Megalonychidae

Megalonychidae je vyhynutá čeľaď leňochov vrátane typového rodu "Megalonyx". Prvýkrát sa jej zástupcovia objavili na začiatku oligocénu, asi pred 35 miliónmi rokmi v južnej Argentíne (Patagónia). Existuje však jeden možný nález datovaný do eocénu, asi pred 40 miliónmi rokmi, na Seymour Island v Antarktíde (ktorý bol vtedy ešte spojený s Južnou Amerikou). Prvýkrát sa do Severnej Ameriky dostali pomocou ostrovného prechodu cez Strednú Ameriku asi pred 9 miliónmi rokov pred vytvorením Panamskej šije asi pred 2,7 miliónmi rokov (čo viedlo k hlavnému impulzu veľkej americkej výmeny). Niektoré línie tejto čeľade sa postupom času zväčšovali. Prvé druhy boli malé a mohli čiastočne obývať stromy, zatiaľ čo druhy z pliocénu (asi pred 5 až 2 miliónmi rokov) boli už približne polovičné ako obrovský "Megalonyx jeffersonii" z poslednej doby ľadovej. 
Predtým sa na základe morfologických porovnaní verilo, že do tejto čeľade patria "Megalocnidae" a existujúce stromové leňochy z rodu "Choloepus". Molekulárne výsledky založené na sekvenciách z kolagénu a mitochondriálnej DNA však ukázali, že prvé z nich predstavujú bazálnu vetvu lenochodov, zatiaľ čo neskoršie sú užšie príbuzné s čeľaďou Mylodontidae. Megalonychidae vrátane leňochov z čeľadí "Nothrotheriidae" a "Megatheriidae" spolu so živými leňochmi z rodu "Bradypus" tvoria nadčeľaď leňochov "Megatherioidea".
Megalonychidae, spolu so všetkými ostatnými pevninskými pozemnými leňochmi vyhynuli v Severnej a Južnej Amerike na konci vrchného pleistocénu, približne pred 12 000 rokmi, ako súčasť vymierania po príchode ľudí do Ameriky.
Evolúcia.
Megalonyx, čo znamená „obrovský pazúr“, je rozšírený severoamerický rod, ktorý žil pred koncom posledného zaľadnenia (wisconsin), keď vymrelo množstvo veľkých cicavcov. Pozostatky boli nájdené až na severe Aljašky a Yukonu. Prebiehajúce vykopávky v údolí Tarkio v juhozápadnej Iowe môžu odhaliť informácie z rodinného života Megalonyx. Dospelý jedinec tam bol nájdený v priamom spojení s dvoma mláďatami rôzneho veku, čo naznačuje, že dospelí sa starali o mláďatá rôznych generácií.
Najstarší známy severoamerický zástupca čeľade Megalonychidae, "Pliometanastes protistus", žil na Floride a v južných USA asi pred 9 miliónmi rokov a predpokladá sa, že bol predchodcom druhov z rodu "Megalonyx". Bolo pomenovaných niekoľko druhov rodu Megalonyx; v skutočnosti článok z roku 2000 od Haringtona a kol. v časopise Arctic tvrdil, že „takmer každý dobrý exemplár bol opísaný ako iný druh“. Širší pohľad na skupinu, zohľadňujúci vek, pohlavie, individuálne a geografické rozdiely, naznačuje, že iba tri druhy sú platné ("M. leptostomus, M. wheatleyi" a "M. jeffersonii") v neskorom pliocéne a pleistocéne Severnej Ameriky. Hoci práca McDonalda uvádza päť druhov.
"Megalonyx jeffersonii" má v modernej paleontológii osobitné miesto, pretože list Thomasa Jeffersona o Megalonyxe, ktorý bol prečítaný pred American Philosophical Society vo Philadelphii v auguste 1796, znamenal začiatok paleontológie stavovcov v Severnej Amerike. Keď sa Lewis a Clark vyrazili na výskum, Jefferson nariadil Meriwetherovi Lewisovi, aby si všímal pozemné leňochy. Dúfal, že v západnej oblasti nájdu nejakého živého. Megalonyx jeffersonii bol následne pomenovaný po Thomasovi Jeffersonovi.
Taxonómia.
Nasledujúci fylogenetický strom leňochov je založený na údajoch o sekvencii kolagénu a mitochondriálnej DNA (pozri Fig. 4 v Presslee "et al"., 2019).
Morfologický strom Megalonychidae, založený na práci Stinnesbeck et al. (2021). (Tento strom zahŕňa rody "Megalocnus, Acratocnus, Parocnus" a "Neocnus" ktoré boli na základe dôkazov DNA zaradené do samostatnej čeľade "Megalocnidae")