Andrew Comyn Irvine

Andrew Comyn „Sandy“ Irvine (* 8. apríl 1902, Birkenhead, Anglicko – † 8. alebo 9. jún 1924, Mount Everest, Tibet) bol britský horolezec, ktorý sa v roku 1924 zúčastnil expedície na Mount Everest, tretej britskej expedície na najvyššiu horu sveta ().
Pri pokuse o prvovýstup na Mount Everest zmizol spolu so svojím horolezeckým partnerom Georgeom Mallorym niekde vysoko na severovýchodnom hrebeni hory. Dvojicu naposledy videli živú niekoľko sto metrov od vrcholu a nie je známe, či jeden z nich alebo obaja dosiahli vrchol predtým, ako zahynuli. Malloryho telo sa našlo v roku 1999, ale časť Irvinových pozostatkov sa našla až v roku 2024.
Životopis.
Andrew Irvine sa narodil 8. apríla 1902 v Birkenheade v grófstve Cheshire ako jedno zo šiestich detí historika Williama Fergussona Irvina (18691962) a Lilian Davies-Colleyovej (18701950). Jeho otec mal škótske a waleské korene, zatiaľ čo matka pochádzala zo starej rodiny z Cheshire. Mladý Andrew navštevoval Birkenhead School a Shrewsbury School a potom študoval inžinierstvo na Merton College v Oxforde.
Keď mu v roku 1924 ponúkli účasť na expedícii na Mount Everest, 22-ročný mladík vtedy ešte nemal dokončené štúdium. Táto expedícia bola v tom čase druhým vážnym pokusom o výstup na Mount Everest. Ďalším účastníkom tejto expedície bol George Mallory, ktorý sa dodnes považuje za jedného z priekopníkov horolezectva. Dva roky predtým bol na predošlej neúspešnej expedícii na Everest.
Hoci Irvine nepatril medzi najskúsenejších horolezcov, začínajúci inžinier a amatérsky fotograf v Anglicku upútal pozornosť svojou fyzickou zdatnosťou a netradičným štýlom lezenia počas expedície na Špicbergy. Okrem toho sa vďaka svojmu štúdiu veľmi dobre vyznal v používaní novovyvinutých dýchacích prístrojov a kyslíkových fliaš. Počas pochodu a tiež vo vyšších táboroch Irvine pracoval na opravách a vylepšeniach zariadenia, ktoré bolo v tom čase ešte celkom nové.
Expedícia na Everest.
Irvine vyplával do Himalájí z Liverpoolu na palube lode SS "California" 29. februára 1924 spolu s ďalšími tromi členmi expedície vrátane Georgea Malloryho. Počas expedície vykonal zásadné a kľúčové inovácie profesionálne navrhnutých kyslíkových súprav expedície, čím radikálne zlepšil ich funkčnosť, ľahkosť a pevnosť. Udržiaval aj fotoaparáty, táborové postele, variče a mnohé ďalšie zariadenia. Bol všeobecne obľúbený a starší kolegovia si ho vážili pre jeho vynaliezavosť, družnosť a neúnavnú pracovitosť.
Expedícia sa začiatkom júna dvakrát neúspešne pokúsila o výstup na vrchol, pričom zostával ešte čas na jeden pokus, kým silné sneženie, ktoré príde s letným monzúnom, spôsobí, že výstup bude príliš nebezpečný. Túto poslednú šancu dostal najskúsenejší horolezec expedície George Mallory. Na prekvapenie ostatných členov výpravy Mallory uprednostnil 22-ročného neskúseného Irvina pred starším a skúsenejším horolezcom Noelom Odellom. Irvinova zručnosť s kyslíkovým vybavením bola zrejme hlavným faktorom pri Malloryho rozhodnutí a odvtedy sa vedú diskusie o presných dôvodoch jeho výberu.
Mallory a Irvine začali s výstupom 6. júna a do konca nasledujúceho dňa vytvorili vo výške posledný tábor, odkiaľ chceli uskutočniť záverečný výstup na vrchol. Z tohto tábora vyrazili ráno 8. júna na cestu k vrcholu. Tlak času a úspechu spôsobil, že obaja začali s výstupom nie v práve ideálnom počasí. Odell ich pravdepodobne naposledy videl okolo 12:50 hod., po dlhom zdržaní na skalnom stupni.
Otázka, či sa im dvom podarilo vystúpiť na vrchol a či teda boli prvými, ktorí vystúpili na Mount Everest 29 rokov pred Edmundom Hillarym a Tenzingom Norgayom, sa považuje za záhadu a dodnes vyvoláva vo svete horolezectva nespočetné debaty a diskusie. Takmer všetci poprední horolezci špekulujú o tom, či bolo vôbec možné, aby títo dvaja uskutočnili výstup v tom čase, pri vtedajších podmienkach a technických možnostiach. Sir Edmund Hillary sa k tomu vyjadril len raz a uviedol, že bol v každom prípade prvým človekom, ktorý sa vrátil z vrcholu Mount Everestu živý.
Objasnenie.
V 60. rokoch 20. storočia, po pripojení Tibetu k Číne, začali Číňania otvárať severný hrebeň a liezť na vrchol. V roku 1975 bol na takzvanom druhom stupni nainštalovaný rebrík. Tento bod označuje najťažší úsek trasy a podľa vtedajších lezeckých schopností predstavoval pravdepodobne neprekonateľnú prekážku. Niekoľko horolezcov dodnes vyliezlo druhý stupeň voľne, čo dokazuje, že sa dal zdolať aj s vtedajšími prostriedkami a schopnosťami Malloryho a Irvina. Čínsky horolezec Wang Chung-pao údajne videl telo horolezca západne od hrebeňa. V tejto výške to mohol byť len Irvine alebo Mallory, pretože pred čínskou expedíciou sa do tejto výšky dostali len títo dvaja a potom zmizli.
V rokoch 1986 a 1999 sa uskutočnili expedície do Tibetu v nádeji, že sa nájde napríklad fotoaparát Andrewa Irvina, a tým sa objasnia otázky okolo týchto dvoch horolezcov. Dňa 1. mája 1999 sa vo výške 8 155 m n. m. našlo Malloryho telo, dobre zakonzervované riedkym vzduchom a chladom. Nález sa stal celosvetovou senzáciou. Neexistoval však žiadny dôkaz, ktorý by odpovedal na základné otázky, a na Malloryho tele sa nenašiel žiadny fotoaparát. Dňa 23. novembra 1999 bol po Andrewovi Irvinovi pomenovaný asteroid 6825 Irvine. V roku 2010 sa na Everest vydala ďalšia expedícia pod vedením Jochena Hemmleba s cieľom nájsť Irvinovo telo a vyriešiť tak záhadu okolo tohto výstupu. Aj táto expedícia sa však vrátila bez nových nálezov.
Dňa 11. októbra 2024 "National Geographic" oznámil, že v septembri počas expedície našiel ich dokumentárny tím pod vedením Jimmyho China na ľadovci pod severnou stenou Mount Everestu časť Irvinových pozostatkov. Predpokladá sa, že sa vynorili z topiaceho ľadovca. Našla sa ponožka s nápisom "A. C. IRVINE", topánka a chodidlo.