burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Itália

Itália môže byť:
Poznámka.
Vo viacerých cudzích jazykoch sa ekvivalentom výrazu Itália označuje nielen historické územie Itália, ale aj dnešný štát Taliansko. Napr. v češtine Itálie, v taliančine Italia, v angličtine Italy , v nemčine Italien, v ruštine Italija atď. znamená aj Itália, aj Taliansko.
Italikovia

Italikovia boli staroveké etnické skupiny indoeurópskeho pôvodu, ktoré prišli v 2. tisícročí pred Kristom na územie Apeninského polostrova zo severu, t. j. zo 
strednej Európy, a usadili sa v južnej polovici celého územia dnešného
Talianska.
Medzinárodná únia socialistickej mládeže

Medzinárodná únia socialistickej mládeže (, skrátene "IUSY") je organizácia združujúca mládežnícke organizácie socialistických a sociálnodemokratických strán z viac ako 100 štátov sveta.
Medzinárodná únia socialistickej mládeže je členom Socialistickej internacionály. Predsedom únie je Jacinda Ardernová z Nového Zélandu. Zo slovenských mládežníckych organizácií sú členom únie Mladí sociálni demokrati.
História združení socialistických mládežníckych organizácií.
V roku 1907 bola založená v Stuttgarte Medzinárodná únia socialistických mládežníckych organizácií ("International Union of Socialist Youth Organisations"). Prvým predsedom sa stal Karl Liebknecht.
Po prvej svetovej vojne sa trieštenie v robotníckom hnutí prejavilo aj v trieštení mládežníckych organizácií hnutia. V roku 1919 bola Medzinárodná únia socialistických mládežníckych organizácií v Berlíne zmenená na Internacionálu komunistickej mládeže ("Communist Youth International"). V roku 1921 boli založené dve ďalšie organizácie: Medzinárodné spoločenstvo socialistických mládežníckych organizácií ("International Community of Socialist Youth Organisations") a Internacionála pracujúcej mládeže ("Working Youth International"), ktoré sa zlúčili v roku 1923 v Hamburgu na Internacionálu socialistickej mládeže ("Socialist Youth International").
Medzinárodná únia socialistickej mládeže bola založená po druhej svetovej vojne 30. septembra 1946 v Paríži.
Jednočlen

Jednočlen alebo monóm alebo mnohočlen s jedným členom alebo zriedkavo mononóm je jednotlivé určité číslo alebo písmeno vo význame čísla a počtový výraz, ktorý obsahuje iba znak násobenia (×). Je to zvláštny prípad mnohočlena obsahujúci jeden člen.
Jednota

Jednota je spojenie v jeden celok, zjednotenosť, celistvosť. Vo filozofii sa často uvažuje o jednote sveta, ktorá napr. podľa materializmu spočíva v materiálnosti sveta.
Izba

Izba alebo hovorovo zastarano izbica je obytná miestnosť v dome, byte. Pretože je obývaná býva vykurovaná pecou alebo krbom, v súčasnosti ústredným vykurovaním. Jej funkčnosť dopĺňa nábytok a býva ozdobená obrazmi, kvetmi, atď.
Sociálno-politická a ideová jednota spoločnosti

Sociálno-politická a ideová jednota spoločnosti je podľa marxizmu jednota objektívneho postavenia, základných ekonomických a politických záujmov, ideových a morálnych princípov všetkých sociálnych skupín, vlastná socialistickej spoločnosti a predstavujúca jeden z jej podstatných znakov.
Alija Izetbegović

Alija Izetbegović (* 8. august 1925, Bosanski Šamac – † 19. október 2003, Sarajevo) bol bosniansky politik a islamský aktivista. V rokoch 19901992 bol prezidentom republiky Bosna a Hercegovina. Od roku 1992 do roku 2000 bol taktiež vedúcim členom štátneho prezídia Bosny a Hercegoviny. V roku 1992 vyhlásil na základe medzinárodne uznaného referenda nezávislosť Bosny a Hercegoviny, čo viedlo ku vzniku najkrvavejšieho vojnového konfliktu v Európe od skončenia druhej svetovej vojny.
Život a dielo.
Alija Izetbegović sa narodil ako syn bohatého statkára v severobosnianskom meste Bosanski Šamac,v ktorom tiež navštevoval chlapčenské gymnázium. V roku 1940 sa jeho rodina presídlila do Sarajeva, kde vyrastal pod vplyvom tradičnej, liberálnej kultúry slovanských moslimov. Ovládal niekoľko jazykov, medzi inými nemecký, francúzsky i anglický. Od raného veku sa zasadzoval za právo moslimov na vyznávanie svojej viery. Ako šestnásťročný vstupuje do organizácie Mladi Muslimani v Sarajeve. Počas druhej svetovej vojny sa venoval humanitárnej činnosti, ukrývaním moslimských civilistov, ktorí sa skrývali pred ustašovskými a četnickými oddielmi. Rovnako pomáhal obnovovať vojnou zničené mešity. Po prevzatí moci komunistami v roku 1946 bol za túto činnosť obvinený z nacionalizmu a šírenia národnej neznášanlivosti, a bol odsúdený na 3 roky väzenia. Po odsedení trestu dokončuje štúdiá na právnickej fakulte v Sarajeve a pracuje ako právnik pre viacero významných podnikov v Bosne a Hercegovine. Je autorom mnohých publikácií a štúdií, medzi ktorými sú najznámejšie diela : "Islam medzi východom a západom" a "Islamská deklarácia".
Tieto diela boli preložené do viacerých jazykov a predávané v mnohých krajinách sveta. Keď v roku 1970 vydal "Islamskú deklaráciu", bol vyhlásený za tzv. antisocialistický a nacionalistický živel. V roku 1983 ho vo vykonštruovanom procese odsúdili na 14 rokov väzenia, čím sa stal politickým väzňom. V čase jeho uväznenia je v USA publikovaná jeho kniha "Islam medzi východom a západom". V nej sa Izetbegović pokúša definovať status bosnianskych moslimov a vysvetľuje v nej zlučiteľnosť európskych demokratických princípov so sunnitským učením islamu. Po 5 rokoch je prepustený z väzenia a v roku 1988 sú uverejnené jeho „väzenské zápisky“, v ktorých analyzoval najvplyvnejšie európske ideológie 20. storočia: komunizmus, fašizmus a kapitalizmus, a podal v nich svoju predstavu o ich vzťahu k islamu. V roku 1999 vydal knihu "„Môj beh za slobodou“" a v roku 2000 knihu autobiografických zápiskov. Získal za ne viacero medzinárodných ocenení a čestný doktorát na istanbulskej univerzite.
Občianska vojna.
V roku 1990 založil spoločne s Fikretom Abdićom (ktorý sa neskôr stal jeho politickým rivalom) Stranu demokratickej akcie. Táto strana vyšla 16. novembra 1990 víťazne z parlamentných volieb, keď porazila národne orientované strany bosnianskych Srbov (SDS), a bosnianskych Chorvátov (HDZ)
Izomorfizmus

Izomorfizmus môže byť:
Izotropnosť priestoru

Izotropnosť priestoru je skutočnosť, že všetky smery v priestore sú rovnocenné.
Geomorfologická jednotka

Geomorfologická jednotka je povrchový útvar, napr. pahorkatina, nížina, podhorie. Pri vymedzovaní geomorfologickej jednotky sa vychádza zo všeobecnej geomorfologickerej základne a z komplexného chápania reliéfu. Hranicou geomorfologickej jednotky sú obyčajne styčné miesta rozličných typov reliéfu – úpätnice, doliny, terénne hrany, sedlá, priesmyky a iné.
Jazyková jednotka

Jazyková jednotka je najmenší, ďalej nerozložiteľný útvar danej jazykovej roviny, napr. fonéma, morféma, veta.
Lexikálna jednotka

Lexikálna jednotka je komplexná, ďalej analyzovateľná jazyková mikroštruktúra s množstvom jazykových a mimojazykových vzťahov, ktoré sa nedajú opísať ani vyložiť čiastkovou metódou, ale musia sa podrobiť mnohoaspektovému opisu a výkladu, t. j. najmä analýze jej morfologických a syntektických parametrov, kvantitatívnych, kontextových a štýlových charakteristík a paradigmatickych vzťahov.
Jednotka (kybernetika)

Jednotka je v kybernetike funkčne orientovaná a ucelená časť.
Jednotlivec

Jednotlivec je jednotlivý človek, jedinec, indivíduum.
Jednotlivina

Jednotlivina je jednotlivá, samostatná vec, jednotlivosť; to, čo nie je pojmovo zovšeobecnené.
Jednotnosť

Jednotnosť môže byť:
Jednoznačnosť

Jednoznačnosť ("univocita") je sémantický vzťah medzi slovami a predmetmi, keď rovnaké slová označujú rôzne predmety v tom istom význame. Napr. vo vete "Jana, Helena a Milan sú ľudia" znamená "ľudia" pre všetky tri designáty to isté. "Človek" označuje tie tri designáty jednoznačne.
Jemnosť

Jemnosť je pozostávanie z malých čiastočiek, rozdelenosť na malé čiastočky, drobnosť, slabá badateľnosť, veľká tenkosť, neobyčajná ľahkosť, mäkkosť na hmat, hebkosť, hladkosť, veľmi dobrá akosť, kvalitnosť, hodnotnosť, lahodnosť, príjemné pôsobenie na zmysly, schopnosť rozoznávať podrobnosti, bystrosť, citlivosť, nežnosť, vľúdnosť, usľachtilosť, jemnocitnosť, uhladenosť,
slušnosť, spôsobnosť, taktnosť.
Jeseň

Jeseň je jedno z ročných období v miernom teplotnom pásme nasledujúce po lete a predchádzajúce zime.
Astronomicky sa začína jesennou rovnodennosťou (okolo 23. septembra na Severnej pologuli a 21. marca na Južnej pologuli), a končí sa zimným slnovratom (okolo 21. decembra na Severnej pologuli a 21. júna na Južnej pologuli). V meteorológii sa podľa konvencie počíta ako celé mesiace september, október a november na Severnej pologuli a marec, apríl a máj na Južnej pologuli.
Jeseň z astronomického hľadiska.
Pologuľa Zeme, na ktorej nastane jeseň, sa počas tohto ročného obdobia nachádza v druhom štvrťroku svojho odkláňania od Slnka (prvý štvrťrok odkláňania prebiehal počas leta na danej pologuli). Počas celého jesenného obdobia je od Slnka viac odklonená, než k nemu priklonená. Dni sú preto kratšie ako noci (resp. súmrak a noc) a naďalej sa skracujú. Slnečné lúče prechádzajú na danú pologuľu cez hrubú vrstvu atmosféry. Infračervená zložka žiarenia je atmosférou z tohto dôvodu intenzívne pohlcovaná. Preto je obdobie jesene charakteristické postupne klesajúcou teplotou. 
Jeseň v živej prírode.
Rastliny.
Charakteristickým znakom jesene sú listy opadavých drevín sfarbené do odtieňov žltej, oranžovej, červenej a hnedej. Opadavé dreviny, čo sú najmä pôvodné širokolisté dreviny v danom klimatickom pásme, ale aj ihličnan smrekovec opadavý, sa postupne zbavujú listov. Chlorofyl sa rozkladá a strom napumpuje do listu, ktorý onedlho odpadne, odpadové látky. Po rozpade chlorofylu začnú byť viditeľné farbivá, ktorých farba bola dovtedy prekrytá zelenou farbou chlorofylu. Preto list pred opadnutím zmení farbu. Niektoré listy, napríklad jaseňa, však opadajú zelené, iné, napríklad duba, síce uschnú, ale opadnú až na jar.
Jednoročné rastliny odumierajú. Trvalé byliny prečkajú nadchádzajúcu zimu len svojimi podzemnými časťami, kde si uložia zásobné látky.
V jeseni definitívne dozrievajú posledné plody, ktoré buď opadávajú (jablká, hrušky, orechy…) alebo zostanú na drevine (šípky…).
Živočíchy.
Zvieratá sa v jeseni pripravujú na nadchádzajúce obdobie s nedostatkom potravy a nízkymi teplotami. Niektoré živočíchy, napríklad vybrané druhy vtákov, s príchodom jesene migrujú na územia, kde je v rovnakom čase teplo. Iné zhromažďujú zásoby na zimný spánok, hibernáciu, ktorý im pomôže počkať pre ne nepriaznivú časť roka. U niektorých druhov prebieha ruja, aby po zimnej brezivosti prišli mláďatá na svet na jar, do obdobia tepla a hojnosti potravy.
Ján Jesenský

Ján Jesenský môže byť:
Ješiva

Ješiva (hebr. ישיבה - "zasadanie, sedenie") je vyššia židovská škola, talmudická akadémia vyššieho vzdelávania pre židovských mladých mužov, ktorí po jej absolvovaní často (ale nie nutne) vykonávali funkciu rabína vo väčších židovských osídleniach (diaspórach). Učebnou látkou v ješivách bol hlavne Talmud a jeho komentáre.
Ješivy na Slovensku.
Najstaršia ješiva na Slovensku bola bratislavská ješiva. Ďalšie významné ješivy boli v Galante, Trnave (zal. ju rabi Samuel David Ungar), Vrbovom, Huncovciach, Šuranoch, Dunajskej Strede a Košiciach, menšie v Nitre, Seredi, Komárne, Liptovskom Mikuláši, Vranove nad Topľou a v Humennom.
Bratislavská ješiva

Bratislavská ješiva (hebrejské: ישיבה הרמה פרעשבורג; oficialny: verejná rabínska škola v Bratislave) bola najstaršia ješiva na Slovensku. Bola založená pravdepodobne už začiatkom 18. storočia. Najväčší rozkvet dosiahla v 19. storočí za pôsobenia rabína Mojžiša Schreibera, kedy sa stala najvýznamnejšou ješivou v Uhorsku. Bratislavská ješiva vyprodukovala celú generáciu významných rabínskych učencov a náboženských mysliteľov. Fungovala až do druhej svetovej vojny.
Jesod

Jesod je podľa kabaly deviata z desiatich sfirot, základ.
Jestvovanie

Jestvovanie môže byť:
William Stanley Jevons

William Stanley Jevons (* 1. september 1835, Liverpool – † 13. august 1882, Bexbill pri Hastingse) bol anglický logik, metodológ, ekonóm, priekopník matematických metod v ekonómii, spolutvorca teorie hraničnej užitočnosti, tvorca prvého logického stroja.
- vysvetlil teóriu hraničnej užitočnosti pomocou matematických metód
- hran. užitočnost = pomer medzi prírastkom užitočnosti a veľkosťou poslednej jednotky spotrebúvaného statku Δ U/ Δ x
závery:
1. ak má daný statok dva možné spôsoby použitia (u1 a u2) kt. môže uspokojiť dve rôzne potreby, Δu1/ Δ x = Δu2/ Δ y , max. uspokojenie svojich potrieb dosiahne vtedy, keď mu posledné prírastky pri oboch spôsoboch použitia poskytnú rovnakú užitočnosť
2. pri naturálnej výmene dvoch statkov medzi dvoma osobami dosiahnu vymieňajúce si osoby maximalizáciu svojej užitočnosti vtedy, ak sa výmenný pomer dvoch statkov (x/y) rovná obrátenému pomeru ich hraničných užitočností (Δuy/ Δux)
3. pri výmene s použitím peňazí bude racionálny spotrebiteľ max. svoje uspokojenie vtedy, keď sa pomer medzi hraničnými užitočnosťami dvoch statkov (Δu1/ Δu2) bude rovnať pomeru cien (p1/p2) – zákon proporcionality hraničných užitočností s cenami statkov
4. zákon vážených hran. užitočností – pri výmene všetkých tovarov s použitím peňazí medzi všetkými spotrebiteľmi rovnováha výmeny nastáva vtedy, keď sa pomer medzi hran. užitočnosťami statkov a ich cenami bude navzájom rovnať
Jin a jang

Jin () je podľa čínskej filozofie ženský princíp, niečo pasívne, temné (čierne), mäkké; opak jang. Priraďuje sa mu ženskosť, zem, Mesiac, noc, zima, vlhko, chlad, vnútrajšok, intuícia, syntéza, zachovávavnie, prijímanie, spolupráca. 
Jang (čín. 陽/阳) je naopak mužský princíp, niečo svetlé(biele), aktívne, tvrdé; opak jin. K jangu možno priraďovať mužskosť, nebo, Slnko, deň, leto, sucho, teplo, povrch, racionalitu, analýzu, žiadanie, agresivitu, súťaživosť.
Jin a jang do seba organicky zapadajú a sú základom všetkých javov. Napríklad obraz "Hory v hmle" zobrazuje harmóniu, ktorá vzniká spojením jin (hmly) a jang (hôr).
Učenie o jine a jangu je je obsiahnuté už v Knihe premien a zahrnuje myšlienku, že vo všetkom, čo je, pôsobia dva protikladné princípy, princíp mužský, aktívny (jang), a princíp ženský, pasívny (jin). V čínskom stredoveku sa táto myšlienka stala priamo ústrednou filozofickou ideou - zčasti preto, že Kniha premien bola vtedy všeobecne v nesmiernej vážnosti, najmä však preto, že do značnej miery zodpovedala čínskemu cíteniu. Toto dominantné postavenie však nezískala prostredníctvom nejakej zvláštnej školy (hoci istý čas existovala taká škola - škola jin-jangu), ale menovite tým, že jej myšlienku prevzali tak predstavitelia konfucianizmu , ako aj taoizmu a urobili ju stredom svojho výkladu sveta.
Napr. ranostredoveký konfuciánsky filozof Tung Čung-šu učí: "Doplnkom všetkých vecí je jin a jang… Princípy, ktoré sú základom vladára i služobníka, otca i syna, muža i ženy, sú všetky zrodené z jin a jang. Vladár je jang a služobník jin. Otec je jang a syn je jin. Manžel je jang a manželka je jin…"
Učenie o jin a jang sa tak stalo spoločnou pôdou, na ktorej dochádzalo k značnému zbližovaniu a vzájomnému ovplyvňovaniu doposiaľ celkom protikladných škôl.
Jógačára

Jógačára (sans.) je cvičenie jogy, škola indického mahájánového budhizmu, založená asi v 5. storočí. Jej filozofický systém sa opiera o názor, že každá vec existuje pôsobením predchádzajúcej príčiny alebo v spojení s druhou vecou.
Jaromír John

Jaromír John, vlastným menom "Bohumil Markalous" (* 16. apríl 1882, Klatovy – † 24. apríl 1952, Jaroměř) bol český spisovateľ, novinár, stredoškolský a vysokoškolský profesor, výtvarný estetik, výchovný pracovník a výtvarný kritik. Rozprávačskú schopnosť a zmysel pre dokument uplatnil často ironicky. 
Dielo.
Jeho tvorba bola ovplyvnená Modernou revue. Zo začiatku písal drobné poviedky, neskôr romány a novely.
Odborná literatúra.
Napísal celý rad odborných spisov, ktoré publikoval pod vlastným menom:
Frédéric Joliot-Curie

Jean Frédéric Joliot-Curie, rodený Joliot (* 19. marec 1900, Paríž, Francúzsko – † 14. august 1958, tamtiež) bol francúzsky fyzik, člen Parížskej akadémie vied, spoluobjaviteľ umelej rádioaktivity.
V roku 1926 sa oženil s Irène Joliotovou-Curieovou, dcérou známej fyzičky Marie Curie-Skłodowskej, pričom on prijal jej priezvisko a ona jeho – vytvorili si teda spoločné zložené priezvisko Joliot-Curie. Mali spolu dve deti – dcéru Hélène a syna Pierra. V roku 1935 získal spolu so svojou manželkou Nobelovu cenu za chémiu "za syntézu nových rádioaktívnych prvkov".
Jonáš (biblická postava)

Jonáš (hebr. "יונה", „holub“) bol prorok v Starom zákone, ktorého meno nesie biblická Kniha proroka Jonáša.
Podľa biblického príbehu, Jonáš, syn Amittaiho, neposlúchol Boha, ktorý ho poslal do Ninive, aby tam viedol ľudí k pokániu. Ale Jonáš utiekol do Joppy a tam nasadol na loď plaviacu sa do Taršíša. Loď s Jonášom na palube sa zrazu ocitla vo veľkej búrke a námorníci obvinili Jonáša, že je to kvôli nemu. Jonáš sa nakoniec priznal, že je Hebrej, ktorý sa bojí Pána, Boha nebies, ktorý učinil more i zem. Vtedy sa námorníci strašne preľakli a pýtali sa ho, čo také vážne urobil. Dozvedeli sa, že uteká pred Bohom, lebo nechcel splniť Boží rozkaz. Námorníci sa Jonáša pýtali, čo majú urobiť, aby sa more upokojilo, lebo búrka silnela čoraz viac. Jonáš im povedal, aby ho hodili do mora a more sa potom upokojí. Námorníci najprv nechceli, ale keď búrka neutíchala, vzali ho a hodili ho cez palubu do mora. Boh nastrojil veľkú rybu, ktorá zhltla Jonáša a Jonáš strávil v útrobách ryby tri dni a tri noci. Jonáš sa počas celej doby modlil k Bohu a činil pokánie z neposlušnosti, na čo sa Boh zmiloval nad Jonášom a prikázal rybe, aby ho vyvrátila.
Potom Boh znova poslal Jonáša do Ninive, aby kázal pokánie a tentoraz Jonáš išiel a volal k obyvateľom mesta a varoval ich: "Ešte štyridsať dní a mesto bude zničené..." Táto zvesť sa dostala až do uší kráľa Ninive, na čo kráľ prikázal všetkým činiť pokánie a postiť sa. A Boh videl ich skutky a zľutoval sa nad obyvateľmi mesta a mesto nezničil. V tej dobe malo mesto Ninive viac ako stodvadsaťtisíc obyvateľov.
Jeho pobyt vo vnútri veľryby, trvajúci 3 dni, bol predobrazom Kristovho pobytu v hrobe.
Gréckokatolícka a pravoslávna cirkev si ho pripomínajú 22. septembra.
Jota-operátor

Jota-operátor je menotvorný operátor, ktorý tvorí jazykovej formy výrokovej funkcie meno, opis, určitého jednotlivého indivídua. Ako symbol sa používa grécke písmeno jota (ι), za ktorým nasleduje individuová premenná: "ι,x (čítame: to x, ktoré), napr. (ι,x) x je autorom Fausta", čo čítame: "ten, kto je autorom Fausta" alebo jednoducho "autor Fausta".
Andrew Jotischky

Andrew Jotischky (* 8. september 1965, Londýn) je anglický historik, medievalista. Prednáša históriu na St. John's College v Oxforde.
Juh (svetová strana)

Juh je jedna zo svetových strán.
Juhoafrická únia

Juhoafrická únia bolo britské domínium, ktoré vzniklo v roku 1910 spojením britských kolónií v južnej Afrike. Jeho postavenie bolo upravené Westminsterským štatútom. Na základe plebiscitu bolo v roku 1961 premenené na Juhoafrickú republiku.
Juhozápadné Slovensko

Juhozápadné Slovensko je juhozápadná časť Slovenska zahrňujúca Podunajskú nížinu, Malé Karpaty, Záhorskú nížinu. Nížiny obklopujú na severe Biele Karpaty, Myjavská pahorkatina, Považský Inovec, južná časť Strážovských vrchov, Tribeč, juhozápad Pohronského Inovca a okraje Štiavnických vrchov a Krupinskej planiny.
Junker

Junker môže byť:
Ľudovít Juráš

PhDr. Ľudovít Juráš CSc, je slovenský psychológ - regresná hypnóza.
Martin Jurčo

Martin Jurčo (* 12. august 1926, Východná – 13. február 1983, Bratislava) bol slovenský psychológ. Zaoberal sa psychológiou vyučovania, rozumovým vývinom dieťaťa, záujmami mládeže a psychodiagnostikou.
Pamfil Danilovič Jurkevič

Pamfil Danylovyč Jurkevyč (; * 16. február 1826, Lipľavoje, Ukrajina – † 4. október 1874, Moskva) bol ukrajinský filozof, pedagóg a teológ. 
Človeka možno podľa neho poznávať dvojako: telo vonkajšími zmyslami a duševné javy vnútorným zmyslom, vierou, ktorých centrom je srdce.
Pavel Solomonovič Juškevič

Pavel Solomonovič Juškevič (* 1873 - † 1945) bol ruský filozof, publicista a prekladateľ. Svoju filozofiu označoval ako empiriosymbolizmus.
Justícia

Justícia (v prvých významoch sa značne prekrýva s pojmom súdnictvo) môže byť:
Justinus

Justinus (iné mená: Justín Mučeník, Justín Martýr, Justín Filozof, Justín, Justinus Martýr, Iustinos; * okolo 100, Flavia Neapolis (dnes Nábulus) – † 165, Rím) bol cirkevný otec, filozof, prvý a najvýznamnejší z kresťanských apologétov, znalec pytagoreizmu, aristotelizmu a stoicizmu. Kresťanská cirkev ho uctieva ako svätého a patróna filozofov.
Životopis.
Justín pochádzal zo zámožnej rodiny, jeho rodičia patrili k rímskej aristokracii. Bol vychovávaný v pohanskej viere. Dosiahol dobré vzdelanie, vynikal v rétorike, poézii, histórii a filozofii, ktorú študoval v Efeze a v Alexandrii. Obrat v jeho živote nastal okolo roku 130, kedy prijal kresťanskú vieru. Je považovaný za prvého kresťanského filozofa. Podrobne sa oboznámil s bibliou a jej časti vysvetľoval Židom, heretikom a ďalším poslucháčom. Cestoval po maloázijských mestách ako učiteľ filozofie. Od roku 150 sa jeho pôsobiskom stal Rím, kde sa z neho stal vyhľadávaný učiteľ filozofie.
Svätý Justinus bol cirkevný spisovateľ. Väčšina jeho spisov, ktoré sú zamerané predovšetkým na obhajobu kresťanstva, sa zachovala do dnešných čias. Justín písal približne po roku 150. K najvýznamnejším Justínovým dielam patria "Apológia" (prvá a druhá) a "Dialóg so Židom Tryfónom". Pripisuje sa mu i rad iných diel (napr. "List Diognetovi", "De monarchia" a iné). Vo svojich dielach popisuje svoj vzťah k viere, Eucharistii a rozdávaniu almužien. Je presvedčený, že človek má zachovávať vernosť ako cisárovi (podľa Kristovho výroku "dajte cisárovi, čo je cisárovo") tak aj svätému Pavlovi, ktorý kázal poslúchať vrchnosť vo svetských záležitostiach. V spise "Dialóg so Židom Tryfónom" sa Justín na základe rozhovoru so židovským učencom, pokúsil o prepojenie židovstva a kresťanstva. V presvedčení, že Židia i pohania sa môžu dopracovať ku kresťanskej viere, napísal spis venovaný cisárovi Antoninovi Piovi. Dielo s názvom "Obrana kresťanského náboženstva" venoval nielen cisárovi Antoninovi Piovi, ale aj jeho nástupcovi Markovi Auréliovi a Markovmu synovi Commodovi, rímskemu senátu a celému rímskemu ľudu. Vo svojom spise nástojí na tom, že kresťanov možno súdiť iba za ich osobné priestupky a nie kvôli ich viere. Vysvetľuje v ňom základy kresťanskej vierouky a prináša i pre dnešného človeka dôležité poznatky o vnútornom živote a o organizácii kresťanských obcí. Justín je najstarším autorom, ktorý spomína evanjeliá, o ktorých hovorí ako o "Pamätiach apoštolov". Okrem toho sa zmieňuje aj o Jánovom Zjavení. Záver jeho života bol tragický. Jeho protivník, kynický filozof Crescentius, ho ako kresťana udal. Justinus bol so svojimi šiestimi žiakmi zatknutý, väznený a napokon verejne sťatý. V pomerne presne zachovanom opise súdneho procesu sú uvedené Justínove slová, vyjadrujúce jeho životnú filozofiu:
Justinus býva uctievaný v rímskej Bazilike svätej Prudencie, kde sú pravdepodobne uložené jeho ostatky. Jeho žiakom bol Tatianus, ktorý písal v tretej štvrtine 2. storočia. Zásadný význam Justínovho diela spočíva v snahe zmieriť protichodnosti viery a rozumového poznania. Pripúšťal, že i diela pohanských filozofov obsahujú prvky pravdy, ale že skutočné poznanie umožnilo až kresťanstvo.
Jutský polostrov

Jutský polostrov, skrátene Jutsko (po dánsky "Jylland", po nemecky "Jütland") je polostrov v Európe medzi Severným morom a Baltským morom, súčasť Dánska a Nemecka. Rozloha: .
Tvorí hlavnú pevninskú časť Dánska (70% celkovej rozlohy) a najsevernejšiu časť Nemecka, nadväzuje na Kimberský polostrov. Je nížinatý, s menšími vyvýšeninami. Stred a východ polostrova úrodný s jazerami a lesmi. Žije na ňom 2 491 852 obyvateľov (2004) (z toho 2,188 milióna v Dánsku, 40 % obyvateľov tohto štátu).
Názov Jutsko pochádza od germánskeho kmeňa Jutov, ktorí odtiaľto v 5. storočí spolu s Anglami a Sasmi odišli do Anglicka, čiastočne boli aj asimilovaní Dánmi, ktorí toto územie následne obsadili. 
Najväčšie jutské mesto je Århus, najvyšší vrch je Møllehøj/Ejer Bavnehøj ( - Møllehøj a Ejer Bavnehøj sú 2 rozdielne vrcholy, keďže ich však delí od seba len 200 m dlhý nepatrný svah, v súlade s medzinárodnými princípmi sú tieto body definované ako jeden vrchol.) či blízko ležiaci vrch "Yding Skovhøj", najdlhšia rieka Gudenå má dĺžku . Ďalšie väčšie mestá v Dánsku sú Aalborg, Esbjerg, Frederikshavn, Randers, Kolding, Silkeborg, Ribe, Vejle, Viborg, Horsens a Billund. Najväčšie mestá na nemeckej strane sú Kiel, Flensburg a Neumünster.
Prístavy na východe sú Fredericia, Randers, Århus, na západe je pobrežie Esbjerg, na severe Vendyssel s mysom Skagen (cintorín lodí).
Južná Európa

Južná Európa je rôzne definovaný európsky región, nachádzajúci sa v južnej časti Európy.
Väčšina štátov južnej Európy leží na pobreží Stredozemného mora, výnimkou sú Portugalsko a vnútrozemské miništáty San Marino a Vatikán. Štáty južnej Európy sa nachádzajú prevažne v subtropickom klimatickom pásme.
Gódžú rjú

Gódžú rjú ( - "tvrdo-jemný štýl") je jedným zo štýlov karate.
Založil ho majster Chojun Mijagi (Šógun Mijagi) (1888-1953), žiak majstra Kanrjóa Higaonnu (1853-1916), ktorý bol šíriteľom smeru "Te" (jap. „ruka“ - označenie pre klasické karate na Okinawe). Gódžú rjú využíva v obrane mäkké ("džú") kruhové pohyby a na protiútok zasa tvrdé ("gó") priamočiare techniky. Na Slovensku je Gódžu-rjú najrozšírenejšou školou karate.
Existuje niekoľko stupňov technickej vyspelosti: 9x kyu (žiacky stupeň) a 10x dan (majstrovský stupeň). 
V Gódžu rjú sa technické stupne udeľujú od konca (10x kyu -- Najnižší 1x kyu -- Najvyšší žiacky). Toto sa však neuplatňuje pri majstrovských stupňoch (dan) vtedy sa ide ako keď počítame (1x dan -- Najnižší majstrovský 10x dan -- Najvyšší majstrovský )
Technické stupne navonok od seba odlišujú opasky (obi).
Iné projekty.
Externé odkazy:
https://www.karateweb.sk/index.php?p=kata
Acid Drinkers

Acid Drinkers je poľská heavy metalová skupina, založená v roku 1986. Zakladajúcimi členmi skupiny boli Robert "Litza" Friedrich a Tomasz "Titus" Pukacki.
Konkordancia (geológia)

Konkordancia, konformita alebo súhlasné uloženie v geológii znamená súhlasný pomer v smere i sklone dvoch vekovo rôznych vrstiev alebo súvrství ležiacich nad sebou. Konkordancia nemá znaky erózie (submarinnej či subaerickej) ani nedepozície. Nemožno v nej identifikovať zreteľný hiát. Ku konkordantným povrchom sú radené i povrchy s veľmi pomalou depozíciou a dlhými periódami geologického času zastúpeného len veľmi tenkými vrstvami sedimentov.
Opakom je diskordancia.
Kába

Kába (iné názvy pozri nižšie) je ústredná svätyňa moslimov a cieľ účastníkov púte do Mekky (hadždž).
Názvy.
Slovenské názvy sú: 
kába, Kába, kaaba, Kaaba(Tvary kaaba/Kaaba sú pre slovenčinu niekedy hodnotené ako staršie tvary), Ка’aba, 
Ka’ba, zriedkavo "Kabah". Z uvedených názvov názvu používanému v spisovnej arabčine (porovnaj nižšie) najviac zodpovedá názov Ka’ba.
Arabské názvy sú:
Opis.
Kába má tvar štvorhrannej budovy s rozmermi 12 m × 10 m × 15 m. Postavená je na nádvorí Veľkej mešity v Mekke. Na južnej strane má vo výške očí vmurovaný posvätný "Čierny kameň", najpravdepodobnejšie meteorit. Jej súčasná podoba je z roku 684. Je zakrytá plachtou z čierneho brokátu, ktorá sa každoročne obnovuje.
Konkordancia (synkriticizmus)

Konkordancia je (spolu s pojmom synkrisis) hlavným pojmom synkriticizmu: ide o utvorenie prehľadného zoznamu zhodných miest v konfigurácii kategórií a hodnôt intervenujúcich v tvorbe obrazov sveta a všetkých ostatných významových útvarov rôznych kultúr alebo historických období. Konfiguráciou týchto intervenujúcich kategórií a hodnôt je daná charakteristika jednotlivých kultúr alebo historických období a ich obrazov sveta. Táto konfigurácia je udržiavaná osobnou skúsenosťou a je vystavená zmenám, avšak zmenám indivíduom sotva pozorovateľným.
Konkordát

Konkordát je zmluva medzi štátom a rímskokatolíckou cirkvou upravujúca svetský status cirkvi. K najvýznamnejším patril konkordát z roku 1801 uzavretý medzi pápežom Piom VII. a Napoleonom I., ktorý viedol k obnove pôsobnosti katolíckej cirkvi vo Francúzsku a trval až do oddelenia štátu a cirkvi roku 1905.
Konkrétne

Konkrétne je jednota rozmanitého alebo rozdielnych určení celku. Podľa Hegela to je jednota rozdielnych určení, celok, v ktorom sa rozdielne časti alebo momenty navzájom určujú a podmieňujú, vo svojej vzájomnej podmienenosti a protikladnosti konštituujú celok ako jednotu. Úplnú konkrétnosť dosahuje len absolútna idea, všetko ostatné konkrétno je vonkajškovo udržiavaná rozmanitosť. Týka sa to predovšetkým prírody ako zvonkajštenia, formy inobytia absolútnej idey. Určenia rozmanitého sú v prírode navzájom indiferentné, izolované. Konkrétne je opak abstraktného.
Kabardi

Kabardi (iné názvy: Kabarďania, zastarano Kabardinci, Kabardínci, zriedkavo východní Čerkesi) sú národnosť žijúca hlavne v Kabardsko-Balkarsku v Ruskej federácii; hovoria kabardčinou. Kabarďanov je asi 300 tisíc. Venujú sa prevažne chovu hovädzieho dobytka a domácim remeslám. Sú príbuzní Adygejcov a (vlastných) Čerkesov (vlastní Čerkesi sa často zaraďujú pod Kabardov).
Kabardo-čerkeština

Kabardo-čerkeština (iné názvy: kabardsko-čerkeština, kabardino-čerkeština (t. j. kabardsko-čerkeský jazyk), kabardčina, východná čerkeština, hornočerkeština, čerkeština) je jazyk zo skupiny abcházsko-adygejských jazykov kaukazskej jazykovej rodiny, ktorým hovoria Kabarďania (vrátane tzv. vlastných Čerkesov). Jeho prvú abecedu a gramatiku vytvoril Šora Nogma.
Konkrétnosť

Konkrétnosť môže byť:
Konkrétnosť pravdy

Konkrétnosť pravdy je vlastnosť pravdy založená na rešpektovaní a zovšeobecnení konkrétnych podmienok existencie toho či onoho javu, závislosť pravdy od určitých podmienok miesta a času atď.
Břetislav Kafka

Břetislav Kafka (* 14. máj 1891, Horní Kostelec – † 27. august 1967) bol český hypnotizér, parapsychológ, umelecký rezbár a kamenár.
Břetislav Kafka pracoval spočiatku ako rezbársky robotník vo firme Červinka v Bílé Třemošné. Tu spoznal svoju manželku Máriu, s ktorou sa v roku 1912 oženil. Neskôr sa začal zaoberať hypnózou, sugesciou, telepatiou, prírodným liečiteľstvom a okultizmom. Je autorom niekoľkých kníh z tejto oblasti, napr. "Experimentálna psychológia" a "Parapsychológia".
Konsenzus

Konsenzus je súhlas, zhoda, privolenie, zdieľanie súboru významov; živelný súhlas; najmenší spoločný menovateľ diskutujúcich alebo sporiacich sa strán. Ku konsenzu sa väčšinou dospeje po diskusii.
Rozhodovanie pomocou konsenzu znamená, že chceme, aby bolo rozhodnutie spoločné a nie aby zvíťazila väčšina. Preto sa nepoužíva hlasovanie. Diskusia prebieha dovtedy, kým nie je s rozhodnutím spokojný každý. Konsenzus sa dá dosiahnuť ľahšie, ak sa oň usilujú všetci, je pritom veľmi dôležité byť konštruktívny a zamerať sa na riešenie. Stretnutia a diskusie, na ktorých sa uplatňuje konsenzus, nemajú vedúceho, ale facilitátora, ktorý so súhlasom skupiny pomáha usmerňovať stretnutie.
Herman Kahn

Herman Kahn(* 15. február 1922 – † 7. júl 1983) bol americkým futurológom a prognostikom, vojenským a nukleárnym stratégom, geostratégom, fyzikom a matematikom, systémovým teoretikom a politický vedcom. Je považovaný za jedného zo zakladateľov americkej futurológie. Do roku 1961 pôsobil v RAND Corporation. V roku 1961 založil a Hudson Institute, kde pôsobil vo funkcii riaditeľa. 
Dielo.
Je autorom nasledovných kníh a publikácií 
Tvorca scenárov.
Herman Kahn výrazne prispel k vytvoreniu metodológie scenárov a ich využívaniu v strategickom rozhodovaní. Scenáre budúcnosti začal nazývať scenármi na návrh spisovateľa a tvorcu filmových scenárov Leo Rostena, ktorý vtedy pracoval v Hollywoode. Herman Kahn vtedy pracoval v RAND Corporation v Santa Monice, čo je mesto od Hollywoodu nie veľmi vzdialené. Scenármi sa zaoberal najmä vo svojích knihách "On Thermonuclear War" (1960)," Thinking about Unthinkinkable" (1962) , "On Escalation" (1965), "The Year 2000. A Framework for Speculation on the Next Thirty-Three Years" (1967).
Podľa Hermana Kahna je scenár je pokusom popísať viacmenej detailne určitý predpokladaný sled udalosti. Scenáre zdôrazňujú z rôznych hľadísk budúce udalosti. Niektoré scenáre môžu skúmať a zdôrazňovať určitý prvok v väčšieho problému, ako je kríza alebo iná udalosť, ktorá by mohla viesť k vojne, proces prerastania malej vojny alebo miestneho konfliktu do väčšej vojny, rozšírenie alebo zúženie akcií obmedzenej vojny, ukončenie vojny a problém mieru po vojne. 
Kahn uvádza, že scenár je zvlášť vhodný vtedy, ak máme posúdiť rôzne aspekty problému viacmenej súčasne. S pomocou rozsiahleho scenára môže bádateľ systematicky preskúmať rôzne možnosti a získať cit pre udalosti a rozhodujúce momenty, kedy je životne dôležité urobiť správnu voľbu. Scenár pomáha našej predstavivosti.
Konspekt

Konspekt (lat. "conspectus= pohľad, prehľad") môže byť:
Kain

Kain (, , , ) je biblická postava z knihy Genezis. Syn Adama a Evy a starší brat Ábela. Bol roľníkom, zatiaľ čo Ábel bol pastierom.
Zo závisti zabil svojho brata Ábela, pretože Boh neprijal priaznivo jeho obetu z plodov zeme, a Ábelovu áno. Preto Kain vylákal svojho brata na šíre pole, kde ho zabil. K vražde sa pred Bohom nepriznal a klamal, čím uvalil na seba Boží trest v podobe prekliatia a vyhnanstva. Musel zanechať roľníctvo, domov a skrývať sa pred Bohom. Kočoval z miesta na miesto, nakoniec sa usadil v kraji Nód. Tam Kain spoznal svoju manželku, splodil syna Henocha a založil jedno z najstarších miest sveta, ktoré pomenoval po svojom synovi. 
Za jeho zločin ho Boh označil bližšie neznámym znamením tzv. Kainovo znamenie, aby sa mu nikto nemohol pomstiť a zabiť ho, inak by sa mu dostalo sedemnásobnej pomsty. Kaina náhodne zabil šíp lovca Lamecha, ktorý si ho splietol s divokou zverou. Podľa biblickej exegézy si Boh nechal potrestanie Kaina pre seba. Kain tak musel žiť s výčitkami svedomia. Kainovo znamenie sa stalo predmetom rôznych výkladov a hypotéz, podľa niektorých to bolo viditeľné znamenie alebo znak, napríklad ohnivý kríž.
Konštanta

Konštanta je stála veličina. Konštantou sa vo všeobecnosti myslí výsledok poznania relatívne stálych súvislostí alebo vlastností.
Konštanta v logike je znak označujúci logickú súvislosť, ktorý sa interpretuje rovnako v každom výraze, v ktorom sa vyskytuje.
Kaivalja

Kaivalja () je definitívne oslobodenie.
Indivíduová konštanta

Indivíduová konštanta je jednoduchý výraz alebo znak formalizovaného jazyka stanovený na trvalé označenie určitého indivídua z univerza úvahy, čím plní rovnakú úlohu ako vlastné meno v prirodzenom jazyku.
Kalám

Kalám (arabs. doslova "hovorenie, diskusia") je v dejinách arabského myslenia jeden z troch hlavných smerov islamskej náboženskej filozofie, ktorý je pomenovaný podľa dialektickej metódy, ktorú používal. Jeho prívrženci sa nazývali mutakallimovia (arabs. "mutakallimín").
Mutakallimovia sa pokúšali o racionalistické vysvetlenie náboženstva. Filozofiu považovali za dialektické umenie, ktorého cieľom má
byť odôvodňovanie a apológia Koránu. 
Mutakallimovia tvrdili, že na svete vládne absolútny determinizmus. Boli aj atomisti: vznikanie a zanikanie vecí sa podľa nich odohráva iba
spájaním a rozdeľovaním atómov. Prozreteľnosť je zdrojom pohybu a konania.
Logická konštanta

Logická konštanta je niektorá zo štyroch jednomiestnych a šestnástich dvojmiestnych logických
konštánt výrokovej logiky a predikátovej logiky, príp. logiky tried.
Michał Kalecki

Michał Kalecki (* 22. jún 1899, Lodž, Poľsko – † 18. apríl 1970, Varšava) bol poľský ekonóm, ktorý sa venoval teórii ekonomických cyklov a ekonomického rastu.
Premenová konštanta

Premenová konštanta alebo rozpadová konštanta je konštanta charakterizujúca rychlosť premeny rádionuklidov, suvisí s polčasom premeny.
Kalendár

Kalendár je rozdelenie času do väčších celkov podľa zvolených, spravidla astronomických kritérií súvisiacich s obehom Mesiaca okolo Zeme (mesiac) a Zeme okolo Slnka (rok).
Najstarší známy kalendár vznikol v Egypte v 4. tisícročí pred Kr. V Číne sa vytvorenie kalendára pripisuje cisárovi Fu simu. Mayovia používali špecifický mayský kalendár. V staroveku sa roky často počítali podľa vlády panovníkov. V Grécku sa počítali od prvých olympijských hier, čiže 776 pred Kr. V Ríme sa roky počítali od založenia mesta Rím ("ab urbe condita"), čiže od 753 pred Kr. Pre Arabov je to od roku 622, čiže od Hidžry. 
V Európe sa roky počítajú od narodenia Ježiša Krista. Toto počítanie zaviedol mních Dionysius Exiguus okolo roku 532. V roku 1582 sa začal používať gregoriánsky kalendár, predtým sa používal juliánsky kalendár.
Kalendárium

Kalendárium (lat.) môže byť:
Konštanta výrokovej logiky

Konštanta výrokovej logiky je výrokotvorná častica. Konštanty výrokovej logiky sú výrokotvroné funktory, čiže nesamostatné výrazy, ktorými sa z jednoduchých výrokov vytvárajú zložené výroky.
Základné funktory výrokovej logiky sú štyri, a to je negácia, ktorá je jednomiestnym funktorom a označujeme ju vlnovkou pred príslušným symbolom, teda napríklad ~p bude znamenať negáciu p (nie je pravda p),
Kalendy

Kalendy (lat.) je v rímskom kalendári 1. deň v mesiaci.
Konštantín Africký

Konštantín Africký po lat. "Constantinus Africanus" (* okolo 1020, údajne v Kartágu - † 1087, kláštor v Monte Cassino) bol prekladateľ arabských a židovských lekárskych diel do latinčiny, pravdepodobne pre školu v Salerne.
Kálí

Kálí je indická bohyňa, ochrankyňa materstva, neskôr spájaná s krvavými obetami; manželka boha Šivu. Zobrazovali ju s čiernym telom, červenou tvárou a desiatimi rukami držiacimi zbrane.
Kalibrácia

Kalibrácia je
Kalifát

Kalifát alebo chalífát ( "chiláfa") je úrad, hodnosť kalifa alebo územie ním spravované. Ide o islamskú náboženskú formu vlády, ktorá spája v jednej osobe politického a náboženského vodcu, pretože chalífa je politickým aj náboženským nasledovníkom proroka Muhammada.
Pôvodne bola kalifátom Arabská ríša (najprv volení kalifovia, potom Umajjovský kalifát, potom Abbásovský kalifát), v súvislosti s jej rozpadom vzniklo potom viacero kalifátov (napr. Córdobský kalifát, Fátimovský kalifát).
Kališníctvo

Kališníctvo, utraquizmus alebo utrakvizmus (po česky: "kališnictví", "utraquismus" alebo "utrakvismus") bolo české kresťanské reformné hnutie a súhrn náboženských predstáv a liturgických praktík umierneného husitstva od 15. storočia do začiatku 17. storočia. Kališníctvo vychádzalo z idey zrovnoprávnenia radových kresťanov s kňazmi pri prijímaní Eucharistie, aby aj oni mohli príjmať pod obomi spôsobmi (čiže nie len posvätený chlieb, ale aj posvätené víno). Názov utrakvizmus pochádza z latinčiny ("sub utraque specie - pod obomi spôsobmi"). Uznanie kališníctva bolo zakotvené v kompaktátoch. Kališníctvo bolo po roku 1620 potlačené. Utrakvisti vždy sami seba považovali za súčasť nerozdelenej katolíckej cirkvi. Eucharistia sa prvýkrát pod obomi spôsobmi vysluhovala na podnet Jakoubka ze Stříbra. Stalo sa tak v roku 1414 v pražskom kostole svätého Martina v múre. Vysluhoval miestny farár Jan z Hradce. 
Názov.
Označenie utrakvisti vznikol z latinského "sub utraque specie", čiže pod obomi spôsobmi. Označenie husiti vzniklo pejoratívne zvonku, no utrakvisti ho za svoj nikdy neprijali. Ferdinand Hrejsa pre obdobie utrakvizmu v 15. storočí dal názov "staroutrakvizmus" a pre obdobie 16. storočia pojem "novoutrakvizmus". Niektorí historici však toto odmietajú a novoutrakvizmus nazývajú českým luteránstvom.
Liturgia a vierouka.
Utrakvisti podávali Eucharistiu aj deťom, asi vzhľadom na rovnakú prax v pravoslávi. Čeština sa však do liturgie dostávala pomaly a nikdy sa nestala hlavnou požiadavkou hnutia. Poväčšine omšový kánon zostal latinský. Špecifický bol sviatok Božieho Tela a Krvi, kedy sa konali procesia na dôraz reálnej prítomnosti. Jan Hus a Jeroným Pražský boli oslavovaní ako svätí. Inak úcta k svätým nehrala žiadnu väčšiu rolu, ale tradičné české sviatky zostali zachované. Utrakvisti trvali na svätení duchovných v apoštolskej postupnosti.
Súčasnosť.
K odkazu utrakvistického hnutia sa dnes hlási Starokatolícka cirkev v Českej republike a Cirkev československá husitská.
Konštantnosť

Konštantnosť je stálosť, nemennosť, trvalosť.
Kalixt I.

Svätý Kalixt I. († 222), Kalikst, Calixotus, "Callistus", bol 16. pápež v období pontifikátu (217 - 222). 
V mladosti bol otrokom bývalého otroka, kresťana Karpofora, ktorý mu dal prácu v banke. Keď mu nevyšiel obchod, zmocnila sa ho panika a utiekol s vážnymi stratami ku kresťanským vkladateľom, jeho pán ho však priviedol naspäť a poslal ho pracovať na šliapací mlyn. Veritelia, ktorí dúfali, že získajú peniaze nazad, zariadili jeho oslobodenie, bol však obvinený, že bol hlučný v synagóge v sobotu a mestský prefekt ho odsúdil na ťažkú prácu do sardínskych baní. Keď Marcia, pani cisára Commoda (180-192), požiadala Viktora I. o mená kresťanských odsúdencov v baniach a dosiahla ich vyslobodenie, Kalixt presvedčil miestodržiteľa, aby oslobodil aj jeho, hoci Viktor ho zámerne zatajil. Keď sa vrátil do Ríma, pápež ho poslal do Anzia, aby tam žil s mesačnou penziou.
Viktorov nástupca Zeferinus ho však povolal nazad, urobil ho svojím diakonom a poradcom, poveril ho kontrolou nad nižším duchovenstvom a vymenoval za správcu cirkevného cintorína na Via Appia (dnes katakomby sv. Kalixta). Vplyvom, ktorý mal na pápeža, ako aj jeho administratívnou obratnosťou získal v rímskej cirkvi skutočnú moc a po Zeferínovej smrti bol zvolený za pápeža. Presbyter Hippolytos Rímsky odmietol prijať toto rozhodnutie a (podľa prijatej správy) sám sa dal zvoliť za biskupa rozkolníckej skupiny. 
Kalixtova vláda bola narušená hašterením s bojovným protipápežom, ktorý ho obvinil z modalizmu a nedostatku disciplíny, no ktorého nikdy oficiálne nepokarhal. Hoci Kalixt exkomunikoval Sabelia, čelného intelektuálneho predstaviteľa modalizmu, Hippolyta to neuspokojilo a posmieval sa, že Kalixt ho odsúdil len zo strachu o seba a ostal modalistom. V skutočnosti sa Kalixt usiloval viesť stredný kurz medzi modalizmom, ktorý odmietal, a Hippolytovým učením, že Slovo je odlišná hypostáza alebo osoba, ktorú chápe ako diteistickú. Hippolytus sa tiež sťažoval, že Kalixt dovolil, aby istý biskup, ktorý sa dopustil vážneho poklesku, ostal v úrade, chystal sa vysvätiť mužov, ktorí boli dva alebo aj trikrát ženatí, odmietol odsúdit duchovného, ktorý sa oženil, uznával manželské zväzky (odsúdené rímskym právom) medzi ženami vyššej spoločnosti a mužmi nižšieho postavenia a znovu prijal do obce bez predbežného pokánia konvertitov z kacírskych alebo rozkolníckych siekt.
Jeho hrob bol objavený v roku 1960 na Kalepodiovom cintoríne na Via Aurelia; krypta je vyzdobená neskoršími freskami, ktoré zobrazujú jeho údajné mučeníctvo. Sviatok má 14. októbra.
Konštatovanie

Konštatovanie je nestranné zisťovanie, stanovovanie, potvrdzovanie niečoho.
Kalk

Kalk je slovo alebo slovné spojenie vytvorené z prvkov domáceho jazyka napodobnením štruktúry slova či slovného spojenia v cudzom jazyku so zachovaním jeho vnútornej formy a jazykového vyjadrenia rovnakých motivačných vzťahov. Zjednodušene povedané je to slovo doslovne preložené z cudzieho jazyka.
Príklady na kalky v slovenčine: mrakodrap (z nem. "Wolkenkratzer"), počítač (z angl. "computer"/nem. "Rechner"), vodotesný (z nem. "wasserdicht"), svedomie (z lat. "conscientia"), ďalekohľad (z lat. "telescopium").
Druhy:
Konštitúcia

Konštitúcia môže byť:
Kalkul (logika)

Kalkul alebo počet je v logike formalizovaná sústava - sústava pravidiel operácií so znakmi. Je tvorený súborom primitívnych symbolov, súborom axiómov, formačnými pravidlami (tvorenie výrazov) a transformačnými pravidlami (pravidlá odvodzovania).
Podľa diela "Slovník filozofia a prírodné vedy" (1983) je kalkul: „Operačná schéma konštrukcie obrazcov z daných obrazcov (Paul Lorenzen). Kalkul predstavuje množinu pravidiel pre schematické operácie. Do kalkulu patrí konečný počet atomárnych obrazcov (elementárnych objektov), z ktorých môžeme zostaviť ďalšie obrazce. Do kalkulu ďalej patrí konečný počet pravidiel, podľa ktorých môžeme vykonávať operácie s obrazcami. Zostavenie obrazcov podľa tychto pravidiel sa nazýva odvodenie.“
Podľa diela "Filozofický slovník" (1989) je kalkul: „systém pravidiel operovania so znakmi, ktorý rozširuje možnosti obsahového myslenia pri riešení úloh a dokazovaní súdov vyjadriteľných prostriedkami ("jazykom") daného kalkulu. Charakteristickou osobitosťou kalkulu je to, že objekty, ktorými sa v ňom narába, sú hmotné predmety (číslice, písmená a iné znaky), ktoré sa v procese, keď sa na ne aplikujú pravidlá kalkulu, prakticky nemenia. Historicky kalkuly vznikli a vyvinuli sa v matematike (napríklad diferenciálny a integrálny počet a i.); neskôr sa metóda budovania kalkulov preniesla aj do logiky, vznikli logické a logicko-matematické kalkuly a v suvislosti s tým aj matematická logika alebo symbolická logika, v ktorej sa prostredníctvom vybudovania kalkulu vyjadrujú logické formy. Vyjadrenie určitých oblastí poznania, najmä v deduktívnych vedách, v podobe kalkulov budovaných na základe metód, ktoré vypracovala moderná logika, je najdôslednejšou formou formalizácie danej oblasti poznania. Efektivnosť tejto formalizácie potvrdzuje prax používania modernej výpočtovej techniky, rozvoj kybernetiky a informatiky.“
Podľa Kondakovova je kalkul systém skúmania istej predmetnej oblasti, v ktorom sa k predmetom skúmanej oblasti priraďujú materiálne znaky (číslice, písmená a i.), s ktorými sa potom podľa systému prijatých presných pravidiel uskutočňujú operácie nevyhnutné pre riešenie vytýčeného cieľa.
Podľa modernej logiky je kalkul systém znakov a pravidiel operovania s týmito znakmi, t. j. pravidiel vzťahujúcich sa iba na tvar týchto znakov, nie na ich význam.
Konštitucionalizmus

Konštitucionalizmus je úprava moci a jej výkonu právnym aktom. Základnou ideou konštitucionalizmu je vytvorenie ústavy ako zákona stojaceho nad právnym poriadkom, nad štátom a štátnymi orgánmi, a teda nad verejnou mocou. 
Pojem konštitucionalizmu je jedným zo základných pojmov štátoprávnej teórie.
Logický kalkul

Logický kalkul je kalkul, ktorého zložky sa prostredníctvom nejakej interpretácie logicky
vykladajú. Takáto interpretácia spočíva v tom, že určité znaky kalkulu sa vykladajú ako logické konštanty, iné ako individuové premenné a predikátové premenné alebo ako výrokové premenné, či premenné pravdivostných hodnôt, a určité postupnosti znakov kalkulu ako logické výrazy alebo výroky atď.
Ak sú oblasti logiky ako výroková logika, predikátová logika prvého stupňa atď. tak exaktne budované, že spĺňajú podmienky kladené na nejaký kalkul, tak hovoríme o výrokovom kalkule, predikátovom kalkule prvého stupňa atď. Výstavba logických odborov vo forme kalkulov je nevyhnutne potrebná pre
skúmanie ich základov (napr. s ohľadom na logickú nezávislosť, logickú úplnosť alebo logickú bezrozpornosť).
Konštituent

Konštituent je zložka väčšieho útvaru alebo konštrukcie.
Významový konštituent

Významový konštituent je prvok, zložka významového útvaru, napríklad kategória.
Predikátový kalkul

Predikátový kalkul je rozšírenie výrokového kalkulu formalizáciou záverov založených na vnútornej štruktúre vyrokov. Predikátový kalkul zostavil Gottlob Frege a podstatne obohacuje aristotelovskú i tradičnú sylogistiku.
Konštrukcia

Konštrukcia alebo zostrojenie alebo zostrojovanie môže byť:
Konštrukcia môže byť:
Kontakt

Kontakt môže byť:
Výrokový kalkul

Výrokový kalkul je propozicionálny kalkul - logický systém, ktorý formalizuje úvahy založené na štruktúre zložených výrokov nezávisle od vnútornej štruktúry jednoduchých výrokov.
Kontemplácia

Kontemplácia (z lat. contemplare, odvodeného etymologicky z templum; priestor
pozorovaný augurmi a nimi rozdelený na časť priaznivú a nepriaznivú) je sústredené premýšľanie, rozjímanie, uvažovanie, ponorenie sa do seba. Pri kontemplácii ide o nenásilné združovanie mentálnych a vizuálnych vznetov a ich udržiavanie v ucelených zväzkoch. Pri kontemplácii subjekt pozoruje objekt a toto pozorovanie ho celkom pohlcuje. Subjekt sa ho snaží predĺžiť do nekonečna s akýmsi pocitom šťastia, pričom navonok vyzerá pokojne a nehybne.
Názory na kontempláciu.
Benjamin.
Podľa Benjamina je kontemplácia ustavične nové naberanie dychu myslenia, ktoré sa sustreďuje na jediný predmet, avšak zastavuje sa, aby stupňovite rozjímalo o jeho rôznych významoch; tým sa mu dostáva neustále nových podnetov pre ďalšie začínanie, ako aj ospravedlnenia pre túto kmitavú rytmiku.
Schopenhauer.
Podľa Schopenhauera je kontemplácia strácanie sa obyčajného vnímania vecí podľa ich kde, kedy, prečo a načo a bezprostredné chápanie čistej podstaty vecí, pričom duch sa ponára do sebazabudnutia v názore a stáva sa čistým subjektom poznania zbaveným vôle, bolesti a času.
Kalkulácia (podnikové hospodárstvo)

Kalkulácia je vyčísľovanie výšky vlastných nákladov a ďalších zložiek ceny výkonov a ich úhrnu na kalkulačnú jednicu alebo kalkulačnú jednotku v organizáciách, ktoré kalkulujú.
Kalkulácie slúžia ako podklad na tvorbu cien.