Táňa Kuzmová

Táňa Kuzmová (* 29. september 1959, Šahy) je slovenská keramikárka, výtvarníčka a pedagogička.
Stručný životopis.
V rokoch 19781983 absolvovala Pedagogickú fakultu Univerzity Mateja Bela, Banská Bystrica, odbor výtvarná výchova a slovenský jazyk; jej pedagógom bol grafik, kresliar Stanislav Tropp (19502002). V rokoch 19811982 sa zúčastnila kurzu konzervovania a reštaurovania umeleckých pamiatok (Mestské múzeum, Brno), potom pracovala ako reštaurátorka v Mestskom múzeu vo Zvolene a vychovávateľka nepočujúcich detí. V rokoch 19841991 pracovala ako reštaurátorka vo výrobnom družstve Drustav, jej kolegami boli aj budúci absolventi Vysokej školy výtvarnych umení, okrem iných napr. Róbert Bielik, či Július Nagy. V období 19922000 pôsobila ako lepička v keramickom ateliéri Juraja Mihalíka, spoločne pracovala s keramikárom Jaroslavom Štullerom. Od roku 2004 do súčasnosti pracuje ako pedagogička výtvarného odboru Základnej umeleckej školy v Devínskej Novej Vsi.
Kresba.
Počas štúdia na bystrickej škole absolvovala premiéru prezentáciou svojich výtvarných pokusov na celoštátnych prehliadkach poslucháčov pedagogických fakúlt na súťaži Výtvarná Dubnica (19801983). Po skončení školy sa presťahovala do Bratislavy a desať rokov nevystavovala. Verejnosti predstavila fragment desaťročnej práce najprv vo foyer Bábkového divadla Na rázcestí v Banskej Bystrici (október 1993). V tom istom priestore vystavoval aj Igor Hudcovič (19491995), s ktorým Táňu Kuzmovú spájalo priateľstvo aj fascinácia kresbou.
Zaradenie.
Hoci generačne patrila k autorom neue wilde (či iným termínom bad painting), post-moderna ani neokonceptualizmus ju nepriťahovali. To, že jej okruh tvorili ekológovia, ľudia sústredení okolo Augustína (Gusta) Dobrovodského (19471999), anarchistu a básnika, Róberta Cypricha (19511996), Igora Kalného (19571987), Vladimíra Archleba (19532007), zrejme viedlo Táňu Kuzmovú k tradícii moderny (okrem iného ilustrovala aj knihy svojho dlhoročného partnera Augustína Dobrovodského).
Odklon od kresby.
Prechod od kresieb tvrdým pastelom či tušom k šitiu kresieb na látku kráča paralelne s dobovou tendenciou v prekračovaní hraníc. Už jej kresby na tapety signalizovali vybočenie z hraníc určených tradíciou (využívala vzorkovníky z bývalého Prioru). Za kresbu sa začala považovať akákoľvek línia vytvorená akýmikoľvek prostriedkami – v prípade Táni Kuzmovej niťami (pred ňou sa kresby šitím objavili v diele Ladislava Čarného). V jej kresbách sa objavuje farba, kombinácie rôznorodých techník, koláž a asambláž. Jej vankúše-nevankúše, ktoré boli aj šitými kresbami, aj objektmi či úžitkovými predmetmi, hoci sa nikdy tak nevyužívali, sú synonymom 90. rokov, ktoré úplne rozvoľnili tradičné výtvarné disciplíny. V autorkinom prípade veľkú rolu zohrala skúsenosť s prácou v keramickom ateliéri ART4 Juraja Mihalíka (návrhy pripravoval okrem iných aj Vlado Havrilla) a spolupráca s Jaroslavom Štullerom (1954). Jej keramické objekty spĺňali aj praktické požiadavky, ale súčasne boli voľnými výtvarnými dielami. Kuzmová využíva pohyblivú hranicu medzi keramikou ako predmetom užitého umenia a plastikou, rovnaké je to pri jej textilných objektoch.
Súčasnosť.
Táňa Kuzmová v reakcii na konceptuálne umenie odmieta v diele intelektuálnu úvahu, útočí na zmysly, usiluje o lapidárnosť v tvare, výraze i obsahu a ignoruje estetizáciu či kultivovanie formy. Po roku 2000 sa na istý čas odmlčala (materská dovolenka) a vrátila sa k vlastnej tvorbe súčasne s nástupom do nového zamestnania na Základnej umeleckej škole v Devínskej Novej Vsi. Pokračuje v keramických prácach, ale do popredia sa dostáva textilná tvorba, ktorá bola prítomná aj pred rokom 2000. Siaha po rôznych technikách – sieťovanie, plstenie, tkanie, zápästky. Opäť ich používa aj na výrobu funkčných predmetov – prikrývky, sukne, kabáty, čapice, ale smeruje aj k samostatným závesným textilným obrazom, ktoré môžu slúžiť aj ako koberce.
Inšpirácie.
Objavenie starých textilných techník súvisí aj s rodinnou tradíciou, keď v detstve sledovala prácu na krosnách u starej mamy v Šudinciach pri Dudinciach, aj s návratom textilnej tvorby v súčasnom umení. Nezabudla ani na výšivky s ľudovými motívmi anjelov alebo prísloví a porekadiel, ktoré kedysi patrili do interiérov dedinských izieb, hoci z konkrétnych motívov v jej tvorbe zostala iba technika a farebnosť.
Aktuálna Kuzmovej tvorba je súčasťou trendu vytvárania umenia vlastnými rukami ako istej opozícii voči počítačovo generovanej tvorbe alebo materiálom priemyslovo vyrobených objektov. Spolu s materiálom sa v diele Táne Kuzmovej ocitla farba v úplne novej úlohe. Najprv bola sekundárne prítomná v kresbách, neskôr sa dostala do popredia ako súčasť mozaiky povrchov úžitkových keramických objektov, a dnes hrá hlavnú úlohu. Z predchádzajúcej keramickej etapy tvorby, ktorej sa venuje paralelne s textilnými obrazmi, sa preniesli do farebných kompozícii v novom materiáli niektoré elementy. Formáty sú komorné, určené do súkromných interiérov. Niektoré obrazy možno zaradiť do prúdu lyrizujúcej geometrickej abstrakcie. Dialóg s prírodou sa artikuluje nielen vo farebnosti, tvaroch, ale aj v špecifických objektoch-oknách, ktoré ponúkajú výhľad do krajiny textilných obrazov.