burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Tragédia

Tragédia (z gréckeho slova "tragóidiá" = spev capa, obetovaného bohom) je jeden z druhov dramatických diel, je to základný dramatický žáner zobrazujúci nezmieriteľný konflikt spoločenský alebo individuálny, v ktorom sa hrdina nachádza v bezvýchodiskovej situácii, kde v nerovnom a napätom boji je odsúdený na zánik, na smrť.
Tragédia vznikla v antickom Grécku ("tragóidia"), kde počas slávnosti na počesť boha Dionýza obetovali capa ("tragos") pri tanci, speve, rozprávaní, boji atď. Z počiatočného obdobia sú známe tragédie od Aischyla, Sofokla a Euripida.
Shakespearove tragédie: Rómeo a Júlia, Hamlet, Othello, Macbeth, Kráľ Lear poukazujú na jeden z nových civilizačných smerov. Z francúzskych autorov treba uviesť: J. Racine, P. Corneille a Voltaire, z nemeckých autorov G. E. Lessing, J. W. Goethe, F. Schiller.
V našej literatúre okrem iných hodno spomenúť P. O. Hviezdoslava.
Z autorov vstupujúcich do 20. storočia sa tragédia objavuje u viacerých, z ktorých spomenieme: H. Ibsen (Nór), A. Strindberg (Švéd), E. O’Neill (USA), A. Miller (USA), F. Garcia Lorca (Španiel) a iní. 
Štruktúra klasickej gréckej tragédie sa delila na päť častí (dejstiev):
V tragédii sa vyskytujú tri typy konfliktov : s inou osobou (interpersonálny)
medzi spoločenstvami (spoločenský)
hrdina sám so sebou (individuálny)
Tragédia končí smrťou hlavného hrdinu.
Komédia

Komédia (z gréckeho slova "komoedia" = rituálna pieseň spievaná na oslavu Dionýza) je jedným z divadelných žánrov.
Na rozdiel od tragédie, postavy komédie sú zo skromných pomerov, komédia má šťastné rozuzlenie a jej zámerom je rozosmiať divákov. Venuje sa každodennej realite ľudí. Najznámejší tvorcovia komédie pochádzali z Grécka (napríklad: Aristofanes) a z Ríma (Plautus).
Mystérium (stredoveké divadlo)

Mystérium alebo hra zázračná bol stredoveký divadelný žáner v 10. - - 16. (najmä 14. - 16.) storočí. Je to náboženská hra, ktorá scénicky predvádza epizódy z Biblie alebo života svätých. Išlo najmä o veľkonočné pašiové hry a vianočné hry.
Mirákulum

Mirákulum je stredoveký divadelný žáner opisujúci naratívnou a dramatickou formou život svätého. Pochádza približne z 11. – 14. storočia.
Moralita

Moralita je dramatické dielo s náboženskou inšpiráciou a s didaktickými alebo moralizujúcimi zámermi. Postavy personifikujú ľudské neresti a cnosti.
Podľa Hegela je moralita individuálna morálka, morálny úmysel a konanie, stupeň vývoja objektívneho ducha nasledujúci po práve.
Deep Purple (album)

Deep Purple je tretí album britskej hardrockovej skupiny Deep Purple. V USA vyšiel v júni a v Spojenom kráľovstve v novembri 1969.
Charakteristika albumu.
Tretí album Deep Purple vyšiel len niekoľko mesiacov po predchádzajúcom "The Book of Taliesyn" a stal sa zároveň aj labuťou piesňou zostavy s Rodom Evansom a Nickom Simperom. Aj pri počúvaní sa dá vytušiť, že veľké zmeny sú už predo dvermi. Nekompromisná "The Bird Has Flown" by s drobnými kozmetickými úpravami pokojne zapadla na neskorší "Fireball". Album "Deep Purple" tak logicky a nielen z časového hľadiska uzatvára etapu kapely rokov šesťdesiatych a otvára dvere k jej charakteristickému hardrocku siedmej dekády.
Tvorcovia.
Album bol nahratý vo februári a marci 1969 v štúdiách De Lane Lea v Londýne pod vedením Barryho Ainswortha.
Commedia dell'arte

Commedia dell’arte (CDA) je druh ľudového, profesionálneho divadla v Taliansku. Presný dátum vzniku nie je známy, ale k jej rozšíreniu došlo v polovici 16. storočia a existovala až do 18. storočia. Hrala sa v miestnom nárečí a preto bola široko zrozumiteľná a aktuálna. Základom je improvizácia (text nebol vopred daný, existuje len kostra príbehu, na základe ktorej sa improvizuje) a pevné herecké typy (herec hral celý život tú istú postavu, ktorá mala svoj kostým, masku a charakter). Každý herec musel byť výborný tanečník, akrobat a rozprávač. Herci používali obľúbené repliky a hojne inscenovali dramatické akcie. Pre úspech tohto divadla bola najpodstatnejšia súhra kolektívu, ktorá vychádzala zo sebadisciplíny hercov. 
Commedia dell'arte sa síce neujala ako reprezentačný typ divadla, ale mala vplyv na Goldoniho a Molièra, ktorí priviedli improvizáciu do písaných textov a ďalej využili aj typovosť postáv (ich postavy mali jednu základnú vlastnosť, okolo ktorej sa točí všetko ostatné). 
Súbory kočovali po celej Európe, najväčší ohlas mala "commedia dell´arte" vo Francúzsku. 
Postavy.
Nebolo dôležité prostredie, v ktorom sa hralo, dôležité boli postavy a kostýmy. Išlo o komédiu ľudských typov, ktoré boli stále a nemenné. Napr. sluhovia ("zanni") – "Brighella" a "Arlecchino" – vytvárali zápletku a posúvali príbeh dopredu; starci ("vecchi") – "Dottore" (karikatúra lekára alebo právnika, učenca z Bologne) a "Pantalone" (kupec) sa stali obeťami posmeškov a žartov. Ďalšími postavami boli "Capitano" – chvastúnsky vojak, ktorý mal vždy úspech u žien; smutný a melancholický "Pierrot, Harlekýn," slúžka "Kolombina," právnik "Dottore, Kapitán," kupliarka "Ruffiana" a zamilovaní s rôznymi menami a ďalšie.
Zánik.
V 18. storočí postupne zanikalo. Negatívom Commedia dell'arte sa stala postupná repetitívnosť, prestala vychádzať z potrieb spoločnosti a nakoniec ju nahradili iné formy umenia. Jej dedičstvo dnes žije v cirkuse, pantomíme, balete a avantgardných divadlách.
Concerto for Group and Orchestra

Concerto for Group and Orchestra je prvý koncertný album britskej hardrockovej skupiny Deep Purple. V USA vyšiel v decembri 1969 a v UK o mesiac neskôr.
Charakteristika albumu.
Snahy o prepojenie soundu rockovej kapely a symfonického orchestra boli na prelome šesťdesiatych a sedemdesiatych rokov minulého storočia pomerne dosť populárne.
Do tejto módy zapadá aj album "Concerto for Group and Orchestra". Prináša koncepčné dielo klávesistu a skladateľa Jona Lorda naživo zaznamenané 24. septembra 1969 v londýnskej Royal Albert Hall. Ide o zaujímavú, hudobne však nie veľmi prevratnú kompozíciu. Možnosti rockovej kapely a orchestra sú využívané až príliš oddelene, namiesto toho, aby vytvárali vzájomne dokonale prepojený kompaktný celok. To zanecháva nahrávku skôr v polohe veľmi vydareného hudobného experimentu.&lt;br&gt; Fedor Frešo: "Slávnu LP Deep Purple s kráľovským filharmonickým orchestrom sme úprimne chceli prijať ako vážnu hodenú rukavicu, ale pri počúvaní sme pociťovali rozpaky a napokon sme sa zhodli, že to bolo vlastne jedno veľké trápenie."
Tvorcovia.
Album bol nahratý s pomocou mobilného nahrávacieho štúdia De Lane Lea pod vedením Dava Siddla a Martina Bircha.
Tri sestry

Tri sestry () je názov divadelnej hry, ktorú napísal v roku 1900 ruský spisovateľ Anton Pavlovič Čechov. Je to dráma v štyroch dejstvách. Prvýkrát boli "Tri sestry" inscenované v roku 1901.
Dračí rád

Dračí rád (lat. "Ordo Draconis", maď. "Sárkány Lovagrend") alebo Dračí spolok alebo Uhorský rytiersky dračí rád (lat. "Ordo equestris Draconis Hungariae") bol rytiersky rád.
História.
Rád založil dňa 12. decembra 1408 rímsky cisár a uhorský kráľ Žigmund Luxemburský spolu s manželkou ako svetský rytiersky Dračí spolok (lat. "Societas draconis") podľa vzoru Rádu svätého Juraja–Drakobijcu (zal. 1318). Niekde sa uvádza aj pod názvom Spoločnosť so znamením draka (lat. "Societas cum signo draconis"). Najstarší prepis stanov rádu sa zachoval z roku 1707.
Poslaním členov rádu bol boj proti Turkom a ochrana kresťanstva. V neposlednom rade to však bol politický ťah, ktorý mal zabezpečiť Uhorsko proti Turkom, ale aj proti vzmáhajúcej sa vojenskej sile Husitom. Žigmund tiež členstvom v ráde „odmenil“ mnohých lojálnych šľachticov v Uhorsku i za jeho hranicami.
V tomto období sa rytieri tešili veľkej popularite a Dračí rád patril vo svojej dobe k jedným z najpopulárnejších a najvýznamnejších svetských rytierskych rádov. Časom sa zmenil z uzavretého spoločenstva na reprezentatívny a exkluzívny otvorený spolok európskeho významu a prijatie do rádu sa stalo vysokým vyznamenaním.
Po Žigmundovej smrti stratil Dračí rád na svojej vážnosti, hoci sa jeho ikonografia zachovala na erboch niekoľkých šľachtických rodov.
Členovia rádu.
Rád mal pôvodne 24 (niekde sa uvádza 26) členov z radov európskej šľachty, vrátane samotného Žigmunda a jeho druhej manželky Barbary Celjskej. Okrem toho mal rád ešte čestných členov.
Insígnie.
Členovia rádu museli nosiť jeho insígnie stále na odeve. Symbolika draka sa dostala aj do heraldiky mnohých členov rádu, kde sa dedila na potomkov. Valašský princ Vlad II. dostal podľa symbolov rádu dokonca prezývku "Dracul" (drak) a jeho syn Vlad III. po ňom prezývku "Draculea" (dráčik). Symbol rádu sa odzrkadľuje aj v názve románu Dracula spisovateľa Brama Stokera, kde bola predlohou pre temného grófa Draculu práve historická postava Vlada III.
Erb.
Znakom rádu bola stočená figúrka draka s chvostom obtočeným okolo krku, s chrbátom rozťatým do tvaru kríža. Ide pôvodne o Urobora, ešte starší symbol draka (jaštera) prehĺtajúceho svoj vlastný chvost. Neskôr sa červený kríž oddelil a figúrka draka bola na ňom zavesená, v takejto podobe sa vyskytuje rádový klenot na Žigmundových pečatiach v posledných rokoch jeho vlády (1434 – 1435).
V kríži sa nachádzal vpísaný latinský text, zvislo "O, quam misericors est Deus" a vodorovne "Justus et pius".
Drak symbolizuje zlo, nepriateľa kresťanstva (azda Turkov, Husitov), zlého ducha, samotného Diabla. Jeho chrbát rozťatý do tvaru kríža symbolizuje víťazstvo viery a kresťanstva nad Diablom.
Heslo.
Heslom rádu bolo „O QUAM MISERICORS EST DEUS IUSTUS ET PATIENS“ (Ó aký milosrdný je Boh spravodlivý a trpezlivý.) Niekde sa uvádza aj verzia „O QUAM MISERICORS DEUS IUSTUS ET PIUS“ (Ó aký milosrdný je Boh spravodlivý a zbožný.)
David Bowie (album)

David Bowie je eponymný debutový album britského hudobníka Davida Bowieho, vydaný 2. júna 1967 vo Veľkej Británii vydavateľstvom Deram Records.
Zoznam skladieb.
Autorom hudby a textov je David Bowie.
Achajmenovci

Achajmenovci alebo Achaimenovci bola perzská dynastia, ktorá v dobe najväčšej slávy ovládala veľkú časť Blízkeho východu, Afriky (Egypt) a Európy (Trácia).
Zakladateľom dynastie bol Achajmenes (Hachámaniš) a prví predstavitelia vládli v srdci dnešného Iránu. Veľmocenskú politiku Achajmenovcov začal Kýros II. Starší (Veľký), ktorý zvrhol médskeho kráľa Astyaga (Ištumegu), ovládol Médiu a začal si podmaňovať Malú Áziu a ostatné územia na Blízkom východe. Najväčší rozsah dosiahla ríša za vlády Dareia I. (pochádzal z vedľajšej línie Achajmenovcov) a jeho syna Xerxa I. Dynastia skončila vládou Dareia III., ktorého porazil macedónsky kráľ Alexander III. Veľký. Na úteku ho zavraždili jeho satrapovia.
Štvornožce

Štvornožce (iné názvy: tetrapódy , štvornohé stavovce ; lat. "Tetrapoda, Stegocephali") je skupina (označovaná ako stupeň, nadtrieda a podobne) stavovcov, ktorej zástupcovia sa vyznačujú dobre diferencovanými končatinami s prstami. 
Medzi štvornožce patria obojživelníky v (naj)širšom zmysle (t.j. primitívne formy štvornožcov a obojživelníky v užšom zmysle) a skupina blanovce (Amniota), ktorá zahŕňa plazy, vtáky a cicavce. Štvornožce sa prvýkrát objavili koncom devónu, pred asi 375 miliónmi rokov. Niektoré pozostatky prvotných štvornožčov nie sú dosť kompletné (najmä čo sa týka skamenelín končatín) na to, aby sa dalo spoľahlivo rozlíšiť, či už ide o štvornožca alebo len o vyspelú „rybu“, ktorá je na vývojovej ceste k štvornožcom. 
Systematika.
Zaradenie.
Z vývojového hľadiska štvonožce patria pod ryby lalokoplutvovce, lebo sa z nich vyvinuli. Z tradičných dôvodov sa však zaraďujú ako samostatná skupina čeľustnatcov.
Vnútorná systematika.
[stupeň] štvornožce (Tetrapoda):
Synapsidy

Synapsidy (muž. alebo žen. rod) alebo [ak nezahŕňajú cicavce, tak aj:] cicavcovité plazy (lat. "Synapsida"; väčšinou sú synonymá aj názvy zverojaštery a teriomorfné praplazy - pozri vysvetlenie v článku zverojaštery) sú taxón (obyčajne trieda) blanovcov ("Amniota"). Zahŕňa blanovce najviac príbuzné s cicavcami (a prípadne zahŕňa aj samotné cicavce). 
Ojedinele sa synapsidy (ak zahŕňajú aj cicavce) označujú aj ako cicavce (Mammalia) v (naj)širšom zmysle. 
Vzťah k cicavcom.
V niektorých (novších) deleniach synapsidy zahŕňajú aj cicavce. V iných deleniach cicavce nezahŕňajú a zahŕňajú teda len tzv. cicavcovité plazy, čo je iný (aj formálny) názov pre synapsidy definované tak, že nezahŕňajú cicavce; cicavce sa vyvinuli z cicavcovitých plazov. Inak povedané: Synapsidy v širšom zmysle pozostávajú z cicavicovitých plazov (čiže synapsíd v užšom zmysle) a cicavcov.
Vzťah k plazom.
Či sa synapsidy považujú za plazy, závisí od zvolenej definície pojmu plazy (Reptilia) - pozri vysvetlenie v článku plazy. Pri pohľade na jednotlivé definície plazov možno skonštatovať toto: Pokiaľ ide o 5 dnes najčastejších definícií plazov, podľa štyroch definícií synapsidy nepatria medzi plazy a podľa jednej definície (tzv. tradičnej definície) patria medzi plazy len synapsidy bez cicavcov (čiže tzv. cicavcovité plazy). Pokiaľ ide o ostatné - čiže dnes už zriedkavé - definície, vo viacerých z nich synapsidy patria pod plazy, napr. ak sa plazy chápu len ako iný názov pre blanovce alebo iný názov pre blanovce a veľkú časť vyhynutých obojživelníkov.
Charakteristika.
Synapsidy sa vyznačujú jedným spánkovým otvorom spánkovým otvorom v dolnej časti lebky (diapsidy majú naopak väčšinou dva spánkové otvory alebo jeden v hornej časti lebky). Synapsidy majú tiež sklon k diferencovaniu chrupu. 
Najstaršie synapsidy sú známe z vrchného karbónu. Najväčší rozmach dosiahli počas permu a začiatkom triasu, vo forme cicavcov aj v treťohorách a štvrtohorách.
Systematika.
Súčasná systematika (stav cca. 2016) je takáto :
trieda synapsidy (Synapsida):
Poznámky: 
Staršie sa (ako je už uvedené aj vyššie) všetky synapsidy okrem terapsíd označovali ako pelykosaury a okrem toho sa do synapsíd niekedy zahrňovali aj mesosaury (=mnohozubcotvaré; lat. Mesosauria; dnes sa zaraďujú v systéme mimo synapsíd). Z toho potom vyplýval veľmi jednoduchý systém synapsíd :&lt;br&gt;
(pod)trieda synapsidy (Synapsida):
Poznámka: V súčasných systémoch synapsidy (presnejšie terapsidy, resp. cynodonty) často zahŕňajú aj cicavce. V hlavnom systéme používanom v tejto wikipédii sa cicavce nezaraďujú pod synapsidy, ale tradične, t.j. ako samostatná trieda mimo synapsíd.
Deklinácia (astronómia)

Deklinácia (δ) je uhlová vzdialenosť hviezdy od svetového rovníka meraná pozdĺž deklinačnej kružnice hviezdy. Udáva sa v stupňoch od 0° do 90° kladne k severnému svetovému pólu, záporne k južnému svetovému pólu. Deklinácia je jedna z rovníkových súradníc hviezdy, podobne ako rektascenzia.
Endokrinná sústava

Endokrinná sústava alebo endokrinný systém je sústava endokrinných žliaz – žliaz s vnútorným vylučovaním. Tieto žľazy produkujú biologicky aktívne látky – hormóny, ktoré ovplyvňujú činnosť rôznych orgánov tela a prenášajú informácie vo vnútri tela. Ich úlohou je zabezpečiť v organizme stálosť vnútorného prostredia, tzv. homeostázu. Žľazy úzko spolupracujú s nervovým systémom, dokonca niektoré časti nervovej sústavy (hypotalamus, dreň nadobličiek) majú funkciu endokrinných žliaz.
Zloženie.
Hypofýza.
Nachádza sa v tureckom sedle klinovej kosti, delí sa na 3 laloky. "Predný lalok hypofýzy" produkuje niekoľko hormónov: somatotropín (zvyšuje produkciu rastových faktorov), kortikotropín (potrebný pre udržanie normálnej funkcie kôry nadobličiek), prolaktín (dôležitý pre rast prsníkovej žľazy), tyreotropín (stupňuje tvorbu hormónov štítnej žľazy), luteotropín (spôsobuje prasknutie vaječníkového folikulu a následne vyplavenie vajíčka), folitropín (potrebný pre rast a vývin folikulov). 
"Stredný lalok hypofýzy" produkuje hormóny, ktoré sa svojou chemickou štruktúrou podobajú na kortikotropín (t. j. hormón produkovaný predným lalokom hypofýzy). 
"Zadný lalok hypofýzy" neprodukuje, ale uskladňuje: antidiuretický hormón (zvyšuje priepustnosť bunkových stien v distálnom kanáliku, čím sa voda dostáva späť do obehu), oxytocín (vyvoláva rytmické sťahy hladkej svaloviny maternice).
Štítna žľaza.
Prištítne telieska (lat. glandulae parathyreoidae) sú dva páry malých žliaz s vnútorným vylučovaním. Sú umiestnené na zadnej strane štítnej žľazy. Tvoria parathormón (PTH), ktorý zvyšuje hladinu vápnika v krvi, tým že ho uvoľňuje z kostí (aktivuje osteoklasty, ktoré rozrušujú kosti) a podporuje vstrebávanie vápnika v tenkom čreve, obmedzuje jeho vylučovanie v obličkách. Týmto procesmi udržuje stálu hladinu vápnika v krvi a mimobunkových tekutinách.
Hyperfunkcia: odvápňovanie kostí a následné ukladanie vápnika v mäkkých tkanivách ako sú obličky, srdce.
Hypofunkcia: v krvi je nedostatok vápnika, čo spôsobuje kŕče a svalové zášklby.
Langerhansove ostrovčeky pankreasu.
V pankrease je ich okolo milióna (asi 1 g celej hmotnosti pankreasu). Skladajú sa z dvoch typov buniek, ktoré produkujú glukagón a inzulín. Hlavná úloha: kontrola množstva cukru v krvi.
Nadobličky.
"Hormóny kôry nadobličiek": mineralokortikoidy (aldosterón - umožňuje priepustnosť obličkových kanálikov pre sodík, ktorý sa vracia spolu s primárnym močom späť do organizmu), glukokortikoidy (kortizol - potrebný na to, aby sa z aminokyselín v pečeni mohli tvoriť cukry), androgény (tieto hormóny nemajú príliš veľký fyziologický význam). 
"Hormóny drene nadobličiek": noradrenalín (zvyšuje tlak krvi a vyvoláva zúženie ciev), adrenalín (rozširuje cievy, podporuje činnosť srdca).
Funkcie.
Komplexná chemická regulácia vývoja a funkcií ľudského tela látkami, vylučovanými do krvného obehu.
Použitá literatúra.
PLANIK L. a kol., "Patologická anatómia a patologická fyziológia", OSVETA 2007, ISBN 978-80-8063-241-0
Šuškovité teliesko

Šuškovité teliesko (íné názvy: pineálny orgán, epifýza, šuška, staršie: šuškovité teleso, neodborne: tretie oko, nesprávne [a po česky]: "šišinka"; lat. "glandula pinealis" alebo "corpus pineale"; gr. "epi-" = pri, "fyomai" = rásť) je žľaza s vnútorným vylučovaním. Je to výrastok medzimozgu.
Vytvára sa v nej hormón melatonín, ktorý je zodpovedný za inhibíciu tvorby pohlavných hormónov. Počas svetelnej časti dňa sa inhibuje tvorba melatonínu. V lete, počas dlhých dní je jeho tvorba znížená. Nedostatok svetla (napríklad v zime) môže spôsobovať horšiu náladu až depresiu.
Detská žľaza

Detská žľaza alebo týmus (lat. "thymus"; gr. "thymos" = duša) je zaradzovaná medzi primárne orgány lymfatického systému a je uložená v hrudnom koši. V týmuse dochádza k dozrievaniu T-lymfocytov. 
Umiestnenie a stavba.
Týmus je uložený v hrudníku vpredu za hrudnou kosťou, pred priedušnicou. Jeho veľkosť sa mení s vekom, najväčší je v detstve, od puberty dochádza k jeho postupnému zániku a nahradzovaniu tukovým tkanivom. U detí siaha približne od štítnej žľazy až k srdcu, u dospelých je malý a má nepravidelný tvar.
Týmus sa skladá z dvoch asymetrických lalokov v tvare trojbokých pyramíd, ktoré sú v dolnej časti spojené väzivom. Ľavý lalok býva o niečo väčší ako pravý. Žľaza je na pohmat mäkká, pružná, hubovitej konzistencie. Povrch týmusu je krytý väzivovou blanou - "capsula thymi". Z puzdra prenikajú do detskej žľazy priehradky, ktoré ju rozdeľujú na menšie laloky a lalôčiky. Lalôčiky sú tvorené po obvode tmavšou kôrou ("cortex") a vo vnútri sa nachádza svetlejšia dreň ("medulla"). Lalôčiky nie sú od seba celkom oddelené blanou a ich dreň je prepojená tzv. centrálnym pruhom, v ktorom sa nachádzajú cievy týmusu.
Tkanivo týmusu tvoria bunky usporiadané do siete - retikulárny sieťovitý epitel. V očkách tohoto epitelu sa zachytávajú T-lymfocyty - thymocyty, ktoré tvoria až 90 % hmotnosti detskej žľazy. V kôre lalôčikov sa nachádzajú najmä tieto "T lymfocyty", v dreni sa nachádzajú iné bunky imunitného systému, "lymfoblasty" a "makrofágy". Okrem toho sú v dreni ešte "Hassalove telieska", ktorých funkcia nie je celkom jasná.
Funkcie detskej žľazy.
Hlavnou funkciou týmusu je dozrievanie a diferenciácia T-lymfocytov. V kostnej dreni vznikajú tzv. pre-T-lymfocyty (alebo pro-thymocyty), ktoré sa krvou presúvajú do týmusu a v ňom pôsobením rôznych molekúl dozrievajú na imunokompetentné T lymfocyty, teda lymfocyty schopné brániť organizmus. Tieto bunky nazývame aj "naivné" T-lymfocyty, pretože sa ešte nestretli s antigénmi. Naivné T-lymfocyty vystupujú z týmusu do krvi a osídľujú týmus dependentné oblasti (oblasti závislé od týmusu) v sekundárnych (druhotných) lymfatických orgánoch (slezina, lymfatické uzliny, lymfoidné tkanivá asociované so sliznicou - tzv. MALT, Payerove plaky, appendix (slepé črevo) a ďalšie). K aktivácii naivných T-lymfocytov dochádza po kontakte s cudzími antigénmi, ktoré sú im predkladané "antigén-prezentujúcimi bunkami".
Týmus tiež kontroluje lymfopoézu, teda rast, dozrievanie, diferenciáciu a získavanie imunokompetencie nielen v rámci týmusu, ale aj v ďalších lymfatických orgánoch. Tieto funkcie týmus zabezpečuje prostredníctvom hormónov, ktoré produkuje: "tymulínu, tymopoetínu, tymopentínu" a "tymozínov." Súčasné štúdie naznačujú, že tieto hormóny pôsobia aj mimo týmusu na úrovni celého organizmu a môžu ovplyvňovať produkciu hormónov ostatných žliaz s vnútorným vylučovaním.
Podžalúdková žľaza

Podžalúdková žľaza alebo pankreas alebo zastarano "slinivka (brušná)" je tubuloalveolárna žľaza všetkých stavovcov nachádzajúca sa v žalúdočno-pečeňovej oblasti a ústiaca cez jeden alebo viacero vývodov (ductus pancreaticus) vedľa alebo cez žlčovod do prednej časti tenkého čreva. 
Podžalúdková žľaza človeka.
Patrí medzi veľké žľazy tráviacej sústavy.
Anatómia.
Podžalúdková žľaza je dlhá 16 až 22 cm, hrubá 2 až 3 cm, váži 65 až 80 gramov. Je to plochý, žľazovitý orgán, s lalôčikovitou štruktúrou, ktorý má sivoružovú farbu. Nachádza sa pod zadným listom pobrušnice (lat. "peritoneum"), v priestore, ktorý sa označuje ako retroperitoneum (retro = za). Nalieha na veľké cievy - brušnú aortu a dolnú dutú žilu, v úrovni medzi 12. hrudným (Th12) a 2. bedrovým (L2) stavcom (alebo 5 - 10 cm nad pupkom). Zhruba 2/3 žľazy sú umiestnené v ľavej časti brucha. Predná plocha pankreasu nalieha na zadnú stenu žalúdka. Zadná plocha - okrem už spomínaných veľkých ciev - nalieha na ľavú renálnu žilu, ľavú obličku a nadobličku. Po zadnej ploche pankreasu prebieha slezinná žila a slezinná tepna.
Pankreas sa sprava doľava rozdeľuje na 3 základné časti:
Pankreatický vývod (lat."ductus pancreaticus") prebieha celou žľazou a v "papilla duodeni maior" vyúsťuje spolu so žlčovým vývodom (lat."ductus choledochus") do dvanástnika. Z hornej časti hlavy niekedy vychádza prídatný pankreatický vývod (lat."ductus pancreaticus accesorius"), ktorý vyúsťuje do dvanástnika samostatne a vyššie v "papilla duodeni minor".
Inervácia: plexus coeliacus, plexus hepaticus, plexus mesentericus superior
Cievne zásobenie: a. hepatica communis, a. mesenterica superior, a. lienalis
Funkcia.
Je žľazou s vonkajším aj vnútorným vylučovaním. Vytvára sa v nej pankreatická šťava, ktorá sa vylučuje do tenkého čreva, kde napomáha pri trávení potravy. Nachádzajú sa tu aj skupiny buniek, tzv. Langerhansove ostrovčeky, ktoré majú endokrinnú funkciu. Produkujú antagonistické hormóny (hormóny s opačným účinkom) – inzulín a glukagón, ktoré ovplyvňujú hladinu glukózy v krvi. Inzulín podporuje premenu glukózy na glykogén, a tým znižuje jej množstvo v krvi. Glukagón pôsobí opačne, tj. zvyšuje hladinu glukózy v krvi a urýchľuje rozklad glykogénu v svaloch.
Hrá rozhodujúcu úlohu pri spracovaní a trávení potravy. Vylučuje hormón inzulín produkovaný v tzv. Langerhansových ostrovčekoch, ktorý má kľúčový význam pre rovnováhu cukru v krvi a jeho metabolizmus vo svaloch, látkovú výmenu uhľohydrátov. Pankreasom vylučované enzýmy sú dôležité pre látkovú výmenu tukov a proteínov.
Nadoblička

Nadobličky () sú párové žľazy s vnútorným vylučovaním. Sú tvorené z dvoch funkčne odlišných častí, z kôry a drene.
Funkcia nadobličiek.
Dreňová časť je premenené nervové ganglium, tvoria sa v nej antagonistické hormóny
V kôre nadobličiek sa tvoria hormóny zodpovedné za metabolizmus anorganických a organických látok. Sú to napríklad
Pohlavná žľaza

Pohlavné žľazy sú žľazy s vnútorným vylučovaním, ktoré vylučujú hormóny pôsobiace na vznik druhotných pohlavných znakov (napr. vzhľadové odlišnosti muža a ženy), prípadne u žien riadia menštruačný cyklus.
Mužské pohlavné žľazy.
U mužov sú to semenníky (a v nich intersticiálne bunky), ktoré zodpovedajú za tvorbu mužských pohlavných hormónov – androgénov (najdôležitejší je testosterón). Podporujú pohlavnú aktivitu, rast pohlavných orgánov, vývin a udržiavanie sekundárnych pohlavných znakov (napríklad rast ochlpenia a iné).
Semenníky (testes) sú pohlavné žľazy, kde sa tvorí mužský pohlavný hormón testosterón, ktorý ovplyvňuje rast pohlavných orgánov, vznik druhotných pohlavných znakov a pohlavné správanie sa muža. Sú párovým orgánom dlhým 4-5 cm a širokým 2-3 cm, ktorý je počas vnútromaternicového vývinu chlapca uložený na dne brušnej dutiny. U dospelého muža sú uložené mimo brušnej dutiny – v miešku (scrotum), kde zostupujú až koncom vnútromaternicového vývinu.
Na ich povrchu je silný väzivový obal, od ktorého odstupujú priehradky rozdeľujúce vnútorný priestor semenníka na niekoľko častí. V jednotlivých oddieloch semenníka sú mnohonásobne stočené semenotvorné kanáliky, ktoré sa pri zadnom okraji semenníka spájajú a spoločne vyúsťujú do kanálika nadsemenníka. Ich úlohou je tvorba spermií. Obsahujú aj Sertoliho bunky ovplyvňujúce dozrievanie spermatických buniek.
O produkciu testosterónu sa starajú tzv. Leydigove bunky umiestnené vo väzive medzi semenotvornými kanálikmi.
Ženské pohlavné žľazy.
U žien sa pohlavné hormóny tvoria vo vaječníkových folikuloch a žltom teliesku, vo vaječníkoch. Počas tehotenstva sa tieto hormóny tvoria v plodovom koláči. Sú to hormóny:
Oba pripravujú prsné žľazy na produkciu mlieka a spolu s luteinizažným hormónom vyvolávajú hrubnutie maternice.
Prištítne teliesko

Prištítne telieska (lat. "glandulae parathyreoidae") sú dva páry malých žliaz s vnútorným vylučovaním. Sú umiestnené na zadnej strane štítnej žľazy. Tvoria parathormón (PTH), ktorý zvyšuje hladinu vápnika v krvi, tým že ho uvoľňuje z kostí (aktivuje osteoklasty, ktoré rozrušujú kosti) a podporuje vstrebávanie vápnika v tenkom čreve, obmedzuje jeho vylučovanie v obličkách. Týmto procesmi udržuje stálu hladinu vápnika v krvi a mimobunkových tekutinách.
Hyperfunkcia: odvápňovanie kostí a následné ukladanie vápnika v mäkkých tkanivách ako sú obličky, srdce.
Hypofunkcia: v krvi je nedostatok vápnika, čo spôsobuje kŕče a svalové zášklby.
Mark Ravenhill

Mark Ravenhill (* 7. júna 1966, Haywards Heath, Anglicko) je anglický dramatik. Spolu so Sarah Kane je považovaný za jedného z priekopníkov nového štýlu písania v anglickej dráme, označovaného aj ako cool dráma.
Život a tvorba.
"Enfant Terrible" britskej divadelnej scény sa narodil v roku 1966 v Sussexe, kde prežil aj svoje šťastné a bezproblémové detstvo. Na strednej škole bol členom dramatického krúžku a po jej ukončení študoval angličtinu a drámu na univerzite v Bristole. Živil sa ako režisér na voľnej nohe a učiteľ. Pracoval aj ako scenárista jedného anglického televízneho seriálu BBC, neskôr, však bol jeho seriál stiahnutý z televíznych obrazoviek.
V roku 1996, rok po uvedení Kaneovej hry "Spustošení", sa dostal do všeobecného povedomia britskej verejnosti svojou debutovou hrou "Nákupy a jebačky" "(Shopping &amp; Fucking)". Hra spôsobila škandál už len svojím názvom, nehovoriac o jej samotnom obsahu. Názov však v sebe dokonale pojíma obe témy hry – sex a konzumná spoločnosť. Napriek kontroverznej téme a ešte kontroverznejšiemu spracovaniu, boli kritické ohlasy veľmi pozitívne. 
Ravenhill ďalej experimentoval s klasickými textami. Výsledkom experimentov bolo voľné prepracovanie mýtu o Faustovi v diele "Faust (Faust je mŕtvy)" "(Faust (Faust is Dead))", v ktorom zobrazil človeka strateného uprostred sveta médií, internetu a virtuálnej reality. 
Nasledovala "Kabela" (Handbag) rozprávajúca dva rozdielne príbehy vymedzené priestorovo i časovo. Jeden týkajúci sa súčasného spôsobu rodičovstva v bizarnej homosexuálno-lesbickej štvorici a príbeh klasiky Oscara Wildea "Je dôležité mať Filipa". Za hru "Kabela" bol v roku 1998 ocenený cenou Evening Standard pre najsľubnejšieho dramatika. "Niekoľko obscénnych momentiek" (Some Explicit Polaroids) je považovaná za akési voľné pokračovanie "Shopping &amp; Fucking". Poslednou Ravenhillovou produkciou je muzikálový príbeh z prostredia homosexuálneho kabaretu "Mother Clap’s Molly House". Homosexualita je jednou z Ravenhillových frekventovaných tém, sám je HIV pozitívny homosexuál.
Ivanka

Ivanka môže byť
James Prescott Joule

James Prescott Joule [vyslov: džaul)] (* 24. december 1818, Salford, Spojené kráľovstvo – † 11. október 1889, Sale, Spojené kráľovstvo) bol anglický fyzik.
Joule študoval hlavne teplo, teplotu, energiu, termodynamiku a elektromagnetizmus.
Na jeho počesť bola jednotka práce, energie a tepla pomenovaná joule. Je autorom Joulovho zákona.
Koža

Koža (lat. integumentum, integumentum commune; gr. "derma") je vonkajšia pokrývka tela všetkých mnohobunkových stavovcov.
Zloženie.
Koža v užšom zmysle má takéto zloženie:
Koža stavovcov sa nazýva po latinsky aj "cutis". Ako "cutis" sa však niekedy označuje len zamša.
Koža v širšom zmysle (u stavovcov) zahŕňa "aj":
Koža človeka.
Koža je orgán pokrývajúci ľudské telo. Jej povrch je približne 1,5 až 2 m². Má veľa rôznych funkcií - ochrannú, termoregulačnú, senzorickú a imunitnú funkciu.
Funkcia.
Najdôležitejšou je ochranná funkcia. Koža pôsobí ako ochranná bariéra medzi vonkajším prostredím a vnútornými orgánmi tela. Chráni pred vonkajšími vplyvmi fyzikálnymi (poranenie, slnečné žiarenie), chemickými aj biologickými (invázia mikroorganizmov).
Je aj zmyslovým (senzorickým) orgánom hmatu. Obsahuje veľké množstvo buniek citlivých na dotyk, teplo, bolesť, tlak, či svrbenie.
Koža hrá dôležitú úlohu v udržiavaní konštantnej telesnej teploty. Je schopná vylučovať rôzne látky z tela. Pôsobením ultrafialového žiarenia sa v koži aktivuje vitamín D. Podieľa sa na činnosti imunitného systému.
Povrch a hrúbka kože.
Koža dospelého človeka má povrch 1,5 až 2m2. Z toho na hlavu pripadá 11%, na trup 36%, na horné končatiny 23%, a na dolné končatiny 30% z celkovej plochy. Váži v priemere 3 kg čo je 1/10 celkovej hmotnosti tela. Hrúbka sa pohybuje od 0,5 mm do 5 mm. Na miestach kde je vystavená menšiemu tlaku či namáhaniu je koža tenšia a na miestach ktoré sú vystavené výsokej námahe a opotrebovaniu je koža hrubšia. Koža sa stenčuje aj determináciou veku.
Vplyv UV žiarenia na kožu.
UV žiarenie je pre človeka potrebné kvôli syntéze vitamínu D. Na vytvorenie potrebného 
množstva však postačuje niekoľko desiatok minút denne . 
Nadmerné vystavovanie kože vplyvom slnečného žiarenia (UVA a UVB), vedie naopak k jej poškodeniu. UVA žiarenie zapríčiňuje starnutie kože a negatívne ovplyvňuje imunitný systém. Nadmerné vystavovanie kože UVB žiareniu (opaľovanie) vyvoláva spálenie kože (začervenanie). Pri intenzívnom a dlhodobom pôsobení môže viesť až k nádorom kože. Jedným zo spôsobov, ako ochrániť kožu pred negatívnym vplyvom UV žiarenia je používanie ochranných prípravkov pred slnečným žiarením.
Farba kože.
Farba kože závisí od pigmentu a hrúbky pokožky (pozri pokožka) a od stavu roztiahnutia ciev v zamši (pozri zamša).
Ochorenia.
Oslabený imunitný systém sa môže prejaviť na koži rôznymi infekciami, ekzémami a inými symptómami.
Psoriáza - zrýchlená obmena buniek, čo má za následok odlupovanie kože a neestetický vzhľad.
Tetovanie.
"Hlavný článok: Tetovanie"
Tetovanie je veľmi obľúbené v Tichomorí a v Afrike. V staroveku ho rozširovali Feničania po celom Stredomorí. Pre Rimanov bolo znakom otrokov a barbarov. Kresťanstvo a islam vystupovali proti nemu. V Afrike je dodnes veľmi obľúbené takzvané jazvové tetovanie. V súčasnosti je zas módnou záležitosťou.
Herbert George Wells

Herbert George Wells (* 21. september 1866, Bromley, Spojené kráľovstvo – † 13. august 1946, Londýn ), bol anglický spisovateľ. Spolu s francúzskym spisovateľom Julesom Verneom je nazývaný "otec science fiction". Pôvodným povolaním bol chemik.
Spolu s G. B. Shawom založil Fabiánsku spoločnosť, ktorá šírila teóriu fabiánskeho socializmu. Tzn., že pomocou postupných reforiem zanikne kapitalizmus a vznikne socializmus.
Je po ňom nazvaný kráter H. G. Wells na odvrátenej strane Mesiaca. 
Dielo.
Jeho tvorbu ovplyvnil Jules Verne a T. H. Huxley. Jeho diela sú sociálno vedecké utópie, do ktorých sa výrazne premietli jeho socialistické názory. Možno ich označiť za kolektivistické diela.
Ján Horárik

Ján Horárik (* 19. máj 1808, Bánovce nad Bebravou – † 20. máj 1864, Banská Bystrica) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a filozof, väčšinu života pôsobiaci v dnešnom Maďarsku. Vo svojich filozofických prácach sa opieral o Ludwiga Feuerbacha.
Život.
Narodil sa v Bánovciach nad Bebravou, mal šesť súrodencov. Jeho otec bol súkenníkom. Študoval na nitrianskom gymnáziu, kde sa naučil po latinsky a po maďarsky. Od roku 1827 študoval na ústrednom katolíckom seminári v Pešti, kde sa naučil po nemecky a neskôr po francúzsky a anglicky. Tu sa stal spoluzakladateľom "Maďarskej bohosloveckej rečovej spoločnosti".
V seminári bol Horárik do roku 1829, potom odišiel do Nitry, na Turíce, kde bol v roku 1831 vysvätený. Profesor teológie na seminári v Nitre, kňaz vo Veľkých Uherciach a v Nitrianskom Pravne. V roku 1837 opustil pastoračnú činnosť a odišiel do Pešti, kde pôsobil ako súkromný vychovávateľ. Od roku 1845 žil v Nemecku, neskôr sa vrátil do Uhorska.
V roku 1848 pracoval ako žurnalista v Zerffiho časopise "Der Ungar". Keď sa tento časopis stal vládnym orgánom, prešiel do časopisu "Der 14. April", súčasne bol stálym spolupracovníkom radikálneho časopisu "Március tizenötödike" a prispieval aj do slovenského vydania časopisu "Prjateľ ľudu", ktorý vychádzal až do mája 1849. Bol aktívnym účastníkom revolučných udalostí v rokoch 1848 - 1849. Neskôr bol prenasledovaný a nesmel publikovať. To ho nezastavilo a začal publikovať pod menami iných osôb. Venoval sa písaniu príbehov z histórie, do ktorých vpasoval svoje názory a v metaforách hovoril o súčasnosti. Z toho obdobia je i jeho myšlienka:
Horárik v priebehu svojho života vystúpil z katolíckej cirkvi. V dokladoch si písal evanjelické vyznanie, lebo v tom čase musel byť zapísaný ako príslušník niektorej z cirkví. Písal knihy, ktoré cirkev kritizovali. Pokladá sa za humanistického učenca, vystupujúceho z pozície takzvanej skutočnej humanity demystifikovanej ľudskej lásky, až na prah antropologického realizmu. V Banskej Bystrici sa zaslúžil o rozvoj astronómie.
Pochovaný je v Banskej Bystrici.
Pot (tekutina)

Pot (lat. sudor, hidros) je tekutina produkovaná v potných žľazách.
Pot obsahuje cca. 98% vody, zvyšok tvoria NaCl (chlorid sodný), močovina, kreatinín, kyselina mliečna a močová, amoniak a mastné kyseliny. Má hustotu okolo 1002-1010 kg/m3 a za fyziologických okolností sa denne vylúči 1l potu. V dôsledku tvorby potu je koža vláčna a stále vlhká, pot sa neustále odparuje. Veľké potné žľazy majú zvláštnu stavbu a niektoré z nich vylučujú látky, ktoré sa od potu značne odlišujú a majú veľký obsah aromatických látok, Sú hlavnou príčinou špecifického zápachu človeka.
Vývoj počtu obyvateľov Frankfurtu nad Mohanom

Počet obyvateľov Frankfurtu nad Mohanom na práve platnom území. Výsledky sčítania ľudu (1) alebo úradné odhady štatistických úradov resp. samotnej mestskej správy.
Tabuľka a graf.
1 sčítanie ľudu
2 po korekciách
New Haven (Connecticut)

New Haven je druhé najväčšie mesto v štáte Connecticut v USA. K 1. júlu 2007 tu žilo 123 932 obyvateľov.
New Haven je často zaraďované do oblasti spadajúcej pod New York.
Mesto býva prezývané the Elm City (Brestové mesto), pretože v minulosti sa v meste nachádzalo veľa brestov. V meste sídli Yale University. Považuje sa za prvé plánované mesto v USA (založené v roku 1638).
Disk

Disk (z lat. "discus" &gt; z gr. "dískos") označuje plochý kotúč a rôzne jemu podobné predmety, najmä:
Horné Kočkovce

Horné Kočkovce sú mestská časť Púchova, bývalá samostatná obec.
Ihrište

Ihrište je jedna z mestských častí mesta Púchov, bývalá samostatná obec.
Polohopis.
Nachádza sa v Javorníkoch na Ihrištskom potoku v nadmorskej výške 355 m n. m., 4 km SSZ od mesta.
Nosice (mestská časť)

Nosice sú jedna z mestských častí mesta Púchov, bývalá samostatná obec.
Polohopis.
Obec leží na rozhraní Javorníkov a Považského podolia, pri výtoku Vážskeho kanála z rovnomennej vodnej nádrže, v nadmorskej výške Leží 3 km severovýchodne od centra mesta a premáva sem linka č. 6 MHD z Púchova. Tiež tu zastavujú osobné vlaky na trati Púchov – Považská Bystrica.
Juhovýchodne od obce, pri vodnej nádrži, sa v zalesnenom prostredí nachádza rekreačné stredisko Cerov.
Dejiny.
Pôvodne samostatná obec sa spomína od roku 1407, patrila zemianskej rodine Lieskovských. Na kóte 566,7 m sa nachádza hradisko púchovskej kultúry. V chotári obce je sídlisko lužickej kultúry a slovanské pohrebisko z veľkomoravského obdobia. V rokoch 19491953 bola na Váhu vybudovaná Priehrada mládeže (Nosice), pod priehradným múrom vyviera minerálny prameň, domácimi nazývaný Gezonka.
Barbara Pierceová Bushová

Barbara Pierceová Bushová (* 25. november 1981, Dallas, Texas) je jedna z dvoch dcér (dvojičiek) 43. amerického prezidenta Georga W. Busha a Laury Bushovej. Je tiež vnučkou 41. amerického prezidenta George H. W. Busha a jeho manželky Barbary. 
Život.
Barbara sa narodila na Baylor University Medical Center v Dallase. Keď jej rodina žila v Preston Hollow časti Dallasu navštevovala so sestrou Preston Hollow Elementary School. Neskôr Barbara spolu so sestrou navštevovali Hockaday School v Dallase. V roku 1994, keď sa jej otec stal guvernérom štátu Texas navštevovala St. Andrew's Episcopal School v Texasskom Austine. V roku 1996 študovala na Austin High School, kde v roku 2000 promovala.
Kariéra.
Barbara pracovala pre Cooper–Hewitt, Smithsonian Design Museum, dcérsku spoločnosť Smithsonian Institution.Predtým pracovala s africkými pacientami chorými na AIDS v Tanzánii, Juhoafrickej republike a Botswane, okrem iných miest aj prostredníctvom programu Baylor International Pediatric AIDS Initiative, sponzorovaného Houstonskou univerzitou „Baylor College of Medicine“.
Global Health Corps.
Barbara Bushová je spoluzakladateľkou a prezidentka neziskovej organizácie Global Health Corps.
S.M.A.R.T.

Self-Monitoring, Analysis, and Reporting Technology alebo S.M.A.R.T. je monitorovací systém pevných diskov, ktorý deteguje a posiela správy o rôznych ukazovateľoch spoľahlivosti v snahe predvídať zlyhania.
Zlyhania diskov môžeme rozdeliť na dve kategórie:
Pomocou S.M.A.R.T. technológie je možné odhaliť až v 60% predpovedateľnú chybu a tak včas zabezpečiť zálohu dát ešte pred samotným zlyhaním.
Každý sledovaný údaj má pridelené:
ID hovorí čo daný údaj znamená (napr. aktuálna teplota disku, počet presunutých sektorov, počet kalibrácií hlavičiek). Každý výrobca má iné ID pre udalosti.
Hodnoty jednotlivých atribútov sú v rozsahu od 1 do 253, pričom 1 je najhorší stav. V závislosti od výrobcu sa zvolí hodnota 100 alebo 200 za „normálny“ stav.
Priekopníkom technológie S.M.A.R.T. bol Compaq, ale dnes ju podporuje väčšina dodávateľov pevných diskov a materských dosiek. Väčšina materských dosiek vydá varovnú správu, keď sa blíži zlyhanie disku.
Softvér.
Existujú monitorovacie programy, ktoré detailnejšie sledujú stav disku. Každý výrobca určí sadu atribútov a ich prahových hodnôt, ktoré by pri normálnej prevádzke nemali byť prekročené. Vhodný softvér je schopný ich v čase sledovať, extrapolovať aktuálne trendy a predpovedať prekročenie prahovej hodnoty. Softvér tiež rozlišuje medzi postupnou degradáciou v čase (čo predstavuje normálne opotrebovanie) a náhlou zmenou, ktorá môže indikovať problém.
Príklad.
80-gigabajtový pevný disk WDC800JB-00CRA1 môže monitorovať tieto S.M.A.R.T atribúty:
Smart

Smart môže byť:
Lenka (prvé meno)

Lenka alebo Lena je ženské rodné (krstné) meno, ktoré pôvodne vzniklo ako domácka podoba mena Helena, Magdaléna alebo Eleonóra. Slovenské domácke podoby mena sú Lena a Lenuša, slovenské zdrobneniny sú Lenuška, Lenuľka a Lenôčka. Podľa slovenského kalendára (pozri meniny na Slovensku) majú Lenka a Lena meniny 4. júna, pričom oficiálne kalendárium uvádza len variant Lenka.
Spyware

Spyware (iné názvy: spajvér, špionážny softvér, špiónsky program, špiónsky softvér, zriedkavo: špehovací softvér; angl. "spyware") je počítačový program, ktorý sa bez vedomia používateľa pokúša „vyšpehovať“ citlivé dáta z počítača (napr. heslá). Tieto dáta sa potom pokúša poslať tretej strane. Následné posielanie informácie tretej strane značne spomaľuje chod počítača na internete a môže aj prepisovať URL zadané v internetovom prehliadači. 
Spajvér sa nešíri vlastnou replikáciou ako je tomu pri počítačových vírusoch a červoch ale najčastejšie sa do počítača dostáva nainštalovaním samotným používateľom. Keďže je nepravdepodobné, že by si niekto takýto softvér nainštaloval dobrovoľne, snaží sa spajvér tváriť ako užitočný program.
Šimon (prvé meno)

Šimon je mužské krstné meno. Pôvod má v hebrejčine s významom „Boh vyslyšal“/„naslúchajúci“.
Meniny na Slovensku má 30. októbra.
Pasterizácia

Pasterizácia (iné názvy: pasterizovanie, zastarano: "pasteurizácia", "pasteurizovanie") je metóda tepelnej sterilizácie tekutých nápojov (alebo potravinárskych surovín), ktorú vyvinul v polovici 19. storočia francúzsky vedec Louis Pasteur.
Jej podstatou je krátkodobé zvýšenie teploty, ktoré však na rozdiel od prevarenia nesmie výrazne zmeniť vlastnosti látky. Obvykle to znamená ohriatie látky na 60 – 75 °C a jej udržovanie v rozmedzí 1/2 až 2 hodiny (podľa spracovávanej suroviny). Účelom je likvidácia mikroorganizmov a tým jednak zvýšenie trvanlivosti potravín, a jednak zabránenie šírenia ochorení týmito potravinami.
Pôvodne bola pasterizácia vyvinutá na objednávku francúzskeho vojnového loďstva pre víno. Ale za krátku dobu sa ujala aj u ďalších komodít (pivo, mlieko).
V súčasnosti by napríklad všetko mlieko, ktoré sa do obchodov dostane, malo byť pasterizované, a preto sa to prísne kontroluje. Hlavne od epidémie kliešťovej encefalitídy, ktorá vznikla asi v polovici dvadsiateho storočia na strednom Slovensku a prenášala sa mliekom.
Kubuntu

Kubuntu je kompletná distribúcia operačného systému Linux.
Štandardne obsahuje desktopové prostredie KDE na rozdiel od GNOME, ktoré je súčasťou hlavnej vetvy systému Ubuntu. Distribúcia je založená na systéme Debian, rovnako ako systém Ubuntu, s ktorým zdieľa všetky programové balíky a je tak možné používať všetko, čo je dostupné pre Ubuntu.
Podobne ako pri systéme Ubuntu, aj Kubuntu existuje vo viacerých verziách. Verzia 6.06 s kódovým označením Dapper, obsahovala KDE 3.5.2, OpenOffice.org2, balíčkovací manažér Adept, jadro 2.6.15 a množstvo iných noviniek. Predchádzajúce verzie mali kódové označenie Breezy (5.10) a Hoary (5.04).
Aktuálna verzia je 22.04 LTS s označením Jammy Jellyfish, uvedená 21. apríla 2022. Obsahuje KDE 5.24 LTS.
Vlastnosti.
Distribúcia je určená pre používateľov, ktorí už majú nejaké vedomosti o systéme Linux a nie sú natoľko zdatní, aby dokázali plnohodnotne používať distribúciu Debian, Slackware, Gentoo alebo iné mainstreamové distribúcie. Kubuntu vyniká predovšetkým kvalitnou detekciou a podporou hardvéru, je teda vysoká pravdepodobnosť, že sa systém podarí nainštalovať na prvýkrát na väčšine hardvérových konfigurácií a tiež prevažná väčšina programového vybavenia funguje s nutnosťou len minimálnej počiatočnej konfigurácie. Výhodou je okamžitá dostupnosť aktuálneho programového vybavenia, predovšetkým systému KDE, KOffice, ako aj multimediálneho systému Amarok. Miernou nevýhodou je občasná nižšia stabilita a občasné mierne problémy s funkčnosťou, čo je však spôsobené používaním najnovšieho softvéru, prípadne aj beta verziami programových balíkov. Vo všeobecnosti platí, že základ systému Kubuntu funguje spoľahlivo, problémy môžu vzniknúť hlavne pri používaní neoficiálneho softvéru, ktorý nie je podporovaný zo strany výrobcu.
Porovnanie s Ubuntu.
Rozdiel medzi týmito operačnými systémami je viacmenej len v použitých grafickych aplikáciach a nástrojoch.
Okres Jičín

Okres Jičín je okres v Královohradeckom kraji v Česku.
Okres Náchod

Okres Náchod je okres v Královohradeckom kraji v Česku.
Borová

Borová môže byť:
Aparteid

Aparteid (do roku 2020 bol kodifikovaný tvar: apartheid; iné názvy: politika apart(h)eidu, politika rasovej oddelenosti, politika rasovej odlúčenosti) je výraz označujúci najmä rasistickú politiku takzvaného oddeleného spolužitia obyvateľov rôznych rás. Výraz pochádza z holandčiny a znamená oddelenie alebo odlúčenie. Prvé doložené použitie tohto slova pochádza z prejavu Jana Smutsa z roku 1917.
Aparteid v Juhoafrickej republike.
V JAR bol aparteid oficiálnou štátnou politikou v rokoch 1948 až 1990, neoficiálne sa táto politika uplatňovala už skôr. Prejavoval sa oddelením dopravných prostriedkov pre belošských a takzvaných „farebných“ obyvateľov. Černošské obyvateľstvo malo zakázaný prístup do reštaurácií, kín, parkov, pláží, škôl, nemocníc a iných zariadení a verejne prístupných miest určených belochom.
Nemocnice a školy určené pre pôvodné obyvateľstvo boli podstatne menej vybavené než tie, ktoré mohli využívať belosi.
Na približne 13 % územia Juhoafrickej únie (neskôr JAR) boli zriadené takzvané bantustany - černošské rezervácie s určitou mierou samosprávy. Bantustany juhoafrická vláda zriaďovala ako „nezávislé“ (avšak medzinárodne nikým neuznané) štáty s vlastným „občianstvom“, aby ich obyvateľstvo mohla zbaviť juhoafrickej štátnej príslušnosti a urobiť z nich bezprávnych robotníkov, cestujúcich za prácou do zvyšku JAR. Juhoafrické vojsko však túto „suverenitu“ aj tak príliš nerešpektovalo a zasahovalo, keď sa v rámci bantustanu začali prejavovať známky odporu voči ústrednej vláde.
21. marca 1960 sa zhromaždilo približne 20 000 černošských demonštrantov v Sharpeville, aby vyjadrili nesúhlas s novým zákonom, ktorý nariaďoval černochom, aby pri sebe nosili tzv. Dompas, identifikačné preukazy s odtlačkami prstov, údajmi o zamestnávateľovi, povolenky na vstup do určitých oblastí a i. Pri demonštrácii bolo 69 demonštrantov zastrelených a 180 zranených.
V reakcii na túto udalosť bol zakázaný Africký národný kongres a Panafrický kongres. Zároveň však v roku 1962 Valné zhromaždenie OSN prijalo rezolúciu 1761 odsudzujúcu juhoafrickú politiku aparteidu a vyzývajúci členské štáty OSN k prerušeniu obchodných a vojenských stykov s JAR.
Rastúci medzinárodný tlak prinútil JAR politiku aparteidu v 80. rokoch zmierňovať. F. W. de Klerk, juhoafrický prezident od roku 1989, ihneď po nástupe do úradu, aparteid odsúdil, dal z väzenia prepustiť Nelsona Mandelu, uväzneného roku 1964 na doživotie a umožnil obnovenie politickej činnosti ANK. Kvôli politickej nestabilite a násilným zrážkam na začiatku 90. rokov však zomrelo viac osôb než v predchádzajúcich 42 rokoch. Nástupom N. Mandelu do prezidentského úradu v roku 1994 bol juhoafrický aparteid definitívne odstránený. 15. apríla 2003 prezident Thabo Mbeki prisľúbil rozdeliť 660 miliónov randov ako odškodnenie 22 000 občanom, ktorí boli uväznení, mučení, či stratili z dôvodu aparteidu svojich príbuzných.
Concurrent Versions System

Concurrent Versions System alebo CVS je systém na správu a udržovanie histórie súborov, zároveň umožňuje prístup k týmto súborom a manipuláciu s nimi cez sieť.
Systém CVS spravuje jednu, alebo niekoľko skupín súborov nazývaných repozitár (angl. repository). Každý repozitár má vlastné riadenie prístupu a je delený na menšie časti nazývané moduly, ktoré môžu reprezentovať projekty alebo skupiny projektov v stromovej štruktúre. Celý repozitár je uložený vo forme súborov na súborovom systéme servera. Zmeny sú sledované a uchovávané na úrovní verzií (revízií) jednotlivých súborov v stromovej štruktúre projektu. Skupinu súborov môžeme označiť jednou nálepkou (angl. tag) a vytvárať tak rôzne vydania celého projektu (angl. release). V ktoromkoľvek okamihu je možné vytvoriť novú vývojovú vetvu (angl. branch) a tu potom rozvíjať samostatne, alebo ju neskôr opäť zlúčiť. Tak isto je možné sa kedykoľvek vrátiť k ľubovoľnej predchádzajúcej verzii ľubovoľného súboru.
Programátori získavajú kópie modulov operáciou „check out“. "Check-outované" súbory slúžia ako pracovná kópia nazývaná „sandbox“ alebo „workspace“. Zmeny v pracovnej kópii sa do repozitára premietnu vykonaním operácie commit - "commitovaním". Operácia update je získanie alebo spojenie (merge (čítaj merdž)) zmien repozitára do programátorovej pracovnej kópie.
Wormský konkordát

Wormský konkordát bola dohoda medzi pápežom Kalixtom II. a cisárom Svätej rímskej ríše Henrichom V. z 23. septembra 1122, na základe ktorej získali pápeži právo menovať biskupov za prítomnosti kráľa, ktorý odovzdával zvolenému biskupovi majetky a aj žezlo ako znak jeho moci. Išlo o kompromis:biskupská voľba bola rozdelená na svetskú a cirkevnú časť. Ním sa skončil boj o investitúru.