Pražská jar

Pražská jar sa nazýva obdobie od konca roku 1967 do okupácie Česko-Slovenska v auguste 1968. V týchto mesiacoch došlo postupne k uvoľneniu politickej situácie v Česko-Slovensku, tzv. demokratizácii spoločnosti a k pokusu o opatrnú reformu socialistického politického systému iniciovanú zvrchu samotnou KSČ, keď akčný program KSČ zverejnený 10. apríla, mal navodiť tzv. socializmus s ľudskou tvárou. V Česko-Slovensku zavŕšila Pražská jar obdobie otepľovania v záujmovej sfére ZSSR jeho vtedajších satelitov. To bolo umožnené politickým uvoľnením v ZSSR, ktoré otvoril Chruščov koncom 50-tych rokov.
Stav spoločnosti na konci 60. rokov 20. storočia.
Na konci 60. rokov 20. storočia bola Európa rozdelená Železnou oponou v dôsledku 2. svetovej vojny na dve časti: západný a východný blok. V terminológii používanej komunistami išlo o dva "nezmieriteľné" tábory: "kapitalistický" (alebo "imperialistický)" a "socialistický". Socialistické štáty boli vedené (ovládané) Sovietskym zväzom a svoj režim udržiavali pomocou silne represívneho aparátu. Spoločnosť v Česko-Slovensku bola riadená komunistickou stranou, ktorá riadila štát politicky a ekonomicky – vedenie strany bolo prakticky totožné s vedením štátu. Voľby boli zdanlivo slobodné, ale kandidáti mohli byť iba z povolenej politickej strany. Demokratické princípy boli potlačené. V ostatných štátoch socialistického tábora bola situácia podobná.
V celej Európe aj vo svete ale dochádzalo k miernym zmenám, 60. roky plynuli v znamení uvoľňovania napätia, vznikali nové kultúrne impulzy (Beatles), začal sa dobývať vesmír (vesmírne preteky). Tieto vplyvy sa prejavovali aj v socialistických krajinách po Stalinovej smrti koncom 50. rokov. Začiatkom 60. rokov aj v Česko-Slovensku nastal baby boom (v roku 1960 bola v Česku miera rastu populácie 1,31 % v roku 1961 na Slovensku 2,99 %). S rastom istôt, sociálneho zabezpečenia, dostupného verejného vzdelávania sa mladá generácia začala aktívne zapájať do spoločenského diania aj protestnou formou a tak rok 1968 bol rokom protestov za lepšiu budúcnosť pre všetkých.
Prezidentom ČSSR a súčasne prvým tajomníkom ústredného výboru komunistickej strany (UV KSČ) bol Antonín Novotný. Koncom roka 1967 sa ostro postavil proti snahám o liberalizáciu spoločnosti. V Martine na oslavách Matice slovenskej Novotný svojím urážlivým správaním postavil proti sebe a straníckemu vedeniu značnú časť slovenskej verejnosti. Neskôr v prejave k poslucháčom vojenských škôl vyzýval k boju proti liberalizmu a proti propagovaniu rôznych kapitalistických smerov v politickej praxi, ekonomike a kultúre; znamenalo to revíziu proreformných záverov XIII. zjazdu KSČ z roku 1966.
Udalosti.
1990.
Začiatkom roku 1990 ruská vláda odovzdala vtedajšiemu prezidentovi Havlovi kópiu pozývacieho listu, ktorý bol adresovaný Brežnevovi a podpísaný Biľak, Švestka, Kolder, Indra a Kapek v ňom žiadali "poskytnúť podporu a pomoc všetkými možnými spôsobmi, ktoré sú k dispozícii" zachrániť Česko-Slovensko "pred hrozbou kontrarevolúcie". 
Pražská jar okupáciou Česko-Slovenska v podstate skončila. V roku 1968 si vyžiadala táto vojenská invázia 108 životov československých civilistov, ťažko zranených bolo 500 ľudí. Do konca roka 1969 odišlo z Česko-Slovenska asi stotisíc ľudí, v rokoch 19691989 ďalších 140 až 150-tisíc ľudí. Nasledovalo obdobie, v ktorom sa postupne dostali k moci politici, ktorí začali tzv. normalizáciu. Akékoľvek pokusy zmeniť politický systém v Česko-Slovensku boli na dlhú dobu 20 rokov potlačené.