burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
X-Moto

X-Moto je Open source 2D motokrosová plošinovka vyvíjaná pre GNU/Linux. Dôležitú rolu v nej hrá fyzika. Základný herný princíp je klonom Elasto Manie, ale fyzikálne simulácie sú mierne odlišné. Projekt začal v roku 2005.
Prehľad.
Hra neobsahuje žiadny príbeh ani zápletku, nie je ani dôležité v akom poradí sa úrovne hrajú, ale doporučuje sa začať od prvých dodaných úrovní. Rovnako ako v Elasto Manii môže byť hra pre začiatočníkov veľmi obťažná.
Základy hry.
Herný koncept je jednoduchý. Hráčovým úlohou je v každej úrovni pozbierať jahody a potom sa dotknúť kvetiny. V tom sa mu snaží zabrániť náročný terén a „ničiče“, ktorých sa hráč nesmie dotknúť. Vo väčšine úrovní nie sú žiadne pohyblivé objekty. Jazdcovi sa pri páde z výšky nič nestane, zomrie len pri dotyku hlavy s terénom, alebo pri dotyku hlavy či kolies s ničičom.
Rozdiely oproti Elasto Manii.
Hlavnými rozdielmi sú otvorenosť kódu, iná fyzika umožňujúca náročnejšie kaskadérske kúsky a rozšíriteľnosť vďaka skriptovateľným úrovniam.
Grafika a zvuk.
Grafika je jednoduchá, hra sa odohráva v dvoch rozmeroch, aj keď hra používa OpenGL. Zvukov je veľmi málo. Hra obsahuje len zvuk motora, výhry, prehry a hudbu v menu.
Jaroslav Havlíček

Jaroslav Havlíček (* 3. február 1896 Jilemnice – † 7. apríl 1943 Praha), bol český spisovateľ, najvýznamnejší český predstaviteľ psychologickej prózy.
Životopis.
Jaroslav Havlíček vyštudoval reálku v Jičíne (maturoval 1913). Potom (1914) absolvoval abiturientský kurz obchodnej akadémie Chrudim a začal študovať na ČVUT v Prahe. Roku 1915 bol ako jednoročný dobrovoľník odvedený do prvej svetovej vojny, zúčastnil sa bojov v Rusku, v Taliansku a v roku 1919 na Slovensku. V roku 1919 začal pracovať ako úradník v Živnostenskej banke v Prahe a pri zamestnaní úspešne doštudoval vysokú školu. V roku 1921 sa oženil s Mariou Krausovou. 
Svoje poviedky publikoval v mnohých časopisoch: "Lumír", "Zvon", a "Národní listy". Priatelil sa s Antalom Staškom. Jeho synom bol Zbyněk Havlíček.
Dielo.
Jeho literatúru ovplyvnili písmaci a špiritisti, napísal niekoľko románov, ktorých dej je zasadený do malomesta na prelome 19. a 20. storočia. Popisuje tragické ľudské osudy, degeneráciu – takmer naturalisticky, až chladnokrvne, duševné stavy často veľmi narušených ľudí a extrémne situácie. Bol skvelým vyprávačom. Niektoré jeho postavy vykazujú veľkú mravnú a duševnú sílu.
Posmrtne bola z jeho diela zostavená a vydaná rada poviedkových súborov:
Tučniak čiapočkatý

Tučniak čiapočkatý ("Pygoscelis antarcticus" alebo "antarctica") je stredne veľký druh tučniaka z rodu Pygoscelis rozšírený v Južnej Georgii a na Južných Sandwichových ostrovoch, Antarktíde, Južných Orknejských a Shetlandských ostrovoch, Bouvetovom ostrove, Ballenyských ostrovoch a na Ostrove Petra I.
Opis.
Tučniak čiapočkatý je až 68 cm vysoký a váži okolo 4,5 kg. Má tmavý chvost, chrbát, vrchnú stranu plutiev, temeno a zobák. Brucho, hrdlo, spodnú časť plutiev a z časti aj hlavy má biele, končatiny ružové. ľahko ho rozoznáme podľa úzkeho čierneho pruhu, ktorý sa tiahne od temena pod zobák a späť a pripomína uzdičku. Samec ani samica sa od seba zároveň sfarbením ani veľkosťou nijak viditeľne nelíšia.
Ekológia.
Tučniaky čiapočkaté sa spravidla držia len pri brehu, aj keď bolo už niekoľko jedincov videných na šírom mori. Živí sa malými bezstavovcami a rybami. Svojej koristi sa ľahko zmocňujú vďaka veľmi rýchlemu plávaniu. 
Je veľmi dobrým potápačom, ktorý sa dokáže ponoriť aj do niekoľko metrovej hĺbky a vydržať pod vodou aj dlhšie ako jednu minútu. Najčastejšie sa pritom potápa na poludnie a večer. Podobne ako ostatné druhy tučniakov sa na súši, kde sa inak pohybuje veľmi neohrabane, často na ľade doslova kĺže po bruchu a odráža sa plutvami a končatinami, čím môžu vyvinúť viditeľne väčšiu rýchlosť. 
Stavia si kruhové hniezda z kameňov, do ktorých kladie 2 vajcia, ktoré zahrievajú striedavo obidvaja rodičia po 5 až 10 dní. Mláďatá so šedým chrbtom a o niečo svetlejším bruchom sa liahnu po 35 dňoch a v hniezde zostávajú po dobu 20 - 30 dní, potom sa zoskupujú do tzv. škôlok. Do vody po prvýkrát vstupujú až po tom, čo sa zbavia prachového peria, teda po 50 až 60 dňoch života. 
Početnosť.
Tučniak čiapočkatý je pomerne hojný druh, v Červenom zozname ohrozených druhov (IUCN) je zaradený do kategórie najmenej ohrozených druhov (Least Concern). Na celom svete žije pritom až 8 000 000 jedincov. Hniezdna oblasť je značne rozsiahla a zaujíma 50 – .
ITMS

ITMS je vládny informačný systém, ktorý slúži na zabezpečenie jednotného spôsobu evidencie, spracovávania, exportu a monitorovania dát o programovaní, projektovom a finančnom riadení, kontrole a audite programov financovaných zo štrukturálnych fondov a Kohézneho fondu. ITMS je nástroj pre zabezpečenie transparentnosti, kontrolovateľnosti a auditovateľnosti procesov čerpania týchto fondov. Informácie v ITMS sú hlavným zdrojom informácií pre Vládu SR, verejnosť, národný monitorovací výbor pre štrukturálne fondy a Európsku komisiu.
Pravoslávny chrám svätých Cyrila a Metoda

Pravoslávny katedrálny chrám svätých Cyrila a Metoda (), do roku 1935 katolícky kostol svätého Karla Boromejského (), sa nachádza na rohu ulíc Resslova a Gorazdova v pražskom Novom Meste. 
Stavba.
Budova kostola je dielom barokových architektov Kiliána Ignáca Dienzenhofera a Pavla Ignáca Bayera z rokov 1730 až 1736.
Je to významná sálová stavba pôvodne zasvätená sv. Karolovi Boromejskému. Chrám bol súčasťou susedného ústavného domova pre emeritných kňazov, ktorý bol roku 1783 zrušený a premenený na kasáreň a skladisko. V roku 1866 sa budova stala súčasťou ČVUT. 29. septembra 1935 bol kostol slávnostne zasvätený sv. Cyrilovi a Metodovi a stal sa sídlom pravoslávneho biskupa Gorazda (občianskym menom Matěj Pavlík).
Kostol stojí na asi tri metre vyvýšenej terase oproti okolitým stavbám, ako dôsledok terénnych úprav okolia v 80. rokoch 19. storočia.
Dejiny.
Za nemeckej nacistickej okupácie sa chrám sv. Cyrila a Metoda významne zapísal do novodobých československých dejín. V tunajšej krypte sa ukrývali parašutisti – príslušníci zahraničného odboja – ktorí previedli atentát ("operácia Anthropoid") na zastupujúceho ríšskeho protektora R. Heydricha. Tu tiež 18. júna 1942 zomreli. Medzi nimi škpt. Adolf Opálka, kpt. Jozef Gabčík, kpt. Jan Kubiš, kpt. Josef Valčík, por. Josef Bublík, por. Jan Hrubý, por. Jaroslav Švarc. Okrem mnohých ďalších, ktorí poskytli parašutistom pomoc, boli popravení aj predstavitelia pravoslávnej cirkvi a chrámu sv. Cyrila a Metoda, ktorí sa priamo podieľali na ukrývaní parašutistov – biskup Gorazd, farár Václav Čikl, kaplán Dr. Vladimír Petřek a predseda cirkevnej obce Jan Sonnevend. Pravoslávna cirkev bola v Protektoráte v septembri roku 1942 zakázaná.
Súčasnosť.
V súčasnosti chrám funguje pre potreby pravoslávnej cirkvi, bohoslužby sa tu konajú: večerné – každú sobotu od 17 hodiny a nedeľné o 9.30 hodín. Okrem toho sa konajú bohoslužby podľa cirkevného kalendára. Duchovným správcom chrámu je dr. Jaroslav Šuvarský. Chrám bol tiež prehlásený ako "miesto česko-nemeckého zmierenia".
Felipe González

Felipe González Márquez (* 5. marec 1942, Sevilla) je španielsky politik, dlhoročný generálny tajomník hlavnej španielskej ľavicovej strany Španielska socialistická robotnícka strana (19741997) a tretí predseda vlády od španielskeho prechodu k demokracii (19821996).
Život a kariéra.
Počas štúdií práv v Seville sa González zapojil najprv do kresťansko-demokratického, neskôr socialistického odboja proti režimu generála Franka, za čo bol roku 1971 zatknutý. Bol jednou z hlavných postáv pri obnove Španielskej socialistickej robotníckej strany roku 1974. Postupne sa mu podarilo presadiť vo vnútri strany opustenie marxistických pozícii a prechod k sociálne-demokratickému kurzu.
González bol ministerským predsedom 13 a pol roka a je tak jednou z najdlhšie vládnucich osôb v novodobej histórii Španielska. Pod jeho vedením sa strane PSOE podarilo dvakrát po sebe získať absolútnu väčšinu v španielskom 350 člennom Kongrese: 202 mandátov (48,1 % hlasov) v historickom víťazstve v roku 1982 a 184 v roku 1986; v roku 1989 potom získali jeho socialisti presnú polovicu, tj. 175 kresiel.
V roku 1993 stratila PSOE absolútnu väčšinu a musela utvoriť koalíciu s katalánskou stranou Convergència i Unió; v roku 1996 potom socialistov porazila Aznarova Ľudová strana. Do následujúceho roku bol González lídrom opozície.
Od roku 2000 bol poslancom španielskeho Kongresu, kde sa však pre iné aktivity stal chronickým absentérom, a preto sa z aktívnej politiky stiahol. V roku 2007 bol potom na samite EU menovaný predsedom tzv. Reflexnej skupiny (alebo „rady múdrych“), ktorej poslaním je formulácia vízií EU v dlhšom časovom horizonte.
Roku 1993 obdržal González Cenu Karola Veľkého.
Stredná odborná škola drevárska (Topoľčany)

Stredná odborná škola drevárska v Topoľčanoch so sídlom na Pílskej ulici č. 7 je stredná odborná škola zameraná na prípravu žiakov pre drevársky priemysel a výrobu nábytku. Je situovaná v blízkosti jednej z najväčších firiem na výrobu nábytku na Slovensku - Decodom s.r.o v Topoľčanoch.
História.
Mesto Topoľčany leží na Hornej Nitre a historicky je úzko späté s drevárskym a nábytkárskym priemyslom.Škola historicky prešla dlhým vývojom. 
Stredné odborné učilište nábytkárske v Topoľčanoch sa stalo priamym pokračovateľom odborného učilišťa pri n. p. Mier v Topoľčanoch, ktoré bolo založené v roku 1972. Od roku 1979 škola niesla nový názov Stredné odborné učilište nábytkárske (SOU nábytkárske) a pripravovala kvalifikovaných stolárov pre nábytkárske podniky na Slovensku.
V roku 1988 bola otvorená elokovaná trieda Strednej priemyselnej školy drevárskej vo Zvolene, pri SOU nábytkárskom v Topoľčanoch. Obe školy zostali pod jedným riaditeľstvom. V roku 1991 sa Stredná odborná škola drevárska od SOU nábytkárskeho delimitovala a začala pôsobiť v priestoroch učilišťa pod samostatným riaditeľstvom. 
Ďalšie zmeny.
V roku 2003 došlo k združeniu obidvoch škôl a vznikla Združená stredná škola drevárska a nábytkárska. 
V roku 2008 sa názov školy zmenil na Stredná odborná škola.
Od roku 2009 má škola názov Stredná odborná škola drevárska.
Súčasnosť.
V súčasnosti (2009) má škola 19 tried, ktoré navštevuje 484 žiakov. Neustále prebiehajú zmeny týkajúce modernizácie vyučovacieho procesu s využívaním IKT technológií a e-learningu. Škola získala finančné zdroje z Európskych štrukturálnych fondov na rekonštrukciu a modernizáciu v súvislosti so nížením energetickej náročnosti prevádzky. Vybudovalo sa Pilotné centrum odborného vzdelávania nábytkárskeho priemyslu v spolupráci s firmou Decodom s.r.o Topoľčany.
Škola sa aktívne prezentuje na medzinárodných výstavách, veľtrhoch, v rámci mesta i v masmediálnych prostriedkoch. Žiaci majú možnosť pracovať v rôznych záujmových krúžkoch a zapájajú sa do SOČ.
Colin Fleming

Colin Fleming (* 13. august 1984, Linlithgow, Spojené kráľovstvo) je súčasný britský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.
Jefferson Davis

Jefferson Davis (* 3. jún 1808, Fairview, Kentucky, USA – † 6. december 1889, New Orleans, Louisiana, USA) bol americký politik, v rokoch 18531857 vedúci ministerstva vojny a predovšetkým prvý a jediný prezident Konfederovaných štátov amerických.
Život a kariéra.
Medzi rokmi 1824 a 1828 študoval na Vojenskej akadémii Spojených štátov vo West Pointe. 17. júna 1835 sa aj cez odpor jeho otca oženil so Sarah Knox Taylorovou, dcérou neskoršieho amerického prezidenta Zachary Taylora. Jeho prvá manželka však už 15. septembra toho istého roku zomrela na maláriu.
Po smrti svojej ženy sa Jefferson Davis stiahol do ústrania a venoval sa predovšetkým farmárčeniu. Aj keď bol veľkým zástancom otrokárstva, mali jeho otroci relatívne vysokú mieru samosprávy a bolo k nim pristupované na vtedajšie pomery dosť benevolentným spôsobom.
26. februára 1845 sa znovu oženil a to za Varinu Howellovú. V rokoch 1846 až 1847 sa zúčastnil ako dôstojník mexicko-americkej vojny, pri ktorej vynikol svojou odvahou a bol postrelený do nohy. Zachary Taylor sa mu po konci vojny ospravedlnil za svoj predchádzajúci negatívny postoj a prehlásil, že jeho dcéra bola lepším sudcom než on sám.
V roku 1847 sa stal senátorom za Mississippi. Patril medzi odporcov kompromisu z roku 1850. V roku 1851 bol opäť zvolený senátorom, ale za krátky čas svoj mandát zložil a neúspešne kandidoval na guvernéra Mississippi. Vo voľbách ho porazil Henry Stuart Foote o 999 hlasov.
Potom podporoval prezidentskú kandidatúru Franklina Pierceho a po jeho zvolení sa stal v rokoch 1853 až 1857 sekretárom ministerstva vojny. Od roku 1857 bol opäť senátorom.
Aj keď bol najprv odporcom odtrhnutia južanských štátov od Únie, zmenil po zvolení Abrahama Lincolna svoj názor a 21. januára 1861 oznámil odtrhnutie štátu Mississippi. V období 18. februára 1861 až 10. mája 1865 bol prezidentom Konfederovaných štátov amerických.
Po konci občianskej vojny bol Davis dva roky väznený, v roku 1867 bol prepustený na kauciu. Roku 1874 bol opäť zvolený do Senátu, ale svojej funkcie bol na základe štrnásteho dodatku americkej ústavy zbavený.
Ku koncu svojho života napísal dve knihy: "The Rise and Fall of the Confederate Government" a "A Short History of the Confederate States of America", v ktorých popisoval dejiny štátov Konfederácie a americkej občianskej vojny.
Félix Houphouët-Boigny

Félix Houphouët-Boigny (* 18. október 1905 Yamoussoukro – † 7. december 1993) bol v rokoch 1960 – 1993 prvým prezidentom afrického štátu Pobrežie Slonoviny.
Život a kariéra.
Houphouët-Boigny, syn kmeňového náčelníka, pochádza z pomerne bohatej plantážnickej rodiny (pestujúcej kávu a kakao) vo vtedajšej francúzskej kolónii. Vyštudoval lekársku akadémiu v Dakare, kde 1925 zložil skúšky a až do roku 1940 praktikoval ako lekár.
Po roku 1939 sa venoval plantážnictvu. Ako protest proti diskriminácii domorodých majiteľov plantáží založil v roku 1944 "Syndicat Agricole Africain" (SAA, ) s 20 000 členmi a stáva sa predsedom. V nej zjednotil robotníkov aj niektorých majiteľov plantáží, ktorí boli nespokojný so zvýhodňovaním francúzskych majiteľov plantáží (ktorých bola asi tretina) koloniálnymi úradmi. Jeho cieľom bol boj proti vtedy ešte rozšírenej nútenej práci na plantážach.
Z tejto organizácie vznikla v roku 1945 strana "Parti Démocratique de la Côte d'Ivoire" (PDCI, ). Ako poslanec francúzskeho parlamentu sa v Paríži stýkal s Komunistickou stranou Francúzska, a po prijatí francúzskej ústavy, ktorá len neuspokojivo riešila problematiku zámorských území, založil v Bamaku roku 1946 viacnárodnú stranu "Rassemblement Démocratique Africain" (RDA, ), ktorá bola činná vo väčšine krajín francúzskej západnej Afriky s cieľom jej dekolonizácie, a stal sa jej predsedom.
V päťdesiatich rokoch sa politicky preorientoval a stýkal sa s politikmi ako Robert Schuman a François Mitterrand. Roku 1956 bol menovaný ministrom pre otázky francúzskych zámorských území, podieľal sa na vypracovaní novej francúzskej ústavy, v roku 1959 ho Charles de Gaulle menoval ministrom poradcom. Po návrate na Pobrežie Slonoviny sa zasadil o nezávislosť krajiny, ktorá bola vyhlásená 7. augusta 1960. Vo voľbách toho istého roku bol väčšinou 98 percent hlasov zvolený prvým prezidentom, počas jeho vlády bol však v krajine zavedený model jednej strany (až do roku 1990), opozičné strany boli ilegálne. Z prvých pluralistických volieb v októbri 1990 vyšiel Félix Houphouët-Boigny víťazne. Laurent Gbagbo v nich Houphouët-Boignymu podľahol (toho 80% hlasov vynieslo k 7. mandátu). O mesiac neskôr získala Gbagbova FPI len 10 mandátov v parlamentných voľbách.
Za jeho prezidentstva udržovalo Pobrežie Slonoviny úzke vzťahy s Francúzskom a tiež Južnou Afrikou. Jeho pomerne jasné protikomunistické zameranie sťažovalo vzťah k ZSSR (diplomatické styky boli dlhý čas prerušené), ČLR bola uznaná až v 1987.
Medzi obyvateľstvom Pobrežia Slonoviny sa pre neho vžila prezývka „Starec“ (). Sám pri jednom prejavu v roku 1983 odhadol svoj majetok na „niekoľko miliárd CFA“ uložených „v zahraničí, vo Švajčiarsku“ ale aj „na Pobreží Slonoviny“.
Houphouët-Boigny, ktorý patril k popredným politikom Afriky a ktorého vládu možno v tamojších postkoloniálnych pomeroch označiť ako umiernenú, sa podieľal na niekoľkých nie vždy stopercentne akceptovaných rozhodnutiach:
Základná škola s materskou školou Jozefa Murgaša

Základná škola s materskou školu Jozefa Murgaša, Horná ul. 22, Šaľa
História a súčasnosť.
Škola bola slávnostne odovzdaná do užívania 1. septembra 1972. Následne v roku 1973 boli odovzdané priestory telocvične a areál školy. Vtedy niesla názov Základná deväťročná škola Sídlisko Váh. Menšia zmena v názve nastala v roku 1983. Ruší sa deväťročná dochádzka na základných školách a ZDŠ sa mení na ZŠ. V roku 1985 sa stávame školou s rozšíreným vyučovaním matematiky a prírodovedných predmetov. Na 2. stupni vznikajú matematické triedy, do výučby sa zavádzajú prvé počítače. Po legislatívnych zmenách od školského roku 1996/1997 nesie škola názov ZŠ Sídlisko Váh - Horná 22 a po štyroch rokoch v školskom roku 2001/2002 z názvu vypadáva pre všetkých obyvateľov regióna tak známe Sídlisko Váh a škola od roku, keď vstupuje do právnej samostatnosti a oslavuje svoje 30. výročie založenia, nesie označenie ZŠ Horná 22 Šaľa. Toto netrvá dlho, lebo 20.2.2004 je našej škole prepožičaný čestný názov Základná škola Jozefa Murgaša, Horná 22, Šaľa. Posledným výrazným medzníkom školy je jej kompletná rekonštrukcia v lete 2008. Škola nielenže dostáva nový vzhľad, ale budujú sa aj dve triedy pre materskú školu. V septembri 2008 vítame žiakov do vynovených priestorov a deti MŠ z Nešporovej ulice do ich novej MŠ na Hornej ulici. V roku 2009 sa ZŠ Jozefa Murgaša, Horná 22 Šaľa a MŠ na Hornej ulici spájajú a vzniká 
ZŠ s MŠ Jozefa Murgaša, Horná 22 Šaľa.
Logo školy.
Logo školy má tvar kruhu. V kruhopise je uvedený názov - ZŠ Jozefa Murgaša, Horná 22, Šaľa. Pole loga je priečne rozdelené na dve časti. Ľavá horná časť s nákresom oblohy, rieky a lužných lesov symbolizuje názov, ktorý škole patril dlhé roky - ZŠ Sídlisko Váh Šaľa. Pravá dolná časť je obrazom zamerania školy a to rozšírené vyučovanie matematiky a prírodovedných predmetov. Hríb uprostred prekrýva dve skúmavky a spolu s dvoma ratolesťami symbolizuje biológiu a chémiu. Odmocnina a sčítanie 2+3 vpravo , pravouhlý trojuholník vľavo sú symbolom matematiky.
Riaditelia školy.
Vo funkcii riaditeľa školy pôsobili:
Luna 14

Luna 14 () bola automatická medziplanetárna sonda zo Sovietskeho programu Luna. V roku 1968 sa stala štvrtou sovietskou umelou družicou Mesiaca. V katalógu COSPAR bola neskôr označená ako 1968-027A. 
Pred týmto letom, po úspešnej misii Luny 13, Sovieti vypustili ďalšiu z družíc, ktorá sa po havárii nosnej rakety nedostala ani na orbitu Zeme, preto nezískala označenie. V čase letu Luny 14 nebol závod medzi ZSSR a USA o prvenstvo v dosiahnutí Mesiaca ľuďmi ešte rozhodnutý.
Popis sondy.
Typ E-6LS bol vyrobený ako všetky Luny v konštrukčnom stredisku OKB-1, čo je dnešný RKK Energija v Koroljove. 
Hmotnosť sondy bola 1 700 kg, výrobné číslo 113.
Priebeh misie.
Štart nosnej rakety Molnija-M so sondou prebehol dopoludnia 7. apríla 1968 z kozmodrómu Bajkonur. Najprv bola vynesená na nízku obežnú dráhu 189-242 km nad Zemou (tiež uvádzaná ako parkovacia). Večer toho istého dňa bola prevedená prvá úprava (korekcie) dráhy, ktorá sa zmenila na viac výstrednú 160-270 km a z nej pokračovala ďalej k Mesiacu rýchlosťou 2,1 km/sec.
K Mesiacu sa dostala po troch dňoch letu večer, brzdiaci motor sa zapol automaticky a sonda zmenšila svoju rýchlosť na 1,2 km za sekundu. Tým sa z nej stala obežnica Mesiaca a začala plniť svoje úlohy z výšky 160-870 km. Do 30. apríla previedla 176 obehov a na Zem odoslala 97 rádiových relácií obsahujúcich namerané hodnoty, ktoré sa týkali mi. gravitačných zmien dráhy, meranie prúdov slnečného a kozmického žiarenia. Po vyčerpaní batérií sonda prestala vysielať.
František Benda (skladateľ)

František Benda (* 22. november 1709 – † 7. marec 1786) bol český skladateľ a husľový virtuóz obdobia raného klasicizmu.
Životopis.
František Benda (starší brat skladateľa Jiřího Antonína Bendu) pochádzal z tkáčskej a muzikantskej rodiny. Jeho otec, tajný evanjelik, bol písmak. František hudobné vzdelanie získal v Prahe u jezuitov a Drážďanoch. Pôsobil postupne v šľachtických kapelách vo Viedni, Varšave a Berlíne. V roku 1733 sa stal členom kapely pruského kráľa Friedricha II.. František sa v kapele vypracoval, roku 1740 sa stal primášom a v roku 1771 koncertným majstrom pruskej dvorskej kapely. Kráľ Friedrich sa na jeho prosbu postaral o presídlenie celej rodiny trpiacej náboženským útlakom (rodičia aj súrodenci) do Berlína..
Dielo.
Ako huslista sa Benda vyznačoval brilantnou virtuozitou a neobyčajne spevným tónom, celkovou hudobnosťou a vnímavosťou. Ako autor uplatňoval živé prvky českej svetskej melodiky a rytmiky, čím sa odpútal od svojich hlavných vzorov Vivaldiho a Tartiniho. Rozvíja melodickosť a spevnosť, hlavne v adagiových vetách, a v husľových skladbách dochádza až k náznakom sonátovej formy. Vedľa Stamica sa jediný dopracoval osobitého slohu v husľovej hre, nezávislého od talianskej tradície; v kompozičnom štýle je považovaný za predchodcu klasicizmu, patril však skôr ku konzervatívnemu skladateľskému prúdu, ktorý sa nikdy plne neodpútal od barokového štýlu. Zložil 15 husľových koncertov a viac než sto ďalších skladieb pre sólové husle (sonáty, triové sonáty, capriccia). V symfóniách dodržuje vtedy obľúbený trojvetný typ barokovej symfónie neapolskej.
Eperjes

Eperjes môže byť:
Charles Friedel

Charles Friedel (* 12. marec 1832, Štrasburg – † 20. apríl 1899, Montauban) bol francúzsky chemik.
Spoločne so svojím priateľom J. M. Craftsom roku 1877 objavil dva typy chemických reakcií ktoré po nich boli pomenované, tzv. Friedel-Craftsova alkylácia a acylácia.
Životopis.
Friedel študoval od roku 1850 v Štrasburgu prírodné vedy a po prerušení roku 1852 pokračoval v štúdiu na parížskej Sorbonne. V rokoch 1856 až 1870 pracoval ako správca zbierok minerálov univerzity "École de Mines". V tom čase bol tiež činný v laboratóriu školy "École de Medicine" kde si pod vedením C. A. Wurtza prehĺbil svoje znalosti chémie. Roku 1860 sa tu zoznámil s J. M. Craftsom a po svojej doktorskej promócii roku 1869 nastúpil od roku 1871 na miesto docenta na École Normale Supérieure. V roku 1876 sa stal profesorom mineralógie na Sorbonne. Roku 1884 po smrti C. A. Wurtza prevzal jeho miesto profesora organickej chémie.
Od roku 1889 bol súčasne predsedom komisie ktorej cieľom bolo previesť reformu názvoslovia organických zlúčenín.
Jeho synom bol mineralóg a kryštalograf Georges Friedel (18651933).
W-CDMA

W-CDMA (Wideband Code Division Multiple Access) je európsko-japonský 3G štandard siete mobilných telefónov. Je súčasťou rodiny 3G štandardov ITU-2000. 
Definuje aj terestrickú (pozemnú) aj satelitnú mobilnú službu. Tej pozemnej sa hovorí UTRA (UMTS Terrestrial Radio Access). Satelitná S-UMTS alebo USRA sa zatiaľ ani vzdialene neblíži implementácii.
Z dôvodu širšej kompatibility je tu definovaný frekvenčne delený duplex (FDD či UTRA FDD) pre párové spektrum a časovo delený duplex TDD pre spektrum nepárové, nazývaný aj TD-CDMA alebo UTRA TDD. Šírka pásma je štandardne 5 MHz, zvažujú sa aj časti a násobky tejto základnej šírky pásma.
Štandard W-CDMA sa často označuje aj ako UMTS - zatiaľ čo W-CDMA je technický názov naznačujúci, že ide o širokopásmové CDMA, teda WideBand CDMA. Označenie UMTS je názov ekonomicko-politický.
Prvá sieť založená na W-CDMA odštartovala v Japonsku v roku 2001 a išlo o sieť Foma spoločnosti NTT DoCoMo.
1. súkromné gymnázium v Bratislave

1. súkromné gymnázium v Bratislave je osemročné súkromné gymnázium, ktoré sídli v bratislavskej mestskej časti Ružinov.
História.
Gymnázium bolo založené v júli 1991 Ing. Františkom Tóthom († 2006), RNDr. Máriou Smrekovou, RNDr. Danou Jančínovou a Annou Cifrovou. Prvé vyučovanie sa začalo 2. septembra 1991 na Čapkovej ulici. V roku 2002 sa škola presťahovala do moderne zrekonštruovanej budovy na Bajkalskej ulici.
Riaditelia školy.
Prvým riaditeľom bol Ing. František Tóth. Od 2002 do 2006 bola riaditeľkou RNDr. Dana Jančinová. Od 2006 do 2018 bola riaditeľkou RNDr. Mária Smreková. Od 1. 9. 2018 do 2023 bola riaditeľkou školy RNDr. Dana Jančinová. Od roku 2023 až do súčasnoti je riaditeľom školy RNDr. PhD. Matej Peter Melicherčík CSc, bývalý absolvent.
Phạm Tuân

Phạm Tuân (* 14. február 1947, dedina Quốc Tuấn, severná provincia Thái Bình, Severný Vietnam, dnes Vietnam) je severovietnamský vojenský letec a kozmonaut, ktorý letel do vesmíru roku 1980 v rámci programu Interkozmos. Bol prvým kozmonautom z Ázie, zo Zeme potom v poradí 96.
Život.
Pochádzal z početnej roľníckej rodiny, ktorá celá pracovala v miestnom poľnohospodárskom družstve. V roku 1955 šiel do školy a stal sa členom Komunistického zväzu mládeže. Po skončení školy roku 1963 nastúpil do armády. Pilotný výcvik urobil v ZSSR a potom spolu so ženou bojovali vo vojne vo Vietname. Mal za sebou ako vojenský letec radu vzdušných súbojov s lietadlami USA a tiež ako vôbec prvý človek na svete zostrelil v roku 1972 zo svojho MIGu lietajúcu pevnosť B-52, za čo ho vyznamenala vláda titulom Hrdina Vietnamskej socialistickej republiky. Mal v tom čase 25 rokov. Po vojne nastúpil v ZSSR na leteckú akadémiu J. Gagarina a bol tu tiež vybraný do prvej skupiny kozmonautov medzinárodného programu Interkozmos. V čase letu bol podplukovník. 
Let do vesmíru.
V lete zo Sojuzom 37 štartoval vo funkcii kozmonaut výskumník z kozmodrómu Bajkonur pod velením kozmonauta Gorbatka. Obidvaja kozmonauti sa pripojili k orbitálnej stanici Saljut 6, kde už bol pripojený Sojuz 36. Spoločne zo sovietskymi kozmonautmi Leonidom Popovom a Valerijom Riuminom plnili pripravené úlohy šiestej medzinárodnej posádky a v poriadku s druhou loďou, teda Sojuzom 36 vrátili na Zem po 188 hodinách strávených v kozme. Pristáli v kabíne lodi na padákoch na územie Kazachstanu. Loď Sojuz 37 zostala u stanice ako záložná.. 
Po lete.
Po skončení letu dokončil štúdium akadémie. Neskôr bol povýšený na generála a poverený vedením oddelenia obranného priemyslu na Ministerstve obrany v Hanoji. S manželkou majú spolu jednu dcéru, ktorá sa im narodila v roku 1976.
Indiana Jones a chrám skazy

Indiana Jones a chrám skazy () je voľným pokračovaním filmu "Indiana Jones a dobyvatelia stratenej archy". Tretí diel (1989) bol pomenovaný "Indiana Jones a posledná krížová výprava", štvrtým dielom (2008) je "Indiana Jones a Kráľovstvo krištáľovej lebky".
Dej.
Dej sa odohráva o rok skôr oproti prvému dielu, roku 1935. Indiana (Harrison Ford) sa tentokrát v šanghajskom klube zapletie s čínskym gangsterským bossom. V hre je vzácna čínska soška a vzácny diamant – a Jonesov život. Hrdinný univerzitný profesor sa tentokrát spoločne so speváčkou Willie a chlapcom Kraťasom dostáva až k srdcu kanibalistickej náboženskej sekty, uznavajúcej pradávnu bohyňu Kálí.
Drúzovia

Drúzovia alebo drúzi (jednotné číslo: "drúz", žen. rod: "drúzka"; arab. jedn. č.: درزي - "darzí" alebo "durzí", mn. č. دروز, "durúz"; hebr.: דרוזים, "druzim") sú nábožensko-etnická komunita žijúca v Libanone, Izraeli a Sýrii, pôvodne však pochádzajúca z Egypta. Drúzovia sa odštiepili začiatkom 11. storočia (v roku 1017) od šiitskej vetvy ismailitov. Ide o značne uzavretú komunitu, do ktorej teologicko-filozofického systému nie je každý zasvätený. V súčasnosti žije na svete približne milión drúzov. V minulosti boli drúzi veľmi ovplyvnení novoplatonskou a gnostickou filozofiou. Veria aj v prevteľovanie duší. Na svoju vieru nikoho neobracajú a je dokonca nemožné k nim konvertovať. Namiesto piatich stĺpov, ktoré sú základom islamu, uznávajú tzv. sedem povinností. Medzi ich špecifikum patrí lojalita k štátu, v ktorom žijú. Na vlastnú žiadosť napríklad slúžia v izraelskej armáde.
O drúzoch sa zmieňuje už židovský cestovateľ Benjamín z Tudely, keď okolo roku 1165 navštívil oblasti, kde drúzi žili; mylne ich pokladá za pohanov.
Grumman XF5F Skyrocket

Grumman XF5F Skyrocket bol prototyp dvojmotorového palubného stíhacieho lietadla. V čase jeho vzniku začali v službe na lietadlových lodiach jednoplošné lietadlá vytlačovaľ dvojplošníky a preto bola jeho koncepcia pomerne odvážna. Existovala tiež pozemná verzia tohto typu, označená Grumman XP-50.
Stavbu prvého prototypu, označeného "XF5F-1", objednalo americké námorníctvo (US Navy) 30. júna 1938. Dvojmotorový dolnoplošník s dvojicou motorov Wright XR-1820-40 Cyclone, mal krátky trup, ktorý nepresahoval pred nosnú plochu. Pôvodne mal niesť dva kanóny Madsen kalibru 25 mm.
Prvý let probehol 1. apríla 1940. Ukázali sa problémy s chladením oleja. Chladič oleja bol preto upravený. Zmeny boli uskutočňované aj v iných častiach projektu. Kabína dostala nový, nižší prekryt, výzbroj bola redukovaná na štyri guľomety kalibru 12,7 mm, prepracované kryty motorov a pridané aerodynamické kryty vrtúľ. Hlavné úpravy boli dokončené 15. júla 1941. Ďalšia rada testov pokračovala až do polovice januára 1942. V tom čase už ale firma Grumman začala pracovať na projekte modernejšieho palubného stíhača XF7F-1 a testy typu XF5F slúžili hlavne k urýchlení jeho vývoja. Prototyp slúžil k testom, dokiaľ nebol 11. decembra 1944 poškodený pri pristátí na brucho.
Renault 3

Renault 3 (skrátene R 3, interné označenie "R1121") bola lacnejšia a minimálne vybavená verzia automobilu Renault 4, vyrábaná v rokoch 1961–1962. 
Bola určená len pre francúzsky trh a k dostatiu v jedinom odtieni šedej farby, zvanej "Pyramid grey". Na prvý pohľad sa od Renaultu 4 líšila absenciou okna medzi C a D stĺpkom. Vybavená bola malým motorom o objeme 603 cm³ odvodeným z predchodcu, Renault 4CV. V období od júla 1961 do septembra 1962 bolo vyrobených len 2 526 vozidiel.
Ligotavka žltoškvrnná

Ligotavka žltoškvrnná ("Somatochlora flavomaculata") je druh vážky z čeľade ligotavkovité ("Corduliidae").
Opis.
Zadoček ligotavky žltoškvrnnej má dĺžku 34-40 mm. Hruď má zelenú s kovovým leskom. Oči sú lesklé, na temene sa dotýkajú v priamke. Na čele medzi očami má dve nespojené žlté škvrny. Pri základni zadných krídiel môže mať malé žltasté škvrny, inak sú krídla číre. Nohy má čierne. Zadoček je veľmi tmavo zelený s bronzovým leskom so žltými škvrnami na boku piateho až ôsmeho článku.
Nymfa (larva) je dlhá až 21 mm. Na tele je ochlpená. Na chrbte zadočka má trne a na boku 9. článku má aj bočné trne.
Výskyt.
. Vyskytuje sa vo veľkej časti Európy, kde je na väčšine územia ohrozená.
Spôsob života.
Vajíčka aj nymfy môžu prečkať niekoľko týždňov sucha. Nymfa sa vyvíja až 4 roky. Dospelé jedince lietajú od mája do augusta. Vyskytujú sa v nížinách na zarastených močiarnatých či rašelinných vodách. Samičky znášajú vajíčka za kolísavého letu na bahnitú plytčinu.
Kazachovia

Kazachovia alebo zriedkavo Kazaši (kazašsky: "qazaqtar / қазақтар") sú turkický národ pozostávajúci asi zo 14 miliónov ľudí, ktorí žijú v strednej Ázii. Hovoria po kazašsky.
Krajiny, kde žijú Kazachovia:
Ken Skupski

Ken Skupski (* 9. apríl 1983, Liverpool, Spojené kráľovstvo) je súčasný britský profesionálny tenista. Počas svojej kariéry vyhral 2 turnaje ATP vo štvorhre.
Stredná odborná škola (Púchov, Terézie Vansovej 1054/45)

Profil školy.
Stredná odborná škola Púchov zahŕňa 4 bývalé právne školské subjekty a to SPŠ Púchov, ktorá sa 1. septembra 1996 zlúčila s SPŠCH Púchov. Od 1. septembra 2000 sa k týmto subjektom pričlenilo SOU Matador a. s. Púchov a od 1. septembra 2005 aj ZSŠ odevná Púchov. Škola pripravuje absolventov trojročných učebných odborov na pokračovanie v nadstavbovom štúdiu a ostatných absolventov pripravuje tak, aby si po skončení štúdia našli uplatnenie a zamestnali sa v regióne a jeho blízkom okolí.
Výučba v škole sa realizuje v dvoch strediskách, a to v stredisku č. 1 v budove Inštitútu vzdelávania (pri Continental Matador a.s. Púchov) a v stredisku č. 2 na Kolonke. Škola na svoj vzdelávací proces využíva odborné učebne, vlastné dielne a odborné pracoviská v podnikoch v regióne Púchov a v blízkom okolí, na iných vysokých školách v blízkom regióne, na Slovensku alebo v zahraničí.
Vzdelávanie v školskom roku 2010/2011.
Učebné odbory – 3. ročné.
Absolventi získajú výučný list, môžu pokračovať v nadstavbovom štúdiu na škole a získajú maturitné vysvedčenie.
Základná škola (Spišská Nová Ves, Komenského 2)

Základná škola Komenského 2, Spišská Nová Ves je základná škola v Spišskej Novej Vsi.
Škola je klasickou základnou školou so špecifikom vyučovania matematiky Hejného metódou a má taktiež zriadené športové triedy so zameraním na ľadový hokej. 
Od školského roku 2009/2010 je riaditeľom školy Peter Kresťanko. Cieľom školy je vychovať z detí úspešných mladých ľudí, ktorí budú pripravení na ďalšie štúdium na stredných školách, ktroých nezaskočí žiadna výzva a dokážu si poradiť so všetkým, čo im život prinesie. Vyznačujeme sa pozitívnym prístupom k žiakom a vzdelávaniu, skvelým učiteľským kolektívom a vynovenými školskými priestormi poskytujúcimi nielen podnetné prostredie k vzdelávaniu, ale aj k športu a oddychu. škola disponuje krásnym školským areálom rozdeleným na viaceré sekcie - vzdelávacia, oddychová a športová. škola je kompletne zateplená a zmodernizovaná. Ušetrené finančné prostriedky každoročne investuje do zlepšenia výpočtovej techniky. Má postavený vlastný server a viacero prírodovedných učební - fyzika, chémia, biológia, geografia. 
Škola razantne napreduje aj vo výučbe cudzieho jazyka, konkrétne angličtiny. Dôkazom je viacero úspešných žiakov na krajských kolách z anglického jazyka.
V oblasti IKT techniky vychovala množstvo úspešných žiakov, ktroí dnes pracujú v prestížnych firmách ako ESET a HP.
História.
Škola bola otvorená 1. septembra 1976 a prvým riaditeľom bol Emil Samoľ. Už v roku 1978 boli zriadené športové triedy so zameraním na ľadový hokej. Triedy s rozšíreným vyučovaním cudzieho jazyka boli zavedené v roku 1987.
Na pozíciu riaditeľky v 1990 nastúpila F. Vantušková. Od roku 1996 je vyučovanie prvého stupňa v rámci programu "Krok za krokom". Škola sa v roku 1999 zapojila sa do projektu Infovek a v roku 2005 sa stala školiacim centrom Infoveku. Od roku 2006 je aj školiacím strediskom Microsoft IT Academy. Medzi riaditeľmi školy pôsobila aj M. Melikantová od roku 1999. 
Súčasnosť školy.
Škola je zapojená v projektoch "Krok za krokom", "Zdravá škola", "Infovek E-twinning", "Otvorená škola", "Digitálni Štúrovci". Z oblasti informačných technológii sú to projekty "Baltík 3", "Mladí vývojári", "Škola budúcnosti" a "Microsoft IT Academy", ktorá je určená aj pre verejnosť. Z umeleckých oblastí je to "Fotoškola" - krúžok digitálnej forografie a "Európa v škole" zameraná na výtvarné a literárne práce. Zaujímavým špecifikom školy je vyučovanie matematiky Hejného metódou. 
Úspechy školy.
Škola bola ocenená v celoslovenských súťažiach (prírodovedná oblasť, športová oblasť, cudzie jazyky, literárne práce, výtvyrné práce, programovanie...). Ďalej sa škole podarilo získať a úspešne realizovať projekty: "Modernizácia vyučovacieho procesu", "Príprava a organizovanie školení v rámci IKT", "Výchova reprezentantov SR v ľadovom hokeji, každoročne škola žne úspechy v biologickej olympiáde a taktiež vo florbale žiakov základných škôl."
Škola uskutočnila za posledné roky posun v kvalite vzdelávacieho procesu, čoho dôkazom je ajj jej rast na portáli skoly.ineko.sk.
Zdroje.
Školská brožúra, Webová stránka školy
Katedrála a metropolitný kostol svätého Petra v Yorku

Katedrála a metropolitný kostol Svätého Petra v Yorku (), známa ako Yorská katedrála, je gotická katedrála v meste York v Anglicku a je najväčšia svojho druhu v Severnej Európe. Je sídlom Arcibiskupa z Yorku (druhého najvyššieho hodnostára anglikánskej cirkvi) a katedrálou Yorskej diecézy.
Opis.
Vyznačuje sa bohato zdobenou hlavnou chrámovou loďou v perpendikulárnom slohu dokončenou roku 1338, veľkým mozaikovým východným oknom zhotoveným roku 1408, najväčším stredovekým mozaikovým oknom na svete. V severnej priečnej lodi sa nachádza okno piatich sestier s oblúkmi vysokými 16 m a v južnej priečnej lodi známe kruhové okno.
Dejiny.
Prvou cirkevnou stavbou, na mieste, kde stojí súčasná katedrála, bol drevený kostol postavený roku 627 v rýchlosti k pokrsteniu Edwina, kráľa Northumbrie. Potom bola roku 630 zahájená stavba kamennej stavby, dokončenej roku 637. Kostol začal skoro chátrať a od roku 670 bola prevádzaná jeho oprava vrátane neskoršej výstavby školy a knižnice, ktoré boli v 8. storočí jedny z najväčších na severe Európy. 
Roku 741 bol kostol zničený ohňom a bol obnovený do robustnejšej podoby. Roku 1066 tu bol korunovaný Viliam I. za anglického kráľa. V období na začiatku 11. storočia bol kostol niekoľkokrát poškodený ohňom a znovu opravovaný už v normanskom slohu.
Stavba gotickej katedrály, ktorá mala byť porovnateľná s Canterburskou katedrálou, bola zahájená roku 1220. Prvými časťami boli severné a južné priečne chrámové lodi dokončené roku 1250 v ranogotickom slohu. Bola tiež dokončená stavba masívnej hlavnej veže s drevenou strechou. 
Stavba kapituly bola začatá v 60. rokoch 13. storočia a bola ukončená roku 1296. Široká hlavná loď bola budovaná od 80. rokov 13. storočia na normanských základoch. Vonkajšia strecha bola dokončená roku 1330, ale strop bol hotový až roku 1390. Stavba ďalej pokračovala vo východnom krídle. Roku 1407 sa zrútila hlavná veža, piliere potom boli zosilené a nová veža bola dokončená roku 1420. Západné veže boli postavené v rokoch 1433 až 1472. Stavba katedrály bola dokončená roku 1472 kedy bola tiež vysvätená. 
Reformácia cirkvi za Henricha VIII. viedla k ustanoveniu prvého anglikánskeho arcibiskupa, strate pokladov katedrály a pozemkov, ktoré k nej patrili. V dobe vlády Alžbety I. boli odstraňované všetky katolícke znaky – boli zničené mnohé náhrobky, okna a oltáre. V čase občianskej vojny bolo mesto obsadené Cromwellovym vojskom, ale jeho veliteľ Thomas Fairfax nepripustil poškodenie katedrály.
V rokoch 1730 až 1736 bola vytvorená nová mramorová podlaha chrámu a od roku 1802 bola zahájená kompletná obnova katedrály. Avšak 2. februára 1829 bola katedrála v dôsledku podpaľačského útoku poškodená požiarom. Oheň zničil východné krídlo a ďalší požiar roku 1840 spôsobil zničenie strechy nad hlavnou chrámovou loďou, juhovýchodnej veži a južnej chrámovej lodi. Obnova požiarmi poničenej katedrály bola zahájená až roku 1858.
Daniel Burbank

Daniel Christopher Burbank (* 27. júl 1961, Manchester, Connecticut, USA) pôvodne pilot pobrežnej stráže USA, je od mája 1996 astronautom NASA. Má za sebou dva krátkodobé kozmické lety raketoplánom na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) a jeden let Sojuzom s dlhodobým pobytom na ISS ako člen expedície 29 a 30. Celkom strávil vo vesmíre 248 dní.
Daniel Burbank je ženatý, má dve deti.
Život.
Pilot.
Daniel Burbank sa narodil v Manchesteri v štáte Connecticut, detstvo a mladosť prežil v neďalekom meste Tolland, tu tiež do roku 1979 navštevoval strednú školu. Potom študoval na Akadémii pobrežnej stráže (), roku 1985 tu získal titul bakalára elektrotechniky. 
Od mája 1985 slúžil na lodi Gallatin WHEC-721 Pobrežnej stráže Spojených štátov. Od januára 1987 do februára 1988 prekonal letecký výcvik na základni Pensacola na Floride. Potom lietal na vrtuľníkoch (HH-3F Pelican a HH-60J) u jednotiek pobrežnej stráže v Južnej Karolíne a Massachusetts. Roku 1990 vyštudoval letectvo na "Embry-Riddle Aeronautical University". Pokračoval v službe v pobrežnej stráži, už ako pilot-inštruktor, od roku 1995 na Aljaške. Celkom nalietal, predovšetkým na vrtulníkoch, cez 4 000 hodín. Zúčastnil sa cez tristo záchranných operácií.
Astronaut.
Zúčastnil sa 14. a 15. náboru astronautov NASA v rokoch 1991–1994, ale dostal sa vždy len medzi stovku finalistov. Uspel až v 16. nábore a 1. mája 1996 bol začlenený do oddielu astronautov NASA. V ročnom kurze všeobecnej kozmickej prípravy získal kvalifikáciu letového špecialistu raketoplánu Space Shuttle.
Po dokončení prípravy pracoval v NASA, pracoval v oddelení pre Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS), pôsobil ako hlavný spojár s posádkami kozmických lodí (Capcom), služobne často pobýval v Rusku. 
Vo februári 2000 bol menovaný jedným z letových špecialistov misie STS-106. Let STS-106 bol zahájený 8. septembra 2000 štartom raketoplánu Atlantis. Astronauti priviezli na zárodok ISS zásoby a materiál nutný pre trvalé obývanie stanice, ktoré bolo zahájené už za niekoľko týždňov (2. novembra 2000, Expedíciou 1). Atlantis pristál 20. septembra 2000 po 11 dňoch, 19 hodinách a 12 minútach pobytu vo vesmíru. 
Vo februári 2002 bol menovaný letovým špecialistom misie STS-115, ktorej štart bol naplánovaný na jar 2003. Po havárii Columbie bol let odložený. Do vesmíru sa posádka misie STS-115 dostala v raketopláne Atlantis až v dňoch 9. – 21. septembra 2006. Astronauti pokračovali vo výstavbe ISS – priviezli a pripojili nosníky P3/P4 a slunečné panely na nich upevnené. Burbank v priebehu montáže vystúpil do otvoreného vesmíru na 7 hodín a 11 minút. Po splnení úloh astronauti pristáli na myse Canaveral. Let trval 11 dní, 19 hodín a 7 minút.
V januári 2007 bol preradený medzi astronautov-manažérov, pracoval v Akadémii pobrežnej ochrany. Od januára 2009 sa opäť vrátil medzi aktívnych astronautov. V júli 2009 bol zaradený do posádky Expedície 29. Štart sa uskutočnil 14. novembra 2011. Na tejto misii strávil Burbank 224 dní a celkovo si tak pripísal 248 dní strávených v kozme.
Renault Espace

Renault Espace je veľké MPV, ktoré vyrába francúzska automobilka Renault od roku 1984. Prvé 3 generácie vyrábala dcérska spoločnosť Matra. Espace je niekedy označovaný za prvé európske MPV.
Prvá generácia.
Vyrábal sa do roku 1991. Pretože v svojej dobe nemal príliš priamych konkurentov, stal sa veľmi populárnym. V roku 1988 prešiel modernizáciou. Výraznou zmenou prešiel interiér.
Druhá generácia.
Vyrábala sa v rokoch 1991 až 1997. Design automobilu bol zjednotený s ostatnými modelmi Renault. Základné tvary zostali zachované. 
Espace F1.
Výstavný showcar postavený k výročiu 10-ročnej výroby modelu Espace a oslave úspechov Renaultu vo formule 1. Zrýchlenie z nuly na 200 km/h bolo 6 sekúnd. 
Tretia generácia.
Bola posledná, ktorú vyrábala automobilka Matra. Vyrábala sa od roku 1997 do roku 2003. Interiér bol cenený ako veľmi moderný. Napríklad tachometer bol umiestený uprostred. Veľa automobilov tejto generácie je využívaných ako vozidlá taxislužby v Malajskej Kuala Lumpur. Vyrábala sa aj o 272 mm dlhšia verzia Grand Espace. Vonkajšie panely karosérie boli prevažne z plastu. 
Motory.
zážihové radové štvorvalce
zážihové vidlicové šesťvalce
vznetové radové štvorvalce
Štvrtá generácia.
Vyrába sa od roku 2003. Design bol radikálne zmenený v duchu modelov Avantime a Vel Satis.
Základná škola (Stropkov, Mlynská 697/7)

Základná škola Mlynská, Stropkov je základná škola na Mlynskej ulici 7 v Stropkove. Škola je štátna s vyučovacím jazykom slovenským. Škola poskytuje podľa klasifikácií stupeň vzdelania ISCED 1 a ISCED 2. Zriaďovateľom školy je mesto.
História školy.
II. ZŠ začala písať svoju históriu 1. septembra 1965. Riaditeľom novovzniknutej ZŠ bol menovaný OŠ ONV v Bardejove Ján Pančura. K 1. septembru boli odovzdané iba 4 nové učebné pavilóny. Telocvičňa, dielne, kabinety, zborovňa, riaditeľňa, školská jedáleň čakali na svoje dokončenie do novembra 1965.
Súčasnosť školy.
Motto: „"Vzdelanie je cesta k zmene človeka."“
V súčasnosti škola má: 8 samostatných pavilónov, veľkú telocvičňu, malú telocvičňu, antukové ihrisko, detské ihrisko, futbalové ihrisko s umelou trávou.
Pri vyučovaní sa využívajú odborné učebne chémie, fyziky, prírodopisu, cudzích jazykov, ktoré boli dovybavené eBeam tabuľami. Je rozvedená školská počítačová sieť vo všetkých triedach a odborných učebniach. Bezpečnosť školy je posilnená o kamerový systém.
Toho času prebieha rekonštrukcia školy a zatepľovanie pavilónov, výmena okien, dvier, tabúľ, nové omietky.
Škola bude aj naďalej pokračovať v tradícií športových tried na II. stupni v každom ročníku so zameraním na volejbal dievčat a futbal chlapcov.
Home Fleet

Home Fleet je oficiálny názov pre jadro britského vojenského námorníctva, Royal Navy, dislokovaného v materskej krajine. Hlavné základne sú v Portsmouth, Cromarty a Firth of Forth. Jej hlavným účelom je priama ochrana Spojeného kráľovstva a prístupových námorných trás. Námorný zväz tohto mena vznikol v roku 1932 premenovaním vtedajšej "Atlantic Fleet" po Invergordonskej vzbure v Kráľovskom námorníctve v roku 1931.
Základná škola (Bratislava, Beňovského 1)

Základná škola Beňovského 1, Bratislava je základná škola v bratislavskej Dúbravke, hneď za zimným štadiónom.
V novom školskom vzdelávacom programu sa škola zameriava na rozšírené vyučovanie cudzích jazykov a rozvoj komunikačných zručností v cudzom jazyku, rozšírené vyučovanie matematiky a prírodovedných predmetov, projektové vyučovanie, zvýšený počet vyučovacích hodín je aj pre slovenský jazyk a literatúru, telesnú výchovu.
História školy.
Základná škola vznikla 1. septembra 1971, sídlila najprv v priestoroch na Borskej ulici, z ktorých sa presťahovala do novej budovy na Húščavovej ulici. Neskôr dostala ulica, na ktorej sídlila základná škola, nový názov a volá sa Beňovského ulica.
V roku 1980/1981 došlo k spojeniu základnej školy na Bullovej ulici so základnou školou na Beňovského ulici. V roku 2004 bola k základnej škole na Beňovského ulici pripojená Základná škola na Batkovej ulici.
Už od svojho vzniku bola škola zameraná na cudzie jazyky. Od začiatku sa okrem ruského jazyka vyučoval aj anglický jazyk. Mnohí absolventi základnej školy na Beňovského ulici sú dnes osobnosťami slovenského života. 
Počas existencie ZŠ sa žiaci aj pedagógovia pričinili o vybudovanie parku pred školou, ktorý od roku 1974 nesie názov Park Družby.
Thom Mayne

Thom Mayne (* 19. január 1944, Waterbury, Connecticut, USA) je americký architekt. V roku 2005 získal Pritzkerovú cenu. Thom Mayne je v súčasnosti spolumajiteľom významnej architektonickej kancelárie Morphosis, profesorom na svetoznámych univerzitách a držiteľom viacerých prestížnych ocenení.
Štúdium.
Na strednej škole sa zúčastnil súťaže na návrh domu a vyhral ju. Študoval na Fakulte architektúry Juhokalifornskej univerzity (USC).
Po úspešnom ukončení univerzity začal pracovať v Los Angeles. Bol projektantom u architekta Victora Gruena. Medzitým učil na Pomona College v Južnej Kalifornii. Keď ho odtiaľ s ďalšími kolegami vyhodili, založili vlastnú školu South California Institute of Architecture (SCI-Arc). V roku 1978 ho prijali na postgraduálne štúdium na Harvard Graduate School of Design. V roku 1979 sa vrátil do Los Angeles a začal sa venovať najmä projektovaniu obytných domov.
Morphosis.
V roku 1972 s kolegami založili vlastnú architektonickú kanceláriu Morphosis. Vtedy už fungovala ich škola SCI-Arc viac ako rok. 
Prvá veľká zákazka pre Morphosis bol návrh nového školského komplexu Sequoyah Educational Research Centre, ktorá bola aj zrealizovaná. V roku 1974 získala cenu Progressive Architecture. Následne si upevnili popularitu ateliéru projektmi víl v prímorskom rezorte Venice v Kalifornii. 
Dnes v ateliéri Morphosis pracuje približne štyridsať dizajnérov a architektov. Venujú sa nielen architektúre a urbanizmu, ale aj navrhovaniu interiérovému dizajnu, nábytku.