burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kostelecká rovina

Kostelecká rovina je geomorfologický okrsok v strednej časti Mělnickej kotliny, ležiaci v okresoch Mělník a Praha-východ v Stredočeskom kraji.
Poloha a sídla.
Územie okrsku leží zhruba medzi mestom Neratovice (na severozápade) a obcami Záryby (na severovýchode), Polerady (na juhu) a Mratín (na juhozápade). Väčšia častí leží vnútri okrsku mesta Kostelec nad Labem, podľa ktorého je okrsok pomenovaný.
Charakteristika územia.
Je to rovina pri ľavom okraji labskej nivy medzi Zárybami a Neratovicami, mierne zvlnený erózno akumulačný reliéf stredopleistocénnych (riských) terás a denudačný povrch so zvyškami mladopleistocennych kryopedimentov v úpätných polohách svedeckých pahorkov a vyvýšenín na cenomanských pieskovcoch a spodnoturónskych vápnitých ílovcoch a slieňovcoch. K Labe pri Neratoviciach zasahujú výbežky nízkych štruktúrnych chrbátikov z proterozoických buližníkov.
Geomorfologické členenie.
Okrsok Kostelecká rovina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3C-6) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Mělnická kotlina. 
Podrobnejšie členenie Balatku a Kalvodu okrsok Kostelecká rovina nepozná, uvádza len 3 iné okrsky Mělnickej kotliny (Lužecká kotlina, Staroboleslavská kotlina a Všetatská pahorkatina). Zato uvádza podokrsok Kostelecká kotlina.
Demková Kostelecká rovina susedí s ďalšími okrsky Středolabské tabule: Labská-Vltavská niva na severe a východe, Vojkovická rovina na severozápade, Kojetická pahorkatina na západe a juhu.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Martha Stewartová

Martha Helen Stewart (rod. Kostyra; * 3. august 1941, Jersey City, New Jersey, USA) je americká podnikateľka, spisovateľka a televízna osobnosť. Ako zakladateľka Martha Stewart Living Omnimedia, získala úspech prostredníctvom rôznych podnikateľských aktivít, ktoré zahŕňajú publikovanie, vysielanie, merchandising a e-komercie. Je autorkou množstva úspešných kníh, ako aj vydavateľkou magazínu "Martha Stewart Living." Tiež moderovala televíznu šou s názvom "Martha" (2005 – 2012) a "Martha Stewart Living" (1993 – 2005).
Donald Henderson

Donald Ainslie Henderson (* 7. september 1928, Lakewood, Ohio, USA – † 19. august 2016, Baltimore, Maryland), známy ako D.A., bol americký lekár, univerzitný profesor a epidemiológ.
Životopis.
Henderson vyštudoval bakalárske štúdium v roku 1950 na Oberlin College. O rok neskôr sa oženil s Nanou Irenou Braggovou. Titul doktora všeobecného lekárstva získal na University of Rochester v 1954. Do 1966 pracoval ako praktický lekár v Mary Imogene Bassett Hospital v New Yorku a súčasne aj v Centre pre kontrolu a prevenciu chorôb (CDC).
Od 1966 do 1976 viedol program Svetovej zdravotníckej organizácie na eradikciu pravých kiahní. Na celý výskum bolo minutých približne 300 miliónov $ a zapojených bolo viac než 200 000 pracovníkov z viac ako 70 krajín sveta. Henderson sa zameriaval hlavne na izoláciu prepuknutia nákazy a systematické očkovanie. 8. mája 1980 bol svet Svetovou zdravotníckou organizáciou vyhlásený za „eradikovaný od pravých kiahní.“
Po skončení práce vo WHO sa stal dekanom na Johns Hopkins University, vedeckým poradcom niekoľkých amerických prezidentov a miestnym odborníkom v Centre pre biologickú bezpečnosť na University of Pittsburgh. V roku 2002 získal Presidential Medal of Freedom.
Henderson zomrel 19. augusta 2016 v nemocnici v Baltimore na zdravotné komplikácie po zlomenine bedra.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Skalka nad Váhom

Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Skalka nad Váhom v okrese Trenčín.
Volejbal na Panamerických hrách 1987

Volejbal na Panamerických hrách 1987 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1987. Konal sa v Indianapolise, v Spojených štátoch v dňoch od 12.23. augusta 1987, za účasti 6 mužských a 5 ženských tímov. Pôvodne sa turnaja mali zúčastniť aj mužské družstvá Portorika a Venezuely. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 9. vydanie. Zápasy sa hrali v aréne Hinkle Fieldhouse, kde počas finálového zápasu mužov padol divácky rekord arény14 500 divákov.
V mužskej kategórii získalo po 20 rokoch titul domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . U žien piatykrát v rade zvíťazila , keď vo finále vyhrala nad .
Realizmus (medzinárodné vzťahy)

Realizmus je teória medzinárodných vzťahov, ktorá sa zameriava na problematiku moci a národných záujmov. Existuje viac obmien tejto teórie, ale všetky vychádzajú z tézy, že pri neexistencii celosvetovej vlády, ktorá by hrala úlohu globálneho policajta, sa jednotlivé štáty v záujme vlastnej obrany budú správať racionálne. Súčasné anarchické pomery vo svete ich donútia, aby na ochranu vlastnej bezpečnosti využívali všetky silové prostriedky, ktoré majú k dispozícii. Hlavným z nich je armáda, pričom realisti očakávajú ozbrojené konflikty vyvolané úsilím štátov posilniť svoju vojenskú pozíciu na úkor iných štátov. Ďalšou súčasťou moci štátov je ekonomický potenciál, zásoby surovín a v neposlednom rade kultúrna hegemónia. Realizmus ponúka aj vysvetlenie, prečo sa svetu tak dlho darí vyhýbať naozaj veľkému vojnovému konfliktu. Za celú studenú vojnu nenastala priama ozbrojená konfrontácia medzi Spojenými štátmi a Sovietskym zväzom preto, lebo obidve mocnosti vedeli, že druhá strana vlastní jadrové zbrane a vojna by sa skončila vzájomnou deštrukciou, čo by vážne poškodilo aj vlastnú bezpečnosť tej či onej strany. Niektorí poprední realisti ako napríklad Kenneth Waltz, tvrdia, že rozšírenie jadrových zbraní na viac krajín nemusí byť až tak zlá vec, lebo ak ich budú mať všetky, nepoužije ich ani jedna.
Podľa realistov jednotliví politickí vodcovia a medzinárodné inštitúcie nie sú až takí dôležití, lebo stačí, ak sa podrobnejšie pozrieme na ich mocenský potenciál a miesto v medzinárodnom systéme. Kritici tohto názoru však na príkladoch Winstona Churchilla (v porovnaní s Nevillom Chamberlainom) a Ronalda Reagana (v porovnaní s Jimmym Carterom) poukazujú na rozdiel, aký vo vzťahoch Spojeného kráľovstva, resp. Spojenými štátmi spôsobila zmena vodcu, a že medzinárodné inštitúcie naozaj môžu zohrávať vplyvnú úlohu v medzinárodnej politike.
Majstrovstvá Ázie v korfbale 2016

Majstrovstvá Ázie v korfbale 2016 boli v poradí 4. majstrovstvá Ázie v korfbale, ktoré organizuje Ázijská korfbalová federácia (IKF Asia). Konali sa v dňoch od 26.29. augusta 2016 v Džajpure, v štáte Radžastan, v Indii, za účasti 5 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Srí Lanky. Pôvodne sa mali zúčastniť aj Nepál a Pakistan. India bola organizátorom ázijského šampionátu druhýkrát, keď hostila toto podujatie aj v roku 2008, tiež v Džajpure. Zápasy sa odohrali v aréne Sawai Mansingh Indoor Stadium s kapacitou 2 000 divákov. získal ázijský titul štvrtýkrát v rade, keď vo finálovom stretnutí zvíťazil nad .
Účastníci.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku IKF k augustu 2016.
Konfirmačné skreslenie

Konfirmačné skreslenie alebo konfirmačný bias () je tendencia hľadať, interpretovať, uprednostňovať a vyvolávať si z pamäti informácie takým spôsobom, ktorý potvrdí naše už existujúce presvedčenie alebo hypotézy, pričom sa venuje nepomerne menšia pozornosť alternatívnym možnostiam.
Ide o typ kognitívneho skreslenia a systematickej chyby v induktívnom úsudku. Prejaví sa vtedy, ak ľudia zhromažďujú alebo zapamätávajú si informácie selektívne, prípadne ich interpretujú skreslene. Efekt je silnejší pri u emocionálne nabitých otázok a u hlboko zakorenených presvedčení. Prejavuje sa tiež ako tendencia interpretovať neurčité fakty na podporu existujúcich pozícií.
Varianty:
Séria experimentov v roku 1960 zistila, že ľudia sú náchylní smerom k potvrdeniu svojich existujúcich presvedčení. Neskoršie práce re-interpretovali tieto výsledky ako sklon k posudzovaniu myšlienok jednostranným spôsobom, na zameranie sa na jednu z možností a ignorovanie alternatív. Ako vysvetlenie mechanizmu pôsobenia sa uvádza 'zbožné prianie' a obmedzená ľudská kapacita pri spracovávaní informácií. Ďalším vysvetlením môže byť, že pre ľudí má väčšiu cenu nepripustiť si, že by sa mohli mýliť, než skúmanie faktov neutrálnym vedeckým spôsobom. Konfirmačné skreslenie prispieva k prehnanej dôvere v osobné presvedčenia a pomáha pri udržaní alebo dokonca posilnení existujúcich názorov napriek jasným opačným dôkazom. Zlé rozhodnutia vďaka týmto skresleniam boli zaznamenané v politike a organizáciách.
Referencie.
Stehlík čížik

Stehlík čížik (iné názvy: čížik obyčajný, stehlík čížavý, čížik; lat. "Spinus spinus" alebo "Carduelis spinus") je spevavec z čeľade pinkovité ("Fringillidae"). Hniezdi v palearktíde buď tajge alebo v horských lesoch podobného charakteru. Na Slovensku hniezdi od stredných polôh, v zime a počas migrácie sa vyskytuje na celom území. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov stehlík čížik patrí medzi najmenej ohrozené druhy, v rokoch 19802013 bol u európskej populácii zaznamenaný mierny pokles, vychádzajúc z výsledkov paneurópskeho sčítania bežných druhov vtákov, ktorý stanovuje trend čížika v Európe za roky 1980 2017 ako mierne klesajúci. 
Opis.
Stehlík čížik meria 11 – a váži 12 – 14 g.
Výskyt a stav na Slovensku.
Čížik hniezdi v ihličnatých a zmiešaných lesoch stredných a horských polôh Slovenska. V najnižších nadmorských výškach predpokladáme hniezdenie v borovicových lesoch na Záhorí, približne a najvyššie hniezdi (Babia hora, Tatry). V obdobiach s dostatkom potravy sú hojnejšie. Početnosť kolíše od 0,1 ex./ po 2,8 ex./.
Ako migranta a zimujúceho ho možno nájsť na celom území Slovenska. Ťah prebieha od polovici septembra do konca novembra. Prilietajú k nám čížiky od severu a severovýchodu. Na jar migrujú v marci a v apríli.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 20 000 – 40 000, zimujúcich jedincov 100 000 – 300 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú stabilné, maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC4" – druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Majú vyhovujúci ochranársky status (S).
Trend početnosti čížika na Slovensku bol podľa sčítania bežných druhov vtákov v rokoch 2005 2012 výrazne klesajúci.
Biotop.
Hniezdi v riedkych ihličnatých a zmiešaných lesoch pretkaných otvorenými plochami (lúka, rúbaň, pasienok alebo aj ľudské sídla), ak je v nich zastúpený smrek.
V zimnej časti roka obýva otvorenú krajinu, parky a záhrady, kde vyhľadáva jelše a brezy.
Hniezdenie.
Čížik hniezdi veľmi vysoko na ihličnatých stromoch, od 5 –  vyššie, spravidla na koncoch konárov. Hniezdo stavia samička z lišajníkov, machu a korienkov, vnútri jemné z peria a srsti. Sama sedí na 4 – 6 modrastých vajíčkach 13 – 15 dní, samec jej nosí potravu a potom spoločne kŕmia vyliahnuté mláďatá približne 2 týždne. Hniezda 2-krát za rok v mesiacoch máj až júl.
Potrava.
V zime tvoria hlavnú zložku potravy semienka jelší, smrekov a briez.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Druh je zaradený do Bernského dohovoru (Príloha II).
Hlas.
Ozýva sa dvojslabične, lomene a melancholicky znejúcim vábením "či-zi" alebo "ci-lü". Spev čížika je rýchle, melodické, dlho trvajúce švitorenie, často ukončuje frázy spevu ostrým "krriee" alebo tiahle "džžžžžžžžžž". Podobný bzučivý zvuk majú vo svojom speve i stehlík čečetka aj stehlík zelený. U čečetky znie riedko a dlho u zelienky krátko.
Volejbal na Panamerických hrách 1991

Volejbal na Panamerických hrách 1991 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1991. Konal sa v Havane, na Kube v dňoch od 10.17. augusta 1991, za účasti 6 mužských a 6 ženských tímov. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 10. vydanie. Zápasy sa hrali v novovybudovanej aréne Sala polivalente Ramón Fonst. Tím USA tvorili vysokoškolskí hrači, "áčkové" národné družstvo sa v tom čase pripravovalo na nadchádzajúci svetový pohár.
V mužskej kategórii svoj štvrtý titul získala domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . U žien šiestykrát v rade zvíťazila , keď vo finále vyhrala rovnako nad .
Vojkovická rovina

Vojkovická rovina je geomorfologický okrsok v severozápadnej časti Mělnickej kotliny, ležiaci v okresoch Mělník a Praha-východ v Stredočeskom kraji. Najvyšší bod územia je vrch Dřínov ().
Poloha a sídla.
Územie okrsku sa nachádza medzi mestami Kralupy nad Vltavou (na juhozápade) a Neratovice (na juhovýchode). Severná hranica vedie cez obce Vojkovice, Zálezlice a Obříství, južná hranica cez obce Úžice a Veliká Ves. Úplne vnútri okrsku je mesto Veltrusy a väčšie obce Dřínov, Chlumín a Zlosyň.
Charakteristika územia.
Je to rovina na pravom brehu dolnej Vltavy a ľavom brehu Labe medzi Kralupami nad Vltavou a Neratovicami, akumulačný povrch stredopleistocénnych (riských) a mladopleistocénnych (würmských) terás (miestami s pokryvmi viatych pieskov) a rozsiahly mladopleistocénny kryopediment na sedimentoch spodnoturónskeho bělohorského súvrstvia (okolie svedeckého vrchu Dřínov a slieňovcových vyvýšenín). Sú tu rozsiahle pieskovne (čiastočne zavážané odpadom) a navážky (kaučukáreň pri Kralupoch nad Vltavou). Okrsok zahŕňa chránené územia Dřínovská stráň a Netřebská slaniska.
Geomorfologické členenie.
Okrsok Vojkovická rovina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3C-5) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Mělnická kotlina. 
Podrobnejšie členenie Balatku a Kalvodu, ktoré triedia na úrovni podokrskov a častí, okrsok Vojkovická rovina nepozná, uvádza len 3 iné okrsky Mělnickej kotliny (Lužecká kotlina, Staroboleslavská kotlina a Všetatská pahorkatina).
Vojkovická rovina susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule: Labsko-vltavská niva na západe, severe a východe, Kostelecká rovina na juhovýchode a Kojetická pahorkatina na juhu.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Všetatská pahorkatina

Všetatská pahorkatina je geomorfologický okrsok v severnej časti Mělnickej kotliny, ležiaci v okresoch Mělník a Praha-východ v Stredočeskom kraji.
Poloha a sídla.
Úzky pás okrsku sa nachádza medzi obcami Dolní Beřkovice (na severozápade) a Byšice, Konětopy a Dřísy (na juhovýchode). Väčšou časťou leží vovnútri okrsku okresné mesto Mělník a celé je tu mestečko Všetaty, podľa ktorého je okrsok pomenovaný.
Charakteristika územia.
Je to plochá pahorkatina tvorená stredoturónskymi prachovcami a jemnými pieskovcami jizerského súvrstvia a spodnoturónskymi ílovcami a slieňovcami bělohorského súvrstvia vrchnej kriedy a kvartérnymi sedimentmi rôznej genézy. Sú tu dva výrazné asymetrické štruktúrne denudačné slieňovcové chrbáty smere JV-SZ - "Cecemínský" a "Turbovický chrbát (hřbet)", ktoré sú oddelené tzv. "Všetatskou bránou" s výplňou štrkovitých pieskov mladoriskej terasy.
Menované chrbáty oddeľujú od údolia Labe zníženinu "Všetatský (Mělnický) úval" - opustené stredopleistocénne údolie s mocnými pieskami a štrkmi jizerského pôvodu, zakryté v strednej a severozápadnej časti holocénnymi hnilokalmi, slatinami, deluviofluviálnymi sedimentami, usadeninami náplavových kužeľov, zriedkavo viatymi pieskami. Sú tu jamy po ťažbe pieskov (často zatopené vodou). Okrsok zahŕňa chránené územia Slatinná louka u Liblic a Prutník.
Geomorfologické členenie.
Okrsok Všetatská pahorkatina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3C-3) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Mělnická kotlina. 
Ďalej sa člení na podokrsky Mělnický úval v severnej časti, Turbovický hřbet v severozápadnej časti a Cecemínský hřbet v juhovýchodnej časti. 
Pahorkatina susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule (Labsko-vltavská niva na západe a Staroboleslavská rovina na juhu) a s celkami Jizerská tabule na severe a východe a Dolnooharská tabule na severozápade.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšší bod Všetatskej pahorkatiny je Cecemín ()
Čelákovická pahorkatina

Čelákovická pahorkatina je geomorfologický okrsok Mělnickej kotliny, ležiaci v okresoch Praha-východ a Nymburk. Najvyšší bod Čelákovickej pahorkatiny je Šibeňák ().
Poloha a sídla.
Územie okrsku leží zhruba medzi mestečkami Lázně Toušeň (na severozápade), Kounice (na juhovýchode) a obcami Přerov nad Labem (na severovýchode), Bříství (na východe). Úplne vo vnútri okrsku leží titulné mesto Čelákovice a obec Mochov.
Charakteristika územia.
Je to plochá pahorkatina až rovina na ľavom brehu Labe medzi Čelákovicami a Kounicami s erózne akumulačným povrchom plošín (i svedeckých) stredopleistocénnych a mladopleistocénnych terás a s údolným kryopedimentom na spodnoturónskych ílovcoch až slieňovcoch bělohorského súvrstvia vrchnej kriedy. 
Geomorfologické členenie.
Okrsok Čelákovická pahorkatina (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3C-7) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Mělnická kotlina. 
Podrobnejšie členenie Balatku a Kalvodu okrsok Čelákovická pahorkatina nepozná, uvádza len 3 iné okrsky Mělnickej kotliny (Lužecká kotlina, Staroboleslavská kotlina a Všetatská pahorkatina). Zato uvádza Čelákovickú časť.
Demkova Čelákovická pahorkatina susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule: Labsko-vltavská niva na severe, Sadská rovina na východe, Kouřimská tabule na juhovýchode, Bylanská pahorkatina na juhu a Čakovická tabule na juhozápade.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Bruhns

Bruhns môže byť:
Královéměstecká tabule

Královéměstecká tabule je geomorfologický okrsok na východe a juhovýchode Mrlinskej tabule, ležiaci v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji a v okresoch Jičín a Hradec Králové v Královohradeckom kraji.
Poloha a sídla.
Územie okrsku leží zhruba medzi sídlami Rožďalovice (na severozápade), Dymokury (na západe), Opočnice a Hradčany (na juhozápade), Chlumec nad Cidlinou (na juhovýchode) a Slavhostice (na severovýchode). Úplne vnútri okrsku leží titulné mesto Městec Králové a väčšie obce Běrunice, Lovčice, Sloveč a Kněžice.
Charakteristika územia.
Je to plochá pahorkatina v povodí ľavých prítokov strednej Mrliny na vrchnoturónskych až coniackých slieňovcoch, vápnitých ílovcoch a prachovcoch s polohami křemitých ílovcov. Tvorí plošinný až mierne zvlnený erózne denudačný povrch kvartérneho obdobia, s rozsiahlymi štruktúrne denudačnými plošinami a kryopedimentami, na severe rozčlenená plytkými plochými údoliami a denudačnými vyvýšeninami. Na západe je výrazný okrajový štruktúrne denudačný svah k Nymburskej kotline podmienený odolnejšími kremitými ílovcami (tzv. inoceramovými opukami). Pahorkatina je zalesnená z 30%, lesy sú len na západe a juhu vo veľkých celkoch. Hojné sú dubohrabiny, borovicové aj smrekové porasty. Na väčších tokoch ležia pretiahnuté rybníky. Okrsok zahŕňa chránené územia Vinný vrch, Báň, Rybník Kojetín a Kopičácký rybník, Kněžičky. Sú tu bažantnice Kněžický-Činěves (149 ha) a bažantnice Dymokury (1200 ha), vrty s kyselkami.
Geomorfologické členenie.
Okrsok Královéměstecká tabule (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3D-1) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Mrlinská tabule.
Ďalej sa člení na podokrsky Lovčická tabule na juhu a Záhornická tabule na severe.
Tabuľa susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule (Rožďalovická tabule na severozápade, Milovická tabule na západe a Ovčárská pahorkatina na juhozápade) a s celkami Východolabská tabule na juhu a východe a Jičínská pahorkatina na severe.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšším vrcholom Královéměstecké tabuľa je Báň ().
PaintShop Pro

PaintShop Pro (staršie názvy: Paint Shop, Paint Shop Pro) je počítačový program určený na editáciu rastrovej a vektorovej grafiky spustiteľný na operačných systémoch Microsoft Windows.
Za vývojom programu Paint Shop Pro stála spoločnosť Jasc Software. Prvá verzia tohto programu (Paint Shop 1.0) bola jednoduchým konvertorom súborov v grafických formátoch BMP, GIF a PCX. Táto verzia bola vydaná už v roku 1990. Do verzie 4.12 išlo o shareware a je možné ho dodnes nájsť na rôznych stránkach s voľne šíriteľnými programami. Novšie verzie programu už sú určené výhradne na komerčnú distribúciu a legálne je možné ich len kúpiť. Do verzie 6.00 išlo o program iba na prácu s rastrovou grafikou, s verziou 6.00 začal program podporovať aj vektorovú grafiku. Medzi produkty Jasc Software patrili tieto softvéry: "Paint Shop Pro", "Paint Shop Pro Studio" a "Paint Shop Photo Album". 
V roku 2004 túto firmu kúpila spoločnosť Corel Corporation, ktorá tento program začlenila do svojho portfólia. Z vedenia Jasc Software prešlo pod Corel iba niekoľko členov.
Rožďalovická tabule

Rožďalovická tabule je geomorfologický okrsok na severe a severozápade Mrlinskej tabule, ležiaci v okresoch Nymburk a Mladá Boleslav v Stredočeskom kraji a v okrese Jičín v Královohradeckom kraji.
Poloha a sídla.
Územie okrsku leží zhruba medzi sídlami Rožďalovice (na východe), Dymokury (na juhovýchode), Křinec (na juhu), Loučeň (na juhozápade), Košík (na západe), Domousnice (na severozápade), Libáň (na severe) a Kopidlno (na severovýchode). Niektoré z týchto sídiel do okrsku zasahujú čiastočne či väčšou časťou, titulné mesto Rožďalovice a mestá Libáň a Kopidlno tu ležia celé. Ďalej je tu obec Dětenice.
Charakteristika územia.
Je to plochá pahorkatina v povodí stredného toku Mrliny na vrchnoturónskych až coniackých ílovcoch, slieňovcoch a prachovcoch s výraznejšie zvlneným erózne denudačným reliéfom vyvýšenín, svedeckých vrchov (so štrkmi premiestnenými zo staropleistocénnych terás Jizery), kryopedimentov a široko roztvorených údolí stromovitej vodnej siete. Z akumulačných tvarov sú zastúpené údolnej nivy, nízke terasy a náplavové kužeľa, v širšej oblasti sútoku Mrliny s Hasinským potokom vznikla erózna Kopidlenská kotlina. Pahorkatina je zalesnená z 20%, z okolitých jednotiek sem presahujú lesné celky s prevahou dubohrabín, miestami sú smrekové porasty a lužné lesíky. Južná časť je prakticky tvorená len poľami. Je tu niekoľko väčších rybníkov s nadväzujúcimi mokraďami (Rožďalovické rybníky) - niektoré sa pripravujú k ochrane, Chotuc, zámok v Kopidlno so zámockým parkom, vrty s kyselkami.
Geomorfologické členenie.
Okrsok Rožďalovická tabule (podľa značenia Jaromíra Demka VIB-3D-2) patrí do celku Středolabská tabule a podcelku Mrlinská tabule.
Ďalej sa člení na podokrsky Kopidlenská kotlina na severe a Křinecká tabule na juhu.
Tabuľa susedí s ďalšími okrskami Středolabskej tabule (Královéměstecká tabule na juhovýchode a Milovická tabule na juhu) a s celkami Jizerská tabule na západe a Jičínská pahorkatina na severe a východe.
Kompletné geomorfologické členenie celej Středolabskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšším vrcholom Rožďalovické tabuľa je Ostrá hůrka ().
SmartBooks

SmartBooks sa označujú inteligentné systémy na spracovanie učebníc a kníh do interaktívnej formy tzv. Smartbook.
Báň (Středolabská tabule)

Báň (tiež "Na Hřebínku", ) je vrch v okrese Nymburk v Stredočeskom kraji. Leží asi 1 km východne od obce Hradčany, na katastrálnom území obce Opočnice. Je to najvyšší bod Královéměsteckej tabule.
Popis.
Je to vrcholová plošina Hradčanskej kuesty tvorená coniackými slieňovcami s polohami kremitých ílovcov pri hrane príkreho južného svahu (do údolia Cidliny), porušenom miestami zosuvmi. Smerom k severu prechádza do mierneho štruktúrneho svahu. Rastú tu smrekové porasty s prímesou duba. Na južnom svahu vrchu je vyhlásená prírodná pamiatka Báň - krovinatá biela stráň (východná hranica výskytu jagavky ľaliovitej, jasenca, vstavača). Z tohto svahu je výhľad. 
Geomorfologické zaradenie.
Geomorfologicky vrch patrí do celku Středolabská tabule, podcelku Mrlinská tabule, okrsku Královéměstecká tabule, podokrsku Lovčická tabule a časti Hradčanská kuesta.
Prístup.
Autom sa dá najbližšie dopraviť do Hradčian, odkiaľ vedie modro značený turistický chodník cez vrchol Báne (oblasť zvaná tiež "Hradčanský les" a "Baňský les") do Dlouhopolska.
Volejbal na Panamerických hrách 1995

Volejbal na Panamerických hrách 1995 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1995. Konal sa v Mar del Plata, v Argentíne v dňoch od 12.18. marca 1995, za účasti 7 mužských a 6 ženských tímov. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 11. vydanie. Zápasy sa hrali v novovybudovanej aréne Polideportivo Islas Malvinas.
V mužskej kategórii získala titul domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . U žien siedmykrát v rade zvíťazila , keď vo finále vyhrala nad .
Rudolf Gallo

Rudolf Gallo (* 1. júl 1930, Bobot† 21. september 2013, Kanianka) bol slovenský novinár a moderátor, pôsobiaci v Slovenskom rozhlase a Slovenskej televízii.
Životopis.
Gallo sa viac ako 40 rokov (od r. 1953 do 1995) venoval komentovaniu športových prenosov, najmä však hokeju a futbalu v legendárnom bloku "s mikrofónom za športom". V rozhlase pracoval od roku 1951 a ako akreditovaný novinár sa zúčastnil na jednej letnej a siedmich zimných olympiádach. V roku 2010 získal cenu Miroslava Procházku, udeľovanú Slovenským olympijským výborom osobnostiam za „celoživotnú propagáciu športu a olympizmu prostriedkami literatúry a publicistiky“.
Volejbal na Panamerických hrách 1999

Volejbal na Panamerických hrách 1999 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 1999. Konal sa vo Winnipegu, v Kanade v dňoch od 24. júla2. augusta 1999, za účasti 8 mužských a 6 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo mužské družstvo Barbadosu. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 12. vydanie. Zápasy sa hrali v novovybudovanej aréne Investors Group Athletic Centre s kapacitou 3 100 divákov, v ktorej sa uskutočnil aj basketbalový turnaj a súťaže v modernej gymnastike. Družstvo USA tvorili univerzitní hráči, "áčkové" družstvo sa pripravovalo na blížiaci sa turnaj v Austrálii, ktorý mal slúžiť ako predpríprava na budúcoročné olympijské hry.
V mužskej kategórii získala titul , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . U žien zasa zvíťazila , keď vo finále vyhrala nad predchádzajúcim sedemnásobným panamerickým víťazom z .
Andreas zo Sparty

Andreas () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 64 pred Kr.
Andreas zo Sparty bol na 179. olympijských hrách korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Andreas dal 179. olympiáde meno, pretože menom víťazov tejto disciplíny sa olympiády označovali.
Olympijské víťazstvo Andrea uvádza staroveký historik Eusebios z Kaisareie vo svojom diele Kronika (gr. Chronografia), a to v zozname olympijských víťazov, ktorý vyhotovoval z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Dolnojizerská tabule

Dolnojizerská tabule je podcelok v južnej a juhozápadnej časti Jizerskej tabule. Zaberá časti okresov Mladá Boleslav, Mělník a Nymburk v Stredočeskom kraji. Podcelok sa rozkladá medzi sídlami Mělník a Liběchov na západe, Lysá nad Labem na juhu, Rožďalovice na východe a Mladá Boleslav na severe. Najvýznamnejším sídlom vnútri podcelku je mesto Benátky nad Jizerou.
Charakteristika územia.
Podcelok je mierne členitou pahorkatinou tvorenou turónskymi pieskovcami a vrchnoturónskymi až coniackými slieňovcami a ílovcami, na ktorých vznikla sedimentárna štruktúrna stupňovina s plošinami a kryopedimentami, na západe je rozčlenený výraznými údolnými zárezmi, na východe a juhovýchode s akumulačným povrchom staropleistocénnych riečnych terás. Územie je pokryté kultúrnou krajinou s prevahou menších obcí, značné percento pôdy je obrábané, na piesočnatých pôdach sa rozkladajú prevažne borovicové lesy.
Poloha.
Podcelok má zhruba tvar vrcholu naklonenej šipky, ktorej osou je tok rieky Jizery. Celok susedí na severe so sesterským podcelkom - Středojizerskou tabulou, západné rameno šipky v povodí Košáteckého potoka a dolnej Pšovky susedí s Ralskou pahorkatinou a pri Mělníku krátko s Dolnooharskou tabulou. Južný vrchol šipky, blížiaci sa sútoku Jizery s Labem, a východné rameno šipky v povodí hornej Vlkavy, susedí so Středolabskou tabulou, východné rameno ďalej na sever ešte s Jičínskou pahorkatinou.
Geomorfologické členenie.
Podcelok Dolnojizerská tabule (podľa triedenia Jaromíra Demka VIB-2B) má v geomorfologickom členení ďalšie štyri okrsky:
Kompletné geomorfologické členenie celej Jizerskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Najvyšším bodom podcelku je bezmenná kóta (320 m) v Košáteckej tabuli, severovýchodne od Nebužiel, pri hranici so Středojizerskou tabulou.
Volejbal na Panamerických hrách 2003

Volejbal na Panamerických hrách 2003 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2003. Konal sa v Santo Domingu, v Dominikánskej republike v dňoch od 3.15. augusta 2003, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 13. vydanie. Zápasy sa hrali v novovybudovanej aréne Pabellón de Voleibol s kapacitou 5 000 divákov. Družstvá USA boli opäť tvorené iba univerzitnými hráčmi. 
Panamerické tituly získali nové krajiny, ktoré dovtedy nezískali žiadnu z medailí. V mužskej kategórii to bola , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . U žien zvíťazila domáca , keď vo finále vyhrala rovnako nad .
Zoznam geomorfologických celkov v Česku

Zoznam geomorfologických celkov Česka:
Jizerská tabule

Jizerská tabule je geomorfologický celok v strednej a severozápadnej časti Středočeskej tabule. Zaberá časti okresov Mladá Boleslav, Mělník, Nymburk v Stredočeskom kraji a okresu Česká Lípa v Libereckom kraji. Najvyšším vrcholom je Rokytská horka ().
Poloha.
Jizerská tabule má zhruba tvar šipky ukazujúcej na juh pozdĺž toku rieky Jizery. Na severe siaha zhruba na úroveň Turnova (ktorý ale leží na východe už na území Jičínskej pahorkatiny, na juhu takmer až k sútoku s Labem pri Čelákoviciach. Smerom na juh prechádza hranica Mladou Boleslavou. Ramená šipky siahajú zhruba od Mělníka na západe po Rožďalovice na východe. Celok susedí na severozápade s Ralskou pahorkatinou, na východe s Jičínskou pahorkatinou, na juhu so Středolabskou tabuľou a na západe krátko s Dolnooharskou tabuľou.
Charakter a geológie.
Jizerská tabule je zložená zo vrchnokriedových pieskovcov, piesočnatých slieňovcov, ílovcov a prachovcov. V severnej časti územia, najmä v Bělskej tabuli, sa vyskytujú aj neovulkanické čadičové hrče. Celok tvorí erózno denudačný reliéf s rozsiahlymi výškovo konštantnými plošinami, rozčlenenými na väčšine územia výraznými údolnými zárezmi, spravidla bez stálych vodných tokov, miestami s plytkými zníženinami. V severnej časti je reliéf krajiny členitejší, zatiaľ čo smerom na juh sa zarovnáva. Územie je pokryté kultúrnou krajinou s prevahou menších obcí, značné percento pôdy je obrábané, na piesočnatých pôdach sa rozkladajú borovicové lesy.
Geomorfologické členenie.
Celok Jizerská tabule má v geomorfologickom členení dva podcelky, Středojizerská tabule (podľa Jaromíra Demka VIB-2A) na severe a Dolnojizerská tabule (VIB-2B) na juhu . Tieto podcelky sa ďalej členia do celkom šiestich okrskov:
Kompletné geomorfologické členenie celej Jizerskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Väčšie mestá.
Na území celku ležia časti okresných miest Mladá Boleslav a Mělník. Z ďalších miest tu sú Benátky nad Jizerou, Bělá pod Bezdězem, Mšeno a čiastočne Lysá nad Labem.
Hydrografia.
Stred územia odvodňuje rieka Jizera s jej prítokmi (Bělá a Strenický potok). Okrajové územie odvodňujú prítoky Labe, na východe horná Vlkava, na západe Košátecký potok a dolná Pšovka.
Magister (bridž)

Magister je bridžová konvencia, otázka hláškou 2, ktorou sa pýtame na trojlistú podporu v drahej farbe, zároveň ňou ukazujeme 5 list v už licitovanej drahej farbe. Pri odpovedi na Magister možno upresniť silu a rozlohu otvárajúceho. Ak má pár v licitačnom systéme konvenciu Magister, priame opakovanie drahej farby ukazuje šesťlist.
Príklady sekvencií, ktoré sú magistrom:
Ďalšia dražba.
Magister možno hrať v zjednodušenej verzii, v ktorej iba odpovedáme či máme alebo nemáme trojlistý fit. Fit ukážeme licitovaním drahej farby partnera, inak dražíme 2.
Sofistikovanejšia verzia Magistra ukazuje nielen fit-nefit v drahej farbe, ale zároveň upresňuje silu otvárajúceho.
Čo je maximum a minimu záleží od licitačného systému a od predtým špecifikovanej sily. Ak už otvárajúci rebidoval 1NT, limitoval sa na (11)12-14(15) FB, takže minimum je (11)12-13 FB a maximum je 13-14(15) FB. Čiže 13 FB možno zaradiť do mimima i maxima, je na zhodnotení hráča, kam list zaradí. Ak má body v krátkych farbách mal by ho pokladať za slabý, ak v dlhých za silný, ...
Pokiaľ otvárajúci dražil po odpovedi na otvorenie 1, silu otvorenia neupresnil a tak minimum je dolná polovica z celého rozpätia otvorenia a maximum horná polovica. Napríklad v systéme SAYC sa vo farbe otvára so silou 12-21 FB, minimum je 12-14. maximum 16-21 FB, 15 FB znova možno zaradiť do mimima i maxima. V poľskom trefe sa otvára so silou 12-17, minimum je 12-14, maximum 16-17 a 15 je na pomedzí. V systéme Precision sa otvára na 11-15, minimum je 11-12, maximum 14-15 a 13 je na pomedzí.
Turón (geochronologická jednotka)

Turón je druhý najstarší chronostratigrafický stupeň oddelenia vrchnej kriedy, ktorý je datovaný do rozmedzia pred 93,9 až 89,8±0,3 Ma (miliónov rokov). Turónu predchádzal cenoman a nasledoval ho koňak.
Definícia.
Turón bol definovaný francúzskym paleontológom Alcidom d'Orbigny v roku 1842. Orbigny ho pomenoval podľa mesta Tours vo francúzskom regióne Touraine, kde sa nachádza pôvodná typová lokalita. Začiatok (báza) turónu je definovaný ako miesto, kde sa prvýkrát vo stratigrafickom stĺpci objavil amonit druhu "Wutinoceras devonense". Koniec turónu (báza koňaku) je definovaná ako miesto, kde sa prvýkrát objavil mäkkýš druhu "Cremnoceramus rotundatus". 
Podmienky.
Rozhranie cenomanu a turónu zaznamenalo globálnu transgresiu (tzv. Kriedové more) - najvyššiu hladinu svetových oceánov za posledných 600miliónov rokov, asi o 150 až 300 metrov vyššiu ako dnes (po zvyšok turónu hladina klesala). Toto obdobie tiež prinieslo anoxickú udalosť (masové vymieranie druhov v oceáne kvôli absencii kyslíka), tzv. udalosť cenomansko-turónskeho rozhrania, tiež známu ako "Bonarelliho udalosť".
Delenie.
Stupeň turón býva ďalej delený na tri podstupne: spodný, stredný a vrchný.
Západné Karpaty.
V Západných Karpatoch na Slovensku je turón zvyčajne chápaný ako obdobie presunu subtatranských príkrovov.
Luštěnická kotlina

Luštěnická kotlina je geomorfologický okrsok v severovýchodnej časti Dolnojizerskej tabule, ležiaci v okresoch Mladá Boleslav a Nymburk Stredočeského kraja. Územie okrsku zvonku vymedzujú sídla Mladá Boleslav na severnom výbežku, Dobrovice na severe, Ledce na východnom výbežku, Jabkenice na východe, Všejany na južnom výbežku a Brodce na západe. Najvýznamnejším sídlom vnútri okrsku je obec Luštěnice.
Charakteristika územia.
Je to plochá štruktúrne denudačná zníženina, tvorená strednoturónskymi a vrchnoturónskymi až coniackými slieňovcami a vápnitými ílovcami, menej piesočnatými slieňovcami a vápnitými pieskovcami. Je charakterizovaná rozsiahlymi kryopedimentami, drobnými vyvýšeninami, reliktami stredopleistocénnych terás a širokými nivami nevýrazných plytkých údolí v povodí hornej a strednej Vlkavy. Sú tu rozsiahle polia, zalesnenie tvorí asi 15%. Na okraji presahujú lesné komplexy z okolitých jednotiek, prevažne dubové, často s prímesou hrabu a ihličnanov, početné sú borovicové porasty, menej smrekové. Na východe sú menšie kaskády rybníkov. 
Z chránených území sem menšou časťou zasahuje Prírodný park Jabkenicko. 
Geomorfologické členenie.
Okrsok Luštěnická kotlina patrí do celku Jizerská tabule a podcelku Dolnojizerská tabule, ďalej sa už nečlení. Kotlina susedí v rámci Dolnojizerskej tabule na východe s Jabkenickou plošinou, na juhu s Vrutickou pahorkatinou a na západe s Košáteckou tabulou. Ďalej na západe susedí so Středojizerskou tabulou, na severe s Jičínskou pahorkatinou a na juhu so Středolabskou tabulou.
Kompletné geomorfologické členenie celej Jizerskej tabule uvádza nasledujúca tabuľka:
Významné vrcholy.
Významnejším vrcholom je Lánský kopec (). 
Najvyšším bodom je bezmenná kóta (250 m) severne od Ledce, pri hranici s okrskom Chloumecký hřbet v Jičínskej pahorkatine.
Homunkul

Homunkul alebo homunkulus (lat. "homunculus") znamená latinsky človiečik. 
Všeobecný latinský pojem dostal v ranom novoveku nový význam v súvislosti so špekuláciami o možnom vytvorení umelého človeka. V alchymistickom spise "De natura rerum" ("O povahe vecí") z roku 1538 pripisovanom Paracelsovi sa podrobne opisuje ako z mužského semena vypestovať človiečika. Tento motív umelého človeka použil ešte J. W. Goethe v druhom dieli svojho "Fausta". 
Keď boli koncom 17. storočia objavené spermie, dostali názov homunkulus, pretože teória preformácie súdila, že obsahujú miniatúrneho, ale už hotového človeka, ktorý sa po ejakulácii v ženskom tele vyvinie v hotové bábätko. Až v 40. rokoch 19. storočia vedci pochopili, ako spermia preniká do vajíčka a že sa embryo začína vyvíjať až po oplodnení.
Iné použitie.
Pojem homunkulus sa užíval aj vo filozofii, kde mal vysvetľovať, ako človek vníma: tak si možno predstaviť, že obraz na sietnici vníma akýsi vnútorný človiečik čiže homunkulus. Táto naivná predstava bola skoro opustená, pretože nič nevysvetľuje: keby sme mali vysvetliť vnímanie homunkula, museli by sme predpokladať, že aj on má v sebe ďalšieho a tak ďalej. 
Napriek tomu sa slovo homunkulus niekedy užíva ako pomocná predstava v myšlienkových experimentoch, ale aj v neuroanatómii, kde označuje súbory mozgových funkcií, ktoré sa týkajú určitých orgánov a podobne. Homunkulus sa často vyskytuje aj vo fantastickej literatúre, v počítačových hrách a podobne.
Frank Ocean

Frank Ocean (* 28. október 1987, Long Beach, Kalifornia, USA) je americký spevák, textár, fotograf a rapper. Je známy svojim netradičným hudobným štýlom, často zaraďovaným k popu, no nesúcim prvky R&amp;B. 
Svoju kariéru začal ako ghostwriter, kedy písal piesne pre interpretov ako John Legend, Beyoncé alebo Justin Bieber. V roku 2010 sa pridal k hiphopovému zoskupeniu "Odd Future". Svoj prvý mixtape s názvom "Nostalgia, Ultra" vydal v roku 2011. Mixtape, na ktorom sa nachádzal singel "Novacane", bol veľmi kladne hodnotený kritikmi a umiestnil sa na popredných priečkach hitparád.
Jeho debutový album "Channel Orange" vydal v júli 2012 a vyhral zaň Cenu Grammy za najlepší urban contemporary album. Bol súčasťou ôsmich nominácii na ocenenia Grammy, z toho 2 vyhral. Obe v roku 2013, z toho jednu za svoj album a druhú spolu s rappermi Jay Z a Kanye Westom za najlepšiu hudobnú spoluprácu na piesni s názvom "No Church in the Wild". V roku 2013 mu vyšla zbierka nevydaných piesní s názvom "unreleased, MISC." 
V auguste 2016 vydal svoj dlho očakávaný druhý album "Blonde", ktorému predchádzal vizuálny projekt "Endless".
Volejbal na Panamerických hrách 2007

Volejbal na Panamerických hrách 2007 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2007. Konal sa v Rio de Janeiro, v Brazílii v dňoch od 14.28. júla 2007, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo ženské družstvo Kostariky. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 14. vydanie. Zápasy sa hrali v aréne Ginásio do Maracanãzinho, ktorá prešla pred samotnými hrami veľkou rekonštrukciou.
V mužskej kategórii získala titul domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . U žien ôsmykrát zvíťazila , keď vo finále vyhrala nad .
Kvalifikácia.
Pozn: Družstvá sa kvalifikovali na základe svetového rebríčka FIVB k 1. januáru 2007.
Zámok Chantilly

Zámok Chantilly je zámok vo francúzskom meste Chantilly.
Dejiny.
Malý zámok ("Petit Château") bol vybudovaný v 16. storočí, hlavný zámok bol vybudovaný v 19. storočí podľa plánov architekta Honoré Daumeta na základoch pôvodného zámku, zničeného počas Veľkej francúzskej revolúcie. V zámku sídli Múzeum Condé, ktoré pozostáva z galérie malieb a kresieb a z knižnice so zbierkou vzácnych kníh. Ku komplexu patria Veľké stajne ("Les Grandes Écuries" 1719 – 1740), ktoré majú skutočne "veľké" rozmery a pôsobia veľkolepo. Princ Condé bol na ne tak hrdý, že usporadúval večere pod ich kupolou, vysokou 28 metrov, (pre hostí ako Ľudovít XV.). Stajne mohli prichýliť 240 koní a 500 psov, ktoré slúžili pri každodenných poľovačkách v chantillskom lese. Od roku 1982 je tu múzeum koní.
K zámockému komplexu patrí aj zámok "Enghien". Je to podlhovastá budova oproti hlavnému zámku, na druhej strane terasy. Bol postavený v roku 1769, pôvodne v ňom boli ubytovaní hostia princov. Má štyri samostatné vchody, každý s trojuholníkovým štítom. Dnes sú v ňom služobné byty reštaurátorov Múzea Condé a akademikov.
Park.
Park má rozlohu 115 hektárov, z toho 25 hektárov sú vodné plochy.
Le Nôtre vybudoval park ako dve na seba kolmé osi. Prvá je os sever-juh, ktorá sleduje líniu veľkej terasy a majestátneho schodiska. Druhá, os východ-západ je vytváraná Veľkým kanálom ("Le Grand Canal"). Parter "à la française" sa rozprestiera medzi Veľkým kanálom a terasou. Je vyložený bazénmi, zdobia ho vázy a sochy, ktoré pochádzajú zväčša z 19. storočia a predstavujú slávne osobnosti spojené s bohatými dejinami panstva. Obe polovice parteru boli pôvodne lichobežníkového pôdorysu, čo spôsobovalo, že sa vďaka hre s perspektívou javili väčšie. Tento rafinovaný efekt bol odstránený počas rekonštrukcie v XIX. storočí, tá im dala presný obdĺžnikový pôdorys. Zvyšky zelených brodérií sa zachovali v "Jardin de la Volière" (hneď pri zámku, na západnej strane) a v záhrade "La Maison de Sylvie" (1671).
Na východ od ústrednej časti parku Le Nôtre sa nachádza anglicko-čínsky park (1772). Na zákrutách jeho cestičiek popri úzkom kanáli sa nachádzajú viaceré záhradné stavby (umelé skaliská, kamenné mostíky). V 1774 bola v tejto časti parku dobudovaná štylizovaná samota. Samota pozostávala zo siedmych rustikálnych domčekov, dodnes sa z nich zachovalo päť, v jednom z nich, v mlyne, sa nachádza reštaurácia.
Park na západ od ústrednej časti bol navrhnutý Victorom Buboisom (1817), architekt zachoval niekoľko pôvodných úprav Le Nôtra (napr. Ostrov lásky). Zo záhradných stavieb postavených Duboisom stojí už iba Venušin chrám. Ako napovedá pomenovanie parku, jeho kľukaté cestičky a zákutia sú protikladom ústredného geometrického parteru.
V tejto časti parku sa nachádza mini-zoo s kengurou červenokrkou a vzácnymi albínmi tohto druhu.
Volejbal na Panamerických hrách 2011

Volejbal na Panamerických hrách 2011 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Panamerických hier 2011. Konal sa v Guadalajare, v Mexiku v dňoch od 15.29. októbra 2011, za účasti 8 mužských a 8 ženských tímov. Volejbal sa na hrách organizuje od roku 1955 a toto bolo jeho 15. vydanie. Zápasy sa hrali v novovybudovanej aréne Complejo de Vôlei Pan-Americano s kapacitou 3 221 divákov.
V mužskej kategórii obhájila titul , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . U žien získala titul tiež , keď vo finále vyhrala nad .
Kvalifikácia.
Pozn: Družstvá sa kvalifikovali na základe aktuálneho svetového rebríčka FIVB a tiež výsledkov v Panamerickom pohári 2010.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Priepasné

Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Priepasné v okrese Myjava.
Ľudová štvrť

Ľudová štvrť je obytná zóna v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto v miestnej časti Slovany. Bola realizovaná Všeobecným stavebným družstvom počas druhej svetovej vojny v období prvej Slovenskej republiky v rokoch 1941 až 1943.
Nachádza sa v priestore ulíc Riazanská ulica, Hálkova, Za kasárňou, Letecká a Úradnícka ulica. Zložená je z dvojpodlažných rodinných domov. Domy majú dobrý dispozičný štandard a materiálové i konštrukčné prevedenie, na sídlisku však chýbala obchodná, školská, športová a kultúrna vybavenosť.
Zátišie (Bratislava)

Zátišie alebo aj Štvrť Emyháza je pomenovanie priestoru v bratislavskej mestskej časti Nové Mesto v miestnej časti Slovany medzi ulicami Kukučínova, Hattalova, Zátišie, Vajnorská ulica a Riazanská ulica, v ktorom sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky č. 10503/1-8 Zátišie č. 3, 5, 7, 9, 11, 13, 15, 17 – rodinné domy z 20. rokov 20. storočia, tzv. "zamestnanecká kolónia" a nesúrodá zástavba od rodinných domov zo začiatku dvadsiateho storočia, staršie činžiaky, panelová zástavba, budova školy (v súčasnosti je sídlom Špeciálnej ZŠ pre žiakov s autizmom, Hálkova 54 a Základnej umeleckej školy, Hálkova 56), Štátny pedagogický ústav a výrobné haly.
V 19. storočí sa tu podľa plánu z roku 1894 nachádzalo vidiecke sídlo Villa Hidvégház. Bol to menší kaštieľ s hospodárskymi budovami s upravenou zeleňou v okolí, s veľkým záhradným priestorom deleným na úžitkovú a rekreačnú časť. Nachádzal sa v lokalite ohraničenej ulicami Hálkova, Varšavská a Brezovská ulica. V 20. storočí bol záhradný priestor rozparcelovaný na individuálnu výstavbu. Časť slúžila ako pionierska záhrada a v časti sa postavili objekty bývalého národného výboru.
Bratislava - katastrálne územie Nové Mesto

Nové Mesto je katastrálne územie v rovnomennej bratislavskej mestskej časti.
Ďalej sa rozdeľuje na miestne časti Slovany, Tehelné pole, Pasienky, Jurajov dvor a Mierová kolónia.
Majstrovstvá Európy v póle mužov 2016

Majstrovstvá Európy v póle mužov 2016 boli v poradí 11. majstrovstvá Európy v jazdeckom póle mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia póla (FIP). Konali sa v dňoch od 28. augusta4. septembra 2016 v Berlíne, v Nemecku, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Poľska. Nemecko organizovalo európsky šampionát druhýkrát, keď hostilo toto podujatie aj v roku 2008, v Groß Offenseth-Aspern. Obhajca titulu z Anglicka sa turnaja nezúčastnil. Pri jeho neúčasti sa víťazom stalo Írsko, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad Francúzskom.
Zápasy sa odohrali na ihrisku "Maifeld Berlin", ktorý leží v bezprostrednej blízkosti štadióna Olympiastadion. V roku 1936, kedy bolo ihrisko postavené, sa na tomto mieste, vtedy opatrenom tribúnami pre 100 000 divákov, konal v rámci Letných olympijských hier 1936 aj olympijský pólový turnaj. V roku 1936 sa pólo naposledy objavilo v programe olympijských hier, posledným víťazom sa stala Argentína. Ihrisko je dejiskom prestížneho pólového turnaja "Berlin Maifeld Cup".
Ivan Hričovský

Dr.h.c. Prof. Ing. Ivan Hričovský, DrSc. (* 23. január 1932, Horný Hričov – † 2. júl 2024, Bratislava) bol významný slovenský pomológ, profesor v odbore špeciálna rastlinná výroba na Slovenskej poľnohospodárskej univerzite v Nitre, odborník v odbore ovocinárstvo a záhradníctvo, propagátor záhradníctva a ovocinárstva a vedecko-pedagogický pracovník na Katedre ovocinárstva, vinohradníctva a vinárstva Fakulty záhradníctva a krajinného inžinierstva.
Život.
Po skončení štúdia v roku 1955 na Vysokej škole záhradníckej v Lednici na Morave pôsobil v ovocinárskom výskume na Šľachtiteľskej stanici v Rajeckých Tepliciach, Zarieč-Keblove, plantáži drobného ovocia v Okoličnom, Výskumnom ústave rastlinnej výroby v Piešťanoch (19691977) a Výskumnom ústave ovocných a okrasných drevín v Bojniciach, aby napokon zakotvil v roku 1989 na Slovenskej poľnohospodárskej univerzite v Nitre, kde sa zaslúžil o vznik Fakulty záhradného a krajinného inžinierstva. Na akademickej pôde vychoval veľa odborníkov ovocinárov a záhradníkov pre potrebu záhradníckej praxe. Svoje bohaté vedomosti však rozdával aj širokej laickej verejnosti. Ročne absolvoval mnoho prednášok a praktických inštruktáží, bol členom redakčných rád a taktiež prispievateľom v mnohých časopisoch. S jeho cennými a praktickými radami sa bolo možné stretnúť v Slovenskej televízii a v Slovenskom rozhlase – v relácii "Klub Rádia Regina", v rubrike "Záhradkári" každý druhý týždeň radil poslucháčom v oblasti ovocinárstva. Je autorom desiatok odborných publikácií. Medzi rokmi 19902010 pôsobil ako predseda Slovenského zväzu záhradkárov, v súčasnosti bol čestným predsedom RV SZZ (Republikového výboru Slovenského zväzu záhradkárov). Ako odborný poradca účinkoval aj v relácii "Záhradkári" rádia Regina Západ, "Farmárska revue" či "Nová záhrada" komerčnej televízie Joj.
Žil v Ivanke pri Dunaji. Zomrel v júli 2024 v nemocnici v Bratislave po hospitalizácii so zápalom pľúc.