burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Valenciennes

Valenciennes je mesto na severe Francúzska v departemente Nord a regióne Hauts-de-France. Má cca 41 000 obyvateľov.
Mesto ležiace na rieke Šelda pravdepodobne založili Merovejovci, ale je možné, že má rímske korene ("Valentiana").
V jeho blízkosti leží národný park "Parc naturel régional Scarpe-Escaut".
Geografia.
Susedné obce: Bruay-sur-l'Escaut, Saint-Saulve, Marly, Aulnoy-lez-Valenciennes, Trith-Saint-Léger, La Sentinelle, Petite-Forêt a Anzin.
Dejiny.
Valenciennes bolo prvý raz spomenuté v roku 693 v listine franského kráľa Chlodovika II. V roku 923 prešlo na Lotrinsko a spolu s ním bolo neskôr súčasťou Rímskonemeckej ríše a sídlom markgrófov. V roku 1070 ho získalo grófstvo Hainaut a stalo sa rezidenciou grófov z Hainaut. Postavenie rezidencie mesto stratilo v roku 1295 v prospech Mons. V roku 1433 pripadlo Valenciennes spolu s grófstvom Hainaut Burgundskému Nizozemsku, neskôr Habsburgovcom a nakoniec Španielsku.
V roku 1560 sa mesto stalo centrom kalvinizmu a odporu proti španielskemu panstvu. 17. marca 1677 mesto kapitulovalo po obliehaní vojskami francúzskeho vojvodcu François-Henri de Montmorency-Luxembourg. Po holandskej vojne pripadlo Valenciennes v roku 1678 definitívne Francúzsku a bolo opevnené Vaubanom. Od roku 1824 je sídlom podprefektúry.
Súčasnosť.
V súčasnosti je Valenciennes univerzitným mestom a hospodárskym centrom severného Francúzska. 
Mimoriadny význam pre región má kovospracujúci a automobilový priemysel. Spoločný podnik FIAT a PSA tu vyrába Eurovan (Citroën C8, Peugeot 807, Fiat Ulysee a Lancia Phedra). Okrem toho tu PSA vyrába prevodovky a Toyota neďaleko model "Yaris".
Od roku 2005 v meste sídli kancelária European Railway Agency – Európska železničná agentúra (ERA).
Vannes

Vannes je mesto s 55 000 obyvateľmi na severozápade Francúzska v departemente Morbihan a regióne Bretónsko. Od roku 1790 je hlavným mestom departementu a od roku 1982 aj troch samostatných kantónov Vannes Centre, Vannes Quest a Vannes Est. 
Dejiny.
Vannes vzniklo zo galo-rímskeho mesta "Darioritum". V roku 1532 tu stretnutím francúzskeho kráľa Františka I. s bretónskymi stavmi skončila nezávislosť bretónskeho vojvodstva. Od roku 1675 v meste sídlil bretónsky parlament. Okrem toho vo Vannes od 5. storočia sídli biskup. Zomrel tu svätý Vincent Ferrerský.
Iné projekty.
Externé odkazy
Oficiálna stránka
Škoda 8Tr

Škoda 8Tr je typ česko-slovenského trolejbusu. Bol vyrábaný od polovice 50. do začiatku 60. rokov 20. storočia spoločnosťou Škoda v Plzni a neskôr v Ostrove nad Ohří (od roku 1960). 
Konštrukcia.
Trolejbus 8Tr bol konštrukčne odvodený z predchádzajúceho typu 7Tr. Mechanicky bol prakticky totožný so svojím predchodcom, rozdiely boli najmä v elektrickej časti vozidla. Išlo teda o dvojnápravový trolejbus so samonosnou karosériou. Celokovová skriňa bola zvonku oplechovaná, v interiéri bola obložená preglejkou. Cestujúcim slúžili dvoje (len u niektorých vozov určených na export) alebo troje štvorkrídlové skladacie dvere na pravom boku karosérie. Na rozdiel od typu 7Tr mali trolejbusy 8Tr v interiéri už len priečne umiestnené sedačky.
Vozy 8Tr poháňal jeden trakčný motor (prvé dve výrobné série dostali rovnaký motor ako mal typ 7Tr, od 3. série bol do trolejbusov montovaný motor inovovaný). Rozdielnosť od vozňov 7Tr spočívala predovšetkým v dočasnom upustení od polosamočinného elektrického riadenia trakčných obvodov pri rozjazde a elektrickom brzdení.
Prototyp.
Prototyp trolejbusu 8Tr bol vyrobený v roku 1955. Po svojom dokončení bol najprv vystavovaný v Káhire (z tohto dôvodu mal zvlášť zosilnenú tepelnú izoláciu). Následne sa v rokoch 1956 a 1957 zúčastnil porovnávacích testov dvojnápravových a trojnápravových trolejbusov v Prahe. V roku 1957 bol odovzdaný do Mariánskych Lázní, kde bol zaradený do pravidelnej prevádzky (dostal evidenčné číslo 7). Tu jazdil do roku 1975, kedy bol daný do prevádzky v Plzni. Tu pod evidenčným číslom 99/II jazdil do roku 1978. Potom bol vyradený a odpredaný do Bore pri Tachove. V druhej polovici 80. rokov bol presunutý do obce Racov, zošrotovaný bol v roku 2000.
Prevádzka.
V rokoch 1955 až 1961 bolo vyrobených v dvanástich výrobných sériách celkom 742 vozov. 
Výpočet miest, kam boli dodané trolejbusy 8Tr, nie je úplný. Chýba tu niektoré rumunské prevádzky.
Ide o prehľad dodaných nových vozov (priamo z výroby). Trolejbusy si rôzne dopravné podniky predávali, takže počet miest, kde je (alebo bol) v prevádzke typ 8Tr, je vyšší.
Heike Kamerlingh Onnes

Heike Kamerlingh Onnes (* 21. september 1853, Groningen, Holandsko - † 21. február 1926, Leiden) bol holandský fyzik. 
Jeho kariéra je spätá s výskumom extrémne nízkych teplôt. Po tom, ako v roku 1882 nastúpil na Leidenskú univerzitu, reorganizoval tamojšie fyzikálne laboratórium tak, aby vyhovovalo výskumu založenému prevažne na teóriách Johannesa Diderika van der Waalsa a Hendrika Antoona Lorentza. Usiloval sa vytvoriť kryogenické laboratórium, kde by bolo možné overiť van der Waalsov zákon korešpondujúcich stavov vo veľkom rozmedzí teplôt. Jeho úsilie o dosiahnutie čo najnižšej teploty vyvrcholilo v roku 1908 skvapalnením hélia. Za svoj výskum v oblasti nízkych teplôt dostal v roku 1913 Nobelovu cenu za fyziku.
Martin Ryle

Martin Ryle (* 27. september 1918, Brighton, Spojené kráľovstvo – † 14. október 1984, Cambridge) bol anglický rádioastronóm, ktorý vyvinul revolučné rádioteleskopické systémy. 
V roku 1974 dostal spolu s Antonym Hewishom Nobelovu cenu za fyziku za ich astronomický výskum.
Antony Hewish

Antony Hewish (* 11. máj 1924, Fowey, Spojené kráľovstvo† 13. september 2021) bol britský rádioastronóm.
V roku 1974 dostal spolu s Martinom Ryle Nobelovu cenu za fyziku za vyvinutie metódy clonovej syntézy, ktorá viedla k objavu pulzarov.
Antonio Sant’Elia

Antonio Sant’Elia (* 30. apríl 1888, Como, Taliansko – † 10. október 1916, Monfalcone) bol vplyvný taliansky architekt známy pre svoje veľké futuristické projekty.
Narodil sa v Lombardsku v meste Como. Vyštudoval stavebnú školu (v Miláne a Bologni) a v roku 1912 si v Miláne otvoril dizajnérsku kanceláriu. Ovplyvnili ho architekti Otto Wagner, Adolf Loos a výškové budovy americkej architektúry. V roku 1914 publikoval sériu návrhov "La Citta Nuova" (Nové mesto). Mestá v budúcnosti videl ako obrovské prepojené mechanizované súmestia. Navrhol terasové mrakodrapy s letiskami na strechách.
Ako nacionalista a iredentista vstúpil v roku 1915 do talianskej armády a bojoval v 1. svetovej vojne. Bol zabitý v bitke o Soču, blízko mesta Monfalcone. Väčšina jeho návrhov sa nikdy nezrealizovala, ale jeho práca sa stala inšpiráciou pre veľké množstvo budúcich architektov, dizajnérov a umelcov.
Piranský záliv

Piranský záliv (slov. "Piranski zaliv", chorv. "Piranski zaljev" alebo "Savudrijska vala", tal. "Baia di Pirano") je záliv na severe Jadranského mora a súčasť Terstského zálivu. Pomenovaný je podľa slovinského mesta Piran a jeho brehy zdieľajú Slovinsko a Chorvátsko. Rozdelený je líniou prepájajúcou Cape Savudrija (Savudrijski rt) na juhu a Cape Madona (Rt Madona) na severe a zaberá asi 19 km². 
Záliv je predmetom sporov medzi Slovinskom a Chorvátskom.
Piran

Piran je starobylé mestečko na výbežku slovinského pobrežia. Má rozlohu a žije tu 16 758 obyvateľov.
Jeho dominantou je kostol a pre stiesnené prímorské mestečká netypicky veľké kruhové námestie. Na jeho mieste pôvodne stálo nádražie miestnej trate do Koperu, pre ktoré sa našlo miesto vďaka zasypaniu pôvodného slaniska. Po zrušení železnice bol priestor využitý ako námestie, ktorému dnes dominuje socha miestneho rodáka, slávneho talianskeho huslistu Giuseppe Tartiniho.
Pre zvyšok mestečka sú typické úzke uličky. Od čias talianskej nadvlády tu sídli talianska menšina a názvy ulíc sú tu dvojjazyčné. Na vyvýšenine nad Piranom sa nachádza katedrála Sv. Juraja.
Antagonista (umenie)

Antagonista () je v literatúre, filmovom umení a počítačových hrách postava (príp. skupina postáv alebo inštitúcia), ktorá reprezentuje opozíciu proti ktorej protagonista (hlavná kladná postava) koná. Napr. v Shakespeareovej tragédii "Othello" je Jago antagonistom voči Othellovi.
Klasický literárny príbeh sa skladá z dvoch hlavných postáv – protagonistu (hrdinu) a antagonistu. Vo všeobecnosti však antagonista nemusí byť morálne negatívnou postavou, ale je charakteristický tým, že koná proti protagonistovi (napr. policajti a detektívi v románoch o galantnom zlodejovi Arsènovi Lupinovi).
DANUBE WINGS

DANUBE WINGS, s. r. o. bola slovenská letecká spoločnosť, prevádzkovaná spoločnosťou VIP WINGS, a. s., poskytujúca pravidelné a charterové linky (vnútroštátne aj medzinárodné). Spoločnosť sídlila v Bratislave. Flotilu spoločnosti tvorili štyri turbovrtuľové dopravné lietadlá ATR 72-202. Spoločnosť Danube Wings bola oficiálnym prepravcom Slovenskej hokejovej reprezentácie.
Dňa 20.11.2013 spoločnosť pozastavila všetky svoje lety vrátane pravidelných liniek a ukončila činnosť. Dňa 16.7.2014 bol vydaný konkurz na návrh spoločnosti.
Spoločnosť ukončila svoju činnosť pričom nevyplatila viacerým svojím zamestnancom mzdy, na čo reagovali zamestnanci žalobami na súd. Okresný súd Bratislava II vydal platobné príkazy vo viacerých prípadoch . V čase krachu spoločnosti a nevyplatenia miezd zamestnancom bol generálnym riaditeľom Ján Roztáš, členmi predstavenstva boli Juraj Poór (podpredseda predstavenstva), Rudolf Trella (predseda predstavenstva), Ján Rostáš (člen predstavenstva) a členmi dozornej rady Pavol Adamec, Marek Hanúsek a Gabriela Zápražná.
Destinácie.
Pravidelné linky.
Danube Wings lietali do týchto destinácií:
Flotila.
Flotilu Danube Wings tvorili nasledujúce lietadlá:
Spoločnosť mala v minulosti tiež prenajaté jedno lietadlo typu Boeing 737-400 od Českých aerolinií, pričom išlo o takzvaný ACMI (Aircraft, Crew, Maintenance, Insurance – lietadlo, posádka, údržba, poistenie) prenájom. Lietadlo s reg. OM-VRC lietalo pre švédsku spoločnosť NextJet, kde bolo na prenájme na štyri mesiace.
Jefferson National Expansion Memorial

Jefferson National Expansion Memorial je pamätník v St. Louis na brehu rieky Mississippi. Pamätník pripomína kúpu štátu Louisiana a kolonizáciu divokého západu.
Súčasťou pamätníka je park, múzeum a oblúk "Brána na východ". Pamätník sa rozkladá na ploche 78,04 ha. Samotný park bol založený 21. decembra 1935.
Gateway Arch.
"Gateway Arch" alebo "Brána na východ" je typickým znakom mesta St. Louis. Tento monumentálny oblúk je dielom fínsko-amerického architekta Eero Saarinena. Saarinen vytvoril dizajn stavby spolu so stavebným inžinierom Hannskarlom Bandelom v roku 1947. Výstavba sa začala v 12. februára 1963 a skončila 28. októbra 1965. Otvorený bol 24. júla 1967.
Je vysoký so dlhou základňou. Svojou výškou je najvyšším pamätníkom v USA.
Profil nosnej konštrukcie má tvar rovnostranného trojuholníka, ktorý sa zužuje zo 16 metrov smerom z každej základne až k 5,2 metrom na vrchole. Povrch je z nerezovej ocele a obaľuje sendvičovú konštrukciu. Konštrukcia oblúka od terénu do výšky 91 metrov je zložená z dvoch stien z uhlíkovej ocele so železobetónovou stenou v strede. Od výšky 91 metrov až po vrchol 190 je konštrukcia zložená z priehradovej konštrukcie. V interiéri sa nachádza špeciálny transportný systém, ktorý bol navrhnutý kvôli zaobleniu stavby. Prepravuje návštevníkov na rozhľadňu na vrchole.
Eero Saarinen zomrel štyri roky pred dokončením.
Melanž (geológia)

Melanž je chaoticky usporiadaný komplex tektonických útržkov (brekcia) starších hornín veľmi rôznorodého zloženia, pôvodu a veľkosti nachádzajúci sa v plastickejšom mladšom materiáli. V súčasnosti sa väčšinou spája s horninami, ktoré vznikali pri subdukcii, či už ako pozostatky oceánskej kôry, alebo ako akrečné komplexy. Horniny označené ako melanž musia byť zmapovateľné do mierky 1 : 25000.
Termín po prvýkrát použil pre opis hornín vo Walese E. Greenly v roku 1919. Slovo "mélange" (z francúzštiny) znamená zmes.
Zloženie.
Melanž sa skladá z klastov alebo blokov hornín variabilnej veľkosti, rôzneho pôvodu (môžu byť aj exotické) v jemnozrnnej základnej hmote bez zvrstvenia. Bloky a klasty sa obvykle vyznačujú väčšou pevnosťou ako základná hmota, ktorá ich obklopuje, sú v nej zároveň utopené a nedotýkajú sa. Melanže veľkých rozmerov vznikajúce na aktívnych okrajoch kontinentov sa väčšinou skladajú zo striedajúceho materiálu pochádzajúceho z oceánskej kôry a sedimentov kontinentálneho svahu v deformovanej ílovitej základnej hmote. V melanži sa môžu nachádzať i horniny zo zaniknutého ostrovného oblúka. Kvôli svojej pôvodnej pozícii, môžu horniny akrečných melanží poskytovať významné informácie o vývoji zaniknutých oceánskych oblastí a priľahlých kontinentov.
Vznik.
Pred všeobecným prijatím teórie platňovej tektoniky bolo vysvetlenie existencie melanží veľmi komplikované. Nápadná bola častá prítomnosť dobre zachovaných sedimentov v blízkosti modrých bridlíc - premenených hornín vystavených extrémnym tlakom. Existujú 3 všeobecne uznávané spôsoby vzniku melanží, ktoré sa v prírode pravdepodobne aj rôzne kombinujú. Najstaršia interpretácia navrhnutá už Greenlym vysvetľuje vznik v tektonicky nepokojnom prostredí viazanom na násunovú tektoniku. Predpokladá sa, že melanž je formou veľkorozmernej tektonickej brekcie vznikajúcej v zlomovej alebo akrečnom kline nad subdukčnou zónou. Obdukované horniny oceánskej kôry, najmä na povrchu zachované ofiolity sú často podsitelané chaotickými horninami melanží. Iní teórie vysvetľujú ich vznik gravitačným sklzom, podmorskými zosuvmi a úlomkotokmi a následnou sedimentáciou. Melanže, ktoré vznikli týmto spôsobom možno označiť ako olistostrómy - skĺznuté vrstvy. Vznik chaotických sedimentov môže spôsobiť aj (pre)tlak pórových fluíd a diapirizmus.
Výskyt.
Prvou opísanou melanžou bola Gwna vo Walese, ktorá sa nachádza v Anglesey a na polostrove Llyn. Tvoria ju bloky rôznorodých hornín nachádzajúce sa v jemnozrnnejšej prachovcovej a ílovcovej hmote. Melanže sú známe z celkovo asi 70 krajín. V súvislosti s platňovou tektonikou, bola po prvýkrát daná do súvislosti so subdukčnými zónami melanž v komplex Franciscan, pri pobreží Kalifornie v USA. Známe sú tiež z komplexu Bay of Islands z Newfoundlandu. Iné v lozovskej zóne v Krymských vrchoch.
Na Slovensku v Západných Karpatoch je subdukčná melanž známa z meliatskej jednotky v meliatiku. Tvoria ju mramory, rádiolarity ale i oceánske bazalty nachádzajúce sa v bridličnatej základnej hmote. Táto melanž vznikla v blízkosti subdukčnej zóny pri uzatváraní Meliatského oceánu.
Subdukčná zóna

Subdukčná zóna je oblasť zemskej kôry, kde dochádza na aktívnom okraji k subdukcii, teda podsúvaniu chladnejšej oceánskej platne pod inú kontinentálnu alebo oceánsku tektonickú platňu. Prejavom sudukčnej zóny na morskom dne je hlbokomorská priekopa (trenč). Subdukčná zóna má na povrchu mierne zakrivený tvar, čo je spôsobené zakrivením zemského povrchu.
Klasifikácia.
V oblasti subdukčných zón vznikajú dva základné modely tektonického postavenia platní s rôznym typom zemskej kôry:
Zatiaľ čo pri mariánskom type subdukcie zaoblúková panva za ostrovným oblúkom sa rozťahuje, v prípade čilského typu subdukcie je dominantná kompresia a veľmi silné zemetrasenia, ktoré nie sú charakteristické pre subdukčné zóny mariánskeho typu.
Seizmická aktivita a vulkanizmus.
Oblasti subdukčných zón sa vyznačujú veľkým množstvom zemetrasení. Typickým príkladom sú sudukčné zóny Cirkumpacifickej oblasti, ktorá je seizmicky najaktívnejším regiónom Zeme. Seizmicky aktívna zóna je naklonená plocha siahajúca desiatky až stovky kilometrov pod povrch do astenosféry sa označuje ako Benioffova zóna, je stopou ponárajúcej sa platne smerom pod kontinent alebo druhú oceánsku platňu. 
Ponárajúca sa oceánska platňa je vždy výrazne nasýtená vodou, no pri jej hlbšom ponorení z nej voda a ďalšie fluidá unikajú a spôsobujú natavovanie nadložnej zemskej kôry. Dochádza tu k vzniku novej magmy a výraznému vulkanizmu, ktorý formuje reťazec sopiek, ktorý lemuje vzdialený okraj subdukčnej zóny ako vulkanický ostrovný oblúk.
Sedimentácia.
Subdukčné zóny môžu mať rôzny charakter aj z hľadiska sedimentácie. Sú rozoznávané akrečné a erozívne okraje nadložných platní. Akrécia spôsobuje zachytávanie materiálu z ponárajúcej sa paltne v oblasti hlbokomorskej priekopy na vonkajšiu časť ostrovného oblúka. Tento proces má za následok narastanie akrečnej prizmy klinu hornín, ktoré sú zhrnuté z ponárajúcej sa platne a zachytené nadložnou platňou. Veľká časť sedimentov však nie je zachovaná a subdukuje. Pri subdukcii však môže dochádzať aj k opačnému javu, keď dochádza k zániku - erózii sedimentov v nadložnej platni. Rozoznávajú sa dva prípady subdukčnej erózie:
Táto klasifikácia však vymedzuje iba hlavné znaky, reálne subdukčné zóny sa často správajú odlišne, dokonca i v odlišných úsekoch. Niekedy dochádza k zmene z jedného typu subdukcie k druhému v čase.
Lepsius XXV

Lepsius XXV alebo Dvojhrobka Lepsius XXV alebo Pyramída Lepsius XXV je ruina dvojhrobky pri dedine Abú Sír v Egypte. Nachádza v blízkosti Pyramídy Chentkaus II.
Podľa nájdených stavebných grafít dvojhrobku dal postaviť princ Hanebu pre seba a pravdepodobne pre svoju manželku. Nie je známe, aké postavenie zaujímal v kráľovskej rodine. Isté je, že žil na sklonku 5. dynastie a jeho dvojhrobka sa stavala približne v rovnakom čase ako pyramída Lepsius XXIV. Tvoria ju dve mastaby, ktoré k sebe priliehajú stenou. Ich stav je v súčasnosti veľmi zlý kvôli ťažbe kameňa. Nadzemná časť je zničená a je odhalená subštruktúra. Ich stavu neprospel ani nekvalitný spôsob výstavby, pri ktorom sa urobilo nedostatočné založenie oboch objektov a použili si veľmi nepresne opracovaných vápencových kvádrov. Oba vstupy boli zo severu. Nadväzovali na ne zostupné chodby a následné priestory pohrebných komôr. V jednej z nich sa našli stopy po pohrebe, nádoby, kultové predmety a fragmenty múmie.
Lepsius si všimol ruiny a zaradil ich do svojho zoznamu pyramíd pod číslo 25. V roku 2002 bol začatý systematický výskum Českého egyptologického ústavu, ktorý viedol k upresňujúcim objavom.
Toulon

Toulon, provensalsky „Touloun“ – mistrálska norma písania, alebo „Tolon“ – klasická norma písania, vyslov ([tuˈluⁿ]), tal. „Tolone“, je francúzske mesto v departemente Var, v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur.
Mesto Toulon leží medzi pobrežím mora a pohorím, je hlavným mestom departementu Var a jeho ekonomickým centrom. Mesto profituje z turistiky, obchodu a svojho prístavu, ktorý je zároveň najväčším francúzskym vojenským prístavom. Námorná báza Toulon, ktorá je nazývaná aj "arsenal", disponuje aj letiskom. Toto prepraví asi 500 tisíc cestujúcich za rok. Obchodný prístav Toulonu je prvým prístavom pre spojenie s Korzikou. V meste je aj univerzita (prírodné a humánne vedy, literatúra, právo). Nachádza sa tu opera, konzervatórium, viaceré múzeá, koncertné sály a divadlo.
Poloha.
Mesto má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Marie Rottrová

Marie Rottrová (* 13. november 1941, Ostrava-Hrušov) je česká speváčka, skladateľka, textárka, klaviristka a moderátorka.
Milan Ivana

Milan Ivana (* 26. november 1983, Kálnica) je slovenský futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka, no môže hrať aj ako stredopoliar. 
Úspechy.
Klubové
Individuálne
Slovenská biblická spoločnosť

Slovenská biblická spoločnosť (SBS) je vydavateľstvo zamerané na rozširovanie Biblie.
História.
Slovenská biblická spoločnosť je národnou biblickou spoločnosťou. Svoju činnosť začala v roku 1990. Patrí do celosvetovej rodiny Spojených biblických spoločností - UBS - United Bible Societies, ktorá v súčasnosti združuje 145 spoločností vo viac ako 200 krajinách sveta.
Predmet činnosti.
Predmetom činnosti Slovenskej biblickej spoločnosti je hlavne:
Wacław Sierpiński

Wacław Sierpiński (* 14. marec 1882, Varšava, Poľsko – † 21. október 1969, Varšava, Poľsko) bol poľský matematik. 
Je známy vďaka významným prácam v teórii množín (výskum v oblasti axiómy výberu a hypotézy kontinua), teórii čísel, teórii funkcií a topológii. Publikoval viac ako 700 článkov a 50 kníh.
Tri známe fraktály sú pomenované po Sierpińskom: Sierpinského trojuholník, Sierpinského koberec a Sierpinského krivka. Sú po ňom pomenované tiež Sierpinského čísla a súvisiaci Sierpinského problém, ako aj Sierpińského priestor – najmenší topologický priestor, ktorý nie je ani triviálny, ani diskrétny.
Vysielač Konstantynów

Vysielač Konstantynów (Oficiálny názov: "Radiofoniczny Ośrodek Nadawczy w Konstantynowie", "Radiowe Centrum Nadawcze w Konstantynowie" alebo "Warszawska Radiostacja Centralna (WRC) w Gąbinie") bol telekomunikačný vysielač, ktorý až do svojho zrútenia dňa 8. augusta 1991, bol najvyššou stavbou na svete. Jeho výška bola 646,38 m až do roku 2008 to bola najvyššia stavba akú človek postavil (v súčasnosti Burdž Dubaj).
Vysielač vysielal s výkonom 2000 kW dlhovlnné vysielanie prvého programu poľského rozhlasu (PR1). Do 1. februára 1988 vysielal s frekvenciou 227 kHz, potom s 225 kHz. Vysielanie bolo zachytené v celej Európe, na blízkom východe, v Kazachstane a v Severnej Amerike.
Nachádzal sa v dedinke Konstantynów, pri meste Gąbin. S výstavbou sa začalo 5. júla 1969 a dokončený bol 18. mája 1974. Do prevádzky bol uvedený 30. júla 1974. Konštrukcia mala profil tvaru rovnostranného trojuholníka s dĺžkou strany 4,6 m. Celá nosná priehradová konštrukcia bola kotvená oceľovými lanami. Vertikálne nosné tyče mali priemer 245 mm s hrúbkou od 8 do 34 podľa výšky uloženia. Celá konštrukcia bola zložená z 86 častí vysokých 7,5 m. Cesta výťahom na vrchol trvala 30 minút.
8. augusta 1991 o 16:00 sa pri výmene kotevného lana na najvyššej úrovni stala chyba, ktorá zapríčinila jeho pád. Vysielač sa najprv ohol a potom sa približne v polovici svojej výšky zlomil.
How Great Thou Art (Elvis Presley)

How Great Thou Art je album Elvisa Presleyho.
Fí Velorum

Fí Velorum (φ Vel / φ Velorum) je hviezda v súhvezdí Plachty. Jej tradičný názov je Tseen Ke, z čínskeho 天紀 (v mandarínskej čínštine tiānjì) "hviezdna mapa".
Je to modrobiely nadobor typu B so zdanlivou hviezdnou veľkosťou +3,52. Od Slnka je vzdialená približne 1930 svetelných rokov. Pol oblúkovej minúty od neho nájdeme sprievodcu, no iba zdanlivého.
R Doradus

R Doradus (HD 29712) je červený obor v súhvezdí Mečiar. Je to premenná hviezda typu Mira. Hoci je v súhvezdí Mečiar, vyzerá byť súčasťou súhvezdia Sieť. Od Slnka je vzdialená 200 ± 25 svetelných rokov. Uhlový priemer je 0,057 ± 0,005 arcsec a vzhľadom na jej vzdialenosť sa predpokladá, že je to hviezda s druhým najväčším uhlovým rozmerom pri pohľade do Zeme (hneď po Slnku). Keby bola umiestnená do stredu slnečnej sústavy, celá dráha Marsu by sa nachádzala vnútri hviezdy.
Zdanlivá hviezdna veľkosť sa mení od 4,8 do 6,6; čím je viditeľná voľným okom, ale v infračervenej oblasti patrí medzi najjasnejšie na oblohe a jej celková svietivosť je 6500 ± 1400 násobok svietivosti Slnka.
Star Trek

Star Trek môže byť:
Nové Francúzsko

Nové Francúzsko () je označenie pre územie kolonizované Francúzskom v Severnej Amerike v rokoch 1534 - 1761. 
Kolonizáciu začal Jacques Cartier svojimi výskumami Zálivu svätého Vavrinca. V čase svojho najväčšieho rozmachu (1712, pred Utrechtským mierom), sa členilo na päť kolónii (Kanada, Akádia, Hudson Bay, Newfoundland a Louisiana) a siahalo od Zálivu svätého Vavrinca a Hudsonovho zálivu až po Mexický záliv. V roku 1763 Francúzsko odstúpilo takmer všetky územia Nového Francúzska (s výnimkou ostrovov Saint-Pierre a Miquelon) Veľkej Británii.
Transformers (film)

Transformers je americký sci-fi akčný film z roku 2007, ktorý je adaptáciou rovnomenných hračiek "Transformers" od výrobcu Hasbro a rovnomenných komiksov a kreslených seriálov. Scenár filmu napísali Roberto Orci a Alex Kurtzman, film režíroval Michael Bay. V hlavných rolách hrá Shia LaBeouf ako "Sam Witwicky" a Megan Foxová ako "Mikaela Banes". Vo filme je zobrazený boj medzi hrdinskými "Autobotmi" a diabolskými "Decepticonmi", čo sú "autonómne robotické organizmy" z planéty "Cybertron". Obe skupiny sa snažia získať kocku (), ktorá je schopná dať život strojom. Zatiaľ čo Decepticoni s jej pomocou plánujú vybudovať armádu z pozemských strojov, vyhladiť všetkých ľudí a získať tak neobmedzenú moc, Autoboti sa im v tom snažia zabrániť.TND
Výroba filmu.
Výkonným producentom filmu bol Steven Spielberg. Ozbrojené sily Spojených štátov amerických a General Motors poskytli lietadlá a automobily, čo prispelo k realistickému vyobrazeniu súbojov. Výrobca hračiek Hasbro usporiadal masívnu kampaň na podporu filmu a predaj súvisiacich hračiek. Výsledkom bol v čase premietania celkovo 30. najúspešnejší film histórie, v roku 2007 bol na 5. mieste medzi najúspešnejšími. Celosvetovo film zarobil 708 miliónov dolárov, vyhral 4 ceny od "Visual Effects Society" a získal 3 nominácie na Oscara. Po pôvodnom filme boli vyrobené štyri pokračovania: "" bolo uvedené do kín v roku 2009, tretie pokračovanie filmu "Transformers 3: Dark Side of the Moon" v roku 2011.
Transformers

Transformers môže byť:
Rákociho dub

Rákociho dub (staršie "Rákócziho dub") je chránený strom na periférii Strážovských vrchov, pri dedine Podlužany, Slovensko.
Presný vek tohoto unikátneho stromu nie je známy, ale povráva sa že vodca povstania proti Habsburgovcom, František II. Rákoci, si pod ním postavil stan keď tadiaľ prechádzal svojími vojskami. Nachádza sa na zelenej turistickej značke a je pod ním umiestnený piknikový stôl. Na okolitých poliach sa často objavujú srny.
Zoznam röntgenových pulzarov

Toto je čiastočný zoznam röntgenových pulzarov.
Vela X-1

Vela X-1 je pulzujúci vysoko masívny dvojhviezdny zdroj röntgenového žiarenia, asociovaný s Uhuru zdrojom 4U 0900-40 a s nadobrom HD 77581. Röntgenové žiarenie je vyvolané odoberaním a akréciou hmoty z hviezdneho vetra zo spoločníka, hviezdneho nadobra.
Orbitálna perióda sústavy je 8,964 dní, s neutrónovou hviezdou, ktorá je v zatmení približne dva dni počas každého obehu HD 77581. Rotačná perióda neutrónovej hviezdy je okolo 283 sekúnd a umožňuje vznik silných röntgenových pulzácií. Hmotnosť pulzaru sa odhaduje na minimálne (1,88+/−0,13) hmotnosti Slnka.
Trpasličia špirálová galaxia

Trpasličia špirálová galaxia je trpasličia verzia špirálovitej galaxie. Charakteristickým črtom trpasličích galaxií je malá svietivosť, malý priemer (menej ako 5 parsekov), malý povrchový jas a malé vodíkové masy. Tieto galaxie môžu byť zaradené do podkategórie galaxií so slabým povrchovým jasom.
Trpasličie špirálové galaxie, hlavne trpaslíčie typy Sa-Sc špirálových galaxií, sú dosť vzácne. Na rozdiel, trpasličie eliptické galaxie, trpasličie nepravidelné galaxie a trpasličie verzie Sm typov galaxií (sú prechodovým štádiom medzi špirálovou a nepravidelnou galaxiou) sú veľmi časté.
Poloha.
Väčšina objavených trpasličích špirálových galaxií sa nachádza mimo Skupín galaxií. Silné gravitačné interakcie medzi galaxiami sú dôvodom zániku galaktického disku väčšiny trpasličích špirálových galaxií. Veľa trpasličích špirálových galaxií bolo objavených vo vnútri Kopy galaxií Panna a Kopy galaxií Coma.
Vysoký vrch (851 m n. m.)

Vysoký vrch () je lesnatý vrch v pohorí Čierna hora, geomorfologickom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Sokoľ, približne severovýchodne od Košíc.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v strede geomorfologického podcelku Pokryvy. Leží na území Košického kraja a okresu Košice-okolie, v katastri obce Sokoľ, okrajovo tiež Veľká Lodina a Čermeľ (Košice – Sever). Najbližšími sídlami sú západne situovaná Košická Belá, severne ležiaca Malá a Veľká Lodina, východným smerom obce Kysak, Trebejov a Sokoľ a južným košická mestská časť Kavečany. 
Opis.
Vysoký vrch je súčasťou masívu, na východe a severe vymedzenom údolím Hornádu a na západe údolím riečky Belá. Severným smerom sa nachádza Bokšov (), Holica (), Prielohy () a Stádlo (), východným Domanov vrch (), južným Biela skala () a Vreteník () a západným Železný vrch (), Skalka () a Pokryvy (). Oblasť patrí do povodia Hornádu, kde vodu z juhozápadných svahov odvádza potok Črmeľ, z južných jeho prítok Biely potok, z východných potok Uhrinče a zo severných Ružínok. Na časti vrcholu a juhovýchodných svahoch sa nachádza rovnomenná prírodná rezervácia, preto na vrchol nevedie značený turistický chodník. Na východnom úbočí sa nachádzajú ruiny hradu Sokoľ.
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy pohoria, no tiež Branisko, Bachureň, Čergov, Slanské vrchy, Volovské vrchy a nezriedka i vrcholy Vysokých Tatier.
Prístup.
V Sedle pod Vysokým vrchom na západnom úbočí, len asi 200 m od vrcholu, je významná križovatka turistických trás, dostupná:
Vysoký vrch

Vysoký vrch môže byť:
Na Slovensku:
V Čechách:
Cacophony

Cacophony bola americká hudobná skupina hrajúca neoklasický speed/heavy metal, založená roku 1986 v San Franciscu. Po odchode Martyho Friedmana do thrash metalovej skupiny Megadeth a Jasona Beckera k Davidovi Lee Rothovi, spevákovi známemu z účinkovania v skupine Van Halen sa Cacophony v roku 1989 rozpadla.
Washington Monument

Washington Monument je obelisk vo Washingtone D.C.. Bol postavený na pamiatku prvého prezidenta USA Georgea Washingtona. Osovo stojí pred „zrkadlovým bazénom“ a Lincolnovým pamätníkom. Je vysoký 169 m. 
Je postavený z mramoru, žuly a pieskovca a je ukončený 2,85 kg hliníkovým vrcholom. Táto kamenná stavba je najvyššou stavbou na svete bez oceľovej výstuže, najvyššou kamennou stavbou a najvyššou stavbou v meste Washington D.C. 
Základný kameň bol položený 4. júla 1848, pamätník bol dokončený 6. decembra 1884 a slávnostne odhalený 21. februára 1885. Po dokončení bol najvyššou stavbou na svete a výškou tak prekonal Kolínsky dóm. Obelisk mal štatút najvyššej stavby do roku 1889, keď bola jeho výška prekonaná Eiffelovou vežou.
Francúzske Kongo

Francúzske Kongo () bola v rokoch 1880 (založenie mesta Brazzaville) až 1910 francúzska kolónia na pobreží Afriky na území dnešného Gabonu, Konga a Stredoafrickej republiky. Územie kolónie bolo v roku 1906 dočasne rozdelené medzi Gabon a Stredné Kongo, v roku 1910 bolo opäť zjednotené do Francúzskej rovníkovej Afriky.
Francúzska západoindická spoločnosť

Francúzska západoindická spoločnosť (fr. "Compagnie des Indes Occidentales") bola v dejinách francúzskeho obchodu spoločnosť s výsadnými právami založená v roku 1664. Vďaka svojim privilégiám dostala do vlastníctva panstvo Akádia v Kanade, Cayenne na Antilách a "terra firma" v Južnej Ameriky od Amazónie po rieku Orinoco. Pre obchod s týmito oblasťami, ale aj s Guinejským pobrežím a Senegalom mala na päťdesiat rokov dominantné postavenie s platením len polovičných poplatkov štátu.
Kapitál Spoločnosti bol tak veľmi významný, že bola schopná za menej ako šesť mesiacov vybaviť svoju flotilu štyridsiatimi
piatim loďami. S týmto loďstvom potom svoje územia spravovala, osídľovala a obchodovala s nimi. Avšak Spoločnosť existovala len deväť rokov. V roku 1674 jej bol majetok odobratý a jej územia sa znovu vrátili pod kráľovskú správu.
Toto zrušenie bolo spôsobené čiastočne chudobou spoločnosti spôsobenou stratami vo vojne s Anglickom, ktoré si vyžiadali požičanie veľkej sumy peňazí, a odobratie exkluzívnych práv na obchod s Guineou.
Mobilizácia (vojenstvo)

Mobilizácia (z lat. "rozhýbanie") je príprava armády, obyvateľstva alebo celého štátu (najmä ekonomiky) na vojnový konflikt príp. inú mimoriadnu udalosť, teda ich uvedenie do vojenskej pohotovosti. Najčastejšie zahŕňa najmä hromadné povolávanie veľkej časti (čiastočná mobilizácia) alebo všetkých vojakov (všeobecná mobilizácia) v zálohe do armády.
Mobilizuje sa armáda, logistika a ekonomika na zaistenie potrieb a zdrojov pre vedenie ozbrojeného boja.
Echolokácia (biológia)

Echolokácia je orientácia niektorých živočíchov v priestore vysielaním a registráciou spätne odrazeného ultrazvuku. 
Disponujú ňou najmä netopiere ("Chiroptera"), ale aj niektoré druhy vtákov a niektoré morské cicavce – delfíny, vačkovce, hlodavce a iné. 
Ako prvému sa podarilo objasniť orientáciu netopierov v priestore biológovi Donaldovi Griffinovi a Holanďanovi Dijgraafovi. Už od 18. storočia sa niektorí vedci pokúšali dozvedieť, ako sa netopiere orientujú. Lazzaro Spallanzani z Talianska zistil, že aj slepé netopiere dokážu loviť hmyz. Netopiere majú dobrý zrak, no pri love nezohráva dôležitú úlohu. V roku 1920 Hartridge vyslovil myšlienku, že netopiere sa orientujú pomocou ultrazvuku. 
Netopiere.
Netopier využíva na orientáciu zvukové signály ktoré nazývame sonar. Echolokácia je založená na vysielaní vysokofrekvenčných zvukov v pravidelných intervaloch, pričom počúvajú ich ozvenu odrážajúcu sa od okolitých predmetov. Takto dokážu určiť polohu aj vzdialenosť. Poznáme dva typy zvukových impulzov: vysokofrekvenčne konštantné (CF), ktoré tvoria čistý tón a frekvenčne modulované (FM), kde sa výška tónu v priebehu trvania na impulz mení. 
Frekvenčne konštantné signály sa vysielajú nosom a využívajú ich podkováre. Ostatné druhy netopierov vydávajú frekvenčne modulované signály ústami. Výška tónu závisí od druhu. Pohybuje sa medzi 15 – 115 kHz Výška tónu sa mení klesaním o 40 kHz. Za ultrazvuk sa považujú vlny väčšie ako 20 kHz, pričom človek počuje zvuky v rozpätí od 16 do 20 000 Hz.
Delfíny.
Delfíny taktiež vysielajú vysokofrekvenčné zvuky cez takzvaný melon – vdutinu v hornej časti hlavy, ktorá mení pri sústreďovaní zvukov tvar. Späť sa prijímajú cez spodnú čeľusť až do mozgu.
Zoznam expedícií Českého egyptologického ústavu

Podrobnejší prehľad egyptologických výprav Československého a neskôr Českého egyptologického ústavu Filozofickej fakulty Karlovej univerzity v Prahe od jeho založenia po rok 2008.
Jaroslav Tvrdík

Ing. Jaroslav Tvrdík (* 11. september 1968, Praha) je bývalý minister obrany Českej republiky v rokoch 2001 až 2003 vo vláde Miloša Zemana a vláde Vladimíra Špidlu.
Detstvo strávil v Havlíčkovom Brode. Vyštudoval strednú ekonomickú školu v Chotěboři, potom Vysokú vojenskú školu vo Vyškove, kde promoval v roku 1990. V roku 1992 absolvoval misiu UNPROFOR v bývalej Juhoslávii. Od roku 1996 pracuje v ministerstve obrany, od roku 2000 ako námestník ministra obrany. V roku 2001 - 2003 bol ministrom obrany.
Po odvolaní z funkcie ministra obrany bol viac ako dva roky prezidentom a predsedom predstavenstva Českých aerolínií. Kritici vyčítajú, že bol do štátneho podniku dosadený bez toho, aby prebehlo výberové konanie. Pred voľbami do snemovne v roku 2006 bol ústredným volebným manažérom ČSSD, potom bol predsedom ČSSD Jiřím Paroubkom vymenovaný za vedúceho jeho poradcov.
Od roku 1993 je ženatý, s manželkou Janou sa im v roku 2000 narodila dcéra Jana.
Turning Torso

Turning Torso je mrakodrap vo Švédskom meste Malmö. Autorom budovy je španielsky architekt Santiago Calatrava, ktorý ju navrhol v štýle dekonštruktivizmu. Výstavba začala 14. februára 2001 a mrakodrap oficiálne otvorili 27. augusta 2005. Po dokončení sa mrakodrap stal najvyššou budovou v Škandinávii, najvyššou obytnou budovou v EÚ a druhou v Európe (po Triumph Palace v Moskve).
Calatravov pôvodný model sa skladal zo siedmich kociek, ktoré boli inšpirované tvarom otočeného ľudského tela (torza). Budova má päťuholníkový pôdorys a je zložená z deviatich častí, pričom každá časť má päť poschodí. Budova je otočená o 90 stupňov. Jadro budovy tvorí betónové „potrubie“, ktoré obsahuje 5 výťahov a schodiská. Fasádu tvoria hliníkové panely.
Mrakodrap je vysoký 190 metrov a má 54 nadzemných poschodí. Slúži ako obytný dom (150 bytov) spolu s administratívnymi priestormi (prvé dve časti). Pre svoj obytný charakter nie je verejnosti prístupný.
Na výstavbu sa spotrebovalo 25 000 m3 betónu. Maximálna odchýlka vrcholu budovy je pri predpokladaných búrkach 0,3 m. Celkové náklady na výstavbu predstavovali približne 1 600 miliónov švédskych korún.
Všeobecná mobilizácia v roku 1938

Všeobecná mobilizácia bola vyhlásená 23. septembra 1938 a v tento deň vstúpila Česko-slovenská republika do brannej pohotovosti.
Opis vládnej vyhlášky.
"č.183/1938 Sb.z. a n. ze dne 23. září 1938, o vstupu státu do branné pohotovosti (mobilizace)"
"Vláda republiky Československé vyhlašuje podle §57. odst.1 a 3 zákona ze dne 13. května 1936, č. 131 Sb.z. a n., o obraně státu, den 23. září 1938, jimž byla nařízena presidentem republiky podle §23. branného zákona mobilisace, za den vstupu státu Československého do branné pohotovosti."
"Jan Syrový v.r."
Vyhlásenie mobilizácie.
Takmer celý český a slovenský národ už niekoľko dní pri rádiách čakal na opatrenia na obranu vlasti. Väčšina česko-slovenského obyvateľstva prijala správu o nich a o mobilizácii armády s uspokojením a nadšením. Mobilizácia sa preto uskutočnila rýchlo a úspešne. Netrpezlivo sledovali vysielanie hlavne záložníci odvodových ročníkov, ktorých sa mala očakávaná mobilizácia týkať. Prví záložníci sa preto hlásili u svojich útvarov ihneď po vyhlásení mobilizácie. 
Mobilizácia bola vyhlásená 23. septembra 1938 o 22:00 hodine. Za 24 hodín boli u väčšiny vojenských útvarov prezentované tri štvrtiny povolaných záložníkov. 
Mobilizácia povolala 18 ročníkov I. zálohy a náhradnej zálohy všetkých zbraní a služieb, a časť príslušníkov II. zálohy – potrebných špecialistov. Celkovo bolo povolaných do zbrane 1 250 000 mužov vrátane povolancov pred začiatkom mobilizácie. Ďalej bolo k dispozícii 350 tankov, 5 000 delostreleckých hlavní a 950 vojenských lietadiel. 
Po Mníchovskej dohode však boli vojenské jednotky rozpustené.
Záložník (vojsko)

Záložník alebo vojak v zálohe alebo hovorovo rezervista je vojak, ktorý po ukončení aktívnej služby v armáde (popr. základnej vojenskej služby) naďalej zostáva v pohotovosti pre prípadné nasadenie vo vojnovom konflikte.
Historický vývoj.
Záložníci v strednej Európe prvý raz získali na dôležitosti až po pruskej porážke v bitke pri Jene a Auerstedte. Napoleon Bonaparte totiž Prusko donútil k drastickej redukcii armády, ktorá nesmela mať viac ako 42 000 mužov.
Systém armády bol reformovaný tak, že predpokladal krátky vojenský výcvik odvedencov, ktorí sa následne stali záložníkmi a boli nasadení až vo vojne. Takto bolo možné výrazne znížiť veľkosť armády, hoci jej vojenská sila sa dramaticky neznížila.
Mobilizácia

Mobilizácia alebo mobilizovanie môže byť:
Echolokácia

Echolokácia môže byť:
Záložník

Záložník môže byť:
Ostrov štátov

Ostrov štátov ( je argentínsky ostrov v Atlantickom oceáne, ležiaci 29 km na východ od východných hraníc Ohňovej zeme, od ktorej ho oddeľuje prieliv Lemaire. Ostrov je administratívnou časťou argentínskej provincie Tierra del Fuego, departmentu Ushuaia a je spravovaný z rovnomenného mesta Ushuaia. Na ostrove je posádka štyroch mužov obmieňajúca sa v 45 dňových intervaloch, majúca dohľad nad pohybom lodí, starajúca sa o ochranu prírody, prípadne sú schopní poskytnúť naliehavú pomoc.
História.
Ostrov bol objavený 25. decembra 1615 holandskými moreplavcami Jacobom le Maire a Willemom Schoutenom, ktorí ostrovu dali názov. Jeho prvým, dočasným obyvateľom bol argentínsky námorník Luis Piedra Buena. 25. mája 1884 bola na ostrove dokončená výstavba majáka oficiálne nazývaného "San Juan del Salvamento", ale viac je známy pod svojim neformálnym názvom "Faro del fin del mundo", "("Maják na konci sveta")". Existuje domnienka, že práve on inšpiroval Julesa Vernea k napísaniu románu pod tým istým názvom.
Geografia.
V rokoch 1899-1902 existovalo na ostrove vojenské väzenie, pre neustále narušovanie konštrukcií budov silnými vetrami, bolo presťahované na Ohňovú zem.
Ostrov je v osi východ západ dlhý 65 km a priemerne 15 km široký. Pobrežie je značne členité, s mnohými zátokami. Najvyšší bod na ostrove dosahuje výšku 823 metrov. Z geologického hľadiska je ostrov považovaný za posledný fragment Ánd. Porastený je krovinami a hustými nízkymi lesmi. Zrážky dosahujú 2000 mm ročne.
Nablízku sa nachádzajú menšie ostrovy a skaly. Najväčší z okolitých ostrovov je "Isla Observatorio" s rozlohou asi 4 km, ležiaci 6,5 km severne.
HC Košice v sezóne 2009/2010

Sezóna 2009/2010 je pre HC Košice už sedemnástou v poradí v samostom Slovensku.Po zrušení hokejovej Ligy majstrov ktorá dala klubu škrt cez rozpočty ostal jediný cieľ obhájiť titul. Sezóna bola veľmi ťažká pre Košice kríza bola skoro celú základnú časť. Po čistkách v januári boli rozviazane zmluvy s tromi kľúčovými hráčmi Jurajom Faithom Jarom Kmiťom a Jurajom Kledrowetzom. Po ťažkej Základnej časti prišlo play-off a s play-off aj dokonale načasovaná forma Košíc a titul s ktorým sa vôbec nerátalo.Vo finále porazili tým HC Slovan Bratislava 4:2 na série a obhájili titul Majstra Slovenska vôbec prvýkrát v novej Steel Aréne.
Prípravné zápasy.
Počas letnej prípravy na sezónu odohrajú HC Košice niekoľko prípravných zápasov.
Exhibícia.
Zápas Najlepších proti Najlepším bol spojený s odovzdávaním cien Zlatý puk 2009
Cassovia Hockey Cup.
Individuálne ocenenia na turnaji.
Najlepší brankár - Branislav Konrád (HC Slovan Bratislava)
Najlepší obranca - Ján Tabaček (HC Košice) 
Najlepší strelec - Rudolf Huna (HC Košice) 
Najproduktívnejší hráč - Rudolf Huna (HC Košice)
Sezóna.
Káder.
Tréneri
V priebehu sezóny:
Liga.
Herný systém.
Základná časť sa hrá systémom, kde každý s každým odohral 2 zápasy vonku a 2 zápasy doma. V lige hrá 12 regulárnych družstiev a družstvo HK Orange 20, hrajúce v Bratislave, ktoré odohrá iba jej časť ako prípravu pre Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji hráčov do 20 rokov.
Prvých 8 celkov po základnej časti postúpilo do play-off, posledný hral baráž. Všetky série vrátane barážovej sa hrali na 4 víťazné stretnutia.
Zápasy Základnej časti.
V základnej časti sa Košice stretli s každým súperom dvakrát doma a dvakrát vonku, okrem tímu HK Orange 20, s ktorým odohral len po jednom zápase. V 13., 26., 32 a 39. kole mal voľno.
Elyzejský palác

Elyzejský palác () je budova v centre Paríža, od roku 1873 sídlo francúzskeho prezidenta. 
Nachádza sa severne od rieky Seina v 8. obvode v blízkosti Avenue des Champs-Élysées a Place de la Concorde. 
Dejiny.
Palác dal postaviť v rokoch 1718 - 1722 Henri-Louis de la Tour d'Auvergne, gróf z Evreux. Staviteľom bol podľa svojich plánov architekt Armand-Claude Mollet. 
Po smrti prvého majiteľa v roku 1753 získala palác Madame de Pompadour, ktorá dala jeho interiéry prerobiť. Anglický park bol podľa jej predstáv zväčšený a rozšírený o kolonády, arkády a labyrint. V tej dobe bola už roky oficiálnou metresou kráľa Ľudovíta XV., ktorý rezidenciu v roku 1764 zdedil a využíval ju na ubytovanie svojich oficiálnych návštev a neskôr ako obrazáreň. V roku 1773 palác predal bankárovi, ale jeho vnuk Ľudovít XVI. ho získal v roku 1786 naspäť a daroval svojej sesternici, vojvodkyni Bourbónskej.
Počas Veľkej francúzskej revolúcie bola vojvodkyňa v apríli 1793 uväznená a palác s novým menom "Hôtel de Bourbon" bol najskôr prázdny a neskôr využívaný ako sklad nábytku a väzenie. V roku 1797 ho vojvodkyňa získala naspäť, ale neskôr odišla do exilu do Španielska a predala ho podnikateľskej rodine. V rokoch 1798 - 1805 v ňom boli súkromné byty.
V roku 1805 palác dostali Napoleonova sestra Caroline s manželom Joachimom Muratom a veľkolepo ho prestavali. Ešte dnes sa hlavné schodište (l’escalier d’honneur) volá „Muratovo schodište“ (Escalier Murat) a plesová sála „Muratov salón“. Prezident Georges Pompidou zvolával do Muratovho salónu zasadnutia francúzskej vlády (Conseil des Ministres). V roku 1806 Napoleon menoval Murata veľkovojvodom z Kleve a Bergu a v roku 1808 kráľom Neapola. Z tohto dôvodu Napoleon prevzal palác, ktorý v roku 1809 daroval po rozvode svojej bývalej manželke Joséphine de Beauharnais, ktorá ho vlastnila do roku 1812. Po bitke pri Waterloo tu Napoleon 22. júna 1815 podpísal svoju abdikáciu. 
V roku 1816 sa palác vrátil do vlastníctva Bourbonovcov a Ľudovít XVIII. ho daroval svojmu čerstvo ženatému synovcovi Karolovi Ferdinandovi, vojvodovi z Berry, ktorý sa sem nasťahoval s manželkou Máriou Karolínou. Po smrti vojvodu v roku 1820 ho prevzal Ľudovít Filip Orleánsky, posledný francúzsky kráľ.
Národné zhromaždenie vyhlásilo palác dekrétom v roku 1848 za sídlo budúceho prezidenta Druhej republiky. Trvalo štyri roky než Ľudovít Napoleon Bonaparte (synovec Napoleona Bonaparte), bol zvolený za prvého prezidenta, ale v roku 1852 sa po štátnom prevrate vyhlásil za cisára. Až v roku 1870 po zajatí v prehratej prusko-francúzskej vojne bol zvrhnutý a vo Francúzsku bola vyhlásená po tretíkrát republika. Aj keď prvý prezident Tretej republiky, Adolphe Thiers, ešte úplne neúradoval z Elyzejského paláca, bol od roku 1873 definitívne oficiálnym sídlom úradu hlavy štátu. Prezidentovo sídlo, s nábytkom od dizajnéra Philippa Starcka, je na prvom poschodí.
22. januára 1963 tu podpísali Charles de Gaulle a Konrad Adenauer Elyzejskú dohodu.
Hôtel de ville de Paris

Hôtel de ville de Paris alebo Parížska radnica je budova v 4.obvode v centre Paríža z roku 1533.
Dejiny.
Prvá budova radnice na tomto mieste stála od 13. storočia. Nová budova bola postavená v roku 1533 v renesančnom štýle. Počas Veľkej francúzskej revolúcie a revolúcie v roku 1848 bola radnica poškodená a v roku 1871 vyhorela. K rekonštrukcii prišlo v rokoch 1874 až 1882 a to v klasicistickom slohu. Na budove je umiestnených 136 sôch predstavujúcich významných občanov Paríža.
Osobnosti na fasáde.
Zoznam osobností na fasáde je v abecednom poradí:
Mojito

Mojito (výslovnosť [mochito]) je tradičný kubánsky koktail. Obyčajne obsahuje čerstvé lístky mäty, biely rum, ale ako originál sa dáva kubánsky rum Mulata alebo Santiago De Cuba, surový trstinový cukor, limetky, limetková šťava a perlivá voda. Podáva sa vo vysokých pohároch so slamkou a miešadlom. Namiesto limetiek sa niekedy používa len limetková šťava a namiesto cukru sirup (guarapo). V niektorých verziách sa do nápoja pridáva niektorý horký likér (Angostura bitter).
Piña colada

Piña colada je alkoholický nápoj, ktorý sa pije hlavne v Karibiku na plážach. Existuje aj verzia bez alkoholu, ktorá sa nazýva Virgin colada.
Obsahuje biely rum, kokosové mlieko a šťavu z plodov ananásu.
V oblasti Karibského mora sa vždy pripravuje z čerstvého kokosu a ananásu. Spoločne sa rozmixujú v mixéri a následne, už v pohári, doplnia o biely rum.
V Európe sa obyčajne čerstvý kokos nahrádza konzervovaným kokosovým mliekom a ananás zase ananásovým džúsom.
V oboch prípadoch by sa nápoj mal servírovať s plátkom ananásu.
Chat (rozlišovacia stránka)

Chat môže byť:
Sex on the Beach

Sex on the Beach (v preklade "sex na pláži") je alkoholický koktail. Ako mnoho populárnych koktailov má niekoľko variantov, najznámejší je pravdepodobne nasledovný:
Pripravuje sa tak, že do shakera sa vloží do troch štvrtín pohára ľad. Pridá sa vodka, broskyňový likér a dolejú sa džúsy. Zamieša sa a preleje do veľkého pohára. Nakoniec sa naspodok pohára prileje trochu sirupu a okraj sa ozdobí rezom ananásu, rezom pomaranča a koktailovou čerešňou, všetko prepichnuté špáradlom.
Pavol Topoľský

Pavol Topoľský (* 14. marec 1961, Bratislava) je slovenský herec.
Študoval na VŠMU, po štúdiu sa venoval divadlu. Účinkuje na Novej scéne a v divadle West. Venuje sa aj dabingu. Osem rokov s Janou Hubinskou bol tvárou reklamných kampaní Slovenskej sporiteľne.
Dabing.
Najznámejšou úlohou Pavla Topoľského v dabingu je postava doktora Frasiera Cranea v seriáli Frasier. Veľmi často dabuje Eddieho Murphyho, ktorého nadaboval vo viac ako 25 filmoch (Policajt v Beverly Hills, Doktor Dolittle, Zamilovaný profesor, ...). Topoľský má bohatý hlasový prejav, vďaka čomu vždy nadaboval všetky postavy, ktoré vo filme Murphy hral aj keď ich bolo viacero (napr. Zamilovaný profesor, Norbit). Taktiež je najčastejším dabérom Jacka Nicholsona a nadaboval postavu agenta Smitha (Hugo Weaving) v trilógii Matrix. Vyskúšal si aj dabingovú réžiu (Hitman, Fantastická štvorka a Silver Surfer).
Osobný život.
Je otcom štyroch dcér a je ženatý po tretíkrát. Jeho súčasnou manželkou je tanečníčka a kolegyňa z divadla Viera Bieliková.