burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Moderná veda

Moderná veda je veda, ktorá sa zrodila a rozvinula v priebehu štyroch storočí novovekého racionalizmu; je založená na podstatne iných axiómach a postulátoch než predchádzajúce, stredoveké a staroveké vedenie. Vďaka jej búrlivému rozvoju v 19. stor. a v 20. stor. sme sa mnohé dozvedeli a získali, ale mnohé sme aj zabudli a stratili: prestali sme rozumieť svojim koreňom a znehodnotili sme ich nepochopením.
Moderná veda sa vyznačuje metadiskurzivitou.
Veda o rozhlasovom vysielaní

Veda o rozhlasovom vysielaní je umenovedná disciplína, ktorú tvorí:
Veda o tanečnom umení

Veda o tanečnom umení je disciplína umenovedy, ktorá zahrnuje teóriu tanca, históriu tanca a kritiku tanečného umenia.
Veda o televíznom umení

Veda o televíznom umení je súčasť umenovedy a vied o televízii tvorená teóriou televízneho umenia, históriou televízneho umenia, kritikou televízneho umenia.
Veda o vede

Veda o vede alebo scientológia je súčasť metavedeckého výskumu tvorená komplexom špaciálnovedných a všeobecnovedných disciplín skúmajúcich vedu v jej momentálnom i historickom priereze v súlade s významovými útvarmi (najmä kategóriami), intervenujúcimi v priebehu výskumu vedy.
Scientológia

Scientológia môže byť:
Analytická veda o výchove

Analytická veda o výchove je typický reprezentant scientistickej tendencie v pedagogickom filozofovaní; išlo tu o to, pretvoriť pedagogiku na vedu o výchove (von der Pädagogik zur Erziehungswissenschaft), ako to požadoval na pozadí sporu o pozitivizmus v nemeckej pedagogike 60. rokov 20. stor. Wolfgang Brezinka (pozri jeho spis „Von der Pädagogik zur Erziehungwissenschaft“ z roku 1971 alebo jeho prepracovanú verziu pod titulom „Metatheorie der Erziehung“ z roku 1978). Analytická veda o výchove rozvíja cieľavedome metodické postupy logického pozitivizmu viedenského krúžku a metodický odkaz G. E. Moora, B. Russella a raného L. Wittgensteina. Tento smer vznikol a rozvíjal sa najprv v anglosaskom kultúrnom prostredí a využíval širokú paletu metodických nástrojov rozvinutých analytickou filozofiou vôbec: išlo tu v prvom rade postupy zamerané na objasňovanie zmyslu výrokov formulovaných v rámci pedagogiky.
Analytická veda o výchove sa konštituovala tak, že sa jasne dištancovala od reformnepedagogických úsilí a od tradičných metafyzicko-systematických konštrukcií, ako ich reprezentoval povedzme Dewey. Ako metodický vzor slúži analytickej vede o výchove prírodovedné myslenie, ktorého postupy používa najmä pri kritickej analýze odborných pedagogických termínov s cieľom zabezpečiť ich jednoznačnosť a logickú kompatibilitu. Analytickej vede o výchove leží na srdci logická správnosť argumentácie v procese pedagogického diskurzu a jeho intersubjektívna overiteľnosť alebo zopakovateľnosť. Popri metodickej kultivácii vedeckosti pedagogiky prišla analytická veda o výchove s detailnejším pohľadom na niektoré aspekty, prvky a vzťahy v rámci výchovnej reality napr. na to, čo označujeme výrazom „učiť“ a výrazom „učiť sa“. V nemeckom pedagogickom filozofovaní, ktorého vplyv vyžaruje aj ďalej smerom na východ (teda aj k nám) sú hlavnými nositeľmi metodických impulzov analytickej vedy o výchove Wolfgang Brezinka a Jürgen Oelkers.
Veda o výtvarnom umení

Veda o výtvarnom umení je umenovedná disciplína, ktorej objektom je oblasť výtvarných umení (maliarstvo, kresba, grafika, sochárstvo, architektúra, umelecké remeslo, aplikované umenie, priemyselný dizajn). Pritom jednotlivé odvetvia výtvarného umenia neskúma len osve, ale aj v ich duchovnom súhrne hmotnej kultúry minulosti, súčasnosti, ba i projektovanej budúcnosti.
Zahŕňa dejiny výtvarného umenia, teóriu výtvarného umenia a kritiku výtvarného umenia.
Veda o žurnalistike

Veda o žurnalistike je súbor vedných disciplín skúmajúcich žurnalistiku.
Postmoderná veda

Postmoderná veda je veda ako súčasť postmodernej kultúry venujúca sa oblastiam nerozhodnuteľnosti, neurčiteľnosti, nekontrolovateľnosti, kvantom, prechodom, konfliktom s neúplnými informáciami a pod. Postmoderná veda sa zaoberá sférami, kde sa efektívne presadzuje diferentnosť, pluralita vízií, rôznosť zmýšľania.
Revolučná veda

Revolučná veda je podľa T. S. Kuhna veda formulujúca novú paradigmu (definovaná ako „celková konštelácia názorov, hodnôt a postupov, ktoré zdieľajú príslušníci istého spoločenstva; paradigma vymedzuje predmet vedeckého skúmania, určuje, čo je hodné pozornosti, i to, čo si z rôznych dôvodov všimať netreba“), ktorá sa má presadiť proti starej.
Tento termín použil Kuhn vo svojom diele "The Structure of Scientific Revolutions" (1962) a je kontrastom k jeho ďalšiemu pojmu "obyčajná veda" ().
Sociálna veda

Sociálna veda je spoločenská veda, ktorej základným pojmom je pojem spoločnosti, ktorý začína nadobúdať na význame v 19. stor., keď ustupuje do úzadia pojem civilizácie - spoločnosť sa vtedy stáva stredobodom záujmu nového vedeckého odboru - sociológie.
Špeciálna veda

Špeciálna veda je veda, ktorá sa zaoberá istým výsekom reality.
Staroveká veda

Staroveká veda je veda ako súčasť starovekej kultúry. Staroveká veda vznikla jednak systematizáciou praktických a užitočných skúseností (napr. geometria v starom Egypte), jednak v spojení s filozofiou (v Grécku).
Stredoveká veda

Stredoveká veda je etapa vývinu vedy, ktorá nasledovala po starovekej vede a predchádzala novovekej vede. Stredoveká veda je súčasťou stredovekej kultúry.
Súčasná veda

Súčasná veda je etapa vývinu vedy, ktorá nasleduje po novovekej vede. Súčasná veda sa stáva bezprostrednou spoločenskou výrobnou silou, výrazne sa osamostatňuje a stáva zvláštnou produktívnou sférou tvoriacou rozhodujúcu zložku nemateriálnej produkcie. Pojem súčasnej vedy závisí od významových (najmä kategoriálnych) útvarov, ktoré intervenujú v priebehu jeho tvorby, napr. v Marquardovej reflexii súčasnej vedy dominuje kategória úzu (cf. uzualizmus), v Zeleného reflexii súčasnej vedy dominuje kategória vývoja atď.
Špecifickou charakteristikou vývoja súčasnej vedy je sústavná rekonštrukcia základov, reálnosť diskontinuít vo vývoji, expanzie z čoraz neurčitejšieho východiska. Ide o nový typ vývoja vedeckého poznania.
Systémová veda

Systémová veda - systemologiy (greco. σύστημα - systema, λόγος - logos) (po angl. systems science, po rus. sistemnaja nauka) je súbor disciplín zaoberajúcich sa systémom.
Medzi jednotlivými disciplínami systémovej vedy niet ostrá hranica a chápanie jednotlivých disciplín sa pri rôznych autoroch líši. Tieto disciplíny používajú príbuzné metódy a majú interdisciplinárny charakter
Technická veda

Technická veda je veda, ktorá skúma techniku, analyzuje existujúce technické systémy a myšlienkovo syntetizuje prípadne ideovo anticipuje nové technické objekty a procesy. Technické vedy vznikli v 18. a 19. storočí prechodom priemyselnej výroby od manuálnej na strojovú prevádzku, v spojení s vynálezom a rozšírením pracovných strojov, využitím parnej energie a burlivým rozvojom prírodných vied.
Technické vedy sú účelovo a operatívne orientované, majú konštruktívny charakter a sú integrujúce. Kľúčovou kategóriou intervenujúcou pri reflexii technických vied, tvorbe pojmu technických vied, ich vyčleňovaní z množiny vied je kategória umelého.
Zoznam technických vied.
Medzi technické vedy sa podľa Ministerstva školstva SR radia nasledovné podskupiny odborov a samotné odbory :
Zimné olympijské hry 2006

XX. zimné olympijské hry sa uskutočnili v talianskom Turíne od 10. do 26. februára 2006. Zimné olympijské hry boli usporiadané v Taliansku už po druhýkrát. Prvýkrát to boli VII. zimné olympijské hry v roku 1956 v Cortine d'Ampezzo. Okrem toho sa v Taliansku uskutočnili XVII. letné olympijské hry v roku 1960 v Ríme.
Voľba.
Usporiadateľ zimných olympijských hier 2006 bol zvolený 19. júna 1999 v Soule na 109. zasadaní Medzinárodného olympijského výboru (MOV). 
Kedže členovia MOV mali zakázané navštevovať kandidátske mestá (v záujme predídeniu úplatkárstva), bol na 109. zadadaní zvolený nový úrad, Výberový zbor, ktorý mal vybrať spomedzi všetkých ponúk mestá, ktoré postúpia do finálneho hlasovania. 
Potom bolo sa na zasadaní rozhodlo medzi mestami, ktoré vybral Výberový zbor. Napriek tomu, že kandidovalo šesť miest, iba dve mestá postúpili do finálneho hlasovania, kde bolo vybraté hostiteľské mesto. V prvej fáze museli všetci kandidáti odprezentovať svoje ponuky pred MOV. Všetci členovia Výberového zboru museli byť prítomní a ich úlohou bolo rozhodnúť, ktoré dve ponuky pôjdu do finále. Rozhodli, že postúpi favorizovaný Sion a nečakný favorit Turín. Ponuky Helsiniek vo Fínsku, Popradu na Slovensku, Zakopaného v Poľsku a Klagenfurtu v Rakúsku vypadli z hlasovania. 
Výber Turína nad Sionom bol vo svete vnímaný ako prekvapivý, keďže toto švajčiarske mesto bolo vnímané ako úplný favorit aj preto, lebo MOV má sídlo v Švajčiarsku. 
Súťažné disciplíny.
Podrobnosti o výsledkoch v jednotlivých disciplínach sú uvedené v nasledujúcich samostatných článkoch:
Podrobnosti o výsledkoch v jednotlivých disciplínach sú uvedené v nasledujúcich samostatných článkoch:
Zúčastnené štáty.
20. zimných olympijských hier sa podľa údajov organizátorov zúčastnilo 85 krajín:
Reprezentanti Slovenska.
Slovensko reprezentovalo 61 olympionikov. Najviac (23) bolo . Okrem nich ešte Slovensko malo zastúpenie v
Bez slovenskej účasti boli nasledujúce športy: curling, rýchlokorčuľovanie, severská kombinácia, skeleton, krasokorčuľovanie a akrobatické lyžovanie.
Športoviská.
Turín
Bardonecchia
Cesana
Pinerolo
Pragelato
Sauze d'Oulx
Sestriere
Zubný lekár

Zubný lekár (iné názvy: stomatológ, hovorovo zubár, nevhodne/neoficiálne dentista) je lekár, ktorý sa zaoberá zubným lekárstvom.
Štúdium zubného lekárstva.
Zubné lekárstvo sa na Slovensku študuje šesť rokov na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, Lekárskej fakulte Slovenskej zdravotníckej univerzity v Bratislave, Lekárskej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach a Jesseniovej lekárskej fakulte. 
Od roku 2003 došlo k úprave študijného plánu spočívajúcej v znížení počtu hodín všeobecného lekárstva a zvýšení počtu hodín zubného lekárstva. Absolventi doktorského denného štúdia od roku 2009 získavajú akademický titul MDDr. (). Dovtedy im bol udeľovaný titul MUDr. ().
Slovenská komora zubných lekárov.
Slovenská komora zubných lekárov (SKZL) je mimovládna samosprávna nepolitická stavovská a profesná organizácia pôsobiaca na území Slovenska zriadená zákonom číslo 13/1992 Zbierky zákonov. Združuje všetkých zubných lekárov pôsobiacich na Slovensku. Vydáva mesačník "Zubný lekár".
Dejiny.
V minulosti bolestivé zuby vyťahovali kováči.
K vzniku zubného lekárstva ako samostatného odboru prispel francúzsky chirurg P. Fauchard. Roku 1728 vydal prvú knihu venovanú výlučne zubnému lekárstvu, v ktorej zhrnul poznatky svojich čias, metódy trhania zubov a opísal paradentózu. Veľkým zlomom v starostlivosti o chrup bolo vynájdenie zubnej vŕtačky s nožným kľukovým pohonom Angličanom Morrisnom v roku 1870. Starostlivosť o chrup sa postupne presúvala do rúk profesionálov, ktorí sa delili na dve skupiny: zubných technikov – dentistov, ktorých vyhľadávali hlavne nižšie vrstvy, a vysokoškolsky vzdelaných – zubných lekárov. Školy pre zubárov vznikali najskôr popri chirurgických klinikách a až začiatkom 20. storočia sa pričlenili k lekárskym fakultám. U nás vznikla prvá zubná klinika v roku 1919 a stomatológia sa začala študovať v 50. rokoch 20. storočia.
Externé odkazy.
Slovenská komora zubných lekárov
Lou Andreas-Salomé

Lou Andreas-Salomé (*12. február 1861, Petrohrad, Rusko – † 5. február 1937, Göttingen, Nemecko) bola rusko - nemecká spisovateľka a psychologička. 
Životopis.
Bola dcérou ruského generála Gustava von Salomé (18041879), ktorého predkovia pochádzali z francúzskej protestantskej rodiny, a Louisy von Salomé, rodenej Wilm (18231913). Mala päť bratov. 
V roku 1880, po súkromných štúdiách v Rusku, začala v Zürichu študovať teológiu, filozfiu a dejiny umenia. Pri následnej ceste po Taliansku sa Lou v Ríme zoznámila so spisovateľom Paulom Rée, ktorý ju zakrátko spriatelil s nemeckým filozofom Friedrichom Nietzschem. Ich spoločné cesty ukončilo až Nietzscheho vyznanie lásky a žiadosť o ruku Lou, ktorá jeho cit neopätovala a rozišla sa s ním. Rovnako tak odmietla neskôr návrh Rainer Maria Rilkeho. Lou, odporkyňa manželského stavu, sa nakoniec vydala za nemeckého lingvistu Carla Friedricha Andreasa. Napriek tomu, že udržiavala blízke priateľstvo aj s inými mužmi, ako práve s Rilkem, ktorého blízko zoznámila s ruskou kultúrou, s Andreasom zostali manželmi až do jeho smrti v roku 1930. V Berlíne, kde manželia žili, sa stýkala s poprednými európskymi kultúrnymi osobnosťami, ako boli Gerhart Hauptmann, August Strindberg alebo Arthur Schnitzler. Pri svojich početných cestách po Európe sa zoznámila s mnohými ďalšími, ako napríklad s Frankom Wedekindom.
V roku 1911 začala u Sigmunda Freuda študovať psychoanalýzu, na čo si v Göttingene otvorila vlastnú psychoanalytickú prax. Jej úspešná terapeutická kariéra trvala viac ako dvadsať rokov. 
Okrem vedeckej práce a spoločenského života sa venovala aj literárnej činnosti, napísala pätnásť románov a viacero literárno-vedeckých či psychologických prác (napr. štúdiu o ženských postavách v Ibsenových drámach alebo o láske "Die Erotik". Napísala knihu o Friedrichovi Nietzschem. Písala po nemecky.
Rikitiki

Rikitiki je jednoduchá kartová hra pre 3-6 hráčov. Hrá sa so sedmovými alebo žolíkovými kartami (bez žolíkov). V jednotlivých kolách sa rozdá postupne 1, 2 až maximáne možný počet kariet, potom sa zas ide zhora nadol. Rozdáva sa a hrá sa proti smeru hodinových ručičiek. Keď hráči dostanú karty, zhodnotia ich, položia zovreté päste na stôl, jeden z hráčov počíta "Jedna, dva, tri", na tri všetci naraz ukážu, koľko zdvihov chcú získať, ak si hráč trúfa získať viac než 5 kariet, otočí ruku a ukáže počet prstov nad 5. Licitácia v prvom a poslednom kole sa mierne líši. Hráči sa na svoju kartu nepozrú, ale všetci si ju položia na čelo tak, aby ju ostatní videli. Do prvého zdvihu vynáša hráč po pravici rozdávajúceho, do ďalšieho zdvihu vynáša hráč, ktorý získal posledný zdvih. Zdvih získava hráč, ktorý položil najvyššiu kartu, ak kartu s rovnakou hodnotou položili viacerí hráči, získa ho hráč, ktorý pridal kartu do zdvihu posledný. Ak hráč uhádol, koľko zdvihov získa, dostane jeden bod za uhádnutie plus počet získaných zdvihov, ak neuhádol, stratí toľko bodov o koľko sa pomýlil. V ďalšom kole rozdáva hráč, ktorý vynášal do prvého zdvihu.
Kladné body sa píšu nad čiaru, záporné body pod čiaru.
Troubky (okres Přerov)

Troubky sú obec ležiaca v okrese Přerov. Jej katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov (""). Obec leží v blízkosti sútoku riek Moravy a Bečvy. V roku 1997 bola obec ťažko postihnutá povodňou, pri ktorej zomrelo 9 ľudí a bolo zničených 150 domov.
Tovačov

Tovačov () je mesto ležiace v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Teplice nad Bečvou

Teplice nad Bečvou je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Špičky

Špičky sú obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Šišma

Šišma je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Sušice (okres Přerov)

Sušice sú obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Střítež nad Ludinou

Střítež nad Ludinou je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Stříbrnice (okres Přerov)

Stříbrnice je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Hlinsko (okres Přerov)

Hlinsko je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Hrabůvka (okres Přerov)

Hrabůvka je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Jezernice

Jezernice je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Klokočí (okres Přerov)

Klokočí je obec ležiaca v okrese Přerov. Ich katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1371.
Kojetín (okres Přerov)

Kojetín je mesto ležiace v okrese Přerov. Jeho katastrálne územie má rozlohu a žije tu obyvateľov ("").
Chrup

Chrup (lat. "dentitio") je súhrn všetkých zubov jedinca. Chrupy sa delia podľa rôznych kritérií.
Delenie podľa tvaru zubov.
Izodontný chrup.
Zuby drsnokožcov a obojživelníkov majú jeden tvar. Ide o izodontný (alebo homodontný) chrup a živočíchov – izodontov (alebo homodontov). U plazov sú prítomné už čiastočne odlišné zuby, napríklad u krokodílov sú zuby podobné očným. Zvláštnu formu tvoria jedové zuby hadov, ktoré majú buď jedový kanál vo vnútri, alebo jedový žliabok na vnútornej strane zubu.
Heterodontný chrup.
Cicavce majú menší počet zubov, ako ostatné živočíchy, ale ich tvar je prispôsobený funkcii. Ide o heterodontný chrup a tieto živočíchy sú heterodonti. Cicavce okrem radov vtákozobce (), chudozubce (), šupinavce () a veľryby () majú až 4 rôzne typy zubov. Existujú tiež veľmi špecializované tvary, ktoré sa nachádzajú len u niekoľkých druhov. Napríklad hlodavce () majú rezáky premenené na hlodacie zuby. Ich opotrebúvanie stimuluje trvalý rast do dĺžky. Očné zuby mäsožravcov () slúžia ako úchopové zuby. U iných zvierat majú očné zuby rôzne veľkosti u oboch pohlaví a sú sekundárnym pohlavným znakom.
Dentálna formula.
Štyri základné typy zubov cicavcov sú rezák, očný zub, črenový zub a stolička. Počet zubov každého typu jednej polovice čeľuste sa zapisuje ako dentálna formula. Celkový počet zubov jedinca je teda dvojnásobný ako v dentálnej formule – pravá a ľavá strana. Dentálna formula 2.1.2.3 znamená 2 rezáky, 1 očný zub, 2 črenové zuby a 3 stoličky.
Ľudská dentálna formula je:
Mačacia dentálna formula je :
Pásavec () je izodont . Jeho dentálna formula je veľmi jednoduchá:
Maximálna dentálna formula pre heterodontné placentovce () je:
Vačkovce () majú viacej zubov ako placentovce. Vačica () má dentálnu formulu:
Delenie podľa obdobia života.
Difiodontný chrup.
U mnohých cicavcov má mláďa sadu mliečnych (alebo dočasných) zubov - mliečny chrup (lat. "dentitio decidua"), ktorá vypadne a je nahradená dospelými zubami - stálym chrupom (lat. "dentitio permanenta"). Živočíchy s 2 sadami zubov, z ktorých jedna nasleduje druhú, majú difiodontný chrup a nazývajú sa difiodonti.
Dentálna formula pre mliečny chrup ľudí je:
Sidonie Nádherná

Barónka Sidonie Nádherná z Borutína (* 1. december 1885, Vrchotovy Janovice – † 30. september 1950, Harefield, Spojené kráľovstvo) bola česká šľachtičná, mecenáška a priateľka umelcov.
Životopis.
Narodila sa na zámku Vrchotovy Janovice Karolovi Nádhernému a jeho manželke Amélii. Bola najmladšou z ich troch detí.
Vzdelanie získala od súkromných učiteľov. Hovorila česky, nemecky a anglicky, jazdila na koni, hrala na klavíri. Venovala sa literárnemu a výtvarnému umeniu. Mnoho času strávila na cestách temer po celej Európe a navštívila aj severnú Afriku a Blízky východ.
12. apríla 1920 si v kláštore Heiligenkreutz vzala grófa Maximiliana von Thun-Hohensteina, ale už po pol roku manželstvo stroskotalo, keď Sidonie 20. decembra 1920 manžela opustila. K rozvodu však došlo až 15. septembra 1933. Max Thun bol neskôr hospitalizovaný v ústave pre choromyseľných vo Viedni, kde 12. apríla 1935 zomrel.
Bola bezdetná.
Jej zámok sa stal jedným z najznámejších salónov. Stretávali sa tu najznámejší predstavitelia domácej i zahraničnej kultúry, ako Rainer Maria Rilke a Karl Kraus, Max Švabinský, Karel Čapek, Adolf Loos, Dora Pejačević, knieža Max Lobkowicz a mnohé iné osobnosti politického a kultúrneho života.
S Karlom Krausom udržiavala milenecký vzťah. 20 rokov každoročne navštevoval jej zámok a trávil tam dlhé mesiace. Veľká časť jeho diela vznikla práve tam.
Druhým jej najčastejším hosťom bol Rainer Maria Rilke, s ktorým sa zoznámila na svojich cestách po Európe, v ateliéri Auguste Rodina. Vyvinul sa z toho hlboký (pravdepodobne iba priateľský) vzťah o čom svedčí niekoľko sto zachovaných listov.
2. svetová vojna zničila jej život. Stratila všetkých priateľov a príbuzných, ktorí buď zomreli, alebo emigrovali. Jej zámok zabralo nemecké vojsko a musela žiť v dvoch malých miestnostiach na neďalekom hospodárstve. Po vojne sa situácia opakovala. Zámok zabralo najprv sovietske vojsko a potom československá armáda. V bezvýchodiskovej situácií sa rozhodla pre emigráciu. Odišla iba s jedným kufríkom s pomocou prevádzača cez „zelenú hranicu“. Útočisko našla v Anglicku, kde sa jej ujali známi, no zakrátko zomrela na rakovinu. 
25. mája 1999 boli jej pozostatky po prevoze z Anglicka slávnostne uložené do rodinnej hrobky v zámockom parku vo Vrchotových Janoviciach.
Dora Pejačević

Dora Pejačević (* 10. september 1885, Budapešť, Maďarsko – † 5. marec 1923, Mníchov, Nemecko) bola chorvátska skladateľka.
Bola dcérou vynikajúcej pianistky a speváčky, vyrastala na zámku Našice v Slavónsku a ako prvá žena v Chorvátsku písala orchestrálne diela. Jej neskoro romantická, veľmi svojrázna hudba bola porovnateľná najskôr s hudbou Sergeja Rachmaninova. Zanechala bohaté dielo (58 prác), ktoré nie sú veľmi hrávané.
Margaréta z Valois

Margaréta Valois (* 14. máj 1553, Saint-Germain-en-Laye, Francúzsko – † 27. marec 1615, Paríž), po francúzsky "Marguerite de Valois", bratmi prezývaná "Margot", bola kráľovnou Francúzska a Navarry ako manželka Henricha Navarrského ktorý bol po matke Jeanne d’Albret kráľom Navarry a po smrti Henricha III. sa stal kráľom Francúzska podľa Salického zákona. 
Narodila sa ako siedme dieťa Henricha II. a Kataríny Medicejskej. Jej traja bratia František II., Karol IX. a Henrich III. boli kráľmi Francúzska. 
Jej manželstvo s kráľom Henrichom IV. bolo zrušené v roku 1599. Manželstvo bolo bezdetné. 
Markéta z Valois bola vo svojej dobe vychýrená krásavica a viedla rozmarný život s mnohými milencami.
Křenovice (okres Přerov)

Křenovice je obec ležiaca v okrese Přerov. Má 438 obyvateľov (2006) a ich katastrálne územie má rozlohu 928 ha.
V obci sa našiel najstarší obecný znak na Morave. Prekrížené koreňové listy potvrdzujú etymologycký názov obce. Je uložený v okresnom archíve v Přerově – Henčlově.
V Moravskom múzeu v Kroměříži je uložená minca z rímskeho obdobia. Archeologické málezy preukazujú, že v dobe markomanských vojen tu Rimania mali usadlosť.
Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2006 – Mužský turnaj

Turnaj v ľadovom hokeji na Zimných olympijských hrách 2006 bol usporiadaný v Turíne. Mužská časť turnaja sa uskutočnila od 15. do 26. februára 2006.
Mužský hokejový turnaj.
Osem mužstiev postúpilo na turnaj priamo na základe ich hodnotenia Medzinárodnou hokejovou federáciou (IIHF) po Majstrovstvách sveta v hokeji 2004. Boli to Kanada, Švédsko, Slovensko, Česko, Fínsko, USA, Rusko a Nemecko. Deviate miesto bolo určené pre hosťujúcu krajinu Taliansko. O zvyšné tri miesta sa bojovalo v kvalifikácii. Z nej vyšli víťazne Kazachstan, Švajčiarsko a Lotyšsko.
Černokňažník (trilógia)

Černokňažník je fantasy trilógia doplnená zbierkou poviedok Vojna s besmi od Juraja Červenáka z prostredia starých Slovanov.
Dej.
Predtým ako zomrel bojoval ako žoldnier Karola Veľkého proti Avarom.
Černokňažník Rogan "Čierny" sa z vôle Černoboha vrátil z kniežatstva mŕtvych aby Černobohovi naspäť vybojoval svätyňu ohňa. Na ceste ho sprevádza čarodejnica Mirena a kráľ vlkolak Goryvlad. Po ceste získal meč Krutomor boha Radhosta, v ktorom Radhost zaklial démona Krutana, ktorý žral ľudské duše. Rogan tohto ducha skrotil a znovu ovládol meč.
Juraj Červenák

Juraj Červenák (pseudonymy: Thorleif Larssen, George Callahan; * 16. jún 1974, Žiar nad Hronom) je slovenský spisovateľ, autor fantasy a redaktor časopisov Fantázia, Pevnost, DVD Mag, Blokbaster a ďalších.
Preslávil sa knihami o Conanovi, černokňažníkovi Roganovi a bohatierovi Iľjovi Muromcovi.
Životopis.
Vyrastal v Banskej Štiavnici, v roku 1992 zmaturoval na tamojšom gymnáziu. V 90. rokoch prešiel rôznymi zamestnaniami (vrátnik, nočný strážnik a iné), neskôr bol pracovníkom kultúrneho strediska v Banskej Štiavnici a vedúcim miestneho kina. V rokoch 20052011 žil v Košiciach, od jesene 2011 je opäť v Banskej Štiavnici.
Ocenenia.
S poviedkou "Krvavý oheň, biely oheň" z cyklu o Čiernom Roganovi vyhral v roku 1999 súťaž "O najlepšiu fantasy" a obdržal titul "Nositeľ meča". V roku 2003 získal na Istrocone cenu Istron za najlepšiu poviedku roka (roganovka Z posvätnej vody zrodená) a vyhral v poviedkovej súťaži Raketa, hodnotenej čitateľmi Fantázie (poviedka z čias protitureckých bojov Hrdlorez). V roku 2005 získal cenu Akadémie Science Fiction, Fantasy a Hororu za najlepšiu Českú a slovenskú knihu s knihou Černokněžník 2 a 3. V roku 2008 získal rovnaké ocenenie s knihou "Bílá věž". Do tretice sa radoval z víťazstva v tejto kategórii v roku 2011 s knihou "Ďáblova pevnost". V roku 2020 získal 2. miesto v kategórii Slovenský spisovateľ roka 2020 v Panta Rhei Awards - Cena knižnej múzy.
Kálidása

Kálidása (žil okolo roku 400) bol staroindický básnik a dramatik. Nie je presne známe kedy žil, veľa bádateľov však spája jeho pôsobenie s dobou guptovského kráľa Čandaguptu II. (vládol okolo 380415).
Radí sa medzi najpoprednejších lyrikov sveta. Obdobie v ktorom žil je nazývané zlatým vekom indických dejín. Svoje diela písal v sanskrite a medzi tie najznámejšie patria jeho cyklus poézie "Oblak poslom" - lyrický cestopis na oslavu krás jeho rodnej vlasti, a "Kruh ročných období", v ktorom opisuje striedanie ročných období v prírode a v ľudskom srdci.
Brloh (kníhkupectvo)

Brloh je kníhkupectvo sci-fi a fantasy literatúry, predmetov, počítačových, konzolových, stolných a kartových hier. Pobočky má v Bratislave, v Košiciach, v Nitre a v Trnave.
Istrocon

Istrocon alebo IstroCON je festival sci-fi, fantasy a hororu v Bratislave, jeden z najznámejších a najväčších festivalov svojho druhu v strednej Európe.
Náplň.
Pôvodnou náplňou festivalu bolo sci-fi a neskôr sa pridalo aj fantasy. V druhej polovici 90-tych rokov pribudlo aj neoddeliteľné hranie kartových hier , Doomtrooper a iných. Účasť a výdatná pomoc Šimona Šustera, najvyššieho Perúnovho žreca pre východné oblasti sa k festivalu akosi s nebadanou samozrejmosťou pridružila aj téma starých Slovanov. Je regionálnym špecifikom, že fanúšikovia vzali takéto skĺbenie tak vzdialených tém bez najmenších problémov a s ľahkosťou či zmyslom pre recesiu. Koniec koncov hlavným a všetko ostatné si podriaďujúcim cieľom festivalu bolo a je priniesť návštevníkom oddych, dobrú náladu a spoločenské vyžitie.
Ďalšie rozšírenie priniesol neskôr IstroCON 2000 o sekciu anime. Takže od roku 2000 pribudli na festivale kostýmy samurajov či školáčok z anime titulov. Preto bol hladko a bez badateľných ťažkostí neskôr Istrocon obnovený pod menom Comics Salón, pribratím tém japonskej tradičnej kultúry i japonskej pop-kultúry.
Kvôli narastajúcej popularite anime, komiksu a mangy sa organizátori v roku 2007 rozhodli obnoviť IstroCON v pôvodnej veľkosti čisto zameraný na sci-fi, fantasy a horor, pričom Comics Salón si ponechal svoje zameranie na komiksy, anime a hry.
História.
Existoval od roku 1988 do roku 2003, v roku 2004 sa organizátori éry 1999-2003 rozhodli tento festival neorganizovať z dôvodu námahy.
V roku 2004 sa organizátori IstroCONu spolu s občianskym združením Animecrew rozhodli pokračovať v tradícii Istroconu a zorganizovať Comics Salón 2004, ktorý bol mimoriadne úspešný a jeho návštevnosť v roku 2005 takmer dosiahla návštevnosť Istroconu. Comics Salón sa konal aj v roku 2006, kde jeho návštevnosť dosiahla takmer dvojnásobok z roku 2005.
Istrocon sa konal aj v roku 2007 spolu s festivalom Comics Salón v budove SÚZA v Bratislave v dňoch 14. až 16. septembra. Tento rok sa však začala prejavovať nedostatočná kapacita budovy SÚZA, pretože prišlo vyše 6000 návštevníkov a preto usporiadatelia začali uvažovať na ďalší rok usporiadať festival v budove Istropolis, podstatne väčšej, lepšie prístupnej a s výhodnou pozíciou prístupu do mesta.
V roku 2008 sa Istrocon opäť konal spolu s festivalom Comics Salón v Istropolise v Bratislave v dňoch 12. až 14. septembra. Navštívilo ho dokopy 8095 návštevníkov.
V roku 2009 sa Istrocon opäť konal spolu s festivalom Comics Salón v Istropolise v Bratislave v dňoch 11. až 13. septembra. Navštívilo ho dokopy 9006 návštevníkov.
V roku 2010 sa Istrocon opäť konal spolu s festivalom Comics Salón v Istropolise v Bratislave v dňoch 17. až 19. septembra. Navštívilo ho dokopy 10145 návštevníkov.
Heliogabalus

Heliogabalus alebo Elagabal, celým menom Varius Avitus Bassianus Heliogabalus (* cca 204 – † 222) bol rímsky cisár zo severovskej dynastie, ktorý vládol v rokoch 218 – 222. Heliogabalus bol po matke arabského a sýrskeho pôvodu, nepoznáme pôvod jeho otca Marcella, bol buď italského, sýrskeho, alebo gréckeho pôvodu.
Na trón sa dostal hlavne vďaka tomu, že bol prasynovcom Julie Domny, matky jeho predchodcu, cisára Caracalla. Na trón sa dostal potom, čo sa vojsko obrátilo proti cisárovi Macrinovi. Predtým pôsobil ako kňaz sýrskeho boha slnka. Zaradil sa medzi cisárov, ktorí vládli veľmi zle. Voči senátu sa správal veľmi arogantne a obmedzoval jeho právomoc. Do Ríma priniesol sýrske zvyky, ktoré sa priečili konzervatívnym Rimanom, a tak si znenávidel celý ľud.
Žil veľmi nerestným životom, pre ktorý ho nezniesli ani tí najzvrhlejší prétoriáni. Keď sa pokúsil dať zavraždiť svojho neskoršieho nástupcu, trinásťročného chlapca Alexandra Severa, pohár trpezlivosti prétoriánov sa naplnil. Ubili ho na smrť a jeho telo hodili do Tiberu.
Katión

Katión je kladne nabity ión. Atóm sa stáva katiónom vtedy, ak elektroneutrálny atóm stratí jeden alebo viac elektrónov z elektrónového obalu.
Ján Bzdúch

Ján Bzdúch (* 21. máj 1922, Brezová pod Bradlom – † 8. apríl 2007, Košice) bol slovenský divadelný a filmový herec.
Patril k najvýraznejším postavám povojnového profesionálneho divadla na Slovensku. S herectvom začínal ako ochotník počas gymnaziálnych štúdií v Prešove. V roku 1945 spolu s Jankom Borodáčom a ďalšími nadšencami založili Národné divadlo v Košiciach. V košickom Štátnom divadle pôsobil až do roku 1983, kedy odišiel do dôchodku. Počas svojej bohatej hereckej kariéry stvárnil vyše dvesto divadelných a televíznych postáv, režíroval činoherné inscenácie a venoval sa aj divadelnému výtvarníctvu.
Ján Bzdúch spoluvytváral moderné slovenské herectvo. Patril k profilujúcim hercom košického obdobia Borodáčovej školy. Posledná rozlúčka s Jánom Bzdúchom sa uskutočnila 13. apríla 2007 na doskách košického Štátneho divadla.
Ján Greššo

Ján Greššo (* 21. november 1952, Zvolen) je slovenský herec a riaditeľ divadla. Je to syn herca Ľudovíta Grešša.
V roku 1976 úspešne skončil VŠMU a odvtedy pôsobí na nitrianskej scéne. V roku 2001 sa stal riaditeľom Divadla Andreja Bagara v Nitre.
V roku 2005 neúspešne kandidoval na miesto predsedu Nitrianskeho samosprávneho kraja.
V roku 2017 sa o post župana pokúsil opäť s podporou SaS, KDH a OĽaNO. Nebol zvolený, získal 17,24 % a skončil druhý.
Heinrich Kramer

Heinrich Kramer (latinizovaným menom Heinrich Institoris (asi 1430 Schlettstadt – 1505, Kroměříž) bol dominikán a inkvizítor, autor knihy "Malleus maleficarum".
Život.
Heinrich Kramer pochádzal z chudobných pomerov. Vo svojom rodisku vstúpil k dominikánom. Po vychodení mestskej latinskej školy a základnom štúdiu filozofie (1475) bol ustanovený na vlastné naliehanie za inkvizítora rádovej provincie Alemannia, do ktorej patrili aj Čechy a Morava. Tento titul však nemal v danej dobe žiadny praktický význam. Po procese so Židmi v talianskom Tridente začal prenasledovať čarodejnice. Roku 1482 bol zvolený za priora dominikánskeho konventu v Schlettstadte. V prvom procese s čarodejnicami v Ravensburgu, kam prišiel na žiadosť mestskej rady, dal upáliť dve ženy. Naliehal na pápeža Inocenta VIII., aby ho v úsilí potierať čarodejníctvo podporil; sám Kramer necítil žiadnu podporu ostatných duchovných ani biskupov. Pápež ho podporil bulou "Summis desiderantes affectibus", ktorá odporúčila potieranie čarodejníctva v Hornom Nemecku. 
Kramer sa zaštítený pápežskou bulou pustil do mnohých čarodejníckych procesov, okrem iného v Innsbrucku, kde však jeho počínanie tvrdo narazilo a miestny biskup Georg Golser ho vyzval, aby krajinu opustil. V reakcii na tieto ústrky zo strany cirkevných autorít Kramer vydáva v spolupráci s Jakobom Sprengerom roku 1486 neslávne známu knihu "Malleus maleficarum" (Kladivo na čarodejnice). Aj keď autori nezískali pre knihu dobrozdanie kolínskej univerzity, kniha mala veľký ohlas, dočkala sa mnohých vydaní a zohrala hroznú úlohu v európskych dejinách 16. až 18. storočia. Kramer sám sa vystatoval, že odsúdil dvesto čarodejníc a obviňoval ako kacírov aj tých, ktorí popierali existenciu čarodejníctva. Roku 1495 bol Kramer pozvaný prednášať do Benátok, roku 1500 bol poverený, aby zasiahol proti valdéncom a pikardom v Čechách a na Morave, kde roku 1505 zomrel.
Kramerove postupy.
Kramerove postupy počas trvania inkvizície boli vždy rovnaké. Už jeho prítomnosť vzbudzovala v ľuďoch nedôveru a strach. Pri kázňach proti čarodejniciam varoval pred diabolskými hrozbami, zastrašoval ľudí a podnecoval udavačov, aby oznámili, či niekde nevideli niekoho uhranúť alebo niekomu škodiť. Ponúkal sa ako poradca v takých prípadoch a varoval obyvateľstvo, aby takéto prípady nezakrývalo. Nejaké obvinenie sa vždy našlo, to potom Kramer rozvíril a nafúkol. Zaštiťoval sa tiež klasickou teóriou sprisahania, podľa ktorej diabol využíval čarodejnice, aby priviedol svet k jeho koncu. Pri výsluchoch používal tortúru, pri ktorej bolo možné z obvineného získať akékoľvek priznanie, a tak skončila väčšina ním obvinených osôb „usvedčená“ a odsúdená.
Mí Cassiopeiae

Mí Cassiopeiae (μ Cas / μ Cassiopeiae) je hviezda v súhvezdí Kasiopeja, spektrálneho typu G5VI, vzdialená od Slnka 24,6 ly.
Marián Labuda

Mgr. art. Marián Labuda (* 28. október 1944, Hontianske Nemce – † 5. január 2018, Borinka) bol slovenský herec, jeden z najznámejších slovenských divadelných, filmových a televíznych hercov.
Narodil sa v rodine súkromného krajčíra. Po skončení Divadelnej fakulty VŠMU v Bratislave (1965) sa stal členom SND. Neskôr účinkoval v Divadle Na korze, ktorého bol spoluzakladateľom a na Novej scéne. Od roku 1989 bol opäť členom SND. Jeho syn Marián Labuda ml. je tiež profesionálny herec.
Xerxes II.

Xerxes II. alebo Xerxés II. (po staroperzsky "Chšájaršá"; vládol v rokoch 424–423 pred Kr.) bol perzský panovník.
Jeho otcom bol Artaxerxes I., starým otcom Xerxes I. Xerxes II. nastúpil po otcovi na perzský trón, ale po 45 dňoch vlády ho zavraždili a moc prešla na Artaxerxova ľavobočka Sogdiana a po jeho pádu na iného ľavobočka Dareia II.
Mardonios

Mardonios († august 479 pred Kr.) bol perzský aristokrat, veliteľ perzského vojska počas grécko-perzských vojen.
Jeho otcom bol Góbryas, ktorý sa v roku 521 pred Kr. zúčastnil s ďalšími šiestimi perzskými aristokratmi na odstránení Lžismerdisa z trónu. Ten sa po smrti kráľa Kambýsa vyhlásil za nového vládcu Peržanov, ktorí sa nepodrobili jeho vláde a odstránili ho. Na trón sa dostal Dareios I., Hystapsov syn, pochádzal z vedľajšej vetvy rodu Achajmenovcov. Mardonios sa oženil s Artazostoru, dcérou perzského kráľa Dareia I. a stal sa významnou osobou na perzskom dvore.
V roku 492 pred Kr. ho Dareios poveril velením nad perzským vojskom, ktoré ovládlo pobrežie Malej Ázie, ovládol iónske mestá a prenikol cez Hellespont do Európy. Brygovia v Trácii spôsobili Peržanom ťažké straty, Mardonios utrpel zranenie, ale napriek tomu ovládol ostrov Tasos a Macedóniu. Pri polostrove Athos však búrka zničila perzské loďstvo, Mardonios bol odvolaný a vrátil sa do Perzie. Vo velení ho vystriedali Artafernes a Datis.
V roku 480 pred Kr. velil opäť perzskému vojsku (v Perzii už vládol Xerxes I.), zvíťazil v Termopylách a prenikol do stredného Grécka. Spustošil Atény aj ich okolie, ale po porážke pri Salamíne sa stiahol s peším vojskom do Tesálie, kde prezimoval. V nasledujúcom roku podnikol opäť výpravu do stredného Grécka a nemilosrdne dokončil pustošenie Atén - dal zničiť ich chrámy, obydlia obyčajných ľudí, Akropolu. Zúčastnil sa aj v bitke pri Platajách, kde perzské vojsko utrpelo 26. septembra 479 pred Kr. porážku a v boji zahynul aj Mardonios.
Bitka pri Aquilonii

Bitka pri Aquilonii bola jedna z posledných bitiek samnitských vojen.
V roku 293 pred Kr. vyhlásili Samniti odvody vojska pod hrozbou smrti pre každého, kto by sa nedostavil k odvodu alebo by sa bez rozkazu vzdialil od vojska. Tí, ktorí odmietli zložiť prísahu, boli zabití a obetovaní. Samniti takto zozbierali asi 40 000 vojakov a zhromaždili sa blízko mesta Aquilonia. 
V Ríme boli v tomto roku konzulmi Lucius Papirius Cursor a Spurius Carvilius Maximus. Obaja konzuli vytiahli v čele vojsk proti Samnitom. Carvilius zaútočil proti mestu Corfinium, Papirius tiahol priamo k Aquilonii. V jeho vojsku boli skúsení velitelia Lucius Volumnius, ktorý sa už niekoľko rokov zúčastňoval vojen proti Samnitom, a mladý Lucius Scipio. 
Papirius na začiatku bitky použil vojenskú lesť, zvíril mračná prachu, aby sa zdalo, že má oveľa silnejšie vojsko. Do útoku poslal najprv jazdu, za ňou pechotu. 
Medzi Samnitmi prepukol strach a zmätok, najmä keď Papirius dal oznamovať, že Corfinium bolo dobyté. Samniti sa dali na útek, pričom medzi utekajúcimi boli aj špeciálne samnitské oddiely, ktoré zložili tajnú prísahu. 
Rimania dobyli samnitský tábor, Lucius Scipio využil zmätok v radoch samnitského vojska a prenikol až k hradbám Aquilonie, pričom časť hradieb aj obsadil. Podvečer bitky mu na pomoc prišiel konzul Papirius a spolu obsadili mesto.
V boji Samniti stratili 23 340 vojakov, 3 870 bolo zajatých.
Bitka pri Aquilonii znamenala koniec vážneho odporu Samnitov. Hoci bojovali ešte do roku 290 pred Kr., nakoniec si ich Rimania podmanili.
TW Piscis Austrini

TW Piscis Austrini je hviezda v súhvezdí Južná ryba. Je spektrálneho typu K5Ve, jej absolútna hviezdna veľkosť je +7,01, rektascenzia 22h 56m 24s, deklinácia -31° 33' 56" a vzdialenosť od Slnka 24,9 ly.
Chí1 Draconis

Chí1 Draconis (χ1 Dra) je premenná hviezda v súhvezdí Drak, spektrálneho typu F7V, s absolútnou hviezdnou veľkosoťou +4,02. Má rektascenziu 18h 21m 03s, deklináciu +72° 43' 58" a je vzdialená od Slnka 26,3 ly.
Bitka pri Sentine

Bitka pri Sentine bola jednou z najvýznamnejších bitiek v tretej samnitskej vojne medzi Rimanmi a koalíciou kmeňov Samnitov, Etruskov, Galov a Umbrov. Odohrala sa v roku 295 pred Kr. pri významnom samnitskom meste Sentinum.
Keď Samniti utrpeli v tretej samnitskej vojne niekoľko porážok, rozhodli sa spojiť s ďalšími kmeňmi v boji proti Rimanom. V roku 295 pred Kr. vytvorili koalíciu s ďalšími kmeňmi - na svoju stranu získali Umbrov, Etruskov a za vysoký žold aj sennónskych Galov (Keltov). 
V Ríme boli v tomto roku konzulmi významní politici a vojenskí velitelia Quintus Fabius a Publius Decius Mus, z rozhodnutia senátu sa k nim pripojil aj prokonzul L. Volumnius, ktorý sa už niekoľko rokov zúčastňoval vojen proti Samnitom. Aby Rimania rozbili koalíciu nepriateľov, zaútočili na etruské mesto Clusium a pustošili jeho územie. Preto sa Etruskovia stiahli, aby chránili svoje územia.
Vojská Rimanov a protirímskej koalície sa zhromaždili blízko mesta Sentinum. Prvé dva dni sa vojaci z oboch strán len provokovali a vyzývali k súbojom. Až na tretí deň došlo k bitke. Q. Fabius stál proti Samnitom, Decius na ľavom krídle proti Galom. Fabius sa snažil svojich súperov vyčerpať a unaviť menšími zrážkami, Decius sa priamo vrhol na nepriateľov. Vtedy Galovia zaútočili proti Rimanom na bojových vozoch a vyvolali v rímskej jazde zmätok a paniku.
Keď sa Deciovi vojaci dali na útek, rozhodol sa zasvätiť podsvetným bohom podobne ako kedysi jeho otec, ktorý sa roku 340 pred Kr. obetoval v boji proti Latinom. Po náboženských obradoch sa vrhol na nepriateľské kopije a zahynul. Q. Fabius poslal na ohrozené miesto pomocné oddiely, aby zachránili zvyšok Deciovho vojska. Na svojom krídle zaútočil jazdou do boku Samnitov a keď sa nevládali brániť, vrhol všetky zálohy do útoku. Samniti sa dali na útek a svojich spojencov Galov nechali napospas Rimanom.
Rimania zaútočili aj na samnitský tábor, pričom v boji zahynul najvyšší samnitský veliteľ Gellius Egnatius, ktorý niekoľko rokov viedol odpor Samnitov. Tábor padol do rímskych rúk.
V boji zahynulo 25 000 nepriateľov, 8000 padlo do zajatia. Rimania stratili 8700 vojakov. Keď sa Q. Fabius vrátil do Ríma, senát mu za víťazstvo nad Galmi, Etruskami a Samnitmi udelil triumf.
Livius X, 28-29
41 Arae

41 Arae je hviezda spektrálneho typu G8V v súhvezdí Oltár.
Gama Leporis

Gama Leporis (γ Lep) je dvojhviezda v súhvezdí Zajac, vzdialená od Slnka 29,2 ly.
Groombridge 1830

Groombridge 1830 je hviezda v súhvezdí Veľká medvedica, známa je aj ako GJ 451, HD 103095, BD+38 2285, SAO 62738, a HIP 57939. Je to žlto-oranžový podtrpaslík spektrálneho typu G8.
Gama Pavonis

Gama Pavonis (γ Pav) je hviezda spektrálneho typu F6 v súhvezdí Páv, vzdialená od Slnka 30 ly.
Alfa Mensae

Alfa Mensae (α Mensae) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Stolový vrch. So zdanlivou hviezdnou veľkosťou 5,09 je zo všetkých lukid (hviezdy, ktoré sú najjasnejšie vo svojom súhvezdí) najslabšia. Vzhľadom na deklináciu asi -74,75° ju nemožno uvidieť severne od 15° severnej šírky.
Hviezda patrí do spektrálnej triedy G7V, je to žltý trpaslík o niečo chladnejší než Slnko, s 110% jeho hmotnosti, 99% polomeru a 83% žiarivého výkonu. Metalicita hviezdy je oproti Slnku o 12% vyššia.
Alfa Mensae má veľký vlastný pohyb.
Erich von Däniken

Erich Anton Paul von Däniken, obvykle len Erich von Däniken (* 14. apríl 1935, Zofingen, Švajčiarsko) je švajčiarsky spisovateľ, ktorý je známy svojimi prácami o mimozemskom ovplyvňovaní ľudskej kultúry od prehistorických čias. Je jednou z osobností popularizujúcich paleokontakt a hypotézy starovekých kozmonautov. Jeho hypotézy sú obľúbené u mnohých čitateľov, avšak väčšina vedcov ich prijíma so značnou skepsou.
Dielo.
Zoradené podľa roku vydania:
Ďalej vyšlo: 
Neknižné médiá:
Kappa1 Ceti

Kappa1 Ceti (κ1 Cet) je hviezda spektrálneho typu G5 v súhvezdí Veľryba. Má magnitúdu 4,83 a je veľmi slabo premenná. Svojou vzdialenosťou od Zeme, ktorá predstavuje necelých 30 svetelných rokov, sa zaraďuje k veľmi blízkym hviezdam. Tvorí zdanlivú dvojhviezdu s Kappa2 Ceti.
61 Ursae Majoris

61 Ursae Majoris je hviezda spektrálneho typu G8 v súhvezdí Veľká medvedica.
12 Ophiuchi

12 Ophiuchi je hviezda spektrálneho typu K2 v súhvezdí Hadonos.
Iota Persei

Iota Persei (ι Per) je hviezda spektrálneho typu G0 v súhvezdí Perzeus.
Iota Pegasi

Iota Pegasi (ι Peg) je hviezda spektrálneho typu F5 v súhvezdí Pegas. Je to spektroskopická dvojhviezda. So svojou vzdialenosťou od nás, 38 ly, jednou z najbližších voľným okom viditeľných hviezd.
85 Pegasi

85 Pegasi je dvojhviezda v súhvezdí Pegas.
44 Bootis

44 Bootis je trojhviezda v súhvezdí Pastier.
Gliese 3021

Gliese 3021 je hviezda v súhvezdí Vodný had 6. hviezdnej veľkosti.
Je vzdialená približne 57 svetelných rokov.
Gliese 3021 b je joviálna planéta obiehajúca okolo hviezdy Gliese 3021 vo vzdialenosti 0,49 AU.
Ný Phoenicis

Ný Phoenicis (ν Pho) je hviezda spektrálneho typu F8 v súhvezdí Fénix.
AB Doradus

AB Doradus je trojhviezda v súhvezdí Mečiar. Hlavná zložka rotuje 50-krát rýchlejšie ako Slnko a generuje silné magnetické pole.
20 Leonis Minoris

20 Leonis Minoris je hviezda v súhvezdí Malý lev.
I Hydrae

I Hydrae je hviezda v súhvezdí Hydra.
72 Herculis

72 Herculis je hviezda v súhvezdí Herkules.
Gliese 687

Gliese 687 (Gl 687) je hviezda spektrálneho typu M3. Je to jedna z najbližších hviezd od slnečnej sústavy, ktoré sú klasifikované ako červený trpaslík. Nachádza sa v súhvezdí Drak, cca. 14,7 svetelných rokov od Slnka. Okolo hviezdy obieha exoplanéta o veľkosti Neptúna Gliese 687 b.
GJ 1245

GJ 1245 je trojhviezda v súhvezdí Labuť, známa aj ako "V1581 Cygni".
GJ 1002

GJ 1002 je červený trpaslík spektrálneho typu M5. Nachádza sa relatívne blízko Slnka, vo vzdialenosti 15,31 svetelných rokov, v súhvezdí Veľryba.
GJ 388

GJ 388 je červený trpaslík spektrálneho typu M3. Nachádza sa relatívne blízko Slnka, vo vzdialenosti 15,94 svetelných rokov, v súhvezdí Lev.
LHS 288

LHS 288 (Luyten 143-23) je hviezda spektrálneho typu M5.
Gliese 832

Gliese 832 (iné označenia: Gl 832, GJ 832, CD-49°13515, HD 204961, HIP 106440, LHS 3865, PLX 5190) je červený trpaslík spektrálneho typu M2V v súhvezdí Žeriav vzdialený 16,16 ± 0,08 ly (4,95 ± 0,02 pc) od Slnka. Má zdanlivú hviezdnu veľkosť 8,66.
V roku 2014 medzinárodný tím astronómov pod vedením Roberta A. Wittenmyera z Univerzity Nového Južného Walesu ("University of New South Wales") v Sydney v Austrálii ohlásil objav exoplanéty GJ 832 c obiehajúcej vnútorným okrajom obývateľnej zóny hviezdy GJ 832. Jej index podobnosti so Zemou činí 0,81.
Zoznam polopravidelných premenných hviezd

Toto je zoznam polopravidelných premenných hviezd.
AF Cygni

AF Cygni je polopravidelná premenná hviezda v súhvezdí Labuť.
RR Coronae Borealis

RR Coronae Borealis je polopravidelná premenná hviezda v súhvezdí Severná koruna.
SV Ursae Majoris

SV Ursae Majoris je polopravidelná premenná hviezda v súhvezdí Veľká medvedica.
Z Aquarii

Z Aquarii je polopravidelná premenná hviezda v súhvezdí Vodnár.
J Cassiopeiae

J Cassiopeiae je hviezda v súhvezdí Kasiopeja s priemerom 460 priemerov Slnka.
Y1 Aurigae

Y1 Aurigae je hviezda v súhvezdí Povozník s priemerom 511 priemerov Slnka.
V382 Carinae

V382 Carinae je hviezda v súhvezdí Kýl. Je to jedna z najväčších známych hviezd, jej priemer dosahuje 747 priemerov Slnka.
Herschel

Herschel je priezvisko mnohých známych osobností:
V509 Cassiopeiae

V509 Cassiopeiae je hviezda v súhvezdí Kasiopeja, je to jedna z najväčších známych hviezd, jej priemer dosahuje 910 priemerov Slnka.
V354 Cephei

V354 Cephei je hviezda v súhvezdí Cefeus, jej priemer je 1520 priemerov Slnka, čím sa zaraďuje medzi najväčšie známe hviezdy.
KW Sagittarii

KW Sagittarii je hviezda v súhvezdí Strelec s priemerom 1400 priemerov Slnka, je to dvadsiata siedma najväčšia známa hviezda.
KY Cygni

KY Cygni je hviezda v súhvezdí Labuť s priemerom 1500 priemerov Slnka, je to šiesta najväčšia známa hviezda.
Gliese 229

Gliese 229 je chladný červený trpaslík vzdialený asi 19 ly od Slnka v súhvezdí Zajac. V roku 1995 bol objavený jeho sprievodca, hnedý trpaslík GJ 229B. Gliese 229 b (alebo Gliese 229B) je hnedý trpaslík obiehajúci hviezdu Gliese 229 a, pričom je príliš masívny na to, aby to bola planéta. Jeho obežná dráha má tvar elipsy s veľkou polosou približne 40 AU a excentricitou 0,6. Jeden obeh mu trvá približne 200 rokov. Vyžaruje elektromagnetické žiarenie prevažne v infračervenej oblasti spektra s maximom vlnovej dĺžky okolo 3 nanometrov.
Teide 1

Teide 1 je hviezda s hmotnosťou 43 hmotností Jupitera a 0,041 hmotnosti Slnka, čím sa zaraďuje medzi najľahšie hviezdy.
Gliese 623

Gliese 623 je matná dvojhviezda vzdialená 26,3 svetelného roku. Nachádza sa v súhvezdí Herkules.
Jej spoločník, Gliese 623b, môže byť červený alebo hnedý trpaslík.
26 Draconis

26 Draconis je dvojhviezda v súhvezdí Drak.
Alfa Fornacis

Alfa Fornacis (α For) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Pec. Je to jediná hviezda v súhvezdí, ktorej jasnosť presahuje štvrtú magnitúdu. Nemá nijaké meno rovnako ako ostatné hviezdy v tomto súhvezdí. Je vzdialená od Zeme 46 svetelných rokov a má sprievodcu s jasnosťou približne 5,8 mag. Obežnú dobu zložiek tejto dvojhviezdy sa zatiaľ nepodarilo určiť. V roku 1985 boli od seba jej zložky vzdialené 3,1“, koncom 20. storočia sa dali rozlíšiť pomocou menšieho ďalekohľadu s priemerom objektívu minimálne 6 cm. 
Jej rovníkové súradnice sú:
Reťazová reakcia

Reťazová reakcia je reakcia, ktorá prebieha nekontrolovane, napríklad štiepna jadrová reakcia alebo jadrová fúzia.
Púšť

Púšť je krajinná forma alebo región, na ktorom sa vyskytuje veľmi málo vodných zrážok – menej než 250 mm ročne. 14% Zeme tvoria púšte. Púšte majú povesť, že je na nich veľmi málo života. V porovnaní s vlhšími regiónmi to môže byť pravda, ale v skutočnosti sa na púšťach často vyskytuje bohatý život, ktorý zvyčajne ostáva skrytý (hlavne počas denného svetla), aby si zachoval vlhkosť. Približne jednu tretinu zemského povrchu tvoria púšte.
Delenie púští.
Podľa veľkosti púštneho materiálu rozoznávame:
Rozšírenie púští.
Púšte sú pri dnešnom rozšírení kontinentov väčšinou rozmiestnené medzi rovníkom a 40° zemepisnej šírky. Z dnešných púští sú to Gobi (Mongolsko), Atacama (Čile), Sahara (Afrika).
Život.
Kaktusy ako aj iné rastliny, ktoré sa vyskytujú na púštiach majú korene veľmi hlboko v pôde, na zachytávanie spodnej vlhkosti. Rastú od seba vo väčších vzdialenostiach aby mohli čo najlepšie využiť vodu (resp. aby sa o ňu nemuseli deliť s ostatnými rastlinami).