burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zoznam kandidačných listín pre voľby do EP na Slovensku v roku 2019

Kandidačné listiny pre voľby do Európskeho parlamentu, ktoré sa uskutočnia 25. mája 2019, odovzdalo do konca februára 2019 Ústrednej volebnej komisii 31 politických strán a hnutí. Predseda Národnej rady Slovenskej republiky rozhodnutím č. 28/2019 Z. z. vyhlásil voľby do Európskeho parlamentu a určil deň ich konania na sobotu 25. mája 2019 voľby sa konajú od 07.00 h do 22.00 h.
Podmienky kandidatúry.
Podľa zákona č.331/2003 Z.z. v znení neskorších úprav, za poslanca Európskeho parlamentu môže byť zvolený občan Slovenska, ktorý najneskôr v deň konania volieb dovŕši 21 rokov veku a má trvalý pobyt na území Slovenska, ako aj občan iného členského štátu Európskej únie, ktorý najneskôr v deň konania volieb dovŕši 21 rokov veku, nebol zbavený práva byť volený v členskom štáte Európskej únie, ktorého je štátnym občanom, a má na území Slovenska trvalý pobyt. Kandidovať za poslanca EP v tých istých voľbách možno len v jednom členskom štáte EÚ. Prekážkou práva byť volený je výkon trestu odňatia slobody, právoplatné odsúdenie za úmyselný trestný čin, ak odsúdenie nebolo zahladené alebo pozbavenie spôsobilosti na právne úkony.
Kandidačné listiny.
Strany sú zoradené podľa čísla, ktoré bolo pre ne vyžrebované. Profesie kandidátov sú uvedené tak, ako budú uvedené na hlasovacích lístkoch, doplnené sú iba údaje o predošlom pôsobení v Európskom parlamente. Vo voľbách kandiduje 31 strán a koalícií (29 strán a 2 koalície). Vyžrebované poradie strán a zoznamy kandidátov za jednotlivé strany, hnutia a koalície, sú nasledovné:
Karol Eberl

Karol Eberl (* ca 1807† 28. august 1866, Prešov) bol uhorský kantor (organista).
Absolvoval štúdium hudby u Ludwiga van Beethovena vo Viedni. V rokoch 18601866 pôsobil ako kantor rímskokatolíckeho farského kostola v Prešove.
Ďumbier (geomorfologická časť)

Ďumbier je geomorfologickou časťou Ďumbierskych Tatier. Zaberá najvyššiu, centrálnu časť Nízkych Tatier a najvyšším vrchom je Ďumbier ().
Vymedzenie.
Územie zaberá centrálnu a juhovýchodnú časť Ďumbierskych Tatier s výrazným vysokohorským rázom a mohutným hlavným hrebeňom. Na západe ju vymedzuje sedlo Zámostskej hole, kde pohorie pokračuje časťou Prašivá, severozápadným smerom nadväzujú Salatíny a na severe Demänovské vrchy. Východnú hranicu tvoria Bocianska dolina, sedlo Čertovica a údolie Štiavničky, oddeľujúce Priehybu, patriacu do Kráľovohoľských Tatier. Južným smerom sa masív zvažuje do Horehronského podolia s podcelkami Bystrianske podhorie a Lopejská kotlina.
Ochrana územia.
Centrálna časť pohoria s rozsiahlou časťou Ďumbier patrí medzi prírodne najcennejšie oblasti na Slovensku, čo potvrdzuje rozsah chránených území. Takmer celá časť leží v Národnom parku Nízke Tatry, okrajové oblasti v jeho ochrannom pásme. Osobitne chránenou lokalitou je národná prírodná rezervácia Ďumbier a Skalka a národná prírodná pamiatka Vrbické pleso či Jaskyňa mŕtvych netopierov.
Turizmus.
Turisticky vyhľadávané sú blízke krasové územia Demänovskej a Jánskej doliny, no jednoduchý prístup lanovkami na hlavný hrebeň spôsobuje celoročne vysokú návštevnosť najmä vrcholu Chopka. Široké možnosti na letné i zimné aktivity zaraďujú stredisko Jasná, vrátane horehronských stredísk Kosodrevina a Trangoška, medzi najprestížnejšie a najnavštevovanejšie v krajine. Celá oblasť je vybavená sieťou značkovaných trás, ktoré prepájajú zaujímavé lokality a údolia s červeno značenou hrebeňovkou (Cesta hrdinov SNP). Komplex ubytovacích možností a služieb v strediskách dopĺňajú útulne (Ďurková) a chaty (Kamenná chata pod Chopkom i Chata generála Milana Rastislava Štefánika) v blízkosti hlavného hrebeňa.
Vinko Puljić

Vinko Puljić (* 8. september 1945, Priječani, Juhoslávia) je bosniansky kardinál, arcibiskup Sarajeva.
Životopis.
Študoval filozofiu a teológiu v kňazskom seminári v Djakove. Za kňaza ho vysvätil 29. júna 1970 diecézny biskup Djakova Stjepan Bauerlein. Po vysviacke do roku 1978 pastoračne pôsobil v diecéze Banja Luka. Neskôr, do roku 1987 pôsobil v arcidiecéze Zadar, okrem iného ako predstavený kňazského seminára. Následne strávil ešte tri roky v pastoračnej službe v diecéze Banja Luka. V roku 1990 bol preložený do sarajevskej arcidiecézy, kde sa stal vicerektorom seminára a členom kňazskej rady.
Biskup a kardinál.
V roku 1990 ho pápež Ján Pavol II. menoval za biskupa arcidiecézy Sarajevo. Biskupskú vysviacku mu dňa 6. januára 1991 aj sám udelil. Spolusvätiteľmi boli substitút Štátneho sekretariátu arcibiskup Giovanni Battista Re a sekretár Kongregácie pre biskupov arcibiskup Justin Francis Rigali, obaja neskorší kardináli. Od vypuknutia vojny v Juhoslávii aktívne pomáhal obyčajným ľuďom, dodával im odvahu návštevou farností a organizovaním pomoci. Pápež ho menoval ako prvého rodáka z Bosny a Hercegoviny za kardinála s titulárnym kostolom S. Chiara a Vigna Clara 26. novembra 1994. V rokoch 1995 – 2002 a 2005 – 2010 bol predsedom konferencie biskupov Bosny a Hercegoviny. Zúčastnil sa ako volič konkláve v roku 2005, na ktorom bol zvolený pápež Benedikt XVI., a v roku 2013 takisto na konkláve, ktoré zvolilo pápeža Františka. Ako pápežský vyslanec sa zúčastnil litovského národného eucharistického kongresu v Kaunase a medzinárodnej mariánskej púte v Ukrajine v roku 2000, slávností v Dubrovniku a ďakovného dňa za kanonizáciu Matky Terezy v Albánsku v roku 2016.
3C 79

3C 79 je Seyfertova galaxia v súhvezdí Baran. Rozšírená oblasť emisných línií (EELR) je takmer určite fotoionizovaná skrytým kvazarom.
Mníška (film)

Mníška (orig. "The Nun") je americký hororový film od režiséra Jamesa Wana. Film mal premiéru 6. septembra 2018 v Európe a o deň neskôr v USA. Film je čiastočným prequelom filmov "V zajatí démonov" a "V zajatí démonov 2". Necelý týždeň po premiére zarobil cez 131 miliónov USD.
Dej.
Film vysvetľuje pôvod démona Valaka z filmu V zajatí démonov 2. Dve posledné mníšky v opátstve Cârța v Rumunsku sa rozhodnú preskúmať katakomby, ale staršiu mníšku napadne neviditeľná sila. Preživšia mladšia mníška zoberie kľúč od dverí do katakomb a keď vidí, že má problémy, spácha samovraždu obesením. Po dvoch rokoch jej telo nájde mladík Franchie (Jonas Bloquet). Vatikán sa okamžite dozvedá o tejto nešťastnej udalosti, a tak vysiela kňaza Burkeho (Demián Bichir) a anglickú sestru Irene (Taissa Farmiga), aby prípad prešetrili. Zoznámia sa s Franchiem a vydajú sa do kláštora. Kňaz a sestra Irene sa v kláštore usídlia, ale aj zisťujú, že tu nie sú sami a po niekoľkých znepokojivých paranormálnych udalostiach sa kňaz Burke rozhodne prísť na tajomstvo kláštora.
Zisťuje desivú históriu kláštora, že tu boli robené v stredoveku satanistické rituály. Križiaci však hrad vyplienili, premenili na kláštor a mníšky sa musia neustále modliť, aby zlo nemohlo vyjsť mimo steny kláštora. Tiež zisťuje pôvod démona Valaka a so sestrou Irene sa snažia nájsť relikviu, ktorá by mohla démona zastaviť. Tým je sklenená nádobka s Kristovou krvou. Tu nájdu a rozhodnú sa vydať do katakomb a vysporiadať sa so zlom, ktoré zahaľuje kláštor.
Akonáhle vstúpia do katakomb, začína sa s nimi Valak pohrávať. Franchieho skoro uškrtí, Irene posadne a otca Burkeho skoro zabije. Franchie zašpiní Irene Kristovou krvou a Valak mizne. Avšak sa objaví vo vode a pokúsi sa setru uškrtiť. Tá na neho však vystriekne relikviu, démon je zahnaný a portál do podsvetia je zatvorený. Burke prípad uzavrie a odchádza do Vatikánu. Avšak Valak sa tak ľahko nevzdá.
Úplaz (vrch v Nízkych Tatrách)

Úplaz () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Vernárom, približne juhozápadne od Popradu. Je najvyšším vrchom geomorfologickej časti Predná hoľa.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Predná hoľa. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a zasahuje na katastrálne územie obcí Vikartovce a Vernár. Najbližším sídlom je východným smerom ležiaci Vernár, severne sa nachádza Spišské Bystré, Kravany, Vikartovce a Liptovská Teplička a južne obec Telgárt. Vrcholovou časťou vedie severná hranica Národného parku Nízke Tatry. 
Opis.
Úplaz leží v rázsoche, ktorá vybieha severovýchodným smerom z Kráľovej hole () k Prednej holi (). Severným smerom leží Prostredný vrch () a Čertovica (), západným Kolibisko (), Záturňa () a Prášivok (), južným Kráľova hoľa, Tri kopce () a Košarisko () a východným Popová () a Smrečinským sedlom oddelená Predná hoľa. Vrch sa nachádza na pomedzí Liptova a Spiša a jeho svahy odvodňujú tri mohutné rieky; západnú časť Čierny Váh, južnú a východnú Hnilec a severnú prítoky Hornádu. Vrchol traverzuje turistický chodník zo Smrečinského sedla na Kráľovu hoľu.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z odlesnených lokalít na svahoch je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Levočské vrchy, Kozie chrbty, Vysoké a Západné Tatry, Chočské, Stolické a Volovské vrchy a Spišsko-gemerský kras.
Prístup.
Vrchol traverzuje juhovýchodným úbočím modro značený chodník z blízkeho Smrečinského sedla na Kráľovu hoľu. V sedle sa križujú turistické trasy:
Volebná účasť na Slovensku

Volebná účasť je podľa Štatistického úradu Slovenskej republiky (ŠÚ SR) podiel (%) voličov, ktorí sa zúčastnili na hlasovaní (reprezentovaní počtom vydaných obálok) k celkovému počtu oprávnených voličov, teda voličov zapísaných v zoznamoch oprávnených voličov. Účasť závisí od druhu alebo kola volieb, ich významu, medializácie a aktivizácie (mobilizácie) voličov ako aj od trvania volieb a ďalších faktorov ako je napríklad obdobie roka a s ním súvisiace počasie. 
Parametre účasti na voľbách.
Volebná účasť teda približne presne reprezentuje podiel voličov, ktorý sa volieb zúčastnili. Z hľadiska výsledkov je najpodstatnejším počet platných hlasov.
Z nasledovných počtov:
potom ŠÚ SR vypočítava tieto podiely (relatívne ukazovatele): 
V tabuľkách nižšie je prezentovaná volebná účasť v zhode s údajmi ŠÚ ako vydané obálky / počet oprávnených voličov zapísaných v zoznamoch oprávnených voličov. V riadkoch s uvedeným počtom vydaných obálok je možné dopočítať počet oprávnených voličov zapísaných v zoznamoch oprávnených voličov pre dané voľby. 
Trvanie volieb.
Voľby do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2002 a predchádzajúce trvali dva dni. Voľby do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2006 a nasledovné trvali už len jeden deň. 
Priame prezidentské voľby trvajú (aj vždy od roku 1999 trvali) len jeden deň. 
Ďalšie faktory ovplyvňujúce účasť.
Voliči môžu svoj postoj k voľbám vyjadriť aj zámernou neúčasťou na hlasovaní. Niekedy sú k takémuto konaniu verejne vyzývaní osobnosťami politického alebo spoločenského života. V prípade referenda môže nízka volebná účasť zneplatniť celé hlasovanie, ak sa nedosiahne potrebné kvórum. 
Na účasť vo voľbách môže do určitej miery vplývať aj počasie. Ovplyvňuje totiž správanie ľudí: ak je v deň volieb pekne – niektorí dajú prednosť inej činnosti (pobyt v prírode a pod.); naopak keď je vyslovene nevľúdne – voliči ostanú doma. 
Volebná účasť v jednotlivých voľbách.
Voľby do NRSR.
Zdroje: 
Komunálne voľby.
Zdroje: 
Voľby do VÚC.
Od roku 2017 sú voľby do orgánov samosprávnych krajov jednokolové. V roku 2022 sa konali spojené voľby do orgánov samosprávy obcí s voľbami do orgánov samosprávy VÚC. Funkčné obdobie volených zástupcov vo voľbách do VÚC v roku 2017 bolo kvôli konaniu spojených volieb v roku 2022 zákonom mimoriadne predĺžené na 5 rokov.
Zdroje: 
Voľby prezidenta.
Voľba prezidenta Slovenskej republiky v roku 1998 v parlamente bola neúspešná.
Referendá.
Výsledky referenda sú platné, ak sa na ňom zúčastnila nadpolovičná väčšina oprávnených voličov a ak bolo rozhodnutie prijaté nadpolovičnou väčšinou účastníkov referenda. Jediným platným referendom bolo to o vstupe do EÚ z roku 2003, na ktorom sa zúčastnilo 52,15% voličov, z ktorých 92,46% hlasovalo za.
Zdroj:
Robo-poradca

Robo-poradca (skratka z "robotický poradca") je typ finančného poradcu, ktorý ponúka finančné poradenstvo či online manažment investície s čiastočnou či minimálnou ľudskou intervenciou. Tieto služby ponúkajú na základe matematických pravidiel a algoritmov, ktoré sú súčasťou softvéru - preto tieto služby nevyžadujú ľudský faktor na strane predajcu. Takéto softvéry využívajú dané algoritmy na automatickú alokáciu, kontrolu, presun a optimalizáciu aktív zákazníka.
Jedna z hlavných výhod robo-poradcov je, že ponúkajú investičné poradenstvo väčšiemu spektru ľudí, vďaka nižším nákladom a poplatkom v porovnaní s poskytovaním služieb cez ľudí. Robo-poradcovia zvyčajne alokujú klientské aktíva na základe ich sklonu k riziku a cieľovej sumy. Napriek tomu, že robo-poradcovia sú aplikovateľní aj na alokáciu prostriedkov v iných aktívach, ako napríklad akcie, dlhopisy, komodity či nehnuteľnosti, sú zvyčajne využívaní v ETF portfóliách. 
História.
Prví robo-poradcovia boli spustení v roku 2008 počas finančnej krízy. V roku 2010 Jon Stein spustil jednu z prvých spoločností ponúkajúcu pokročilú verziu tejto služby verejnosti, Betterment. Do konca roku 2015 robo-poradcovia spravovali 60 miliárd dolárov takmer 100 firmami po celom svete, pričom sa odhaduje, že do konca roka 2020 by to mohli byť až 2 bilióny.
Smrečinské sedlo (Nízke Tatry)

Smrečinské sedlo () je horské sedlo v Prednej holi, geomorfologickej časti Kráľovohoľských Tatier. V sedle sa stretávajú okraje Národného parku Nízke Tatry a Slovenský raj.
Polohopis.
Sedlo leží vo východnej časti Nízkych Tatier, v podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Predná hoľa. Smrečinské sedlo oddeľuje Úplaz na západe a východne situovaný masív Prednej hole. Leží cca západne od obce Vernár a cca severovýchodne od Kráľovej hole, na pomedzí regiónov Spiš a Liptov.
Prístup.
V Smrečinskom sedle sa križujú turistické trasy:
Priehybka (sedlo)

Priehybka () je horské sedlo v hlavnom hrebeni Kráľovohoľských Tatier.
Polohopis.
Nachádza sa v centrálnej časti podcelku, v časti Priehyba. Sedlom vedie spojnica horehronskej Heľpy s liptovskou dolinou Dikula a Ipoltica. Západným smerom leží mohutná Veľká Vápenica (), východným smerom pokračuje hrebeň menej výrazným terénom.
Prístup.
Sedlo leží nad Heľpou, z ktorej vedie najkratší prístup po modrej značke. Tá pokračuje údolím Dikula a Ipoltica až k vodnej nádrži Čierny Váh. Hlavným hrebeňom vedie červeno značená Cesta hrdinov SNP.
Kamčatský meteorit

Kamčatský meteorit je udalosť pádu meteoritu dňa 18. decembra 2018 nad Beringovým morom pri Kamčatke, ktorý bol zachytený ako výbuch v stratosfére. Energia dopadu bola odhadovaná na 173 kiloton TNT. Podľa NASA išlo o druhý najväčší zaznamenaný výbuch od počiatku meraní v roku 1988. Silnejší bol iba výbuch v Čeľabinsku roku 2013. Výskyt takýchto meteoritov sa predpokladá 2 – 3-krát za 100 rokov.
Meteor mal priemer cca , hmotnosť a pri výbuchu letel rýchlosťou /h. Výbuch mal 10-krát väčšiu energiu ako Little Boy v Hirošime. Meteorit vstúpil do atmosféry nepovšimnutý, bol spozorovaný až po výbuchu.
Trnavské rádio

Trnavské rádio je nezávislá súkromná rozhlasová stanica vysielajúca na západnom Slovensku. Je najpočúvanejším rádiom v Trnave.. Hudobný formát je mixom hudby 80., 90. rokov a súčasného popu. 
Spravodajstvo Trnavského rádia tvoria čerstvé regionálne správy určené obyvateľom Trnavského kraja. Vysiela ich vždy 5 minút pred celou pod sloganom "O päť minút skôr, ako ostatní". Súčasťou spravodajstva je regionálny dopravný servis s vlastným zdrojom informácií, ktorými prispievajú vodiči na bezplatnom čísle 0800 202 900. Spolupracuje tiež so spoločnosťou Google, vďaka čomu čerpá dopravné informácie aj z aplikácie Waze.
Má vlastný podcast, v ktorom publikuje to najlepšie z vysielania, podcast 5 dobrých správ z regiónu ale aj reláciu „Veda pri víne“ zameranú na popularizáciu vedy. Vysielacie štúdio sa nachádza v presklenej budove na Nádvorí, priestore súčasnej kultúry, v historickom centre mesta Trnava.
Trnavské rádio sa hlási k odkazu novembra 1989. Aj preto začalo vysielať na poludnie 17. novembra 2017. Je rádiom so spoločenskou zodpovednosťou, transparentným prístupom k obsahu a celkovej komunikácii.
Rockall

Rockall je veľmi malý, neobývaný ostrov, ktorý sa nachádza asi 480 kilometrov od západného pobrežia Škótska. Napriek svojej odľahlosti a neprístupnosti si ho oficiálne nárokujú štyri európske štáty - Spojené kráľovstvo, Írsko, Dánsko (v mene Faerských ostrovov) a Island. Všetky tieto štáty veria, že v šelfe tohto ostrova sa nachádzajú obrovské zásoby ropy a zemného plynu, ktoré by mohli mať hodnotu až 160 miliárd dolárov.
Dejiny.
Rockall bol prvýkrát zaznamenaný v písomných záznamoch na konci 15. storočia, ale nikto na ňom nepristál až do 8. septembra 1811, kedy Basil Hall z lode HMS Endymion priviedol skupinu ľudí na jeho vrchol. V blízkosti Rockallu sa odohralo v roku 1824 niekoľko smrteľných nehôd a viac ako 600 ľudí v roku 1904 prišlo o život keď parník SS Norge narazil na susedný útes.
Skala bola do značnej miery zabudnutá až do 18. septembra 1955, kedy sa stala posledným územným rozšírením britského impéria, keď helikoptéra patriaca Royal Navy spustila troch mužov na ostrov, kde bola vztýčená vlajka Spojeného kráľovstva a na skalu pripevnená doska. V tom čase britská vláda vykonávala testovanie zbraní a obávala sa, že Sovietsky zväz použije túto nikým nenárokovanú skalu na umiestnenie monitorovacieho zariadenia. Dňa 10. februára 1972 sa Rockall oficiálne stal administratívnou súčasťou škótskeho ostrova Harris.
Baďura

Baďura (ženský variant: Baďurová) je slovenské 
a české priezvisko so zaznamenaným rozšírením na Slovensku aj v Česku.
Na Slovensku sa v roku 1995 nachádzalo 787-krát. Najčastejšie sa vyskytovalo v lokalitách ako Veľké Leváre, okres Senica (od roku 1996 Malacky) (46); Pezinok, okres Bratislava-vidiek (od roku 1996 Pezinok) (45); Rohožník, okres Senica (od roku 1996 Malacky) (38); Trenčín, okres Trenčín (32); Ružinov (obec Bratislava), okres Bratislava II (27); Dubnica nad Váhom, okres Považská Bystrica (od roku 1996 Ilava) (23); Bánovce nad Bebravou, okres Topoľčany (od r. 1996 Bánovce nad Bebravou) (21); Piešťany, okres Trnava (od roku 1996 Piešťany) (11); Petržalka (obec Bratislava), okres Bratislava V (10), Banská Bystrica, okres Banská Bystrica (10);
Dúbravka (obec Bratislava), okres Bratislava IV (10) a Karlova Ves (obec Bratislava), okres Bratislava IV (10).
V Česku sa v roku 2016 nachádzalo 1235-krát. Najčastejšie sa vyskytovalo v lokalitách ako Přerov (121), Zlín (68), Olomouc (67), Kopřivnice (59), Ostrava (50), Praha (49), Opava (37), Veselí nad Moravou (33), Frýdek-Místek (28), Hranice (27), Hlučín (26), Kroměříž (26), Otrokovice (24), Bystřice pod Hostýnem (24), Rýmařov (23), Vizovice (22), Uherský Brod (22), Jeseník (22), Brno (21), Šumperk (21), Kyjov (19), Liberec (18), Frýdlant nad Ostravicí (18), Prostějov (17), Krnov (15), Hodonín (15), Chomutov (15), Hradec Králové (14), Vsetín (14), Bílovec (13), Černošice (12), Holešov (12), Boskovice (11), Pardubice (10), Karlovy Vary (10), Blansko (9), Rakovník (9), Uherské Hradiště (8), Žďár nad Sázavou (7), Odry (7), Nový Jičín (7), Brandýs nad Labem (6), České Budějovice (6), Telč (6), Náchod (6), Ostrov (6), Nýřany (6), Český Těšín (6), Frenštát pod Radhoštěm (6), Bílina (5), Teplice (5), Kadaň (5), Valašské Meziříčí (5), Beroun (4), Česká Lípa (4), Mladá Boleslav (4), Cheb (4), Karviná (4), Havířov (4), Benešov (4), Znojmo (4), Písek (4), Sokolov (4), Roudnice nad Labem (4), Břeclav (4), Bystřice nad Pernštejnem (3), Tišnov (3), Rokycany (3), Lysá nad Labem (3), Mariánské Lázně (3), Kostelec nad Orlicí (3), Vyškov (3), Litovel (3), Uničov (3), Prachatice (3), Valašské Klobouky (3), Šternberk (3), Lipník nad Bečvou (3), Židlochovice (3), Mělník (3), Dobříš (2), Orlová (2), Nymburk (2), Říčany (2), Jablonec nad Nisou (2), Litoměřice (2), Konice (2), Moravská Třebová (2), Ústí nad Labem (2), Nový Bydžov (2), Klatovy (1), Tachov (1), Podbořany (1), Horšovský Týn (1), Stříbro (1), Hořovice (1), Poděbrady (1), Děčín (1), Blatná (1), Bohumín (1), Turnov (1), Hořice (1), Plzeň (1), Tábor (1), Trutnov (1), Mikulov (1), Ivančice (1), Bruntál (1) a Kravaře (1).
Ján Šajbidor

Ján Šajbidor môže byť:
Karol Polák

Karol Polák môže byť:
Zadná hoľa

Zadná hoľa () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Polomkou, približne severovýchodne od Brezna. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží na hranici Žilinského a Banskobystrického kraja, na pomedzí okresov Liptovský Mikuláš a Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Malužiná a Polomka. Najbližšími sídlami sú južne situované obce Heľpa, Závadka nad Hronom a Polomka, západným smerom leží Vyšná a Nižná Boca, severozápadne sa nachádza Malužiná a Kráľova Lehota, severne osady Svarín a Čierny Váh. Vrch je súčasťou Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Zadná hoľa leží v hlavnom hrebeni Kráľovohoľských Tatier, medzi Homôľkou () a Oravcovou (). Severným smerom z nej vybieha rázsocha Veľkého boku (), rovnakým smerom sa nachádza aj sedlom oddelená Zadná Široká (), Domárka (), Malý bok () a Nemecká (). Východným smerom leží Javorový grúň (), Malá Vápenica (), Veľká Vápenica (), Kolesárová () a Oravcová (), južným sa ponad blízke Horehronské podolie črtá Kľak () a Fabova hoľa () a západným smerom leží sedlom Homôľka oddelený rovnomenný vrch (), no tiež Javorinka (), Babina (), Vrbovica () a Kvasna (). Severnú časť hrebeňa odvodňuje Hodruša, čoby prítok riečky Boca a riečka Ipoltica do Váhu, voda z južných častí odteká Veľkým potokom do Hrona. Vrcholovou časťou vedie hrebeňová magistrála.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nízka hôľnatá vegetácia, umožňujúca kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať mnohé vrcholy Nízkych Tatier, no tiež časť Vysokých a Západných Tatier, Chočských vrchov a Oravskej Magury, južným smerom Poľanu, Veporské a Stolické vrchy.
Martin Fábry

Martin Fábry bol uhorský kníhkupec alebo kníhtlačiar, ktorý žil v 16. storočí. Z roku 1549 pochádza doklad o jeho pôsobení v Banskej Štiavnici.
Oravcová (vrch)

Oravcová () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Závadkou nad Hronom, približne severovýchodne od Brezna. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží na hranici Žilinského a Banskobystrického kraja, na pomedzí okresov Liptovský Mikuláš a Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Východná a Polomka. Najbližšími sídlami sú južne situované obce Heľpa, Závadka nad Hronom a Polomka, západným smerom leží Vyšná a Nižná Boca, severozápadne sa nachádza Malužiná a Kráľova Lehota a severne sú osady Svarín a Čierny Váh. Vrch je súčasťou Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Oravcová leží v hlavnom hrebeni Kráľovohoľských Tatier, medzi Homôľkou () a Kolesárovou (). Severným smerom sa nachádza Zadná Široká (), Veľký bok () a Nemecká (), východným je Malá () a Veľká Vápenica (), Medvedia () a Kolesárová (), južným sa ponad blízke Horehronské podolie ukazuje Kľak () a Fabova hoľa () a západným smerom leží Babina (), Zadná hoľa (), Homôľka () a Kvasna (). Severnú časť hrebeňa odvodňuje riečka Ipoltica do Váhu, voda z južných častí odteká Veľkým potokom do Hrona. Vrcholovou časťou vedie hrebeňová magistrála.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý, miestami riedky lesný porast, prechádzajúci do väčších odlesnených plôch, umožňujúcich obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké Tatry, Poľanu, Veporské a Stolické vrchy.
Anica Fábryová

Anica Fábryová (iný zápis mena: Anna Joanna Fábryová; * 23. január 1880, Považská Bystrica† ?) bola slovenská operná speváčka a hudobná pedagogička.
Pochádzala z rodiny krajčíra Alojza Fábryho a jeho manželky Márie, rod. Chudovskej. Absolvovala štúdium na konzervatóriu v Budapešti. Účinkovala na koncertoch tunajšieho Slovenského spolku. Emigrovala do Spojených štátov a už v roku 1911 vyučovala operný spev na konzervatóriu v New Yorku, kde tiež vystupovala na koncertoch (doložiteľne ešte k roku 1922).
Sedlo Zámostskej hole

Sedlo Zámostskej hole () je plytké horské sedlo v hlavnom hrebeni Ďumbierskych Tatier. Vedie ním hranica medzi časťami Prašivá a Ďumbier.
Polohopis.
Nachádza sa v centrálnej časti podcelku, v hlavnom hrebeni Nízkych Tatier, východne od Zámostskej hole. Južné svahy patria horehronskej obci Jasenie, severné svahy liptovskej obci Partizánska Ľupča. V jej chotári leží aj bývalá banícka, dnes rekreačná osada Magurka, z ktorej je do sedla najkratší prístup.
Prístup.
Sedlo leží nad osadou Magurka, z ktorej vedie najkratší prístup po žltej značke. Relatívne dobrý prístup je z obce Liptovská Lúžna po žltej značke cez sedlo pod Skalkou a pokračovaním po hrebeni, ktorým prechádza červeno značená Cesta hrdinov SNP. Z horehronského Jasenia vedie Jasenskou dolinou od horárne Bauková žltá značka.
Juan Sandoval Íñiguez

Juan Sandoval Íñiguez (* 28. marec 1933, Yahualica, Mexiko) je mexický kardinál, emeritný arcibiskup Guadalajary.
Životopis.
Narodil sa ako najstarší z dvanástich detí. Po krátkom čase štúdií v kňazskom seminári v Mexiku študoval filozofiu a teológiu na Pápežskej univerzite Gregoriana v rokoch 1952 – 1961. Za kňaza ho počas štúdií v Ríme vysvätil 27. októbra 1957 arcibiskup Antonio Samorè, sekretár Kongregácie pre mimoriadne cirkevné záležitosti a neskorší kardinál. Po návrate do Mexika v roku 1961 pastoračne pôsobil v diecéze Guadalajara. Zastával funkcie v diecéznom kňazskom seminári, od špirituála cez vicerektora až po funkciu rektora v rokoch 1980 – 1988.
Biskup a kardinál.
V roku 1988 ho pápež Ján Pavol II. menoval za biskupa koadjútora diecézy Ciudad Juárez. Biskupskú vysviacku mu dňa 30. apríla 1988 udelil diecézny biskup zo Ciudad Juárez Manuel Talamás Camandari. Spolusvätiteľmi boli arcibiskup Girolamo Prigione, apoštolský delegát v Mexiku a arcibiskup Guadalajary Juan Jesús Posadas Ocampo, neskorší kardinál. 11. júla 1992 sa stal sídelným biskupom v Ciudad Juárez. 21. apríla 1994 bol menovaný za metropolitného arcibiskupa Guadalajary. Pápež ho menoval za kardinála s titulárnym kostolom Nostra Signora di Guadalupe e S. Filippo Martire in Via Aurelia 26. novembra 1994. V roku 2005 sa ako volič zúčastnil konkláve, na ktorom bol zvolený pápež Benedikt XVI., v roku 2013 takisto konkláve, ktoré zvolilo pápeža Františka; pri tejto voľbe bol jedným z najstarších voličov. V roku 2008 požiadal v súlade s kanonickým právom o uvoľnenie z úradu, pápež mu však vyhovel až 7. decembra 2011.
Dargovských hrdinov (Humenné)

Dargovských hrdinov je ulica v meste Humenné, súčasť Sídliska III. Na severozápadnom konci sa napája na Laboreckú ulicu a na východnom konci tvorí križovatku s Třebičskou ulicou. Nachádza sa na nej Kostol troch svätých košických mučeníkov (Dargovských hrdinov 6177/22) a základná škola (Dargovských hrdinov 1832/19).
Charmolas

Charmolas ("Charmolas") bol grécky sochár na začiatku 1. storočia pred Kr.
Sochár Charmolas, syn Artemidóra z Týru, tvoril po roku 100 pred Kr. na ostrove Rodos, kde bolo objavených niekoľko jeho signatúr na podstavcoch zo sôch. V meste Lindos spolu so svojím bratom Ménodotom zhotovil sochu istého Zénodota, syna Diofanta. Ich spoločným dielom bola i socha (neznáma), ktorej podstavec našli v archeologickej lokalite mesta Rodos. Okolo roku 93 pred Kr. v meste Lindos zhotovil sochárske dielo (k pocte Dioskúrov) pre kňaza Nikagora, Nikagorovho syna (nápis ho už uvádza ako Roďana) a neskôr približne v rokoch 88 až 85 pred Kr. so svojim synom Ménodotom vytesal sochu miestneho kňaza božstiev Atény "Lindskej", Dia "Poliea", Artemidy "Kekoie" a Dionýza, venovanú od kňazov Apolóna "Pythia" a pre mesto Rodos neznámu sochu (nápis je poškodený) zasvätenú bohom.
Sedlo Ďurkovej

Sedlo Ďurkovej () je horské sedlo v hlavnom hrebeni Ďumbierskych Tatier. 
Polohopis.
Nachádza sa v centrálnej časti podcelku, na západnom okraji časti Ďumbier. Západne od sedla leží vrch Ďurková (), na východe Malý Chabenec (). Leží v hlavnom hrebeni Nízkych Tatier a zo sedla vedie chodník k neďalekej útulni Ďurková pod Chabencom.
Prístup.
Sedlo leží nad horehronskou obcou Jasenie, z ktorej vedie Jasenskou dolinou modro značená trasa okolo útulne Ďurková. Najkratší prístup do sedla však vedie po zelenej trase z osady Magurka, ktorá leží priamo pod hrebeňom, asi severozápadným smerom. Hlavným hrebeňom vedie červeno značená Cesta hrdinov SNP.
Milan Píka

Milan Píka (* 28. júl 1922, Hranice – † 20. marec 2019, Bratislava) bol český a slovenský brigádny generál, príslušník RAF a zahraničného odboja, po roku 1948 politicky prenasledovaný.
Bol synom armádneho dôstojníka a diplomata Heliodora Píku. Počas 2. svetovej vojny emigroval z okupovaného Česko-slovenska a zapojil sa do zahraničného odboja. Pôsobil ako člen pozemného personálu v britskom letectve. Po návrate do vlasti bol po komunistickom prevrate politický perzekvovaný a väznený.
Kumštové sedlo

Kumštové sedlo () je horské sedlo v hlavnom hrebeni Ďumbierskych Tatier. Nachádza sa medzi sedlom Čertovica a Chatou generála Milana Rastislava Štefánika pod Ďumbierom.
Polohopis.
Nachádza sa v centrálnej časti Nízkych Tatier, na východnom okraji časti Ďumbier. Západne od sedla leží vrch Besná (), juhovýchodným smerom hrebeň stúpa na Lajštroch (). Severné svahy klesajú do liptovskej Starobocianskej doliny, južným smerom sa nachádza údolie Kumštovského potoka. Približne 500 m severozápadne leží v rázsoche Rovnej hole () Bocianske sedlo a cca juhovýchodne aj dopravne významné sedlo Čertovica.
Prístup.
Sedlo leží nad horehronskou obcou Jarabá, z ktorej vedie zeleno značená trasa. Tá pokračuje aj liptovskou časťou pohoria cez Bocianske sedlo a Rovnú hoľu. Najjednoduchší prístup vedie hlavným hrebeňom po červeno značenej Ceste hrdinov SNP zo sedla Čertovica, resp. zo západnej strany od Chaty generála Milana Rastislava Štefánika pod Ďumbierom. Žltou značkou cez Starobociansku dolinu a Bocianske sedlo vedie prístup z Vyšnej Boce.
Caldwellov katalóg

Caldwellov katalóg je astronomický katalóg 109 jasných hviezdokôp, hmlovín a galaxií pre pozorovanie amatérskymi astronómami. Katalóg zostavil Sir Patrick Caldwell-Moore ako doplnok Messierovho katalógu.
Messierov katalóg vznikol ako zoznam objektov, ktoré môžu v ďalekohľadu vyzerať ako kométa, pretože sa Messier zaujímal o ich hľadanie. Amatérski astronómovia ho považujú za základný zoznam ľahko viditeľných objektov. Moore však upozornil, že v Messierovom katalógu chýba mnoho veľmi jasných objektov, ako napríklad hviezdokopa Hyády, Dvojitá hviezdokopa (NGC 869 a NGC 884) a galaxia Sochár (NGC 253). Messier pozoroval z Paríža, preto do svojho katalógu nezahrnul ani jasné objekty viditeľné na južnej pologuli, ako napríklad Omega Centauri, Centaurus A (NGC 5128), hviezdokopa Šperkovnica (NGC 4755) a 47 Tucanae.
Moore teda vytvoril vlastný zoznam 109 objektov, aby dodržal veľkosť Messierovho katalógu (M102 je považovaná za chybnú položku, ako potvrdil Méchain), a zverejnil ho v americkom časopise Sky &amp; Telescope v decembri 1995.
Moore použil na označenie katalógu svoje druhé priezvisko Caldwell, pretože prvé písmeno jeho prvého priezviska sa používa na označenie položiek Messierovho katalógu.
Položky Caldwellovho katalógu sa teda označujú písmenom C a katalógovým číslom z rozsahu 1 až 109 (napr. C41). 
Na rozdiel od Messierovho katalógu, ktorého komponenty sú číslované zhruba podľa poradia objavu Messierom a jeho kolegami,
Caldwellov katalóg je zoradený podľa deklinácie, takže C1 je najsevernejší a C109 najjužnejší objekt katalógu, len NGC 4244 a Hyády sú číslované mimo poradia. Ďalšie chyby v katalógu boli časom opravené: S Norma Cluster (NGC 6087) bol chybne označený ako NGC 6067 a Lambda Centauri Cluster (IC 2944) ako gamma Centauri Cluster.
Zoznam architektonických článkov/Ď

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ďa.
Ďatelinová ulica (Bratislava)
ďu.
Ďumbierska ulica (Banská Bystrica)
Jaskyňa (hmlovina)

Hmlovina Jaskyňa (angl. "Cave Nebula"), Sh2-155 alebo Caldwell 9 je slabá a veľmi rozsiahla emisná hmlovina v súhvezdí Cefeus. Hmlovina je súčasťou väčšieho súboru emisných, reflexných a temných hmlovín. Objekt je pre vizuálne pozorovanie pomerne zložitý, ale fotograficky dáva veľmi pôsobivé snímky. Názov hmloviny je odvodený od tmavej oblasti na východnej strane, ktorá je ohraničená svetlou emisnou hmlovinou, takže pri pohľade ďalekohľadom vyzerá jako hlboká jaskyňa.
Hmlovina se nachádza ve východnej časti súhvezdia, 4° južne od hviezdy s magnitúdou 3,5 ι Cephei a 3,5° západne od otvorenej hviezdokopy Messier 52.
Ménodotos z Rodosu

Ménodotos ("Ménodotos") bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr.
Ménodotos, syn a žiak sochára Charmolaa, pochádzal z Rodosu, kde tvoril v 1. polovici 1. stor. pred Kr. Svedectvom jeho tvorby sú jeho menom signované podstavce zo sôch, ktoré objavili v mestách Lindos a Rodos. V rokoch 88 až 85 pred Kr. v meste Lindos spolu s otcom vytesali sochu miestneho kňaza božstiev Atény "Lindskej", Dia "Poliea", Artemidy "Kekoie" a Dionýza, venovanú od kňazov Apolóna "Pythia" a v meste Rodos neznámu sochu (nápis je poškodený, ale išlo tu zrejme o sochu osobnosti, ktorá sa vyznamenala v námornej bitke) zasvätenú bohom.
V meste Lindos sa podpísal na základňu neznámej sochy (datovanej do rokov 100 až 70 pred Kr.) a spolu so sochárom Charinom z Laodikeie na podstavec sochy významnej osobnosti, ktorú si obyvatelia mesta poctili okolo roku 70 pred Kr.
Súľovská kotlina

Súľovská kotlina je geomorfologickou časťou Súľovských skál. Leží na území okresov Bytča a Považská Bystrica a v jej severnej časti leží obec i hrad Súľov.
Polohopis.
Súľovská kotlina zaberá centrálnu časť Súľovských skál, ktoré sú podcelkom Súľovských vrchov. Kotlinu obkolesuje veniec hôr, ktorý narušujú len tiesňavy riek Domanižanka v južnej, Manínsky potok v strednej a Hradnianka v severnej časti, odvádzajúce vodu západným smerom do Váhu.
Osídlenie.
Kotlina je stredne husto osídlená a nachádzajú sa tu obce Súľov-Hradná, Vrchteplá, Bodiná, Prečín, Počarová a Zemianska Závada. Okolie obce Súľov sa písomne spomína už v roku 1193, čím patrí k najstarším sídlam regiónu. Ten v minulosti spravovalo panstvo z blízkeho Súľovského hradu.
Doprava.
Južnou časťou kotliny a obcou Prečín vedie cesta II/517 (Rajec – Považská Bystrica, na ktoré sú napojené sídla v celej juhozápadnej časti územia. V strednej časti ležiaca Vrchteplá je malebnou Manínskou tiesňavou prístupná po ceste III. triedy 1967 s mestom Považská Bystrica a do severne situovaného Súľova je prístup cestou III/2003 cez Jablonové.
Turizmus.
Centrálna časť Súľovských vrchov patrí medzi vyhľadávané turistické lokality. Jedinečné skalné mestá a útvary a málo dotknutá príroda Súľovských skál, čoby územia v CHKO Strážovské vrchy, sú atraktívne a dobre dostupné pre celoročnú turistiku. V severnej časti sa v blízkosti Súľova nachádza ruina Súľovského hradu, no tiež viacero jaskýň. Hustá sieť turistických chodníkov je sedlami prepojená s okolitými kotlinami a obcami. Celá oblasť je vyhľadávaná aj horskými cyklistami, ktorí využívajú lesné a poľné cesty a chodníky.
Maníny

Maníny sú geomorfologickou časťou Manínskej vrchoviny. Zaberajú masív Veľkého a Malého Manína, rozdelených hlbokou Manínskou tiesňavou. 
Polohopis.
Nachádzajú sa asi severovýchodne od Považskej Bystrice, východne od údolia Váhu. Územie zaberá západný okraj Manínskej vrchoviny, ktorá je podcelkom Súľovských vrchov. Východným a severným smerom pokračuje Manínska vrchovina, západne a južne Maníny vymedzuje Považské podolie s podcelkom Podmanínska pahorkatina.
Turizmus.
Poloha územia v blízkosti mesta Považská Bystrica, no najmä atraktívna národná prírodná rezervácia Manínska tiesňava a neďaleká prírodná rezervácia Kostolecká tiesňava lákajú do tejto časti Súľovských vrchov celoročne množstvo turistov. Vrchol Veľkého Manína () poskytuje ďaleké výhľady na okolité pohoria i údolie Váhu.
Nožnicový stan

Nožnicový stan je stan, ktorý je nazvaný podľa systému rámu stanu. Pri rozkladaní sa stan nemontuje stačí iba stan roztiahnuť a zacvakúť niekoľko patentov a nožnicový systém umožní stan začať používať.
Jednotlivé diely môžu byť skrutkované alebo nitované a pripomínajú nožnice.
Rám je vyrobený z kovu a tvorí obvod na ktorom sa drží strecha a steny z látky. 
Látka je nepremokavá syntetická tkanina s vrstvou PVC alebo PU (polyuretán).
Použitie nožnicových stanov.
Vďaka stabilite stanu, rýchlemu použitiu do pár minút, ľahkej preprave a veľkej úžitkovej ploche je stan využívaný najmä.
a iné
Jaroslav Polaček

Ing. Jaroslav Polaček (* 30. november 1976, Košice) je slovenský regionálny politik a aktuálny primátor mesta Košice. Do funkcie primátora bol zvolený 11. novembra 2018 v komunálnych voľbách. Kandidoval za koalíciu Sloboda a Solidarita, Kresťanskodemokratické hnutie, Strana maďarskej komunity - Magyar Közösség Pártja, NOVA, Občianska konzervatívna strana. Získal 43,29 % hlasov. V komunálnych voľbách v roku 2022 bol opäť zvolený za primátora mesta Košice. Získal 37,79 % hlasov.
V rokoch 2002 – 2003 pracoval pre U. S. Steel Košice a neskôr úspešne riadil súkromnú spoločnosť zaoberajúcu sa zberom a likvidáciou odpadov s názvom "Fúra".
Krzysztof Strzałka

Krzysztof Strzałka (* 1967, Dębica) je poľský diplomat a od 20. augusta 2018 do 7. augusta 2023 veľvyslanec Poľska na Slovensku.
Životopis.
Strzałka sa narodil v roku 1967. Absolvoval Historickú fakultu a postgraduálne štúdium managementu a biznisu Jagelovskej univerzity, ako aj Fakultu politických vied Univerzity La Sapienza v Ríme. V roku 1999 získal titul doktora humanistických vied (dizertačná práca: "Stosunki polsko-włoskie w latach 1939–1945"; slovensky: "Poľsko-talianske vzťahy v rokoch 1939–1945"). Od roku 2005 pracuje na funkčnom mieste docenta v Ústave európskych štúdií Jagelovskej univerzity, a od 2015 Poľskej akadémia vied.
Po ukončení aplikačného diplomaticko-konzulárneho programu pôsobil ako 1. tajomník na Veľvyslanectve v Ríme. V rokoch 2006–2008 pracoval na Oddelení plánovania a stratégie zahraničnej politiky, ako aj na Odbore európskej politiky Ministerstva zahraničných vecí. V rokoch 2008 až 2012 vykonával funkciu generálneho konzula v Miláne. Potom bol medzi inými o.i. námestníkom riaditeľa (2016–2018).
Veľvyslancom na Slovensku bol od 20 augusta 2018. Svoje poverovacie listiny doručil 11. septembra 2018 prezidentovi Andrejovi Kiskovi. Veľvyslancem bol do 7. augusta 2023.
Hovorí plynule anglicky a taliansky, trochu francúzsky, rusky a slovensky.
Pamätník vojakov Sovietskej armády

Pamätník vojakov Sovietskej armády je pamätník venovaný príslušníkom 4. ukrajinského frontu a padlým vojakom v bojoch pri oslobodzovaní Košíc v druhej svetovej vojne.
Vzhľad.
Vstup pamätníka je tvorený dvoma veľkými stĺpami so znakmi bývalého ZSSR a pamätnými tabuľami. Podstavce sú taktiež označené znakmi bývalého ZSSR, na ktorých sú umiestnené lampáše a dve svietidlá na tzv. večný oheň.
Pamätník sa začal stavať 14. apríla 1945 podľa návrhu E. F. Gurjaceva a Ing. Hudáka. Pamätník postavili príslušníci vojenského útvaru 04146 za pomoci hlavného inžiniera plukovníka Beljakova. Pamätník stál 1,3 milióna československých korún. 1. júla 1945 sa uskutočnilo jeho slávnostné odhalenie. Na tomto mieste boli pôvodne okamžite po vstupe Sovietskej armády do mesta, pochovaní 14 príslušníci Sovietskej armády, ktorí boli neskôr exhumovaní a prenesení na Verejný cintorín, kde boli pochovaní spolu s ďalšími padlými vojakmi Sovietskej armády. Mená 14 príslušníkov a ich hodnosti sú uvedené na symbolických náhrobných kameňoch. V roku 2018 sa z dôvodu jeho schrátlalosti a ničenia vandalov, diskutovalo o jeho premiestnení, no nakoniec pamätník z dôvodu viacerých nariadení ("Benátska charta" z roku 1964), zostal na svojom mieste.
Na dvoch pamätných tabuliach sú uvedené texty v slovenskom aj ruskom jazyku, s takýmto znením:
Pamätník je zložený z trachytu, andezitu a travertínu.
Vandalizmus.
Počas Ruskej invázie na Ukrajinu v roku 2022 bol pamätník niekoľko krát poškodený. Najprv bol natretý žltou a modrou farbou, následne prelepený ukrajinskou vlajkou a neskôr zase pomaľovaný červenou farbou evokujúcu krv.
Michal Elefant

Michal Elefant (* 1816, Aszód† 2. september 1872, Pešť) bol slovenský (uhorský) evanjelický kňaz (farár), náboženský spisovateľ a cirkevný historik.
Pochádzal z meštianskej rodiny. Absolvoval štúdium na Evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici a v Bratislave (pozri Evanjelické lýceum v Bratislave), následne študoval na univerzite v Berlíne, Halle a v Jene. V roku 1839 pôsobil ako vychovávateľ u Podmanických, neskôr ako kaplán v Aszóde, farár v Czegléde (1840), Tápiószentmártone (1842), Nyíregyháze (1855), Ácsi (1860) a v slovenskej evanjelickej obci v Pešti (1867), kde bol od roku 1868 seniorom. Napísal viacero náboženských diel a prácu z cirkevných dejín, ktorá ale zostala v rukopise.
Ménodotos (syn Artemidóra)

Ménodotos ("Ménodotos") bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.
Ménodotos, syn a žiak sochára Artemidóra z Týru, tvoril v 2. polovici 2. stor. pred Kr. Svedectvom jeho tvorby sú jeho menom signované podstavce zo sôch. Na akropole rodoského mesta Lindos sa našiel podstavec zo sochy "Pasifóna", kňaza bohyne Atény "Lindskej", ktorú zhotovil so svojím otcom okolo roku 124 pred Kr. V tomto meste spolu so svojím bratom Charmolaom zhotovil sochu istého "Zénodota", syna Diofanta. Spoločným dielom bratov bola aj socha (neznáma), ktorej podstavec našli v archeologickej lokalite mesta Rodos. So svojim rodákom (meno tohto sochára, syna Charmolaa, je nečitateľné) sa podpísali na mramorové podstavce sôch aténskeho zápasníka a pankratistu, víťaza mnohých hier, objavené v archeologickej lokalite ilýrskej Apollónie a v Atike.
Dušan Krištofík

Mgr. Dušan Krištofík (* 18. február 1968) je slovenský diplomat, od roku 2023 veľvyslanec Slovenska vo Fínsku a Estónsku.
Vzdelanie.
Dušan Krištofík vyrastal v Kláštore pod Znievom. Po absolvovaní Gymnázia Turčianske Teplice v roku 1986 študoval v rokoch 1986 až 1987 na Vysokej škole ekonomickej kde sa špecializoval na vnútorný obchod. V rokoch 1997 až 1992 študoval na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov kde sa špecializoval na nemecky hovoriace krajiny.
Diplomatické pôsobenie.
Pre slovenské ministerstvo zahraničných vecí začal pracovať v roku 1992 ako vedúci odborný referent špecialista na Sekcii multilaterálnej spolupráce. V rokoch 1993 až 1994 bol zástupca riaditeľa Odboru susedných krajín. V rokoch 1994 až 1998 bol 2. tajomník pre zahraničnú politiku a bilaterálne vzťahy na veľvyslanectve vo Viedni. V rokoch 1999 a 2000 bol splnomocnencom predsedu vlády SR pre zriadenie Medzinárodného vyšehradského fondu. V rokoch 2000 až 2004 bol radcom a zástupcom veľvyslanca v Londýne. V roku 2005 bol zástupca vedúceho Stáleho sekretariátu pre prípravu summitu Bush - Putin. Do roku 2009 potom pracoval ako riaditeľ odborov na ministerstve zahraničných vecí. V rokoch 2009 až 2013 bol veľvyslanec SR v Estónsku, Litve a Lotyšsku so sídlom v Rige. Generálnym riaditeľom Osobného úradu na MZV bol v rokoch 2013 až 2015.
Ako veľvyslanec podpísal dohodu s Litovskou republikou o zastupovaní pri výdaji víz: „"Litovská republika bude zastupovať Slovensko pri vydávaní schengenských víz v gruzínskom Tbilisi a Slovenská republika bude zastupovať Litovskú republiku v čínskom Šanghaji."“
Veľvyslanec Slovenska v Poľsku.
Veľvyslancom Slovenska v Poľsku bol od 11. augusta 2015. Prezident Andrej Kiska ho do funkcie vymenoval 9. júla 2015. Svoje poverovacie listiny odovzdal 14. augusta 2015 štátnej podtajomníčke Ministerstva zahraničných vecí Poľskej republiky Henryke Mościckej-Dendysovej. Krištofíkovým predchodcom vo Varšave bol Vasil Grivna. V januári 2020 bol za Krištofíkovho nástupcu vymenovaný Andrej Droba.
Veľvyslanec Slovenska vo Fínsku a Estónsku.
9. augusta 2023 mu prezidentka Zuzana Čaputová odovzdala poverovacie listiny a stane sa veľvyslancom vo Fínsku a Estónsku po Slavomíre Mašurovej.
Paradajs

Paradajs () je vrch v Štiavnických vrchoch, západne od centra Banskej Štiavnice. Po Sitne a Petrovom vrchu je tretím najvyšším vrchom pohoria. 
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, na východnom okraji geomorfologického podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Banská Štiavnica a na katastrálnom území mesta Banská Štiavnica, okrajovo aj Hodruša-Hámre. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí ležiaca Banská Štiavnica a južným smerom situované Štiavnické Bane, západne sa nachádza Banská Hodruša, miestna časť obce Hodruša-Hámre. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy. 
Opis.
Paradajs je súčasťou hrebeňa, ktorý tvorí západný okraj silne rozrušenej kaldery Štiavnického vulkánu. Južne susedí nepatrne nižší Tanád () a Vtáčnik (), západne Kamenný závoz () a Banský vrch (), severne Cukmantel () a Šobov () a východne Anderloch (). Na západnom úpätí leží Horný Hodrušský a Dolnohodrušský tajch, ktoré odvádzajú vodu zo šácht a západných svahov vrchu do Hodrušského potoka v povodí Hrona. Voda z východných svahov odteká riekou Štiavnica do Ipľa. Na vrchol vedie značený chodník z rázcestia Červená studňa.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý ponúka veľmi obmedzený rozhľad. Z blízkej horskej lúky a miest s nízkou a redšou vegetáciou je vidieť blízku Banskú Štiavnicu a okolité vrchy Štiavnických vrchov. Pri vhodných podmienkach vidieť tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Malú Fatru, Kremnické vrchy, Nízke Tatry a Poľanu, južným smerom i niektoré z pohorí v severnom Maďarsku.
Turizmus.
Paradajs patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy, no celá oblasť Štiavnických vrchov je vybavená hustou sieťou značených turistických chodníkov. Blízkosť Banskej Štiavnice, čoby lokality na zozname UNESCO, prispieva k obľúbenosti dostupného vrchu.
Tanád

Tanád () je štvrtý najvyšší vrch v Štiavnických vrchoch. Nachádza sa približne juhozápadne od centra Banskej Štiavnice. 
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, na východnom okraji geomorfologického podcelku Hodrušská hornatina. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Banská Štiavnica a Žarnovica a zasahuje na katastrálne územie obce Štiavnické Bane a Hodruša-Hámre. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí ležiace Štiavnické Bane a na východnom Banská Štiavnica, západným smerom sa nachádza Banská Hodruša, miestna časť obce Hodruša-Hámre. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy. 
Opis.
Tanád je súčasťou hrebeňa, ktorý tvorí západný okraj silne rozrušenej kaldery Štiavnického vulkánu. Severne susedí nepatrne nižší Paradajs (), Cukmantel () a Hadová (), západne leží Kamenný závoz () a Kanderka (), južne dominuje Sitno () a východne Vtáčnik () a Anderloch (). Na západnom úpätí leží Horný Hodrušský tajch, ktorý rovnako ako celá západne orientovaná časť masívu odvádza vodu do Hodrušského potoka v povodí Hrona. Na východnom úpätí sa nachádza tajch Klinger, ktorý už patrí aj s priľahlými východnými svahmi Tanádu do povodia Štiavnice, smerujúcej do Ipľa. Na vrchol vedie značený chodník z rázcestia Červená studňa, no i zo Štiavnických Baní. Na západných svahoch je vybudované športovo-rekreačné stredisko.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nízkou a redšou vegetáciou je vidieť blízku Banskú Štiavnicu a okolité vrchy Štiavnických vrchov, pri vhodných podmienkach tiež Pohronský Inovec, Vtáčnik, Malú Fatru, Kremnické vrchy, Nízke Tatry, Poľanu a Javorie, juhovýchodným smerom i pohoria v severnom Maďarsku.
Turizmus.
Vrch Tanád patrí do Chránenej krajinnej oblasti Štiavnické vrchy a keďže celá oblasť Štiavnických vrchov je vybavená hustou sieťou značených turistických chodníkov, je aj tento vrch prístupný z viacerých smerov. Blízkosť Štiavnických Baní a Banskej Štiavnice, čoby mestských pamiatkových rezervácií a lokalít na zozname UNESCO, umožňuje ľahkú dostupnosť vrchu.
Južné Plejády

Južné Plejády (angl. "Southern Pleiades", "Theta Carinae Cluster"), IC 2602 alebo Caldwell 102 je jasná a nápadná otvorená hviezdokopa v súhvezdí Kýl, ktorá sa na južnej oblohe nachádza na južnom okraji Mliečnej cesty. Objavil ju francúzsky astronóm Nicolas-Louis de Lacaille v roku 1751. Svoje meno získala vďaka svojmu vzhľadu a veľkej jasnosti, vďaka ktorej vyzerá podobne ako známa severná hviezdokopa Plejády.
Patrí k najjasnejším otvoreným hviezdokopám, na oblohe južnej pologule je dokonca najjasnejšou hviezdokopou a v oblasti južného pásu mierneho podnebia je cirkumpolárna, takže je viditeľná celý rok, a to voľným okom, v oblasti bohatej na hviezdokopy a hmloviny.
Jej hlavná hviezda θ Carinae tvorí najsevernejší vrchol asterizmu známeho ako Diamantový kríž. Vzdialenosť hviezdokopy, ktorá je približne 525 svetelných rokov a jej vlastný pohyb naznačujú, že patrí do OB asociácie Škorpión-Kentaur, čo je pomerne mladá a jasná skupina hviezd dobre viditeľná na južnej oblohe, ktorej poloha je mierne odklonená od roviny galaktického disku.