burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Mikuláš Juščík

Mikuláš Juščík (* 15. február 1948 + 02. november 2021) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. Bol starostom obce Habura.
Mikuláš Juščík bol zvolený za poslanca NR SR na volebné obdobie 2002-2006 za KSS. Bol predsedom Výboru NR SR pre životné prostredie a ochranu prírody a členom Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií. 
Pred rokom 1989 pôsobil ako kádrovo - personálny námestník v OPP Humenné. V tomto podniku zastával tiež funkciu predsedu CZV KSS.
Stanislav Kahanec

Stanislav Kahanec (* 12. december 1954) je bývalým poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
Stanislav Kahanec nastúpil ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Vladimíra Palka vo volebnom období 20022006 za KDH. Bol členom Zahraničného výboru NR SR.
Lajniak obyčajný

Lajniak obyčajný ("Geotrupes stercorarius") je zástupca čeľade lajniakovité na Slovensku. Patrí do radu chrobáky.
Tento chrobák, ľudovo nazývaný tiež hovnivál, môže dosahovať dĺžku až 2,5 cm. Telo má oblé, tvrdé a tmavé, niekedy s modrými odleskami. Má šesť nôh s výbežkami a dve krátke tykadlá. Hlava je oddelená plytkou drážkou od tela a z celého tela tvorí zhruba jednu tretinu.
Jeho larvy sa živia trusom bylinožravých zvierat, a preto sa často nachádza pri zdroji - maštaliach a zvieratách. Vyhrabávajú si chodby až 50 cm dlhé, do ktorých kladú vajíčka. Tie prikryjú guľôčkami trusu, ktoré po vyliahnutí slúžia ako obživa po dobu 1 roka. Vajíčka môžu klásť aj do guľôčky trusu. Po roku sa z larvy vyliahne dospelý chrobák.
Jasoň chochlačkový

Jasoň chochlačkový ("Parnassius mnemosyne") Linnaeus, 1758 je motýľ z čeľade vidlochvostovité ("Papilionidae").
Areál rozšírenia druhu.
Oblasť výskytu jasoňa chochlačkového zahrňuje pásovite oblasť Európy v mieste od Pyrenejí po južnú Škandináviu cez Balkán, Malú Áziu, až do Iránu a strednej Ázie. V minulosti, na území bývalého Československa patril k dosť hojným druhom denných motýľov. Dnes v Čechách pravdepodobne už takmer vyhynul. Na poslednej známej lokalite v okolí Velkého Oseka sa už nevyskytuje. Na Morave je v súčasnosti známach asi necelých 20 lokalít, z ktorých sa asi najpočetnejšie vyskytuje v CHKO Litovelské Pomoraví a NP Podyjí. Na území Slovenska sa vyskytuje ešte relatívne hojne v Bielych Karpatoch, v Malej Fatre (tu je už menej hojný), v Nízkych Tatrách, Považskom Inovci i inde. Menej sa vyskytuje na južnom Slovensku v Malých Karpatoch a tiež v Strážovských vrchoch (napr. i na vrchole Strážova).
Charakter lokalít výskytu.
Jasoň chochlačkový obýva redšie, hlavne listnaté, ale i zmiešané lesy a lokality charakteru až lesostepí. Vyskytuje sa aj na lúkach od nížin až do alpínskeho stupňa. Nájdeme ho všade tam, kde sa vyskytuje jeho živná rastlina – chochlačka dutá (Corydalis cava) a ostatné druhy rastlín z rodu "Corydalis". Lieta na lesných lúkach (niekedy i s "podmáčaným" základom týchto biotopov), ale nájdeme ho i na lesných cestách a väčších horských lúkach s bohatým výskytom živných rastlín imág. Často poletuje i na rúbaniach, hlavne v zmiešaných lesoch, prevažne v stredných a nižších polohách.
Ochrana.
Hlavnou príčinou zmenšovania populácií tohto druhu je zánik vhodných biotopov s výskytom dostatočného počtu živných rastlín. Význam má i zabránenie aplikácie hnojív, ako i pesticídov na miestach výskytu druhu. Individuálny odchyt t. č. na území Slovenska nemá zatiaľ až taký význam pre ochranu druhu.
Tento druh jasoňa je na Slovensku podstatne hojnejší ako jasoň červenooký a nie je taký vzácny. Za predpokladu dôslednej ochrany jeho biotopov nevyžaduje tento druh zatiaľ na Slovensku individuálnu ochranu jedincov, napriek tomu, že je zahrnutý do zoznamu chránených druhov.
Lesné porasty, kde sa druh vyskytuje, by mali byť upravené preriezkou na nízke lesy s početnými presvetleniami uvedených biotopov. Súčasťou týchto opatrení by mala byť i starostlivosť o spodnú vrstvu týchto biotopov, hlavne zachovanie dostatočného počtu živných rastlín húseníc (Corydalis cava), ale i imág (napr. Zbehovec plazivý) v mieste ich výskytu. Tiež je na mieste zachovanie istého stupňa pastvy v týchto lokalitách, ktorá určite v rozumnej miere má pozitívny vplyv na výskyt a početnosť druhu.
Gabriel Karlin

MVDr. Gabriel Karlin (* 19. december 1946, Opatovská Nová Ves) je slovenský zverolekár, vinár a bývalý politik. V rokoch 20022006 bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky za hnutie ĽS-HZDS.
Životopis.
Gabriel Karlín sa narodil a vyrastal v obci Opatovská Nová Ves v slovensko-maďarskej roľníckej rodine v roku 1946. Základnú školu navštevoval v Opatovskej Novej Vsi, Neniciach a Veľkej Čalomiji. V roku 1960 začal študovať na Strednej poľnohospodárskej technickej škole v Modrom Kameni. Vyštudoval na Vysokej škole veterinárskej v Košiciach. Začal pracovať ako zverolekár.
V januári 1983 sa stal predsedom družstva JRD Zlatý klas v Želovciach. V novembri 1989 sa zúčastnil na zjazde družstevných roľníkov ČSSR. V roku 2006 odišiel do predčasného dôchodku, od roku 2008 začal pôsobiť ako vinár a liehovarník vo vinohrade Chateau Selešťany. V roku 2013 vo firme Karlin spustil výboru ovocných liehovín.
Politická kariéra.
Už počas Zjazdu družstevných roľníkov v novembri 1989 bol Karlin pri založení Roľníckej strany Slovenska. Tá sa v novembri 1997 po zlúčení s Hnutím poľnohospodárov a vidieka vytvorila Novú agrárnu stranu (NAS), Karlin bol iniciátorom zlúčenia. NAS zanikla v júli 1998 a bola pohltená hnutím HZDS. Karlin sa stal poslancom v decembri 2001 ako náhradník zvolený vedením HZDS z pôvodne 150. miesta kandidátky po úmrtí poslanca Dušana Slobodníka.
Gabriel Karlin bol následne zvolený za poslanca NR SR aj v parlamentných voľbách v septembri 2002. Vo volebnom období 2002 – 2006 za HZDS bol členom Výboru NR SR pre pôdohospodárstvo. 
Údajné uplácanie.
V roku 2005 mal byť vtedajší poslanec prichytený pri preberaní úplatku v Banskej Bystrici. Úplatok mal byť od podnikateľa, ktorý mal záujem o dostavbu školy, pracoval však ako policajný agent. Spolu s Karlinom bol zadržaný aj Milan Mráz, v tom čase riaditeľ úradu Banskobystrického samosprávneho kraja. Peniaze, ktoré sa našli v poslancovom kufríku mu mali byť podhodené kým bol na WC. Zo skutku, ktorý sa mal odohrať 25. novembra 2003 boli obaja oslobodení. V apríli 2010 vyniesol krajský súd rozsudok v ktorom potvrdil oslobodenie. Problémy nastali v dokazovaní skutku. Odtlačky prstov sa nenašli ani na obálke ani na peniazoch. Nespoľahlivé mali byť aj nahrávky odpočúvania medzi podnikateľom a obžalovanými.
Ivan Kiňo

Ivan Kiňo (* 27. december 1954) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
Profesionálna kariéra.
Ivan Kiňo bol predsedom predstavenstva a prezidentom Slovenskej sporiteľne, a. s. počas vlády Vladimíra Mečiara v období 1994-1998.
Stranícka kariéra.
Ivan Kiňo bol v roku 2001 tieňovým ministrom financií za Hnutie za demokratické Slovensko.
Začiatkom roku 2003, bol v skupine 11 poslancov pod vedením Vojtecha Tkáča, ktorí vystúpili z HZDS a založili novú politickú stranu Ľudová únia. V priebehu volebného obdobia však aj z tejto strany vystúpil.
Politická kariéra.
Ivan Kiňo bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za HZDS. Bol podpredsedom Výboru NR SR pre financie, rozpočet a menu. 20. septembra 2005 sa vzdal poslaneckého mandátu zo zdravotných dôvodov.
Eduard Kolesár

Eduard Kolesár (* 16. júl 1971) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
Eduard Kolesár bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za HZDS. V roku 2003 bola strana premenovaná na ĽS-HZDS. Bol členom Výboru NR SR pre financie, rozpočet a menu a Mandátového a imunitného výbor NR SR.
Počas parlamentnej krízy v septembri 2005, vyvolanej odchodom predsedu Aliancie nového občana (ANO) Pavla Ruska spolu s tromi poslankyňami ANO do opozície a po znefunkčnení parlamentu opozíciou, vystúpil z ĽS-HZDS a podpísal dohodu o spolupráci s poslaneckým klubom ANO vedeným Ľubomírom Lintnerom. 
Mandát poslanca NR SR Eduardovi Kolesárovi vypršal skončením funkčného obdobia v roku 2006.
Zsolt Komlósy

Zsolt Komlósy (* 11. júl 1955, Rimavská Sobota – † 8. júl 2005) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
Zsolt Komlósy bol ženatý, mal jednu dcéru. Zomrel na následky srdcového infarktu 8. júla 2005.
Maroš Kondrót

Ing. Maroš Kondrót (* 6. november 1960) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
V roku 1983 Kondrót absolvoval Vysokú školu ekonomickú (dnes Ekonomická univerzita v Bratislave). Po skončení školy pracoval až do roku 1990 v OZO PETRIMEX. Po roku 1990 do roku 1993 pracoval v manažérskych pozíciách vo firmách Datavico a Alcatel. V rokoch 1993 – 1994 bol súkromným podnikateľom a v rokoch 1995 – 1998 poradcom štátneho tajomníka na Ministerstve hospodárstva SR. Od roku 1999 do roku 2002 bol obchodným riaditeľom vo firme MTI, s. r. o.
Maroš Kondrót je členom predsedníctva strany SMER – sociálna demokracia a tieňovým ministrom hospodárstva tejto strany. V roku 2002 bol zvolený za poslanca NR SR za stranu SMER, ktorá od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER – sociálna demokracia. Pôsobil ako členo Výboru NR SR pre hospodárstvo, privatizáciu a podnikanie a Stálej delegácie NR SR do Parlamentného zhromaždenia Organizácie pre bezpečnosť a spoluprácu v Európe. V Národnej Rade SR pôsobil päť volebných období až do parlamentných volieb 2023, v ktorých už nekandidoval.
László Köteles

László Köteles (* 13. júl 1957) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
László Köteles bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002 - 2006 za SMK-MKP. Bol podpredsedom Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS a členom Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií, Výboru NR SR pre životné prostredie a ochranu prírody, Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti NBÚ a Výboru NR SR na kontrolu použitia informačno-technických prostriedkov.
Ján Kovarčík

Ing. Ján Kovarčík, MBA (* 2. júl 1951, Poľný Kesov) je slovenský politik, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
Životopis.
Ján Kovarčík absolvoval Ekonomickú fakultu Vysokej školy poľnohospodárskej v Nitre. Do roku 1989 vykonával rôzne vedúce hospodárske funkcie, po roku 1989 pôsobil v Nemecku. Po návrate na Slovensko sa stal spoluzakladateľom Rádia Nitra, s. r. o. Od roku 1995 do roku 1998 pracoval ako prednosta Okresného úradu v Nitre. Od roku 1998 do roku 2002 bol generálnym riaditeľom Rádia Hviezda FM.
Ján Kovarčík do roku 1989 nebol organizovaný v žiadnej politickej strane. V roku 1989 sa stal jedným zo zakladateľov Verejnosti proti násiliu v Nitre. V HZDS pôsobí od roku 1992. V roku 2003 bola strana premenovaná na ĽS-HZDS. Od 20. apríla 2001 do 4. júna 2005 bol podpredsedom ĽS-HZDS pre mediálnu politiku. V súčasnosti je predsedom Krajského predstavenstva HZDS v Nitre.
Ján Kovarčík bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 20022006 a 2006--2010 za HZDS. Bol členom Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť.
Gustáv Krajči

Gustáv Krajči (* 19. máj 1951, Fiľakovo) je bývalým ministrom vnútra v tretej vláde Vladimíra Mečiara a bývalý predseda politickej strany Ľudová únia. 
Životopis.
Pred revolúciou bol v roku 1987 odsúdený za ublíženie na zdraví, pretože udrel riaditeľa školy. Krajči riaditeľovi školy spôsobil otras mozgu prvého stupňa, zlomeninu čeľuste, odreniny a opuch pravej strany tváre.
Krajči do politiky vstúpil v roku 1990 ako člen Verejnosti proti násiliu. Po rozdelení VPN, sa aktívne podieľal na založení Hnutia za demokratické Slovensko. V roku 1996 sa stal ministrom vnútra SR vo vláde Vladimíra Mečiara. Z tohto obdobia je známy hlavne tým, že osobne prevzal zodpovednosť za zmenu otázok v referende roku 1997 vyhlásenom vtedajším prezidentom Michalom Kováčom. Krajči svoje rozhodnutie o zrušení štvrtej otázky o priamej voľbe prezidenta oznámil dva dni pred referendom 21. mája 1997. Ústavný súd SR neskôr vydal uznesenie, že ministerstvo vnútra týmto konaním porušilo ústavné a základné práva občanov SR a referendum bolo zmarené.
Vo voľbách roku 1998 bol Krajči zvolený za poslanca NR SR za HZDS. Tak isto bol zvolený za poslanca aj v nasledujúcom volebnom období 2002-2006. Začiatkom roku 2003 - krátko predtým, ako bolo HZDS premenované na ĽS-HZDS, bol Krajči v skupine 11 poslancov pod vedením Vojtecha Tkáča, ktorí z HZDS vystúpili a založili novú politickú stranu Ľudová únia. Po neúspechu strany vo voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2004 celé vedenie na čele s Vojtechom Tkáčom odstúpilo a Krajči bol 9. októbra 2004 zvolený za predsedu. Bol členom Výboru NR SR pre vzdelanie, vedu, šport a mládež, kultúru a médiá a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva.
Prípad tzv. „zmarené referendum" - obvinenie G. Krajčiho.
Okresný súd (OS) Bratislava I v roku 2000 zastavil trestné stíhanie, už vtedy obžalovaného Krajčiho z trestného činu marenia referenda, v roku 1997 [12] s odvolaním sa na platnosť Mečiarových amnestií. Po zrušení amnestií v roku 2017 sa prípadom začal znovu zaoberať Okresný súd Bratislava I. Krajčimu hrozí väzenie od troch do desiatich rokov. Zmarením referenda podľa obžaloby spôsobil škodu viac ako 79 miliónov korún. Obhajoba Gustáva Krajčiho už na prvom pojednávaní v marci 2018 podala podnet, aby prípad preveril Súdny dvor Európskej únie. Podnet obsahuje aj žiadosť, aby sa súd obrátil na Súdny dvor Európskej únie na vydanie predbežného rozhodnutia. Keď súd dospeje k záveru, že podnet nie je dôvodný, vytýči nový termín pojednávania, ak dospeje k záveru, že je dôvodný, tak vytýči termín neverejného zasadnutia, na ktorom pojednávanie preruší, vysvetlil sudca. Súd žiadosti obhajoby vyhovel, konanie prerušil a do Luxemburgu poslal dve otázky, ktorými chce zistiť, ako môže postupovať. V prvej otázke sa pýta, či možno po zrušení Mečiarových amnestií súdiť ľudí, ktorí boli pôvodne oslobodení. Druhá sa týka spôsobu, ako boli zrušené samotné amnestie.
Stanislav Kropilák

 
 
 
Stanislav Kropilák (* 10. jún 1955, Kremnica – † 14. október 2022) bol slovenský basketbalista, reprezentant Česko-Slovenska, medailista z majstrovstiev Európy a slovenský basketbalista 20. storočia. Neskôr sa dal na politiku a začiatkom 21. storočia sa stal poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. Bol 208 cm vysoký a hrával na poste pivota. V roku 2021 ho uviedli do Siene slávy Medzinárodnej basketbalovej federácie.
Životopis.
Svoju športovú kariéru začal v Slávii SVŠT Bratislava. Od roku 1976 hral v Interi Bratislava. S Interom sa stal štyrikrát majstrom ČSSR. Ďalší titul pridal počas vojenčiny v klube Rudá Hvězda Pardubice. Na sklonku kariéry legionárčil v Belgicku (Fleurus Brusel, Charleroi, Namur) a Luxembursku (Steinsel a Gilly).
Ako reprezentant ČSSR sa zúčastnil siedmich majstrovstiev Európy (1975, 1977, 1979, 1981, 1983, 1985, 1987) z ktorých si odniesol jednu striebornú medailu (1985) a dve bronzové (1977 a 1981). Hral aj na dvoch svetových šampionátoch (1978 a 1982).
Päťkrát bol nominovaný do výberu Európy. V roku 1982 hral za výber Európy proti USA v rámci osláv 50. výročia FIBA, za ktoré nastúpila napríklad aj neskoršia hviezda NBA Michael Jordan.
V roku 1983 absolvoval štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Politika.
Na začiatku 21. storočia vstúpil do politiky, stal sa členom politickej strany Pavla Ruska ANO. Nastúpil na neuplatňovaný mandát poslanca Františka Tótha vo volebnom období 20022006.
Dopravná nehoda.
V apríli 2005 spôsobil v Bratislave dopravnú nehodu, pri ktorej značne poškodil dopravné značenie. Televízia JOJ priniesla reportáž, podľa ktorej pri jazde pod vplyvom alkoholu ľahko zranil chodca a naháňala ho polícia. Predseda ANO Pavol Rusko to na tlačovej konferencii vehementne poprel a obvinil JOJ zo „"zákerného klamstva a svinstva"“. O pár mesiacov neskôr, po roztržke v jeho strane, keď sa Kropilák pridal k odídencom, sa Rusko zmienenej televízii verejne ospravedlnil a spomenul, že Kropilák bol v čase nehody „"opitý ako snop“". Dodal, že on o tom netušil a oni (ostatní odídenci z ANO) ho nechali zastávať sa človeka, ktorý si to nezaslúžil.
Pavol Kubovič

Pavol Kubovič (* 31. január 1960, Lučenec – † 8. august 2022, Bratislava) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky, podpredsedom SDKÚ-DS a exstarostom mestskej časti Ružinov v Bratislave.
Životopis.
Po maturite študoval na Stavebnej fakulte na Slovenskej vysokej škole technickej v Bratislave, ktorú úspešne ukončil v roku 1993. Ako starosta bratislavskej mestskej časti Ružinov pôsobil dve volebné obdobia v rokoch 1998 – 2006. Bývalý starosta bol aj podpredsedom SDKÚ-DS, v rokoch 2002 až 2006 bol poslancom NR SR. V parlamente bol podpredsedom Zahraničného výboru NR SR a Výboru NR SR pre európske záležitosti a členom Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií. Do NR SR za SDKÚ-DS úspešne kandidoval aj v parlamentných voľbách v roku 2010. O vstup do parlamentu sa uchádzal aj v predčasných voľbách v roku 2012, ale poslancom sa nestal.
József Kvarda

PhDr. József Kvarda (* 18. január 1949, Čenkovce) je slovenský kulturológ, sociológ a politik maďarskej národnosti, bývalý poslanec Národnej rady SR.
Životopis.
V roku 1967 absolvoval SVŠ s vyučovacím jazykom maďarským v Šamoríne, v roku 1978 odbor osvetová práca na Strednej knihovníckej škole a v roku 1983 odbor teória kultúry na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde o rok neskôr získal aj titul doktor filozofie (PhDr.).
V rokoch 19731994 pracoval postupne v Meopte Bratislava; ako vedúci Družstevného klubu Čenkovce; v štátnej správe (Zlaté Klasy); v Agroprogrese SPP Zlaté Klasy; na odbore pre národnosti Úradu vlády SR; ako podpredseda pre školstvo, kultúru, zdravotníctvo a sociálne veci na ONV Dunajská Streda a ako prednosta Obvodného úradu v Šamoríne.
V rokoch 19932010 bol starostom obce Čenkovce a v rokoch 20002003 predsedom spoločenského a vzdelávacieho zväzu Maďarov na Slovensku Csemadok.
Od volebného obdobia 19941998 bol poslancom NR SR, vo volebnom období 20022006 nastúpil ako náhradník na neuplatňovaný mandát poslanca Lászlóa Miklósa za SMK-MKP. 21. septembra 2005 nastúpil na zaniknutý mandát poslanca Zsolta Komlósyho. Bol členom Zahraničného výboru NR SR.
Juraj Fándly

Juraj Fándly (* 21. október 1750, Častá† 7. marec 1811, Ompitál) bol slovenský osvietenský spisovateľ, rímskokatolícky kňaz a entomológ – včelár. Je po ňom pomenovaná planétka (16435) Fándly.
Život.
Narodil sa v remeselnícko-roľníckej rodine. Jeho rodičia Ján a Marína Fandly (v rodnej matrike s priezviskom Fandl) žili v Častej len prechodne v rokoch 17481750. Otec mu čoskoro zomrel a matka sa presťahovala do susednej dediny Ompitál (dnešné Doľany). Tu navštevoval aj triviálnu školu. V školskom roku 1766/1767 bol žiakom piaristického gymnázia vo Svätom Jure. V školskom roku 1767/1768 študoval u františkánov v Márie Hátu, potom u kapucínov a u petrínov, ale nevedno kde. Pre slabšie zdravie ho neprijali ani do jednej rehole. V roku 1771 začal študovať teológiu v Budíne a od roku 1773 pokračoval v seminári v Trnave.
Vysvätený za kňaza bol 15. februára 1777 a prvým kaplánskym pôsobiskom mu bola Sereď. Potom krátko pôsobil v Lukáčovciach pri Nitre. Od jesene 1780 do januára 1807 bol farárom v Naháči (v Trnavskom okrese). Jeho fara bola najbiednejšia v celom trnavskom vikariáte. Naháčski farníci boli chudobní, preto aj ich farár bol ako „kostolná myš“. Farské role, ktoré mali byť hlavným prameňom obživy, boli „kamenisté pustáky“. Budova fary bola na spadnutie.
Fándly však v takýchto neuveriteľne ťažkých podmienkach vykonal veľa práce. Stal sa faktorom šaštínskej manufaktúry a naučil priasť bavlnu svojich chudobných farníkov, aby odohnal hroziaci hlad. Bol dedinským zelinkárom a lekárom. Nemálo úsilia vynaložil, aby povzniesol primitívnu úroveň obrábania pôdy u naháčskych roľníkov. Táto jeho činnosť prerástla cez hranice jeho farnosti a odráža sa v jeho spisovateľskom ľudovovýchovnom diele.
Hmotné živorenie, nedôvera, odstrkovanie a prenasledovanie zo strany cirkevnej vrchnosti podryli jeho zdravie a tak chorý, unavený a znechutený odišiel k rodine do Ompitála, kde prežil štyri relatívne najpokojnejšie roky. Zomrel 7. marca 1811 v Ompitáli, kde je aj pochovaný. Náhrobný pamätník Juraja Fándlyho na doľanskom cintoríne, postavený v r. 1950 pri 200. výročí jeho narodenia, je umiestnený len symbolicky v centrálnej časti, lebo jeho hrob, ktorý ešte v roku 1905 poznali, zostal neidentifikovateľný.
Tvorba.
V rokoch 17871788 sa dostal do kontaktu so skupinou vlasteneckej mládeže, ktorá sa sústredila okolo Antona Bernoláka, a nakoľko práve kodifikoval prvú spisovnú slovenčinu, nahovorili Fándlyho, aby svoje dielo "Dúverná zmlúva s Mníchem a ďáblem", ktoré mal už sčasti hotové, vydal v novej slovenčine. Fándly súhlasil, a tak sa jeho dielo stalo prvým veľkým dielom napísaným v bernolákovskej slovenčine. Okrem tohto diela sa venoval hlavne písaniu návodov a rád, ako sa starať o hospodárstvo i zdravie ľudí a dobytka, čím sa snažil pomôcť nielen svojim farníkom. Okrem náučných diel vydal aj svoje kázne a niekoľko básní.
Jozef Stank

Ing. Jozef Stank, Csc. (* 26. október 1940, Nitra – † 7. marec 2005, Bratislava) bol slovenský minister obrany a vedúci kancelárie prezidenta.
Životopis.
V roku 1964 vyštudoval Strojnícku fakultu Slovenskej vysokej školy technickej, obor Organizácia a riadenie výroby. Do roku 1989 pracoval v elektrotechnickom priemysle v rôznych hospodárskych funkciách až po riaditeľa podniku Tesla Bratislava.
Jozef Stank bol od roku 1986 poslancom Federálneho zhromaždenia ČSSR za komunistickú stranu. Od novembra 1989 do mája 1990 bol predsedom komisie pre dohľad nad vyšetrovaním udalostí 17. novembra na Národnej triede v Prahe. V decembri 1989 ho zvolili za prvého podpredsedu Federálneho zhromaždenia ČSFR. Mandát poslanca najvyššieho zákonodarného zboru a funkciu podpredsedu Federálneho zhromaždenia ČSFR vykonával až do konca decembra 1992, od roku 1990 za Stranu demokratickej ľavice (SDĽ). Od roku 1993 začal pôsobiť na Ministerstve zahraničných vecí SR. Od konca júna 1998, po odchode Ivana Mjartana z postu veľvyslanca Slovenska v Česku, pôsobil Jozef Stank ako chargé d’affaires slovenského veľvyslanectva v Prahe. Od 3. decembra 1998 do 2. januára 2001 bol Jozef Stank veľvyslancom Slovenska v Česku. Na post ministra obrany nastúpil v januári 2001 po tom, ako na tento post abdikoval jeho stranícky kolega Pavol Kanis. V roku 2002 však SDĽ opustil a v parlamentných voľbách kandidoval za Sociálnodemokratickú alternatívu. Po jej neúspechu vo voľbách v rokoch 2002 až do júna 2004 zastával Jozef Stank post vedúceho Kancelárie prezidenta SR - bol kancelárom prezidenta Rudolfa Schustera.
Osobný život.
Jozef Stank bol ženatý a mal tri deti.
Ocenenia.
2002 - Pribinov kríž I. triedy
Subháš Kák

Subháš Kák (po hindsky सुभाष काक - IAST: subhāṣa kāk, IPA: subhɑːʂ kɑːk; po anglicky Subhash Kak; * 26. marec 1947, Srinagar, India) je novoveký indický (v USA činný) filozof, informatik a historik matematiky.
Vo svojej filozofii spája prvky západnej filozofie s vedantizmom. V informatike sa zaoberá predovšetkým kvantovými výpočtami a kryptológiou. Od roku 2007 prednáša na Oklahoma State University – Stillwater v USA.
Karborundum

Karborundum (SiC) je zmes karbidu kremíka (kremíkový korund, podľa tvrdosti), ktorý sa vyrába žiarovým lisovaním, reakčným spekaním, alebo spekaním bez použitia tlaku. 
Patrí medzi technickú keramiku.
Karbid kremičitý, pripravený žiarovým lisovaním (2 000 °C, 35 MPa) sa vyznačuje vysokou hustotou a pevnosťou, ale neľahkým opracovaním a tvarovaním. Tento problém viedol k vývoju SiC pripraveného reakčným spekaním. Veľkou výhodou tohto spracovateľského postupu sú malé rozmerové zmeny počas procesu. Reakčné spekaný SiC sa najčastejšie získava zo zmesi SiC, grafitového prášku a kremíka. Kremík, ktorý je počas spekania tekutý, reaguje s grafitovým práškom a vytvára sklenú fázu SiC, pôsobiacu ako spojivo. Po spracovaní obsahuje materiál obvykle 1015 % zvyškového kremíka. Spekaný SiC bez použitia tlaku je pripravovaný spekaním prášku SiC s prídavkom bóru, uhlíka alebo hliníka.
Lajos Ladányi

Lajos Ladányi (* 16. júl 1958, Vráble) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
Jana Laššáková

JUDr. Jana Laššáková (* 22. máj 1952, Plavnica) je slovenská právnička a bývalá sociálnodemokratická politička, bývalá poslankyňa. V rokoch 2017 až 2023 bola sudkyňou Ústavného súdu SR.
Štúdium a kariéra.
V roku 1976 absolvovala štúdium na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Pracovala ako právnička v chemičke Slovenské lučobné závody v Hnúšti (1976 – 1984), na generálnom riaditeľstve združenia celulózo-papierenských podnikov SLOVCEPA, Banská Bystrica (1984 – 1987) a v Biotike š. p. Slovenská Ľupča (1987 – 1993). V rokoch 1993 – 2002 pôsobila ako komerčná právnička. V období 2004 až 2017 advokátka.
Politická činnosť.
Jana Laššáková bola predsedníčkou krajskej organizácie strany SMER - sociálna demokracia v Banskobystrickom kraji a členkou predsedníctva strany. Ako poslankyňa NR SR za túto stranu pôsobila medzi rokmi 2002 až 2017. Od roku 2012 predsedníčka parlamentného klubu strany.
V rokoch 2012 až 2016 bola vo funkcii podpredsedníčky Národnej rady. Počas celého politického pôsobenia bola členkou Mandátového a imunitného výboru, Výboru Národnej rady Slovenskej republiky na preskúmavanie rozhodnutí Národného bezpečnostného úradu, Ústavnoprávneho výboru a Výboru pre ľudské práva a národnostné menšiny.
V novembri 2014 bola na jeden deň poverená výkonom funkcie predsedu NR SR.
Jej členstvo v strane SMER-SD zaniklo 13. decembra 2017 na základe menovania do sudcovskej funkcie. Rezignovala tiež na funkciu predsedníčky krajskej organizácie v Banskobystrickom kraji, vo funkcii ju vystriedala jej menovkyňa Ľubica Laššáková.
Sudkyňa Ústavného súdu.
Po takmer trojročnom spore prezidenta Andreja Kisku s Národnou radou SR o vymenovaní ústavných sudcov 6. decembra 2017 Ústavný súd SR rozhodol, že Kiska musí vymenovať siedmich sudcov zvolených NR SR napriek jeho výhradám o ich odbornosti. Aj keď Kiska rozhodnutie kritizoval, za sudcov 14. decembra vymenoval troch zo zvolených: Mojmíra Mamojku, Miroslava Duriša a Janu Laššákovú.
Začiatkom septembra 2023 sa vzdala funkcie sudkyne Ústavného súdu. Funkcia jej zanikne k 30. septembru 2023.
Kritika.
Podľa informácií denníka Plus jeden deň získali neziskové organizácie priateľa poslankyne Jany Laššákovej štátny príspevok na zriadenie tzv. sociálneho podniku. Laššáková je tiež kritizovaná pre signalizovanie poslancom NR SR za stranu SMER-SD ako majú postupovať pri hlasovaní.
Ostrihomské arcibiskupstvo

Ostrihomské arcibiskupstvo bolo prvé a hlavné arcibiskupstvo v Uhorsku so sídlom v Ostrihome. Prevažná časť jeho územia ležala na území dnešného Slovenska a v časoch svojho najväčšieho územného rozmachu, do roku 1776, zaberala asi 80% jeho rozlohy.
Pre obdobie po roku 1918 pozri:
Dejiny.
Arcidiecézu založil sv. Štefan roku 1000 a podriadil jej všetky ostatné biskupstvá Uhorska. 
Ostrihomská arcidiecéza po pripojení severného Slovenska k Uhorsku zaberala celé Nitrianske kniežatstvo. Okolo roku 1110 bolo obnovené biskupstvo v Nitre, pričom mesto Nitra bolo skoro úplne obklopené Ostrihomským arcibiskupstvom a bola spojená len úzkym pásom so svojím územím, ktoré zaberalo väčšiu časť Trenčianskej stolice. Okrem tohoto územia a územia Šariša, Zemplína a Abova, ktoré patrili do diecézy Eger (Jáger), zaberala celé územie Slovenska.
Ani po vzniku nového, Kaločského, arcibiskupstva nestratilo svoje prvenstvo. V roku 1279 získavajú ostrihomskí arcibiskupi titul "Primas Hungariæ" (prímas Uhorska), čiže hlava katolíckej cirkvi v Uhorsku. Od 13. storočia boli ostrihomskí arcibiskupi aj dedičnými županmi Ostrihomskej stolice. Od roku 1715 získavajú titul kniežaťa svätej rímskej ríše, odvtedy používajú titul "knieža-prímas" (po maďarsky "hercegprímas"). 
V roku 1543, v dôsledku tureckého nebezpečenstva, sa sídlo arcidiecézy a kapituly prenieslo do Trnavy. V neskoršej dobe arcibiskup, vzhľadom na to, že plnil aj štátne povinnosti, sídlil v hlavnom meste Bratislave. Do Ostrihomu sa sídlo arcibiskupstva a kapituly vrátilo až v roku 1820 na príkaz arcibiskupa Alexandra kardinála Rudnaya.
V roku 1776 sa územie arcidiecézy zmenšilo, keď na podnet Márie Terézie pápež Pius VI. z nej vyčlenil Banskobystrickú, Spišskú a Rožňavskú diecézu. 
Po prvej svetovej vojne, rozpade Uhorska a vzniku Česko-Slovenska sa väčšina územia arcidiecézy dostala mimo hraníc Maďarska. Tá časť arcidiecézy, ktorá pripadla Česko-Slovensku, bola vyčlenená do samostatnej apoštolskej administratúry, ktorá podobne ako ostatné sufragánne biskupstvá bola podriadená priamo Svätej stolici. Formálne boli cirkevno-právne pomery doriešené až v roku 1977, keď vznikla na území Slovenska Trnavská arcidiecéza.
Od 31. mája 1993 sa zmenilo meno Ostrihomskej arcidiecézy na Ostrihomsko-budapeštianska arcidiecéza.
Členenie arcidiecézy.
Pôvodne arcidiecéza pozostávala z týchto archidiakonátov:
Začiatkom 17. storočia v dôsledku tureckých výpadov, reformácie a rôznych stavovských povstaní pôsobilo na jej území len asi 100 farárov.
Koncom 19. storočia sa členila na tri vikariáty – ostrihomský, budapeštiansky a trnavský, 8 archidiakonátov, 46 dekanátov a 478 farností a na jej území pôsobilo približne 780 kňazov.
Zoznam arcibiskupov.
Ako prvý arcibiskup, sídliaci v Ostrihome (Cathedralis S. Adalberti) sa v dokumentoch spomína Dominik v rokoch 1000 až 1002.
Súmračník jahodový

Súmračník jahodový ("Pyrgus malvae") je motýľ z čeľade súmračníkovité ("Hesperiidae").
Ľubomír Lintner

Ľubomír Lintner (* 7. september 1949, Banská Štiavnica) je slovenský novinár, poslanec Národnej rady Slovenskej republiky v rokoch 2002-06 za stranu Aliancia nového občana.
Politická kariéra.
Ľubomír Lintner bol zvolený v parlamentných voľbách v roku 2002 za poslanca NR SR za Alianciu nového občana. Bol predsedom Mandátového a imunitného výboru NR SR a podpredsedom Výboru NR SR pre verejnú správu a zároveň predsedom poslaneckého klubu ANO. Po odstúpení Pavla Ruska z postu podpredsedu parlamentu, kvôli jeho menovaniu za ministra hospodárstva, bol Lintner kandidátom koalície na podpredsedu parlamentu, ale ani po opakovaných voľbách nedostal dostatočný počet hlasov a nakoniec miesto podpredsedu parlamentu zostalo neobsadené.
Lintner a rozkol v ANO.
V auguste 2005 na verejnosť prenikli informácie o tom, že Pavol Rusko si už v čase keď bol ministrom hospodárstva, požičal 100 miliónov korún od podnikateľa podnikajúcom v jeho rezorte (kauza „Zmenky“). Lintner spolu s ďalšími žiadal Ruska, aby odstúpil. Rusko odmietol podať demisiu, avšak na návrh premiéra Dzurindu ho prezident odvolal z funkcie ministra. Rusko požiadal Dzurindu o odvolanie svojich „neposlušných“ ministrov za ANO z vlády. Premiér to odmietol urobiť a koaličné strany vylúčili ANO z koalície a koaličná zmluva tak fakticky zanikla. Poslanecký klub ANO sa rozštiepil na dve skupiny „verných“ Pavlovi Ruskovi a druhú vedenú práve Lintnerom. Potom, ako sa Ruskovi podarilo dostať na svoju stranu stranícke štruktúry, zvolal na 11. septembra 2005 mimoriadny kongres strany, na ktorom zvíťazila jeho skupina a oponentov na odvolali. V NR SR nastala paradoxná situácia, pretože Lintner spolu s ďalšími poslancami vylúčenými z ANO zostali v poslaneckom klube ANO, naopak z klubu vystúpil Pavol Rusko a jemu verné poslankyne.
Kríza v ANO vyústila aj do kríze celej vládnej koalície. Po vylúčení ANO z koalície síce skupina poslancov okolo Ľubomíra Lintnera podpísala s vládou dohodu o spolupráci, napriek tomu to však koalícia po odchode Pavla Ruska so zvyšnými poslankyňami ANO do opozície, stratila väčšinu v parlamente a parlament sa dostal do vážnej krízy, pretože kvôli obštrukcii opozičných poslancov nebol schopný rokovať.
Genealógia (história)

Genealógia alebo rodopis je pomocná veda historická skúmajúca vývoj rodov a vzťah medzi rodovo príbuznými jedincami. Prezentuje aj s tým súvisiace biologické, historické, sociologické a právne dôsledky.
Rodopisné bádanie vychádza od jedinca -- príslušníka rodu buď ako ploditeľa (rodiča) alebo splodeného (zrodeného) a podľa toho skúma jeho rodinné vzťahy k predkom (ascendentom) alebo k potomkom (descendentom).
Súhrn predkov jedinca sa nazýva vývod. Vývod zvykol byť hodnotený obzvlášť po právnej stránke, keď išlo o nástupníctvo na trón, zverenectvo či dedičstvo, v dnešnej dobe je dôležitou pomôckou pri biologickom a sociologickom skúmaní, ukazuje vplyvy dedičnosti a znázorňuje vzájomné prestupovanie najrôznejších spoločenských vrstiev v jednotlivých rodoch.
Potomstvo jednotlivca (páru jedincov) sa nazýva rozrod pokiaľ ide o všetkých potomkov "po meči" aj "po praslici" alebo rodokmeň pokiaľ sa prihliada iba k potomkom mužských členov (t. j. k osobám s rovnakým rodovým menom).
Róbert Madej

JUDr. Róbert Madej, PhD. (* 3. január 1981, Zvolen) je advokát a bývalý slovenský politik. Bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky a dve volebné obdobia predsedom Ústavnoprávneho výboru NR SR.
Róbert Madej vyhral v roku 2002 súťaž strany SMER o poslanca, ktorú vyhlásila táto strana pre študentov vysokých škôl. Dostal sa tak na kandidátku strany a bol aj zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 20022006 za SMER, ktorý od 1. januára 2005 pôsobí pod názvom SMER – sociálna demokracia.
V rokoch 20022006 bol členom Ústavnoprávneho výboru NR SR. V rokoch 20062010 bol členom Výboru pre sociálne veci a bývanie, Mandátového a imunitného výboru NR SR a Výboru na preskúmavanie rozhodnutí NBÚ. V jeho treťom volebnom období 20102012 bol členom Ústavnoprávneho výboru NR SR. V období 20122016 sa stal po prvýkrát predsedom Ústavnoprávneho výboru NR SR a členom Výboru na preskúmavanie rozhodnutí NBÚ. Vo volebnom období 20162020 sa opätovne stal predsedom Ústavnoprávneho výboru NR SR a členom Výboru na preskúmavanie rozhodnutí NBÚ.
V roku 2004 ukončil magisterské štúdium na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 2013 ukončil doktorandské štúdium na Právnickej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach.
Od júna 2006 do apríla 2018 bol členom predsedníctva strany SMER – sociálna demokracia.
Pôsobí ako advokát, zapísaný v zozname advokátov Slovenskej advokátskej komory (od 1. 1. 2008).
Píla (okres Pezinok)

Píla je obec na Slovensku v okrese Pezinok.
Polohopis.
Obec Píla sa tiahne po stranách cesty Častá – Píla v dĺžke asi 2 km. Táto cesta odbočuje z cesty v smere Častá – Pezinok v časti „Píla – Lindava (rázcestie)“.
Píla sa nachádza v Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty na JJV–nej okrajovej časti Malých Karpát. 
Ulice.
Hlavná, Podhorská.
Politika.
Obecné zastupiteľstvo.
Starostom je od roku 2010 pán Mgr. RNDr. Ing. Radovan Mičunek PhD.
Pamiatky.
Kostol Navštívenia Panny Márie.
Filiálny kostol sa nachádza uprostred obce. Je zasvätený Navštíveniu Panny Márie. Pôvodný kostol bol postavený niekedy koncom 17. storočia. V roku 1744 bol opravovaný. Dnešný kostolík pochádza z roku 1822. V tomto roku bol aj benedikovaný Jozefom Balkom, budmerickým farárom a dekanom. V roku 1870 bol kostol opravovaný nákladom papiernického majstra Karola Vojtseliho. V roku 1935 bol poškodený požiarom. Opravil sa, pričom bola zhotovená nová strecha.
Posledná rekonštrukcia kostola sa uskutočnila v rokoch 2001 - 2002, kedy bola postavená nová vežička, nanovo bola vybudovaná chórová časť a celý kostol bol zvonku a zvnútra vymaľovaný.
Kostol je polygonálne uzavretý so zaklenutou valenou klenbou. V štítovom priečelí má menšiu ihlanovitú vežu. Vizitácie spomínajú zariadenie kostola. V roku 1713 bol v kostole „Pila sub Arce“ kalich, paténa, kazula, alba, purifikátorium, korporál, velum atď. Vizitácia z roku 1811 spomína obraz – kópiu Panny Márie Regensburgskej. Povesť spomína, že istý panský poľovník raz do tohto obrazu strieľal, načo onedlho oslepol. Miesta otvorov od striel boli do roku 1892 viditeľné.
Školstvo.
V obci sa nachádza materská škola. Spádová základná škola sa nachádza v susednej obci Častá.
Mária Majdová

Mária Majdová (* 28. október 1973, Martin) je bývalou poslankyňou Národnej rady Slovenskej republiky. V rokoch 2003 - 2007 bola tiež predsedníčkou mládežníckej organizácie KDH - KDMS.
Mária Majdová pracovala do októbra 2002 ako zdravotná sestra vo fakultnej nemocnici v Martine. Po parlamentných voľbách v roku 2002, v ktorých kandidovala na 19. mieste kandidátnej listiny KDH nastúpila ako náhradníčka na neuplatňovaný mandát poslanca Martina Fronca vo volebnom období 2002-2006. Bola členkou Výboru NR SR pre zdravotníctvo a Výboru NR SR pre obranu a bezpečnosť. V roku 2003 mala pri Senci autonehodu, vyviazla bez zranení. Súbežne s poslaneckým mandátom bola predsedníčkou KDMS.
V voľbách v roku 2006 neúspešne kandidovala na kandidátke KDH do parlamentu zo 17. miesta, po odchode skupiny poslancov okolo Vladimíra Palka vystúpila v roku 2008 z KDH a stala sa hovorkyňou novej strany KDS.
Očkáň prstovkový

Očkáň prstovkový ("Erebia medusa") je motýľ čeľade očkáňovité ("Satyridae").
Jirko Malchárek

Ing. Jirko Malchárek (* 28. jún 1966, Jeseník, ČSSR) je bývalý slovenský automobilový pretekár a politik. V druhej vláde Mikuláša Dzurindu bol podpredseda vlády a minister hospodárstva.
Život.
Jeho prvá manželka Aneta zahynula v apríli 2003 pri dopravnej nehode (v tom čase boli v rozvodovom konaní), stará sa o ich spoločného syna Christiána.
Športová kariéra.
Jedenásť rokov bol reprezentantom Slovenska v automobilovom športe. Je spoluzakladateľom a prezidentom Občianskeho združenia za bezpečnosť cestnej premávky (BECEP) a Občianskeho združenia Športom proti drogám. Je čestným prezidentom klubu F1 Slovensko.
Politická činnosť.
Rozkol v ANO.
V auguste 2005, potom ako na verejnosť prenikli informácie o tom, že predseda ANO Pavol Rusko si už v čase keď bol ministrom hospodárstva, požičal 100 miliónov korún od podnikateľa podnikajúcom v jeho rezorte (kauza Zmenky) požiadal Jirko Malchárek a spolu s ním ďalší Ruska, aby odstúpil. Rusko demisiu podať odmietol, na čo ho na návrh premiéra Dzurindu z funkcie odvolal prezident. Rusko požiadal Dzurindu o odvolanie „neposlušných“ ministrov za ANO z vlády (Malchárka). Premiér to odmietol urobiť a koaličné strany vylúčili ANO z koalície a koaličná zmluva tak fakticky zanikla. Poslanecký klub ANO sa rozštiepil na malú skupinku „verných“ Pavlovi Ruskovi a väčšinu „rebelov“ vedených predsedom poslaneckého klubu Ľubomírom Lintnerom, medzi ktorých sa zaradil aj Malchárek. Následne delegáti mimoriadneho kongresu ANO v Žiline, zvolaného na 11. septembra 2005, odsúhlasili zmenu stanov a vylúčili zo strany piatich podpredsedov a poslancov, ktorí sa postavili na stranu Lintnera.
Kauza Gorila.
V decembri 2011 boli zverejnené dokumenty SIS s názvom Gorila, v ktorých sú zaznamenané odposluchy stretnutí politikov a finančných skupín. Odhaľujú mnohé okolnosti ohľadom privatizácie a provízií. Jednou z hlavných postáv v kauze je aj Jirko Malchárek, ktorý vtedy pôsobil vo funkcii ministra hospodárstva – jeho meno sa v spise spomína najmenej 450-krát. Malchárek mal na províziách zo štátnych obchodov pre seba získať niekoľko sto miliónov korún, tvrdí kniha Gorila od investigatívneho novinára Toma Nicholsona.
Zuzana Martináková (politička)

Zuzana Martináková (* 5. máj 1961, Púchov) je slovenská politička, novinárka a bývalá predsedníčka Slobodného fóra. Dnes pracuje ako moderátorka v TV Pravda.
Profesionálna kariéra.
Vyštudovala slovenčinu a francúzštinu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Od r. 1988 pôsobila v Slovenskom rozhlase a od roku 1993 pracovala v slovenskej redakcii BBC. 
Politická kariéra.
Do politiky vstúpila po tretej materskej dovolenke, keď ju do vznikajúcej SDKÚ odporúčal poslanec Ivan Šimko. Neskôr sa stala podpredsedníčkou SDKÚ a napokon aj Národnej rady SR. Zuzana Martináková bola poslankyňa NR SR vo volebnom období 20022006 (bola členka Výboru NR SR pre sociálne veci a bývanie).
Slobodné fórum.
Na začiatku roka 2004 opustila SDKÚ a rezignovala na svoju ústavnú funkciu, aby založila nový politický subjekt Slobodné fórum. V roku 2004 o jeden hlas zvíťazila nad svojím protikandidátom Ivanom Šimkom a stala sa prvou predsedníčkou SF. V parlamentných voľbách v roku 2006 sa Slobodné fórum nedostalo do parlamentu (získalo len 3,47% hlasov voličov, potrebných bolo minimálne 5%).
27. septembra 2008 oznámila svoju kandidatúru v nadchádzajúcej voľbe prezidenta na návrh Republikovej rady Slobodného fóra, ktorá sa uskutočnila v Košiciach. V prvom kole voľby prezidenta  21. marca 2009 sa umiestnila na štvrtom mieste a získala 5,12 % hlasov.
Súkromný život.
Z prvého manželstva má syna Michala a Juraja. S druhým manželom, bývalým novinárom Mariánom Bednárom, ktorý bol riaditeľ Sekcie komunikácie Kancelárie prezidenta SR Gašparoviča, má syna Tomáša.
Píla

Píla môže byť:
Libuša Martinčeková

Libuša Martinčeková (* 18. september 1960) bola poslankyňou Národnej rady Slovenskej republiky.
Libuša Martinčeková bola zvolená za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za SDKÚ. Bola členkou Výboru NR SR pre 
životné prostredie a ochranu prírody.
Petra Masácová

Petra Masácová (* 4. december 1973, Bratislava) bola poslankyňou Národnej rady Slovenskej republiky vo volebnom období 2002-2006.
Overovanie modelov

Overovanie modelov alebo model checking je automatizovaná metóda formálnej verifikácie paralelného systému s konečným počtom stavov. Kontroluje sa, či zadaný model vyhovuje špecifikácii. Model sa zadáva ako systém prechodov stavov, kde vrcholy sú stavy, a postupnosť prechodov predstavuje vykonávanie správania sa modelu. Špecifikácia systému sa zadáva formulami temporálnej logiky. Výsledkom verifikácie je odpoveď na otázku, či model spĺňa špecifikáciu. Ak nie, je k dispozícii protipríklad (counter-example), ktorý predstavuje postupnosť prechodov, ktoré vedú k nedodržaniu konkrétnej temporálnej formule. Táto metóda kontroluje celý stavový priestor modelu a dokáže odhaliť množstvo zákerných chýb, ktoré su neodhaliteľné pri simulácii a testovaní.
Miroslav Maxon

Miroslav Maxon (* 16. máj 1951, Bratislava) je slovenský politik, bývalý minister financií SR a bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
Miroslav Maxon je ženatý, manželka Veronika a dcéry Lucia a Adela.
Columbia (Južná Karolína)

Columbia je hlavné mesto štátu Južná Karolína v USA.
Na ploche 34 650 ha žije 129 272 obyvateľov (2010).
Columbia (rieka)

Columbia () je rieka v Kanade a Spojených štátoch amerických. Vyteká z jazera Columbia a ústi do Tichého oceánu.
Columbia Pictures

Columbia Pictures je americká produkčná spoločnosť, založená v roku 1918 ako CBC Film Sales Corporation, patrí do skupiny Columbia TriStar Motion Picture Group, ktorú vlastní Sony Pictures Entertainment.
Jozef Miklušičák

Jozef Miklušičák (* 8. marec 1955, Námestovo) je slovenský kresťanskodemokratický politik. Bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky za stranu KDH v dvoch volebných obdobiach. 
Jozef Miklušičák bol ako poslanec zvolený za KDH v parlamentných voľbách v roku 1994. Následne opäť nastúpil ako náhradník na zaniknutý mandát poslankyne Anny Záborskej po jej zvolení do Európskeho parlamentu vo volebnom období 20022006. Bol členom Ústavnoprávneho výboru NR SR a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti SIS. V septembri 2004 zrazil v obci Zákamenné opitého chodca, ktorý mal 2,75 promile alkoholu v krvi.
V komunálnych voľbách v roku 2006 Miklušičák neúspešne kandidoval na post primátora mesta Námestovo s podporou KDH. Získal 74 hlasov (2,75 %), čím skončil na treťom mieste spomedzi piatich kandidátov a nebol zvolený.
Columbia (Missouri)

Columbia je mesto v štáte Missouri v USA. Nachádza sa prakticky v strede spojnice medzi St. Louis a Kansas City. Podľa sčítania obyvaleľstva v roku 2000 malo mesto 84 531 obyvateľov.
Ján Mikolaj

Prof. Ing. Ján Mikolaj, CSc. (* 19. október 1953, Košice) je vysokoškolský pedagóg a politik. V rokoch 2006 - 2010 pôsobil ako minister školstva a podpredseda vlády SR.
Životopis.
Promoval v roku 1977 na Vysokej škole dopravnej v Žiline. V rokoch 1977 až 1983 pracoval ako stavbyvedúci na viacerých dopravných a inžinierskych stavbách. V roku 1983 nastúpil ako odborný asistent na "Katedru Železničného a cestného staviteľstv"a Vysokej školy dopravnej. V roku 1986 obhájil Kandidátsku dizertačnú prácu. Docentom sa stal v roku 1990. V rokoch 1993 až 1995 vykonával funkciu prodekana Stavebnej fakulty.
V roku 1990 absolvoval 9 týždňovú stáž na Nottingham University v Spojenom kráľovstve. V roku 1994 absolvoval dvojtýždňový seminár pre manažérov v Bruseli.
Od roku 1995 až do roku 1998 pracoval vo funkcii generálneho riaditeľa Slovenskej správy ciest. V roku 1998 bol vymenovaný za profesora v odbore "Teória a konštrukcie dopravných stavieb". Od roku 1999 je profesorom na "Katedre cestného staviteľstva a Technológie a manažmentu stavieb" Žilinskej univerzity. V rokoch 2002 až 2006 bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky. Od júla 2006 bol podpredsedom vlády a ministrom školstva SR. V súčasnosti je poslancom Národnej rady Slovenskej republiky a vedúcim "Katedry technológie a manažmentu stavieb" na Žilinskej univerzite.
Je autorom dvoch monografii a 80 vedeckých článkov. V rokoch 1996 až 2006 bol členom výboru pre financovanie a ekonomické hodnotenie C–9, "Svetovej cestnej organizácie AIPCR" a členom "Internal Road Federation". Bol členom niekoľkých vedeckých rád, pracovných skupín akreditačnej komisie, predsedom "Národného komitétu AIPCR". Je predsedom komisie pre habilitačné a inauguračné konanie v odbore "Technológia a manažment stavieb". V rokoch 2006 až 2010 bol predsedom "Rady vlády pre vedu a výskum", poradného orgánu vlády SR.
Od júla 2017 bol neúspešným kandidátom na predsedu Žilinského samosprávneho kraja v krajských voľbách v roku 2017.
Ján Mikuš

Ján Mikuš (* 27. október 1951) je slovenský politik, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
Ján Mikuš bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002-2006 za HZDS. V roku 2003 bola strana premenovaná na ĽS-HZDS. Bol členom Výboru NR SR pre životné prostredie a ochranu prírody a Osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti Vojenského spravodajstva.
Jozef Mikuš

Jozef Mikuš (* 18. máj 1960) je bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky.
Jozef Mikuš bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 2002 – 2006 za SDKÚ. Je členom Mandátového a imunitného výboru NR SR, Výboru NR SR pre financie, rozpočet a menu a Stálej delegácie NR SR do Zhromaždenia Západoeurópskej únie. V roku 2009 kandidoval za koalíciu KDS, KDH, OKS, SaS, SDKÚ-DS na post predsedu Banskobystrického samosprávneho kraja. V druhom kole získal 46,29% hlasov. Jeho súper, Vladimír Maňka získal nadpolovičnú väčšinu a bol zvolený za predsedu.
Tibor Mikuš

Ing. Tibor Mikuš, PhD. (* 22. október 1952, Zeleneč) je bývalý predseda Trnavského samosprávneho kraja, bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, bývalý predseda mimoparlamentnej centristickej politickej strany Nová demokracia a bývalý riaditeľ Slovenských elektrární, viacnásobný česko-slovenský a slovenský majster v karate.
Profesionálna kariéra.
Bol tiež prezidentom Zväzu zamestnávateľov energetiky Slovenska a členom vedeckej rady Fakulta elektrotechniky a informatiky Slovenskej technickej univerzity
Športová kariéra.
Tibor Mikuš je štrnásťnásobný česko-slovenský a slovenský majster v karate. Je tiež trénerom na medzinárodnej scéne a držiteľom titulu majster športu za dosiahnuté úspechy.
Pavol Minárik

RNDr. Pavol Minárik (* 25. jún 1957, Bratislava† 10. marec 2018, Bratislava) bol poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
Pavol Minárik bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 20022006 za KDH. Bol podpredsedom Výboru NR SR pre financie, rozpočet a predsedom poslaneckého klubu KDH. Vo voľbách v roku 2006 bol opätovne zvolený do národnej rady a bol zvolený za predsedu Výboru NR SR pre kultúru a médiá a člena Výboru pre nezlučiteľnosť funkcií. 21. februára 2008 oznámil Minárik, spoločne s Vladimírom Palkom, Rudolfom Bauerom a Františkom Mikloškom odchod z KDH. Zároveň vystúpil z poslaneckého klubu KDH a zaradil sa medzi nezávislých poslancov a vzdal sa funkcie člena Výboru pre nezlučiteľnosť funkcií. V júni 2008 bol odvolaný z funkcie predsedu Výboru pre kultúru a médiá.
Pavol Minárik sa stal členom prípravného výboru novej politickej strany Konzervatívni demokrati Slovenska, ktorá bola zaregistrovaná na ministerstve vnútra 22. júla 2008.
Andrej Hajduk

Andrej Hajduk (* 24. apríl 1948, Zemplínsky Branč) je bývalým poslancom Národnej rady Slovenskej republiky.
Andrej Hajduk bol poslancom NR SR vo volebnom období 20022006 za KDH. Bol členom
Výboru NR SR pre nezlučiteľnosť funkcií a Výboru NR SR pre pôdohospodárstvo.