burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pribiš (potok)

Pribiš je potok na dolnej Orave, na území okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Oravy a má dĺžku 9,5 km. Na dolnom toku sa hlbšie zarezáva do flyšového pásma Oravskej vrchoviny a oddeľuje masív Hája na východe od masívu Turíkovho Žiaru na západe.
Prameň.
Pribiš pramení v Oravskej vrchovine, na severozápadnom svahu Vrchov (927,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 800 m n. m., v lokalite Staré lazy severne od obce Malatiná.
Smer toku.
Na hornom toku tečie severozápadným smerom, od obce Pribiš na sever, na dolnom toku po pribratí pravostranného prítoku z oblasti Humienca opäť na severozápad, pričom vytvára oblúk ohnutý na juhozápad. Tesne pred svojím ústím sa stáča a na krátkom úseku tečie na severovýchod.
Ústie.
Potok sa vlieva do Oravy pri obci Oravský Podzámok v nadmorskej výške cca 505 m n. m.
Leštinský potok

Leštinský potok je potok na dolnej Orave, preteká územím okresu Dolný Kubín. Je to pravostranný prítok Jasenovského potoka a meria 8,9 km. 
Tok potoka.
Pramení na severnom okraji Chočských vrchov, v podcelku Sielnické vrchy, na severovýchodnom svahu Ostrého (1 104,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 980 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku na sever, pričom vstupuje do Oravskej vrchoviny, do podcelku Podchočská brázda, sprava priberá prítok zo severného úpätia Ostrého vrchu (923,3 m n. m.) a stáča sa na západ. Zľava ďalej priberá krátky prítok z lokality Jačmeniská, preteká okrajom obce Osádka, kde najprv zľava priberá krátky prítok spod kóty 799,3 m a prítok zo západného svahu Ostrého, za obcou potom pravostranný prítok z oblasti Malých lánov a ľavostranný spod sedla Vrchvarta (820 m n. m.). Ďalej priberá dva krátke prítoky z oblasti Kňazovej sprava, krátky prítok z lokality Uhlisko zľava a západoseverozápadným smerom pokračuje cez obec Leštiny. 
V obci priberá ľavostranný prítok zo severného úpätia Holice (1 085,9 m n. m.), prítoky z oblasti Zákľuk a spod Ostrej skaly (813,5 m n. m.) sprava a za obcou sa stáča juhozápadným smerom. Zľava následne priberá krátky prítok z lokality Bratikovec a významný prítok zo severných svahov Veľkého Choča (1 611,0 m n. m.) a ďalej tečie opäť západným smerom. Zľava priberá krátky prítok (531,2 m n. m.) z oblasti Pod Bukovinou a preteká obcou Vyšný Kubín. Tu ešte priberá pravostranný prítok spod Tupej skaly a zľava prítok zo severného svahu Vŕšku (762,8 m n. m.), na hornom toku s vodopádom. Napokon sa stáča na severozápad a na okraji tejto obce sa v nadmorskej výške cca 508 m n. m. vlieva do Jasenovského potoka.
Krivský potok (prítok Oravy)

Krivský potok je potok na dolnej Orave, v severovýchodnej časti okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Oravy a meria 8,4 km. 
Prameň.
Pramení v Skorušinských vrchoch, v podcelku Kopec, na severovýchodnom svahu vrchu Blato (1 138,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 030 m n. m. 
Opis toku.
Najprv tečie na sever, vytvára oblúk ohnutý na západ a pri horárni Blato priberá vejár krátkych prítokov, zľava zo severného svahu vrchu Blato a sprava zo západných svahov Kopca (1 251,3 m n. m.). Postupne priberá dva ľavostranné prítoky z východného, resp. severného svahu Turínka (1 003,6 m n. m.), pravostranný prítok prameniaci severozápadne od kóty 1 065,9 m a v lokalite Capierka vytvára prvú kaskádu. Následne priberá krátky pravostranný prítok (696,5 m n. m.) zo západného svahu Baní (943,4 m n. m.), stáča sa na severozápad a viacnásobne sa vlní. Ďalej vstupuje do Oravskej vrchoviny, v lokalite Blatnické vytvára druhú kaskádu a pokračuje západný smerom. Zľava priberá Smoleňovský potok (616,2 m n. m.), prítok zo severného svahu Lysca (943,6 m n. m.) a tiež prítok (577,6 m n. m.) z lokality Za lánmi. Potom preteká osadou Mlyn, kde z ľavej strany priberá prítok z východného svahu Osičín (763,1 m n. m.) a oblúkom sa postupne stáča na sever. Napokon preteká obcou Krivá, v blízkosti ktorej ústi v nadmorskej výške cca 538 m n. m. do Oravy.
Zábiedovčík

Zábiedovčík je potok na hornej Orave, preteká územím okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Oravice, meria 11,1 km a je tokom V. rádu. 
Pramení v Skorušinských vrchoch, v podcelku Skorušina, na západnom svahu vrchu Skorušina () v nadmorskej výške približne Na hornom toku tečie západným smerom, zľava priberá prítok () spod Mikulovky a ďalší () tiež zľava spod Javorkovej (). Potom sa stáča na sever, preteká obcou Zábiedovo, kde sprava priberá prítok z oblasti brehov a za obcou opúšťa Skorušinské vrchy. Vteká do Oravskej kotliny, kde preteká osadou Hámričky, vytvára niekoľko ohybov a juhozápadne od mesta Trstená sa v nadmorskej výške cca vlieva do Oravice.
Katrenčíkovský potok

Katrenčíkovský potok je potok na hornej Orave, v západnej časti okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Bielej Oravy, meria 5,9 km a je tokom IV. rádu. Niekedy sa označuje aj ako "Katrinčovka".
Prameň.
Pramení v Podbeskydskej vrchovine na východnom svahu Mrvovej Kykule (1 040,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 940 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv smerom na severovýchod cez Podbeskydskú vrchovinu, západne od Kubínskej sa esovito stáča a pokračuje východným smerom územím obce Oravská Lesná. Najprv preteká časťou Kubínska, zľava priberá prítok spod Korčule (963,0 m n. m.) a pokračuje cez časť Brišovka. Tu priberá ľavostranný prítok z oblasti osady Lehotská a koryto sa výraznejšie vlní. Napokon tečie centrálnou časťou obce Oravská Lesná, podteká štátnu cestu č. 520 a priamo v obci sa vlieva do Bielej Oravy.
Ústie.
Do Bielej Oravy sa vlieva na území obce Oravská Lesná, priamo v jej centrálnej časti, v nadmorskej výške cca 772 m n. m.
Juríkov potok

Juríkov potok je potok na hornej Orave, tečie západnou časťou okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Bielej Oravy, má dĺžku 8,4 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Oravských Beskydách na južnom svahu Bednárovej (1 093,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 920 m n. m., v blízkosti slovensko-poľskej štátnej hranice, na katastrálnom území obce Oravská Lesná.
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv na juhovýchod, po pribratí Krkoškovského potoka potom na juh. Medzi sútokom s Bukovinským a Demänovským potokom tečie prechodne opäť na juhovýchod, pri osade Tanečník sa potom sa stáča východným smerom, pričom vytvára štyri väčšie oblúky. Po pribratí ľavostranného prítoku spod Koválovho vrchu tečie k ústiu juhovýchodným smerom a tesne pred ústím do Bielej Oravy ešte podteká štátnu cestu č. 520.
Ústie.
Do Bielej Oravy sa vlieva na okraji obce Oravská Lesná (časť Pribišská), neďaleko horárne Ustrig, v nadmorskej výške približne 736 m n. m.
Archaický (sociológia)

Archaický znamená dávny, starobylý. Vo vzťahu k dnešnému človeku je archaické všetko, čo spadá svojím pôvodom do pradávnych zvykov, návykov, kultúry, obradov atď. Archaické sú aj hypotetické zvyšky mentálnej výbavy človeka. Sú väčšinou nevedomého charakteru a spadajú do oblasti tzv. kolektívneho nevedomia. Archaické črty psychiky sú symbolicky pritomné v mýtoch, rozprávkach a vo folklóre celého sveta.
Nová rieka

Nová rieka je potok na hornej Orave, v juhozápadnej časti okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Bielej Oravy, má dĺžku 4,6 km a je tokom IV. rádu. 
Prameň.
Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Paráč, na západnom svahu vrchu Paráč (1 324,8 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 200 m n. m. 
Opis toku.
Tečie severozápadným smerom, pričom z oboch strán priberá početné krátke prítoky, najdlhším je ľavostranný prítok spod kóty 1 208,3 m. Na dolnom toku vstupuje do Podbeskydskej vrchoviny a následne ústi južne od obce Oravská Lesná v nadmorskej výške okolo 800 m n. m. do Bielej Oravy.
Lomnica (prítok Bielej Oravy)

Lomnica je potok na hornej Orave, na území okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Bielej Oravy, má dĺžku 6,4 km a je tokom IV. rádu. 
Prameň.
Pramení v Oravskej Magure, v podcelku Paráč, na severnom svahu vrchu Príslopec (1 258,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 090 m n. m. 
Opis toku.
Tečie severovýchodným smerom, zľava priberá súbežne tečúci potok spod Príslopca, potom neďaleko horárne Jasienka ľavostranný prítok spod Štíbeľa (1 166,6 m n. m.), ďalej pravostranný Predný potok a z tej istej strany ešte aj prítok spod Magurky (1 128,2 m n. m.). Na dolnom toku preteká obcou Lomná, ležiacej už na okraji Podbeskydskej vrchoviny, a priamo v obci ústi v nadmorskej výške približne 680 m n. m. do Bielej Oravy.
Hlásna rieka

Hlásna rieka je potok na hornej Orave, v najsevernejšej časti okresu Námestovo (a zároveň aj Slovenska). Je to ľavostranný prítok Polhoranky, meria 5,6 km a je tokom V. rádu. 
Prameň.
Tečie v Oravských Beskydách, kde pramení v podcelku Babia hora, na západnom svahu Malej Babej hory (1 514,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 300 m n. m., neďaleko slovensko-poľskej štátnej hranice.
Opis toku.
Tečie v podstate západným smerom, avšak vytvára tri výrazné oblúky. Zľava priberá prítok spod Borsučia (1 004,0 m n. m.), preteká dolinou Borsučie a sprava priberá prítok spod hraničného hrebeňa. Na dolnom toku vstupuje do podcelku Polhoranská vrchovina, výraznejšie rozširuje svoje koryto a z pravej strany priberá prítok spod Priehyby. Pri horárni Borsučia, na katastrálnom území obce Oravská Polhora, ústi v nadmorskej výške cca 788 m n. m. do Polhoranky.
Dlhá voda

Dlhá voda je potok na hornej Orave, v severnej časti okresu Námestovo. Je to pravostranný prítok Polhoranky, meria 8,8 km a je tokom V. rádu. 
Prameň.
Pramení v Oravských Beskydách, v podcelku Pilsko, na východnom svahu vrchu Pilsko (1 556,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 420 m n. m.
Opis toku.
Najprv tečie východným smerom, priberá krátky ľavostranný (1 267,3 m n. m.), tiež pravostranný prítok z východných svahov Pilska a následne ďalší pravostranný prítok (1 000,3 m n. m.) z oblasti Suchého potoka. Potom sa stáča prechodne na juhovýchod, sprava priberá krátky prítok z lokality Ingery, stáča sa na východ a vstupuje do Podbeskydskej brázdy. Tu najprv priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Koňa (998,3 m n. m.) a pri osade Vyšný Mlyn sa rozvetvuje na dve ramená, pričom vedľajšie pravostranné sa stáča na juh a ústi do susedného Suchého potoka. Sprava následne priberá spomenutý Suchý potok a ďalej pokračuje na sever. Koryto sa výraznejšie vlní, sprava priberá niekoľko prítokov zo svahov Sihelnianskeho hrádku (993,4 m n. m.) a zľava tri prítoky z oblasti Plšetnice. Následne na dolnom toku priberá zľava Ľudmovku, značne rozširuje koryto a stáča sa na východ. Priberá ešte pravostranný prítok zo severného svahu Sihelnianskeho hrádku, ľavostranný Klobásovský potok a pri obci Oravská Polhora sa v nadmorskej výške cca 699 m n. m. vlieva do Polhoranky.
Galícia (rozlišovacia stránka)

Galícia môže byť:
Vajskovský potok

Vajskovský potok je potok na Horehroní, preteká územím okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, má dĺžku 17,3 km a je tokom III. rádu. 
Na hornom toku preteká jednou z najdlhších dolín v Nízkych Tatrách, takmer 10 km dlhou Vajskovskou dolinou. Na hornom toku vytvára 9 m Vajskovský vodopád, v dolnej časti doliny sa prerezáva bralnatým územím.
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách na východnom svahu vrchu Kotliská (1 936,9 m n. m.), pod hlavným hrebeňom Ďumbierskych Tatier, v nadmorskej výške cca 1 680 m n. m.
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv na juhovýchod, vytvára vodopád a po pribratí významnejšieho ľavostranného prítoku spod Derešov sa stáča smerom na juh. V strednej časti Vajskovskej doliny sa esovito stáča, prechodne pokračuje juhozápadným smerom a sprava priberá významný prítok Dve vody. V dolnej časti doliny preteká bralnatým územím, vytvára oblúk prehnutý na západ, mení smer toku na juh a vteká do Horehronského podolia, kde postupne priberá Červenú vodu, Bôrovský potok a Košariský potok. Na dolnom toku tečie juhojuhozápadným smerom cez intravilán obce Dolná Lehota a miestnej časti Vajsková, napokon sa stáča opäť severojužným smerom, preteká cez Lopej, podteká štátnu cestu do Brezna a ústi do Hrona.
Ústie.
Do Hrona sa vlieva na území obce Dolná Lehota, v intraviláne jej miestnej časti Lopej, v nadmorskej výške približne 438 m n. m.
Obce.
V celej svojej dĺžke preteká iba územím obce Dolná Lehota, najprv neobývaným a husto zalesneným územím, na dolnom toku najprv intravilánom tejto obce, neskôr cez miestne časti Vajsková a Lopej.
Lars Ulrich

Lars Ulrich R (* 26. december 1963, Gentofte, Dánsko) je dánsko-americký bubeník, skladateľ, producent, podcaster a spoluzakladateľ americkej heavymetalovej skupiny Metallica.
Vyrástol v Kodani, v Dánsku, preto má skoro na každom koncerte vyvesenú pred súpravou bicích nástrojov dánsku zástavu. Jeho otec bol profesionálny tenista a Lars chcel ísť v otcových stopách. Keď mal 9 rokov, otec ho zobral na koncert skupiny Deep Purple. Táto hudba ho natoľko zaujala, že začal zbierať metalové a rockové albumy rôznych kapiel. Tieto kapely ako napríklad spomínaný Deep Purple, Black Sabbath, Motörhead, Diamond Head či Iron Maiden ho hudobne ovplyvnili najviac.
V roku 1975, keď mal dvanásť rokov, rodina sa presťahovala do Newport Beach v Kalifornii. Tam prestal športovať a začal sa venovať bubnovaniu a v roku 1976 presvedčil starú mamu, aby mu kúpila súpravu bubnov. Neskôr si dal do novín Recycle inzerát a tak sa zoznámil s Jamesom Hetfieldom. Po skúškach ho James nebral veľmi vážne, lebo nevedel udržať poriadne rytmus a paličky mu vypadávali z ruky. No nakoniec to s ním vyskúšal. Do partie ešte pribrali basgitaristu Cliffa Burtona a gitaristu Davea Mustaina (neskôr založil a pôsobí v Megadeth).
Lars sa považuje za lídra skupiny – dáva najviac rozhovorov a bol to on, kto po smrti Cliffa Burtona udržal kapelu pokope. V súčasnosti je rozvedený a má dvoch synov Mylesa (* 1998) a Laynea (* 2001). Lars o sebe povedal, že je predvídateľný, spontánny, tvrdohlavý, hlúpy a má piskľavý hlas.
Na stránke drummerworld.com ho zaraďujú medzi 500 najlepších bubeníkov na svete.
Jasenský potok

Jasenský potok (niekedy aj Jaseniansky potok) je potok na Horehroní, preteká územím okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona a meria 17,6 km. Na hornom toku formuje takmer 11 km dlhú Jasenskú dolinu. V údolí potoka bola v rokoch 1923 - 1925 vybudovaná vodná elektráreň založená na spáde vody z Jasenského potoka a susedného potoka Lomnistá. Slúži dodnes a je technickou pamiatkou. Jasenský potok je typickým horským vodným tokom s bystrinným charakterom a vysokými prietokmi.
"Prameň:" v Nízkych Tatrách na južnom svahu Veľkej hole (1 639,8 m n. m.), pod hlavným hrebeňom podcelku Ďumbierske Tatry, v nadmorskej výške okolo 1 480 m n. m.
"Smer toku:" krátko na juh, potom sa postupne stáča na juhovýchod a juhojuhovýchod, na dolnom toku tečie na juh
"Geomorfologické celky:" 1.Nízke Tatry, podcelok Ďumbierske Tatry, 2.Horehronské podolie, podcelok Lopejská kotlina
"Prítoky:" sprava prítoky potok spod Skalky (1 549,0 m n. m.), Husárka, Čremošný potok, Suchý potok, Nahrbený potok; zľava prítoky Rignerka, Tvrdá (s pravým prítokom Horná Tvrdá a s ľavým prítokom Dolná Tvrdá), Viržing (Mrcha potok), Prostredný potok (s pravým prítokom Gelfúsov potok, a s ľavými prítokmi Špíglov potok a Šífrov potok), Soviansky potok, Haliar a Lomnistá
"Ústie:" do Hrona juhozápadne od obce Predajná v nadmorskej výške okolo 430 m n. m.
"Obce:" Jasenie a Predajná
Lomnistá

Lomnistá je potok na Horehroní, preteká územím okresu Brezno. Je to významný ľavostranný prítok Jasenského potoka a meria 12,6 km. Preteká takmer 12 km dlhou Lomnistou dolinou, v pramennej oblasti je súčasťou územia NAPANT-u. Voda z potoka je odvádzaná do vodnej elektrárne postavenej v rokoch 1923 - 1925 v doline Jasenského potoka.
"Prameň:" v Nízkych Tatrách, na severozápadnom svahu vrchu Skalka (1 980,1 m n. m.), pod hlavným hrebeňom podcelku Ďumbierske Tatry, v nadmorskej výške okolo 1 670 m n. m.
"Smer toku:" na hornom toku viac-menej na juhozápad, potom sa stáča na juh, na dolnom toku tečie opäť na juhozápad
"Geomorfologické celky:" 1.Nízke Tatry, podcelok Ďumbierske Tatry, 2.Horehronské podolie, podcelok Lopejská kotlina
"Prítoky:" sprava spod Ďurkovej (1 749,8 m n. m.), prítok (794,5 m n. m.) z južného úpätia Struhára (1 471,4 m n. m.), zľava niekoľko prítokov zo západných svahov Žiarskej hole (1 840,5 m n. m.)
"Ústie:" do Jasenského potoka severne od obce Jasenie v nadmorskej výške približne 522 m n. m.
"Obce:" žiadna, v ústí doliny je malé rekreačné stredisko
Kastília (rozlišovacia stránka)

Kastília (po španielsky "Castilla") alebo historicky aj Kastílsko môže byť:
Stará Kastília

Stará Kastília (po španielsky "Castilla la Vieja") bolo od 18. storočia do roku 1983 oficiálne územie (pôvodne formálne kráľovstvo) v rámci krajín kastílskej koruny, resp. Španielska. Dnes je rozdelené medzi autonómne spoločenstvá Kantábria, Kastília-León a La Rioja. 
Hlavným mestom Starej Kastilie, ktorej územie bolo jadrom stredovekého kráľovstva Kastília, bol Burgos. 
Vytvorené bolo v 18. storočí. Kráľovským dekrétom z 30. novembra 1833 bolo územie tejto historickej provincie rozdelené medzi provincie Ávila, Burgos, Logroño (dnes La Rioja), Palencia, Santander (dnes Kantábria), Segovia, Sória a Valladolid. Ďalším kráľovským dekrétom z 30. novembra 1855 boli provincie Palencia a Valladolid pričlenené k León. 
Podľa Kastílskeho federálneho paktu z 3. júna 1869
sa územie Starej Kastílie a Leónu malo premeniť na štát Starú Kastíliu, ktorý mal byť 
spolkovým štátom federatívnej prvej Španielskej republiky. Tento zámer bol po obnovení monarchie v Španielsku odsúdený na nezdar.
V roku 1983 bola väčšina území Starej Kastílie (bez vtedajších provincií Santander a Logroño, ktoré sa stali autonómnymi spoločenstvami Kantábria a La Rioja) zlúčená s Leónom do autonómneho spoločenstva Kastília-León, vybaveného rozsiahlou autonómiou.
Vážna

Vážna je potok na hornom Pohroní, vo východnej časti okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Hrona a meria 9,7 km. Vytvára Hiadeľskú dolinu, v jej strednej časti napája malú vodnú nádrž (klauzu).
"Prameň:" v Nízkych Tatrách priamo pod Hiadeľským sedlom (1 099,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 080 m n. m.
"Smer toku:" prevažne severojužný, na dolnom toku viac na juhojuhovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Nízke Tatry, podcelok Ďumbierske Tatry, 2.Zvolenská kotlina, podcelok Bystrické podolie
"Prítoky:" sprava spod kóty 747,4 m, zľava z južného úpätia Prašivej (1 651,8 m n. m.)
"Ústie:" do Hrona východne od obce Lučatín v nadmorskej výške okolo 391 m n. m.
"Obce:" Hiadeľ
Moštenický potok

Moštenický potok je potok na hornom Pohroní, vo východnej časti okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 11,8 km a je tokom III. rádu. Vytvára tri výrazné úseky, na hornom toku preteká dolinou Studenec, na strednom toku Čiernou dolinou a napokon na dolnom toku vytvára Moštenickú dolinu.
"Prameň:" v Starohorských vrchoch na východnom svahu Hrubého vrchu (1 169,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 060 m n. m.
"Smer toku:" dolinou Studenec tečie severojužným smerom, pod sedlom Príslop (789,8 m n. m.) sa stáča najprv na východ a postupne na juhovýchod, na dolnom toku tečie najprv na juh a napokon k ústiu na juhovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Starohorské vrchy, 2.Zvolenská kotlina, podcelok Bystrické podolie
"Prítoky:" zľava z oblasti Skorušín, prítok (598,3 m n. m.) spod Vlačuhova (1 034,3 m n. m.) a Uhliarsky potok, sprava nemá významnejšie prítoky
"Ústie:" do Hrona juhozápadne od obce Lučatín v nadmorskej výške okolo 380 m n. m.
"Obce:" Moštenica, Lučatín, Slovenská Ľupča
Ľupčica

Ľupčica je potok na Hornom Pohroní, na území okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 11,9 km a je tokom III. rádu.
"Prameň:" v Starohorských vrchoch na južnom svahu Krčahov (1 128,8 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 930 m n. m.
"Smer toku:" prevažne na juhovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Starohorské vrchy, 2.Zvolenská kotlina, podcelok Bystrické podolie
"Prítoky:" sprava Banský potok, prítok zo samoty Brvnište, zľava Marková, prítok spod sedla Príslop (789,8 m n. m.) a potok z obce Podkonice
"Ústie:" do Hrona južne od obce Slovenská Ľupča v nadmorskej výške 368,5 m n. m.
"Obce:" Baláže, Priechod a Slovenská Ľupča
Nad potokom sa v Slovenskej Ľupči nachádza prírodná pamiatka Ľupčiansky skalný hríb.
Nová Kastília

Nová Kastília (po španielsky "Castilla la Nueva") bolo od 18. storočia do roku (?)1983 oficiálne územie (pôvodne formálne kráľovstvo) v rámci krajín kastílskej koruny, resp. Španielska.
Dnes je rozdelené medzi autonómne spoločenstvá Kastília-La Mancha a Madrid. Jeho centrom bol Madrid. 
K Novej Kastílii patrili moderné provincie Ciudad Real, Cuenca, Guadalajara, Madrid, Toledo a do správnej reformy 30. novembra 1833 aj veľká časť provincie Albacete.
Selčiansky potok (prítok Hrona)

Selčiansky potok je potok na hornom Pohroní, preteká územím okresu Banská Bystrica a zároveň východnou časťou územia mesta Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Hrona a meria 10,5 km. Na hornom toku preteká Selčianskou dolinou.
"Prameň:" v Starohorských vrchoch na južnom svahu Jelenskej skaly (1 153,3 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 950 m n. m.
"Smer toku:" na hornom toku na juhojuhovýchod, na dolnom toku prevažne na juh, medzi obcami Selce a Kynceľová na juhojuhozápad
"Geomorfologické celky:" 1.Starohorské vrchy, 2.Zvolenská kotlina, podcelok Bystrické podolie
"Prítoky:" sprava prítok spod Malého diela (934,9 m n. m.), Nemčiansky potok, zľava prítok z južného úpätia Rovní (856,2 m n. m.) a spod Úkladov (572,6 m n. m.)
"Ústie:" do Hrona pri meste Banská Bystrica (pri mestskej časti Majer) v nadmorskej výške okolo 349 m n. m.
"Obce:" Selce, oddeľuje obec Kynceľová na pravom brehu od mestskej časti Senica na ľavom brehu.
Ogotaj

Ogotaj alebo Ogataj (* 1186 – † 1241) bol tretí syn Džingischána a druhý veľký chán Mongolskej ríše. Nastúpil po svojom otcovi a pokračoval v rozširovaní impéria smerom na západ.
Práve jeho smrť zapríčinila v lete 1242 odchod mongolského vojska z Uhorska, keďže veliteľ Batuchán (Džingischánov vnuk) sa ponáhľal domov, aby získal nástupníctvo, čo sa mu aj podarilo.
Kjóto (mesto)

Kjóto () je mesto na ostrove Honšú v Japonsku s rozlohou 827,90 km² a počtom obyvateľov takmer 1,5 milióna. 
Pôvodne bolo hlavným mestom Japonska, dnes je hlavným mestom prefektúry Kjóto a významnou častou konurbácie Osaka-Kjóto-Kobe.
Devínska Nová Vec

Devínska Nová Vec bola amatérska punk-jazzová hudobná skupina založená roku 1984 v Devínskej Novej Vsi. Známa bola spočiatku pod pracovným názvom "Demolax", neskôr "Štekoty a výkriky". Názov "Devínska Nová Vec" skupina používala asi od roku 1985. Daniel Hevier ml. považuje skupinu za „kultovú“.
Zaujímavosti.
Skupina hrávala výlučne na území Bratislavy. Jej verejné vystúpenia by sa dali zrátať na prstoch dvoch rúk. Počas jej existencie spolupracovala s viacerými hosťami - Marian Jaslovský (saxofón), Miro Jaslovský (basová gitara), Tomáš Krnáč (bicie), Juraj Račanský (gitara, tlieskač), Vlado "Jerzy" Jurča (gitara). V lete 1986 kapela hrala na súkromných záhradných slávnostiach. Roku 1986 sa Devínska Nová Vec rozpadla pre názorové rozpory. Pišťanek s Uličným a Srnkom, plus Ján Barczi (basová gitara) a Ivan Kostka (spev, gitara) zakladajú skupinu "Alitet". 
V lete 1987, po odchode Barcziho a Kostku, skupina Alitet vystúpila naposledy v amfiteátri na Búdkovej ulici v obsadení Taragel, Srnka, Uličný, Pišťanek plus Boris Ozrutov (trúbka) s repertoárom kapely Devínska Nová Vec.
Bee Gees

(The) Bee Gees bolo spevácke trio bratov Barryho, Robina a Maurice Gibbovcov, ktorých umelecká kariéra trvala od roku 1958 do roku 2003 (po Mauriceho smrti jeho bratia prestali vystupovať pod názvom "Bee Gees"). Narodili sa na ostrove Man anglickým rodičom, ktorí sa v roku 1958 presťahovali do Austrálie. Najrozšírenejšia verzia pôvodu názvu hovorí, že názov skupiny pochádza zo skratky "B. G.", ktorá vznikla z názvu „"The Brothers Gibb"“. Podľa britskej wikipédie je však za názvom fonetické znenie (v angličtine) iniciálok Barryho Gibba, ktoré boli totožné s autorom názvu skupiny Billom Goodom (umožnil im privyrábať si hudbou počas školy a predstavil ich tiež vtedajšiemu významnému DJ Rádia Brisbane Billovi Gatesovi) - prišiel s názvom BG's. Neskôr ho len upravili na The Bee Gees.
Bratia Gibbovci sa počas svojej kariéry stali jednými z najúspešnejších hudobných umelcov všetkých čias.
Skupina dosahovala úspechy počas celej svojej štyridsaťročnej existencie. Vo svojej histórii však dosiahla dva úplné vrcholy a to koncom šesťdesiatych a začiatkom sedemdesiatych rokov ako známa soft rocková kapela. Koncom sedemdesiatych rokov bola považovaná za jeden zo symbolov disko. V roku 1978 získali cenu Grammy za hudbu k filmu "Horúčka sobotňajšej noci".
Diskografia.
LP.
Štúdiové:
Koncertné:
Výberové:
Soundtracky:
Zdroj.
Kebíra

Kebíra () je impaktný kráter na Sahare. Stred krátera leží v Líbyi, jeho východný okraj zasahuje na územie Egypta.
Kráter objavili vedci z Bostonskej univerzity Farouk El-Baz a Eman Ghoneim. Má priemer 31 kilometrov a odhaduje sa, že ho vytvoril náraz telesa o veľkosti približne . Kráter má dva valy, čo je pre impaktné krátery veľmi typické. Jeden z nich vznikol v momente nárazu, druhý, menší, bezprostredne po výbuchu impaktujúceho telesa. Z východu na západ ho pretínajú suché korytá dvoch niekdajších riek.
Vek impaktu sa zatiaľ nepodarilo spoľahlivo určiť. Geológovia predpokladajú, že fragmenty zelenožltých kremičitanov známych aj ako „Púštne sklo“, vyskytujúcich sa hojne medzi obrovskými dunami Veľkého piesočného mora v juhozápadnom Egypte, vznikli pretavením hornín počas impaktu. Zaviaty kráter dlhé roky unikal pozornosti geológov, jeho obrysy objavili až na snímkach zo satelitov. 
Meno Kebíra pochádza z arabčiny a znamená „veľká“ ( "kabíra"). Taktiež korešponduje s názvom neďalekej oblasti Džilf Kabír ležiacej v juhozápadnom Egypte blízko miesta, kde sa stretávajú hranice Líbye, Egypta a Sudánu.
Klára z Assisi

Klára z Assisi, pôvodným menom Chiara Offreduccio (* 16. júl 1194, Assisi, Taliansko – † 11. august 1253, Assisi) bola zakladateľka františkánskej ženskej rehole klarisiek a svätica.
V roku 1210 sa stretla so sv. Františkom z Assisi a pod jeho vplyvom opustila na Kvetnú nedeľu 20. marca 1212 svoju šľachtickú rodinu, ostrihala si vlasy a zasvätila svoj život nasledovaniu Krista v radikálnej chudobe. Najprv sa uchýlila do neďalekého benediktínskeho kláštora. Neskôr spolu so sv. Františkom a svojou sestrou založila v assiských bránach ženské spoločenstvo San Damiano. V roku 1216 sa stala jeho opátkou. Až do svojej smrti zotrvávala na tomto mieste v prísnej klauzúre a žila podľa regule, ktorú sama sformulovala. 
V roku 1255 ju pápež Alexander IV. vyhlásil za svätú. V roku 1958 ju pápež Pius XII. vyhlásil za patrónku televízie.
Biu

Biu je vulkanické pole, pozostávajúce z bazaltových lávových prúdov, troskových kuželov a dobre zachovaných kráterov, nachádzajúcich sa v severovýchodnej Nigérii. Pole sa nachádza v predĺžení kamerunskej vulkanickej línie od sopky Kamerun až po vulkanické pole Oku. Pole Biu je charakteristické častým výskytom peridotitových xenolitov. Vek poslednej erupcie nie je známy.
Svätý Tomáš (sopka)

Svätý Tomáš (port. Pico de São Tomé) je názov neaktívnej štítovej sopky, nachádzajúcej sa na ostrove rovnakého mena v Guinejskom zálive, asi 300 km západne od pobrežia Gabonu. Sopka sa týči do výšky 2 024 m nad hladinu mora, ale celková výška od základne na dne Atlantiku je viac ako 5 000 m.
Sopka je tvorená bazaltovými, fonolitickými a trachytickými lávami, ktoré sa vylievali z kráterov viac ako milión rokov. Najmladšie parazitné krátery sa nachádzajú na juhovýchodnej strane ostrova.
Blas Elias

Blas Elias (* 18. august 1967, Kennedy, Texas, USA) je bubeník americkej rockovej kapely Slaughter.
Vredefort (kráter)

Vredefort alebo Vredefort Dome je impaktný kráter nachádzajúci sa vo Free State Province v Juhoafrickej republike. Mesto Vredefort, po ktorom nesie meno, je vnútri krátera. Pre svoj geologický význam bol kráter v roku 2005 zaradený do zoznamu lokalít svetového dedičstva UNESCO.
Vznik a štruktúra.
Odhaduje sa, že bolid, ktorý vytvoril kráter Vredefort mal viac ako . Kráter má priemer takmer , čiže je väčší než Sudbury Basin () a kráter Chicxulub (), ktorého impakt pravdepodobne vyhubil dinosaury. Vredefort je tak najstarším doteraz objaveným kráterom (hoci v roku 2006 objavili vedci zatiaľ nepotvrdený kráter vo Wilkesovej zemi, ktorý by mal v prípade potvrdenia priemer takmer ). Jeho vek sa odhaduje na 2023 ± 4 miliónov rokov, v tom čase prebiehalo na Zemi obdobie Paleoproterozoika. 
Kráter má štruktúru zloženú z viacerých prstencov. Na Zemi je takýchto útvarov málo, pretože erózia a platňová tektonika mnohé z nich zničili, ale na ostatných telesách slnečnej sústavy sa ich zachovalo oveľa viac. Jedným z takýchto prstencových kráterov je aj Valhalla na Jupiterovom mesiaci Kallisto.
Vredefort

Vredefort môže byť:
Monk

Monk je komediálno-dramatický krimi seriál vyrábaný v USA. Hlavnou postavou je bývalý sanfranciský policajt Adrian Monk (Tony Shalhoub).
Seriál sa začal natáčať a vysielať v roku 2002. Vyrábali ho spoločnosti Touchstone Television a Studios USA (od polovice roka 2004NBC Universal Television) pre stanicu USA Network. Seriál Monk vymyslel Andy Breckman. Na Slovensku ho vysielala Televízia Markíza so slovenským dabingom. Na jeseň odvysielala poslednú 8. sériu.
Dej.
Potom ako Monkova žena, "Trudy Anne", zomrie, je Monk postihnutý tzv. "OCD" – Obsedantno-kompulzivnou poruchou. V tom čase odmieta vychádzať z domu. Následne stratí svoju prácu na sanfranciskej polícii. Monkova asistentka "Sharona Flemingová", bývalá zdravotná sestra, sa mu snaží dopomôcť k normálnemu životu. Monk pracuje ako súkromný detektív a poradca pre políciu v ťažkých prípadoch – jeho cieľ je byť opäť policajtom. Monk je veľmi bystrý – okamžite vidí, keď niečo spolu nedáva zmysel. Keď Sharona Flemingová Monka v tretej sérii opustí, lebo sa dala opäť dokopy s jej bývalým mužom, je Monk nejakú dobu bez asistentky. Spozná ale "Natalie Teegerovú", ktorá sa stane jeho novou asistentkou.
Jeho fóbie ho v práci obmedzujú. Trpí okrem iného akrofóbiou (strach z výšok), aviofóbiou (strach z lietania), canofóbiou (strach zo psov), klaustrofóbiou (strach z malých uzavretých priestorov) a rôznymi inými, napríklad strach zo špiny, baktérií alebo aj strach z mlieka. Monk sa tiež necití dobre, keď obrazy visia na stene krivo, alebo symetria toho, na čo sa pozerá, je niečím narušená.
Jediná osoba, ktorá je asi ešte neurotickejšia ako Adrian Monk je jeho brat Ambrose (John Turturro).
Postavy.
Zdroj:
Bioko

Bioko (predtým nazývaný Fernando Pó, v jazyku miestnych obyvateľov Otcho) je ostrov sopečného pôvodu, ležiaci v Guinejskom zálive v Atlantiku, patriaci Rovníkovej Guinei.
Rozloha ostrova je , rozmery 70 × . Najvyšší bod je vrch Pico Basilé (). Na ostrove je približne 130 000 obyvateľov.
North American X-15

North American X-15 bolo experimentálne raketové lietadlo vyvinuté firmou North American pre potreby NASA a Vzdušných síl USA. X-15 pomohlo agentúre pri vývoji neskorších raketoplánov Space Shuttle. Dňa 3. októbra 1967 X-15 dosiahlo rýchlostný rekord (Mach=6,7) pre pilotované lietadlá. V roku 1963 dosiahlo lietadlo výšku (hranica zemskej atmosféry). Piloti, ktorí dosiahli túto výšku boli neskôr označení za astronautov.
Lietadlo dlhé s rozpätím krídla štartovalo z upraveného nosiča B-52. Celkovo boli postavené tri exempláre X-15, ktoré priebežne prechádzali viacerými úpravami.
Lety nad hranice zemskej atmosféry.
Celkovo 13 letov X-15 bolo podľa kritérii USAF klasifikovaných ako kozmické lety (išlo o lety nad výškovú hranicu , ich zoznam je uvedený nižšie), z toho dva dokonca prekročili výškovú hranicu a tieto tak uznala kozmickým letom aj Medzinárodná letecká federácia (FAI).
Modely.
Z troch postavených kusov bol jeden prestavaný na X-15A-2, tento stroj niesol označenie 66671. Prestavba zahŕňala predĺženie trupu a pridanie závesných slotov na prídavné nádrže.
Opis.
V rýchlosti a dosiahnutej výške je model X-15 (prvý let s vlastným pohonom v septembri 1959) na špici. Toto experimentálne lietadlo bolo súčasťou amerického výskumného programu na skúmanie tepla vznikajúceho trením, kontrolu stability a riadenia letu kozmických lodí pri opätovnom vstupe do zemskej atmosféry. Až do zapálenia raketového motoru pre vzostup do extrémnej výšky (model x-15A-2 dosiahol výšku ) a dosiahnutia vysokej rýchlosti bol X-15 len lietajúcim telesom z ocele a titánu umiestneným pod nosičom. Na riadenie vo veľkej výške využíval pilot, ktorého chránil skafander, reaktívne riadiace dýzy. Tri modely resp. modifikovaná verzia X-15A-2, absolvovali spolu 199 letov. Modernizovanú verziu bolo možné vybaviť dvoma odhadzovacími nádržami, umiestnenými pod trupom, a mala inú prednú časť. Táto predná časť bola neskôr pokrytá materiálom T-500 spoločnosti "Emerson Electric", absorbujúcim teplo. Modely X-15 a X-15A-2 vydržali až do skončenia programu v novembri 1968.
Micva

Micva (hebr. מצווה, plurál – מצוות "micvot") je v judaizme označenie pre:
Počet 613 micvot bol stanovený rabínmi. Delia sa na 248 pozitívnych prikázaní a 365 zákazov. Podľa Talmudu "(Makot 23b)" je počet zákazov odvodený od počtu dní solárneho roku a počet pozitívnych príkazov zase od počtu kostí v ľudskom tele. Podľa iného vysvetlenia 611 prikázaní sprostredkoval Židom Mojžiš (611 je číselná hodnota hebrejského slova Tóra) a chýbajúce prikázania sú prvé dve prikázania Desatora, ktoré boli zvestované priamo z Božích úst.
Najznámejší výpočet týchto 613 prikázaní vypracoval Maimonides ("Sefer ha-micvot").
San Carlos

San Carlos (po španielsky doslova: "Svätý Karol") môže byť:
San Carlos (sopka)

San Carlos je názov neaktívneho štítového vulkánu, prevažne bazaltového zloženia, nachádzajúceho sa na juhozápadnej strane ostrova Bioko, patriaceho Rovníkovej Guinei. O jeho vývoji nie je veľa poznatkov, ale je predpoklad, že posledné erupcie sa odohrali na začiatku náško letopočtu.
Lipiansky potok

Lipiansky potok je potok v dolnom Šariši, v severozápadnej časti okresu Sabinov, pramenná oblasť leží na území okresu Stará Ľubovňa, horný tok je následne až k obci Kyjov hranicou medzi oboma okresmi. Je to ľavostranný prítok Torysy, meria 11,6 km a je tokom VI. rádu. Na hornom toku tečie Sokoľou dolinou, nad obcou Kamenica preteká cez bradlové pásmo s osamelými bradlovými tvrdošmi. Medzi Kamenicou a Lipanmi sa prerezáva masívom Hromovca. Na hornom toku sa niekedy označuje ako "Sokolí potok".
Prameň.
Pramení v pohorí Čergov na južnom svahu vrchu Minčol (1 157,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 050 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie najprv juhozápadným smerom, v blízkosti obce Kyjov sa oblúkom stáča na juhovýchod, následne oblúkom vypnutým k východu preteká obcou Kamenica. Po pribratí Beskydského potoka pokračuje juhojuhovýchodným smerom.
Ústie.
Potok sa vlieva do Torysy na území mesta Lipany v nadmorskej výške približne 375,5 m n. m.
Obce.
Potok preteká katastrálnym územím dvoch obcí a jedného mesta:
Starohorský potok (prítok Bystrice)

Starohorský potok je potok v severnej časti okresu Banská Bystrica, je to ľavostranný prítok Bystrice, meria 17,4 km a je tokom IV. rádu. Vytvára Starohorskú dolinu. Je vodohospodársky významným tokom.
Pri obci Motyčky bola vybudovaná údolná vodná nádrž s elektrárňou. Nad obcou Staré Hory je na prítoku potoka tiež vodná elektráreň.
Prameň.
Pramení na okraji Veľkej Fatry na južnom úpätí vrchu Zvolen (1 402,5 m n. m.), na území obce Donovaly, v nadmorskej výške okolo 1 060 m n. m.
Priebeh toku.
Od prameňa po osadu Jergaly na juhozápad, odtiaľ k obci Staré Hory viac na západojuhozápad, napokon na juh.
Geomorfologické celky.
Na hornom toku vytvára hranicu medzi Veľkou Fatrou na severe (podcelky Zvolen a Hôľna Fatra) a Starohorskými vrchmi na juhu, na dolnom toku tečie v Starohorských vrchoch
Ústie.
Do Bystrice v severnej časti katastrálneho územia mesta Banská Bystrica (pri mestskej časti Uľanka) v nadmorskej výške okolo 410 m n. m.
Harmanec (potok)

Harmanec je potok v severozápadnej časti okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Bystrice a má dĺžku 6,4 km. 
Preteká Veľkou Fatrou, pramení v jej podcelku Bralná Fatra na južnom svahu Krásneho kopca () v nadmorskej výške okolo Najprv tečie severojužným smerom cez Zalámanú dolinu, potom sa stáča na juhovýchod a pokračuje Harmaneckou dolinou. Preteká výrazne bralnatým územím, na oboch brehoch vystupujú výrazné vápencové bralá. Na toto územie sa viaže hromadný výskyt tisu obyčajného, ktorý sa ochraňuje v rámci NPR Harmanecká tisina. Zľava priberá prítok z Túfnej doliny, sprava prítok spod Svrčinníka () a preteká osadou Horný Harmanec. Ďalej priberá pravostranný Čierny potok a ľavostranný Rakytov a severne od obce Dolný Harmanec sa v nadmorskej výške okolo vlieva do Bystrice.
Jelenský potok

Jelenský potok môže byť:
Tajovský potok

Tajovský potok je potok na hornom Pohroní, v západnej časti okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 11,8 km a je tokom III. rádu.
Prameň.
Pramení v Kremnických vrchoch na juhovýchodnom svahu vrchu Skalka (1 231,6 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 150 m n. m., v blízkosti Bystrického sedla a západne od obce Králiky.
Opis toku.
V pramennej oblasti tečie sprvu smerom na severovýchod, pričom priberá viacero prítokov prevažne z ľavej strany z východných svahov Skalky a spod sedla Tunel. Po prijatí dlhšieho ľavostranného prítoku sa potok stáča smerom na východ, vteká do geomorfologického celku Starohorské vrchy, kde priberá najprv dva krátke pravostranné prítoky prameniace západne od chatovej oblasti pri obci Králiky a následne aj ľavostranný prítok z oblasti Podlavických lazov. Ďalej sa potok esovito ohýba, severovýchodne od obce Králiky priberá sprava Farebný potok, potom z tej istej strany aj Mútňanský potok a prechodne tečie opäť na severovýchod cez intravilán obce Tajov, kde zľava priberá Kordícky potok. Vzápätí sa stáča východným smerom, ešte v intraviláne obce (miestna časť Jabríková) priberá pravostranné prítoky - najprv potok prameniaci východne od kóty 740 m, potom prítok zo severozápadného svahu Suchého vrchu (800,4 m n. m.) - a vteká na územie mesta Banská Bystrica a zároveň aj do geomorfologického celku Zvolenská kotlina. Tu najprv tečie cez mestskú časť Podlavice, zľava priberá Riečanku, stáča sa smerom na juhovýchod, tečie okrajom Fončordy, podteká cesty I/69 i I/59 a napokon sa vlieva do Hronu.
Do potoka sú vypúšťané bazény Krytej plavárne Štiavničky.
Ústie.
Tajovský potok sa vlieva do Hrona na území mesta Banská Bystrica, juhozápadne od centra mesta, v nadmorskej výške cca 319 m n. m.
Revitalizácia zóny Tajovka.
Dlhé roky zanedbaný priestor, kde často vznikali nelegálne skládky, sa zmenil na nepoznanie. Aktívni obyvatelia Banskej Bystrice prišli s myšlienkou skrášliť tento priestor, a mesto sa rozhodlo túto iniciatívu podporiť. Dnes na brehu Tajovky, medzi frekventovanou cyklotrasou a areálom plážového kúpaliska, víta návštevníkov nová oddychová zóna s oficiálnym mestským ohniskom, sedením, prístupom k potoku, hernými prvkami a umeleckým dielom s cyklistickou tematikou.
Malachovský potok

Malachovský potok je potok na hornom Pohroní, v západnej časti okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Hrona a má dĺžku 10,8 km. Na hornom toku preteká dolinou Ortúty a obcou Malachov.
"Prameň:" v Kremnických vrchoch na východnom svahu Velestúra () v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" od prameňa najprv na východoseverovýchod, potom sa stáča na juhovýchod, následne tečie na východ a napokon k ústiu na severovýchod
Výdatnosť: nad Malachovom na meracom prahu štandardne 1215 l/s. V Malachove v vplyvom početných prameňov aj dvojnásobok.
"Geomorfologické celky:" 1. Kremnické vrchy, podcelok Flochovský chrbát, časť Malachovské predhorie, 2. Zvolenská kotlina
"Prítoky:" sprava dva prítoky zo severných svahov Košiarov (), zľava prítok „Uhlištia“ z južného úpätia Suchého vrchu ()
"Ústie:" do Hrona na území mesta Banská Bystrica v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" osada Ortúty, Malachov a mesto Banská Bystrica.
Zaujímavé vodné stavby.
V areáli bývalých Rudných baní vedie potok tunelom.
V lokalite Ortúty, pri horárni sa nachádza pozostatok malej vodnej elektrárne, ktorá slúžila na osvetlenie horárne pred elektrifikáciou. Je viditeľná hať, oceľový tlakový privádzač na pravom brehu a nosná konštrukcia stroja. V roku 2000 boli ešte viditeľné pozostatky malého domčeka strojovne a privádzačom tieklo malé množstvo vody.
Medzi lokalitami „Pod Krížom“ a „Pod Skalkou“ je murovaná protipovodňová prehrádzka.
V lokalite „Pod Skalkou“ je merací betónový prah, používaný zhruba do 90tych rokov. Vodoznak a záznamové zariadenie sa nezachovali.
Niekoľko metrov nad bývalým JRD je vybudovaná odberná stanica vody pre zavlažovanie lyžiarskeho strediska, s lávkou pre vydry. V súčasnosti sa nevyužíva.
Pod obcou Malachov, blízko záhradkárskej osady, sú viditeľné pozostatky „Teremovho mlyna“. Viditeľný je náhon a časť odpadového kanála v súkromnej záhrade.
San Joaquin (sopka)

San Joaquin (staršie port. názvy Pico Biao, alebo Pico do Moka) je názov neaktívneho štítového vulkánu, nachádzajúceho sa na juhovýchodnej strane ostrova Bioko, patriaceho Rovníkovej Guinei. Na vulkáne sa nachádzajú dve jazerá sopečného pôvodu: v parazitickom kráteri na severovýchodnom svahu a v kaldere na vrchole sopky. Geologický vývoj sopky je v súčasnosti neobjasnený.
Santa Isabel

Santa Isabel (po španielsky doslova "Svätá Izabela/Alžbeta") môže byť:
Sedem samurajov

Sedem samurajov (japonsky 七人の侍, "Šičinin no samuraj") je úspešný japonský film od spoločnosti Toho, ktorý režíroval japonský režisér Akira Kurosawa v roku 1954.
Dielo mnohí kritici považujú za najlepší japonský film a i v medzinárodnom meradle sa často zaraďuje do výberu najlepších filmov všetkých čias. Podľa tohto filmu bola neskôr natočená americká verzia príbehu pod názvom "Sedem statočných".
Dej.
Príbeh je zasadený do Japonska na prelome rokov 1587/1588. Obyvatelia stredovekej japonskej dediny medzi sebou ukrývajú sedem samurajov, ktorých najali, aby ich ochránili pred nájazdmi zlodejov. Keď nič netušiaci banditi vtrhnú do osady vyrabovať zásoby, ktoré chudobní roľníci uskladnili na zimu, strhne sa krvavý boj.
Kóbe

Kóbe () je hlavné mesto japonskej prefektúry Hjógó a jeden z hlavných prístavov Japonska. Má rozlohu 551,40 km², 1,5 milióna obyvateľov, z toho asi 45 000 obyvateľov pochádza zo zahraničia z viac ako 100 rôznych krajín.
Mesto je súčasťou konurbácie Osaka-Kjótó-Kóbe, druhej najväčšej v Japonsku.
Mesto Kóbe zasiahlo skoro ráno 17. januára 1995 silné zemetrasenie, pri ktorom zahynulo viac ako 6 000 ľudí.
Badínsky potok

Badínsky potok je potok na hornom Pohroní, v juhozápadnej časti okresu Banská Bystrica. Je to pravostranný prítok Hrona a má dĺžku 11,2 km. Na hornom toku preteká chráneným pralesným územím NPR Badínsky prales. Na dolnom toku vteká do jazera, ktoré následne odvodňuje do Hrona.
"Prameň:" v Kremnických vrchoch na juhovýchodnom úpätí Velestúra (), pod sedlom Tri kríže (), v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" viac-menej na východojuhovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Kremnické vrchy, podcelok Flochovský chrbát, 2.Zvolenská kotlina, podcelok Sliačska kotlina
"Prítoky:" sprava spod Laurína (), spod Skalice (), zľava spod Hornej skaly ()
"Ústie:" do Hrona pri obci Hronsek v nadmorskej výške 
"Obce:" iba Badín
Svätý Tomáš (ostrov)

Svätý Tomáš je ostrov sopečného pôvodu, patriaci štátu rovnakého mena, ležiaci v Guinejskom zálive, len severne od rovníka. S rozlohou 48× je to najväčší ostrov štátu Svätý Tomáš. Žije na ňom 96% obyvateľstva krajiny. Najbližšia pevnina je vzdialená východne - prístav Port Gentil v Gabone.
Geografia a klíma.
Ostrov je značne hornatý (najvyšší vrch s rovnakým názvom má ), väčšina povrchu je pokrytá hustým dažďovým pralesom. Podnebie je tropické.
Sielnický potok

Sielnický potok je potok na hornom Pohroní, v severozápadnej časti okresu Zvolen. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 12 km a je tokom III. rádu. 
"Prameň:" v Kremnických vrchoch, v oblasti Sielnickej poľany, v nadmorskej výške okolo 890 m n. m.
"Smer toku:" prevažne na juhovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Kremnické vrchy, podcelok Flochovský chrbát, 2.Zvolenská kotlina, podcelok Sliačska kotlina
"Prítoky:" sprava spod vrchu Veľký Son (852,5 m n. m.), zľava prítok z juhovýchodného úpätia Laurína (1 025,3 m n. m.) a Vlčí potok
"Ústie:" do Hrona pri meste Sliač v nadmorskej výške 293,8 m n. m.
"Obce:" Sielnica a mesto Sliač
Pico Basilé

Pico Basilé (v minulosti (Pico de) Santa Isabel) je názov v súčasnosti neaktívnej štítovej sopky, nachádzajúcej sa na ostrove Bioko v Guinejskom zálive, patriacom Rovníkovej Guinei. S výškou 3 007 m je to najvyšší vrch v Rovníkovej Guinei.
Sopka, vlastne celý ostrov Bioko leží na zlomovom systéme, tiahnucom sa od ostrova Svätý Tomáš cez Bioko a kamerunské vulkány až po vulkanické pole Biu v Nigérii. Prevažne bazaltový vulkán je posiaty početnými satelitnými parazitickými krátermi. Je to jediná sopka na ostrove, ktorej erupcia bola zaznamenaná, aj keď je slabo zdokumentovaná. Koncom 19. storočia a začiatkom 20. boli hlásené ešte tri ďalšie erupcie na juhovýchodnom svahu.
Slatinský potok (prítok Slatiny)

Slatinský potok je vodný tok v Podpoľaní, na území okresu Zvolen. Je to pravostranný prítok Slatiny a má dĺžku 5,4 km. 
Vzniká bifurkáciou rieky Hučava vo Zvolenskej kotline (v podcelku Slatinská kotlina). Za obcou Očová sa zľava v nadmorskej výške okolo 381 m n. m. oddeľuje od koryta Hučavy a tečie najprv na juhovýchod, následne sa stáča na juh. Preteká obcou Zvolenská Slatina a na jej okraji sa v nadmorskej výške približne 330 m n. m. vlieva do Slatiny.
Dukana

Dukana môže byť:
Hradná

Hradná môže byť názov pre:
Dukana (sopka)

Dukana alebo Bulal je vulkanické pole, nachádzajúce sa na hraniciach Kene a Etiópie. Je tvorené vyše päťdesiatimi troskovými kužeľmi, s nimi asociovanými lávovými prúdmi a niekoľkými maarmi. Etiópska časť poľa je mladšia (holocén) ako kenská (pleistocén). Najväčší maar "Gof Dukana" má priemer 1,8 km a jeho vyvrženiny obsahujú horniny starších vyvrenín a metamorfitov.
Hradná (prítok Slatiny)

Hradná je potok v Podpoľaní, preteká územím okresov Detva a Zvolen. Je to pravostranný prítok Slatiny a má dĺžku 13,5 km.
"Prameň:" v pohorí Poľana na juhovýchodnom úpätí Želobudzskej skalky (1 115,8 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 920 m n. m.
"Smer toku:" od prameňa sa oblúkom stáča na juhozápad, na dolnom toku tečie viac-menej na juh (medzi osadami Hradná a Malý Sliač), pred ústím tečie na juhozápad.
"Geomorfologické celky:" 1.Poľana, podcelky Vysoká Poľana a Detvianske predhorie, 2.Zvolenská kotlina, podcelok Slatinská kotlina
"Prítoky:" sprava prítok z juhozápadného úpätia Želobudzskej skalky (1 115,8 m n. m.), Želobudzský potok, zľava prítok z osady Iviny, z doliny Mačinová a Dúbravský potok
"Ústie:" do Slatiny pri obci Pstruša v nadmorskej výške 345,8 m n. m.
"Obce:" osady Trnavy, Sudová, Hradná, Holcov Majer a Malý Sliač
Detviansky potok

Detviansky potok je potok v Podpoľaní, v okrese Detva. Je to pravostranný prítok rieky Slatina a meria 12,9 km. Na strednom toku (v oblasti Hornej Chrapkovej a nad mestom Detva) výrazne meandruje. Pri osade Stavanisko sa na pravej strane oddeľuje koryto Dúbravského potoka, pokračujúceho na juhozápad. 
"Prameň:" v pohorí Poľana na juhozápadnom svahu Prednej Poľany (1 367,1 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 320 m n. m.
"Smer toku:" od prameňa najpv na juhojuhozápad, potom sa stáča na juhozápad, od osady Kostolná tečie na juh
"Geomorfologické celky:" 1.Poľana, podcelky Vysoká Poľana a Detvianske predhorie, 2.Zvolenská kotlina, podcelok Detvianska kotlina
"Prítoky:" zľava Jelšový potok a Nemecká, sprava potok Dolinka
"Ústie:" do Slatiny na južnom okraji mesta Detva v nadmorskej výške okolo 369 m n. m. 
"Obce:" osada Kostolná a mesto Detva
Územie európskeho významu.
Časť povodia patrí medzi územia európskeho významu na Slovensku. Prioritne chráneným biotopom sú lipovo-javorové sutinové lesy a druhy živočíchov medveď hnedý a vlk dravý. Oba živočíchy sú prioritnými druhmi európskeho významu, ktoré požívajú najvyšší stupeň ochrany európskej environmentálnej legislatívy. 
Živočích európskeho významu.
V roku 2013 bola na dolnom toku Detvianskeho potoka objavená a zmapovaná populácia kriticky ohrozeného sladkovodného lastúrnika korýtko riečne ("Unio crassus"). Štátna ochrana prírody SR na základe toho zaradila Detviansky potok medzi lokality na ktorých sa sleduje a monitoruje vývoj populácie tohto chráneného živočícha.