Darbazi (architektúra)

Darbazi (, dosl. hala alebo komora) je architektonické riešenie strešnej konštrukcie alebo klenby starovekého obydlia či domu v horských oblastiach južného a východného Zakaukazska i Malej Ázie. Ide o charakteristickú pyramidálnu strechu alebo klenbu, ktorá je podopretá sériou drevených trámov a stĺpov. Uprostred sa nachádza otvor, ktorý slúži ako osvetlenie miestnosti a zároveň odvádza dym z ohniska.
Terminológia.
Ojedinelým typom je drevený strop vo forme stupňovitej klenby na východe Gruzínska, ktorý sa nazýva gruz. გვირგვინი"gvirgvini". Naopak v autonómnej oblasti Južné Osetsko je darbazi skôr známe pod označením: oset. æрдойaни сaхли"erdojani sachli", rus. эрдояни сахли"erdojani sachli". Podobný typ strešnej konštrukcie sa v Arménsku nazýva ako: armén.Գլխատուն"glkhatun" alebo հարազաշեն"harazašen". Ďalej v Turecku ako: tur. "kirlangiç kubbe" alebo "kırlangıç örtü" a v Azerbajdžane zase termínom azerb. "karadam".
Etymológia.
Slovo darbazi pravdepodobne pochádza so stredoperzského slova "dlp’s"/"darbás" alebo z perzského slova دروازه"darváze", čo znamená brána. Ďalšími možnou etymológiou je arménske slovo դարպաս"darpas", čo znamená palác
Historický vývoj.
Pôvod stavby darbazi pravdepodobne vychádza zo štruktúry starovekého halového domu, ktorý bol rozšírený najmä v Trácii, Malej Ázii, na Kryme, Kaukaze,v Iráne, Pamíre alebo Indii či Etiópii medzi 5. až 3. storočím pred Kr. V každom regióne sa prispôsobil miestnym tradíciám. Na území dnešného Gruzínska sa darbazi rozvinulo do niekoľkých rozmanitých foriem. Išlo najmä o kruhový alebo oválny tvar s centrálnym priestorom. Nad týmto priestorom sa nachádzala pyramidálna klenba, ktorá bola podopretá dvomi, tromi alebo štyrmi drevenými stĺpmi. Klenbu tvorili navzájom prekrývajúce sa trámy tzv. "gvirgvini", ktoré sa smerom hore zužovali. V hornej časti sa nachádzal otvor, ktorý osvetľoval miestnosť a odvádzal dym z ohniska. Analogickým príkladom rozvoja formy halového domu je megarón. Najstaršie zvyšky darbazi sa v Gruzínsku našli počas archeologických vykopávok neďaleko obce Urbinisi, pričom sú podobné halovému domu v historickej provincii Chevsuretia alebo sýpke v provincii Pšavi (4.3. storočie pred Kr.). Najstarší opis darbazi je uvedený vo Vitruviovom diele "De architectura" (Desať kníh o architektúre; približne rok 20 pred Kr.), kde je opísaný ako kolchidský dom so štvorhrannou pyramidálnou strechou a otvorom uprostred.
Zo staroveku známa forma darbazi sa ďalej rozvíjala aj v priebehu stredovekej gruzínskej architektúry v podobe ľudového domu. Išlo o jednoduchý halový dom v tvare obdĺžnika. Otvor bol umiestnený uprostred nad štvorcovým priestorom vo vnútri, ktorý podopierali štyri drevené stĺpy nesúce trámy. Stĺpy a trámy boli väčšinou zdrobnené jemnou rezbou geometrických alebo florálnych vzorov. Najviac zdobený bol masívny materský stĺp v tvare T, obdĺžnika či lichobežníka tzv. "deda bodzi", ktorý niesol váhu pyramidálnej klenby. Vo veľkej miere sa vyskytoval v historických provinciách Kartli, Kachetia a Samcche-Džavachetia. Neskôr pyramidálna klenba trochu viac pripomínala tvar kupoly. Ojedinele bola konštrukcia darbazi vyhotovená z kameňa. Tento typ bol rozšírený v historických provinciách Karli a Meschetia. Konštrukcia darbazi pravdepodobne ovplyvnila štruktúru gruzínskych chrámov s centrálnou kupolou a okulom. V každom prípade nešlo o odkaz na štruktúru antických alebo ranokresťanských centrálnych stavieb rozšírených v Stredomorí, ako je napríklad mauzóleum či martýrium a ďalšie.
Od stredoveku až do 18. storočia bola výstavba darbazi veľmi populárna, pretože štruktúra stavby veľmi dobre odolávala zemetraseniu v seizmických oblastiach Zakaukazska. Stavba darbazi ako typ ľudového príbytku v Gruzínsku do 20. storočia neupadla. Od 18. storočia bola štruktúra stavby predmetom etnografických štúdií. V Gruzínsku prevládali dva základne typy darbazi: jednopriestorové (veľký centrálny priestor s chodbou vpredumiestnosť alebo časť v dome) rozšírené v provincii Kartli a halové (kde boli všetky obytné časti usporiadané pod jednou strechou) rozšírené v provincii Samcche-Džavachetia a Trialetia. V južných oblastiach bolo ohnisko nahradené krbom. V polovici 19. storočia prešla svetská architektúra v Gruzínsku pod modernými vplyvmi transformáciou. Novým štandardom domov sa stalo poschodie, podkrovie, balkón alebo okná. Darbazi ako tradičná forma príbytku celkom nezmizla, ale minimalizovala sa na menšiu miestnosť v dome.