Olympiastadion (Mníchov)

Olympiastadion alebo Olympijsky štadión v Mníchove, Nemecko je situovaný v ťažisku Olympijského komplexu, 4 km severne od centra mesta. Bol postavený pri príležitosti konania 20. letných olympijských hier v roku 1972. S pôvodnou kapacitou 80 000 divákov sa stal tiež dejiskom Majstrovstiev sveta vo futbale v roku 1974 a finále Majstrovstiev Európy v roku 1988. V súčasnosti je štadión stále používaný s kapacitou 69 250 divákov.
Architektúra.
Vznik.
Návrh štadiónu ako aj celého komplexu je od nemeckej dvojice, architekta Güntera Behnischa a konštruktéra a statika Freia Otta. Projekt štyridsaťpäťročného Behnischa sa stal symbolom transformačných procesov Západného Nemecka v 60. rokoch 20. storočia, čo okrem predsedu poroty Egona Eiermanna podporili aj viacerí vplyvní politici.
Dizajn.
Projekt bol na svoju dobu nadčasový a čoskoro bol spájaný nielen s Mníchovom ale s celým Západným Nemeckom. Koncept veľkých stanových strešných konštrukcií pozostávajúci z plexiskla a oceľových lán prekrýval nielen hľadisko štadióna ale prechádzal ponad susediace objekty a prístupové komunikácie. Bolo to prvýkrát čo sa podobná konštrukcia zrealizovala v takom veľkom rozsahu, aj keď v menšom rozsahu ju použil v roku 1967 Rolf Gutbrod na výstave Expo '67 V Montreale. Autorstvo sa však nedá odoprieť práve Freiovi Ottovi, ktorého stanové konštrukcie boli v tej dobe konštruktérskych výkonov v architektúre pýchou Nemecka.
Idea.
Okrem hlavnej myšlienky, ktorá narážala na komplikovanú politickú aj spoločenskú situáciu, zorganizovať „The Happy Games“ (Šťastné hry) sa komplex mal niesť aj v duchu „Olympijských hier v prírodnom prostredí, s krátkymi väzbami. Festival múz a športu“. Vzhľadom k rozsahu projektu si Behnisch prizval aj záhradného architekta Güntera Grizmeka a grafického dizajnéra Otta Aichera, čím dosiahol výsledok, ktorý vychádza zo skutočnej tímovej práce. Myšlienka samotného zastrešenia bolo imitovať Alpy a tiež ako reakcia na 11. letné Olympijské hry z roku 1936, ktoré sa konali v nacistickom Berlíne. Veľké transparentné stanové konštrukcie symbolizovali nové, demokratické a optimistické Nemecko.
Konštrukcia a výstavba.
Lokalita na okraji Mníchova ponúkala veľký potenciál. Pôvodná skládka stavebného odpadu, ktorý sem bol navezený zo zničeného povojnového Mníchova, bola zmenená na zelené kopce. Tiež pôvodný Nymphenburský kanál bol prehĺbený a rozšírený do podoby menšieho jazera. Celý komplex spája oceľovo-perspexová strecha nad ktorú vystupuje 290 m vysoká televízna veža. Samotnú strešnú konštrukciu tvorí 410 km oceľových lán. Sieť vypĺňajú 7 centimetrov hrubé dosky z plexiskla, ktoré chránia divákov pred dažďom a vetrom, pričom nemenia spektrum prenikajúcich slnečných lúčov. To umožnilo aj farebnej televízii dosiahnuť obraz s vyvážením svetla a tieňa. Strešná konštrukcia okrem toho že vyvolávala pochybnosti, mala tiež problémy s technickou a finančnou stránkou, keďže prekročila plánovaný rozpočet 15 mil. DM až trinásťnásobne.
Ďalšie využitie štadiónu.
Po Olympijských hrách sa štadión stal pôsobiskom futbalového klubu FC Bayern Mníchov a od 90. rokov aj TSV 1860 Mníchov, ktoré sa v roku 2005 presunuli do štadiónu Allianz Arena.
31. decembra 2006 sa konala súťaž v behu na lyžiach. Pri tejto príležitosti bol na štadióne, pomocou teplého vzduchu a ľadu, vytvorený povrch s rovnakými vlastnosťami ako v Alpách.
23. júna – 24. júna 2007 bol dejiskom 27. Európskeho atletického pohára. 
Okrem športového využitia slúži štadión aj na usporiadanie otvorených koncertov, ktoré tu mal už Michael Jackson, AC/DC, Bon Jovi, Robbie Williams, Metallica a The Rolling Stones. Tiež sa objavil vo filme Rollerball a videoklipe Guns N’ Roses.