Radovan Lukavský

Profesor Radovan Lukavský (* 1. november 1919, Praha† 10. marec 2008, Praha) bol známy český herec, divadelný pedagóg a recitátor. Stvárnil stovky divadelných, filmových, televíznych rolí aj rozhlasových rolí, jeho vycibrený a kultivovaný hlas z neho robil jedného z najlepších a najznámejších českých rozprávačov a recitátorov poézie.
Okrem početných rozhlasových aj televíznych recitácií nahovoril 17 biblických príbehov v projekte "Bible pro malé i velké".
Za svojho dlhoročného pôsobenia v Národnom divadle stvárnil desiatky veľkých rolí, z ktorých najvýznamnejšie sú "Hamlet" a "Tomáš Becket".
Ako vysokoškolský pedagóg na Akadémii múzických umení vychoval na desiatky skvelých hercov a je autorom dvoch kníh o herectve.
Za komunistického režimu musel ako kresťan a nestraník čeliť obmedzovaniu svojej hereckej a pedagogickej činnosti – z kádrových dôvodov musel prestať učiť na DAMU, a keď odmietol predniesť prejav, v ktorom by ľutoval svoje postoje v 60. rokoch, bolo mu na dlhý čas znemožnené vystupovať v televízii.
Život.
Narodil sa v Prahe v pomerne chudobnej rodine. Jeho otec bol stolársky majster Rudolf Lukavský, ktorý pochádzal zo Stodu pri Plzni, matkou bývalá slúžka a ochotnícka herečka Marie Lukavská, rodená Čačalová, ktorá pochádzala z Bystřice pod Hostýnem.
Jeho matka bola hlboko veriaca katolíčka, ktorá svojho syna od útleho detstva vodila do kostola. Radovanovi sa v kostole páčilo a rád chodil miništrovať a pomáhať pri záhradných prácach do blízkeho kláštora anglických panien. Jedna z tamojších sestier, matka Stránská, s ktorou sa často rozprával pri práci na záhrade, zohrala zrejme rozhodujúcu úlohu v tom, že sa rozhodol stať sa kňazom.
Študoval na jezuitmi riadenom Arcibiskupskom gymnáziu v Prahe-Bubenči, ktoré opustil po 5 rokoch po tom, čo dostal "consilium abeundi" (prekl. rada odísť) pre rastúci dlh (rodičia neboli schopní platiť za internát). Dokončil na reálnom gymnáziu v Českom Brode, kde zmaturoval v roku 1938. Nastúpil na štúdium češtiny a francúzštiny na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, po zatvorení vysokých škôl pracoval na železnici ako telegrafista. 
V roku 1941 začal študovať na pražskom konzervatóriu a v roku 1942 nastúpil spolu s ďalším poslucháčom konzervatória Jaromírom Pleskotom krátko do divadla Větrník Josefa Šmídu. Už v druhom ročníku štúdia však bol nútene nasadený v Nemecku na prácu vo vojnovom priemysle. V roku 1944 bol vyreklamovaný a nastúpil angažmán v Divadle Vlasty Buriana. Po uzavretí divadiel pracoval ako robotník v Prahe. Po roku 1945 sa vrátil k štúdiu na Karlovej univerzite aj na konzervatóriu a v rokoch 1946 (Pražské konzervatórium) a 1947 (FF UK) obidve školy úspešne absolvoval.
V roku 1946 bol angažovaný Jiřím Frejkom do Divadla na Vinohradoch. Odtiaľ v roku 1950 prešiel do Mestských divadiel pražských, od roku 1957 sa stal členom súboru činohry Národného divadla v Prahe.
Jeho pedagogická činnosť bola spojená s Pražským konzervatóriom, kde sa stal už v roku 1945 asistentom Jiřího Plachého na dramatickom oddelení a kam sa vrátil znova po roku 1975, ale predovšetkým s Akadémiou múzických umení, kde od roku 1947 vyučoval na katedre herectva Divadelnej fakulty Akadémie múzických umení a od roku 1950 aj na FAMU, kde sa stal v roku 1995 profesorom. Napísal dve knihy o herectve a mnoho odborných článkov.
Dielo.
Jeho najznámejšími divadelnými rolami boli "Obchodník s deštěm", "Hamlet" alebo "Tomáš Becket". Vo filme hral napríklad hlavnú úlohu v Kráľovi Šumavy, televíznym divákom zostáva v pamäti vďaka úlohe Václava Tháma v seriáli F. L. Věk a rade ďalších. Bol vynikajúcim recitátorom. Pôsobil aj ako rozprávač v seriáli "Krajní meze" alebo "Cirkus Humberto" a nahovoril 17 biblických príbehov ("Bible pro malé i velké").
Zaslúžil sa o kultiváciu českej rodnej reči nielen svojím nezameniteľným prejavom, ale aj knihou "Kultura mluveného slova" (Akademie múzických umění, Praha 2000). Podkladom tejto publikácie boli jeho prednášky na FAMU.
Ocenenia.
V roku 1965 mu bol udelený titul zaslúžilý umelec a v roku 1974 ocenenie "Zaslúžilý člen ND".
Z rúk prezidenta Václava Havla prevzal Medailu Za zásluhy, v roku 1995 získal Cenu Thálie za celoživotné majstrovstvo.
V roku 2000 dostal ocenenie – Medailu Josefa Hlávky.
Dňa 3. júna 2005 mu bol udelený čestný doktorát (doctor honoris causa) na Akadémii múzických umení v Prahe.
V júli 2008 bola v Prahe 5 - Košíře po ňom pomenovaná jedna pražská ulica.