burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Eric Singer

Eric Doyle Mensinger (* 12. máj 1958, Cleveland, Ohio, Spojené štáty) je americký hardrockový a heavy metalový hráč na bicie nástroje. Známy je hlavne svojim pôsobením v skupine Kiss a so spevákom Alice Cooperom. Počas posledných dvadsať rokov sa Eric zúčastnil pri nahrávaní viac ako päťdesiat hudobných albumov.
Začiatky.
Na bicie nástroje začal Eric Singer hrať ako veľmi mladý. Za svoje vzory označuje produkciu takých hudobných skupín ako sú Humble Pie, Led Zeppelin, Black Sabbath, The Beatles a Queen a bubeníkov ako John Bonham, Cozy Powell, Roger Taylor, Bill Ward a Buddy Rich.
Prvými profesionálnymi vystúpeniami Erica Singera bola v roku 1984 hra na bicie počas koncertov heavy metalovej speváčky Lity Ford. V roku 1985 nahradil za bicími Billa Warda v skupine Black Sabbath (po jeho odchode po vystúpení na Live Aid). Spolupracoval pri nahrávaní albumov "Seventh Star" a "The Eternal Idol". Spolu s ďalším spoluhráčom zo skupiny Black Sabbath Rayom Gillenom založili kapelu Badlands, ktorá nahrala "ich debut, ktorý mal názov skupiny". V roku 1989 Singer z tejto skupiny odišiel aby sa spojil s Paulom Stanleyom, s ktorým vystupoval na jeho sólových koncertoch po mestách Kanady a USA.
Skupina Kiss.
V roku 1991 po úmrtí bubeníka Erica Carra nahradil jeho miesto v skupine Kiss. Dva roky pred týmto spojením hrával spolu Bobom Kulickom a Paulom Stanleyom na klubovom turné. So skupinou Kiss Singer debutoval pri nahrávke albumu "Revenge", ktorý bol vydaný v máji roku 1992. So skupinou spolupracoval na nahrávkach a koncertoch až do roku 1996, kedy sa do nej znovu vrátil Peter Criss. Po ďalších, relatívne pokojných piatich rokoch, kedy vystupoval s gitaristom skupiny Queen, Brianom Mayom sa v roku 2001 opäť do skupiny Kiss vrátil. V roku 2003 bol ešte raz na krátko vystriedaný Crissom, no koncom roku sa vrátil a od tej doby až dodnes je v skupine Kiss oficiálnym hráčom na bicie nástroje. Od marca 2008 je Singer na koncertnom turné nazvanom "KISS Alive/35 World Tour", ktoré sa koná v Austrálii, Európe a štyri termíny sú potvrdené pre Spojené štáty. Je predpoklad, že toto turné bude pokračovať aj v roku 2009. 
Ďalšie projekty.
Okrem spolupráce so skupnou Kiss patril Singer od vydania albumu "Brutal Planet" (2000) do stabilnej zostavy kapely Alice Coopera. Spolupracoval s ním aj niekoľko rokov predtým ako koncertný hráč po vydaní albumu "Hey Stoopid". V júli 2008 sa Eric znovu spojil s Cooperom na turné "Psycho-Drama World Tour", ktoré bude pokračovať do konca roka.
Spolu s Bruce Kulickom a spevákom Johnom Corabim nahrával Eric Singer svoje vlastné projetky, z ktoré boli vydané na dvoch hudobných nosičoch: štúdiový album "Lost And Spaced" (1998), koncertné CD "Live In Japan" (2006) a na jednom DVD a názvom "Live At The Marquee" (2006). 
Eric Singer hral aj v zoskupení Avantasia, kde nahradil Alexa Holzwartha a podieľal sa na albume "The Metal Opera Part II", EP "Lost in Space Part I", "Lost in Space Part II" a na albume "The Scarecrow".
Friedberg

Friedberg môže byť:
Ladislav Karel Feierabend

JUDr. Ladislav Karel Feierabend (* 14. jún 1891, Kostelec nad Orlicí – † 15. august 1969, Villach, Rakúsko) bol česko-slovenský a český agrárny politik a národohospodár. 
Životopis.
Národohospodárska kariéra.
Feierabend študoval právo v Prahe, Anglicku a Švajčiarsku. Po štúdiu pracoval od r. 1917 ako tajomník Ústrednej jednoty českých poľnohospodárskych družstiev. Neskôr, od roku 1930, bol riaditeľom družstevneho odbytoveho podniku Kooperatíva a čs. plodinovej burzy, od r. 1934 bol predsedom čs. obilnej spoločnosti.
Druhá svetová vojna.
4. októbra 1938 bol menovaný odstupujúcim prezidentom Edvardom Benešom členom prvej pomníchovskej česko-slovenskej vlády generála Jana Syrového. V tejto vláde zastával post ministra poľnohospodárstva a po odstúpení Vladimíra Fajnora 14. októbra 1938 aj post ministra spravodlivosti a ministra pre zjednotenie zákonov a organizáciu správy. Ako minister poľnohospodárstva pôsobil od 1. decembra 1938 1938 do 27. apríla 1939 aj v poslednej druhorepublikovej a prvej protektorátnej vláde Rudolfa Berana a následne do 26. januára 1940 i vo vláde generála Aloisa Eliáša.
Počas pôsobenia v protektorátnych vládach Feierabend spolupracoval s Politickým ústredím, českým nekomunistickým centrom odboja. Po infiltrovaní Politického ústredia Gestapom sa Feierabendovi podarilo cez Slovensko, Maďarsko a Juhosláviu začiatkom roku 1940 emigrovať do Francúzska a neskôr do Veľkej Británie, kde sa pridal k vznikajúcej exilovej česko-slovenskej reprezentácii a od 27. októbra 1941 bol ministrom financií vo vláde Jana Šrámka. V tejto funkcii zotrval až do februára 1945.
Neskorší život.
Po návrate do obnovenej Československej republiky žil krátko v Mirošove, kde vlastnil zámok. Po februárovom puči v r. 1948 opäť emigroval, najprv do Veľkej Británie, neskôr do Spojených štátov. Vydal trojzväzkové pamäti dokumentujúce česko-slovenské národohospodárstvo a politiku od r. 1938 do r. 1948. V USA pracoval od roku 1955 až do smrti ako redaktor Hlasu Ameriky. Zomrel v Korutánsku v roku 1969.
Ladislav Feierabend bol ženatý a mal dve deti - dcéru Hanu a syna Iva.
Český prezident Václav Havel Ladislavovi Feierabendovi udelil v r. 1995 in memoriam Rad Tomáša Garrigua Masaryka I. triedy.
Kajmanka

Kajmanka môže byť:
Mizmár

Mizmár () je všeobecný arabský názov pre jednoduché alebo dvojité jazýčkové dychové nástroje. Môže tiež označovač hudobné duo alebo trio pozostávajúce z takéhoto nástroja so sprievodom bubna. Dychovým nástrojom môže byť v Maroku gajta, alebo na Blízkom Východe pôvodom turecká zurna.
Kumi Kóda

Kumi Kóda (narodená ako Kumiko Kóda; * 13. november 1982, Kjóto, Japonsko) je japonská J-pop speváčka. Patrí k najpredávanejším japonským speváčkam a vyhrala už veľa cien.
Kariéru začala v roku 2000, pred tým bola na konkurze populárnej japonskej skupiny Morning Musume, no neuspela. V roku 2006 hrala vo filme Cherry Girl, do ktorého naspievala aj titulnú pieseň. Vydala 9 albumov, 41 singlov a 8 DVD. Hudbu nahráva pod značkou Avex - Rhythm Zone.
Má mladšiu sestru – speváčku Misono.
Kaprozúbka Dagetova

Kaprozúbka Dagetova alebo šťukovec priečnopásy (lat. "Epiplatys dageti") je druh ryby z čeľade "Nothobranchiidae".
Pôvod.
Kaprozúbka Dagetova pochádza z Afriky (Libéria, Pobrežie Slonoviny, Ghana).
Opis.
Má hnedavú základnú farbu s modravo lesklými bokmi a 5 - 6 tmavými priečnymi pruhmi. Na nepárových plutvách sú malé červené škvrny. Samci sú sfarbený intenzívnejšie, u niektorých kmeňov, poprípade poddruhov je červenavé hrdlo. Dorastá do dĺžky 5 cm.
Ekológia a biotop.
Žije v menších stálych vodstvách v blízkosti brehov. Je to výslovne povrchová ryba, ktorá sa zdržuje medzi hustým rastlinstvom alebo previsajúcou vegetáciou brehov a živí sa náletovým hmyzom a pod. Ikry pripevňuje na jemnolisté rastliny. Rod "Epiplatys" je so svojimi viac než 40 druhmi doma v západnej a strednej Afrike.
Kaprozúbka Rachova

Kaprozúbka Rachova () je druh ryby z čeľade "Nothobranchiidae".
Pôvod.
Pochádza z Afriky (Mozambik).
IKEA

IKEA je švédska nábytkárska firma, zameriavajúca sa na predaj a výrobu nábytku a bytových doplnkov. Vlastní a prevádzkuje sieť predajní v Európe, Ázii, v USA a Austrálii. IKEA je skratka od "Ingvar Kamprad Elmtaryd Agunnaryd". Prvé dve slová nesú meno zakladateľa. Elmtaryd je farma, kde majiteľ spoločnosti vyrastal a Agunnaryd mesto v ktorom sa firma nachádzala.
Spoločnosť založil v roku 1943 Ingvar Kamprad, vlastníkom IKEA Group je v súčasnosti nadácia Stichting INGKA Foundation.
IKEA sa riadi podnikateľskou filozofiou, ktorú Kamprad vysvetlil vo svojom takmer náboženskom spise „Spoveď predajcu nábytku“. Na rozdiel od tradičných obchodov je tovar vystavený v skladoch a počet predavačov je minimálny. Firma je známa aj marketingovým novátorstvom, bola to napríklad prvá spoločnosť, ktorá v televíznej reklame zobrazila homosexuálny pár diskutujúci o spoločnej budúcnosti v byte zariadenom jej nábytkom.
Na Slovensku je jedna pobočka v Bratislave. Pobočka má rozlohu 36 700 m² a má 1295 parkovacích miest. Bratislavská Ikea je najväčší obchodný dom s nábytkom v strednej Európe. Výdajné miesta a plánovacie štúdiá sú v Žiline, Banskej Bystrici a Košiciach.
Sojuz TMA-13

Sojuz TMA-13 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TMA-13 vyštartoval 12. októbra 2008 z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravil dvoch členov Expedície 18. Na palube Sojuzu TMA-13 sa nachádzal aj vesmírny turista Richard Garriott. Sojuz TMA-13 zostal u ISS ako záchranná loď až do apríla 2009, kedy sa s ním vrátili späť na Zem Jurij Lončakov, Michael Fincke a vesmírny turista Charles Simonyi. Simonyi sa stal prvým vesmírnym turistom, ktorý letel do vesmíru dvakrát.
Posádka.
Členovia posádky ISS Expedície 18
Priebeh misie.
Z kozmodrómu Bajkonur v Kazachstane 12. októbra 2008 o 7:01 UTC odštartovala nosná raketa Sojuz-FG s kozmickou loďou Sojuz TMA-13. Na palube sa do vesmíru vypravili dvaja členovia stálej posádky Medzinárodnej vesmírnej stanice Expedície 18 Jurij Lončakov a Michael Fincke. Spolu s nimi sa letu zúčastnil vesmírny turista americký podnikateľ Richard Garriott, syn bývalého astronauta Owena Garriotta, ktorý do vesmíru letel v roku 1973 na palube kozmickej lodi Skylab 3 a v roku 1983 na palube raketoplánu Columbia pri misii STS-9. Richard Garriott strávil na ISS jeden týždeň a potom sa vrátil s končiacou posádkou Expedície 17 v Sojuze TMA-12.
Cichlidka Ramirezova

Cichlidka Ramirezova () je druh ryby z čeľade cichlidovité ("Cichlidae").
Pôvod.
Cichlidka Ramirezova pochádza z Južnej Ameriky (Kolumbia, Venezuela).
Ostriežik purpurový

Ostriežik purpurový (lat. "Pelvicachromis pulcher" syn. "Pelmatochromis pulcher") je druh ryby z čeľade cichlidovité ("Cichlidae").
Pôvod.
Ostriežik purpurový pochádza z Afriky (Nigéria).
Lego Technic

Lego Technic je rad stavebníc Lego, ktoré obsahujú plastové tyče a časti. Účelom tejto série je možnosť vytvorenia pokročilejších modelov so zložitejšími pohyblivými časťami, ako sú rôzne stroje s kolesami, na rozdiel od jednoduchších tehličkových modelov klasického Lega. Tento koncept bol uvedený ako "Expert Builder" v roku 1977 a v roku 1984 bol premenovaný na "Technic".
Sady Lego Technic sú charakteristické prítomnosťou zvláštnych častí ako sú rôzne ozubené kolieska, nápravy, kolíky a trámy. Niektoré sady obsahujú pneumatické časti alebo elektrické motory. V posledných rokoch začali prenikať niektoré časti z Lego Technic aj do iných sád, hlavne do sád Bionicle, z ktorých niektoré sa predávali ako časti radu Technic.
Štýl Lego Technic sa časom menil. Sady uvedené po roku 2000 používajú odlišnú konštrukčnú metodiku, ktorá sa opisuje ako "studless construction" (vo voľnom preklade ako bezkolíková konštrukcia). Táto metóda používa trámy a iné kolíky ako klasické.
Erytropoetín

Erytropoetín je hormón, ktorého vylučovanie je regulačne viazané na tlak a nadmorskú výšku. Podporuje tvorbu krvných elementov.
Pelvicachromis taeniatus

Pelvicachromis taeniatus je druh ryby z čeľade cichlidovité ("Cichlidae").
Pôvod.
Druh "Pelvicachromis taeniatus" pochádza z Afriky (Nigéria, Kamerun).
Momo (raper)

Roman Grigely (* 8. január 1988, ČSSR), známy pod umeleckým menom ako Momo (kedysi eMO2), je slovenský raper, ktorý pochádza z Petržalky. Patrí medzi pôvodných členov bratislavskej hip-hopovej skupiny XIV (Štrnásť). V roku 2008 vydal svoj debutový album "Nepatrím Medzi…" pod vydavateľstvom Hip-Hop.sk/EMI. Počas svojej hudobnej kariéry veľakrát spolupracoval so skupinou Druhá Strana a ich členmi na ich sólových projektoch. Jeho štýl, ktorý predviedol na debutovom albume, bol dosť agresívny, uličný a obsahoval dissy na iných raperov, adresované najmä skupine H16 a jej členom. V roku 2011 vyšiel jeho druhý album "Stratená Rovnováha", ktorý sa niesol oproti debutovému v modernejšom, miernejšom a menej agresívnejšom duchu. Koncom roka 2013 vydal tretí album "Za Očami" pod vlastným vydavateľstvom "Nedám Sa Okoňovať Records", z ktorého sa ku januáru 2014 predalo okolo 2 000 kusov.
Referencie.
Nový album: Momo - OUT.sdr
Merkur

Merkur je česká stavebnica, ktorá sa úspešne predáva od polovice 20. rokov 20. storočia. Je možné z nech postaviť rôzne modely, cestné a koľajové vozidlá, žeriavy a mnoho iných konštrukcií.
Základom stavebnice sú pásy a profily rôznych tvarov a dĺžok z lakovaného oceľového plechu, so sieťou predvŕtaných otvorov. Tieto diely sa spájajú skrutkami a maticami s veľkosťou M3,5. Stavebnica obsahuje aj ďalšie súčiastky, rôzne hriadele, ozubené a neozubené kolesá. V niektorých sadách stavebnice je možné nájsť aj kladky, buldozérové pásy (Merkur 201, 202) a elektromotory (Merkur M1). Umožňuje tak stavbu veľmi realistických konštrukcií rôznych strojov.
Vďaka svojej dostupnosti a variabilite a nedostupnosti iných možností, ako profesionálnej výroby technických modelov a prototypov, bola táto stavebnica používaná aj vo vážnom výskume, napríklad Otto Wichterle ju použil na konštrukciu prvého pokusného prístroja na výrobu kontaktných šošoviek, podobne v dobe nástupu osobných počítačov slúžila aj na amatérsku výrobu jednoduchých plotrov.
Ján Berky-Mrenica

Ján Berky-Mrenica (* 11. máj 1939, Očová – † 12. október 2008) bol slovenský huslista, virtuóz, primáš a hudobný skladateľ. Je otcom Jána Berkyho-Mrenicu ml..
Cichlida šikmopruhá

Cichlida šikmopruhá alebo cichlida šikmopása () je druh ryby z čeľade cichlidovité ("Cichlidae").
Pôvod.
Cichlida šikmopruhá pochádza z Južnej Ameriky (prameň Amazonky, Venezuela, Guyana).
Cichlidka útočná

Cichlidka útočná alebo julidochromis ozdobný ("Julidochromis ornatus") je druh ryby z čeľade cichlidovité ("Cichlidae").
Pôvod.
Cichlidka útočná pochádza z Afriky (jazero Tanganika).
Neolamprologus brichardi

Neolamprologus brichardi je druh ryby z čeľade cichlidovité ("Cichlidae").
Pôvod.
Druh "Neolamprologus brichardi" pochádza z Afriky (jazero Tanganika).
Antonín Švehla

Antonín Švehla, Dr. h. c. (15. apríl 1873, Hostivař – † 12. december 1933, Praha) bol československý politik, predseda troch česko-slovenských vlád, predseda Agrárnej strany a hostivarský statkár.
Životopis.
Narodil sa v obci Hostivař v sedliackej rodine. V roku 1900 prevzal po smrti svojho otca rodinné hospodárstvo. Politicky sa začal angažovať v deväťdesiatych rokoch 19. storočia. Od roku 1902 bol podpredsedom Združenia českých poľnohospodárov a v roku 1906 spoluzakladal časopis "Venkov" (Vidiek). V rokoch 1908 až 1913 pôsobil ako poslanec českého krajinského snemu. Od roku 1909 bol v Agrárnej strane predsedom výkonného výboru. Počas 1. svetovej vojny bol jedným z vedúcich predstaviteľov domáceho odboja. Účastnil sa na činnosti Českého zväzu, od roku 1917 bol v popredným predstaviteľom Maffie a od júla 1918 stál na čele Národného výboru.
28. októbra 1918 sa podieľal na vyhlásení samostatného štátu a stal sa tak jedným z piatich mužov 28. októbra. Od roku 1918 bol poslancom Národného zhromaždenia, v rokoch 1918 až 1920 bol ministrom vnútra a podieľal sa výrazne na vzniku a podobe česko-slovenskej ústavy schválenej v roku 1920. V roku 1919 sa stal predsedom Agrárnej strany a snažil sa, aby jej politika bola prijateľná pre veľkostatkárov i pre drobných poľnohospodárov.
Podieľal sa tiež na vytvorení a následnom fungovaní tzv. Päťky, orgánu koordinujúceho činnosť hlavných českých tzv. štátotvorných politických strán. Od roku 1922 bol predsedom celkom troch česko-slovenských vlád a to v období 7. októbra 1922 – 9. decembra 1925 (1. Švehlova vláda), 9. decembra 1925 – 18. marca 1926 (2. Švehlova vláda) a 12. októbra 1926 – 1. februára 1929 (tzv. Pánska koalícia). V roku 1927 odmietol kandidovať na funkciu prezidenta republiky a podporil kandidatúru Tomáša Garrigua Masaryka. V roku 1929 sa z dôvodov svojho zdravotného stavu, s ktorým mal dlhodobé komplikácie, stiahol z aktívneho politického života.
Švehla bol známy ako schopný politik a majster kompromisu. Na rozdiel od väčšiny významných politikov svojej doby nemal akademické vzdelanie, svoje znalosti získal samoštúdiom a vynikal v riešení praktických politických otázok.
Pečeňovky

Pečeňovky (lat. "Marchantiophyta" alebo "Hepaticophyta") sú oddelenie výtrusných rastlín patriace medzi machorasty. 
Sú to suchozemské rastliny s lupeňovitou, ružicovitou alebo folióznou viacvrstvovou stielkou. Na folióznej stielke sú jednovrstvové palístky (fyloidy), ktoré nikdy nemajú stredné rebro - zväzok vodivého pletiva. Palístky sú často laločnaté. Okraje stielky sú jednovrsvtové a nazývajú sa krídla. Prvoklík (protonema) je značne redukovaný, alebo úplne chýba. Bunky tvoriace stielku sú parenchymatické alebo kolenchymatické a obsahujú tzv. silicové telieska vylučujúce u niektorých druhov látky spôsobujúce silnú arómu. V bunkách obsahujú viac chloroplastov. Rozmnožujú sa rodozmenou alebo pomocou rozmnožovacích teliesok zvaných "gémy".
Samčie pohlavné orgány plemeníčky (anterídiá) sa nachádzajú u folióznych druhov v pazuche vydutého obalového palístka, alebo sú kryté stielkovou šupinou či záhybom. Samičie zárodočníčky (archegóniá) sú chránené obalovými palístkami alebo pletivom pabyľky (kauloidu). 
Ich sporofyt neobsahuje na rozdiel od sporofytu rožtekov asimilačné pletivo, preto je úplne závislý od gametofytu. Výtrusnica (téka), v ktorej sa vytvárajú výtrusy (spóry) nemá stredový stĺpik (columelu). Okrem spôr sa vo výtrusnici obvykle tvoria aj sterilné bunky "elatéry", ktorých počet je menší ako počet výtrusov. Výtrusnica puká najčastejšie 4 chlopňami. Sporofyt je u pečeňoviek krátkodobou štruktúrou a v mladosti je chránený tzv. kalyptrou. 
Ekológia.
Pečeňovky najčastejšie obývajú tienisté vlhké miesta v lese. Najväčšiu druhovú rozmanitosť dosahujú v tropickom pásme. Rastú na skalách, tlejúcom dreve, ale aj na živých stromoch. Niektoré však obľubujú suché slnečné stanovištia. Zopár druhov žije v sladkých vodách. 
Pečeňoviek je známych menej ako 10 000 druhov, podľa iného zdroja je počet známych druhov 5-6 tisíc v 300-400 rodoch.. Delia sa na dve triedy: "Jungermanniopsida" a "Marchantiopsida".
Echt

Echt () je mesto na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorom žije 19 300 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Echte sa hovorí nárečím limburčiny.
Gebroek

Gebroek () je obec na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorej žije 130 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Gebroeke sa hovorí nárečím limburčiny.
Koningsbosch

Koningsbosch () je mesto na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorom žije 1 700 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Koningsbosche sa hovorí nárečím limburčiny.
Nieuwstadt

Nieuwstadt () je mesto na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorom žije 3 100 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Nieuwstadte sa hovorí nárečím limburčiny.
Roosteren

Roosteren () je mesto na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorom žije 1 500 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Roosterene sa hovorí nárečím limburčiny.
Zámok Nebílovy

Zámok Nebílovy je zámok v rovnomennej obci na južnom Plzeňsku, na juh od Plzne v západných Čechách.
Bol postavený v štýle baroka v rokoch 1706 až 1719. Stavbu viedol plzenský architekt a staviteľ Jakub Auguston mladší. Od 4. júla 1998 bol sprístupnený verejnosti.
Sint Joost

Sint Joost () je obec na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorej žije 1 600 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Sint Jooste sa hovorí nárečím limburčiny.
Susteren

Susteren () je mesto na západe Holandska v provincii Limburg, v ktorom žije 7 200 obyvateľov (údaj z roku 2007). V Susterene sa hovorí nárečím limburčiny.
Martin Lenko

Martin Lenko (* 3. september 1913, Liptovský Mikuláš – † 24. september 1969, Ružomberok) bol slovenský verejný činiteľ a pedagóg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Liptovskom Mikuláši, v roku 19281932 na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Učiteľ na rôznych miestach Liptova, neskôr riaditeľ ZŠ v Ružomberku. Účastník protifašistického odboja. Organizátor záujmovej umeleckej činnosti, najmä umeleckej fotografie v Stredoslovenskom kraji, roku 1968 sa zúčastnil pri zakladaní Zväzu slovenských fotografov. V roku 19481954 poslanec SNR.
Roman Leontyč

Roman Leontyč (* 19. február 1930, Horní Černošice † 7. apríl 1994, Banská Bystrica) bol slovenský lesný inžinier.
Životopis.
Odborník na lesnícku fytopatológiu, koordinátor výskumných úloh, medzinárodný expert, pôsobil v zahraničí. Vedúci výskumnej stanice v Banskej Štiavnici. Autor kníh, vedeckých prác, odborných štúdií a článkov.
Matej Lepáček

Matej Lepáček (* Banská Bystrica † 1881, Slovensko) bol slovenský lekár.
Životopis.
Kráľovský horársky lekár v Banskej Bystrici.
Juraj Lepény

Juraj Lepény (* Banská Bystrica) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Kazateľ slovenskej evanjelickej obce v Banskej Bystrici (1624-1650).
Ján Leporíni

Ján Leporíni (* Banská Bystrica) bol evanjelický kňaz a náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval na univerzite vo Wittenbergu. Pôsobil ako evanjelický učiteľ a kňaz. Autor dišputy z etiky, veršami prispel do diela J. Röschela "Exercitatio Chronologica" (Wittenberg, 1692).
Mikuláš Leporíni

Mikuláš Leporíni (* Turiec?) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Pôsobil v Banskej Bystrici-Radvani ako rektor, roku 1669 kňaz v Poltári, senionárny notár v Poltári. 
Prívrženec reformácie, po prešovskom súde prenasledovaný a väznený v Leopoldove, odsúdený na galeje. Po návrate do vlasti sa nemohol usadiť v Banskej Bystrici, preto odišiel do Poltára (1696).
Samuel Letač

Samuel Letač (* Slovensko) bol slovenský maliar.
Životopis.
Pôsobil v Banskej Bystrici. Ako maliar cirkevných obrazov činný v roku 17641828.
Ľudovít Leustach

Ľudovít Leustach de Ilsva et Zolna (* Zolná) je archeológ.
Životopis.
Pochádzal zo starej zemianskej rodiny. Jeho manželkou bola Emília Breuerova. Bol hlavným slúžnym Zvolenskej stolice. Skúmal praveké sídliská v lokalitách Zvolenskej stolice ako napríklad na Pustom hrade (s Júliusom Thomkom), všímal si náleziská medzi Zvolenom a Banskou Bystricou.
Augustín Teofil Libai

Augustín (Gustáv) Teofil Libai (* 5. jún 1812, Banská Bystrica† 29. jún 1853, Mehadia, Sedmohradsko) bol lekár.
Životopis.
Gustáv Teofil sa narodil 4. júna 1812. Krstnými rodičmi boli 5. júna 1812 Gottlieb Zendy s manželkou Rozáliou z Bratislavy a Ľudovít Kolbenheyer s manželkou Teréziou z Banskej Bystrice. V bežnom živote používal neskôr iba krstné meno Gustáv.
V rokoch 1821 –1824 navštevoval donatistickú a gramatickú triedu na tunajšom evanjelickom gymnáziu. V Bratislave vyštudoval medicínu a stal sa lekárom. Bol o. i. aj autorom práce o príprave liečiv zo zlúčenín jódu, venoval sa výskumu a liečeniu syfilisu, prispieval do odbornej medicínskej tlače. Pôsobil ako cisársko-kráľovský banský fyzikus v Sedmohradsku v Oravici.
Gustáv Libay sa ako 32-ročný oženil. V Budíne si 16. novembra 1844 vzal za manželku katolíčku a budínsku rodáčku Rozáliu Unger (14. február 181124. december 1899). Po sobáši žili manželia v Oravici, kde sa im narodili tri deti.
Na jednej zo služobných ciest ochorel Gustáv Libay na kiahne, z ktorých sa liečil v kúpeľnom meste Mehadia v juhozápadnom Rumunsku. Tam 29. júna 1853 ako 41-ročný nečakane zomrel. 30. júna 1853 ho pochoval miestny rímskokatolícky kňaz Ján Knezevich v Herkulových kúpeľoch (Bâile Herculane) v Mehadii. Po smrti Gustáva Libaya žila vdova Rozália v Budíne, kde počas vianočných sviatkov 24. decembra 1899 vo veku osemdesiatosem rokov zomrela.
Oskár Lichner

Oskár Lichner (* 6. december 1904, Banská Bystrica – † 19. august 1967, Ostrava) bol slovenský dôstojník.
Životopis.
V roku 19151923 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 19231925 na Vojenskej akadémii v Hraniciach na Morave. Dôstojník ČSĽA. Účastník protifaštického odboja v armáde. Počas SNP prednosta doplňovacej služby osôb a koní Veliteľstva 1.čs. armády na Slovensku, úspešne mobilizoval záložníkov. Po ústupe SNP do hôr príslušník partizánskeho zväzku Chruščov, od februára 1945 dôstojník 1. čs. armádneho zboru v ZSSR, s ktorým sa zúčastnil na oslobodzovacích bojoch.
Viliam Lichner

Viliam Lichner (* 20. október 1902, Banská Bystrica – † 23. november 1977, Bratislava; pochovaný v Šamoríne) bol slovenský dôstojník a generál.
Životopis.
V roku 19131921 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 19211924 na Vojenskej akadémii v Míloviciach. Získal dôstojnícku hodnosť. Účastník protifašistického odboja v armáde. Od roku 1944 zástupca veliteľa 2. čs. paradesantnej brigády v ZSSR. Po vypuknutí SNP 13. októbra 1944 presunutý spolu s jednotkou na povstalecké územie. Brigáda patrila k najlepším vojenským jednotkám v záverečných bojoch SNP. Zúčastnil sa na bojoch o Čierny Balog a pri oslobodení Brezna.
Od roku 1945 prednosta MNO v Prahe. Dôstojník ČSĽA, od roku 1947 generálmajor. Zomrel v roku 1977 v Bratislave, pochovaný je v Šamoríne.
Rút Lichnerová

Rút Lichnerová (* 12. január 1951, Martin) je slovenská prozaička, výtvarná teoretička a výtvarná historička.
Životopis.
V roku 1969-1974 študovala slovenčinu a estetiku na Filozofickej fak. UK v Bratislave. V roku 1974-1975 pracovala ako teoretička umenia v Oblastnej galérii v Banskej Bystrici, 1975-1983 pracovníčka Kultúrneho strediska, 1983-1991 teoretička umenia, od 1991 vedúca galérie Jozefa Kollára v Slov. banskom múzeu v Banskej Štiavnici. Prvé poviedky publikovala v literárnych zborníkoch a časopisoch a v Slov. rozhlase, debutovala zbierkou poviedok v Kremenisku (1989). Problematikou budovania si autentických vzťahov k miestu a najbližším ľuďom pokračovala aj vo svojich ďalších prácach. Zaoberá sa teóriou výtvarného umenia a baníckym ľudovým umením, v týchto odboroch publikovala vedecké štúdie. Pripravila a realizovala desiatky výstav z diel slov. výtvarníkov doma i v zahraničí, autorka monografie Jozef Kollár (1996).
Michal Lichý

Michal Lichý (* 2. marec 1871, Rudlová † 23. august 1909, Banská Bystrica) bol slovenský stolár a priekopník robotníckeho hnutia.
Životopis.
Vyučil sa za stolára, stolársky robotník v Budapešti, v Martine, vo Viedni a v Banskej Bystrici.
Priekopník robotníckeho hnutia. Organizátor robotníckych štrajkov, spoluzakladateľ org. Soc. dem. strany Uhorska, odborových organizácií, 1904 robotníckeho vzdelávacieho spolku Snaha.
Tibor Ličko

MUDr. Tibor Ličko (* 29. jún 1924, Čierny Balog – † 22. marec 1976, Banská Bystrica) bol slovenský lekár-chirurg a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Štud na gymnáziu v Banskej Bystrici, na Lekárskej fakulte UK v Bratislave, v roku 19671970 na študijnom pobyte vo Švédsku. Špecialista na traumatologickú chirurgiu. Pôsobil na LF UK v Bratislave (19671970). Primár chirurgického oddelenia KÚNZ v Banskej Bystrici. Po jeho vedením sa začala vykonávať hrudná chirurgia a kardiochirurgia. Autor a spoluautor kníh, odborných článkov a štúdií v domácich aj zahraničných časopisoch. Účastník SNP.
Ján Martin Liebhardt

Ján Martin Liebhardt (* Slovensko) bol pedagóg.
Životopis.
Učil na nemeckej katolíckej škole v Banskej Bystrici (zmienky o ňom v roku 1720-1742).
Paulín Lihán

Paulín Lihán (* marec 1724, Polomka - † 23. máj 1803, Prievidza) bol slovenský pedagóg.
Životopis.
Roku 1743 vstúpil v Carei do piaristickej rehole. Roku 1748-1750 študoval filozofiu vo Váci, Debrecene a v Nitre, 1850-1853 teológiu v Nitre. Učiteľ filozofie, teológie a kanonického práva na rehoľných gymnáziách. Predstavený rehoľného domu v Prievidzi, v Brezne, v Nitre a Trenčíne. V roku 1791-1796 radca a tajomník rehoľnej rady v Pešti, od roku 1797 magister novicov a provinciál v Prievidzi. Vo výučbe filozofie sa zaoberal i prírodnými vedami, jeho práce zostali v rukopisoch. Vydal pohrebnú reč za biskupom Esterházim.
Ondrej Lihany

Ondrej Lihany (* 2. polovica 16. storočia Slovensko - ?† 1. polovica 18. storočia) bol slovenský evanjelický kňaz.
Životopis.
Slovenský kazateľ v roku 1588-1597. V Banskej Bystrici-Radvani pôsobil v roku 1598-1606. Farár v Špitáli sv. Alžbety v Banskej Bystrici v roku 1612-1626.
Karol Lilge

Karol Lilge (* 28. marec 1888, Mošovce† 22. november 1953, Beška) bol pedagóg, vlastivedný a osvetový pracovník, prekladateľ z chorvátskej literatúry.
Pseudonym: K.L. Dragovič, Lilge-Dragovič. K. Lilge-Dragovič.
Životopis.
Jeho otec bol farbiarsky majster Samuel Lilge a matka Hermína rod. Ajchlerová. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na učiteľskom ústave v Šoproni, v Szarvasi, roku 1908 v Osijeku. Učiteľ v Beške, od roku 1925 katechéta v Starej Pazove. Od roku 1931 tajomník Matice slovenskej, od roku 1925 Slovenskej pospolitej čitárne a od roku 1928 Slovenského národného domu. Pôsobil aj ako režisér divadelného krúžku a člen výboru Sokola v Starej Pazove. Cenné sú jeho "Príspevky k histórii Slovákov v Juhoslávii", ale najmä monografia "Stará Pazova", v ktorej spracoval dejiny tamojších Slovákov, ich školstvo a spolkovú činnosť, hospodárstvo a národopis. Prekladateľ z chorvátskej literatúry.
Linhard

Linhard (* Slovensko) bol staviteľ.
Životopis.
Podľa mestskej knihy účtov viedol v Banskej Bystrici opravu radnice, ktorá bola súčasťou mestského hradu (1546).
Linhart

Linhart (* Slovensko) bol zlatník.
Životopis.
Zlatník v Banskej Bystrici (doložený roku 1482-1493).
Kamil Linhart

Kamil Linhart (* 29. november 1910, Babiná – † 23. október 1994, Banská Bystrica) bol slovenský publicista, organizátor turistiky a horolezec.
Životopis.
Od roku 1950 riaditeľ pobočky Štátnej banky československej v Banskej Bystrici.
Člen pôvodného KSTL, IAMES-u (pôvodne Slovenského horolezeckého zväzu) v Banskej Bystrici. Predseda Krajského odboru turistiky a predseda Okresnej značkárskej komisie v Banskej Bystrici. Autor turistických sprievodcov, najmä z oblasti Nízkych Tatier a Slovenského rudohoria, turistických a značkárskych máp Nízkych Tatier a Veľkej Fatry. Na jeho počesť otvorili Turistický chodník Kamila Linharta na trase Banská Bystrica-Králiky.
Vladimír Linkeš

Vladimír Linkeš (* 15. jún 1937, Kremnické Bane – † 25. september 1997, Banská Bystrica) bol slovenský poľnohospodársky odborník a výskumný pracovník.
Životopis.
Pracovník pobočky Výskumného ústavu pôdnej úrodnosti v Banskej Bystrici. Spolupracoval pri tvorbe prírodovedných expozícií v múzeách, pracoval na bonitácii pôd Slovenska. Spoluautor mapovej časti o pôdach v Atlase SSR. Autor publikácií a odborných článkov. Spolupracoval na príprave a realizácii prírodovednej expozície Stredoslovenského múzea v Banskej Bystrici, autor vystavených pôdnych profilov, niekoľko vzoriek daroval múzeu.
Tomáš Lintner

Tomáš Lintner (* Slovensko) bol hudobný skladateľ, pedagóg, organista.
Životopis.
V druhej polovici 16. storočia pôsobil ako organista v Banskej Bystrici. Vyhľadávaný pedagóg, ku ktorému prichádzali žiaci aj z okolitých miest. O jeho skladbách sa zachovali pramene z roku 1575 a 1606. V inventári pozostalosti → J. Bisakcia je roku 1606 zmienka o diele Musica Thomae Lintneri Organistae Neusol. pro percipuis festis diebus 4 partes, ktoré pravdepodo bne obsahovalo viac jeho skladieb.
Zora Liptáková

Zora Liptáková (* 12. august 1939, Brezno-Bujakovo – † 9. november 1983, Banská Štiavnica) bola slovenská múzejníčka a etnografka.
Životopis.
R. 1961 absolvovala archeológiu na Filozofickej fak. UK v Bratislave, 1970 PhDr. na Filozofickej fak. Univerzity J.E. Purkyňu v Brne. Odborná pracovníčka Archeologického múzea v Nitre, Múzea nábytky a bytovej kultúry na hrade Červený Kameň, SNM v Bratislave (1969-1973 vedúca historického odd.), samostatná odborná pracovníčka-etnografka Slov. Banského múzea v Banskej Štiavnici, vedúca národopisného odd. Šarišského múzea v Bardejove. Vo svojej práci realizovala záchranné archeologické výskumy na stavbách Duslo Šaľa, Úľany nad Žitavou, prieskum trasy ropovodu a i. Realizovala výskum v Banskej Štiavnici a jej okolí (najmä na Sitne). Podieľala sa na výskume najst. baníctva na Slovenska v Španej Doline. Sústredila sa na dokumentáciu baníckeho ľudového umenia z jednotlivých banských regiónov Slovenska. V ostatnom období predmetom jej záujmu sa stali maľované strelecké terče. Roku 1983 pripravila ich výstavu v Banskej Štiavnici.
Karol Líška

Karol Líška (* 6. máj 1910, Banská Bystrica † 14. apríl 1987, Banská Bystrica) bol slovenský dentista, horolezec a lyžiar.
Životopis.
Vyučil sa u Ludvíka Nábělka v Banskej Bystrici. Dentista v súkromnej ambulancii, neskôr obvodný a závodný stomatológ OÚNZ v Banskej Bystrici (po roku 1950), člen zdravotnej komisie pri MsNV. 
Pomáhal pri záchrane francúzskych partizánov väznených v Banskej Bystrici (r. 1945).
Dlhoročný člen turistického oddielu Lokomotíva Banská Bystrica, zakladateľ turistického prechodu Veľkou Fatrou, organizátor pretekov v behu na lyžiach Biela stopa SNP. Člen horolezeckého spolku IAMES v Banskej Bystrici. Absolvoval množstvo výstupov vo Vysokých Tatrách a Alpách.
Samuel Lišovíni

Samuel Lišovíni (Lischoviny, Lissovinyi, Lischonyi, Lišovini) (* 31. január 1712, Paludza † 4. september 1774, Banská Bystrica) bol náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval v Kežmarku, Bratislave, Györi, Soprone, roku 1732 na univerzite v Jene. Roku 1735 vychovávateľ u Gabriela Zmeškala, roku 1739 dvorný kazateľ baróna Calisia v Bytčici, roku 1760 evanjelický farár v Banskej Bystrici.
Autor kázní a katechistických prác, preložil katechizmus a postilu nemeckého teológa J. Arndta.
Jozef Lissiak

Jozef Lissiak (* Banská Bystrica † 3. september 1777) bol zvonolejár.
Životopis.
Ako zvonolejár pôsobil v Banskej Bystrici, dokladajú to aj nápisy na zvonoch v okresoch Banská Bystrica a Žiar nad Hronom (1769-1775). Od roku 1773 sa stal mešťanom Banskej Bystrice.
František Xaver Littman

František Xaver Littman (* 25. november 1765, Banská Štiavnica – † 29. november 1813, Banská Bystrica) bol zvonolejár a kovolejár.
Životopis.
Ako zvonolejár, kovolejár v roku 17921812 zhotovoval zvony pre mestá a obce stredného a východného Slovenska, Maďarska a Poľska. V roku 1792 bol prijatý za mešťana v Banskej Bystrici.
Alojz Litva

Alojz Litva (* 20. jún 1912, Mikšová – † 2. november 1998, Ivanka pri Dunaji) bol náboženský spisovateľ, teológ, pedagóg.
Životopis.
Vysokoškolský pedagóg teológie na univerzite v Trnave. V roku 1941 – 1946 prednášal teológiu na seminári v Banskej Bystrici. Politicky prenasledovaný a väznený v Banskej Bystrici. Z jeho diela sú významné štúdie a preklady z francúzštiny a nemčiny. Autor monografie "Teológia sv. Augustína".
Felix Litva

Felix Litva (* 11. máj 1919, Mikšová, Bytča – † 1. február 2006, Ivanka pri Dunaji) bol slovenský rímskokatolícky kňaz – jezuita, literárny a cirkevný historik a prekladateľ. 
Životopis.
Stredoškolské štúdium absolvoval v Trnave a v Kláštore pod Znievom. Následne študoval dejiny filozofie a francúzštiny na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, do 1945 teológiu v Banskej Bystrici a v Ružomberku, 1951 – 1953 históriu na Gregoriánskej univerzite v Ríme. V roku 1952 bol na študijnom pobyte v Dubline (Írsko). Od 1951 pôsobil vo Vatikánskom rozhlase, 1953 – 1970 prednášal dejiny vatikánskej administratívy, teóriu a dejiny archivistiky na Gregoriánskej univerzite a na archivárskej škole vo Vatikáne, 1968 – 1975 bol provinciálom slovenských jezuitov v Kanade, od 1989 provinciálom slovenských jezuitov v zahraničí, 1990 sa presťahoval na Slovensko. Pripravil na vydanie knihu Štefan B. Román - Človek v rozdvojenom svete (1981), je autorom a editorom viacerých slovenských a najmä cudzojazyčných prác z oblasti stredovekých dejín pápežskej kúrie, slovenských cirkevných dejín, archivistiky, cirkevnej liturgie a literárnej histórie. Prekladal z taliančiny francúzštiny a angličtiny.
Ján Lochman

Ján Lochman (* 1597, Banská Bystrica - † 26. september 1645, Nemecká Ľupča, dnes Partizánska Ľupča) bol náboženský spisovateľ, evanjelický kňaz, cirkevný hodnostár.
Jeho otec Matej Lochman, brat Pavol Lochman, syn Matej Lochman.
Životopis.
Navštevoval školu v Banskej Bystrici. Roku 1615 študoval na univerzite vo Wittenbergu. Ev. kňaz, cirkevný hodnostár, Liptovský senior (1645). Autor pohrebnej kázne za Jurajom Tranosciom. Duchovné verše uverejnil v zbierkach J. Tranovského ("Phiala odoramentorum" a "Cithara sanctorum"). Pokračoval v diári svojho otca a v zbieraní listov.
Matej Lochman

Matej Lochman (* 24. február 1561, Banská Bystrica† 4. september 1620, Mošovce) bol slovenský evanjelický kňaz, kronikár a pedagóg.
Jeho synovia boli Ján Lochman a Pavol Lochman.
Životopis.
Syn Juraja Lochmana, banskobystrického práporčíka padlého v bitke pri Sečanoch a Anny rod. Bystrickej. Navštevoval školy v niekoľkých mestách na Slovensku. Roku 1588 si vzal za manželku Levočanku Hedvigu rod. Cirbovú. Najprv bol rektorom v Levoči, roku 1593 povolaný za učiteľa do Štiavnice, neskôr rektor v Žiline, roku 1595 farárom v Sučanoch. Od roku 1596 evanjelický kňaz v Mošovciach, 1615 turčiansky senior. Proti obvineniam z kalvinizmu sa bránil roku 1609 u palatína Juraja Thurzu. Autor knihy, denníkov a obranných spisov o viere (v rukopisoch).
Jozef Locka

Jozef Locka (* 14. marec 1855, Nitrianske Pravno – † 8. marec 1912, Budapešť) bol slovenský múzejník, chemik a mineralóg.
Životopis.
Jeho otec bol Jozef Locka a matka Rozália rod. Kotschnerová. Študoval na gymnáziách v Leviciach, v Banskej Bystrici a v Nitre. Od roku 1875 chémiu, fyziku a matematiku, roku 1876 prírodopis a mineralógiu na Budapeštianskej univerzite, roku 1883 vo Viedni. Roku 18831903 kustód mineralogických zbierok, roku 19031912 riaditeľ mineralogického oddelenia Maďarského národného múzea v Budapešti. Prvý v Uhorsku skúmal chemickú štruktúru minerálov, pričom zdokonalil viaceré analytické metódy. Pri skúmaní kremičitanov používal metódy, ktoré sa používajú dodnes. Člen Uhorskej geologickej spoločnosti. Spolupracoval s prof. Doelterom pri zostavovaní diela "Handbuch der Mineralchemie" (Viedeň 1900).
Štefan Lohner

Štefan Lohner (* 23. november 1912, Spišské Podhradie – † 27. august 1973, Košice) bol slovenský dôstojník a funkcionár KSČ.
Životopis.
Vychovávaný v soc. ústave, kde sa vyučil za krajčíra. Sprvu krajčírsky a stavebný robotník na viacerých miestach Slovenska. Organizátor siete ilegálnych buniek KSČ. Účastník protifašistického odboja a SNP. V roku 19451960 zamestnanec Ministerstva vnútra na rôznych miestach Slovenska aj v Banskej Bystrici. Od roku 1960 pracovník hosp. org. v Košiciach. Funkcionár KSČ a spoločenských organizácií.
Krištof Löhner

Krištof Löhner (* 1629, Banská Bystrica † 1694, Slovensko) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Teológiu študoval vo Wittenbergu. Ako evanjelický kňaz pôsobil v Maďarsku a v Pezinku.
Alexander Lombardini

Alexander Franciscus Joseph Lombardini, uvádzaný aj ako Lombardíni (* 10. apríl 1851, Veľká Bytča – † 26. apríl 1897, Žilina) bol slovenský národovec, právnik, vlastivedný pracovník, archivár, amatérsky historik, amatérsky herec.
Životopis.
Narodil sa vo Veľkéj Bytči Alojzovi Lombardinimu a Františke rod. Germoettovej. Rodina Alojza Lombardiniho sa presťahovala z Veľkej Bytče do Žiliny a bývala na Hornom vale v dome po zemanoch Rakovských. Základy svojho vzdelania získal neďaleko svojho domu v Rímskokatolíckej ľudovej škole v Žiline v rokoch 1857 - 1861. Po skončení školy pokračoval v štúdiách na dvojtriednej reálke. Neskoršie študoval v Trenčíne, potom v Nitre, Banskej Bystrici, Bratislave a gymnaziálne vzdelanie ukončil v roku 1869 Ostrihome. V štúdiách pokračoval na Cisárskej kráľovskej právnickej akadémii v Bratislave. Z Bratislavy odišiel študovať právo na právnickú fakultu Paznányho univerzitu v Budapešti. Lombardini ukončil práva s titulom JUDr. v Budapešti v roku 1872. Po krátkom pôsobení v Budapešti sa vrátil v roku 1873 ako 22 ročný do Žiliny. Bol vymenovaný za notára a neskôr sudcu v Pezinku. Tohto povolania sa dobrovoľne vzdal na úkor svojich koníčkov a od roku 1878 sa vrátil do Žiliny ako advokát, právny zástupca a archivár mesta. Finančne podporoval slovenskú tlač.
Dielo.
Venoval sa prevažne vlastivednej práci, v rozsiahlej sérii článkov a štúdií spracoval dejiny 11 slovenských hradov, bibliografiu Trenčianskej župy. Autorsky prispieval do zborníkov, časopisov a novín napr. "Od Šumavy k Tatrám", "Orol Tatranský", "Slovenské pohľady", "Tovaryšstvo", "Banskoštiavnický žurnál", "Dom a škola". V začiatkoch uverejnil aj niekoľko článkov v maďarskom jazyku v časopise "Vágvőlgyi Lap", neskôr písal už len v slovenčine.
Kritika.
V článkoch publikovaných v roku 1896 sa pri niektorých článkoch prvýkrát priznáva k publikovaniu cudzieho diela pod svojim menom. 
Neskôr sa porovnaním staršieho opisu z archívu uloženého v Budapešti zistilo, že vydaná kniha o histórii Žiliny bola z veľkej časti bez uvedenia zdroja opísaná z rukopisov "Historia civitatis Solna" od predchádzajúceho žilinského archivára Ľudovíta Stárka, niektoré jej časti boli predtým aj publikované v "Slovenskej Slovesnosti".
Eduard Longauer

Eduard Longauer (* 26. máj 1949, Banská Bystrica† 27. máj 2017, Banská Bystrica) bol slovenský bežec cez prekážky a pedagóg.
Životopis.
Absolvoval Fakultu telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil ako učiteľ na Strednej zdravotníckej škole v Banskej Bystrici. Reprezentoval Slovensko v behu na 110 m cez prekážky, bol päťnásobným majstrom Slovenska v tejto disciplíne. Bol držiteľom európskeho rekordu veteránov na 60 m prekážok v kategórii M50.
Alena Longauerová

Doc. Ing. Alena Longauerová, CSc. (* 31. august 1958, Banská Bystrica) je ekonómka, vysokoškolská pedagogička.
Životopis.
Študovala na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 1977-1981 absolvovala štúdium na Fakulte ekonomiky služieb a cestovného ruchu VŠE v Banskej Bystrici. V roku1987 obhájila vedeckú hodnosť CSc., 1996 doc. Absolv. pracovné a študijné pobyty vo Viedni, v Bazileji. Pôsobila ako asistentka GR Slovcepa v Banskej Bystrici, odb. asistentka na VŠE a na FESCR UMB v Ban. Bystrici, riaditeľka odd. stratégií v Dopravnej banke v Banskej Bystrici. Od 1998 je prezidentka a predsedníčka Predstavenstva Banky Slovakia Banská Bystrica. Publikovala vedecké štúdie a odborné články v domácich a zahr. časopisoch a zborníkoch. Má syna Jurka Longauera.
Gustav Longauer

Gustáv Longauer (* 2. september 1911, Donovaly-Polianka – † 17. november 1984, Martin) bol slovenský spisovateľ pre deti a mládež, redaktor. Pseudonym: Gusto L. Monikin, G.L.-Monikin
Životopis.
V roku 19271931 navštevoval učiteľský ústav v Banskej Bystrici. Učiteľ v Donovaloch, v Podlaviciach, Dúbravici a v Banskej Bystrici. Od roku 1947 korektor v Matici slovenskej, v roku 19531958 jazykový redaktor vo vydavateľstve Osveta, 19581967 korektor v TSNP v Martine.
Literárnej práci sa venoval od roku 1938. Spolupracoval s časopismi "Slniečko" a "Matičné čítanie". Venoval sa ochotníckemu divadlu a orgenizácii kultúrnych podujatí, pracovník miestnych odborov MS. V Martine spolupracoval so slovenským spevokolom.
Ján Longauer

Ján Longauer (* 27. október 1868, Donovaly-Hanesy † 28. október 1936, Lovča) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a ľudovýchovný pracovník. Pseudonym: Janko, Nik.
Životopis.
Narodil sa v rodine Jána Longauera a jeho manželky Rozálie. V roku 1880-1888 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1888-1892 študoval teológiu na seminári v Banskej Bystrici. Ako rímskokatolícky kňaz pôsobil na viacerých miestach Slovenska. Roku 1930 titulárny kanonik. Člen Slovenského literárneho krúžku v Banskej Bystrici, autor obrany slovenčiny, finančne podporil kňazský seminár a sirotinec v Banskej Bystrici. Propagoval spolky triezvosti. Náboženskými a ľudovýchovnými článkami prispieval do slovenskej tlače.
František Longauer

František Longauer (* 4. október 1899, Donovaly-Polianka † 6. máj 1992, Žilina) bol slovenský pedagóg a amatérsky astronóm.
Životopis.
Ako pedagóg pôsobil roku 1939-1942 na Učiteľskej akadémii v Banskej Bystrici, na dievčenskom gymnáziu a meštianskej škole v Banskej Bystrici. Pracoval vo viacerých banskobystrických podnikoch (do roku 1964).
Amatérsky sa zaoberal históriou, fotografovaním a turistikou. Autor učebníc pre meštianske školy, článkov z oblasti archeológie, dejepisu, zemepisu, mineralógie a astronómie. Prispieval aj do Českej astronomickej spoločnosti. Ako astronóm-amatér sa zaslúžil o vybudovanie Ľud. hvezdárne na Vartovke v Banskej Bystrici. Člen banskobystrickej pobočky a predseda výboru Československej astronomickej spoločnosti.
Ľubomír Longauer

Prof. Ľubomír Longauer (* 2. jún 1948, Banská Bystrica) je slovenský maliar, grafik a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Študoval na SŠUP odbor užitková grafika, 1969-1975 VŠVU Bratislava odd. užitkovej grafiky, v roku 1993 sa habilitoval na docenta, v roku 1998 bol menovaný profesorom. V roku 1967-1969 pôsobil ako pedagóg na Ľudovej škole umenia v Topoľčanoch, 1975-1989 v slobodnom povolaní ako výtvarník, vedúci ateliéru grafického designu na VŠVU, 1992-1993 prorektor VŠVU, od 1999 prorektor Katedry grafického designu na VŠVU.
Vo svojej práci sa zaoberal históriou grafického designu, jeho zakladateľ, účastník viac ako 100 domácich a zahraničných samostatných a kolektívnych výstav. Od roku 1966 člen patafyzickej skupiny 29, majiteľ vydavateľstva Grif-Graf PC. Autor článkov v odborných časopisoch. Čestný člen Združenia Bienále Brno.
František Lopušný

František Lopušný (* 13. september 1813, Brezno † 7. október 1874, Brezno) bol slovenský teológ a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Brezne a v Banskej Bystrici, teológiu v Pešti, roku 1836 vysvätený za rímskokatolíckeho kňaza. V roku 1840 profesor na gymnáziu v Banskej Bystrici. 1851-1852 vysokoškolský profesor a dekan na teologickej univerzite v Pešti, kanonik vo Veľkom Varadíne.
Podporoval slovenské národné a kultúrne hnutie, bol akcionárom Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej a mecénom Pešť budínskych vedomostí. Člen delegácie, ktorá žiadala povolenie MS a Spolku sv. Vojtecha. Prispieval do cirkevnej tlače, samostatne vyšli jeho príležitostné prejavy.
Jozef Lós

Jozef Lós (Loos) (* 11. december 1839, Necpaly - † 7. júl 1878, Budapešť) bol slovenský jazykovedec, lexikograf, stredoškolský pedagóg. 
Pseudonym: Ivan J. Rúrik, Jozef Necpálsky.
Životopis.
V rokoch 1851-1859 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici. Študoval na filozofickej fakulte univerzity vo Viedni v rokoch 1859-1862. Učiteľskú aprobáciu z klasickej filológie získal v Budapešti. V rokoch 1865-1872 bol profesorom cudzích jazykov na gymnáziu v Banskej Bystrici. Tu spolupracoval s Martinom Čulenom, Jozefom Božetechom Klemensom, Emilom Černým. Budoval školskú knižnicu a jej katalóg. V rokoch 1872-1878 pôsobil ako profesor v Budapešti. 
Pokračoval v tradícii lexikografických diel Antona Bernoláka a Š. Jankoviča. V spoluautorstve zostavil a vydal trojzväzkový (vyše 2000 slov) maďarsko-nemecko-slovenský slovník (1869-1871). Okrem ďalších lexikografických prác, zostavoval učebnice a čítanky, zaoberal sa slovenskou mytológiou. Bol autorom národnobuditeľských veršov v Sokole a Černokňažníkovi.
Alojz Július Lovčáni

Alojz Július Lovčáni (Lovešáni) (* 1851, Šahy) bol pedagóg, geograf.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici a v Banskej Bystrici, roku 1873-1874 na univerzite v Budapešti, 1876-1877 vo Viedni a v Berlíne. Stredoškolský pedagóg na Slovensku a v Maďarsku. Autor učebníc zemepisu, redigoval mesačník pre geografiu a štatistiku Magyar Gea. Uverejnil príspevky o slov. ľud. zvykosloví (v Ethnologische Mittheilungen).
Adam Lovich

Adam Lovich de Halász (* 21. december 1760, Liptovská Sielnica - † 8. december 1831, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg, evanjelický kňaz, cirkevný hodnostár a národnokultúrny dejateľ.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Kežmarku a na univerzitách v Lipsku a vo Wittenbergu. V roku 1791-1796 profesor evanjelického gymnázia, neskôr zvolený za riaditeľa. Od roku 1795 kňaz slovenskej a nemeckej evanjelickej obce v Banskej Bystrici. Roku 1810 senior Zvolenského seniorátu v Banskej Bystrici, roku 1813 superintendent Banského dištriktu v Banskej Bystrici. Na banskobystrickom gymnáziu zaviedol vyučovanie pravopisu slovenčiny-bibličtiny. Spolu s J. Palkovičom a M. Hamaliarom Zakladateľ Katedry reči a literatúry československej na evanjelickom lýceu v Bratislave. Prvý predseda Učenej spoločnosti Banského okolia. Tlačou vydal príležitostné reči a kázne , písal aj duchovnú poéziu, pracoval na príprave nového kancionála.
Filip Lövy

Filip Lövy (* 29. december 1887, Hlohovec – † ??) bol slovenský kníhtlačiar.
Životopis.
Tlačiarstvu sa vyučil u otca v Nitre, praktikant v tlačiarni Waldheim vo Viedni, Kaposváre, Veszpréme a v KÚS v Martine. V roku 19211941 majiteľ Prvej slovenskej kníhtlačiarne v Nitre, 19411944 typograf v Banskej Bystrici, po 1945 sadzač v Bratislave. Tlačil takmer všetky nitrianske a niektoré mimonitrianske týždenníky, knihy a merkantil, najmä práce regionálnych slovenských autorov vecnej i umeleckej literatúry.
Karol Löwl

Karol Löwl (* 28. január 1871, Bor † 13. september 1937, Banská Bystrica) bol slovenský vysokoškolský pedagóg a montanista.
Životopis.
Po maturite na reálke študoval na ČVUT v Prahe, neskôr na Vysokej škole Banskej v Příbrami. V roku 1919-1921 prednášal všeobecné hutníctvo a hutníctvo kovov na Vysokej škole banskej v Příbrami. V roku 1921-1936 riaditeľ štátnych železiarní v Podbrezovej.