burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Basketbalová extraliga mužov 2006/07

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2006/07 bol 15. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťažilo v nej 10 účastníkov. Titul získal klub Slávia TU Košice po víťazstve vo finálovej sérii nad BK Inter Bratislava. 
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala po novom už iba z dvoch častízákladnej a z play-off. V základnej časti hralo 10 tímov štvorkolovým systémom (2x doma a 2x vonku). 8 najlepších tímov po základnej časti postúpilo do play-off. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Finálový duel sa hral na 4 víťazné zápasy, všetky ostatné duely play-off na 3 víťazné zápasy. Nakoľko sa súťaž v budúcej sezóne mala rozšíriť o dvoch účastníkov, žiaden tím priamo nevypadol, len posledné družstvo po základnej časti odohralo baráž na dva víťazné zápasy s tretím tímom 1. ligy. 
Účastníci.
Pôvodne mal v európskej súťaži účinkovať Lučenec, konkrétne vo Vyzývacom Pohári FIBA (štvrtá najvyššia európska pohárová súťaž), prihlášku do pohára však neskôr stiahol.
Basketbalová extraliga mužov 2007/08

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2007/08 bol 16. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Po 7 sezónach v nej znova súťažilo až 12 účastníkov, čo je o 2 účastníkov viac ako v predošlej sezóne. Po rokoch sa do extraligy navrátili tímy z dvoch tradičných basketbalových miestPezinka a Prievidze. Pezinok už však reprezentoval nový subjekt. Titul získal nováčik súťažeBC Skanska Pezinok, ktorý zvíťazil vo finálovej sérii nad tímom BK Inter Bratislava. Naopak, obhajca titulu z Košíc zo súťaže vypadol.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala opäť až z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. V základnej časti hralo 12 tímov štvorkolovým systémom (2x doma a 2x vonku). 8 najlepších tímov po základnej časti postúpilo do play-off. Zvyšné 4 tímy odohrali nadstavbovú časť dvojkolovým systémom o konečné 9. až 12. miesto, v ktorej sa započítavali aj výsledky zo základnej časti. Nadstavbová časť určila zostupujúci tím do nižšej súťaže v budúcej sezóne. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Všetky duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy. 
Účastníci.
Pozn.: V novovytvorenej Stredoeurópskej lige (CEBL)ktorej vznik iniciovala slovenská stranamali pôvodne hrať Košice, nakoniec v nej ale účinkovala Spišská Nová Ves.
Togg

Togg alebo Turkey's Automobile Joint Venture Group Inc. (turecky Türkiye'nin Otomobili Girişim Grubu A.Ş.) je turecká automobilka založená ako spoločný podnik v roku 2018.
Spoločnosť oznámila, že ich prvé auto bude pripravené na sériovú výrobu do konca roka 2022.
Malý Trnovský potok

Malý Trnovský potok je potok v regióne Horný Zemplín, na území mesta Snina v okrese Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Beskydské predhorie. Má dĺžku a je tokom VII. rádu. 
Prameň.
Pramení v v centrálnej oblasti územia mesta Snina, južne od intravilánu mesta v lesnom extraviláne, na východnom svahu vrchu "Dielec" s , v okrese Snina.
Opis toku.
Od prameňa tečie severným smerom cez lesný extravilán územím mesta Snina, preteká veľkým oblúkom a stáča sa na severovýchod, pravým brehom obmýva les aj pasienok "Jakušovo", v opúšťa premiešaný lesný extravilán s poľnohospodárskym extravilánom a vteká do intravilánu mesta, prudko sa stáča na severozápad, preteká cez intravilán, podteká Štúrovu ulicu a hneď ústi do Cirochy ako jej ľavostranný prítok.
"Malý Trnovský potok" patrí do okresu Snina v Prešovskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Beskydské predhorie v geomorfologickom podcelku Humenské podolie. Nemá prítok.
Pôvod názvu.
Druhý element trojslovného názvu má s najväčšou pravdepodobnosťou pôvod v apelatíve "trnov, trnovec" so slovným základom v miestnom nárečí "tarn-" s významom "charakteristické miesto zvýšeného výskytu tŕňového porastu". Prvý element názvu má funkciu odlíšenia jednak od vodného toku Veľký Trnovský potok, ktorý tečie rovnobežne cca 1 km východne od Malého Trnovského potoka na území mesta Snina a tiež od vodného toku Trnovec v susednej obci Stakčín. Z apelatíva "malý", zo slovného základu "trnov, trnovec" , po rozšírení o formant "-ov-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené trojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z dvoch prídavných mien a z podstatného mena "Malý Trnovský potok" ako súčasť skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku "Malý Trnovský potok" bol štandardizovaný v roku 1976. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Malý Trnovský potok" je jedinečným hydronymom (november 2022). 
Referencie.
Javorinka (vrch v Levočských vrchoch, 1154 m)

Javorinka () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Torysky, približne severne od Levoče. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a na katastrálnom území mesta Levoča. Najbližšími sídlami sú východne situované Torysky a Nižné Repaše, južne leží Levočská Dolina.
Opis.
Javorinka leží v rázsoche, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z masívu Javoriny (). Západne sa nachádza Lieskovec (), Holý vrch () a Krížový vrch (), južne Roháče () a Veľká Krásna (), východne Brinky (), Obšar (), Uhlisko (), Javoríčka () a Škapová () a severne Javor (), Derežová (), Tok () a Javorina (). Východné svahy odvodňuje Stará Hájnica do rieky Torysa, južné potok Peklisko a západné Pekliansky potok do Levočského potoka v povodí Hornádu. Vrchol traverzuje západným úbočím značený turistický chodník, ktorý sa v blízkom sedle pripája na hrebeňovku. V sedle stojí pamätník SNP.
Výhľady.
Odlesnený vrchol je bez vyššej vegetácie a umožňuje tak kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Vysoké i Nízke Tatry, Stolické i Volovské vrchy, Branisko a Bachureň.
Antické mesto v kurorte Chisar

Antické mesto v kurorte Chisar (), známe aj ako Archeologická rezervácia „Chisaria“ () je archeologická rezervácia vyhlásená v časti mesta Chisaria v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku, na území niekdajšieho rímskeho mesta Diocletianopolis. Rezervácia bola vyhlásená v roku 1976.
Charakteristika.
Archeologická rezervácia bola vyhlásená za účelom ochrany pozostatkov rímskeho mesta Diocletianopolis a z dôvodu vysokého stupňa zachovalosti týchto pozostatkov. Jej hranice sú vyznačené pevnostnými múrmi antického mesta.
Vyhlásenie archeologickej rezervácie.
Rezervácia bola vyhlásená na území bývalého antického mesta 19. novembra 1976 vyhláškou Výboru ministrov č. 199. Skutočnosť bola zverejnená v Štátnom vestníku č. 97 v tom istom roku.
Najvýznamnejšie časti.
Medzi najvýznamnejšie do súčasnosti zachované časti antického mesta v rámci rezervácie patria predovšetkým pevnostné múry, kasárensky komplex, južná pevnostná brána, rímsky amfiteáter, ranokresťanské baziliky, alebo rímske termálne kúpele.
Správa.
Archeologická rezervácia „Chisaria“ je oficiálne spravovaná chisarským archeologickým múzeom, ktoré sa o rezerváciu stará a udržiava ju.
Basketbalová extraliga mužov 2008/09

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2008/09 bol 17. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťažilo v nej 12 účastníkov. Pred začiatkom sezóny SBA schválila, že na ihrisku v zápase môžu účinkovať naraz iba 2 legionári. Titul získal tím BK AX SPU Nitra, ktorý zvíťazil vo finálovej sérii nad obhajcom titulu a víťazom základnej častiAB Cosmetics Pezinok.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa skladala z troch častízákladnej, nadstavbovej a z play-off. Základnú časť odohralo 12 tímov dvojkolovým systémom (doma a vonku). 6 najlepších tímov zo základnej časti postúpilo do nadstavbovej skupiny o 1. až 6. miesto. Zvyšné tímy odohrali nadstavbovú skupinu o 7. až 12. miesto. Nadstavbové skupiny sa hrali tiež dvojkolovým systémom, pričom sa im započítavali aj výsledky zo základnej časti. 4 najhoršie tímy odohrali ďalšiu skupinu dvojkolovým systémom o konečné 9. až 12. miesto, ktorá určila zostupujúci tím do budúcej sezóny. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Všetky duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy.
Účastníci.
Poznámky:
Manažment (pracovníci)

Manažment (iné názvy pozri v článku manažment) sú pracovníci, ktorých náplňou práce je manažérstvo. Jednotliví pracovníci manažmentu sa nazývajú manažéri (iné názvy pozri v článku manažment (činnosť)).
Väčšie organizácie majú vo všeobecnosti tri hierarchické úrovne manažérov v pyramídovej štruktúre:
V menších organizáciách môže mať manažér oveľa širší záber a môže vykonávať niekoľko rolí alebo dokonca všetky roly bežne používané vo veľkej organizácii.
Rada ministrov

Rada ministrov alebo ministerská rada môže byť:
Tieňová vláda

Tieňová vláda alebo tieňový kabinet je skupina politikov opozičnej politickej strany. Býva väčšinou vytváraná v krajinách so systémom dvoch politických strán (tradične napríklad v Spojenom kráľovstve). Zostavuje ju strana, ktorá je v opozícii. Tvoria ju tieňoví ministri, teda osobnosti, ktoré sú predbežne vybrané na ministerskú funkciu v prípade volebného víťazstva strany. Niekedy sú pripravení ešte ďalší experti pre príslušný rezort. Zmyslom vytvorenia tieňovej vlády je jednak propagandisticky „zviditeľniť“ politické osobnosti a program strany, jednak príprava na budúcu funkciu a preniknutie do problematiky oblasti, ktorú by mali tieňoví ministri perspektívne riadiť.
Vláda (rozlišovacia stránka)

Vláda môže byť:
Bars Bratislava

Bars Bratislava je voľnoštyliarsky zápasnícky klub, ktorý funguje od roku 2018, a od roku 2021 je zaevidovaný do slovenského zápasnického zväzu. Stanovisko tréningov sa nachádza v Bratislave, Petržalke. Predsedom klubu je Rodion Kertanty. 
Účely klubu Bars Bratislava.
Klub Bars chce predovšetkým podporiť zdravý rozvoj športu u detí a podporiť zápasenie vo voľnom štýle. Klub Bars sa však aj okrem zápasenia snaží zlepšiť gymnastické a dynamické schopností u detí, čo pridáva výhodu aj v zápasení. 
Ciele klubu Bars Bratislava.
Aj napriek tomu, že klub Bars Bratislava je veľmi mladý tím, svoje ciele a vízie má. Jednou z prvých je, aby oživil znovu zápasenie na Slovensku a povzbudil mladú generáciu začať zápasiť. Taktiež sa chcú vyzdvihnúť ako klub a pôsobiť na nejakej úrovni medzi ostatnými klubmi.
Hala klubu.
Klub Bars Bratislava má tréningy v Petržalke na ulici Gessayova. No už v roku 2021 dostali tréneri nápad začať realizovať projekt haly, ktorá by slúžila na tréningy nielen pre zápasenie, ale aj pre iné športy. Ako vhodným miestom sa zatiaľ berie školský dvor školy na Holičskej. Plán je však v realizácii a nevie sa ešte úplne či vznikne.
Od konca roku 2022 sa však začalo trénovať hlavne na Prokofievovej. Týmto sa aj rozhodlo, že na nejaký čas je plán o novej športovej hale Bars zatiaľ pozastavený.
Nikomachos (sochár)

Nikomachos () bol grécky sochár v 4. stor. pred Kr..
Nikomachos, sochár pochádzajúci zrejme z Atén, pôsobil približne v polovici 4. storočia pred Kr. Jeho signatúry (uvedené bez domovskej krajiny) sa našli na dvoch mramorových podstavcoch zo sôch a na jednom mramorovom tripuse v Aténach.
Prvý, fragmentárny podstavec, nájdený v 19. storočí pri vykopávkach na Akropole, kedysi základňa votívnej sochy, uvádza len autorský podpis umelca.
Druhý, fragmentárny podstavec, zhotovený z pentelského mramoru, objavený tiež na aténskej Akropole, má vyrytý epigram a na konci uvádza meno umelca. Tento podstavec bol možno základňou bronzovej sošky (spomenul ju Pausanias) umiestnenej v blízkosti Erechtheionu, zobrazujúcej Syeris, diakony (služobnice, kňažky) Pallas Atény, Lysimaché.
Jeho čiastočne poškodený nápis uvádza: "Sye[ris] [..]gou S[---], diakona Lysimachy. Tento portrét je jasnou podobizňou; moje skutky a duch teraz žijú, sú všetkým jasné. Ctihodný osud ma zaviedol do najkrajšieho chrámu svätej Pallas, kde som vykonávala túto prácu nie bez slávy pre bohyňu. ...Nikomachos zhotovil."
Pokiaľ ide o túto sochu (či skôr sošku), Pausanias uvádza: „"pri chráme Athény je soška stareny merajúca asi jeden lakeť, dobre spracovaná, ktorej nápis hovorí, že je to Lysimaché, služobnica bohyne"“ Soška však zostáva záhadou. Jej datovanie je veľmi problematické, čo zase spochybňuje identifikáciu Lysimachy. Je to tá slávna Lysimaché (z 5. stor. pred Kr.) alebo nejaká iná rovnomenná kňažka, ktorá žila oveľa neskôr? Záhadná je aj veľkosť sošky (podľa Pausania asi 0,5 m), ako aj text nápisu, ktorý nespomína jej vek, Pausanias ju totiž jasne opisuje ako starenu. To by v podstate znamenalo, že socha bola realistická, čo by zase bolo v protiklade k sochárskemu kánonu zobrazovania kňažiek (otázne je aj to, že kedy a prečo si v Aténach pripomínali ženský kultový personál).
Tretí nápis s jeho autorským podpisom, je na fragmente tripusu z pentelského mramoru, ktorý je zvislo zamurovaný v malom metropolitnom kostole. Tento nápis hlása, že tripus získala aténska fýla "Erechtheis" za víťazstvo v dithyrambe (v zbore mužov na Dionýziach v roku 364/3 pred Kr.) s Menetelom, synom Menéta z dému "Anagyrous" (ako chorégom – sponzorom), Aratos z Argu bol hráč na aulos.
Podľa rakúskeho archeológa E. Reischa sa uvedené signatúry týkajú rovnomenného umelca Nikomacha, ktorý bol aj maliarom, ale to je len hypotéza, ktorú žiadne písomné správy nepodporujú.
Derežová

Derežová () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Ihľany, približne východne od Spišskej Belej. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Kežmarok a zasahuje na katastrálne územie obce Jakubany a Ihľany. Najbližšími sídlami sú severozápadne ležiace Ihľany a južne situované Torysky, západným smerom sa nachádza Ľubica, severným Jakubany a východným Tichý Potok.
Opis.
Derežová leží v hlavnom hrebeni medzi Čiernou horou () a Javorom (). Východným smerom sa nachádza Magurič (), Piesočný vrch (), Jankovec () a Čistý diel (), južným Škapová (), Javor, Zelený vrch (), Tok () a Javorina (), západným Kovaľová () a Brezovec () a severným Ihla (), Čierna hora (), Široký vrch () a Šípková hora (). Severné a východné svahy odvodňuje Jakubianka, voda z južných odteká Ľubicou a zo severozápadných Holumnickým potokom do rieky Poprad. Vrchol traverzuje značený turistický chodník z Nižných Ružbách. 
Výhľady.
Odlesnený vrchol je bez vyššej vegetácie a umožňuje tak kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Vysoké i Nízke Tatry, Stolické vrchy, Branisko, Bachureň a Čergov.
Prístup.
Vrchol traverzuje juhozápadným úbočím červený turistický chodník, vedúci z Levočskej doliny severným smerom do Nižných Ružbách. Oblasťou vedie viacero lesných ciest, prekonávajúcich hlavný hrebeň a križujúcich turistický chodník. Prístup cestami je tak možný z obcí Ihľany a Jakubany, no cez južne situované priesmyky tiež Tichý Potok i Ľubica.
Radha Mitchellová

Radha Mitchellová (;* 12. november 1973, Melbourne, Austrália) je austrálska herečka. Je známa z filmov ako "High Art" (1998), "Telefónna búdka" (2002), "Muž v ohni" (2004), "Silent Hill" (2006), "Náhradníci" (2009), "Pád Bieleho domu" (2013), "Londýn v plameňoch" (2016), "Chatrč" (2017) a "Dreamkatcher" (2020). 
Detstvo a mladosť.
Mitchellovej krstné meno Radha (sanskrt: राधा) pochádza z viery Haré Krišna. Jej ďalšie mená, Rani (रानी – kráľovná) a Ananda (आनन्द – radosť) tiež pochádzajú z podobného pôvodu. Svoje meno pripisuje matkiným skúsenostiam v Indii v 70. rokoch a jej fascinácii v indické filozofie. 
Mitchellová navštevovala St. Michael's Grammar School v St. Kilda. Jej prvou rolou pred kamerami, bola rola jedenásťročného dievčaťa, ktoré bolo poslané žiť so svojou babičkou, v televíznom seriáli pre deti "Sugar and Spice", ktorý sa vysielal v rokoch 1988 až 1989. Jej skúsenosti v seriáli, spolu s dramatickým kurzom, ktorý absolvovala v St Michael's, v nej prebudili záujem o herectvo. Neskôr sa zapísala na Swinburne University of Technology s myšlienkou stať sa psychologičkou ale po prvom roku zo štúdia odišla. Získala bakalársky titul v odbore literatúra a mediálne štúdiá.
Kariéra.
Svoju hereckú kariéru rozbehla v sitcome "All Together Now", ktorý sa natáčal v rokoch 1992 a 1993. O rok neskôr, sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu "Neighbours", kde stvárnila rolu Catherine O'Brien. 
Svoj filmový debut mala v australskom filme "Láska a iné katastrofy", z roku 1996, kde stvárnila lesbickú študentku. V roku 1998 si zahrala vo filme "High Art", kde stvárnila mladú stážistku ktorá sa zapletie s drogovo závislou lesbickou fotografkou. O rok neskôr, si zahrala bývalú priateľku lesbickej maskérky v krátkomentrážnej dráme "Sleeping Beauties", kde sa objavila po boku Clei Duvall, Rose McGowan či Sarah Lassez. 
Mitchellová bola obsadená v roku 2000 po boku Vin Diesela, vo filme "Čiernočierna tma". V roku 2002 hrala po boku hercov ako Kiefer Sutherland a Anthony LaPaglia v dráme "Smrtiaca žiara". 
V roku 2004, si zahrala v troch úspešných filmoch — Muž v ohni, "Hľadanie Krajiny - Nekrajiny" a "Melinda a Melinda". Všetky tri filmy, boli pozitívne prijaté filmovými kritikmi. O rok neskôr, stvárnila ženu s aspergerovým syndrómom vo filme "Náš svet, naša láska", po boku Josha Hartnetta.
V roku 2006 si zahrala vo filme "Silent Hill" a rolu si zopakovala aj v pokračovaní, z roku 2012. O rok neskôr (2007), si Mitchellová zahrala v romantickej dráme "Chuť lásky", po boku Grega Kinneara a Morgana Freemana. Po boku Brucea Willisa a Rosamund Pike, si zahrala vo filme "Náhradníci", z roku 2009. Ďalej hrala vo filmoch ako "Pád Bieleho domu" (2013), "Temnota" (2016), "Londýn v plameňoch" (2016) a tiež hosťovala v televíznych seriáloch ako "", "Zákon a poriadok: Špeciálna jednotka" či "Troppo".
Basketbalová extraliga mužov 2009/10

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2009/10 bol 18. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťažilo v nej 11 účastníkov, čo je o 1 družstvo menej ako v minulej sezóne, keďže sa BK Dolný Kubín do súťaže neprihlásil. Pred sezónou Hracia komisia SBA rozhodla, že pravidlo dvoch legionárov naraz na ihrisku platí iba pre cudzincov pochádzajúcich mimo Európskej únie. Titul získal tím AB Cosmetics Pezinok, ktorý zvíťazil vo finálovej sérii nad BK SPU Nitra.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa po novom skladala opäť iba z dvoch častízákladnej a z play-off. Základnú časť odohralo 11 tímov štvorkolovým systémom (2x doma a 2x vonku). 8 najlepších tímov po základnej časti postúpilo do play-off. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Duel o bronz sa hral na 2 víťazné zápasy, všetky ostatné duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy. Kvôli zníženému počtu tímov žiaden tím priamo nevypadol; posledné družstvo po základnej časti odohralo baráž na odvetu s druhým tímom 1. ligy.
Účastníci.
Poznámky:
Friedrich Gottas

Friedrich Gottas (* 1. apríl 1940, Krompachy – † 14. november 2020, Salzburg) bol rakúsky historik.
Život a pôsobenie.
Friedrich Gottas sa narodil v rodine karpatských Nemcov v Krompachoch na východnom Slovensku. Jeho otec tu pôsobil ako protestantský kňaz. Matka, rodená Kowariková, pochádzala z prešporskej vinohradníckej rodiny. V roku Friedrich Gottas 1958 zmaturoval vo Viedni. Na Viedenskej univerzite neskôr vyštudoval históriu, nemčinu a ruštinu. Gottas sa začal špecializovať na dejiny východnej a juhovýchodnej Európy. V roku 1964 získal vo Viedni doktorát za dizertačnú prácu o protestantizme v Maďarsku. Od roku 1965 pôsobil ako asistent profesora Fritza Fellnera na Univerzite v Salzburgu. V rokoch 1972/73 absolvoval študijný pobyt v Budapešti, počas ktorého študoval maďarské dejiny. V roku 1977 sa Gottas habilitoval prácou o období vládnutia uhorského predsedu vlády Kálmána Tiszu, v rokoch 18751890. V roku 1979 bol Gottas vymenovaný za mimoriadneho univerzitného profesora. Friedrich Gottas pôsobil na univerzite v Salzburgu od roku 1979 až do svojho odchodu do dôchodku v roku 2005, ako profesor všeobecných dejín novoveku s osobitným zameraním na východnú a juhovýchodnú Európu.
Gottas bol v rokoch 1986 až 2000 predsedom Nemeckej historickej komisie pre juhovýchodnú Európu v Tübingene a v roku 1987 sa stal riadnym členom Výskumnej rady Johanna Gottfrieda Herdera. Svojím výskumom sa zameriaval na dejiny protestantizmu v habsburskej monarchii. Centrom jeho záujmu sa stali spoločensko-historické témy ako urbanizácia, starostlivosť o chudobných a spolková činnosť. Ďalším predmetom jeho vedeckého záujmu boli dejiny Nemcov v juhovýchodnej Európe. Za svoj výskum dostal Gottas Cenu Nadácie Theodora Körnera na podporu vedy a umenia (1973), Sandozovu cenu za mimoriadne úspechy na poli humanitných vied (1976), Cenu Antona Gindelyho za dejiny Dunajskej monarchie (1989). Medzi jeho študentov patril napríklad nemecký historik Dietmar Neutatz.
Viaceré Gottasove výskumné práce sa venovali slovenskému Spišu. Friedrich Gottas tiež aktívne spolupracoval so Spišským historickým spolkom, ktorého bol aj členom.
Vojtech Szilassy

JUDr. Vojtech Szilassy alebo Béla Szilassy (* 5. júl 1881, Boľkovce, Rakúsko-Uhorsko – † 16. december 1962, Peoria, Illinois, USA) bol právnik, statkár a politik maďarskej národnosti na Slovensku v prvej polovici 20. storočia.
Životopis.
Narodil sa v Boľkovciach v Novohrade. Po absolvovaní právnického vzdelania začal hospodáriť na svojom statku pri Lučenci. Po vzniku Česko-Slovenska v roku 1918 zakladal Spoločný výbor spojených opozičných strán na Slovensku a Podkarpatskej Rusi, ktorý mal zastupovať záujmy maďarskej a nemeckej menšiny v novovzniknutom štáte, resp. jeho východnej časti. Patril k zakladateľom Zemskej strany poľnohospodárov a maloroľníkov, ktorá sa neskôr pretransformovala na Maďarskú národnú stranu.
Vo volebnom období 19291935 a neskôr v rokoch 19371938 zasadal v hornej komore Národného zhromaždenia za Maďarskú národnú stranu, neskôr za Zjednotenú maďarskú stranu. V súvislosti so zmenami hraníc po Viedenskej arbitráži v závere roku 1938 podobne ako väčšina maďarských poslancov a senátorov prišiel o mandát, no zároveň bol kooptovaný do maďarského parlamentu, kde zasadal do roku 1939.
Po vymenovaní Andora Jarossa za ministra pre otázky „Hornej zeme“ pôsobil v rokoch 19381940 ako jeho štátny tajomník. Zároveň pôsobil v komisii, ktorá mala na starosti revíziu prvej československej pozemkovej reformy. V roku 1944 sa odsťahoval do Nemecka. V Mníchove sa aktivizoval v Národnom výbore Maďarov na Slovensku. V roku 1950 sa presťahoval do Spojených štátov amerických, kde patril k vedúcim predstaviteľom Maďarského oslobodzovacieho výboru.
Zsófia Szerafinová

Zsófia Szerafinová (; * 14. marca 2005, Kaposvár) je maďarská kajakárka.
V stredoškolskom štúdiu pokračuje na Rímskokatolíckom gymnáziu Nanebovzatia Panny Márie.
28. júla 2022 v dánskom Silkeborgu ako pretekárka klubu Kaposvár Water SC súťažila na Majstrovstvách Európy v maratónskom kajaku na divokej vode v kategórii kajak junioriek a získala zlatú medailu.
29. septembra 2022 získala na majstrovstvách sveta v maratóne v portugalskom Ponte de Lima striebornú medailu v singli na kajaku junioriek.
Kyselina 3-hydroxyantranilová

Kyselina 3-hydroxyantranilová je medziprodukt v metabolizme tryptofánu. Je to hydroxyderivát kyseliny antranilovej.Pôsobí ako antioxidant, ktorý bol vyizolovaný z metanolového extraktu tempehu. Je účinný voči autooxidácii sójového oleja a prášku, proti čomu nie je účinný antioxidant 6,7,4'-trihydroxyizoflavón. Jej konjugovaná zásada sa nazýva 3-hydroxyantranilát.
Metabolizmus.
Kyselina 3-hydroxyantranilová vzniká z 3-hydroxykynurenínu pôsobením kynureninázy. V procese sa štiepi alanín:
Kyselina 3-hydroxyantranilová sa potom ďalej premieňa na 2-amino-3-karboxymukonátsemialdehyd v reakcii katalyzovanej 3-hydroxyantranilát-3,4-dioxygenázou. Počas reakcie sa štiepi benzénové jadro pôsobením kyslíka:
2-amino-3-karboxymukonátsemialdehyd

2-amino-3-karboxymukonátsemialdehyd alebo 2-amino-3-karboxymukonát-6-semialdehyd produkt metabolizmu tryptofánu. Je to derivát kyseliny mukónovej. Neenzymatickou reakciou z neho vzniká chinolinát, ktorý má neurotoxické účinky.
Metabolizmus.
2-amino-3-karboxymukonátsemialdehyd vzniká z kyseliny 3-hydroxyantranilovej pôsobením 3-hydroxyantranilát-3,4-dioxygenázy. Počas reakcie sa štiepi benzénové jadro pôsobením kyslíka:
Po tomto kroku môže dochádzať k premene dvomi spôsobmi. Prvým z nich je reakcia, v ktorej dochádza k dekarboxylácii 2-amino-3-karboxymukonátsemialdehydu za vzniku 2-aminomukonát-6-semialdehydu, ktorú katalyzuje aminomukonátsemialdehyddekarboxyláza:
Touto cestou pokračuje premena a rozklad tryptofánu až na acetoacetát.
Druhou možnosťou je reakcia, ktorá prebieha bez pôsobenia enzýmov (teda neenzymaticky). Dochádza k spontánnej dehydratácii a uzavretiu kruhu za vzniku kyseliny chinolínovej (chinolinátu):
Chinolinát je bežne prítomný vo veľmi malých koncentráciách. Je to agonista NMDA receptoru a je možné, že existuje ďalšie spôsoby, ktorými pôsobí na nervový systém. Okrem toho je však chinolinát i vstupnou látkou pre biosyntézu niacínu a teda i kofaktorov NAD a NADP.
Basketbalová extraliga mužov 2010/11

Basketbalová extraliga mužov v sezóne 2010/11 bol 19. ročník extraligy basketbalistov, najvyššej basketbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž začalo 11 účastníkov, rovnako ako v minulej sezóne, keďže sa MŠK iskra Petržalka, ako víťaz 1. ligy, ani následne ŠPD Rožňava, druhý tím 1. ligy, rozhodli do extraligy neprihlásiť. Nakoniec ju dohralo iba 10 účastníkov, nakoľko sa Basketbal Pezinok v priebehu súťaže začiatkom januára kvôli finančným problémom z extraligy odhlásil. Jeho doterajšie výsledky boli anulované a klub inkasoval za odstúpenie zo súťaže pokutu 10 000 €. Titul získal BK Astrum Levice, ktorý vo finálovej sérii zvíťazil nad BK SPU Nitra.
Systém súťaže.
Systém súťaže zostal rovnaký ako v minulej sezóne. Súťaž sa skladala z dvoch častízákladnej a z play-off. Základnú časť odohralo 10 tímov štvorkolovým systémom (2x doma a 2x vonku). 8 najlepších tímov po základnej časti postúpilo do play-off. 3-kolové play-off začínalo štvrťfinálovými duelmi a končilo duelmi o medailové umiestnenie. Duel o bronz sa hral na 2 víťazné zápasy, všetky ostatné duely play-off sa hrali na 3 víťazné zápasy. Pôvodne malo posledné družstvo (jedenáste) zostúpiť v budúcej sezóne do nižšej súťaže.
Po odstúpení zo súťaže bolo družstvo Pezinka klasifikované na 11. priečke a považované za priamo zostupujúceho do nižšej súťaže v budúcej sezóne.
Účastníci.
Poznámky:
Ihla (vrch v Levočských vrchoch)

Ihla () je tretí najvyšší vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Ihľany, približne východne od Spišskej Belej. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Kežmarok a zasahuje na katastrálne územie obce Holumnica a Ihľany. Najbližším sídlom sú západne ležiace Ihľany, severozápadne sa nachádza Holumnica a Lomnička, severne Kolačkov a severovýchodne Jakubany.
Opis.
Ihla leží v hlavnom hrebeni medzi Derežovou () a Rysovou (), v spoločnom masíve s dominantnou Čiernou horou (). Západne sa nachádza Lúčina (), Malá Ihla () a Holý vŕšok (), južne Brezovec (), Kovaľová () a Derežová, východným smerom Jankovec (), Piesočný vrch (), Šípková hora (), Čierna hora () a Banisko () a severným Repisko (), Rysová () a Kamenná hora (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Poprad, kde vodu z južných a západných svahov odvádza Holumnický potok a zo severných Lomnická rieka. Južným a západným úbočím prechádza značený turistický chodník z Nižných Ružbách. 
Výhľady.
Vrcholová časť Ihly je odlesnená s menšími plochami nesúvislého porastu, ktorý umožňuje zaujímavý rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, Vysoké i Nízke Tatry, Stolické a Volovské vrchy, Branisko, Ľubovniansku vrchovinu a Spišskú Maguru, rovnako tak mnohé vrchy na území Poľska.
Prístup.
Vrchol traverzuje južným a západným úbočím červený turistický chodník, vedúci z Nižných Ružbách. Oblasťou vedie viacero lesných ciest, prekonávajúcich hlavný hrebeň a križujúcich turistický chodník, ktoré tak umožňujú prístup i z okolitých obcí Ihľany, Kolačkov, Lomnička či Jakubany.
Made In Czechoslovakia

Made in Czechoslovakia je ôsmy štúdiový album slovenskej pop punkovej skupiny Iné Kafe, vydaný 11. novembra 2022. Ide o album cover verzií piesní slovenských a českých interpretov z 80. rokov. Je to prvý album s basgitaristom Vladom Bisom a tiež prvý, ktorý nenesie názov podľa žiadnej skladby na albume.
O albume.
Pred týmto albumom vydalo Iné Kafe dve cover verzie, Poraď si sám od Mira Žbirku na albume Čumil a Keď sa všetci zjednotíme od Zóny A na albume Právo na šťastie. Podľa frontmana Vratka Rohoňa nápad nahrať celý album cover verzií bol v kapele už od roku 2000.
Next Is the E

Next Is the E je skladba amerického electronica hudobníka Mobyho, ktorá bola vydaná v októbri 1992 ako tretí singel z jeho debutového rovnomenného albumu.&lt;br&gt;
Singel sa dostal na 8. miesto v rebríčku Hot Dance Music/Club Play. Skladba sa objavila v soundtracku k filmu "Cool World." V Spojenom kráľovstve skladba bola premenovaná na "I Feel It" kvôli obavám Mobyho nahrávacej spoločnosti z toho, čo sa zdalo byť odkazom na drogovú extázu v pôvodnom názve. Vydaný ako dvojitý singel so skladbou „Thousand“ vyvrcholil na 33. mieste v UK Singles Chart.
Poľská brána (Levoča)

Poľská brána (iné názvy: Kláštorná brána, Kláštorská veža, Brána pod jednou vežou) je veža z druhej polovice 14. storočia, ktorá sa nachádza medzi západnou stranou Kostola Panny Márie Kráľovnej anjelov a svätého Ladislava vnútorným pásom mestského opevnenia. Ide o trojposchodovú hranolovú vežu s priechodom, horizontálne členenú trojicou kamenných profilovaných ríms. Nárožie veže je spevnené stupňovitým pilierom. Na pilieri je výklenok s kamennou kružbou a v ňom konzola pre plastiku. Na druhom poschodí sa zachovalo gotické lomené okno s kružbou a na jednotlivých poschodiach štrbinové alebo štvorcové strieľne.
Vežu pristavili k západnému múru Starého minoritského kostola a vnútornému pásu mestského opevnenia v druhej polovici 14. storočia. Veža pravdepodobne slúžila ako prejazd k hospodárskym budovám a ambitu Starého minoritského kláštora. Čiastočne plnila obrannú funkciu, pretože vo veži bola prítomna časť mestskej posádky, trubač a hlásnik, pretože veže kostolov a radnice slúžili ako pozorovateľne. V priebehu 15. storočia po predlžení mesta o dolný cíp stratila svoju obrannú funkciu. Neskôr tu boli umiestnené zvony a plnila funkciu kostolnej veže.
V staršej literatúre bolo pomenovanie Poľská brána spojené s interpretáciou trasy do Poľska, ktorá mala údajne viesť cez túto bránou. Označenie brána je mylné, pretože mestskou bránou nikdy nebola. Neďaleko Poľskej brány existovala Kláštorná veža ("Kalastrum") s bránou, na mieste dnešného prechodu Žiackej ulice k schodisku a chodníkom v priekope, ktorá tvorila spojnicu k Levočskému potoku a mlynom. V roku 1531 bránu veže z bezpečnostných dôvodov zasypali. Veža ešte stála v roku 1835 a po požiari v roku 1849 na Kláštorskej ulici bola veža zlikvidovaná.
Ivan Čarnogurský

Ing. Ivan Čarnogurský (* 27. máj 1933, Bratislava – † 9. november 2022, Bratislava) bol slovenský manažér, riaditeľ podniku Hydrostav Bratislava a politik, spoluzakladateľ Kresťanskodemokratického hnutia, po Nežnej revolúcii poslanec Slovenskej národnej rady a poslanec Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia, brat politika a slovenského expremiéra Jána Čarnogurského.
Životopis.
Vyrastal u starej mamy vo Vajnoroch a po vypuknutí druhej svetovej vojny v Malej Frankovej na Zamagurí. Vyštudoval strojárstvo na SVŠT v Bratislave a riadenie na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave. V rokoch 19581989 pôsobil ako inžinier na rôznych postoch, postupne na vedúcich pozíciách. V rokoch 19691970 riadil výstavbu letiska v meste Násiríja v Iraku, podieľal sa na projektovaní aj výstavbe vodného diela Gabčíkovo.
Koncom roku 1989 patril medzi zakladateľov Kresťanskodemokratického hnutia (KDH), spoločne so svojim bratom Jánom Čarnogurským. Vo voľbách v roku 1990 sa stal poslancom Slovenskej národnej rady a podpredsedom SNR. Vo voľbách v roku 1992 bol za KDH zvolený do Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia, kde pôsobil od 6. júna 1992 až do zániku Československa 31. decembra 1992.
Od 90. rokov pôsobil ako manažér, v rokoch 19901995 bol generálnym riaditeľom podniku Hydrostav Bratislava, za ktorý sa v rokoch 19931994 podieľal na konštrukcii plavebných komôr v Egypte na Níle. V rokoch 19952002 potom pôsobil ako riaditeľ firmy IPEC Projekt, s.r.o. Bratislava a od roku 2002 viedol firmu KORS a. s. Bratislava. Od roku 2003 zasadal v predstavenstve organizácie East-West Economic Club Bavaria a od roku 2004 zasadal v organizácii European Economic Senate, ktorá združuje európskych podnikateľov (od roku 2006 ako jej viceprezident). Od roku 2010 zasadal ako podpredseda v predstavenstve Republikovej únie zamestnávateľov. V roku 2011 sa stal predsedom čínsko-slovenskej spoločnosti European Investment Traskontinental a. s.
Rodina.
Bol synom Pavla Čarnogurského, bratom politika Jána Čarnogurského, Pavla Čarnogurského ml., sinologičky Mariny Čarnogurskej a prekladateľky Oľgy Slivkovej.
Giuseppe Parini

 Giuseppe Parini (*23. máj 1729 Bosisio al Lago Pusiano dnes Bosisio Parini — † 15. august 1799 Miláno) bol taliansky básnik, ktorý tvoril svoje autorské texty aj v lombardskom jazyku popri taliančine. V mladom veku používal literárny pseudonym Darisbo Elidonio. Tvoril poéziu, prózu a písal literárnu kritiku. Po štúdiu v Miláne sa zamestnal ako profesor na katedre rétoriky a literatúry na škole, ktorú riadili jezuiti. 
Život.
Básnik Giuseppe Parini bol vysvätený za kňaza v roku 1754. Prijal program osvietenstva a poéziu chápal ako výchovnú silu pre „užitočných“, pričom si často osvojoval rigorózny neoklasicistický štýl. Na mravnú otupenosť aristokracie zaútočil v básni "Il Giorno", svojom majstrovskom diele, jedinečnej básni svojho druhu. Satiricky a didakticky písal o tom ako básnik, možno parodujúci vo svojej dobe zneužívanú didaktickú báseň, predstieral, že píše akýsi druh etikety pre „Giovina Signore“ (slov. mladého pána). Je pri tom epicky satirický, keďže dáva satire rozmery básne. Výsledkom je skvelý hovoriaci obraz smiešnej talianskej šľachty osemnásteho storočia, pompéznej a márnomyseľnej, hrdej a márnivej, mäkkej a nečinnej. Tento jeho umelecký počin však zostáva vo zvláštnom paradoxnom svetle toho, ako ho zachraňovala milánska šľachta pred nezamestnanosťou a biedou. Parini pochádzal z rodiny menej majetného negocianta cien hodvábu, ktorý zanechal za sebou chudobnú vdovu - Pariniho matku.
Tvorba.
V mladosti sa pohyboval medzi arkádskymi básnikmi, tento literárny štýl však neskôr zanechal. Tiež ho poznali pod pseudonymom Darisbo Elidonio. Jeho debutová básnická zbierka je "Alcune poesie di Ripano Eupilino"(slov.Niekoľko básní Ripana Eupilina, 1752).. Za vrcholné dielo sa považuje "Il Giorno", v ktorom opisuje deň šľachtica ako satirický obraz, čo sa považuje za kritiku tejto spoločenskej triedy. Il Giorno má štyri časti: Il Matino (1763), Il Mezzogiorno (1765), Il Vespro (1801), La Notte (1801). Verše v Il Giorno sú desaťslabičné a nerýmované (blankvers). Najlepšie zvládnutou témou u Pariniho je ľúbostná lyrika. 
V neskorších dielach sa zaoberá mravnými, výchovnými a zdravotnými otázkami, napr." L´ Educazione (1764)." Po smrti mu vyšla "Dialogo sopra la nobilità ("Rozprava o šľachte")."
Parini napísal aj niekoľko príležitostných básní, kantátu "La figlia di Jefte", libreto pre "Ascanio in Alba" od W. A. Mozarta a niekoľko kratších prozaických textov. 
Parini písal v lombardčine, v milánskom dialekte, napríklad tieto sonety: "In morte del curato Ciocca", "Magon dij damm de Milan per i baronad de Franza", "In morte di Domenico Balestrieri "(1780). V jeho repertoári sa nachádzajú piesne, scherzá, tercíny, voľné verše, sonety.
Jan Lužný

Prof. Ing. Jan Lužný CSc. (* 4. február 1926, Liptovský Mikuláš – † 29. január 2013, Olomouc) bol český šľachtiteľ rastlín a expert na záhradkárstvo.
V rokoch 1965 až 1992 prednášal na Mendelovej poľnohospodárskej a lesníckej univerzite, dnes Mendelova univerzita v Brně. Napísal viac než 70 článkov o šľachtiteľstve rastlín. Po odchode do dôchodku sa stal amatérskym historikom a publikoval články o miestnej histórii prostejovskej mestskej časti Čechůvky.
Referendum na Slovensku v roku 2023

Referendum na Slovensku v roku 2023, bolo referendum uskutočnené 21. januára 2023, oficiálne výsledky boli oznámené v nedeľu 22. januára 2023 o 9:00. Pre nízku volebnú účasť bolo referendum neplatné.
Pozadie a petícia.
Referendum iniciovala strana SMER-SD a ďalšie opozičné strany. Organizátori petície odovzdali 406 039 podpisov, po prepočte platnosti ich bolo 381 960. Prezidentská kancelária petíciu za referendum prijala 24. augusta 2022.
Referendové otázky.
Petícia za referendum pôvodne obsahovala dve otázky:
O predčasných voľbách sa rozhodovalo aj v referendách v rokoch 2000 a 2004, obe boli neplatné.
Referendum obsahovalo túto otázku: 
Rozhodnutie Ústavného súdu.
Ústavný súd rozhodol 26. októbra 2022, že referendum bude môcť obsahovať len druhú z vyššie uvedených petičných otázok. "„Ústavný súd uzavrel, že predmet referenda je v rozpore s princípom generality práva, s princípom deľby moci, a teda je v rozpore s ústavou,“" uviedol predseda Ústavného súdu, Ivan Fiačan. Sudca spravodajca Rastislav Kaššák ďalej poznamenal, že "„Referendum podľa ústavy [...] predstavuje výkon zákonodarnej moci, ktorá je však ústavou obmedzená. Ústavnému súdu nezostalo nič iné, než konštatovať, že v referende nemožno jednorazovo skrátiť ani funkčné obdobie vlády, k čomu by jej zaviazanie podať demisiu viedlo.“"
Vyhlásenie referenda.
Referendum vyhlásila prezidentka Zuzana Čaputová 3. novembra 2022. Po vyhlásení referenda Čaputová zdôraznila, že nemohla vypísať dve referendá: "„Som viazaná petíciou v podobe, v akej mi bola doručená, teda s dvomi otázkami v jednej petícii. Ak by mi boli doručené dve petície, pre každú otázku samostatne, potom by bolo možné vyhlásiť dve referendá v rôznych termínoch konania,“" poznamenala.
Organizácia a priebeh referenda.
Referenda sa po novom mohli zúčastniť aj voliči bez trvalého pobytu na Slovensku a voliči s trvalým pobytom na Slovensku, ktorí sa v deň konania nezdržiavali na území Slovenska. Voličov bez trvalého pobytu sa prihlásilo 75, 62 z nich nakoniec hlasovalo. O špeciálne hlasovanie z dôvodu izolácie alebo karantény kvôli COVID-19 požiadalo 176 voličov. Na referendum malo byť vyčlenených 10,4 milióna eur, z toho 8,7 pre Ministerstvo vnútra a 1,6 pre Štatistický úrad.
Počas referenda došlo v niektorých obciach k výpadku elektrického prúdu, ale konanie tým nebolo ohrozené. Polícia podľa policajného viceprezidenta Damiána Imreho zaznamenala počas priebehu iba drobné incidenty, z toho rieši dva priestupky.
Výsledky.
Účasť na referende bola 27,25%, čo znamená, že bolo neplatné. Za „Áno“ hlasovalo 97,51% voličov, za „Nie“ 1,54% a 0,93% hlasov bolo neplatných. Najvyššia volebná účasť bola zaznamenaná v Trenčianskom kraji (36,07%), ďalej nasledoval Žilinský kraj (33,68%) a Banskobystrický kraj (29,06%). Najnižšia účasť bola v Bratislavskom kraji, kde sa zúčastnilo 21,31% voličov.
Dináre (rozlišovacia stránka)

Dináre (iné názvy: Dinárske hory; staršie názvy: Dinárske pohorie, Dinárske Alpy) môže byť:
Dináre môže byť aj množné číslo slova dinár, pozri dinár
Claude Pinoteau

Claude Pinoteau (* 25. máj 1925, Boulogne-Billancourt, Francúzsko† 5. október 2012, Neuilly-sur-Seine, Francúzsko) bol francúzsky filmový režisér a scenárista. Známy sa stal filmami, ktoré nakrútil so Sophie Marceau a Linom Venturom.
Životopis.
V 40. rokoch 20. storočia bol Claude Pinoteau rekvizitárom a divadelným manažérom. Pred nakrúcaním niekoľkých krátkych filmov vrátane "Manureva" (1960) a "Irán" (1971) bol asistentom režisérov Jeana Cocteaua, Jeana-Pierra Melvilla a Henriho Verneuila.
Claude Pinoteau debutoval filmom "Mlčanlivý" (1973), detektívna a krimi-dráma s Linom Venturom v hlavnej úlohe. Títo dvaja muži sa opäť stretnú v komédii "Facka" (1974), ktorá je založená na vzťahoch medzi otcom a dcérou. Päť rokov po "Facke" sa Ventura objavil v dráme "Rozhnevaný muž", neskôr sa opäť stretli pri nakrúcaní thrilleru "Siedmy terč" (1984). Režisér tak strieda detektívky a príbehy o problémoch mladých ľudí, ako napríklad romantickú komédiu "Večierok" (1980), film ktorý odhaľuje mladú herečku Sophie Marceau. V roku 1988 Pinoteau spojí opäť Sophie Marceau a Vincenta Lindona v "Študentke", film o vysokoškolskom živote dvoch zamilovancov. Filmom "La Neige et le feu" (1991) si Claude Pinoteau zaspomína na svoje začiatky, keď nakrútil cesty mužov a žien počas vojny. V roku 1994 režisér uvádza akúsi modernú rozprávku "Cache cash" s Michelom Duchaussoyom"," potom sa začne zaujímať o životopisný žáner "Les Palmes de monsieur Schutz" (1997), s Isabelle Huppertovou a Charlesom Berlingom. Jeho posledné tri filmy nezožali očakávaný úspech.
Claude Pinoteau zomrel vo svojich 87 rokoch, je pochovaný na cintoríne Saint-Vincent de Montmartre v 18. parížskom obvode.
Železničná stanica Polomka

Železničná stanica Polomka je železničná stanica v Polomke. Nachádza sa na železničnej trati 172 Banská Bystrica – Červená Skala. Stanica nie je elektrifikovaná.
Doprava.
Stanica je nesamostatná, pridelená je k žst. Brezno. Je tiež zmiešaná, podľa povahy práce, a medziľahlá, po prevádzkovej stránke. Na stanici sú dva nástupištia. Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné a 1 manipulačná koľaj.
Stanica bola otvorená 28. novembra 1903.
Honor 8x

Honor 8x je smartfón vyrobený spoločnosťou Huawei pod značkou Honor . Ide o nástupcu Huawei Honor 7x v rámci série Huawei Honor . 
Technické údaje.
Displej a fotoaparát.
Honor 8X má 6,5-palcový FHD+ displej s rozlíšením 1 080 × 2 340 pixelov, hustotou pixelov 396 PPI a pomerom strán 19,5:9. 
Telefón má 20 megapixelový duálny zadný fotoaparát, zadný 2 megapixelový snímač hĺbky LDAP a jeden predný 16MP predný fotoaparát. 
Jednou z deklarovaných funkcií je „AI Photography“, ktorá sa pokúša vylepšiť obrázky úpravou farieb a zaostrenia na základe typu scény. 
Konfigurácia a špecifikácie.
Základný model Honor 8X má 64 GB interného úložiska a 4 GB RAM . Dá sa kúpiť až so 128 GB internou pamäťou a 6 GB RAM. Vnútorné úložisko je možné rozšíriť microSD kartou. 
Toto zariadenie je poháňané čipovou sadou Huawei HiSilicon Kirin 710 s dvoma štvorjadrovými procesormi Cortex A53. GPU je Mali-T830 MP2. 
Mobil má vzadu namontovaný snímač odtlačkov prstov . 
Konektivita.
Telefón podporuje pripojenie 4G a má dva sloty na nano-sim . Podporuje Wi-Fi 802.11, Bluetooth 4.2, GPS, NFC a má FM rádiový prijímač. 
Nabíjanie prebieha cez micro-USB port. Spodný 3,5 mm audio konektor podporuje káblové slúchadlá . 
Softvér.
Honor 8x bol uvedený na trh so systémom Android (Oreo) a Huawei EMUI 8.0 a možno ho upgradovať na harmonyOS 3.0 s EMUI 10.0
Lieskovský kanál (prítok Ortova)

Lieskovský kanál je kanál v regióne Dolný Zemplín, na území obce Krišovská Liesková v okrese Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina. Má dĺžku a je tokom VII. rádu. 
Začiatok.
Začína sa v v centrálnej oblasti územia obce Krišovská Liesková, v časti obce "Liesková", na južnom okraji intravilánu obce v poľnohospodárskom extraviláne, v poli "Joráňov riadok", v okrese Michalovce.
Opis toku.
Od prameňa tečie južným smerom cez poľnohospodársky extravilán územím obce Krišovská Liesková, cez časť obce "Liesková", v jemne mení smer na juhovýchod, v mení smer na juh a ďalej na juhozápad, v zmena smeru na juhovýchod, v ústi na území obce Krišovská Liesková do vodného toku Ortov ako jeho pravostranný prítok.
"Lieskovský kanál (prítok Ortova)" patrí do okresu Michalovce v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina v geomorfologickom podcelku Kapušianske pláňavy. Nemá prítok.
Pôvod názvu.
Prvý element dvojslovného názvu má pôvod v názve niekdajšej samostatnej obce "Liesková", ktorá bola v roku 1960 zlúčená s obcou "Krišov" do obce "Krišovská Liesková", takže dnes je jej časťou obce. Z toponyma "Liesková", po rozšírení o formant "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok so spevnenými aspoň bokmi" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Lieskovský kanál" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Motiváciou pomenovania niekdajšej samostatnej obce "Liesková" bola individualizácia "charakteristického miesta zvýšeného výskytu porastu liesky obyčajnej, latinsky Corylus avellana".
Názov vodného toku "Lieskovský potok" bol štandardizovaný v roku 1990. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Lieskovský kanál (prítok Ortova)" nie je jedinečným hydronymom (november 2022). Ďalšie dva vodné toky – kanály majú identický štandardizovaný názov: Lieskovský kanál (prítok Udoče) a Lieskovský kanál (prítok Ižianskeho kanála).
Referencie.
Šípková hora

Šípková hora () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad obcou Jakubany, približne južne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území obce Jakubany. Najbližším sídlom sú severne ležiace Jakubany, západne sa nachádzajú Ihľany a Holumnica, severne Kolačkov a Lomnička a východne Šambron.
Opis.
Šípková hora leží v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom z Čiernej hory (). Východne sa nachádza Čiernohuzec (), Zámčisko (), Magurič () a Siminy (, severne Javorinka (), Repisko () a Banisko (), západne Čierna hora () a Ihla () a južne Široký vrch (), Derežová (), Jankovec () a Piesočný vrch (). Oblasť patrí do povodia rieky Poprad, kde vodu odvádza potok Jakubianka. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol je odlesnený, pokrytý len menšími plochami nesúvislého porastu, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať okolité vrcholy Levočských vrchov, no tiež Nízke Tatry a severne aj vrchy na území Poľska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný po hrebeni, odbočením z červenej značky, vedúcej z Nižných Ružbách. V okolí je tiež viacero lesných ciest, ktoré uľahčujú prístup z obce Jakubany.
Kyselina mukónová

Kyselina mukónová je nenasýtená dikarboxylová kyselina.
Izoméria.
Má tri izoméry, a to kyselinu "trans,trans"-mukónovú, kyselinu "cis,trans"-mukónovú a kyselinu "cis,cis"-mukónovú, ktoré sa líšia vzájomnou polohou substituentov na dvojitých väzbách. 
Význam.
Kyselina "trans,trans"-mukónová je u ľudí metabolitom benzénu. Stanovene jej hladiny v moči sa preto používa ako biomarker pre posúdenie vystavenia benzénu v pracovisku a životnom prostredí. Pri stanovení dochádza k interferencii so sorbanmi. Synteticky je možné ju pripraviť z kyseliny adipovej.
Kyselinu "cis,cis"-mukónovú produkujú niektoré baktérie enzýmovou degradáciou niektorých aromatických zlúčenín. Rôzne deriváty kyseliny "cis,cis"-mukónovej vznikajú pri rozklade tryptofánu.
Bioprodukcia kyseliny mukónovej je zaujímavá z hľadiska jej potenciálu pre použitie pri syntéze niektorých dôležitých bioplastov, napríklad nylonu-6,6, polyuretánu alebo polyetyléntereftalátu (PET).
Jej derivát kyselina 2-aminomukónová vzniká pri rozklade tryptofánu.
Kyselina chinolínová

Kyselina chinolínová (skratka QA, z anglického "quinolinic acid") je dikarboxylová kyselina a derivát pyridínu. Je to bezfarebná pevná látka. Kyselina chinolínová je biosyntetickým prekurzorom niacínu (jedna z foriem vitamínu B3). Konjugovanou zásadou kyseliny chinolínovej je chinolinát.
Kyselina chinolínová vzniká kynurenínovou dráhou, ktorá metabolizuje aminokyselinu tryptofán. Pôsobí ako agonista NMDA receptoru.
Kyselina chinolínová má silná neurotoxický účinok. Štúdie ukázali, že chinolinát môže spôsobovať rôzne psychiatrické poruchy, neurodegeneratívne procesy v mozgu a iné poruchy. V mozgu je chinolinát produkovaný len aktivovanými mikrogliami a makrofágmi.
Noční jazdci

Noční jazdci môže byť: