burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Haha Crew

Haha Crew je slovenská rapová skupina. Členovia skupiny pochádzajú z Košíc. Vznikli v roku 2011 ako skupina kamarátov, ktorí sa zaujímali o hudbu, módu a pouličnú kultúru. Po desiatkach nevydaných skladieb nahrali na YouTube zopár freestyleov a, podľa slov interpretov, nepodstatných vecí. Všetko to vyvrcholilo v apríli roku 2013 – vtedy sa na verejnosť dostáva videosingel „Rap &amp; Móda“, v tej dobe jedna z najkontroverznejších a zároveň najviac newschoolových vecí na scéne. Práve tento počin odpálil kariéru dnešnej HAHA CREW. Postupom času začína rapovať aj ďalší člen – Zayo, a neskôr aj Dalyb.
Samey.
Samey (vlastným menom Samuel Sadiv) je slovenský raper a člen skupiny Haha Crew. Sólovú kariéru začal albumom Mama neviem kedy prídem domov (2017). Nasledovali projekty XYZ (2019), Anarchia (2021) a Slzy ulíc (2023).
Zayo.
Zayo (Matúš Zajac) je slovenský raper známy svojou energickou tvorbou. Jeho sólové albumy zahŕňajú Navždy mladý (2018),Wassup(2021) a PARTYWEEK (2022).
Dalyb.
Dalyb (Dalibor Štofan) je producent a DJ skupiny Haha Crew. Vydal albumy Prod. Dalyb (2018) a TEEN(R)AGE (2019) a v 2024 vydal album AUX.
Začiatky.
Haha Crew začala v zložení Samey, Dalyb, Zayo, Kidd, Oskar a Dolar. Prvá vec, ktorú vydali, bola pesnička „Tango“, kde mal Samey svoju rapovú premiéru, o beat sa postaral Dalyb a na feat si zavolali Supu. Neskôr nahrali na svoj YouTube kanál dve freestyle videá. Po freestyloch vyšla ďalšia skladba „Ticho“. Produkciu mal na starosti Kidd a za mikrofón sa postavili Samey, Puerto a interpretka Salome (vokály).
Zmena nastala, keď sa k skupine pridal Gumbgu. Priniesol Haha Crew nový zvuk. Gumbgu nahral uvítací song "Aladin" ktorý Vyšiel na Youtube kanáli HAHA CREW. Gumbgu sám neskôr odišiel a stal sa členom labelu Archetyp 51.
V decembri 2014 vydali album "Vlna" pod taktovkou I Love Party Production.
Do projektu PODZEMGANG Samey prispel songom Karamel, video produkciou niekoľkých klipov a Dalyb sa postaral o zvukovú produkciu viacerých skladieb.
Česko-slovenská hokejová liga 1937/1938

Sezóna 1937/1938 bola 2. ročníkom Česko-slovenskej hokejovej ligy. Hrala sa pod názvom Štátna liga. Súťaž mala 14 účastníkov. Majstrom sa stalo družstvo LTC Praha. Nevypadol nikto. Niektoré tímy neodohrali plný počet zápasov (nepriazeň počasia a slabá disciplína tímov), keďže súťaž bola ukončená hneď ako sa rozhodlo o víťazovi skupiny.
Raraka

Raraka (pôvodný názov Te Marie) je malý atol v centrálnej časti súostrovia Tuamotu vo Francúzskej Polynézii.
Jeho najbližšími susedmi sú atoly Kauehi (necelých na severozápad), Katiu na juhovýchod a komunitný atol Fakarava ( na západ). Centrálny ostrov Francúzskej Polynézie Tahiti je vzdialený na juhozápad.
Geografia atolu.
Atol má oválny tvar, na dĺžku meria približne a na šírku . Lagúna má celkovú rozlohu . Voda sa do a z lagúny z okolitého oceánu dostáva najmä z južnej strany ponad plytké prieplavy, prerušované množstvom maličkých „motu“. Inak tvorí prstenec atolu, najmä zo severnej strany, takmer súvislý pás súše s vegetáciou.
Do lagúny vedie jediný splavný prieplav "Manureva" na severnom konci, široký viac ako ale vďaka členitému dnu a koralom rôzne hlboký . Kvôli tomu a aj v dôsledku silných miestnych prúdov, ktorých rýchlosť môže dosiahnuť až 6 uzlov, sa vstup do vôd atolu odporúča len s pomocou skúsených domorodých obyvateľov alebo lodivodov, ktorí poznajú miestne pomery a podmienky.
Z geologického hľadiska je to koralový atol, umiestnený na vrchole podmorskej sopky, ponorenej pod hladinou mora. Sopka z oceánskeho dna na výšku meria a jej vek sa odhaduje na 51,8 až 53,8 mil. rokov.
Dejiny.
Najstaršie záznamy sa datujú až do roku 1831, keď britský kapitán „Ireland“ uviedol dátum 2. október ako deň objavu.
Prvým Európanom, ktorý na atol vystúpil, bol v roku 1838 francúzsky bádateľ a dôstojník Jules Dumont d’Urville.
Následne atol dvakrát navštívil Charles Wilkes pri jeho námornej objaviteľskej výprave Spojených štátov do Južného oceánu, a to 30. augusta 1839 a 18. decembra 1840.
Demografia.
V 19. storočí, keď sa Kauehi stal francúzskym územím, mal asi 100 obyvateľov.
Súčasnosť.
Väčšina populácie atolu žije v severnej oblasti atolu, hneď pri splavnom vstupe do lagúny "Manureva", v osade Motupapu.
Obyvatelia sa živia rybolovom, produkciou kopry a perál.
Atol je súčasťou „biosférickej rezervácie“ podľa programu UNESCO MAB (Človek a biosféra). Znamená to, že pre dané územie platia zvláštne predpisy, ktorými sa riadi prístup na atol a využívanie jeho zdrojov.
Administratívne a geografické členenie.
Geograficky patrí atol Raraka k najväčšiemu zoskupeniu ostrovov v Tuamotu, Ostrovom Raeffsky. Tie zahŕňajú ešte aj atoly Anaa, Faaite, Tahanea, Motutunga, Takume, Raroia, Taenga, Nihiru, Makemo, Tuanake, Hiti, Tepoto Sud, Marutea Nord, Haraiki, Katiu, Aratika, Kauehi a Taiaro.
Administratívne je atol súčasťou komunity Fakarava, kde patria ešte atoly Aratika, Niau, Taiaro, Kauehi a Toau.
Sinón

Sinón ("Sinón") je v gréckej mytológii syn Aisima, achájsky vojak, ktorý zabezpečil dopravu „trójskeho koňa" za hradby Tróje, aby tak umožnil jej dobytie.
Pôvodcom myšlienky dostať achájskych vojakov za hradby Tróje v „trójskom koni" bol ithacký kráľ Odyseus. Do svojho smelého plánu zahrnul aj Sinóna, ktorému dal nesmierne riskantnú úlohu.
Na plánovaný deň sa Trójania dočkali veľkého prekvapenia. Achájske stany boli podpálené, nepriateľské loďstvo zmizlo a na pláži ich čakal obrovský drevený kôň. Na koňovi stál nápis: "So zasvätením Pallas Aténe". Trójania však boli nedôverčiví a chceli ho na radu Apolónovho kňaza Laokoónta zničiť, ale vo chvíli, keď to chceli urobiť, privábil na seba ich pozornosť hlasným nariekaním Sinón. Trójania ho zajali a priviedli ku kráľovi Priamovi na vypočúvanie. Keďže Sinón svojich bývalých druhov častoval prívalom nadávok, Trójanom sa zapáčil a zaobchádzali s ním priateľsky. Sinón pri vypočúvaní vyhlásil, že ušiel z achájskeho tábora, keď ho chceli obetovať bohom za šťastnú cestu domov. Ohľadne kona im vysvetlil, že kôň je darom Achájcov pre Pallas Aténu, aby tak odčinili krádež jej posvätnej sochy z trójskeho chrámu. Na otázku, že prečo ho urobili takého veľkého odpovedal, aby ho Trójania nemohli vziať do mesta, lebo podľa veštby by ich chránil namiesto ulúpenej sošky Atény a v budúcnosti by ich potomkom zabezpečil dobytie achájskych hradov a Argu.
Trójania mu uverili, ale Laokoón sa ich ešte stále pokúšal odhovoriť od ich zámeru pritiahnúť dreveného koňa do mesta. Keď sa však z vĺn mora vynorili dva hady a kňaza Laokoónta a jeho dvoch synov zahrdúsili, Trójania si uvedomil, že je to vôľa bohov a dreveného koňa odtiahli k mestu. Keďže bol väčší ako Skajská brána, museli zbúrať časť hradieb, aby ho dostali priamo pred kráľovský palác. Potom oslavovali až do neskorej noci koniec vojny, ktorá celých desať rokov rozsievala smrť. Keď už unavení zaspali, Sinón otvoril závoru na bruchu koňa a vypustil ukrytých bojovníkov. Následne pri zbúraných hradbách dal fakľou znamenie achájskemu vojsku, ktoré sa pod ochranou noci vrátilo pred hradby. Osud Trójanov sa potom naplnil. Mesto sa nedokázalo postaviť na odpor a Achájci ho spustošili ohňom a mečom. Obyvateľov pozabíjali či uvrhli do otroctva a po nočnom boji už len trosky a dym označovali miesto, kde kedysi stála slávna Trója.
Kvantové previazanie

Kvantové previazanie je fyzikálny jav, ktorý nastáva, keď skupina častíc vznikne alebo spolu interaguje spôsobom, ktorý vylučuje, aby ich kvantové stavy boli popísané nezávisle. Existuje tak len kvantový stav celého systému.
Dôsledkom tohto javu je, že výsledky meraní fyzikálnych vlastností ako poloha, hybnosť, spin alebo polarizácia atď. kvantovo previazaných častíc sú korelované.
Najjednoduchším príkladom je rozdelenie páru dvoch častíc, ktorých usporiadanie vyžaduje, aby ich spiny boli opačné (napr. atóm vodíka) – pokiaľ sa po rozdelení zmeria, že prvá častica mala spin 1/2, druhá častica potom musí mať spin -1/2. Teda kvôli povahe meraní v kvantovej fyzike, zmeraním spinu prvej častice jej spin v momente nadobudne konkrétnu hodnotu, a v rovnakom okamihu ju nadobudne aj spin druhej častice, pretože ide o ten istý parameter systému (čo znie paradoxne a zdanlivo odporuje teórii relativity).
Bolo experimentálne dokázané, že tento kolaps kvantových stavov sa prenáša okamžite (nie rýchlosťou svetla alebo pomalšie). Nie je ale známe, ako by sa tento jav dal využiť na prenos informácie nadsvetelnou rýchlosťou, aj keď nové poznatky ukazujú, že to nemusí byť pravda. Kvantové previazanie sa považuje za jeden z kľúčových javov na zostrojenie kvantového počítača a využívajú ho niektoré plánované protokoly kvantovej kryptografie.
Na nepochopenom výklade kvantového previazania sa zakladajú mnohé príbehy sci-fi literatúry (napríklad Spektrum od Sergeja Lukjanenka) a praktiky alternatívnej medicíny (rozličné spôsoby, ktoré vraj telo zviažu s "duchovnou podstatou" a tým vyliečia).
Ultra Violet

Ultra Violet (vlastným menom Isabelle Collin Dufresne, * 6. september 1935, La Tronche, Francúzsko – † 14. jún 2014, New York, USA) bola francúzsko-americká umelkyňa a spisovateľka, jedna z múz Andyho Warhola. 
Pochádzala zo silne veriacej katolíckej stredostavovskej rodiny. Pretože bola problémovým dieťaťom, matka ju už v skorom veku poslala do katolíckej školy, kde robila všetko preto, aby sa mohla vrátiť domov. Doma sa jej však priazne a lásky nedostávalo, preto sa presťahovala do New Yorku, od ktorého očakávala viac. Vďaka veľkému záujmu o umenie si našla prácu, v ktorej mala prístup do newyorských galérií a múzeí. Ľudí i tlač zaujala svojím neobyčajným zjavom. Čoskoro sa zoznámila s mnohými slávnymi ľuďmi všetkých spoločenských vrstiev – vrátane Miloša Formana, Onasisa, Marie Callas, Marcela Duchampa, Marca Chagalla, Boba Dylana, Johna Lennona, Yoko Ono, amerických kozmonautov či Richarda Nixona. Na jednej z vernisáži stretla aj Salvadora Dalího. Stala sa jeho inšpiráciou v umeleckom smere i milenkou.
Vzťah s Andym Warholom.
Udržiavala stály kontakt s vtedy začínajúcim umelcom Andym Warholom. Vo Warholovej továrni sa stýkala s hviezdami ako Bob Dylan, John Graham, John Chamberlain. Čoskoro začala hrať vo Warholových undergroundových filmoch, vďaka ktorým si onedlho zahrala vo filmoch "Simon", "King of the Witches" a "An Unmarried Woman". Dala si umelecké meno Ultra Violet (ultra fialová), ktoré našla v novinovom článku. Začala si navrhovať odevy, šperky i parochne, všetko vo fialovej farbe.
V sedemdesiatych rokoch publikovala svoju autobiografiu "Slávna na 15 minút" a čoskoro napísala knihu "Má leta s Andy Warholom". Koncom deväťdesiatych rokov sa vrátila do Francúzska, kde si otvorila štúdio v Nice a písala knihy o svojich názoroch na umenie. Na jar 2007 organizovala retrospektívne prednášky v newyorskej technologickej inštitúcii. Neskôr sa tiež vrátila k katolíctvu a aktívne sa zúčastňovala na charitatívnych akciách.
John Piper

John Stephen Piper (* 11. január 1946, Chattanooga, Tennessee, USA) je americký reformovaný baptistický teológ a učiteľ. Je autorom mnohých kníh s kresťanskou tematikou a zakladateľom organizácie "Desiring God" pomenovanej podľa jeho knihy. Jej cieľom je "šíriť nadšenie pre Božiu zvrchovanosť vo všetkých veciach pre radosť všetkých ľudí skrze Ježiša Krista“.
John Piper je tiež známy svojimi názormi na kresťanský hedonizmus, a pre svoju výnimočnú obhajobu kalvinizmu je niektorými nazývaný "superstar kalvinizmu".
V rokoch 1974 – 1980 vyučoval biblistikuna "Bethel College" v St. Paule v Minnesote; od roku 1980 pôsobil niečo vyše 30 rokov ako pastor cirkevného zboru "Bethlehem Baptist Church" v Minneapolise.
Vo svojej teológii nadväzuje na Jonathana Edwardsa.
Citát.
Piperove stručné chápanie kalvinizmu:
"„Reformovaná teológia, ako ju ja rozumiem, je chápanie Boha a Jeho spôsobu konania vo svete, ktoré rastie ako strom s mnohými vetvami z hlbokého presvedčenia, že Božia sláva je cieľom všetkých vecí, a Jeho sloboda a Jeho zvrchovanosť sú kľúčové pre Jeho božskosť, a že preto že je slobodný, zvrchovaný a slávny, nepotrebuje nikoho aby mu slúžil pre naplnenie Jeho potrieb, a preto je slávne slobodný aby bol ku nám milostivý.“"
„Chceme, aby aj iní mali tú sladkú skúsenosť odpočinku v obrovskom uistení z týchto právd. Chceme, aby aj iní cítili tú náramnú motiváciu pre spravodlivosť a misiu vytekajúcu z týchto právd. Chceme, aby ďalší mali tú skúsenosť poznania a dôvery v suverénnu Božiu milosť, a to takým spôsobom, aby Boh a iba Boh dostal slávu.“
Knihy.
The complete text of most of Piper's books can be accessed free of charge at Desiring God.
Procol Harum (album)

Procol Harum je debutový štúdiový album britskej rockovej kapely Procol Harum, ktorý v septembri roku 1967 vydalo hudobné vydavateľstvo Deram Records. Napriek tomu, že nahrávanie albumu sa realizovalo na viacstopovom magnetofóne v Spojenom kráľovstve vyšiel v monofónnej verzii. V Spojených štátoch vyšiel v kombinácii monofónnych a stereofónnych nahrávok.
Autorstvo všetkých skladieb bolo pôvodne pripisované dvojici Gary Brooker (hudba) and Keith Reid (texty), s výnimkou skladby „Repent Walpurgis“, ktorú zložil podľa prác francúzskeho organistu Charles-Marie Widora a a nemeckého hudobného klasika Johanna Sebastiana Bacha, Matthew Fisher. V roku 2005 Matthew Fisher proti Garymu Brookerovi a jeho vydavateľovi podal na súdnom dvore žalobu, v ktorej vyhlásil že je spoluautorom hudby piesne „A Whiter Shade of Pale“. Dňa 30. júla 2009 Snemovňa lordov Fisherove v konečnom verdikte práva potvrdila. Nahrávka „Salad Days (Are Here Again)“ pochádza z filmu "Separation".
Album vyšiel vo viacerých reedíciách. Dve najvýznamnejšie z nich sú:
Zoznam skladieb.
Autormi všetkých skladieb sú Gary Brooker a Keith Reid, okrem uvedených výnimiek.
Atentát na strednej

Atentát na strednej alebo Škandál na strednej () je americká filmová kriminálka z roku 2008 režírovaná Brettom Simonom. Film mal mať premiéru na Sundance Film Festival 2008 a potom mal byť uvedený do kín, ale jeho disribútor Yari Film Group vyhlásil bankrot, preto bola snímka vydaná priamo na DVD.
Dej.
Bobby Funke je nepopulárny druhák na strednej škole, ktorý má sen dostať sa do letného novinárskeho programu Northwestern University. Nakoľko tvrdí, že je dobrý novinár, nikdy žiadny článok nedokončil. Šéfredaktorka Clara dá Bobbymu za úlohu napísať článok o prezidentovi študentskej samosprávy Paulovi Mooreovi. Bobby sa pokúsi získať interview, ale nemôže Paula prehovoriť a ešte k tomu je jeho kamarátmi šikanovaný. Paul je hviezda basketbalového tímu a pri jednom zápase sa zraní. Druhé ráno riaditeľ Kirkpatrick zistí, že boli z jeho kancelárie ukradnuté výsledky testov. Kirkpatrick zhromaždí “obvyklé podozrivé osoby“ spolu s Bobbym. Skupina je nevinná, ale riaditeľ ich varuje, aby dávali pozor, kam chodia.
Keď Bobbyho požiada o pomoc pri hľadaní testov Francesca Facchini, objavuje príbeh, o ktorom by mohol napísať. Po vyšetrovaní z krádeže obviní Paula Moorea. Kirkpatrick potom prikáže Mooreovi otvoriť skrinku a z nej testy školy. Vďaka odhaleniu sa Funke stáva jedným z najznámejších študentov školy. Clara ho doporučí na letný program univerzity. Francesca ho pozve k sebe domov. Ako rastie jeho popularita, rastie aj jeho podozrenie. Paul Bobbymu povie, že je nevinný. Funkie začne pochybovať, či naozaj test ukradol on alebo je obeťou sprisahania.
Funkie sa preto rozhodne pátrať ďalej medzi Paulovými pochybnými priateľmi, z nich sú všetci členmi žiackej rady. Zistí, že sú zapletení do šírenia drog. Študentská rada testy ukradla a menila výsledky najlepších študentov, aby tak rozšírila trh pre predaj výsledkov a výkon povzbudzujúcich liekov. Funke sa dozvie, že Paul nebol súčasťou podvodu, ale vodca skupiny Marlon Piazza to zariadil tak, aby bol Paul chytený. Funke taktiež zistí, že Francesca a Marlon sú nevlastný súrodenci a milenci.
Funke všetko odhalí skupine v kancelárii riaditeľa. Marlon hrozí, že vyhodí Funkeho z okna tak, aby to vyzeralo ako samovražda, ale jeho hrozby a zároveň priznanie sú vysielané školským rozhlasom. Funkeho priatelia ho zachránia od vyhodenia a do pracovne vojde riaditeľ a ďalší študenti. Francesca sa snaži znovu získať Funkieho dôveru, ten ju však odmietne a Francesca sa tak musí podrobiť riaditeľovmu trestu.
Andrej Palacko

Andrej Palacko (* 6. máj 1955, Bratislava - † 22. august 2023, Dunajská Streda) bol fotograf, ktorý sa zameriaval na fotografovanie zákulisia osobností, života ulice, filmu, divadla, opery, džezu a populárnej hudby. Fotografii sa venoval od veku 12 rokov.
8. júna 2014 ohlásil kandidatúru na primátora Bratislavy ako nezávislý kandidát.
Kariéra.
Profesionálne začínal ako reprodukčný fotograf v URBION-e – Štátnom inštitúte urbanizmu a územného plánovania. Neskôr pracoval v týždenníkoch "Mladé rozlety" a "Rozhlas", časopisoch "Hudobný život", "Slovenka", "STOP Auto-moto-revue" a iných tlačových médiách v bývalom Česko-Slovensku. Spolupracoval s Československou televíziou, Československým rozhlasom, štúdiom Koliba, Slovenským národným divadlom, Umeleckým súborom Lúčnica, hudobnými festivalmi Bratislavské džezové dni a Bratislavské hudobné slávnosti a agentúrou Slovkoncert.
Po vysťahovaní sa do Nemeckej spolkovej republiky v auguste roku 1989 spolupracoval s odborným hudobným mesačníkom "Opernglas", denníkmi "Baden-Württembergische Zeitung", "Göppinger Kreisnachrichten" a "Ludwigsburger Kreiszeitung". Pracoval ako fotograf pre Filmakademie Baden-Württemberg. V roku 1995 sa fotograficky spolupodieľal na knižnej publikácii, vydanej k 50. výročiu Württembergische Philharmonie Reutlingen. Fotograficky dokumentoval operné predstavenia Aida a Carmen na opernej scéne v Stuttgarte.
Svoje reportážne a umelecko-reportážne dielo vystavoval na Slovensku v Bratislave, Košiciach a Trenčíne, v zahraničí v roku 2006 v kubánskych mestách Havana a Santiago de Cuba. Po tom, ako vystavované dielo daroval kubánskemu ľudu, putovala výstava po všetkých provinciách Kubánskej republiky.
21 Jump Street

21 Jump Street je americký film z roku 2012 na motívy seriálu Jump Street 21. Réžie sa ujali Chris Miller a Phil Lord, strih Joel Negron a hudbu Mark Mothersbaugh.
Príbeh.
Schmidt (Jonah Hill) je utiahnutý stredoškolák, ktorý sa bojí pozvať dievča svojich snov na ples, s vlasmi na Eminema. Úplný opak toho je Jenko (Channing Tatum), obľúbený športovec a bitkár. Zhodou okolností sa obaja stretnú na policajnej akadémii, kde sa spriatelia. Prejdu školou a ako spoločníci spolu hliadkujú na ulici.
Podarí sa im dostať šéfa dílerov drog Dominga (DeRay Davis), ale pretože konali neprofesionálne, tak je Domingo prepustený. Obaja sú predelení do jednotky Jump Street, ktorá sleduje trestnú činnosť na stredných školách. Jump Street vedie kapitán Dickson (Ice Cube), černoch plný hnevu. Sú poslaní do utajenia zabrániť predaju drog a nájsť distribútora. Obaja hneď zistia, že sa stredná škola od ich doby úplne zmenila a prekvapí ich to. Nastúpil digitálny vek a Schmidt s Jenkom sa s tým musia vysporiadať. Jenko si ale popletie identity, a tak sú im prehodené predmety. Schmidt chodí na športové krúžky a Jenko na chémiu.
Schmidt sa zamiluje do svojej spolužiačky z dramatického krúžku Molly (Brie Larson) a spriatelí sa s dílerom Erikom (Dave Franco). Usporiada veľkú párty, na ktorej s Jenkom zbije bandu feťákov z iných škôl. Schmidt je stále viac obľúbený a Jenka začína baviť učenie. Schmidt sa tiež hrá na dílera, ale drogy odnáša Dicksonovi. Jenko odpočúva Erikov mobil, z ktorého sa dozvie o spojení s Domingovým gangom. Pri šialenej naháňačke Schmidt zmešká divadelné predstavenie s Molly a je s Jenkem zo školy vylúčený. Erik ich osloví ako svojich bodyguardov, pretože sa má stretnúť s distribútorom. Zistia, že je to tréner Walters (Rob Riggle).
Za Waltersom príde Domingo, ktorý Schmidta s Jerkom spozná. Keď sú chlapcom odobrané zbrane pod vyhrážkou Mollynej smrti, zdá sa, že sú obaja mŕtvy. Dvaja z Domingových ľudí (Peter Deluise, Johnny Depp) však v poslednej chvíli vystúpia z utajenia a ukáže sa, že ide o agentov DEA. Nanešťastie sú zavraždení a nasleduje prestrelka. Schmidt s Jenkom sú Waltersovi v pätách, ten postrelí Jenka. Schmidt strelí Waltersa do rozkroku. Obaja sú pochválení Dicksonom a preložení k svojmu zdeseniu na ďalšiu školu.
Natalie Dormerová

Natalie Dormerová (; * 11. február 1982, Reading, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka, ktorej najznámejšou rolou je postava Anny Boleynovej v televíznom seriáli "". Jej filmový debut bola postava Victorie vo filme "Casanova", kde si zahrala po boku Heatha Ledgera, Jeremy Ironsa či Sienny Millerovej. Momentálne je tiež známa zo seriálu "Game of Thrones", kde hrá jednu z ústredných postáv a je veľmi obľúbená medzi divákmi.
Životopis.
Narodila sa v Readingu v Berkshire. Vyrastala s nevlastným otcom, matkou, sestrou Samanthou a bratom Markom.
Od detstva študovala balet moderný tanec a jazz. Sama o sebe hovorí, že bola na základnej škole šikanovaná, ale dodnes nevie prečo. V osemnástich rokoch sa presťahovala do Londýna, kde študovala herectvo na prestížnej "Webber Douglasovou akadémii". Je tiež členkou londýnskej šermiarskej akadémie. Talent v Natalii objavil režisér Lasse Hallström pri natáčaní filmu "Casanova". Po tomto výkone bola obsadená do troch filmov Disney Touchstone. V rokoch 2007 až 2008 hrala v seriáli "Tudorovci" Annu Boleynovú, ktorá je najprv milenkou kráľa Henricha VIII. a neskôr sa stane jeho manželkou. V roku 2011 začala hrať v seriáli "Hra o tróny", postavu Margaery Tyrellovej, ktorá je jednou z ústredných postáv celého seriálu.
Osobný život.
Bola zasnúbená s írskym režisérom Anthony Byrneom od roku 2011, s ktorým sa zoznámila v Dubline pri natáčaní "Tudorovcov" v roku 2007. Dormerová sa zúčastnila v roku 2008 PartyPoker.com World Open žien v Londýne, kde skončila na druhom mieste. Dormerová uviedla, že Cate Blanchett má veľký vplyv na jej kariéru ako na herečku. Od roku 2018 je vo vzťahu s hernom Davidom Oaksom, s ktorým má jednú dcérku, narodenú v januári 2022. Zobrali sa v roku 2023.
Louise Joy Brownová

Louise Joy Brownová (* 25. júl 1978, Oldham, Spojené kráľovstvo) je prvý človek na svete, ktorý sa narodil vďaka metóde asistovanej reprodukcie známej ako "in vitro fertilizácia" (IVF), teda oplodnenie v skúmavke.
Život.
Lesley a John Brownovi sa o počatie dieťaťa márne snažili deväť rokov. Vzhľadom na zistenú nepriechodnosť vajcovodov sa gynekológ Patrick Steptoe a fyziológ Robert G. Edwards rozhodli laparoskopicky odobrať Lesley vajíčka. Keď bolo jedno z nich v Petriho miske oplodnené spermiami manžela, vložili embryo matke do maternice. Tá plod úspešne donosila - Louise sa narodila v júli 1978 cisárskym rezom, jej pôrodná váha bola 2,6 kg. Štyri roky nato sa rovnakou metódou rodičom narodila ešte jedna dcéra, Natalia. 
K profesorovi Edwardsovi mala Louise blízky vzťah, ako by bol jej starým otcom. V roku 2004 sa zúčastnil aj jej svadby. Louise i jej sestra sa už obe stali matkami, pričom otehotnieť sa im podarilo prirodzenou cestou.
Robert Edwards v roku 2010 za rozvoj metódy IVF obdržal Nobelovu cenu za fyziológiu a lekárstvo - týmto spôsobom už prišlo na svet viac ako päť miliónov detí. Ročne sa ich tak na celom svete narodí zhruba 350 tisíc.
Lina Medinová

samo Medinová (; * 27. september 1933, Ticrapo, Peru) je najmladšia známa matka v histórii. Porodila 14. mája 1939, keď mala zhruba päť a pol roka.
Rodičia predtým priviedli Linu k lekárovi s obavami kvôli zväčšujúcemu sa bruchu. Ukázalo sa, že nejde o nádor, ale že dievčatko je v siedmom mesiaci tehotenstva, ktoré umožnila extrémne predčasná puberta. O mesiac a pol neskôr porodila cisárskym rezom zdravého syna vážiaceho 2,7 kg. Dostal meno Gerardo po lekárovi, ktorý ho priviedol na svet. Vyrastal v presvedčení, že Lina je jeho sestra, až v 10 rokoch sa dozvedel, že je jeho matka. Zomrel v roku 1979 vo veku 40 rokov na leukémiu.
Kto bol jeho otcom, nie je známe. Otec Liny bol najprv zadržaný pre podozrenie zo sexuálneho zneužívania svojej dcéry, ale neskôr bol prepustený kvôli nedostatku dôkazov.
V dospelosti sa Lina vydala a takmer v 40 rokoch porodila druhého syna.
Aisépos (mytológia)

Aisépos ("Aisépos") je v gréckej mytológii syn Boukolióna z Tróje a najády Abarbareé.
V Homérovom epose Iliada je Aisépos trójsky bojovník, ktorý umiera na trójskej pláni aj so svojim bratom dvojčaťom Pédasom v boji s Achájcami. Obaja umreli rukou argejského bojovníka Euryala, syna Mékistea.
Básnik Homér v šiestom speve Iliady poeticky opisuje posledné chvíle ich života: „"Achájec Euryalos usmrtil Ofeltia a Drésa, potom sa na Aisépa a Pédasa vrhol – tých synov hrdina Búkolión mal s najádou Abarbareou. Búkolión bol synom kedysi slavného Láomedonta, zrodením najstaršieho, ale matka ho zrodila tajne; s ňou sa pri pasení oviec kráľ v láske na lôžku združil, tá potom otehotnela a zrodila dvojčatká chlapcov. Tým ale ochromil silu syn Mékisteov, preťal ich nádherné údy a z pliec im odňal ich zbroje.""
Počítač (rozlišovacia stránka)

Počítač môže byť:
Komputer

Komputer alebo kompúter (v slangu "komp" alebo "kompík") môže byť:
Computer

Computer môže byť:
Najvyššia futbalová súťaž na Slovensku

Najvyššia futbalová súťaž na Slovensku sa začala hrať v roku 1934 po tom, ako Československá asociácia footballová (ČSAF) reorganizovala súťaže a amatérsky poriadok. Výsledkom bolo zrušenie profesionalizmu, premenovanie najvyššej česko-slovenskej súťaže na Štátnu ligu a vytvorenie 5 skupín divízie – stredočeskej, českého vidieka, moravskej, nemeckej a slovenskopodkarpatoruskej, ktorá bola spoločná pre všetky kluby Slovenska, Podkarpatskej Rusi a Maďarského zväzu. Na spoločnom stretnutí zástupcov slovenský futbalových žúp s generálnym sekretárom ČSAF Karlom Petrů 26. novembra 1933 v Piešťanoch sa rozhodlo o územnom rozdelení Slovenskopodkarpatoruskej divízie na západnú a východnú skupinu. Víťazi skupín bojovali o majstra Slovenska a možnosť hrať kvalifikáciu o postup do Štátnej ligy. Momentálne je ňou Niké liga.
Kaplnka svätého Václava

Kaplnka svätého Václava môže byť:
Pédasos

Pédasos ("Pédasos") môže byť:
Pédasos (mytológia)

Pédasos ("Pédasos") je v gréckej mytológii syn Boukolióna z Tróje a najády Abarbareé.
V Homérovom epose Iliada je Pédasos trójsky bojovník, ktorý na trójskej pláni umiera spolu so svojim bratom dvojčaťom Aisépom v boji s Achájcami. Obaja umreli rukou argejského bojovníka Euryala, syna Mékistea.
Básnik Homér v šiestom speve Iliady poeticky opisuje posledné chvíle ich života: „"Achájec Euryalos usmrtil Ofeltia a Drésa, potom sa na Aisépa a Pédasa vrhol – tých synov hrdina Búkolión mal s najádou Abarbareou. Búkolión bol synom kedysi slavného Láomedonta, zrodením nejstaršieho, ale matka ho zrodila tajne; s ňou sa pri pasení oviec kráľ v láske na lôžku združil, tá potom otehotnela a zrodila dvojčatká chlapcov. Tým ale ochromil silu syn Mékisteov, preťal ich nádherné údy a z pliec im odňal ich zbroje.""
Poručenská rada

Poručenská rada (iné názvy: Poručenský výbor; , ), jeden zo základných orgánov Organizácie spojených národov, bola založená, aby zaistila správu poručenských území v najlepšom záujme miestnych obyvateľov a v záujme svetového mieru a bezbečnosti. 
Poručenské územia boli zväčša bývalé mandátne územia Spoločnosti národov, resp. územia odobraté štátom porazeným v druhej svetovej vojne. Všetky poručenské územia postupne dosiahli samosprávu alebo nezávislosť, či už ako samostatné štáty alebo pripojením sa k susediacim nezávislým krajinám. Posledné poručenské územie bolo Palau, bývalá súčasť Poručenského územia Tichomorské ostrovy, to sa stalo členským štátom OSN v decembri 1994.
Raffelstettenský colný štatút

Raffelstettenský colný štatút (iné názvy: Ustanovenie o cle v Raffestetten, Raffelstettenský colný tarif, Raffelstettenský colný sadzobník, Raffelstettenský colný poriadok, Raffelstettenské colné ustanovenia; ) je právny dokument, ktorý upravuje spôsob platenia cla na obchodnej ceste medzi Bavorskom a východnými oblasťami – teda aj Veľkou Moravou.
Datovanie.
Dokument vznikol niekedy medzi rokmi 903 až 906. Táto datácia vychádza z toho, že dokument spomína biskupov Burkarda (o ktorom sa pramene prvý raz ako o biskupovi zmieňujú k dátumu 12. augusta 903) a Teotmara (ktorý padol počas bitky pri Bratislave v roku 907).
Časť zdrojov píše, že dokument pochádza z roku 904. Iná uvádza roky 903 – 906 alebo pravdepodobnejšie 903 – 904.
Obsah dokumentu.
Raffelstettenský colný štatút je rozdelený do deviatich článkov, ktoré možno zoskupiť do šiestich častí:
Celkovo ustanovuje pomery, aké platili za čias Ľudovíta II. a Karolmana.
Význam.
Raffelstettenský colný štatút je významný prameň, okrem iného pre dejiny medzinárodného práva a obchodu. Podáva informácie o hospodárskych vzťahoch na fransko – veľkomoravských hraniciach pred inváziou Maďarov. Štatút svedčí o tom, že maďarská hrozba nebola braná príliš vážne a obchodné pomery boli celkom normalizované.
Ukážka.
Ukážka z dokumentu (VIII. článok):
Schedios

Schedios ("Schedios") môže byť:
Leonardo Boff

Leonardo Boff (nar. ako Genézio Darci Boff, * 14. december 1938, Concórdia, Santa Catarina, Brazília) je brazílsky teológ a spisovateľ. Je jedným z najznámejších predstaviteľov teológie oslobodenia a taktiež kritikom cirkevnej hierarchie. 
V súčasnosti je emeritným profesorom etiky, filozofie náboženstva a ekológie na univerzite v Riu de Janeiru.
Životopis.
Do františkánskeho rádu vstúpil v roku 1959, vysvätený na kňaza bol o päť rokov neskôr. Nasledujúce roky študoval teológiu a filozofiu na univerzite v Mníchove, doktorát získal roku 1970. 
V roku 1985, kedy bol prefektom Kongregácie pre náuku viery Joseph Ratzinger, neskorší pápež Benedikt XVI., dostal Boff kvôli svojmu dielu "Church: Charism and Power" zákaz sa verejne vyjadrovať. O rok neskôr bol zákaz zmiernený. 
V roku 1992 za pontifikátu Jána Pavla II. Vatikán Boffovi zakázal vyučovať po tom, čo kritizoval vedenie katolíckej cirkvi. Po týchto rozporoch sa Boff nakoniec rozhodol opustiť františkánsky rád i kňazstvo.
Po väčšinu života pôsobil ako profesor na poli teológie, etiky, filozofie, a to na brazílskych, aj európskych univerzitách, napr. v Lisabone, Barcelone, Oslu.
Verí, že pápež František je mužom, ktorý zreformuje pápežstvo a zmení katolícku cirkev.
Etruština

Etruština alebo etruský jazyk bol staroveký jazyk používaný v Etrúrii (približne dnešné Toskánsko a sever Lazia) a v častiach dnešnej Lombardie, Benátska a Emilia-Romagna, odkiaľ Etruskov vytlačili Galovia. Etruštinu úplne nahradila latinčina. Zostalo po nej iba neveľké množstvo písaných pamiatok, niektoré slová prebraté do latinčiny a niektoré miestne názvy ako napríklad Parma.
Pôvod.
Pôvod etruského jazyka bol dlhodobo predmetom špekulácií, ktoré sa čiastočne vyjasnili až po náleze dvojjazyčného textu "(tzv. Bilingua)", ktorý obsahoval rovnaký text písaný v jazyku Feničanov aj Etruskov. Sú to tri zlaté doštičky, obsahujúce dvojjazyčné venovanie fenickej bohyni "Astarta" od kráľa etruského mesta Caere "(dnes Cerveteri)", ktorý sa volal "Thefarie Velianas". Tento významný archeologický nález bol objavený v roku 1964 v talianskom meste Pyrgi, ktoré slúžilo ako prístav pre mesto Caere. Odvtedy sa našiel celý rad ďalších predmetov popísaných dvojjazyčným textom. Za dosiaľ najvýznamnejší nájdený etruský text sa všeobecne považuje "náboženský kalendár", ktorý bol červeným a čiernym atramentom kaligrafovaný na plátno tzv. "Záhrebskej múmie" "(ide o egyptskú múmiu, ktorá je uložená v národnom múzeu v Záhrebe – odtiaľ pomenovanie)". Dodnes aj napriek ďalším nálezom nie sme schopní identifikovať význam väčšiny etruských slov.
Zaradenie.
Najpravdepodobnejšia teória hovorí, že etruština je príbuzná iba rodine tyrhénskych jazykov, ktorá je sama o sebe izolovaná a nepríbuzná všetkým ostatným jazykovým rodinám, ktoré poznáme. V posledných rokoch platí, že rétština a lemnoština (jazyk obyvateľov ostrova Lemnos) patrí tiež do tejto rodiny.
Vo svojom diele "Naturalis historia" (doslova "Kapitoly o prírode"), (1. storočie n.l.) napísal Plínius Starší o obyvateľoch Álp: "Rétovia a Vindelikovia" množstvom miest susedia s Norrikáncami. Galovia hovoria, že Rétovia sú potomkami Etruskov, ktorí vytlačení boli pod vedením Raeta." To by naznačovalo, že Rétovia sú skutočne príbuzní s Etruskami, ale aj napriek tomu panujú o celej veci nejasnosti a spory.
Niektorí súčasní vedci na základe gramatických výskumov a výskumov slovnej zásoby uvádzajú, že tyrhénska jazyková rodina je voľne príbuzná s indoeurópskou jazykovou rodinou. Pre ďalšie závery však chýbajú informácie a predovšetkým pôvodné texty v ďalších jazykoch. Mnoho konzervatívnych vedcov tak etruštinu stále považuje za izolovaný jazyk. Dôkladnému výskumu jazyka Etruskov sa venoval napríklad nemecký jazykovedec Helmut Rix.
Písmo.
Od etruského písma odvodzuje existenciu aj latinka, ktorá bola prebratá ako stará italická abeceda pre latinčinu. Vychádza z eubójskeho variantu gréckej abecedy. Jeho pôvod siaha k západosemitským jazykom.
V tejto podobe sa abeceda používaná Etruskami rozšírila na územie od juhu Talianska (od Kampánie) až po severný alpský región. Postupne ju prijali umbrijské, venétske a pravdepodobne aj latinské kmene, vrátane Rimanov, ktorí prevzali písmeno "C" pre fonetické vyjadrenie "K". Niektoré prvky etruskej abecedy pravdepodobne prenikli aj medzi germánske runové znaky.
Pembrokeshire Coast Path

Pembrokeshire Coast Path alebo tiež Pembrokeshire Coastal Path () je chodník v grófstve Pembrokeshire v juhozápadnom Walese. Bol otvorený v roku 1970, je 299 kilometrov dlhý a prechádza prevažne po pobrežných útesoch. Najvyššie miesto "Pen yr afr" sa nachádza vo výške a najnižším je potom prechod "Sandy Haven" ().
Južný koniec cesty sa nachádza v dedine Amroth a za severný sa pôvodne považovalo miesto Poppit Sands neďaleko dediny St Dogmaels, kde bola umiestnená pamätná tabuľa; cesta však pokračuje až do St. Dogmaels, kde bola v júli 2009 otvorená ďalšia časť cesty. Tu sa cesta spája s Ceredigion Coast Path, ktorá pokračuje ďalej na sever.
Pembrokeshire Coast Path je súčasťou 1 400 kilometrov dlhej trasy Wales Coast Path, ktorá začína v Chepstow a končí v Queensferry a bola slávnostne otvorená v roku 2012.
Schedios (syn Ifita)

Schedios ("Schedios") je v gréckej mytológii syn fóckeho kráľa Ifita.
Schedios sa so svojim bratom Epistrofom ako mnohí iní achájski urodzení mladíci uchádzali o ruku krásnej Heleny, ktorá sa nakoniec vydala za spartského kráľa Menelaa. Keď neskôr trójsky princ Paris vyvolal únosom Heleny trójsku vojnu, bratia sa do vojenskej výpravy Achájcov zapojili a k brehom Tróje priviedli z Fókie vojsko na štyridsiatich lodiach. Schedios trójsku vojnu neprežil, zomrel na trójskej pláni, keď ho zasiahol oštep Priamovho syna Hektora.
Epický básnik Homér smrť Schedia zaznamenal v sedemnástom speve Iliady: „"Hektor hodil zas po Aiantovi svoj žiariaci oštep, ale ten si ho všimol skôr a pred kopijou kovanou unikol o vlások. Do kľúčnej kosti, však Schedia zranil – Ifíta, chrabrého Gréka, to syn bol, najlepšieho z Fókov, v preslávenom Panopeu mal sídlo a panoval početným mužom. Schedia teda veľmi zranil, kovaný oštep mu naraz prenikol ostrím skrz naskrz hore pri pleci. Padol, až zadunela zem, a zbroj mu na tele zarinčala.."" 
Keď antický autor Pausanias navštívil v druhom storočí Antikyru vo Fókii, uvidel kamennú hrobku, o ktorej sa od miestnych ľudí dozvedel, že sú v nej pochovaní synovia Ifita, ktorí bojovali v trójskej vojne. Epistrofos sa podľa nich z Tróje vrátil a zomrel vo svojej rodnej krajine a Schedios zomrel v Tróade, ale jeho kosti priniesli domov, kde ich pochovali.
Württembersko (vinárska oblasť)

Württembersko je vinárska oblasť, ktorá sa nachádza v juhozápadnom Nemecku v historickej oblasti Württembersko, ktorá je dnes súčasť spolkovej krajiny Bádensko-Württembersko. 
S 11 511 hektármi viníc (údaj z roku 2008) je Württembersko štvrtou najväčšou vinárskou oblasťou v Nemecku. Na rozdiel od väčšiny ostatných nemeckých vinárskych oblastí má Württembersko dlhú históriu výroby červených vín z iných odrôd než v iných nemeckých vinárskych oblastiach.
Geografia.
Väčšina vinohradov vo vinárskej oblasti Württembersko sa nachádza okolo rieky Neckar a jej prítokov Rems, Enz, Kocher a Jagst. Hlavná časť vinárskej oblasti sa nachádza medzi mestami Stuttgart a Heilbronn. K vinárskej oblasti patria aj vinice na Bodamskom jazere.
Epistrofos

Epistrofos ("Epistrofos") môže byť v gréckej mytológii:
Württemberg

Württemberg alebo Württembersko môže byť:
Württemberg môže byť aj:
Jackass

Jackass je americký televízny seriál vysielaný na MTV od roku 2000 do roku 2002. Ide o skupinu ľudí, ktorí vymýšľajú mnoho kurióznych, riskantných, vtipných ale aj pohoršujúcich situácii. Po skončení vysielania programu boli natočené 4 filmy s protagonistami Jackass, jeden z nich dokonca v 3D. Program aj jeho protagonistovia sú veľmi obľúbení hlavne medzi tínedžermi, ich rodičia pre typ zábavy, prezentovaný v Jackass, väčšinou nenachádzajú pochopenie.
Epistrofos (syn Ifita)

Epistrofos ("Epistrofos") je v gréckej mytológii syn fóckeho kráľa Ifita.
Epistrofos sa so svojim bratom Schediom ako mnohí iní achájski urodzení mladíci uchádzali o ruku krásnej Heleny, ktorá sa nakoniec vydala za spartského kráľa Menelaa. Keď neskôr trójsky princ Paris vyvolal únosom Heleny trójsku vojnu, bratia sa do vojenskej výpravy Achájcov zapojili a k brehom Tróje priviedli z Fókie vojsko na štyridsiatich lodiach. Schedios trójsku vojnu neprežil, zomrel na trójskej pláni, keď ho zasiahol oštep Priamovho syna Hektora.
Keď antický autor Pausanias navštívil v druhom storočí Antikyru vo Fókii, uvidel kamennú hrobku, o ktorej sa od miestnych ľudí dozvedel, že sú v nej pochovaní synovia Ifita, ktorí bojovali v trójskej vojne. Epistrofos sa podľa nich z Tróje vrátil a zomrel vo svojej rodnej krajine a Schedios zomrel v Tróade a jeho kosti priniesli domov, kde ich pochovali.
Karel Satoria

Mgr. Karel Satoria (* 26. apríl 1953, Křižanov, Česko) je český rímskokatolícky kňaz, ktorý v rokoch 1990 až 1992 pôsobil ako generálny vikár brnianskej diecézy. Od roku 1992 je členom Rádu cisterciánov prísnej observancie. Teraz pôsobí v Dobříši.
Život.
Narodil sa ako najmladší zo štyroch detí vo veriacej rodine, ktorá bola po roku 1948 postihnutá prenasledovaním zo strany komunistického režimu. Vďaka politickému uvoľneniu sa mu však v roku 1968 podarilo dostať na gymnázium vo Velkom Meziříčí, po ktorého absolvovaní v roku 1972 začal študovať Cyrilometodskú bohosloveckú fakultu v Litoměřiciach. V rokoch 1975 až 1977 absolvoval základnú vojenskú službu, počas ktorej na seba upozornil okrem iného neúčasťou vo voľbách v roku 1976. V roku 1977 ho spolužiak z fakulty Václav Malý zoznámil s vyhlásením Charty 77. Po skončení základnej vojenskej služby dokončil svoje štúdiá teológie a v roku 1978 bol vysvätený na kňaza.
V rokoch 1978 – 1982 pôsobil ako farský vikár v Letoviciach a v rokoch 1982 – 1990 ako duchovný správca vo Vrbici u Břeclavi. Ako sa neskôr dozvedel, k 30. novembru 1986 mu bol odobraný štátny súhlas na výkon duchovenskej činnosti, ale pretože mu to nikto neoznámil, bol ako kňaz činný aj naďalej. Pritom šíril informácie o Charte 77 a zúčastnil sa akcií brnianskeho disentu, za čo bol režimom stíhaný. 
Generálnym vikárom.
Po roku 1989 chcel vstúpiť do kláštora, ale v máji 1990 prijal funkciu generálneho vikára brnianskej diecézy, v ktorej zotrval do roku 1992. Ako generálny vikár sa snažil zvrátiť stav, kedy od doby normalizácie pôsobili v mnohých živých farnostiach duchovní správcovia lojálni ku komunistickému režimu, zatiaľ čo skoršiemu režimu nepohodlní kňazi zostávali v málo aktívnych či v odľahlých farnostiach, takže si presuny kňazov v rámci brnianskej diecézy narobil rad nepriateľov.
Desať rokov v trapistickom kláštore.
V roku 1992 vstúpil do Rádu cisterciánov prísnej observancie, prijal rehoľné meno Martin a nasledujúcich desať rokov strávil v kláštore Sept Fons v strednom Francúzsku. "Nepovažujem život trapistov, tak ako som ho spoznal, za bezcenný, určite ponúka veľmi kvalitne naplnené dni a je pre mnohých požehnaním, nemôžem sa ale zbaviť dojmu obrovských rezerv," uviedol Satoria.
Po návrate do Česka v roku 2002 viedol výstavbu kláštora Nový Dvůr, po ktorého dokončení sa odsťahoval na bývalú faru z konca 18. storočia v Kostelní Myslové, ktorú spolu s niekoľkými ďalšími ľuďmi postupne opravoval. Od 1. októbra 2011 sa stal administrátorom v Dobříši a administrátorom excurrendo vo farnosti Svaté Pole.
Rád cisterciánov prísnej observancie

Rád cisterciánov prísnej observancie ("Ordo Cisterciensis Strictioris Observantiae", OCSO), ktorého členovia sú nazývaní trapisti, vznikol v 17. storočí v kláštore La Trappe (odtiaľ trapisti) vo Francúzsku, kde došlo k reforme cisterciánskeho rádu, ktorej iniciátorom bol Armand Jean Le Bouthillier de Rancé roku 1644. Rád má aj ženskú vetvu.
Rehole.
Trapisti zachovávajú rehoľu sv. Benedikta, v ktorej sa veľa priestoru venuje modlitbe, ale dôraz sa kladie aj na manuálnu prácu. Túto rehoľu vystihuje heslo, ktoré je spojené s benediktínmi: "Ora et labora" v preklade "modli sa a pracuj". Mnísi zachovávajú mlčanlivosť, pretože ticho vytvára priestor pre vnímanie Boha. Asi najznámejším trapistom na svete je Thomas Merton.
Život v trapistickom kláštore.
Život trapistov má prísne pravidlá. Vstáva sa veľmi skoro ráno (v českom trapistickom kláštore Nový Dvůr pri Toužime o 3:15 ráno). Deň je v znamení pravidelného striedania modlitby, bohoslužieb a duchovného čítania, ku ktorým tvorí protiváhu manuálna práca, pretože každý trapistický kláštor obhospodaruje pozemky a chová napr. ovce či iné zvieratá.
Trapisti v Čechách.
V roku 1999 začali opravovať a dostavovať ruinu statku v Novom Dvore pri Toužime v západných Čechách. Stavba bola prebudovaná na moderný kláštor rádu trapistov. Mnísi sa do objektu nasťahovali už počas stavby a sami s ňou pomáhali. Komunitu v Novom Dvore tvorí asi 30 rehoľníkov. V septembri 2011 bola povýšená na opátstvo.
Trapistky pôsobia v Poličanoch v stredných Čechách, kde prevádzkujú od roku 2007 "Dům pro hosty " a vybudovali kláštor Naší Paní nad Vltavou. Základný kameň posvätil apoštolský nuncius Diego Causer v roku 2008 a v roku 2012 kardinál Miloslav Vlk vysvätil kláštorný kostol.
Václav Malý

Mons. Václav Malý (* 21. september 1950, Praha) je rímskokatolícky duchovný a pražský pomocný biskup.
Životopis.
V rokoch 1969 – 1976 študoval na Cyrilometodějskej bohosloveckej fakulte v Litoměřiciach. Na kňaza ho vysvätil 26. júna 1976 v Prahe banskobystrický biskup Jozef Feranec. V roku 1977 podpísal Chartu 77 a o rok neskôr bol jedným zo 17 zakladateľov Výboru na obranu nespravodlivo stíhaných. V januári 1979 bol zbavený štátneho súhlasu a od 22. mája do 22. decembra 1979 bez súdu väznený (obvinený z rozvracania republiky). V rokoch 1980 – 1989 pracoval ako kurič a zememeračský figurant, zároveň však pôsobil tajne ako kňaz a podieľal sa na tvorbe katolíckeho samizdatu. Rok bol hovorcom Charty 77 (13. januára 1981 – 7. januára 1982). Od roku 1988 bol členom Československého helsinského výboru. 
Verejne známym sa stal počas zamatovej revolúcie v roku 1989, kedy moderoval veľké ľudové zhromaždenia, napríklad zhromaždenie trištvrte milióna ľudí na Letenskej pláni 25. novembra či niekoľko zhromaždení na Václavskom námestí. Bol spoluzakladateľom a prvým hovorcom Občianskeho fóra. 
V rokoch 1990 – 1996 pôsobil ako kňaz v Prahe, 1. decembra 1996 bol menovaný za kanonika Metropolitnej kapituly u sv. Víta, 3. decembra ho pápež Ján Pavol II. menoval za titulárneho biskupa marcelliánskeho a pomocného biskupa pražského. Vysvätený bol 11. januára 1997. Jeho biskupské heslo znie "Pokora a pravda".
Okrem práce v Cirkvi tiež cestuje do krajín, v ktorých sa vyskytujú politickí väzni. Navštevuje ich rodiny a snaží sa ich psychicky podporiť. Spisuje petície a nenásilnou formou bojuje proti tamojším režimom. S týmto cieľom navštívil Bielorusko, Moldavsko, Kubu, Čínu, Sudán a Irán.
Roku 1998 mu bol prepožičaný Rád T.G. Masaryka III. triedy, je aj nositeľom Čestnej medaily Tomáša Garrigua Masaryka za vernosť jeho odkazu (14. septembra 1997). Dňa 8. marca 2012 sa stal prvým laureátom "Ceny Arnošta Lustiga". Roku 2024 mu slovenská prezidentka Zuzana Čaputová udelila štátne vyznamenanie Rad bieleho dvojkríža II. stupňa za mimoriadne zásluhy o všestranný rozvoj vzťahov medzi Českom a SR.
Epistrofos (syn Euéna)

Epistrofos ("Epistrofos") je v gréckej mytológii syn Euéna, kráľa mesta Lyrnéssos v maloázijskej Dardanii.
Epistrofos bol brat Mynea, manžela Briseidy, ktorej sa pri dobývaní Lyrnéssa zmocnil achájsky hrdina Achilles. Mesto napadol, aby pred Trójou zaobstaral achájskej armáde jedlo a korisť. Briseis sa neskôr do Achillea zaľúbila, hoci jej zabil manžela i jeho brata.
Epický básnik Homér túto udalosť zaznamenal v druhom speve Iliady: ... „"Briseis, ktorú si po veľkých strastiach v Lyrnéssu za korisť vybral: Lyrnéssos zničil celý a Tébanom zbúral hradby, oštepom usmrtil Epistrofa a Mynéta, synov slavného Euéna kráľa, ktorý bol z rodu Selépia.""
Vladimír Socha

RNDr. Vladimír Socha (* 1. január 1982, Hradec Králové) je český spisovateľ a popularizátor vedy. Zaujíma sa najmä o paleontológiu a dinosaury. Napísal zatiaľ pätnásť kníh a množstvo článkov v rôznych časopisoch. Pravidelne tiež prednáša a vystupuje v rozhlasových programoch.
Je absolventom Univerzity v Hradci Králové a Palackého univerzity v Olomouci.
Benátsky patriarchát

Benátsky patriarchát (, ) je rímskokatolícka cirkevná provincia a titulárny patriarchát latinskej cirkvi, ktorého patriarcha nemá žiadnu zvláštnu jurisdikciu.
Ako metropolitné sídlo má nasledujúce sufragánne biskupstvá: Adria-Rovigo, Belluno-Feltre, Chioggia, Concordia-Pordenone, Padova, Treviso, Verona, Vicenza a Vittorio Veneto.
Dejiny.
Založený bol v roku 774 ako diecéza so sídlom v Olivole, od roku 1091 v Castelle a na patriarchát povýšený 8. októbra 1451 spojením so zrušeným patriarchátom v Grade.
Počas obdobia jeho existencie boli k patriarchátu pridané územia diecéz so sídlom v Jesolo (1466) a Torcello (1818).
Mier z Campoformia

Mier z Campoformia (iné názvy: mier v Campoformiu, mier v Campo Formiu) ukončil 17. októbra 1797 vojnu medzi Francúzskom a Rakúskom a potvrdil nové východné hranice Francúzska až k ľavému brehu Rýna. Rakúsko uznalo stratu svojho vplyvu v Taliansku a vzdalo sa Lombardska a Belgicka výmenou za Benátsko, Istriu a Dalmáciu.
Priebeh rokovania.
Rokovania o mierovej zmluve mali prebiehať v Udine. Hoci to mal Napoleon Bonaparte z Milána kúsok, nechal cisárovho splnomocnenca, najlepšieho rakúskeho diplomata grófa Ludwiga Cobenzla, deň čakať. 
Rokovania začali 27. septembra. Postupovali veľmi pomaly a Napoleon musel vyvinúť veľké diplomatické úsilie. Pokúsil sa Cobenzla zastrašiť, že rokovania budú prerušené, Cobenzl bol však neústupný. Už počas predbežných leobenských rokovaní narazil na slabé miesto rakúskej diplomacie – Prusko.
Spoločne čeliť Prusku, rakúskemu rivalovi, sa Cobenzlovi pozdávalo. Napoleonovi na Prusku nezáležalo a splnenie tejto zmluvy tiež nepovažoval za záväzné. Cobenzl sa napriek tomu dohadoval o každý bod zmluvy a rokovania preťahoval. Z Paríža prichádzali každým dňom nové smernice, tá posledná prikazovala prerušiť rokovania a pokračovať na Viedeň do 29. septembra. Napoleon potreboval koniec výpravy a ponáhľal sa. Rozhodol sa teda riskovať. Nótu o „ultimáte do 29. septembra“ ukázal Cobenzlovi, ktorý ňou bol úplne zaskočený. Napoleon mohol prerušiť rokovania a jeho vláda by bola len spokojná. Vydesený Cobenzl bol ochotný súhlasiť so všetkým.
Bolo to otvorené delenie koristi. Benátska republika bola rozdelená medzi Rakúsko, Francúzsko a Cisalpinskú republiku. Mainz a ľavý breh Rýna pripadol Francúzsku. Rakúsko uznalo nové talianske republiky. Všetky otázky boli vyriešené, a tak sa 11. októbra obe strany zišli, aby zmluvu podpísali. 
Vyskytli sa však nečakané ťažkosti. Napoleonovi sa nepáčil článok o Mainzi a rýnskej hranici a navrhol ho opraviť podľa seba, Cobenzl mal námietky. O dva dni bol text oficiálne schválený. Obe strany sa dohodli, že zmluvu podpíšu v mestečku Campo Formio, na polovičnej ceste medzi rezidenciami oboch strán. Keď bola zmluva 17. októbra hotová, gróf Cobenzl, ktorý sa obával ďalších Napolonových kúskov, nečakal v Campo Formio a odišiel do Codroipo za ním. Tam bola nakoniec zmluva 18. októbra podpísaná.
Hoci Napoleon ani Cobenzl v Campo Formia neboli, zmluva, ktorá ukončila päťročnú vojnu medzi Francúzskom a Rakúskom, vošla do dejín ako mier z Campo Formia.