burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Saparmyrat Ataýewiç Nyýazow

Saparmyrat Ataýewiç Nyýazow známy ako Türkmenbaşy, po rusky Сапармура́т Ата́евич Ния́зов - "Saparmurat Atajevič Nijazov", (* 19. február 1940 – † 21. december 2006) bol turkménsky prezident v rokoch 1991–2006.
Život.
Faktickým lídrom krajiny bol už od roku 1985, kedy sa stal prvým tajomníkom Komunistickej strany Turkménskej sovietskej socialistickej republiky. Stranu v roku 1991 premenoval na Demokratickú stranu Turkmenistanu. V roku 1999 ho vyhlásili za doživotného prezidenta Turkménska.
Vytvoril kult osobnosti, kalendárne mesiace nazval po sebe a svojej matke, premenoval dni v týždni a nechal postaviť v krajine množstvo vlastných sôch.
Jeho morálny kódex "Ruhnama" ("Kniha duše") je povinným čítaním pre všetkých turkménskych školákov a študentov. Znalosť textu je podmienkou na absolvovanie skúšok, získanie zamestnania v štátnej správe, alebo na získanie vodičského preukazu.
Posledné roky svojho vládnutia investoval do okázalých projektov, akými boli umelé jazero v púšti Karakum, cyprusový les na zmenu púštnej klímy, lyžiarske stredisko a 40 metrov vysoká pyramída. 
V roku 1997 podstúpil operáciu srdca na nemeckej klinike a 21. decembra 2006 zomrel na náhlu srdcovú príhodu.
Podľa rozhodnutia Bezpečnostnej rady ho v úrade prezidenta ho nahradil podpredseda vlády Gurbanguly Berdimuhammedow (Гурбангулы Мяликкулиевич Бердымухаммедов), aj keď podľa ústavy mal prezidentské právomoci prevziať predseda "mejlisu" (parlamentu) Öwezgeldi Ataýew. Generálny prokurátor však po Nyýazowovej smrti urýchlene vzniesol proti Ataýewovi trestné obvinenie a do dvoch hodín ho zatkli.
Rakyťanka

Rakyťanka je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, má dĺžku 6,4 km a je tokom III. rádu. 
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južnom svahu Homôľky (1 659,6 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 370 m n. m. Na hornom toku tečie juhojuhovýchodným smerom rovnomennou dolinou, zľava priberá prítok zo Saksovej doliny a vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie. Tu tečie severojužným smerom a nepriberá žiadne významnejšie prítoky. Východne od obce Polomka ústi v nadmorskej výške cca 588 m n. m. do Hrona.
Hronec

Hronec môže byť:
Hronec (prítok Hrona)

Hronec je potok na Horehroní, na území okresu Brezno a Revúca. Je to najvýznamnejší prítok horného toku Hrona, v úseku od prameňa po sútok s Rohoznou. Má dĺžku 11,5 km a je tokom III. rádu. 
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na východnom svahu Fabovej hole (1 438,8 m n. m.), v nadmorskej výške okolo 1 270 m n. m. Niektoré podklady lokalizujú prameň pod sedlo Burda. Najprv tečie na východ Fabovou dolinou, postupne sa stáča na severovýchod, sprava priberá prítok spod sedla Burda (1 006 m n. m.) a následne viaceré ľavostranné prítoky - zo severovýchodného svahu Fabovej hole, tri zo svahov Malej Smrekovice (1 374,9 m n. m.). Potom priberá pravostrannú Dudlavku (vytvára bralnatú dolinu), oblúkom sa stáča na sever a preteká dolinou Hronec. Zľava priberá prítok zo severovýchodného svahu Malej Smrekovice, sprava z Doliny za Nehovým, zľava spod Slatvinského (1 213,0 m n. m.), sprava z Krištáľovej a opäť zľava z Hlbokej doliny. Následne vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie, z pravej strany priberá prítok z doliny Hronček a oblúkom preteká časťou obce Závadka nad Hronom. Na jej území sa v nadmorskej výške približne 613 m n. m. vlieva do Hrona.
Slatvinský potok

Slatvinský potok môže byť:
Slatvinský potok (prítok Hrona)

Slatvinský potok je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 3,4 km a je tokom III. rádu. 
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na severnom svahu Slatvinského (1 213,0 m n. m.), v nadmorskej výške cca 1 000 m n. m. Najprv tečie severozápadným smerom Slatvinskou dolinou, následne sa stáča a pokračuje na sever, pričom zľava priberá dva krátke prítoky z južných svahov Volchova (832,9 m n. m.). Na krátkom úseku tečie potom na juhovýchod, vzápätí sa stáča a tečie na sever už v Horehronskom podolí, v podcelku Heľpianske podolie. Sprava priberá krátky prítok (643,8 m n. m.) zo severného úpätia Kochlovca (802,3 m n. m.) a tečie okrajom obce Závadka nad Hronom, kde aj ústi v nadmorskej výške okolo 606 m n. m. do Hrona.
Volchovo

Volchovo môže byť:
Volchovo (prítok Hrona)

Volchovo je potok na Horehroní, preteká územím okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 6,9 km a je tokom III. rádu. 
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na severovýchodnom svahu Malej Smrekovice (), v nadmorskej výške okolo Sprvu tečie na sever, zľava priberá prítok zo severného svahu Malej Smrekovice a stáča sa severozápadným smerom. Preteká Volchovou dolinou, z ľavej strany priberá najprv prítok z východného svahu Skalky (), ďalej prítok () zo severného svahu Skalky, potom z jej severozápadného úpätia a napokon i prítok () z južného svahu Bučníka (). Potom tečie na krátkom úseku na sever a na východnom okraji obce Polomka ústi v nadmorskej výške okolo do Hrona.
Petríkovo

Petríkovo je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona s dĺžkou 9,8 km a je tokom III. rádu. 
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na severnom svahu Fabovej hole (), v nadmorskej výške okolo Na hornom toku tečie na sever cez Petríkovu dolinu, zľava priberá prítok zo severovýchodného svahu Javorinky (), ďalší ľavostranný spod Veľkej Smrekovice () a pravostranný spod Malej Smrekovice (). Ďalej sa stáča severozápadným smerom, zľava priberá významný prítok z Prostrednej doliny a následne opäť ľavostranný prítok zo severného svahu Psice (). Následne priberá ešte dva kratšie ľavostranné prítoky a vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie. Oblúkom sa stáča k svojmu ústiu do Hrona, juhovýchodne od obce Bacúch v nadmorskej výške približne
Bacúšsky potok

Bacúšsky potok je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 8,5 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južnom svahu Čertovej svadby (1 463,0 m n. m.), v oblasti Lenivej, v nadmorskej výške cca 1 325 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie východným smerom, zľava priberá prítok z juhovýchodného svahu Čertovej svadby, sprava z oblasti Kriváňa a preteká Krškovou dolinou. Tu priberá viaceré prítoky: ľavostranný z východného svahu Čertovej svadby, pravostranný spod Vrchbánskeho grúňa (1 434,8 m n. m.), ľavostranné zo Štefánkovej a spod Bacúšskeho sedla (1 319 m n. m.) a pravostranný zo severovýchodného svahu Vrchbánskeho grúňa. Potom sa stáča na juhovýchod, zľava priberá významný prítok odvodňujúci Ramžovú a Sokoliu dolinu, stáča sa na juh a pokračuje Bacúšskou dolinou. Z pravej strany priberá Kriváň, zľava prítok z juhozápadného svahu Javorinky a napája Bacúšsky tajch. Napokon vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie, na asi 800 metrovom úseku sa vetví na dve ramená, preteká obcou Bacúch a stáča sa na juhovýchod. V obci priberá dva pravostranné prítoky z juhovýchodných svahov Bielej skaly (1 250,1 m n. m.) a juhovýchodne od obce ústi v nadmorskej výške približne 566 m n. m. do Hrona.
Malý Zelený potok

Malý Zelený potok je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 5,9 km a je tokom III. rádu. 
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na juhozápadnom svahu Kráľovskej hory (1 130,6 m n. m.), v nadmorskej výške okolo 1 080 m n. m. Najprv tečie severozápadným smerom, zľava priberá prítok zo severovýchodného svahu Ďurovej (1 228,0 m n. m.) a na krátkom úseku pokračuje smerom na sever. Oblúkom sa potom stáča na severozápad. Na dolnom toku sa opäť ohýba na sever, vteká do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie a južne od obce Bacúch ústi v nadmorskej výške okolo 556 m n. m. do Hrona.
Veľký Zelený potok

Veľký Zelený potok je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 7,9 km a je tokom III. rádu. 
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na západnom svahu Lešníka (1 311,9 m n. m.), v nadmorskej výške okolo 1 210 m n. m. Najprv tečie severozápadným smerom, sprava priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Ďurovej (1 228,0 m n. m.) a oblúkom sa stáča najprv na severovýchod, priberá dva krátke ľavostranné prítoky a následne pokračuje viac-menej na sever, pričom priberá ešte aj krátky ľavostranný prítok z oblasti Širokej. Na dolnom toku potom vytvára výrazný ohyb, stáča sa na západ a zľava priberá najprv dva krátke prítoky z oblasti Širokého, potom prítok zo severovýchodného svahu Michalovej (1 149,4 m n. m.) a napokon aj prítok z Michalovej doliny. Prudko sa stáča na sever, vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie a východne od obce Beňuš ústi v nadmorskej výške cca 545 m n. m. do Hrona.
Hlboká (prítok Hrona)

Hlboká je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 4,8 km a je tokom III. rádu. 
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južných stráňach vrchu Kečka (1 529,2 m n. m.), v nadmorskej výške okolo 1 100 m n. m. Najprv tečie na juh, zľava priberá krátky prítok spod Bukovinky a stáča sa na juhovýchod. Vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Breznianska kotlina a preteká obcou Braväcovo. Na území obce priberá najprv pravostranný prítok od horárne Hlboká, potom ľavostranný prítok spod Skaly a pokračuje viac-menej na juh. Napokon sa ohýba, na krátkom úseku tečie na juhovýchod a v obci Beňuš ústi v nadmorskej výške cca 535 m n. m. do Hrona.
Cárovič (opereta)

Cárovič () je opereta, ktorú skomponoval Franz Lehár. Premiéra sa konala 21. februára 1927 v Deutsches Künstlertheater v Berlíne. Libreto napísali Béla Jenbach a Heinz Reichert podľa činohernej predlohy poľskej autorky, Gabriely Zapolskej, ktorú videl Lehár hrať vo Viedni v roku 1917 v Detsches Volkstheater. Práva na jej dielo získali až po smrti autorky od jej dedičov. V pôvodnom diele odhrávajúcom sa v 18. storočí, vystupoval Alexej Petrovič, najstarší syn cára Petra Veľkého, ktorý sa zaľúbil do fínky a odišiel s ňou do Talianska. Bol však otcom prinútený vrátiť sa do Ruska, kde bol uväznený. Libretisti sa rozhodli obísť "politicky nepríjemné" časti diela. Dej bol prenesený o storočie neskôr a hlavná postava operety je len výplodom fantázie (nemá teda žiadnu oporu v dejinách). V operete sa cárovič vráti z Talianska do vlasti dobrovoľne, aby si splnil svoje povinnosti. Svojej lásky sa musí zriecť.
Opereta bola veľmi úspešná. Dej operety umožnil autorovi použiť ruské aj neapolské hudobné motívy. Ária "Willst du, Wilst du..." ("Chceš?", prvé dejstvo) bola napísaná vyslovene na mieru slávnemu tenoristovi Richardovi Tauberovi. Najviac sa však preslávil duet z tretieho dejstva: "Warum hat jeder Frühling, ach, nur einen Mai?" ("Prečo je každú jar iba raz máj?").
Skladby.
Hrubo je vyznačená najznámejšia skladba.
Michael Chang

Michael Chang (* 22. február 1972) je bývalý americký profesionálny tenista. Počas svojej kariéry Michael Chang vyhral 34 turnajov ATP v dvojhre, z toho 1 grandslamový turnaj – French Open v roku 1989. Dokázal sa okrem toho dostať do finále na Australian Open a US Open. Väčšinu deväťdesiatych rokov patril do najlepšej svetovej desiatky v rebríčku ATP. Jeho najlepšie umiestnenie v rebríčku bolo 2. miesto v roku 1996 po neúspešnej účasti vo finále US Open, keď podľahol legendárnemu krajanovi Petovi Samprasovi.
Víťazstvá v dvojhre:
Yannick Noah

Yannick Noah (* 18. máj 1960, Sedan, Francúzsko) je bývalý francúzsky profesionálny tenista a spevák. Najlepšie umiestnenie v rebríčku ATP dosiahol v roku 1986 – 3. miesto. Jeho najväčší úspech je víťazstvo v dvojhre (1983) a vo štvorhre (1984) na grandslamovom turnaji French Open.
Počas svojej kariéry Noah vyhral 23 turnajov ATP v dvojhre:
Murtagh

Murtagh je fiktívna postava z trilógie Odkaz Dračích jazdcov. Vo filmovej podobe knihy Eragon ho stvárnil herec Garrett John Hedlund.
Murtagh Morzansson je synom Morzana a Seleny a nevlastným bratom Eragona. Je vysokej postavy, má čierne vlasy, je výborný šermiar a bystrý chlapec. Vyrastal na hrade svojho otca v starostlivosti pestúnky, neskôr po Morzanovej smrti sa jeho výchovy ujal kráľ Galbatorix. Murtagh však od neho ušiel a neskôr stretol Eragona so Zafirou, ktorých odprevadil k Vardenom. Tam bol zajatý, pretože bol spoznaný ako Morzanov syn. Po bitke vo Farthen Dure bol nezvestný, unesený do Uru'baenu, kde sa zodpovedal za svoje činy a pohrdnutie kráľovou starostlivosťou. Murtagh bol potrestaný, no neskôr sa pre neho vyliahol Tŕň - červený drak z vajca, ktoré vlastnil Galbatorix. Murtagh sa ako Dračí jazdec stal pre kráľa dôležitým a tak donútil Murtagha aj Tŕňa prisahať mu vernosť. Keď boli obaja poslaní do bitky na Horiacich pláňach, Murtagh prezradil Eragonovi, že sú bratia.Napriek tomu, že súboj s Eragonom a Zafirou vyhral, nechal ich odísť, čím je zrejmé, že Murtagh nebol celkom zlý. Počas nedobrovoľných služieb Kráľovstvu sa Murtagh zamiloval do Nasuady, ktorú bol donútený mučiť počas jej väznenia. Po zvrhnutí Galbatorixa, on aj Tŕň odišli niekam ďaleko s vysvetlením, že sa potrebujú vyliečiť.
Garrett John Hedlund

Garrett John Hedlund (* 3. september 1984, Roseau, Minnesota, USA) je americký herec a bývalý mužský módny model. 
Hedlund sa narodil Robertovi Martinovi Hedlundovi a Kristíne Ane Yanishovej. Má dvoch súrodencov, Nathaniela a Amandu. Vyrastal na farme v malom mestečku, neskôr sa presťahoval do Arizony, kde žije so svojou matkou po tom, čo sa jeho rodičia rozviedli. Navštevoval Horizonskú strednú školu.
Jeho bývalá profesia ho dostala k filmu, Garrett bol modelom pre L.L. Beana a v Teen Magazíne, keď ho náhodou objavil agent. Po ukončení strednej školy sa začal venovať herectvu. Jeho prvá filmová rola bola v roku 2003, hral Franka v "The Original Donut Chronicles". V roku 2004, hral Patroclusa, Achillesového bratranca, vo filme "Trója". Hral aj vo filme "Friday Night Lights" z toho istého roku.
V roku 2005, sa Hedlund stal hviezdou v krimi filme Johna Singletona, "Štyria bratia", ako jeden zo štyroch hlavných hrdinov. Tiež hral dôležitú vedľajšiu úlohu, Murtagha, vo filme "Eragon nakrúteného podľa rovnomennej knihy.
V roku 2007 hral spolu s Lindsay Lohanovou vo filme "Rebelka proti svojej vôli".
Niké (stávková kancelária)

Niké je stávková kancelária, ktorá bola založená dňa 29. januára 1991. Venuje sa najmä tipovaniu. Dnes má už na Slovensku vyše 1000 pobočiek. Riaditeľom spoločnosti bol Doc. Ing. Otto Berger CsC., ktorý je rodákom z Bošian. Niké vydáva svoje noviny každý utorok za 0,50 €.
Dňa 20. februára 2006 spustila spoločnosť možnosť tipovať cez internet.
Trans-Siberian Orchestra

Trans-Siberian Orchestra (alebo ako skratka TSO) je hudobný projekt, ktorý v roku 1996 v New Yorku založil skladateľ Paul O'Neill, hráč na klávesové nástroje Robert Kinkel a Jon Oliva, spevák a klávesista americkej metalovej skupiny Savatage.
Tvorba orchestra sa zameriava najmä na rockovo-muzikálové albumy, ktorých príbehy sú inšpirované vianočnou tématikou. Súčasťou ich tvorby bývajú aj motívy z vianočných, alebo klasických piesní v rockovej úprave. TSO vznikol pôvodne ako bočný projekt Jona Olivu, k založeniu ho inšpiroval úspech skladby Christmas Eve (Sarajevo 12/24) z albumu Dead Winter Dead, ktorý vydala jeho pôvodná kapela Savatage.
World Tour 2014.
21. januára 2014 vystúpi v rámci turné World Tour 2014 Trans-Siberian Orchestra prvý raz v Česku, v Prahe.
Staronovgorodský dialekt

Staronovgorodský dialekt alebo staronovgorodčina je termín zavedený Andrejom Anatolievičovom Zalizňakom (Андрей Анатольевич Зализняк) na vysvetlenie prekvapivo odlišných jazykovedných čŕt východoslovanských správ písaných na brezovej kôre z 11. – 15. storočia, vykopaných v Novgorode a okolí od polovice 20. storočia (doteraz ich bolo objavených okolo 1000).
Jazykovedné znaky.
Krátke texty na brezovej kôre, ktoré sú písané vo zvláštnom slovanskom nárečí, sú skoro úplne pozbavené cirkevných vplyvov a majú niekoľko znakov neznámych v iných slovanských jazykoch, napríklad:
Atómový polomer

Atómový polomer je vzdialenosť od atómového jadra k najkrajnejšiemu stabilnému elektrónovému orbitálu v atóme, ktorý je v rovnováhe. Meria sa v pikometroch alebo v angströmoch. Merať atómové polomery podľa tejto definície je však zložité, takže sa používajú štyri rôzne druhy atómových polomerov:
Mazovčania

Mazovčania alebo Mazov(i)ania boli západoslovanský kmeň usídlený v oblasti stredného toku rieky Visly v strednom a stredovýchodnom Poľsku. Územný rozvoj kmeňa prebiehal hlavne v 11. storočí. Mazovské kniežatstvo sa po rozpade Poľska v roku 1138 stalo jedným z údelných kniežatstiev, ale ďalej sa delilo. Mazovčania sa podieľali na etnogenéze neskoršieho poľského národa.
Fox Broadcasting Company

Fox Broadcasting Company (FBC), na trhu ako FOX alebo FOX Network, je americká televízna spoločnosť. Bola založená v roku 1986. Sídlo má v New Yorku.
Programy.
FOX prijala 19-hodinový vysielací čas v septembri 1993. V roku 1996 bol rozšírený na 20 hodín.
Seriály.
a iné
Kadmium

Kadmium (lat."Cadmium)" je chemický prvok v periodickej tabuľke, ktorý má symbol Cd a atómové číslo 48. Relatívne vzácny, mäkký, modrobiely prechodný kov - o kadmiu je známe, že spôsobuje rakovinu a vyskytuje sa so zinkovou rudou. Kadmium sa najviac používa v batériách.
Výskyt.
Rudy obsahujúce kadmium sú vzácne a keď sa nájdu, sú v malých kvantitách.
Výstrahy.
Kadmium nemá žiadny konštruktívny účel v ľudskom tele. Tento prvok a roztoky jeho zlúčenín sú toxické i v malých koncentráciách a budú sa bioakumulovať v organizme a v ekosystémoch.
Obmedzenie.
Smernica RoHS obmedzuje použitie kadmia a ďalších 5 látok (ortuť, olovo, šesťmocný chróm, polybrómované bifenyly (PBB) a polybrómované difenylétery (PBDE) pri výrobe elektrických a elektronických zariadení, ktoré sa vo veľkých množstvách dostáva na skládky, a tým prispieť k ochrane ľudského zdravia a životného prostredia. Obmedzenie sa preto netýka priemyselných, telekomunikačných, zdravotníckych, vedeckých atď. zariadení s dlhou životnosťou, ktoré sa vyrábajú v malých množstvách a pri ktorých sa dá predpokladať, že neskončia na skládke.:
Adriano Panatta

Adriano Panatta (* 9. jún 1950) je bývalý taliansky profesionálny tenista. Jeho najväčším úspechom je víťazstvo v dvojhre grandslamového turnaja French Open v roku 1976.
Panatta pravidelne reprezentoval Taliansko v Davis Cupe, odohral v tejto súťaži celkom 100 zápasov, z toho 64 víťazných. V jeho dobe Taliansko raz zvíťazilo (1976) a trikrát sa dostalo do finále - 1977 (porazené Austráliou), 1979 (porazené USA) a 1980 (porazené Česko-Slovenskom).
GTK

GTK (predtým GTK+, skrátené z The GIMP Toolkit) je jeden z dvoch najpopulárnejších grafických toolkitov na vytváranie grafických používateľských rozhraní (GUI). Pôvodne vznikol ako súčasť grafického editora GIMP. Spoločne s Qt nahradil starší Motif.
GTK bol pôvodne vytvorený v roku 1997 členmi eXperimental Computing Facility (XCF) Kalifornskej univerzity v Berkeley. Autormi sú Spencer Kimball, Peter Mattis a Josh MacDonald. Je šírený pod licenciou LGPL ako slobodný open source softvér a je súčasťou projektu GNU.
Programovacie jazyky.
Toolkit GTK je napísaný v jazyku C, ale využíva postupy objektovo orientovaného programovania. Existujú aj rozhrania (API) pre iné jazyky ako C++ (gtkmm), Perl (GTK2-Perl), Python (PyGTK), Ruby (Ruby-gnome2) atď.
GTK 2.
GTK 2 ako nástupca GTK 1 je založený na troch základných knižniciach:
Eragon

Eragon môže byť:
Kvalita (šach)

Kvalita je v šachu rozdiel medzi hodnotou veže a ľahkej figúry. Hráč, ktorý vymenil svoju ľahkú figúru za súperovu vežu, získal kvalitu. Naopak súper kvalitu stratil alebo obetoval. Obeť kvality sa v šachovej praxi vyskytuje pomerne často. V mnohých pozíciach je totiž strelec alebo jazdec silnejší ako veža. Jedným z prvých veľmajstrov, ktorý často využíval obeť kvality ako taktickú zbraň, bol niekdajší majster sveta Tigran Petrosian (Arménsko, ZSSR).
V minulosti sa často považoval strelec za o niečo silnejšiu figúru ako jazdec a rozdiel medzi nimi sa označoval ako "malá kvalita". Dnes sa to však už nepoužíva, pretože šachová teória v tejto oblasti značne pokročila.
Hodnota kameňov

Hodnota kameňov je číslo, ktoré orientačne vyjadruje silu jednotlivých šachových kameňov. Najčastejšie sa používajú tieto hodnoty:
To znamená, že traja pešiaci približne vyvážia ľahkú figúru, dve ľahké figúry sú silnejšie, ako veža, tri ľahké figúry vyvážia dámu atď.
Tieto hodnoty však treba brať iba ako orientačné a vždy treba hodnotu kameňa posudzovať podľa konkrétnej pozície. Často sa stáva, že ľahká figúra je silnejšia, ako veža, dve aktívne ľahké figúry prevýšia pasívne stojacu dámu atď.
Hodnota kráľa sa vyjadriť nedá, respektíve kráľ má väčšiu hodnotu (nie silu), než všetky ostatné kamene spolu.
Kvalita

Kvalita alebo akosť (nesprávne alebo zastarano: "jakosť") môže byť:
Kvalita môže byť aj:
Akosť (nesprávne alebo zastarano "jakosť") môže byť aj:
Slovenský zväz astronómov

Slovenský zväz astronómov (do roku 2013 "Slovenský zväz astronómov amatérov") je občianske združenie, ktoré združuje záujemcov o astronómiu. Sídlom ústredného orgánu, Rady Zväzu, je Rimavská Sobota.
Je to dobro­voľná spoločenská organizácia združujúca záujemcov o astronómiu, kozmonautiku a príbuzné vedné odbory. Vznikla v roku 1970. Jej poslaním je oboznamovať svojich členov a ostatných občanov s novými vedeckými poznat­kami, rozvíjať ich technické zručnosti a prispievať tým k zvyšova­niu úrovne vzdelania. Spolupracuje najmä so Slovenskou ústrednou hvezdárňou v Hurbanove, s hvezdárňami a so Slovenskou astronomickou spoločnosťou pri SAV.
Andrés Gómez

Andrés Gómez (* 27. február 1960, Santiago de Guayaquil, Ekvádor) je bývalý ekvádorský profesionálny tenista. Jeho najväčším úspechom je výhra nad Agassim vo finále French Open v roku 1990. Okrem toho vyhral ďalších 20 turnajov ATP v dvojhre a 33 turnajov vo štvorhre.
Gera

Gera je nemecké mesto na východe spolkovej krajiny Durínsko ležiace na rieke Weiße Elster. Má asi 100 000 obyvateľov a rozlohu . Počtom obyvateľov je najmenším nemeckým veľkomestom.
Andrés Gimeno

Andrés Gimeno (* 3. august 1937, Barcelona, Španielsko – † 9. október 2019) bol španielsky profesionálny tenista. Jeho najväčším úspechom je výhra nad Patrickom Proisym vo finále French Open v roku 1972. Zároveň je najstarším víťazom tohto turnaja. Okrem toho vyhral ďalšie 4 turnaje ATP v dvojhre a 3 turnaje vo štvorhre.
Slovenské ústredie amatérskej astronómie

Slovenské ústredie amatérskej astronómie alebo SÚAA je osvetové zariadenie Ministerstva školstva SR so sídlom v Hurbanove. Má celoslovenské poslanie koncepčnou činnosťou utvárať predpoklady na zvýšenie kvality a účinnosti podujatí zameraných na šírenie poznatkov z oblasti astronómie a príbuzných vied. Úseky činnosti SÚAA sú odborno-poradenská, pozorovateľská, výchov­no-vzdelávacia, výrobno-technická. Súčasťou SÚAA je Ľudová hvezdáreň s okresnou pôsobnosťou a planetá­rium.
Vektorová grafika

Vektorová grafika označuje spôsob definovania obrazových informácií pomocou základných geometrických tvarov, akými sú bod, úsečka (vektor), priamka, krivka, mnohouholník, ktoré sa dajú vyjadriť matematickými rovnicami.
Na rozdiel od vektorovej grafiky definuje rastrová grafika grafickú informáciu množinou usporiadaných farebných bodov (pixelov). Obrázok vytvorený vo vektorovej grafike sa dá exportovať do rastrovej grafiky, pričom je možné zadať akékoľvek rozlíšenie, aké bude mať rastrový obrázok.
Programy pre prácu s vektorovou grafikou:
Grafit

Grafit (v staršom názvosloví tuha) je minerál kryštalizujúci v hexagonálnej sústave, chemicky modifikácia uhlíka – C.
Charakteristika.
Tento minerál vytvára kryštály v tvare plochých tabuľkovitých doštičiek. Máva aj celistvý, šupinkovitý, zrnitý aj zemitý habitus. Býva tmavosivý až čierny a má tmavosivý až čierny vryp. Je nepriehľadný a vyznačuje sa matným kovovým leskom.
Podľa stupňa kryštalinity sa rozoznáva makrokryštalický (veľkosť kryštálov 0,1 – ), ktorý vzniká v amfibolitovej fácii, mikrokryštalický (0,001 – ) a kryptokryštalický (pod ), ktorý vzniká vo fácii zelených bridlíc.
Vznik.
Uhlík v grafite môže mať organický (grafitizáciou hornín bohatých na uhľovodíky, má vyšší obsah 12C) i anorganický pôvod (degazácia a parciálne tavenie hornín, má vyšší obsah 13C). Vytvára sa v premenených horninách, najmä v bridliciach, svoroch a mramoroch. Vzniká i v hydrotermálnych žilách spolu s kremeňom, biotitom, ortoklasom, turmalínom, apatitom, pyritom a titanitom.
Poznávanie.
Grafit je na dotyk mastný, otiera sa o papier a zanecháva na ňom sivú stopu. Táto vlastnosť nemusí byť zrejmá vo všetkých kryštalografických smeroch, preto niektoré grafitické bridlice nezanechávajú tmavú stopu.
Lokality.
Vo svete.
Známy je z pestrej série z Českého západného moldanubika, kde sa často striedajú polohy grafitu s erlánmi, mramorom, amfibolitmi, kvarcitmi, magmatitmi a pararulami. Nachádza sa i v moravsko-sliezskej oblasti (napr. Velké Tresné). Známy je tiež na lokalitách Český Krumlov a Koloděje nad Lužnicí.
Slovensko.
V Západných Karpatoch sa nachádza iba grafit mineralogického významu. Známe sú výskyty v metamorfitoch Malých Karpát, kde je grafit masívny až šupinkovitý. Zriedkavo v mramoroch pri Tuhári (Veľký Krtíš).
Ekonomický význam.
Významnými vlastnosťami grafitu je jeho žiaruvzdornosť, tepelná a elektrická vodivosť, odolnosť voči kyselinám a nízky koeficient trenia. Využíva sa preto na výrobu nehorľavých a izolačných materiálov. Veľkosť kryštálov (kryštalinita) má vplyv na bilančný obsah uhlíka v ložiskách a tiež aj na cenu koncentrátu. Najvyššiu cenu má makrokryštalický grafit, ktorý má však zároveň aj najnižší obsah uhlíka. Najväčšími producentmi sú Čína, Rusko, KĽDR a Kórejská republika, India a Mexiko. Veľká časť grafitu sa získava synteticky.
Kapustnica

Kapustnica je tradičná slovenská hustá polievka.
Pripravuje sa z kvasenej kapusty. Líši sa podľa regiónu a obdobia varenia na pôstnu a sviatočnú. Do pôstnej katolíckej vianočnej (Štedrý deň) sa nedáva mäso, zahusťuje sa napr. bielymi hladkými haluškami, smotanou a rozotreným zemiakom. V luteránskej kapustnici na Vianoce nájdeme aj mäso a všetky ostatné zložky. Vo sviatočnej nájdeme napr. údené mäso a klobásu, nevyhnutné sú sušené hríby. Vianočná kapustnica sa tradične pripravuje na konci kalendárneho roka.
V regionálnych receptoch kapustnice sú značné rozdiely. V každom kraji, údolí i dedine sa varí vianočná kapustnica trochu inak.
Kapustnicou sa nazýva tiež šťava z kyslej kapusty.
Pavel Mokráň

Ing. Pavel Mokráň (* 18. august 1943, Dubovce) je slovenský prekladateľ a bridžista.
Bol prvým prezidentom Slovenského bridžového zväzu. Pôsobil ako hlavný organizátor Majstrovstiev sveta juniorov v bridži, ktoré sa konali v Piešťanoch.
Železník (rozlišovacia stránka)

Železník môže byť:
Železník (kôň)

Železník bol úspešný Anglický plnokrvník, valach, ktorý štyrikrát vyhral Veľkú pardubickú.
Narodil sa 29. apríla 1978 v Šamoríne. Matka bola Želatina a pochádzala zo Sovietskeho zväzu a otec Zigounersohn, nemecký plemenník. V októbri 1979 bol predaný za 120 000 Kčs do Agrochemického podniku v Slavkove u Brna. 
Dostihová kariéra.
V troch rokoch začala jeho dostihová kariéra a v prvom roku získal 7800 korún. Za slabé výsledky mohlo najmä zranenie zadnej nohy, pre ktoré mu hrozilo i utratenie. Riaditeľstvo slavkovských stajní sa preto rozhodlo Železníka predať. Za 90 000 Kčs ho kúpil jazdecký klub Státního statku Světlá Hora. 
V roku 1983 sa Železník na bratislavskom závodišti zúčastnil prvej steeplechase. Kvôli zraneniu jeho stáleho jazdca ho osedlal Josef Váňa. Dostih však nedokončili a podobne dopadol i ďalší štart v Slušoviciach. Prvýkrát vyhral 5. júna 1983 na dráhe v Albertovci, na Veľkej cene Sliezska. V ďalšom roku zo siedmich štartov štyrikrát vyhral a dvakrát bol druhý. 
6. októbra 1985 sa Železník s Antonínom Novákom v sedle prvýkrát postavil na štart Veľkej pardubickej steeplechase, praskla mu však uzdečka a dostih nedokončil. V ďalšom roku po dvoch pádoch jazdca tiež dostih nedokončil. 4. októbra 1987 Železník s Váňom v sedle suverénne o dvanásť dĺžok vyhral a vytvoril i nový traťový rekord 9:56:13. Veľkú pardubickú vyhral i v nasledujúcich dvoch rokoch. V roku 1990 dostih nedokončil, ale v roku 1991 znovu vyhral, napriek kolízii na Poplerovom skoku. V roku 1992 na dráhe Veľkej pardubickej počas dostihu vnikli demonštranti a Železník mal kolíziu s policajtom.
Bodku za jeho dostihovou kariérou urobila terénna vychádzka, pri ktorej si na zadnej nohe zlomil korunkovú kosť a Železník odišiel do "penzie".
Za kariéru vyhral 58 dostihov (30x prvý, 9x druhý, 1x tretí, 1x štvrtý, 2x piaty) a na dotáciách zarobil 1 723 800 korún. V roku 2000 sa Železník do Pardubíc vrátil a bol uvedený do Dvorany slávy ČT.
Zvyšok života strávil v Světlé Hoře a na Malé Morávce. Zomrel 22. decembra 2004.
Plemenník

Plemenník je plemenný samec s dobrými genetickými vlastnosťami, ktorý sa využíva v plemenitbe. 
Termín plemenník sa používa iba pri vybraných druhoch domestikovaných zvierat. Plemenníci sú zapísaní v plemennej knihe príslušného plemena vedenej autorizovanou chovateľskou organizáciou.
Slovenské ministerstvo poľnohospodárstva podporuje zachovanie a podporu genofondu nasledujúcich druhov plemenníkov:
Beňuška (potok)

Beňuška je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 7,3 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na juhozápadnom svahu Beňušky (1 541,9 m n. m.), v nadmorskej výške približne 1 330 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa sa oblúkom stáča na juh a preteká Veľkou Beňušskou dolinou. Tu postupne priberá niekoľko prítokov: zľava spod Kečky (1 529,2 m n. m.), sprava spod Čučoriedkovej (1 316,3 m n. m.) a opäť zľava z južného úpätia Kečky (dĺžka 1,5 km). Napokon vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Breznianska kotlina, preteká popri horárni Paseky a východne od Bujakova sa v nadmorskej výške približne 514 m n. m. vlieva do Hrona.
Beňuška

Beňuška môže byť:
Zúbra

Zúbra môže byť:
Zúbra (prítok Hrona)

Zúbra je potok na Horehroní, preteká územím okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 6,2 km a je tokom III. rádu. 
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na západnom svahu Čučoriedkovej (1 316,3 m n. m.), v nadmorskej výške okolo 1 000 m n. m. Tečie severojužným smerom, v pramennej oblasti priberá dva krátke pravostranné prítoky spod Zúbrej (1 191,6 m n. m.) a ľavostranný spod Čučoriedkovej. Preteká dolinou Zúbra, postupne priberá tri prítoky zľava z juhozápadného úpätia Čučoriedkovej a sprava z juhovýchodného úpätia Priehybky (1 110,9 m n. m.). Na dolnom toku vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Breznianska kotlina, stáča sa na juhovýchod a na východnom okraji Bujakova ústi v nadmorskej výške cca 508 m n. m. do Hrona.
Vagnár

Vagnár je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 6 km a je to tok III. rádu. 
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na severozápadnom svahu Priehybky (1 110,9 m n. m.), v nadmorskej výške okolo 890 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku juhozápadným smerom, sprava priberá tri krátke prítoky a pokračuje severojužným smerom. Z pravej strany priberá prítok z juhovýchodného svahu Šánskeho (847,2 m n. m.) a následne 1,9 km dlhý pravostranný prítok z oblasti Dolnej Vartovky. Potom pokračuje rovnomennou dolinou smerom na juhovýchod a sprava priberá prítok spod Krajčova (859,6 m n. m.). Napokon sa opätovne stáča na juh a na území mesta Brezno, v časti Zadné Halny, ústi v nadmorskej výške okolo 501 m n. m. do Hrona.
Čierny potok (prítok Bystrianky)

Čierny potok je potok v regióne Horehronia, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Bystrianky, meria 3,2 km a je tokom IV. rádu. 
Pramení v predhorí Nízkych Tatier, v podcelku Ďumbierske Tatry, na južnom svahu Mesiačika (1 361,7 m n. m.), v nadmorskej výške približne 920 m n. m. Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na juh, potom sa stáča na juhovýchod a vteká do Bystrianskeho podhoria v Horehronskom podolí. Tu priberá najprv sprava prítok prameniaci východne od rekreačnej osady Krpáčovo, zľava prítok z juhojuhovýchodného svahu svahu Mesiačika a sprava prítok spod Príslopu (890,6 m n. m.). Odtiaľ pokračuje na krátkom úseku východojuhovýchodným smerom a preteká južnou časťou rekreačného strediska Tále. Napokon už tečie k ústiu opäť juhovýchodným smerom, preteká okolo areálu autokempingu Tále na ľavom brehu, podteká cestu II. triedy č. 584 a severne od obce Bystrá ústi v nadmorskej výške cca 617 m n. m. do Bystrianky.
Štiavnička

Štiavnička môže byť:
Mlynná

Mlynná je potok na Horehroní, v severnej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Štiavničky, má dĺžku 6,9 km a je tokom V. rádu. 
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, na juhovýchodnom svahu Ďumbiera (), v nadmorskej výške okolo , neďaleko Chaty generála M. R. Štefánika. Tečie severojužným smerom, na hornom toku preteká dolinou Zelenská Mlynná, zľava priberá prítok spod Králičky a ďalej nasledujú prítoky: sprava spod Veľkého Gápľa (), zľava () z úpätia Králičky, sprava opäť spod Veľkého Gápľa, ďalej sprava z doliny Ošusty a taktiež sprava () spod masívu Veľkého Gápľa. Na krátkom úseku potom tečie na juhovýchod a po pribratí 2,6 km dlhého prítoku z doliny Pošova Mlynná pokračuje na juh Mlynnou dolinou. Tu postupne priberá najprv krátky ľavostranný prítok z juhozápadného svahu Malého Gápľa (), ďalší zľava spod Zingotovej () a následne aj dva prítoky z oblasti Valachova. Napokon ešte priberá pravostranný prítok z oblasti Hviezdy, vstupuje do výbežku Horehronského podolia, do podcelku Bystrianske podhorie. Tu najprv preteká chatovou oblasťou a severovýchodne od obce Mýto pod Ďumbierom ústi v nadmorskej výške cca do Štiavničky.
Slnečný čas

Slnečný čas je čas určovaný zdanlivým pohybom Slnka vzhľadom na pozorovateľa na Zemi a daný hodinovým uhlom Slnka. 
Pravý slnečný čas sa meria pohybom pravého Slnka. Je to nerovnomerná časomiera. Pravý slnečný čas ukazujú slnečné hodiny. 
Stredný slnečný čas sa meria pomocou fiktívneho telesa stredného Slnka. Stredné Slnko sa pohybuje rovnomerne po rovníku a stredný slnečný čas je daný jeho hodinovým uhlom t + 12 h. Tento čas sa používa v bežnom živote a jeho základnou jednotkou je stredný slnečný deň. Pásmový čas je definovaný stredným slnečným časom stredného poludníka daného pásma, v našom pásme (pásmo 15° východne od základného alebo greenwichského poludníka) stredný poludník prechádza Jindřichovým Hradcom. Miestny stredný slnečný čas je uhlová vzdialenosť (v časovej miere) stredného Slnka od miestneho polud­níka. Rozdiel medzi stredným a pravým slnečným časom sa nazýva časová rovnica.
Slnečný spektrograf

Slnečný spektrograf je prístroj na fotografovanie slnečného spektra. Intenzita slnečného svetla je podstatne väčšia ako intenzita svetla hviezd. To umožňuje študovať slnečné spektrum s veľkou disperziou, a to aj spektrum povrchu aj jednotlivých útvarov na povrchu a na okraji Slnka. Spektrum s veľkou disperziou môže byt dlhé až niekoľko metrov a dá sa fotografovať len po častiach. Preto boli skonštruované slnečné spektrografy na fotografovanie celého spektra pomocou ešeletu (Optická mriežka). Veľké slnečné spektrografy bývajú spojené s celostatom umiestneným vysoko nad zemou alebo v slnečnej veži, aby ich neovplyvnilo prúdenie vzduchu pri Zemi. Na fotografovanie Slnka vo svetle jednej spektrálnej čiary slúži spektroheliograf.
Slnečný magnetograf

Slnečný magnetograf je prístroj na meranie magnetických polí na Slnku. Princípom je fotoelektrické meranie rozštepu spek­trálnych čiar (Zeemanov jav). Slnečný magnetograf samočinne zapisuje intenzitu magnetického poľa. Vyvinul ho americký astro­nóm H. W. Babcock v roku 1952 (Mount Wilson Observa­tory).
Slnečná veža

Slnečná veža je vežovitá stavba, vysoká niekoľko desať metrov, slúžiaca na pozorovanie Slnka. V jej vrchole je namontovaný vertikálny celostat s objektívom, ktorý vrhá svetlo nadol na optické zariadenie ďalekohľadu. Obraz Slnka sa tvorí v prízemí slnečnej veže, kde sú umiestené laboratóriá s pomocnými prístrojmi a zariadeniami (spektrograf, spektrohelioskop, spektroheliograf, foto­komora a pod.). Pozorovania v slnečnej veži neruší pohyb ovzdušia (lúče neprebiehajú blízko vyhriateho povrchu Zeme ako pri horizontálnych celostatoch). Slnečné veže nie sú chránené pred otrasmi vetrom a sú nákladnejšie ako horizontálne slnečné ďalekohľady. Známa je Einsteinova veža na observatóriu v Postupime.
Slnečná konštanta

Slnečná konštanta je tok slnečnej energie prechádzajúci plochou , kolmou na smer lúčov, za 1 s v strednej vzdialenosti Zeme od Slnka. Napriek názvu však táto hodnota nie je konštantná a mení sa v závislosti od slnečnej aktivity. Jej zmeny nemajú vplyv na momentálne počasie, ale ovplyvňujú dlhodobé zmeny podnebia.
Jej hodnota je formula_1. Z pozemských pozorovaní bola slnečná konštanta určená s nepresnosťou 2 % vzhľadom na nestabilitu atmosférických podmienok i vzhľadom na to, že atmosféra neprepúšťa slnečné žiarenie v celom rozsahu spektra. Pri novších pozorovaniach (pomocou družíc), ktoré umožňujú sledovať až 99,9 % spektrálneho rozsahu, sa zistili malé zmeny hodnoty slnečnej konštanty v závislosti od slnečnej aktivity, a to o 0,1 %, čo predstavuje zmenu efektívnej teploty Slnka o 10 K. V skutočnosti pojem slnečná konštanta zahŕňa celé spektrum slnečného žiarenia a teda s veľkou presnosťou môže byť zmeraná len mimo zemskej atmosféry.
Množstvo energie dopadajúcej na Zem.
Celkové množstvo žiarenia prijímaného Zemou zo Slnka je určené zemským prierezom (π R2), ale ako planéta rotuje, je táto energia distribuovaná na celý zemský povrch (4 π R2). Z toho dôvodu je priemerná hodnota množstva slnečného žiarenia (tzv. "insolacia" – oslnenie) rovná jednej štvrtine slnečnej konštanty – okolo 342 W/m². Konkrétne množstvo slnečnej energie dopadajúce v danom mieste a čase na povrch je tiež ovplyvnené stavom atmosféry a zemepisnou šírkou. Množstvo slnečnej konštanty sa periodicky mení aj preto, že Zem obieha okolo Slnka po elipse. Presné merania tiež ukazujú, že slnečná konštanta nepatrne kolísa aj s množstvom slnečných škvŕn, jej dlhodobé zmeny veľkosti približne jedného promile spôsobuje jedenásťročný slnečný cyklus. Zo slnečnej konštanty možno vypočítať slnečnú žiarivosť.
História merania.
V roku 1884 sa Samuel Pierpont Langley pokúsil odhadnúť veľkosť slnečnej konštanty na hore Mount Whitney v Sierra Nevade, pokúsil sa taktiež eliminovať vplyv absorpcie energie atmosférou (odčítaním hodnôt v rôznych častiach dňa). Bohužiaľ dospel k nesprávnej hodnote 2 903 W/m2, možno kvôli matematickej chybe. Medzi rokmi 1902 a 1957, merania vykonávané Charlesom Greeley Abbotom a ďalšími z rôznych miest vo vysokých nadmorských výškach určili hodnotu medzi 1 322 a 1 465 W/m2. Abbott poukázal na to, že jedna z Langleyho korekcií bola chybne použitá.
Slnečné konštanty planét.
Keďže slnečná konštanta klesá so vzrastajúcou vzdialenosťou od Slnka, v súlade so Stefanov-Boltzmannovým zákonom, je slnečná konštanta iná pre každú planétu slnečnej sústavy.
Slapy (astrofyzika)

Slapy (iné názvy: slapové pohyby, slapové deformácie, slapové javy) sú periodické zmeny rozloženia hmoty astronomického telesa vznikajúce v podstatnej miere vplyvom obehu a príťažli­vých síl iných astronomických telies, napr. v prípade planéty Zem vplyvom Mesiaca a v menšej miere vplyvom Slnka. Príslušné sily (vyvolané gravitačným poľom kozmických telies), ktoré tieto zmeny podmieňujú, sa nazývajú slapové sily.
Slapové sily.
Slapová sila je druhotným efektom gravitačnej sily a jej dôsledkom je napr. príliv a odliv na Zemi (tzv. oceánske slapy). Vzniká preto, že gravitačné pole nie je konštantné pozdĺž celého telesa. Keď sa teleso ocitne pod vplyvom gravitácie iného telesa, gravitačné zrýchlenie na bližšej a vzdialenejšej strane sa môže výrazne líšiť. To vedie k deformácii tvaru telesa bez toho, aby sa zmenil jeho objem. Ak má teleso na začiatku guľový tvar, slapová sila má tendenciu deformovať ho do tvaru elipsoidu s dvoma vydutinami, jednou na strane otočenej k telesu a druhou na strane odvrátenej.
Slapy na Zemi.
Najsilnejšie sa prejavujú ako periodické zmeny vodnej hladiny morí (príliv a odliv) a vzdušných más. Príliv (stúpanie morskej hladiny) nastáva na strane privrátenej a odvrátenej od Mesiaca; odliv (klesanie morskej hladiny) na najväčšej kružnici ležiacej medzi nimi. V dôsledku rotácie Zeme, ktorá sa odzrkadľuje v zdanlivom dennom pohybe Mesiaca, prebiehajú slapy s periódou mesačného obehu vzhľadom na bod na rotujúcej Zemi zhruba za 24 h 50 min; každých 12 h 25 min nastáva preto príliv. Stav hladiny vody závisí od kulminácie Mesiaca. Pri nove a splne sa slapové efekty zvýraznia (podiel slapových síl vplyvom Slnka je v rovnakom smere), v prvej a poslednej štvrti sú slapové sily vplyvom Mesiaca posunuté o 90 ° vzhľadom na gravitačné pôsobenie Slnka. Nepretržitým pohybom vodných hmôt vzniká slapové trenie, ktoré postupne odčerpáva Zemi rotačnú energiu, a teda nepatrne spomaľuje jej rotáciu a pre­dlžuje deň (asi o 1/1000 s za rok); ďalším dôsledkom je zväčšenie vzdialenosti Mesiaca (niekoľko cm za rok). Slapové sily vyvolané Zemou a pôsobiace v raných štádiách vývoja na Mesiac zapríčinili jeho viazanú rotáciu.
Sivé teleso

Sivé teleso je idealizované teleso, ktoré má na všetkých vlnových dĺžkach rovnaký absorpčný koeficient podob­ne ako čierne teleso, na rozdiel od neho však absorpčný koeficient sivého telesa k &lt; 1.
Pri žiarení sivého telesa platí Wienov zákon posunu v rovnakej forme ako pre čierne teleso, Planckov zákon a Stefanov-Boltz­mannov zákon pri zriedenom žiarení sivého telesa s tou obmenou, že sa príslušná intenzita žiarenia čierneho telesa vynáso­bí koeficientom podľa množstva absorbovaného žiare­nia (faktor zriedenia). Zákony žiarenia sivého telesa sa využívajú napríklad pri štúdiu spojitého spektra hviezdnych atmosfér; hviezdna atmosféra, ktorá žiari ako sivé teleso, nazýva sa sivá atmosféra.
Výmena (šach)

Výmena je v šachu najčastejší spôsob odstránenia kameňov zo šachovnice. Vzniká tak, že si súperi navzájom v za sebou idúcich ťahoch zoberú kameň rovnakej hodnoty. Napríklad:
Došlo k výmene pešiakov.
Ak dôjde k niekoľkým po sebe nasledujúcim výmenám, vzniká hromadná výmena.
Výmena je dôležitý činiteľ vo všetkých štádiách partie.
Sulfid arzenitý

Sulfid arzenitý (As2S3) je sulfid arzénu.
Syntéza.
Môže sa pripraviť priamou syntézou prvkov pri teplote 390 °C:
Vyzráža sa tiež z roztoku arzenitých solí (As3+) pôsobením plynného sírovodíka:
Výskyt.
Vyskytuje sa v prírode ako minerál auripigment.
Miroslav Stoch

Miroslav Stoch (* 19. október 1989, Nitra) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za český klub Slovan Liberec. Hráva ako krídelník. 
Na prvý zápas v Premier League v drese Chelsea FC nastúpil 30. novembra 2008 v domácom zápase proti Arsenalu Londýn (1:2). V 81. minúte vystriedal Deca. 
V júli roku 2009 odišiel do FC Twente na ročné hosťovanie. Nasledoval jeho prestup do Fenerbachce, kde sa ale postupne dostal mimo základnej zostavy. V rámci hosťovania teda postupne nastupoval v kluboch PAOK Solúň, Al Ain a Bursaspor.
Reprezentácia.
V reprezentácii odohral svoj prvý zápas na turnaji na Cypre proti Ukrajine, keď v 69. minúte striedal Branislava Obžeru. Prvýkrát dostal príležitosť v základnej zostave v zápase kvalifikácie na MS 2010 proti San Marínu, v 40. minúte strelil svoj prvý reprezentačný gól.
Po návrate z prvého kvalifikačného zápasu o postup na Majstrovstvá sveta 2014 v Litve porušil po príchode na Slovensko spolu s ďalšími troma spoluhráčmi večierku.
Reprezentačné zápasy.
"(Stav k: 14. augustu 2009)"
Úspechy.
Víťaz Ceny Petra Dubovského v roku 2009
Víťaz Ceny Petra Dubovského v roku 2010
Víťaz Ceny Ferenca Puskása v roku 2012
Klub.
Chelsea F.C.
FC Twente
Miestna sústava hviezd

Miestna sústava hviezd je lokálna hustejšia oblasť hviezd a medzihviezdnej hmoty v blízkom okolí Slnka v rámci našej hviezdnej sústavy, Galaxie.
Na oblohe sa prejavuje ako Gouldov pás. Rozmery Miestnej sústavy hviezd sú rádove 200 x 500 pc, jej centrum je vo vzdialenosti 100-150 pc od Slnka v smere súhvezdia Lietajúca ryba. Galaktické súradnice centra Miestnej sústavy hviezd: l = 275°, b = -12°. K základnej rovine Galaxie je Miestna sústava hviezd sklonená pod uhlom 16°. Celková hmotnosť Miestnej sústavy hviezd sa odhaduje na 2. 105 Mסּ. Jestvujú náznaky, podľa ktorých má Miestna sústava hviezd vlastnú rotáciu v smere rotácie Galaxie s uhlovou rýchlosťou 2 až 3-násobne vyššou, než má galaktická rotácia. Jej dôsledkom môže byt K efekt. Miestna sústava hviezd je pravdepodobne lokálny jav v miestnom špirálovom ramene Orióna.
Motýľkový diagram

Motýľkový diagram alebo butterfly diagram je grafické zobrazenie posunu slnečných škvŕn z vyšších heliografických šírok (±30°) k slnečnému rovníku v 11-ročných periódach. Na vodorovnej osi motýľkového diagramu je čas (roky), na zvislej osi heliografická šírka.
Mrak galaxií

Mrak galaxií je útvar pozostávajúci z niekoľkých skupín galaxií, súčasť kôp galaxií. Naša Miestna skupina galaxií spolu s niekoľkými ďalšími skupinami a osamotenými galaxiami medzigalaktického poľa tvorí Miestny mrak galaxií. Podľa G. de Vaucouleursa má Miestny mrak galaxií sploštený tvar a rozmery 7 x 20 miliónov ly. Skupiny galaxií a galaxie patriace do Miestneho mraku galaxií grupujú sa na oblohe do širšieho pása, skloneného pod uhlom 14° k supergalaktickému rovníku. Tento jav je pri galaxiách obdobou Gouldovho pása hviezd. Naša Galaxia je asi 1 miliónov ly nad základnou rovinou Miestneho mraku galaxií Reálnosť Miestneho mraku galaxií potvrdzuje aj to, že veľké osi ďalších blízkych mrakov galaxií sú podobne orientované v smere supergalaktického rovníka.
Optická mriežka

Optická mriežka alebo mriežka je sklená alebo kovová doštička, ktorá rozkladá svetlo na spektrum (spektrograf).
Na doštičke je diamantovým hrotom vyrytá hustá sústava rovnobežných čiar, ktoré ju delia na priehľadné a nepriehľadné štrbiny. Čím väčší je počet vrypov na 1 mm (obyčajne 600 na 1 mm), tým väčšia je rozlišovacia schopnosť mriežky. Vzdialenosť medzi dvoma vrypmi sa nazýva mriežková konštanta. Svetlo sa rozkladá ohybom na priehľadných štrbinách. So stúpajúcim rádom spektra stúpa aj disperzia. Na rozdiel od hranola je poradie farieb obrátené. Najviac odchýlená je červená a najmenej fialová.
Mriežkové spektrum sa nazýva i normálne spektrum, pretože na rozdiel od neho v hranolovom spektre nepostupuje disperzia rovnomerne s vlnovou dĺžkou (fialová časť je roztiahnutá a červená stlačená). Mriežka vyrytá na rovinnom (rovinná mriežka) alebo vydutom zrkadle (konkávna mriežka) sa používa na odraz. Výnimočne sa zhotovujú mriežky až s 2400 vrypmi na 1 mm. Veľmi kvalitné sú Rowlandove mriežky s 800 vrypmi na 1 mm. Pred fotografický objektív sa umiesťuje objektívová mriežka, ktorá sa využíva pri fotografovaní spektier meteorov. Z originálov mriežok možno urobiť kópie. Nedokonalé vrypy na mriežke zapríčiňujú falošné čiary v spektre (duchov mriežky). Ešelet je optická difrakčná mriežka s malým počtom vrypov. Sústreďuje svetlo do vysokých rádov spektra, ktoré možno rozložiť pod seba pomocou hranolov. Ešelet umožňuje získať obraz rozsiahlej spektrálnej oblasti na jednej snímke.
MWC 349

MWC 349 je slabá hviezda v súhvezdí Labuť, obklopená plynom, s emisnými čiarami v spektre. Pozorovaniami v infračervenej oblasti spektra sa zistilo, že je veľmi mladou hviezdou, obklopenou svietiacim plynovým diskom (s polomerom približne 1 AU) a rozsiahlejším chladnejším plynovým obalom (s rozmerom presahujúcim rozmer našej planetárnej sústavy). Podľa niektorých astronómov ide o protoplanetárnu sústavu.