burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
ALGOL 60

ALGOL 60 (akronym z "ALGOrithmic Language") je imperatívny programovací jazyk, ktorého syntax bola prvýkrát formálne definovaná v Backusovej–Nauronovej forme. 
Bol to prvý programovací jazyk, ktorý poskytoval procedúry (vrátane rekurzie), bloky a vyššie riadiace štruktúry na formulovanie algoritmov. Vytvorenie tohto jazyka bolo ovplyvnené lambda kalkulom a asemblerom.
Každý program napísaný v tomto jazyku bol blokom obsahujúcim deklarácie a príkazy. Jeho základné údajové typy boli "boolean", "integer", "real" a "label" (návestie) a jeho jedinou údajovou štruktúrou bolo pole. Základné príkazy sú priradenie, volanie procedúry a skok. Medzi jeho riadiace štruktúry patrili príkaz "if", špeciálne definovaný príkaz "case", bloky, cyklus "while" a cykly s počítadlom.
Príklad zdrojového kódu programu v jazyku ALGOL 60:
Z tohto jazyka vychádzalo mnoho ďalších, napríklad Pascal a Simula.
ALGOL 68

ALGOL 68 je imperatívny programovací jazyk predstavujúci rozsiahle a dôsledné rozvinutie predchádzajúcej verzie jazyka ALGOL 60. Vznikol v roku 1973 a bol navrhnutý podľa fundamentálneho princípu tzv. „ortogonálneho návrhu“ (). Ide o princíp minimálneho, univerzálneho, ľubovoľne kombinovateľného stavebnicového systému. 
Základných stavebnicovými prvkami tohto jazyka, sú údajové typy "boolean", "character", "integer" a "real" a tiež syntaxe jazyka. Z týchto stavebnicových prvkov sa pomocou tzv "mode-makerov" dajú zostrojiť ľubovoľne zložité oblasti dát. Takýto skladací systém sa dá považovať predchodcu objektového modelu. "Mode-makermi" na skladanie boli:
Stavebnicový sytém doplňovali elementárne akcie. Týmito akciami boli:
Pomocou týchto elementárnych akcií sa dali zostrojiť ľubovoľné ďalšie akcie. Skladať tieto elementárne operácie bolo možné nasledovne:
Najväčším problémom jazyka bol jeho preklad. Jeho rozvinuté vyjadrovacie schopnosti (výsledkom funkcie je opäť funkcia), spôsobovali problém pri zostrojovaní prekladača – kompilátora. Programy na väčšine systémov boli interpretované pomocou interpretra, čo malo za následok ich pomalší chod.
Jazdectvo (šport)

Jazdectvo je športové a športovo rekreačné odvetvie pri ktorej sa jazdí na koni alebo na nejakom zariadení za koňom.
Jazdectvo sa člení na niekoľko samostatných jazdeckých pododvetví:
a diciplíny ktoré sú kombináciou jazdectva s inými druhmi športu
Športovú disciplínu jazdectvo na Slovensku vo väčšine disciplín zastrešuje Slovenská jazdecká federácia.
Jazdectvo (druh pozemných vojsk)

Jazdectvo alebo (vojenská) jazda alebo kavaléria (z fr. slova "cavalerie" [kavalri]) je druh pozemných vojsk, ktorý používa kone pri pohybe po zemi, alebo priamo k boju. Svoj najväčší rozmach dosiahlo jazdectvo v stredoveku, no postupným zdokonaľovaním strelných zbraní a účinnej taktiky nasadenia pechoty strácalo význam a od druhej svetovej vojny sa prakticky nevyužíva. Jazdectvo patrilo k najprestížnejším jednotkám armád, často v ňom slúžila šľachta alebo príslušníci vyššej spoločnosti. V súčasnosti sa nahrádza motorizovanými alebo aeromobilnými jednotkami.
Oproti pechote sa vyznačuje vysokou rýchlosťou presunu po bojisku i mimo neho. Nevýhodou je naopak vyššia cena, nutnosť zaobstarávať potravu a starostlivosť pre kone, horšia schopnosť maskovania a s tým súvisiaca zraniteľnosť strelnými zbraňami. Nižšia je tiež priechodnosť náročným terénom ako sú vysoké hory, či husté lesy. Čisto jazdecké armády sa preto vyvinuli najmä v rovinatých oblastiach, ktoré sú pre manévrovanie a nasadenie jazdy vo všeobecnosti najvhodnejšie.
Patriarchát

Patriarchát môže byť:
American National Standards Institute

American National Standards Institute, skratka ANSI, je názov amerického normalizačného úradu.
Sídli vo Washingtone. Je to nezisková organizácia, ktorá vytvára priemyselné štandardy v Spojených štátoch. Je členom organizácie ISO a IEC.
ANSI štandardy majú vplyv na veľa oblastí. Napr. v programovaní ANSI štandardizuje znakovú sadu ASCII. Fotografický expozičný ISO systém prevzal celý svet. 
ANSI bola založená 19. októbra 1918 ako American Engineering Standards Committee a reorganizovaná na American Standards Association v roku 1928. Roku 1966 bola reorganizovaná ako United States of America Standards Institute. Roku 1969 bola premenovaná na American National Standards Institute.
V operačnom systéme MS Windows sa označujú ako ANSI aj niektoré národné kódovánia podporované systémom. Sú podobné norme ISO 8859, ale nie sú identické.
Deutsches Institut für Normung

Deutsches Institut für Normung e.V., skratka DIN, je nemecký normalizačný úrad.
Jeho normy, nesúce takisto skratku DIN, sa nazývajú Deutsche Norm alebo DIN-Norm, do roku 1975 sa nazývali „Deutsche Industrie-Normen“ (takisto skratka DIN).
Dejiny.
Samotný úrad bol založený roku 1917 ako „Normenausschuss der deutschen Industrie (NADI)“ (Normový výbor nemeckého priemyslu). Prvá norma DIN s číslom DIN 1 určovala tvary kužeľových stopkových násad (pre klieštiny a podobne). Najznámejšia norma je DIN 476 pre formáty papierov z roku 1922 (napr. DIN A4).
Roku 1926 bol úrad premenovaný na „Deutscher Normenausschuss (DNA)“. Od roku 1951 je členom ISO. Od mája 1975 má súčasné meno. 5. júna 1975 podpísal DIN a nemecká vláda zmluvu, podľa ktorej je DIN jedinou uznananou normovacou organizáciou v Nemecku. V roku 1990 bol do DIN začlenený normalizačný úrad NDR - Amt für Standardisierung, Messwesen und Warenprüfung.
DIN

DIN alebo Din alebo din môže byť:
Zebra

Zebra (po latinsky "Hippotigris") je podrod rodu kôň (Equus) a slovenské rodové meno druhov tohto podrodu. V niektorých starších systémoch mal postavenie rodu ("zebra" - Hippotigris).
Charakteristika.
Podrod je charakteristický bielo-čiernym pruhovaním („zebrovanie“). Všetky druhy zebier dnes žijú v Afrike a sú typickým obyvateľom saván.
Stavbou tela sa zebry podobajú primitívnym druhom koní. Majú kratšie nohy a väčšiu hlavu a nie sú tak dobrými šprintérmi ako ušľachtilé plemená domácich koní. Môžu bežať rýchlosťou až 55 km/h, ale sú vytrvalejšími bežcami ako kone. Živia sa najmä bylinami a trávou.
Medzi zebrami sú veľké individuálne rozdiely, opisuje sa veľa poddruhov a miestnych variet, preto aj počet opísaných druhov prešiel revíziou.
Systém.
Podrod zebra (Hippotigris) v užšom zmysle zahŕňa:
Podrod zebra (Hippotigris) v širšom zmysle zahŕňa aj to, čo sa v iných systémoch označuje ako podrod kvaga (Quagga), ktorý zahŕňa jediný druh zebra kvaga (Equus guagga) – podrobnosti pozri v článku zebra kvaga (v širšom zmysle)
Podrod zebra (Hippotigris) v najširšom zmysle zahŕňa aj to, čo sa v iných systémoch označuje ako podrod prvozebra (Dolichohippus), teda:
Barry Gibb

Barry Gibb, celým menom Barry Alan Crompton Gibb, (* 1. september 1946, Douglas, Spojené kráľovstvo) je britský spevák, hudobný skladateľ a producent, zakladajúci člen skupiny Bee Gees.
Maurice Gibb

Maurice Gibb, celým menom Maurice Ernest Gibb, (* 22. december 1949, Douglas, Spojené kráľovstvo – † 12. január 2003, Miami Beach, USA) bol britský spevák, skladateľ, producent, člen skupiny Bee Gees.
Robin Gibb

Robin Hugh Gibb, CBE (* 22. december 1949, Douglas, Spojené kráľovstvo – † 20. máj 2012, Londýn) bol britský spevák, hudobný skladateľ a producent, člen poprockovej skupiny Bee Gees.
Vo februári 2012 oznámil, že mu bol odstránený nádor hrubého čreva, následne v marci absolvoval ďalšiu operáciu. Začiatkom apríla bola premiéra jeho diela "Titanic Requiem", ktorej sa nemohol zo zdravotných dôvodov zúčastniť. V polovici apríla upadol do kómy, z ktorej sa prebral po niekoľkých dňoch v prítomnosti rodiny. Zomrel 20. mája 2012 vo veku 62 rokov.
Turkana

Turkana môže byť:
Turkana (jazero)

Turkana (predtým nazývané Adolfovo jazero) je jazero vo východnej Afrike, rozkladajúce sa v Keni a čiastočne aj v Etiópii. S plochou je to najväčšie jazero v púštnej oblasti.
Diferenciálna rovnica

Diferenciálna rovnica je matematická rovnica, v ktorej ako premenné vystupujú derivácie funkcií. Diferenciálne rovnice tvoria základy fyzikálnych výpočtov a sú používané vo väčšine 
oblastí ľudského poznania (pozri napríklad Schrödingerovu rovnicu). 
Definícia.
Diferenciálnou rovnicou nazývame každú rovnicu, ktorá je zapísateľná v tvare
formula_1
Rovnica teda obsahuje premenné, funkcie, konštanty i derivácie funkcií. Podľa stupňa derivácie, ktorú rovnica obsahuje rozlišujeme rády diferenciálnych rovníc.
Druhy diferenciálnych rovníc.
Základné rozdelenie diferenciálnych rovníc je podľa typu obsiahnutých derivácii:
Rád diferenciálnej rovnice.
Rád diferenciálnej rovnice je rád najvyššej derivácie, ktorá je v nej obsiahnutá. 
Matematická teória diferenciálnych rovníc sa zaoberá existenciou riešení, jednoznačnosťou riešení, závislosťou riešení na počiatočných a krajných podmienkach. 
Vo fyzike a ďalších aplikáciách je zaujímavé najmä získanie analytického riešenia, teda napríklad funkcie formula_2, ktorá rovnicu rieši. Ak taká funkcie nejde analyticky vyjadriť, potom je nutné numerické riešenie diferenciálnych rovníc. 
Príklady.
1. príklad.
Typickým príkladom diferenciálnej rovnice prvého rádu je rovnica 
formula_3 
kde pod formula_4 rozumieme deriváciu funkcie formula_2. Rovnica sa rieši ekvivalentnými úpravami. Z rovnice sa snažíme vyjadriť funkciu formula_2:
formula_7
Rovnica je upravená. Použili sme tzv. separovanie premenných. K finálnemu tvaru riešenia dospejeme integrovaním oboch strán rovnice:
formula_8
Poznámka: "Integrály daných funkcií počítame podľa tabuľkových integrálov":
formula_9
formula_10
Poznámka: "Konštanta C je vyjadrená v logaritme. Konštanta sa píše v tvare, v akom je funkcia" formula_2
Teraz vypočítané integrály dosadíme a vyjadríme funkciu formula_2:
formula_13
V tomto riešení sa vyskytuje konštanta, ktorú sme schopní dopočítať zo začiatočných podmienok. Obvykle sa zadáva začiatočná podmienka formula_14.
2. príklad.
Riešme diferenciálnu rovnicu formula_15 bez začiatočných podmienok. Opäť ako v prvom príklade, aj tu sa snažíme separovať premenné tým spôsobom, že formula_16 oddelíme na jednu stranu a ostatné na druhú:
formula_17
Premenné sú oddelené, môžeme integrovať formula_18 a dostaneme rovnicu:
formula_19
North Island (Keňa)

North Island je názov vulkanického, širokého ostrova, nachádzajúceho sa v jazere Turkana v Keni. Je to najsevernejší a najmenší ostrov v jazere. Tvorený je prekrývajúcimi sa tufovými troskovými kužeľmi trachy-andezitového až trachytového zloženia, vytvorenými freatomagmatickými erupciami. Najmladšie lávové prúdy sa nachádzajú v strede ostrova smerom k severnému a východnému okraju.
Bar micva

Bar micva (aram. בר מצוה – "syn prikázania") je v judaizme označenie pre nábožensky dospelého chlapca aj pre prechodový rituál, ktorý sprevádza dosiahnutie náboženskej dospelosti, a pri ktorom je chlapec prijatý za plnoprávneho člena náboženskej obce. 
Židovský chlapec sa automaticky stáva „bar micva“ po dovŕšení 13. roku veku. Od tejto chvíle je povinný dodržiavať všetky náboženské prikázania – micvot, ako napr. nasadzovať si tfilin. Rituál bar micva sa spravidla koná na nasledujúci šabat v synagóge. Najdôležitejším bodom rituálu je prvé vyvolanie nábožensky už spôsobilého chlapca k čítaniu z Tóry.
Let L-13 Blaník

Let L-13 Blaník je dvojsedadlový klzák (vetroň). Výrobcom je LET Kunovice.
História.
Vývoj vetroňa začal v roku 1954 v konštrukčnej kancelárii Výzkumného a zkušebního leteckého ústavu VZLÚ v Prahe – Letňanoch pod vedením hlavného konštruktéra Ing. Karla Dlouhého. Dva prototypy boli dokončené v roku 1956 v prototypové dielni VZLÚ vo Vysočanoch pri závode Aero a v marci rovnakého roku bol zalietnutý prvý z nich. Dokumentáciu a výrobu prevzala v roku 1957 továreň v Kunoviciach a po skrátení prednej časti trupu, nahradení ostrohového kolieska klznou pätkou a prestavbe chvostových plôch na sklopné, pre ľahšie hangárovanie a transport zaviedla typ do sériovej výroby. Výroba bola ukončená v roku 1978 a celkom bolo vyrobených 2616 kusov, z ktorých väčšina stále lieta vo viac než 40 štátoch sveta. Tým sa radí medzi najúspešnejšie výrobky československého (neskôr českého) leteckého priemyslu. V rokoch 1981 – 1982 bola vyrobená menšia séria modernizovanej verzie L-13A s pevnejším nosným systémom. Ďalšími úpravami vznikol v roku 1988 nový typ L-23 Super Blaník, ktorý sa líšil hlavne novým kokpitom s väčším priehľadným prekrytom s lepším výhľadom, chvostovými plochami tvaru „T“, minimalizujúcimi poškodenie pri pristátí v teréne a zjednodušeným krídlom bez vztlakových klapiek s novými koncovými oblúkmi. V ponuke sa objavili aj nadstavce, zvyšujúce rozpätie krídla na a zvyšujúce kĺzavosť na 31. Sériová výroba začala v roku 1989 a zatiaľ bolo vyrobených cca 300 lietadiel, ktoré lietajú v 30 štátoch na 5 kontinentoch.
Charakteristika.
L-13 Blaník je určený k výcviku všetkých stupňov pilotáže. V obsadení jednou osobou je vhodný i k lietaniu základnej akrobacie. Posádka Blaníka sedí za sebou.
Konštrukcia.
Blaník je dvojmiestny celokovový hornoplošný klzák (vetroň) so zápornou šípovitosťou krídiel -2 stupne. Väčšina častí je vyrobená z duralového plechu, poťah je pripevnený pomocou nitov.
Scansoriopteryx

Scansoriopteryx (neplatné meno: "Epidendrosaurus") bol malý vtákovitý dinosaurus z čeľade Scansoriopterygidae. Jeho jediným druhom je Scansoriopteryx heilmanni (neplatné meno: "Epidendrosaurus ningchengensis").
Známy je z pozostatkov veľmi mladých jedincov, ktoré zahrňujú aj odtlačky peria. Žil pred 127 až 120 miliónmi rokov na území dnešnej Číny.
Opis.
"Scansoriopteryx" bol vyspelý operený teropod prispôsobený na život v korunách stromov. Svedčia o tom predĺžené prsty predných končatín s extrémne predĺženým tretím prstom a modifikácie chodidla. Predné končatiny predstavovali primitívnu formu krídel. S dlhými prstami sa totiž hodili oveľa viac na lezenie než na lietanie. Chodilo svojou stavbou pripomínalo chodidlá prvotných vtákov ako napr. rodu "Longipteryx", nedisponovalo však protistojným palcom. Zahnuté pazúry zrejme tiež predstavovali adaptáciu na pohyb po vetvách stromov.
Systematika.
"Scansoriopteryx" patril do skupiny vyspelých vtákovitých dinosaurov zvanej maniraptory (Maniraptora). Určiť presné vývojové príbuzenstvo tohto rodu je ťažké, keďže je známy len z pozostatkov mláďat. Pravdepodobne však mal vývojovo veľmi blízko ku prvým vtákom.
Epidendrosaurus verzus Scansoriopteryx.
V roku 2002 boli v Číne opísané dva dovtedy neznáme vtáčie dinosaury – "Epidendrosaurus" a "Scansoriopteryx". Oba boli opísané na základe pozostatkov dvoch mladých jedincov so zachovaným skameneným operením. Vzájomná podobnosť je u oboch jedincov taká veľká, že sú často považované nielen za jeden rod, ale dokonca za jeden druh. Pôvodné problémy s datovaním Epidendrosaura vrhli tieň pochybností na možnosť totožnosti oboch rodov. Neskoršie štúdie však ukázali, že "Epidendrosaurus" sa vyskytoval len o málo skôr než "Scansoriopteryx", a je tak veľmi pravdepodobné, že reprezentujú minimálne jeden rod, ak nie jeden druh.
Nastal však problém, ktoré rodové meno dostane prioritu, keďže opisy oboch boli prvýkrát publikované s malým časovým rozdielom. V prípade totožnosti dvoch rodov získava prioritu rodové meno publikované ako prvé. "Epidendrosaurus" bol publikovaný ako prvý, no len na internete. Tlačenou formou bol ako prvý publikovaný "Scansoriopteryx". Podľa pravidiel ICZN (Medzinárodného kódu zoologického názvoslovia) má prednosť rodové meno "Scansoriopteryx".
North Island

North Island môže byť:
Severný ostrov

Severný ostrov môže byť:
Južný ostrov

Južný ostrov môže byť:
Apologéta

Apologéta môže byť:
Trpasličia planéta

Trpasličia planéta je vesmírne teleso, ktoré obieha okolo Slnka, má dostatočnú hmotnosť na to, aby jeho gravitácia ustálila tvar zodpovedajúci hydrostatickej rovnováhe (približne guľového tvaru), ale nie dostatočnú na to, aby vyčistilo okolie svojej dráhy. Nesmie byť ani satelitom planéty. 
Túto definíciu "trpasličej planéty" schválila Medzinárodná astronomická únia (IAU) 24. augusta 2006 na zasadnutí v Prahe.
Predbežne do tejto kategórie patria nasledovné objekty:
Prvá z nich obieha Slnko v hlavnom pásme planétok. Bola zároveň prvým objaveným objektom tohto pásma a prvou trpasličou planétou preskúmanou kozmickou sondou. Ostatné štyri trpasličie planéty majú obežné dráhy oveľa ďalej od Slnka a sú členmi Kuiperovho pásu. Najväčšia známa trpasličia planéta je Eris. Prvé dve objavené trpasličie planéty, Ceres a Pluto, boli istú dobu po ich objave považované za planéty. Ceres neskôr preklasifikovali na planétku a v roku 2006 ho, rovnako ako Pluto, zaradili do novovytvorenej kategórie trpasličích planét.
Minimálne niektoré trpasličie planéty sprevádzajú mesiace. U Eris bol dokázaný jeden mesiac (Dysomnia), u Haumey dva. U Pluta bol dlho známy len jediný mesiac, masívny Cháron, ale v roku 2005 boli objavené ďalšie dva oveľa menšie mesiace: Nix a Hydra a do roku 2012 pribudli objavy ešte ďalších dvoch malých mesiačikov.
IAU vypracuje postup, ktorým bude určená hranica medzi trpasličími planétami a ďalšími kategóriami.
Systémová získaná rezistencia

Systémová získaná rezistencia (SAR, z angl. systemic acquired resistance) je odpoveď rastlín na napadnutie patogénom, ktorá zahŕňa celú rastlinu.
Mechanizmus SAR.
Po napadnutí patogénom dochádza k lokálnemu zvýšeniu reaktívnych foriem kyslíka. To zvýši antioxidačnú obranu rastlín (tvorba enzýmov a antioxidantov) a je to tiež signálom pre hypersenzitívnu reakciu. Hypersenzitívna reakcia je sprevádzaná akumuláciou kyseliny salicylovej. Kyselina salicylová prenáša signál z lokálnej úrovne na celú rastlinu, pričom indukuje tvorbu obranných, PR proteínov, ktoré účinkujú proti hubám alebo baktériám. Tiež iniciuje tvorbu mechanickej obrany ukladaním suberínu a lignínu.
Ďalším mechanizmom obrany rastlín je indukovaná systémová rezistencia (ISR). Na rozdiel od SAR nezávisí od kyseliny salicylovej, ale signálnou látkou v nej je kyselina jasmónová.
Savo

Savo môže byť:
Amazonsaurus

Amazonsaurus bol približne 12 metrov dlhý bylinožravý dinosaurus zo skupiny Sauropoda. Známy je z nekompletnej kostry. Žil pred 115 až 110 miliónmi rokov na území dnešnej Brazílie. Jediný druh je Amazonsaurus maranhensis.
Opis.
Amazonsaurus predstavoval dlhokrkého štvornohého dinosaura s malou hlavou a dlhým chvostom. Napriek tomu, že veľkosťou prekonal najväčšie dnešné suchozemské živočíchy – slony africké, patril medzi najmenšie známe sauropody (nerátajúc veľmi primitívne a trpaslíčie formy).
Spôsob života.
Sedimenty, v ktorých boli nájdene pozostatky amazonsaura naznačujú, že žil v záplavových nížinách v blízkosti riečnej delty. Podobne ako iní jeho príbuzní, Amazonsaurus bol prispôsobený na spásanie nízkych až prízemných rastlín. Hoci mal krk ohybný smerom do strán, dokázal ho len veľmi obmedzene vztyčovať smerom hore, nad úroveň pliec. Vzhľadom na malú veľkosť amanzosaura je pravdepodobné, že žil podobne ako viaceré iné sauropody v čriedách.
Systematika.
S bližším zaradením Amazonsaura sú problémy. Salgado a kol. v ich štúdii z roku 2004 ukázali, že bol vyspelejší než Rebbachisauridae, ale primitívnejší než Dicraeosauridae a Diplodocidae. Patril tak do nadčeľade Diplodocoidea s neistým bližším príbuzenstvom. Objavujú sa však názory, že môže predstavovať primitívneho zástupcu Dicraeosauridae.
Savo (ostrov)

Savo je názov malého ostrova (6×) vulkanického pôvodu, nachádzajúceho sa v Pacifiku blízko severného výbežku ostrova Guadalcanal (Šalamúnove ostrovy). Bol objavený španielskymi moreplavcami, ktorí prišli na ostrov práve v čase erupcie sopky v roku 1568.
Druhá svetová vojna.
Pre svoju blízku polohu pri ostrove Guadalcanal sa lokalitou niekoľkých námorných bitiek počas druhej svetovej vojny medzi Japonskom a USA.
Perlit (metalurgia)

Perlit je eutektoid v sústave Fe-Fe3C. Je to lamelárna mechanická zmes feritu a cementitu. Perlit nie je teda fáza ale fázová zmes, skladá sa z feritu a cementitu a obsahuje 0,765 % uhlíka. Názov je odvodený od perleťového lesku jeho kryštálov.
Perlit vzniká izotermicky pri 727°C a obsahu uhlíka medzi 0,02% a 6,68% (na "fázovom diagrame Fe-Fe3C" je to línia "PSK") ako lamelárny perlit. Má strednú pevnosť a tvrdosť, ale je málo tvárny.
Vhodným tepelným spracovaním sa premieňa na globulárny perlit, ktorý má nižšiu tvrdosť, ale lepšiu tvárnosť.
Šabat

Šabat (, výslovnosť v jidiš šabes) alebo sabat je v judaizme siedmy, sviatočný deň v týždni, sobota. Je dňom odpočinku a modlitby. Začína sa v piatok tesne pred západom slnka a končí v sobotu po západe slnka.
Oviraptorosauria

Oviraptorosauria je skupina malých až stredne veľkých vtákovitých dinosaurov, ktoré boli rozšírené počas kriedy predovšetkým na severnej pologuli. V prípade viacerých oviraptorosaurov poznáme odtlačky peria (Caudipteryx, Protarchaeopteryx). 
V minulosti sa objavili názory, ktoré považovali oviraptorosaury za nelietavé vtáky, ktoré sú však dodnes podporené len jedinou kladistickou analýzou (Maryanska a kol., 2002). Všetky ostatné štúdie považujú oviraptorosaury za nevtáčie dinosaury.
Opis.
Oviraptorosauria boli postavou a výzorom podobné moriakovi. Perie mali najdlhšie na predlaktiach a konci chvosta, kde tvorilo akýsi vejár – azda pestro sfarbený u samcov a vhodný na predvádzanie. Vyznačovali sa výraznou tendenciou k skracovaniu chvosta, pričom niektoré formy si dokonca nezávisle od vtákov vytvorili kosť typickú pre krátkochvosté vtáky – pygostyl. Mali kratšie hlavy s tupým bezzubým zobákom a čeľusťami, na ktorých bola badateľná tendencia k bezzubosti. Niektoré nálezy naznačujú, že oviraptorosaury chránili potomstvo a strážili znášku vo dvojici.
Potrava.
Pôvodne sa predpokladalo, že oviraptorosaury sa špecializovali na konzumáciu vajec iných dinosaurov. Sú však dôkazy podporujúce, že niektoré rody sa živili malými živočíchmi (malý plaz v útrobách jedinca rodu Oviraptor, dve lebky mláďat troodontidov v hniezde rodu Citipati), kým iné rastlinami (gastrolity nájdené v pozostatkoch rodu Caudipteryx). Ďalšou možnosťou je konzumácia mäkkýšov, čomu nasvedčuje napríklad zvláštny tvar čeľustí niektorých foriem, alebo všežravosť. 
Systematika.
infrarad Oviraptorosauria
Xgl

Xgl je architektúra X servra navrhnutá na využitie moderných grafických kariet cez ich OpenGL ovládače postavená nad OpenGL prostredníctvom rozhrania glitz. Podporuje hardvérovú akceleráciu všetkých X, OpenGL a XVideo aplikácií a grafických efektov cez zložený window manager, napríklad Compiz. Projekt založil David Reveman a prvé vydanie bolo uvedené 2. januára 2006.
SMART-1

SMART-1 je prvou európskou kozmickou sondou organizácie ESA určenou na prieskum Mesiaca a rovnako prvou európskou sondou, ktorá na svoj pohon využíva Iónový motor. Jej názov je skratkou „Small Missions for Advanced Research in Technology - 1“. Je prvým zástupcom radu tzv. „flexi missions“, teda malých a lacných automatov overujúcich nové technológie. Preto aj jej výrobná cena 110 mil. eur je pomerne nízka.
Opis sondy.
SMART-1 mala tvar kocky s dĺžkou hrany , ktorá bola vybavená párom solárnych článkov. Hmotnosť pri štarte bola z čoho takmer bolo tvorené pohonnou látkou, xenónom, iónového motoru sondy. Iónový motor PPS1350, vyrobený francúzskou firmou SNECMA, využíva elektrostatické pole na ionizáciu xenónu a jeho urýchlenie z trysky motoru. Výstupná rýchlosť ionizovaného plynu je pomerne vysoká, pri motore SMART-1 dosahuje /s, a preto aj výsledný špecifický impulz motora je vysoký. Jeho hodnota je 16,4 kN·s/kg čo je približne päťnásobok hodnoty dosahovanej pri klasických raketových motoroch spaľujúcich chemické pohonné hmoty. Výsledný ťah motora je však malý a dosahuje až 70 mN pri príkone 1 350 W elektrickej energie dodávanej z páru slnečných článkov.
Vedecká výbava sondy, na ktorú pripadá , obsahuje 8 prístrojov, medzi ktorými je AMIE (Asteroid – Moon Micro Imager Experiment) – hlavné zobrazovacie zariadenie s rozlíšením 1024x1024 pixelov, ďalej EPDP čo je diagnostický modul iónového motora, KaTE (Ka-band Telemetry and Telecommand Experiment) – komunikačný modul overujúci využiteľnosť komunikácie v pásmach X (8 GHz) a Ka (32/34 GHz).
Priebeh letu.
Sonda bola vypustená 27. septembra 2003 nosnou raketou Ariane 5 z kozmodrómu Kourou. Po 42 minútach dosiahla prechodovú dráhu s výškou 7 035 × . Od tejto chvíle začala iónovým motorom zvyšovať svoju rýchlosť a tým sa po špirálovitej dráhe vzďaľovať od Zeme. Dňa 11. novembra 2004 prešla Lagrangeovým bodom L1 sústavy Zem-Mesiac a dostala sa do sféry gravitačného vplyvu Mesiaca. Dňa 15. novembra o 17:46 UTC sa sonda po prvýkrát dostala do Periselénia polárnej obežnej dráhy okolo Mesiaca s parametrami 6 704 × a obežnou dobou 129 h. Ďalšou činnosťou motora bola dráha znížená na 300 – a začal podrobný vedecký prieskum v oblasti Mesiaca. 
Ukončenie misie.
Po vyčerpaní paliva iónového motoru dochádzalo k ďalšiemu prirodzenému znižovaniu obežnej dráhy sondy. 3. septembra 2006 o 05:42:22 UTC sonda zanikla po kontrolovanom dopade na privrátenú stranu Mesiaca rýchlosťou približne /s.
Raj (rozlišovacia stránka)

Raj môže byť:
Východná konferencia (NHL)

Východná konferencia je jednou z dvoch konferencií v NHL. Sú v nej zastúpené hokejové kluby z východu a stredu USA a Kanady. Delí sa na dve divízie:
Pacifická divízia (NHL)

Pacifická divízia je jedna zo šiestich divízií kanadsko-americkej ligy ľadového hokeja NHL. NHL sa delí na 2 konferencie a každá z konferencií sa ďalej delí na 3 divízie. Pacifická divízia spadá pod Západnú konferenciu. Tímy, ktoré sú spolu v divízii, tak počas sezóny NHL zohrajú najviac zápasov a naopak najmenej zápasov zohrajú s tímami z druhej konferencie. 
História.
Táto divízia bola založená pred rozšírením ligy, pred sezónou 1993/1994. V tejto divízii začínalo 6 tímov: Anaheim Mighty Ducks, Calgary Flames, Edmonton Oilers, Los Angeles Kings, San Jose Sharks a Vancouver Canucks . Pred sezónou 1995/1996 bol do Pacifickej divízie preradený tím Colorado Avalanche, ktorý sa presťahoval z kanadského Quebecu, kde hral pod menom Quebec Nordiques. Pred sezónou 1998/1999 došlo k rozšíreniu ligy a zmenila sa aj celá štruktúra ligy. Zo 4 divízií sa liga rozdelila na 6 divízií v dvoch konferenciách. Z pôvodných tímov v Pacifickej divízii zostali iba Anaheim Mighty Ducks, Los Angeles Kings, San Jose Sharks a k nim sa pridali tímy z pôvodne Centrálnej divízie: Dallas Stars a Phoenix Coyotes. Pred sezónou 2006/2007 vedenie tímu Anaheim Mighty Ducks rozhodlo o vypustení prívlastku "mighty" (po slovensky "silní") a klub bol premenovaný na Anaheim Ducks (Anaheimskí káčeri).
Rekordy.
Najmenej.
"(U "jednosezónnych" rekordov nebola braná do úvahy sezóna 1994/1995, ktorá bola skrátená)"
Centrálna divízia (NHL)

Centrálna divízia bola založená roku 1993 a je súčasťou Západnej konferencie v NHL. Pôvodne sa divízia skladala z tímov Chicago Blackhawks, Dallas Stars, Detroit Red Wings, St. Louis Blues, Toronto Maple Leafs a Winnipeg Jets. V roku 1998 sa divízia zredukovala len na štvoricu tímov, keď pôvodné 3 tímy, Chicago Blackhawks, Detroit Red Wings a St. Louis Blues, doplnil novovzniknutý tím Nashville Predators. Následne v roku 2000 bol pridaný ďalší ligový nováčik Columbus Blue Jackets.
V poslednom prerozdeleni tímov v roku 2013 divíziu opustili Columbus Blue Jackets a Detroit Red Wings a pribudli tímy Minnesota Wild a Colorado Avalanche.
Severozápadná divízia (NHL)

Severozápadná divízia bola založená v roku 1998, je súčasťou Západnej konferencie v NHL. V posledných rokoch je to jedna z najvyrovnanejších divízií v NHL.
Severovýchodná divízia (NHL)

Severovýchodná divízia bola založená roku 1993 a je súčasťou Východnej konferencie v NHL.
Juhovýchodná divízia (NHL)

Juhovýchodná divízia bola založená roku 1998 a je súčasťou Východnej konferencie v NHL.
Atlantická divízia (NHL)

Atlantická divízia bola založená roku v 1993 a je súčasťou Východnej konferencie v NHL. V roku 2013 prebehla reorganizácia tímov medzi divíziami a konferenciami. Do Atlantickej divízie boli presunuté tímy Boston Bruins, Buffalo Sabres, Detroit Red Wings, Florida Panthers, Montreal Canadiens, Ottawa Senators, Tampa Bay Lightning a Toronto Maple Leafs.
Reflexný oblúk

Reflexný oblúk je nervová dráha potrebná na uskutočnenie reflexu. 
Reflexný oblúk tvorí:
Compiz

Compiz je jeden z prvých kompozitných window manažérov pre X Window System, ktorý je schopný využiť výhodu OpenGL akcelerácie. Integrácia umožňuje vykonávať zložité efekty v správe okien, napríklad efekty minimalizácie a ilúziu pracovných plôch nalepených na stenách kvádra. Compiz vyhovuje štandardom ICCCM a tak môže nahrádzať komponenty ako Metacity v GNOME alebo KWin v KDE. Compiz implementuje niektoré vlastnosti známe z konkurenčných projektov, napríklad Exposé v Apple Mac OS X a nový prepínač aplikácií pomocou Alt-Tab, podobný tomu v Microsoft Windows Vista. Je založený na kompozitnom rozšírení X a rozšírení GLX_EXT_texture_from_pixmap v OpenGL.
Bol uvedený v januári 2006 spoločnosťou Novell prakticky súčasne s novou verziou Xgl. Ako fork Compizu vznikol Beryl.
Compiz Fusion.
Compiz Fusion je kolekcia pluginov a konfiguračný systém pre správcu okien Compiz v systéme X Window System. Compiz Fusion je výsledokom spojenia medzi starou komunitnou sadou pluginov „Compiz Extras“ s časťami projektu Beryl.
Cieľom projektu je časom previesť skoro všetky funkcie Berylu do pluginov Compizu a pokračovať v písaní ďalších. V rovnaký čas vzniku projektu skončil vývoj Berylu a niektoré jeho základné funkcie boli pridané do jadra Compizu.
Dúbravský potok (prítok Hradnej)

Dúbravský potok je potok v Podpoľaní, preteká územím okresov Detva a Zvolen. Je to ľavostranný prítok Hradnej a má dĺžku 8,1 km.
Vzniká bifurkáciou Detvianskeho potoka, ktorý sa na styku Poľany a Zvolenskej kotliny na pravom brehu pri osade Stavanisko v nadmorskej výške okolo 570 m n. m. rozvetvuje. Dúbravský potok tečie sprvu na juhozápad podcelkom Detvianska kotlina, preteká osadou Kostolná a stáča sa na západ. Pokračuje východným okrajom Slatinskej kotliny, sprava priberá prítok (450,5 m n. m.) spod Močilnej skaly (677,9 m n. m.) a pri obci Dúbravy sa stáča na juhozápad, oddeľuje dva masívy podcelku Rohy - Švošť (527,4 m n. m.) na pravom brehu od zvyšku podcelku. Neďaleko areálu bývalých Podpolianskych strojární priberá zľava prítok spod Holého vrchu (568,4 m n. m.) a opäť sa stáča na západ.
Pri osade Malý Sliač sa v nadmorskej výške okolo 355 m n. m. vlieva do Hradnej.
Driekyňa

Driekyňa je potok na Hornom Pohroní, na území okresu Banská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 9,2 km a je tokom III. rádu. 
Priebeh toku.
Preteká severovýchodnou časťou Zvolenskej kotliny, pramení v podcelku Ponická vrchovina na južnom svahu Holého vrchu (801,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 760 m n. m. Tečie prevažne severozápadným smerom, zľava priberá prítok zo severozápadného svahu Holého vrchu a následne tiež zľava prítok z doliny Suchá Driekyňa. Potom vstupuje do podcelku Bystrická vrchovina, zľava priberá prítok spod Farbišťa (674,9 m n. m.), ďalej sa stáča na západ. Opäť z ľavej strany ešte priberá kratší prítok a južne od obce Slovenská Ľupča ústi v nadmorskej výške cca 368 m n. m. do Hrona.
Šimonka (vrch)

Šimonka () je najvyšší vrch Slanských vrchov. Nachádza sa v severovýchodnej časti pohoria, juhovýchodne od obce Zlatá Baňa.
Šimonka je tiež najvyšším bodom okresu Vranov nad Topľou.
Poloha.
Vrchol je vzdialený približne 16 kilometrov vzdušnou čiarou západo-severozápadne od mesta Vranov nad Topľou a východo-juhovýchodne od Prešova.
Ochrana.
Vrcholovú časť zaberá Národná prírodná rezervácia Šimonka, vyhlásená v roku 1950 na výmere s najvyšším 5. stupňom ochrany, ktorá je najstaršou v okrese Vranov nad Topľou. Cieľom rezervácie je zachovať a chrániť andezitový vrchol s balvanovými sutinami a pralesovitou bučinou, resp. jaseňovou javorinou (vyše 200-ročný porast).
Veľkou vzácnosťou je oplietavá liana – zákonom chránený plamienok alpínsky, ktorý v rezervácii rastie na niekoľkých miestach.
Na zabezpečenie ochrany v chránenom území – Národnej prírodnej rezervácii Šimonka sa zakazuje:
Vrchol.
Na andezitovom vrchole Šimonky sa nachádza malá nezalesnená plocha s vystupujúcou skalkou, odkiaľ je vynikajúci panoramatický výhľad na sever, východ a západ. Za dobrých podmienok je vidno Vysoké Tatry a vrch Nízkych Tatier – Kráľovu hoľu (). Nechýba tu drevený vrcholový kríž a osadený turistický smerovník, na ktorom je umiestnená schránka s vrcholovou knihou, do ktorej môžu turisti zaznamenať svoj výstup.
Relatívna výška Šimonky je 762 metrov, čo ju zaraďuje na 7. miesto v rebríčku vrchov s najväčšou relatívnou výškou na Slovensku.
Turizmus.
Šimonka je častým turistickým cieľom. Viažu sa k nej tri sedlá. Na severozápade je to sedlo Červená mláka (), na východe sedlo Obracaná studňa () a na juhu sedlo Grimov laz (). Od sedla Grimov laz vedie po strmom a kamenistom teréne na vrchol Šimonky žltá turistická značka. Výstup po žltej trvá cca 30 minút. Počas výstupu po žltej turistickej značke sa naskytá pohľad na najvyššiu stavbu na Slovensku – rádiový a televízny vysielač Dubník vysoký 318 metrov.
Najľahší je výstup z obce Zlatá Baňa po zelenej a následne žltej turistickej značke.
Západnými svahmi prechádza červene značená Medzinárodná diaľková turistická trasa E3, vedúca hlavným hrebeňom Slanských vrchov.
Šimonka

Šimonka môže byť:
Igor Demo

Igor Demo (* 18. september 1975, Nitra) je bývalý slovenský futbalista.
V Nitre začal hrávať futbal ako šesťročný. V prvom tíme FC Nitry debutoval v sezóne 1992/93. V roku 1994 prestúpil do Slovana Bratislava, s ktorým získal počas trojročného pôsobenia dva tituly majstra (1995, 1996), Slovenský a Matičný pohár. 
V roku 1997 ako 22-ročný prestúpil do holandského tímu PSV Eindhoven, v roku 2000 do nemeckého druholigového klubu Borussia Mönchengladbach. S Borrusiou sa v roku 2001 prebojoval do Bundesligy, patril k obľúbeným hráčom fanúšikov. V lete 2005 ako voľný hráč podpísal dvojročnú zmluvu s rakúskym klubom GAK Graz. Už na jeseň však po obojstrannej dohode ukončil svoje pôsobenie. Za Graz odohral aj dva zápasy v Pohári UEFA. Od začiatku marca 2006 pôsobil opäť v Nitre, kde odohral jarnú časť ligy a po sezóne ukončil svoju hráčsku kariéru. 
Reprezentoval Česko-Slovensko v juniorských kategóriách, obliekal dres slovenskej „dvadsaťjednotky“ aj slovenského „áčka“.
Michal Hipp

Michal Hipp (* 13. marec 1963, Horná Kráľová) je bývalý slovenský futbalista a bývalý tréner slovenského klubu FC Nitra.
Prvý kvalifikačný zápas ako tréner slovenskej reprezentácie spolu so Stanislavom Grigom absolvovali 7. septembra 2012 vo Vilniuse, kde reprezentácia remizovala s domácou Litvou 1:1.
Slovenské rudohorie

Slovenské rudohorie (zastarano "Slovenské Krušnohorie") je krajinná oblasť subprovincie Vnútorné Západné Karpaty. Stredná časť Slovenského rudohoria - územie (najmä) Volovských vrchov, Stolických vrchov a Revúckej vrchoviny - sa medzi geológmi označuje aj ako Spišsko-gemerské rudohorie. 
Pohorie bolo pomenované podľa bohatých zásob nerastných surovín.
Základné údaje.
Má masívny, často plošinový reliéf. Na rozdiel od iných pohorí na Slovensku má len jednu (aj to malú) kotlinu a hornatý charakter len na juhu.
Vďaka svojej pestrej geologickej stavbe bolo Slovenské rudohorie v minulosti miestom ťažby rôznych rúd, ktorá dosiahla rozmach v 14. až 19. storočí. Ťažba sideritu v Nižnej Slanej sa v súčasnosti skončila. Pokračuje však ťažba nerudných surovín, ako sú magnezit a mastenec.
Všetky, okrem krasových oblastí, sú husto zalesnené.
Polohopis.
Delenie.
Podľa aktuálneho geomorfologického členenia sa Slovenské rudohorie delí na tieto podcelky:
Podľa staršieho orografického členenia Slovenska sa položka "Podsústava Slovenského rudohoria" resp. "Slovenské rudohorie (podsústava)" delí nasledovne:
Podľa iného staršieho orografického členenia sa Slovenské rudohorie člení nie ako dnes horizontálne, ale vertikálne na:
Podobne v delení Karpát podľa J. Kondraciego (ktoré samostatnú položku nazvanú „Slovenské rudohorie“ neobsahuje) sú jednotlivé položky spolu zodpovedajúce Slovenskému rudohoriu tak, ako je vymedzené v aktuálnom geomorfologickom členení Slovenska, územne vymedzené nasledovne :
Pecos (rieka)

Pecos je ľavostranný prítok Rio Grande. 
Pramení vo vrchoch Sangre de Cristo v blízkosti Santa Fe v Novom Mexiku. Spočiatku je rieka sýtená pomerne stabilným zdrojom zrážkovej vody vo vrchoch v oblasti svojho prameňa. Svojím ďalším postupom sa rieka ocitá v čoraz suchších oblastiach a vodu priberá len sporadicky. Aj napriek svojej dĺžke priemerné prietoky rieky Pecos nepresahujú na jej dolnom úseku /s za sekundu. 
V pramennej oblasti rieka tečie smerom na juh, potom na juhovýchod. Neskôr sa Pecos opäť stáča a pomedzi pláň Llano Estacado a vrchy Sacramento tečie opäť na juh. Po prekročení južnej hranice Nového Mexika rieka tečie cez Texas, kde znova naberá juhovýchodný smer. Pecos sa napokon v blízkosti mexickej hranice vlieva do Rio Grande.
Pecos

Pecos môže byť:
Sacramento

Sacramento (zo šp. „sakrament“) môže byť:
Rio Grande

Rio Grande (iné názvy: Grande, Bravo del Norte, Grande del Norte , Río [alebo Rio] Bravo del Norte; po anglicky: "Rio Grande", zriedkavo: "Rio Bravo (del Norte), Rio Grande del Norte"; po španielsky v Mexiku: "Río Bravo (del Norte), Río Grande del Norte", zriedkavo: "Río Brazo") je jedna z najdlhších riek v Severnej Amerike. 
Tečie na území dvoch krajín - Mexiko a Spojené štáty americké. Pramení v pohorí San Juan v Skalnatých vrchoch v štáte Colorado. Spočiatku tečie krátko na východ, potom sa stáča na juh do Nového Mexika. Rio Grande pretína Nové Mexiko po celej jeho severojužnej dĺžke. Prechádza aj jeho najväčším mestom - Albuquerque. V južnej časti Nového Mexika tvorí Rio Grande krátky úsek hranice tohoto štátu s Texasom. Od mesta El Paso sa Rio Grande až po ústie do mora stáva hraničnou riekou s Mexikom. Tento úsek rieky je dlhý vyše a tvorí viac ako polovicu celkovej dĺžky americko-mexickej hranice. Priemerným prietokom okolo /s sa Rio Grande vlieva do Mexického zálivu v Atlantickom oceáne.
Aj napriek pomerne malému prietoku v koryte, je Rio Grande dôležitým zdrojom vody pre suché oblasti Mexika, Texasu ako aj Nového Mexika. Ako pohraničná rieka USA s Mexikom hrá dôležitú úlohu v politických vzťahoch týchto dvoch krajín. Mnoho pokusov o ilegálnu imigráciu do USA sa odohráva práve pri prekročení Rio Grande. Absolvovaním tejto prekážky prischla migrantom prezývka „mokré chrbáty“.
Santa Fe (Nové Mexiko)

Santa Fe je hlavné mesto štátu Nové Mexiko v USA. Je to druhé najväčšie mesto tohto štátu.
Bolo založené ako pevnosť španielskymi koloniálnymi dobyvateľmi. Spočiatku patrilo k severnej hranici španielskeho koloniálneho vplyvu na americkom kontinente. V 19. storočí začal silnieť kultúrny a politický vplyv Spojených štátov a nakoniec sa mesto stalo súčasťou juhozápadu USA.
Sacramento Mountains

Sacramento Mountains je pohorie ležiace na juhu Nového Mexika v Spojených štátoch.
Opátstvo svätého Hyppolita na Zobore

Opátstvo svätého Hyppolita na Zobore (známy aj ako "Zoborský kláštor") je zaniknutý benediktínsky kláštor na západnom svahu vrchu Zobor nad mestom Nitra. Založený bol pravdepodobne v roku 880, keď vzniklo Nitrianske biskupstvo, ktorého prvým biskupom bol pôvodne benediktínsky mních Viching.
Legenda spomína prvého známeho zoborského opáta po veľkomoravskom a preduhorskom období. Z Poľska mal prísť muž menom Svorad, ktorý dostal mníšsky odev od opáta Filipa, ktorého kláštor, nazývaný sobor (monasterium, zobor nominatum), bol vybudovaný v nitrianskom chotári k úcte sv. Hippolyta.
Kláštor sa spomína v legende o sv. Svoradovi a Beňadikovi, ktorú napísal päťkostolský biskup Maurus z druhej polovice 11. storočia. 
V kláštore sa vychovávali kňazi nielen pre nitrianske biskupstvo, ale aj pre vnútromisijnú činnosť. Kláštor bol spätý svojím patrocíniom s kláštorom benediktínov v St. Pöltene v dnešnom Rakúsku. 
Okrem duchovného poslania bola pre benediktínov dôležitá aj poľnohospodárska činnosť. Pričinili sa o zakladanie prvých vinohradov na Zobore, podporovali obrábanie polí, pestovanie ovocie a starostlivosť o včely. Dlhodobú prosperitu kláštora zabezpečovali rozsiahle majetky, čoho dôkazom sú Zoborské listiny – najstaršie dochované písomné pamiatky na Slovensku. Vznikli z poverenia uhorského kráľa Kolomana v rokoch 1111 a 1113, prvá potvrdzuje právo opátstva na majetky na západnom a strednom Slovensku a druhá je súpisom majetku opátstva.
Zoborský kláštor sa stal hodnoverným miestom, kde sa uchovávali, spisovali a vydávali rôzne dôležité listiny.
Po vzniku rozporu medzi ostrihomským arcibiskupom a uhorským kráľom Matejom Korvínom nastal nečakaný koniec opátstva, keďže sa mnísi postavili na stranu arcibiskupa a Matej Korvín sa im odplatil tým, že opátstvo v roku 1468 zrušil. Kláštor bol vyplienený a úplne zničený poľským vojskom vojvodu Kazimíra v roku 1471. Rozsiahle majetky pripadli nitrianskemu biskupstvu.
Koncom 17. storočia zriadil na tomto mieste nitriansky biskup Blažej Jaklin nový kláštor pre kamaldulský rád. 
Ruiny kláštora sa v súčasnosti nachádzajú v areáli Špecializovanej nemocnice sv. Svorada Zobor, sú predmetom arecheologického výskumu a aktivít Zoborského skrášľovacieho spolku, ktorý má za cieľ ruiny staticky zabezpečiť, zreštaurovať, zakonzervovať a sprístupniť verejnosti.
AIGLX

AIGLX (Accelerated Indirect GLX) je otvorený projekt založený nadáciou X.Org a komunitou Fedora Code Linux na podporu akcelerovaného nepriameho renderovania v X.org a DRI ovládačoch. Toto umožňuje vzdialeným X klientom využiť plne akcelerované renderovanie cez protokol GLX. AIGLX je aj nevyhnutný komponent na dosiahnutie dobrého výkonu pri použití OpenGL kompozitného manažéra okien, napríklad Compiz, Beryl alebo Metacity.
Tálesova veta

V geometrii Tálesova veta (pomenovaná podľa gréckeho filozofa Tálesa z Milétu) hovorí, že ak A, B, C sú body na kružnici, kde AC je priemer kružnice, potom uhol ABC je pravý uhol.
Dôkaz.
Pri dôkaze použijeme nasledovné tvrdenia:
Nech formula_1 je stred kružnice. Keďže platí formula_2, formula_3 a formula_4 sú rovnoramenné trojuholníky a na základe rovnosti základňových uhlov rovnoramenných trojuholníkov, formula_5 a formula_6. Označme uhly formula_7 a formula_8. Tri vnútorné uhly trojuholníka formula_9 sú potom formula_10, formula_11 a formula_12. Súčet vnútorných uhlov každého trojuholníka je 180°:
z toho vyplýva po úprave 
čo bolo treba dokázať.
Zovšeobecnenie.
Tálesova veta je špeciálnym prípadom nasledovnej vety:
Dôkaz tejto vety je podobný ako dôkaz Tálesovej vety uvedený vyššie.
Aplikácie.
Konštrukcia dotyčnice kružnice.
Tálesovu vetu môžeme použiť na konštrukciu dotyčnice danej kružnice, ktorá pretína daný bod (pozri obrázok). Nech je daná kružnica "k" so stredom "O" a vonkajší bod "P" mimo kružnice, chceme skonštruovať (na obrázku červenú) dotyčnicu (dotyčnice) kružnice "k", ktorá pretína bod "P". Označme bod, v ktorom sa (zatiaľ neznáma) dotyčnica "t" dotýka kružnice ako "T". Zo symetrie je zrejmé, že polomer "OT" je kolmý na túto dotyčnicu. Nájdime stred "H" na úsečke spájajúcej body "O" a "P" a obkreslime kružnicu so stredom "H" cez tieto body. Podľa Tálesovej vety je hľadaný bod "T" priesečník tejto kružnice s danou kružnicou "k", pretože to je bod na kružnici "k", ktorý tvorí s bodmi "O" a "P" pravouhlý trojuholník "OTP".
Pretože spomínané dve kružnice sa pretnú v dvoch bodoch, týmto spôsobom môžeme zostrojiť obe dotyčnice.
Určenie stredu kružnice.
Použitím Tálesovej vety je možné nájsť stred kružnice pomocou objektu s pravým uhlom, napríklad listu papiera štvorcového alebo obdĺžnikového tvaru, ktorý je väčší ako kružnica. "(Aspoň jedna strana objektu je dlhšia ako priemer kružnice, pozn. prekl.)"
História.
Táles nebol prvý, ktorý formuloval túto vetu, keďže Egypťania aj Babylončania ju poznali, pravdepodobne empiricky, pretože sa nenašli žiadne dokumenty s jej dôkazom. Veta je pomenovaná po Tálesovi, ktorému sa pripisuje jej prvý dôkaz. Táles použil svoje vlastné výsledky o základňových uhloch rovnoramenného trojuholníka a súčte vnútorných uhlov v trojuholníku.
Konzument

Konzument môže byť:
Santa Fe

Santa Fe (po španielsky) alebo Santa Fé (po portugalsky), doslova „svätá viera“, môže byť:
Euklidovská geometria

Euklidovská geometria je matematická teória, ktorej základy položil starogrécky matematik Euklides z Alexandrie. Euklidove zväzky "Základy" boli prvou systematickou diskusiou geometrie. Bol to jeden z najvplyvnejších súborov kníh v histórii, tak kvôli jeho metóde, ako aj matematickému obsahu. Metóda pozostáva z predpokladu niekoľkých intuitívne platných axiómov a dôkazu množstva iných tvrdení (viet) z týchto axiómov. Aj keď veľa z Euklidových výsledkov bolo známych gréckym matematikom pred ním, Euklid bol prvý, ktorý ukázal ako tieto tvrdenia tvoria spolu komplexný deduktívny systém.
"Základy" začínajú geometriou v rovine, ktorá sa stále učí na stredných školách ako prvý axiomatický systém a prvé príklady formálnych dôkazov. Neskôr Euklides popisuje geometriu telies v troch rozmeroch a následne rozširuje na ľubovoľný konečný počet rozmerov. Mnoho z výsledkov v "Základoch" sú dnes tvrdeniami v teórii, ktorú voláme teória čísel a Euklides ich dokazoval geometrickými metódami.
Po vyše dvetisíc rokov bolo prídavné meno „euklidovská“ zbytočné, pretože sme nepoznali žiadnu inú geometriu. Euklidove axiómy sa zdali tak intuitívne samozrejmé, že každá veta z nich dokázaná sa považovala za pravdivú v absolútnom zmysle. Dnes však poznáme mnoho iných konzistentných formálnych geometrií, z ktorých prvé boli zostrojené v začiatkoch 19. storočia. V dnešnej dobe už ani nepovažujeme euklidovskú geometriu za tak samozrejmú pre opis fyzikálneho priestoru. Dôsledok Einsteinovej všeobecnej teórie relativity je, že euklidovská geometria je výborná aproximácia vlastností fyzikálneho priestoru, ale len v prípadoch, keď gravitačná sila nie je príliš silná.
Axiomatický prístup.
Na začiatku prvej knihy "Základov", Euklides podáva päť postulátov (axiómov):
Tieto axiómy evokujú koncepty bodu, priamky, úsečky, strany priamky, kružnice s polomerom a stredom, pravého uhlu, zhodnosti, vnútorných uhlov a súčtu. Objavujú sa tieto slovesá: spojiť, predĺžiť, nakresliť, pretnúť. Kružnica v postuláte 3 je implicitne jedinečná. Postuláty 3 a 5 platia iba pre rovinnú geometriu, pričom v troch rozmeroch postulát 3 nedefinuje kružnicu, ale guľu. Euklides používal pojmy priamka, polpriamka, úsečka a čiara bez rozdielu.
Alternátor

Alternátor je generátor, ktorý vyrába elektrický prúd. Podobne ako dynamo, aj alternátor patrí do skupiny elektrodynamických zdrojov. Jeho základnou funkciou je premena kinetickej energie na elektrickú energiu. Zariadenie umožnil skonštruovať Faradayov objav elektromagnetickej indukcie a umožňuje získavať elektrickú energiu na energetické účely.
Použitie a stavba alternátora.
Energetika.
V energetike sa používa na výrobu elektrickej energie trojfázový alternátor. Trojfázové alternátory nachádzame vo väčšine elektrární. V elektrárňach bývajú alternátory zväčša spojené s hriadeľom hnacej turbíny a celý agregát sa nazýva turboalternátor. Podľa druhu hnacej turbíny môžu byť turboalternátory vodorovné (v tepelných turbínach) alebo zvislé (väčšinou vo vodných turbínach). V atómových elektrárňach para, ktorá je zohriata teplom reaktora, putuje ku lopatkám turboalternátora a roztáča ho. Rovnaký princíp využíva generátor aj v tepelných elektrárňach. Pri výrobe elektrickej energie sa využíva vnútorná energia pary.
Vo vodných elektrárňach roztáča voda lopatky hydrogenerátora, ktorý poháňa alternátor. Pretože nemožno zaručiť, že sa alternátor bude točiť rovnomerne, bol skonštruovaný asynchrónny alternátor. Pretože frekvencia otáčania alternátora by mohla klesnúť pod 50 Hz (čo by zapríčinilo veľké straty na sieti), pri točení mu pomáha mechanický prevod alebo elektromotor, ktorý vykrýva odchýlky spôsobené nestálou rýchlosťou vody dopadajúcej na lopatky hydrogenerátora. Vo veterných elektrárňach sa alternátor nachádza vo veži veternej turbíny, ktorá je poháňaná energiou vetra.
Trojfázový alternátor má dve hlavné časti. Stator je zložený z od seba navzájom izolovaných plechov, ktoré sú upevnené v kotve a majú tvar dutého valca; v drážkach sú uložené cievky pospájané tak, aby vzniklo trojfázové vinutie. Cievky sú vyrábané z medeného vodiča vysokej čistoty. Pri diagnostike sa kontroluje prúdová charakteristika, čiže prúd vo funkcii otáčok.
Doprava.
V automobiloch, kde je akumulátorová batéria používaná len na štart motora a zásobovanie elektrickou energiou počas jazdy sa používa takisto alternátor. Elektrická inštalácia v automobile je obvykle jednosmerná, ale kvôli svojim prednostiam sa na zásobovanie elektrickou energiou využíva alternátor so zaradeným usmerňovačom. Trojfázový alternátor v spojení s Graetzovým mostíkom vytvorí 12 V pulzný zdroj jednosmerného prúdu, ktorý sa využíva ako na dobíjanie akumulátora, tak na pokrytie spotreby zapaľovania, svetiel a ostatných spotrebičov. Alternátor v automobile je obvykle poháňaný klinovým remeňom z kľukového hriadeľa automobilu. Vzhľadom na široké spektrum pracovných otáčok motora automobilu a závislosť výstupného napätia alternátora od otáčok rotora je nutné alternátor doplniť o regulačný člen, ktorý tieto rozdiely vyrovnáva.