Július Chovan

Prof. PhDr. Julius Chovan, (* 12. august 1914, Ružomberok – † 17. september 1998, Bratislava) bol slovenský telovýchovný pedagóg a univerzitný pedagóg.
Životopis.
V rokoch 19211925 navštevoval ľudové školy v Trenčíne a Liptovskom Mikuláši, 19251933 študoval na štátnych reálnych gymnáziách v Liptovskom Mikuláši a Trenčíne. Po maturite odišiel študovať do Prahy na Filozofickú fakultu Karlovej univerzity, kde v roku 1938 promoval. V roku 1937 absolvoval jeden semester na Sorbonne. Doktor filozofie (PhDr.) 1941 v odbore filozofia a pedagogika na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. 1958 docent. V rokoch 19381939 bol stredoškolským profesorom na Štátnom reálnom gynmńáziu v Skalici, v roku 1939 pôsobil na gymnáziách v Dolnom Kubíne, Martine a Spišskej Novej Vsi, v rokoch 19391940 bol stredoškolským profesorom na Cvičnom gymnáziu v Bratislave, v rokoch 19401948 bol lektorom na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského (vtedy Slovenská univerzita). V roku 1944 sa zúčastnil SNP, v rokoch 19451948 prednosta telovýchovného sektoru Povereníctva školstva v Košiciach a Bratislave, 19471949 bol lektorom na Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského, 19491952 pracoval na Ústave pre telesnú výchovu na vysokých školách v Bratislave. V rokoch 19521984 pôsobil ako vysokoškolský učiteľ na Katedre telesnej výchovy Vysokej škole ekonomickej v Bratislave, 19521974 vedúci katedry. V roku 1992 sa stal profesorom pre odbor teória vyučovania telesnej výchovy.
Dielo.
Július Chovan bol jedným z prvých organizátorov telovýchovného hnutia na Slovensku. Bol propagátorom myšlienok sokolského hnutia bratstva, rovnosti a voľnosti. Spolu so svojim starším bratom Vladimírom Chovanom patrili medzi významných členov a podporovateľov Sokola v Trenčíne. Bol aktívnym športovcom (športová gymnastika, atletika, volejbal, korolezectvo) a neskôr trénerom (atletika, basketbal, ľadový hokej). V rokoch 19381945 pôsobil v odboji proti fašizmu a v SNP. Zakladal partizánske skupiny v oblasti Martina, Liptovského Mikuláša a Banskej Bystrice, pracoval priamo v ilegálnom vojenskom vedení SNP, spolu s Gabrielom Rapošom pripravoval rozhlasové vysielanie Slobodného slovenského vysielača, z vysokoškolákov vytvoril dobrovoľnícku vojenskú jednotku – vysokoškolský strážny oddiel, ktorý bol počas SNP štábnou rotou veliteľstva 1. československej armády na Slovensku.
Jeho rozsiahla vedecká a teoretická práca v oblasti telovýchovy a športu ho priviedla aj k štúdiu diela Ivana Branislava Zocha, spoluzakladateľa Sokola na Slovensku, ktorého právom slovenská historiografia zaraďuje medzi najvýznamnejších slovenských vedcov a pedagógov v 2. polovici 19. storočia a začiatku 20. storočia. Július Chovan sa podrobne zaoberal výskumom života a diela I. B. Zocha. Bol prvým, ktorý systematicky spracoval a zhodnotil jeho dielo.
Po skončení druhej svetovej vojny sa aktívne zapojil do organizovania telesnej výchovy v obnovenej Československej republike. V časoch komunistickej totality bol Július Chovan z politických dôvodov zbavený funkcií a politicky prenasledovaný. Výnimkou bolo len krátke obdobie politického odmäku prerušeného inváziou vojsk Varšavskej zmluvy. Po Nežnej revolúcii sa opäť zapojil do spoločenského života. Vydal viacero prác s reminiscenciami na SNP, úlohe študentov zapojených do povstania a verných demokracii a slobode. Podieľal sa na obnovení hnutia Sokola v novej demokratickej spoločnosti.