burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jarmila Vaňová

Mgr. Jarmila Vaňová (* 8. máj 1965, Košice) je slovenská pedagogička, terénna sociálna pracovníčka, prekladateľka, šéfredaktorka a bývalá poslankyňa NR SR za politickú stranu OĽaNO.
Životopis.
Jarmila Vaňová začínala ako predavačka priemyselného tovaru. Neskôr vyštudovala Katedru sociálnej práce na Vysokej škole zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave, detašované pracovisko Košice, kde absolvovala aj pedagogické minimum. Na Karlovej univerzite v Prahe zložila štátnicu z rómskeho jazyka.
Práca pre rozvoj rómskej komunity.
Jarmila Vaňová robila výskum bývania v rómskych komunitách a koordinovala informačnú kampaň pre Fond sociálneho rozvoja. Bola poradkyňou v Košickom kraji na projekte Stavby zdravotných stredísk na vidieku. Pôsobila ako redaktorka v Rómskej tlačovej agentúre. Desať rokov vykonávala funkciu redaktorky Rómskeho magazínu v RTVS. Pracovala aj v Slovenskom rozhlase, kde pripravovala rozhlasové relácie v rómskom jazyku. Bola šéfredaktorkou a programovou riaditeľkou Rómskeho mediálneho centra a členkou pracovnej skupiny Európskej vysielacej únie na podporu a výmenu rómskych programov v rámci verejnoprávnych televízií v Európe. V roku 2014 robila dabing a preklad pre film TV LUX v rámci boja proti obchodovaniu s ľuďmi. Od roku 2014 bola štatutárkou a aj riaditeľkou OZ Roma media – ROMED. Učila rómsky jazyk a reálie na Konzervatóriu Jozefa Adamoviča na Exnárovej ulici v Košiciach a zároveň pracovala aj ako prekladateľka a tlmočníčka. Bola redaktorkou poľského mesačníka DIALOG a terénnou sociálnou pracovníčkou na sídlisku Luník IX v Košiciach. Neskôr bola poslankyňou obecného zastupiteľstva v obci Ďurkov. V roku 2020 sa stala poslankyňou NR SR za politickú stranu OĽaNO.
Ocenenia.
Jarmila Vaňová získala mnoho ocenení. Získala Novinársku cenu Nadácie otvorenej spoločnosti za najlepší rozhovor v tlačených médiách. Umiestnila sa na druhom mieste v národnom kole súťaže filmov v rámci Európskeho roka boja proti chudobe. Spolupracovala na filmoch Rómovia v Košiciach 20 rokov po Nežnej revolúcií a Vydedenci, ktoré boli nominované na Cenu British Council. Jarmila Vaňová dostala Cenu Roma Spirit SR v kategórií Čin roka. Vyhrala cenu Medzinárodnej organizácie Rromanipen na prvom svetovom kongrese v Belehrade za prácu v oblasti integrácie Rómov do spoločnosti, šírenie rómskej kultúry a rozvoj rómskych médií. Bola ocenená Pamätnou plaketou udelenou riaditeľom RTVS Václavom Mikom za rozhlasovú prácu v prospech rómskej komunity na Slovensku. Dostala cenu Rómske srdce udelenú združením Spoločnými silami za rozkvet Gemera za obetavú, významnú prácu v prospech rómskej komunity. Taktiež dostala plakety predsedu Košického samosprávneho kraja za významný prínos v oblasti osvety, vzdelávania a rozvoja rómskej kultúry.
Li Jang

Li Jang (, , ; * 12. august 1995, Taipei, Čínska republika) je taiwanský hráč bedmintonu, olympijský víťaz na Letných olympijských hrách 2020 v Tokiu.
Športová kariéra.
Bedminton začal hrať v roku 2005 na základnej škole.
Li hrá štvorhru mužov, kde je jeho partnerom Jhe-huei Lee. V roku 2016 boli šampióni na Vietnam Open Grand Prix. V roku 2017 vyhral štvorhru mužov na 2017 French Open.
V roku 2018 súťažil na Ázijských hrách 2018 a vyhral bronzové medaily v štvorhre mužov a v súťaži tímov.
V roku 2021 bol na Letných olympijských hrách 2020 v Tokiu jeho partnerom Wang Čch'-lin, vo finále porazili majstrov sveta z roku 2018 (Li Ťün-chuej a Liou Jü-čchen) a získali zlato ako prvý nenasadený tím v mužskej štvorhre a prví šampióni v bedmintone z Taiwanu.
Ladislav Goral

Ladislav Goral (* 18. november 1939, Ihráč) je slovenský herec a bývalý poradca pre rómsku otázku pre Sekretariát Rady vlády pre národnostné menšiny. Osem členov jeho rodiny bolo zastrelených počas druhej svetovej vojny kvôli tomu, že jeho otec bol partizán. Ladislav hral v kapele Raidž a účinkoval v českých filmoch a seriáloch ako napríklad Bony a klid, Zdivočelá země a Přítelkyně z domu smútku.
Skorý život.
Ladislavov otec bol kováč a jeho mama pochádzala z rodiny muzikantov. Otec narukoval do nemeckej armády, ale neskôr sa stal partizánom. Keď sa vrátil domov ako partizán v roku 1944, osem členov Ladislavovej rodiny bolo zastrelených nacistami. V roku 1953 sa presťahoval do Prahy, kde pracoval v podniku Zemstav a vo večerných hodinách si dokončoval základnú a strednú priemyselnú školu. V roku 1958 Išiel na vojenčinu na dva roky.
Umelecká a verejnoprospešná práca.
Ladislav Goral stretol Milenu Hübschmannovu v roku 1960. Toto stretnutie ho inšpirovalo a začal sa zaujímať o rómsku kultúru. Začal študovať indológiu a históriu a robil výskum rómskeho príbuzenstva. Svoje štúdium však neukončil, pretože bol vyhodený zo školy z politických dôvodov. V polovici 60. rokov 20. storočia založil cimbalovú kapelu Raidž s Jožkom Fečem. S touto kapelou koncertoval po celej Európe. V 70. rokoch 20. storočia spolupracoval so skupinou pražských rómskych sociálnych kurátorov na založení rómskeho Skauta, čo bola skupina pre pražskú rómsku mládež pod vedením Jany Pfeifferovej. Rómsky Skaut bol zrušený v 80. rokoch 20. storočia kvôli režimu. V roku 1990 sa stal poradcom pre rómsku otázku pre Sekretariát Rady vlády pre národnostné menšiny. V roku 1992 založil občianske združenie RMosty, ktoré poskytuje profesionálnu pomoc osobám z ohrozených marginalizovaných skupín v Česku. Taktiež v roku 1992 začal pracovať na Úrade vlády ČR. Počas jeho pôsobenia na Úrade vlády ČR sa podieľal na vzniknutí Bratinkovej správy, ktorá informovala o situácií rómskej komunity v Česku v roku 1997.
Kinematografia.
Ladislav Goral bol poradca a herec v českej a československej kinematografií pre 27 filmov. Taktiež organizoval a moderoval rôzne spoločenské akcie, ako napríklad rómske festivaly v Strážnici a v Rožňove pod Rodhoštěm.
Poradca:
Herec:
Barbora Botošová

Mgr. art. Barbora Botošová (* 18. august 1987, Bratislava) je slovenská huslistka, primáška, aranžérka a hudobná lektorka.
Pôsobí vo viacerých hudobných zoskupeniach ako Bohémiens, Women Rebels, EthnoJazz project a Barbora Botošová Band. V roku 2019 vydala debutový album "Colors of my Soul". Pochádza z rómskej hudobníckej rodiny, jej starý otec bol Ján Berky-Mrenica a jej otec je Eugen Botoš, obaja známi husľoví virtuózi. Taktiež spolupracuje s organizáciou Divé maky na podporu talentovaných rómskych detí.
Barbora je držiteľkou ocenenia Roma spirit 2023 v kategórii kultúra.
Skorý život.
Narodila sa v Bratislave do hudobníckej rodiny. V jedenástich rokoch začala chodiť do folklórneho súboru Čečinka, kde bola primáška. Študovala na konzervatóriu a neskôr na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, odbor hra na husliach v triede prof. Petra Michalicu, kde získala magisterský titul Mgr. art.
Pôsobenie v hudbe.
V roku 2008 počas štúdia na VŠMU založila svoje prvé hudobné zoskupenie Bohémiens. Neskôr pôsobila v sláčikovom kvartete Woman Rebels a v zoskupení EthnoJazz project. Primárne sa venuje žánrom world music vychádzajúcemu z folklóru a ethnojazz. Je primáškou skupiny Barbora Botošová Band, ktorá tvorí hudbu v žánri world music. Komponuje aj vlastné skladby a hudobné aranžmány. Účinkovala na mnohých hudobných festivaloch, ako napríklad Cross Culture Festival vo Varšave a International Roma Day Festival 2019 v Belgicku.
"Colors of my Soul".
V roku 2019 vydala debutový album "Colors of my Soul". Album obsahuje 9 skladieb s prvkami ľudovej, džezovej a rómskej hudby. V skladbách figurujú aj prvky latino, swing, flamenco, balkánskej a orchestrálnej hudby. Významná skladba na albume je pieseň Znovuzrodenie. Na albume spolupracovali interpreti ako napríklad Zhivko Slavchec Vasilev z Bulharska, Agata Siemaszko z Poľska, Marko Kukobat zo Srbska, Marco Pillo a Robert Vizvári.
Gejza Adam

PaedDr. Gejza Adam, PhD. (* 19. január 1951, Michalovce) je slovenský učiteľ, stredoškolský riaditeľ, politik a rómsky aktivista. Medzi rokmi 1990 až 1992 bol poslancom Federálneho zhromaždenia ČSFR.
Štúdium.
Adam vyštudoval Pedagogickú fakultu na Prešovskej univerzite v Prešove. V roku 2010 získal na Vysokej škole zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety doktorandský titul PhD.
Pôsobenie v školstve.
Od roku 1975 až do roku 1990 bol Adam Gejza učiteľom na osobitných základných školách (dnešných špeciálnych). V roku 1992 sa stal učiteľom na Základnej škole Starozagorskej v Košiciach popri pôsobení v ČSFZ. V Košiciach pracoval aj v roku 1993 ako zástupca riaditeľa Štátneho konzervatória. V roku 1997 pôsobil ako riaditeľ na košickej Strednej umeleckej škole. V roku 2014 sa stal Adam Gejza tajomníkom Detašovaného pracoviska v Košiciach na Vysokej škole zdravotníctva a sociálnej práce sv Alžbety.
Pôsobenie v politike a štátnej správe.
Adam Gejza sa bol členom hnutia VPN (Verejnosť proti násiliu), ktoré pôsobilo od roku 1989 až do roku 1992. Po rozpade VPN dočasne prešiel do klubu HZDS. Neskôr sa stal členom poslaneckej frakcie Občianska demokratická únia – VPN.
Rómska občianska iniciatíva – ROI.
Adam Gejza založil federálnu politickú stranu Rómska občianska iniciatíva v roku 1989. ROI na kandidátke VPN postavila prvých poslancov aj do NR SR. Bol členom aj KZORN n.o., ktorá zakladala súkromné školy, kde sa vyučoval rómsky jazyk. V roku 1990 sa Adam Gejza stal poslancom Federálneho zhromaždenia ČSFR, kde pôsobil do roku 1992. Taktiež bol predsedom ROI na Slovensku. V roku 2000 predstavila Rómska občianska iniciatíva požiadavku uplatniť zákon o menšinových jazykoch pre rómsku populáciu.
V roku 1998 sa stal členom Rady vlády pre národnostné menšiny a etnické skupiny v SR. Od roku 2000 do roku 2004 bol komisárom pre vzdelávanie Rómov v Medzinárodnej rómskej organizácii – IRU (International Romani Union). Taktiež bol predsedom Strany rómskej koalície. Momentálne je na dôchodku.
Ocenenia.
V roku 2000 bol ocenený Pamätnou medailou prezidenta SR Rudolfa Schustera. V roku 2001 dostal Čestnú medailu Ministerstva zahraničných vecí ČR za osobný prínos pre mnohoročnú spoluprácu českých a slovenských orgánov, politických organizácií a občianskych združení pri riešení problémov sociálne-ekonomického charakteru a pri vytváraní predpokladov ich dobrej a prospešnej spolupráce s rómskymi organizáciami a rómskou komunitou v obidvoch krajinách. V roku 2002 dostal Čestné uznanie Krajského úradu v Košiciach. V roku 2004 mu bola udelená Pamätná plaketa Košického samosprávneho kraja. V roku 2017 dostal Pamätnú plaketu za prínos v oblasti kultúry a vzdelávania rómskej mládeže. V rovnakom roku taktiež dostal Cenu predsedu Matice slovenskej za aktívnu podporu matičných aktivít. V roku 2019 dostal Pamätnú medailu Vysokej školy zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave pri príležitosti 15. výročia založenia východoslovenských pracovísk. Následne dostal Ocenenie Štátneho pedagogického ústavu za dlhoročnú prácu na rozvoji rómskeho jazyka, jeho zavedenia do systému vzdelávania a za zvyšovanie vzdelanostnej úrovne rómskych detí a žiakov na Slovensku.
Beh na 10 000 metrov

Beh na 10 000 metrov je najdlhšia bežecká atletická disciplína usporiadaná na atletickej dráhe atletického štadióna. Dlhšie trate sa už behajú mimo štadión, tzv. na ceste (cestný beh) alebo v teréne (cezpoľný beh). Bežci - vytrvalci - pri nej obehnú 400 metrov dlhý atletický ovál celkom 25-krát. Ide o veľmi náročný vytrvalostný výkon, porovnateľný aj s dlhými cestnými alebo crossovými behy. Svetovým rekordérom na tejto trati bol v 50. rokoch aj Emil Zátopek. Najlepší súčasní atléti zvládajú túto vzdialenosť v čase pod 27 minút (muži) a pod 32 minút (ženy).
Táto disciplína je od roku 1912 súčasťou Olympijských hier, zo začiatku v nej dominovali tzv. lietajúci Fíni, od 60. rokov v nej dominujú športovci z Afrického kontinentu.
Slovenské národné basketbalové družstvo žien do 16 rokov

Slovenské národné basketbalové družstvo žien do 16 rokov je národný basketbalový tím Slovenska, riadený Slovenskou basketbalovou asociáciou. Reprezentuje krajinu v basketbalových ženských medzinárodných súťažiach do 16 rokov. Hlavným trénerom reprezentácie do 16 rokov je Peter Jankovič.
História.
Družstvo žien do 16 rokov nadviazalo na československé družstvo v rovnakej kategórii a začalo pôsobiť od vzniku Slovenska v roku 1993. Hneď v prvý rok existencie zaznamenalo družstvo žien do 16 rokov svoj doposiaľ najväčší úspech, keď na Majstrovstvách Európy v Poprade skončilo na štvrtom mieste. Reprezentáciu vtedy tvorila zostava Zuzana Polónyiová, Silvia Smoleková, Zuzana Michalcová, Katarína Šefránková, Lívia Libicová, Zuzana Zemanová, Jana Lichnerová, Lucia Madajová, Mária Minaricová, Kvetoslava Trúchliková, Martina Gandzalová a Renáta Plávková. Do roku 2003 bol formát Majstrovstiev Európy vedený ako finálový turnaj pre kadetky, od roku 2004 funguje šampionát v dvoch divíziách A a B, Slovenky boli od roku 2004 v A-divízii 9-krát s najlepším umiestnením v roku 2012, kedy skončili ôsme. 
V rokoch 2020 a 2021 sa pre pandémiu koronavírusu klasický formát šampionátu neuskutočnil, v roku 2021 bol nahradený piatimi challengrami, pričom Slovenky s trénerom Petrom Jankovičom vyhrali domáci challenger v Piešťanoch.
Súpiska družstva.
Súpiska žien na Majstrovstvách Európy v auguste 2021, ktoré sa konali formou challengerov, pre turnaj v Piešťanoch v auguste 2021.
Miloš Laky

Miloš (Miloslav) Laky (* 4. január 1948, Trenčín – † 4. september 1975, Bratislava) bol slovenský výtvarný umelec patriaci ku silnej generácii slovenského konceptuálneho umenia.
V rokoch 19631967 navštevoval SUPŠ, v rokoch 19681974 absolvoval odbor úžitkového a dekoratívneho maliarstva na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave pod vedením profesora Oresta Dubaya. Od roku 1974 do 1975 bol v slobodnom povolaní.
Už počas štúdií od roku 1969 bol príslušníkom skupiny výtvarníkov neoficiálnej výtvarnej scény, ktorej tvorba bola snahou o prepojenie umenia a vedy.
Diela.
Vo voľnej tvorbe sa zameriaval na fotokoláže, gobelíny, artprotisy, mail art a pod.
Väčšinu svojej tvorby realizoval spolu s Jánom Zavarským. V rokoch 19721973 vytvorili cyklus desiatich fotokoláží "„Antropomorfické merania“" niekedy tiež označované aj ako "„Realita teraz“".
Spolu so Stanom Filkom a Jánom Zavarským vytvorili konceptuálny projekt Biely priestor v bielom priestore (19731974). Súčasťou projektu boli manifesty Senzibilita (19731974) – Biely nehmotný priestor v čistom bielom nekonečnom priestore. V texte manifestu ako svoju metódu určujú „čistú senzibilitu“, a pomocou nej „zvýtvarňujú nekonečnú prázdnotu“ a vytvárajú „biely nehmotný priestor v bielom nekonečnom priestore“.
Po umení čistej senzibility nasledovalo „čisté senzitívne umenie“, ktoré malo byť druhým stupňom Bieleho priestoru v bielom priestore. Trojica ho predstavila ho v manifeste Senzitivita (19751976), ktorý bol ich posledným spoločným dielom, pretože Miloš Laky v roku 1975 predčasne zomrel. Dielu sa dostalo medzinárodnej pozornosti v rámci 9. Parížskeho Bienále, ktorého sa už Stano Filko vzhľadom na vekové obmezenie nemohol zúčastniť.
Miloš Laky je spoluautorom diel "ČAS" z roku 1973 (Stano Filko, Július Koller, Miloš Laky, Rudolf Sikora, Ján Zavarský) a "ČAS II." z roku 1974 (Stano Filko, Július Koller, Miloš Laky, Rudolf Sikora, Ján Zavarský, Peter Bartoš, Michal Kern, Tomáš Štrauss).
V roku 1974 inicioval projekt "Symposion I." (Informácia o priateľskom stretnutí) ktorého sa zúčastnili P. Bartoš, R. Cyprich, S. Filko-M. Laky-J. Zavarský, V. Jakubík, J. Meliš, K. Orlík, R. Sikora, D. Tóth a J. Želibská. Keďže väčšina autorov v tom čase nemohla vystavovať výstupom stretnutia bol veľkoformátový poster s dielami zúčastnených autorov. V rámci akcie "Symposion II." (Zmrazená informácia) ktorá na začiatku roka 1975 nadviazala na "Symposion I". sa autori rozhodli odovzdať posolstvo budúcnost a pôvodný plagátový formát nahradili svojimi originálnymi dielami. Dielo pôvodne určené k publikovaniu uložili zakopali v lese v Malých Karpatoch. Autori, ktorí vytvorili diela pre Symposion II. boli P. Bartoš, J. Bartusz, S. Filko-M. Laky-J. Zavarský, J. Meliš, R. Sikora, D. Tóth, V. Havrilla, J. Jankovič, M. Kern, G. Kladek a J. Želibská.
Na počesť Miloša Lakyho bol v roku 1976 vydaný samizdatový album "Symposion III." – In memoriam Miloš Laky, do ktorého svojimi dielami prispeli aj A. Mlynárčik, R. Sikora, D. Fischer, D. Tóth, J. Jankovič, J. Koller, J. Meliš, M. Mudroch, J. Bartusz, M. Urbásek, J. Želibská, O. Laubert, K. Bočkayová, R. Fila, V. Havrilla, M. Bočkay a ďalší.
Interlingue

Interlingue, predtým Occidental, je medzinárodný pomocný jazyk vydaný v roku 1922. Jeho tvorca Edgar de Wahl ho navrhol tak, aby dosiahol maximum tak gramatickej pravidelnosti, ako aj prirodzeného charakteru. Slovník je založený na už existujúcich slovách z rôznych jazykov a odvodzovacom systéme, ktorý používa uznávané predpony a prípony.
Literatúra.
Hlavné literárne texty v Occidental sa objavili v Cosmoglotte. V Interlingue bolo publikovaných aj niekoľko pôvodných aj prekladaných diel. Ďalšie texty sa objavili v časopise Helvetia, ale tieto boli menej časté. Micri chrestomathie je príkladom preloženého diela s kompiláciou textov Jaroslava Podobského, H. Pášmy a Jana Kajša z roku 1933.
Niektoré pôvodné texty vydané ako samostatné knihy sú:
Joseph Matthew Gaydos

Joseph Matthew Gaydos (* 3. júl, 1926 – † 7. február, 2015) bol americký politik slovenského pôvodu. Bol členom Snemovne reprezentantov za stranu Demokratov a zastupoval štát Pensylvánia. Bol prvým Slovákom, ktorý slúžil v Kongrese Spojených štátov amerických. 
Mladosť a vzdelanie.
Narodil sa v meste Braddock v štáte Pensylvánia. Pochádzal zo siedmich súrodencov, z ktorých bol on sám najmladší. Rodičia sa volali Ján Gajdoš (Ioann či John Gaydos) a Elena Gajdošová (Helen Gaydos, písaná aj ako Elona Magella Gaydos). Tí pochádzali zo Slovenska a do Ameriky emigrovali ešte pred Josephovým narodením.
Počas druhej svetovej vojny slúžil v rokoch 1944 až 1946 v americkej armáde ako záložník.
Neskôr študoval na súkromnej katolíckej univerzite Duquesne University a na Notre Dame Law School, kde získal titul v roku 1951. 
Politická kariéra.
V rokoch 1967 a 1968 pôsobil v štátnom senáte Pensylvánie, zastával napríklad pozíciu zástupcu pensylvánskeho generálneho prokurátora alebo hlavného radcu pre piaty dištrikt Spojených amerických pracovníkov baní. 
V roku 1968 bol zvolený do 90. a 91. amerického Kongresu za demokratickú stranu. Bol zvolený do dvoch období naraz z dôvodu úmrtia kongresmana Elmera Hollanda - Gaydos teda prv zapĺňal jeho miesto. Ako kongresman zastupujúci Pensylvániu pôsobil až do roku 1993. 
Joseph Matthew Gaydos sa zameriaval na práva robotníkov a odbory. Bojoval tiež za udržanie domáceho oceliarskeho priemyslu na americkej pôde. Pre pracovníkov presadzoval zdravotné a penzijné benefity, či vyššiu ochranu pri práci.
V roku 1992 už nekandidoval na opätovné zvolenie. 
Zomrel 7. februára 2015 vo veku 88 rokov.
Krajňákova ulica

Krajňákova ulica je zaniknutá resp. premenovaná ulica v Bratislave, v mestskej časti Dúbravka. Vznikla v roku 1975. Od roku 1992 sa nazýva Pri kríži.
Poloha.
Krajňákova ulica sa nachádzala na severe Dúbravky, pri zakončení sídliska. Začínala v dedinskej časti Dúbravky, v sídliskovej časti zabočovala na východ, kde vyúsťovala do terajšej Saratovskej ulice. 
Objekty.
Od roku 1976 slúži svojmu účelu základná škola na adrese Pri kríži 11. Jedná sa o najväčšiu školu v Dúbravke a o tretiu najväčšiu školu v okrese Bratislava IV. V rovnakom období tu vznikla aj materská škola. Ulicu tvorila panelová zástavba zo 70. a 80. rokov 20. storočia.
Sietnička dubová

Sietnička dubová ("Corythucha arcuata") je malá bzdocha z čeľade sietnačkovité (Tingidae).
Je veľká asi 3,5 mm s priesvitným telom, so sieťovitou štruktúrou. Napáda hlavne duby ale aj iné dreviny. Škody spôsobuje cicaním na listoch, ktoré strácajú schopnosť fotosyntézy a pri premnožení môžu listy opadať. Jedince prezimujú na kmeni stromu, pod kôrou alebo na inom úkryte. Na jar požiera spodné strany listov. Aj larvy cicajú na spodnej strane listov. Dospievajú v júni. V teplejších oblastiach môže mať v roku aj ďalšiu generáciu.
RNA vakcína

RNA vakcína alebo mRNA vakcína je génový typ vakcíny. Obsahuje molekulu mRNA (messenger RNA), ktorá nesie informáciu pre výstavbu bielkoviny (proteínu) patogénneho organizmu (vírus, baktéria), prípadne môže ísť o mRNA proteín nádorovej bunky (protinádorové vakcíny).
RNA vakcína sa najprv aplikuje do určitej časti tela (napr. do svalu). Následne sa mRNA musí dostať do buniek, preto vakcína obsahuje pomocné zložky, ktoré umožnia jej vstup do bunky. Na tento účel slúžia napr. lipidové nanočastice. Vnútri bunky dôjde k tvorbe požadovaného proteínu (napr. koronavírusový proteín S) podľa informácie obsiahnutej v mRNA. Je to prirodzený proces, pomocou ktorého si bunka vytvára aj vlastné bielkoviny (proteosyntéza) . Aby došlo k imunitnej odpovedi, je nutné, aby sa cudzorodý proteín dostal na povrch buniek. Nedostáva sa tam celý, ale rozštiepený na menšie časti, ktoré sa naviažu na molekuly MHC a "vystavia" na povrchu bunky. Tam sú už rozpoznateľné bunkami imunitného systému. Výsledkom imunitnej odpovede na cudzorodý proteín je okrem iného tvorba protilátok a pamäťových lymfocytov.
RNA je pomerne nestabilná molekula, ktorá podlieha rýchlemu rozpadu. RNA vakcíny obsahujú pomocné látky, ktoré zvyšujú stabilitu mRNA ako pri skladovaní a transporte, tak aj po aplikácii do ľudského tela. Sú to napríklad lipidy, ktoré chránia RNA pred pôsobením RNáz a zaisťujú transport RNA do buniek. RNA je nabitá záporne a lipidy kladne. Ďalej vakcíny obsahujú rozpustené soli, ktoré upravujú pH a tiež chránia RNA pred rozpadom.
Ako injekčná aplikácia je vhodnejšia vnútrosvalová aplikácia než napríklad intradermálna, pretože možno aplikovať väčšiu dávku s menšími lokálnymi komplikáciami.
Sietnička platanová

Sietnička platanová ("Corythucha ciliata") je malá bzdocha z čeľade sietnačkovité (Tingidae).
Pôvodom je zo Severnej Ameriky v Európe bola zaznamenaná približne v roku 1960. Je veľká asi 3,5 mm s priesvitným telom, so sieťovitou štruktúrou. Napáda hlavne platan ale aj iné dreviny. Škody spôsobuje cicaním na listoch, ktoré strácajú schopnosť fotosyntézy a pri premnožení môžu listy opadať. Jedince prezimujú na kmeni stromu, pod kôrou alebo na inom úkryte. Na jar požiera spodné strany listov, kde kladie vajíčka. Aj larvy cicajú na spodnej strane listov. Dospievajú v júni. V teplejších oblastiach môže mať v roku aj ďalšiu generáciu.
V mestských parkoch môže byť hojná. V roku 2021 sa rozšírila v Košiciach.
Môže uštipnúť aj človeka a sú známe prípady, keď spôsobila dermatózu.
Železničná stanica Topoľčany

Železničná stanica Topoľčany je železničná stanica v Topoľčanoch. Leží na trati 140 Nové Zámky – Prievidza. Nie je elektrifikovaná.
Doprava.
Na stanici sa nachádza 9 dopravných, 3 manipulačné, 4 odstavné a 1 ostatná koľaj. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Trnava. Na železničnej stanici sa tiež nachádza Výkonné pracovisko Sekcie riadenia dopravy ŽSR.
Bernhard von Bülow

Bernhard Heinrich Karl Martin von Bülow (3. mája 1849, Klein Flottbek - 28. októbra 1929, Rím) bol nemecký diplomat a štátnik, ktorý bol od roku 1897 po tri roky ministrom zahraničia a potom v rokoch 1900 až 1909 nemeckým kancelárom. 
Životopis.
Bernhard von Bülow sa narodil v Klein-Flottbeku v Holštajnsku (dnes v obvode Altona v Hamburgu). Jeho otec Bernhard Ernst von Bülow bol dánsky a nemecký politik a štátnik. Brat Bernharda, generálmajor Karl Ulrich von Bülow, velil počas prvej svetovej vojny jazde a zúčastnil sa bitky pri Liège v auguste 1914.
Bülow hovoril niekoľkými jazykmi, bol schopným rečníkom a vo vysokej spoločnosti sa cítil ako doma. Mal kapacity na to baviť aj zapôsobiť na svojich oponentov.
Bülow bol zástanca tzv. Weltpolitik. Svoje úsilie ako kancelár venoval tomu, aby sa Nemecko stalo vedúcou silou na svetovej scéne. Napriek tomu, že obdobie jeho kanclérstva bolo obdobím ekonomickému rastu a technologickému pokroku, na zahraničnopolitickej scéne spôsobovala antagonizmus medzinárodného spoločenstva a významne prispela k vypuknutiu prvej svetovej vojny.
Na začiatku prvej svetovej vojny pôsobil ako diplomat v Taliansku. Zomrel 28. októbra 1929 v Ríme.
Kajetán Kičura

JUDr. Kajetán Kičura (* 19. apríl 1969, Brezno) je slovenský sudca a bývalý predseda Správy štátnych hmotných rezerv Slovenskej republiky (SŠHR SR). Vo februári 2019 kandidoval na post sudcu Ústavného súdu Slovenskej republiky, na ktorý ho nominoval poslanec NR SR za stranu SMER-SD Ján Podmanický. Z postu predsedu štátnych hmotných rezerv bol na návrh ministra hospodárstva Richarda Sulíka odvolaný 24. marca 2020 vládou Igora Matoviča, pre pochybenia pri obstarávaní zdravotníckeho materiálu počas pandémie ochorenia COVID. Od roku 2014 bol členom Rady Protimonopolného úradu, z ktorého bol 26. augusta 2020 odvolaný.
Trestné stíhanie.
V súvislosti so zmluvami, uzavretými počas pôsobenia na poste predsedu SŠHR SR, ako aj podozreniami, týkajúcimi sa nadobudnutia dvoch bytov jeho synom, je stíhaný za obzvlášť závažný zločin prijímania úplatku v súbehu s pokračovacím zločinom legalizácie príjmu z trestnej činnosti a od apríla 2020 je v kolúznej väzbe, predĺženej do 21. októbra 2021. Obvinenia podľa medializovaných informácií odmieta.
Kolumbijské národné futbalové mužstvo

Kolumbijské národné futbalové mužstvo reprezentuje Kolumbiu na medzinárodných futbalových turnajov ako sú Majstrovstvá sveta vo futbale alebo Copa America. Majú prezývku "Los Cafeteros", vďaka produkcií kávy v krajine.
Od 80. rokoch bol národný tím symbolom boja proti negatívnej reputácií krajiny, ktorá vznikla v dôsledku obchodovania s drogrami a veľkou kriminalitou. Futbal sa stal v Kolumbií populárny a je spájaný s nárdonou hrdosťou a vášňou.
Zúčastnili sa 6 majstrovstiev sveta (1962, 1990, 1994, 1998, 2014 a 2018), najlepší výsledok dosiahli na MS 2014 v Brazílii, kde sa dostali do štvrťfinále. V roku 2001 vyhrali Majstrovstvá Južnej Ameriky vo futbale - Copa America. V roku 1994 sa zlatá generácia kolumbijského futbalu dostala na majstrovstvá sveta, po neúspechu došlo šokujúco k vražde hráča Andrésa Escobara.
Copa América.
St. Fintan’s Cemetery

St. Fintan’s Cemetery () je cintorín v townlande Sutton North, na južnej strane Carrickbrack Road v Dubline. Nachádza sa 3 km cintorína Kilbarrack. Najstaršie hroby sa datujú do roku 1850.
Je rozdelený na niekoľko sekcií: pôvodnú so zrúcaninou strážnej chaty a zvyškami starého Kostola svätého Fintana, prístavby z rokov 1889, 1907 a 1954 a St. Fintan’s Lawn Cemetery () rozdelenú na sekcie St. Marnoc’s, St. Assam’s, St. Barroc’s, St. Nessan’s a St. Polan’s.
Za staršou časťou sa nachádza St. Fintan's Holy Well ().
Prechodný afganský islamský štát

Prechodný afganský islamský štát (po paštsky دولت اسلامی انتقالی افغانستان) bol dlhý tvar názvu štátu Afganistan od júna 2002 do januára 2004.
Dejiny.
Po Invázii do Afganistanu a páde Afganského islamského emirátu vedeného Talibanom bola koncom decembra 2001 vymenovaná nová dočasná vláda pod vedením Hámida Karzaja, ktorá ale mala trvať len šesť mesiacov do vytvorenia Veľkého zhromaždenia. Veľké zhromaždenie však po šiestich mesiacoch 13. júna 2002 znovu zvolilo za vodcu štátu Hámida Karzaja. 
V januári 2004 bol Prechodný afganský islamský štát premenovaný na Afganskú islamskú republiku. 9. októbra 2004 v krajine prebehli voľby, kde už mohli hlasovať všetci oprávnení voliči. Hámid Karzaj bol znovu zvolený za prezidenta po získaní 55,4 % hlasov.
Dart

Dart môže byť:
DART môže byť skratka pre:
Henrich Aponi

Gróf Henrich Aponi (* 1 január 1885, Viedeň – † 5. december 1935, Berlín) bol uhorský gróf, diplomat, poslanec uhorského parlamentu, chovateľ líšok a noriek, dobrodruh a cestovateľ po Ázii, Afrike a Amerike.
Život.
Henrich Aponi sa narodil v roku 1885 do rodiny Aponiovcov. Jeho otec bol Ľudovít Aponi (1849-1909), dvoran, a jeho matka bola grófka Margaréta Aponi. Študoval v Oxforde, potom v roku 1909 zložil diplomatickú skúšku v Budapešti. V roku 1907 sa stal asistentom navrhovateľa ministerstva obchodu, potom v rokoch 1908-1909 pôsobil ako navrhovateľ ministerstva zahraničných vecí Rakúsko-Uhorska. Potom začal svoju diplomatickú kariéru v Berlíne (1912-1913) a Istanbule (1913-1914), ale to bolo prerušené prvou svetovou vojnou a koncom Habsburskej monarchie.
V roku 1918 sa presťahoval do Oponíc (rodinný kaštieľ) a za rodinný majetok začal s dobrodružným cestovaním. Viedol niekoľko poľovníckych expedícií ako napríklad: do Sudánu v roku 1924, do Indie v rokoch 1930 a 1932 a do Ameriky v roku 1933. Bol hosťom indického miestodržiteľa v Bombaji a Dillí a potom lovil tigre v močaristých lesoch zóny Terai v Nepále. Lovil v oblasti Ladaku a v okolí Leh a prenikol až k tibetským hraniciam, kde odchytil vzácne vysokohorské zvieratá-kozorožce. Jeho vyšperkovaný poľovnícky denník je dôležitým dokumentom súčasnej histórie. 
Zo svojich ciest písal listy matke Margaréte v, ktorých ju informoval o priebehu svojej cesty.
Z rezidencie v Kašmíre Henrich píše:
Počas cesty písal knihu z názvom "Moja cesta a lovecký denník", ktorá výstižne opisuje Henrichovu cestu, ktorá tiež prispela ku zruinovaniu rodinného majetku. Je zvláštne, prečo si Henrich v knihe zaznamenal výšku Mount Everestu 9 300 m. n. m. Merania z roku 1856 udali výšku 8 840 m. n. m.
Zomrel v Berlíne za nejasných okolností.
Federálne ministerstvo obrany ČSFR

Federálne ministerstvo obrany (FMO) ČSFR pôsobilo v rokoch 1990 až 1992 ako ústredný orgán štátnej správy, na ktorého čele stál člen vlády ČSFR.
Vznik.
FMO vzniklo dňa 19. júla 1990 premenovaním z Federálneho ministerstva národnej obrany, na základe ústavného zákona FZ ČSFR č. 296/1990 Zb. o zmenách v sústave federálnych ústredných orgánov štátnej správy, na ktorých čele stojí člen vlády Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky – čl. VII - „"Pokiaľ je v ústavných a iných zákonoch a v ostatných všeobecne záväzných právnych predpisoch uvedený názov Federálne ministerstvo národnej obrany, rozumie sa tým Federálne ministerstvo obrany.“"
Zánik.
FMO ČSFR zaniklo dňa 31. decembra 1992 na základe ústavného zákona FZ ČSFR č. 542/1992 Zb. o zániku ČSFR. zo dňa 25. novembra 1992.
Université Paris-Saclay

Université Paris-Saclay (skrátene UPSa) je francúzska verejná výskumná univerzita. Bola založená v roku 2015 a nachádza sa v Gif-sur-Yvette.
Paris-Saclay dosiahla renomé v matematike a skončila na 14. mieste Akademického rebríčka svetových univerzít (ARWU) 2020. V predmetových rebríčkoch sa umiestnila na 1. mieste na svete v matematike a 9. na svete vo fyzike (1. v Európe) a 25. mieste v medicíne a poľnohospodárstve.
Od októbra 2023 je univerzita partnerom IPSA pre dvojité diplomy v letectve.
Európska atletická asociácia

Európska atletická asociácia (po anglicky "European Athletic Association" – EAA) je riadiacim orgánom atletiky v Európe, ktorý združuje 51 národných ľahkoatletických zväzov napojených na svetovú asociáciu IAAF. Je to jedna zo šiestich kontinentálnych asociácií riadiaceho orgánu svetovej atletiky na svete. Európska atletika má sídlo v Lausanne v Švajačiarsku.
História.
Európska asociácia vznikla v roku 1933 v Berlíne na zasadnutí IAAF. Prvým predsedom bol Szilard Stankovits. Po mnohoročnej odmlke sa podarilo asociácii obnoviť činnosť v roku 1969 na zasadnutí IAAF v Bukurešti. Prvý samostatný kongres EAA sa podarilo zorganizovať až 7. novembra 1970 v Paríži. Jej predsedom sa stal Adrian Paulen (Holandsko). V roku 1999 sa do čela EAA dostal Švajčiar Hansjörg Wirz. Roku 2009 bola asociácia premenovaná na European Athletics. Hansjörg Wirz, ktorý bol zvolený v roku 2011 na štvrté funkčné obdobie, bol v roku 2015 vystriedaný Sveinom Arne Hansenom z Nórska.
Členstvo.
Do asociácie je začlenených 51 národných atletických zväzov a federácií. Slovensko zastupuje Slovenský atletický zväz.
Organizované súťaže.
EAA je hlavným usporiadateľom ľahkoatletických súťaží, najmä:
Katrin Cartlidge

Katrin Cartlidge (vlastným menom "Katrin Juliet Cartlidge", * 15. máj 1961, Londýn, Anglicko† 7. september 2002, Londýn, Anglicko) bola uznávaná anglická filmová, televízna a divadelná herečka. Hrala vo filmoch "Nahý" (1993), "Pred dažďom" (1994)" Prelomiť vlny" (1996), "Dospeláčky" (1997), "Claire Dolan" (1998), , "Hotel Splendid" (2000), "Zem nikoho" (2001) či "Z pekla" (2001).
Detstvo a mladosť.
Cartlidgeová pochádza z nemecko-židovskej rodiny. Navštevovala Parliament Hill School vo štvrti Camdem, v Londýne v Anglicku. Má dvoch súrodencov. 
Kariéra.
Cartlidgeová patrila k uznávaným a vyhľadávaným anglickým herečkám. Svoju hereckú kariéru zahájila v roku 1982, kde stvárnila jednu z vedľajších úloh v britskej telenovele "Brookside". Postavu Lucy Collins stvárnila v 56 epizódach seriálu. 
V roku 1993 ju obsadil režisér Mike Leigh do filmu "Nahý", kde sa prejavila jej herecká všestrannosť. Leigh bol s jej hereckým výkonom natoľko spokojný, že jej ponúkol spoluprácu aj na ďalších filmoch. O rok neskôr sa objavila vo vojnovom filme "Pred dažďom". 
V roku 1996 získala rolu vo filme "Prelomiť vlny". Vo filme sa objavila po boku Emily Watson a Stellana Skarsgårda. Film získal obrovský úspech a získal niekoľko filmových ocenení. Cartlidgeová za svoj herecký výkon získala dánske ocenenie "Robert Awards", pre najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe. O rok neskôr, si zahrala v ďalšom úspešnom filme, "Dospeláčky". Za svoj herecký výkon získala Cartlidgeová ocenenie European Film Awards a Evening Standard British Film Awards. 
V roku 1998 bola nominovaná na americké ocenenie Independent Spirit Awards, za jej herecký výkon vo filme "Claire Nolan". Režisér Mike Leigh, ju obsadil do vedľajšej úlohy vo filme "Topsy-Turvy" z roku 1999. 
V roku 2001 si zahrala v oscarovom filme "Zem nikoho" a v rovnakom roku, si zahrala tiež vo filme "Z pekla", ktorý bol inšpirovaný príbehom o Jackovi Rozparovačovi. Menšiu rolu si zahrala aj vo filme "Crime and Punishment" z roku 2002.
Cartlidgeová získala úlohu Mary Rivers vo filme "21 gramov", ale kvôli podlomenému zdraviu musela natáčanie opustiť a nahradila ju Charlotte Gainsbourg. Tiež získala rolu Very vo filme "Dogville", ktorú musela z rovnakých dôvodov opustiť a nahradila ju herečka Patricia Clarkson. Po náhlom úmrtí Cartlidgeovej bol film venovaný jej pamiatke. 
Úmrtie.
Cartlidgeová zomrela vo veku 41 rokov na komplikácie pneumónie a septického šoku, ktorý zapríčinil vzácny nádor feochromocytóm. 
Nadácia.
Peter Gevisser, Mike Leigh, Simon McBurney, Chris Simon a Cat Villiers založili nadáciu Katrin Cartlidge Foundation, na Medzinárodnom filmovom festivale v Sarajeve a jej ceny povzbudzujú mladé talenty vo filmovom priemysle.
Názvoslovná autorita

Názvoslovná autorita je inštitúcia, ktorej je zákonom pridelená rozhodovacia kompetencia v záležitostiach štandardizácie geografických názvov; v niektorých krajinách pod termínom názvoslovná autorita sa rozumie inštitúcia s poradnou kompetenciou.
Rozdelenie kompetencií na Slovensku.
Na Slovensku v časovom horizonte august 2021 názvoslovnými autoritami vo sfére štátneho jazyka sú:
Jednotlivé názvoslovné autority môžu mať pri svojej rozhodovacej činnosti o štandardizácii názvov vybraných kategórií geografických objektov ustanovenú povinnosť kooperácie s ďalšími inštitúciami.
Legislatívna báza názvoslovných autorít na Slovensku.
Na Slovensku v časovom horizonte august 2021 sú v oblasti štandardizácie geografických názvov v štátnom jazyku účinné zákonné regulatívy:
Juraj Bača

Juraj Bača môže byť:
Nemocnica (seriál)

Nemocnica je slovenský dramatický televízny seriál z lekárskeho prostredia, ktorý vysiela TV JOJ od 24. augusta 2021. Jeho dej sleduje osudy pacientov a lekárov na Urgentnom príjme fiktívnej Nemocnice sv. Martina. Vysiela sa dvakrát do týždňa.
Seriál, ktorý sa sústredí na udalosti v nemocnici a živote jej zamestnancov. Príbeh sa točí okolo viacerých postáv – lekárov, sestier, pacientov a ich rodín. Každý diel prináša nové prípady a situácie, s ktorými sa zdravotníci musia vysporiadať.
Hlavným bodom dejového zápletky je zvyčajne niekoľko prípadov, ktoré majú rôzne zdravotné alebo emocionálne pozadie. Sústreďuje sa nielen na liečebné postupy a diagnostiku, ale aj na vzťahy medzi postavami a ich osobné súkromné problémy.
Seriál sa snaží zachytiť rôzne aspekty zdravotnej starostlivosti, zároveň sa venuje aj ľudskej stránke tohto povolania. Ukazuje, ako lekári a sestry čelia náročným situáciám, stresu a tlaku, no zároveň aj ako sa snažia byť oporou a pomáhať svojim pacientom.
Každá postava má svoju vlastnú charakteristiku a príbeh, čo dodáva seriálu šírku a komplexnosť. Týmto spôsobom sa snúbi dramatická a emocionálna zložka s medicínskou problematikou a medziľudskými vzťahmi.
TV sledovanosť.
Premiéru oboch úvodných sérií, respektíve prvých 39 epizód (odvysielaných ako tzv. „jesenné“), sledovalo v univerzálnej skupine 12+ vždy približne 530-tisíc divákov. Takmer totožnú sledovanosť mali aj zvyšné, už „jarné“ epizódy (uvedené v rámci tretej a štvrtej rady), tieto s cca 526-tisíc divákmi. Celková priemerná sledovanosť všetkých štyroch sérií pri trhovom podiele 25%, činila 528-tisíc divákov, pričom ani jedna zo 79 častí neklesla pod 400-tisícovú úroveň. Menej ako pol miliónový záujem evidovalo len 17 epizód.
Nasledujúca, piata rada seriálu, zaznamenala pri svojom štarte zatiaľ najslabšie výkony, čiastočne z dôvodu jej predčasného nasadenia do programovej štruktúry, ešte pred koncom prázdninovej letnej sezóny. Počnúc novými jesennými epizódami, premiérovaných už bez časových výkyvov, titul začal opäť zaznamenávať zvýšený komerčný ohlas s prinajmenšom 400-tisíc štandardnými divákmi na kapitolu.. Iba dve z 26 epizód však prekročili polmiliónovú hranicu, kým po prvýkrát štyri z týchto nedosiahli ani na 400-tisícovú základňu. Takmer totožné výkony dosahovala aj šiesta séria, táto však už len s jednou epizódou pod 400-tisíc divákov.
Albert Apponyi

Albert Apponyi alebo Albert Aponi (; * 29. máj 1846, Viedeň, Rakúske cisárstvo† 7. február 1933, Ženeva, Švajčiarsko) bol uhorský a maďarský politik a diplomat.
Po štúdiu na jezuitskom gymnáziu v Kalksburgu (18641868) pokračoval štúdiom práva na univerzitách v Budapešti a Viedni. Potom cestoval po Nemecku, Francúzsku, Taliansku a Egypte.
Od roku 1872 bol politicky činný (poslanec uhorského snemu, 19001903 jeho predseda), v rokoch 19061910 a 19171918 minister kultu a výučby. V roku 1911 navštívil USA, kde mal prehovoriť na oslavách G. Washingtona. Po snahách a upozorneniach Slovákov žijúcich v USA mu to nebolo umožnené. Vypuknutie prvej svetovej vojny privítal so slovami „Na začiatku tohto účtovania my len jedným slovom môžeme odpovedať, a síce tým, čo je na perách celej verejnosti, a to slovo je: Tak konečne (végre)!“ Počas existencie Maďarskej republiky rád sa zdržiaval v Malinove na území novovzniknutého Česko-Slovenska, pretože ako aristokrat mal obavy o svoj život. Úrady Česko-Slovenska mu to umožnili pod podmienkou, že sa viac nebude angažovať proti slovenským záujmom. Po páde Kunovho režimu sa vrátil do Maďarska do diplomatických funkcií a následne ho česko-slovenské úrady vyhlásili za persona non grata. Viedol maďarskú delegáciu na mierovej konferencii v Paríži (ktorá vyjednávala Trianonskú zmluvu). Od roku 1920 poslanec maďarského parlamentu, od roku 1923 zástupca Maďarska v Spoločnosti národov.
Albert Apponyi bol predstaviteľ „viacerých politických strán reprezentujúcich záujmy maďarských vládnych kruhov a št.[átnej] ideológie pretvorenia Uhorska na jednonárodný maď.[arský] monolit.“ Vypracoval známe Apponyiho školské zákony, ktoré mali výrazne maďarizačný charakter vyvolali protesty slovenských reprezentantov v Uhorsku a slovakofilov v zahraničí (Bjørnstjerne Bjørnson) a medzi slovenských vysťahovalcov v Spojených štátoch vysielal kňazov, ktorí podporovali myšlienku jediného maďarského národa v Uhorsku. V medzivojnovom období patril medzi zástancov legitimizmu (návrat Habsburgovcov na trón), snažil sa nájsť podporu s cieľom revízie Trianonskej zmluvy a podporoval iredentistickú politiku horthyovského Maďarska (o.i. obnova Uhorska v jeho pôvodných hraniciach).
Bolonská škola

Bolonská škola môže byť:
Gaspard de Coligny

Gaspard de Coligny (*16. február 1519, Châtillon-sur-Loing - † 24. augusta 1572 v Paríži ), gróf z Coligny, barón z Beaupont a Beauvoir, Montjuif, Roissiat, Chevigny a ďalších miest, pán z Châtillon, admirál Francúzska (niekedy pre rozlíšenie písaný ako Gaspard II. de Coligny) bol protestantský vodca počas francúzskych náboženských vojen.
Životopis.
Jeho otcom bol Gaspard I. de Coligny, maršál Francúzska, matkou bola Luisa de Montmorency. V dvadsiatich rokoch nastúpil službu na dvore a začala aj jeho vojenská kariéra. Od roku 1543 sa zúčastnil vojen v Taliansku a v Holandsku. Postupne bol povyšovaný za zásluhy. V roku 1551 bol menovaný guvernérom Paríža a Île-de-France.
Vplyvom svojho brata sa stal hugenotom. Spočiatku tajne podporoval francúzskych a švajčiarskych protestantov. Prispel k založeniu francúzskej kolónie v Južnej Amerike, ktorú viedol jeho priateľ a kolega Nicolas Durand de Villegagnon v roku 1555 (známa ako France antarctique). Na jeho počesť bola pevnosť na ostrove v zátoke pri Rio de Janeira pomenovaná Forte Coligny. Neskôr podporoval aj založenie francúzskej osady Fort Caroline na Floride v roku 1562. Od roku 1558 si dopisoval s Janom Kalvínom. Vo vojnách medzi katolíkmi a protestantmi sa roku 1569 stal veliteľom protestantských vojsk a prispel k uzavretiu mieru.
22. augusta 1572 bol v Paríži na ulici postrelený (utrpel poranenie ruky). Dva dni na to (24. 8. 1572) bol počas Bartolomejskej noci zavraždený. Údajne bol dobodaný a následne skupinou katolíkov vyhodený z okna. Na čele tejto skupiny bol Charles Danowitz (D'Ianowitz, Janovskí z Janovíc) (v niektorých zdrojoch Karol z Janovic).
Meno Gasparda de Coligny nesú:
John B. Calhoun

John B. Calhoun (* 11. máj 1917 Elkton, Tennessee – † 7. september 1995) bol americký etológ a behaviorálny vedec, známy pre svoje výskumy hustoty obyvateľstva a jeho vplyv na správanie. Tvrdil, že bezútešné výsledky jeho experimentov s hlodavcami simulujúcich preľudnenie, môžu byť ponurým modelom pre budúcnosť ľudskej rasy.
Experimenty.
Experimenty s nórskymi potkanmi.
Calhoun uskutočnil svoje experimenty v správaní s použitím domestikovaných nórskych potkanov vo svojom laboratóriu v druhom poschodí obrovskej stodoly na farme Casey.
Variácie v prostredí viedli k rozdielom v modeloch správania sa a nakoniec k pojmu „poruchy správania“.
Experiment myší raj.
Experiment myší raj, alebo "Universum 25", alebo "Calhounov experiment", bol experiment s myšami, ktorým vybudoval dokonalý život s ideálnymi podmienkami pre bezproblémové rozmnožovanie, dostatkom potravy a bez strachu z predátorov. Namiesto toho, aby sa myši tešili z dokonalého života a množili sa, hlodavce vyhynuli.
Safran S.A.

Safran S.A. je veľká francúzska priemyselná a technologická skupina, medzinárodne pôsobiaca v oblasti letectva, vesmíru a obrany. Vznikla v roku 2005 pri zlúčení spoločností Snecma a Sagem. Od septembra 2011 je zaradený do CAC 40.
Jeho spoločnosti sa zaoberajú návrhom a výrobou leteckých motorov, helikoptér a rakiet, leteckého vybavenia a obrany.
Po absorpcii spoločnosti Zodiac Aerospace v roku 2018 mala skupina na konci septembra 2020 viac ako 81 000 zamestnancov.
Kovid

Kovid môže byť:
Claude Bowes-Lyon, 14. gróf zo Strathmore a Kinghorne

Claude George Bowes-Lyon, 14. a 1. gróf zo Strathmore a Kinghorne (* 14. marec 1855, Belgravia, Anglicko – † 7. november 1944, Glamis, Škótsko), v rokoch 1865 až 1904 titulovaný ako Lord Glamis, bol britský peer a majiteľ pôdy, ktorý bol otcom kráľovnej Alžbety, kráľovnej matky a starým otcom z matkinej strany kráľovnej Alžbety II.
Život a rodina.
Gróf sa narodil na Lowndes Square v Londýne ako syn Clauda Bowes-Lyona, 13. grófa zo Strathmore a Kinghorne a jeho manželky, Frances, rodenej Smithovej. Jeho mladší brat Patrick Bowes-Lyon bol tenistom, ktorý vyhral wimbledonskú štvorhru v roku 1887.
Tango pre medveďa

Tango pre medveďa je slovenský film Stanislava Barabáša z roku 1967.
Dej.
Starý medveď, doterajšia atrakcia zoo, prežíva posledné dni. Riaditeľovi ZOO, Šupalovi je zvieraťa úprimne ľúto, ale sám má veľké problémy. Ministerstvo mu na nákup nového medveďa neposkytlo financie. Myšlienka, ktorá utrápenému režisérovi príde na myseľ, sa najskôr zdá byť geniálna: starého medveďa použije na turistické natáčanie a devízy získané od zahraničného lovca použije pre potreby zoo. Šupala dostane povolenie od vyšších orgánov, aby vykonal túto machináciu, ale musí prevziať všetku zodpovednosť. Ruku v ruke s režisérom pracuje veterinár, ktorý injekciami predlžuje život medveďovi, ktorý vyhasne počas namáhavej cesty do hôr - na miesto lovu. Expedícia pozostávajúca z niekoľkých automobilov musí zastaviť v meste na okraji cesty. Medveďovi sa podarí dostať sa z klietky a chodí po meste, čo spôsobuje paniku medzi obyvateľmi. Nehoda hrozí, že zlyhá v podnikaní riaditeľa Šupalu, ale našťastie sa mu podarí zmierniť hnev podvedeného turistu zo zahraničia a presvedčiť ho, aby sa vybral na lov skôr, ako nebohé zviera prirodzene umrie. Pán Simon získava vytúženú poľovnícku trofej a riaditeľ zoo dostane heslo, pre ktoré prinesie nového medveďa.
Chris Coleman

Christopher Patrick Coleman, OBE (* 10. jún 1970) je waleský profesionálny futbalový tréner, bývalý hráč a šprintér, ktorý naposledy pôsobil ako manažér klubu čínskej superligy Hebei China Fortune od júna 2018 do mája 2019. Coleman ako hráč zvyčajne hrával v obrane a občas hrával aj ako útočník.
Arta

Arta môže byť:
Kaplnka vzkriesenia (Kvetnica)

Kaplnka vzkriesenia je malá kaplnka nachádzajúca sa nad Kvetnicou, mestskou časťou Popradu. Miesto je súčasťou krížovej cesty ktorá vedie z Kvetnice. 
Kaplnka bola vybudovaná v rokoch 2014 až 2016. Za jej myšlienkou stál architekt Samuel Netočný. Je postavená približne zo stovky drevených stĺpov, medzi ktorými je prázdny priestor, cez ktorý preniká do kaplnky svetlo. Vďaka tomu za vhodných svetelných podmienok, špecifická konštrukcia kaplnky vytvára v interiéri súhru svetla a tieňa. Do interiéru sa nezmestí veľa ľudí, jedná sa skôr o miesto na rozjímanie. Pri kaplnke sa nachádza kríž a lavičky
Youth &amp; Young Manhood

Youth &amp; Young Manhood je debutový album americkej rockovej skupiny Kings of Leon, ktorý vyšiel 7. júla 2003 v Spojenom kráľovstve a 19. augusta 2003 v Spojených štátoch.
Nahrávanie a vydanie.
Album sa nahrával v štúdiách Sound City Studios vo Van Nuys, Shangri-La Studios v Malibu a Ocean Way Nashville. Ako single vyšli skladby "Molly's Chambers", "Wasted Time" a "California Waiting". Skladba "Spiral Staircase" sa objavila v hre MotorStorm pre PS3. Skladba "Red Morning Light" sa objavila aj v reklame na Ford Focus a ako úvodná pieseň v hre FIFA 2004 od EA Sports. Skladba Holy Roller Novocaine" sa objavila vo filme Talladega Nights a na soundtracku k filmu Tallad Talladay Bobby: The Ballad of Ricky Bobby.
Prijatie.
Kritika prijala album vo všeobecnosti priaznivo, keďže na portáli Metacritic získal 79 bodov. Mnohí ocenili, že kapela oživila južanský rockový žáner pod vplyvom punku a garážového rocku, pričom magazín NME označil album za jeden z "najlepších debutov za posledných 10 rokov". AllMusic tvrdil, že album nie je "zvukovo dobrodružný", ale že "v oblasti popu nového tisícročia niektoré mastné lizy určite znejú dobre."  James Hunter z The Village Voice nazval album "najlepším rockovým debutom roku 2003" a uviedol, že skupina nadviazala na svoje prvé EP. Greg Kot v časopise Rolling Stone v priaznivej recenzii vyhlásil, že kapela vie, "kedy sa má odložiť a nechať veci v pokoji", ako aj "kedy má vyskočiť a svedčiť s búchajúcimi tamburínami." Kritici Rolling Stone ho označili za desiaty najlepší album roku 2003 a NME za siedmy najlepší.
Umiestnenie.
V Spojenom kráľovstve sa album umiestnil na treťom mieste, ale v domovskej krajine kapely sa mu darilo horšie a umiestnil sa mimo prvej stovky. Popularita skupiny v Austrálii prudko stúpla v týždňoch od 22. do 29. septembra 2008, keď sa všetky štyri štúdiové albumy skupiny dostali do prvej päťdesiatky. Vďaka tomu sa album Youth and Young Manhood prvýkrát od svojho vydania v roku 2003 objavil v prvej päťdesiatke rebríčka a dosiahol na 46. miesto. Celosvetovo sa predalo viac ako 940 000 kópií albumu a v rebríčku 100 najlepších albumov desaťročia časopisu Rolling Stone sa umiestnil na 80. mieste. Album bol tiež zaradený do knihy 1001 albumov, ktoré musíte počuť, kým zomriete.
Zoznam skladieb.
Autormi všetkých skladieb sú Caleb Followill, Nathan Followill a Angelo Petraglia, okrem skladby "Trani", ktorá je od Matthewa Followilla.
Zdroj.
"Tento článok je čiastočný alebo úplný preklad článku Kings of Leon na anglickej Wikipédii."