burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Vlajka Brazílie

Vlajka Brazílie – Na zelenom poli vlajky je žltý ležiaci kosoštvorec, v ňom modrý kruh predstavujúci južnú oblohu s 27 hviezdami, cez ňu naprieč biely pás s heslom "ORDEM E PROGRESSO" ("poriadok a pokrok"). Zelená farba symbolizuje rastlinnú ríšu, žltá ríšu nerastnú (hlavne nálezy zlata v dobách kolonializmu), biela a modrá predkov dnešných obyvateľov, ktorí túto zem objavili a zaľudnili. Zároveň sú to farby Portugalska. Nebeská sféra pripomína znak, ktorý dal portugalský kráľ João II. princovi Manuelovi za zásluhy pri zámorských výpravách v rokoch 1495 – 1521 (do roku 1889 bol namiesto nej na vlajke znak brazílskeho cisárstva). Na realisticky zobrazenej, ale zrkadlovo obrátenej oblohe je umiestnených 23 hviezd južnej oblohy (v piatich rôznych veľkostiach), viditeľných v Rio de Janeiru, z ktorých každá zastupuje v súčasnej dobe jeden štát brazílskej federácie. Hviezdy zodpovedajú svojou polohou aj geografickému rozloženiu jednotlivých štátov Brazílie a pás s heslom zodpovedá rovníku. Súhvezdie Južného kríža symbolizuje boj brazílskeho ľudu za slobodu, biely pruh vyjadruje stály rast krajiny. 
Základná podoba vlajky je z roku 1822, posledná úprava (23. hviezda) bola prevedená v roku 1968.
Vaslui (župa)

Vaslui je župa v Rumunsku na východe krajiny v rumunskom Moldavsku a pri hranici s Moldavskom. Sídlom župy je mesto Vaslui. Župa má rozlohu a žije tu 462 385 obyvateľov.
Vlajka Džibutska

Vlajka Džibutska – V deň vyhlásenia nezávislostí, 27. 6. 1977, sa stala vlajka národne oslobodeneckej organizácie "Africká ľudová liga za nezávislosť" (LPAI) štátnou vlajkou tejto malej krajiny. Má dva vodorovné pruhy, svetlo modrý a svetlo zelený, medzi nich je od žrdi vsunutý biely rovnostranný trojuholník; v jeho strede je červená päťramenná hviezda. Modrá farba reprezentuje more a oblohu ale tiež prevladajúcich "Isov", zelená zem a menšinových "Afarov", biela znamená mier a červená farba hviezdy je pripomienkou boja za nezávislosť i viery v šťastnú budúcnosť zeme. Zdôrazňuje však i jednotu "Afarov" a "Isov" upevnenú v krvavom boji za dosiahnutie rovnosti, ktorej symbolom je rovnostranný trojuholník.
Ľuľok sladkohorký

Ľuľok sladkohorký ("Solanum dulcamara") ľudovo nazývaný aj "psí ľuľok, vŕbka" je vytrvalý jedovatý poloker z čeľade ľuľkovité ("Solanaceae").
Binghamton Senators

Binghamton Senators je profesionálny hokejový klub hrajúci v AHL. Sídli v meste Binghampton v americkom štáte New York. Je to farma klubu NHL Ottawa Senators. Klub bol založený v roku 2002. 
V sezóne 2006/07 bol ich najproduktívnejším hráčom Jeff Heerema.
Od sezóny 2017/18 tím v súťaži nahradil nový tím Belleville Senators.
Norfolk Admirals

Norfolk Admirals je profesionálny hokejový klub hrajúci v AHL. Sídli v meste Norfolk v americkom štáte Virgínia. Je to farma klubu NHL Tampa Bay Lightning. Klub bol založený v roku 2000. 
V sezóne 2006/07 bol ich najproduktívnejším hráčom Martin St. Pierre.
Worcester Sharks

Worcester Sharks je profesionálny hokejový klub hrajúci v AHL. Sídli v meste Worchester v americkom štáte Massachusetts. Je to farma klubu NHL San José Sharks. Klub bol založený v roku 2006. 
V sezóne 2006/07 bol ich najproduktívnejším hráčom Mathieu Darche.
Portland Winterhawks

Portland Winter Hawks je hokejový klub v meste Portland (Oregon). Hrajú v WHL - Western Hockey League. Klub bol založený v roku 1976, keď sa prisťahoval z Edmontonu.
Slávni hráči.
Hráči Portland Winter Hawks, ktorí sa presadili v National Hockey League.
Absolutistická monarchia

Absolutistická monarchia alebo absolútna monarchia je monarchia charakterizovaná absolutizmom ako formou vlády.
V Európe existovala v 16. storočí až 18. storočí a postupne nahradzovala stavovskú monarchiu. Zvláštna forma je osvietenský absolutizmus.
Antracit

Antracit je druh čierneho uhlia, ktorý sa vyznačuje najnižším obsahom prchavých horľavých látok (12 – 8 % hmotnosti), vysokým obsahom uhlíka (90 – 96 %) a veľkou výhrevnosťou. Je to čierne uhlie, ktoré bolo vystavené veľkému tlaku a teplu. Z hľadiska klasifikácie uhlia nemá samostatné postavenie. Je prechodným členom medzi antracitovým uhlím (8 – 12 % prchavých látok) a metaantracitom (1 – 3 % prchavých látok).
Vlastnosti.
Pod mikroskopom sú pozostatky rastlinných pletív pozorovateľné iba s ťažkosťami. Má silný, takmer až kovový lesk. Lom je lastúrnatý, s ostrými hranami. Je veľmi viskózne, tvrdosť podľa Mohsovej stupnice 2 – 2,5. Hustota sa pohybuje okolo 1 – 1,1 kg/dm³. Nedá sa spekať. Má dobrú elektrickú vodivosť.
Výhrevnosť sa pohybuje od 33,9 do 34,8 MJ/kg (8 100 – 8 350 kcal/kg).
Využitie.
Antracit, spomedzi všetkých druhov uhlia, produkuje pri spaľovaní najmenej nežiaducích emisií. Po zapálení dobre horí stálym plameňom.
Adam Deadmarsh

Adam Deadmarsh (* 10. máj 1975, Trail, Britská Kolumbia) je bývalý hokejový útočník a hráč klubov NHL Quebec Nordiques, Colorado Avalanche a Los Angeles Kings. 
V drese Colorada získal Stanley Cup v roku 1996. V roku 2001 ho vymenili do Los Angeles, kde hrával okrem iného aj so slovenským hokejistom Žigmundom Pálffym. 
Ako naturalizovaný Američan reprezentoval Spojené štáty na Zimných olympijských hrách v rokoch 1998 a 2002.
Asanácia

Asanácia môže byť:
Azbest

Azbest je technické označenie skupiny 6 jemne vláknitých silikátových minerálov používaných pre svoje vhodné fyzikálne vlastnosti v priemysle. Azbesty vytvárajú dlhé tenké vláknité štruktúry, ktoré sa štiepajú po dĺžke. Oceňovaná je najmä ich vysoká teplota tavenia, ktorá je okolo 1 100 °C – 1 500 °C. Ide o silikáty s obsahom železa (Fe), horčíka (Mg), vápnika (Ca), hliníka (Al) a sodíka (Na). Delia sa na dve skupiny:
Vlastnosti a použitie.
Jeho typickou vlastnosťou je nehorľavosť a čiastočne žiaruvzdornosť. Azbest je pevný a ohybný, dajú sa z neho tkať tkaniny. Je tiež zlým tepelným vodičom. Je odolný voči kyselinám a zásadám. Azbest nemá charakteristický zápach ani chuť. Jeho vlákna sa dobre viažu s cementom.
Azbest sa používal na výrobu eternitu, potrubia, v chemickom a potravinárskom priemysle ako filtračné plátno. Pre svoju tepelnú odolnosť sa používal na výrobu tkanín určených do horľavého prostredia. Vlákna sa splietajú a vznikajú ohňovzdorné látky a dosky. Ako nehorľavá vláknitá prísada sa používal do cementov, ako nehorľavá nástreková hmota, požiarna izolácia a pod.
Škodlivosť.
Azbest je pre ľudský organizmus vysoko škodlivý. Jeho nebezpečnosť spočíva v malých rozmeroch jeho vlákien. Pri mechanickom poškodení sa ihličky azbestu dostávajú do vzduchu, kde sú schopné vznášať sa. Vdýchnutím sa dostávajú do pľúc, kde sa zabodnú do pľúcnych mechúrikov (ostré ihlice), dráždia ich a časom okolo nich môže vzniknúť rakovinový nádor. Ide o silne karcinogénnu látku. 
Používanie azbestu je na Slovensku zakázané. Azbestové materiály a nástreky sa považujú za nebezpečný odpad. Na území Slovenska smie azbestové materiály odstraňovať (napr. starú krytinu) iba oprávnená spoločnosť. Oprávnenie vydáva Úrad verejného zdravotníctva. Odstránený azbest musí byť stabilizovaný a uskladnený na skládke s príslušným povolením.
Produkcia.
V roku 2009 bolo vyprodukovaných po celom svete 2 milióny ton azbestu. Najväčším ťažiteľom je Rusko, produkujúce asi 50% svetovej ťažby. Nasleduje Čína (14%), Kazachstan (10,5%), Kanada (9%) a Brazília (12,5%). Ďalšími významnými výrobcami sú USA a Zimbabwe.
Miloš Štědroň

Prof. PhDr. et MgA. Miloš Štědroň, CSc. (* 9. február 1942, Brno), je český muzikológ, hudobný skladateľ a univerzitný profesor.
Život a dielo.
Vyštudoval muzikológiu a bohemistiku na filozofickej fakulte Univerzity J. E. Purkyně v Brne (terajšia Masarykova univerzita), kde absolvoval v roku 1964. V rokoch 1965-1971 študoval skladbu na Janáčkovej akadémii múzických umění u Aloisa Piňosa, Miloslava Ištvana, Ctirada Kohoutka a Jana Kapra, pokračoval postgraduálnym štúdiom experimentálnej a elektroakustickej hudby a viacerými študijnými pobytmi (Nemecko, USA, Belgicko, Holandsko, Rakúsko). V súčasnosti prednáša na Ústave hudební vědy Masarykovej univerzity a hudobnej fakulte JAMU.
Ja autorom filmovej a scénickej hudby, za svoju prácu dostal viacero ocenení, napr. v Súťaži mladých skladateľov ČSSR za skladby Mistr Machaut v Čechách a Terra; 1. cenu v Prix musical de Radio Brno a 1. cenu v Prix musique folklorique de Radio Bratislava v roku 1975 za skladbu Pláč Růženy Danielové z Hrubé Vrbky nad manželem v Osvětimi (spolu s A. Parschom); cenu medzinárodného festivalu v Santanderi v roku 1980 za hudbu k filmu Balada pro banditu; hlavnú cenu PRIX BOHEMIA 1981 za scénickú hudbu a 2 ceny ministra kultúry ČR.
Ti-n-Bider

Ti-n-Bider alebo Tin Bider je francúzsky názov krátera po dopade meteoritu v Alžírsku. Správny arabský názov krátera znie pravdepodobne تين بايدر, čiže v prepise Tín Bájdar (pričom predposledné písmeno by mohlo byť namiesto a samohláska u alebo i).
Má 6 km v priemere a jeho vek sa odhaduje na 70 miliónov rokov (krieda alebo mladší). Kráter nie je prikrytý nánosom zeminy a je dobre viditeľný. Hĺbka krátera je 500 m. Pod kráterom je sopka, ale žiadna sopečná činnosť nie je známa. Vedci sa snažia preskúmať tento kráter, ale neodvažujú sa tam vstúpiť, práve pre spomínanú sopku.
Buničina (papier)

Buničina alebo technická celulóza alebo len celulóza je technický termín na označenie suroviny (polotovaru) – vláknitej hmoty, ktorá sa vyrába chemickým spracovaním dreva alebo slamy. Buničina sa používa na výrobu papiera, umelých vláken, plastických hmôt a pod. Skladá sa prevažne z celulózy.
Výroba.
Buničina sa používa v papierenskom a chemickom priemysle. Okrem celulózy obsahuje aj hemicelulózu, lignín a iné cudzorodé látky. Na odstránenie cudzorodých látok (výrobu buničiny z dreva) sa používajú metódy
Nebielená buničina je žltej až hnedej farby. Pre mnohé použitia sa musí bieliť. Bielenie nemení len farbu, ale aj mení absorpčnú schopnosť buničiny. V súčasnosti sa buničina bieli chlórom, oxidom chloričitým, kyslíkom a peroxidom v následných bieliacich fázach. 
Rozvarená hmota má kašovitú konzistenciu. Táto suspenzia sa ďalej seká a melie, dokiaľ nevznikne jemný roztok vo vode. Ďalším krokom je pranie vo vode, ay sa hmota zbavila chemikálií. Hmota, podľa ďalšieho využitia sa filtruje, čistí, bieli prípadne farbí. V kontinuálnych sitách sa nechá voda odtiecť a na vyhrievaných valcoch sa vysuší vznikne krepovaný buničinový pás, ktorý sa navíja do kotúčov, alebo sa seká na buničinové hárky.
Kvalitatívne parametre.
Ako kvalitatívne parametre buničiny sa udávajú:
Použitie.
Buničina sa spotrebúva hlavne na výrobu papiera. Niekedy sa z bielenej buničiny vyrábajú lekárske a kozmetické tampóny, používa sa v detských plienkach a hygienických vložkách ako absorbent. Používa sa tiež ako plnivo pri výrobe kompozitov.
Súvislosti.
Pri výrobe buničiny (a papiera) sa používa značné množstvo chemikálií. Chemikálie sa používajú na varenie, bielenie, úpravu vody, ako plnivo, farbivo, glejidlo, ako odpeňovače, v náteroch papiera atď. Hlavnými surovinami sú NaOH, Na2SO4 a vápno. Problémom je ich neutralizácia a zneškodňovanie, pretože významne poškodzujú životné prostredie. Ďalším nezanedbateľný faktorom je aj zápach, ktorý papierenský komplex produkuje, o čom sa presvedčili všetci, ktorí prechádzal popri celulózke. Napr. v Ružomberku.
Výroba buničiny a papiera je proces mimoriadne náročný na spotrebu vody. Súčasná spotreba vody je na úrovni 50-70 m³/tonu buničiny, čo v praxi pre priemerne veľkú celulózku predstavuje ~12 mil. m³ vody za rok (0,5 m³/s).
Budovanie celulózo-papierenského priemyslu je založené na dostatku drevnej suroviny (postačuje nízka kvalitatívna trieda a odpad) a na druhotnej surovine – zberovom papieri. Výhodou tohto odvetvia z pohľadu lesného hospodárstva je schopnosť spracovať drevo poškodené, nevhodné na iné spracovanie. Celulózo-papierenský priemysel pri výrobe buničiny zhodnotí drevnú hmotu 48 násobne.
Začiatočníctvo

Začiatočníctvo môže byť:
Zdvojovanie

Zdvojovanie alebo zdvojenie alebo duplikácia je rozmnožovanie na dvojnásobok. Pozri dva a dvojnásobok.
Zaľúbenie sa

Zaľúbenie sa alebo zamilovanie sa môže byť:
Zívanie

Zívanie je predĺžený vdych s otvorenými ústami; pri únave, ospalosti, emocionálnej infekcii v skupine (dlhý prejav).
Celulóza

Celulóza alebo buničina môže byť:
Názov buničina je v prvom význame zastaraný.
Povojník batatový

Povojník batatový (iné názvy: povojník batátový, povojnica batatová, povojnica batátová, batata, batáta; staršie: "zemiak sladký", "indický zemiak"; lat. "Ipomoea batatas") je druh tropickej rastliny z čeľade pupencovité (lat. "Convolvulaceae").
Hľuza povojníka sa nazýva batat (to je od roku 2020 aj kodifikovaný tvar) alebo batát alebo sladký zemiak a konzumuje sa ako zelenina.
Hľuza.
Hľuza povojníka batatového, čiže batat, obsahuje cukor a škrob. V tropických oblastiach nahrádza zemiaky. Pochádza, rovnako ako zemiak, zo strednej Ameriky. Bataty dorazili do Európy skôr ako zemiaky a v tom čase sa omnoho viac cenili.
Zloženie.
Batat býva zväčša nepravidelného tvaru, patrí medzi najvýživnejšiu zeleninu vďaka vysokému obsahu nasledujúcich látok:
Sladký zemiak

Sladký zemiak môže byť ľudovo:
Eugen Ruffínyi

Eugen Ruffínyi (* 1. marec 1846, Dobšiná – † 13. január 1924, tamže) bol slovenský banský inžinier, jaskyniar, objaviteľ Dobšinskej ľadovej jaskyne.
Život.
Detstvo.
Rodina Ruffinyiovcov pochádzala z Talianska, do Dobšinej sa prisťahovali ako banskí odborníci. 
Narodil sa v rodine Pavla Ruffínyi, ktorý bol banský inžinier a vynikajúci banský merač a jeho manželky Rosiny rodenej Remenyikovej. Eugen ako dieťa chodil do základnej školy najskôr v Dobšinej, ale strednú školu navštevoval v Rožňave a v Kežmarku, neskôr v Košiciach. V štúdiách pokračoval v Banskej Štiavnici, kde v roku 1869 získal titul banského inžiniera. Po štúdiách sa vrátil do Dobšinej a tu sa vo funkcii banského merača stal banským a hutným inšpektorom. 
Objaviteľ Dobšinskej ľadovej jaskyne.
Už ako dieťa ho zaujímali o miestne povesti, ktoré hovorili neprebádaných miestach v podzemí. Na letných prázdninách roku 1869 sa Eugen s priateľom poručíkom Gustávom Langom vybral k priepasti blízko Dobšinej. Ruffínyi hodil kameň do úzkeho otvoru, kde bolo počuť ako sa kameň kotúľa a naráža na iné kamene a po celý čas sa zdola ozýva čudný dutý zvuk. Po chvíli ticha Gustáv Lang vystrelil zo svojej loveckej pušky dole do úzkej štrbiny a zdola sa ozvala niekoľkonásobná dutá ozvena výstrelu. Po týchto pokusoch Eugen Ruffinyi dospel k záveru, že vnútro vrchu Duča v sebe ukrýva jaskyňu. Obaja sa dohodli, že sa sem neskôr vrátia a pokúsia sa priestory preskúmať.
15. júna 1870 začali spolu s A. Megom prieskumom jaskyne. Eugen Ruffinyi istený svojim priateľmi na konopnom lane vstúpil do podzemia ako prvý. Verejnosti bola jaskyňa sprístupnená už rok po jej objavení a v roku 1887 bola ako prvá jaskyňa v Európe elektricky osvetlená.
Ocenenie.
Na počesť Eugena Ruffínyiho bola pomenovaná Základná škola v Dobšinej.
Ľavica (politika)

Ľavica je vágne označenie pre politickú skupinu alebo skupiny, najmä politické strany, a príslušné politické smery. Ide o protiklad pojmu pravica. Vzhľadom na nejasnú definíciu pojmu ľavica, k veľkému množstvu politických názorov a odlišností v programoch jednotlivých politických strán môže byť označenie strany za pravicovú či ľavicovú predmetom sporov.
Termín prešiel od svojho vzniku vývojom a v rozličných dobách označoval rôzne politické smery (skupiny). 
V súčasnosti sa často stierajú rozdiely medzi pravicovými a ľavicovými stranami. Veľmi často vládnuce ľavicové strany z dôvodov zabezpečenia ekonomického rastu zavádzajú opatrenia typické skôr pre pravicu a naopak pravicové vlády, hlavne z populistických dôvodov, zavádzajú opatrenia typické skôr pre ľavicu.
Vznik pojmu.
Označenie vzniklo na konci 18. storočia v období Francúzskej revolúcie podľa toho, že takto označovaná skupina poslancov sedela v parlamente vľavo. Vľavo sedeli zástancovia ľudu (spočiatku vrátane meštianstva, neskôr bez meštianstva), a tým pádom za daných okolností zástancovia stále väčších zmien. Vpravo sedela najprv aristokracia a monarchisti a teda za daných okolností zástancovia starého poriadku, v neskoršom priebehu revolúcie vpravo sedeli zástancovia bohatého meštianstva a slobodného trhu (takisto teda skôr zástancovia vyšších vrstiev).
Základné rysy ľavicovej politiky.
Niektoré časti ľavicovej ideológie sú vzájomne v rozpore. Požiadavka štátnej kontroly spoločnosti sa stavia proti prirodzeným právam človeka, sociálna rovnosť sa nezlučuje s triednym prístupom, a podobne. Jednotlivé ľavicové strany si preto vyberajú iba časti ľavicových myšlienok, alebo sa vnútri štiepia na názorové prúdy, či krídla, takže sa niekedy hovorí o ľavicovej či pravicovej orientácii i v rámci jednej strany.
Za ľavicové sa pokladajú sociálnodemokratické, socialistické, eurokomunistické a radikálne politické strany, väčšinou i strany zelených. Za krajnú ľavicu sa označujú komunistické strany, predovšetkým nereformované. Výnimočne sa k ľavici radia nacionalistické subjekty, väčšinou so separistickým programom. Vzhľadom na veľké množstvo politických názorov a odlišností v programoch jednotlivých politických strán môže byť označenie strany za ľavicovú či pravicovú predmetom sporov. Chápanie obsahu pojmov "ľavica" a "pravica" sa v rôznych spoločnostiach časom rôzne vyvíja, v niektorých bodoch ľavicové a pravicové programy úplne splývajú.
Dôkaz sporom

Dôkaz sporom alebo dôkaz per absurdum je dôkaz pomocou zákona "reductio ad absurdum", teda dôkaz podľa vzorca: ak platí "z A vyplýva B", potom ak vieme, že "z A vyplýva opak B", tak platí opak A. 
Inými slovami je dôkaz sporom toto: ak "z A vyplýva B" a zároveň "z A vyplýva opak B", tak platí opak A. Alebo slovne: Ak z nejakého predpokladu A vyplýva výrok B a súčasne jeho negácia, potom musí platiť negácia A. 
Je to obmena/špeciálna forma nepriameho dôkazu. 
Príklad.
Ako príklad dokážeme, že formula_1 nie je racionálne číslo. Dokazujeme nepriamo. Predpokladáme, že formula_1 je racionálne číslo. To znamená, že existujú celé čísla formula_3 a formula_4 také, že
pričom formula_4 je rôzne od nuly a formula_3 a formula_4 sú nesúdeliteľné.
Umocnením oboch strán rovnice na druhú dostaneme, že formula_9. Z nenulovosti formula_4 vyplýva formula_11, teda číslo formula_12 je párne. Keďže formula_12 je štvorec, znamená to, že aj samo formula_3 je párne a možno ho teda vyjadriť v tvare formula_15 kde formula_16 je nejaké celé číslo. Keď posledný vzťah skombinujeme so vzťahom formula_11 zistíme, že formula_18, z čoho po upravení dostaneme formula_19 ,čo znamená, že aj formula_20 je párne číslo. Znovu, keďže formula_20 je štvorec, znamená to, že aj formula_4 je párne.
Takto sme dokázali, že formula_3 aj formula_4 sú párne čísla a teda číslo 2 je ich spoločným deliteľom. Ale to je spor s predpokladom, že formula_3 a formula_4 sú nesúdeliteľné.
Reductio ad absurdum (zákon)

Reductio ad absurdum je v logike zákon tohto znenia: (A ⇒ B) ⇒ ((A ⇒ non-B) ⇒ non-A)
Vyjadrené slovami: Ak platí "z A vyplýva B", potom ak vieme, že "z A vyplýva opak B", tak platí opak A. Používa sa napríklad v dôkaze sporom.
Reductio ad absurdum

Reductio ad absurdum môže byť:
Nepriamy dôkaz

Nepriamy dôkaz môže byť:
Modus tollens

(Pravidlo) modus tollens alebo (pravidlo) modus tollendo tollens je nasledujúca schéma usudzovania: ((A ⇒ B) Λ non-B) ⇒ non-A. 
Vyjadrené slovami: Ak platí "z A vyplýva B" a súčasne vieme, že platí opak B, tak platí opak A. Príklad: Ak platí "ak mám peniaze, tak si kúpim auto" a auto si nekúpim, tak nemám peniaze.
Táto schéma usudzovania je z hľadiska logiky bezchybná, je teda logická.
Trójsky kôň (história)

Trójsky kôň alebo zastareno trojánsky kôň bola vojnová lesť Grékov v trójskej vojne v podobe daru, ktorým bol drevený kôň. Vymyslel ho Odyseus. Zhotovil ho Epeius, zdatný tesár. 
Charakteristika.
Keď trójska vojna trvala už desať rokov a Gréci nedokázali dobyť Tróju, Odyseus navrhol, aby postavili mohutnú sochu dreveného koňa. Potom Gréci spálili a opustili svoj tábor. Obrancovia Tróje sa po odchode Grékov šli pozrieť na dreveného koňa. V kríkoch objavili zviazaného muža, ktorý tvrdil, že ho tam nechali Gréci ako obeť. Trójanom prezradil, že Gréci zanechali koňa ako obetný dar bohyni Aténe. Urobili ho takého veľkého, aby ho Trójania nemohli previesť cez hradby do mesta, čím by sa mala splniť veštba, že kým bude kôň v meste, bude nedobytné. Priamovova dcéra a veštkyňa Kassandra varovala svojich rodákov, aby neprijímali tento "danajský dar" od Grékov, pretože im prinesie škodu a záhubu. Aj kňaz Laokoón varoval obyvateľov mesta. Aby dokázal, že je to lesť, hodil oštep do dreveného koňa, z ktorého sa ozvalo rinčanie zbraní. Vtedy sa z mora vynorili dva obrovské hady, ktoré stiahli Laokoónta i s jeho dvomi synmi do morských hlbín. Trójania uverili, že je to znamenie bohov a rozhodli sa dreveného koňa vtiahnuť do svojho mesta. Aby to mohli urobiť, museli zbúrať jednu bránu, ktorú potom provizórne opravili. V noci z brucha dreveného koňa vyskočili ozbrojení Gréci vedení Odyseom, ktorí premohli stráž pri bráne a do Tróje vpustili grécke vojsko, ktoré sa medzitým vrátilo. Tak sa podarilo Tróju po desiatich rokoch dobyť, mužov pozabíjali a zo žien si spravili otrokyne. 
Faktické vysvetlenia.
Originálny zdroj informácie o trójskom koňovi je dielo "Odysea". Avšak tento text nepodáva príliš detailný opis. Viac podrobností uvádza až Vergílius v diele "Eneida" v 1. storočí pred n. l. Niektoré štúdie sa prikláňajú k názoru, že Gréci vo finále trójskej vojny nepoužili dreveného koňa, ale loď. Francesco Tiboni, morský archeológ z Univerzity v Marseille argumentuje nesprávnym prekladom Homéra. Podľa tohto výkladu je "hippos" dobový starogrécky názov pre fénické obchodné lode a je dochované, že mohli byť časťou daru porazeného vo vojne.
Ďalšie významy.
Výraz "trójsky kôň" sa na základe tejto legendy používa v prenesenom význame lesť (najmä podobného charakteru ako vyššie spomínaný kôň), úskok, zákerná zrada, podraz. Výraz môže odkazovať na:
Brutto registrovaná tona

Brutto registrovaná tona, skrátene BRT, je anglická objemová miera, používaná dosiaľ v námorníctve a námornej doprave, ktorá určuje veľkosť plavidla. Nepatrí do SI. Nie je to jednotka hmotnosti, ani neurčuje výtlak plavidla a tonáž.
1 BRT = 100 stopa³ = 2,8316 m³
Mark Recchi

Mark Recchi (* 1. február 1968, Kamloops, Britská Kolumbia) je bývalý kanadský hokejista, ktorý odohral 22 rokov v NHL. Svoju hráčsku kariéru ukončil v klube NHL Boston Bruins v roku 2011 ziskom svojho tretieho Stanleyho poháru. 
Recchi hral na pozícií pravého krídla a počas svojej bohatej kariéry v 1652 zápasoch v NHL nazbieral 1533 bodov. 
Hokejová kariéra.
Recchi začal svoju juniorskú kariéru v drese New Westminster Bruins vo Western Hockey League v rokoch 1984-85 a o dve sezóny neskôr sa pripojil k svojmu rodnému juniorskému tímu Kamloops Blazers.
V roku 1988 bol draftovaný klubom Pittsburgh Penguins zo 67. miesta. Recchi nezačal hneď hrať za Penguins. Prvé dva roky svojej kariéry hrával za Muskegon Lumberjacks z International Hockey League a práve Penguins. Počas jeho nováčikovskej sezóny 1989-90 zaznamenal celkovo 30 gólov a 37 asistencií v 74 zápasoch, čím sa v tej sezóne zaradil na druhé miesto medzi nováčkmi. V drese Penguins získal v roku 1991 Stanley Cup, tento úspech sa mu podarilo zopakovať o 15 rokov neskôr, v roku 2006, keď vyhral Stanley Cup v drese Carolina Hurricanes, odkiaľ sa vrátil do Pittsburghu. Tam sa mu bodovo nedarilo a tiež z dôvodu nepriazne trénera Michela Therriena ho v priebehu sezóny umiestnili na waiver listinu (prekl. zoznam voľných hráčov) odkiaľ si ho vybrala Atlanta Thrashers. Od leta 2008 bol hráčom tímu NHL Tampa Bay Lightning. 4. marca 2009 bol spoločne s voľbou v 2. kole draftu 2010 vymenený do Boston Bruins za Matta Lashoffa a Martinsa Karsumsa, kde sa v sezóne 2010/2011 po tretí raz v kariére stal držiteľom Stanley Cupu, a tým ukončil svoju dlhoročnú úspešnú hráčsku kariéru.
Reprezentácia.
Recchi reprezentoval Kanadu na MS v ľadovom hokeji 1993, 1997, kde aj získal zlatú medailu, a na ZOH 1998 v Nagane.
Agricola

Agricola môže byť:
John LeClair

John LeClair (* 5. júl 1969) je bývalý americký hokejista, ktorý odohral 16 sezón v National Hockey League.
Bol draftovaný v roku 1987 Montrealom Canadiens. V Montreale odohral necelých 6 sezón, počas ktorých sa mu podarilo v roku 1993 získať Stanleyho pohár. Počas sezóny 1994/95 ho po 9 odohraných zápasoch vymenili do Philadelphie Flyers. Tu prestúpil spolu s Ericom Desjardinsom a Gilbertom Dionnom vo výmene za Marka Recchiho. Vo Philadelphii odohral 10 sezón, patril k najlepším strelcom mužstva. Bol súčasťou slávnej formácie "légia skazy" v rokoch 1994 - 1997, ktorú tvoril s kanadským centrom Ericom Lindrosom a švédskym krídelníkom Mikaelom Renbergom. LeClair hral za Flyers 10 sezón a bol jedným z najproduktívnejších hráčov v histórii klubu, keď strelil 333 gólov a ďalších 35 v play-off, čo ho zaraďuje medzi 10 najlepších strelcov v histórií Flyers. 23. júla 2005 v dôsledku novej kolektívnej zmluvy, ktorá zaviedla platový strop pre NHL bol klub nútení ukončiť spoluprácu so svojím dlhoročným náhradným kapitánom.
15. augusta 2005 podpísal zmluvu s Pittsburghom, kde odohral spolu 94 zápasov. 
Reprezentoval na ZOH v roku 2002, kde získali striebornú medailu.
V roku 2009 ho spolu s Tonym Amontem, Tomom Barrassom a Frankom Zambonim uviedli do Siene slávy amerického hokeja.
Sochárstvo v starovekom Egypte

Sochárstvo v starovekom Egypte sa riadilo prísnymi predpismi, podľa ktorých sa určovala kvalita diela. V priebehu troch tisícročí to viedlo k tomu, že v sochárstve prebehli len minimálne zmeny týkajúce sa prevažne použitých materiálov a techniky, ale nie formy. Najstaršie sochy pochádzajúce z 2. dynastie sa tak takmer nelíšia od sôch posledných faraónov.
Pre sochu sa v starovekom Egypte používalo označenie tevet a predstavovala viac, než len obraz osoby alebo boha. Egypťania verili, že pre svoju trvácnosť má socha schopnosť uchovávať zobrazený objekt na večnosť. Sochám boli pripisované magické schopnosti, mimo iné aj tá uchovať ľudskú dušu "ka" aj v prípade, že by sa po smrti mumifikované telo osoby rozpadlo. Od tohoto pôvodného účelu sa ustupovalo od Strednej ríše, kedy sa začali sochy panovníkov umiestňovať aj na verejne prístupných miestach ako pamiatky na ich vládu.
Staroegyptské označenie pre sochárov bolo kestej.
Materiál.
Egyptskí sochári poznali viacero materiálov, ktoré používali na zhotovovanie sôch – kameň, drevo aj kovy. Do dnešných čias sa zachovalo najviac kamenných sôch, čo ale možno pripísať skôr trvácnosti materiálu než jeho obľúbenosti u sochárov. Kamenné sochy sa tesali najčastejšie z mäkkých druhov kameňa, hlavne vápenca, pretože sa dali ľahšie opracovať. Zriedkavejším materiálom bola žula. Je známe aj použitie pieskovca. Doklady o výrobe sôch z dreva máme z reliéfov, kde sú sochári zobrazení, ako pracujú v dielni tesárov a truhlárov, a tiež z niekoľkých hrobiek, v ktorých sa zachovali drevené podobizne majiteľov. Čo sa týka kovov, o ich použití v sochárstve máme správy až z Novej ríše. Výnimkou je medená socha faraóna Pepiho I., ktorá bola vyrobená z tepaných a nitovaných plátov. 
Pracovný postup.
Egyptskí sochári pracovali v remeselníckych dielňach, prípadne priamo na miestach, kde sa kameň ťažil. Používali kamenné kladivá na najhrubšie tesanie, dláta a paličky na jemnejšie opracovávanie. Na vyhladenie povrchu sôch sa používali tesly. Konečné úpravy sa robili okrúhlymi kameňmi vajcového tvaru, alebo kremičitým práškom, kožou a vodou.
Hartford Whalers

Hartford Whalers (tiež známy ako New England Whalers, vo WHA v rokoch 1972-79) je bývalý americký hokejový klub hrajúci v NHL v rokoch 1979 až 1997. Jeho sídlom bolo Hartford v americkom štáte Connecticut. Jeho nástupcom sa stal klub Carolina Hurricanes.
Ka (staroveký Egypt)

Ka () je označenie starovekých Egypťanov pre životnú silu, ktorá odlišovala živú osobu od mŕtvej, jednu z piatich častí duše. Smrť nastala, keď Ka opustilo telo. Podľa staroegyptských predstáv tvoril ka pred narodením človeka boh Chnum na hrnčiarskom kruhu alebo ho dieťaťu odovzdával muž v svojom semene.
Egypťania tiež verili, že ka potrebovalo jesť a piť. Z tohto dôvodu sa mŕtvym obetovalo jedlo a nápoje. Ka sa živilo iba kau (životnou silou) obetín a neprijímalo ich v celku. V egyptskej ikonografii bolo ka zobrazované ako druhý obraz človeka, čo viedlo k tomu, že v starších prácach bolo Ka prekladané ako dvojník.
Opakom Ka bolo Ba, ktoré predstavovalo schránku pre Ka (ľudské telo). Mŕtvy boli balzamovaní, aby sa Ka mohlo vrátiť do svojho Ba.
Julian Jaynes v svojej teoretickej práci "Pôvod vedomia v rozpade dvojdielnej mysle" (The Origin of Consciousness in the Breakdown of the Bocameral Mind) uvádza, že Ka bolo pôvodne halucinačným „božím hlasom“ podobným tomu, aký zažívajú schizofrenici. Podľa tejto teórie nebola väčšina ľudí v ranom staroveku plne vedomá, a preto je jeho teória považovaná za pochybnú väčšinou vedeckej obce.
Janáčkova akademie múzických umění

Janáčkova akademie múzických umění je verejná umelecká vysoká škola so sídlom v Brne pozostávajúca z hudobnej a divadelnej fakulty. Bola založená v roku 1947 a v súčasnosti tu študuje viac ako 500 študentov, ktorí sa pripravujú na umeleckú profesiu.
The Clash

The Clash bola anglická punková hudobná skupina počas rokov 1976 až 1986. Patrili k najvplyvnejším skupinám 70. rokov. 
The Clash v svojej hudbe spájali punk, reggae, jazz, ska, dance a veľa ďalších hudobných štýlov. Kapela sa preslávila taktiež svojími neobvykle živelnými koncertami.
Od svojích začiatkov bola kapela trochu vzdialená ostatným podobným kapelám, aj hudobným nadaním svojích členov a ich textami. Vášnivý politický idealizmus v textoch Joe Strummera a Micka Jonesa kontrastoval s nihilizmom Sex Pistols, jednoduchosťou The Ramones a experimentálnosťou The Talking Heads. Ich prvý album mal názov The Clash. Album London Calling z roku 1979 je považovaný za jeden z najlepších albumov histórie a časopis Rolling Stone ho vyhlásil za album 80. rokov, aj keď vyšiel na konci roku 1979.
Štýl a hudba The Clash ovplyvnila obrovské množstvá ďalších kapiel. V roku 2003 boli The Clash uvedení do Rock and Roll Hall of Fame.
Neekvivalentná úprava rovnice

Neekvivalentná úprava rovnice je každá taká úprava rovnice, ktorá nie je ekvivaletná. Takýmito úpravami sú napríklad umocnenie a odmocňovanie – pri umocňovaní môžu vzniknúť nové korene, pri odmocňovaní zas korene odpadnúť.
Jack Black

Thomas Jacob „Jack“ Black (* 28. august 1969, Santa Monica, Kalifornia, USA) je americký herec, youtuber, zabávač a hudobník. Hrá v amerických komédiách a vystupuje v hudobno-zábavnej dvojici Tenacious D.
Gymnázium (Trebišov, Komenského 32)

Gymnázium na Komenského 32 v Trebišove je jedným z dvoch trebišovských gymnázií. Založené bolo 12. septembra 1949 a patrí medzi najstaršie vzdelávacie inštitúcie v regióne Zemplín. Od jeho založenia prešlo bránami školy 6045 absolventov, v súčasnosti študuje na škole vyše 600 študentov.
História.
Rozhodnutím PŠVU v Bratislave 4. augusta 1949 boli preložené tri gymnaziálne triedy zo Spišského Podhradia do Trebišova. Vyučovanie sa začalo 12. septembra 1949 s jednou prvou, jednou druhou a jednou treťou triedou v budove vtedajšej 8-ročnej strednej školy. V rokoch 1949-1953 mala škola oficiálny názov Gymnázium. V roku 1953 bola premenovaná na Jedenásťročnú strednú školu, v roku 1959 sa zmenil na Dvanásťročnú strednú školu a v roku 1961 na Všeobecnovzdelávaciu strednú školu. Pod súčasným názvom, Gymnázium v Trebišove, je škola známa od 1. septembra 1969.
Štátny znak Andorry

Štátny znak Andorry – Jeho štít je rozštvrtený, v prvom bielom poli je žltá mitra a barla urgelského biskupa, v druhom, žltom, tri červené pásy zo znaku grófov z Foix, v tretom žltom, štyri červené pásy zo znaku Katalánska (Andorrčania sú Katalánci) a v štvrtom, tiež žltom, dva červené voly zo znaku grófov z Beárn. Andorra je totiž od r. 1278 pod spoločnou ochranou urgelského biskupa a francúzskych grófov z Foix (ktorých r. 1290 vystriedali grófi z Beárn, potom francúzska koruna, teraz francúzsky prezident). Pod štítom je nápis v latinčine Virtus Unita Fortior (Zjednotená statočnosť je silnejšia) Symbolika tejto spoločnej správy sa objavuje i vo zložení vlajky: modrá a červená farba je odvodená z vlajky francúzskej, žltá a červená z vlajky španielskej.
Relatívne predĺženie

Relatívne predĺženie (iné názvy: relatívna elongácia, pomerné predĺženie) je bezrozmerná fyzikálna veličina. Je to pomer medzi zmenou dĺžky a pôvodnou dĺžkou. Zmena dĺžky je hodnota o ktorú sa daný materiál natiahne buď zmenou teploty alebo pôsobením normálovej sily. Zmena dĺžky je rozdiel medzi novou dĺžkou a pôvodnou dĺžkou. Predĺženie môže byť teda spôsobené pôsobiacou silou alebo zmenou teploty. Relatívne predĺženie sa označuje symbolom formula_1.
Výpočet.
formula_2 
kde:
Taliansky chrtík

Taliansky chrtík je plemeno psa uznané v FCI v skupine 10 pod číslom 200. 
Pôvod.
História tohto plemena siaha až do čias starovekého Grécka a Egypta. Je dokonalou zmenšeninou plemien loviacich zrakom. Nepochybne ho vyšľachtili pred tisíckami rokov a to zmenšovaním chrtov štandardnej veľkosti. Bol chovaný najmä ako spoločník predovšetkým príslušníkmi kráľovských a šľachtických rodov. Jeho popularita dosiahla vrchol v 19. storočí.
Vzhľad a povaha.
Taliansky chrtík je pes kvadratického telesného rámca. Svojími tvarmi pripomína greyhounda, je však jemnejší a elegantnejší. Je to ladný, rýchlo sa pohybujúci pes. Jeho srsť môže byť rôzne sfarbená - povolené sú krémová, biela, modrá, hnedá a čierna. Na srsti sa môžu vyskytovať biele plochy. Starostlivosť o srsť nie je náročná, pre dosiahnutie lesklej a zdravej srsti je však vhodná pravidelná starostlivosť.
Taliansky chrtík je inteligentný a temperamentný pes, ktorý svojej veľkosti vyžaduje veľmi veľa pohybových aktivít. Je vhodný aj k deťom či starším ľuďom. Zvyčajne sa dobre znáša s inými psami. 
Vďaka svojej krátkej srsti, ktorá je bez podsady znáša dobre slnko, avšak nemá rád zimu.
Jonathan Glazer

Jonathan Glazer je anglický filmový režisér a autor mnohých hudobných a iných videí. 
Narodil sa v roku 1966 v Londýne. Študoval divadelný dizajn na Nottingham Trent University.
Stéphane Sednaoui

Stéphane Sednaoui (* 23. október 1960, Paríž, Francúzsko) je francúzsky fotograf a režisér. 
Od roku 1990 natočil veľké množstvo hudobných videí skupín ako Red Hot Chili Peppers, U2, Kylie Minogue a Alanis Morissettová.
Brett Ratner

Brett Ratner (* 28. marec 1969, Miami Beach) je americký filmový režisér a režisér viacerých hudobných videí.
Tulcea (župa)

Tulcea je župa v Rumunsku na východe krajiny v delte Dunaja. Má rozlohu a žije tu 265 349 obyvateľov. Sídlom župy je mesto Tulcea.
Timiș (župa)

Timiș alebo Temešvárska župa je župa v najzápadnejšej časti rumunského Banátu vo Veľkej dunajskej kotline. Má rozlohu , žije tu 659 512 obyvateľov a sídlom župy je mesto Temešvár.
Suceava (župa)

Suceava je župa v na severe Rumunska. Väčšina jej územia patrí k Bukovine, východná časť k rumunskému Moldavsku, západné okrajové oblasti ležia v Sedmohradsku. Má rozlohu , žije tu 688 435 obyvateľov a jej sídlo je mesto Suceava.
Sibiu (župa)

Sibiu alebo Sibiňská župa je župa v Rumunsku približne v strede krajiny. Má rozlohu , žije tu 421 724 obyvateľov a jej sídlom je mesto Sibiu.
Satumarská župa (Rumunsko)

Satumarská župa (iné názvy: Satmárska župa, Satmarská župa; rumunsky "Județul Satu Mare") je župa na severozápade Rumunska. Má rozlohu , žije tu 367 281 obyvateľov (aj Slováci). Je súčasťou karpatského euroregiónu a jej sídlom je mesto Satu Mare.
Giurgiu (župa)

Giurgiu je župa v Rumunskom Valašsku na juhu krajiny. Má rozlohu 3 526 km², žije tu 297 859 obyvateľov a jej sídlom je mesto Giurgiu.
Salaš (župa)

Salaš (; iné názvy: Šalajská župa, Siladská župa) je župa v Rumunsku, v Transilvánii. Má rozlohu , žije tu 248 015 obyvateľov a jej sídlom je mesto Zalău.
Salaj

Salaj je priezvisko, pozri Salaj (priezvisko), napr.:
Floppy

Floppy môže byť:
Călărași (župa)

Călărași je župa na juhovýchode Rumunska. Má rozlohu 5 088 km², žije tu 324 617 obyvateľov a jej sídlom je mesto Călărași.
Cluj (župa)

Cluj, alebo Klužská župa () je župa v Rumunsku na severozápade krajiny. Má rozlohu 6 674 km², žije tu 702 755 obyvateľov a jej sídlom je mesto Kluž.
Klužská župa

Klužská župa môže byť:
Iași (župa)

Iași alebo po slovensky Jasy je župa v rumunskom Moldavsku na východe krajiny. Má rozlohu 5 476 km² a žije tu 816 910 obyvateľov. Sídlom župy je mesto Jasy.
Hunedoara (župa)

Hunedoara alebo Huňadská župa je župa v Rumunskom Sedmohradsku. Má rozlohu 7 063 km² a žije tu 485 712 obyvateľov. Sídlom župy je mesto Deva.
Érd

Érd je mesto v Maďarsku v Peštianskej župe v okrese Érd. 
Má rozlohu , žije tu obyvateľov () a je súčasťou metropolitnej oblasti mesta Budapešť.
MB

MB môže byť:
Dosadzovanie

Dosadzovanie alebo dosadenie môže byť:
Huňadská župa

Huňadská župa môže byť:
Hunedoara

Hunedoara môže byť:
de Hunedoara je pôvodný, teda rumunský, názov rodu Huňadyovcov
Dosvedčenie

Dosvedčenie je potvrdenie, podopretie svedectvom, vyslovenie súhlasu.
Siladská župa

Siladská župa môže byť:
Sălaj

Sălaj alebo po slovensky Salaš (staršie "Šalaj") môže byť:
Salaš

Salaš môže byť:
Temešvárska župa

Temešvárska župa môže byť:
Sobia zlatá horúčka

Sobia zlatá horúčka (v angl. "Cariboo Gold Rush") je najslávnejšou zlatou horúčkou v histórii kanadskej provincie Britská Kolumbia. Pojem "zlatá horúčka" znamená masovú migráciu veľkého počtu ľudí do oblasti, kde boli nájdené veľké množstvá zlata.
Vypuknutie zlatej horúčky.
Zlatá horúčka sa začala v roku 1861 objavom zlata v zátoke Keithley Creek, ležiacej východne od mesta Quesnel. Náleziská zlata v oblasti okresu Cariboo si vyžadovali kopanie šácht a iné druhy viac sofistikovaného dobýjania, na rozdiel od klasického ryžovania zlata pozdĺž rieky Fraser. V oblasti vyrástlo niekoľko miest, najvýznamnejším bolo mesto Barkerville, ktoré je v súčasnosti chránené ako súčasť národného dedičstva a turistická atrakcia. Medzi ďalšie významné mestá tej éry patria Quesnel Forks, Keithley Creek, Quesnellemouthe, Antler, Richfield a Fort Alexandria.
Národnosti zlatokopov.
Sobia zlatá horúčka sa niekedy nesprávne udáva ako dôvod vytvorenia britskej kolónie Britská Kolumbia. V skutočnosti bola kolónia založená tri roky pred jej vypuknutím, ako reakcia na nával amerických "prospektorov" (hľadačov zlata - zlatokopov).
Národnosť prospektorov v okrese Cariboo bola na rozdiel od južných oblastí kolónie, kde tiež dochádzalo ku zlatým horúčkam, prevažne britského a kanadského pôvodu. Jedným z dôvodov menšieho počtu Američanov bolo aj vypuknutie občianskej vojny.
Stavba obcí a ciest v oblasti.
Časť obyvateľov sa rozhodla usadiť v oblasti už natrvalo, vďaka tomu sa mesto Quesnel stalo najväčším a najznámejším z osád, ktoré boli postavené za zlatej horúčky. Medzi mestá nachádzajúce sa na trase "Sobiej cesty" patrilo mesto Williams Lake a osady Clinton a 100 Mile House. No medzi najväčšie a najdôležitejšie patrilo mesto Barkerville, ktoré vyrástlo v okolí najziskovejšieho a najslávnejšieho náleziska zlata v oblasti Cariboo.
Sobia dopravná cesta.
Značný nárast počtu nálezísk zlata bol podnetom na stavbu cesty Cariboo Wagon Road (Sobej dopravnej cesty), ktorá obišla staré cesty skrz kaňon Fraser a Douglasovu cestu, ktorá končila v osade Lillooet. Využila údolie rieky Thompson a od osady Ashcroft viedla údolím rieky Bonaparte, kde sa napojila na starú cestu vedúcu z osady Lillooet do osady Clinton.
Sobia cesta bola veľkým, no nevyhnutným bremenom pre infraštruktúru kolónie. Vďaka nej sa mohla uplatňovať kontrola a udržiavať poriadok na náleziskách zlata v okrese Cariboo. Ich bohatstvo mohlo oveľa ľahšie plynúť cez vnútrozemie do Spojených štátov.
Aj keď sa v čase jej dokončenia Sobia zlatá horúčka skončila, naďalej ostávala dôležitou cestou v oblasti, kde spájala bane, zlatokopecké osady a mestá Richfield, Antler, Bullion, Williams Creek a Quesnel Forks.
Timiș

Timiş môže byť:
Cluj

Cluj môže byť:
Satumarská župa

Satumarská župa alebo Satmárska župa alebo Satmarská župa môže byť:
Satu Mare

Satu Mare môže byť v Rumunsku:
Vaslui

Vaslui môže byť:
Sibiu

Sibiu (historický slovenský názov Sibiň) môže byť:
Sibiňská župa

Sibiňská župa môže byť:
Giorgio Basta

Giorgio Basta (* 30. január 1544, La Rocca, Taliansko - † 20. november 1607, Praha) bol taliansky generál albánskeho pôvodu v službách Habsburgovcov a neskorší vládca Sedmohradska, ako cisársky vazal. 
Na jeho príkaz bol zavraždený jeho spojenec Michal Chrabrý, ktorý zjednotil Sedmohradsko, Valašsko a Moldavsko.
Maďarskí a rumunskí historici opisujú Bastu ako zradného, nemravného a násilníckeho muža, motivovaného chorobnou nenávisťou k Maďarom. V priebehu jeho krátkej vlády v Sedmohradsku v kniežatstve zavládol chaos a kniežatstvo stratilo tretinu svojho obyvateľstva a väčšinu šľachty.
Práce.
Podľa svojich skúseností z bojov vo v východnej Európe, Basta napísal viacero armádnych manuálov. Najznámejšie sú jeho: 
a posmrtne vydané
Josef Valčík

Josef Valčík (* 2. november 1914, Valašské Klobouky – † 18. jún 1942, Praha) bol český vojak, príslušník česko-slovenského protifašistického odboja počas 2. svetovej vojny a účastník operácie Silver A. Neskôr pomáhal členom výsadku Anthropoid, pri ktorej Jozef Gabčík a Jan Kubiš spáchali atentát na zastupujúceho ríšského protektora Reinharda Heydricha.
Život.
Narodil sa v Smoline (dnes súčasť Valašských Kloboukov). Vyučil sa a neskôr pracoval ako garbiar v Baťovych závodoch v Zlíne a Otrokoviciach. V rokoch 1936 až 1938 vykonával základnú vojenskú službu v 22. pešom pluku v Jičíne. Po vytvorení Protektorátu Čechy a Morava odišiel roku 1939 do emigrácie s cieľom zapojiť sa do boja proti nacizmu. Postupne sa dostal cez Slovensko, Maďarsko, Juhosláviu, Grécko, Turecko a Sýriu do Francúzska.
Počas bojov medzi Francúzskom a Nemeckom v roku 1940 bojoval na fronte v rámci 2. česko-slovenského pluku. Po páde Francúzska bol evakuovaný do Spojeného kráľovstva, kde bol pridelený k 2. práporu česko-slovenskej samostatnej brigády. Absolvoval výcvik pre rotmajstrov pechoty, ktorý ukončil v marci 1941 ako najlepší zo všetkých frekventantov kurzu. Následne sa prihlásil k nasadeniu v nepriateľskom tyle. Po absolvovaní výcviku bol pridelený k skupine Silver A, kde bol menovaný do funkcie zástupcu veliteľa.
S touto skupinou bol v noci z 28. na 29. decembra 1941 vysadený nad územím Česko-Slovenska neďaleko Poděbrad. V nasledujúcich dňoch sa pohyboval vo východných Čechách a na Českomoravskej vrchovine. Po nadviazaní kontaktu s domácim odbojom sa mu podarilo nakrátko usadiť v prvotriednom pardubickom hoteli Veselka, ktorého majiteľ Arnošt Košťál na seba vzal riziko a s falošnými dokladmi ho zamestnal ako čašníka pod menom Miloslav Šolc. Podieľal sa na vybudovaní široko rozvetvenej spravodajskej organizácie a mal veľký podiel na celom jej úspechu. Už v marci 1942 však Gestapo podniklo záťah, ale Valčíkovi sa podarilo uniknúť a premiestniť sa do Prahy. Tam sa stretol s Adolfom Opálkom, Jozefom Gabčíkom a Janom Kubišom. Spoločne potom pripravili a 27. mája v Libni uskutočnili atentát na Heydricha.
Po atentáte sa Valčík počas vlny razií a nacistických represií ukrýval spolu s ostatnými atentátnikmi v úkryte v pravoslávnom kostole sv. Cyrila a Metoda na Resslovej ulici s pomocou kňaza Gorazda, ktorý im poskytol úkryt v kostolnej krypte. Tento úkryt však bol po čase vyzradený a kostol bol obkľúčený Nemcami. Po márnom boji 18. júna 1942 Valčík spolu s ostatnými atentátnikmi spáchal samovraždu. V roku 2002 bol Josef Valčík povýšený do hodnosti plukovníka in memoriam.
Vnútorné Západné Karpaty

Vnútorné Západné Karpaty sú geomorfologická subprovincia Západných Karpát. Zo západu ich ohraničuje Viedenská panva, na severe Vonkajšie Západné Karpaty, v oblasti Slanských vrchov sa stýka s Východnými Karpatmi. Na juhu hraničí oblasť s Panónskou panvou. V iných, negeomorfologických členeniach môže mať termín odlišný význam.
Geomorfologické členenie.
Vnútorné Západné Karpaty sa členia na tieto geomorfologické jednotky nižšieho rádu (oblasti):
Geológia.
V geológii je označenie Vnútorné Západné Karpaty typické skôr pre pomenovanie tektonických jednotiek južne od Centrálnych Západných Karpát. Starší skrátený ale nezaužívaný geologický termín pre túto oblasť bol panonidy. Vnútorné Západné Karpaty ako geomorfologická subprovincia sú ekvivalentom označenia internidy. V niektorých zjednodušených geologických členeniach zahŕňajú všetky geologické jednotky južne od bradlového pásma. Sú typické príkrovovou stavbou.
Sú najstarším karpatským celkom nachádzajúcim sa na Slovensku. Tvorí ich meliatske pásmo, pásmo Bükku, zemplínske (tiské) a cezdunajské pásmo (bakonské). Tvoria ich najmä megajednotky meliatika, turnaika a silicika, bükkika, zemplinika a transdanubika spolu s naloženým mladšími panvami a vulkanickými pohoriami.
Viedma (mesto)

Viedma je hlavné mesto provincie Río Negro v južnej Argentíne (Patagónia). Leží severozápadne od ústia rieky Negro do Južného Atlantiku. Je taktiež sídlom departmentu Adolfo Alsina. Pri sčítaní ľudu v roku 2010 malo mesto 52 789 obyvateľov. Viedma a susedné mesto Carmen de Patagones na druhej strane rieky tvoria súmestie s približne 79 500 obyvateľmi.
Mesto bolo založené v roku 1779. Hlavnou ekonomickou oblasťou mesta je poľnohospodárstvo a chov hovädzieho dobytka.
Brăila (župa)

Brăila je župa v rumunskom Valašsku a rumunskom Moldavsku na východe krajiny. Má rozlohu , žije tu 373 174 obyvateľov a jej sídlom je mesto Brăila.
Buzău (župa)

Buzău je župa v na východe Rumunska, v rumunskom Valašsku pri hranici s rumunským Moldavskom. Má rozlohu 6 103 km², žije tu 508 459 obyvateľov a jej sídlom je mesto Buzău.
Caraș-Severin

Caraș-Severin aj Krašovsko-severinská župa () je župa v rumunskej časti Banátu. Má rozlohu 8 514 km², žije tu 333 219 obyvateľov a jej sídlom je mesto Reşiţa.
Ialomița (župa)

Ialomița je župa na juhovýchode Rumunska vo Valašsku. Má rozlohu 4 453 km², žije tu 304 803 obyvateľov a jej sídlom je mesto Slobozia.
Maramureș (župa)

Maramureș alebo Marmarošská župa (, maď. Máramaros megye) je župa na severe Rumunska. Má rozlohu 6 304 km², žije tu 510 110 obyvateľov a jej sídlom je Baia Mare.
Mehedinți

Mehedinți je župa v rumunskom Valašsku v jeho najzápadnejšom cípe. Má rozlohu 4 933 km², žije tu 306 732 obyvateľov a jej sídlom je mesto Drobeta-Turnu Severin.
Mureș (župa)

Mureș alebo Marušská župa je župa v rumunskom Sedmohradsku na severe krajiny. Má rozlohu , žije tu 580 851 obyvateľov a jej sídlom je mesto Târgu Mureș.
Neamț

Neamț je župa v Rumunsku na severovýchode krajiny (rumunské Moldavsko. Má rozlohu 5 896 km², žije tu 557 000 obyvateľov a jej sídlom je mesto Piatra Neamț.
Vlajka Austrálie

Vlajka Austrálie – Austrálska vlajka je modrá služobná vlajka ("Blue Ensign"), ktorá má namiesto vlajkového emblému ("badge") vo vlajúcej časti štyri väčšie biele sedemcípe hviezdy a jednu menšiu hviezdu päťramennú, ktoré sú zoradené do tvaru súhvezdia Južného kríža. Pod kantonom, v ktorom je britský "Union Jack", je veľká biela sedemcípa hviezda, nazývaná hviezda "Spoločenstva", reprezentujúca Austráliu a jej sedem častí (šesť spolkových štátov a teritória); do roku 1909 mala iba šesť cípov. "Union Jack" pripomína historické a politické vzťahy Austrálie k Spojenému kráľovstvu. Vlajka bola vytvorená v roku 1901, ale kráľovského schválenia dosiahla až v roku 1954.
Austrálsku vlajku používajú Ashmorov a Cartierov ostrov, Austrálske antarktické teritórium, Heardov a McDonaldov ostrov, Kokosové ostrovy, Macquarieov ostrov, ostrovy Koralového mora a Vianočný ostrov.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Vlajka Azerbajdžanu

Vlajka Azerbajdžanu má podobu obdĺžnika s tromi rovnako širokými vodorovnými pruhmi: modrým, červeným a zeleným. Uprostred vlajky je umiestnený biely polmesiac a osemcípa hviezda. Modrá farba symbolizuje azerbajdžanských Turkov, červená je farba pokroku a boja za slobodu, zelená symbolizuje islam rovnako ako polmesiac, ktorý je vypožičaný z tureckej vlajky. Osem cípov hviezdy symbolizuje osem hlavných tureckých národov. Pomer šírky k dĺžke je 1:2.
Tento vzor pochádza z jari roku 1917, za jeho autora je považovaný básnik Ali Bej Husejn Zade. Ako vlajku jú prijala vláda Azerbajdžanskej demokratickej republiky 9. novembra 1918. Po nástupe sovietskej moci bola 28. apríla 1920 vlajka nahradená sovietskym vzorom.
Súčasná podoba vlajky bola vyhlásená 30. augusta 1991, v deň vyhlásenia samostatnosti štátu.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Vlajka Anguilly

Vlajka Anguilly – používa sa britská modrá služobná vlajka ("Blue Ensign") s miestnym vlajkovým emblémom (nazývaným po anglicky "badge") z roku 1967, ktorý je umiestnený vo vlajúcej časti. Je to štít zo znaku v ktorom uprostred bieleho poľa sú vyobrazené tri oranžové delfíny stočené do kruhu, ktorý symbolizujú priateľstvo, sílu a vytrvalosť ostrovanov. Pod nimi je svetlomodrá časť, ktorá značí more, ktoré ostrov obklopuje, ale aj mladosť, nádej a perspektívy rozvoja. Biela farba značí mierumilovnosť. 
Táto vlajka sa oficiálne používa od roku 1980.