Milan Augustín

Milan Augustín (* 21. august 1947, Banská Štiavnica) je slovenský výtvarník, umenovedec, historik, publicista, cestovateľ, autor literatúry faktu a spisovateľ.
Život.
Narodil sa 21. augusta 1947 v Banskej Štiavnici, kde vychodil základnú školu a Banícku strednú školu, zmaturoval r. 1967. Roku 1968 pracoval v Slovenskej filmovej tvorbe Bratislava-Koliba. V rokoch 1969 – 1975 pracoval v Rudných baniach ako banský technik. V rokoch 1975 až 1979 študoval na FF UK v Bratislave estetiku a vedy o umení.
Súkromne študoval aj maliarstvo u národného umelca Jozefa Kollára a docenta Štefana Pruknera. Po skončení vysokoškolského štúdia pracoval ako historik umenia a projektant v Projektovom ústave kultúry v Bratislave. V rokoch 1980-1988 pôsobil v Štátnych reštaurátorských ateliéroch v Bratislave, od roku 1986 vo funkcii riaditeľa. V rokoch 1981-1993 bol pracovníkom Slovenského národného múzea v Bratislave, Úradu vlády SR a novinárom, v rokoch 1994-1995 bol v slobodnom povolaní. Od roku 1996 je odborným pracovníkom Národného literárneho centra v Bratislave, v súčasnosti je riaditeľom sekcie historických štúdií. Je dlhoročným členom a podpredsedom Banskoštiavnicko – hodrušského banského spolku a cechmajstrom Cechu Štiavničanov a rodákov z podsitnianskeho kraja v Bratislave. 
Dielo.
Štúdium ukončil diplomovou prácou Historický urbanizmus banských miest stredného Slovenska.
Ako historik stredovekej architektúry a urbanizmu stredoslovenských banských miest spracoval viac ako 60 výskumov stredovekej architektúry. Objavil nástenné maľby s románskom kostole sv. Ilju na Iliji pri Banskej Štiavnici.
Venoval sa fenoménu ľudského portrétu v dobe kamennej ako aj fenoménu ľudskej hlavy ("Za západoafrickými kovovými plastikami..." - nedávna publikácia z roku 2013). 
Maliarsku tvorbu predstavil doteraz na viac ako dvadsiatich samostatných výstavách, v r. 2013 v rámci Košice-mesto európskej kultúry výber kresieb a malieb z Polynézie pod názvom: "Spomienky na Polynéziu" (doplnené o obrazy z rodného kraja Pohľad na Vyhniansku dolinu, Polnočná omša na Piargu, Pohľad na jesennú Vindšachtu a iné). 
V rokoch 1992-1994 bol tajomníkom predsedu Svetového kongresu Slovákov Leopolda Danihelsa.
Je autorom libreta a scenára Múzea židovskej kultúry na Slovensku v rámci Slovenského národného múzea, ale aj autorom obnoveného židovského múzea – Bárkányiho zbierky v Prešove.
Roku 1997 bol komisárom výstavy Napísané zostáva na nádvorí Bratislavského hradu (výber faksimílií najstarších zachovaných písomných dokumentov viažúcich sa k obdobiu Veľkej Moravy). 
Roku 1998 viedol expedíciu Ç98 do do Kláštora sv. Kataríny v Sinajskej skalnej púšti v Egypte (zdokumentovať hlaholské písomné pamiatky Euchológium a Sinajský žaltár). Výsledky boli predstavené na výstave v Banskej Bystrici.
Doposiaľ napísal a vydal viac ako 20 kníh od literárnych esejí cez literatúru faktu až po historické romány. Z polohy autora literatúry faktu v niektorých svojich knihách prešiel do formy doplnenej beletristickým rozprávaním. V románe Démon mesta (2011) vytvoril formu koindustriálneho románu. V roku 2013 vyšla monografická práca "Za západoafrickými kovovými plastikami, portrétne plastiky ifských oniov 
a beninských obov" a rozsiahly historický román "Templári" s podtitulom: Čo rozprával banskoštiavnický notár Christopforus Galicus.