burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Orozomukoid

Orozomukoid alebo α1-kyslý glykoproteín (AGP), je glykoproteín z krvnej plazmy. V prípade ľudského AGP ide o jednu z najintenzívnejšie študovaných bielkovín krvného séra. Aj keď dosiaľ nebola štruktúra ani fyziologická úloha tejto bielkoviny celkom objasnená, je zrejmé, že ide o proteín akútnej fázy, ktorého koncentrácia vzrastá pri patologických stavoch, preto je využívaný v lekárskych testoch ako indikátor potenciálnych patologických stavov.
Štruktúra.
Molekulu ľudského AGP tvorí jeden reťazec 183 aminokyselín, kódovaný dvoma génmi ORM1 a ORM2 s neobvykle vysokým počtom možných substitúcií, na 22 pozíciách. Napriek tomu existujú len tri genetické varianty tejto bielkoviny (značené ako A, F1 a S). Medzi cysteínmi 5–147 a 72–164 sa vytvárajú dva disulfidické mostíky.
Z celkovej relatívnej molekulovej hmotnosti AGP, 41 kDa, pripadá približne 42 % na cukornú zložku tvorenú rozvetvenými glykánmi (druhý najväčší známy obsah cukornej zložky u proteínov), ktoré sú k hlavnému reťazcu viazané na piatich miestach N-glykozidickými väzbami (Asn reziduuá 15, 38, 54, 75 a 85). Tieto glykány sú di- až pentaantenárne, pričom aj výskyt rôznych typov je podmienený geneticky a súvisí s ich pozíciou na peptidovom reťazci, prípadne kolíše pri rôznych patologických stavoch. Cukorná zložka má významný vplyv na výbornú rozpustnosť AGP a prispieva tiež k mimoriadnej tepelnej stabilite tejto bielkoviny.
Fyziologická funkcia.
Fyziologická úloha tejto bielkoviny zatiaľ nie je celkom jasná. V krvnej plazme sa bežne vyskytuje v koncentrácii 0,6 až 1,2 mg/ml. Je známe, že hladina AGP v krvi rastie pri zápalových procesoch, zhubných nádorových ochoreniach, niektorých infekciách, a tiež väčších chirurgických výkonoch,tiež rastie aj vpočas tehotenstva. Súčasne bola preukázaná schopnosť AGP viazať in vitro rôzne ligandy, ktorých spektrum je veľmi široké – siahajúce od malých anorganických iónov po steroidné hormóny a rôzne lieky, a to ako bazické tak neutrálne aj kyslé. Zdá sa teda že AGP by mohol byť primárne transportérom.
Pľúcna tepna

Pľúcne tepny () sú párové cievy, ktoré u plazov, vtákov a cicavcov vychádzajú z pľúcnice () a vedú do pľúc odkysličenú krv. 
Pľúcne tepny sa v neporovnateľnom množstve v určitej podobe vyskytujú aj u dvojdyšných rýb (ktoré sú schopné dýchať vzdušný kyslík) a takisto u obojživelníkov. Obojživelníky nemajú pľúcnicu (samostatný vývod krvi zo srdca do pľúc) a ich pľúcna tepna vystupuje až z ventrálnej aorty.
Ľudská pravá pľúcna tepna () je dlhšia a smeruje (za vzostupnou aortou a za hornou dutou žilou) do hilu pravého pľúcneho laloka. Delí sa na lobárne vetvy pre horný, stredný a dolný lalok pravých pľúc. Ľavá pľúcna tepna () je k priľahlému pľúcnemu laloku bližšie a je preto kratšia, vetví sa podobne.
Novofunlandský pes

Novofunlandský pes je plemeno psa pochádzajúce zo severovýchodného pobrežia Kanady.
Pôvod.
Až do príchodu prvých osídlencov na ostrov Newfoundland, boli známi iba čierni psi - „plavci“. Psi tohoto plemena sú známi silou a vytrvalosťou, sú veľmi dobre prispôsobení pre život v klimatických oblastiach s extrémnymi podmienkami. 
Novofunlandskí psi majú vode odolnú srsť a blany medzi vankúšikmi labiek. Sú výborní plavci a potápači. Začiatkom nášho storočia ich používali k záchrane topiacich, pri vyťahovaní rybárskych sietí z vody i prevážaní nákladov. Plemeno si vysoko ocenili moreplavci i rybári. Do Európy sa dostalo vďaka Angličanom v 18. storočí a bolo ďalej šľachtené. Bielo čierny druh novofunlandského psa "landsir" sa označuje ako samostatné plemeno.
Tuzemský druh novofunlandského psa je známy pod názvom "„potápač“".
Vzhľad.
Ide o plemeno služobných psov, z rady "dogovitých". Je to veľký a mohutný pes obdĺžnikového formátu s masívnou širokou hlavou s kratšou hranatou nosovou časťou. Trup je typický veľmi hlbokým hrudníkom, širokým, silným a rovným chrbtom. Laby sú veľké, pripomínajúce medvedie. Chvost je dlhý, huňatý, na konci mierne stočený, pri spozornení sa zdvíha. Srsť je stredne dlhá, s hustou podsadou, rovná. Základ je mäkký a hustý, zafarbený do čierna alebo hneda.
Samci tohto druhu dosahujú výšku 71 cm a viac, pri fenách sa výška pohybuje okolo 66 cm a viac. Hmotnosť novofunlandského psa je 60 - 75 kg, feny sú zvyčajne menšie a vážia okolo 50 - 60 kg.
Povaha.
Novofunland je pokojný a mierumilovný pes, známy svojou priateľskou povahou a láskou k ľuďom, obzvlášť k deťom. Je bezproblémový vo vzťahu ku zvieratám. Nie je agresívny, ale pri potenciálnom ohrození sa i on dokáže dôrazne brániť.
Event

Event (z ) môže byť:
Oibalos (kráľ Sparty)

Oibalos () bol v gréckej mytológii kráľ Sparty. 
Oibalos patrí medzi dávnych mýtických kráľov mykénskeho obdobia Sparty, z čias keď územie Lakónie ešte obývali grécke kmene Achájcov. Vo svojich didaktických básňach ho v súvislosti s jeho synom Tyndareom spomínal už v ôsmom storočí pred Kr. Hesiodos. Pôvodne bol Oibalos synom spartského kráľa Kynorta, ale po messénskych vojnách, aby si Sparťania nároky na Messéniu podložili aj mytologicky, začlenili do genealógie spartských kráľov aj messénskeho Periéra. Periéres, ktorý bol pôvodne synom messénskeho kráľa Aiola a jeho manželky Enarety, sa tak stal podľa jednej verzie otcom Oibala. Inokedy ho antickí autori zase pokladali za prvého manžela Oibalovej manželky Gorgofony. Tak či onak vznikli tým komplikácie a antickí autori sa preto vo svojich textoch v súvislosti s rodokmeňom Oibala nezhodujú.
Podľa Pausania bol Oibalos synom Kynorta a s manželkou Gorgofonou, dcérou Persea, mali synov Tyndarea a Hippokoóna.Apollodoros zase uvádza, že Oibalos bol synom Periéra a so svojou manželkou najádou Bateiou mali synov Tyndarea, Hippokoóna a Ikaria. 
Dnešný Tarent v Kalábrii pôvodne "Oibalia" bolo malé opevnené mestečko osídlené spartskými osadníkmi v zámorí. Kráľove meno si mestečko dlho udržalo vo svojom názve.
Perleberg

Perleberg je mesto v Brandenbursku v Nemecku. Má zhruba 12 300 obyvateľov. Mesto sa nachádza pozdĺž toku rieky Stepenitz.
Mestské práva získalo v roku 1239. Je centrom prevažne poľnohospodárskej oblasti, dlhú dobu sa tu nachádzali kasárne pruskej armády.
Pozemný hokej na Letných olympijských hrách 2012

Pozemný hokej na Letných olympijských hrách 2012 sa konal od 29. júla do 11. augusta 2012 v londýnskej Riverbank Arena.
Dve najlepšie družstvá z každej skupiny (v ženskej i mužskej kategórii) postúpili do semifinále, ostatné hrali o konečné 5.12. miesto na turnaji. Zvíťazili hokejisti Nemecka a hokejistky Holandska.
Mužský turnaj.
Kvalifikácia.
1 Južná Afrika ako automatický kvalifikant na OH najprv odmietla svoju účasť, preto bola nahradená Španielskom, ako rebríčkovo najvyššie postaveným tímom. Neskôr však svoj postoj prehodnotila a nastúpila vo svetovej kvalifikácii.
Ženský turnaj.
Kvalifikácia.
1 Južná Afrika ako automatický kvalifikant na OH najprv odmietla svoju účasť, preto bola nahradená Argentínou, ako rebríčkovo najvyššie postaveným tímom. Neskôr však svoj postoj prehodnotila a nastúpila vo svetovej kvalifikácii.
Vodné pólo na Letných olympijských hrách 2012

Vodné pólo na Letných olympijských hrách 2012 sa konalo od 29. júla do 12. augusta 2012 v londýnskej Water Polo Arena.
Štyri najlepšie družstvá z každej skupiny (v ženskej i mužskej kategórii) postúpili do štvrťfinále, ostatné hrali o konečné 5.8. miesto na mužskom turnaji. Víťazné tímy postúpili do semifinále. V mužskej kategórii zvíťazili Chorváti, v ženskej kategórii Američanky.
Vŕba oštepovitolistá

Vŕba oštepovitolistá ("Salix hastata") je kerovitý druh z rodu vŕba, kde je zaradený do podrodu Vetrix.
Výskyt.
Je to vŕba, ktorá má miesto svojho výskytu v severnej Eurázii a na severe amerického kontinentu. V boreálnom páse sa vyskytuje takmer súvisle, v miernom pásme len v horských oblastiach kde jednotlivé populácie rastú izolovane.
V Ázii rastie od severných oblastí Sibíri po Severné Kaukazsko, zasahuje do Kazachstanu, Mongolska, severnej Číny vrátane Ďalekého východu. V Severnej Amerike rastie na Aljaške, na západe a hlavne na severozápade Kanady a v hornatých oblastiach severozápadu USA. V Európe má takmer súvislý areál výskytu v Škandinávii a na severozápade Ruska. Ostrovčekovitovo rastie takmer v celom zvyšku Európy, kde už má iba reliktný charakter. Rastie väčšinou v tundrách a v zatápaných oblastiach blízko vodných tokov a nádrží.
Najčastejšie rastie na svetlých miestach pozdĺž potokov, okolo pramenísk a na horských až subalpínskych vlhkých lúkach, vlhkých sutiach, väčšinou na zásaditých podkladoch.
Opis.
Táto dvojdomá drevina vytvára vzhľadné kry vysoké 0,5 až , ktoré majú kmene do priemeru so stúpajúcimi vetvami. Holé letokruhy sú niekedy lesklé, žltej farby, listové puky na nich vyrastajúce sú 4 až dlhé. listy so stopkami dlhými do majú dobre vyvinuté pravidelné zubaté prílistky. Eliptická listová čepeľ, na báze zaokrúhlené až srdcovitá, býva dlhá od 3,5 do a široká 1,5 až , po okrajoch je jemne pílovitá. Na líci má zelenú farbu, na rube je o niečo svetlejšia, úplne holá a má výraznú jemnú sieťovitú žilnatinu. Listy začínajú žltnúť už koncom augusta. Kôra obsahuje až 11 % tanínu, listy slúžia v severských oblastiach ako potrava sobom.
Súkvetie jednopohlavných kvetov, jahňád, je valcovité a má krátku stopku na ktorej vyrastá niekoľko malých listov. Samčie kvety v jahňadách dlhých až obsahujú dve voľné tyčinky, dlhé až , ktoré majú holé nitky so zlatožltými, neskôr hnedými peľnicami. Samičie kvety v jahňadách, s dĺžkou až , majú holý stopkatý semenník s 12 až 22 vajíčkami, zreteľnú čnelku a von zakrivenú dvojlaločnú bliznu. V kvetoch je po jednej zhrubnutej nektárovej žliazke. Kvetné listene s dlhými, kučeravými chlpmi sú ružovkastej farby až svetlo hnedé. Kvitne tesne pred rašením listov v júni až júli. Opeľované sú lietajúcim hmyzom. Plody sú zelené alebo hnedé holé toboľky, dlhé takmer , s mnohými semenami s krátkou dobou klíčivosti. Chromozómové číslo: 2n = 38.
Taxonómia.
Na rozdelenie druhu na poddruhy sú rozdielne názory. Napríklad podľa sa druh delí na tri poddruhy:
Podľa tohto rozčlenenia sa normálny poddruh "hastata" vyskytuje takmer v celom areáli výskytu tohto druhu, najbližšie vo Vnútorných Západných Karpatoch. Poddruh "vegeta" rastie len v južnej Škandinávii a v izolovaných populáciách v horách Strednej Európy, t. j. aj v Česko-Slovensku. Tretí poddruh "subintegrifolia" má domov v Škandinávii.
Hybridizácia.
Vŕba oštepovitolistá, podobne ako mnoho ďalších druhov vŕb, je náchylná ku kríženiu s inými druhmi. V podmienkach v akých rastie na Slovensku sa kríži s vŕbou sliezskou, s ktorou vytvára hybrid "Salix × chlorophana" schopný sa ďalej rozmnožovať.
2-oxoglutarát

2-Oxoglutarát alebo α-ketoglutarát je jedna z ústredných látok biochemických cyklov. Je intermediátom Krebsovho cyklu. Zúčastňuje sa na Coriho cykle, alanínovom cykle, degradácii aminokyselín (deaminácii) a nepriamo (cez vzniknutý L-glutamát) aj na močovinovom cykle. Je výsledným produktom degradácie niektorých aminokyselín.
Deaminácia aminokyselín.
Prvým krokom odbúravania aminokyselín je ich deaminácia – zbavenie sa aminoskupiny. Aminoskupina väčšiny aminokyselín sa prenáša na 2-oxoglutarát za vzniku L-glutamátu a 2-oxokyselín. Tento dej sa nazýva transaminácia. L-glutamát potom podstupuje oxidačnú deamináciu, pri ktorej vzniká amoniak a späť 2-oxoglutarát. Amoniak je potom fixovaný do močoviny v močovinovom cykle.
Degradácia aminokyselín.
Po deaminácii sú vzniknuté 2-oxokyseliny ďalej degradované na niektoré základné metabolity, ktoré môžu byť využité k zisku energie. Arginín, prolín, glutamín, glutamát a histidín dávajú vzniknúť 2-oxoglutarátu, ktorý môže byť ďalej využitý k zisku energie v Krebsovom cykle, popr. po premene na oxalacetát môže slúžiť ako prekurzor pre syntézu glukózy v procese glukoneogenézy.
Krebsov cyklus.
2-oxoglutarát vzniká v Krebsovom cykle z dehydrogenácií a dekarboxylácií izocitrátu pomocou izocitrátdehydrogenázy. 2-oxoglutarát potom podstupuje oxidačnú dekarboxyláciu za vzniku sukcinyl-CoA (pomocou oxoglutarátdehydrogenázy).
Mimo to funguje všeobecne v metabolizme ako všeobecný akceptor aminoskupín z rôznych aminokyselín, pričom sa mení na glutamát, ktorý je zase východiskovým bodom pre syntézu iných aminokyselín.
2-oxoglutarátdehydrogenáza

2-oxoglutarátdehydrogenáza je enzýmový komplex, ktorý katalyzuje jeden krok Krebsovho cyklu. V dôsledku jeho činnosti sa 2-oxoglutarát (α-ketoglutarát) mení na sukcinyl-CoA a oxid uhličitý.
Činnosť.
Celý komplex má niekoľko častí a jeho práca sa dá pripodobniť komplexu pyruvátdehydrogenázy. Navyše vyžaduje rovnaké kofaktory: tiamíndifosfát, lipoát, NAD+ a FAD. Sumárna reakcia, pri ktorej sa mimo dekarboxylácie organickej látky odohráva ešte redukcia NAD+ na NADH + H+, sa dá rozdeliť na tri kroky, ktorými reakcia prebieha:
Rovnováha reakcie je posunutá silne v prospech produktu (sukcinyl-CoA). Enzým je však inhibovaný arzenitanom, ktorý tak spôsobuje hromadenie α-ketoglutarátu v tele.
Muhammad Abduh

Muhammad Abduh (* 1849, Dolný Egypt – † 11. júl 1905, Káhira) bol egyptský islamský teológ, reformátor a publicista. Zakladateľ egyptského islamského modernizmu. Po neúspešnom pokuse Urábího pašu zbaviť sa britskej nadvlády v roku 1882 odišiel do exilu v Paríži, kde vydával časopis "Al-Urwa al-wuská", ktorý podporoval snahy o samostatnosť arabských národov.
Abdülaziz

Abdülaziz (osm. tur. عبد العزيز / "ʻAbdü'l-ʻAzīz", mod. tur. "Abdülaziz"; * 9. február 1830, Istanbul, Osmanská ríša – † 4. jún 1876, Istanbul, Osmanská ríša) bol sultán Osmanskej ríše v rokoch 1861 až 1876. Bol synom sultána Mahmuda II. a nástupcom jeho brata Abdülmecida I.
Narodil sa v paláci Eyüp v Istanbul dňa 8. februára 1830. Abdülaziz získal osmanské vzdelanie, napriek tomu bol horlivým obdivovateľom materiálneho pokroku, ktorý sa dosahoval na západe. Bol prvým osmanským sultánom, ktorý odcestoval do západnej Európy a v lete roku 1867 navštívil niekoľko dôležitých európskych metropol vrátane Paríža, Londýna a Viedne.
Okrem svojej vášne k osmanskému námorníctvu, v ktorom mal v roku 1875 tretiu najväčšiu flotilu na svete (po britských a francúzskych námorníctvach), sa sultán zaujímal o dokumentovanie Osmanskej ríše. Zaujímal sa aj o literatúru a bol talentovaným skladateľom klasickej hudby. Niektoré z jeho skladieb, spolu so skladbami ostatných členov osmanskej dynastie, boli zhromaždené v albume "Európska hudba na Osmanskom dvore" Londýnskou akadémiou Osmanskej dvorskej hudby. 30. mája 1876 bol zosadený z dôvodu zlého hospodárenia s osmanskou ekonomikou a o šesť dní neskôr ho našli za neprirodzených a záhadných okolností mŕtveho.
Tenisová loptička

Tenisová loptička spisovne aj tenisová lopta je špeciálny typ lopty, ktorý sa používa na hranie tenisu. Je vyrobená z pevnej gumovej duše, ktorá je obalená meltonom a nahustená vzduchom. Len lopty značky Tretorn sú úplne vyplnené pórovitou hmotou. Povrch je zvyčajne jednofarebný, predtým bol biely alebo oranžový, dnes je štandardne svetlá zelená s prechodom do žltej.
Charakteristika.
Priemer sa pohybuje v rozmedzí 6,35 – , hmotnosť je 56,7 – 58,5 g, odskok činí 135 –  po dopade na pevný podklad z výšky . Pri zaťažení je tolerancia prednej deformácie loptičky 0,56 –  a zadná deformácia 0,89 – .
Pravidlá.
V profesionálnom tenise sú tenisové loptičky menené po odohraní deviatich hier, pričom prvýkrát po začatí stretnutia sa menia už po siedmich hrách, pretože je zohľadnené aj rozohranie. Tiebreak je braný ako jedna hra. Ak lopta počas výmeny praskne, potom sa výmena musí opakovať. Ak sa len zníži vnútorný tlak (je mäkká), ale nepraskne, tak sa výmena neopakuje.
Poznámka.
Vyradené (neprasknuté) tenisové loptičky veľmi dobre slúžia ako lacná detská hračka, a teda sa dajú veľmi dobre použiť napríklad pri rôznych športových či terénnych hrách v prírode. Ich výhodou je v tomto prípade pružnosť, malé rozmery vhodné pre detské ruky, ako aj nízka hmotnosť. Takisto sa často používajú aj ako hračka pre psov.
Stanislav Řezáč

Stanislav Řezáč (* 29. apríl 1973) je český bežec na lyžiach, ktorý sa špecializuje na behy na dlhé vzdialenosti. Do povedomia ľudí sa dostal najmä v marci 2011 videom, ktoré sa objavilo na portáli YouTube, kde po víťazstve na pretekoch Birkebeinerrennet race odpovedal na otázky novinára troma jazykmi.
Řezáč vyhral prestížne preteky Birkebeinerrennet race v Nórsku trikrát - v 2005, 2008 a 2011. Na pretekoch Vasaloppet race vo Švédsku skončil v roku 2011 druhý a v 2009 tretí.
Paovca

Paovca alebo ovca (lat. "Ammotragus") je rod z čeľade turovité. Zahŕňa jediný druh, ktorý sa nazýva paovca hrivnatá (iné názvy: paovca aoudad, ovca hrivnatá; lat. "Ammotragus lervia", staršie: "Capra lervia"; berberský názov: "aoudad", iný prepis: "awdad"). 
Bolo opísaných šesť poddruhov.
Opis.
Paovca hrivnatá má výšku po ramená 80 až a váži 40 až 140 kg. Má pieskovo hnedú farbu, ktorá s vekom tmavne, svetlejšie slabiny a tmavší pruh na chrbte.
Výskyt.
Druh pochádza zo skál hôr v Severnej Afrike. V pôvodnej domovine sa dá nájsť len výnimočne, ale je rozšírená v Severnej Amerike a na juhu Európy.
Paovca hrivnatá sa konkrétne vyskytuje v Severnej Afrike v Alžírsku, Tunisku, na severe Čadu, Egyptu, Líbyi, na severe Mali, Mauritánii, Maroku (vrátane Západnej Sahary), Nigeru a Sudánu.
Nered

Nered (slovenčina: "neporiadok") vlastným menom Marko Lasić (* 26. apríl 1979, Záhreb) je chorvátsky reper.
Alfa-helix

Alfa-helix (iné názvy: α-helix, α-špirála, α-skrutkovica, alfa helix, alfa-skrutkovica alebo 3,613 helix) je jeden z dvoch základných typov priestorového usporiadania bielkovín (konkrétne ich tzv. sekundárnej štruktúry). Druhým je beta-skladaný list. Alfa-helix má tvar pravotočivej skrutkovice, pri pohľade zhora tvorí skrutkovicu bielkovinná kostra, zatiaľ čo aminokyselinové zvyšky smerujú von. Medzi jednotlivými poschodiami skrutkovice vznikajú vodíkové mostíky (a to konkrétne medzi C=O skupinou a N–H skupinou o štyri aminokyseliny ďalej). Typickými aminokyselinami vyskytujúcimi sa v alfa-helixe je hlavne alanín, glutamát, leucín, lyzín a metionín (MALEK). Pokiaľ sa niekde vyskytne prolín, spravidla spôsobí ohyb celej skrutkovice.
Všetky donory vodíkových mostíkov sú orientované jedným smerom a akceptory smerom opačným, helix je teda vlastne slabým elektrickým dipólom. Týchto interakcií využíva k skladaniu štruktúr vyššieho radu (terciárne štruktúry proteínov).
Parametre.
Pre alfa-helix platia tieto parametre:
Square Louvois

Square Louvois je square v Paríži v 2. obvode. Spolu so Square Jacques-Bidault sú to jediné dve zelené plochy v tomto mestskom obvode. Námestie bolo pomenované po bývalom paláci markíza Françoisa Michela Le Tellier de Louvoisa (1641 – 1691), ministra Ľudovíta XIV.
Dejiny.
Námestie sa nachádza na mieste operného domu, ktorý v rokoch 1794 – 1820 slúžil Parížskej opere. V roku 1820 bol pri východe z opery zavraždený Charles Ferdinand d'Artois, synovec Luďovíta XVIII. a druhorodený syn budúceho kráľa Karola X. Budova bola preto zbúraná a na miesto nej mala vzniknúť kaplnka. K jej výstavbe však neprišlo kvôli Júlovej revolúcii v roku 1830. V roku 1839 tu bolo vytvorené námestie pod menom Place Richelieu. V roku 1844 vytvoril uprostred námestia architekt Louis Visconti na príkaz kráľa Ľudovíta Filipa Louvoisovu fontánu.
Námestie prešlo úpravou počas prestavby Paríža za vlády Napoleona III. Architekt Gabriel-Jean-Antoine Davioud a inžinier Jean-Charles Alphand ho premenili na park s rozlohou , ktorý bol slávnostne otvorený 15. augusta 1859.
Opis.
Square je obklopené ulicami Rue de Louvois na severe, Rue de Richelieu na východe (budovou Bibliothèque nationale de France), Rue Rameau na juhu a Rue Lulli na západe.
Mäkčeň

Mäkčeň alebo hovorovo háčik (ˇ) je diakritické znamienko, ktoré sa okrem slovenčiny používa aj v češtine ("háček"), slovinčine ("strešica"), chorvátčine a srbčine ("kvaka" alebo "kvačica"), litovčine, v niektorých ugrofínskych jazykoch, napríklad estónčine ("katus"), a fínčine ("hattu") a pri prepisoch z niektorých starých jazykov (sumerčina a podobne).
Pri slovenských a českých písmenách "ď", "ť", "ľ" a "Ľ" má mäkčeň odlišný tvar – vyzerá podobne ako apostrof.
Význam.
V slovenčine sa mäkčeňom označuje zmäkčenie písmena.
Unicode.
Samotný znak mäkčeň má v Unicode kód U+02C7, v kombinujúcej verzii U+030C (U+032C je potom kombinujúci mäkčeň pod písmenom).
Place Vauban

Place Vauban ("Vaubanove námestie") je námestie v Paríži. Nachádza sa v 7. obvode. Je pomenované na počesť Sébastiena Le Prestre de Vaubana (1633 – 1707), maršala a architekta.
Poloha.
Na polkruhové námestie smerujú ulice "Avenue de Villars", "Avenue de Ségur", Avenue de Breteuil a "Avenue de Tourville".
Labializácia (zaokrúhľovanie)

Labializácia alebo zaokrúhľovanie je spôsob obmeny výslovnosti hlások, ktoré sa vyslovia so zaokrúhlenými perami ( = pera).
Pri prepise výslovnosti sa v medzinárodnej fonetickej abecede označuje horným indexom za príslušným symbolom, napr. .
Prídych (fonetika)

Prídych alebo aspirácia je spôsob obmeny výslovnosti spoluhlások. Vzniká v hlasivkách v niektorých jazykoch pri výslovnosti konstriktív.
Pri prepise výslovnosti sa v medzinárodnej fonetickej abecede označuje horným indexom za príslušným symbolom, napr. .
Prídych

Prídych môže byť:
Square Montholon

Square Montholon je square v Paríži v 9. obvode o rozlohe . Bolo pomenované podľa Nicolasa de Montholon (1763 – 1789), francúzskeho právnika.
Dejiny.
Výstavba square prebiehala v rokoch 1862 – 1863 počas výstavby ulice Rue La Fayette a viedol ju architekt Jean-Charles Alphand. Náklady boli 160 000 vtedajších frankov. Park vznikol z časti záhrady pri paláci Charlesa Sansona (1681 – 1726), parížskeho kata.
Opis.
Square o rozlohe je obohnané mrežou v štýle Ľudovíta Filipa a má dve terasy. Uprostred rastú dva platany z doby založenia parku o výške . Z ďalších stromov tu rastú napr. jelše, katalpy, ginko dvojlaločné, lipy, paulovnie, agáty alebo jaseňovec metlinatý.
V parku sa nachádza mramorové súsošie sochára Juliena Lorieuxa (1876 – 1915) "Svätá Katarína" z roku 1908, ktoré kúpilo mesto Paríž v roku 1925. Je tu aj malé detské ihrisko.
Șerbota

Șerbota alebo Vârful Șerbota je vrch v rumunskom pohorí Munții Făgăraș.
Jeho vrchol leží v nadmorskej výške . Nachádza sa v župe Argeș v centrálnej časti krajiny na západ od druhého najvyššieho vrcholu Fagaraša, Negoiu.
Aspirácia

Aspirácia môže byť:
Zaokrúhľovanie

Zaokrúhľovanie (zaokrúhlenie) môže byť:
Labializácia

Labializácia môže byť vo fonetike:
Om Hong-gil

Om Hong-gil (, * 14. september 1960) je juhokórejský horolezec.
V roku 2001 sa stal druhým Juhokórejcom a celkovo desiatym mužom, ktorému sa podarilo dosiahnuť vrcholy všetkých 14 vrchov vyšších ako 8 000 metrov. Stal sa aj prvým človekom, ktorý dokázal vystúpiť na šestnásť najvyšších vrchov sveta. Po výstupe na svoju poslednú osemtisícovku K2 sa začal venovať vedeniu juhokórejských horolezeckých expedícii. Viedol napríklad expedície k Mount Everestu v rokoch 2002 a 2003. On sám dokázal vyliezť na Mount Everest tak zo severu, ako aj z juhu, a celkovo stál na jeho vrchole trikrát.
Square

Square môže byť:
Milan Knížák

Prof. Milan Knížák (* 19. apríl 1940, Plzeň) je český výtvarník, hudobník a performer. Od roku 1999 do mája 2011 bol riaditeľom Národnej galérie v Prahe.
Miloš Šejn

Miloš Šejn (* 10. august 1947, Jablonec nad Nisou) je český výtvarný umelec, performer a autor (historické aj súčasné prepisy priezvisko: Shein, Schein, Sein, Sejn).
Život a dielo.
Narodil sa 10. augusta 1947 v Jablonci nad Nisou, absolvoval filozofickú fakultu Karlovej univerzity v Prahe v roku 1975 (výtvarná výchovadoc. Zdeněk Sýkora, dejiny umenia a estetikaprof. Petr Wittlich, doc. Miloš Jůzl). V roku 1976 získal doktorát filozofie, v roku 1991 bol menovaný profesorom maliarstva. V rokoch 1992011 pôsobil ako vedúci pedagóg intermediálneho ateliéra na Akadémii výtvarných umení v Prahe a ako hosťujúci pedagóg na Akadémii v Aix-en-Provence, Carrare, Haagu, Ľubľane, Stuttgarte a Viedni.
Miloš Šejn pracuje v oblastiach vizuálneho umenia, performancie, zaoberá sa problematikou vizuálneho vnímania a organizuje workshopy, ako je "Bohemiae Rosa". Jeho umelecký koncept bol formovaný od mladosti, kedy vykonal množstvo ciest divočinou ako reflexia vnútornej potreby priblížiť sa tajomstvu prírody a sledovaniu zázračnosti, ku ktorej tu dochádza. Od začiatku šesťdesiatych rokov dvadsiateho storočia počas putovania fotografoval, kreslil, zbieral a opisoval svoje pozorovania prírody. V súčasnosti sa zameriava na okamžité kreatívne možnosti, vychádzajúce zo vzťahov historickej humanizovanej krajiny a celistvej prírody. Vedome laboruje oblasťami expresívneho jazyka medzi textom, výtvarnou stopou, telovým pohybom, hlasom a expanziou do priestoru.
Jedna z vrstiev jeho tvorby je v odbornej literatúre označovaná termínmi konceptuálne a postkonceptuálne umenie.
Do medzinárodného kontextu bolo jeho dielo uvedené radom výstav či performancií, napríklad na interdisciplinárnom festivale "Milanopoesia" v milánskom Spazio Ansaldo v roku 1991 či na výstave telového umenia "L'art au Corps" v MAC múzeu Marseille v roku 1997, v Česku na výstave "Tváře" v pražskom Rudolfine v roku 2012, sólovo potom najmä v Galérii ifa v Berlíne v roku 1995, v Kráľovskom múzeu v Uppsale v roku 2010 alebo v Palazzo Grassi v Benátkach roku 2013.
Akademie výtvarných umění v Praze

Akademie výtvarných umění v Praze (AVU) je verejná univerzitná vysoká škola v Prahe. Je najstaršou umeleckou školou v Česku.
Dejiny.
AVU je vysoká škola umeleckého zamerania. Uskutočňuje magisterské a doktorské študijné programy v oblasti výtvarného umenia a poskytuje vysokoškolské vzdelávanie v odboroch maliarstvo, sochárstvo, kresba a grafika, intermediálná tvorba, nové médiá, reštaurovanie umeleckých diel maliarskych a sochárskych, a architektonická tvorba. Zároveň je i významnou kultúrnou inštitúciou, ktorá sa v duchu tradícii spolupodieľa na formovaní a rozvoji kultúry a spoločnosti.
Bola založená 10. septembra 1799 dekrétom cisára Františka II. Vyučovať sa začalo nasledujúceho roku 1800. Prvým riaditeľom bol nemecký rytec Josef Bergler (1753 – 1829), od roku 1836 to bol už Čech profesor František Tkadlík, niekedy uvádzaný aj ako Kadlík. V roku 1896 bola AVU reformovaná a zoštátnená, dekrétom z roku 1922 uznaná ako prvá štátna vysoká umelecká škola. Pri jej vzniku stála aj Společnost vlasteneckých přátel, ktorá chcela zaistiť kvalitné umelecké vzdelanie českým študentom z Čiech, Moravy a rakúskeho Sliezska, ktorí do tej doby museli študovať vo Viedni či Mníchove.
Sídlo AVU.
Hlavná budova.
Škola sídli v budove postavenej v secesnom slohu, niekedy nazývanom aj secesný barok, autorom budovy je Václav Roštlapil Projekt pochádza z rokov 1897 až 1903. V budove je unikátny interiér školskej knižnice ktorej autorom je Jan Kotěra. 
Škola architektúry.
Nachádza sa v tesnom susedstve hlavnej budovy. Autormi budovy sú Jan Kotěra a Josef Gočár. Vybudovaná bola v rokoch 1922 – 1924. Sídli v nej ateliér architektúry, Vědecko-výzkumné pracoviště AVU a ateliér nových médií.
Moderná galéria.
Budova sa nachádza v areáli Výstaviště Praha. Bola postavená v roku 1891, v rámci celonárodnej hospodárskej prehliadky, ktorá niesla názov Jubilejní zemská výstava. Architektom bol Antonín Wiehl. Jej súdobú obnovu, úpravu a rozvoj navrhli známi architekti Zdeněk Jiran a Michal Kohout (2003). V súčasnosti v nej sídlia grafické dielne, ateliér reštaurovania maliarskych diel, ateliér reštaurovania sochárskych diel a plastík a ateliér grafiky. Uskutočňujú sa v nej aj hodiny večerného kreslenia. Nad jej vchodom je umiestnená kamenná ďakovná tabuľa mecenášovi Josefov Hlávkovi.
Šalounov ateliér na Vinohradoch ("Šaloun").
Výtvarný ateliér na Vinohradoch slúži pedagógom hosťujúcim na AVU. Je to pôvodný ateliér význačného českého sochára Ladislava Šalouna. Po víťaznej súťaži na pomník Jana Husa pre Staromestské námestie, sa sochár Ladislav Šaloun rozhodol postaviť na tento účel úplne nový ateliér podľa vlastného návrhu. Zahŕňal veľký a malý ateliér, salón, slovácku izbu, jej autorom bol Dušan Jurkovič, vestibul, zázemie i byt pre strážnika a tiež nevyhnutnú okultistickú pivnicu.
Ateliér v Zájicovej ulici ("Zajícovka").
Bol postavený v roku 1902 pre potreby výstavy a pobytu sochára Augusta Rodina v Prahe. Slúži ako prípravná škola kresby a modelovania pre prvé ročníky AVU.
Kráľovská akadémia výtvarných umení v Antverpách

Kráľovská akadémia výtvarných umení v Antverpách je umelecká akadémia v Antverpách v Belgicku. Je jedna z najstarších v Európe. V roku 1663 ju založil David Teniers mladší.
Éva Vica Kerekes

Éva „Vica“ Kerekes (* 28. marec 1981, Fiľakovo) je slovenská herečka maďarskej národnosti. Jej otec je Maďar a matka je spolovice Slovenka.
K herectvu ju priviedla matka, ktorá je amatérskou režisérkou. Vyštudovala VŠMU v Bratislave a počas štúdia hrala vo filme Konečná stanica (2004). Prvé herecké skúsenosti mala už zo základnej a strednej školy. Účinkuje najmä vo filmoch a seriáloch. Medzi najznámejšie filmy patrí: "Nestyda", "Muži v naději" a "Nedodržaný sľub" a slovenský seriál Odsúdené.
Prezývku Vica si dala preto, lebo v Maďarsku žije jej menovkyňa Éva Kerekes a pôsobí v podobnej oblasti. Dnes žije v Budapešti spolu s priateľom, ktorý je umelecký fotograf.
Abdülhamid II.

Abdülhamid II. (iné prepisy: Abdülhamit II., Abdulhamid II., Abdü 'l-Hamíd; arab. "Abd al-Hamíd II." / iné prepisy: "Abdu 'l-Hamíd, Abdul Hamíd II., Abdulhamíd II."; * 21. september 1842, Istanbul† 10. február 1918, tamže) bol osmanský sultán. Rozporuplná osoba tureckých dejín. Podporoval rozvoj školstva a infraštruktúry. Považoval sa za hlavu všetkých moslimov (kalif). Jeho hlavným politickým spojencom bolo Nemecko. Hoci sa spočiatku usiloval o demokratické reformy Osmanskej ríše (prvá ústava, vyhlásenie konštitučnej monarchie), po porážke vo vojne z Ruskom v roku 1877 ich všetky sám zrušil. Krvavo potlačil povstanie v Arménsku a grécke nepokoje na Kréte, čo v roku 1897 viedlo ku Grécko-tureckej vojne.
Po víťazstve mladoturkov bol v roku 1908 prinútený obnoviť ústavu. V roku 1909 bol zosadený a poslaný do vyhnanstva do Solúnu.
What About Love

„What About Love“ je skladba kanadskej rockovej skupiny Heart, ktorá bola vydaná v júni 1985. Je to prvá skladba skupiny, ktorá sa dostala do Top 40 po troch rokoch a do Top 10 po piatich rokoch. Bola vydaná ako prvý singel z albumu "Heart" z roku 1985 a stala sa prvým hitom pod vydavateľstvom Capitol Records.
Abdullah bin Abdulkadir Munshi

Abdullah bin Abdulkadir Munshi alebo Abdullah bin Abdul Kadir Munshi (* 1796, Melaka, Malajzia – † 1854, Mekka, Saudská Arábia) je malajzijský spisovateľ, zakladateľ modernej malajzijskej prózy. Spolupracoval s britskými kolonialistami a snažil sa o kultúrny rozvoj Malajzijčanov. Jeho dielo vykazuje zreteľný európsky vplyv.
Jolana Hroncová

Prof. PhDr. Jolana Hroncová, CSc. (rod. Marcineková; * 11. október 1949, Hriňová) je slovenská vysokoškolská pedagogička, ktorá pôsobila na Pedagogickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici (PF UMB). Zastávala post vedúcej Katedry pedagogiky PF UMB, kde sa venovala problematike sociálnej pedagogiky, sociálnej patológie a jej prevencie, sociológii a filozofii výchovy.
Životopis.
V rokoch 19551964 absolvovala základnú školu v Hriňovej, v rokoch 19641968 Strednú zdravotnícku školu v Lučenci. V rokoch 19681973 absolvovala štúdium odboru pedagogika – filozofia na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (v roku 1978 tu potom obhájila CSc., v roku 1981 PhDr. a v roku 1985 doc.).
Po ukončení školy pracovala v Ústave experimentálnej pedagogiky SAV a v roku 1978 nastúpila na Katedru pedagogiky PF UMB, kde pôsobila až do odchodu do dôchodku v roku 2020.
V roku 2001 ju prezident SR Rudolf Schuster vymenoval za profesorku v odbore pedagogika.
Volejbal na Letných olympijských hrách 2008

Volejbal na Letných olympijských hrách 2008 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier 2008, ktorý sa konal v Pekingu, v Číne v dňoch od 9.24. augusta 2008, za účasti 12 mužských a 12 ženských tímov. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1964 a toto bolo jeho 12. vydanie. Zápasy sa hrali v 2 arénach: Capital Indoor Stadium a Beijing Institute of Technology Gymnasium. Nováčikmi olympijského turnaja boli družstvá mužov Srbska a Venezuely a až 4 družstvá žienAlžírsko, Kazachstan, Srbsko a Venezuela. Štyri najlepšie družstvá z každej skupiny (v ženskej i mužskej kategórii) postúpili do štvrťfinále, ostatné boli klasifikované na 9. – 12. priečke celkového hodnotenia turnaja. Družstvá, ktoré vyhrali vo štvrťfinále, postúpili do semifinále a ich víťazi do finále.
Svoj tretí olympijský titul v kategórii mužov získali po finálovom víťazstve nad . Ženský turnaj vyhrala , keď vo finále zvíťazila nad .
Kvalifikácia.
Pozn: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k júlu 2008.
Pozn: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k júlu 2008.
Super Mario Bros.

Super Mario Bros. je japonská arkádová videohra vyrobená spoločnosťou Nintendo pre ich konzolu Nintendo Entertainment System. Vyšla v roku 1985. Dizajnérmi hry boli Šigeru Mijamoto a Takaši Tezuka, zvukové efekty vytvoril Kodži Kondo.
Ide o jednu z najpopulárnejších a najznámejších hier na svete. Už po svojom vydaní sa tešila obrovskej popularite a pomáhala predávať konzolu Nintendo Entertainment System, ku ktorej bývala pribalená.
Dej.
Hubové kráľovstvo (angl. Mushroom Kingdom) bolo napadnuté armádou Koopa korytnačiek pod vedením zlého draka Bowsera. Ten uniesol vládnucu princeznú Peach a je na hrdinskom inštalatérovi Mariovi, aby prešiel cez nebezpečné krajiny, porazil Bowsera v jeho hrade a Peach zachránil.
Hra.
Hra je rozdelená na 8 svetov, pričom každý svet je zložený zo 4 levelov. Levely majú 4 rôzne, graficky odlišné scenérie, ktoré sa počas hry striedajú: pozemný svet kráľovstva, podzemie, podvodný svet a Bowserove hrady. Mario (alebo jeho brat Luigi v prípade hry dvoch hráčov) musí prejsť každý level vyhýbajúc sa nebezpečným prekážkam a nepriateľom, pričom zbiera mince a bonusové predmety, ktoré mu dávajú rôzne superschopnosti.
V hre existujú 4 druhy zbierateľných predmetov: mince (ktoré zvyšujú hráčove skóre), červené huby (ktoré zväčšia Mariovu veľkosť a umožnia mu byť raz zranený nepriateľom bez toho, aby prehral level), kvetiny (ktoré Mariovi umožňujú strieľať ohnivé gule) a zelené huby (extra život).
Levely sú prejdené buď tak, že Mario vyskočí na vlajkový stožiar na ich konci, alebo v prípade každého štvrtého levelu tak, že Mario musí poraziť Bowsera v jeho hrade. Avšak každý Bowser, okrem posledného, je iba napodobeninou (čo sa dá odhaliť ak ich Mario porazí triafaním ohnivých gúľ). Na konci prvých siedmych hradov Mario stretne Toada, drobného obyvateľa Hubového kráľovstva, ktorý sa mu poďakuje za záchranu, ale informuje Maria o tom, že princezná je v inom hrade.
Ak Mario spadne do jamy, alebo sa zraní dotykom s nejakým nepriateľom či ohnivou prekážkou, hráč stratí jeden život a level sa reštartuje. Každý hráč začína hru s 3 životmi, po ktorých strate sa reštartuje celá hra, ale hráči majú možnosť získať viac životov zbieraním vzácnych zelených húb. Druhým spôsobom získania extra života je nazbieranie 100 mincí.
Režim hry dvoch hráčov funguje tak, že prvý hráč ovláda Maria a druhý ovláda Luigiho, pričom hráči sa v leveloch postupne striedajú (nie je možná súčasná hra dvoch postáv naraz).
Verzie.
V nasledujúcich desaťročiach bola hra viackrát znovu vydaná na mnohých iných konzolách Nintenda, buď ako port, alebo ako graficky vylepšený remake (napríklad v kompilácii "Super Mario All-Stars" pre Super Nintendo Entertainment System).
V roku 1987 tiež vyšla Game &amp; Watch "Super Mario Bros." konzola, ale ide o inú, drasticky zjednodušenú hru s rovnakým motívom.
Čilský zázrak

Čilský zázrak (ang. "The Miracle of Chile") je termín prvýkrát použitý americkým ekonómom a nositeľom Nobelovej ceny Miltonom Friedmanom, v súvislosti s liberálnou reorientáciou čilského hospodárstva za vlády generála Augusta Pinocheta a krátko po nej.
Východiskový stav.
V roku 1973, tesne po zvrhnutí prezidenta Salvadora Allendeho, zápasilo Čile s poklesom HDP, nedostatkom menových rezerv a hyperinfláciou, ktorá dosahovala až 700%.
Priebeh.
Ekonomické reformy boli navrhnuté a uskutočnené skupinou čilských ekonómov známych pod prezývkou "Chicago Boys", ktorú získali svojim štúdiom na University of Chicago. Plán mal 3 ciele: ekonomickú liberalizáciu, privatizáciu štátneho majetku a stabilizáciu inflácie. Úvodné reformy, boli implementované v troch etapách – v rokoch 1974 – 1983, 1985 a 1990. Naďalej prehlbované však boli aj po Pinochetovom odchode z čela krajiny.
Výsledky.
V období 1985 – 1996 dosiahol priemerný rast HDP krajiny 5%. Miera inflácie sa postupne znižovala až na úroveň 1,5% v roku 2010.
V sociálnej oblasti bolo na prelome tisícročí percento obyvateľov žijúcich v chudobe znížené na 20% a v r. 2009 už len na 10%. Novorodenecká úmrtnosť klesla (v prepočte na 1000 živonarodených) z úrovne 76.1 v roku 1970 na 9.6 úmrtí v r. 2000.
Masívny ekonomický rozmach Čile tiež viedol k prijatiu historických hospodárskych zmlúv s hospodársky najsilnejšími krajinami a spolkami sveta – v r. 2002 s EÚ, v priebehu ďalších dvoch rokov s USA a Kórejskou republikou a v r. 2006, ako prvá krajina Latinskej Ameriky, s Čínou.
11. januára 2010 získalo Čile, ako prvá krajina juhoamerického kontinentu, miesto v OECD – organizácii združujúcej najbohatšie krajiny sveta.
Zoznam ciest na Slovensku

Pre zoznam ciest na Slovensku pozri:
Stará francúzština

Stará francúzština alebo zriedkavo starofrancúzština bolo románske dialektové kontinuum, ktorým sa hovorilo v oblastiach Belgicka, Švajčiarska a severného Francúzska približne v rokoch 1000 – 1300. V stredoveku bola stará francúzština známa ako langue d'oïl. Je odlišná od okcitánčiny ("langue d'oc"), ktorou sa hovorilo na juh od oblastí, kde prevládala stará francúzština.
Abd ar-Rahmán Chán

Abd ar-Rahmán Chán alebo Abdurrahmán Chán (ďalšie prepisy prvej časti mena pozri v článku Abd ar-Rahmán; * asi 1844 – † 1. október 1901, Kábul) bol afganský emir, zakladateľ moderného Afganistanu. S pomocou anglických kolonialistov pôvodne rozdrobenú krajinu zjednotil, následne zaviedol viacero reforiem a vytvoril centralizovane riadený štát. Akceptoval britskú kontrolu afganskej zahraničnej politiky, Britmi stanovené hranice medzi Indiou a Afganistanom (na priľahlom území Indie pritom žilo početné afganské obyvateľstvo) a Pakistanom a Afganistanom (Durandovu líniu).
Poissonovo rozdelenie

Poissonovo rozdelenie alebo Poissonovo pravdepodobnostné rozdelenie je v teórii pravdepodobnosti a štatistike diskrétne rozdelenie pravdepodobnosti, ktoré môžeme interpretovať ako rozdelenie pravdepodobnosti výskytu zriedkavých udalostí v sérii veľkého počtu formula_1 nezávislých pokusov. Patrí k pravostranne zošikmeným rozdeleniam.
Poissonovo rozdelenie sa často používa ako aproximácia binomického rozdelenia pre veľký počet pokusov, teda pre formula_2, a malú pravdepodobnosť výskytu sledovaného javu v jednom pokuse, teda pre formula_3. V takomto prípade sa stredná hodnota binomického rozdelenia rovná parametru formula_4.
Rozdelenie je pomenované podľa francúzskeho fyzika a matematika Siméona Denisa Poissona. Poissonovo rozdelenie má veľmi výhodné vlastnosti, a práve preto sa často používa pri modelovaní počtu poistných plnení v životnom aj neživotnom poistení.
Definícia.
Diskrétna náhodná premenná formula_5 má Poissonovo rozdelenie s parametrom formula_6, ak nadobúda hodnoty formula_7 s pravdepodobnosťami formula_8, formula_9, formula_10, ..., pričom pre tieto platí nasledovný vzťah:
Označujeme:
Téthys (mytológia)

Téthys (iné názvy: Tethys, Tethyda, Tetys, Tetyda, Tétys; gr. Τηθύς - Téthys, lat. Tethys) je v gréckej mytológii jedna z Titanov, dcéra Urana a Gaie, manželka Okeana. S Okeanom mala mnoho potomkov - všetky rieky a potoky, ktoré ústia do mora. Ich celkový počet nie je v antických ani neskorších zdrojoch uvádzaný.
Mytológia.
Tethys v gréckej mytológii nehrala žiadnu aktívnu úlohu. Jediný raný príbeh týkajúci sa Tethys je ten, ktorý Homér stručne rozpráva v pasáži "Diablov podvod" v "Iliade". Héra tam hovorí, že keď Zeus práve zosadzoval Krona, jej matka Rheia ju dala do opatery Téthys a Okeánovi a oni „ma s láskou opatrovali a opatrovali vo svojich sieňach". Héra to rozpráva a zároveň zastiera, že je na ceste navštíviť Okeana a Téthys v nádeji, že sa jej podarí zmieriť svojich pestúnov, ktorí sa na seba hnevajú a už spolu nemajú sexuálny vzťah.
Pôvodne Okeanova manželka Téthys sa neskôr začala stotožňovať s morom a v helenistickej a rímskej poézii sa meno Tethys začalo používať ako básnický výraz pre more.
Jediným ďalším príbehom, ktorý sa týka Téthys, je zrejme neskorý astrálny mýtus o polárnom súhvezdí Veľká medvedica, o ktorom sa predpokladalo, že predstavuje "Catasterismi" Kallisto, ktorú Zeus premenil na medveďa a umiestnil medzi hviezdy. Mýtus vysvetľuje, prečo súhvezdie nikdy nezapadá pod obzor, a hovorí, že keďže Kallisto bola Diovou milenkou, Téthys jej zakázala „dotknúť sa hlbín Okeána" z obavy o svoju pestúnku Héru, Diovu žiarlivú manželku.
Claudius Claudianus napísal, že Téthys dojčila na prsiach dvoch svojich synovcov, Hélia a Selénu, deti svojich súrodencov Hyperióna a Theie, počas ich detstva, keď ich svetlo bolo slabé a ešte nedorástli do svojej staršej, svetlejšej podoby.
V Ovidiových "Metamorfózach" Téthys mení Aisaka na potápavého vtáka.
Tethys sa niekedy zamieňala s inou morskou bohyňou, morskou nymfou Thetis, manželkou Pélea a matkou Achilla.
Moderná doba.
Po Téthys je pomenovaný Tethys, mesiac planéty Saturn, a prehistorický oceán Tethys.
Langue d’oïl

Langue d’oïl môže byť:
Abdurrahmán Mómand

Abdurrahmán Mómand (prvé meno po paštsky: عبدالرحمان) alebo Rahmán Bábá (* 1632 alebo 1633, Bahadur – † 1706 alebo 1709, Péšávar) bol afganský básnik. Pochádzal z kmeňa Mómand a písal po paštsky. V jeho tvorbe dominovali mystické a ľúbostné motívy.
Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 2012

Majstrovstvá Európy v hádzanej mužov 2012 bol v poradí 10. turnaj majstrovstiev Európy v hádzanej mužov, ktoré organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Konal sa v štyroch srbských mestách: Belehrad, Niš, Nový Sad a Vršac v od 15.29. januára 2012, za účasti 16 tímov. Srbsko získalo právo organizovať ME 2012 vo voľbách EHF, keď vyhralo hlasovanie pred Francúzskom. Svoj druhý titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácim .
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2013, ktoré organizovalo Španielsko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá. Rovnako slúžili ako kvalifikácia európskych družstiev na Letné olympijské hry 2012 v Londýne, na ktoré postúpilo iba víťazné družstvo.
Voľby.
Nominácie na kandidatúru mohli členské federácie EHF posieľať od 1. decembra 2007. Hlasovanie prebehlo vo Viedni 27. septembra 2008:
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá boli pred žrebovaním do skupín, ktoré sa uskutočnilo 24. júna 2011, nasadené do nasledovných výkonnostných košov: 
&lt;small&gt;Pozn: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie vo svetovom rebríčku IHF.
Konečné poradie.
Pozn.: Už dávnejšie boli známi ostatní kvalifikanti svetovej OH kvalifikácie ako Dánsko, Francúzsko, Chorvátsko, Island, Maďarsko, Španielsko a Švédsko.
Alkyoné

Alkyoné alebo Alkyona alebo zastarano Alkyone (starogr. Ἁλκυόνη – Alkyoné, ) môže byť v gréckej mytológii:
Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2012

Majstrovstvá Európy vo vodnom póle 2012 boli v poradí 30. Majstrovstvá Európy vo vodnom póle. Bolo to najvyššie medzinárodné podujatie, ktoré organizuje Európska plavecká liga (LEN), v roku 2012. Konalo sa v Eindhovene, v Holandsku od 16.29. januára 2012, za účasti 12 mužských a 8 ženských tímov. Bolo to po druhýkrát, čo sa majstrovstvá Európy budú konať v Holandsku, keď predtým to bolo v roku 1966. Jediným dejiskom šampionátu bol Pieter van den Hoogenband Zwemstadion s kapacitou 3 000 ľudí. Zápasy mužov sledovalo 36 650 divakov a zápasy žien 18 550 divakov. Piatykrát zvíťazili Srbi a rovnako piatykrát Talianky. 
Kvalifikácia.
Muži
Ženy
Nasadenie do košov.
Muži
Ženy
Individuálne štatistiky.
Najlepší strelci
Najlepšie streľkyne
Konečné poradie.
Muži
Ženy
Kóbó Abe

Kóbó Abe, vlastným menom Kimifusa Abe (* 7. marec 1924, Tokio, Japonsko – † 22. január 1993, tamtiež) bol japonský spisovateľ a dramatik. Jeho tvorba vykazuje vplyv Franza Kafku a známky vedeckej fantastiky. V slovenskom jazyku bol vydaný jeho román "Žena z dún" (1962, slovensky 1981).
Abecedná telegrafia

Abecedná telegrafia je druh telegrafie, pri ktorom sa uskutočňuje elektrický diaľkový prenos textu. Každý znak abecedy, číslo, či iný znak má svoj príslušný jedinečný kód telegrafnej abecedy. Text vysielač premení na ďalekopisné značky, ktoré sú prenášané po telegrafnom spoji. V cieli sa následne prijímačom dekódujú späť na znaky telegrafnej abecedy, z ktorej sa reprodukuje text vysielanej správy.
Slovenské národné hokejové mužstvo hráčov do 20 rokov na Majstrovstvách sveta 2012

Toto je zostava slovenskej hokejovej reprezentácie do 20 rokov, ktorá sa umiestnila na 6. mieste na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov 2012, ktoré sa uskutočnili v Kanade. Trénermi boli Ernest Bokroš, Anton Bartánus a Rudolf Jurčenko.
Sauroposeidon

Sauroposeidon bol jedným z najväčších doposiaľ známych dinosaurov, a tým aj suchozemských živočíchov vôbec. Sauroposeidon žil na juhozápade dnešných Spojených štátov amerických v dobe asi pred 110 miliónmi rokov (v neskoršom období spodnej kriedy). Bol teda podstatne mladší ako jeho menší a známejší príbuzný Brachiosaurus (žijúci zhruba o 40 miliónov rokov skôr). Jediný druh je Sauroposeidon proteles.
V roku 1994 boli v kraji Atoka v Oklahome (USA) objavené paleontológom Dr. Richardom Ciffelim obrovské krčné stavce, dlhé až 1,4 metra, patriace vtedy doposiaľ neznámemu spodnokriedovému sauropódovi. V roku 2000 bol potom tento brachiosauridný sauropód opísaný pod formálnym vedeckým názvom "Sauroposeidon proteles".
Tento rod zjavne patril medzi najvyššie dinosaury. Bol až o tretinu vyšší ako populárný Brachiosaurus, jeho hlava sa teda týčila 17 až 18 metrov nad zemou. To zodpovedá výške šesťposchodovej budovy (samotný krk bol asi 11,2 až 12 m dlhý). Na dĺžku meral tento dinosaurus asi 28 až 34 metrov a jeho hmotnosť sa pohybovala okolo 50 až 60 ton (vážil teda asi toľko, ako 12 dospelých slonov afrických). Len ramená tohto obrieho dinosaura sa nachádzali asi 6 až 7 metrov nad zemou. Je stále záhadou, akým spôsobom fungoval napríklad krvný obeh u tak vysokého tvora (4x vyšší než dnešné žirafy).
Peisidiké

Peisidiké alebo Peisidika alebo zastarano Peisidike môže byť:
Majstrovstvá Afriky v hádzanej 2012

Majstrovstvá Afriky v hádzanej 2012 boli v poradí 20. majstrovstvá Afriky v hádzanej, ktoré organizuje Africká hádzanárska konfederácia (CAHB). Konali sa v Rabate a Salé, v Maroku v dňoch od 11.20. januára 2012, za účasti 12 mužských a 10 ženských tímov. V mužskom turnaji nahradila Burkina Nigériu, ktorá sa nezúčastnila kvôli finančným problémom. Bolo to tretíkrát, čo sa majstrovstvá Afriky konali v Maroku, keď predtým ich hostilo v rokoch 1987 a 2002. Víťazom sa deviatykrát stalo , ktoré obhájilo titul spred 2 rokov, a jedenástykrát (ôsmy v rade) . 
Tieto majstrovstvá slúžili zároveň ako kvalifikácia afrických družstiev na Majstrovstvá sveta mužov a žien v roku 2013. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá z oboch kategórií. Víťazné družstvá sa zároveň kvalifikovali na Letné olympijské hry 2012, ktoré hostil Londýn. 
Nasadenie do výkonnostných košov.
Pozn: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie tímov v rebríčku CAHB v roku 2011.
Lezenie (šport)

Lezenie je pohyb s pomocou rúk a nôh pri výstupe na strmé objekty. Robí sa pre rekreáciu (na dosiahnutie neprístupného miesta alebo pre vlastné potešenie) ale aj profesionálne na udržanie kondície ale aj napr. v rámci vojenských operácii. Lezenie býva bežne zamieňané s horolezectvom. Rozdiel medzi nimi spočíva v tom, že horolezectvo sa realizuje v prírodnom teréne.
Lezenie môže byť technikou horolezectva, rozoznáva sa napr.:
Kalyké

Kalyké alebo Kalyka alebo zastrano Kalyke môže byť:
Kalyke môže byť aj:
HD 122430

HD 122430 je červený obor triedy K3 III, ktorý je vzdialený približne 440 ly (135 ± 12 pc).
Pri tejto hviezde v súhvezdí Hydry bola v roku 2003 preukázaná extrasolárna planéta.
Lezenie

Lezenie môže byť:
Perimédé

Perimédé alebo Periméda alebo zastarano Perimede môže byť:
Saxobeats

Saxobeats je debutový štúdiový album rumunskej dance/pop speváčky Alexandry Stan. Album bol vydaný 29. augusta 2011 na Play On/Jeff záznamy vo Francúzsku, v nadväznosti na celosvetové vydanie krok za krokom až do začiatku roku 2012. Z albumu pochádzajú single: "Get Back (ASAP)", "Lollipop (Pam Pam Param)" a vo svete hit číslo jedna "Mr. Saxobeat". Album obsahuje trinásť skladieb (osem piesní a päť remixov). Skladby na albume sú rôznych žánrov (predovšetkým dance, synthpop, Hi-NRG, pop a R &amp; B), rovnako ako spolupráca s raperom Carlpritom.