burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Slovenská florbalová extraliga žien 2010/11

Slovenská florbalová extraliga žien v sezóne 2010/11 bol 6. ročník extraligy florbalistiek, najvyššej florbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenský zväz florbalu (SZFB). V súťaži účinkovalo 10 družstiev, čo je 1 družstvo viac ako v minulej sezóne. Zároveň SZFB rozhodla o limitovanom počte účastníkov ženskej extraligy, keď sa ich počet upravil na číslo 10. Titul získalo družstvo CVČ UNIHOC Žirafa Žilina, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad víťazom základnej častiŠK 98 Pruské.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne nezmenil. Pozostával zo základnej časti, v ktorej sa stretol každý s každým dvojkolovo doma a vonku, a po ktorej nasledovalo play-off. Do play-off postúpilo 8 najlepších družstiev po základnej časti a duely sa hrali na 3 víťazné zápasy, pričom prvé 2 domáce zápasy play-off sa konali u vyššie nasadeného družstva. Posledné družstvo po základnej časti vypadlo do 2. ligy.
Účastníci.
Poznámka: Družstvo 1. FbC Horse Power Prešov, ktoré skončilo v minulej sezóne na 7. mieste, sa do tohoto ročníka neprihlásilo. Nahradil ho neuspešný barážový účastníkŠK Rebels 91 ABC Topoľčany.
Dovebat

Dovebat je štvrtý štúdiový album slovenského artrockového speváka a skladateľa Ivana Csudaia z roku 1997.
Album obsahuje štyri remaky („The Hunting Muscle“, „The Yellow Heart Mole“, „Tin Rain“ a „Echoes of Forgetting“) z Csudaiovho prvého albumu "9 Easy Pieces and Other Songs" (1992), pričom skladba „The Hunting Muscle“ bola remakom už aj na uvedenej platni; pochádza z debutového albumu "Flowers of Exhaustion" (1991) skupiny Sleepy Motion, v ktorej Csudai pôsobil.
Buklet obsahuje texty k skladbám (okrem 7, 10 – 12).
Anton Belanský

Anton Belanský () bol slovenský rehoľník piaristickej rehole, učiteľ a autor školských divadelných hier.
Po štúdiách pôsobil ako učiteľ na rehoľných školách v Prievidzi, Nitre a iných mestách. V rokoch 17421746 bol riaditeľom gymnázia v Ružomberku. Bol autorom školských hier s mravoučnou tematikou.
Vincent Blaho

Vincent Blaho (; "Blahó Vince") bol uhorský rehoľník františkánskej rehole, teológ a náboženský spisovateľ.
Študoval na rehoľných školách a získal doktorát z teológie. Pôsobil v kláštoroch v Kecskeméte, Košiciach a Trnave. Zaoberal sa dejinami františkánskej rehole v Uhorsku. Tlačou vyšli jeho kázne.
Jindřich Polák

Jindřich Polák (* 5. máj 1925, Praha† 22. august 2003, tamže) bol český filmový a televízny scenárista a režisér, klasik ako žánru českého sci-fi filmu tak aj detského filmu.
Životopis.
S filmom začal ako študent smíchovského Vančurovho reálneho gymnázia (terajšie "Gymnázium Na Zatlance"), kedy vypomáhal s premietaním v kine Máj. Hneď po druhej svetovej vojne sa stal asistentom réžie u niekoľkých známych režisérov, okrem iného tiež asistentom u režisérskej dvojice Jána Kadára a Elmara Klose, budúcich držiteľov Oscara za film "Obchod na korze". Ako asistent réžie či pomocný režisér asistoval pri natáčaní filmov "Hudba z Marsu", "Krakatit" či filmu "Synové hor". Už vtedy začala práca na jeho prvom rozprávkovom scenári pre film "Císařovy nové šaty".
Koncom 50. rokov 20. storočia začal pripravovať svoje vlastné filmy. Spolupracoval, okrem iného, tiež s Pavlom Juráčkom. Jeho vôbec prvým celovečerným filmom sa stal český westernový film "Smrt v sedle" z roku 1958. Potom nasledoval najvýpravnejší český sci-fi film "Ikarie XB 1" z roku 1963. O päť rokov neskôr v roku 1968 nasledoval film "Nebeští jezdci" vytvorený podľa námetu rovnomennej novely Filipa Jánskeho, o osudoch československých letcov počas druhej svetovej vojny v Anglicku. Tento film mal premiéru v dobe po invázii vojsk Varšavskej zmluvy do Československa v roku 1968 a v slovenských kinách sa príliš dlho nepremietal. Na mnoho rokov potom skončil v pomyselnom trezore. Vedľa týchto námetov pre dospelých pokračovala aj jeho filmová tvorba pre deti a mládež. Od konca päťdesiatych rokov až do roku 1967 išlo o, vo svojej dobe, úspešnú sériu (nielen televíznych) hraných filmov, kde hlavnou postavou bol "Klaun Ferdinand". Toho vo filme stvárňoval herec Jiří Vršťala, ktorý hral aj vo filme "Ikaria XB 1". Na tento seriál o klaunovi Ferdinandovi plynule nadviazal seriál detských filmov, ktorého hlavnou postavou bol Pan Tau v podaní Otta Šimánka. Popri tom v 70. rokoch pokračovala aj tvorba jeho filmov pre dospelých. Vedľa detektívneho príbehu "Noc klavíristy" z roku 1976 s Václavom Voskom v hlavnej úlohe to bol kriminálny film nakrútený podľa skutočnej udalosti "Smrt stopařek" z roku 1979. Natočil i ďalšie sci-fi filmy, komédiu "Zítra vstanu a opařím se čajem" z roku 1977 s Petrom Kostkou v hlavnej dvojúlohe a ďalej v žánri sci-fi natočený televízny seriál "Návštěvníci" z 1983. Tvorba pre deti vyvrcholila jeho ďalším detským miniseriálom "Chobotnice z II. patra" a šesťdielnym televíznym seriálom "Lucie, postrach ulice". Prevažná časť jeho tvorby bola divácky a komerčne úspešná.
Lupita Nyong'o

Lupita Amondi Nyong'o (* 1. marec 1983, Mexiko, Mexiko) je mexická herečka, ktorá v roku 2013 získala Oscara, za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe za film "12 rokov otrokom".
Detstvo a mladosť.
Je kenského pôvodu, má mexické aj kenské občianstvo. Vyrastala v Keni, je druhou najstaršou zo šiestich detí. V Nairobi si zahrala v divadelnej inscenácií "Rómea a Júlie", kde stvárnila postavu Julie. V šestnástich rokoch sa vrátila do Mexika, pod tým, že sa naučí španielsky. Neskôr sa dostala na dramatickú fakultu Yale. Počas štúdia sa objavila v niekoľkých divadelných predstaveniach. 
Kariéra.
V roku 2013 bola obsadená do autobiografického príbehu o otroctve, "12. rokov otrokom". Aj keď sa režisérovi zdala moc krásna na úlohu Patsey, jej herecký výkon každého očaril a presvedčil. Za tento film získala ocenenie Academy Awards, za najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. Jedná sa tak o šiestu černošskú herečku, ktorá získala toto ocenenie. 
V roku 2014 si zahrala po boku Liama Neesona a Julianne Moore v dráme "Non - Stop". V roku 2015, 2017 a 2019 pôsobila v sérií filmov "Star Wars", ako Maz Kanata. O rok neskôr si zahrala vo filme "Queen of Katwe", ktorí sa natáčal aj v Dominikánskej republike. V rovnakom roku si zahrala aj v dobrodružnom filme "Kniha džungle". 
V roku 2017 hrala vo file "Intelligent Life". O rok neskôr hrala vo filme "Black Panther", po boku Chadwicka Bosemana. Za jej herecký výkon získala nomináciu na ocenenie Saturn. V roku 2019 stvárnila hlavnú postavu v horore "Us." V rovnakom roku sa objavila aj v komediálnom filme so zombie tématikou, "Little Monsters". 
Súkromný život.
Patrí k najlepšie obliekajúcim sa celebritám a pôsobí tiež ako modelka. Hovorí plynule anglicky, španielsky luo a swahílsky. Je zapojená do organizácie Monther Health International, ktorej cieľom je poskytnúť pomoc ženám a deťom v Ugande, založením pôrodných centier.
Marek Vašut

Marek Vašut (* 5. máj 1960, Praha) je český divadelný a filmový herec a dabér.
Život.
Absolvoval pražskú jazykovú základnú školu na Ostrovní ulici v Prahe. Po maturite na gymnáziu Jana Nerudu pokračoval v štúdiu a roku 1983 ukončil DAMU v Prahe. Svoje prvé úlohy hral v Národnom divadle v Brne v rokoch 1983 až 1984, od roku 1985 do roku 1992 (s výnimkou rokov 1990 – 1991, kedy bol ako štipendista "Lee Strasberg Theatre Institute" v USA) vystupoval v Národnom divadle v Prahe.
Po ukončení angažmánu v ND odišiel do slobodného povolania, podnikal v oblasti módy, herecky spolupracuje s televíziou, zahraničnými filmovými produkciami, pražskými divadlami a dabingom, moderuje spoločenské podujatia i televízne programy. V roku 2002 vydal zbierku básní pod názvom "Humanet", s jeho umeleckými fotografiami, maliarskymi a ďalšími výtvarnými prácami je verejnosť zoznamovaná na výstavách. Marek Vašut sa tiež stal v roku 2016 moderátorom obnovenej televíznej súťaže "Chcete byť milionárom?" (český variant).
Už ako dieťa sa objavil v niekoľkých filmových snímkach režisérky Věry Šimkovej-Plívová, prvú významnú filmovú úlohu hral vo filme "Pěsti ve tmě" (1986). V niekoľkých hollywoodskych filmoch bol obsadený do epizódnych rolí gangstrov.
V roku 2001 daboval v českej počítačovej hre hlavnú postavu Thomasa (Toma) Angela.
V roku 2020 si opäť nadaboval hlavného hrdinu Toma Angela v remaku známej českej hry Mafia: Definitive Edition.
Adam Mišík

Adam Mišík (* 7. máj 1997, Praha, Česko) je český spevák, skladateľ, gitarista, herec a dabér.
Život.
Adam Mišík je mladší syn hudobníka Vladimíra Mišíka. Od detstva hrá vo filmoch, televíznych seriáloch a v divadelných hrách. V 7 rokoch prvýkrát účinkoval vo filme "Kráska v nesnázích" s režisérom Janom Hřebejkom. Okrem herectva sa venuje aj tancu (účinkoval ako imitátor Michaela Jacksona). Od roku 2008 hral na gitaru a spieval v indierockovej skupine The Colorblinds (predtým BEK), s ktorou vystupoval napr. na festivaloch Rock for People, United Islands of Prague alebo na veľkom spomienkovom koncerte pre Václava Havla v pražskej Lucerne. V júni 2013 začal sólovú dráhu a podpísal zmluvu na svoj prvý sólový album a pieseň „Tvoje světy“, ktorú prvýkrát predstavil v talkshow "7 pádů Honzy Dědka".
V ankete Český slávik Mattoni 2013 sa stal objavom roka. V Hudobných cenách Óčka 2013 sa stal objavom roka a na cenách Európy 2 taktiež. 7. mája 2014 vydal svoj druhý videoklip "Já nechci víc". 13. júna 2014 vydal svoj debutový album "Parfém", ktorý 25. októbra 2014 pokrstil s Debbi v Lucerna Music bare.
Stará škola

Stará škola môže byť:
Horizontalizmus

Horizontalizmus môže byť:
Vzájomnosť (spolok)

Vzájomnosť bol tajný spolok študentov Evanjelického lýcea v Bratislave existujúci v rokoch 18371840, tvorený jadrom štúrovcov. Bol založený koncom júna 1837 pätnástimi radikálne naladenými členmi zakázanej Společnosti českoslovanskej na podnet Alexandra Boleslavína Vrchovského. Spolok sa hlásil k myšlienke slovanskej vzájomnosti, občianskej rovnosti, národnej slobode a odporu voči feudalizmu. Budúcnosť Slovákov videla vo federácii slovanských národov. V rámci spolku vychádzal rukopisný dvojmesačník "Vzájomnostné listy". Zanikol v lete 1840, keď po zásahu polície proti tajným združeniam upadli do podozrenia aj jej členovia.
Základná škola s materskou školou (Bratislava, Ivana Bukovčana 3)

Základná škola Ivana Bukovčana je základná škola na ulici Ivana Bukovčana, Bratislava - mestská časť Devínska Nová Ves.
Vďaka Nadácii Volkswagen Slovakia boli v škole otvorené nové triedy s vyučovaním nemeckého jazyka.
Základná škola (Bratislava, Rajčianska 3)

Základná škola Rajčianska 3 je základná škola na Rajčianskej ulici, Bratislava - mestská časť Vrakuňa.
V roku 2015 učitelia angličtiny na škole mali možnosť zdokonaliť svoje znalosti na British Council.
Za posledných 8 rokov sa na škole veľa zmenilo ako napr.:
Rekonštrucia toaliet, kabinetov, chem. fyz. a technickej učebne, jedálne a šatní.
Papiernictvo

Papiernictvo je maloobchodný predaj výrobkov z papiera a kancelárskych potrieb všeobecne. Obvyklý sortiment obsahuje:
Moderné papiernictvá často ponúkajú tlačiarne, kopírky a ďalšie počítačové doplnky.
Na pántoch

Ulica na pántoch v Bratislave sa nachádza v mestských častiach Rača a Vajnory a nazvaná bola podľa pántov.
Na čísle 9 je Stredná odborná škola hotelových služieb a obchodu. Je to konečná zastávka autobusovej linky č. 59 premávajúcej z Petržalky.
Apollónis

Apollónis () môže byť:
Basketbalová extraliga žien 2003/04

Basketbalová extraliga žien v sezóne 2003/04 bol 12. ročník extraligy basketbalistiek, najvyššej basketbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). V sezóne účinkovalo 8 družstiev. Víťazom sa stalo družstvo Delta I.C.P. Košice, ktoré vo finálovej sérii vyhralo nad dovtedajším jediným víťazom slovenskej extraligyMBK Ružomberok.
Systém súťaže.
Po odohraní základnej časti, ktorá sa hrala štvorkolovo, nasledovala nadstavbová časť v skupine o 5.8. miesto. Družstvám sa v nadstavbovej časti započítavali výsledky odohraté v základnej časti. Družstvá na 1. až 4. mieste po základnej časti postúpili priamo do semifinále play-off, ktoré sa hralo na 3 víťazné zápasy, rovnako ako duely o 3. miesto a finále. Posledné družstvo zostúpilo do 1. ligy.
Ulica (rozlišovacia stránka)

Ulica môže byť:
Liga národov CONCACAF 2022/2023

Liga národov CONCACAF 2022/2023 bude druhou sezónou Ligy národov CONCACAF, medzinárodnej futbalovej súťaže pre všetkých 41 národných tímov CONCACAF. Skupinová fáza začne v júni 2022 a finálový turnaj sa uskutoční v júni 2023. Skupinová fáza bude slúžiť aj ako kvalifikácia na Zlatý pohár CONCACAF 2023. Obhajcom titulu je .
Program.
Štyri kolá sa odohrajú v júni 2022, zostávajúce kolá sa dohrajú v marci 2023. Finálový turnaj je na pláne v júni 2023.
Liga B.
Poradie tímov na druhých miestach.
Kvôli diskvalifikácií Nikaraguy sa na určenie toho kto ich nahradí v Lige A a tiež na Zlatom pohári CONCACAF 2023 použilo poradie všetkých tímov na druhých miestach. 
Poradie tímov na tretích miestach.
Keďže nahradilo Nikaraguu v Zlatom pohár CONCACAF 2023, na určenie, ktorý tím nahradí Trinidad v kvalifikácii na Zlatý pohár CONCACAF 2023 sa použilo poradie všetkých tímov na tretích miestach.
James Edwin Webb

James Edwin Webb (* 7. október 1906, Tally Ho – † 27. marec 1992, Washington, D. C.) bol americký vládny úradník. Pôsobil ako riaditeľ úradu rozpočtu USA, medzi rokmi 1949 – 1952 bol námestníkom ministra zahraničných vecí v Trumanovej vláde a v rokoch 1961 – 1968 pôsobil ako druhý riaditeľ NASA.
V NASA dohliadal na misie od prvých pilotovaných letov programu Mercury a Gemini až do posledných dní pred začiatkom prvej misie Apollo.
V roku 2002 bol po ňom pomenovaný Vesmírny ďalekohľad Jamesa Webba.
Heptóza

Heptóza je monosacharid, ktorý má sedem atómov uhlíka. Rovnako ako ostatné monosacharidy, každá heptóza obsahuje buď aldehydovú funkčnú skupinu (aldoheptózy) alebo ketónovú funkčnú skupinu (ketoheptózy). Ketoheptózy majú 4 chirálne uhlíky a aldoheptózy ich majú 5.
Príklady.
Existuje niekoľko príkladov heptóz, ktoré sa vyskytujú v prírode, napríklad:
Go, Dog. Go! (seriál)

Go, Dog. Go! je americko-kanadský animovaný televízny seriál, inšpirovaný knihou P. D. Eastmana "Go, Dog. Go!" z roku 1961. Seriál mal celosvetovú premiéru 26. januára 2021 na Netflixe.
Latinská kolonizácia

Latinská kolonizácia bola kolonizačná činnosť latinského spolku, ktorá prebiehala od 5. storočia pred Kr. až do rozpustenia spolku v roku 338 pred Kr., a to na časti Apeninského polostrova. V rámci nej vznikli osady Velitrae (494), Signia (494), Norba (492), Circeii (392), Satricum (383) či strategické pevnosti Nepet a Sutrium (383). Z pohľadu dejín starovekého Ríma išlo o predchodkyňu vlastnej rímskej kolonizácie.
Obdurodon insignis

Obdurodon insignis je vyhynutý druh z rodu "Obdurodon". 
Typový materiál druhu "Obdurodon insignis" tvorí zub nájdený v roku 1971 v súvrství Etadunna v púšti Tirari v Južnej Austrálii. Druhý nájdený jedinec predstavuje pravú hornú stoličku, nájdenú na rovnakom mieste. Dokopy bol objavený materiál zo 4 jedincov, datovaných do obdobia od oligocénu do pliocénu. Mal podobnú stavbu tela ako súčasný vtákopysk divný.
V roku 1975 bol na základe tohto druhu vytvorený nový rod "Obdurodon". Druhový názov “"insignis"” poukazuje na významnosť tohto nálezu.
Obdurodon dicksoni

Obdurodon dicksoni je vyhynutý druh z rodu "Obdurodon".
Tento druh, prezývaný “vtákopysk z Riversleighu”, opísali Archer et al. v roku 1992 na základe lebky a niekoľkých zubov z lokality Riversleigh v austrálskom Queenslande, v ložiskách zo stredného miocénu. Typový jedinec pozostáva z výnimočne zachovanej lebky, jednej z najzachovanejších z lokality Riversleigh. Okrem lebky a zubov nebol nájdený žiadny iný materiál patriaci tomuto druhu.
Druh obýval potoky a jazerá v prostredí dažďového lesa. Tvar lebky je plochejší v porovnaní s podobnými druhmi, čo naznačuje, že hľadal potravu na povrchu vody. Potrava pravdepodobne pozostávala z kôrovcov, vodných lariev hmyzu, možno aj z malých rýb a žiab.
Obdurodon tharalkooschild

Obdurodon tharalkooschild je vyhynutý druh z rodu "Obdurodon".
Je to v poradí tretí známy druh z rodu "Obdurodon" a druhý z tohto rodu objavený v lokalite Riversleigh. Je to tiež najväčší druh, väčší aj od vyhynutého juhoamerického druhu "Monotrematum sudamericanum" a súčasného vtákopyska divného. Typový materiál, zub, bol objavený v roku 2012 a datuje sa do obdobia miocénu pred 4,4 miliónmi rokmi, je ale možné, že žil aj v pliocéne. O rok neskôr bol tento druh popísaný tímom z univerzity UNSW v Austrálii a publikovaný v Journal of Vertebrate Paleontology. Druhové meno “"tharalkooschild"” odkazuje na mýtus stvorenia vtákopyska v náboženstve pôvodných obyvateľov Austrálie (aborigénov), podľa ktorého vznikol skrížením kačice Tharalkoo a polovodného hlodavca (myši vodnej).
Obýval sladkovodné prostredia dažďových lesov. Potrava pravdepodobne pozostávala z kôrovcov, žiab a rýb. Úroveň opotrebenia nájdeného zubu naznačuje aj potravu pozostávajúcu zo živočíchov s tvrdou schránkou (napríklad vodných korytnačiek).
Homôľka (vrch v Javorí)

Homôľka () je vrch v Javorí. Leží nad osadou Zaježová, približne juhozápadne od Detvy. 
Poloha.
Vrch sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Javorianska hornatina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Zvolen a zasahuje na katastrálne územie obce Pliešovce a vojenského obvodu Lešť. Najbližšími sídlami sú na juhozápade ležiaca osada Podjavorie, západe osada Zaježová (obe patriace k obci Pliešovce), severne sa nachádza Vígľašská Huta-Kalinka, severovýchodne Stará Huta a juhovýchodne Horný Tisovník. Vrcholovou časťou prechádza hranica vojenského obvodu Lešť, kde patrí celá južná časť masívu.
Opis.
Homôľka leží v najvyššej časti pohoria, v hrebeni, ktorý vedie od osady Podjavorie východným smerom na Sokolovo bralo () nad Horným Tisovníkom. Západným smerom je plytkým sedlom oddelené Priečne bralo () a Ježová (), južným sa nachádza Vŕšok () a Vysoká (), východne susedí Javorie () a Sokolovo bralo a severne Kukučkov kopec (). Oblasť patrí do povodia rieky Ipeľ; severozápadné svahy odvodňuje Rimánsky jarok, severovýchodné Tisovník a na južných je pramenná oblasť Starej rieky. Na vrchol nevedie značená trasa.
Výhľady.
Vrchol pokrýva sčasti mladý lesný porast, ktorý umožňuje veľmi obmedzený rozhľad. Z lokalít s nízkou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Javoria, pri dobrých podmienkach tiež Štiavnické vrchy, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Veľkú Fatru, Nízke Tatry, Poľanu a Ostrôžky.
Prístup.
Poloha vrchu na hranici vojenského územia obmedzuje voľný pohyb v celej južnej časti. Nevedie naň ani značený chodník, no severne prechádza Rudná magistrála od Zaježovej, na ktorú sa na rázcestí Polomy pripája modrý chodník z Vígľašskej Huty.
Vysoká (vrch v Javorí)

Vysoká () je vrch v Javorí. Leží nad Oremovým lazom, približne juhozápadne od Detvy. 
Poloha.
Vrch sa nachádza v južnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Javorianska hornatina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Zvolen a patrí do vojenského obvodu Lešť. Najbližšími sídlami sú na západe ležiaca osada Podjavorie (Pliešovce) a južne situovaný Oremov laz. Celý masív je na území vojenského priestoru, kde je voľný vstup osôb zakázaný.
Opis.
Nevýrazná Vysoká leží na južnom okraji najvyššej časti pohoria, na južných svahoch Homôľky (). Východným smerom leží Sokolovo bralo () a Dedinský vrch (), južným Dlhý diel () a Vŕšok (), západným vrch Na švihranke () a Priečne bralo () a severne dominujú Homôľka a Javorie (). Západnú časť masívu odvodňuje Stará rieka, východné svahy jej prítok Dobrá voda, patriace do povodia rieky Ipeľ.
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje veľmi obmedzený rozhľad. Z lokalít s nízkou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Javoria, pri dobrých podmienkach tiež viaceré pohoria na území Maďarska.
Prístup.
Poloha vrchu na území vojenského výcvikového priestoru neumožňuje voľný pohyb civilistov. Na vrchol preto nevedie ani žiadny značený chodník.
DMD GROUP

DMD GROUP, a.s. (do 21. apríla 2004 DMD FIN, a.s.) je slovenská akciová spoločnosť vo vlastníctve štátu, ktorá pôsobí prevažne v oblasti zbrojárstva a strojárstva. Funguje prevažne ako holdingová spoločnosť. 
DMD holding.
DMD GROUP je de facto (nie de iure) nástupcom (okrem iného) bývalého podniku DMD holding, a. s., ktorý bol založený v roku 1995, od roku 2006 bol v likvidácii a v roku 2022 bol vymazaný z obchodného registra. V rokoch 1997 - 2005 (resp. formálne aj 2006-2022) existovali spoločnosti DMD holding a DMD FIN (resp. DMD GROUP) paralelne, ale boli komplikovanými spôsobmi čiastočne majetkovo prepojené. Spoločnosť DMD holding, a. s. bola založená v roku 1995 Ministerstvom hospodárstva SR; mala pomôcť pri reštrukturalizácii slovenského priemyslu s dôrazom na reštrukturalizáciu zbrojného priemyslu. Na začiatku 21. storočia boli na DMD Holding prevedené akcie významných slovenských strojárskych akciových spoločností (bývalých strojárskych štátnych podnikov).
Vznik.
Spoločnosť DMD GROUP, a. s. (vtedy pod názvom DMD FIN, a. s.) bola založená 21. mája 1997. Vznikla 8. júla 1997.
Vlastníci.
V súčasnosti je DMD GROUP, a. s. v 100 % vlastníctve Ministerstva obrany Slovenskej republiky. V rokoch 2008 - 2015 bola v 100 % vlastníctve Fondu národného majetku SR.
Činnosť.
DMD GROUP, a.s. slúži ako holdingová spoločnosť spoločností:
Okrem bežných podnikateľských činností poskytuje DMD GROUP, a.s. služby a poradenstvo pre spoločnosti v jej portfóliu v súlade so zámermi Ministerstva obrany Slovenskej republiky.
Prostredníctvom spoločností vo svojom portfóliu DMD GROUP, a.s. poskytuje najmä vývoj, výrobu a servis zbraňových systémov (napr. DELOSYS), kanónovej a hlavňovej delostreleckej vojenskej techniky (napr. ShKH Zuzana 2, RM-70/85 Modular) a veľkokalibrovej a strednokalibrovej munície pre potreby Ozbrojených síl Slovenskej republiky, resp. podľa rozhodnutí rezortu obrany aj pre zahraničných partnerov (napr. mínometné hlavne pre švédsku spoločnosť BAE System Hägglunds AB).
Sídlo.
Spoločnosť pôvodne sídlila na Kožušníckej 4 v Trenčíne, od januára 2014 sídli v Lieskovci 575/25 v Dubnici nad Váhom.
Warner Bros. Discovery

Warner Bros. Discovery, Inc. je americký nadnárodný mediálny a zábavný konglomerát so sídlom v New Yorku, ktorý vznikol 8. apríla 2022 spojením spoločností WarnerMedia a Discovery.
Súčasťou Warner Bros. Discovery sú spoločnosti Warner Bros. Entertainment, Home Box Office, CNN Global, Eurosport, Play Sports Group, 50% britskej spoločnosti All3Media (cez Warner Bros. Television) a časť americkej spoločnosti Motor Trend Group. Vlastní tiež napríklad filmové štúdiá Warner Bros. Pictures a New Line Cinema, televíznu spoločnosť Warner Bros. Television Studios, komiksové vydavateľstvo DC Comics, televízne stanice HBO, Cinemax, CNN, Cartoon Network, Adult Swim, Discovery Channel, Animal Planet, Eurosport 1, truTV, The CW (50%) či streamovacie služby HBO Max a Discovery+.
Javor tatársky

Javor tatársky () je opadavý, obyčajne viackmenný krovitý strom, vysoký 7 až 10 metrov z rodu javor ("Acer") z čeľade mydlovníkovité ("Sapindaceae").
Je to druh pôvodne rozšírený v teplých oblastiach juhovýchodnej Európy a Malej Ázie. Do západnej Európy bol zaviedli roku 1759 a skoro našiel uplatnenie aj mimo botanických záhrad.
Opis.
Javor tatársky má púčiky široko kužeľovité, 2 až 4 mm dlhé, vrcholové obyčajne párne, pazušné často po tri vedľa seba, šupiny tmavohnedé, na okraji s bielym lemom.
Listy sú protistojné a stopkaté, stopky 2 až 4 cm dlhé. Čepele listov sú podlhovasto vajcovité, na báze niekedy s dvoma lalokmi, na okraji dvojito pílkovité, 6 až 9 cm dlhé, 2 až 4 cm široké, dlaňovito žilovaté, na obidvoch stranách svetlo zelené, na jeseň červenajúce, na rube na listových žilách chlpaté.
Kvety javora tatárskeho rastú v priamych koncových metlinách a rozvíjajú sa až po olistení. Kališné lístky sú zelenkasté, do 4 mm dlhé, belavé, riedko chlpaté lupienky. Tyčinky sú dlhšie ako kvetné obaly. Semenník je chlpatý. Kvety rozkvitajú v máji až júni.
Z oplodnených kvetov sa vyvíjajú typické dvojnažky. Sú 2 až 3 cm dlhé, smerom dopredu rozšírené a oblúkovite dovnútra ohnuté. Sprvu zelené, neskôr ich horné hrany dostávajú karmínovočervenú kontúru.
Rozšírenie.
Pôvodným domovom javora tatárskeho je juhovýchodná Európa, Malá Ázia, Irán a Kaukaz. Slovenskom vedie jeho severná hranica a vyskytuje sa len v jeho južnej časti, tiahne sa od Senca po hranicu s Ukrajinou.
Ekológia.
Javor tatársky kvitne od mája do júna. Zo všetkých u nás rastúcich javorov najviac odoláva suchu a nie je náročný na pôdu. Je charakteristický pre panónsku oblasť. Netvorí čisté porasty ale vystupuje ako súčasť spodnej vrstvy v lužných lesoch, ďalej v predhoriach mezofilných lesov, na hlbokých sprašových pôdach ale aj na sutinách a skalných svahoch. Optimálne stanovištia má na sprašových pahorkatinách v suchších typoch dubových lesov, maximálne do výšky 
Význam a využitie.
Je to drevina dosť tolerantná voči nízkym teplotám, má zaujímavú textúru a architektúru koruny, ktorá v priebehu roka niekoľko raz mení svoj vzhľad. Má veľkú sadovnícku hodnotu.
Hrozby a choroby.
Javor tatársky býva napadaný monofágnymi škodcami, ktorí sa bežne vyskytujú aj na ostatných druhoch z čeľade mydlovníkovité. Z motýľov sú to hlavne "Phyllonorycter acerifoliella" a "Stigmella aceris", ktoré sa živia listovými pletivami a vytvárajú na nich typické úzke chodbičky (míny).
Hálky na listoch hostiteľa tvorí z dvojkrídlovcov, z čeľade byľomorovité ("Cecidomyiidae"), muška "Dasineura rubella" a z roztočov ("Acari") "Aceria cephalonea".
Poddruhy.
Podľa súčasnej koncepcie sú v rámci rodu javor tatársky akceptované poddruhy:
Sedoheptulóza

Sedoheptulóza je ketoheptóza - monosacharid, ktorý má 7 uhlíkov a ketónovú funčknú skupinu. Je to jedna z mála heptóz, ktoré sa nachádzajú v prírode, a je možné ju nájsť napríklad v rôznych druhoch ovocia a zeleniny od mrkvy cez pór po figy, mangá a avokáda.
Sedoheptulóza (respektíve jej fosfáty) vystupuje v respiračnej a fotosyntetickej dráhe a má dôležitú úlohu v neoxidatívnej fáze pentózafosfátovej dráhy.
Štúdie ukázali, že 7-"O"-galoyl--sedoheptulóza, zlúčenina získaná z plodov svíbovca, redukuje markery zápalov "in vivo", napríklad znižuje interleukín-6 (IL-6) a C-reaktívny proteín, takže by mohla u ľudí redukovať zápaly. Zatiaľ čo táto zlúčenina obsahuje sedoheptulózovú skupinu, nebolo preukázané, že sedoheptulóza samotná by mala podobné vlastnosti.
Sedoheptulóza-7-fosfát

Sedoheptulóza-7-fosfát je medziprodukt v pentózafosfátovej dráhe a v regeneračnej fáze Calvinovho cyklu. Je to fosforylovaný derivát sedoheptulózy. 
Sedoheptulóza-7-fosfát vzniká pôsobením sedoheptulokinázy, ktorá pôsobí na sedoheptulózu. V procese sa štiepi ATP na ADP.
Pentózafosfátová dráha.
V pentózafosfátovom cykle vzniká sedoheptulóza-7-fosfát spolu s fosfoglyceraldehydom pôsobením transketolázy na xylulóza-5-fosfát a ribóza-5-fosfát. Ďalej sa spolu s fosfoglyceraldehydom premieňa pôsobením transaldolázy na erytróza-4-fosfát a fruktózu-6-fosfát:
Calvinov cyklus.
Počas Calvinovho cyklu vzniká sedoheptulóza-1,7-bisfosfát, z ktorej sa štiepi fosfátová skupina, čím vzniká sedoheptulóza-7-fosfát. Túto reakciu katalyzuje sedoheptulózabisfosfatáza. Sedoheptulóza-7-fosfát sa ďalej premieňa na xylulóza-5-fosfát a ribóza-5-fosfát pôsobením transketolázy.
Úplazný potok

Úplazný potok je potok v regióne Turiec na území obce Šútovo v okrese Martin v Žilinskom kraji a okrajovo aj na území obce Kraľovany v okrese Dolný Kubín v Žilinskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Malá Fatra v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra. Je pravostranným prítokom Šútovského potoka v povodí Váhu a má dĺžku . Je vodným tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení na južnom svahu vrchu "Hromové" s v severnej časti územia obce Šútovo v lesnom extraviláne v .
Opis toku.
Od prameňa preteká južným smerom lesným extravilánom, v ľavým brehom obmýva úpätie vrchu "Úplaz", priberá bezmenný pravostranný prítok v , priberá ďalší bezmenný pravostranný prítok, mení smer na východ, v priberá bezmenný ľavostranný prítok v susedstve lesa "Úplaz", v priberá bezmenný ľavostranný prítok, ústi do Šútovského potoka v ako jeho pravostranný prítok v povodí Váhu priamo na obecnej hranici medzi obcou Šútovo v okrese Martin a obcou Kraľovany v okrese Dolný Kubín obe v Žilinskom kraji. Vodný tok "Úplazný potok" má štyri významnejšie prítoky.
Pôvod názvu.
Motivantom názvu vodného toku "Úplazný potok" na území obce Šútovo v období pomenovacieho procesu bol vrch "Úplaz", prípadne neďaleko vzdialený les "Úplaz" v blízkosti hornej časti vodného toku s významom "umiestený pod strmým, prudkým svahom, pod strmou stráňou". Z toponyma "Úplaz" rozšírením o formant "-ný" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Úplazný potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku "Úplazný potok" bol štandardizovaný v roku 1976. V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum "Úplazný potok" je jedinečným hydronymom (marec 2022).
Referencie.
Claudia Procula

Claudia Procula ("Klaudia Prokula") bola manželkou Poncia Piláta, ktorý nechal Ježiša Krista ukrižovať. Jej meno v Biblii nie je spomenuté, ale podľa starobylej kresťanskej tradície sa volala "Claudia Procula". V pravoslávnej cirkvi ju uctievajú ako svätú, takisto aj Etiópskej pravoslavnej církvi.
Tibor Grüll a Jill Carington Smith tvrdia, že toto meno sa prvý raz objavuje v dielach svätého Hieronyma (347 - 420).
V Biblii je spomenutá len bez uvedenia mena. Podľa "Matúšovho evanjelia" sa postavila proti svojmu manželovi Pilátovi, pričom ho prosila, aby Ježiša Krista neodsúdil: "Keď Pilát sedel na súdnom stolci, odkázala mu jeho žena: ,Nemaj nič s tým spravodlivým! Mnoho som dnes vo sne pre neho vytrpela‘" ("Mt" 27, 19).
Conches-en-Ouche

Conches-en-Ouche môže byť:
Lacapelle-Marival

Lacapelle-Marival môže byť:
Figeac

Figeac môže byť:
Glyceraldehyd-3-fosfát

Glyceraldehyd-3-fosfát (G3P) je metabolit, ktorý sa vyskytuje ako medziprodukt v niekoľkých dôležitých metabolických dráhach všetkých organizmov. Je to anión monofosforečnanového esteru glyceraldehydu.
Intermediát v glykolýze a glukoneogenéze.
G3P je dôležitý medziprodukt, ktorý vzniká v metabolizme sacharidov, hlavne v glykolýze a glukoneogenéze. Vzniká v troch reverzibilných reakciách:
Číslovanie uhlíkových atómov ukazuje, ktorú časť fruktózy tvoria jednotlivé triózy.
Touto poslednou reakciou sa premieňa ďalej v glykolýze, počas ktorej dochádza k rozkladu glukózy za vzniku pyruvátu.
Glyceraldehyd-3-fosfát vystupuje i v metabolizme fruktózy.
Spojenie s ostatnými dráhami.
G3P je dôležitý, pretože takto umožňuje glycerolu (v podobe DHAP) vstúpiť do glykolýzy a glukoneogenézy. Podobne sa G3P účastní pentózafosfátovej dráhy.
Intermediát v pentózafosfátovej dráhe.
Glyceraldehyd-3-fosfát sa účastní i pentózafosfátovej dráhy. Vzniká ako medziprodukt presunu dvoj- a trojuhlíkových skupín z jedného sacharidu na druhý, počas ktorého dochádza k regenerácii glukóza-6-fosfátu z ribulóza-5-fosfátu.
Intermediát vo fotosyntéze.
Počas svetlej fázy fotosyntézy u rastlín vznikajú dva ekvivalenty 3-fosfoglycerátu (3PG), kedy dochádza k spojeniu molekuly oxidu uhličitého s ribulóza-1,5-bisfosfátom (RuBP) vďaka enzýmu RuBISCO. Následne sa počas Calvinovho cyklu 3PG sa mení na G3P vďaka ATP a NADPH. Tým vzniká ADP, Pi a NADP+ pre ďalšie použitie. RuBP sa potom regeneruje z G3P, ktorý zároveň vstupuje do glukoneogenézy, kde z neho vzniká glukóza.
G3P je zvyčajne vnímaný ako prvý koncový produkt fotosyntézy, keďže sa dá okamžie použiť ako živina na zisk energie alebo spojiť s inými zlúčeninami na tvorbu monosacharidov, napríklad glukózy, ktorú je možné presunúť do iných buniek alebo uložiť v podobe nerozpustných polysacharidov (škrob, glykogén).
V iných biosyntézach.
Glyceraldehyd-3-fosfát zároveň vystupuje v biosyntéze tryptofánu, esenciálnej aminokyseliny, ktorú ľudské telo nedokáže syntetizovať. V jednom z posledných krokov dochádza k jeho štiepeniu počas syntézy indolu, ktorý tvorí postranný reťazec tryptofánu.
G3P takisto vystupuje v biosyntéza tiamínu (vitamínu B1), ktorý ľudské telo takisto nedokáže syntetizovať.
Králikov vrch

Králikov vrch alebo Rimáň () je vrch v Javorí. Leží nad osadou Zaježová, približne juhozápadne od Detvy.
Poloha.
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Javorianska hornatina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Zvolen a v katastrálnom území obce Pliešovce. V okolí je početné laznícke osídlenie; západne sa nachádza osada Zaježová (patriaca k obci Pliešovce) a severovýchodne leží Vígľašská Huta-Kalinka. 
Opis.
Králikov vrch leží severne od najvyššej časti pohoria, v rázsoche, ktorá vedie od Homôľky () severným smerom na Kukučkov kopec () a ďalej na Veľký Lysec (). Západným smerom sa nachádza Sekier () a Solisko (), južným Priečne bralo (), Homôľka a Javorie (), východným Kukučkov kopec a Makytová () a severným Veľký Lysec a Kozí hrb (). Oblasť patrí do povodia rieky Ipeľ, kam vodu odvádza Krupinica a jej prítok Rimánsky jarok. Na vrchol nevedie značená trasa.
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý, sčasti mladý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest možno vidieť okolité vrchy Javoria, pri dobrých podmienkach tiež Štiavnické vrchy, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Veľkú Fatru, Nízke Tatry a Poľanu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no južným úbočím prechádza Rudná magistrála od Zaježovej na Makytovú. Na rázcestí Polomy sa na magistrálu pripája modrý chodník z Vígľašskej Huty.
Kukučkov kopec

Kukučkov kopec () je vrch v Javorí. Leží nad obcou Vígľašská Huta-Kalinka, približne juhozápadne od Detvy. 
Poloha.
Masív sa nachádza v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Javorianska hornatina. Leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Zvolen a Detva a zasahuje na katastrálne územie obce Pliešovce a Vígľašská Huta-Kalinka. V okolí vrchu je laznícke osídlenie a na severnom úpätí sa nachádza obec Vígľašská Huta-Kalinka. 
Opis.
Kukučkov kopec leží severne od najvyššej časti pohoria, v rázsoche, ktorá vedie od Homôľky (). Východným smerom susedí Makytová () a Ďurovie vrch (), južným Javorie (), Homôľka a Priečne bralo (), západným Králikov vrch (), Sekier () a Veľký Lysec () a severným Veľký Korčín () a Bučina (). Severné svahy odvodňujú prítoky Slatiny do Hrona, juhovýchodné potok Tisovník a južné Rimánsky jarok do rieky Krupinica v povodí Ipľa. Na vrchol nevedie značená trasa.
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý, sčasti mladý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest možno vidieť okolité vrchy Javoria, pri dobrých podmienkach tiež Štiavnické vrchy, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Veľkú Fatru, Nízke Tatry, Poľanu a Ostrôžky.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no východným úbočím prechádza modrý chodník z Vígľašskej Huty na rázc. Polomy, kde sa pripája na Rudnú magistrálu, smerujúcu od Zaježovej na Makytovú.
Piper Perabová

Piper Perabová (; * 31. október 1976, Dallas, Texas, USA) je americká herečka, ktorá je známa najmä svojou rolou Annie Walker v televíznom seriáli "Agentka bez minulosti" (20102014).
Detstvo a mladosť.
Perabová sa narodila v meste Dallas, v štáte Texas ale vyrastala v Toms River, v New Jersey. Jej matka je fyzioterapeutka a otec je lektor poézie. Perabová dostala meno po herečke Piper Laurie a má dvoch mladších bratov.
Jej priezvisko sa vyslovuje portugalsky ale má nórsky, anglický, nemecký a írsky pôvod. Strednú školu vyštudovala v roku 1994 a v roku 1998 získala bakalársky titul v divadle Honors Tutorial College na Ohio University.
Kariéra.
Perabová sa po skončení školy presťahovala do New Yorku. Dodatočne študovala herectvo a hrala v rôznych divadelných hrách. V roku 1999 bola obsadená do prvého filmu "Bieli chlapci". O rok neskôr, bola obsadená do filmu "Divoké kočky", ktorý aj napriek zmiešaným recenziám sa stal veľmi úspešným a Perabovej zaistil cenu MTV za najlepší hudobný moment.
V roku 2002 stvárnila Francúzsku Genevieve, v komédii "Udri ju, je to Francúzska!". O rok neskôr bola obsadená do komédie "Dvanásť do tucta", kde si zahrala po boku Bonnie Hunt a Stevea Martina. Film sa dočkal aj druhého pokračovania v roku 2005, v ktorom si Perabová zahrala tiež.
V roku 2006 si zahrala vo filme "Dokonalý trik" a o rok neskôr bola obsadená k hereckému obsadeniu ako Diane Keaton, Mandy Moore v romantickej komédii "Vydáš sa a basta!". Po boku Paula Walkera si zahrala v dráme "Rozsudok smrti" z roku 2008. V rovnakom roku si zahrala opatrovateľku čivavy Chloe v komédii "Čivava z Beverly Hills".
Perabová bola obsadená do hlavnej úlohy v televíznom seriály "Agentka bez minulosti", kde za svoj herecký výkon získala nomináciu na Zlatý glóbus. Seriál mal päť sérii a natáčal sa v rokoch 2010 až 2014. V roku 2015 si zahrala hlavnú úlohu v dobrodružnom filme "Grizzly".
V roku 2020 stvárnila rolu Lindy Craftovej v mysterióznom seriály "Penny Dreadful: mesto anjelov". V rovnakom roku si zahrala aj v komédii "Spontaneous".
Súkromný život.
V roku 2013 sa Perabová zasnúbila s režisérom Stephenom Kayom, s ktorým sa spoznala počas natáčania televízneho seriálu "Agentka bez minulosti". V roku 2014 sa zosobášili. Nemajú žiadne spoločné deti ale Perabová je nevlastnou matkou Kayovej dcéry z predchádzajúceho vzťahu.
Jej dobrou kamarátkou je herečka Lena Headey. Perabová hovorí plynule po francúzsky a obhajuje práva LGBT a politické vedenie žien. Bola dvakrát zatknutá za účasť na protestoch. Prvý krát v roku 2018 a druhý krát v roku 2019, keď sa zúčastnila protestu, ktorý iniciovala Jane Fonda, proti zmene klímy.
Albánske národné futbalové mužstvo

Albánske národné futbalové mužstvo reprezentuje Albánsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta, Majstrovstvá Európy alebo Liga národov UEFA.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1930. Albánsko sa nikdy nekvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Majstrovstvách Európy sa predstavili raz a to v roku 2016 kde v konkurencii Francúzska, Švajčiarska a Rumunska skončili v skupinovej fáze.
Kozorožec núbijský

Kozorožec núbijský (lat. "Capra nubiana") je druh kozorožca vyskytujúci sa v púštnych hornatých oblastiach severovýchodnej Afriky a Blízkeho východu. Niekedy sa považuje za poddruh kozorožca vrchovského, t.j. "Capra ibex nubiana" (po slovensky kozorožec núbijský alebo kozorožec vrchovský [alebo horský] núbijský). Jeho divo žijúca populácia sa odhaduje na 4 500 jedincov.
Opis.
Kozorožec núbijský v kohútiku meria približne 65 až 75 cm a váži okolo 50 kg. Má svetlohnedé až žltohnedé sfarbenie srsti s bielym bruchom. Samce majú naprieč chrbtom tmavohnedý pás srsti a na hlave dlhé, nie príliš hrubé rohy, ktoré sa stáčajú smerom dozadu, a dosahujú dĺžky priemerne 1 m. Rohy samíc sú omnoho menšie, dosahujú dĺžku 30 cm.
Rozšírenie.
Vyskytuje sa v Sudáne, Egypte, Izraeli, Palestíne, Jordánsku, Saudskej Arábii, Jemene a Ománe. V Libanone bol vyhubený a jeho výskyt v Etiópii a Eritrei je nejasný. Bol reintrodukovaný do Sýrie.
Spôsob života a správanie.
Kozorožec núbijský obýva drsné terény suchých hornatých oblastí. Živí sa hlavne trávami a listami a jeho predátormi sú leopardy, vlky, líšky hrdzavé, orly a bradáne žltohlavé. Je to spoločenský druh tvoriaci stáda pozostávajúce zo samíc, mláďat a samcov nie starších ako zhruba tri roky. Dospelé samce sú samotárske alebo tvoria skupiny do veľkosti ôsmych jedincov. V období párenia sa samce pripájajú k stádam samíc. Počas následnej ruje, trvajúcej šesť až osem týždňov, zvádzajú samce súboje, pri ktorých používajú svoje rohy a veľkou silou do seba narážajú hlavami.
Kozorožec núbijský je aktívny počas dňa.
Ohrozenie a ochrana.
Na červenom zozname IUCN je kozorožec núbijský zaradený medzi „zraniteľné“ druhy, pretože jeho populácia má menej než 10 000 jedincov a naďalej klesá. Čelí rôznym hrozbám ako je konkurencia vodné zdroje a potravu s hospodárskymi zvieratami, lov a úbytok prirodzeného prostredia.
Izrael mal v minulosti hustú populáciu kozorožcov (zmienenú aj v Biblii, v žalme 104:18) ktorá bola zdecimovaná po skončení Prvej svetovej vojny, kedy náhla dostupnosť strelných zbraní umožnila miestnym Beduínom takmer vyhubiť tento druh. Po založení štátu Izrael bol lov kozorožcov zakázaný a boli vytvorené prírodné rezervácie na ich ochranu, vďaka čomu sa populácia znovu stabilizovala. V Izraeli sú známe tri populácie kozorožcov: v Judskej púšti, púšti Negev a pohorí Ejlat.
V ľudskej kultúre.
Meno biblickej bojovníčky Jáel v hebrejčine znamená „kozorožec“.
V Jemene je kozorožec odvekým symbolom národnej identity, reprezentujúci mnoho pozitívnych vlastností Jemenčanov. Miestnymi aktivistami bolo navrhnuté vytvorenie „Národného dňa kozorožcov“, čo by podľa nich malo prispieť k ochrane tohto druhu.
Koza bezoárová

Koza bezoárová (iné názvy: bezoárová koza, paseng; lat. "Capra aegagrus") je druh z rodu koza ("Capra").
Vyskytuje sa v lesnatých, krovinatých a skalnatých oblastiach Stredného východu. Divo žijúca populácia sa odhaduje na 70 000 jedincov.
Systematika.
Vedecký názov "Capra aegagrus" dal tomuto druhu nemecký prírodovedec Johann Christian Polycarp Erxleben v roku 1777. Opísal ho na základe populácií žijúcich na Kaukaze a v pohorí Taurus.
Koza bezoárová má tieto poddruhy:
V minulosti sa sem zaraďovala aj koza krétska ("Capra aegagrus cretica") z Kréty, dnes zvyčajne pokladaná za zdivočenú kozu domácu
V širšom zmysle u niektorých autorov koza bezoárová zahŕňa aj kozu domácu.
Opis.
Koza bezoárová v kohútiku meria od 70 do 100 cm a váži od 60 do 90 kg, niekedy aj viac. Dĺžka tela je 120 až 160 cm. Má hnedasté sfarbenie srsti s tmavými pásmi na bruchu a ramenách. Samce majú typickú dlhú, čiernu briadku a veľké rohy, ktoré sa stáčajú smerom dozadu. Rohy najväčších samcov môžu dosahovať dĺžku 105 cm a váhu 3,3 kg.
Spôsob života a správanie.
Koza bezoárová obýva skalnaté, krovinaté až lesnaté horské oblasti. Živí sa hlavne trávami a bylinami, za potravou sa dokáže šplhať aj na nižšie stromy akými sú borievka alebo dub. Jej predátormi sú leopardy, gepardy, vlky, rysy, medvede, ale aj orly skalné, ktoré lovia mláďatá. Je to spoločenský druh tvoriaci stáda do veľkosti až 131 jedincov, veľkosť stád závisí od ročného obdobia, oblasti a miestnych podmienok. Ruja trvá okolo šesť týždňov. Samice v júni až júli rodia jedno až tri mláďatá. Samce opúšťajú materské stádo takmer vždy vo veku dvoch rokov.
V niektorých oblastiach Turecka dochádza ku kríženiu s kozou domácou.
Rozšírenie.
Vyskytuje sa v Turecku, Rusku, Gruzínsku, Arménsku, Azerbajdžane, Iraku, Iráne, Turkménsku a Pakistane. V Jordánsku, Libanone a Sýrii je vyhubená a výskyt v Afganistane je nejasný.
V Turecku sa vyskytuje v pohorí Taurus, Pontských vrchoch a k ním priľahlých oblastiach do nadmorskej výšky 3 250 m.
V pohorí Kaukaz obýva horské lesy Gruzínska, Čečenska a Dagestanu do nadmorskej výšky 2 700 m.
V Arménsku sa, podľa prieskumov uskutočnených v rokoch 2006 až 2007, vyskytuje v pohorí Zangezur a vysočinách provincie Sjunik. V Azerbajdžane ju môžeme nájsť v horských oblastiach Nachičevanskej autonómnej republiky. V Iraku sa vyskytuje na severovýchode, v oblastiach blízko hraníc s Tureckom a Iránom. V Iráne, v chránenej oblasti Haftad Gholleh, zvykne obývať predovšetkým strmé skalnaté svahy s dostupnosťou vody orientované na západ, vzdialené od ciest. V Turkménsku obýva pohoria Koppe Dág a Uly Balkan. V Pakistane sa vyskytuje v Národnom parku Kirthar. V Afganistane pravdepodobne obýva horské oblasti blízko hraníc s Iránom a Turkménskom.
Koza bezoárová sa vyskytuje aj v Novom Mexiku, kam bola v roku 1970 introdukovaná z Iránu.
Ohrozenie a ochrana.
Na červenom zozname IUCN je koza bezoárová zaradená medzi "takmer ohrozené" druhy. Čelí rôznym hrozbám akými sú pytliactvo, konkurencia o potravu s domestikovanými zvieratami a úbytok prirodzeného prostredia spôsobený ťažbou dreva a rozširovaním ľudských osídlení. Trend populácie je stabilný.
Úvoz (prítok Oľky)

Úvoz je potok v regióne Horný Zemplín na území obcí Hrubov a Pakostov v okrese Humenné v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Ondavská vrchovina. Je ľavostranným prítokom Oľky v povodí Ondavy a má dĺžku . Je vodným tokom VI. rádu.
Prameň.
Pramení v strednej časti územia obce Hrubov v lesnom extraviláne na južnom svahu poľa aj pasienka "Ostrá hôrka" v .
Opis toku.
Od prameňa preteká juhozápadným smerom lesným extravilánom, v prechádza z lesného extravilánu územia obce Hrubov na územie obce Pakostov, obmýva južné svahy vrchu "Dúbrava" s , vteká do intravilánu obce Pakostov, ústi do Oľky v ako jej ľavostranný prítok v povodí Ondavy. Vodný tok "Úvoz" nemá významnejšie prítoky.
Pôvod názvu.
Motivantom názvu vodného toku "Úvoz" na území obcí Hrubov a Pakostov v období pomenovacieho procesu bol konkrétne neidentifikovaný topografický objekt "úvoz" v blízkosti vodného toku s významom "úsek cesty zarezávajúci sa do povrchu terénu". Jednoslovné apelatívum "úvoz" bolo priamo prenesené na vodný tok v podobe "Úvoz" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku "Úvoz" bol štandardizovaný v roku 1975. V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum "Úvoz" je jedinečným hydronymom (apríl 2022).
Makytová

Makytová () je vrch v Javorí. Leží nad obcou Stará Huta, približne juhozápadne od Detvy.
Poloha.
Masív sa nachádza v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Javorianska hornatina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Detva a zasahuje na katastrálne územie obce Stará Huta a Vígľašská Huta-Kalinka. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Stará Huta, severným smerom sa nachádza Vígľašská Huta-Kalinka. 
Opis.
Makytová leží severne od najvyššej časti pohoria, v hrebeni, ktorý vedie od Králikovho vrchu () východným smerom na Červeňákov vrch (). Západne sa nachádza Kukučkov kopec () a Králikov vrch, južne Javorie () a Sokolovo bralo (), východne Ďurovie vrch () a Červeňákov vrch. Južné svahy masívu odvodňuje potok Tisovník do rieky Ipeľ, vodu zo severných odvádza Kocanský potok do Slatiny v povodí Hrona. Vrcholom vedie značená Rudná magistrála.
Výhľady.
Lesný porast, pokrývajúci vrchol Makytovej, neumožňuje rozhľad. Z vhodných miest s nízkou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Javoria, pri dobrých podmienkach tiež Štiavnické vrchy, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Nízke Tatry a Poľanu.
Ďurovie vrch

Ďurovie vrch () je vrch v Javorí. Leží nad obcou Stará Huta, približne juhozápadne od Detvy.
Poloha.
Masív sa nachádza v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Javorianska hornatina. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Detva a zasahuje na katastrálne územie obce Stará Huta a Klokoč. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí situovaná Stará Huta, severozápadným smerom sa nachádza Vígľašská Huta-Kalinka a severovýchodne Klokoč. 
Opis.
Ďurovie vrch leží severovýchodne od najvyššej časti pohoria, v hrebeni, ktorý vedie od Králikovho vrchu () východným smerom na Červeňákov vrch (). Západne susedí sedlom oddelená Makytová () a Kukučkov kopec (), južne Dedinský vrch (), Javorie () a Sokolovo bralo (), východne Ostrôžka () a Červeňákov vrch a severným smerom Veľký Korčín () a Horné Chvojno (). Južné svahy masívu odvodňuje do rieky Ipeľ potok Tisovník, východné jeho prítok Starohutský potok, vodu zo severných odvádza Kocanský potok do Slatiny v povodí Hrona. Vrcholom vedie červeno značená Rudná magistrála. Na východnom úbočí siaha osídlenie až do výšky okolo 
Výhľady.
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti Ďurovie vrchu umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nízkou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Javoria, pri dobrých podmienkach tiež Štiavnické vrchy, Vtáčnik, Kremnické vrchy, Veľkú Fatru, Nízke Tatry, Poľanu a Ostrôžky.
Úvoz

Úvoz môže byť:
Dmytro Volodymyrovič Kušneruk

Dmytro Volodymyrovič Kušneruk (; * 16. január 1983, Odesa) je ukrajinský diplomat, ktorý od júla 2020 pôsobí ako generálny konzul Ukrajiny v San Franciscu v Spojených štátoch (USA).
Život.
Absolvoval magisterské štúdium v odbore medzinárodné právo na Inštitúte medzinárodných vzťahov Kyjevskej národnej univerzity Tarasa Ševčenka () a tiež študoval na Národnej univerzite „Odeská právnická akadémia“ (Національний університет «Одеська юридична академія» "Nacionaľnyj universytet „Odeska jurydyčna akademia“").
V rokoch 20122014 pôsobil ako poradca Stálej misie Ukrajiny pri Organizácii Spojených národov v New Yorku v USA. V rokoch 20142020 bol zástupcom vedúceho Hlavného odboru štátneho protokolu a slávností Úradu prezidenta Ukrajiny (Головний департамент Державного Протоколу та Церемоніалу Адміністрації Президента України "Holovnyj department Deržavnoho Protokolu ta Ceremonialu Administracii Prezidenta Ukrajiny").
v júli 2020 bol vymenovaný za generálneho konzula Ukrajiny v San Franciscu. V rámci generálneho konzulátu zastrešuje činnosť v štátoch Aljaška, Havaj, Idaho, Montana, Nevada, Oregon, Utah, Washington a Wyoming.