Radovan Šebesta

Prof. Mgr. Radovan Šebesta, DrSc. (* 1975, Myjava) je slovenský chemik a vysokoškolský pedagóg, profesor organickej chémie pôsobiaci na Univerzite Komenského v Bratislave, Prírodovedeckej fakulte, chemickej sekcii, na katedre organickej chémie.
Vo svojom výskume sa zaoberá organickou a bioorganickou chémiou, organokovovými zlúčeninami, chirálnymi látkami, katalýzou reakcií a mechanochémiou. Vyvíja nové katalytické metódy za použitia katalýzy prechodnými kovmi ale aj organokatalyzátorov. Zaujíma sa aj o syntézu liečiv a farmaceuticky významých intermediátov, kde je známy svojou výrazne vylepšenou syntézou oseltamiviru, antivirotika proti chrípke, ktorá sa v súčasnosti používa v priemysle. V syntéze využíva mechanochemickú aktiváciu, fotochémiu a elektrochémiu. Vývoj syntéz smeruje ku udržateľnému rozvoju vývojom metodológií zelenej chémie.
Akademická kariéra.
Akademická kariéra prof. Mgr. Radovana Šebestu, DrSc. je spojená s Univerzitou Komenského v Bratislave. Pregraduálne štúdium absolvoval na Prírodovedeckej fakulte v rokoch 1993 až 1998, ktoré ukončil ziskom magisterského titulu. Následne pokračoval v doktorandskom štúdiu na katedre organickej chémie Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského, kde po štyroch rokoch štúdia, t.j. v roku 2002 získal titul doktor filozofie. Pod vedením profesorky Marty Sališovej vyvinul nové chirálne ferocénové ligandy.
Po ukončení postgraduálneho štúdia pokračoval ako postdoc u prof. Dr. Dietera Seebacha na ETH v Zürichu vo Švajčiarsku, kde strávil dva roky od 2002 do 2004. Na ETH pracoval na beta2-aminokyselinách a zodpovedajúcich betapeptidoch. V Holandsku pôsobil jeden rok na Rijksuniversiteit Groningen na Stratingh Istitute v skupine prof. Dr. Ben Feringa, nositeľa Nobelovej cen za chémiu za rok 2016, kde pracoval na meďou katalyzovaných Michaelových adíciách organokovových činidiel. Výsledkom jeho práce v Groningene boli dve publikácie spolu s Feringom: jedna z nich bola publikovaná v "Advanced Snthesis and Catalysis" a druhá v "Chemical Communications."
V roku 2005 sa vrátil na svoju Alma Mater do skupiny profesora Štefana Toma. V roku 2008 habilitoval a sa stal docentom organickej chémie. V roku 2015 získal titul profesora organickej chémie.
Odborné činnosti.
Prof. Šebesta je členom Americkej chemickej spoločnosti sídliacej vo Washingtone v Spojených štátoch Amerických, je členom Kráľovskej chemickej spoločnosti sídliacej v Londýne a tiež členom Slovenskej chemickej spoločnosti so sídlom v Bratislave.
Scientometria.
Prof. Šebesta má celkovo 2438 citácii, pričom počet nových citácií v posledných piatich rokoch bol 1119, čo je takmer polovica všetkých citácií. Hirschov index 24, čiže má aspoň 24 článkov citovaných aspoň 24-krát. Má 61 publikácií, ktoré boli citované aspoň desaťkrát (i10-index), pričom za posledných päť rokov má 31 publikácií, ktoré boli citované aspoň desaťkrát. Práce Radovana Šebestu sú už od roku 2012 citované aspoň stokrát za rok. V roku 2022 boli je práve citované 208-krát. Najcitovanejšia práca prof. Šebestu má 214 citácií.
Pedagogické pôsobenie.
Prof. Šebesta vyučuje na katedre organickej chémie Prírodovedeckej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave pregraduálnych a postgraduálnych študentov. V pregraduálnom stupni štúdia anglicky vyučuje predmet "Organic chemistry" určený pre študentov bakalárskeho stupňa štúdia študijného programu "Biological Chemistry" a v slovenčine vyučuje predmet "Bakalárska práca z organickej a bioorganickej chémie (1)" určeného pre študentov bakalárskeho stupňa štúdia študijného programu "Chémia". Prof. Šebesta vedie a oponuje bakalárske práce. Študentov magisterského stupňa štúdia vyučuje predmet "Mechanizmy organických reakcií." Na tento predmet pripravil učebnicu s rovnomenným názvom. Ďalším predmetom vyučovaným prof. Šebestom je "Organokovová chémia". Tiež vedie a oponuje magisterské a dizertačné práce.
Vedecké publikácie.
Prof. Šebesta je autorom 216 vedeckých prác. V roku 2021 časopis Beilstein Journal of Organic Chemistry požiadal prof. Šebestu, aby bol editorom špeciálneho čísla tohto časopisu venovanému práve asymetrickej organokatalýze.
V roku 2022 publikoval syntézu pinakolesterov arylborónových kyselín bez použitia paládia, prekurzorov vohdných na Suzukiho reakcie.