burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Moldanubikum

Moldanubikum alebo moldanubická zóna je geologická jednotka Českého masívu a európskych hercyníd. Okrem Českého masívu vystupuje aj v pohorí Schwarzwald a Vogézy. Je považovaná za staré prekambrické jadro obalené mladšími vrchnoproterozoickými jednotkami. Predstavuje najsilnejšie metamorfované horniny (amfibolity a granulity) celého herýcnskeho orogénu, navyše intrudované rozsiahlymi granitoidnými telesami. Buduje juhozápadnú časť Českého masívu.
Termín "moldanubikum" zaviedol rakúsky geológ Eduard Suess v roku 1901.
Pozícia.
Leží na území Česka, Nemecka a Rakúska. Moldanubikum na východe hraničí s moravsko-sliezskou oblasťou, na severe hraničí s kutnohorsko-svrateckou oblasťou, ktorá má mierne nižší metamorfný postih a západe so stredočeskou oblasťou. Na juhu na ňu nasadá alpská predhlbeň - Molasová panva. Geomorfologicky zaberá Českomoravskú vrchovinu, Šumavu, Český les a Novohradské hory.
Charakteristika.
Moldanubikum bolo postihnuté veľmi intenzívnou katazonálnou, v menšej miere i mezozonálnou metamorfózou. Prevládajú v ňom premenené horniny amfibolitovej fácie (hlavne pararuly) ale miestami je pozorovaná aj metamorfóza granulitovej alebo eklogitovej fácie. Nenachádzajú sa tu žiadne slabo metamorfované horniny. Celý metamorfný komplex je prestúpený masívmi granitoidných plutonických hornín hercýnskeho (varískeho) veku, ktoré miestami spôsobili silnú periplutonickú migmatitizáciu a podmienili vznik kordieritických rúl. Hercýnske plutóny patria k moldanubiku iba geograficky a tvoria dva veľké komplexy - Stredočeský plutón a Moldanubický plutón a niekoľko menších telies (Třebíčský plutón).
Moldanubikum temer nemá sedimentárny pokryv, iba v predhorí sú nesúvislé uloženiny vrchnej kriedy, treťohôr a kvartéru.
Litostratigrafia.
Litostratigraficky sa moldanubikum člení na 2 skupiny:
Tektonostrafia.
Tektonostratigraficky možno moldanubikum členiť na 3 resp. 4 jednotky:
Regionálne členenie.
Česko.
Na území Česka sa moldanubikum člení na nasledovné zóny:
Granitoidné plutóny v moldanubiku majú hercýnsky vek, všetky staršie sú prepracované na ortoruly
Samostatný celok tvorí tzv. ostrovná zóna, ktorá je uzavreninou stredočeskej oblasti v moldanubiku.
Anna Jurčenková

Ing. Anna Jurčenková (* 26. júl 1985, Prešov) je slovenská basketbalistka, hrávajúca na pozícii pivotky. V sezóne 2022/2023 hrá v Basketbalovej extralige žien za tím Piešťanské Čajky. Je dlhoročnou členkou slovenskej reprezentácie, za ktorú sa zúčastnila na viacerých Majstrovstvách Európy v basketbale žien.
Životopis.
Vo svojom rodisku v Prešove Jurčenková absolvovala základnú školu, následne obchodnú akadémiu v Košiciach. Na Ekonomickej fakulte Technickej univerzity v Košiciach získala titul inžinierky v odbore financie, bankovníctvo a investovanie.
K basketbalu sa dostala vďaka svojej výške a prvému trénerovi Daňovi. Okrem neho sa na jej basketbalovom raste podieľali tréneri Karnay, Matyáš, Jány a Svitek. Ako profesionálka pôsobila v domácej lige v basketbalových kluboch BK Matice slovenskej Prešov, CBK Cassovia Košice a Dobrí anjeli Košice. S tímom Good Angels získala v rokoch 2004-2012 deväť titulov v slovenskej extralige. Následne zamierila do zahraničia a pôsobila dve sezóny v českom tíme BK IMOS Brno. V sezóne 2014/2015 získala nemecký titul s tímom TSV 1880 Wasserburg. Následne sa vrátila na štyri sezóny do Košíc, s ktorými získala ďalšie štyri majstrovské tituly v domácej extralige. V sezóne 2018/2019 získala poľský titul s tímom Arka Gdynia. V sezóne 2019/2020 pôsobila v gréckom tíme Olympiakos SFP. V sezóne 2020/2021 sa vrátila pôsobiť do Košíc do tímu Young Angels. S družstvom vyhrala Slovenský pohár. V sezóne 20212022 pôsobila opäť v českej extralige v tíme BK Žabiny Brno, následne prestúpila do klubu Piešťanské Čajky a v súčasnosti hrá v slovenskej extralige.
V rámci svojho pôsobenia počas kariéry odohrala tiež viacero sezón v Eurolige.
Reprezentačná kariéra.
Reprezentačnú kariéru Jurčenková najprv ukončila v roku 2018, následne sa však v roku 2020 do seniorskej ženskej reprezentácie vrátila v zápase proti Holandsku v novembri 2020 v rámci kvalifikácie na Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2021.
Úspechy.
Je držiteľkou 12 titulov majstra Slovenskej republiky v basketbale žien s tímom Good Angels Košice, okrem toho aj nemeckého (2015) a gréckeho titulu. Z českej extraligy má so Žabinami tri druhé miesta, z poľskej jedno tretie (v roku 2019 s Arkou Gdynia). V roku 2009 bola členkou tímu slovenskej reprezentácie na Majstrovstvách Európy v basketbale žien v Lotyšsku, kde Slovensko skončilo na 8. mieste. V sezóne 2010/2011 bola súčasťou slovenskej reprezentácie, ktorá vybojovala postup na Majstrovstvá Európy. Rovnako sa zúčastnila Majstrovstiev Európy v roku 2015.
Jezerní potok (prítok Vltavy)

Jezerní potok je malý vodný tok na Šumave v Juhočeskom kraji v Česku. Jeho dĺžka činí približne 10 km.
Priebeh toku.
Pramení pri hore Plechý a potom se vlieva do Plešného jazera (odtiaľ názov). Tečie ďalej na sever, pri Rosenauerovej kaplnke sa malým akvaduktom dostane cez Schwarzenberský plavebný kanál. Na začiatku Jelenského údolia sa stáča na juhovýchod a ďalej pokračuje okolo Mazníka a Kocovej píly k Novej Peci, pri ktorej sa 400 m severne od dediny Dlouhý Bor vlieva do vodnej nádrže Lipno ako pravý prítok Vltavy.
Bystrické sedlo

Bystrické sedlo () je sedlo v hlavnom hrebeni Kremnických vrchov, oddeľujúce vrcholy Skalka a Mýtny vrch (). Je pomenované podľa Banskej Bystrice, nad ktorou sedlo leží.
Králické sedlo

Králické sedlo () je sedlo v hlavnom hrebeni Kremnických vrchov, nad obcou Králiky, podľa ktorej je pomenované. Je situované južne od Mýtneho vrchu () a je križovatkou viacerých chodníkov.
Trajektória

Trajektória alebo dráha môže byť:
Zdroj.
Zlatá studňa (vrch v Kremnických vrchoch; 1265 m n. m.)

Zlatá studňa () je vrch v hlavnom hrebeni Kremnických vrchov. Leží nad obcou Králiky, približne západne od Banskej Bystrice. Vrcholom prechádza značená turistická magistrála.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Žiar nad Hronom a Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie mesta Kremnica a banskobystrickej Radvane. Zlatá studňa svojou výškou kraľuje hrebeňu medzi Králickým sedlom a sedlom Tri kríže.
Opis.
Zlatá studňa je súčasťou hrebeňa, ktorý zo severne situovanej Skalky pokračuje južným smerom cez Mýtny vrch na Velestúr. Vrch je súčasťou rozsiahleho masívu, kde Zlatou studňou, Velestúrom a Smrečníkom kulminuje južná časť pohoria. Blízkosť strediska na Skalke, atraktívny hrebeň a sieť značených trás uľahčujú dostupnosť vrcholu. Severným smerom susedí Mýtny vrch () a Skalka () s vysielačom Suchá hora, západným smerom susedí Hladká () a Javorník (), južným Velestúr () a Smrečník () a východným Horná roveň (). Oblasť patrí do povodia Hrona; východnú časť hrebeňa odvodňuje Tajovský a Malachovský potok, západne orientovaná časť masívu odvádza vodu potokom Skalka do Kremnického potoka. Vrcholom vedie turistická magistrála, ktorú v susedných sedlách križujú značkované trasy z okolitých sídiel.
Výhľady.
Zalesnený hrebeň ponúka len málo lokalít, vhodných na rozhľad, no tie ponúkajú zaujímavé panorámy. Z vhodných miest na Zlatej studni je výhľad najmä na okolité vrchy pohoria a okolie Banskej Bystrice. Pri vhodných podmienkach je pozorovateľná najmä Poľana, časť Nízkych Tatier, Veľkej Fatry, Vtáčnika či Strážovských vrchov.
Obliehanie Brna (1645)

Obliehanie Brna (3. máj – 23. august 1645) bolo významnou bitkou poslednej fázy tridsaťročnej vojny. Brnianska posádka, tvorená 500 vojakmi a asi tisícovkou príslušníkov mestskej domobrany, ubránila mesto proti asi dvadsaťosemtisícovej armáde generála Lennarta Torstensona. Úspech obrancov odštartoval skvelú kariéru ich veliteľa Louisa Raduita de Souches v službách Habsburgovcov, zamestnal (odrážal) na takmer štvrť roka v zbytočnom a nákladnom úsilí najlepšiu švédsku armádu a prispel tiež k tomu, že sa Brno nakoniec definitívne stalo metropolou Moravy (na úkor dobytého Olomouca).
Povesť.
S obliehaním Brna je spätá najznámejšia brnianska povesť, ktorá vysvetľuje prečo sa zvoní na Petrove poludnie o hodinu skôr. Švédi podľa nej obliehali mesto už viac ako štyri mesiace a ich útoky ani snaha mesto vyhladovať neviedli k cieľu. 15. augusta podnikol veliteľ švédskeho vojska Torstenson generálny útok s tým, že pokiaľ mesto nepadne do poludnia, obliehanie skončí a odtiahne preč. Jeho výrok sa mal doniesť Brňanom a keď bolo švédske vojsko veľmi blízko úspechu, obrancovia sa uchýlili ku ľsti a začali zvoniť poludnie o hodinu skôr. Generál Torstenson mal potom obliehanie ukončiť a Brno bolo zachránené. Na pripomenutie tejto udalosti zvonia každý deň zvony katedrály svätého Petra a Pavla poludnie už o jedenástej hodine. 
Povesť však podľa historikov nie je pravdivá a v skutočnosti trval posledný generálny útok až do večera 15. augusta. Útok bol obrancami mesta odrazený, načo Torstenson pre vyčerpanie svojich vojsk a nedostatok času obliehanie vzdal. Posledných osem dní obliehania sa už švédske jednotky sťahovali a odvážali delá, 23. augusta už k žiadnemu útoku nedošlo a územie mesta opustili poslední švédski vojaci.
Závetrovka

Závetrovky, alebo lízle sú prídavné plachty používané na plachetniciach vedľa rahnových plachiet, a to predovšetkým pri zadnom alebo mierne bočnom vetre. Ich účelom je zväčšenie plochy plachiet. Umiestňujú sa na predĺžené pohyblivé rahná, ktoré je možné vysunúť do strany. Každá závetrvoka má dve rahná, podobne ako rahnové plachty, t. j. v hornej časti sú po celej dĺžke pripevnené k hornému rahnu, dolné rohy sú upevnené k spodnému vysunutému rahnu. Dolný okraj je tiež oblúkový. Niekedy sa prídavné plachty objavovali aj po bokoch nižšie od paluby, tzv. vodné plachty.
V súčasnosti sa závetrovky veľmi nepoužívajú. Objavili sa na vojnových lodiach už v 17.18. storočí. Najviac boli používané v 19. storočí.
Závetrovky sa neumiestňujú na zadný (krížový) sťažeň, lebo by vytvorili veterný tieň, t. j. odobrali by vietor veľkým sťažňom pred nimi, ktoré sú potrebné pre rýchlosť lode.
Motorová konfigurácia

Motorová konfigurácia je strojársky termín pre usporiadanie hlavných častí piestového spaľovacieho motora. Týmito časťami sú valce a kľukové hriadele, ale tiež niekedy aj vačkové hriadele.
Desaťvalcový vidlicový motor

Desaťvalcový vidlicový motor (iné názvy: desaťvalcový V-motor, V10, vidlicový desaťvalec, desaťvalcový motor/desaťvalec do V, desaťvalcový motor/desaťvalec s valcami do V/s usporiadaním valcov do V/s usporiadaním do V) je vidlicový motor, ktorý sa skladá z desiatich valcov, rozdelených v dvoch radoch. 
Z týchto motorov (v závislosti od konštrukcie) sa dá získať výkon aj 500 a viac koní. Možno vidieť rôzne konštrukcie motorov v rôznych uhloch zovretia valcov od 90 stupňov (BMW M5, Audi RS6, Dodge Viper), až po 72 stupňov (Lamborghini Gallardo, Ford Excursion 6,3 V10).
Zoznam automobilov z motormi V10:
Vznetové V10 motory so zdvihovým objemom až do 18 000 cm³ (18 litrov), prepĺňaním a výkonom až 700 koní sa používajú v nákladných automobiloch a ťahačoch. Vidlicový 10 valcový motor používali napríklad nákladné automobily Tatra 815.
Stehová plachta

Stehové plachty sú trojuholníkové plachty upevnené jednou (najdlhšou) stranou na stehy (laná medzi sťažňami). Voľný roh je lanom pripevnený o palubu alebo o iný sťažeň. Najväčšou výhodou stehových plachiet je možnosť plavby ostro proti vetru. Pri zadnom vetre sú však menej účinné, na tento účel sú vhodné rahnové plachy. Stehové plachty majú aj stabilizačnú funkciu.
Stehové plachty sa najčastejšie používajú na malých jachtách vďaka ich ľahkej obsluhe a spomínaným vlastnostiam výhodným pri plavbe proti vetru. Názvy stehových plachiet sa odvíjajú od ich polohy medzi sťažňami, resp. od názvov stehov, na ktorých visia. Stehovky medzi predným sťažňom a čeleňom sa označujú ako stehovka, vnútorná kosatka, (stredná) kosatka, vonkajšia kosatka a lietavka.
Dvanásťvalcový vidlicový motor

Dvanásťvalcový vidlicový motor (iné názvy: dvanásťvalcový V-motor, V12, vidlicový dvanásťvalec, dvanásťvalcový motor/dvanásťvalec do V, dvanásťvalcový motor/dvanásťvalec s valcami do V/s usporiadaním valcov do V/s usporiadaním do V) je vidlicový motor, ktorý pozostáva z dvanástich valcov. 
Spravidla je montovaný do luxusných automobilov renomovaných značiek ako Audi, BMW, Mercedes-Benz alebo Volkswagen. Montuje sa aj do superšportových automobilov (Lamborghini, Ferrari).
Používali ho aj lietadlá, napr. nemecký Messerschmitt Bf 109.
Nákladné automobily.
Vznetové V12 motory so zdvihovým objemom až do 18 000 cm³ (18 litrov), prepĺňaním a výkonom až 700 koní sa používajú v nákladných automobiloch a ťahačoch. Vidlicový 12 valcový motor používali napríklad Tatra 111 a ťahače Tatra 141, Tatra 813 a Tatra 815.
Kokin wakašú

Kokin wakašú alebo Kokon wakašú () alebo skrátene Kokinšú/Kokonšú (古今集) je cisárska antológia poézie publikovaná v roku 922 po Kr. v období Heian, práce na nej boli začaté v roku 906 po Kr. na príkaz cisára "Daigjóa". Jej hlavným zostavovateľom bol "Ki-no Curajuki" (872-945 po Kr.) a zároveň autorom japonsky písaného úvodu. Celá kronika je písaná v japonskom slabičnom písme kana. Úvod je aj v čínštine napísaný dvoranom "Ki-no Jošimoči"- mom.
Obsahuje 1 111 básní rôznych žánrov.
Kronika je štrukturovaná podľa tém:
Osemvalcový motor

Osemvalcový motor alebo ľudovo osemvalec je spaľovací motor s ôsmimi valcami.
Môže byť:
Z iného hľadiska môže byť:
Exarchát

Exarchát môže byť:
Nikandros (kráľ Sparty)

Nikandros alebo Níkandros () z kráľovského rodu Eurypontovcov bol kráľom Sparty (možno mýtickým) pravdepodobne od roku 750 pred Kr. do roku 720 pred Kr. Jeho spolukráľom z kráľovského rodu Agiovcov bol Teleklos.
Z obdobia vlády Nikandra je veľmi málo vierohodných správ. Nemôžeme sa tu oprieť o dobové správy, ale len o tie, ktoré boli zaznamenané po veľmi dlhom časovom odstupe (napr. od Pausania), preto sú už považované väčšinou za legendy. Antickí historici zhodne tvrdia, že jeho predchodcom bol Charilaos. Táto zhoda pri najstarších kráľoch Eurypontovcov nie je samozrejmosťou, lebo sa v týchto zoznamoch nie vždy zhodujú. O udalostiach, ktoré sa udiali za vlády kráľa Nikandra sa dozvedáme od Pausania žijúceho v druhom storočí.
Pausanias zaznamenal, že spartský kráľ Nikandros napadol s vojskom Argolis. Asinčania žijúci v tejto oblasti sa do invázie zapojili a spolu so Sparťanmi pustošili krajinu. Keď sa Sparťania z expedície vrátili domov, vojsko Argolidu pod vedením ich kráľa Erata zaútočilo na Asin. Asinčania vidiac beznádejnosť tohto boja sa zachránili útekom. Svoje rodiny naložili na plavidlá a krajinu opustili. Počas vlády Nikandra sa odohral aj závažný incident medzi Spartou a Messéniou.
Na hraniciach medzi Messéniou a Spartou sa každoročne konali pri chráme bohyne Artemis slávnosti na jej počesť a oslavovali ich spoločne Messénčania a Sparťania. Pausanias píše, že Messénčania na týchto oslavách zavraždili Nikandrovho spolukráľa Telekla, ktorý ako to interpretovali Sparťania chcel ochrániť spartské panny pred znásilnením. Podľa verzie Messénčanov vraj kráľa Telekla zabili pri obrane, keď mladí Sparťania preoblečení za dievčatá počas noci s ukrytými dýkami napadli messénskych šľachticov. Tak či onak táto udalosť sa stala jednou z hlavných príčin neskoršieho vojenského konfliktu medzi Spartou a Messéniou, ktorý sa začal za vlády Nikandrovho následníka Theopompa.
V Ploutarchovej knihe "Výroky Sparťanov" je známy aj výrok pripisovaný kráľovi Nikandrovi. Keď sa ho niekto spýtal prečo nosia Sparťania dlhé vlasy a fúzy odpovedal, „"Lebo je to vlastná ozdoba človeka a popritom aj najlacnejšia"".
Nikandros

Nikandros alebo Níkandros môže byť:
Lo-Reninge

Lo-Reninge je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Mesto má približne 3 322 obyvateľov (2010) a je druhé najmenšie mesto Belgicka. 
Mestské časti.
Od 1. januára 1977 mesto Lo-Reninge pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Menen

Menen je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Mesto má približne 32 530 obyvateľov (2010). 
Mestské časti.
Od 1. januára 1977 mesto Menen pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Mesen

Mesen je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Mesto má približne 950 obyvateľov (2010) a je najmenšie mesto Belgicka.
Nieuwpoort

Nieuwpoort je belgické mesto na pobreží Severného mora vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Mesto má približne 11 267 obyvateľov (2010). 
Mestské časti.
Od 1. januára 1977 mesto Nieuwpoort pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Oostende

Oostende je belgické mesto na pobreží Severného mora vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Mesto má približne 11 267 obyvateľov (2010). 
Mestské časti.
Od 1. januára 1977 mesto Oostende pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Chránená krajinná oblasť Třeboňsko

Chránená krajinná oblasť Třeboňsko bola založená v roku 1979. Má rozlohu a rozkladá sa v južných Čechách, predovšetkým v okrese Jindřichův Hradec. Ide o príklad ochrany kultúrnej krajiny výrazne pozmenenej človekom, ktorá má napriek tomu významnú ochranársku hodnotu. To dokazuje i fakt, že už v roku 1978 bolo celé územie vyhlásené biosférickou rezerváciou. Třeboňsko je tiež vtáčou oblasťou a významným vtáčím územím.
Sídlo správy CHKO je v Třeboni, ktorá je i prirodzeným centrom oblasti.
Tri kríže (sedlo)

Tri kríže () je sedlo v hlavnom hrebeni Kremnických vrchov, ležiace južne od Velestúra. Je významnou križovatkou turistických chodníkov a východiskom na Velestúr, Smrečník a Zlatú studňu.
Velestúr

Velestúr () je vrch v hlavnom hrebeni Kremnických vrchov. Leží nad obcou Malachov, približne západne od Banskej Bystrice. Vrcholom prechádza značená turistická magistrála.
Vrch je známy aj tzv. Velestúrskym nápisom. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Žiar nad Hronom a Banská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie mesta Kremnica a banskobystrickej Radvane. Je súčasťou rozsiahleho masívu so severne situovanou Zlatou studňou a západne situovaným Smrečníkom. Pod južnými svahmi sa nachádza sedlo Tri kríže.
Opis.
Velestúr je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie zo severne situovanej Skalky južným smerom cez Mýtny vrch. Z vrcholovej časti vybieha západným smerom bočný hrebeň Smrečníka a Kremnického štítu, juhozápadným hrebeň k vrchu Labušen a Horný chlm a južne od sedla Tri kríže vybieha rázsocha aj východným smerom na Košiare a Lažtek. Blízkosť strediska na Skalke, atraktívny hrebeň a sieť značených trás uľahčujú dostupnosť vrcholu. Dominantným vrchom oblasti je Skalka () s vysielačom Suchá hora, no severným susedom Velestúra je Zlatá studňa () a západným vrch Smrečník (). Južne leží Labušen () a východným smerom Krpcová () a Košiare (). Oblasť patrí do povodia Hrona; východnú časť hrebeňa odvodňuje Malachovský potok, severozápadné svahy odvodňujú prítoky Skalky do Kremnického potoka a južné sú pramennou oblasťou Vápenného potoka. Vrcholom vedie turistická magistrála, ktorú v susedných sedlách križujú značkované trasy z okolitých sídiel.
Výhľady.
Tak ako celý hrebeň Kremnických vrchov, aj Velestúr ponúka len málo lokalít, vhodných na rozhľad. Z nich sa však naskytuje výhľad tak na susedné vrchy pohoria a okolie Banskej Bystrice, ale aj široké okolie. Pri vhodných podmienkach je pozorovateľná juhovýchodná časť Veľkej Fatry, Nízke Tatry, Poľana, časť Javoria, Štiavnických vrchov, Pohronského Inovca, Vtáčnika či Strážovských vrchov.
Smrečník (vrch)

Smrečník () je vrch v Kremnických vrchoch. Leží v masíve Zlatej studne, približne východne od Kremnice. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Smrečník leží v Banskobystrickom kraji, na území okresu Žiar nad Hronom a v katastrálnom území mesta Kremnica. Je súčasťou rozsiahleho masívu s východne susediacim Velestúrom a od neho severne situovanou Zlatou studňou.
Opis.
Smrečník sa nachádza mimo hlavného hrebeňa (ten vedie susedným Velestúrom), v rázsoche, ktorá vedie západným smerom na Kremnický štít. Sieť starých ciest, ktorých svedkom je Hostinec na južných svahoch, dnes využívajú turistické chodníky. Hustá sieť paradoxne obchádza vrchol Smrečníka, ktorý tak je prístupný neznačeným chodníkom sedlom. Susednými vrchmi sú na východe Velestúr (), severovýchode Zlatá studňa (), severe Mýtny vrch () a Skalka (). Západným smerom leží Javorník () a Kremnický štít () a južne susedí Labušen (). Pri blízkej chate Hostinec, no najmä v sedle Tri kríže sú významné križovatky značených trás. Severné svahy odvodňujú prítoky Skalky do Kremnického potoka a južné sú pramennou oblasťou Ihráčskeho potoka.
Výhľady.
Zalesnený vrch má v najvyššej časti horskú lúku, ktorá ponúka kruhový výhľad. Pozorovateľné sú najmä okolité vrchy pohoria, no pri priaznivých podmienkach je pozorovateľná juhovýchodná časť Veľkej Fatry, časť Javoria, Štiavnických vrchov, Pohronského Inovca, Vtáčnika, Strážovských vrchov i Lúčanskej Fatry.
Prístup.
Vrchol Smrečníka je prístupný neznačeným chodníkom lesom po bočnom hrebeni z Velestúra, príp. od chaty Hostinec.
Šestnásťvalcový vidlicový motor

Šestnásťvalcový vidlicový motor alebo aj V16 či šestnásťvalec s valcami do V je označenie vidlicového motora, ktorý sa skladá zo 16 valcov. Je ideálne vyvážený podobne ako motor V12. Jeho najväčšou nevýhodou je komplikovanejšia výroba a servis. V histórii boli len štyri automobily s motorom V16. Ako prvé v 20. storočí sa podujalo BMW. Dňa 8. júla 1987 sa začal budovať tento "špeciálny motor" pod krycím názvom GOLDFISCH 1991. Prototypy Rolls-Royce 100EX a Cadillac Sixteen sa nikdy nedostali do sériovej výroby.
Motor V16 bol používaný aj na pohon lokomotív.
Hlavná plachta

Hlavná plachta je najdôležitejšia plachta na lodi. V prípade viacsťažňových plachetníc je hlavná plachta tá, ktorá je najväčšia na každom sťažni, a je vždy najnižšie (dolná) a má na svojom sťažni najväčšiu plochu. Ich názvy sa odvodzujú od názvu sťažňa, ktoré ich nesú: predná dolná plachta, hlavná dolná plachta, krížová dolná plachta.
V závislosti od typu lode môže byť hlavná plachta bermudská, vratiplachta alebo rahnová plachta.
Na lodiach s pozdĺžnym oplachtením, ktoré nesú vratiplachty a stehové plachty je hlavná plachta zvyčajne najnižšia a najväčšia. V súčasnosti sa na jednosťažňových jachtách najčastejšie vyskytuje jedna bermudská plachta a jedna stehová plachta, ktorá pomáha stabilizovať loď. 
Ďalšie poschodia rahnových plachiet:
Košová plachta

Košová plachta alebo marsová plachta je plachta umiestnená nad dolnou plachtou, ktorá visí na druhom – košovom (marsovom) nadstavci sťažňa. V 19. storočí sa kvôli zlej manipulácii s jednou veľkou plachtou košová plachta rozdelila na dve – hornú a dolnú. Košový nadstavec sťažňa tak niesol dve menšie košové plachty.
Prvýkrát sa košové plachty (ako pridané druhé poschodie) objavili už v staroveku u rímskych lodí. Potom sa znovu objavili v 15. storočí v Európe. Spočiatku boli malé (pozri obrázok lode Santa Maria), neskôr sa ich plocha zväčšovala a naberali na význame. V 17. storočí to boli prvé plachty, ktoré sa na lodi napínali, a posledné, ktoré sa sťahovali. Bolo bežné, že lode plávali len za pomoci napnutých predných stehových plachiet a košových plachiet. Ich pozícia vo výške zabezpečovala stabilný vietor, aj keď bolo more rozbúrené. Kvôli veľkej ploche týchto plachiet však bolo niekedy potrebné ich čiastočne stiahnuť, resp. nechať napnutú iba časť ich plochy. Preto na nich môžeme vidieť niekoľko radov malých vysiacích lán (kasalnice), ktorými ich námorníci čiastočne pripevňovali k rahnu. V 19. storočí došlo k rozdeleniu košovej plachy na dve, hornú a dolnú, kvôli ľahšej ovládateľnosti a na ich obsluhu postačovala menšia posádka.
V anglickom jazyku sa košová plachta označuje ako „topsail“, keďže spočiatku bola skutočne na vrchole sťažňa. Neskôr po pridaní ďalších poschodí ostali košové plachty v dolných časťiach sťažňov, ale anglický termín „topsail“ im ostal.
Ďalšie poschodia rahnových plachiet:
Oudenburg

Oudenburg je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Mesto má približne 8 972 obyvateľov (2010). 
Mestské časti.
Od 1. januára 1977 mesto Oudenburg pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Poperinge

Poperinge je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Mesto má približne 19 960 obyvateľov (2010). 
Mestské časti.
Od 1. januára 1977 mesto Poperinge pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Roeselare

Roeselare je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Mesto má približne 57 432 obyvateľov (2010). 
Mestské časti.
Od 1. januára 1977 mesto Roeselare pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Tielt

Tielt je belgické mesto vo Flámskom regióne v provincii Západné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Mesto má približne 19 647 obyvateľov (2010). 
Mestské časti.
Od 1. januára 1977 mesto Tielt pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Červené blato

Červené blato je národná prírodná rezervácia ležiaca na okraji CHKO Třeboňsko juhovýchodne od Šalmanovíc. NPR sa rozkladá na pomedzí okresov České Budějovice a Jindřichův Hradec na troch katastrálnych územiach: Byňov (mesto Nové Hrady), Těšínov (obec Petříkov) a Hrdlořezy u Suchdola nad Lužnicí (město Suchdol nad Lužnicí). 
Dejiny.
Na území rezervácie sa od roku 1774 ťažila rašelina pre blízku sklársku hutu. Ťažba rašeliny bola ukončená v 20. storočí. V roku 1953 bolo územie rašeliniska vyhlásené rezerváciou slúžiacej najmä k ochrane prirodzeného krajinného pokryvu. Rozloha rezervácie je . 
Vegetácia.
Celé územie je pretkané sieťou kanálov a stružiek, ktoré počas ťažby rašeliny slúžili na odvádzanie vody. Teraz je odvodňovací systém zahraďovaný, aby voda zostávala v území a zostal tak zachovaný krajinný ráz tundry. Vegetácia územia je tvorená najmä borovicou blatkou "(tiež: Borovica Barinná)", rojovníkom močiarnym, páperníkom pošvatým, čučoriedkou a brusnicou. Na niektorých miestach rastie kľukva močiarna a je tu možné nájsť i niektoré vzácne druhy ako napríklad rosička okrúhlolistá. 
Prístup.
Prístup do rezervácie je možný z cesty spájajúcej Nové Hrady a Třeboň. Kúsok od osady Jiříkovo Údolí je odbočka vpravo a malé parkovisko.
Územím rezervácie je vedený náučný chodník informujúci návštevníkov o zaujímavostiach územia. Na podmáčaných a vratkých miestach je chodník tvorený podvalovým chodníčkom, ktorý dotvára unikátnu atmosféru severskej tundry.
Candice Dupreeová

Candice Dupreeová (* 16. august 1984, Oklahoma City, Oklahoma) je americká basketbalistka, v súčasnosti hrajúca za Phoenix Mercury. V roku 2006 bola draftovaná ako šiesta do WNBA klubom Chicago Sky. Profesionálne hráva basketbal aj na Slovensku v klube Dobrí anjeli Košice. 
Životopis.
Vyrastala v Tampa Bay na Floride, na Paul R. Wharton High School hrávala volejbal aj bastketbal. V ňom pokračovala aj na Temple University, na ktorej ako univerzitná hráčka získala množstvo ocenení. 
WNBA.
Vo WNBA začala hrať v roku 2006, keď bola vybraná v drafte WNBA do klubu Chicago Sky. Ako juniorka sa stala súčasťou All Star tímu Východnej Konferencie a od vtedy sa na tejto súpiske objavuje pravidelne. V rokoch 2007 a 2008 reprezentovala Chicago v súťaži Shooting Stars a v sezóne 2009 sa umiestnila na druhom mieste vo WNBA s celkovým počtom 268 doskokov. V marci 2010 prestúpila do Phoenix Mercury. 
Európa.
Mimo sezóny vo WNBA začala Dupree profesionálne hrať basketbal v Poľsku, za klub Wisła Can-Pack Kraków v sezónach 2007/2008 a 2008/2009. Počas pôsobenia v tomto tíme vyhrala poľskú ligu a bola vymenovaná za Najhodnotnejšiu hráčku majstrovstiev. V roku 2009 si zahrala v All Star Game tíme za „Rest of the World“ v Eurolige. Od sezóny 2009/2010 mimo WNBA hráva za Majstra Slovenska Dobrí anjeli Košice.
Basketbal v USA.
Candice Dupree bola prizvaná do USA Basketball Women's National Team training camp na jeseň roku 2009. So svojim tímom získala titul Majsterky sveta roku 2010. Patrí medzi 12 hráčok americkej reprezentácie, ktorá bude zastupovať krajinu na letnej olympiáde v roku 2012 a opäť sa dostala na súpisku All Star game.
Femme Fatale

Femme Fatale "(Osudová žena)" je siedmy štúdiový album americkej popovej speváčky a skladateľky Britney Spears.
Album bol vydaný 15. marca 2011 nahrávacou spoločnosťou Jive Records a hneď po vydaní sa dostal na vrchol hitparády Billboard 200 a Britney sa zaradila popri Mariah Carey a Janet Jackson k speváčkam s najviac #1 albumami. Speváčka začala pracovať na novom albume už počaš jej turné k albumu "„Circus"" a príprav jej už druhého albumu najväčších hitov "„The Singles Collection". Album sa dostalo na prvé miesto vo viacerých krajinách a podľa MTV je tento album najlepším pre rok 2011. Albumu sa dostala veľká propagácia či už cez vystúpenia v reláciach ako "Good Morning America, Billboard Music Awards" ale aj vystúpeniami so speváčkami ako Rihanna, Nicki Minaj alebo Kesha. Na obale albumu je tvár speváčky a k CD patrí aj booklet a jej fotkami a poďakovaním.
Prvým singlom z tohto albumu sa stala pieseň "„Hold It Against Me"“, ktorá sa stala jej štvrtým #1 singlom v americkom hudobnom rebríčku Billboard Hot 100. Ďalšími singlami sa stali "„Till the World Ends“", "„I Wanna Go", a poslednou skladbou sa stala voľba fanúšikov, pieseň "„Criminal"". Medzi obľúbené piesne patria aj "„Inside Out"" a "„Gasoline"". Väčšina piesní je o láske.
Ku každému singlu bol natočený aj videoklip.
Na albume sa podieľali najlepší producenti ako Danja a Darkchild, ktorí už s Britney spolupracovali aj na albume Blackout, a tak sa očakávania, že tento sa album stane jedným z jej najlepších naplnili a výborná propagácia sa odrazila na predajnosti. Hudobní kritici boli z albumu nadšení a označili ho za elektro-popový skvost. Fanúšikovia na internetovej stránke www.thetoptens.com umiestnili "Femme Fatale" na 3. miesto v obľúbenosti hneď po Blackout a In The Zone.
V Česku sa album umiestnil na 5. mieste a získal dokonca aj zlatú platňu, keďže sa ho tam predalo viac ako 2 500 kópií.
Propagácia piesní a albumu prebiehala aj počas turné Femme Fatale Tour, z ktorého vzišlo aj DVD so záznamom koncertu.
Britney vyhlásila o albume: "„Počas posledných 2 rokov som do tohto albumu dala celé svoje srdce aj dušu. Tento album je pre Vás, mojich fanúšikov, ktorí ste ma celé roky podporovali a zotrvali so mnou s každým krokom v mojom živote. Všetkých Vás milujem. Sexy a silné. Nebezpečné a záhadné. Cool a sebaisté. FEMME FATALE!“"
Zoznam skladieb.
Deluxe verzia
Východná cirkev

Východná cirkev alebo východná kresťanská cirkev môže byť:
Východná cirkev je zriedkavo: akákoľvek cirkev na akomkoľvek východe.
Cesta II. triedy 578 (Slovensko)

Cesta II. triedy 578 ("II/578") je cesta II. triedy na Slovensku v Banskobystrickom kraji. Prechádza okresmi Banská Bystrica a Žiar nad Hronom, no medzi Skalkou a Kordíkmi v Kremnických vrchoch je nevybudovaný úsek. 
Priebeh.
Cesta II/578 sa začína v meste Banská Bystrica na križovatke s rýchlostnou cestou R1, odkiaľ pokračuje mestskou časťou Podlavice. Križuje cesty III/2433 a III/2434 a pokračuje obcou Tajov ku Kordíkom. Tu končí vybudovaná časť komunikácie na banskobystrickej strane.
Cesta pokračuje od strediska Skalka, odkiaľ zostupuje horským terénom ku Kremnici. Križuje cesty III/2504 a III/2487 a v meste na križovatke s cestou I/65 končí.
V roku 2019 Banskobystrický samosprávny kraj rekonštruoval približne 11 kilometrov tejto cesty. Rekonštrukcia prebehla okrem iného v zložitom úseku na Tajovského ulici.
Komači Onová

Komači Onová (jap. Ono Komači (小野 小町) alebo Ono-no Komači (おの の こまち) ; 9. storočie po Kr.) bola poetka, jeden zo šiestich nesmrteľných japonských básnikov a jediná žena medzi nimi. Jej básne tanka (waka) sa vyznačujú jemnosťou a náznakom milostných citov. Písala už v japonskom písme kana. Žila v cisárskom meste Heian - Kjóto a pravdepodobne i na niektorom vzdialenom mieste od hlavného mesta. Jej básne boli zaradené do prvej cisárskej antológie poézie Kokinšú.
Zdroje.
Kouzlo šerosvitu: Antonín Líman, Dharmagaia, Česko-japonská spoločnosť, 2008, Praha, strana 231- poviedka Juliusa Zeyera o Ono-no Komači, ISBN 978-80-86685-80-9
Pravoslávna cirkev

Pravoslávna cirkev alebo ortodoxná cirkev môže byť:
Orientálna cirkev

Orientálna cirkev môže byť:
Ortodoxia

Ortodoxia môže byť:
Rarotonga

Rarotonga je sopečný ostrov, súčasť Južných Cookových ostrovov, ktoré administratívne patria do závislého územia Nového Zélandu – Cookove ostrovy. Na ostrove je aj administratívna jednotka rovnakého názvu.
Je to najväčší a najľudnatejší ostrov spomedzi Cookových ostrovov. Ostrov má rozlohu 67,19 km² a má 13 095 obyvateľov (podľa odhadu z roku 2011). Rarotonga je sopečný ostrov, čiže je to vrchol vyhasnutej sopky. Najvyšším vrchom je vrchol Te Manga, ktorý dosahuje nadmorskú výšku 652 m n. m.
Na ostrove sa nachádza hlavné mesto Cookových ostrovov – Avarua. Vzhľadom k hornatému vnútrozemiu ostrova sú všetky ľudské osídlenia pozdĺž pobrežia. V severnej časti ostrova je hlavné letisko Cookových ostrovov – Medzinárodné letisko Rarotonga.
Ostrov je administratívne rozdelený do piatich okresov, ktoré sa delia na 70 tradičných dedín ("tapere"). Hlavnými mestami, mimo hlavné mesto, sú: Pue, Matavera, Ngatangiia, Muri, Titikaveka, Arorangi, Nikao a Avatiu.
Ostrov Rarotonga bol objavený v roku 1814 a od roku 1888 bol spolu s ďalšími ostrovmi súostrovia britským protektorátom, známym od roku 1891 ako "Cook Islands Federation". V roku 1901 bol celý ostrov spolu s ostatnými Cookovými ostrovmi odovzdaný Novému Zélandu.
Východná pravoslávna cirkev

Východná pravoslávna cirkev alebo východná ortodoxná cirkev môže byť:
Nord N 262 Frégate

Nord N 262 Frégate je dopravné lietadlo, ktoré vzniklo pokračovaním vývoja typu MH-260 Super Broussard. Nord N 262 Frégate po prvýkrát vzlietlo v roku 1962. Krátko nato bola firma Nord prevzatá spoločnosťou Aérospatiale, ľahké dopravné lietadlo N 262 však zostalo vo výrobe až do roku 1976. Zákaziek ale nebolo veľa - celková produkcia predstavovala iba 110 strojov, mimo iného 33 exemplárov Frégate (vojenskej verzie). Najväčším prevádzkovateľom týchto lietadiel bolo Francúzske vojenské letectvo.
Vznik a vývoj.
Na začiatku boli vyrobené dve verzie MH-260 Super Broussard, jedna s piestovými a druhá s turbovrtuľovými motormi. Posledná slúžila konštruktérovi firmy Nord Maxovi Holstemovi ako základ pre vývoj vylepšenej verzie N 262. Koncom 60. rokov boli začaté dodávky vojenskej verzie s názvom Frégate francúzskym leteckým silám Armée de ľAir, ktoré prevzali celkom 33 exemplárov. Mimo Francúzska nie je Frégate veľmi známy, aj keď sa preukázal ako spoľahlivé a hospodárne lietadlo. Je používaný dodnes, hlavne ako dopravný, cvičný a námorný hliadkový stroj. Francúzska Aéronavale poznala potenciál tohto stroja a zakúpila civilné N 262A pre jeho modifikáciu ako dopravné lietadlo pre prepravu dôležitých cestujúcich. Niekoľko málo exemplárov bolo modifikovaných na námorné hliadkové a cvičné lietadlá s označením N 262E. V priebehu rokov bolo niekoľko strojov dodaných bývalým francúzskym kolóniám: (Angola, Gabon, Kongo a Burkina Faso). O ich použití nie je mnoho informácii, ale Angola svoje 3 exempláre v roku 1990 zrejme vyradila.
Zdroje.
Světová encyklopedie letadel
Uniatská cirkev

Uniatská cirkev alebo uniati môže byť:
Katolícka cirkev východného obradu

Katolícka cirkev východného obradu alebo katolíci východného obradu môže byť:
Apoštolský exarchát Gréckokatolíckej cirkvi v Českej republike

Apoštolský exarchát Gréckokatolíckej cirkvi v Českej republike je oficiálna forma (apoštolský exarchát) gréckokatolíckej cirkvi v Česku.
Dejiny.
Po zániku Česko-Slovenska bol v januári 1993 vytvorený biskupský vikariát pre gréckokatolíkov v Česku so sídlom v Prahe. 13. marca 1996 bol z neho vytvorený Gréckokatolícky exarchát. Na jeho čelo bol vymenovaný vladyka Ivan Ljavinec. Exarchát bol vyňatý z jurisdikcie Prešovského biskupstva a je jurisdikčne podriadený priamo Svätej Stolici. Mal 6 farností a asi 9000 veriacich. Veriacich pribúda najmä dôsledkom príchodu ľudí z východu Slovenska za prácou do Česka.
V Česku mala táto cirkev podľa sčítania ľudu z roku 2001 7 704 veriacich. Pri sčítaní v roku 2011 to bolo 9 927 ľudí. V súčasnosti (r. 2013) v exarcháte existuje 21 farností tvoriacich 7 protopresbyterátov (dekanátov). Pôsobí v nich 28 kňazov. V roku 2003 bol vymenovaný za druhého gréckokatolíckeho exarchu Ladislav Hučko.
Hlavným chrámom exarchátu je Katedrála sv. Klimenta v Prahe. Patrónmi exarchátu sú sv. Kliment, sv. Cyril a Metod, sv. Anežka a sv. Mikuláš.
Vodné hodiny

Vodné hodiny môžu byť:
Jurisdikcia

Jurisdikcia môže byť:
Prešovská eparchia

Prešovská eparchia môže byť:
Rod (prírodná rezervácia)

Rod je prírodná rezervácia v okrese Tábor. Nachádza sa v Třebońskej panve, juhozápadne od Valu. Je súčasťou CHKO Třeboňsko. Rezervácia zahŕňa rybník Rod (), ktorý je súčasťou rybničnej Nadejskej sústavy na pravom prítoku Lužnice. 
Predmetom ochrany je rybník Rod s rozsiahlymi plochami rákosia a s veľkými plávajúcimi ostrovmi steblovky, ktoré slúžia ako hniezdisko mnohých druhov vodného vtáctva (predovšetkým zúbkozobcov). Východná zrašelinelá časť rybníka prechádza v prechodové rašelinisko s charakteristickou kvetenou (diablik močiarny, ostrica plstnatoplodá, rosička okrúhlolistá, pupkovník obyčajný, lekno jasnobiele, čerkáč kytkový, kľukva močiarna, bublinatka menšia, bublinatka bledožltá, ostroplod biely, ježohlav najmenší). Lokalita je ďalej významným zhromaždiskom vodného a mokraďového vtáctva v dobe jarných a jesenných ťahov. Rod slúži ako pravidelné centrum výskytu zimujúcich orliakov morských. Žije tu tiež rad ohrozených druhov obojživelníkov (Skokan ostropyský, skokan krátkonohý, skokan zelený, mlok obyčajný, mlok vrchovský, mlok veľký (hrebenatý), kunka červenobruchá, rosnička zelená). Pravidelne sa tu vyskytuje vydra riečna.
Fiat G.91

Fiat G.91 bolo ľahké stíhacie lietadlo vyvinuté talianskou firmou Fiat Aviazione. Za studenej vojny bolo lietadlo Fiat G.91 dôležitou súčasťou obrany západnej Európy. Tento stroj podobný stroju F-86K Sabre bol vyrábaný v dvoch základných verziách. Lietadlá G.91 boli rýchle, univerzálne použiteľné a konštruované takmer na mieru pre taktické nasadenie. Ako jedno z prvých medzinárodných bojových lietadiel bol vyrábaný v Taliansku a vtedajšom západnom Nemecku a veľa rokov bol používaný v NATO.
Vznik a vývoj.
V 50. rokoch navrhol Fiat (dnes Alenia Aeronautica) stroj G.91 s nádejou, že vyhrá súťaž, ktorú vypísalo NATO pre prieskumné a podporné bojové lietadlo ľahkej konštrukcie. Aj keď sa táto nádej (napr. pre úspech slávneho stroja Lockheed F-104 Starfighter) nesplnila, boli lietadlá G.91 po dlhú dobu najlepšími a najznámejšími stíhacími lietadlami talianskej výroby. G.91 boli mimoriadne univerzálne - ľahké, obratné a ľahko ovládateľné stroje boli medzi pilotmi veľmi obľúbené, pretože radi zisťovali hranice ich výkonnosti. V prípade núdze mohli operovať z trávnatých vzletových dráh dlhých iba 700 m. V priebehu rokov boli vyrobené varianty s prieskumnými systémami a štrukturálnymi zmenami, ktoré mali zlepšiť údernú silu strojov G.91 vo vzdušnom boji. Ťažšia verzia G.91Y bola síce podstatne vyvinutá zo stroja G.91 vybaveného jednou prúdovou pohonnou jednotkou, táto jednotka však bola nahradená dvoma prúdovými motormi General Electric J85-GE-13A, a preto bola verzia G.91Y obratnejšia, rýchlejšia a výkonnejšia.
Zdroje.
Svetová encyklopedie letadel
http://www.theaviationzone.com
Kozí vršek

Kozí vršek je prírodná pamiatka ležiaca na severovýchodnom okraji obce Vlkov v okrese Tábor, kde sa nachádza rulová skalka s ojedinelým výskytom ponikleca jarného s typickou sprievodnou vegetáciou plytkých a na živiny chudobných pôd. Pamiatka sa nachádza za železničným násypom v obci. Oblasť bola skôr využívaná ako lúka slúžiaca na pastvu hospodárskych zvierat. Na dvoch tretinách pamiatky dnes rastie prevažne dub letný a Borovica sosnová, miestami potom ešte Breza previsnutá. Bylinné poschodie pokrýva kostrava ovčia, metluška krivolaká, v malých ostrovčekoch tu tiež rastie Vres obyčajný.
V súčasnosti sa na území pamiatky nachádza iba niekoľko rastlín ponikleca jarného na úpätí malého kopčeka a v okolí trate. Iný zdroj hovorí o tom, že z dávnejších tisícov kvetín sa tu nachádzajú už iba dvaja jedinci, z čoho iba jeden kvitne a že lokalita je teda v podstate zaniknutá. Dôvody zániku populácie podľa toho istého zdroja nie sú celkom jasné. No i tak v rámci jeho ochrany dochádza k vyrezávaniu náletových drevín a vyššej vegetácie, ktorá by nízko rastúci poniklec mohla ohrozovať.
Severozápadne od pamiatky sa neďaleko nachádza prírodná rezervácia Písečný přesyp u Vlkova, kde je možné vidieť viate piesky tvoriace piesočnú dunu.
Bukové kopce

Bukové kopce je prírodná rezervácia ev. č. 1300 neďaleko od obce Chlum u Třeboně v okrese Jindřichův Hradec. Oblasť spravuje Správa CHKO Třeboňsko.
Dôvodom ochrany sú kvetnaté bučiny so zubačkou deväťlistou, ktorá je v Třeboňskej panve výnimočne sa vyskytujúcim lesným spoločenstvom. V súčasnej dobe je tu jediná lokalita žerušnice trojlis­tej v CHKO Třeboňsko. Zo vzácnejších húb sa tu nachádza prilbička ružovejúca "Mycaena erubescens".
James Franco

James Edward Franco (* 19. apríl 1978, Palo Alto, Kalifornia, USA) je americký herec, režisér, scenárista, producent, maliar a model. 
Začal hrať počas v polovici 90. rokov, kedy sa objavil v krátkom televíznom seriáli "Freaks and Geeks" ako aj v niekoľkých tínedžerských filmoch. Medzinárodné uznanie získal po stvárneniach úloh Harryho Osbourna v trilógii Sama Raimiho "Spider-Man", drogového dílera Saula Silvera v "Pineapple Express" a Arona Ralstona v "127 hodín". Medzi jeho ďalšie známe filmy patria "Milk", "Tristan a Izolda", "Flyboys – Rytieri nebies", "Nočné rande", "Jedz, modli sa a miluj". Bol nominovaný na tri Zlaté glóbusy a jeden vyhral a dostal nomináciu na Academy Awards za hlavnú úlohu vo filme "127 hodín".
Filmografia.
Režijná filmografia.
Oz the Great and Powerful 2013
Mogi das Cruzes

Mogi das Cruzes je mesto v Brazílii, súčasť metropolitnej oblasti Veľké São Paulo. Od centra mesta São Paulo je vzdialené asi . Mesto je sídlom 3 univerzít a centrom rovnomennej rímskokatolíckej diecézy.
Podoľsk

Podoľsk () je mesto v Rusku, centrum Podoľského okresu Moskovskej oblasti. V roku 2010 žilo v meste 183 100 ľudí.
Poloha.
Leží na rieke Pachra, 36 km južne od centra Moskvy a 15 km od Moskovského diaľničného okruhu. Mestom prechádza Moskovsko-Simferopoľská diaľnica. Na severe hraničí s mestom Ščerbinka na juhu s mestom Klimovsk.
Dejiny.
Vznikol na mieste dediny "Podol", ktorá v 18. storočí patrila moskovskému Danilovskému monastieru. V roku 1781 získalo postavenie mesta. Pred začiatkom občianskej vojny patril Podoľsk k najrozvinutejším mestám v Rusku. V meste sa nachádzala továreň na výrobu šiacích strojov značky Singer. Počas druhej svetovej vojny sa stal prifrontovým mestom. Žiaci miestnych vojenských učilíšť boli v kritických októbrových dňoch roku 1941 nasadení na obranu mesta Malojaroslavec, väčšina z nich v bojoch o mesto zahynula. V povojnovom období sa v meste rozvíjal priemysel. V roku 1971 bolo mesto vyznamenané Radom pracovnej Červenej zástavy. V roku 2004 Podoľsk získal štatút mestského okruhu.
Rožmberk

Rožmberk môže byť:
Geografia Belgicka

Belgicko je prímorský štát, ktorý sa nachádza v západnej Európe na pobreží Severného mora medzi Francúzskom a Holandskom. Zemepisné súradnice sa pohybujú medzi 49° 30' a 51° 30' s. š. a medzi 2° 33' a 6° 24' v. d. Spoločne s Holandskom a Luxemburskom je Belgicko súčasťou Beneluxu.
Má približne trojuholníkový tvar. Brusel, hlavné a zároveň najväčšie mesto Belgicka, sa nachádza v strednej časti krajiny. Belgicko je križovatkou západnej Európy a hlavné mestá väčšiny západoeurópskych štátov ležia v okruhu od Bruselu, ktorý je sídlom EÚ a NATO.
Vodstvo.
Všetky rieky Belgicka ústia do Severného mora, okrem Oise, ktorá ústi do Lamanšského prielivu. 
Medzi hlavné rieky v štáte patria: Mása, Šelda, Yser, Rupel, Senne, Sambre, Lesse, Ourthe, Leie a Dijle. Medzi hlavné jazerá patria: Genvalm, umelé jazerá Bütgenbach, Eau d'Heure a Robertville.
Darina Chmúrová

Darina Chmúrová, vyd. Mižičková (* 11. august 1951 Bratislava) je slovenská herečka. 
Kariéra.
V roku 1973 absolvovala štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. V rokoch 1973-74 bola členkou činohry Divadla Jozefa Gregora Tajovského vo Zvolene, v rokoch 1974-76 Poetického súboru Novej scény v Bratislave, od roku 1976 Rozhlasového a hereckého súboru v Bratislave. Známa aj ako Darinka, partnerka Drobčeka z populárnej relácie pre deti Ma-tel-ko (Malý televízny kolotoč, 1984).
NGK Spark Plug

NGK Spark Plug Company, Limited (transkripciou: "Nippon tokušu tógjó kabušiki gaiša", v doslovnom preklade: "Japonské špeciálne keramické výrobky, akciová spoločnosť"), vystupuje aj pod skratkou NGK, je akciová spoločnosť založená v roku 1936, sídliaca v meste Nagoja v Japonsku. NGK sa podieľa na výrobe a predaji zapaľovacích sviečok a súvisiacich produktov pre spaľovacie motory a nové keramické a vhodné produkty.
Organizácie.
NGK má sídlo v prefektúre Aiči. V marci 2007 zamestnávala 10 407 zamestnancov po celom svete.
V roku 2007 NGK prevádzkovala sieť 7 kontaktných miest, 12 predajných miest, 13 výrobných závodov a 2 technické centrá po celom svete.
Hydroxid zinočnatý

Hydroxid zinočnatý Zn(OH)2 je biela anorganická chemická zlúčenina. Vzniká reakciou zinkových solí s hydroxidmi alkalických kovov.
Výroba.
Vzniká reakciou zinkových solí s hydroxidmi alkalických kovov.
Segnosaurus

Segnosaurus bol rod 6 m dlhého mäsožravého dinosaura (teropóda) z čeľade Therizinosauridae, žijúceho v období vrchnej kriedy (stupne turón a cenoman, asi pred 98 miliónmi rokov) na území dnešného Mongolska. Rod zahŕňa jediný druh Segnosaurus galbinensis.
Opis.
Segnosaurus sa vyznačuje úzkou lebkou zakončenou bezzubým zobákom, dlhými trojprstými prednými končatinami so zahnutými pazúrmi, silnými zadnými končatinami a dlhým chvostom. Rovnako ako iné terizinosaury, je pravdepodobné, že i Segnosaurus sa pohyboval zväčša na dvoch končatinách. Horná čeľusť jeho zobákovitej papule bola bezzubá, zatiaľ čo v širokej dolnej čeľusti sa nachádzali malé zuby v tvare listov. O tom, aký spôsob života viedol, sa dodnes dlho diskutuje. Väčšina vedcov sa prikláňa k názoru, že jeho potravu tvorili výlučne termity, ktoré vyhrabával svojimi dlhými prednými končatinami a zbieral dlhým jazykom. Je tiež pravdepodobné, že popritom mohol konzumovať ryby, pretože blízko jeho kostrových nálezov sa našli odtlačky nôh so štyrmi prstami s plávacími blanami. Paleontológ Gregory S. Paul predpokladá, že to bol unikátny bylinožravý teropód, čo naznačuje aj stavba jeho panvy.
V populárnej kultúre.
Segnosaurus sa objavuje v románe "Raptor Red" (Červený Raptor) od amerického paleontológa Roberta Bakkera.
Palmovka

Palmovka môže byť:
Mazda

Mazda môže byť:
Sony

Sony môže byť:
Kosťantynivka (Lypovecký rajón)

Kosťantynivka () je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne Vinnyckej oblasti. Prvá písomná zmienka je z roku 1654. Žije tu 749 obyvateľov.