Breza biela svalcovitá

Breza biela svalcovitá (, iné názvy pozri nižšie) je vzácna varieta druhu breza previsnutá, ktorá vytvára mramorované kresby dreva.
Etymológia.
V staršej literatúre sa uvádzajú zemepisné pomenovania rastliny podľa miesta výskytu ako breza švédska, breza fínska a breza karelská (odvodené od karelska), v Česku sa vyskytol názov kamenná bříza alebo kamenka (podľa výskytu v kamenistej pôde), avšak žiadny z týchto názvov nezahŕňa ani jeden zo základných znakov. Z tohto dôvodu sa za vhodný názov v slovenskej terminológii považuje breza svalcovitá, ktorý opisuje hrčkovité zhrubnutia rastliny a je výstižnejší ako geografické termíny.
Svalcovitosť a mramorovaná kresba dreva.
Názov brezy svalcovitej je odvedený od 15 – 20 cm širokých hrčkovitých zhrubnutí na kmeni, ktoré sú podobné svalom. Nachádzajú sa na kmeni v 20 – 70 cm intervaloch. Napriek tomu, že proces vzniku týchto anomálii je podrobne popísaný niekoľkými autormi, stále nie je objasnená príčina ich tvorby. Veľká skupina autorov sa domnieva, že svalcovitosť je podmienená vonkajšími vplyvmi prostredia, mechanickými vplyvmi na kambium lyka alebo patologickým ochorením.
Tvorba každej anomálnej zóny trvá 2 – 5 rokov. Väčšinou sa začína prediferenciáciou jednej alebo viacerých kambiálnych iniciál, ktoré sa v dreve rýchlo zväčšujú do šírky a výšky. Vytvárajú nadmerné stržňové lúče, ktorých rozširovanie je sprevádzané vznikom svalcov. Kresba sa na priečnom reze prejavuje v tvare písmena "V" a na pozdĺžnom reze vytvára rôzne zvlnené tenké pásy, ktoré pripomínajú mramor.
Ekológia.
Rastlinu možno ako ostatné brezy, začleniť k nenáročným, veľmi variabilným, svetlomilným a pionierským stromom. Vyskytuje sa roztrúsene alebo zriedkavejšie v menších skupinkách, ktoré môžu zaberať plochu od niekoľko desiatok metrov až po 2 − 3 hektáre. Breza svalcovitá sa prirodzene vyskytuje roztrúsene na čistinkách, nevyuživaných poľnohospodárskych poliach, svahoch ciest a násypoch.
Výskyt.
Pôvodným areálom rastliny je stredná a severná Európa, vrátane územia Karelska, Bieloruska, pobaltských krajín a južnej oblasti Škandinávie. Jej hranica rozšírenia je na severe 50° 30' až 60° a na východe 10° až 39°. Ojedinele sa vyskytuje aj na severovýchodnej časti karpatského oblúka, kde sa ostrovčekovite vyskytuje v Česku, Ukrajine a na Slovensku. Na našom území rastie najmä na severovýchode, kde sa jej výskyt smerom na juh a juhovýchod zmenšuje, v menšom počte sa nachádza tiež na severozápade. .
Využitie.
Využitie tejto rastliny korení už v neolite, kde nálezy poukazujú na výrobu rituálnych predmetov. V súčasnosti sa využíva najmä v umeleckom rezbárstve, na výrobu nábytku, suvenírov a hudobných nástrojov. Jej drevo je veľmi cenné a často sa predáva aj za 10 násobok ceny ostatných drevín.
Taxonómia.
Taxonomické triedenie tejto variety nie je ešte jednoznačne vyriešené a existuje viacero názorov o zaradení tejto rastliny. Väčšina autorov ju pričlenilo k breze previsnutej alebo breze plstnatej, niektorí sa domnievali, že sa jedná o samostatný druh. V súčasnosti sa považuje za varietu brezy previsnutej, pretože je k nej vďaka rovnakému počtu chromozómov geneticky najbližšia.
Formy.
Breza svalcovitá je veľmi variabilná rastlina, preto sa jej jedince môžu líšiť vzrastom, habitom, zakonárením, borkou a morfologickými znakmi. Vďaka tomuto poznatku bolo zostavených množstvo triediacich taxonomických systémov, ktorých spoločnou škrtou je rozdelenie na stromovité a kríkovité typy. Jedno z najpodrobnejších klasifikácii vypracovala v roku 1978 ruská botanička Ljubavskaja, ktorá zohľadnila aj typ svalcov a s nimi spojenú textúru dreva.