hrach ("Pisum"), fazuľa ("Phaseolus"), ďatelina ("Trifolium"), lucerna ("Medicago"), hrachor ("Lathyrus"), lupina ("Lupinus") či vika ("Vicia"). Mnohé rody sú z poľnohospodárskeho hľadiska veľmi významné ako potravina, krmovina, či prostriedok na zvyšovanie úrodnosti pôdy. Niektoré sa pestujú aj ako okrasné rastliny. Veľa hospodársky významných bôbovitých rastlín patrí medzi strukoviny.
Opis.
Koreňová sústava bôbovitých často siaha do veľkých hĺbok. Na povrchu koreňov žijú symbiotické nitrifikačné baktérie, čiže baktérie schopné viazať vzdušný dusík. Vďaka tomu dokážu bôbovité rastliny obohacovať pôdu na ktorej rastú o dusík a preto sa niekedy pestujú ako tzv. "zelené hnojivo".
Stonka je niekedy (rody "Robinia"," Astragalus" a iné) drevnatá, inokedy (rody "Lotus", "Trifolium" a ďalšie) dužinatá. Listy môžu byť jednoduché alebo zložené (perovito či dlaňovito). Väčšinou majú palístky, ktoré sa u agáta premenili na tŕne. Iné rody sú charakteristické úponkami.
Kvety sú obojpohlavné a majú sklony k dvojstrannej symetrii. Kalištných a korunných lupienkov je po 5, čomu zodpovedá aj zápis v kvetnom vzorci K(5) C(5). Kalištné lístky sú zrastené a korunné lupienky voľné, len dva dolné čiastočne zrastené. Zrasteným lupienkom sa hovorí člnok a v jeho vnútri sú ukryté tyčinky (v počte 10) a piestik. Kvety väčšinou vytvárajú súkvetia, napríklad hlávky, strapce alebo klasy. Opeľovanie zabezpečuje predovšetkým hmyz.
Systém.
Čeľaď zahŕňa tri podčeľade, "Caesalpinioideae", "Faboideae" a "Mimosoideae". 
Zoznam všetkých recentných rodov je na stránke Zoznam rodov čeľade bôbovité.
Lotus

Lotus môže byť
Alavere

Alavere môže byť:
Zoznam rodov čeľade bôbovité

Tu je neúplny zoznam recentných rodov čeľade bôbovité ("Fabaceae"):
SS 433

SS 433 alebo V1343 Aquilae je tesná dvojhviezda v súhvezdí Orol. Skladá sa z masívnej normálnej plazmovej hviezdy s hmotnosťou 10 sĺnk a čiernej diery s hmotnosťou 5 sĺnk. 
Výtrysky z jej akréčneho disku dosahujú štvrtinu rýchlosti svetla a v röntgenovom spektre dosahujú dĺžku 90 svetelných rokov na obe strany. Žeravý akréčny disk okolo čiernej diery je neustále dopĺňaný z normálnej hviezdy a je zdrojom väčšiny svetla. Takisto je intenzívnym zdrojom rádiového a gama-žiarenia. Nachádza sa v strede rozsiahlych zvyškov supernovy označených ako W 50. Obe zložky tvoria zákrytovú dvojhviezdu. Perióda obehu je 13 dní a tento dvojhviezdny systém sa od nás nachádza 15 000 ly ďaleko. 
Pretože sa v spektre dvojhviezdy vyskytujú intenzívne vodíkové emisné čiary, bola dvojhviezda zaradená do Stephensonovho-Sanduleakovho (SS) katalógu hviezd s emisnými čiarami publikovaného v roku 1977.
Keila (rozlišovacia stránka)

Keila môže byť:
Alavere (Anija)

Alavere je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V obci sa nachádza zámok postavený v roku 1620. V roku 1905 však počas povstania vyhorel. Zámok bol neskôr zrekonštruovaný.
1. januára 2009 tu žilo 367 ľudí, z toho 181 mužov a 186 žien.
Poloha.
Alavere leží asi 11 km od mesta Kehra a 36 km od hlavného mesta Tallinn. Asi 11 km od dediny sa nachádzajú jazerá Kaksikjärv, Rõõsa järv, Kootsjärv a Mustijärv. Alavere susedí s dedinami Uuearu (2 km), Rooküla (3 km), Rasivere (3,9 km), Pikva (4 km), Lükati (4,3 km) a Nõmbra (4,9 km), ktorá patrí do obce Kose.
Arava (Estónsko)

Arava je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine žilo 1. januára 40 obyvateľov, z toho 21 mužov a 19 žien.
Poloha.
Arava leží asi 8,5 km od mesta Kehra a 38 km od hlavného mesta Tallinn. Arava susedí s dedinami Pikva (2,4 km), Kaunissaare (3,5 km), Uuearu (3,6 km), Rooküla (4,9 km), Alavere (5,2 km), Lehtmetsa (5,9 km).
Härmakosu

Härmakosu je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine 1. januára žilo 68 ľudí, z toho 35 mužov a 33 žien.
Poloha.
Härmakosu leží asi 11,5 km od mesta Kehra a 39 km od hlavného mesta Tallinn. Asi 10 km v okolí dediny sa nachádzajú jazerá Mähuste Järv, Kivijärv, Kahala Järv, Koitjärv, Rummu Järv a asi 3,5 km od dediny sa nachádza priehrada Soodla Veehoidla. Härmakosu susedí s dedinami Kosu (1,1 km), Raudoja (1,2 km), Kõrve Kaks (1,7 km), Kõrve Üks (2,7 km), Kõrveveski (4,9 km), Vikipalu (5,7 km).
Kaunissaare

Kaunissaare je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine žilo 1. januára 2009 93 ľudí, z toho 50 mužov a 43 žien.
Poloha.
Kaunissaare leží asi 5 km od mesta Kehra a 35 km od hlavného mesta Tallinn. Kaunissaare susedí s dedinami Pikva (2,7 km), Lehtmetsa (2,7 km), Arava (3,5 km), Ojaküla (4,4 km), Rooküla (4,6 km), Känkari (4,7 km).
Kehra

Kehra môže byť:
Lepsius XXIV

Lepsius XXIV alebo Pyramída Lepsius XXIV je ruina menšej pyramídy pri dedine Abúsír v Egypte, ktorá stojí v blízkosti Pyramídy Chentkaus II.
Majiteľ pyramídy ostáva dodnes neznámy. Výskyt mena Ptahšepses, vezíra faraóna Niuserreho (okolo 2416 – 2388), na niektorých miestach stavby ju zaraďujú do obdobia panovania tohto faraóna. Vezír pravdepodobne dohliadal na práce na pyramíde. Fragmenty nájdené na mieste naznačujú, že ide o majiteľku a dispozícia zádušného chrámu zase napovedá, že to bola kráľovná. Je možné, že bola Niuserreho manželkou, alebo manželkou jeho staršieho brata Raneferefa. V súčasnosti je pyramída zdevastovaná. Má otvorenú subštruktúru, čo aspoň umožňuje získať informácie o spôsobe výstavby. Odhalená subštruktúra pozostáva zo zostupnej chodby a priestoru pohrebnej komory, ktorá je približne v strede základne. V jej rozvalinách sa našli fragmenty sarkofágu z červenej žuly, časti pohrebnej výbavy a alabastrových kanôp, a poškodená múmia asi 25-ročnej ženy. Zádušný chrám bol zničený ťažbou kameňa už počas Novej ríše a Neskorého obdobia. V jeho pozostatkoch sa však nenašla stopa po reliéfnej výzdobe, čo naznačuje, že chrám buď výzdobu nemal, alebo nebol dokončený.
Objekt si všimol už Lepsius a zaradil ho do svojho zoznamu pod číslo 24. Borchardt ju pri zbežnej prehliadke považoval za mastabu. V prvej polovici 80. rokov minulého storočia tu začal výskum vtedajší Československý a neskôr Český egyptologický ústav.
Lehtmetsa (Anija)

Lehtmetsa je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V tesnej blízkosti dediny sa nachádza rieka Jägala.
V dedine žilo 1. januára 2009 781 ľudí, z toho 352 mužov a 429 žien.
Poloha.
Lehtmetsa sa nachádza asi 3 km od mesta Kehra a 34 km od hlavného mesta Tallinn. Lehtmetsa susedí s dedinou Kaunissaare (2,7 km) a mestom Kehra (2,9 km).
Kuusemäe

Kuusemäe je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine žilo 1. januára 23 ľudí, z toho 8 mužov a 15 žien.
Poloha.
Kuusemäe leží asi 4 km od mesta Kehra a 30 km od hlavného mesta Tallinn. Asi 10 km od dediny sa nachádza jazero Rummu. Kuusemäe susedí s dedinami Anija (1,5 km), Lilli (2,2 km), Partsaare (2,7 km), Paasiku (2,9 km), Soodla (3,4 km), Salumetsa (3,5 km).
Kihmla

Kihmla je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine 1. januára žilo 37 ľudí, z toho 18 mužov a 19 žien.
Poloha.
Kihmla leží asi 5 km od mesta Kehra a 26 km od hlavného mesta Tallinn. Asi 10 km od dediny sa nachádza jazero Lõilasmäe Järv. Kihmla susedí s dedinami Salumäe (1,9 km), Parila (2,1 km), Paenurme (3,4 km), Aavere (3,5 km), Anija (3,7 km), Sambu (3,7 km).
Ševčík

Ševčík ("Sevcsik, Sefcsik, Scheffczyk, f. Ševčíková…"):
Lehtmetsa

Lehtmetsa môže byť:
Kehra (dedina)

Kehra je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine žilo 1. januára 2009 32 ľudí, z toho 17 mužov a 15 žien.
Poloha.
Dedina Kehra leží pri meste Kehra a 31 km od hlavného mesta Tallinn. Kehra susedí s dedinami Salumetsa (1,1 km), Paasiku (1,6 km), Ojaküla (2,7 km), Lehtmetsa (2,9 km), Ülejõe (3 km), Kuusemäe (4 km).
Horné Kraňsko

Horné Kraňsko alebo Horné Kranjsko alebo Horné Kransko (slov. "Gorenjska", nem. "Oberkrain") je jeden z tradičných regiónov Slovinska. Je to časť historickej habsburskej korunnej krajiny Kraňsko. Tradičným centrom regiónu je Ľubľana, medzi ďalšie mestá patrí Kranj, Jesenice, Tržič, Škofja Loka, Kamnik a Domžale.
Roberto Arlt

Roberto Arlt (* 2. apríla 1900 v Buenos Aires, - † 26. júla 1942) bol argentínsky spisovateľ, novelista, autor románov a divadelných hier, novinár.
Životopis.
Jeho rodičia boli imigranti - otec Nemec, matka pochádzala z Terstu. 
Arlt veľmi skoro, ešte pred desiatymi narodeninami, opustil školu a väčšinu času trávil na ulicach rodného mesta. Pracoval v mnohých profesiách (predavač, prístavný robotník, stavbár, mechanik) a dôkladne spoznal najchudobnejšie časti (a tiež ich jazyk - lunfardo) Buenos Aires, čo neskôr zobrazil v svojej tvorbe. Prvé svoje dielo, román "El diario de un morfinomano", publikoval ako dvadsaťročný. Ku koncu 20. rokov sa stal publicistom v "El Mundo". Zomrel na infarkt.
Arlt, temer súčasník Borgesa, bol predstaviteľom realistického prúd v argentínskej literatúre. Dej jeho diel sa odohráva v chudobných časťiach Buenos Aires, a jeho hrdinami sú najčastejšie ľudia z kriminálneho prostredia. Spisovateľ surovo, nezriedka cynickým spôsobom ukazoval obklopujúcu ho realitu. Tiež Astrológ, jedna z hlavných postáv jeho najznámejšieho románu "Los siete locos" (1929), má veľa rysov klasického latinského diktátora. V roku 1931 Arlt vydal román "Los lanzallamas", nadväzujúci na predchádzajúci román .
Jan Lichardus

Jan Lichardus (* 24. január 1939, Ružomberok, Slovensko – † 8. marec 2004, St. Ingbert) bol slovensko-nemecký archeológ. Narodil sa v Ružomberku. Neskôr počas socializmu utiekol do Nemecka, kde si vzal dcéru známeho maliara, Marion Itten, s ktorou tam žil až do svojej smrti.
Solúnski bratia

Solúnski bratia môže byť:
Vranovec štvorlistý

Vranovec štvorlistý ("Paris quadrifolia"), ľudovo vranie oko, je jedovatá rastlina z čeľade kýchavicovité ("Melanthiaceae").
Opis.
Vranovec štvorlistý je trvalka s výškou do 40 cm, ktorá je nápadná štvoricou veľkých listov usporiadaných v praslene. Široké listy majú elipsovitý tvar so zahroteným koncom. Ich žilnatina je sieťovitá a nemajú listovú stopku. Zriedkavo môže byť počet listov päť alebo šesť. Okrem tejto jedinej štvorice listov je stonka holá a nerozkonárená. 
Na vrchole stopky dva až päť cm nad listami vyrastá kvet s dĺžkou 2 až 4 cm. Na rozdiel od ostatných druhov čeľade ľaliovité, ktoré majú trojpočetné kvety, vranie oko ich má štvorpočetné. Táto osobitosť podobne ako sieťovitá žilnatina spôsobili, že táto rastlina sa niekedy neradí do čeľade ľaliovité, ale do samostatnej čeľade triliovité ("Trilliaceae"). Kvet má zvyčajne 4 vonkajšie okvetné lístky zelenej farby a 4 vnútorné okvetné lístky, ktoré sú žltkasté.
Plod je jediná modročierna bobuľa s priemerom okolo 1 cm. Občas dochádza k jej zámene s plodom čučoriedky, čo je pôvod väčšiny otráv touto rastlinou. Bobuľa obsahuje niekoľko semien.
Výskyt.
Rastie v lesoch predovšetkým na vlhkejších pôdach bohatých na humus. Vyskytuje sa v celej Európe okrem jej najsevernejších častí, v Malej Ázii a na Sibíri. Obvykle rastie jednotlivo, len málokedy tvorí súvislejšie porasty.
Otrava.
Celá rastlina je jedovatá, spôsobuje podráždenie žalúdka a čriev. Otravy ňou však zvyčajne nekončia smrťou, pretože účinné látky – saponíny sa ťažko vstrebávajú. Rastlinu odmietajú konzumovať aj zvieratá pre jej nepríjemný zápach a chuť. V minulosti sa vranovec využíval v ľudovom liečiteľstve.
Kehra (mesto)

Kehra je mesto nachádzajúce sa v obci Anija v kraji Harjumaa. Je administratívnym centrom obce.
Mesto je známe továrňou na výrobou papiera, ktorá začala v roku 1938. Kehrou prechádza železničná trať z Tallinnu do Narvy. Mestom tiež preteká rieka Jägala.
Prvá zmienka o Kehre pochádza z roku 1241, keď bola zapísaná v "Knihe počtov kráľovstva dánskeho". Kaštieľ založený v roku 1620 je považovaný za najstaršiu stavbu v meste. Drevená budova z raného klasicizmu z roku 1820 bola zrekonštruovaná v 20. storočí.
V meste sa nachádza aj kostol postavený Rusmi nazvaný „Spoločenstvo v Kristovi“.
Adrien-Marie Legendre

Adrien-Marie Legendre (* 18. september 1752, Paríž, Francúzsko – † 10. január 1833, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky matematik. 
Svojou prácou významne prispel k štatistike, teórii čísel, abstraktnej algebre a matematickej analýze. 
Je po ňom pomenovaný mesačný kráter Legendre.
Arthur Leonard Schawlow

Arthur Leonard Schawlow (* 5. máj 1921, Mount Vernon, New York, USA – † 28. apríl 1999, Palo Alto, Kalifornia) bol americký fyzik, ktorý je známy najmä vďaka svojej práci v oblasti laserov. 
V roku 1981 dostal spolu s Nicolaasom Bloembergenom a Kaiom Seigbahnom Nobelovu cenu za fyziku za ich prácu v oblastí laserovej spektroskopie.
Kai Siegbahn

Kai Manne Börje Siegbahn (* 20. apríl 1918, Lund, Švédsko – † 20. júl 2007, Ängelholm) bol švédsky fyzik. 
V roku 1981 dostal spolu s Nicolaasom Bloembergenom a Arthurom Schawlowom Nobelovu cenu za fyziku za ich prácu v oblasti laserovej spektroskopie.
Kai Siegbahn bol synom fyzika Manneho Siegbahna, ktorý tiež dostal Nobelovu cenu za fyziku (v roku 1924).
Antonín Raymond

Antonín Raymond (Reimann) (* 10. máj 1888, Kladno – † 21. november 1976, Langhorne, Pensylvánia, USA) bol český architekt, ktorý žil v Japonsku a v USA. Je považovaný za jedného zo zakladateľov modernej architektúry v Japonsku.
Životopis.
Študoval na Českej technickej univerzite v Prahe, ktorú dokončil v roku 1909. Raymond emigroval do Spojených štátov v roku 1910. Spolupracoval s Frank Lloyd Wrightom v jeho kancelárii od roku 1916 v Taliesin, Spring Green a na stavbe Imperial Hotela v Tokiu v roku 1919. Po tom Raymond zostal v Japonsku. Medzi rokmi 1938 a 1949 pracoval späť v Amerike kde založil v New Yorku svoju kanceláriu spolu so slovenským architektom Ladislavom Lelandom Radom (19091993) v roku 1945 nazvanou Raymond &amp; L. L. Rado. Po roku 1948 Raymond sa vrátil do Japonska kde pracuje do roku 1973 a vracia sa znovu do USA. V roku 1956 bol vyznamenaný čestnou medailou od American Institute of Architects a v roku 1964 získal rad Vychádzajúceho slnka od Japoncov.
Bára Basiková

Barbara „Bára“ Basiková (* 17. február 1963, Praha) je česká speváčka populárnej hudby.
Joey Jordison

Joey Jordison (narodený ako Nathan Jonas Jordison, * 26. apríl 1975, Des Moines, Iowa, USA† 26. júl 2021) bol americký bubeník, skladateľ a producent, známy najmä ako bubeník a spoluzakladateľ americkej nu-metalovej skupiny "Slipknot", a taktiež ako gitarista americkej horrorpunkovej skupiny "Murderdolls". V skupine Slipknot hral od jej vzniku v roku 1995 až do svojho odchodu v roku 2013. Bol bubeníkom a zakladateľom americkej heavy metalovej skupiny "Scar the Martyr", ktorá vznikla roku 2013 a skončila v roku 2016.
Predtým ako sa v lete roku 1995 pripojil k skupine "The Pale Ones", ktorá neskôr zmenila svoje meno na Slipknot, pôsobil v niekoľkých iných skupinách. Z deväťčlennej pôvodnej zostavy skupiny "Slipknot", ktorá trvala od roku 1999 do roku 2010, bol tretí, ktorý sa pripojil k skupine.
So skupinou "Slipknot" nahral 4 štúdiové albumy a produkoval živé album "". Mimo hlavných projektov hral s ostatnými heavy metalovými skupinami, ako napríklad "Rob Zombie", "Metallica", "Korn", "Ministry", "Otep" a "Satyricon". Pred smrťou hral so skupinami "Vimic" a "Sinsaenum".
Raný život.
Jordison sa narodil v meste Des Moines, v americkom štáte Iowa, 26. Apríla 1976. Mal dve mladšie sestry, Anne a Kate. Vyrastal v meste Waukee, kde hrával basketball na ulici pred jeho domom. Hudbe sa začal venovať už vo veľmi mladom veku, čo pripisuje svojim rodičom. Hrával na giataru, až kým nedostal jeho prvé bubny ôsme narodeniny. 
Jeho rodičia sa rozviedli keď bol malý, a deti zostali s matkou. Jordisonova mama sa znova vydala, a zriadila pohrebníctvo kde Joey pomáhal. V tomto období Joey vytvoril skupinu Mordifidious, kde hral na bubny. Neskôr túto skupinu opísal ako "total speed-metal trash". Kapela pomohla Jordisonovi preraziť novú pôdu a hrať naživo ako podpora pre miestne kapely vrátane Atomic Opera s Jimom Rootom a Heads on the Wall so Shawnom Crahanom. Po množstve zmien v zostave – vrátane Craiga Jonesa a Josha Brainarda, ktorí sa neskôr objavili v kapele Slipknot – skupina vydala v roku 1993 dve demá: Visceral a Mud Fuchia. 
Po dokončení školy, Joey sa zamestnal v lokálnom obchode s hudobninami nazývaným Musicland. V marci roku 1994 na odporúčanie svojho nového priateľa sa zamestnal v garáži Sinclair v Urbandale. Jordison pracoval na nočných smenách, ktoré uprednostňoval, pretože mu umožňovala voľné víkendy a taktiež tráviť čas s priateľmi a popri práci počúvať hudbu. Na začiatku roku 1995 sa Modifidious rozpadli kvôli posunu záujmu z thrash metalu na death metal v Amerike. Po tejto udalosti sa Jordison pripojil k skupine nazývanej The Rejects ako gitarista, s ktorými však odohral len niekoľko koncertov. Jordison bol taktiež zapojený do skupiny s jeho budúcim spoluhráčom Paulom Grayom a vokalistom Donom Deckerom, s názvom Anal Blast. Gray sa ho tiež pokúsil dostať do inej kapely Body Pit, ale Jordison odmietol pozvanie aby mohol zostať v Rejects.
Iva Bittová

Mgr. Iva Bittová (* 22. júl 1958, Bruntál) je česká speváčka, huslistka a herečka. Patrí k najvýraznejším osobnostiam českej alternatívnej hudobnej scény. Je sestrou speváčky Idy Kelarovej.
Životopis.
Vyštudovala hudobno-dramatický odbor na konzervatóriu v Brne, spev a husľovú hru. Okrem toho spolupracovala ako speváčka s Brnianskym rozhlasovým orchestrom ľudových nástrojov. Od roku 1978 bola členkou Divadla na provázku (dnes Divadlo Husa na provázku), kde na seba upozornila rolou Eržiky v hre "Balada pro banditu". Od roku 1984 vystupovala ako speváčka a huslistka s vlastnými piesňami na ľudové texty, tiež so známou brnianskou formáciou "Dunaj" a neskôr so Škampovým kvartetom. V spolupráci zo skladateľom a bubeníkom Pavlom Fajtom dosiahla mnoho úspechov na európskych scénach progresívnej hudby. Rozsah jej aktivít je pozoruhodný – v hudbe od vlastných interpretácií ľudových piesní cez experimentálny jazz, rock až po husľové aplikácie skladieb vážnej hudby a operný spev. V roku 2004 účinkovala v newyorskej Carnegie Hall v roli Elvíry v Mozartovej opere "Don Giovanni". Na túto spoluprácu potom nadviazala niekoľkými koncertmi s tamojšou formáciou Bang On A Can All Stars, ktoré vyvrcholili vydaním albumu "Elida". Zúčastňuje sa tiež najrôznejších projektov performatívneho zamerania, programov pre deti, atď.
V rokoch 20122015 absolvovala bakalárske štúdium na na Ústave hudobnej vedy Filozofickej fakulty Masarykovej univerzity v Brne. Bakalársku prácu obhájila 17. júla 2015 a získala titul bakalár. V rokoch 20152018 na fakulte pokračovala v nadväzujúcom magisterskom štúdiu hudobnej vedy a 7. februára 2018 úspešne obhájila diplomovú prácu a získala titul magister.
Cestovanie v čase

Cestovanie v čase je teoretická koncepcia, kedy sa cestovateľ (človek) pohybuje do minulosti či do budúcnosti, väčšinou za pomoci nejakého stroja času.
Cestovanie v čase vo vede.
Už od počiatku vedy si mnohí ľudia kládli otázku, či je možné cestovať do minulosti a zmeniť ju, alebo cestovať do budúcnosti a vyhnúť sa následkom. 
Cestovanie do budúcnosti.
Napriek tomu, že až do začiatku 20. storočia bolo cestovanie v čase považované za nemožné, fyzik Albert Einstein pomocou špeciálnej teórie relativity ukázal, že do budúcnosti je cestovať možné. Podľa tejto teórie, pokiaľ sa akékoľvek teleso približuje rýchlosti svetla, čas sa pre neho z hľadiska ostatných spomalí, takže vlastne cestuje do budúcnosti. Rovnaký efekt je možný docieliť pobytom v silnom gravitačnom poli, napr. v blízkosti čiernej diery. Pri žiadnom z tých spôsobov nie je možné cesty späť do minulosti, cesta je len jednosmerná.
Cestovanie do minulosti.
Cestovanie do minulosti je teoreticky omnoho zložitejšie a aj moderná fyzika ho je schopná len ťažko popísať. Odborníci sa delia na dva tábory, niektorí poukazujú na to, že to možné je, niektorí ho odmietajú.
Odporcovia svoje hlavné argumenty stavajú na existenciu časových paradoxov. Časový paradox je jav, kedy by prípadný pozorovateľ mohol pomocou cesty časom do minulosti zabrániť tomu, aby do nej odcestoval, a vytvoril tak situáciu, ktorá nemá riešenie, stav kedy reakcia zruší akciu (Paradox starého otca).
Naproti tomu, tí ktorí veria v takúto možnosť, poukazujú napr. na to, že pri priblížení dvoch kozmických strún by mohlo prísť k situácií, ktorá by cestovanie do minulosti umožnila, napr. na modely všeobecnej teórie relativity, v ktorých sa vyskytujú častice s uzavretou svetočiarou. Pohybové rovnice potom zostávajú konzistentné aj v systémoch s umelým zavedeným strojom času a ukazuje sa, že aj spomínané paradoxy môže príroda obísť. Otvorenou však zostáva otázka vytvorenia stroja času. Niekedy sa poukazuje na fakt, že keby bolo možné cestovať podľa klasických predstáv do minulosti, mali by sme okolo seba pozorovať návštevníkov z budúcnosti, čo sa nedeje. Avšak, podľa určitých teórií je možné vytvoriť len taký stroj času, ktorý umožňuje návrat len do okamihu jeho zostrojenia. Bolo by teda možné sa vracať len do doby vytvorenia prvého z nich, čo sa zatiaľ nestalo.
Jeden z teoretických prostriedkov na cestovanie do minulosti sú tzv. červie diery.
Cestovanie v čase v populárnej kultúre.
Vo filme sa koncepcia cestovania v čase objavila už v jeho začiatkoch. V 80. rokoch bol asi najvýznamnejším filmov, kde sa objavili nie len základné charakteristiky cestovania v čase, ale napr. aj časové paradoxy Návrat do budúcnosti. Ciest časom do minulosti potom pribúdalo. Z neustálej obavy hrdinu z narušenia minulosti si veľa filmov s časovými paradoxmi nerobili príliš hlavu, predpokladá sa, že keď sa budú postavy chovať opatrne, nič sa nezmení (napr. Star Trek IV, Lovci Dinosaurov) alebo vyriešia tie najhoršie problémy a dúfa, že detaily divák odpustí (Terminátor). Otázkou cestovania v čase sa často venovali aj sci-fi seriály Stargate SG-1 či Stargate Atlantis alebo Doctor who
Lenka Dusilová

Lenka Dusilová (* 28. december 1975, Karlove Vary, Česko-Slovensko) je česká speváčka.
Hudobná kariéra.
Lenka Dusilová začala s hudobnou kariérou už v 10 rokoch, kedy sa predstavila na folkovom festivale s básňou Jiřího Wolkera, ktorú sama zhudobnila. V roku 1988 nastúpila do legendárneho speváckeho súboru Bambini di Praga.
V rokoch 1991 – 95 bola speváčka pražskej rockovej skupiny Sluníčko, s ktorou vydala rovnomenné album a v roku 1994 vyhrala hudobnú súťaž Malboro Rock In. Kapela tiež zahájila hudobný festival Open Air Gampell vo Švajčiarsku. Akadémia populárnej hudby v roku 1994 nominovala skupinu na cenu „Objav roku“.
V rokoch 1994 – 1997 spolupracovala so skupinou Lucie, s ktorej frontmanom (David Koller) po odchode zo Sluníčka založila skupinu Pusa. Ich skladba "Muka" bola nominovaná na cenu "Anděl" v roku 1996.
V roku 2000 vyhráva cenu "Anděl" v kategórii „Najlepšia speváčka“. Od roku 2000 bola čitateľmi hudobného časopisu "Report" opakovane volená ako najlepšia speváčka roku.
Po vydaní sa na sólovú dráhu, Lenka Dusilová začala tiež spolupracovať s folk-rockovou skupinou Čechomor. Hosťuje na ich prelomovom albume "Proměny", ktoré produkoval skladateľ Jazz Coleman. Duet Dusilovej a Frantu Černého z Čechomoru na úvodnej skladbe albumu sa v roku 2001 usadil v hitparádach na niekoľko mesiacov a bol zvolený „Skladbou roka“ na udeľovaní cien "Anděl". Album "Proměny" sa stalo platinové a získalo cenu Anděl za „Album roka“.
Diskografia.
Sólové albumy:
So skupinou Sluníčko:
So skupinou Pusa:
So skupinou Clarinet Factory a Beatou Hlavenkovou:
Hosťovanie:
Anna K

Anna K (* 4. január 1965, Vrchlabí, Česko-Slovensko) vlastným menom Lucianna Krecarová je česká speváčka a skladateľka. Narodila sa v krkonošskom Vrchlabí, vyrastala v neďalekom Špindlerovom Mlýne a na Vrbatovej boude. Pred odchodom do Prahy pretekársky lyžovala za lyžiarsky oddiel TJ Slovan Špindlerův Mlýn.
Umelecká dráha.
Do povedomia českého publika sa uviedla rolou Pachoľaťa v hre "Kytice" divadla Semafor Jiřího Suchého už v ôsmich rokoch.
Napriek tomu že jej prvý album "Já nezapomínám" (ktorého titulný duet naspievala s Láďom Křížkom) nebol prijatý kritikou príliš pozitívne, mal veľký komerčný úspech (predalo sa ho 20 000 kusov).
Na albume "Amulet" sa autorsky podieľali P.B.CH (Wanastowi Vjecy), Oskar Petr a na niektorých piesňach sa spolu podieľala aj Anna K. Pre natáčanie dosky bol potom vybratý kolektív vynikajúcich hudobníkov – David Koller z kapely Lucie, Bradley Stratton z kapely Cirkus Praha a ďalší. Tento album bol prijatý kritikou omnoho pozitívnejšie, nemal však komerčný úspech predošlej dosky.
"Nebe", v poradí tretí album Anny K. a rovnomenný hit, znamenalo podstatnú zmenu pre hudobný vývoj speváčky. Album natočený po prvýkrát vlastnou kapelou bol kritikou pozitívne prijatý a Anna K. získala tri nominácie Gramy. Z tejto súťaže si Anna K nakoniec odniesla víťazstvo v kategóriách Najlepšia speváčka a za titulnú pieseň Najlepšia pieseň. V produkcii Jana P. Muchowa sa na doske autorsky podieľali Tomáš Vartecký (Kurtizány z 25. avenue) a Filip Horáček (Prohrála v kartách).
V roku 2005 podnikla svoje prvé hudobné turné po 13 českých a moravských mestách v rámci svojho albumu Noc na Zemi.
Vnútorné Kraňsko

Vnútorné Kraňsko alebo Vnútorné Kranjsko alebo Vnútorné Kransko (slov. "Notrjanska", nem. "Innerkrain") je jeden z tradičných regiónov Slovinska. Je to časť historickej habsburskej korunnej krajiny Kraňsko.
Dolné Kraňsko

Dolné Kraňsko alebo Dolné Kranjsko alebo Dolné Kransko (slov. "Dolenjska", nem. "Unterkrain") je jeden z tradičných regiónov Slovinska. Je to časť historickej habsburskej korunnej krajiny Kraňsko.
Tereza Kerndlová

Tereza Kerndlová (* 6. október 1986, Brno) je česká speváčka, dcéra jazzového a swingového speváka Laďu Kerndla.
Hudobná kariéra.
V júni 2001 začína spievať so skupinou Black Milk s Terezou Černochovou a Helenou Zeťovou, vydávajú album "Modrej dým", v roku 2002 získali Českého slavíka v kategórii Objav roku. V roku 2003 vydáva kapela Black Milk album "Sedmkrát". Na jar roku 2005 sa kapela Black Milk rozpadá a Tereza Kerndlová natáča svoj sólový album "Orchidej", ktorý vyšiel 27. marca 2006. Tereza sa potom stala na rok tvárou značky Maybelline New York. V roku 2007 vydala Tereza album "Have Some Fun", z ktorého najprv vydala cover verziu songu "Careless Whisper". Koncom roku 2007 Tereza začala vypúšťať do rádií ďalší singel z albumu "Have some fun" s rovnomenným názvom. 
Bola nominovaná na Eurosong, aby reprezentovala Česko v súťaži Eurovision Song Contest. 26. januára 2008 v televíznom súboji Eurosong zvíťazila a v máji reprezentovala Česko v druhom semifinále Eurovízie. Tereza Kerndlová nakoniec končí s deviatimi bodmi na predposlednom osemnástom mieste a do finálovej časti súťaže sa nedostala.
V novembri 2008 vydala CD "Retro" so singlom „Anděl“. V apríli 2009 vyšiel klip k novému singlu „Holka jako já“, ktorý rozpráva príbeh z anglickej leteckej základne počas druhé svetovej vojny. Tereza Kerndlová v ňom tancuje Lindy Hop.
Kraňsko

Kraňsko (iné názvy: Kranjsko, Kransko, Krajina; , ) je historické územie v dnešnom Slovinsku, rozkládajúce sa v okolí Ľubľany na ploche takmer 10 000 km2. Leží medzi Korutánskom, Goricou a Gradiškou, Istriou, Chorvátskom a Dolným Štajerskom. Tradične sa delí na Horné Kraňsko, Dolné Kraňsko a Vnútorné Kraňsko.
Frizinské pamiatky

Frizinské pamiatky alebo Frizinské zlomky (nem. "Freisinger Denkmäler", slov. "Brižinski spomeniki", lat. "Monumenta Frisingensia") sú tri latinkou písané texty, ktoré v zachovanej podobe jazykovo a časovo spadajú do slovinskej redakcie staroslovienčiny resp. cirkevnej slovančiny, ale pôvodne boli staroslovienske a písané hlaholikou (túto druhú skutočnosť v Slovinsku spravidla popierajú). Nie sú to originály, ale prepisy: originály sú pravdepodobne z prvej polovice 9. storočia, prepisy z neskoršieho obdobia (pozri nižšie).
Frizinské pamiatky sú zaznamenané na prázdnych stranách latinského kódexu v biskupskej knižnici vo Freisingu v Nemecku, od roku 1803 sú v knižnici v Mníchove.
Text je starosloviensky so slovinskými a nemeckými jazykovými prvkami, z pohľadu Slovinska ide o najstarší text v slovinčine. Zároveň je to najstarší zachovaný (dlhší) slovanský text písaný latinkou vôbec. Starosloviensky pôvod tejto pamiatky dokázal v roku 1942 A. V. Isačenko v práci "Jazyk a pôvod Frizinských pamiatok" (1943).
Frizinské pamiatky sú tieto 3 texty:
Texty ako také vznikli vo veľkomoravskom prostredí v 9. stor., odtiaľ sa dostali do slovinského prostredia. Zachovaná podoba (dokument ako taký) vznikla v dvoch krokoch:
Slnečné jazerá

Slnečné jazerá alebo Senecké jazerá je názov turistickej lokality v meste Senec, ktorá sa nachádza pri veľkom umelom jazere v tomto meste.
Vznik jazier sa datuje do roku 1845, kedy tu prebiehalo bagrovanie štrku na výstavbu železnice Bratislava-Galanta. Pôvodne to bolo 5 samostatných jazier, ktoré sa neskôr zlúčili do jedného, čím vzniklo jazero s rozlohou a s hĺbkou až . Jazero sa ako prírodné kúpalisko začalo používať v roku 1919, vtedy pod názvom "Slovenské Tahiti". Nový názov Slnečné jazerá dostal areál v roku 1960.
Dnes má jazero rozlohu vyše a areál sa rozdeľuje kvôli orientácii na "Sever" a "Juh". Existujú tu rozličné možnosti ubytovania, stravovania, vodných športov a rybolovu. Sú tu hotely, penzióny, väčšie chaty, chatky a zariadenia turistickej triedy. Sú tu detské ihriská, volejbalové plážové ihriská, tenisové kurty, požičovňa športových potrieb (člny a vodné bicykle), tobogany, futbalové ihrisko s umelým povrchom a vodný futbal. Na severnej strane je nový akvapark.
Čiernovodské jazero

Čiernovodské jazero (iné názvy: Hlboké jazero, Guláška, Čiernovodské jazerá) je jazero na Slovensku pri meste Senec takmer v bezprostrednej blízkosti lokality Slnečné jazerá, nie je však jej súčasťou a neobsahuje žiadne turistické atrakcie.
Má členitý štrkový terén s bahnistým dnom, stredovú plytčinu s hĺbkou , priehlbiny s hĺbkou , priemerná hĺbka je okolo . Žije tu rak, kapor, ostriež, karas, plotica, sumec, slnečnica pestrá, jalec hlavatý, býčko, šťuka, mrena, zubáč, jeseter a lieň.
Kenneth Wilson

Kenneth Geddes Wilson (* 8. jún 1936, Waltham, Massachusetts, USA – † 15. jún 2013, Saco, Maine) bol americký teoretický fyzik.
V roku 1982 dostal Nobelovu cenu za fyziku za jeho novátorský postup, v ktorom skombinoval kvantovú teóriu poľa a štatistickú teóriu kritických javov fázových premien druhého druhu, t. j. za jeho konštruktívnu teóriu renormalizačných grúp. V tejto teórii neprišiel len s hlbokými výsledkami v oblasti kritickej statiky a dynamiky v štatistickej fyzike, ale nepriamo tiež zodpovedal otázky: "Čo je kvantová teória poľa?" a "Čo znamená renormalizácia?". Prišiel tiež s konštruktívnou odpoveďou na významný problém vo fyzike tuhých látok, tzv. Kondov efekt. 
Bol nositeľom Wolfovej ceny za fyziku, ktorú dostal v roku 1980 spolu s Michaelom E. Fisherom a Leom Kadanoffom a A. C. Eringen Medal (1984).
Carlo Rubbia

Carlo Rubbia (* 31. marec 1934, Gorizia, Taliansko) je taliansky časticový fyzik.
V roku 1984 dostal spolu so Simonom van der Meerom Nobelovu cenu za fyziku za prácu, ktorá viedla k objavu bozónov W a Z v CERNe. V rokoch 1999 - 2005 vyvinul novú metódu koncentrácie solárnej energie, známu ako Projekt Archimedes, pričom v súčasnosti prebieha jej technická realizácia. Je členom Poľskej akadémie vied.
30. augusta 2013 ho prezident Giorgio Napolitano menoval doživotným senátorom, členom hornej komory talianskeho parlamentu.
Simon van der Meer

Simon van der Meer (* 24. november 1925, Haag, Holandsko – † 4. marec 2011, Ženeva, Švajčiarsko ) bol holandský fyzik, ktorý sa zaoberal urýchľovačmi častíc. 
V roku 1984 dostal spolu s Carlom Rubbiom Nobelovu cenu za fyziku. Van der Meer vynašiel koncept stochastického chladenia v urýchľovačoch, čo umožnilo objav bozónov W a Z. Objav sa uskutočnil na 500 gigaelektrónvoltovom urýchľovači a projekt viedol Carlo Rubbia.
Geologický ústav

Geologický ústav môže byť:
Prímorie (Slovinsko)

Prímorie (slov. "Primorje", "Primorska Slovenija", tal. "Litorale", nem. "Küstenland") je západná časť Slovinska. Leží pri severnom pobreží Jadranského mora na hraniciach s talianskym regiónom Furlansko-Júlske Benátky.
Klaus von Klitzing

Klaus von Klitzing (* 28. jún 1943, Środa Wielkopolska, Poľsko) je nemecký fyzik. 
V roku 1985 dostal Nobelovu cenu za fyziku za objav celočíselného kvantového Hallovho javu.
Manne Siegbahn

Karl Manne Georg Siegbahn (* 3. december 1886, Örebro, Švédsko – † 26. september 1978, Štokholm) bol švédsky fyzik. V roku 1924 dostal Nobelovu cenu za fyziku za jeho objavy a výskum v oblasti spektroskopie röntgenového žiarenia. Jeho druhý syn, Kai Siegbahn taktiež dostal Nobelovu cenu za fyziku (v roku 1981). Jeho prvý syn, Bo Siegbahn, bol známy švédsky diplomat a politik.
Manne Siegbahn je tiež nositeľom Hughesovej medaily (1934) a Rumfordovej medaily (1940).
Siegbahn

Siegbahn je švédske priezvisko, ktoré mali tieto osobnosti:
Alfred Kastler

Alfred Kastler (* 3. máj 1902, Guebwiller, Francúzsko – † 7. január 1984, Bandol) bol francúzsky fyzik.
V roku 1966 dostal Nobelovu cenu za fyziku za objavy a rozvoj optických metód a štúdium hertzovských rezonancií v atómoch.
Študoval na lýceu Bartholdi v Colmar, v Alsasku a potom od roku 1921 na École normale supérieure v Paríži. Po skončení štúdia začal v roku 1926 učiť fyziku na lýceu v Mulhouse a potom na univerzitách v Bordeaux, Clermont-Ferrand a Leuvene. Neskôr sa vrátil na "École normale supérieure" na pozvanie Georgesa Bruhata. Učil tu v rokoch 1941 – 1968. Po obdržaní Nobelovej ceny v roku 1966 bol prezidentom výboru "Institut d'optique théorique et appliquée". V rokoch 1968 - 1972 bol riaditeľom Národného centra vedeckého rozvoja. Angažoval sa v hnutí za jadrové odzbrojenie.
Spolu s Jeanom Brosselom sa venoval výskumu v oblasti kvantovej mechaniky, zaoberal sa interakciami medzi svetlom a atómami a spektroskopiou. Zaoberal sa kombináciou optickej a magnetickej rezonancie, vyvinul techniku „optického pumpovania“. Jeho práca viedla ku kompletizácii teórie laserov a maserov.
Donbas (rozlišovacia stránka)

Donbas alebo Donbass (Donbas je ukrajinský tvar, Donbass je ruský tvar; slovenský názov územia, t.j. panvy a podobne, je Donbas) môže byť:
Donbas môže byť aj:
Donbass môže byť aj:
Kassandra

Kassandra môže byť:
George Driver Nelson

George Driver Nelson (* 13. júl 1950, Charles City, Iowa, USA) je americký vedec a bývalý astronaut. Vo vesmíre bol trikrát.
Životopis.
V roku 1972 ukončil s diplomom inžiniera fyziky štúdium na univerzite Harvey Muddy College. O päť rokov neskôr obhájil doktorát z astronómie na univerzite v Seattle, štát Washington (University of Washington). Oženil sa, stal sa otcom dvoch detí. V roku 1978 bol PhD Nelson vybraný medzi budúcich astronautov, absolvoval výcvikový kurz v Houstone a bol zaradený medzi astronautov. V rokoch 1984 až 1988 bol trikrát vo vesmíre. Mal prezývku Pinky. V roku 1993 bol učiteľom astronómie na Washingtonskej univerzite. 
Lety do vesmíru.
Vo svojich 33 rokoch sa dr Nelson dostal do vesmíru po prvýkrát ako astronaut - špecialista. Bola to sedemdňová misia STS-41-C s raketoplánom Challenger, v COSPAR neskôr katalogizovaná ako 1984-034A. Na palube bola päťčlenná posádka, ktorá dokázala vypustiť na obežnú dráhu Zeme 15 metrov dlhú družicu LDEF. Iný nefunkčný satelit, SMM, vo vesmíre zachytili, opravili a vrátili na orbitu. Nelson pritom absolvoval dva výstupy do vesmíru (tzv. EVA) v celkovej dĺžke 11 hodín. 
O dva roky letel v inom raketopláne druhýkrát, tentoraz misia STS-61-C (COSPAR 1986-003A) trvala 6 dní, posádka bola sedemčlenná. Nelsonovia tu boli dvaja, George tu bol ako letový špecialista. Počas letu vypustili telekomunikačný satelit Satcom. 
Po ďalších dvoch rokoch letel Nelson na obežnú dráhu Zeme po tretíkrát. S raketoplán Discovery to bola krátka, len štvordňová misia STSA-26 (COSPAR 1988-091A), v posádke bolo 5 astronautov. Počas letu dopravili na obežnú dráhu satelit TDRS-C aj s urýchľovacou dvojstupňovou raketou. 
Lety v skratke.
Všetky tri lety začali štartom v Kennedyho kozmickom stredisku na Floride, mys Canaveral, a končili pristátím na vojenskej leteckej základni Edwards v Kalifornii.
Kasandra

Kasandra môže byť:
Linnakse

Linnakse je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine 1. januára 2009 žilo 31 mužov a 35 žien, teda 66 obyvateľov.
Poloha.
Linnakse leží asi 8,5 km od mesta Kehra a 23 km od hlavného mesta Tallinn. Susedí s dedinami Salumäe (3 km) a Kihmla (5 km). V blízkosti sa nachádza aj dedina Parila (4 km) a obec Raasiku.
Looküla

Looküla je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
1. januára 2009 žilo v dedine 56 obyvateľov, 28 mužov a 28 žien.
Poloha.
Looküla leží asi 4 km od mesta Kehra a 34 km od hlavného mesta Tallinn. V okolí sa nachádzajú dediny Ülejõe (2 km), Lilli (2 km) a Paasiku (3 km).
Lükati

Lükati je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
Podľa údajov z 1. januára 2009 žilo v dedine 56 ľudí, 30 mužov a 26 žien.
Poloha.
Lükati leží asi 8 km od mesta Kehra a 32 km od hlavného mesta Tallinn. Susedí s dedinou Rooküla (2 km) a dedinou Kiviloo, ktorá patrí do obce Raasiku.
Hviezdička

Hviezdička môže byť:
Hviezdička (typografia)

Hviezdička alebo asterisk (*; etymológia: lat. asteriscus &lt; gr. asterískos) je typografický znak vo forme päť alebo šesťcípej hviezdičky. 
Znak sa používa na rôzne účely:
Fons vitae

Fons vitae () je dielo, ktorého autor je Avicebron, vzniklo v 2. polovici 11. storočia (pred rokom 1070). Je to ontologické dielo, ktorého arabský originál sa stratil a ktoré sa zachovalo v latinskom preklade J. Hispana a D. Gundissalina.
Celý názov diela znie "Liber fontis vitae, de prima parte sapientiae id est scientia de materia et forma universali." ()
Bordž-e mílád

Bordž-e mílád je komunikačná veža v Teheráne. So svojou výškou 435 m je najvyššou vežou v Iráne (aj v Juhozápadnej Ázií), piatou najvyššou vežou na svete. Výstavba začala v roku 2000 a skončila sa v roku 2007.
Veža má 12 poschodí s plochou 12 000 m2, ktoré siahajú do výšky od 250 m do 315 m. Anténa je vysoká 120 m. Pohyb návštevníkov vo veži je zabezpečený schodiskami a 7 výťahmi. Vo veži sa nachádza najväčšia reštaurácia a rozhľadňa vo veži na svete. Jej kapacita je 400 osôb. Vo veži je aj obchodné centrum a hotel.
Melanž

Melanž môže byť:
Zoznam vydavateľstiev s kódom 80

Zoznam vydavateľstiev s priradeným ISBN kódom 80. 
Uvedené kódy nasledujú po národnom identifikačnom znaku 80, ktorý bol priradený slovenským a českým vydavateľstvám. Kód vydavateľstva môže mať dva až šesť číslic. Jedno vydavateľstvo môže mať viac než jeden kód.
Zoznam nie je úplný.
Pozri aj.
ISBN
Poznámka.
Zoznam bol inšpirovaný zoznamom kódov v 0- a 1- v anglickej wikipédii.
Rick Derringer

Rick Derringer narodený ako Richard Zehringer (* 5. august 1947, Fort Recovery, Ohio) je americký rockový hudobník (gitara, spev), skladateľ a producent. Medzi jeho najznámejšie skladby patria „Rock and Roll, Hoochie Koo“ a „Real American“.
V 60. rokoch pôsobil v skupine McCoys, v 70. rokoch spolupracoval s Edgarom Winterom a jazz rockovou skupinou Steely Dan, v 80. rokoch sa podieľal na albume True Colors speváčky Cyndi Lauper, ako gitarista a producent spolupracoval s "Weird Al" Yankovicom.
So skupinou McCoys mal v týždni od 2. októbra 1965 v rebríčku Billboard Hot 100 na prvom mieste superhit „Hang On Sloopy“ pred skladbou „Yesterday“ od Beatles.
Verdunská zmluva

Verdunská zmluva podpísaná vo Verdune v roku 843 rozdelila Franskú ríšu na tri kráľovstvá ovládané synmi Ľudovíta I. Pobožného.
Každý z bratov sa usadil v jednom kráľovstve – Lotar I. v Taliansku, Ľudovít II. Nemec v Bavorsku a Karol II. Holý v západnom Francúzsku. Lotar získal centrálnu časť územia Franskej ríše (medzi riekami Rýnom a Rhônou) nazývanu Stredné franské kráľovstvo, Taliansko a cisársky titul ako poctu. Ľudovít Nemec získal východnú časť (všetko na východ od Rýna a na severovýchod od Talianska), veľa z jeho územia sa stalo dnešným Nemeckom. Karol Holý získal západnú časť Franskej ríše, z jeho kráľovstva vzniklo súčasné Francúzsko.
Lotar zanechal Taliansko svojmu najstaršiemu synov Ľudovítovi II. v roku 844. Lotar potom zomrel v roku 855 a jeho kráľovstvo bolo rozdelené na tri časti: 
Ľudovíta II. nahnevalo, keď nedostal žiadne ďalšie územie navyše po smrti svojho otca, a tak sa spojil so strýkom Ľudovítom Nemcom proti svojmu bratovi Lotarovi II. a strýkovi Karolovi Holému v roku 858. Lotar sa zmieril s bratom a strýkom krátko potom.
Lotar II. zomrel v roku 869 bez legitímnych dedičov a jeho kráľovstvo bolo rozdelené medzi Karola Holého a Ľudovíta Nemca v roku 870 zmluvou z Meerssen. Medzitým mal Ľudovít Nemec rozpory so svojimi tromi synmi. V roku 875 menoval svojho najstaršieho syna Karlomana svojim dedičom. Karol Holý, podporovaný pápežom Jánom VIII., bol korunovaný za kráľa talianskeho a cisára Svätej ríše rímskej. O rok neskôr (876) Ľudovít Nemec zomrel. Karol sa pokúsil jeho ríšu pripojiť k svojej, ale v bitke pri Andernach bol porazený a kráľovstvo východných Frankov si rozdelili Ľudovít III. Mladý, Karloman z Bavorska a Karol Tlstý.
Satelitná galaxia

Satelitná galaxia je galaxia, ktorá obieha väčšiu galaxiu vďaka gravitačnej príťažlivosti. Aj napriek tomu je tento typ galaxie tvorený množstvom objektom (hviezdy, planéty, hmloviny), ktoré nie sú navzájom prepojené. Galaxia má svoje ťažisko, ktoré reprezentuje vážený priemer (podľa hmotnosti) z pozície každého jednotlivého objektu. Tento systém sa dá prirovnať k telesám, ktoré sa skladajú z jednotlivých atómov, a majú svoje ťažisko.
V páre obiehajúcich galaxií, ak je jedna porovnateľne väčšia ako druhá, sa väčšia označuje ako primárna a menšia je satelitom. Ak sú obidve galaxie približne rovnakej veľkosti, tak hovoríme o binárnom systéme.
Galaxie, ktoré sa stretnú, sa môžu zraziť, spojiť, oddeliť časť z tej druhej alebo presunúť niektoré z objektov. Príkladom takejto gravitačne pozmenenej galaxie je trpasličia galaxia Strelec, satelit našej Galaxie, ktorého Galaxia gravitačne deformuje a časom zrejme úplne pohltí. V týchto prípadoch je niekedy ťažké zistiť, kde jedna galaxia končí a druhá začína. Kolízie medzi galaxiami nemusia nutne znamenať aj kolízie medzi jednotlivými objektami, pretože galaxie sú väčšinou tvorené prázdnym priestorom.
Bordž-e ázádí

Bordž-e ázádí ( - doslova "veža slobody"; predtým známa aj ako "Šahjád árjámehr" - perz. "شهیاد آریامهر" - dosl. "Pamätník šaha svetla Árijcov") je veža v Teheráne. 
Bola postavená v roku 1971 pri príležitosti osláv 2 500 výročia vzniku Perzskej ríše. Stala sa symbolom mesta, „vstupnou bránou“ do moderného Teheránu. Jej pôvodný názov by sa dal preložiť dostolova ako "Pamätník šaha svetla Árijcov", no po iránskej revolúcii bola veža v roku 1979 premenovaná na dnešnú "„Vežu slobody“".
Výška veže je 50 m a fasádu zdobia bloky z bieleho mramoru. Bola postavená na návrh iránskeho architekta Hosajna Amánata. Veža je spolu s námestím Ázádí súčasťou kultúrneho komplexu. Vo veži sa nachádza múzeum a v exteriéri niekoľko fontán.
Atlanta (rozlišovacia stránka)

Atlanta môže byť:
Pafnutij Ľvovič Čebyšov

Pafnutij Ľvovič Čebyšov (; * 16. máj 1821, Borovsk, Rusko – † 8. december 1894, Petrohrad) bol ruský matematik.
Je známy najmä vďaka svojej práci v oblasti pravdepodobnosti, štatistiky, teórie čísel, mechaniky a analytickej geometrie. Považuje sa za nestora ruskej matematiky.
Philip Warren Anderson

Philip Warren Anderson (* 13. december 1923, Indianapolis, Indiana, USA† 29. marec 2020, Princeton, New Jersey) bol americký fyzik, ktorý svojou prácou výrazne prispel teóriám lokalizácie, antiferomagnetizmu a vysokoteplotnej supravodivosti. 
V roku 1977 dostal Nobelovu cenu za fyziku za jeho výskum elektrónovej štruktúry magnetických a neusporiadaných systémov, čo umožnilo vývoj elektronických prepínačov a počítačových pamätí. Spolu s ním dostali Nobelovu cenu aj Nevill Francis Mott a John Hasbrouck Van Vleck.
V roku 2006 ho José Soler pomocou štatistickej analýzy vedeckých článkov vyhlásil za „najkreatívnejšieho“ fyzika sveta.
Nevill Francis Mott

Nevill Francis Mott (* 30. september 1905, Leeds, Spojené kráľovstvo – † 8. august 1996) bol anglický fyzik. 
V roku 1977 dostal Nobelovu cenu za fyziku, za jeho výskum elektrónovej štruktúry magnetických a neusporiadaných systémov. Spolu s ním dostali Nobelovu cenu aj Philip Warren Anderson a John Hasbrouck Van Vleck, ktorí viedli nezávislý výskum.
John Hasbrouck Van Vleck

John Hasbrouck Van Vleck (* 13. marec 1899, Middletown, Connecticut, USA – † 27. október 1980, Cambridge, Massachusetts) bol americký fyzik a matematik. 
V roku 1977 dostal spolu s Philipom Warrenom Andersonom a Nevillom Francisom Mottom Nobelovu cenu za fyziku za prínos k pochopeniu správania sa elektrónov v magnetických pevných látkach. Sú po ňom pomenované Van Vleckove transformácie a Van Vleckov paramagnetizmus.
Atlanta (hudobná skupina)

Atlanta je slovenská hudobná skupina. Skupina vznikla v roku 1992, doteraz odohrala viac než 500 koncertov .
QTV

QTV bol prvý testovací let rakety Little Joe II. Štart sa konal 28. augusta 1963 na White Sands Missile Range. Cieľom misie bolo overiť funkčnosť rakety, jej kompatibilitu s kozmickou loďou Apollo a určiť teploty a tlaky pri počiatočnej fázy letu. Raketa niesla maketu kozmickej lode a únikového systému. Test bol úspešný a raketa bola použitá pri ďalších štyroch štartoch.
U.K.N.D

U.K.N.D je slovenská rocková skupina z Nitry, ktorá vznikla v roku 1996.
Salumäe

Salumäe je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine žilo 1. januára 2009 65 ľudí, z toho 40 mužov a 25 žien.
Poloha.
Salumäe leží asi 7 km od mesta Kehra a 24,5 km od hlavného mesta Tallinn. V blízkosti sa nachádzajú dediny Kihmla (2 km), Parila (3 km) a malé mestečko Raasiku.
Salumetsa

Salumetsa je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
Dedina mala 1. januára 29 obyvateľov, 14 mužov a 15 žien.
Poloha.
Salumetsa leží 1 km od mesta Kehra a 30 km od hlavného mesta Tallinn. V blízkosti sa nachádzajú aj dediny Paasiku (2 km), Parila (3,5 km).
Rooküla

Rooküla je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine žilo 1. januára 2009 99 občanov, z toho 50 mužov a 49 žien.
Poloha.
Rooküla leží asi 8,5 km od mesta Kehra a 34 km od hlavného mesta Tallinn. V blízkosti sú aj dediny Lükati (2 km), Pikva (2,5 km).
Raudoja

Raudoja je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
24. júna 2000 tu bol odhalený pamätník predkom, farmárom z dediny Raudoja, ktorí v roku 1941 bojovali za Estónsku republiku.
1. januára 2009 v dedine žilo 41 obyvateľov, z toho 26 mužov a 15 žien.
Rasivere (Anija)

Rasivere je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
1. januára 2009 žilo v dedine 56 obyvateľov, z toho 29 mužov a 27 žien.
Poloha.
Rasivere leží asi 14 km od mesta Kehra a 40 km od hlavného mesta Tallinn. V blízkosti sa nachádzajú dediny Uuearu (3 km), Alavere (4 km) a Voose (4 km).
Rasivere

Rasivere môže byť:
Verdun

Verdun môže byť:
Pikva

Pikva je estónska dedina nachádzajúca sa v kraji Harjumaa, v rámci ktorého patrí do obce Anija.
V dedine sa nachádza zámok z osemnásteho storočia.
1. januára 2009 žilo v dedine 124 obyvateľov, z toho 68 mužov a 56 žien.
Poloha.
Pikva leží asi 7 km od mesta Kehra a 35 km od hlavného mesta Tallinn. V blízkosti sa nachádzajú dediny Arava (2 km), Rooküla (3 km), Kaunissaare (3 km), Uuearu (3 km).
Externé odkazy.
Zámok Pickwa
Szabolcs

Szabolcs môže byť:
Sabolč

Sabolč (maď. Szabolcs) môže byť:
Neil Zaza

Neil Zaza je americký melodický inštrumentálny gitarista známy technickou presnosťou hrania a adaptáciou klasických diel Johanna Sebastiana Bacha a Wolfganga Amadea Mozarta vo vlastnom neo-klasickom melodickom prevedení.