burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Crowdsourcing

Crowdsourcing je novotvar na označenie spôsobu deľby práce, pri ktorom sa úloha obvykle vykonávaná zamestnancom alebo konktraktorom v rámci outsourcingu zadá bližšie nešpecifikovanej skupine ľudí ako všeobecná výzva. Napríklad sa verejnosť vyzve na spoluprácu pri vývoji novej technológie, uskutočnení dizajnérskej úlohy, zdokonalení algoritmu alebo pri pomoci so zachytením, roztriedením a analýzou veľkého objemu dát.
Termín sa stal populárnym vďaka autorom kníh a novinárom venujúcim sa oblasti podnikania, ktorí takto označovali trend pôsobenia masovej spolupráce, ktorá umožňuje využitie technológií Web 2.0 na dosahovanie podnikateľských zámerov. Termín aj k nemu zodpovedajúce obchodné modely čelia kontroverzii a kritike.
Pôvod.
Slovo "crowdsourcing" prvýkrát použil Jeff Howe v jún 2006 v článku pre Wired Magazine. Aj keď ide o nový termín, príklady crowdsourcingových projektov sa uskutočňovali už v 18. storočí. V roku 1714 britská vláda ponúkla verejnú odmenu za vyriešenie úlohy súvisiacej so zemepisnou dĺžkou. V 19. storočí bol napísaný Oxford English Dictionary aj vďaka miliónom útržkov papiera s príspevkami od verejnosti. V súčasnosti sa používa internet na zverejňovanie a spravovanie crowdsourcingových projektov.
Prehľad.
V niektorých prípadoch je práca dobre ohodnotená. V iných prípadoch je odmenou uznanie alebo intelektuálne zadosťučinenie. V crowdsourcingu môžu riešenia vytvárať amatéri alebo dobrovoľníci pracujúci vo voľnom čase, alebo malé podniky, ktoré nie sú dosť známe na iniciovanie organizácie.
Výhody crowdsourcingu:
Rozdiel medzi crowdsourcingom a obyčajným outsourcingom je v tom, že úloha alebo problém sú zadané verejnosti, nie inej organizácii. Rozdiel medzi crowdsourcingom a open source je v tom, že open source tvorba je kooperatívna činnosť iniciovaná a dobrovoľne vykonávaná verejnosťou. V crowdsourcingu je činnosť iniciovaná zákazníkom a práca môže byť vykonaná jednotlivcom alebo skupinou.
Kontroverzia.
Etické, spoločenské a hospodárske dôsledky crowdsourcingu sú predmetom širokej diskusie. Napríklad autor kníh a mediálny kritik Douglas Rushkoff v rozhovore pre Wired News vyjadril rozpoltenosť termínu a jeho dôsledkov. Zakladateľ Wikipédie Jimmy Wales je takisto kritikom termínu.
Niektoré správy sa zameriavajú na negatívne dôsledky crowsourcingu na majiteľov podnikov, čiastočne v súvislosti s tým, že projekt uskutočnený cez crowdsourcing môže niekedy skončiť s vyššími nákladmi ako projekt uskutočnený cez tradičný outsourcing.
Niektoré nástrahy crowdsourcingu:
Magnetický monopól

Magnetický monopól je hypotetická elementárna častica, ktorá nesie magnetický náboj, predstavujúca izolovaný magnetický pól (severný pól bez južného alebo naopak). Magnetický monopól by teda mal celkový nenulový severný alebo južný „magnetický náboj“. Moderný záujem o tento koncept pochádza z časticovej fyziky, predovšetkým teórie veľkého zjednotenia a teórie superstrún, ktoré predpovedajú existenciu magnetických monopólov. Známe elementárne častice, ktoré majú elektrický náboj, predstavujú elektrické monopóly.
Magnetizmus v tyčových magnetoch a elektromagnetoch nie je spôsobený magnetickými monopólmi (ale dipólmi) a skutočne nie sú známe žiadne experimentálne pozorovania existencie magnetických monopólov.
Niektoré kondenzované látky obsahujú efektívne (neizolovane) kvázičastice predstavujúce magnetický monopól alebo obsahujú fenomény, ktoré sú matematicky analogické magnetickým monopólom.
Existencia.
Existenciu takejto častice predpovedajú viaceré teórie fyziky častíc, najmä teória veľkého zjednotenia a teória superstrún. Napriek viacerým experimentom v rokoch 1975, 1982, 1986 a 2007 sa ich existencia nepotvrdila, takže je stále možné, že magnetické monopóly neexistujú.
Neoklasicizmus

Neoklasicizmus alebo novoklasicizmus je umelecký smer v hudbe, literatúre, divadle a architektúre. Vychádza z obdobia romantizmu (hlavne z konca obdobia), ktorý kladie dôraz na intelekt, na prísne vyváženú formu a na svojrázny tvar umeleckého diela. Podporoval ho popredný kritik F. X. Šalda, ktorý v tej dobe smeroval od individualizmu k poriadku, k nadosobnému poslaniu umenia. 
Literatúra.
Autori v literatúre sa svojimi témami obyčajne vracali do minulosti, neusilovali sa ale zachytiť dobový kolorit, išlo o spodobenie nadčasových, základných rysov osudu človeka vo svete. Ich cieľom neboli osobné dojmy, ani psychologická analýza, ale neosobné rozprávanie.
Typické rysy: tvarová kázeň, štylová jednota, presnosť a precíznosť vyjadrenia, kompozičná vyváženosť; nevyzdvihujú cit, ale intelekt, nadčasové javy.
Typické žánre pre novoklasicizmus boli poviedka a novela.
Praga (Varšava)

Praga je historická štvrť Varšavy. Nachádza sa na východnom brehu rieky Visla. Prvýkrát sa spomína v roku 1432, do roku 1791 to bolo samostatné mesto.
Administratívne členenie.
V súčasnosti sa Praga delí na
Praga Południe a Praga Północ obsahujú mestské časti:
V širšom zmysle sa všetky varšavské oblasti na pravom brehu Visky nazývajú spoločným názvom Praga. Okrem historickej Pragy sem patria:
Linka B (pražské metro)

Linka je linka pražského metra vedená v smere juhozápad-severovýchod. Na mapách je označovaná žltou farbou. Linka je zároveň najdlhšou trasou pražského metra, s celkovou dĺžkou 25,7 kilometra a 24 stanicami. Vlak prejde celú trasu za 41 minút.
Dejiny.
Výstavba na trase sa začala v roku 1979. Prvý úsek bol otvorený v roku 1985 a na jeho trase v dĺžke 4,9 kilometra sa nachádzalo sedem staníc od Smíchovského nádraží po Florenc, kde vznikol prestupný bod s linkou . Vzhľadom na geologické podložie bol veľmi náročný na výstavbu (najmä v okolí Můstku a na úseku medzi stanicami Anděl a Karlovo náměstí, ktorý prechádza popod Vltavu).
Ďalší úsek otvorili v roku 1988 a nachádzajú sa na ňom tri stanice: Radlická, Švermova a Dukelská. Prvé dve stanice sa však využívajú veľmi málo. Je to z toho dôvodu, že v ich blízkosti bola plánovaná výstavba nového sídliska, ktoré sa ale po páde komunistického režimu nikdy nepostavilo.
V 90. rokoch 20. storočia boli dostavané tri úseky: v roku 1990 to bol úsek Florenc – Českomoravská, v roku 1994 úsek Nové Butovice – Zličín a zatiaľ posledný úsek otvorili v roku 1998 medzi stanicami Českomoravská a Černý Most. Tento úsek obsahuje päť staníc, v roku 1998 však zostali nedostavané stanice Hloubětín a Kolbenova, ktoré boli otvorené až v rokoch 1999, respektíve 2001. Ich neskoršie otvorenie však ušetrilo vyše 2 miliardy Kč.
Budúci rozvoj.
V súčasnosti sa o ďalšom predlžovaní trasy neuvažuje. S výstavbou linky , by mohol vzniknúť ďalší prestupný bod v stanici Vysočanská.
Architektúra staníc.
Interiéry.
Architektonické stvárnenie interiérov staníc linky nie je také nákladné ako na linke alebo . Hlavným zľučujúcim prvkom na linke sú originálne závesné svetelné konštrukcie. Ďalej to bol aj spôsob osvetlenia priestoru: dolu svietilo biele žiarivkové svetlo a klenby staníc osvetľovali sodíkové výbojky vydávajúce oranžové teplé svetlo. 
Na rozdiel od eloxovaného hliníku na linke a mramoru na linke , je linka obložená farebným bezpečnostným sklom typu Connex. Každá zo staníc mala obložené nosné stĺpy sklom v inej farbe. Výnimky tvoria stanice Karlovo náměstí (obklad zo sklenených tvárnic), prestupné stanice Můstek a Florenc (keramický obklad), Smíchovské nádraží (nosné stĺpy sú obložené lešteným hliníkom). Výnimkou je aj stanica Anděl (do roku 1990 Moskevská), ktorá architektonicky imituje moskovské metro a je obložená červeným mramorom.
Premávajúce súpravy a depo.
Na linke premávajú 81-71M zo Škodových závodů v Plzni. 
Depo je vybavené skúšobnou traťou napojenou na vlečku firmy Siemens (predtým ČKD Tatra), ktorá je zodpovedná za výrobu nových súprav pražského metra.
Marius

Marius môže byť:
James Frederick Buchli

James Frederick Buchli ( * 20. jún 1945, New Rockford, Južná Dakota, USA) je bývalý americký kozmonaut z letov s raketoplánmi. 
Život.
Mladosť a výcvik.
Po základnej a strednej škole pokračoval v štúdiách na námornej škole testovacích pilotov v Patuxent River v štáte Maryland. Bol majstrom sveta v vednom odbore leteckých sústav. V roku 1978 bol vybraný do skupiny pripravujúcich sa kozmonautov, to už bol ženatý, mal dve deti a vojenskú hodnosť kapitána. Do vesmíru sa dostal ako 157 človek zo Zeme.
Lety do vesmíru.
Po sedemročnom výcviku sa stal členom posádky raketoplánu Discovery, trojdennej čisto vojenskej misie STS-51-C. Päťčlennú posádku tvorili samí dôstojníci: komodor Thomas Mattingly, major Gary Payton, pplk. Loren Shriver, major Ellison Onizuka a pplk. James Buchli. Počas utajovaného letu bola vypustená špionážna družica typu Magnum. Štart aj pristátie bolo na Kennedyho vesmírnom stredisku na myse Canaveral.
Ešte v tom istom roku letel po druhýkrát a to na palubě raketoplánu Challeger na sedemdenný let STS-61-A. Osemčlennú posádku tvorili: Henry Hartsfield, Steven Nagel, James Buchli, Guion Bluford, Bonnie Dunbarová, Wubbo Ockels z Holandska a Ernst Messerschmid a Reinhard Furrer, obaja z NSR. Veľká posádka rozdelená na dve smeny uskutočnila desiatky vedeckých experimentov. Na palube mali laboratórium Spacelab D1 a počas letu vypustili družicu GLOMR.
Po tretíkrát sa dostal na palubu Discovery po štvorročnej pauze. Štvordenný let STS-29 odštartoval na Floride, mys Canaveral, na palube boli: Michael Coats (veliteľ), John Blaha (pilot), James Buchli, Robert Springer a James Bagian. Počas letu vypustili družicu TDRS, uskutočnili množstvo experimentov a v poriadku pristáli za asistencie 450 000 divákov na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii.
Po štvrtýkrát a naposledy letel na jeseň roku 1991. Mal 46 rokov. Päťdennej misie STS-48 opäť s raketoplánom Discovery sa okrem Buchliho zúčastnili kozmonauti John Creighton, Kenneth Reightler, Charles Gemar a Mark Brown. Päťčlenná posádka počas letu vypustila družicu UARS. Zvyšok letu bol venovaný rôznym vedeckým pokusom. Kvôli počasiu namiesto na Floride pristáli na základni Edwards.
Počas svojich 4 letov strávil vo vesmíre 20 dní.
Po letoch.
Po odchode z NASA sa v roku 1993 zamestnal vo firme Boeing Defense and Space Group.
Vega 1

Vega 1 (po rusky: "Вега-1") je jedna z dvoch sovietskych kozmických sond, ktoré boli určené na výskum planéty Venuša a Halleyovej kométy. Bola vypustená 15. decembra 1984 z kozmodrómu Bajkonur v Kazachstane.
Popis a vybavenie sondy.
Vega 1 bola trojosovo stabilizovaná sonda. Konštrukcia bola odvodená od sond z programu Venera. Základ konštrukcie tvoria nádrže s KPL pre systém orientácie, stabilizácie a korekcie dráhy, ku ktorým je pripevnený toroidálny prístrojový úsek. Z boku vystupujú slnečné panely a parabolická smerovaná anténa. Na strane k Slnku sú systémy astroorientácie. Vybavenie sondy je umiestnené na telese sondy (prístroje, ktoré nevyžadujú presnú orientáciu), na výklopných tyčiach (elektromagnetické prístroje) a tiež na plošine ASP-G (Č), ktorá bola vyrobená v Česko-Slovensku. Na prieskum Venuše bol určený tiež zostupový modul s pristávacím puzdrom a aerostatom, ktorý slúžil na prieskum atmosféry Venuše.
Priebeh misie.
Sonda bola vypustená 15. decembra 1984 z kozmodrómu Bajkonur v Kazachstane. V apríli 1985 sa pravidelne aktivovali prístroje na meranie medziplanetárneho priestoru a charakteristiky kometárnej hmoty. 9. júna 1985 sa od sondy oddelil zostupový modul určený na výskum Venuše. Potom sonda uskutočnila motorický manéver, ktorý ju naviedol na dráhu míňajúcu planétu vo vzdialenosti asi . 10. februára 1986 sa uskutočnila posledná korekcia dráhy letu. Sonda Vega 1 začala s výskumom Halleyovej kométy 4. marca 1986. 6. marca 1986 sonda preletela vo vzdialenosti od jadra kométy. Posledné meranie kométy 1P/Halley prebehlo o dva dni neskôr. Potom sonda pokračovala vo výskume medziplanetárneho priestoru.
Klingerka (projekt)

Klingerka je projekt obytno-administratívneho komplexu developera J&amp;T REAL ESTATE, a. s., ktorý sa nachádza neďaleko ulíc Košická a Prístavná, na východnom okraji rozsiahlej oblasti investičnej výstavby neďaleko centra Bratislavy.
Pozostáva z dvoch budov, jednej 115 metrov vysokej veže s 35 podlažiami a nižšej, 11 podlažnej časti. Ponúka takmer 400 bytov a približne 10 000 m² administratívnej plochy vysokého štandardu s certifikátom BREEAM Excellent. Realizácia prebehla v jednej etape a byty a kancelárie sú prepojené parkovacím domom. Ten poskytuje obyvateľom, užívateľom a aj návštevníkom viac ako 600 parkovacích miest, verejný park s ihriskom a športoviská. Negatívom je dopravné vyústenie na Prístavnú ulicu a nepomer hmoty a výšky, vzhľadom na ostatnú zástavbu Súkeníckej ulice. 
Miesto, kde stojí Klingerka, má svoju bohatú históriu. Kedysi tu stála Klingerova kolónia - obytné domy pre zamestancov neďalekej textilnej továrne na spracovanie juty „Klingerka“, ktorú založil v rokoch 18881889 Henrich Klinger. Vyrábali sa v nej tapety, koženky, voskové plátno, jutové vrecia a pod. Fabrika zamestnávala až 1 000 robotníkov. V susedstve „Klingerovej kolónie“ stála, dnes už bývalá fabrika Gumon. 
Kritika.
Komplex získal anticenu "BRUTUS 2022" za najhorší architektonický počin: "„Keď najvyšší neznamená najlepší, a už vôbec nie najpohľadnejší, alebo - ako vysoko sa dá klesnúť? Klingerka je karikatúrou futuristickej vízie (slovenskej) budúcnosti, a žiaľ aj smutnou reflexiou domáceho zápasu o kvalitu stavania, bývania a práce. Jeho materiálová podstata, hmotové stvárnenie a zasadenie do obrazu a kontextu mesta nevytvára priestor pre kladnú kritiku.“"
Diaľnica A6 (Rakúsko)

Diaľnica A6 (, doslovne "Severovýchodná diaľnica") je 22 kilometrov dlhá rakúska diaľnica, ktorá spája diaľnicu A4 pri obci Bruckneudorf so slovenskou štátnou hranicou pri Kittsee. Diaľnica prechádza spolkovými krajinami Dolné Rakúsko a Burgenland a nahradila dovtedy používané spolkové cesty 9 a 50. Cesta je súčasťou európskej cesty 58 a na slovenskej strane na ňu nadväzuje diaľnica D4 smerujúca do Bratislavy.
História.
Prvotné plány na výstavbu A6 vznikli v roku 1995. Ďalej nasledovali mesiace príprav a posudzovania jednotlivých variantov. Definitívne trasovanie a kompletný projekt boli schválené v marci 2003. Výstavba sa začala 26. novembra 2004 a slávnostné otvorenie sa uskutočnilo 19. novembra 2007. Výstavba diaľnice si vyžiadala investíciu v celkovej výške 146 miliónov eur.
Súčasťou diaľnice je hraničný priechod Jarovce/Kittsee kde sa do roku 2008 vykonávala pasová (do roku 2004 aj colná) kontrola. V súčasnosti sa v týchto priestoroch nachádza už len rozľahlé parkovisko s občerstvením, zmenárňou a predajňou diaľničných známok a palubných jednotiek pre elektronické mýto.
Michael Lloyd Coats

Michael Lloyd Coats (* 16. január 1946, Sacramento, Kalifornia, USA) je americký astronaut z letov raketoplánmi, 144. kozmonaut Zeme, a bývalý riaditeľ Johnsonovho vesmírneho strediska
Život.
Mladosť a výcvik.
Po základnej a strednej škole (Ramona High School, Riverside) pokračoval v štúdiách na univerzite vo Washingtone (George Washington University) a v roku 1977 tam získal doktorát. V štúdiách potom pokračoval na námornej postgraduálnej škole (U.S. Naval Postgraduate School) v Monterey, Kalifornia, ktorú ukončil roku 1979. V čase výberu (rok 1978) do tímu kozmonautov bol ženatý a s manželkou Diane Eileen, rodenou Carsonovou, mali jedno dieťa.
Lety do vesmíru.
Prvý vstup do vesmíru bol pre Michaela spojený so štartom raketoplánu Discovery pri misii STS-41-D ku koncu leta roku 1984. Posádku tvorili Henry Hartsfield (veliteľ), Michael Coats (druhý pilot), ďalej Judith Resniková, Steven Hawley, Richard Mullane a nakoniec „prvý cestujúci“ v raketopláne, Charles Walker, inžinier od firmy McDonnell Douglas. Vypustili družice "SBS 4", "Leasat" 2 a "Telstar 3". Návrat bol na základňu Edwards Air Force Base v Kalifornii.
Po druhýkrát sa dostal na palubu Discovery po päťročnej pauze. Štvordenný let STS-29 odštartoval na Floride. Na palube boli: Michael Coats (veliteľ), John Blaha (pilot), James Buchli, Robert Springer a James Bagian. Počas letu vypustili družicu TDRS, uskutočnili množstvo experimentov a v poriadku pristáli za asistencie 450 000 divákov na základni Edwards v Kalifornii.
Po tretíkrát a naposledy letel na jar roku 1991, opäť v raketopláne Discovery. V posádke boli: Donald McMonagle, Gregory Harbaugh, Guion Bluford, Lloyd Hammond, Charles Veach, Richard Hieb. Veliteľom Discovery bol Michael Coats. Počas osemdenného letu vypustili množstvo prevažne špionážnych družíc vrátane nemeckej SPAS.
Počas svojich 3 letov strávil vo vesmíru 19 dní.
Po letoch.
Po svojom treťom lete z NASA odišiel. Ďalších 13 rokov bol zamestnaný vo viacerých firmách (Loral, Lockheed), v roku 2005 sa do Houstonu vrátil a stal sa riaditeľom Johnsonovho vesmírneho strediska.
Subsystém základňových staníc

Subsystém základňových staníc GSM () je subsystém GSM zahŕňajúci nasledujúce tri prvky: základňová stanica GSM (BTS - Base Transciever Station), základňová riadiaca jednotka GSM (BSC - Base Station Controller) a transkóder GSM (TC - Trans Coder). Je to teda časť siete GSM, ktorá prenáša a prijíma rádiové signály z mobilných telefónov. 
Subsystém základňových staníc prekódováva prenosové kanály, prideľuje rádiové kanály mobilným telefónom a prenáša dáta do GSM centra. Niekoľko základňových staníc je ovládaných základnou riadiacou jednotkou BSC. BTS základňové stanice spolu s BSC riadiacimi jednotkami môžu vytvárať hviezdicovú, stromovú alebo inú typológiu.
BTS

BTS môže byť:
Trojka (2008 – 2011)

Trojka bol okruh (program) Slovenskej televízie so športovým zameraním.
Vznikol 8. augusta 2008 o 14:00 zároveň so štartom letných olympijských hier 2008 v Pekingu. Na tomto okruhu vysielal šport prostredníctvom satelitu, DVB-T (vo verejnoprávnom multiplexe) a v sieťach káblových televízií. Vedenie Rozhlasu a televízie Slovenska rozhodlo o pozastavení vysielania Trojky pre nedostatok financií k 30. júnu 2011.
22. decembra 2019 začala Trojka opäť vysielať. Tentokrát už ako stanica so zameraním na archívnu produkciu.
Mesto tieňov

Mesto tieňov je pôvodný slovenský kriminálny seriál, ktorý vysielala TV Markíza od 11. apríla 2008 do 24. januára 2012. Vyrábala ho produkčná spoločnosť DNA Production. Jednotlivé epizódy boli inšpirované skutočnými príbehmi, ktoré sa odohrali na Slovensku. Seriál získal cenenie Televízna udalosť roka od filmových kritikov.
Epizódne postavy.
1.séria:
2.séria:
Zákon o supremácii (1534)

Zákon o supremácii alebo supremačný akt (iné názvy pozri v článku zákon o supremácii; angl. Act of Supremacy) (1534) vydal anglický kráľ Henrich VIII. Uskutočnil tak rozchod anglikánskej cirkvi s katolíckou. Žiadal totiž pápeža o rozvod, ale pápež odmietol. Henrich prinútil anglické duchovenstvo odriecť poslušnosť pápežovi. Sám sa rozviedol a oženil s Annou Boleynovou. Tých, ktorí sa nepodriadili, dal popraviť. Zrušil všetky kláštory a prenasledoval katolíkov, luteránov aj kalvínov.
Managua (jazero)

Managua (alebo Xolotlán) je druhé najväčšie jazero v Nikarague. Má rozlohu , dĺžku najviac a šírku najviac . Priemerná hĺbka je a maximálna hĺbka . S jazerom Nikaragua, ktorého hladina je o nižšie, ho spája rieka Tipitapa.
Je vulkanického pôvodu, čo prezrádza aj jeho pravidelný tvar, narušený iba polostrovmi Chiltepe y Panami. Nachádza sa na ňom ostrov Momotombito. Napájajú ho rieky Sinecapa a El Viejo.
Na jeho juhozápadnom brehu leží hlavné mesto krajiny Managua. Jazero je dosť znečistené priemyselným odpadom. V roku 1998 spôsobil hurikán Mitch zvýšenie jeho hladiny o počas 5 dní.
Kingscourt

Kingscourt (ír. "Dún an Rí"), historický názov Dunaree, je mesto v severovýchodnej časti Írska, v grófstve Cavan. V roku 2011 tu žilo 3 224 obyvateľov..
Nachádza sa v najvýchodnejšom výbežku grófstva, pri hranici s grófstvami Meath (na juhu a východe) a Monaghan (na severe). Leží na križovatke ciest R162, R164, R165 a R179, JJZ od Carrickmacross, východne od Bailieborough, ZSZ od Ardee, na sever od Kells a SSZ od Navanu. Sídlo grófstva - Cavan - je vzdialené ZSZ.
Mesto bolo založené koncom 18. storočia v blízkosti starej obce Cabra (severne od centra dnešného mesta) a história mesta je spojená s neďalekým hradom Cabra Castle pochádzajúceho z normanského obdobia. Severovýchodne od mesta sa rozkladá prírodný park Dún an Rí Forest Park. V okolí mesta sa nachádzajú kameňolomy na sadrovec.
Bailieborough

Bailieborough (ír. "Coill an Choillaign") je mesto v severovýchodnej časti Írska, v grófstve Cavan. Žije tu 2 683 obyvateľov .
Mesto leží vo východnej časti grófstva, severovýchodne od mesta prechádza hranica grófstva Meath. Je lokalizované na križovatke ciest R165, R178 a R191, VJV od Cavanu, juhozápadne od Shercocku, východne od Kingscourtu, severovýchodne od Virginie a juhovýchodne od Cootehill.
Je pomenované podľa škótskeho šľachtica Williama Bailieho, ktorý tu v roku 1629 postavil hrad. V roku 1918 vyhorel a odvtedy je v ruinách. Z kultúrnych pamiatok stoja v meste tzv. Market House, v ktorom je v súčasnosti knižnica (dokončený v r. 1818) a pôvodne metodistický kostol z r. 1835. Na západnom okraji mesta sa rozprestiera jazero Bailieborough Lough.
V meste sa narodili írsky matematik John B. Cosgrave a futbalista Cillian Sheridan.
Otto Hersing

Otto Hersing (* 30. november 1885, Mülhausen Alsasko – † 5. júl 1960, Rastede Nemecko) bol nemecký ponorkový kapitán a veliteľ "U 21" počas prvej svetovej vojny. Bol prvý ponorkový veliteľ, ktorý torpédom potopil vojnovú loď, bola to HMS Pathfinder v septembri 1914. Ďalej sa preslávil oboplávanim Európy z Nemecka ku Dardanelám cez Stredozemné more a potopením britských radových lodí HMS Triumph (25. mája 1915) a HMS Majestik (27. mája 1915) počas bitky o Gallipoli.
Shercock

Shercock (ír. "Searcóg") je mestov severovýchodnej časti Írska, v grófstve Cavan. 
V roku 2016 tu žilo 588 obyvateľov
Leží vo východnej časti grófstva, medzi jazerami Lough Sillan, Lough Steepletons a Muddy Lough, východne od mesta prechádza hranica susedného grófstva Monaghan. Je lokalizované na križovatke ciest R162 a R178, SSV od Bailieborough, SSZ od Kingscourt, západne od Carrickmacross a juhovýchodne od Cootehill. Centrum grófstva - Cavan - je vzdialené na západ.
Mesto bolo založené na začiatku 17. storočia a zaľudnené prevažne britskými presbyteriánskymi osadníkmi. V polovici 19. storočia žilo v meste a bezprostrednom okolí až okolo 5 000 obyvateľov. V období 1841-91 klesol počet obyvateľov v dôsledku veľkého hladomoru a emigrácie o 50% a pozvoľna klesal aj neskôr. Hlavným zdrojom obživy miestneho obyvateľstva bolo takmer 300 rokov pestovanie a spracovanie ľanu. V súčasnosti je mesto centrom ľahkého priemyslu a cestovného ruchu.
Air Force One

Air Force One je v Spojených štátoch amerických volacie meno lietadla, v ktorom sa nachádza súčasný prezident Spojených štátov.
História Air Force One.
V roku 1944 prezident "Franklin Delano Roosevelt" požiadal o vytvorenie prezidentskej leteckej kancelárie, ktorá by poskytovala leteckú prepravu pre prezidenta USA, a tiež pre jeho personál. 
Ďalších 20 rokov sa pre cestovanie prezidentov používali rôzne štvormotorové vrtuľové lietadlá.
V roku 1962 sa pre "Air Force One" zakúpilo prvé prúdové lietadlo Boeing 707.
V súčasnosti má prezidentská letecká flotila dve špeciálne upravené lietadlá Boeing 747-200B. Označenie lietadiel je 28000 29000 s Air Force označením "VC-25A". Ak je na palube lietadla prezident USA, rádiový volací znak tohto lietadla je „Air Force One“. Výnimkou sú vrtuľníky prevádzkované Námornou pechotou Spojených štátov, ktoré pri preprave prezidenta používajú volací znak Marine One.
Air Force One dnes.
Na palube lietadla má prezident a jeho personál plný prístup k všetkým službám vrátane komunikačných systémov, zabezpečeným a nezabezpečeným telefónnym linkám, faxov a dátovej komunikácii, spoločne s fotokopírkami, tlačiarňami a počítačmi.
Tieto lietadlá sú udržované a obsluhované na prezidentskej leteckej základni časti Vzdušného vojenského velenia 89. vzdušnej letky (), umiestnené na Andrewsovej leteckej základni () v Suitlende, štát Maryland.
Lietadlo VC-25A je schopné uletieť 12 600 km, čo je dĺžka obvodu jednej tretiny zemegule bez doplnenia paliva (na stránkach Bieleho domu je však uvedené, že lietadlo dokáže uletieť až jednu polovicu dĺžky obvodu zemegule). Lietadlo môže pojať viac než 70 pasažierov. Každé z týchto lietadiel stálo 325 mil. USD
Air Force One vo filme.
V roku 1997 nakrútil režisér Wolfgang Petersen akčný film v hlavnej úlohe s Harrisonom Fordom a Gary Oldmanom.
Richard Oswalt Covey

Richard Oswalt Covey (* 1. august 1946, Fayetteville, Arkansas, USA) je bývalý americký kozmonaut z letov s raketoplánom, neskôr riadiaci pracovník NASA.
Život.
Mladosť a výcvik.
V roku 1964 ukončil strednú školu (Choctawhatchee High School, Salimar), absolvoval Purdueovu univerzitu (Purdue University), v roku 1969 tam získal hodnosť majstra leteckých a astronautických vied. V armáde sa po zaškolení v akadémii a na základni Edwards Air Force Base stal veliteľom testovacej letky v Air Force Center Detachment 2 Raglin na Floride. Je ženatý (manželka Covey, Kathleen rodená Allbaughová) a má dve deti. V čase, keď bol prijatý medzi kozmonautov (1978), bol už v hodnosti majora vojenského letectva. Používal prezývku Dick.
Lety do vesmíru.
Po prvýkrát vzlietol vo svojich 39 rokoch. Bolo to z Kennedyho vesmírneho strediska na myse Canaveral na palube raketoplánu Discovery. Posádka: veliteľ plk. Joseph Engle, pilot pplk. Richard Covey a trojica letových špecialistov: James van Hoften, John Lounge a William Fisher. Počas letu STS-51-I vypustili tri družice a to "ASC-1", "Aussat 1" a vojenskú "Leasat 4", známu tiež pod názvom Syncom. Potom zachytili na obežnej dráhe družicu Leasat 3 a podarilo sa im ju opraviť a vrátiť na orbitu. Pristáli na základni Edwards.
O tri roky neskôr letel po druhýkrát, opäť raketoplán Discovery z kozmodrómu na Floride. Posádka: Frederick Hauck, pilot plk. USAF Richard Covey a traja letoví špecialisti: pplk. David Hilmers, John Lounge a George Nelson. Počas štvordenného letu STS-26 vypustili družicu typu TDRS. Aj tentokrát pristáli na základni Edwards.
V roku 1990 letel po tretíkrát, tentokrát v raketopláne Atlantis a bol jej veliteľom. V posádke vojenskej misie STS-38 boli s ním dôstojníci Frank Culbertson, Charles Gemar, Carl Meade a Robert Springer. So sebou vyniesli a vypustil desaťtonovú tajnú družicu typu AFP-658. Kvôli nevhodnému počasiu na základni Edwards bol švordenný let ukončený na myse Canaveral.
Po štvrtýkrát letel v decembri 1993 v najnovšom raketopláne Endeavour v misii STS-61, jej hlavnou (a splnenou úlohou) bolo opraviť na obežnej dráhe Hubbleov vesmírny ďalekohľad (HST). Posádka: plk. Richard Covey, kpt. Kenneth Bowersox, dr. Franklin Musgrave, dr. Kathryn Thorntonová, západoeurópsky astronaut švajčiarskeho pôvodu Claude Nicollier, dr. Jeffrey Hoffman a Thomas Akers. Štartovali na Floride, let trval 10 dní, pristáli na základni Edwards.
Počas svojich štyroch letov strávil vo vesmíre 26 dní. Je zapísaný ako 179 kozmonaut Zeme.
Po letoch.
V roku 1994 z tímu kozmonautov NASA odišiel, avšak v Houstone na rôznych veliteľských postoch zostal aj naďalej (okrem obdobia 19982006 vo firme Boeing) a to doteraz.
Lemurovité

Lemurovité (lat. "Lemuridae") je čeľaď primátov, ktorej vymedzenie sa v priebehu času menilo - pozri nižšie. 
Rozsah čeľade.
V súčasnosti je čeľaď lemurovité ("Lemuridae") obyčajne vymedzená úzko - zahŕňa totiž len rody:
Takto vymedzená čeľaď patrí do (akokoľvek vymedzenej) nadčeľade lemuroidovce (Lemuroidea) z (akokoľvek vymedzeného) taxónu lemurotvarovce (Lemuriformes) patriaceho do členitonosoblížnych (Strepsirrhini) primátov (Primates). 
V minulosti bola čeľaď "Lemuridae" spravidla definovaná širšie než dnes. Zahŕňala totiž:
Ojedinele bola čeľaď Lemuridae v minulosti definovaná naopak užšie než dnes, zahŕňala totiž len dnešné rody "Lemur", "Eulemur", "Varecia" a "Pachylemur".
Etymológia.
Čeľaď dostala svoje latinské (i slovenské) meno podľa rodu "Lemur" (po slovensky lemur), ktorý je pomenovaný podľa lemurov, t.j. zlých duchov zosnulých v starorímskej mytológii. Rod pomenoval Linnaeus; ako dôvod prevzatia názvu týchto duchov uviedol, že príslušníci tohto rodu sú - podobne ako duchovia zosnulých - činní často v noci a hýbu sa pomaly a pohyb majú podobný ľuďom.
Charakteristika.
Lemurovité sa vyskytujú len na Madagaskare a novšie aj na Komorských ostrovoch. 
Sú to stredne veľké stromové primáty, merajú 32 - 56 cm do dĺžky s výnimkou chvostu a vážia 0,7 - 5 kg. Majú dlhé, huňaté chvosty a mäkkú, vlnenú srsť rôzneho sfarbenia. Panvové končatiny sú o niečo dlhšie ako hrudné končatiny, ale nie dosť, aby nebránili štvornohému pohybu (na rozdiel od čeľade lepilemurovité). Väčšina druhov je veľmi živá a pravidelne skáču zo stromu na strom. Majú dobrý čuch a binokulárne videnie. Na rozdiel od ostatných druhov lemurov, jedinému druhu lemur kata chýba "tapetum lucidum", reflexná vrstva oka, ktorá zlepšuje nočné videnie. 
Lemurovité sú prevažne bylinožravce. 
U väčšiny lemurovitých matka porodí jedno, alebo dve mláďatá po období gravidity trvajúcom 120 alebo 140 dní, v závislosti od druhu. Lemur vari ("Varecia variegata" v širšom zmysle) však môže vrhnúť dvoch až šiestich potomkov. 
Sú to spoločenské živočíchy, žijúce v skupinách tridsať i viac jedincov u niektorých druhov. V niektorých prípadoch, ako je lemur kata ("Lemur catta"), sú skupiny dlhodobé s výrazným hierarchickým usporiadaním dominancie, zatiaľ čo v iných, ako je napr. lemur hnedý ("Eulemur fulvus"), členstvo skupín sa líši zo dňa na deň. 
Zdroje.
 - len kapitola Charakteristika
Falun

Falun je mesto vo Švédsku, hlavné mesto provincie Dalarna. 
Mesto má rozlohu 27,17 km² a 37 291 obyvateľov (2010).
Dejiny.
Mesto Falun vyrástlo okolo baní na meď. Ťažilo sa tu nepretržite podľa niektorých prameňov už od 8. storočia. V 14. storočí sa tu vytvorilo malé sídlo a v roku 1641 dostal Falun mestské práva. Najväčší rozvoj mesta začal po výstavbe železnice a fabrík. V 20. storočí sa mesto vyvinulo na administratívne a vzdelávacie centrum regiónu Dalarna. V roku 1992 bola zatvorená posledná baňa a ťažobné zariadenia v okolí a robotnícke štvrte sú od roku 2001 na zozname Svetového dedičstva UNESCO. 
Turistické lákadlá.
Nachádza sa tu športový areál Lugnet, ktorého súčasťou sú dva skokanské mostíky. Konali sa tu Severské majstrovstvá v rokoch 1954, 1974, 1993 a 2015. Konajú sa tu aj súťaže v severskej kombinácii, biatlone, skokoch na lyžiach a lyžovaní. Kandidovali aj na zimné olympijské hry, ale neúspešne.
Ďalším lákadlom sú bane zapísané v UNESCO a neďaleko sa nachádza pôsobisko Carla Larssona - Sundborn. 
Zaujímavosti.
S mestom Falun sa spájajú ešte dva pojmy - Faluröd a Falukorv. Faluröd je tmavočervená farba, ktorá je známa z typických švédskych domčekov. Táto farba bola používaná na domy od 16. storočia a v 17. storočí sa rozšírila po celom Švédsku. V priebehu 18. storočia sa stala národnou farbou domov a dodnes je obľúbená. Falukorv je typický švédsky "párok". Pochádza z Falunu a vznikol v 16. - 17. storočí, keď bolo v baniach zamestnaných veľa nemeckých baníkov. Práve oni prišli na tento nápad spracovania mäsa. Výrobok dostal názov Falukorv až v roku 1830. Je sa nahrubo nakrájaný na chleba, s cestovinami, k zemiakovej kaši alebo ako "Korv Stroganoff". Má konzistenciu nášho pečeňového syra.
Pásavec štetinový

Pásavec štetinový (iné názvy: pásavec štetinatý, pásovec štetinatý, lat. "Chaetophractus villosus") je druh cicavca z čeľade pásavcovité (starší názov: pásovce) patriacej do taxónu slabozubce. 
Telo ma dlhé 32 až . Dožíva sa 19 rokov a jeho potravou sú: hmyz, malé stavovce, zdochliny, korienky, ovocie.
Výskyt.
Vyskytuje sa v otvorených oblastiach Južnej Ameriky.
Rondo 1

Rondo 1 je mrakodrap vo Varšave na adrese Rondo ONZ 1 v obvode Śródmieście. Jeho výška po strechu je 159 m, po vrchol 192 m a má 40 poschodí. 
Jeho výstavba sa začala v roku 2003 a ukončená bola 7. marca 2006. Je to tretia najvyššia budova vo Varšave (v roku 2008). Projekt budovy vytvorila kancelária Skidmore, Owings and Merrill.
Centrum LIM

Centrum LIM (predtým známy aj ako "Hotel Marriott") je mrakodrap vo Varšave, ktorý sa začal stavať v roku 1980 a dokončený bol v roku 1989.
Výška budovy po strechu je 140 metrov, po vrchol 170 metrov a má 42 poschodí. Nachádza sa na adrese Aleje Jerozolimskie 65/79 v obvode Śródmieście.
Warsaw Financial Center

Warsaw Financial Center (WFC) patrí medzi najprestížnejšie kancelárske budovy vo Varšave. Nachádza sa na rohu ulíc Emilii Plater a Świętokrzyska, v najužšom centre mesta. Bola to prvá, moderná kancelárska budova v hlavnom meste Poľska, postavená v 1998 roku.
Projekt Warsaw Financial Center spracovali americké firmy A. Epstein &amp; Sons International a Kohn Pedersen Fox Associates, v spolupráci s poľskými architektmi a inšpiráciou pre nich bola m.i. budova 333 Wacker Drive v Chicagu.  
Warsaw Financial Center ponuka celkom 50 tis. m2 nájomnej plochy triedy A+ a 350 parkovacích miest pre motorové vozidla a bicykle. V každom z 32 poschodí je 1900 m2 plochy vysoké 2,75 m a plne vyhovujúcej potrebám fyzický postihnutých osôb. Komunikáciu medzi jednotlivými pátrami uľahčuje 16 výťahov. V tejto budove, vysoké 144 m, má svoje sídla takmer 70 firiem. Vyspelá technická riešenia, jak napr. vlastná úpravňa vody, agregát a podzemné nádrže s obsahom cca 600 000 litrov, zaisťujú plnou sebestačnosť budovy, pokiaľ ide o prístup k elektrickej a tepelnej energii a k vode.
Majiteľom Warsaw Financial Center je od konce roku 2012 konzorcium Allianz Real Estate a Curzon Capital Partners III, investičného fondu riadeného Tristan Capital Partners.
InterContinental Varšava

Hotel InterContinental je mrakodrap vo Varšave a šiesta najvyššia budova v tomto meste (v roku 2008).
Je to najvyšší hotel v Poľsku, tretí najvyšší v Európe a jeden z najvyšších 5-hviezdičkových hotelov na svete. Má 328 izieb a 11 konferenčných miestností. Na 43. a 44. poschodí sa nachádza plavecký bazén, ktorý je najvyššie položeným interiérovým bazénom v Európe. Náklady na postavenie budovy predstavovali 100 miliónov eur.
Nachádza sa na adrese ul. Emilii Plater 49 v obvode Śródmieście. Jeho výstavba sa začala v roku 1997 a ukončená bola v roku 2004. Má 45 poschodí, jeho výška po strechu je 154 m a po vrchol 164 m.
Sundsvall

Sundsvall je mesto v centrálnej časti Švédska ležiace na pobreží Botnického zálivu, v provincii Västernorrland, asi severne od Štokholmu. V súčasnosti tu žije zhruba 49 400 obyvateľov. 
Mesto štyrikrát zničil požiar a následne ho znovu postavili. V Sundsvalle sa nachádza univerzita s názvom "Mittuniversitetet".
Ballyjamesduff

Ballyjamesduff (ír. "Baile Shéamais Dhuibh") je mesto v severovýchodnej časti Írska, v grófstve Cavan. Žije tu 1 690 obyvateľov .
Leží v južnej časti grófstva, na križovatke ciest R194 a R196, juhovýchodne od Cavanu, ZSZ od Virginie a severovýchodne od Granardu.
Mesto sa spomína v piesni "Come back Paddy Reilly to Ballyjamesduff" (text napísal Percy French). Miestny Market House bol postavený v roku 1835. Od roku 1943 sa tu každoročne koná festival humoru a komédie "The Ballyjamesduff Frolics", ktorý trvá 8 dní (resp. nocí). Okrem toho sa tu od roku 1994 každý rok usporadúva "The Pork Festival" spojený s oslavou všetkých vecí týkajúcich sa ošípaných.
Dom Wschodzącego Słońca

Dom Wschodzącego Słońca je dvojica výškových budov v Krakove s výškou 65 m so 17 poschodiami. Nachádza sa na rohu ulíc Pielęgniarek a Bratysławska.
Výstavba sa začala v roku 2001 a dokončená bola v roku 2002.
Rondo Business Park

Rondo Business Park je 14-poschodová administratívna výšková budova v Krakove s výškou 59 m.
Nachádza sa na adrese Lublańska a Aleja Bora-Komorowskiego. Jej výstavba sa začala v roku 2005 a ukončená bola v roku 2007.
Killeshandra

Killeshandra (ír. "Cill na Seanrátha") je malé mesto v severovýchodnej časti Írska, v grófstve Cavan. Žije tu 411 obyvateľov .
Mestečko leží v oblasti mnohých jazier (z nich najväčšie je Lough Oughter) v západnej časti grófstva, na križovatke ciest R199 a R201, západne od Cavanu a JJZ od Belturbetu. Západne od mesta vedie hranica grófstva Leitrim.
V roku 1841 žilo v meste vyše 12 500 obyvateľov, hladomor a masová emigrácia do zámoria zredukovali ich počet. Michael Donohue (1864-1958), americký politik z Philadelphie pochádzal z mesta.
Złote Tarasy

Złote Tarasy (v preklade "zlaté terasy") je komerčný, kancelársky a zábavný komplex v centre Varšavy vedľa hlavnej železničnej stanice medzi ulicami Jana Pawla II a Emilii Plater. Otvorený bol 7. februára 2007.
Súčasťou komplexu je administratívna výšková budova s 26 podlažiami a výškou 105 metrov.
Celková úžitková plocha je 205 000 m². Je tu 200 obchodov a reštaurácií na celkovej ploche 63 500 m², hotel, multikino s 8 plátnami a 2560 miestami na sedenie, otvorené 31. augusta 2007 a podzemné garáže pre 1400 automobilov.
Mazda RX-7

Mazda RX-7 je športový automobil, ktorý v rokoch 1978 až 2002 vyrábala japonská automobilka Mazda. Pôvodná Mazda RX-7 bola vybavená dvojrotorovým Wankelovým motorom s objemom 1146 cm³ a športovým usporiadaním s motorom za prednou nápravou a zadným náhonom. RX-7 bola priamym nástupcom modelu RX-3 (obe boli v Japonsku predávané ako Savanna) a následne nahradila všetky ostatné Mazdy s rotačným motorom okrem modelu Cosmo.
RX-7 sa päťkrát dostala do zoznamu 10Best časopisu "Car and Driver". Celkovo sa vyrobilo 811 634 kusov.
Prvá generácia (SA/FB).
Series 1 (1978-1980) je zvyčajne označovaná ako "SA22C" z prvých abecedno-číslicového kódu VIN. Táto séria RX-7 mala nelakované oceľové nárazníky. V roku 1980 Mazda vyrobila 2500 špeciálnych severoamerických modelov, známych ako LS (Leather Sport).
Series 2 (1981-1983) mala integrované plastom pokryté nárazníky, široké čierne gumené lišty na bokoch karosérie a upravené motorové komponenty. Výbava GSL poskytovala voliteľné kotúčové brzdy na všetkých kolesách, pričom s prednými ventilovanými kotúčmi a zadný samosvorný diferenciál (LSD).
Series 3 (1984-1985) mala upravenú prednú spodnú čelnú plochu. GSL-SE mala motor 13B RE-EGI so vstrekovaním paliva, ktorý vyvíjal výkon 101 kW/137 koní a krútiaci moment 183 Nm. Podľa Mazda, jej rotačný motor dovoľoval RX-7 GLS zrýchliť z 0 na 80 km/h za 6,3 sekundy.
Možnosti a modely boli rôzne v každej krajine. Rozmer sporiadania a interiérovej úpravy v Series 3 bol zmenený len v severoamerických verziách. Dodatočne, Severná Amerika bol jediný trh, ktorý ponúkal prvú generáciu RX-7 s motorom 13B s vstrekovaním paliva, a to model GSL-SE. Prepĺňaný motor 12A (bez medzichladiča) bol dostupný v najposlednejších modeloch Series 3 v Janonsku.
Predajnosť bola dobrá, s celkovým počtom 474 565 vyrobených modelov prvej generácie; samotných 377 878 sa predalo v USA. V roku 2001 časopis "Sports Car International" zaradil prvú generáciu RX-7 na 7. miesto vo svojom zozname Top Sports Car of the 1970s.
Druhá generácia (FC).
Series 4 (1986-1988) bola dostupná s atmosférickým motorom 13B-VDEI so vstrekovaním paliva a výkonom 108 kW/147 koní. Voliteľný prepĺňaný model (1987-1988), známy ako Turbo II na americkom trhu poskytoval výkon 135 kW/183 koní. Series 5 (1989-1992) mala upravený dizajn a lepší motorový manažment, rovnako ako ľahšie rotory a vyšší kompresný pomer, 9,7:1 pre atmosférický motor a 9,0:1 pre prepĺňaný motor. Atmosférický model Series 5 FC poskytoval výkon 119 kW/162 koní, kým Series 5 Turbo mal výkon 147 kW/200 koní.
Tretia generácia (FD).
Tretia generácia RX-7, FD (s FD3S pre JDM a JM1FD pre USA VIN) mala upravený dizajn karosérie. 13B-REW bol prvým, masovo vyrábaným sekvenčným twin-turbo systémom, ktorý sa exportoval mimo Japonska, ktorý navyšoval výkon na hodnotu 188 kW/255 koní v roku 1993 a 206 kW/280 koní počas ukončenia výroby v roku 2002.
FD RX-7 sa v roku 1993 stala Import Car of the Year časopisu "Motor Trend"
Rafael Alberti

Rafael Alberti Merello (16. decembra 1902 El Puerto de Santa María (Cádiz) – 28. októbra 1999 tamtiež) bol španielsky básnik.
Život.
Jeho otcom bol Augustín Alberti a matkou María Merello. Bol piatym zo šiestich bratov a vnukom kupcov pôvodom z Itálie, dodávateľom európskeho tovaru. 
Začal ako maliar. V roku 1917 sa presťahoval so svojou rodinou do Madridu. Po prvom obdobiu, kde sa učil maľovať, mal svoju prvú výstavu obrazov a kresieb v Ateneu. Predstavil sa aj v Rezidencii študentov, kde sa zoznamuje so slávnymi predstaviteľmi Generácie 27 (v poézii sem patrí okrem iných Federico García Lorca, Dámaso Alonso, Gerardo Diego, Pedro Salinas, Jorge Guillén, Emilio Prados, Manuel Altolaguirre, Luis Cernuda, Vicente Aleixandre a Miguel Hernández), intelektuálnym hnutím, predstavenom v Seville roku 1927 pri 300. výročí úmrtia Luisa de Góngoru. 
V roku 1924 Alberti obdržal Národnú cenu za svoju prvú publikovanú knihu, "Námorník na zemi" ("Marinero en tierra"), po ktorej sa definitívne rozhodol pre poéziu (no výtvarnému umeniu sa nikdy venovať neprestal). Počiatkom tridsiatych rokov sa priklonil k marxizmu a vstúpil do Komunistickej strany Španielska. V roku 1939 po víťazstve generála Franca emigroval do Argentíny, kde strávil štyriadvadsať rokov; nasledujúcich pätnásť rokov žil v Taliansku. Do Španielska sa vrátil 27. apríla 1977 zo slovami "Opustil som vlasť so zaťatou päsťou, no vraciam sa, ponúkajúc vám otvorenú ruku ako gesto zmieru medzi všetkými Španielmi". Dostal mnoho cien a uznaní, medzi nimi napríklad Leninovu cenu mieru v roku 1966. V roku 1983 dostal aj významnú Cervantesovu cenu, najvyšší prejav uznania pre španielsky píšucich spisovateľov. V roku 1987 rada Cádizu ustanovila v Albertiho rodnom meste nadáciu, ktorá nesie jeho meno a ktorá spravuje aj veľkú časť jeho osobného archíva. Bol dvakrát ženatý, po prvýkrát zo spisovateľkou Maríou Teresou Leónovou, a po druhýkrát s Marií Asunción Mateovou, ktorá ho v posledných rokoch reprezentovala. Zomrel približne o pol jednej ráno 28. októbra 1999 vo svojom rodisku, meste El Puerto de Santa María.
Výberová bibliografia.
Poézia.
Výbor z Albertiho poézie vyšiel vo slovenčine pod názvom Premeny býka v preklade Jána Šimonoviča roku 1967 (Slovenský spisovateľ, Bratislava).
Divadelné hry.
Alberti písal aj prózu a štúdie.
John Oliver Creighton

John Oliver Creighton (* 28. apríl 1943, Orange, Texas, USA) je bývalý americký kozmonaut z letov s raketoplánmi.
Život.
Mladosť a výcvik.
Po základnej a strednej škole absolvoval námornú akadémii (U.S. Naval Academy), odkiaľ si odniesol diplom inžiniera. Potom sa stal testovacím pilotom v Naval Air Text Center Patuxent River v štáte Maryland. V čase výberu do skupiny budúcich kozmonautov roku 1978 bol slobodný. Neskôr si doplnil vzdelanie na univerzite vo Washingtone.
Lety do vesmíru.
Po prvýkrát sa zúčastnil sedemdennej misie STS-51-G na jar roku 1985. Letel na palube Discovery spolu s touto posádkou: Daniel Brandenstein, John Creighton, Steven Nagel, John Fabian, Shannon Lucidová, francúzsky kozmonaut Patrick Baudry a synovec saudskoarabského kráľa, princ Sultán Saiman Abdelazíz al-Saud. Na orbite vypustili množstvo družíc - "Spartan 1", "Morelos 1A", "Arabsat 1B", "Telstar 3D". Uskutočnili tiež experimenty pre program Hviezdnych vojen. V čase svojho letu sa netajil s tým, že sa po návrate vo svojich 42 rokoch ožení (podľa rozprávania kozmonauta Patricka Baudryho o celom lete vo svojej knihe "Dnes vychádza Slnko šestnásťkrát", ktorá koncom roku 1985 vyšla v Paríži).
Druhá Johnova výprava do kozmu bola na palube Atlantisu. Táto štvordenná misia patrila k utajovaným, vojenským letom. John Creighton bol veliteľom, spolu s ním leteli iba dôstojníci John Casper, David Hilmers, Richard Mullane a Pierre Thuot. Počas letu vypustili 17 tonovú vojenskú, teda špionážnu družicu USA-53 typu AFP-731.
Po tretíkrát a naposledy letel na jeseň roku 1991. Päťdennej misie STS-48 s raketoplánom Discovery sa zúčastnili kozmonauti John Creighton, James Buchli, Kenneth Reightler, Charles Gemar a Mark Brown. Päťčlenná posádka počas letu vypustila družicu UARS. Zvyšok letu bol venovaný rôznym vedeckým pokusom. 
Všetky tri lety mali štart v Kennedyho vesmírnom stredisku na Floride, mys Canaveral, pristátie bolo na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii.
Počas troch svojich letov strávil vo vesmíre 16 dní. Je zapísaný ako 169 kozmonaut Zeme.
Po letoch.
Rok po svojom treťom lete z NASA odišiel a nastúpil na rok do firmy Boeing Co., Commercial Airplane Group, Seattle ako testovací pilot.
John McCreary Fabian

John McCreary Fabian (* 28. január 1939, Goose Creck, Texas, USA) je bývalý americký kozmonaut z letov s raketoplánmi.
Život.
Mladosť a výcvik.
Po základnej a strednej škole absolvoval univerzitu vo Washingtonu a po obhajobe tam získal doktorát z letectva a astronautiky. Potom sa stal asistentom profesora letectva na vojenskej leteckej akadémii v Coloradu. Do tímu kozmonautov bol prijatý v roku 1978, ale celých 5 rokov na svoj let čakal.
Lety do vesmíru.
Kozmonautom Zeme č. 120 sa stal 18. júna 1983, keď na palube raketoplánu Challenger odštartoval z Floridy na šesťdennú misiu STS-7. Posádka bola v tomto zložení: Robert Crippen, Frederick Hauck, John Fabian, Norman Thagard, Sally Kristen Ridová. Počas letu vypustili dve družice a jednu zas neskôr niekoľkokrát cvične zachytili a nakoniec sa s ňou vrátili na Zem.
Po druhýkrát letel na sedemiennú misiu STS-51-G na jar roku 1985 na palube Discovery. Posádka raketoplánu bola: Daniel Brandenstein, John Creighton, Steven Nagel, John Fabian, Shannon Lucidová, francúzsky kozmonaut Patrick Baudry a synovec saudskoarabského kráľa, princ Sultán Saiman Abdelazíz al-Saud. Na orbite vypustili množstvo družíc - "Spartan 1", "Morelos 1A", "Arabsat 1B", "Telstar 3D". Uskutočnili tiež experimenty pre program Hviezdnych vojen. 
Oba lety mali štart na Floride, mys Canaveral, pristátie na základni Edwards Air Force Base v Kalifornii. Počas oboch svojich letov vo vesmíre strávil 13 dní.
Po letoch.
V roku 1993 bol prezidentom spoločnosti Analytic Services, Inc. (ANSER) v meste Arlington.
Anna Lee Fisherová

Anna Lee Fisherová, rodená Tingleová (* 24. august 1949, Albany, New York, USA) je bývalá americká astronautka z letov raketoplánmi.
Životopis.
Mladosť a výcvik.
Po základnej a strednej škole vyštudovala univerzitu v Los Angeles v Kalifornii a získala tam titul inžinierky chémie. Na rovnakej univerzite v roku 1976 obhájila doktorát medicíny. Vydala sa a má dve deti. V roku 1978 bola prijatá do tímu kozmonautov NASA. 
Let do vesmíru.
Na obežnú dráhu Zem letela iba raz, v roku 1984. Bola to sedemdenná misia STS-51-A s raketoplánom Discovery (jeho druhý let). V posádke boli veliteľ Frederick Hauck, David Walker, Joseph Allen a Allan Gardner. Ovládanie "kanadskej ruky" mala na starosti Anna Fisherová, ktorá v čase svojho výletu do vesmíru zanechala na Zemi štrnásťmesačné dievčatko. Počas letu vypustili družice Anik D2 a Leasat 1. Potom stiahli z obežnej dráhy nefunkčné družice Palapa B2 a Westar 6 a vrátili sa s nimi na Zem, na kozmodróm v Kennedyho vesmírnom stredisku na myse Canaveral. Anna sa stala 155 kozmonautom vo vesmíre.
Doupov

Doupov bolo mesto v Doupovských horách v terajšom okrese Karlovy Vary. V roku 1921 v ňom žilo 1605 obyvateľov v 269 domoch. Vtedy sa v meste nachádzali okrem iného tri kostoly (z nich jeden na cintoríne, druhý na námestí a tretí pri jezuitskom kláštore s gymnáziom a barokový zámok prestavaný z pôvodného gotického hradu a od roku 1902 tiež koncová železničná stanica. Mesto zaniklo v dôsledku zriadenia vojenského obvodu Hradiště v roku 1953. Obyvatelia boli vysťahovaní do roku 1954, väčšina budov existovala ešte okolo roku 1965, kedy sa v opustenom meste nakrúcali niektoré zábery pre film "Konec srpna v hotelu Ozon". Neskôr bolo mesto zrovnané so zemou, zachovalo sa iba skladisko pri bývalej železničnej stanici a schátraná neogotická kaplnka s hrobkou šľachtického rodu Zedtwitzovcov.
Káblové pripojenie

Káblové pripojenie je širokopásmový prístup na internet cez rozvody káblovej televízie s využitím káblového modemu. Nachádza sa väčšinou vo veľkých mestách (Bratislava, Trnava, Žilina, Košice, Nitra), a dosahuje vysoké rýchlosti pripojenia. 
K pripojeniu pomocou káblovej televízie sú potrebné sieťová karta a káblový modem (poskytovatelia za poplatok prenajímajú špeciálny modem). Káblový modem použitím koaxiálneho TV kábla je pomocou rozbočovača zapojený na káblovú TV zásuvku a následne prepojený so sieťovou kartou počítača. Pripojenie je zdieľané (spolu s TV signálom) na jednom kábli, takže nie je možné garantovať rýchlosť.
Rýchlosť prijímania dát () je typicky od desiatek Mbit/s do stovek Mbit/s a viac. Rýchlosť odosielania dát () je zvyčajne od jednotek Mbit/s do desiatek Mbit/s a viac. 
Sú dva potenciálne problémy v internete cez TV rozvody:
Prístup k internetu prostredníctvom káblového modemu používalo na konci roku 2006 približne 37 000 zákazníkov (10,4 % zákazníkov širokopásmového internetu)
Reliéf (sochárske dielo)

Reliéf je sochárske dielo, určené na frontálny pohľad, tým sa líši od sochy, ktorá je určená pre viacero pohľadov. Plastické, priestorové prvky vystupujú zo základnej plochy do priestoru. Môžu vytvárať napríklad priestorovú ilúziu alebo znázorňovať iba dekoratívne ornamenty. Reliéf môže byť súčasťou povrchovej dekorácie architektúry.
Podľa výšky vystupujúceho námetu poznáme: