Slovenské lodenice Komárno

Slovenské lodenice Komárno, a. s. sú jediné lodenice Slovenska, špecializujúce sa na vývoj a stavbu riečnych a námorných viacúčelových nákladných lodí do nosnosti 8 000 dwt.
Lodenice majú viac ako 110 ročnú tradíciu. Rast významu vodnej dopravy, ako aj blízkosť Viedne, Budapešti a Bratislavy (vtedy Prešporku) viedol koncom 19. storočia Uhorskú akciovú spoločnosť riečnej a námornej plavby (Magyar Folyam- és Tengerhajózási Részvénytársaság – MFTR) k vybudovaniu dunajského zimného prístavu a lodenice. Firma Hugo Wellisch postavila modernú lodenicu, v ktorej sa v novembri 1898 začala oprava plavidiel.
História.
Výstavba Lodeníc na Alžbetinom ostrove 18951918.
Koncom 19. storočia rozšírenie a rozmach riečnej lodnej dopravy podnietilo Uhorskú riečnu a námornú lodnú spoločnosť – MFTR k zriadeniu zimného prístavu a lodenice medzi Budapešťou a Viedňou. V roku 1898 začalo 140 robotníkov pracovať na stavbe a výrobe lodí v moderných lodeniciach, ktorú postavil Hugo Wellisch. Stavba lodného výťahu bola dokončená v roku 1902, kedy sa začala výroba oceľových lodí. Spomedzi tu opravených lodí sú najznámejšie Győr, Pontius, Medve, Margit, Imre, Kékes, Matra. Kolesový parník Petőfi bol vyrobený v Komárne. Pred prvou svetovou vojnou sa počet zamestnancov zvýšil na 260.
Krátko po založení MFTR v roku 1895 kúpila dve lodenice na opravu lodí za účelom opravy a údržby flotily. Jednou bola základná lodná dielňa MÁV, druhou bol závod na stavbu a opravu lodí Maďarskej paroplavebnej spoločnosti v Győri. Základná dielňa sa čoskoro presťahovala do Orsovej a závod Győr sa v roku 1898 presťahoval do Komárna do areálu zimného prístavu. Mesto Komárno dalo MFTR na šesťdesiat rokov bezplatne k dispozícii časť z Alžbetinho ostrova. Už v roku 1898 bolo postavených niekoľko budov. Sú to: strojáreň, čalúnnická a stolárska dielňa, stolárska dielňa, kováčska dielňa, zlievareň a kotolňa. Okrem technického vybavenia preneseného z dielne v Győri tu MFTR vykonal najdôležitejšie a najnáročnejšie opravy s novými nástrojmi a strojmi. Postavili aj osobnú loď s lopatkovým kolesom Petőfi, ako aj 14 150-tonovú, 10 475-tonovú, 17 714-tonovú loď a 3 kotviace lode, 6 bagrov, 12 kotviacich bodov, 22 kotviacich mostíkov. V roku 1914 navýšila MFTR svoj kapitál z 10 miliónov korún o 25 miliónov. Významnú časť akcií kúpil štát. To značne uľahčilo rozvoj nielen lodnej dopravy, ale aj komárňanských lodeníc. Okrem iného je tu aj možnosť stavby 3-tonového rotačného žeriavu. V továrni bola v roku 1915 postavená dielenská loď, ktorá vykonávala opravy a údržbu vojenských služobných lodí na Al-Dunu.
Vo vlastníctve Škodových závodov 19191938.
V roku 1919 značná časť kvalifikovaných robotníkov komárňanskej dielne pokračovala v práci v lodenici Újpest založenej v roku 1918. Továreň sa stala majetkom československého štátu a prenajali si ju Škodove závody. V továrni pokračovala stavba lodí. Po zavedení Viedenskej arbitráže bola 2. novembra 1938 továreň opäť vo vlastníctve MFTR. S rozsiahlou výstavbou sa začalo na jar 1940. Staré budovy boli zbúrané. Na špici ostrova bola postavená dielňa s rozmermi 12x20 metrov pre stolárske a stolárske dielne a na strane ostrova smerom k Dunaju bola vybudovaná nová spúšťacia dráha na vyťahovanie a spúšťanie opravovaných člnov. Tieto stavby boli dokončené v roku 1940 a v roku 1941 mohla továreň fungovať naplno. Okrem prestavby motorového člna Lehél a niekoľkých ďalších lodí boli v továrni do roku 1944 postavené dva nové dolnodunajské remorkéry, Komárom a Eger.
Výstavba Lodeníc na novom mieste 19451959.
Po druhej svetovej vojne bolo lodenice znárodnené. Začala výstavba lodeníc na novom mieste pri ramene Dunaja za prístavom. Boli postavené nové výrobné haly s kapacitou pre veľké riečno-morské lode.
Roky prosperity 19601989.
Hlavným odberateľom sa stal Sovietsky zväz. Vyrábali sa riečno-morské nákladné lode, osobné lode. Loď OL-400 sa stala najväčšou riečnou osobnou loďou s kapacitou 400 cestujúcich. Pre Československú plavbu dunajskú sa vyrábali korčekové bagre. V rokoch socializmu zamestnávali lodenice takmer 5000 zamestnancov a patrili do skupiny ZŤS pod názvom Slovenské Lodenice Gábora Steinera.
Vstup na západoeurópske trhy 19901998.
Po prechode na trhové hospodárstvo boli Lodenice transformované na akciovú spoločnosť, zahrnutú do 2. vlny kupónovej privatizácie. Napriek poklesu odberu z rozpadnutého Sovietskeho zväzu si podnik našiel nové odbytiská v Nemecku a Holandsku pre nemeckú firmu WESSELS Reederei sa vyrábali najmä riečno-morské nákladné lode typu Rýn, Rostock.
Úpadok 19982010.
Kvôli aktivitám vlastníkov sa Lodenice dostali v roku 1998 do finančnej neschopnosti. Ako východisko boli založené SLKB, ktoré v roku 2000 prevzali aktivitu výroby lodí. V roku 2012 po ďalších finančných problémoch lodenice prevzala pobočka SaM. Objem výroby sa však už nepribližoval k množstvu pred rokom 1998.