burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jozef Agnelli

Jozef Agnelli (* 23. február 1852, Skalica – † 6. august 1923, Holíč) bol slovenský šľachtiteľ, pestovateľ liečivých rastlín a ľudovýchovný pracovník. Bol členom Linného učenej spoločnosti v Štokholme. Za svoju šľachtiteľskú prácu bol odmenený na poľnohospodárskych výstavách v Budapešti, Prahe, Kodani a vo Viedni. 
Životopis.
Záľubu v prírode zdedil po otcovi, ktorému od malička pomáhal v záhradke. Gymnázium vyštudoval v Skalici. Po gymnáziu sa rozhodol pre kňazské povolanie. V roku 1876 bol v Ostrihome vysvätený za kňaza. V novom povolaní sa mu prvou stanicou stala Lakšárska Nová Ves, neskôr kaplánoval v Holíči a krátky čas pôsobil v Kuklove. V roku 1884 nastúpil na faru v Čároch. Tu vydržal až do roku 1914 a dosiahol tu i svoje najväčšie úspechy v pestovateľskej práci. Hoci pôda v Čároch nie je najúrodnejšia, nedal sa odradiť, a tak sa mu podarilo vypestovať nové odrody plodín vynikajúcich vlastností. Zo zemiakov to bolo asi 200 druhov. Práve zemiaky, po ňom pomenované „agnellkami“, boli veľmi obľúbené a rozšírili sa takmer po celom Slovensku. Agnelli sa takisto venoval aj vinohradníctvu, ale predovšetkým pestovaniu liečivých rastlín. O ich kvalite svedčí aj to, že boli ocenené na výstavách v Budapešti, Prahe, Haagu, kde mu dali dokonca postaviť vlastný pavilón, pomenovaný po ňom, ďalej v Bruseli, Viedni, Kodani, Štokholme... Bol uznávaný aj v odborných kruhoch, o čom svedčí najmä to, že ho Liného inštitút v Štokholme prijal za svojho čestného člena. Svoje liečivé rastliny posielal do celej Európy, ba dokonca až do USA. Na farskej záhrade zaviedol plantážové pestovanie rastlín. O najmodernejších prostriedkoch a nástrojoch sa dozvedal z časopisov, s ich pomocou aplikoval racionálne metódy pestovateľstva a šľachtiteľstva. Svoje výsledky potom publikoval v najväčších svetových pestovateľských časopisoch (Pharmaceutische Post, Wiener Landswirtschaftliche Zeitung, 
Journal Pharmaceutique du New York...) i doma (najmä Obzor). V parížskom časopise L´Encyclopédie Contemporaine z roku 1896 sa uvádza, že plodiny z obce Čáry možno pokladať za najpozoruhodnejšie a najvýznamnejšie na celom svete, lebo ročná úroda dosahuje vyše milión rastlín dopestovaných rukou dôstojného kňaza. Svetoznámy šľachtiteľ a výskumník Jozef Agnelli si natoľko obľúbil svoje pokusné polia v Čároch, že neprijal ani ponúkané lepšie a výnosnejšie fary. Na sklonku života sa uchýlil do Holíča, kde aj zomrel.
Hlaveň

Hlaveň je časť zbrane, cez ktorú preletia projektily.
Hlaveň môžeme rozdeliť na tri druhy: 
"Drážky" slúžia na to, aby cez ňu práve prechádzajúci projektil začal rotovať a toto rotovanie zabezpečí väčšiu presnosť, avšak na úkor doprednej kinetickej energie. Rotácia využíva gyroskopický efekt.
Hlísnik

Hlísnik je potok na hornej Orave, v okrese Tvrdošín. Je to pravostranný a posledný prítok rieky Oravica a meria 1,9 km.
Pramení severne od mesta Tvrdošín, v severnej časti Oravskej vrchoviny, na východnom svahu Žiarca (694,4 m n. m.), v lokalite Pod Žiarcom v nadmorskej výške približne 650 m n. m. Od prameňa tečie juhozápadným smerom do miestnej časti Hrádky, ktorou preteká a stáča sa na juhojuhovýchod. Potom rovnobežne s riekou Orava preteká centrom mesta Tvrdošín v regulovanom koryte, až do svojho ústia (cca 568 m n. m.), ktoré je len 200 metrov od ústia rieky Oravica do rieky Orava.
Fax

Fax (skratka slova faksimile) môže byť:
FAX je skratka FlyAsianXpress (malajská letecká spoločnosť).
Faksimile

Faksimile (z lat. "fac simile" – urob podobným) môže byť:
Oravská vrchovina

Oravská vrchovina je geomorfologický celok na Orave, patriaci do Alpsko-himalájskej sústavy, podsústavy Karpaty, provincie Západné Karpaty, subprovincie Vonkajšie Západné Karpaty a oblasti Stredné Beskydy. Najvyšším vrchol je Kýčera ().
Polohopis.
Rozprestiera sa po oboch stranách rieky Orava a zaberá plochu približne . Z juhu ohraničujú Oravskú vrchovinu Chočské vrchy a Veľká Fatra, na juhozápade Malá Fatra, na západe Kysucká vrchovina a Oravská Magura, na severe Oravská kotlina a na východe Skorušinské vrchy a krátkym úsekom Podtatranská brázda.
Súčasťou celku sú dve geomorfologické časti: Podchočská brázda a Veličnianska kotlina. 
V centre západnej časti územia leží Dolný Kubín.
David Ekerot

David Ekerot (* 1. február 1970, Lund, Švédsko) je bývalý švédsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.
Monokultúra (poľnohospodárstvo)

Monokultúra je:
László Markovits

Gróf László Markovits (* 4. apríl 1970) je bývalý maďarský profesionálny tenista.
Regionálna politika

Regionálna politika je aktivita smerujúca k tomu, aby aj regióny ekonomicky menej vyspelé, s nižšou prosperitou a menšou výkonnosťou ekonomiky zlepšovali svoju prosperitu a výkonnosť. Základnými faktormi spôsobujúcimi menšiu ekonomickú výkonosť regiónov sú periférna poloha, nedostatok prírodných zdrojov, historické a sociálne faktory.
Úrad vlády SR - Sekcia európskej politiky a vedomostnej spoločnosti / Odbor regionálnej politiky.
Hlavné úlohy odboru vyplývajú z postavenia odboru ako koordinátora v oblasti politiky rozvoja regiónov a prípravy, implementácie, monitorovaní a vyhodnocovaní štrukturálnych fondov, Kohézneho fondu, INTERREG a ďalších vybraných iniciatív Spoločenstva. Odbor regionálnej politiky vykonáva úlohu sekretariátu Rady vlády SR pre regionálnu politiku a dohľad nad štrukturálnymi operáciami.
Pri viacerých ministerstvách vznikli ešte vládne agentúry, ktoré sektorovo podporujú regionálny rozvoj. Možno sem zaradiť:
Inštitucionálna sieť v regiónoch.
Samosprávne kraje - Odbory regionálneho rozvoja pri úradoch samosprávnych krajov.
V oblasti regionálneho rozvoja samosprávny kraj koordinuje aktivity na území kraja, spolupracujú s príslušnými ministerskými rezortmi (najmä MVRR, MP SR), s obcami a ďalšími subjektami. Pripravujú kraj na čerpanie prostriedkov zo štrukturálnych fondov EÚ, riadia prípravu projektov zameraných na modernizáciu, rekonštrukciu zariadení a zvýšenie kvality poskytovaných služieb v rámci školskej, zdravotnej, sociálnej a kultúrnej infraštruktúry v kraji. Základným dokumentom regionálneho rozvoja v krajoch sú ich programy hospodárskeho a sociálneho rozvoja. Často sú tieto odbory integrované aj s cestovným ruchom a územným plánovaním.
Ctislav Doseděl

Ctislav Doseděl (* 14. august 1970, Přerov, Česko) je bývalý český profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP v dvojhre.
Olli Rahnasto

Olli Rahnasto (* 28. december 1965, Seinajoki, Fínsko) je bývalý fínsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.
Ústav geografie (Univerzita Pavla Jozefa Šafárika)

Ústav geografie je jedno z najmladších akademických pracovísk Prírodovedeckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. 
História.
Pokusov vytvoriť geografické pracovisko v Košiciach bolo niekoľko. Jeho predchodcami bol Ústav geografie na pobočke Pedagogickej fakulty Slovenskej univerzity v Košiciach (založený 1949). Viedol ho Matej Papík. Ten sa však zakrátko (v roku 1952) presťahoval do Prešova. Podobný osud postihol aj neskôr vytvorené samostatné geografické pracovisko pod vedením prof. Jána Šišáka, Katedru geografie na Pedagogickom inštitúte v Košiciach. V 80. rokoch zaniklo v Košiciach aj detašované pracovisko Geografického ústavu SAV.
Po rozdelení UPJŠ a vytvorení Prešovskej univerzity v Prešove (1997) vznikli predpoklady na vytvorenie geografického pracoviska na Prírodovedeckej fakulte, kde na rozdiel od ostatných slovenských prírodovedeckých fakúlt, výučba geografie absentovala. Koncom r. 1997 začala príprava otvorenia študijného odboru v rámci učiteľstva všeobecnovzdelávacích predmetov a pracovisko sa stalo formálne prvou pobočkou Katedry teoretickej fyziky a geofyziky. Toto pracovisko pripravilo koncepciu pracoviska a prijímacie konanie prvých študentov. Katedra geografie bola zriadená uznesením akademického senátu PF UPJŠ v roku 1998.
V roku 2004 sa Katedra geografie transformovala na Ústav geografie a začala sa personálne posilňovať. V roku 2013 došlo ku vnútornej reorganizácii pracoviska a boli založené 3 oddelenia - Oddelenie fyzickej geografie, Oddelenie humánnej a regionálnej geografie a Oddelenie geoinformatiky.
Štúdium.
V súčasnosti Ústav geografie poskytuje študijné programy Geografia a Geoinformatika a Geografia – Učiteľstvo akademických predmetov (kombinácia s iným predmetom) na bakalárskom stupni a magisterskom stupni. Na Ústave geografie je možné absolvovať aj rigorózne konanie (RNDr.).
Federico Mordegan

Federico Mordegan (* 1. február 1970, Vicenza, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral turnaj ATP vo štvorhre.
Cristiano Caratti

Cristiano Caratti (* 24. máj 1970, Acqui Terme, Taliansko) je bývalý taliansky profesionálny tenista.
Monokultúra

Monokultúra môže byť:
Mark Koevermans

Mark Koevermans (* 3. február 1968, Rotterdam, Holandsko) je bývalý holandský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnajov ATP v dvojhre.
João Cunha-Silva

João Cunha-Silva (* 27. november 1967, Lisabon, Portugalsko) je bývalý portugalský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.
Greg Van Emburgh

Greg Van Emburgh (* 10. máj 1966, New York) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 6 turnajov ATP vo štvorhre.
Tom Nijssen

Tom Nijssen (* 1. október 1964, Maastricht, Holandsko) je bývalý holandský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 11 turnajov ATP vo štvorhre.
Brett Steven

Brett Steven (* 27. apríl 1969, Auckland, Nový Zéland) je bývalý novozélandský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 9 turnajov ATP vo štvorhre.
Bent-Ove Pedersen

Bent-Ove Pedersen (* 11. júl 1967, Oslo, Nórsko) je bývalý nórsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP vo štvorhre.
Jack Waite

Jack Waite (* 1. máj 1969, Madison, Wisconsin, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP vo štvorhre.
Aleksandar Kitinov

Aleksandar Kitinov, po macedónsky Александар Китинов (* 13. január 1971, Skopje, Severné Macedónsko) je bývalý macedónsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP vo štvorhre.
Jaime Oncins

Jaime Oncins (* 16. jún 1970, Sao Paulo, Brazília) je bývalý brazílsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP v dvojhre.
Jasoň

Jasoň () je rod motýľov. V rámci celého sveta sem dnes patrí niečo okolo 60 druhov motýľov.
Na území Slovenska sú v rámci tohto rodu opísané dva druhy motýľov: "jasoň červenooký" ("Parnassius apollo") Linnaeus, 1758 a "jasoň chochlačkový" "(Parnassius mnemosyne)" Linnaeus, 1758.
Systém podľa Tree of Life 04/2007 podľa Omoto et al. (2004).
Podrody.
Okrem nezaradených druhov sa v rámci jasoňa dnes spravidla uznávajú nasledujúce podrody (najmä prvých 8): 
Konkrétne druhy priradené do týchto podrodov sa sčasti rôznia podľa zdroja.
Tieto podrody sa zvyknú označovať aj ako "skupiny druhov". Najnovšie niektorí autori (Weiss, 1991-2005; Tshikolovets, 1998-2003) ale vytvorili "skupiny druhov", ktoré už nie sú zhodné s týmito podrodmi.
Medzi neplatné podrody patrí
Zoznam druhov.
Všetky druhy podľa Tree of Life, podľa abecedy, po latinsky:
"Parnassius acco" 
"Parnassius acdestis"
"Parnassius actius"
"Parnassius andreji" 
"Parnassius apollo"
"Parnassius apollonius
"Parnassius ariadne" 
"Parnassius arcticus"
"Parnassius augustis"
"Parnassius autocrator"
"Parnassius boëdromius"
"Parnassius bremeri" 
"Parnassius cardinal"
"Parnassius cephalus" 
"Parnassius charltonius"
"Parnassius clodius"
"Parnassius delphius"
"Parnassius epaphus"
"Parnassius eversmanni"
"Parnassius hardwickei"&lt;br&gt;
"Parnassius honrathi" 
"Parnassius glacialis"
"Parnassius hardwickeri"
"Parnassius hide" 
"Parnassius huberi" 
"Paranssius hanningtoni" ("Parnassius hunnyngtoni")
"Parnassius imperator"
"Parnassius inopinatus" 
"Parnassius jacquemontii"
"Parnassius loxias"
"Parnassius maharaja"
"Parnassius maximinus" 
"Parnassius mnemosyne"
"Parnassius nomion" 
"Parnassius nordmanni" 
"Parnassius orleans" 
"Parnassius patricius" 
"Parnassius phoebus" 
"Parnassius ruckbelli"
"Parnassius schultei"
"Parnassius simo"
"Parnassius simonius"
"Parnassius smintheus" 
"Parnassius staudingeri"
"Parnassius stenosemus"
"Parnassius stoliczkanus"
"Parnassius stubbendorfii" 
"Parnassius szechnyi" ("Parnassius scéchenyii") 
"Parnassius tianschianicus"
"Parnassius stubbendorfii" 
"Parnassius tenedius" 
Niektoré iné uvádzané druhy (?zrejme synonymá s niektorými vyššie uvedenými druhmi):
"Parnassius baileyi"
"Parnassius dongalaicus" 
"Parnassius pythia" 
"Parnassius nosei" 
"Parnassius kiritshenkoi"
"Parnassius labeyriei" 
"Parnassius hunza"
"Parnassius felderi"&lt;br&gt; 
"Parnassius przewalskii" 
"Parnassius nadadevinensis" 
"Parnassius jacobsoni"
Systém podľa Häuser et al. (2005).
rod jasoň (Parnassius)
Vidlochvostovité

Vidlochvostovité ("Papilionidae") je čeľaď motýľov. Čeľaď opísal v roku 1802 francúzsky entomológ Pierre André Latreille.
V súčasnosti k nej priraďujeme viac ako 600 druhov motýľov. Patria sem aj niektoré z najväčších, najkrajších, ale i najvzácnejších druhov motýľov sveta.
Druhy.
Práve v tejto skupine sú zastúpené prakticky najvzácnejšie druhy denných motýľov, či už ide o rarity zo skupín Parnassiini (Duponchel, 1835) a Zerynthiini (Grote, 1899) alebo podčeľade vidlochvosty (Papilioninae Latreille, 1802). 
Každý rok sú popisované nové druhy, ktoré patria do tejto čeľade. Ide hlavne o územia juhovýchodnej Ázie a Južnej Ameriky, kde ešte všetky druhy nie sú dokonale preskúmané. Mnoho druhov je popisovaných v posledných rokoch i z oblasti Čínskej ľudovej republiky. 
Motýle, ktoré patria do tejto čeľade sú zvyčajne stredne veľké až veľké druhy. Na hlave majú jeden pár vypuklých hladkých oči. Tykadlá bývajú zakončené kyjakovitým zhrubnutím. Na hrudi majú tri páry plne vyvinutých nôh. Predné krídla majú pomerne veľké, trojuholníkového, niekedy i pretiahnutého tvaru. Konce krídel bývajú zaokrúhlené. Na zadnom okraji zadných krídel je rôzne tvarovaná ostroha, alebo chvostík, ktorá dala názov tejto čeľadi.
Patria sem niektoré z najväčších motýľov sveta, ktoré patria do rodu "Ornithoptera". V tomto rode samičky niektorých druhov majú rozpätie krídel až . Druhy tejto skupiny sa vyskytujú v oblasti ostrovov juhovýchodnej Ázie: Indonézia, Filipíny, Papua – Nová Guinea, tropických oblastiach južnej Ameriky: Brazília, Peru, Ekvádor, Venezuela, Kolumbia ale i v Afrike.
Príslušníci čeľade "Papilionidae" sa živia nektárom z kvetov prevažne červenej, alebo fialovej farby. Pri konzumácii nektáru z kvetu nesedí motýľ na kvete, ale poletuje nad nim, pričom neustále trepotá krídlami. Pri stretnutí samčeka so samičkou svojho druhu sa samček snaží otrieť krídla o samičkine tykadlá. V tykadlách má samička umiestnené receptory, ktoré vnímajú pachy samčeka. Niektoré druhy vidlochvostov, hlavne z rodov "Parides" a "Troides" majú na vnútornom okraji zadných krídel záhyb, v ktorom sú umiestnené pachové šupinky, ktoré sú biele, nitkovitého tvaru.
Vajíčka bývajú okrúhleho tvaru, na spodnej strane ľahko sploštené. Niektoré vajíčka veľkých druhov majú i v priemere. Po nakladení bývajú zvyčajne svetlo žlté, pred vyliahnutím húseničiek stmavnú. Húsenice tejto čeľade bývajú zvyčajne lysé, pomerne veľké a často pestro sfarbené. Za hlavou majú zvláštny útvar vzhľadu mäsitej vidličky, tzv. „osmeterium“, ktoré vysúvajú pri podráždení a jeho prostredníctvom vylučujú aromatické látky, ktorými sa snažia odstrašiť útočníka. Kukly sú opásané, pripevnené vláknom k podkladu a o kremaster (koncová časť kukly). 
Na území Slovenska sa vyskytuje nasledujúcich 5 druhov tejto čeľade:
Na území Slovenska sú chránené 3 druhy z tejto čeľade: jasoň červenooký, jasoň chochlačkový a pestroň vlkovcový.
Taxonómia.
Vidlochvostovité:
Parnassius

Parnassius môže byť:
Jasone

Jasone (lat. "Parnassiinae" Duponchel, 1835) je podčeľaď motýľov z čeľade vidlochvostovité. 
Fylogenetický systém podľa.
Parnassiinae:
Veľká väčšina druhov je sústredená v rode jasoň (Parnassius).
Staršie systémy.
V niektorých starších systémoch (Ehrlich, 1958; Munroe, 1961; Ackery, 1975; Hancock, 1983; Igarashi, 1984; Collins and Morris, 1985; Häuser et al., 2005) bol Archon pod Parnassiini a Luehdorfia pod Zerynthiini a celkovo tak jasone boli tvorené len dvoma skupinami Parnasiini a Zerynthiini. Niektorí autori dokonca považovali tieto dve skupiny za podčeľade (Bryk, 1934; Talbot, 1939; Ford, 1944a, b; Eisner, 1974; Higgins, 1975; Chunsheng, 2001) alebo čeľade (Clench, 1955; Hemming, 1960; Eisner, 1974).
V iných systémoch bol:
Eric Taino

Eric Taino (* 18. marec 1975, Jersey City, New Jersey, USA) je bývalý filipínsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP vo štvorhre.
Johan Landsberg

Johan Landsberg (* 30. december 1974, Štokholm, Švédsko) je bývalý švédsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnajov ATP vo štvorhre.
Juan Ignacio Carrasco

Juan Ignacio Carrasco (* 9. júl 1974, Barcelona, Španielsko) je bývalý španielsky profesionálny tenista.
Jairo Velasco (1974)

Jairo Velasco (* 21. január 1974, Barcelona, Španielsko) je bývalý španielsky profesionálny tenista.
Jairo Velasco

Jairo Velasco môže byť:
Sargis Sargsjan

Sargis Sargsjan, (* 3. jún 1973, Jerevan, Arménsko) je bývalý arménsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral jeden turnaj ATP v dvojhre a dva turnaje vo štvorhre.
Brent Haygarth

Brent Haygarth (* 27. december 1967, Durban, Južná Afrika) je bývalý juhoafrický profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 6 turnajov ATP vo štvorhre.
Kent Kinnear

Kent Kinnear (* 30. november 1966, Naperville, Illinois, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 4 turnaje ATP vo štvorhre.
Zrenica

Zrenica () (iné názvy: zornica, zornička, zrenička, pupila, očná zrenica/zornica/zornička/zrenička, nárečovo alebo nespisovne: "panenka") je otvor oka obklopený dúhovkou, ktorá má dva hladké svaly: zvierač zrenice ("musculus sphincter") a rozširovač zrenice ("musculus dilatator pupillae"). Ich protichodnou funkciou sa zrenica môže zúžiť (mióza) asi na priemer 2 mm a rozšíriť (mydriáza) až na priemer 7 mm. Tým sa jednak mení množstvo svetla vstupujúceho do oka (pri daných zmenách priemeru asi v pomere 1 : 12), jednak sa môžu účelne zacloniť okrajové časti šošovky. Očná šošovka sa tak podobne ako technické šošovky vyznačuje sférickou a chromatickou chybou, vplyvom ktorých vznikajú na sietnici z bodového predmetu rozptylové krúžky. 
V súvislosti s glaukómom sa používa výraz pupilárna (zrenicová) rovina.
Rozšírenie a zúženie zrenice.
Uprostred dúhovky je čierna bodka. V skutočnosti ide o otvor - zrenicu, ktorý prepúšťa svetelné lúče do oka. Keď je intenzita svetla nízka, svaly dúhovky upravia tvar dúhovky tak, aby sa zrenička rozšírila. To znamená, že do oka môže vstúpiť viac svetelných lúčov a pohľad je jasnejší. Za jasného svetla zmenia svaly tvar dúhovky tak, aby zreničku zúžili, čím zabránia poškodeniu citlivej sietnice príliš veľkým množstvom svetla. Vtedy tam vstupuje málo svetla, ale oko vidí zreteľne väčšie rozpätie vzdialeností.
ICE

ICE môže znamenať:
Cena Dominika Tatarku

 
Cena Dominika Tatarku je výročná literárna cena udeľovaná za dielo, ktoré vyšlo v predchádzajúcom roku. Ocenenie každoročne udeľuje Konzervatívny inštitút Milana Rastislava Štefánika v spolupráci s porotou Ceny Dominika Tatarku a Nadáciou Milana Šimečku „"za výnimočné literárne dielo, ktoré napĺňa humanistické tradície slovenskej kultúry a v tomto zmysle nadväzuje na duchovný odkaz Dominika Tatarku"“.
Porota Ceny Dominika Tatarku.
Stáli členovia:
Bývalí stáli členovia:
Ďalším členom poroty je nositeľ ceny za predchádzajúci rok.
1 E-10 m

1 E-10 m alebo 1.10-10 m je diaľková miera odvodená od metra, základnej jednotky SI. Staršie pomenovanie je Angström (Å). V súčasnosti je nahradená odvodenou jednotkou metra nanometer (nm) alebo pikometer (pm).
1.10-10 m = 0,000 000 000 1 m = 0,1 nm = 100 pm
Alex Antonitsch

Alex Antonitsch (* 8. február 1966, Villach, Rakúsko) je bývalý rakúsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre a 4 turnaje vo štvorhre.
Mike Bauer

Mike Bauer (* 29. jún 1959, Oakland, Kalifornia, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnajov ATP v dvojhre.
Marc-Kevin Goellner

Marc-Kevin Goellner (* 22. september 1970, Rio de Janeiro, Brazília) je bývalý nemecký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP v dvojhre a 4 turnaje vo štvorhre.
Shijak

Shijak alebo Shijaku je mesto v Albánsku v okrese Drač. Je to malé mesto so zaujímavou históriou. Počet obyvateľov je okolo 7 500. Nachádza sa v nadmorskej výške V meste sídli futbalový klub KF Erzeni Shijak.
Sven Salumaa

Sven Salumaa (* 21. október 1966, Huntington, New York, USA) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP vo štvorhre.
Kolumadulu

Kolumadulu je zemepisný názov atola administratívne spadajúceho pod atol Tá na Maldivách. Keďže administratívny atol Tá sa skladá len z jediného prírodného atolu je atol Tá a Kolumadulu fakticky len rozdielny názov pre rovnaký atol.
Kolumadulu je jedným z väčších atolov, polohou v južnejšej časti Maldív, nachádza sa približne na juh od prírodného atolu Nilandú a severozápadne od prírodného atolu Hadhdhunmathee. Atol Hadhdhunmathee a Kolumadulu oddeľuje prieliv Velmandu.
Veľkosť atolu východozápadným smerom 52 km, severojužným . Na atole je 44 ostrovov, pričom žiaden nie je vätší ako . Dohromady je plocha všetkých ostrovov na atole len . Tvar atolu pripomína zdeformovaný kruh, ktorý je z juhovýchodu sploštený.
Vody okolo atola sú bohaté na ryby a na mnohých ostrovoch sú rybie farmy.
Todd Witsken

Todd Witsken (* 4. november 1963, Indianapolis, Indiana, USA – † 25. máj 1998, Zionsville, Indiana) bol americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 12 turnajov ATP vo štvorhre.
URBION – Štátny inštitút urbanizmu a územného plánovania

URBION – Štátny inštitút urbanizmu a územného plánovania bola výskumno-vývojová a projektová organizácia, ktorá sa od roku 1956 do 31. decembra 1993 zaoberala územným plánovaním a urbanizmom. Sídlila v Bratislave, pôvodne na Drieňovej ulici v Ružinove. V roku 1984 sa presťahoval na Hanulovu ulicu v Dúbravke. Pobočku mal v Banskej Bystrici, výskumno-vývojové, projektové a dislokované projektové ateliéry v Bratislave, Žiline a v Košiciach.
Urbion bol podriadenou organizáciou Ministerstva výstavby SSR. Plnil v oblasti urbanistickej projekcie na Slovensku funkciu hlavnej projektovej organizácie, najmä vo vzťahu k urbanistickým strediskám Stavoprojektov a útvarom hlavných architektov. 
História.
Centrálne plánovanie, ktoré nastúpilo po roku 1948 zasiahlo aj do oblasti územného (v min. rajónové) plánovania a urbanizmu miest a vidieckych sídiel v Česko-Slovensku. 
Inštitucionálny vývoj:
Menšia časť Urbionu organizačne pôsobila do roku 1994 samostatne a podliehala Slovenskej komisii pre životné prostredie (SKŽP). Zodpovedal najmä za koncepčnú činnosť v oblasti urbanizmu a plánovania rozvoja sídel. V jeho štruktúrach pôsobili viacerí renomovaní urbanisti, ako boli Ján Kuklica (riaditeľ v rokoch 1959 - 1966), prof. Rudolf Šteis (riaditeľ v rokoch 1967 - 1973), Pavel Zibrin (riaditeľ v rokoch 1973 - ??), Ján Gasper, ale napr. aj disident Miroslav Kusý.
Inštitút vydával odborný časopis o urbanizme Urbanita (po odmlke začal vychádzať opäť v roku 2009).
Po vzniku samostatného Slovenska nastalo obdobie ekologizácie územného plánovania a plánovania vôbec a kompetencie územného plánu malo na starosti Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky. 1. júla 1993 bola založená Slovenská agentúra životného prostredia (SAŽP) a URBION sa o pol roka začlenil do jej štruktúr. Reorganizáciou sa vytvorili špecializované strediská, kam sa zaradil ako súčasť Centra územného rozvoja. Po zmenách kompetencií medzi ministerstvami životného prostredia a výstavby URBION ako zložka splynul s inými centrami SAŽP a prestal existovať.
V roku 2006 de iure a od roku 2008 aj de facto bola činnosť "obnovená" v podobe príspevkovej organizácie Ministerstva výstavby a regionálneho rozvoja SR pod názvom Inštitút urbanizmu a územného plánovania URBION.
Referencie.
Slovenská národná knižnica, Národný biografický ústav - Biografický lexikon Slovenska III (G-H) Martin 2007, str. 70
Ján Andrej Bäumler

Ján Andrej Bäumler (* 22. február 1847, Bratislava – † 4. február 1926, Bratislava) bol bratislavský botanik a mykológ. Bolo podľa neho pomenovaných 11 druhov rastlín a húb. Venoval sa skúmaniu machov a výsledkom jeho štúdií bolo niekoľko vedeckých diel.
Štandardnou autorskou skratkou, ktorá sa využíva pri citáciách botanických názvov vytvorených a publikovaných zo strany tohto autora, je "Bäumler".
Nové taxóny.
Samostatne opísal a publikoval, resp. boli na jeho počesť pomenované nasledujúce nové taxóny húb (slovenské názvy sú iba orientačné):
Vztlak

Vztlak je fyzikálny jav spočívajúci v nadnášaní telesa v kvapaline alebo plyne v smere opačnom ako je gravitačná sila. Jav sa prejavuje vztlakovou silou, čo je sila nadnášajúca teleso v kvapaline. 
Vzorec na výpočet vztlakovej sily
formula_1
Kde sú:
formula_2 = vztlaková sila
formula_3 = objem ponorenej časti
formula_4 = hustota kvapaliny
formula_5 = gravitačné zrýchlenie
Delenie
Hydrostatický vztlak.
Hydrostatický vztlak vzniká ako dôsledok tiažovej sily, rozdielom hydrostatických tlakov na spodnej a hornej časti telesa - tlak na spodnej časti telesa je väčší, pretože spodná časť telesa je vo väčšej hĺbke. Vztlaková sila sa vyskytuje nie len v kvapalinách, kde sa označuje ako hydrostatická vztlaková sila, ale tiež v plynoch, kde sa nazýva aerostatická vztlaková sila (aerostatický vztlak).
Hydrostatický vztlak smeruje vždy proti smeru tiažovej sily, teda hore. Jeho veľkosť závisí na objeme ponorenej časti telesa a na hustote kvapaliny (samozrejme tiež na tiažovom zrýchlení). Nezávisí na hĺbke alebo celkovom objeme kvapaliny, ani na hustote alebo hmotnosti telesa.
Veľkosť vztlakovej sily teda závisí:
Definícia.
Ak máme v kvapaline s hustotou formula_6 tuhé teleso tvaru hranola s podstavou o obsahu formula_7 a výškou formula_8. Toto teleso je v kvapaline ponorené tak, že podstavy sú vodorovné. Na všetky steny tohoto tuhého telesa pôsobí kvapalina tlakovou silou. Sily, ktoré pôsobia na bočné steny, sú rovnako veľké, avšak opačného smeru. Pokiaľ neuvažujeme deformačný účinok týchto síl na tuhé teleso, tak môžeme povedať, že sa tieto sily vzájomne vyrušia.
Horná podstava sa nachádza v hĺbke formula_9. Na túto podstavu pôsobí podľa tlaková sila formula_10, ktorá smeruje dole. Spodná podstava sa nachádza v hĺbke formula_11. Tlaková sila, ktorá pôsobí na spodnú podstavu, je formula_12 a smeruje zvislo hore.
Výsledná vztlaková sila je rozdielom sily pôsobiacej na spodnú podstavu a na hornú podstavu, tzn.
Pre objem hranolu platí formula_14. Dosadením do predchádzajúceho vzťahu dostaneme výraz pre hydrostatickú vztlakovú silu, ktorý platí nie len pre hranoly, ale pre teleso všeobecného tvaru.
kde formula_4 označuje hustotu kvapaliny, formula_3 je objem ponorenej časti telesa a formula_5 je gravitačné zrýchlenie.
Čím väčšia hustota kvapaliny, tým väčšia vztlaková sila.
Použitie.
Hydrostatický (aerostatický) vztlak umožňuje plavbu lode (rozdiel medzi vztlakovou silou a gravitačnou silou pôsobiaci na teleso popisuje plávanie) a lietanie. Lietadlá ľahšie ako vzduch (tzv. aerostaty), napr. balón, vzducholoď. Ryby (a ponorky) sú schopné pomocou vztlaku riadiť svoj pohyb pod vodou.
Hydrostatická vztlaková sila má dôležitú rolu pri odvodení Archimedovho zákona.
Dynamický vztlak.
Dynamický vztlak vzniká vzájomným dynamickým pôsobením pri pohybe telesa v tekutine (plyne) v dôsledku odporu, ktorý kladie prostredie (tekutina – plyn resp. kvapalina) proti pohybu telesa.
Pri pohybe telesa (v typickom prípade krídla) sa na základe 3. Newtonovho zákona k sile, ktorou teleso pri pohybe pôsobí na okolitý vzduch, vytvára reakčná sila, ktorou okolitý vzduch pôsobí na teleso.
Využitie.
Kvôli aerodynamickému vztlaku môžu lietať lietadlá ťažšie ako vzduch.
Jorge Lozano

Jorge Lozano (* 17. máj 1963, San Luis Potosi, Mexiko) je bývalý mexický profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 9 turnajov ATP vo štvorhre.
Slovenská agentúra životného prostredia

Slovenská agentúra životného prostredia (SAŽP) je odbornou organizáciou Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky s celoslovenskou pôsobnosťou, zameraná na starostlivosť o životné prostredie, rozvoj environmentalistiky, uplatňovanie týchto nástrojov environmentálnej politiky, zabezpečovanie prístupu k informáciám o životnom prostredí, environmentálnej informatiky, poradenstva, informovanosti, environmentálnej výchovy a vzdelávania, starostlivosti o krajinu, projektového riadenia a výkonu činnosti sprostredkovateľského orgánu pod riadiacim orgánom pre OPŽP a OPKŽP.
Od 15. decembra 2023 je generálnym riaditeľom Juraj Moravčík.
Pôsobnosť.
Pôsobnosť agentúry zahŕňa tieto hlavné odvetvia starostlivosti o životné prostredie:
Funkcie.
Hlavnými funkciami Slovenskej agentúry životného prostredia sú:
Ďalšie zdroje.
Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky
Diego Pérez (tenista)

Diego Pérez (* 9. február 1962, Montevideo, Uruguaj) je bývalý uruguajský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 1 turnaj ATP v dvojhre a 3 turnaje vo štvorhre.
Michael Tebbutt

Michael Tebbutt (* 22. december 1970, Sydney, Austrália) je bývalý austrálsky profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.
Roger Smith

Roger Smith (* 20. január 1964, Freeport, Bahamy) je býval bahamský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 3 turnaje ATP vo štvorhre.
Modest Petrovič Musorgskij

Modest Petrovič Musorgskij (* 21. marec 1839, Karevo, Ruská ríša - † 28. marec 1881, Petrohrad) bol ruský hudobný skladateľ.
Život.
Pochádzal zo šľachtickej rodiny a hoci už v detstve prejavoval mimoriadne hudobné nadanie, musel sa podrobiť vôli otca a vyštudovať kadetskú vojenskú školu. Radšej sa však venoval nezáživnej úradníckej práci, žil v spoločnosti petrohradských učencov, niekedy aj spoločne s niektorými členmi tzv. Mocnej hŕstky.
Musorgskij bol vynikajúci klavirista a ešte lepší improvizátor, klavír ho učila v detstve matka, neskôr študoval u Antona Gerkeho. 
Napriek nedostatočnému vzdelaniu bola osobitosť a svojráznosť jeho talentu mimoriadna, čo sa prejavilo v opere "Boris Godunov". Je to opera, ktorej libreto si autor napísal sám na motívy Puškinovej tragédie obohatenej o niektoré historické skutočnosti. Táto opera z rokov 1868 - 1872 je úplne nezávislá od západoeurópskych hudobných diel. Toto dielo sa len veľmi ťažko prezentovalo na javisku. Až po dvanástich rokoch od poslednej autorovej revízie ju uviedol na scénu v petrohradskom Mariinom divadle dirigent českého pôvodu Eduard Nápravník. Cár Alexander III. spočiatku dielo zakázal kvôli realisticky vykreslenej postave cárovho vraha, ako aj presvedčivo vyjadrenému hnevu ľudu proti šľachte - bojarom. 
Skladateľ pracoval aj na ďalších operách, napríklad na Chovančine, v ktorej chcel zobraziť hĺbku utrpenia ruského ľudu, žiaľ, napísal iba klavírne skice. Rovnako dopadla aj opera Soročinský jarmok. Neschopnosť dokončiť uvedené diela pramenila z autorovho neusporiadaného života a alkoholizmu.
Musorgskij sa významne zapísal aj do histórie piesňovej tvorby; skomponoval asi 60 piesní. Medzi najvýznamnejšie patria tri cykly: "Detská izba, Bez slnka" a "Piesne a tance smrti". Jeho najslávnejšou piesňou je Pieseň o blche. Z orchestrálnych skladieb je známe predovšetkým symfonické dielo "Noc na Lysej hore". Z klavírnych skladieb je to cyklus Obrázky z výstavy, inšpirované maliarom Viktorom Hartmanom. 
Musorgskij nezaprel svoju genialitu v jasnozrivom odhade budúceho vývoja. Je označovaný nielen za tvorcu realizmu v hudobnej dráme, ale aj za priameho predchodcu hudobného impresionizmu.
Mansour Bahrami

Mansour Bahrami (* 26. apríl 1956, Arak, Irán) je bývalý iránsky profesionálny tenista. Je to Iránec s dvojitým francúzskym občianstvom od roku 1989. Aj keď bol na ATP Tour len mierne úspešný, jeho šoumenstvo z neho urobilo dlhoročnú a populárnu postavu na turnajoch, na ktoré bol pozvaný. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.
Tenisová kariéra.
Bahrami sa dostal do daviscupového tímu vo veku 16 rokov, no koncom 70. rokov islamská revolúcia v Iráne viedla k tomu, že tenis bol považovaný za kapitalistický a elitársky šport, a preto bol zakázaný. Nasledujúce tri roky strávil hraním backgammonu, pretože všetky tenisové kurty boli zatvorené. V zúfalstve utiekol do Francúzska so svojimi celoživotnými úsporami, ktoré prehral v kasíne.
Svoje najlepšie dni už mal za sebou a nikdy nevyužil svoj potenciál vo dvojhre, stal sa úspešným hráčom vo štvorhre, vyhral dva turnaje a v roku 1989 sa dostal do finále štvorhry French Open s Éricom Winogradskym.
Seniorské turnaje.
Bahrami je oporou tenisového okruhu pre seniorov už viac ako 25 rokov. Bahrami tvrdí že "našiel svoje miesto" na ATP Champions Tour, kde jeho okázalý, vtipný štýl a sklon k trikovým úderom z neho robia obľúbenca publika v oblasti, ktorá je viac orientovaná na zábavu. V súvislosti s jeho šoumenstvom bola jeho autobiografia v anglickom jazyku z roku 2009 nazvaná The Court Jester. Medzi jeho bežné komické obraty počas hier patrí okrem iného predstieranie podaní, podanie s viacerými loptičkami naraz, spomalené napodobňovanie, odpal loptičiek dozadu medzi nohy, cez rameno alebo zozadu a hranie v ľahu alebo v sede.
Pólo

Pólo je loptová hra, pri ktorej sa hráči pohybujú na dopravnom prostriedku (napr. bicykli, kajaku, kanu, motocykli), vode alebo na zvierati (napr. kôň) a loptu ovládajú buď špeciálnymi palicami, pádlom alebo (natiahnutými) končatinami, pozri napr.
Pavia

Pavia je mesto v talianskom regióne Lombardsko. Leží na rieke Ticino, neďaleko jej sútoku s riekou Pád. Je vzdialená asi 35 km od Milána. 
Mesto Pavia je hlavným mestom rovnomennej provinicie, kde hrá významnú úlohu poľnohospodárstvo, hlavne produkcia vína, ryže, obilnín a mliečnych výrobkov. V meste bola založená známa stredoveká univerzita v roku 1361.
Sten (zbraň)

Sten alebo Sten gun je samopal britskej výroby. Bol navrhnutý v roku 1940 a hojne používaný 2. svetovej vojne na boj proti nacistickému Nemecku. Skonštruovali ho konštruktéri Harold Turpin a Reginald Shepherd. Sten je vlastne skratka slov Shepherd,Turpin a Enfield (mesto kde sa Sten vyrábal). Okrem Enfieldu sa vyrábal v mnohých iných zbrojovkách v Británii a Kanade. Dokopy bolo vyrobených približne 4,5 milióna kusov v rôznych vyhotoveniach. Okrem Británie ho používali francúzski a izraelskí partizáni. Používali ho aj česko-slovenskí výsadkári, ktorí sa zúčastnili operácie Antropoid
Sten bol navrhnutý tak, aby obsahoval čo najmenej častí. Najjednoduchšie variácie mali 47 súčiastok. Zásobník, ktorý mal kapacitu 32 nábojov, sa zasúval do boku z ľavej strany. Používal pištoľové strelivo 9 mm Luger Parabellum. Na jeho hlaveň bolo možné pripevniť tlmič. 
V službe bol do roku 1960, potom bol nahradený samopalom Sterling.
Cuenca

Cuenca môže byť:
Guayaquil

Guayaquil môže byť:
Carlo Goldoni

Carlo Goldoni (* 25. február 1707, Benátky, Taliansko† 6. február 1793, Paríž, Francúzsko) bol taliansky dramatik, tvorca talianskej komédie, ktorý prehĺbil a rozšíril škálu tohto divadelného žánru. 
Životopis.
Narodil sa v rodine lekára Giulia Goldoniho a Margherity Salvioni. Čítať a písať sa naučil keď mal len štyri roky, svoju prvú hru napísal keď mal deväť rokov. Pokúšal sa študovať filozofiu u dominikánov (1720 – 1721), právo v Pavii (1723 – 1724) a neskôr v Modene (1727). Štúdium práv dokončil až v roku 1731 v Ravenne. Medzitým písal hry, kočoval s hereckou spoločnosťou a pracoval v rôznych advokátskych kanceláriách.
V roku 1733 sa začal túlať po celom severnom Taliansku. Určitý čas pôsobil aj ako tajomník benátskeho veľvyslanca v Miláne. V roku 1734 sa vrátil sa do Benátok, kde sa začal venovať už výhradne divadlu. S divadelnou spoločnosťou sa pohyboval po Taliansku a počas pobytu v Janove sa oženil s Nicolettou Conniovou.
V ďalších rokoch sa úspešne hrali desiatky jeho hier. Bol riaditeľom divadiel v Benátkach a Janove, písal libretá opier. V roku 1757 bol menovaný v Parme za dvorného básnika francúzskych Bourbonovcov s pravidelnou penziou. V roku 1758 ho prijal na audiencii pápež Klement XIII..
Počnúc hrou "Prefíkaná vdova" začal realizovať reformu talianskeho ľudového divadla. Oslobodil ho od nadvlády masiek, vnútil mu celistvý literárny text s individuálnymi charaktermi. V jeho dramatickom odkaze je vyše 200 hier: tragédie, intermezzá, libretá ku komickým i vážnym operám, no na svetových javiskách si udržuje domovské právo len ako komédiograf. Cenným dokumentom o divadelnom živote Talianska a Francúzska 18. storočia sú jeho memoáre "Pamäti" (slovenský preklad r. 1957). Nevraživosť mnohých rivalov a odporcov ho roku 1762 vyhnala z rodného Talianska do Paríža, kde zaznamenal mnohé úspechy.
V roku 1763 odišiel do Paríža, kde sa stal vychovávateľom kráľovských dcér a písal ďalšie komédie. V rokoch 1784 – 1787 napísal svoje "Pamäti". V roku 1792 mu Národný konvent zastavil penziu. Obnovil mu ju na základe príhovoru priateľov vo februári 1793. Goldoni ale deň pred týmto rozhodnutím zomrel. 
Vďaka prekladom dvadsiatich Goldoniho hier do slovenčiny stali sa trvalou súčasťou repertoárov profesionálnych i ochotníckych súborov na Slovensku.
Pupila

Pupila môže byť:
Strunzova klasifikácia minerálov

Strunzova klasifikácia minerálov je jeden z najpoužívanejších systémov klasifikácie minerálov. Bola vytvorená nemeckým mineralógom Karlom Strunzom, ktorý ju publikoval prvýkrát v roku 1941 v diele "Mineralogische Tabellen". Odvtedy bola niekoľkokrát dopĺňaná, v súčasnosti je v ôsmej verzii a o jej aktualizáciu sa stará Medzinárodná mineralogická asociácia.
Iný, často používaný systém klasifikácie minerálov je Danaova klasifikácia.
Strunzova klasifikácia používa rozdelenie minerálov na základe ich chemických a kryštalografických vlastností do 9. hlavných tried:
Guaranda

Guaranda je mesto v strednom Ekvádore. Je hlavným mestom provincie Bolívar nachádzajúcej sa v Andách. Mesto má cestné spojenie s Babahoyo a Ambato.
Guaranda je mestom trhov nachádzajúce sa v hoyo - hlbokom údolí vysokých Ánd, slúžiace veľkej oblasti poľnohospodárskych usadlostí (comunidades) kečuánskych Indiánov. Podnebie je subtropické, s dlhou suchou sezónou (májoktóber) známej ako (estio). Obyvatelia sú mestizo, s hŕstkou Španielov. Vo všeobecnosti je známe ako oblasť kolonizovaná židovskými utečencami unikajúcimi pred inkvizíciou z Limy. Jadro sa navzájom sprepletalo svadbami skoro päť storočí vytvárajúc tak kompaktnú populáciu prepojené rodinnými zväzkami. Od roku 1990 domorodá väčšina prevzala politickú moc a väčšina miestnych volených zástupcov sú ľudia kečuánskeho pôvodu.
Mesto má 25 000 obyvateľov (2005) a počet narastá. Trpí vážnymi problémami súvisiacimi s dodávkami elektriny a vody. Voda je privádzaná z vysokohorských povrchových zdrojov, väčšinou ľadovca na Chimborazo a je dobrej kvality (pitná). Mesto je známe pre svoj týždeň trvajúci karneval a svojím alkoholickým nápojom Pajaro Azul.
Plagioklas

Plagioklas je označenie radu triklinických živcov s koncovými členmi albitom (NaAlSi3O8) a anortitom (CaAl2Si2O8). Sodík a vápnik v plagioklasoch sú neobmedzene miešateľné. Medzi jednotlivými koncovými členmi sú definované viaceré medzistupne, tieto však nie sú uznané ako samostatné minerálne druhy.
Plagioklasy sa bežne vyskytujú vo vyvretých horninách, kde sú jedným z prvotných identifikátorov chemizmu horniny: so zvyšovaním obsahu SiO2 stúpa podiel albitovej zložky, s jej klesaním naopak stúpa podiel anortitovej zložky. Teda kyslé horninyalkalické granity, pegmatity obsahujú prevažne albit, intermediátne (granity, diority, syenity, andezity) oligoklas a andezín a bázické horniny (s najnižším obsahom SiO2gabrá a bazalty) labradorit, bytownit až anortit. Plagioklasy sa vyskytujú aj v sedimentoch a metamorfitoch.
Ludwig Beck

Ludwig Beck (* 29. jún 1880, Biebrich, Nemecko – † 21. júl 1944, Berlín) bol nemecký generál a náčelník generálneho štábu pozemného vojska pred začiatkom druhej svetovej vojny. Jeden z organizátorov neúspešného atentátu na Adolfa Hitlera z 20. júla 1944.
Životopis.
Narodil sa v protestantskej rodine v meste Biebrich neďaleko Wiesbadenu v Hessensku-Nassausku. Jeho otec bol metalurgický inžinier. Mladý Beck bol vychovávaný v duchu starých pruských tradícií a konzervativizmu. Základnú školu a humanitné gymnázium navštevoval v mieste svojho rodiska. Roku 1898 nastúpil do 15. pruského poľného delostrelecké pluku, pôsobiaceho v Alsasku-Lotrinsku. Rok navštevoval vojenskú školu v Nise. Už pred 1. svetovou vojnou bol ako schopný dôstojník vybraný do generálneho štábu. Štábny výcvik absolvoval medzi rokmi 1908 a 1911. Po svojom povýšení roku 1912 pôsobil ako dôstojník generálneho štábu v Berlíne. Počas prvej svetovej vojny bojoval na západnom fronte. Počas vojny sa 23. mája 1916 oženil s Amáliou Pagenstechovou, ktorá po narodení dcéry Gertrúdy zomrela v roku 1917. Po vojne slúžil v rôznych funkciách, ako veliteľ 5. delostreleckého pluku, neskôr divízie a v štábe.
Od roku 1923 dohliadal na výcvik štábnych dôstojníkov. 1. novembra 1929 dosiahol hodnosti plukovníka, no už 1. februára 1931 získal hodnosť generála. Velil frankfurtskej 1. jazdeckej divízii. Získal všeobecné uznanie svojou vojenskou pedagogickou prácou "Die Truppenführung", ktorú písal medzi rokmi 1931 a 1933. V roku 1933 sa stal náčelníkom vojenského úradu (Truppenamt) a presťahoval sa do Berlína. V júli 1935 sa stal náčelníkom generálneho štábu pozemného vojska (des Heers). Spolu s Wernerom von Fritschom sa počas nemeckých nátlakových akcií namierených proti Česko-Slovensku dostal do sporu s Hitlerom. Napriek tomu, že väčšina nemeckých dôstojníkov vtedy nesúhlasila s Hitlerovými snahami o rozpútanie vojny, žiadny z nich okrem Becka neodmietal splniť rozkazy. Bol preto odvolaný z funkcie a nahradený Franzom Halderom. Krátko pôsobil ako veliteľ Západného valu, no bol čoskoro penzionovaný a povýšený do hodnosti generálplukovníka. Následne sa kontaktoval so skupinou Hitlerovych odporcov ako boli napr. Carl Goerdeler či Ulrich von Hassell. V období pred Mníchovskou dohodou sa snažil skontaktovať s predstaviteľmi západných krajín s prosbou o pomoc pri likvidácii Hitlera. Tí však v tej dobe videli v nacizme vhodný spôsob ochrany pred hrozbou boľševizmu zo strany Sovietskeho zväzu a návrhy ignorovali.
V roku 1943 Beck naplánoval niekoľko neúspešných pokusov zabiť Hitlera pomocou bômb. V roku 1944 bol jedným z hlavných plánovačov júlového atentátu spolu s Carlom Goerdelerom a plukovníkom Clausom von Staufenbergom. Predpokladalo sa, že by sa Beck mohol po úspešnom atentáte stať dočasnou hlavou vlády, ktorá by kontrolovala Nemecko po smrti Hitlera. Sprisahanie však zlyhalo, ďalšieho rána bol zatknutý Beck pod dozorom generála Fromma nútený spáchať samovraždu. Nepodarilo sa mu však zabiť sa, a iba sa ťažko zranil, zastrelil ho preto privolaný poddôstojník väzenskej stráže.
Nové slobodné Slovensko

Nové slobodné Slovensko, skratka NSS, je nacionálne orientované občianske združenie pôsobiace na Slovensku.
Združenie je euroskeptické a je proti členstvu Slovenska v NATO. Pôsobí v niekoľkých mestách na východnom a strednom Slovensku. Vydáva príležitostné publikácie a letáky, v ktorých informuje o svojej činnosti a filozofii. Usporadúva spomienkové a protestné zhromaždenia. Vydávalo mesačník Hlas NSS a neskôr Hlas národnej stráže. Úzko spolupracuje s občianskym združením Slovenské Hnutie Obrody a Jednota slovenskej mládeže. 
5. januára 2007 doručil predseda občianskeho združenia Sociálnodemokratická alternatíva – Mladí sociálni demokrati Róbert Sedlák na Okresnú prokuratúru v Prešove žiadosť o prešetrenie vyjadrení občianskeho združenia Nové slobodné Slovensko z 5. januára 2007, v ktorom NSS verejne deklarovalo, že si ctí prácu Jozefa Tisa, ktorú vykonal počas svojho funkčného obdobia v úrade prezidenta Slovenského štátu.
Skupina živca

Skupina živca je minerálna skupina triklinických, monoklinických, alebo rombických tektosilikátov všeobecného vzorca AxBy[AlzSi4-zO8], kde x=0 až 1, y=0 až 1, z=1 až 2. Sú jednými z najvýznamnejších horninotvorných minerálov, keďže sa rozhodujúcou mierou podieľajú na zložení zemskej kôry.
Výskyt a rozdelenie.
Živce sú bežné minerály vyvretých hornín, vyskytujú sa aj v metamorfovaných a usadených horninách. Sú preto najbežnejšími horninotvornými minerálmi. Tvoria až 50 hmotnostných percent zemskej kôry. Do skupiny živcov patria nasledovné minerály:
Využitie a význam.
Živce obohacujú pôdu o minerálne látky, sú dôležitým indexovým minerálom pri rozoznávaní hornín. Používajú sa ako surovina pre keramický a sklársky priemysel, kde sa využívajú ako zdroj alkálií. Vhodné sú preto len draselné a sodné živce, z plagioklasov iba bázické členy radu.
Premeny.
Živce ľahko podliehajú rozkladu, napríklad pôsobením fluíd, jednak pri tuhnutí magmy, ako i hydrotermálne. Nie sú odolné ani voči mechanickému zvetrávaniu. Typické reakcie premeny živcov sú kaolinizácia, sericitizácia a saussuritizácia. Produktom ich chemického zvetrávania na povrchu sú ílové minerály.
Draselný živec

Draselný živec alebo K-živec je skupinový názov pre minerály skupiny živca, obsahujúce vo svojej štruktúre draslík. Do tejto skupiny patra monoklinické minerály sanidín a ortoklas a triklinický mikroklín. Niekedy sa k draselným živcom zaraďuje aj anortoklas, no tu už je pomer sodíka a draslíka, podieľajúceho sa na stavbe kryštálovej štruktúry jasne na strane sodíka.
Draselné živce sa vyskytujú v kyslých až intermediátnych extruzívnych vulkanitoch a ich hlbinných ekvivalentoch. Sanidín je bežná súčasť sopečných skiel. Taktiež sa vyskytujú aj v sedimentoch.
Alkalický živec

Alkalické živce sú minerály skupiny živca, ktoré majú vo svojej štruktúre prevažne niektorý z katiónov Na, K.
Do tejto skupiny patria nasledovné minerály (zoradené podľa vzrastajúceho obsahu draslíka): albit, anortoklas, sanidín, mikroklín a ortoklas. Albit je do tejto skupiny zaradený len na základe chemického zloženia, pretože podľa mineralogického členenia patrí medzi plagioklasy. Draselné a sodné živce nie sú v tavenine dokonale miešateľné za nízkych teplôt, k vzniku alkalických živcov preto dochádza iba pri vyšších teplotách.
Presné určenie chemického zloženia minerálu v teréne nie je možné, zisťuje sa preto v laboratórnych podmienkach.
Imram

Imram je žáner stredovekej írskej literatúry. Je to keltský cestopis obohatený o básnické prvky a predstavivosť, nechýba však ani legendárny a historický rozmer. Imramy vznikali už od piateho storočia a opisovali cesty námorníkov ktorý sa odvážili plaviť na ďalekom oceáne.
Medzi prvé imramy patria:
Tieto epické básne najprv šírili ústne bardi a neskôr ich zapísali mnísi v kláštoroch.
Azogues

Azogues je hlavné mesto provincie Cañar v Ekvádore. Počet obyvateľov Azogues je 27 866. Azogues je známe svojimi panamskými klobúkmi, ktoré sú vyrábané hlavne na vývoz.
Bard

Bard, často prekladaný ako básnik a spevák.
Ich úloha v keltskej spoločnosti bola oveľa širšia. Bard bol vysoko vzdelaný v oblasti rétoriky, lingvistiky, umenia a mytológie. Ich pozícia sa viac blížila ku kňazovi, než k zabávačovi. Bardi boli po druidoch druhí najviac vážení z takzvaného "Aes Dana" (učený ľud). Ich politická pozícia bola vždy neutrálna, nemiešali sa do sporov. Bardi boli oprávnení pohybovať sa medzi kráľovstvami aj v čase vojny a nikto ich nesmel zastaviť.
Bardi vo svojej pamäti uchovávali spevy, piesne a básne o bohoch, hrdinoch a kráľoch. Ich umelecký prednes bol veľmi kvalitný a popularita bardov často presahovala hranice krajiny. Ich výtvory dokonca zbierali mnísi.
Stať sa bardom pritom nebolo vôbec jednoduché. Pod vedením majstra sa žiak - mabinog, vzdelával až 12 rokov. Za ten čas mal presne stanovené koľko veršov musí vytvoriť a koľko sa ich musí naučiť naspamäť. Metódy na prebudenie inšpirácie boli často dosť drastické - samota a pôst, znehybnenie tela na niekoľko hodín a podobne. Melódie bardov vraj mali priam zázračný účinok, vedeli potešiť srdce, uzdravovať alebo aj vyburcovať do nepríčetnosti. Bard však nie je tak celkom iba keltskou záležitosťou. S ekvivalentom barda sa stretávame aj u Germánov (konkrétne Vikingov), kde bol nazývaný skald, alebo aj u Slovanov kde sa volal guslar (oblasť bývalej Juhoslávie), skazitel (Rusko a Ukrajina) alebo igric (Slovensko a Česko).