Ženijná skupina 21 Bratislava

Ženijná skupina 21 Bratislava bol výkonný orgán Riaditeľstva opevňovacích prác, ktorý v druhej polovici 30. rokov 20. storočia organizoval výstavbu ťažkého opevnenia na južnom Slovensku. Išlo o dva samostatné úseky: dunajské predmostie Petržalky v Bratislave a opevnenie Komárna. Samotná ženijná skupina postavila 11 pechotných zrubov, štyri ľahké objekty vz. 37 a štyri veliteľské stanoviská. Ďalej sa v jej priestore nachádzalo deväť starších bunkrov z prvej polovice 30. rokov 20. storočia.
Dejiny.
Tzv. slovenské predmostie predstavovalo od roku 1920 územie na opačnom brehu ohybu Dunaja oproti historickému centru Bratislavy. Počas prvej republiky bolo toto česko-slovenské územie menšie ako v súčasnosti. Štátna hranica je v podstate zachovaná od severu po Janíkov dvor; odtiaľ ďalej pokračovala oblúkom na východ k Dunaju, zatiaľčo od roku 1947 sa stáča k juhu, čím boli k vtedajšiemu Česko-Slovensku pričlenené aj obce Rusovce, Jarovce a Čunovo, ktoré boli do tej doby súčasťou Maďarska.
Na prvorepublikovom predmostí malo Česko-Slovensko podľa článku 56 Saint-Germainskej zmluvy zakázané stavať akékoľvek vojenské zariadenie.
Toto uznesenie bolo v 30. rokoch 20. storočia vzhľadom k zhoršenej medzinárodnej politickej situácii ignorované a pozdĺž hranice na Petržalke vyrástla línia opevnení, ktorá spočiatku bola predovšetkým orientovaná proti nepriateľskému Maďarsku, lebo Rakúsko, ktorého armáda bola obmedzená medzinárodnými zmluvami, nepredstavovalo väčšie nebezpečenstvo. Okolo Petržalky vyrástlo v rokoch 1933–1935 prvých deväť železobetónových bunkrov a to na popud generála Josefa Šnejdárka, ktorý sa v roku 1932 stal krajinským vojenským veliteľom v Bratislave. Projekty týchto bunkrov, ktoré vznikli ešte pred zriadením Rady pre opevňovanie (RO) a Riaditeľstvo opevňovacích prác (ROP) roku 1935, zaistilo zrejme Krajinské vojenské veliteľstvo Bratislava, výstavbou bol pravdepodobne poverený bratislavský ženijní pluk 4. Vzhľadom k neskôr budovaným opevneniam v Česko-Slovensku išlo o objekty celkom atypické, ktoré museli byť neskôr upravované.
Po rozhodnutí o výstavbe opevnení pozdĺž celých hraníc Česko-Slovenska bolo predmostie Bratislavy zaradené v pláne z roku 1936 do I., najnaliehavejšej etapy. Preto ešte ten istý rok vznikla ženijná skupina (ŽS) 21, ktorá opevňovanie v Bratislave riadila.
ŽS 21 tiež riadila výstavbu ťažkého opevnenia na brehu Dunaja v Komárne, ktoré podľa pôvodných plánov malo pozostávať z piatich pechotných zrubov.
Základné informácie.
Ženijná skupina 21 bola zriadená 15. septembra 1936, sídlo mala v Jelínkových kasárniach na Petržalke a jej veliteľom sa stal kpt. (neskôr škpt.) žen. Ing. František Novák. Výstavba v podúseku Bratislava bola zahájená ešte na jeseň 1936, pričom všetkých sedem pechotných zrubov, ktoré doplnili a predĺžili líniu Šnejdárkových bunkrov, bolo vybetónovaných na prelome rokov 1936 a 1937. Staršie malé bunkre boli pre začlenenie do systému opevnenia upravené v lete roku 1937. V druhej polovici roku 1937 bolo následne postavených päť objektov tvoriacich druhú líniu (z toho štyri ropíky a jeden ťažký objekt). Poslednou akciou bola výstavba štyroch veliteľských stanovísk na prelome rokov 1937 a 1938.
Výstavba troch pechotných zrubov (ostatné dva boli zrušené) v Komárne prebehla v lete 1937.
Činnosť ŽS 21 bola ukončená po dokončení všetkých plánovaných objektov, vnútorných inštalácií v bunkroch, osadení zvonov a kopúl a výstavbe kabeláže a prekážok 4. júna 1938.