Piešťany

 
Piešťany (, , ) sú kúpeľné mesto na Slovensku, sídlo okresu a mnohých vedeckých inštitúcií. Je medzinárodným strediskom liečby reumatických chorôb (Národný ústav reumatických chorôb) a významným regionálnym centrom kultúry, školstva, športu a rekreácie. Hospodárstvo mesta je závislé od liečebnej starostlivosti, turistického ruchu, elektrotechnického, strojárskeho a potravinárskeho priemyslu. Preteká ním rieka Váh. Má nížinné, teplé, slnečné a suché podnebie.
V okolí sa nachádzajú významné archeologické lokality (Moravany nad Váhom, Krakovany-Stráže). Prvá písomná zmienka pochádza zo zoborskej listiny z roku 1113. Výrazný rozvoj v 19. storočí súvisí s rozvojom kúpeľnej starostlivosti. V druhej polovici 20. storočia sa vďaka budovaniu priemyslu a pripojeniu obcí Banka a Kocurice zdvojnásobil počet obyvateľov na viac ako 33-tisíc, po odpojení obce Banka v roku 1996 mali Piešťany necelých 31-tisíc ľudí. Odvtedy ich počet klesol o desatinu na necelých 28-tisíc.
Polohopis.
Piešťany ležia 86 kilometrov severovýchodne od hlavného mesta Bratislavy, na pravom brehu rieky Váh. Rozprestierajú sa v strednej časti Dolnovážskej nivy, v severnom výbežku Podunajskej roviny, pod úpätím pohoria Považský Inovec v nadmorskej výške Mestom okrem Váhu preteká potok Dubová, ktorý sa vlieva do priehradného jazera Sĺňava, ktoré leží juhovýchodne od mesta.
Mesto sa delí na katastrálne územia "Piešťany" a "Kocurice" – jedinú mestskú časť, vzdialenú juhozápadne od mesta, na ľavom brehu Dudváhu, V tejto mestskej časti sa našlo popolnicové pohrebisko z mladšej bronzovej doby a písomné pramene dokladajú osadu "Cozuran" v roku 1113. Súčasťou Piešťan sú Kocurice od 1. januára 1974. V rokoch 19731996 bola súčasťou Piešťan aj obec Banka.
Podnebie.
Mesto je položené v širokom, dobre ventilovanom severojužnom údolí Váhu medzi pohoriami Považský Inovec na východe a Malé Karpaty na západe. Oblasť je typicky nížinatá, teplá, pomerne suchá ale mierne veterná. Z priemerných teplôt vyplýva mierna zima a teplé leto. Celkový ráz podnebia je mierne premenlivý.
Priemerná ročná teplota je 9,2 °C, stredná denná amplitúda 9,4 °C. Zima s celodennými mrazmi trvá priemerne od 11. decembra do 20. februára, na krátky čas býva prerušená teplým juhozápadným prúdením. Dní s teplotami nad 30 °C je za rok 14,3, nad 25 °C je ich 62,4 a to hlavne v júli a auguste. Teplotu do 0 °C má 103 dní v roku, najmä od decembra do marca. Dní pod 0 °C je 29,2. Teplota pod −10 °C vychádza v priemere na 1,3 dňa. Najchladnejší mesiac je január.
Zrážky sú rozložené rovnomerne počas celého roku, priemerne je to . Najmenej ich je za február, najviac za jún a júl. Výdatnejšie zrážky iba v lete pri miestnych búrkach. V októbri sa prejavuje vplyv južných a juhozápadných frontálnych porúch so zvýšeným množstvom zrážok.
Oblačno je hlavne v zimnom období, ročný priemer slnečného svitu je 2 147 hodín. Celoročne prevláda bezvetrie, silný vietor pripadá na 10 % dní.
Hmla sa vyskytuje najmä v mesiaci január, najmenej v mesiaci apríl. Od apríla do septembra je hmlisto len zriedkavo a krátko. Ide prevažne o ranné radiačné hmly, ktoré sa do dvoch hodín od východu slnka rozplývajú. V zime sa rozpúšťajú medzi desiatou a dvanástou hodinou a tvorí sa z nich nízky Stratus. Pri anticyklonálnych situáciách sa hmla udrží celý deň.
Búrky prichádzajú najčastejšie zo západu, kde sa zastavujú na pohorí Karpaty po ktorom postupujú južne a potom prechádzajú mestom z juhozápadu na severovýchod k Považskému Inovcu. Na východe sa búrky vyskytujú na teplom fronte a vznikajú nad Považským Inovcom. Búrky vznikajú prevažne medzi pätnástou až osemnástou hodinou. Polovica z nich trvá viac ako hodinu, asi 6 % ich trvá cez štyri hodiny. Nočné búrky majú spravidla dlhšie trvanie. Najväčšia rýchlosť búrok je v zime, najmenšia v lete.
Dejiny.
Staroveké a stredoveké dejiny.
Stopy osídlenia okolia Piešťan pochádzajú už zo štvrtohorného pleistocénu. Kamenné nástroje človeka neandertálskeho typu boli objavené v neďalekej obci Banka a v jaskyni Čertova pec. V ostatnej ľadovej dobe sa ku nezamŕzajúcim prameňom sťahoval človeklovec mamutov. Svedčia o tom nálezy z Banky a Moravian nad Váhom. Pramene vyhľadávali obyvatelia z neskorej i mladšej kamennej doby, no najmä z bronzovej doby. V okolí sú stopy po ľude maďarovskej kultúry, vystriedanej ľudom karpatskej mohylovej a čakanskej kultúry. V mladej železnej (laténskej) dobe, asi v štvrtom storočí pred Kr., prichádzali Kelti. V 1. až 4. storočí osídlenie germánskymi Kvádmi. Po nich boli nájdené významné a bohaté germánske hroby v blízkych Strážach, dnes Krakovany-Stráže. V 5.6. storočí prichádzali do oblasti prvé slovanské kmene.
Časy Veľkej Moravy z 9. storočia pripomína veľmožský dvorec Kostolec na skalnom ostrohu nad Váhom nad obcou Ducové. Prvá písomná zmienka o Piešťanoch pochádza z roku 1113. Nachádza sa v druhej zoborskej listine, vydanej uhorským kráľom Kolomanom I. Piešťany ("Pescan") sa tu spomínajú ako obec susediaca s Trebaticami. V rokoch 1299, 13011321 súčasť panstva Matúša Čáka Trenčianskeho. Po jeho smrti sa časti jeho majetkov zmocnil kráľ Karol Róbert z Anjou.
Piešťany boli aj kráľovským majetkom a súčasťou hradného panstva Tematín. V roku 1348 daroval kráľ Ľudovít I. hrad a panstvo Tematín magistrovi Mikulášovi Kontovi. Kontovci si udržali panstvo do roku 1521, kedy rod vymrel bez potomkov. Po vymretí tohto rodu ich od kráľa Ľudovíta II. získal Alexej Thurzo.
Novoveké dejiny.
Dejiny mesta sú úzko späté s rozvojom kúpeľníctva v 16. storočí. Prvý podrobný opis prameňov pochádza od prefekta Šarišského hradu a kráľovského radcu Juraja Wernhera z roku 1545 v knihe "Správa o podivuhodných vodách Uhorska" (De admirandis Hungariae aquis hypomnemation). Neskoršie opisy sú od lekára rakúskych cisárov Johanna Crata de Crafheima (1571), osobného lekára pápeža Sixta V. Andreu Bacciusa Elpidianusa (1588), či od nemeckého cestovateľa Martina Zeillera (1632). Najslávnejší opis kúpeľov pochádza od Adama Trajana Benešovského v básni "Saluberrimae Pistinienses Thermae" (Uzdravujúce piešťanské kúpele) z roku 1642. V tom istom roku Piešťany dostali mestské výsady a jarmočné právo a vyvíjali sa ako zemepanské mestečko.
Od roku 1521 patrili Piešťany prevažne Thurzovcom, no po smrti Alexeja Thurza napadli Očkaiovci testament, prisudzujúci vlastníctvo panstva rodine Sékelyovcov, spory o vlastníctvo obce trvali v období rokov 1551 – 1591. Od Sékelyovcov prešlo vlastníctvo na vnučku Alexeja Thurza Annu Salmovú. Nakoniec v roku 1602 sa dohodli grófovia Salma a Stanislav III. Turzo o odpredaní panstva s Piešťanmi Thurzovcom. V tomto čase bolo ešte hlavnou obživou obce poľnohospodárstvo. V priebehu turecko-uhorských vojen boli Piešťany trikrát vyplienené Turkami, v rokoch 1530, 1599 a 1663.
Okolo prameňov vznikla kúpeľná osada "Teplice", o ktorej prvá písomná zmienka pochádza z roku 1599. V jej centre stál ubytovací hostinec a panský dom pre šľachtu. Osada sa časom spojila s obcou Piešťany (niekedy aj Veľké Piešťany) a dnes tvorí historické centrum. Thurzovci vlastnili Piešťany opäť od roku 1602 do roku 1637. V roku 1610 sa takmer všetci obyvatelia Piešťan hlásili k Evanjelickej cirkvi. Adam Thurzo nechal vybudovať prvý ubytovací hostinec pre vznešených kúpeľných hostí. Ferdinand I. po Thurzovej smrti odpredal Piešťany Imrichovi Berčénimu. Od neho panstvo odkúpil v roku 1656 Adam Forgáč a Forgáčovcom zostalo panstvo až do konca Rákociho povstania. Po neúspechu povstania cisár odobral majetky Šimonovi Forgáčovi a do roku 1720 obec krátko patrila Jánovi Václavovi z Mitrovíc. Roku 1720 daroval panovník Karol VI. panstvo Hlohovec (a s ním i Piešťany) Jánovi Leopoldovi Erdődymu. Erdődyovcom patrilo mestečko Piešťany až do roku 1848 (zrušenie nevoľníctva) a kúpele až do roku 1940 (zoštátnenie).
Prvý lekársky opis "Schediasma de Thermis Postheinsibus" je od hlavného fyzikusa slobodného kráľovského mesta Prešporka Jána Justusa Torkoša (1745). V roku 1772 sa v Piešťanoch objavil významný balneológ, profesor Heinrich J. von Cranz. Až po jeho návšteve postavili prvú stálu budovu kúpeľov, dovtedy sa používali iba jamy vykopané v zemi, ktorých využívanie komplikoval meniaci sa tok Váhu. Piešťany v novoveku často ničili veľké povodne na Váhu, zničujúce boli najmä tie v rokoch 1683, 1744 a 1813.
Začiatkom 19. storočia (okolo roku 18201822) dal Jozef Erdődy vybudovať v klasicistickom štýle prvé murované kúpeľné budovy, ktoré boli dobudovávané a prestavované v priebehu celého 19. storočia (od roku 1923 známe pod názvom "Napoleonské kúpele"). V roku 1802 navštívil Piešťany Beethoven. Začiatkom 19. storočia sa liečba uberala pokrokovou, lekársky podloženou metódou pod vedením doktora F. E. Scherera, nájomcu kúpeľov, zakladateľa Vojenského kúpeľného ústavu (1863) a autora monografie o kúpeľoch. Od roku 1837 je zdokumentovaná prítomnosť piešťanského prepravného špecifika – ručne ťahaných vozíkov, tzv. "infanteristov".
Winterovci a vývoj po druhej svetovej vojne.
V roku 1889 dostala kúpele do prenájmu od rodiny Erdődyovcov firma "Alexander Winter a synovia". K tomuto obdobiu sa viaže najväčší rozkvet kúpeľov a mesta, dochádza k veľkorysej výstavbe kúpeľných objektov a vďaka propagácii sa stali známe v celom svete. Zaslúžil sa o to najmä syn Alexandera Wintera Ľudovít Winter, slovenský podnikateľ židovsko-maďarského pôvodu, nájomca, budovateľ piešťanských kúpeľov a tvorca ich svetového mena. Ľudovít Winter pôsobil v rokoch 1919 - 1935 ako predseda slovenskej jednoty kúpeľov. Prežil koncentračný tábor a po jeho návrate do Piešťan v roku 1948 mu bol zakázaný prechod z kúpeľov do mesta cez rieku. Výrazne sa zaslúžil o premenu obce Piešťany na mesto. Jeho brat Imrich zase povzniesol kultúrny a spoločenský život v meste, jeho meno nesie Balneologické múzeum Imricha Wintera, ktoré spoluzakladal. Boli vystavané Františkove kúpele, Grand hotel Rónai/Royal, hotel Lipa či hotel Thermia Palace s kúpeľmi Irma.
Rozvoj prerušila prvá svetová vojna, v kúpeľoch sa začali liečiť ranení vojaci a dôstojníci. Počas prvej svetovej vojny bola postavená liečebňa "Pro Patria" (Za vlasť). Vo februári 1917 sa v hoteli "Thermia Palace" stretli traja cisári, nemecký cisár Viliam II., rakúsky cisár Karol I. a bulharský cár Ferdinand I. Rokovali tu o ďalšom vedení vojny a tu aj spečatili svoj osud.
V medzivojnovom období prúdili do kúpeľov desaťtisíce hostí, medzi nimi mnohé významné osobnosti (Richard Tauber, Henny Porten, Selma Lagerlöfová, Alfons Mucha, indickí maharadžovia a i.). Došlo k významnému rozvoju kúpeľov aj mesta, k výstavbe modernej infraštruktúry, najmä v spolupráci Wintera ako správcu kúpeľov a Alexandra Šindelára ako miestneho starostu a dekana. Postavili sa dva nové mosty cez Váh, Poštový a telegrafný úrad, meštianska škola, obecný a okresný úrad či asfaltové cesty a v rokoch 1925-1931 prvé protipovodňové valy na brehoch rieky. Taktiež sa piešťanské letisko, funkčné od roku 1926, stalo hlavnou základňou československého letectva na Slovensku.
Po vypuknutí druhej svetovej vojny nastala úplná ekonomická stagnácia. V roku 1940 došlo ku zoštátneniu kúpeľov, 1948 ku ich znárodneniu. Winterovci boli stíhaní režimom, Imrich vojnu neprežil, Ľudovítovi zakázali pôsobenie v kúpeľoch. Počas vojny v holokauste zomrela veľká väčšina z piešťanských Židov, ktorí tvorili vyše 10 % obyvateľov. Piešťany a ich infraštruktúra tiež utrpeli vojnou, po vypuknutí SNP sa celá piešťanská vojenská posádka na čele s Ivanom Haluzickým doň zapojila.
Piešťany boli oslobodené rumunskou a sovietskou armádou 4. apríla 1945. Rozvoj mesta a kúpeľov zabezpečil až zákon o preventívnej starostlivosti z roku 1951. Od roku 1945 užívajú Piešťany štatút mesta, od roku 1954 štatút kúpeľného mesta a od roku 1956 štatút kúpeľného mesta medzinárodného významu, od 1996 okresného mesta. V druhej polovici 20. storočia nastal v meste vzostup špecializovaných priemyselných odvetví (elektrotechnický podnik Tesla – v roku 1984 sa tu začal vyrábať prvý československý osobný počítač PMD 85; výroba zdravotníckej technike vo firme Chirana).
Názov.
Názov "Piešťany" je odvodený od piesčitého charakteru podložia naplavenín Váhu, na ktorých sa rozprestiera. Toto meno nesie aj planétka (4573) Piešťany, ako aj niektoré ulice na Slovensku s pomenovaním "Piešťanská".
Vývin názvu obce
Symboly mesta.
Symbolmi mesta sú: erb, pečať, zástava mesta, insígnie primátora mesta a štandarda primátora mesta. Ako symbol bol barlolámač prijatý za mestský znak 21. októbra 1945 pri príležitosti povýšenia obce Piešťany na mesto.
Erb mesta tvorí modrý štít so striebornou postavou nahého zlatovlasého muža, lámajúceho obojručne zlatú barlu o ľavé koleno. Do druhej polovice 19. storočia mesto používalo ako pečatidlo rôzne vyobrazenia svätého Štefana-kráľa. Najstaršia zachovaná pečať pochádza z roku 1564. Je na liste odoslanom z Piešťan do Trnavy, z obsahu ktorého sa dá predpokladať právo na konanie trhu alebo jarmoku. Priemer pečate je a vyobrazuje svätého Štefana-kráľa s barlou v pravej ruke, zatiaľ, čo v ľavej drží štít s krížom.
Z roku 1771 sa zachovala na listine pečať piešťanskej osady "Teplice" (približne dnešná pešia zóna), s priemerom . V jej strede je vyobrazený svätý Štefan s kruhopisom "Sigillum Teplicien". Z roku 1774 je zachovaná podobná pečať s priemerom so svätým Štefanom držiacim barlu v ľavej ruke. Kruhopis znie "Sigillum Teplicense".
Z roku 1783 je osemboká pečať samotného mesta. Má priemer , v strede vyobrazenie svätého Štefana s barlou v pravej ruke a kruhopisom "Sigillum oppidi Peosten". Dnešný symbol mesta, "barlolámač", bol pôvodne znakom kúpeľov. Podnet na jeho vytvorenie dal Ľudovít Winter, ktorý si želal jednoduchý symbol uzdravenia vypovedajúci o sile termálnych prameňov. V roku 1894 sa Winter stretol v budapeštianskej Riegelovej tlačiarni s kresličom nemeckého pôvodu Arthurom Heyerom, ktorého poveril takýto symbol vytvoriť. Heyer mu o pár dní predložil skicu muža lámajúceho barlu. Tento znak si Winter okamžite nechal patentovať, ale aj napriek tomu sa stal podnetom 40-tich súdnych sporov. Umelecké vyobrazenie barlolámača sa nachádza na priečelí kolonádového mosta.
Vlajku tvorí šesť vodorovných rovnomerných pruhov v mestských farbách – zlatá, modrá, strieborná, zlatá, modrá, strieborná. Vlajka v pomere je zastrihnutá do lastovičieho chvosta siahajúceho do jej 1/3.
Samospráva.
"Pre zoznam vedúcich predstaviteľov samosprávy Piešťan pozri Zoznam predstaviteľov mesta Piešťany"
Na čele mesta stojí primátor, ktorý je predstaviteľom a najvyšším výkonným orgánom mesta. Mestské zastupiteľstvo (MsZ) od roku 2018 je 17-členný zbor (znížený z počtu 21 v rokoch 2014 – 18 a z počtu 25 v predošlom volebnom období) zložený z poslancov zvolených v priamych voľbách občanmi mesta. Od roku 2014 má mesto dva volebné obvody pre zastupiteľstvo. Funkčné obdobie MsZ sa končí zložením sľubu poslancov novozvoleného zastupiteľstva. V súčasnosti je 12 poslancov nezávislých, 3 poslancov má KDH a po jednom poslancovi strana SPOLU a koalícia SaS-OĽaNO.
Obyvateľstvo.
Ku 31. decembru 2003 mali Piešťany 30 066 obyvateľov, z toho 47,06 % mužov a 52,94 % žien. Podľa sčítania obyvateľov z roku 2001 bývalo v meste najviac obyvateľov slovenskej národnosti (96,3 %), nasledujú národnosti: česká (1,69 %), maďarská (0,27 %), rómska (0,18 %), moravská (0,11 %), nemecká (0,06 %), poľská (0,04 %), rusínska (0,04 %) a ukrajinská (0,03%). Vierovyznanie obyvateľov: rímskokatolícke (72,65 %), evanjelické (5,96 %), gréckokatolícke (0,31 %), pravoslávne (0,14%), československé husitské (0,09 %), ostatné (0,23 %), bez vyznania (16,71 %). V meste po roku 2000 v dôsledku dochádzania mladých ľudí za prácou do iných miest a suburbanizácie významne vzrástol počet obyvateľov v poproduktívnom veku.
Na začiatku 17. storočia boli Piešťany dominantne evanjelické a luteráni spravovali oba miestne kostoly. Tie im v rokoch 1630, resp. 1637 odobrali Adam Thurzo a Adam Forgáč a v roku 1664 evanjelický zbor počas protireformácie zanikol úplne. Evanjelici sa začali v meste organizovať opäť až v roku 1894. 
Mesto malo v minulosti tiež významnú židovskú menšinu, v rokoch 19001940 tvorila medzi 11 a 15 % obyvateľstva. Židia boli v Piešťanoch evidovaní od roku 1727. V roku 1815 bola postavená prvá synagóga a v roku 1906 vznikla židovská kuchyňa a 6 izieb pre chudobných a starých židov. Ortodoxná synagóga bola postavená v rokoch 18931894, no v päťdesiatych rokoch 20. st. bola zdemolovaná. Židia na začiatku 20. storočia vlastnili približne 65 % licencií na prevádzkovanie obchodov, hotelov a reštaurácií. V roku 1940 žilo v Piešťanoch 1 559 Židov, v roku 1948 už len 201. V Piešťanoch pôsobilo niekoľko významných rabínov. Posledný predvojnový rabín, Yissachar Shlomo Teichtal, zomrel vo vlaku pri návrate z koncentračného tábora Auschwitz. Obete holokaustu majú v meste umiestnené kamene "Stolperstein". Nachádzajú sa tu aj dva židovské cintoríny s viac než 630 náhrobnými kameňmi.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Väčšina stavebných pamiatok Piešťan spadá do obdobia rozvoja kúpeľov a teda aj mesta na prelome 19. a 20. storočia. Jedinou stredovekou pamiatkou je ruina kostola (tzv. "Starý kláštor" na Detvianskej ulici). Dôvodom, prečo sa staršie stavby nezachovali, boli časté záplavy spôsobované Váhom. Katastrofické rozmery mala povodeň z 26. augusta 1813, keď rieka úplne zničila, alebo poškodila všetky vtedajšie budovy. V roku 1991 bola v časti mesta vyhlásená pamiatková zóna.
Múzeá.
"Balneologické múzeum Imricha Wintera" bolo založené v roku 1928 na popud Imricha Wintera a "Piešťanskej muzeálnej spoločnosti". Pôvodne malo vlastivedné zameranie, ale od roku 1966 je špecializované na balneológiu a históriu kúpeľov a kúpeľníctva na Slovensku. V zbierkach múzea sa nachádzajú zbierky lekárskych pomôcok z 19. storočia, historické pohľadnice, časť pozostalosti M. R. Štefánika, množstvo významných archeologických nálezov z regiónu, národopisná zbierka a pod. Hlavná expozícia sídli v budove Kúpeľnej dvorany. Pod jeho správu spadá aj pamätná izba Ivana Krasku, Vila doktora Lisku a hradisko Kostolec.
Vojenské historické múzeum bolo zriadené v roku 1994 pôvodne v Trenčíne, od roku 2004 sídli v Piešťanoch. Je súčasťou Vojenského historického ústavu v Bratislave. Sústreďuje sa hlavne na dokumentáciu vojenskej minulosti na Slovensku. Plní úlohu ústredného armádneho múzea s celoslovenskou pôsobnosťou. Zbierky predstavujú širokú škálu bojovej techniky od leteckej a ťažkej, až po vojenské uniformy a zástavy. Areál múzea sa nachádza na Piešťanskom letisku a zatiaľ je sprístupnená iba časť exponátov a to hlavne letecká a ťažká bojová technika. V budúcnosti sa ráta z rozšírením expozícií. Múzeum je otvorené sezónne.
"Múzeum AMK VCC". Sú v ňom sústredené zbierky Veteran Car Clubu Piešťany.
Kúpele.
Kúpele Piešťany sú situované prevažne na Kúpeľnom ostrove východne od mesta, medzi ľavým brehom Váhu a mŕtvym obtokovým ramenom. V tomto priestore vyviera väčšina termálnych prameňov. Sú tu zriadené studne Trajan, Patria, V1 a V4. Tie sú viazané na považanskom zlomovom pásme z hĺbky 2 000 metrov, kde sú 50 až 60 metrov pod povrchom odborne zachytené, aby nedošlo k miešaniu s podpovrchovými vodami. Voda sa akumuluje v burdigalských (miocénnych) sedimentoch Podunajskej panvy. Minerálne pramene sú sírnato-hydrouhličitanové, vápenato-horčíkové, sírne, hypotonické termy s teplotou 6769 °C s obsahom okolo 1500 mg minerálnych látok na liter vody a s obsahom voľných plynov, najmä sírovodíka. Úhrnná kapacita zachytených žriediel je viac ako 3 milióny litrov vody za deň. Súčasťou liečby je bahno, ktoré patrí medzi najznámejšie peloidy sveta. Vzniká chemickými a biologickými procesmi v sedimentoch Váhu za pôsobenia termálnych výverov.
Balneoterapia sa aplikuje na choroby pohybového ústrojenstva, poúrazové stavy, nervové choroby a mnohé ďalšie. Bahno má významné antifungálne účinky. Pre balneologické využitie je pripravované originálnou technológiou, počas ktorej podlieha procesu dozrievania a regenerácie s početnými chemickými a biologickými reakciami. Dozreté bahno má maslovitú, mazľavú konzistenciu, je plastické, tepelne vodivé, ochladzuje sa štvornásobne pomalšie ako voda, oproti ktorej má 350-krát väčšiu viskozitu. Zrelé bahno je oceľovo modré až čierne. Používa sa tu viac ako 60 rôznych liečebných procedúr a metodík. Základom sú procedúry využívajúce unikátnu minerálnu vodu a liečivé sírne bahno, ktoré sa kombinujú s vodoliečbou, individuálnou a skupinovou rehabilitáciou, masážami, uhličitou terapiou, svetloliečbou, elektroliečbou, teploliečbou a ďalšími špecializovanými výkonmi a relaxačnými procedúrami.
O kúpeľnú starostlivosť sa starajú primárne "Slovenské liečebné kúpele" s celkovou kapacitou 2 000 lôžok. SLK patria od roku 2002 spoločnosti "Danubius Hotels Group" venujúcej sa kúpeľnej starostlivosti v Maďarsku, Česku a Rumunsku, ktorá od roku 2019 funguje ako sieť hotelov Ensana.
Parky a záhrady.
Najväčším a najstarším parkom je Sad Andreja Kmeťa. Na kúpeľnom ostrove je Kúpeľný park. Neďaleko mesta v katastrálnom území obce Banka je "lesopark Červená Veža" (tiež "Rádiový vrch"). Školský park Strednej záhradníckej školy (Botanická záhrada) slúži na pedagogické účely a je verejnosti neprístupný. Na priehrade Sĺňava bola vyhlásená študijná plocha vďaka hojnému počtu hniezdisk vzácnych vtákov. Na časti Vážskeho ostrova v katastrálnom území mesta je obecné chránené územie Lido.
Kultúra.
V meste sa nachádza niekoľko scén slúžiacich pre kultúrne akcie. Najväčšou je "Dom umenia Piešťany", s kapacitou hlavnej sály 622 miest zároveň najväčšie kino na Slovensku, kultúrno-spoločenské centrum "Fontána" (kino, Filmový klub, 262 – 400 miest), "Malá scéna MsKS", hudobný pavilón "Mušľa". Na Kúpeľnom ostrove je "Spoločenské centrum" (400 miest) a vonkajší hudobný pavilón "Harmony". Ako výstavné siene slúžia priestory "Stará lekáreň", KSC "Fontána" a "galéria Majerník" v Dome umenia. "Mestská knižnica" vznikla v roku 1925, v roku 2005 disponovala 91 780 knižničnými jednotkami. 8. januára 2020 bola sprístupnená "EKOknižnica" pri "CPPR". Ďalšie neverejné odborné knižnice sú vo Výskumnom ústave rastlinnej výroby, Balneologickom múzeu Imricha Wintera a v Nemocnici Alexandra Wintera.
Mesto nemá vlastný divadelný súbor, pôsobia tu však amatérske divadlá "Bradatá divadelná dvojica" (dočasne neaktívna) a "Divadlo Točítko".
Piešťany majú na počet obyvateľov veľmi bohatý kultúrny život, predovšetkým v letných mesiacoch. Najstaršou kultúrnou akciou je "Piešťanský hudobný festival", v súčasnosti "(Music festival Piešťany)", zameraný na klasickú hudbu, založený v roku 1955. "Piešťanské organové dni" sa konajú od roku 1999. Ďalšími pravidelnými akciami sú: "Otvorenie letnej kúpeľnej sezóny" (OLKS), ktoré sa stalo najrozsiahlejším kultúrnym podujatím roka. Koná sa prvý júnový víkend. "Truck country" – malá sestra Country Lodenice. Prehliadka a súťaže ťahačov spojená s country hudbou. "Lodenica" – festival venovaný country a folkovej hudbe sa koná vždy posledný augustový víkend od roku 1999. Je to najväčšia akcia svojho druhu na Slovensku. Tak ako OLKS otvára kúpeľnú sezónu, zatvára ju "Victoria Regia" – súťaž v aranžovaní kvetov, ktorej vrcholom je alegorický sprievod, tzv. Kvetinové korzo, konajúca sa v polovici septembra. Od 2001 festival rozprávok a ich tvorcov "Zázračný oriešok". V roku 2005 bola obnovená tradícia podujatia "Socha piešťanských parkov" z rokov 19671993. Od roku 2006 sa v meste uskutočňuje medzinárodný filmový festival "Cinematik". Ďalšie filmové festivaly v meste sú "Kineama", "Astrofilm" a "Eurotour". Okrem pravidelných podujatí má mesto bohatý kultúrny program počas celého roka, možno spomenúť 1. bezbariérový festival Paráda, mestské hody alebo vianočné trhy.
Letisko je najmä v letnom období dejiskom viacerých hudobných festivalov a podujatí; v rokoch 2006 až 2008 sa tu konal hudobný festival "Hodokvas" v rokoch 20072010 "Národné letecké dni", od roku 2010 sa tu koná tuningové podujatie "Carat Tuning Párty" a takisto nasledovateľ Hodokvasu, hudobný festival "Grape". Dočasne sa tu v rokoch 2011 – 2012 konal ďalší hudobný festival, tentoraz elektronickej hudby, "BeeFree", pričom od roku 2012 sa sem z Nového Mesta nad Váhom presunul rockový "Topfest". Tradícia leteckých dní bola na letisku obnovená v roku 2019.
Od roku 1983 tu pôsobí skupina Slniečko (Punto &amp; rybacé hlavy). Z Piešťan pochádzajú aj ďalšie slovenské hudobné skupiny, hip-hopový Kontrafakt a rocková skupina Funny Faces.
Médiá.
V meste pôsobia tlačoviny mesačník "Revue Piešťany" (1959) a týždenník "Piešťanský týždeň" (1991), ďalej televízne stanice "TV Karpaty" (2006) a "Piešťany TV" a rozhlasová stanica "Rádio Piešťany" (2010). Tiež fungujú online magazíny PNky (2010) a ZPiešťan.
Školstvo.
Vysoké školstvo v Piešťanoch reprezentuje Inštitút fyzioterapie, balneológie a rehabilitácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave a Vysoká škola zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave cez "Detašované pracovisko Piešťany – sv. Pátra Pia", zameriavajúce sa na odbor sociálna práca. V Piešťanoch sídlila aj "Fakulta cestovného ruchu" Vysokej školy Goethe Uni Bratislava. Zo všeobecných stredných škôl sú to gymnáziá "Pierra de Coubertina". Stredné odborné školy zastupuje Hotelová akadémia Ľudovíta Wintera, Stredná priemyselná škola elektrotechnická, Stredná odborná škola obchodu a služieb a Stredné odborné učilište elektrotechnické a strojárske. Stredné odborné učilište vodohospodárske existovalo medzi rokmi 19842007 a Stredná odborná škola záhradnícka v rokoch 19682023, ktorá aktuálne pôsobí v Rakoviciach.. V meste je šesť základných škôl, špeciálna základná škola a dve základné umelecké školy.
Veda a výskum.
Významné vedecké pracoviská sú zastúpené inštitúciami ako je Národný ústav reumatických chorôb, zameriavajúci sa na výskum a liečbu reumatických ochorení, a prípravu nových odborníkov v oblasti reumatológie. Ďalšou organizáciou je Výskumný ústav rastlinnej výroby zameraný na výskum pestovateľských technológií, metód šľachtenia a poradenstvo v rastlinnej výrobe. Elektrotechnický ústav Slovenskej akadémie vied zastupuje "Oddelenie technológie a diagnostiky polovodičov", úzko spolupracujúce s firmou "ON Semiconductor", ktorá prevzala štafetu výroby polovodičov po Tesle Piešťany. Špičkovým pracoviskom v oblasti metrológie, skúšobníctva, normalizácie a certifikácie je Technický skúšobný ústav Piešťany, š. p.
Hospodárstvo a infraštruktúra.
Ekonomika mesta a zamestnanosť jeho obyvateľov je do značnej miery naviazaná na tradíciu kúpeľníctva v meste. Najviac podnikateľských subjektov aj zamestnancov je viazaných v terciárnom sektore ekonomiky. Najväčším zamestnávateľom v Piešťanoch sú dlhodobo Slovenské liečebné kúpele Piešťany, a. s. (viac než 1000 zamestnancov v roku 2015). V oblasti kúpeľnej a zdravotnej starostlivosti sú významnými zamestnávateľmi s viac než 250 zamestnancami tiež FMC – dialyzačné služby, s.r.o., HOREZZA, a. s. (Vojenský kúpeľný ústav), Nemocnica Alexandera Wintera, n.o.; ďalej Národný ústav reumatických chorôb a tiež špecializovaný inštitút rehabilitácie a neurológie ADELI s.r.o. Strojársku, elektrotechnickú a zdravotechnickú tradíciu po významných podnikoch, ktoré v meste vznikli počas socializmu (Tesla, Chirana), udržujú STAKOTRA MANUFACTURING, ON Semiconductor, Chirana Progress či Diplomat – Dental Solutions. Medzi zamestnávateľov s viac než 250 zamestnancami sa zaraďuje ešte TAVOS, Mesto Piešťany a Home Credit.
Mesto má oproti krajskému a celoslovenskému priemeru vysoký počet obyvateľov s vysokoškolským vzdelaním (18,8 %) aj so stredoškolským vzdelaním s maturitou (38,6 % v roku 2015). V roku 2019 dochádzalo za prácou alebo štúdiom do Bratislavy denne viac než 4 500 ľudí, čo predstavuje vzhľadom na počet obyvateľov mesta najvyšší pomer zo všetkých miest Trnavského kraja a po Trnave, Pezinku a Stupave štvrtý najvyšší počet v absolútnych číslach na Slovensku.
Doprava.
Piešťany sú prístupné diaľnicou D1 (E75) Bratislava – Hričovské Podhradie. Križovatka ciest číslo 61 (Trnava – Trenčín) a 499 (Myjava – Topoľčany). Mestom prechádza železničná trať číslo 120 Bratislava – Žilina (od 1876). Medzinárodné letisko s charterovou dopravou (10 500 pasažierov v roku 2019) sa nachádza severne od centra mesta. Mestská hromadná doprava je zabezpečená jedenástimi autobusovými linkami. Už od obdobia po roku 1945 je v meste zvýšená hustota cyklistov, Piešťany sú známe tiež pod prezývkou "mesto bicyklov" pre časté využívanie cyklodopravy v rámci mesta. 
Približne v období rokov 18301930 sa v Piešťanoch rozvinul jedinečný spôsob osobnej dopravy medzi Starými Piešťanmi, Teplicami a Kúpeľným ostrovom, tzv. "infanteristické vozíky". Šlo o človekom ťahané dvojkolesové vozíky na prevoz kúpeľných pacientov v nepriaznivom počasí na štýl taxíkov, ich prevádzkovatelia sa volali "infanteristi". Tento vedľajší spôsob obživy pre chudobnejšie vrstvy obyvateľstva sa z obce vytratil po zriadení omnibusových a autobusových liniek.
Šport a turistika.
Mesto má veľké množstvo športovísk (zimný štadión, futbalový štadión, basketbalovú halu, deväťjamkové golfové ihrisko, squashové a tenisové kurty, kryté plavárne), vodné športy ako kanoistika, veslovanie či jachting možno pestovať na jazere Sĺňava (vodnolyžiarsky vlek na Ratnovskej zátoke). V okolí je množstvo značených turistických chodníkov. Piešťany ležia na Vážskej cyklomagistrále. Okolo Sĺňavy sú vybudované kvalitné cyklotrasy. Neďaleko sa nachádza rekreačné stredisko Bezovec s množstvom zjazdoviek a umelým zasnežovaním. Športu sa venujú štyri telovýchovné jednoty a 36 športových klubov.
Najstarším pôsobiacim športovým klubom v meste je futbalový klub PFK Piešťany, založený v roku 1912. V sezóne 20202021 hral v V. lige západ. V meste pôsobí od roku 1937 hokejový tím ŠHK 37 Piešťany, ktorý hral v rokoch 2012-2016 v najvyššej hokejovej súťaži, od neho sa odčlenil hokejový klub HK Havrani Piešťany. Od roku 2012 v meste funguje ženský basketbalový klub Piešťanské Čajky, ktorý získal dva tituly a šesť druhých miest v Basketbalovej extralige žien. Od roku 1991 tu pôsobí z palubovkových športov tiež hádzanársky tím MHK Piešťany, viacnásobný účastník extraligy či florbalový klub FBC Páv Piešťany. Dlhodobú tradíciu majú v meste vodné športy všeobecne, či už v bazénoch alebo na otvorenej vode na Váhu a Sĺňave. Z plaveckých športov fungujú v meste tri kluby – vodnopólový KVP Kúpele Piešťany (víťaz mužskej československej ligy v sezóne 1965/66 a ženskej 1. ligy v sezóne 2015/16) a dva plavecké kluby – ŠPK Kúpele Piešťany, ktorého odchovankyňou je tiež olympijská medailistka Martina Moravcová, a Piešťanský plavecký klub.
Piešťany bývajú často hostiteľským mestom pre hokejové podujatia juniorov svetovej úrovne.
Piešťany sa zapísali do povedomia hokejovej verejnosti najmä hromadnou bitkou medzi hokejistami Kanady a Sovietskeho zväzu, ktorá sa odohrala v roku 1987 počas Juniorských majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji. Viacerí mladí hráči z oboch výberov sa stali neskôr známymi hokejovými hviezdami.
Konali sa tu dva svetové šachové turnaje, v roku 1912 vyhral poľský Akiba Rubinstein, v roku 1922 ukrajinský Jefim Bogoľubov. V roku 1938 sa tu konali majstrovstvá sveta v šerme.
Osobnosti mesta.
Čestní občania.
Zoznam čestných občanov Piešťan, v zátvorke rok udelenia čestného občianstva; spracované podľa :