burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Adam Clayton

Adam Charles Clayton (* 13. marec 1960, Chinnor, Oxfordshire, Anglicko) je basgitarista írskej hudobnej skupiny U2. Na basgitaru začal hrať v roku 1976 a stále ešte aktívne hrá. Clayton a U2 získali viaceré ocenenia, napríklad 22 cien Grammy, vrátane tých za najlepšie rockové duo alebo album roka a pieseň roka.
Životopis.
Adam Clayton sa narodil ako staršie dieťa Briana a Jo Claytonových 13. marca 1960 v dedine Chinnor. Jeho otec bol pilot RAF, ale neskôr začal pilotovať osobné lietadlá. Jo Claytonová, matka Adama, pracovala načierno ako letuška. Keď mal Adam 4 roky, jeho otec si našiel prácu v Keni ako pilot pre východoafrické aerolínie. Celá rodina sa tak presťahovala do Nairobi, sám Adam Clayton popisuje toto obdobie ako najšťastnejšie zo svojho detstva. V roku 1965 sa rodina presťahovala do Malahide v Írsku. Tam sa neskôr narodil Claytonov mladší brat Sebastian a Adam tu spoznal Evansovcov a predovšetkým ich syna Davida, známeho ako „The Edge“. Spoločne založili kapelu Feedback, z ktorej sa nakoniec stala U2.
Ako osemročný bol Adam Clayton poslaný do internátnej školy Castlepark v Dalkey. Školu vraj nenávidel, nebol športovo orientovaný, naopak mal záujem o hudbu. Na Castlepark ale študenti nesmeli počúvať populárnu hudbu alebo sledovať televíziu. Výsledkom tohto zákazu bolo, že Adam vstúpil do skupiny Gramphone, kde bola hlavným zameraním klasická hudba. Začal navštevovať lekcie klavíra, ale v desiatich rokoch začal počúvať rockové kapely Jesus Christ Superstar, Hair atď.
Clayton zmenil školu, keď mal 13. Presunul sa na školu St Columba’s College v Dubline. Tam začal počúvať vtedajšiu modernú hudbu; The Beatles, The Who, Grateful Dead, Carole King a podobné. Tiež si kúpil akustickú gitaru a začal sa učiť akordy a piesne.
Basgitaru mu rodičia kúpili v 15 rokoch. V tej dobe opäť zmenil školu, prešiel na Temple Comprehensive School v Dubline. Tam sa spoznal s Paulom „Bonom“ Hewsonom a Larrym Mullenom Jr. S nimi, „The Edge“ a Dikom Evansom Adam založil skupinu, neskôr sa k nim ešte pridali priatelia Peter Martin a Ivan McCormick, tí ju ale čoskoro opustili. Meno sa niekoľkokrát menilo, najskôr The Hype, až neskôr U2. Po premenovaní na U2 ale kapelu opustil Dik.
V roku 2010 oznámil, že se mu narodil syn. S jeho matkou už ale nebol vo vzťahu. Dňa 4. septembra 2013 sa v Dubline oženil so svojou priateľkou Marianou Teixeira de Carvalhovou. Dňa 25. júla 2017 pár oznámil, že se im narodila dcéra Alba.
Hudobné vybavenie.
Hlavnými basgitarami, ktoré Clayton používal počas celej svojej kariéry, sú Fender Jazz Bass a Fender Precision Bass. V poslednej dobe tiež používa basgitary Lakland, modely s podpismi Joe Osborna a Darryla Jonesa. Používa zosilňovač Ashdown a modré brnkadlá Herdim, rovnako ako jeho kolega The Edge.
DFK Dainava

DFK Dainava je litovský futbalový klub pochádzajúci zo mesta Alytus. Bol oficiálne založený v roku 2016. Momentálne (2023) je účastníkom najvyššej domácej súťaže s názvom A lyga. Domáce zápasy hráva na štadióne Alytaus miesto stadionas, ktorý má kapacitu 3 000 miest. Hlavnými farbami klubu sú červená a modrá.
FC Hegelmann

FC Hegelmann je litovský futbalový klub pochádzajúci zo mesta Raudondvaris. Bol oficiálne založený v roku 2009. Momentálne (2023) je účastníkom najvyššej domácej súťaže s názvom A lyga. Domáce zápasy hráva na štadióne Raudondvario stadionas, ktorý má kapacitu 1 500 miest. Hlavnými farbami klubu sú bielá a modrá.
FK Nevėžis

FK Nevėžis je litovský futbalový klub pochádzajúci zo mesta Kėdainiai. Bol oficiálne založený v roku 1945. 
Momentálne (2023) je účastníkom najvyššej domácej súťaže s názvom Pirma lyga. Domáce zápasy hráva na štadióne Kėdainių miesto stadionas, ktorý má kapacitu 3 000 miest. Hlavnými farbami klubu sú bielá a modrá.
Brezový vrch (Tribeč)

Brezový vrch alebo aj Brezov vrch () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Jedľové Kostoľany, približne juhovýchodne od Partizánskeho.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rázdiel a časti Skýcovská vrchovina. Vrchol leží na území Nitrianskeho kraja, v okrese Zlaté Moravce a v katastrálnom území obce Jedľové Kostoľany. Západným úpätím prechádza Rudná magistrála.
Opis.
Brezový vrch, na niektorých mapách označený ako "Brezov vrch", leží v hrebeni, kde niekoľko vrcholov presahuje Na západnom úpätí leží Brezov štál, ktorým vedie Rudná magistrála. Severným smerom je sedlom oddelený vrch Lámaniny (), západným smerom leží Dubová (), juhozápadne Kamenec (), južne Bukový vrch () a východne Rajnohova hora (). Masív patrí do povodia rieky Žitava; západné svahy odvodňujú prítoky Hostianskeho potoka, južné prítoky Žitavy a z východných svahov vodu odvádza potok Žitavica. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí ležiaci Brezov štál, južne položené Jedľové Kostoľany, východne situované osady obce Malá Lehota, severovýchodne ležiace Veľké Pole a západným smerom ležiaci Skýcov. 
Výhľady.
Brezový vrch je pokrytý lesným porastom, ktorý neumožňuje súvislejší rozhľad. Z malých lokalít s nižšou vegetáciou sú viditeľné okolité vrchy pohoria, ojedinele sú pozorovateľné aj Strážovské vrchy, Vtáčnik či Pohronský Inovec.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup vedie z okolitých sídiel, resp. odbočením zo západne vedúcej červeno značenej Rudnej magistrály.
Bakšejivka

Bakšejivka (; bývalý názov - farma Romašovo - Ромашово) je dedina vo Vovčanskom rajóne v Charkovskej oblasti na Ukrajine.
Geografická poloha.
Obec Bakšejivka sa nachádza na začiatku rokliny Jar Karajičnyj (ukr. Яр Караїчний), pozdĺž ktorej preteká vysychajúci potok s niekoľkými priehradami. Obec Virivka (ukr. Вірівка) sa nachádza vo vzdialenosti 1 km a obec Bilyj Koloďaz (ukr. Білий Колодязь) je vzdialená 5 km. Diaľnica Т-2104 je vzdialená 2 km, železničná stanica Bakšejivka 3 km.
História.
Podľa oficiálnej webovej stránky Najvyššej rady Ukrajiny bola Bakšejivka založená v roku 1695.
V roku 1864 sa Bakšejivka nazývala farma Romanov a mala 10 dvorov, v ktorých žilo 32 ľudí.
Demografia.
Počet obyvateľov podľa sčítania v roku 2001 bol 150 ľudí (74 mužov a 76 žien).
Ekonomika.
V obci Bakšejivka sa pod sovietskou vládou nachádzala Vatutinská pobočka štátnej farmy na pestovanie repy „Aleksandrovskij“, ktorá využívala 6423 hektárov poľnohospodárskej pôdy vrátane 5355 hektárov ornej pôdy. Štátny statok má štyri pobočky, štyri traktorové brigády, 11 fariem. Hlavným smerom farmy je pestovanie semien repy. Okrem toho sa pestuje obilie a priemyselné plodiny. Smer chovu zvierat je mäso a mliečne výrobky. Chov ošípaných je dobre rozvinutý.
Pamiatky.
Na území obce sa nachádza masový hrob sovietskych vojakov-osloboditeľov, ktorí v týchto miestach zahynuli v júni 1942. V roku 1964 na ňom postavili pomník, ktorý je zapísaný v Knihe pamäti Charkovskej oblasti pod číslom 631.
Vilém Stonawski

Ing. Mgr. Vilém (tiež Wilhelm) Stonawski (* 24. november 1926, Bystřice nad Olší – † 5. máj 2009, Český Těšín) bol luteránsky farár a prekladateľ poľskej národnosti. Bol biskupom Sliezskej cirkvi evanjelickej augsburského vyznania, neskôr biskupom Luteránskej evanjelickej cirkvi augsburského vyznania v ČR.
Život.
V duchovenskej službe Sliezskej cirkvi evanjelickej augsburského vyznania pôsobil od roku 1954, v rokoch 1971 až 1989 zastával úrad námestka biskupa a v rokoch 1989 až 1991 pôsobil ako biskup SCEAV. Spolupracoval s ŠtB pod krycím menom Stáňa. V roku 1991 bol mimoriadnou synodou zbavený funkcie pre spoluprácu s komunistickým režimom. Stonawski synodu neuznal, čo viedlo k schizme v cirkvi. V roku 1995 so svojimi stúpencami z SCEAV vystúpil a založili Luteránsku evanjelickú cirkev augsburského vyznania v ČR. Stonawski sa stal jej prvým biskupom. Biskupom bol až do roku 2000. Z angličtiny do poľštiny preložil A. W. Tozera "Poranki z Bogiem" a "Wieczory z Bogiem".
Luteránske cirkvi v Česku

V Česku pôsobí niekoľko luteránskych cirkví:
Štátom registrované:
Štátom neregistrované:
Vibe for Philo

Vibe for Philo bol jednodňový festival/koncert, ktorý sa konal každoročne ako pocta frontmanovi Thin Lizzy Philovi Lynottovi v deň výročia jeho smrti, 4. januára. Prvýkrát ho zorganizoval v roku 1987 Lynottov priateľ Smiles Bolger, ktorý festival viedol do roku 2023. Každý rok tu vystupovalo množstvo hudobníkov vrátane tribute skupín Thin Lizzy, ako aj členov skupín, v ktorých Phil hral, ​​a reformovaných verzií týchto skupín, ako keď v roku 1996 vystupovala reformovaná verzia Thin Lizzy. Každý rok mal festival nejaký názov, zvyčajne podľa piesne Thin Lizzy. Akcia priniesla niekoľko nezabudnuteľných vystúpení vrátane vtedy neznámych ako Damien Dempsey, Paddy Casey, Leanne Hart a Conor McGouran (Xerath/The Enigma Division). Highlighty z nej sú uverejňované na YouTube.
Posledný 36. ročník mal názov „This Is the One“.
Ročníky Vibe for Philo.
2008 – „Johnny the Fox Meets Jimmy the Weed“.
Miesto: The Button Factory&lt;br&gt;
Umelci/rečníci: Hoodoo Rhythm Devils, Gnasher, The Southbound Band, Tizz Lizzy, Glyder
2009 – „Dancing in the Moonlight“.
Miesto: The Button Factory&lt;br&gt;
Umelci/rečníci: Hoodoo Rhythm Devils, The Lizzyboys, Matt &amp; Phil (zo skupiny Tizz Lizzy), John Conlon (zo skupiny Thin az Lizzy), Derek Herebert, Dave McGuinness, Colm Querney, Mark Adams, Paul Toal, Robbie Bray, Richie Buckley, Emerald, Renegade, Nell Bryden
2010 – „Running Back“.
Miesto: The Button Factory&lt;br&gt;
Umelci/rečníci: Hoodoo Rhythm Devils, Yellow Pearl, Metalita, Tupelo, Barry Whyte Band, Silverbird, Keith Grogan &amp; John Nesbitt, The Quicksand Band, Dave Morrissey
2011 – „Black Rose“.
Miesto: Vicar Street&lt;br&gt;
Umelci/rečníci: Eric Bell, Brian Robertson Band, Chris Laney, Hoodoo Rhythm Devils, Matt'n'Phil, The Pat McManus Band, Conor McGouran Quartet, Gnasher, Mark Dignam, Leanne Harte, Tony Powell, Glen Hansard
2012 – „Are You Ready?“.
Miesto: The Button Factory&lt;br&gt;
Umelci/rečníci: Doish Nagle's Grand Slam, The Thin Lizzy Experience, Republic of Loose, The Low Riders, Smiles Bolger
2013 – „Dublin“.
Miesto: The Button Factory&lt;br&gt;
Umelci/rečníci: Faither Jack, The Low Riders, Conor McGouran and The Harley's, The Thin Lizzy Experience, Dubh Linn Boys
2014 – „Fight or Fall“.
Miesto: Vicar Street&lt;br&gt;
Umelci/rečníci: Smiles Bolger, Brenny Bonass &amp; Shea Fitzgerald, The Lizzy Experience, Sal Vitro, Pat Coldrick &amp; Dick Farrelly, The Low Riders, Philomena Lynottová, Dizzy Lizzy
2015 – „Get Out of Here“.
Miesto: Vicar Street&lt;br&gt;
Umelci/rečníci: Pat McManus, The Low Riders, Bad Reputation, The Dark Lanes, Conor Scott, The Barley Mob, The Dunford Brothers
2016 – „The Sun Goes Down“.
Miesto: Vicar Street&lt;br&gt;
Umelci/rečníci: Eric Bell Trio, Brian Downey, The Soul Brothers, The Low Riders, Parris, The Hoodoos feat. John Conton, Mongoose, Fiach Moriarty
Richmond Hill

Richmond Hill môže byť:
Druhá šanca

Druhá šanca môže byť:
Javorový vrch (Tribeč)

Javorový vrch () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Zlatno, približne juhovýchodne od Topoľčian.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veľký Tribeč a časti Vysoký Tribeč. Vrch leží na rozhraní Nitrianskeho a Trenčianskeho kraja a okresov Zlaté Moravce, Topoľčany a Partizánske. Vrch zasahuje na katastrálne územia obcí Zlatno, Krnča a Klátova Nová Ves. Javorový vrch patrí do CHKO Ponitrie.
Opis.
Javorový vrch leží v hlavnom hrebeni, ktorý vedie z Veľkého Tribeča na juhozápade na Krásny vrch () na východe. Južne sa nachádza vrch Čierny hrad () s rovnomennou ruinou, západne leží Mišov vrch (), severozápadne Brloh () a východne Koreňová (). Južná časť vrchu patrí do povodia rieky Žitava, kde vodu odvádza potok Stránka. Severné svahy odvodňujú Hradský potok (prítok Vyčomy) a Dršňa do rieky Nitry. Najbližším sídlom je južne situované Zlatno, severne leží Ješkova Ves a Krnča. 
Výhľady.
Porast Javorového vrchu je poznačený ťažbou dreva, preto nesúvislá vegetácia umožňuje sčasti obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít sú viditeľné okolité vrchy pohoria, neďaleká Podunajská pahorkatina, Pohronský Inovec, Vtáčnik, Strážovské vrchy i Považský Inovec.
École nationale des chartes

École nationale des chartes je francúzska "grande école" a zakladajúca vysoká škola na "Université PSL", ktorá sa špecializuje na historické vedy. Bola založená v roku 1821. Študenti, ktorí sú prijímaní na základe konkurzných skúšok a majú štatút koncipientov štátnej služby, získavajú po ukončení dizertačnej práce kvalifikáciu archivára-paleografa. Vo všeobecnosti sa venujú kariére ako kurátori kultúrneho dedičstva v archívoch a vizuálnych oblastiach, ako kurátori knižníc alebo ako lektori a výskumníci v humanitných a spoločenských vedách. V roku 2005 škola zaviedla aj magisterské štúdium, do ktorého sa prijímali študenti na základe aplikačného portfólia a v roku 2011 doktorandské štúdium.
Prielazkový potok

Prielazkový potok je potok v regióne Horný Zemplín, na juhozápadnom okraji územia obce Hostovice v okrese Snina v Prešovskom kraji. Je ľavostranným prítokom Hostovického potoka, v povodí Udavy; má dĺžku . Je vodným tokom VIII. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-30-03-2168. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologická oblasť Nízke Beskydy, geomorfologický celok Laborecká vrchovina.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne na juhozápadnom okraji obce Hostovice v okrese Snina, v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina.
Opis toku.
Tečie severným smerom lesným extravilánom, stáča sa do severovýchodného smeru, preteká lesom "Hriňova dolinka", v nadmorskej výške priberá krátky pravostranný bezmenný prítok, stáča sa na sever, pravým brehom obmýva pasienok a pole "Krátke", ľavým brehom obmýva les aj trvalý trávny porast "Pod Dielcom", v nadmorskej výške vystupuje z lesa a pokračuje v poľnohospodárskom extraviláne, na dolnom okraji intravilánu Hostovíc v nadmorskej výške ústi do Hostovického potoka ako jeho ľavostranný prítok. Hostovický potok ďalej ústi do Udavy. "Prielazkový potok" má jeden prítok.
"Prielazkový potok" pramení a preteká na území lesného a poľnohospodárskeho extravilánu obce Hostovice a iba nepatrný úsek toku pri zaústení potoka preteká intravilánom obce v okrese Snina v Prešovskom kraji, v geomorfologickom celku Laborecká vrchovina.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Prielazkový potok" má pôvod v názve lesa "Na prielazku" na území obce Hostovice, ktorý je vzdialený od prameňa "Prielazkového potoka" 1,4 km na západ. Z toponyma "Na prielazku" rozšírením o formant "-ov-ý", a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) "Prielazkový potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov lesa "Na prielazku" má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu "prielaz" resp. jeho zdrobneniny "prielazok" vo význame "malý prielaz, malý úzky priechod v doline medzi vrchmi" v priestore pomenúvaného lesa. Motivácia pomenovania sa v súčasnej slovenčine postupne vytráca, lebo apelatívum "prielaz, prielazok" ako topografický termín ustupuje na okraj jej slovnej zásoby.
Hydronymum "Prielazkový potok" bolo štandardizované v roku 1990. Najstarší dochovaný písomný záznam toponyma Hostovice je z roka 1354.
Papajvŕšok

Papajvŕšok alebo Papaj vrch () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Skýcov, približne juhovýchodne od Partizánskeho.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rázdiel a časti Skýcovská vrchovina. Vrchol leží na území Nitrianskeho kraja, v okrese Zlaté Moravce a na hranici katastrálnych území obce Skýcov a Hostie.
Opis.
Papajvŕšok je na mapách uvádzaný aj ako Papaj vŕšok alebo Papaj vrch. Masív je pomerne rozsiahly a na severozápade je plytkým sedlom prepojený na Rázdiel (). Severovýchodne leží Hrubý vrch () a Veľká Ostrá (), východne ležia Lámaniny (), juhozápadne Kruh () a západne vrch Bralá (). Vrch patrí do povodia rieky Žitava, kam zo severnej a východnej časti odvádza vodu Blaškov potok, západné svahy odvodňuje Chudý potok, oba smerujúce do Hostianskeho potoka. Najbližšími sídlami sú juhozápadne ležiaci Skýcov, na juhu Jedľové Kostoľany, západným smerom Veľký Klíž, severným Radobica a na východe ležiace Veľké Pole.
Výhľady.
Ťažbou veľmi poznačený vrch pokrýva z veľkej časti mladý porast, umožňujúci dobrý rozhľad. Viditeľné sú predovšetkým okolité vrchy Tribeča, susedný Vtáčnik, Pohronský Inovec, časť Podunajskej pahorkatiny a v diaľke nezriedka i časť Strážovských vrchov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia. V oblasti vedú lesné cesty, prepojené na západne vedúcu cestu II/511 zo Skýcova do Partizánskeho.
Liga národov CONCACAF

Liga národov CONCACAF je futbalová súťaž národných tímov Severnej Ameriky, Strednej Ameriky a Karibiku pod hlavičkou CONCACAF. Hrá sa na podobnom princípe ako európska Liga národov. Turnaj sa koná v termíne určených pre priateľské zápasy v kalendári medzištátnych zápasov FIFA. Jednorazový kvalifikačný turnaj prebiehal od septembra 2018 do marca 2019. Prvý ročník sa začal v septembri 2019.
Vznik a formát.
Turnaj bol vyhlásený v novembri 2017. Liga je rozdelená do troch divízii A, B a C, po štyri skupiny pričom víťaz skupín v divízii B a C postupuje o úroveň vyššie naopak tímy na posledných miestach v divíziách A a B klesajú o úroveň nižšie. Víťazi skupín v divízii A hrajú na finálovom turnaji o trofej Ligy národov. Turnaj tiež slúži ako kvalifikácia na Zlatý pohár CONCACAF . Návrhy formátu boli prvýkrát formálne preskúmané na XXXII. riadnom kongrese CONCACAF v Oranjestade na Arube 8. apríla 2017 a potvrdené CONCACAF 16. novembra 2017. Prezident CONCACAF Victor Montagliani uviedol, že účel súťaže je mať pravidelný rozvrh medzinárodných zápasov pre národné tímy CONCACAF, pričom treba poznamenať, že niektoré tímy odohrajú menej ako 10 zápasov za štyri roky a potrebovali by viac súťažných zápasov, aby pomohli rozvoju športu v týchto krajinách.
Každá sezóna Ligy národov CONCACAF sa zvyčajne hrá od septembra do novembra nepárneho roka (ligová fáza) a júna nasledujúceho párneho roka (finálový turnaj), čo znamená, že víťaz Ligy národov CONCACAF bude korunovaný každé dva roky. Výnimka bude v sezóne 2022/23, keď sa ligová fáza bude hrať v máji až septembri 2022, kvôli Majstrovstvám sveta vo futbale 2022 ktoré sa budú hrať v Katare na konci roka
Laboratórna diagnostika srdcového zlyhávania

Laboratórna diagnostika srdcového zlyhávania je sprevádzaná sledovaním špecifických biomarkerov v krvnom sére. Biomarkery predstavujú dôležitý doplnok ku klinickému hodnoteniu pretože umožňujú presnejšie a včasne diagnostikovať srdcové zlyhávanie ako aj špecifikovať to, čo ho spôsobilo. Ich interpretácia však vyžaduje nie len skúsenosť, ale aj značné vedomosti z oblasti patologických mechanizmov zlyhávania srdca.
Predchádzajú vzniku zápalu, renálnej dysfunkcie, roztiahnutiu myokardu, neurohumorálnej aktivácii, remodelácii a poškodeniu myokardu. Spolu s oxidačným stresom pôsobia na srdce, pričom pri oxidačnom strese dochádza k nerovnováhe medzi tvorbou a elimináciou voľných radikálov. Oxidačný stres, sa teda podieľa na ochoreniach srdca a cievneho systému. Pri invazívnych a neinvazívnych vyšetreniach k anamnéze a fyzikálnemu vyšetreniu pacienta so srdcovým zlyhávaním sa používajú hlavne echokardiografia a katerizácia srdca. Tieto vyšetrenia majú svoje obmedzenia a sú finančne náročnejšie, ako využitie biomarkerov. Využitie biomarkerov je v porovnaní s týmito vyšetreniami finančne viac prístupné a pre pacienta predstavujú menšie zdravotné riziko.
Charakteristika vybraných biomarkerov srdca.
Nátriuretické peptidy.
Nátriuretické peptidy sú tvorené a uvoľňované z kardiomyocytov pri objemovom preťažení. Objemové preťaženie signalizuje preťaženie srdca, kedy srdce nečerpá toľko krvi, koľko telo potrebuje. Tento proces je známy aj ako zlyhanie srdca.
Medzi nátriuretické peptidy patrí niekoľko štruktúrne podobných peptidov, ako predsieňový nátriuretický peptid (ANP), mozgový nátriuretický peptid (BNP) a nátriuretický peptid typu C (CNP). V živočíšnej ríši boli nájdené ďalší podobné peptidy ako sú DNP (dendroaspsis natriuretic peptide), ktorý sa nachádza v jede mamby zelenej, či VNP (ventricular natriuretic peptide). Celá táto skupina nátriuretických peptidov predstavuje markery využiteľné pri srdcovom zlyhaní, ale medzi najviac sledované peptidy v diagnostike patria BNP a ANP. Tieto peptidy preukázali vlastnosti vedúce k vazodilatácii, zvýšeniu natriurézy, diuréze a antihypertrofickým účinkom v srdci.
Troponíny.
Troponíny sú najpoužívanejšími markermi postihnutia myokardiálnej nekrózy. V súčasnosti sú to predovšetkým troponín T a I. Troponíny T a I sú markermi kardiálneho poškodenia a používajú sa predovšetkým pri diagnostike akútneho infarktu myokardu. Troponíny sa stanovujú citlivými imunochemickými metódami. Biochemické kardiálne markery sa zobrazujú už pri minimálnej abnormalite na úrovni myocytov. Stanovenie oboch troponínov je v klinickej praxi bežne dostupné nielen pre diagnostiku, ale aj pre stratifikáciu rizika pacientov. K vzostupu hodnôt oboch troponínov dochádza 4–6 hodín po vzniku nekrózy, vrchol dosahujú za 12–48 hodín a pretrváva zvýšená hodnota až 2 týždne.
Medvedí vrch (Tribeč)

Medvedí vrch () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Zlatno, približne juhovýchodne od Topoľčian.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veľký Tribeč a časti Vysoký Tribeč. Vrch leží v Nitrianskom kraji, na rozhraní okresov Zlaté Moravce a Topoľčany a zasahuje na katastrálne územia obcí Solčany a Velčice. Vrch patrí do CHKO Ponitrie.
Opis.
Medvedí vrch je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie z Veľkého Tribeča na Javorový vrch (). Juhozápadne susedí Malý Tribeč (), juhovýchodne Čierny hrad () s rovnomennou ruinou a Kamenné vráta (), východne susedí Mišov vrch () a západne Malá Kurňa (). Južne orientované svahy odvodňuje Čerešňový potok do rieky Žitavy, severné a západné svahy odvodňujú viaceré prítoky rieky Nitry. Najbližším sídlom je juhovýchodne situované Zlatno, severozápadne ležia Solčany a Krnča. 
Výhľady.
Nesúvislý porast vrcholovej časti Medvedieho vrchu umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít sú viditeľné okolité vrchy pohoria, neďaleká Podunajská pahorkatina, Pohronský Inovec, Vtáčnik, Strážovské vrchy i Považský Inovec.
Prístup.
Vrcholom prechádza zeleno značená trasa, vedúca z rázcestia pod vrcholom po hrebeni na Javorový vrch.
Medvedí vrch

Medvedí vrch môže byť:
Sebastian Stan

Sebastian Stan (* 13. august 1982, Konstanca, Rumunsko) je rumunsko-americký herec. K jeho najznámejším rolám patrí "James „Bucky“ Barnes / Winter Soldier" vo filmoch o Kapitánovi Amerika v rámci filmovej série Marvel Cinematic Universe. V roku 2015 si zahral vo filme "Marťan". Fanúšikovia ho môžu poznať aj ako Jeffersona zo seriálu "Kde bolo, tam bolo".
Detstvo.
Sebastian sa narodil v Rumunsku, ale v 8 rokoch sa s rodinou odsťahoval do Viedne, kde jeho matka získala prácu klavíristky. Po 4 rokoch sa presťahovali do Rockland County v štáte New York za druhým manželom jeho matky, ktorý ho prihlásil na hereckú dennú školu. Počas svojho štúdia v Rocklande si zahral v niekoľkých školských divadelných hrách ako napríklad: "West Side Story".
Kariéra.
Od roku 2011 hrá postavu "Jamesa „Buckyho“ Barnesa / Winter Soldiera" vo filmovej sérií od Marvel Cinematic Universe. Poprvýkrát sa objavil v snímke ' a objavil sa aj v nasledujúcich filmoch ' (2014) a ' (2016). Zahral si aj v ' a "". V roku 2021 si zahral v seriály venovanému jeho postave z MCU – "The Falcon and the Winter Soldier". V drobnej roli sa objavil aj v snímke "Ant-Man" (2015).
V roku 2015 hral vo filmoch "Marťan" a "Nikdy nie je neskoro".
Za herecký výkon v televíznej minisérii "Politická hra" bol nominovaný na Critics' Choice Television Award, za bojovú scénu v "Captain Amerika: Zimný vojak" bol nominovaný na Filmovú cenu MTV.
Didymoi

Didymoi môže byť:
Oxidoreduktáza

Oxidoreduktáza je enzým, ktorý katalyzuje prenos elektrónov z jednej molekuly, zvanej oxidant alebo donor elektrónov, na druhú molekulu, zvanú reduktant alebo akceptor elektrónov. Táto skupina enzýmov zvyčajne využíva NAD+ alebo NADP+ ako kofaktory. Transmembránové oxidoreduktázy vytvárajú elektrón-transportné reťazce v baktériách, chloroplastoch alebo mitochondriách a zahŕňajú napríklad respiračné komplexy I, II a III. Iné sa môžu asociovať s biologickými membránami ako periférne membránové proteíny alebo môžu byť v membráne ukotvené pomocou transmembárnového helixu.
Reakcie.
Oxidoreduktáza katalyzujú napríklad reakciu:
V tomto prípade je A donor a B akceptor elektrónov. 
V biochemických procesoch môže byť náročnejšie rozpoznať redoxné reakcie, ako napríklad u tejto reakcie z glykolýzy:
V tejto reakcii je akceptorom elektrónov NAD+ a glyceraldehyd-3-fosfát je donorom elektrónov.
Názvoslovie.
Správne meno pre reduktázy je podľa IUPAC „"donor:akceptor" oxidoreduktáza“, ale bežne sa používajú iné názvy. Jedným z bežných názvov je „"donor"dehydrogenáza“, ktorý naznačuje, že molekula prichádza o dva vodíkové atómy. Príkladom môže byť glyceraldehyd-3-fosfátdehydrogenáza, ktorá katalyzuje druhú reakciu uvedenú vyššie. Iné bežné názvy sú „"akceptor"reduktáza“, napríklad NAD+ reduktáza. Názov „"donor"oxidáza“, napríklad xantínoxidáza, naznačuje, že akceptorom elektrónov je kyslík.
Klasifikácia.
Oxidoreduktázam je priradené EC číslo EC 1. Ďalej môžu byť rozdelené na 21 podskupín:
Kyselina fosfoenolpyrohroznová

Kyselina fosfoenolpyrohroznová je esterový derivát enolu pyruvátu a fosfátu. Existuje v podobe deprotonovaného aniónu, vtedy sa označuje ako fosfoenolpyruvát alebo 2-fosfoenolpyruvát či skrátene PEP. PEP je dôležitým intermediátom v biochémii. Je to vysokoenergetický fosfát a jeho fosfátová väzba má najvyššiu známu energiu (−61,9 kJ/mol) v organizmoch. Účastní sa glykolýzy a glukoneogenézy. U rastlín sa účastní o syntézy mnohých aromatických zlúčenín a fixácie uhlíka. U baktérii sa navyše používa ako zdroj energie vo fosfotransferázovom systéme.
V glykolýze.
PEP vzniká pôsobením enzýmu enolázy na 2-fosfoglycerát. Následnou premenou PEP na pyruvát, ktorú katalyzuje pyruvátkináza (PK), vzniká adenozíntrifosfát (ATP) pomocou substrátovej fosforylácie. ATP je hlavným zdrojom chemickej energie v bunkách.
V glukoneogenéze.
PEP vzniká dekarboxyláciou oxalacetátu a hydrolýzou jednej molekuly guanozíntrifosfátu (GTP). Túto reakciu katalyzuje enzým fosfoenolpyruvátxarboxykináza (PEPCK). Je to rýchlosť určujúci krok glukoneogenézy:
U rastlín.
PEP sa využíva na syntézu chorizmátu v šikimátovej dráhe. Chorizmát sa potom metabolizuje na aromatické aminokyseliny (fenylalanín, tryptofán a tyrozín) a iné aromatické zlúčeniny. V prvom kroku reaguje fosfoenolpyruvát s erytróza-4-fosfátom, čím vzniká 3-deoxy--arabinoheptulozonát-7-fosfát (DAHP). Reakciu katalyzuje DAHP syntáza.
U C4 rastlín je PEP dôležitým substrátom pri fixácii . Chemická rovnica tejto reakcie, ktorú katalyzuje fosfoenolpyruvátkarboxyláza, je:
Asymetrický uhlík

Asymetrický uhlík alebo chirálny uhlík je uhlíkový atóm, na ktorý sú naviazané štyri rôzne atómy alebo skupiny atómov. Le Belov-van ’t Hoffov vzťah hovorí, že štruktúra s "n" asymetrickými uhlíkovými atómami má nanajvýš 2"n" rôznych stereoizomérov. To je dôsledok záverov Le Bela a van ’t Hoffa, ktorí predpokladali, že najpravdepodobnejšia orientácia väzieb uhlíka viazaného štyrmi substituentami je do vrcholov štvorstenu, čo odpovedalo všetkým vtedy známym prípadom asymetrie molekúl. Asymetrické uhlíky je možné označiť vo vzorci hviezdičkou. Určenie usporiadania týchto substituentov je možné pomocou pravidiel CIP. 
Koncept asymetrického uhlíka bol neskôr rozšírený na koncept chirálneho centra, ktoré sa môže vzťahovať i na iné atómy než uhlík.
Príklady.
Kyselina jablčná má štyri atómy uhlíka, ale len jeden z nich je asymetrický. Asymetrický uhlík je ten, ktorý je naviazaný na dva uhlíkové atómy, kyslíkový atóm a vodíkový atóm. Na prvý pohľad sa môže zdať, že tento uhlík nie je asymetrický, pretože je naviazaný na dva uhlíky. Keďže každý z týchto uhlíkov má na sebe naviazané rôzne atómy, sú to v skutočnosti dve rôzne "skupiny" atómov. Jedna z nich je skupina -COOH a druhá je -CH2-COOH. Preto ide o asymetrický uhlík: 
Cukry (monosacharidy).
Aldotetróza, ktorá má 2 asymetrické uhlíkové atómy, má 22 = 4 stereoizoméry:
Medzi aldotetrózy patria -erytróza, -treóza, -erytróza a -treóza.
Aldopentóza s tromi asymetrickými uhlíkmi ma 23 = 8 stereoizomérov:
Aldohexóza so štyrmi asymetrickými uhlíkmi má 24 = 16 stereoizomérov:
Štyri skupiny atómov, ktoré sú naviazané na asymetrický uhlík, môžu byť v priestore usporiadané dvomi spôsobmi, ktoré sú navzájom zrkadlovými obrazmi. Molekuly, ktoré sú v takom prípade nezjednotiteľné (nedajú sa otočiť tak, aby vznikli dve zhodné molekuly, pretože sú to zrkadlové obrazy), sa nazývajú chirálne.
Zep Tepi

Zep Tepi je sólový štúdiový dvojalbum slovenského multiinštrumentalistu Andreja Šebana vydaný v roku 2021 vydavateľstvom Slnko Records. Zep Tepi je staroegyptský výraz pre novú dobu, nový čas, nové obdobie.
Mišov vrch

Mišov vrch () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Zlatno, približne juhovýchodne od Topoľčian.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej, najvyššej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Veľký Tribeč a časti Vysoký Tribeč. Vrch leží v Nitrianskom kraji, na rozhraní okresov Zlaté Moravce a Topoľčany a zasahuje na katastrálne územia obcí Práznovce a Velčice. Vrch patrí do CHKO Ponitrie.
Opis.
Mišov vrch je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie z Veľkého Tribeča na Javorový vrch (). Západným susedom je Medvedí vrch (), severne leží Brloh (), východne Javorový vrch () a južne Čierny hrad () s rovnomennou ruinou. Južne orientované svahy odvodňuje Čerešňový potok a Stránka do rieky Žitavy, severné svahy sú pramennou oblasťou Dršne, smerujúcej do rieky Nitry. Najbližším sídlom je juhovýchodne situované Zlatno a severne ležiaca Krnča. 
Výhľady.
Lesný porast vrcholovej časti i blízkeho hrebeňa umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z lokalít s nižšou vegetáciou sú viditeľné okolité vrchy pohoria, no tiež neďaleká Podunajská pahorkatina, Pohronský Inovec, Vtáčnik, Strážovské vrchy i Považský Inovec.
Dúň

Dúň () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Kostoľany pod Tribečom, približne severovýchodne od Nitry. Na vrchole stoji ruina hradu Gýmeš a v jeho blízkosti sa nachádza Jelenská gaštanica.
Poloha.
Nachádza sa na južnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Jelenec. Vrch leží v Nitrianskom kraji, v okrese Nitra a v katastrálnom území obce Jelenec. Vrch patrí do CHKO Ponitrie a na jeho severozápadných svahoch leží chránený areál Jelenská gaštanica.
Opis.
Dúň je vďaka polohe na okraji pohoria a ruine hradu Gýmeš na vrchole ľahko identifikovateľný už z diaľky. Neďaleko sedla je na malom pahorku tiež ruina menšieho hrádku Studený hrad. Vrch leží v nevýraznom bočnom hrebeni, ktorý sa na hlavný hrebeň pripája medzi Držou a Čiernou skalou. Juhozápadne susedí Plieška (), západne Čierna skala (), severne Drža () a na východe Ploská () a Veľký Lysec (). Vrch patrí do povodia Žitavy, kde smeruje Jelenský potok, odvodňujúci západné svahy, rovnako tak Drevenica, odvádzajúca vodu zo severnej a východnej časti masívu. Najbližším sídlom sú na východnom úpätí situované Kostoľany pod Tribečom, juhovýchodne ležia Ladice a južne Jelenec. 
Výhľady.
Poloha vrchu a hradné ruiny na vrchole ponúkajú zaujímavý rozhľad. Viditeľné sú okolité vrchy pohoria, no tiež Podunajská pahorkatina, Pohronský Inovec a Vtáčnik.
Kanabidiol

Kanabidiol (v niektorých jazykoch: cannabidiol; skr. CBD) patrí do skupiny látok nazývaných kanabinoidy, ktoré sa v prírode vyskytujú v rastlinách konope. Na rozdiel od tetrahydrokanabinolu THC, ktoré je najznámejším kanabinoidom, CBD nie je psychoaktívne rovnakým spôsobom, pretože priamo nestimuluje kanabinoidné receptory CB1 a CB2. CBD sa vyskytuje takmer vo všetkých odrodách konope. Obsah látky v rastline sa pohybuje od stopového množstva až po zhruba 95 % prítomných kanabinoidov.
História.
Prvé pokusy o separáciu aktívnej zložky v konope sa datujú do 19. storočia. Kanabidiol bol prvýkrát podrobnejšie skúmaný v roku 1940 v Minnesote. Chemický vzorec CBD bol odvodený od metódy jeho separácie z divokého konope. Jeho štruktúra a stereochemické usporiadanie bolo oficiálne určené v roku 1963.
Účinky.
V roku 2017 Svetová zdravotnícka organizácia vyhlásila CBD za nenávykovú zložku s dobrým bezpečnostným profilom a terapeutickými prínosmi.
Od roku 2019 existujú dôkazy o tom, že kanabidiol má na človeka významné neurologické efekty a v USA a Európskej únii sa používa k liečbe niektorých typov epilepsie (Dravetovej syndróm, Lennoxov-Gastautov syndróm, tuberózna skleróza). Sú rozšírené rozličné tvrdenia, že CBD tiež pomáha aj pri liečbe cukrovky alebo Parkinsonovej choroby, nie sú k dispozícii vedecké dôkazy o takých účinkoch kanabidiolu. 
CBD a THC.
CBD neprodukuje fyziologické účinky THC, ktoré sú súčasne podávané bez použitia attenuare alcuni.
Il CBD potenzierebbe l'efficacia analgesica del THC prolungandone la durata di azione (attivando la pathway serotoninergica a livello del rafe dorsale) e al tempo stesso ne riduce gli effetti collaterali su frequenza cardiacae, respiaturaore.
Najmä interakcia s CBD je antagonista receptora GPR55, receptora vanilloidi TRPV1 a TRPV2 a antagonista receptora serotonínu 5-HT1a.
Prievalský potok

Prievalský potok je potok v strednej časti regiónu Liptov, na juhozápadnom okraji územia obce Partizánska Ľupča v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinskom kraji. Je ľavostranným prítokom Ľupčianky v povodí Váhu; má dĺžku . Je vodným tokom IV. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-21-02-12284. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Nízke Tatry, geomorfologický podcelok Ďumbierske Tatry.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne na severnom svahu Latiborskej hole s nadmorskou výškou , ktorá leží priamo v hlavnom hrebeni Nízkych Tatier, na južnom okraji obce Partizánska Ľupča v okrese Liptovský Mikuláš, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry.
Opis toku.
Tečie severným smerom lesným extravilánom, ľavým brehom obmýva les "Prievalec", v nadmorskej výške priberá ľavostranný bezmenný prítok, pravým brehom obmýva zalesnený vrch "Latiborská" s nadmorskou výškou , v nadmorskej výške sa križuje s vedením vysokého napätia, veľkým oblúkom mení smer na východ a obteká vrch "Latiborská", ľavým brehom obteká les "Nad pílou", záverečných 200 m toku sa stáča na sever a v nadmorskej výške ústi do Ľupčianky ako jej ľavostranný prítok. Ľupčianka ďalej ústi do Váhu. "Prievalský potok" má jeden prítok.
"Prievalský potok" pramení, preteká a ústi na území lesného extravilánu obce Partizánska Ľupča v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinskom kraji, v geomorfologickom celku Nízke Tatry, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Prievalský potok" má pôvod v názve sedla "Prievalec" s nadmorskou výškou na území obce Partizánska Ľupča, ktoré je vzdialené od horného toku "Prievalského potoka" 1 km na západ. Z toponyma "Prievalec" rozšírením o formant "-ský", a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) "Prievalský potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov sedla "Prievalec" bol bez zmeny prenesený i na les medzi sedlom "Prievalec" a vodným tokom "Prievalský potok".
Názov sedla "Prievalec" má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu "prieval" resp. jeho zdrobneniny "prievalec" vo význame "menší topografický objekt, cez ktorý vedie cesta, menšie sedlo, menší hrebeň, menší kopec, cez ktorý vedie cesta" v pomenúvanom priestore. Cez sedlo "Prievalec" i dnes vedie dôležitá cesta z Liptovskej Lúžnej do Partizánskej Ľupče. Motivácia pomenovania sa zo súčasnej slovenčiny postupne vytráca, lebo apelatívum "prieval, prievalec" ako topografický termín ustupuje na okraj jej slovnej zásoby.
Hydronymum "Prievalský potok" bolo štandardizované v roku 2008.
Referencie.
Napäťový násobič

Napäťový násobič je menič napätia, ktorý vstupné striedavé napätie mení na výstupné jednosmerné napätie, ale násobne zväčšené.
Napäťový násobič zostavený z kondenzátorov a diód bol zostavený prvýkrát v roku 1932 a známy ako Cockcroft–Waltonov generátor. V súčasnosti sa môžeme stretnúť aj s názvami kaskádový generátor, alebo v najjednoduchšom zapojení s jednou diódou a jedným kondenzátorom ako Villardov násobič.
Starším typom napäťového násobiča bol Marxov generátor, ktorý kondenzátory nabíjal cez odpory a namiesto diód, na sériové prepojenie nabitých kodenzátorov, používal iskrištia.
V súčasnosti sa môžme stretnúť s rôznymi zapojeniami, napríklad s obvodmi riadenými MOSFETmi.
Riziká.
Vysoké napätie a žiarenie.
Vysoké napätie môže byť nebezpečné, môže spôsobovať popáleniny, kŕče, bolesť a smrť a to i v prípadoch, kedy sa to neočakáva. Pri vysokých napätiach môže nastať prieraz aj cez izolanty, alebo preskočiť iskra – oblúkový výboj aj na značnú vzdialenosť bez dotyku so živými časťami. Rizikom sú aj nabité kondenzátory, alebo blízke predmety, v ktorých ostáva naakumulovaný životu nebezpečný elektrický náboj aj dlho po vypnutí obvodu.
Ďalším rizikom je neviditeľné ionizujúce žiarenie, teda i každé iskrenie pri napätí väčšom ako 12,5 V. Vznikajúce ultrafialové žiarenie môže vážne a trvalo poškodiť zrak, spôsobiť rakovinu kože. Pri vyšších napätiach vzniká röntgenové žiarenie, kde pri vyšších dávkach hrozí choroba z ožiarenia. Zákernosťou ionizujúceho žiarenia je, že osoba nemusí vedieť o tom, že je ožarovaná, nakoľko nižšie dávky sa nemusia prejaviť vôbec i bez ujmy na zdraví, a vyššie dávky žiarenia spôsobujúce popáleniny a leukémiu sa prejavujú s oneskorením.
EMC kompatibilita.
Iskrenie kaskádovými generátormi je silným zdrojom elektromagnetického rušenia. Môžu zlyhávať zariadenia a komunikácia (napr. Wi-Fi), môžu byť na diaľku zničené pamäťové médiá a elektronické obvody, hoci ich elektromagnetická kompatibilita je v bežných podmienkach vyhovujúca. Správu frekvenčného spektra a teda i predchádzanie a riešenie škodlivého rušenia na Slovensku vykonáva Úrad pre reguláciu elektronických komunikácií a poštových služieb.
Bezpečná dostupnosť.
Kaskádový generátor aj s ukážkami iskrenia rôznych iskríšť je možné vidieť napríklad v Deutsches Museum v Mníchove, v oddelení vysokého napätia.
Využite.
Kaskádový napäťový násobič sa používa ako jednoduchý, cenovo dostupný spôsob získania vysokého napätia. Najčastejším použitím boli CRT obrazovky a osciloskopy. Pôvodne bol vyvinutý pre potreby časticovej fyziky, ako súčasť lineárnych urýchľovačov. V lekárstve je používaný ako súčasť röntgenových prístrojov, kde napája röntgenovú lampu.
Laudatum

Laudatum je slovenský inštrumentálny hudobný štúdiový projekt inšpirovaný blues, jazz, fusion a prog rockom s výlučne pôvodnou autorskou tvorbou založený v roku 2001. V období 2002 - 2004 nahral a vydal tri albumy. V roku 2021, takmer po dvadsiatich rokoch od prvého albumu, vydal štvrtý album. 
Iné projekty.
Členovia Laudatum založili v roku 2006 popovú skupinu Tetris. Pod týmto názvom nahrali rovnomenný album a postúpili do semifinále autorskej súťaže Coca-Cola Popstar 2006. Singel Kitten sa následne dostal do rotácií v rádiach na Slovensku aj v Česku.
Disodné ribonukleotidy

Disodné ribonukleotidy alebo presnejšie disodné 5'-ribonukleotidy či E 635 sú zvýrazňovače chuti, ktoré pomáhajú zvýrazniť chuť umami tvorenú glutamátom. Je to zmes inozinátu sodného a guanylátu sodného a často sa používa v jedlách, ktoré buď prirodzene obsahujú glutamát (napríklad bujóny), alebo sa k nim pridáva glutamát sodný (známy ako MSG). Zvyčajne sa používa v ochutených rezancoch, čipsoch, rôznych snackoch, lupienkoch, omáčkach alebo fastfoode. Vyrábajú sa zmiešaním sodných solí kyseliny guanylovej (E626) a inozínovej (E630). 
Zmes zložená z 98 % glutamátu sodného a 2 % disodných ribonukleotidov zvýrazní chuť jedla až štyrikrát viac, než samotný glutamát sodný.
Vedľajšie účinky a bezpečnosť.
Disodné ribonukleotidy boli prvýkrát zhodnotené Joint FAO/WHO Expert Committee on Food Additives (Spoločná komisia expertov FAO/WHO pre prídavné látky v potravinách) v roku 1974 na základe všetkej dostupnej vedeckej literatúry. Toto zhodnotenie viedlo k novým špecifikáciám a hodnoteniu „ADI not specified“ („nešpecifikovaný prijateľný denný príjem“). To v princípe znamená, že u tejto látky sa neobjavujú žiadne toxické následky pri akomkoľvek prijatom množstve a nie je nutné obmedzovať denný príjem. 
V roku 1993 táto komisia zvážila ďalšie štúdie a hodnotenie bolo zachované.
Osliansky potok (prítok Priehybiny)

Osliansky potok je potok v regióne Gemer, na južnom okraji územia obce Kameňany v okrese Revúca v Banskobystrickom kraji. Je pravostranným prítokom toku Priehybina, v povodí Turca; má dĺžku . Je vodným tokom VII. rádu. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Revúcka vrchovina, geomorfologický podcelok Železnícke predhorie.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške na severnom svahu lesa "Hrdzáková", na južnom okraji extravilánu obce Kameňany, v geomorfologickom podcelku Železnícke predhorie.
Opis toku.
Na krátkom úseku tečie severovýchodným smerom lesným extravilánom, stáča sa do severovýchodoseverného smeru, v nadmorskej výške priberá ľavostranný bezmenný prítok, stáča sa do severovýchodného smeru, ktorý si udrží až do svojho ústia, v nadmorskej výške ústi do Priehybiny ako jej pravostranný prítok. Priehybina ďalej ústi do Východného Turca. "Osliansky potok" má jeden prítok.
"Osliansky potok" pramení, preteká a ústi na území lesného extravilánu obce Kameňany v okrese Revúca v Banskobystrickom kraji, v geomorfologickom celku Revúcka vrchovina, v geomorfologickom podcelku Železnícke predhorie.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Osliansky potok" má pôvod v apelatíve "osla" s významom "kameň upravený na ostrenie kosy, na brúsenie nožov a britiev". Motivantom pomenovania hydronyma bol charakteristický výskyt vhodných kameňov na úpravu osiel v koryte potoka. Z apelatíva "osla" rozšírením o formant "-ský" resp. "-iansky" , a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) "Osliansky potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Hydronymum "Osliansky potok" ešte nebolo štandardizované (december 2021). Najstarší dochovaný písomný záznam toponyma Kameňany je z roka 1243.
Stráž (vrch vo Vtáčniku)

 
Stráž () je vrch v pohorí Vtáčnik. Leží na konci hlavného hrebeňa nad obcou Veľké Pole, približne východne od Partizánskeho. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Ponitrie. 
Poloha.
Nachádza sa na západnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoký Vtáčnik. Vrchol leží na území Banskobystrického kraja, v okrese Žarnovica a v katastrálnom území obce Veľké Pole. Vrch je situovaný ja južnom konci hlavného hrebeňa pohoria Vtáčnik, no turistická Ponitrianska magistrála ho obchádza cez Veľké Pole.
Opis.
Stráž tvorí najjužnejší výbežok Vysokého Vtáčnika a vedie ním hlavný hrebeň do nevýrazného sedla, oddeľujúceho pohorie Tribeč. Severným susedom je Suchá hora (), východným smerom leží Markov vrch (), južne Sokolec () a západne Veľká Ostrá () a Hrubý vrch (). Južné svahy odvodňujú prítoky Píľanského potoka do riečky Kľak v povodí Hrona, voda zo severných a západných svahov napájajú prítoky Oslianskeho potoka v povodí rieky Nitry. Najbližším sídlom je na juhovýchodnom úpätí ležiace Veľké Pole, severozápadne leží osada Cerová, miestna časť obce Radobica. 
Výhľady.
Lesný porast masívu Stráže obmedzuje rozhľad, preto ten je možný iba z malých lokalít s riedkou a nižšou vegetáciou. Pozorovateľné sú najmä okolité vrchy pohoria, no z vhodných miest je možné vidieť aj Strážovské vrchy, Považský Inovec, Tribeč, Pohronský Inovec a Štiavnické vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa, preto prístup je možný z blízkej obce alebo odbočením z červeno značenej Ponitrianskej magistrály.
Veľký Lysec (Tribeč)

Veľký Lysec () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Kostoľany pod Tribečom, približne severozápadne od Zlatých Moraviec. Na vrchole sa našli pozostatky hradiska z bronzovej doby.
Poloha.
Nachádza sa na južnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Jelenec. Vrch leží v Nitrianskom kraji, v okrese Zlaté Moravce a zasahuje na katastrálne územie obcí Velčice a Kostoľany pod Tribečom. Patrí do CHKO Ponitrie a na jeho západnom úpätí leží chránený areál Kostolianske lúky.
Opis.
Veľký Lysec leží na konci menšieho hrebeňa, nadväzujúceho na juhovýchodné úpätie Veľkého Tribeča (). Západne sa nachádza vrch Dúň () s ruinou hradu Gýmeš, Sedlo pod Lyscom oddeľuje severozápadne susediacu Ploskú (), severne leží Svinec (), východným smerom je v diaľke Veľký Inovec () a juhovýchodne od vrcholu je nevýrazný pahorok, pomenovaný Malý Lysec (). Východné svahy odvodňujú prítoky Čerešňového potoka, voda z južných a západných smeruje potokom Drevenica do rieky Žitavy. Najbližším sídlom sú na západnom úpätí situované Kostoľany pod Tribečom, južne ležia Ladice a na východnom úpätí Velčice. 
Výhľady.
Poloha vrchu na okraji pohoria a mnohé skalné bralá na vrchole umožňujú kruhový rozhľad. Veľmi dobre sú viditeľné okolité vrchy pohoria, no tiež Podunajská pahorkatina, Pohronský Inovec a Vtáčnik.
Daniel Dae Kim

Daniel Dae Kim (* 4. august 1968, Pusan, Kórejská republika) je americký herec a producent kórejského pôvodu. Stvárnil postavu Jina-Soo Kwona v televíznom seriály "Nezvestní" (2004-2010) a China Ho Kellyho v televíznom seriály "Hawaii 5.0" (2010 - 2020). 
Detstvo a mladosť.
Kim sa narodil v prístavnom meste Pusan, v Južnej Kórei. Keď mal jeden rok, sa s rodičmi presťahoval do Spojených štátov. Vyrastal v New Yorku a v Pensylvánii. V roku 1990 promoval na Haverford College a získal dvojitý bakalársky titul v odbore divadlo a politológia. V roku 1996 získal titul MFA na New York University. 
Kariéra.
Po ukončení štúdia sa objavil vo vedľajších úlohách, vo viacerých televíznych seriáloch. Viac priestoru získal v televíznom seriály "Nezvestní", kde hral v rokoch 2004 až 2010. V seriály hovoril väčšinou po kórejsky. Po skončení seriálu získal jednu z hlavných úloh v televíznom seriály "Hawaii 5.0" . Seriál získal veľmi pozitívne recenzie od kritikov aj od divákov. Jednu z epizód aj režíroval. Seriál nakoniec opustil v roku 2017, kvôli sporu ohľadom platu. 
Jednu z vedľajších úloh stvárnil tiež vo filmoch "Rezistencia" (2015), "Hellboy" (2019), či "Utajený pasažier" (2021). V roku 2021 tiež hosťoval v televíznom seriály "Nemocnica New Amsterdam" a tiež prepožičal svoj hlas v animovanom filme "Raya a posledný drak", postave Benjau. 
Súkromný život.
Kim je ženatý od roku 1993 s manželkou Miou Kim, s ktorou má dve deti. Často sa zdržuje v Los Angeles a v New York City, kde striedavo žije. 
V 19. marca 2020 bol pozitívny na covid-19, pričom 30. marca uviedol, že sa už jeho zdravotný stav zlepšil. Je vášnivým zberateľom hodiniek a často krát niektoré z nich používa aj v televíznych seriáloch či filmoch. Tiež uviedol, že sa mu nepáči ázijsko-americká diskriminácia v Spojených štátoch. Po prekonaní covidu-19 sa postavil proti xenofóbii a rasizmu spojenému s covidom-19 a niekoľko krát zdôraznil, aby ľudia sa zamýšľali a prestali byť rasistický voči ázijským ľuďom. 
Vo februári 2021 spoločne s Danielom Wu, ponúkol 25 000 dolárov za informácie vedúce k zatknutiu páchateľov, ktorí boli zodpovední za série útokov na starších ázijsko-amerických občanov v San Francisco Bay Area.
Folkmanovský dom

Folkmanovský dom alebo Folkmanov dom je stredoveká meštianska budova v Žiline so špecifickou vežičkou. Nachádza sa na križovatke ulíc Bottova a Radničná na rohu Mariánskeho námestia v susedstve mestskej radnice. 
Je to národná kultúrna pamiatka a súčasť mestskej pamiatkovej rezervácie.
Budovu vlastnila rodina Harhovských (17. až 18. storočie). Pavol Folkman, po ktorom je pomenovaná, budovu kúpil v roku 1881. Od 1949 do 1991 bol vlastníkom štát a neskôr prešla po reštitúcii do súkromného vlastníctva.
Z gotickej časti budovy sa zachovala iba pivnica, lebo budovu zničil požiar v roku 1521. Neskoršie vznikla jednoposchodová baroková nadzemná časť a podlubie. Na začiatku 20. storočia sa budova zväčšila smerom do ulíc Bottova a Makovického. Ďalšia rekonštrukcia v 1977 vytvorila v druhom podlaží klub mládeže. Poslednou veľkou rekonštrukciou budova prešla v 90. rokoch 20. storočia, keď sa upravila dominantná vežička na priečelí.