burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Hobbiti

Hobbiti alebo hobiti () sú fiktívna rasa vymyslená anglickým spisovateľom fantasy J. R. R. Tolkienom vo svete Stredozem, prvýkrát zmienená v románe "Hobbit" (1937), ktorý tvorí akúsi predlohu k trilógii "Pán prsteňov" (19541955).
Opis.
Sú to malí ľudia, ktorí chodia bosí, lebo na chodidlách majú husté chlpy. Ich vzhľad je takmer rovnaký ako „veľkých ľudí“, no majú od nich len asi polovičný vzrast a vždy kučeravé vlasy. Na rozdiel od trpaslíkov, ktorí v Stredozemi tiež žijú, hobitom nikdy nezarastajú tváre. Obliekajú si hlavne žltú a zelenú farbu. Cez deň sa dobre stravujú a pokiaľ to ide, doprajú si jedlo dvakrát, a preto sú väčšinou tuční. Žijú o čosi dlhšie ako ľudia, plnoletosť dosahujú vo veku 33 rokov.
Hobiti milujú prírodu, žijú v dobre obrobenej vidieckej krajine, nestarajú sa do cudzích vecí a obdivujú elfov. Bývajú v Grófstve, malom území v západnej časti Stredozeme, na ľavom brehu rieky Brandyvín a na západ od Starolesa.
Povaha a zvyky.
Hobiti sú mierumilovní, no keď sú napadnutí, vedia sa húževnato brániť. Majú radi svoje domovy, pohodlie, a väčšinou to nie sú dobrodružné typy. Žijú buď v dobre zariadených norách alebo v prízemných domoch pripomínajúcich nory, s okrúhlymi oknami a dverami. Nepoznajú zložitejšiu technológiu než vodný mlyn.
Väčšina hobitov neobľubuje člnkovanie a plávanie. Nie všetci vedia čítať a písať, no tí, ktorí to ovládajú, si veľmi radi dopisujú. S obľubou rozdávajú aj prijímajú darčeky. Jazdia na poníkoch, len historicky najväčší spomedzi hobitov mohli jazdiť na koni. Po vlastných nohách sa prírodou pohybujú ticho a nenápadne.
Pôvod.
Ich pôvod nie je celkom jasný. Tolkien však napísal, že pochádzajú z východného úpätia Hmlistých hôr, ešte dávno predtým, ako padla na Veľký zelený les choroba a tieň a začal sa nazývať Temnohvozd. Po čase odtiaľto odišli za Hmlisté hory a okolo roku 1600 Tretieho veku prekročili Brandyvín po veľkom kamennom moste. Odvtedy založili nový letopočet.
Pluviál

Pluviál (lat. pluviale, plášť do dažďa) je liturgický odev používaný v rímskokatolíckej cirkvi, anglikánskej cirkvi, starokatolíckej cirkvi a jeho používanie sa uchovalo aj v niektorých luteránskych cirkvách (Škandinávia, Pobaltie). Má podobu polkruhového plášťa, ktorý sa oblieka na albu a štólu. Vpredu býva otvorený, vzadu má naznačenú kapucňu. Pluviál používajú kňazi pri pohreboch, slávnostných cirkevných procesiách, požehnaniach a rôznych obradoch. Nepoužíva sa pri omši. 
Jeho pôvod je pravdepodobne v plášti, ktorý nosili kňazi počas sprievodov, v zlom počasí alebo ho obliekali v chladnom počasí pri chórových modlitbách.
Saducej

Saduceji tvorili stranu aristokratov v židovskom národe. Pridržiavali sa síce zákona, ale si ho ľubovoľne vysvetľovali. Neverili v nesmrteľnosť duše ani v zmŕtvychvstanie tela. Patrili k nim poprední a bohatí Židia, ktorí sa usilovali byť vždy v dobrom vzťahu s vládnucou triedou. Pre toto ich masy ľudu neobľubovali a oni nemali vplyv na bežný ľud.
Levirát

Levirát (lat. "levir" - švagor) alebo levirátny zákon bol staroorientálny zvyk, ktorý sa praktizoval aj v iných častiach sveta, podľa ktorého sa vdova vydala za brata zosnulého manžela. Ten mal povinnosť postarať sa o ňu a o bratove deti ako keby boli jeho vlastné.
Primogenitúra

Primogenitúra znamená všeobecne „prvorodenstvo“ alebo špecificky dedičský poriadok, podľa ktorého má prednostné právo pri dedičskej postupnosti (na trón, majetok atď.) prvorodený syn. Takýto dedičský poriadok pre vládcov na území Slovenska existoval pred rokom 1918 prakticky počas celých dejín Uhorska. (pozri seniorát).
Teutóni

Teutóni môžu byť:
Dietylamid kyseliny lysergovej

Dietylamid kyseliny lysergovej (skrátene LSD; z ; slangové názvy: micro dots, dots, trip, twenty five, papier, známka, kyselina, acid, papierik, kámen, halušky), presnejšie dietylamid kyseliny D-lysergovej je polosyntetický alkaloid a halucinogén radiaci sa pod sérotonergické psychedeliká.
História.
Syntetizoval ho v roku 1938 švajčiarsky chemik Albert Hofmann vo firme Sandoz Laboratories v Bazileji (Švajčiarsko) ako súčasť veľkého výskumného programu na hľadanie medicínsky užitočných derivátov ergotových alkaloidov.
Využitie.
V 50. rokoch 20. storočia sa začal masívny výskum účinkov LSD na ľudský organizmus. Priekopnícke práce v oblasti jej využitia publikoval anglický psychiater Humphry Osmond. Skúmal jej vplyv na schizofrenických pacientov a úspešne experimentoval s jej použitím pri liečbe alkoholizmu. V 60. rokoch sa začala užívať masovejšie ako podpora tvorivosti a na rozšírenie vedomia v mnohých pracovných odvetviach, hlavne umeleckých. LSD sa postupne stávalo drogou Hippies.
Užívanie.
LSD sa užíva vo veľmi malých dávkach (20 – 200 mikrogramov), najčastejšie na tabletkách, na kockách cukru, vo forme drobných, pestrofarebných tabliet (micros) alebo sa kvapká na pijavé papieriky či kúsky vaty. Dávky 40 – 70 mikrogramov vyvolávajú poruchy vnímania. Intoxikácia sa prejavuje najskôr ľahkými závratmi, potom ospalosťou. Pri pravidelnom užívaní LSD sa zvyšuje tolerancia, ktorá pri abstinencii rýchlo klesá. Abstinenčné príznaky nie sú známe a LSD sa považuje za nenávykové. Dlhodobé užívanie LSD spôsobuje apatiu, stratu záujmov o iné činnosti, neschopnosť plánovať budúcnosť, odmietanie spoločenských noriem, existuje tiež závažné riziko vzniku psychózy.
Účinky.
Mechanizmus.
Účinky LSD sú sprostredkované pôsobením na väčšinu typov serotonínových receptorov, okrem 5-HT3 a 5-HT4. Ide predovšetkým o receptory 5-HT2A and 5-HT2C, spolu s dopamínovým receptorom D2.
Fyzické účinky.
Fyzické účinky LSD sú oproti psychickým v podstate zanedbateľné. Dochádza však ku zvýšeniu krvného tlaku, srdcovej frekvencie, môže prísť k zvýšeniu telesnej teploty, prípadne k poteniu a suchu v ústach.
Psychické účinky.
LSD začína účinkovať 20 až 30 minút po použití. Účinok vrcholí približne po troch až štyroch hodinách od požitia a môže trvať až 12 hodín. Prejavuje sa vizuálnymi pseudohalucináciami a ilúziami, zmenami vnímania reality, priestoru a času. Môže sa vyskytnúť aj synestézia, tzn. prelínanie zmyslov.
LSD

LSD môže odkazovať na:
HK Nitra

HK Nitra je slovenský hokejový extraligový klub. Je aktuálny slovenský majster republiky a držiteľ Kontinentálneho poháru.
História.
Hokejový klub založili v roku 1931, ale od roku 1925 sa tam hral bandy hokej. Do roku 1945 sa klub nazýval AC Nitra. Neskôr prechádzal častými zmenami názvov, od Sokola cez Komunálny podnik, Spojené závody, Slavoj, Slovan, Štart a znovu návrat k AC. Od roku 1976 vystupoval klub pod názvom Plastika Nitra. Od roku 1991 opäť pod názvom AC Nitra a od roku 1993 HC Nitra. Neskôr k nemu pribudol Corgoň. Po ňom sa klub nazýval MHC Plastika, následne MHC Nitra, HKm Nitra, HK Ardo Nitra, HK Dynamax, HK Dynamax Oil a v sezóne 2009/10 mal klub mediálny názov HC K´CERO Nitra. V súčasnosti vystupuje pod názvom HK Nitra. Od sezóny 2012/2013 majú výkony HK Nitra stúpajúcu tendenciu. Nitrania sa postupne umiestnili na treťom, druhom, treťom a napokon na prvom mieste. V sezóne 2015/2016 získala Nitra premiérový titul, čo možno označiť za najväčší úspech Nitrianskeho hokeja. Nitra sa navyše od sezóny 2015/2016 objavila aj v prestížnej Hokejovej lige majstrov, kde vyhrala skupinu a postúpila do Play-Off. Toto obdobie možno jednoznačne označiť za najúspešnejšie v celej klubovej histórii. HK Nitra získala v sezóne 2017/2018 aj Vyšehradský pohár, stala sa majstrom a najlepším klubom Vyšehradskej štvorky. Aj napriek pomerne nevydarenej prvej polovici zakladnej časti Tipos Extraligy v sezóne 2022/23 sa Nitre podarilo vyhrať Kontinentálny pohár.
Umiestnenia v jednotlivých sezónach.
Česko-Slovensko.
 Česko-slovenská hokejová liga - 1 ročník
 1. slovenská národná hokejová liga - 21 ročníkov
 2. slovenská národná hokejová liga - 8 ročníkov (vždy skupina západ)
Slovensko.
 Tipsport liga - 28 ročníkov
 1. hokejová liga SR - 3 ročníky
Larry Sanger

Larry Sanger, pôvodným menom Lawrence Mark Sanger (* 16. júl 1968, Bellevue, Washington, USA) je americký filozof, jeden zo zakladateľov encyklopédie Wikipédia a Citizendium.
Život.
Narodil sa v Bellevue v štáte Washington. Vyrastal v aljašskom meste Anchorage. Jimmy Wales, zakladateľ projektov Nupedia a Wikipédia, ho zamestnal v spoločnosti Bomis ako šéfredaktora Nupedie. Sanger je považovaný za spoluzakladateľa Wikipédie spolu s Walesom. Wales však odmieta tento čestný titul uznať a priznáva mu len úlohu dôležitého zamestnanca pod svojim vedením.
Potom ako sa Sanger zoznámil s konceptom wiki, navrhol, aby bol princíp aplikovaný na encyklopédiu. Na jeho návrh Wales založil webovú lokalitu. Sanger bol jediným plateným redaktorom Wikipédie od 15. januára 2001, do svojej rezignácie 1. marca 2002.
Sanger dosiahol B.A vo filozofii na Reed College v roku 1991 a MA a PhD. vo filozofii na Ohio State University v roku 2000. Jeho diplomová práca bola na tému: "Epistemic Circularity: An Essay on the Problem of Meta-Justification". Ako filozof sa venuje problematike epistemológie.
Na Future Port Prague profesor etiky a internetový vizionár uviedol:
„"Teraz Wikipedia vyžaduje zdroj pre úplne každú jednotlivosť. Podľa môjho je to zle. Ide to proti logike, ide to proti akademickým zvyklostiam. A táto posadnutosť overiteľnosťou - pamätám si na to, že sme sa o tom v roku 2002 a 2003 veľa dohadovali - sa zneužíva k selektívnej kritike, je to ako obušok proti všetkému, čo sa vám nepáči. Editácia Wikipédie je kvôli tomu zbytočne únavná. Je to únavné pre odborníkov, ktorí tak musia dohľadávať referencie pre absolútne základné, zjavné fakty. Mohli by siahnuť po učebnici, ale editori Wikipédie nevidia odkazy na učebnice radi."“
„"Kedykoľvek dôjde ku konfliktu, mal by sa konflikt riešiť tým, že sa text článku rozšíri o vysvetlenie, nie tým, že sa text zmaže."“
Muskarín

Muskarín je alkaloid izolovaný po prvýkrát z muchotrávky červenej ("Amanita muscaria") v roku 1869.
História.
Bol prvou študovanou parasympatomimetickou látkou - látkou, ktorá spôsobuje vážnu aktiváciu periférneho parasympatického nervového systému ktorá môže končiť záchvatmi a smrťou. Muskarín na rozdiel od mnohých alkaloidov neúčinkuje na centrálny nervový systém, pretože neprechádza cez mozgovo-krvnú bariéru. Napodobňuje účinok neurotransmitera acetylcholínu a viaže sa na acetylcholínové receptory.
Toxikológia.
Otrava muskarínom sa prejavuje do 30 minút po požití huby silnou saliváciou, potením a slzením. Následne po týchto symptómoch nasleduje bolesť v oblasti brucha, hnačka, nevoľnosť, rozmazané videnie a sťažené dýchanie. Intoxikácia nastáva po dvoch hodinách. Smrť otravou je vzácna, väčšinou sa vyskytuje u osôb so srdcovými alebo dýchacími problémami. Špecifickou protilátkou je atropín.
Množstvo muskarínu muchotrávkach je v strednej Európe vyššie, než napríklad v Škandinávii alebo na Sibíri.
Yohimbín

Yohimbín je alkaloid z kôry západoafrického stromu "Pausinystalia yohimbe" (zastaraný názov "Corynanthe yohimbe").
Yohimbín sa používa na liečbu erektilnej dysfunkcie a ako afrodiziakum.
Buran (raketoplán)

Buran () bol prvý sovietsky raketoplán. Program stavby raketoplánov začal v roku 1976 ako odpoveď na americký program Space Shuttle. Bol to najväčší a najdrahší program sovietskej kozmonautiky. V rámci programu boli okrem raketoplánu vyvinuté aj nosná raketa Energija a lietadlo Antonov An-225 schopné prepravovať Energiju aj samotný raketoplán. V roku 1988 sa uskutočnil prvý (a posledný) kozmický let raketoplánu. Program bol ukončený v roku 1993 Borisom Jeľcinom pre nedostatok financií a kvôli zložitej politickej situácii.
Technické parametre.
"Buran" mal dĺžku 36 m, výšku 16 m, priemer trupu 5,6 m, objem kabíny mal 73 m3. Štartovacia hmotnosť bola 105 t, pristávacia 82 t. Plánovaná životnosť bola 100 štartov. Tepelnú ochranu tvorilo 38-tisíc doštičiek. Pri svojom jedinom lete pristával pri rýchlosti 310 km/h.
Prototypy a testovacie modely.
Bolo vyrobených 8 prototypov a testovacích modelov na rôzne účely. Ich dnešné využitie je rôzne - slúžia ako múzejný exponát, reštaurácia alebo len tak stoja kdesi v hangároch. Medzi múzejné exponáty môžeme zaradiť OK-2M (označovaný aj OK-GLI), ktorý sa dnes nachádza v leteckom múzeu v Speyeri v Nemecku. Tento exponát má za sebou rádovo cca 2 desiatky testovacích letov.
"Buran" (Raketoplán 1.01).
Bol vyrobený v roku 1986. Jeho prvý štart sa mal uskutočniť 29. októbra 1988, ale 51 sekúnd pred spustením odpočtu bol odvolaný. Štart sa uskutočnil 15. novembra 1988. Na jeho palube nebola posádka, ani nebola nainštalovaná podpora života, let bol plne automatický. Po dvoch obletoch Zeme pristál na pristávacej dráhe na kozmodróme Bajkonur. Pre prípad zlého počasia bola pripravená záložná dráha vo vojenskom priestore Ralsko v Česko-Slovensku.
V roku 1989 sa ešte na chrbáte lietadla Antonov An-225 ukázal na aeroshow v Paríži, ale ďalšieho letu sa už nedočkal. Spolu s novou nosnou raketou Energia bol uložený v hangári na kozmodróme Bajkonur.
13. mája 2002 sa po veternej smršti prepadla strecha hangáru. Zomrelo pritom 8 ľudí a raketoplán spolu s nosnou raketou bol zničený.
Ďalšie exempláre.
Raketoplán 1.02 (Ptička) bol vyrobený v roku 1988 a to vrátane podpory života. Plánovaný štart s posádkou v roku 1992 bol zrušený. Po rozpade Sovietskeho zväzu tiež prešiel do vlastníctva Kazachstanu a dodnes je kdesi na kozmodróme Bajkonur.
Raketoplán 2.01 novej série sa začal stavať začiatkom 90-tych rokov a v roku zrušenia programu (1993) bol asi z polovice hotový. 
Raketoplán 2.02 bol v roku 1993 hotový asi len z desatiny. Bol rozobratý a rozpredaný aj cez internet.
Raketoplán 2.03 (OK 2.03) sa len začal stavať a po skončení programu bol rozobratý.
František II. Nádašdy

František II. Nádašdy () (* 14. január 1622, Čachtice – † 30. apríl 1671, Viedeň) bol jeden z najbohatších zemepánov v Kráľovskom Uhorsku, župan Vašskej stolice, kráľovský dvormajster, krajinský sudca i tajný radca.
Život.
Narodil sa v protestantskej rodine. Pastori vypestovali v ňom záujem o vzdelanie, zaujímali ho hlavne dejiny Uhorska a tiež teológia. Krátky čas študoval v Siene. 
Mal veľké majetky a jeho príjmy v tom čase dosahovali až 200 000 zlatých. 16. novembra 1633, ako jedenásťročný, sa po smrti svojho otca († 15. október 1633) stal hlavným županom Vašskej stolice. V roku 1643 konvertoval na katolícku vieru. V roku 1645 sa stal kráľovským radcom, v roku 1646 hlavným dvorným správcom a v roku 1664 krajinským sudcom, hlavným županom v Zale a Šomode, tajným radcom. 
V tej dobe stále viac rozširovali Turci svoju moc v slovenskej časti Kráľovského Uhorska, preto boli časté bojové potýčky, na ktorých sa František často zúčastňoval. Zúčastnil sa aj slávnej bitky pri Mogersdorfe a Svätom Gottharde 1. augusta 1664, kde boli Turci po prvýkrát porazení.
Bol jedným z organizátorov sprisahania vedeného Františkom Vešelénim. Toto však bolo prezradené a on bol odsúdený na trest smrti sťatím a popravený vo Viedenskom Novom Meste (Wiener Neustadt). Spolu s ním popravili aj ďalších účastníkov sprisahania Petra Zrínskeho a Františka Krištofa Frankopana. Jeho telo previezli do augustiniánskeho kláštora, ktorý založili Nádašdyovci, v Léke a pochovali do rodinnej krypty. Po smrti celý Nádašdyho majetok prepadol v prospech cisára Leopolda I.
Rodina.
Mali spolu 12 detí:
Fencyklidín

Fencyklidín (iné názvy: 1-(1-fenylcyklohexyl)piperidín, PCP [-skratka angl. názvu phenylcyclohexyl pyperidine], anjelský prášok) je halucinogénna droga. 
Pôsobenie.
Pôsobí veľmi povzbudzujúco, vedie k omamným stavom s pocitom všemohúcnosti, halucináciám a strate zmyslu pre realitu. Zvyšuje činnosť srdca a krvný tlak, no zároveň môže pôsobiť ako sedatívum.
Keď sa fajčí, nasype sa na tabak alebo do marihuany, jeho halucinogénny účinok sa rozvíja veľmi rýchlo. V podobe jemného prášku sa priamo vdychuje (šnupe). V tekutej forme sa doň namáčajú cigarety.
Omámenie PCP trvá 45 – 60 min. 
Vedľajšie účinky.
Medzi vedľajšie účinky PCP patrí nevyspytateľné a čudné správanie, ktoré môže vyvrcholiť násilnosťami. Taktiež nesúvislá reč, dezorientácia, vzťahovačnosť, panika, strach až strach zo smrti, pomalé, plytké a nepravidelné dýchanie a mnohé ďalšie.
Dreyfusova aféra

Dreyfusova aféra bol politický škandál vo Francúzsku prebiehajúci koncom 19. storočia. V roku 1894 bol dôstojník francúzskeho generálneho štábu Alfred Dreyfus, ktorý mal židovský pôvod, na základe sfalšovaných dôkazov obvinený vojenským súdom zo špionáže pre Nemecko. Stalo sa tak na základe rukou písanej správy, ktorú zachytila francúzska kontrašpionážna služba. Písmo bolo na základe nesprávneho písmoznaleckého rozboru stotožnené s rukopisom A. Dreyfusa. Navyše boli voči nemu vykonštruované dva falošné dôkazy a priebeh procesu bol zmanipulovaný vtedajším ministrom vojny a jeho generálmi. Dreyfus bol nespravodlivo odsúdený za velezradu. Zbavili ho hodnosti a poslali na doživotie do vyhnanstva na Diabolský ostrov pri pobreží Guayany.
Neskôr Georges Picquart, dôstojník úradu kontrašpionáže, odhalil tieto skutočnosti a referoval ich svojim nadriadeným. Následne bol odvelený mimo Paríž a v neskoršom vojenskom súdnom procese odsúdený na základe vykonštruovaných dôkazov. Vo všeobecnosti sa vojenská mašinéria bránila opätovnému prešetreniu prípadu. V roku 1898 sa vystupňoval tlak na otvorenie procesu. Émile Zola sa rozhodol v tomto prípade využiť svoj vplyv a v periodiku L'Aurore uverejnil pamflet J'accuse! (Obviňujem!). Za tento bol Zola postavený aj s vydavateľom pred súd. Obhajoval ho Georges Clemenceau, no bol uznaný vinným a preto emigroval do Londýna.
V nasledovnom procese s Dreyfusom, opäť vojenskom a ovplyvnenom, sa prihliadlo na „poľahčujúce okolnosti“ a bol odsúdený na desať rokov väzenia. Následne bol prezidentom Émile Loubetom omilostený, ale až v roku 1906 bol plne rehabilitovaný a opäť uvedený do radov armády.
K jeho obhajcom patrili intelektuáli a socialisti, predovšetkým spisovateľ Émile Zola. Zločinu prezradenia tajných vojenských dokumentov sa dopustil iný dôstojník, major Charles Walsin Esterházy.
Viedenský novinár Theodor Herzl, ktorý sa zúčastnil degradácie Alfreda Dreyfusa, si vtedy uvedomil, že v Európe sú Židia v nebezpečenstve. Herzl bol autorom myšlienky sionizmu, návratu Židov do pôvodnej vlasti v Palestíne.
Vo Francúzsku ako dôsledok tejto aféry vzrástol antiklerikalizmus, ktorý mal za následok roku 1905 koniec rímskokatolíckeho náboženstva ako oficiálneho náboženstva vo Francúzsku.
Hobbit

Hobbit alebo hobit () môže byť:
The Hobbit môže byť:
František Krištof Frankopan

František Krištof Frankopan alebo tiež "Frangapan, Frangipani, Fran Krsto Frankopan" (* 4. marec 1643, Karlovac – † 30. apríl 1671, Viedenské Nové Mesto) bol chorvátsky gróf a lyrik.
Gróf z Tersatzu. Stál spolu s palatínom Františkom Vešelénim, Františkom II. Nádašdym a jeho švagrom Petrom Zrínskym na čele sprisahania proti cisárovi Leopoldovi I., ktoré bolo prezradené a všetci boli odsúdení na smrť a vo Viedenskom Novom meste popravení.
Vlci Žilina

Vlci Žilina je slovenský hokejový klub, momentálne účastník najvyššej slovenskej hokejovej súťaže TIPOS Extraliga. Najväčšími úspechmi klubu sú zisk titulu v sezóne 2005/2006 a zisk bronzovej medaily v sezóne 2016/2017 v najvyššej slovenskej hokejovej súťaži.
História klubu.
Hokejový oddiel bol v Žiline založený v roku 1925 pod názvom ŠK Žilina. V období pred 2. svetovou vojnou a počas nej hrala Žilina župné majstrovstvá a turnaje. V rokoch 1945–49 sa podarilo vybudovať umelú ľadovú plochu, čo značne prispelo k zvýšeniu záujmu o hokej v Žiline. Na krátky čas sa dokonca Žilina dostala do celoštátnej hokejovej ligy. V roku 1961 bola ľadová plocha zastrešená. V sezóne 1964/65 získala Žilina titul majstra Slovenska, ale do celoštátnej ligy sa jej nepodarilo prebojovať. Do elitnej súťaže sa dostala až po osamostatnení Slovenska v sezóne 2000/01. V sezóne 2005/06 sa klub stal majstrom Slovenska, no hneď v ďalšej sezóne sa umiestnil na poslednom desiatom mieste. Posledným úspechom bol zisk bronzovej medaily v sezóne 2016/2017. V sezóne 2018/19 klub po 18 rokoch zostúpil do Slovenskej hokejovej ligy. V máji 2020 bolo 100% akcií odkúpených spoločnosťou LUPIZA s.r.o., čím sa klub stal súkromným. V júni dostal klub nové logo a nové meno – Vlci Žilina. Klub po 5 rokoch snahy v 2024 postúpil do 1. najvyššej slovenskej hokejovej súťaže TIPOS Extraliga.
Športové úspechy.
Česko-Slovensko.
 1. slovenská národná hokejová liga – 22. ročníkov
 2. slovenská národná hokejová liga – 8. ročníkov (skupiny stred a západ)
Slovensko.
Tipos extraliga – 18. ročníkov
 Tipos Slovenská hokejová liga – 12. ročníkov
Majstrovský káder.
Brankári: Miroslav Lipovský, Marek Laco
Obrancovia: Jan Dlouhý, Ivan Droppa, Tomáš Ficenc, Dalibor Kusovský, Tomáš Nádašdi, Adam Ratulovský, Lukáš Sedláček, Miroslav Sekáč, Juraj Senko, Stanislav Škorvánek
Útočníci: Tomáš Červený, Martin Gálik, Stanislav Gron, Michal Hreus, Jaroslav Jabrocký, Michal Kokavec, Roman Kontšek, Róbert Krajči, Václav Král, Pavol Melicherčík, Martin Opatovský, Tomáš Oravec, Róbert Rehák, Gabriel Spilar, Martin Tomko, Rudolf Verčík
Tréneri: Ján Šterbák, Anton Tomko
Východná katolícka cirkev

Východná katolícka cirkev (iné názvy: katolícka cirkev/katolíci východného obradu, uniati, východná cirkev zjednotená s Rímom) je niektorá z východných kresťanských cirkví, ktoré sú, rovnako ako rímskokatolícka cirkev, súčasťou katolíckej cirkvi, uznávajú za svoju hlavu rímskeho pápeža a ich vierouka je identická s vieroukou rímskokatolíckej cirkvi. Pri bohoslužbách však na rozdiel od rímskokatolíckej cirkvi nepoužívajú rímsky obrad, ale svoje vlastné východné obrady. Ďalším rozdielom je, že v právnej oblasti nepodliehajú Kódexu kánonického práva rímskej cirkvi, ale sa riadia vlastným kánonickým právom. Jeho základným prameňom je Kódex kánonov východných cirkví (účinný od r. 1991), ktoré môže byť doplnené partikulárnym právom.
Vznik východných katolíckych cirkví.
Východné katolícke cirkvi vznikali väčšinou pripojením sa nekatolíckych východných cirkví alebo ich častí ku Katolíckej cirkvi, pričom prijali jej učenie vrátane primátu pápeža, ale zachovali si východný obrad a ďalšie špecifiká (napr. možnosť vysviacky ženatých mužov za kňazov). Príkladom takéhoto zjednotenia je napríklad Brest-Litovská únia z roku 1596, ktorou sa zjednotila s Katolíckou cirkvou časť pravoslávnych kresťanov na Ukrajine a v Bielorusku a ktorej vďačí za svoju existenciu napr. dnešná Ukrajinská gréckokatolícka cirkev, ktorá je najväčšou spomedzi východných katolíckych cirkví.
Hierarchické stupne východných katolíckych cirkví.
Kódex kánonov východných cirkví rozoznáva štyri hierarchické stupne východných katolíckych cirkví, pričom čím vyšší je stupeň jednotlivej cirkvi, tým väčšia je jej vnútorná autonómia od Vatikánu v niektorých otázkach. Najvyšší stupeň predstavuje patriarchálna cirkev na čele s patriarchom, nasleduje väčšia arcibiskupská cirkev na čele s väčším arcibiskupom, metropolitná cirkev vlastného práva na čele s arcibiskupom a metropolitom a napokon ostatné cirkvi vlastného práva.
Situácia na Slovensku.
Na Slovensku je v súčasnosti jedinou východnou katolíckou cirkvou Gréckokatolícka cirkev na Slovensku, ktorá má na území Slovenska prešovskú metropoliu pozostávajúcu z:
Zoznam východných katolíckych cirkví podľa obradov.
Cirkvi sú zoradené podľa príslušnosti k jednotlivým obradom, ktoré sú rozčlenené do obradových tradícií, a podľa hierarchického stupňa. V zátvorke sú uvedení ich najvyšší predstavitelia s uvedením roku narodenia a sídla.
Enterprise (raketoplán)

Raketoplán Enterprise (OV-101) je prvý americký raketoplán, postavený pre NASA.
Vznik.
Raketoplán sa mal najskôr volať "Constitution" (ústava), ale pretože fanúšikovia sci-fi seriálu "Star Trek" zorganizovali petíciu, vďaka ktorej sa jeho názov nakoniec zmenil na "Enterprise", podľa názvu kozmickej lode zo seriálu, slávnostnej ceremónie uvedenia stroja do prevádzky sa okrem toho zúčastnili aj herci zo seriálu.
Enterprise slúžil hlavne na testovacie lety, celkom sa testoval 9 mesiacov v roku 1977, počas ktorých sa preverili základné aspekty letu raketoplánov, vyskúšal sa aj systém prepravy raketoplánu v atmosfére pomocou špeciálneho lietadla. (Raketoplán je umiestnený na lietadle – upravenom Boeing 747, obidva stroje tak letia spolu, ale sú poháňané iba motorom lietadla.) Najprv lietal bez posádky (osem letov vo februári 1977) – vtedy sa hlavne merala charakteristika letu a aerodynamika, neskôr s dvojčlennou posádkou (osem letov medzi júnom a septembrom 1977). Do vesmíru však nikdy neletel.
80. a 90. roky.
Enterprise nahradili novšie raketoplány, ako Columbia, Challenger a Discovery. Ich technológia a prístroje boli už bezpečnejšie a spoľahlivejšie, takže Enterprise bol stiahnutý z prevádzky. Napriek tomu sa niektoré jeho súčiastky použili na tieto raketoplány. Potom Enterprise absolvoval cestu po západnej Európe, kde bol predstavený širokej verejnosti. V roku 1985 sa stal majetkom Smithsonianskeho múzea vo Washingtone, kde bol vystavený ako múzejný exponát. Od roku 2012 je vystaveny v samostatnom pavilone na lietadlovej lodi Uss Intrepid v New Yorku.
Dejiny psychológie

Korene vzniku psychológie môžeme chápať už od vzniku antickej kultúry. Po dlhý čas bol predmet psychológie vymedzovaný filozofickými školami. Zo začiatku bol predmet psychológie určovaný špekulatívnymi teóriami a až po istom čase experimentálnym a empirickým skúmaním.
Etapy vývinu predmetu psychológie.
V psychológii môžeme rozlíšiť tri etapy vývinu predmetu psychológie:
Medzi prvými sa dušou zaoberal Aristoteles vo svojom spise „O duši“. V tomto období sa špekulovalo o lokalizácii duše. Aristoteles lokalizoval dušu v srdci, zato Platón v mozgu. Psychologické bádanie starovekých filozofov prispelo k psychológii množstvom psychologických pojmov a nových myšlienkových názorov, ktoré boli neskôr rozpracované do nových a významných psychologických teórií.
Jaltská konferencia

Jaltská konferencia bola jedným zo stretnutí hlavných predstaviteľov ZSSR, USA a Spojeného kráľovstva (Roosevelta, Churchilla a Stalina) počas druhej svetovej vojny, ktoré sa konalo medzi 4. a 11. februárom 1945. Stretnutie malo krycí názov "Argonaut" a hlavnými otázkami, o ktorých sa rokovalo bol vzťah Spojencov k Nemecku a Francúzsku, znova sa prerokovávala poľská otázka a vznik OSN.
Miesto konania.
Ďalšie zo stretnutí zástupcov troch mocností sa konalo v bývalom cisárskom paláci v Jalte na polostrove Krym. Už výber samotného miesta, kde sa Veľká trojka stretla, bol v znamení ústupkov, ktoré prevládali v americko-anglickom vzťahu voči ZSSR. Stalin tak pod zámienkou, že nesmie stratiť kontakt s vojenskými operáciami, mal celý priebeh stretnutia pod kontrolou (vrátane odposluchov britskej a americkej delegácie).
Body.
Časť dohôd bola tajná, napríklad so samostatným zastúpením Ukrajiny a Bieloruska v OSN sa verejnosť zoznámila až na konci vojny, Dohoda troch veľmocí o otázkach Ďalekého východu bola zverejnená až v roku 1946 a dokonca aj Truman, v čase Jalty Rooseveltov viceprezident, sa o jej existencii dozvedel až po nástupe do úradu.
Kontroverzie.
Závery prijaté na jaltskej konferencii boli po roku 1945 prijímané rozpačito alebo otvorene kritizované. Roosevelt bol obvinený z odpísania východnej a strednej Európy v prospech komunistického ZSSR. V tejto súvislosti sa predovšetkým zmieňuje Rooseveltove a Churchillove odmietnutie žiadosti poľskej emigračnej vlády o povojnovú medzinárodnú kontrolu poľského územia. Navyše žiadni predstavitelia iných štátov, o ktorých sa rokovalo, neboli do Jalty pozvaní, a tak boli vylúčení z rozhodovania o osudoch vlastného štátu či národa. Je silne nepravdepodobné, že obaja štátnici verili, že Sovieti splnia na konferencii dohodnuté závery ohľadom Slobodnej Európy. 
Vo vzťahu k budúcnosti Nemecka dopadla jaltská konferencia značne nerozhodne, vzhľadom na to, že vo svojich sektoroch mal každý zo spojencov v podstate voľnú ruku.
Bán

Bán je titul rôznych regionálnych správcov či vládcov v okolí južnej Karpatskej kotliny v minulosti. Územie pod jeho vládou sa nazývalo v Uhorsku a Valašsku banát, na slovanských územiach a v 20. storočí v Juhoslávii bánovina. Slovo pochádza buď zo slovanského „pán“ alebo je pôvodne avarským výrazom.
Regionálny vládca Chorvátska.
Názov bán je známy už od zhruba 9. storočia chorvátskeho kráľovstva a vzťahoval sa na hlavných predstaviteľov kráľovskej moci v jednotlivých oblastiach štátu. 
Miestodržiteľ uhorského kráľa v Chorvátsku a okolí; predseda chorvátskej vlády.
Po začlenení Chorvátska pod uhorskú korunu roku 1102 pripadol titul bán miestodržiteľovi uhorského kráľa, čím sa vyjadrovalo osobitné postavenie krajiny v rámci Uhorska. Roku 1225 vznikli formálne dva banáty - Chorvátsko-Dalmácia a Slavónsko-, ale v 14./15. storočí boli znova spojené. Po dobytí veľkých území Osmanskou ríšou začiatkom 16. storočia sa právomoci bána zmenšili.
Rozsah právomocí chorvátskeho bána sa v priebehu histórie menil. Pôvodne bol takmer neobmedzeným predstaviteľom štátnej moci v krajine a zodpovedný iba kráľovi, ktorý ho mohol vymenovať aj odvolať. Riadil správu krajiny, súdnictvo, cirkevné záležitosti, vyrubovanie daní a bol aj hlavným veliteľom chorvátskeho vojska. V roku 1685 obmedzil chorvátsky snem jeho absolutistické postavenie ustanovením šesťčlenného zboru (tzv. Bánska konferencia), ako poradného a kontrolného orgánu bána aj snemu.Neskôr podriadil uhorský snem v Bratislave bána Uhorskej miestodržiteľskej rade a za vlády Márie Terézie sa značne znížila jeho právomoc ako hlavného veliteľa ako aj jeho kompetencia vo vyrubovaní daní. V r.1849 bolo Chorvátsko-Slavónsko a Dalmácia vyhlásené za osobitnú korunnú dŕžavu a bán plnil úlohu miestodržiteľa podriadeného priamo Viedni. Po maďarsko-chorvátskom vyrovnaní (1868) plnil bán až do roku 1918 úlohu predsedu chorvátskej vlády.
Miestodržiteľ uhorského kráľa v iných oblastiach.
Titul bán niesli aj miestodržitelia uhorského kráľa v Slavónsku (pozri hore), Dalmácii, v Bosne (12. stor. - (?)16. stor.), Mačve, ako aj v Olténsku (čiže Dolnom Valašsku) a Severíne (13. storočia - (?)16. stor.). 
Regionálny správca bánoviny.
V rokoch 1929 - 1941 sa titul napokon vzťahoval na regionálnych správcov juhoslovanských administratívnych jednotiek zvaných bánovina.
Banát (Rumunsko a Srbsko)

Banát je historické územie ohraničené riekami Mureš, Tisa, Dunaj a na východe pohorím Južných Karpát. Má rozlohu vyše 28 000 km². Politicky je rozdelené medzi rumunské župy Timiș a Caraș-Severin a východnú časť Vojvodiny v Srbsku.
Od roku 1526 bol súčasťou Osmanskej ríše. Roku 1716/1718 ho znova dobyli rakúske (čiže habsurské) vojská a bola vytvorená rakúska provincia Temešvársky Banát. Vytvorením tejto provincie sa prvýkrát použil výraz banát v tejto súvislosti. V rokoch 1779 až 1918 bol súčasťou Uhorska (len v rokoch 1849-1867 bol rakúskou korunnou krajinou). V roku 1920, po prvej svetovej vojne, bol rozdelený medzi Rumunskom a (budúcou) Juhosláviou, malá časť pripadla Maďarsku.
Od 17./18. storočia ho po vyhnaní Osmanov obývali Maďari, Rumuni, Srbi, Nemci, v malej miere Slováci a Česi.
Difúzna hmlovina

Difúzna hmlovina v astronómii je spoločný názov pre emisnú hmlovinu a reflexnú hmlovinu. Tieto hmloviny sú difúzne na rozdiel od nedifúznej tmavej hmloviny.
Stajira

Stajira (po gr. Στάγειρα - transkripcia Stajira, transliterácia Stageira) resp. v staroveku Stageira je dedina s asi 500 obyvateľmi na severe Grécka na polostrove Chalkidiki, pri Atoskom prstovitom výbežku tohto polostrova.
Pomerne nedávno sa trocha vzdialene od dediny, pri obci dnes známej ako Olympiada (stredisko cestovného ruchu), našla pôvodná staroveká Stajira, známa ako Aristotelovo rodisko. 
V súčasnosti je to veľké archeologické nálezisko, kde sa neustále pracuje na vykopávkach. Dosiaľ tu bol sprístupnený náučný chodník s informačnými tabuľami.
ILife

iLife je skupina softvérových produktov spoločnosti Apple Computer, na vytváranie, organizovanie, prezeranie a upravovanie „digitálneho obsahu“, teda fotografií (resp. všeobecne obrázkov), videa, hudby a webových prezentácií. V roku 2006 iLife pozostáva zo šiestich aplikácií: iTunes, iPhoto, iMovie, iDVD, iWeb a GarageBand. Tento balík programov sa dodáva ako súčasť dodávky s novými počítačmi Macintosh, prípadne sa dá zakúpiť samostatne.
Zatiaľ bol balík iLife vydaný trikrát:
MHk 32 Liptovský Mikuláš

HK 32 Liptovský Mikuláš je slovenský tiposligový klub z mesta Liptovský Mikuláš.
História.
Oddiel vznikol v roku 1932, keď sa na bývalom kúpalisku Sokola vytvorilo klzisko. O jeho vznik sa zaslúžili predovšetkým František Javurek, Albert Okoličáni a Ján Korman. Oddiel pod názvom Sokol pôsobil zo začiatku ako neregistrovaný. Po prvý raz sa hokejisti predstavili na verejnosti 13. februára 1934. Mužstvo hrávalo predovšetkým v župných majstrovstvách s výnimkou sezóny 1941/1942, kedy bolo účastníkom jednej z divízií Slovenskej ligy.
V roku 1939 zmenil svoj názov na HG a v roku 1942 na ŠK. Po druhej svetovej vojne, 1945 - 1948 mužstvo hrávalo v majstrovstvách Slovenska. V roku 1948 pod hlavičkou Šk Baťa v divízii vo východnej skupine. V roku 1949 prijíma názov Sokol Partizán a pod týmto názvom účinkoval v majstrovstvách kraja, resp. oblastnej súťaži až do roku 1957. V roku 1957 oddiel opäť menil svoj názov. Pod hlavičkou Iskra si vybojoval v sezóne 1962/1963 postup do I. SNHL. V roku 1969 sa názov znova zmenil na Partizán. S I. SNHL sú spojené najúspešnejšie roky mikulášskeho hokeja. A mužstvo v nej absolvovalo 29 z 30 ročníkov, odohralo 1128 zápasov, z ktorých 513 vyhralo, 127 remizovalo a 488 prehralo so skóre 4315 : 4239.
Veľký kus symboliky je v tom, že mužstvo HK 32 Liptovský Mikuláš v sezóne 1992 - 93, keď oslavovalo 60. výročie vzniku hokeja v Liptovskom Mikuláši postúpilo do extraligy Slovenskej republiky a tým dosiahlo ďalší výrazný úspech. Hneď v prvej sezóne mužstvo dosiahlo historicky prvé víťazstvá v majstrovských stretnutiach s Košicami (28. 9. 1993 - 2:1) a Slovanom (23. 11. 1993 - 6:1) a v ďalších sezónach prvé víťazné stretnutie v Extralige s Trenčínom (13. 10. 1995 - 7:2), boli to vôbec prvé body s týmto súperom, historické víťazstvo s Košicami (3. 10. 1995 - 3:5) a Slovanom (2. 3. 2002 - 3:4 po predĺžení a 1. 10. 2002 - 1:2 v riadnom hracom čase) na ich pôde.
V sezóne 2009/10 vypadávali 2 mužstvá z extraligy Slovenskej republiky. MHK 32 Liptovský Mikuláš sa ocitol medzi nimi spolu s klubom HK Spišská Nová Ves.V sezóne 2016/2017 bude klub znova účastníkom najvyššej slovenskej ligy , keďže klub ŠHK 37 Piešťany predal licenciu Liptovskému Mikulášu .
Umiestnenia v jednotlivých sezónach.
Česko-Slovensko.
 1. slovenská národná hokejová liga – 29 ročníkov
 2. slovenská národná hokejová liga – 1 ročník
Slovensko.
 Slovnaft extraliga – 25 ročníkov
 1. hokejová liga SR – 6 ročníkov
Samuel Adamčík

Samuel Adamčík (* 23. júl 1904, Bohunice – † 10. júl 1984, Bratislava) bol slovenský herec.
Životopis.
Narodil sa ako najstarší z troch súrodencov v učiteľskej rodine. 
&lt;br&gt;V roku 1924 absolvoval štúdium na učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici.
&lt;br&gt;Od roku 1926 sa venoval ochotníckemu divadlu v Divadelnom odbore Matice slovenskej v Kremnici. Roku 1925-1944 bol odborným učiteľom Štátneho ústavu pre hluchonemých, 1944-1946 riaditeľom Štátnej pokračovacej školy pre hluchonemých v Kremnici. Ako 42-ročný prijal ponuku režiséra Drahoša Želenského stať sa profesionálnym hercom. V rokoch 1946-1954 pôsobil ako člen činohry Novej scény a v rokoch 1951-1974 ako člen činohry Slovenského národného divadla v Bratislave. V roku 1955 dostal čestný titul zaslúžilý umelec za „dlhoročnú úspešnú činnosť hereckú s prihliadnutím na vynikajúce herecké výkony v slovenskom filme“.
&lt;br&gt;Od roku 1975 bol na dôchodku. Pochovaný je v Bratislavskom krematóriu.
Bol manželom herečky Oľgy Adamčíkovej.
HK Skalica

HK Skalica je profesionálny slovenský hokejový ligový klub.
História oddielu.
Hokejový oddiel bol v Skalici založený v roku 1936. V 60-tych rokoch 20. storočia bol postavený zimný štadión, ktorý bol v ďalšom desaťročí zastrešený. Skalica hrávala najskôr v nižších súťažiach. V sezóne 1973/74 postúpila do I. Slovenskej národnej hokejovej ligy. Tu sa skalickí hokejisti udržali 15 sezón až do roku 1989. 
V roku 1993 bolo založené občianske združenie - Hokejový klub HK 36 Skalica, čím sa hokej osamostatnil od Športového klubu Skalica. V elitnej slovenskej hokejovej súťaži Skalica hrala od sezóny 1997/98. Hneď v nasledujúcom ročníku získala historický úspech - bronzové medaily, v roku 2009 aj najväčší doterajší úspech, druhé miesto v Extralige. 
V roku 2016 bol založený nový klub HK Skalica, ako pokračovateľ hokejovej tradície v Skalici v 1. hokejovej lige.
Umiestnenia v jednotlivých sezónach.
Česko-Slovensko.
 1. slovenská národná hokejová liga"15 ročníkov"
 2. slovenská národná hokejová liga"10 ročníkov" (všetko skupina západ)
Slovensko.
 Extraliga"18 ročníkov"
 Slovenská hokejová liga"12 ročníkov"
Súčasný káder (sezóna 2024/25).
Tréneri
Jozef Adamovič

Jozef Adamovič (* 23. apríl 1939, Trnava – † 2. august 2013, Košice) bol slovenský divadelný i filmový herec, pedagóg a režisér.
Životopis.
Po maturite v roku 1956 začal v Bratislave študovať herectvo na Vysokej škole múzických umení štúdium ukončil roku 1960.&lt;br&gt;V tom istom roku sa stal členom činohry Slovenského národného divadla, v ktorom pôsobil až do roku 1991. Spočiatku stvárňoval romantické postavy, neskôr mali jeho role skôr realistický až tragický charakter. 
Jeho manželkou bola slovenská herečka Božidara Turzonovová.
Zomrel 2. augusta 2013 po dlhodobejších zdravotných ťažkostiach. Pochovaný je na Martinskom cintoríne v Bratislave.
Dušan Blaškovič

Dušan Blaškovič (* 11. september 1930, Dubnica nad Váhom – † 17. september 2001, Bratislava) bol slovenský herec.
V roku 1954 absolvoval štúdium herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. V rokoch 19531954 a 19621982 člen činohry Novej scény v Bratislave, v rokoch 19541962 Krajského divadla v Nitre a od roku 1982 člen činohry Slovenského národného divadla v Bratislave. V rokoch 19711975 bol umeleckým šéfom činohry Novej scény. V televízii hral vo filmoch "Canarisova krvavá hviezda" (1966), "A. C. Dupin zasahuje" (1971), "Zypa Cupák" (1976), "Sváko Ragan" (1976), "Štrnásť výstrelov" (1981) a i. Bol aktívnym funkcionárom KSČ. Otec herečky Ľubice Blaškovičovej.
V roku 1972 dostal titul zaslúžilý umelec.
Banát

Banát, prípadne po slovansky bánovina, môže byť:
Michal Ruttkay

Michal Ruttkay (* 30. december 1955, Prešov) je slovenský filmový a televízny režisér, výkonný riaditeľ marketigovej agentúry Creo/Young &amp; Rubicam a producent filmového festivalu Art Film Fest. V roku 2017 kandidoval na post riaditeľa RTVS.
Filmografia.
Ako pomocný režisér spolupracoval aj na filmoch Perinbaba, Tisícročná včela alebo Pehavý Max a strašidlá režiséra Juraja Jakubiska.
Ronald Petrovický

Ronald Petrovický (* 15. február 1977, Žilina) je bývalý slovenský reprezentant v ľadovom hokeji.
Ronald Petrovický je ženatý. S manželkou Ashley majú syna Reifa a dcéru Riannon. Jeho brat Róbert Petrovický bol takisto reprezentantom Slovenska v ľadovom hokeji.
Klubový hokej.
Ronald Petrovický je útočník hrajúci na pravom krídle. Je 182 cm vysoký a váži 88 kg (údaj z roku 2006). Je odchovancom Dukly Trenčín. Z juniorky sa dostal do extraligového mužstva už ako 17-ročný v sezóne 1993/94 na jediný zápas. Už v nasledujúcej sezóne zamieril za more. Na svoju príležitosť v NHL však musel veľmi trpezlivo čakať. Calgary Flames ho síce draftovali v úvodnom drafte NHL v roku 1996 v 9. kole ako 228. hráča v poradí, ale kým vykorčuľoval na ľad NHL, musel najskôr stráviť 7 dlhých sezón v nižších súťažiach. Konečne v sezóne 2000/01 sa dočkal svojich prvých zápasov v NHL v drese Calgary Flames. Ďalšiu sezónu odohral tak isto v Calgary a sezónu 2002/03 na opačnej strane kontinentu - v New Yorku za tím New York Rangers. Nasledujúcu sezónu 2003/04 opäť menil klub. Odohral ju v životnej forme za Atlantu Thrashers. Za jedinú sezónu dal viac gólov ako za predchádzajúce tri dohromady. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 odohral 34 zápasov za MsHK Žilina v slovenskej hokejovej extralige a 10 zápasov za Brynäs IF Gävle vo švédskej Elitserien. Na sezónu 2005/06 mal podpísanú zmluvu s Atlantou, ktorá mu zaručovala príjem 589 tisíc USD za rok. Pred nasledujúcou sezónou podpísal ročný kontrakt s Pittsburghom Penguins.
Reprezentácia.
Ronald Petrovický reprezentoval Slovensko na Majstrovstvách sveta v rokoch 2000 (striebro) a 2004 a na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Nosí reprezentačný dres číslo 28.
Zimné olympijské hry 2006.
Slovensko skončilo na Zimných olympijských hrách 2006 na piatom mieste. Po výborných výkonoch v základnej skupine, ktorú vyhralo bez straty bodu, bolo vyradené v štvrťfinále Českom. Ronald Petrovický bol pôvodne nominovaný na olympiádu ako náhradník, po zranení Jozefa Stümpela ho tréner Hossa dopísal na súpisku. Nastupoval vo štvrtom útoku a dobrými výkonmi mu pomohol udržať čisté konto. Mal stopercentnú účinnosť streľby, keď z jedinej strely na bránu dal gól.
Vilma Jamnická

Vilma Jamnická (rod. "Březinová"; * 13. november 1906, Barchov – † 12. august 2008, Bratislava) bola slovenská herečka, astrologička a spisovateľka; manželka slovenského herca a divadelného režiséra Jána Jamnického.
V rokoch 1925-1926 študovala na Lekárskej fakulte UK. Štúdium medicíny však ukončila, pre neznesiteľný zápach formalínu, ktorý sa používa pri pitve, kedy jej bolo veľmi nevoľno. V roku 1929 absolvovala štúdium herectva na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave. V rokoch 1929-1969 bola členkou činohry SND, od roku 1969 bola na dôchodku. Autorka knihy spomienok "Letá a zimy s Jánom Jamnickým" (1985).
Soňa Norisová

Soňa Norisová (* 27. august 1973, Malacky) je slovenská herečka a speváčka, sestra herečky a speváčky Zuzany Norisovej. Venuje sa úspešne aj dabingu.
Soňa Norisová je členkou skupiny Fragile.
Western Hockey League

Western Hockey League (WHL), po slovensky Západná hokejová liga, je jedna z troch hlavných kanadských juniorských súťaží pre hráčov vo veku od 15 do 20 rokov. Western Hockey League je rozdelená na východnú a západnú konferenciu. Tvorí ju 20 družstiev z kanadských provincií Britská Kolumbia, Alberta, Saskatchewan a Manitoba a amerických štátov Washington a Oregon.
American Hockey League

American Hockey League (AHL), po slovensky Americká hokejová liga, je považovaná za najvýznamnejšiu profesionálnu hokejovú ligu v Severnej Amerike po NHL. Slúži ako „liaheň“ talentov pre NHL a každé z 30 mužstiev v AHL má podpísanú dohodu o spolupráci s určitým mužstvom v NHL.
Kluby.
"(spojené kluby v zátvorke)"
IBM

International Business Machines Corporation (IBM, prezývaná tiež Big Blue čiže Veľká modrá), je popredná svetová spoločnosť podnikajúca v odbore informačných technológií. Spoločnosť vznikla v roku 1888 a akciovou spoločnosťou je od 15. júna 1911. Medzi jej hlavné činnosti patrila výroba a predaj počítačového hardvéru a softvéru. Aktuálne sa IBM špecializuje na poskytovanie služieb v oblasti Hybrid Cloud. Sídlom spoločnosti je Armonk v štáte New York, USA.
S približne 288 tisíc zamestnancami a výnosmi 61 miliárd amerických dolárov ročne (údaj z roku 2022) je IBM jednou z najväčších spoločností v odbore informačných technológií na svete a jedna z mála, ktorej dejiny sa datujú do 19. storočia. Inžinieri a konzultanti spoločnosti pracujú vo vyše 170 krajinách, vývojové laboratóriá firmy sú rozmiestnené po celom svete a portfólio spoločnosti je diverzifikované do všetkých segmentov počítačovej vedy a informačných technológií.
Spoločnosť IBM je priekopníkom v mnohých oblastiach počítačového priemyslu, od mainframe počítačov po nanotechnológie. Zamestnanci IBM tiež získali päť Nobelových cien.
Karol Čálik

Karol Čálik (* 15. marec 1945, Trnava) je slovenský herec a spevák (bas).
Životopis.
Narodil sa v rodine krajčíra. Po maturite na gymnáziu roku 1962 bolo herectvo jeho jasnou voľbou. V roku 1966 absolvoval štúdium herectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Od roku 1966 je člen činohry Divadla Nová scéna (NS) a od roku 1968 sólista spevohry NS. V rokoch 1967-1968 bol členom Vojenského umeleckého súboru.
Osobný život.
Čálik je ženatý, má dve dospelé deti a dvoch na diaľku adoptovaných indických chlapcov.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2004

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2004 boli 68. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji, ktoré sa konali v Ostrave a Prahe v Česku v dňoch 24. apríl - 9. máj 2004. Majstrom sveta sa stala Kanada, Slovensko skončilo na 4. mieste.
Zostava Slovenska.
Brankári.
Ján Lašák, Karol Križan, Rastislav Staňa
Obrancovia.
Richard Lintner, Zdeno Chára, Martin Štrbák, Ladislav Čierny, Andrej Meszároš, Dominik Graňák, Branislav Mezei, Ivan Majeský, Roman Kukumberg
Útočníci.
Miroslav Šatan, Pavol Demitra, Marián Gáborík, Marián Hossa, Jozef Stümpel, Ľuboš Bartečko, Vladimír Országh, Rastislav Pavlikovský, Ronald Petrovický, Richard Kapuš, Juraj Kolník, Juraj Štefanka
Tréneri.
František Hossa, Róbert Švehla (asistent), Ľubomír Pokovič (asistent)
ITunes

iTunes je aplikácia na prehrávanie a správu hudobných súborov a videa vytvorená spoločnosťou Apple Computer a dostupná pre operačné systémy Mac OS X a Microsoft Windows. Program slúži tiež na prepojenie a synchronizáciu osobných digitálnych prehrávačov iPod a je schopný pripojiť sa k iTunes Store, internetovému obchodu s hudbou, televíznymi seriálmi, celovečernými filmami, hrami a podcastami, čo umožňuje užívateľom kupovať hudobné súbory a videá, ktoré iTunes dokáže prehrávať.
Prehrávač si získal a udržiava reputáciu ako jednoducho obsluhovateľná aplikácia, ktorá však ponúka množstvo možností pre získavanie, organizovanie a prehrávanie hudby a videa. Program je dostupný bezplatne na stránkach Apple a dodáva sa tiež ako súčasť balíka iLife.
V súčasnosti je aplikácia iTunes kompatibilná s Mac OS X a Windows 2000 a neskoršími verziami Windows (Windows XP, Windows Server 2003, Windows Vista). Pôvodne bol program vyvinutý pre Mac OS 9, ale podpora OS 9 bola od verzie 3 ukončená. Zatiaľ poslednou verzia programu je verzia 7.2 z mája 2007. Apple vytvoril aj verziu iTunes pre mobilné telefóny Motorola.
Vlastnosti.
Užívatelia môžu organizovať hudbu do "playlistov", upravovať informácie o súboroch/piesňach, nahrávať kompaktné disky, kopírovať súbory z diskov na počítač v rôznych formátoch (AAC, AIFF, Apple Lossless, MP3 a WAV), kopírovať súbory na digitálne prehrávače hudby (najmä iPod, ale i iné), nakupovať hudbu prostredníctvom zabudovaného internetového obchodu, sťahovať tzv. "podcasty", zálohovať piesne na CD-ROM alebo DVD a zobrazovať grafické efekty do taktu s prehrávanou hudbou (tzv. "vizualizér").
iTunes podporuje vytváranie tzv. "Smart" playlistov, teda dynamické generovanie zoznamov na základe určených kritérií. Automatické vytváranie playlistov je možné na základe užívateľom definovaných kritérií (podľa žánru, autora, názvu, roku vydania, BPM, atď). iTunes tiež automatický zaradí všetky nové novopridané súbory, vyhovujúce kritériám, do správnych playlistov. Zoznamy môžu byť prehrávané v poradí (zoradené podľa ktoréhokoľvek kritéria), alebo v náhodnom poradí. Navyše, aj algoritmus „náhodnosti“ prehrávania môže byť regulovaný v nastaveniach programu.
Kujavsko-pomoranské vojvodstvo

Kujavsko-pomoranské vojvodstvo (iné názvy: Kujavsko-pomorské vojvodstvo, Kujavsko-prímorské vojvodstvo [porovnaj pomenovanie Pomoranského vojvodstva ]) je vyšší územný samosprávny celok Poľska. Je jedným z 16 vojvodstiev. Vzniklo v roku 1999 na území vojvodstiev: Bydgoszczského, Wloclawekského a Toruňského. Pôvodne sa tento región mal stať súčasťou „veľkého“ Pomoranského vojvodstva, ale po protestoch miestnych obyvateľov sa od toho upustilo a bolo vytvorené Kujavsko-pomoranské vojvodstvo. V dôsledku lobby poslancov z Torune bolo dodatočne rozhodnuté o umiestnení sejmíku do Torune (pôvodne sa mal nachádzať v Bydhošti), zatiaľ čo Bydgoszcz sa stal sídlom vojvodu.
Vojvodstvo sa nachádza v severnej časti stredného Poľska a susedí s Pomoranským, Varmsko-mazurským, Mazovským, Lodžským a Veľkopoľským vojvodstvom.
Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky

Ministerstvo spravodlivosti Slovenskej republiky je ústredným orgánom štátnej správy Slovenska pre súdy a väzenstvo.
Minister spravodlivosti.
Ministerstvo spravodlivosti riadi a za jeho činnosť zodpovedá minister spravodlivosti, ktorého vymenúva prezident SR na návrh predsedu vlády SR.
Súčasným ministrom je od 25. októbra 2023 Boris Susko (SMER – SD).
Štátny tajomník ministerstva spravodlivosti.
Ministra spravodlivosti v čase jeho neprítomnosti zastupuje v rozsahu jeho práv a povinností štátny tajomník. Minister môže poveriť aj v iných prípadoch štátneho tajomníka, aby ho zastupoval v rozsahu jeho práv a povinností. Štátny tajomník má pri zastupovaní ministra na rokovaní vlády poradný hlas. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda na návrh ministra spravodlivosti. 
Súčasným štátnym tajomníkom Ministerstva spravodlivosti je Peter Sepeši.