Moskvič 2141

Moskvič Aleko / AZLK 2141 je osobný automobil strednej triedy, s karosériou päťdverový hatchback, s motorom vpredu a pohonom predných kolies. Vyrábaný v ruskej automobilke AZLK v rokoch 1986 až 1997. Bol moderným nástupcom predošlej rady automobilov klasickej koncepcie Moskvič 408 / 412.
Prototypy.
V čase predstavenia boli Moskviče rady 408 / 412 považované za moderné automobily klasickej koncepcie. Ich náhradu najprv AZLK zamýšľal sériou prototypov rady 3-5-X. Akokoľvek však zaznamenali posun, zostávali pokračovaním stávajúcej rady, teda sedanmi s klasickou koncepciou pohonu.
V 70.rokoch sa trh v Európe odkláňal od klasických karosárskych verzií sedan / kombi, a po malých automobiloch aj stredná trieda preberala karosérie hatchback / liftback. V roku 1975 AZLK predstavil prvý zo série prototypov „S“, model S-1. Jednalo sa o model strednej triedy, ktorý bol posunom Moskviča medzi Ladu a Volgu . Karoséria na prvý pohľad vyzerala ako 5.dverový hatchback, ale piate, zadné veko sa vyklápalo bez zadného, pevného skla. Následne bol zrealizovaný model S-2, ktorý už znamenal aj dizajnový pokrok oproti S-1.
V roku 1976 zrealizovali funkčnú vzorku modelu, S-3, ktorá mala na polovicu 70.rokov, moderný nadčasový dizajn. Zadné veko sa ale opäť odklápalo až od spodnej hrany zadného okna. Siahalo, ale až na hornú hranu zadného nárazníka a umožňovalo lepšiu manipuláciu pri nakladaní / vykladaní do / z batožinového priestoru. S-3 bol klasickej koncepcie a pod prednou kapotou sa nachádzal nový zážihový motor s objemom 2 litre.
Následne však do projektu zasiahlo politické rozhodnutie, ktoré pre konštrukčný tím odporučilo vzor pre budúci model Moskviča, Simcu 1307, (Auto roku1976). Oproti S-3 však boli ostré hrany karosérie 1307 (okrem plnohodnotného veka batožinového priestoru) krokom späť.
Proporcie karosérie sú obdobné, ostré hrany 1307ky boli však upravené prvkami z S-3, najmä predná časť. V roku 1979 bola hotová, takmer definitívna podoba budúceho Aleka. V roku 1980 realizovala Simca (Talbot) facelift modelu 1307 pozostávajúci z novej šikmo sklonenej masky a smerovkami zasahujúcimi do predných blatníkov, ktoré už mal prototyp Moskviča dva roky predtým.
Práce na projekte však trvali príliš dlho a finálna verzia sa začala vyrábať o 10 rokov neskôr po prototype S-3. 
Aleko.
V roku 1985 bol Moskvič 2141 Aleko predstavený oficiálne na verejnosti. Od roku 1986 začala sériová produkcia. K dispozícii bol modernizovaný motor UZAM, s objemom 1,5 litra, alebo VAZ s objemom 1,6 litra, ktoré cez päťstupňovú prevodovku poháňali kolesá prednej nápravy. AZLK však plánoval od 90-tich rokov novú generáciu vlastných motorov v rozsahu 1,5 až 2 litre, zážihových a vznetových, vrátane prepĺňania. Ako prvé boli k dispozícii zážihové motory typu AZLK 21414 s objemom 1,8 litra a výkonom 70kW. 
Od roku 1988 bol ponúkaný aj na československom trhu. Prvé kusy však trpeli kvalitou spracovania, ktorou boli typické aj automobily československej 
, alebo rumunskej produkcie tej doby.
Automobilka AZLK utrpela spoločensko-politickými zmenami v 90tich rokoch vo východnom bloku a model 2141 nepriniesol očakávaný úspech. Stal sa základom pre modernizované verzie 2142, ktoré priniesli širšiu ponuku motorov a karosárskych verzií.