burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Bonnie Dunbarová

Bonnie Jeanne Dunbarová (* 3. marec 1949, Sunnyside, Washington, USA) je bývalá americká astronautka, 9. žena – 187. človek, ktorý sa vypravil do vesmíru. Počas svojich piatich letov v raketoplánoch strávila na obežnej dráhe 50 dní. Jej manželom je ďalší z astronautov USA Ronald Sega. 
Život.
Mladosť a výcvik.
V rodnom Sunnyside absolvovala roku 1967 stredoškolské štúdium na High School, Sunnyside a o štyri roky neskôr štúdium na University of Washington. Pracovala v rôznych laboratóriách, o. i. v Anglicku na Oxfordskej univerzite, doktorát získala na univerzite v Houstone (štát Texas), kde potom zostala pracovať ako asistentka. Prešla aj výcvikom na ľahkých lietadlách, mala nalietaných 700 hodín. V roku 1980 vstúpila do výcvikového strediska NASA v Houstone, keď už dva roky predtým pracovala pre NASA v Johnsonovom vedeckom stredisku ako letecký operátor. 
Lety do vesmíru.
Svoj prvý let absolvovala na palube raketoplánu Challenger na jeseň roku 1985. Mala vtedy 36 rokov. Misia STS-61-A trvala 7 dní, bola katalogizovaná v COSPAR pod označením 1985-104A a celá posádka mala 8 členov. Štart bol z kozmodrómu mysu Canaveral na Floride, pristátie na kalifornskej základni Edwards. Počas misie vypustili satelit GLOMR a venovali sa experimentom v laboratóriu Spacelab. 
Po piatich rokoch sa dočkala druhého letu. Išlo o desaťdennú misiu STS-32 s raketoplánom Columbia, posádka bola päťčlenná. Počas letu (COSPAR 1990-002A) vypustili niekoľko tonovú vojenskú družicu Syncom a naopak si na Zem priviezli družicu LDEF po jej takmer šesťročnom letu na obežnej dráhe Zeme. Štart aj pristátie boli rovnaké, ako pri prvom lete. 
V roku 1992 letela do vesmíru v Columbii znova. Misia STS-50, podľa COSPAR 1992-034A, trvala 13 dní, spolu s Dr. Dunbarovou bolo na palube 7 osôb a tiež laboratórium Spacelab, ktoré mala na starosti. Tentokrát pristáli tam, kde štartovali, na Floride. 
Štvrtý svoj let na obežnú dráhu Zeme absolvovala na palube raketoplánu Atlantis začiatkom leta 1995. Išlo o misiu STS-71, ktorá trvala 9 dní a bola očíslovaná 1995-030A. Sedemčlenná medzinárodná posádka so sebou viezla laboratórium Spacelab a ako prvý americký raketoplán sa spojila s ruskou orbitálnou stanicou Mir, kde slúžila iná, trojčlenná medzinárodná posádka a kde bola pripojená loď Sojuz TM-21. Aj tentoraz raketoplán štartoval aj pristál na Floride. 
Po piatykrát letela vo svojich 48 rokoch, v januári 1998. Bolo to na palube raketoplánu Endeavour, misia označená ako STS-89 bola v COSPAR katalogizovaná pod číslom 1998-003A. Na palube bolo opäť laboratórium Spacelab a opäť leteli na Mir. Tam po týždni spoločnej práce na obsluhe Miru Američana D. Wolfa, ktorý slúžil v kozme 128 dní, nahradil iný Američan A. Thomas. Raketoplán sa vrátil tam, odkiaľ štartoval, na Mys Canaveral. 
Lety v skratke:
STS-32

STS-32 bola deviata misia raketoplánu Columbia. Celkovo išlo o 33. misiu raketoplánu do vesmíru. Cieľom misie bolo vypustenie komunikačnej družice Syncom 4 F-5.
STS-50

STS-50 bola dvanásta misia raketoplánu Columbia. Celkovo išlo o 47. misiu raketoplánu do vesmíru. Cieľom letu bolo vyniesť do vesmíru laboratórium Spacelab USML-1.
STS-89

STS-89 bola misia raketoplánu Endeavour. Celkovo išlo o 89. misiu raketoplánu do vesmíru a 12. pre Endeavour. Cieľom misie bolo stretnutie so stanicou Mir a výmena členov posádky.
Posádka.
Poznámka.
STS-89 mala pôvodne vyzdvihnúť a dopraviť na Zem Wendy B. Lawrenceovú, ale vrátila sa s Davidom A. Wolfom a Andrew Thomas zostal na Mire. Thomas sa vrátil počas misie STS-91.
VfL Wolfsburg

VFL Wolfsburg ("VFL Wolfsburg-Fußball") je tradičný klub nemeckej Bundesligy, sídliaci vo Wolfsburgu. VFL Wolfsburg patrí k popredným klubom Nemecka. Klub bol založený roku 1945. Štadiónom klubu je Volkswagen-Arena s kapacitou 30 000 divákov.
Futbalová história klubu.
VFL Wolfsburg bol založený po konci druhej svetovej vojny 12. septembra 1945. Hneď v prvom roku svojej existencie vyhral 1. okresnú triedu a do päťdesiatych rokov sa vyvinul na kandidáta na postup do Fußball-Oberliga Nord, vtedy najvyššej nemeckej hracej triedy. Po troch neúspešných pokusoch v postupových kolách sa postup podaril v roku 1954. Aj keď hneď v prvom zápase porazili Hamburger SV, klub ktorý tejto lige vždy dominoval, tak tu veľkú úlohu nikdy nehrali a vždy ušli len o chlp zostupu. V roku 1959 musel klub späť do druhej ligy. Až v roku 1970 mal VFL opäť šancu dostať sa do prvej ligy, ale aj napriek triumfu v Regionálna lige tento krok prepásli. Do 2. Bundesligy, založenej v roku 1974, sa Wolfsburg okamžite kvalifikoval, ale hneď v premiérovej sezóne spadol o triedu nižšie a odišiel tak na skoro 20 rokov z profifutbalu. 
Na začiatku 90. rokov sa klub dokázal v druhej lige stabilizovať. V roku 1995 pod manažérom Petrom Panderom bol Wolfsburg opäť kandidátom na titul, ale postup mu rovnako unikol, kvôli rovnakému počtu bodov s Fortunou Düsseldorf a navyše tomu prehrali vo finále DFB pohára. 11. júna roku 1997 fanúšikovia oslavovali postup do prvej ligy. Od tej doby si Wolfsburg udržiava stabilné miesto v Bundeslige. Už v roku 1999 sa tímu podarilo dostať do pohára UEFA, potom sa ešte päťkrát za sebou kvalifikovali do Intertota a v roku 2004 boli prvýkrát na čele tabuľky, následný titul však získal klub Werder Brémy. V ročníkoch 2006 a 2007 sa nedokázali umiestniť lepšie ako na pätnástom mieste, a tak sa iba tesne vyhnúť zostupu. V sezóne 2008/2009 získal VFL Wolfsburg po prvýkrát ligový titul.
Beatlemánia

Beatlemánia je termín, ktorý v priebehu 60. rokov popisoval fanatické správanie fanúšikov, predovšetkým mladých dievčat v tínedžerskom veku, zameraných na skupinu Beatles. Slovo vzniklo zložením dvoch slov: „Beatle“ a „mánia“". Pojem Beatlemánie bol charakteristický hystériou ktorá sa v rôznej intenzite prejavovala ako na koncertoch tak aj pri objavení sa členov kapely na verejnosti.
Zobrazenie beatlemánie bolo stvárnené aj vo filme skupiny The Beatles, "Perný deň" ("A Hard Day's Night").
K vzostupu popularity kapely v Spojenom kráľovstve došlo po vydaní ich prelomového singlu „Please, Please Me“, po ktorom nasledovala šnúra koncertov, ktoré počas rokov sprevádzali horliví nadšenci. Záujem o skupinu v roku 1963 násobili vystúpenia v televíznych a rozhlasových show a interview pre tlačené periodiká. Andi Lothian, jeden zo škótskych hudobných promotérov tvrdí, že výraz „beatlemánia“ prvýkrát použil v roku 1963. V tlačenej podobe bolo toto slovo prvýkrát použité 2. novembra 1963 v novinách "The Daily Mirror" v článku o vystúpení skupiny v britskom kúpeľnom meste Cheltenham (Gloucestershire). V nasledujúcich rokoch beatlemánia prepukla vo viacerých krajinách na svete. V Spojených štátoch to bolo v roku 1964. Dňa 18. januára toho roku sa v amerických rebríčkoch umiestnil singel „I Want to Hold Your Hand“. V nasledujúcich troch týždňoch sa z neho predalo jeden a pol milióna kópií. Mesiac na to sa kapela The Beatles vydala na svoje prvé americké turné. K plnému prepuknutiu mánie došlo po vystúpení skupiny v americkej "The Ed Sullivan Show". Obrovský záujem americkej, ale aj svetovej verejnosti o hudbu z britských ostrovov v tejto dobe spustil novú vlnu, ktorá sa stala fenoménom, ktorý sa dodnes nazýva britská invázia.
Kótovanie

Kótovanie môže byť:
Kótovanie alebo kotovanie je oficiálne zaznačenie kurzu či ceny na burze, pozri kótovanie (burza)
Tuni

Antoni Lluís Adrover Colom (* 14. jún 1982) známy aj ako Tuni je španielsky futbalista, v súčasnosti hráč RCD Mallorca, ktorého je odchovancom. Počas svojej kariéry hral aj za Unión Deportiva Salamanca a Hércules CF. V oboch prípadoch hosťoval. Tuni pôsobí na pozícii stredopoliara alebo útočníka.
13th Floor Elevators

13th Floor Elevators bola americká rocková skupina pochádzajúca z Austinu v štáte Texas, USA. Založili ju gitarista a spevák, Roky Erickson, hráč na elektrofónny jug, Tommy Hall, a gitarista Stacy Sutherland. Kapela spolu účinkovala medzi rokmi 1965 – 69. Počas svojej existencie vydali štyri LP platne a sedem singlov.
13th Floor Elevators je hudobná skupina, ktorá je všeobecne považovaná za prvú, ktorá bola v histórii rokenrolu označená ako „psychedelická“. Podľa vyjadrenia v dokumentárnom filme "You're Gonna Miss Me" z roku 2005, je autorom výrazu „psychedelický rock“ Tommy Hall, no termín „psychedélia“ pre označenie svojho štýlu použili aj skoršie hudobné formácie 60. rokov 20. storočia, ako napríklad The Holy Modal Rounders a The Deep.
V začiatkoch existencie skupiny gitaristi Roky Erickson a Stacy Sutherland hrali na „elektrické španielky“ Gibson ES-335. Patria medzi priekopníkov využívania gitarového reverbu, ozvien, a blues/acid rockovými zvukmi, ktoré ovplyvnili ich nasledovníkov v psychedelickej ére druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Najviac špecifickým pre The Elevators bolo využívanie elektronického jugu. Na rozdiel od štandardného zvuku jugu, ktorý pripomínal hranie na tube, zvuk ktorý produkoval Tommy Hall cez túto fúkaciu fľašu s mikrofónom bol kombináciou toho, čo sa neskôr dalo hrať cez minimoog v kombinácii s bicím nástrojom brazílskeho pôvodu, označovaným ako „cuica“. Hall používal jug aj na distorciu svojho hlasu.
Psychedélia bola súčasťou 13th Floor Elevators aj v tom ako sa prezentovali verejne. V začiatkoch ich existencie preferovali hranie koncertov pod vplyvom LSD. Do roku 1966 bolo užívanie tejto drogy úplne legálne a experimentovalo sa s ňou aj v medicínskej praxi. Elevators svoj životný štýl viedli v súlade s vtedy rozvíjajúcimi trendmi. Svoju tvorbu podliehali psychedelickým zážitkom. Svoje duchovné a ezoterické podnety dostávali aj vplyvom učení Gurdžijeva, Alfreda Korzybskeho, Tantrickej meditácie, či psychedelickej filozofie Timothyho Learyho.
Členovia skupiny.
Pôvodná zostava 13th Floor Elevators bola okolo trojice: speváka/ gitaristu Roky Ericksona, Tommyho Halla a Stacyho Sutherlanda. Rytmická sekcia kapely prešla viacerými zmenami. Začínali s hráčom na bicie nástroje, Johnom Ike Waltonom a basgitaristom Ronniem Leathermanom. Neskôr, v júli roku 1967, ich vymenili Danny Thomas (bicie, klavír) a Dan Galindo (basgitara). Vznikla tak zostava skupiny, ktorá je označovaná ako „klasická“. Pri nahrávaní tretieho albumu kapely, "Bull of the Woods", sa k nim do štúdia znovu pripojil aj Ronnie Leatherman.
Ďalší spolupracovnícia priespievatelia:
Externé odkazy.
Stránka skupiny 
Stránka o skupine
MySpace
Alabastrová jaskyňa

Alabastrová jaskyňa je jedna z mnohých krasových jaskýň, ktoré sú neprístupné verejnosti v Belianskych Tatrách. Táto jaskyňa sa nachádza v masíve Bujačieho vrchu. V roku 1981 bola vyhlásená za prírodnú pamiatku. Dĺžka chodieb tejto jaskyne činí asi 400 metrov. V hlavnej chodbe jaskyne našli speleológovia vodopád a krasové jazierko.
Presný dátum a rok objavenia nie sú presne známe. Najstarší z nápisov vysekaný do skaly vo vchode do jaskyne predstavuje letopočet 1768, no je možné, že jaskyňu objavil rektor gymnázia v Kežmarku Juraj Bohuš už v roku 1713, pri potulkách Belianskymi Tatrami. Pôvodný názov jaskyne bol Dračia diera. Do vytvorenia Tanapu voľne prístupná chodníkom z Tatr. Kotliny alebo cez Suchú dolinu. Po jeho vytvorení sa nachádza v 5.stupni ochrany, teda neprístupná pre verejnosť. Je domovom vzácneho druhu netopiera a nočných motýľov. Sadrovec- Alabaster, jeho stalaktity, sú značne poškodené, poodlamované, čo je následok voľného prístupu v minulom storočí. Do jaskyne vedie chodník, je však veľmi ťažko prístupný, križuje ho množstvo padnutých stromov a v zimnom období na mnohých miestach hrozí pošmyknutie a následný pád po strmom svahu.
V blízkosti jaskyne sa nachádza "Ľadová pivnica", čo je tiež jask. útvar, no bez akejkoľvek výzdoby.Tvorí ju ohromný portálny vchod, ktorý sa postupne zužuje a cca po pivnica zaniká.
Baranie pliesko

Baranie pliesko () je plytké, občas vysychajúce pleso, nachádzajúce sa v severovýchodnom úvale Malej Studenej doliny, pod južnou stenou Baraních rohov v nadmorskej výške . Je to najvyššie položené nestále pleso vo Vysokých Tatrách. Je veľmi ťažké určiť jeho rozmery, pretože má periodické výkyvy. V lete toto pleso často vyschne úplne. Dostalo meno podľa polohy pod Baraními rohami. Nevedú k nemu turistické cesty. S horským vodcom ho možno vidieť cestou na Baranie sedlo.
Baranie sedlo

Baranie sedlo (; , , ) je výrazné sedlo vo Vysokých Tatrách medzi masívom Baraních rohov a Spišským štítom.
Názov.
Vyplýva zo susedstva s Baraními rohami.
Turistika.
Do sedla nevedie turistická značka. V súčasnosti je Baranie sedlo obľúbeným skialpinistickýcm prechodom. Baraním sedlom vedie jeden z možných a pomerne ľahkých prechodov medzi Dolinou Zeleného plesa a Malou Studenou dolinou (Téryho chatou). Z Téryho chaty je to do sedla asi 1 a ½ hodiny, z Chaty pri Zelenom plese 2-3 hodiny.
Poznámka.
V niektorých prameňoch je výška tohto sedla udávaná , niekde .
Zábavná pyrotechnika

Zábavná pyrotechnika sú pyrotechnické výrobky, naplnené rôznymi chemickými zlúčeninami a zmesami, pričom po zapálení vybuchujú resp. vytvárajú zvukové alebo svetelné efekty. 
Zvukové efekty vytvárajú petardy alebo tzv. delobuchy, svetelné prskavky, svetlice a pod.
Zábavno-pyrotechnické výrobky obsahujú okysličujúce látky (dusičnany, chlorečnany) a horľaviny (uhlie, síra alebo práškové kovy - horčík, hliník, železo, ale tiež napr. cukor, plasty alebo živice).
Delenie.
Výrobky sa delia do niekoľkých kategórii:
Hrad Belcastel

Hrad Belcastel je stredoveký hrad v obci Belcastel, na severnom brehu rieky Aveyron, vo francúzskom departemente Aveyron. Najstaršia časť stavby pochádza z 9. storočia. Dlhú dobu bol sídlom rodu Saunhac.
Belcastel sa stal v roku 1928 národnou pamiatkou. Francúzsky architekt Fernand Pouillon viedol v 70. rokoch 20. storočia rekonštrukciu hradnej zrúcaniny opustenej v 17. storočí. Na stavbe pracovalo dvanásť murárov a desať vitrážistov. 
Pouillon sa zúčastnil aj rekonštrukcie obce, ktorá získala titul "Un des plus beaux villages de France" ("Jedna z najkrajších dedín Francúzska").
V súčasnosti hrad vlastní americký pár, a je otvorený pre verejnosť od apríla do novembra. Hostí aj stále i prechodné umelecké výstavy.
Hrad Belcastel je jeden z 23 hradov v Aveyrone tvoriacich tzv. "La Route des Seigneurs du Rouergue".
Hrad Dinan

Hrad Dinan je francúzsky hrad v obci Dinan, v Bretónsku.
Donjon s bránou sú súčasťou 2 600 metrov dlhých stredovekých hradieb obklopujúcich historickú časť mesta.
Je nazývaný aj "Donjon de la duchesse Anne" (Donjon vojvodkyne Anny), a stojí blízko brány sv. Ľudovíta. V rokoch 1382 - 1383 ho dal postaviť vojvoda Ján IV. Bretónsky, zvaný Dobyvateľ. Obytnú vežu tvoria dve spojené veže kruhového pôdorysu; okolo hradu je vodná priekopa.
Hrad bol v roku 1886 vyhlásený za monument historique (historickú pamiatku). Je majetkom obce a sídli v ňom miestne múzeum súčasného umenia.
Externé odkazy.
Fotografie na stránkach Ministerstva kultúry
Hrad Foix

Hrad Foix je hrad na kopci nad francúzskym mestom Foix, hlavným mestom departementu Ariège.
Dejiny hradu.
Stavba hradu začala v roku 987 a bol majetkom grófa Rogera z Carcassonne a jeho potomkov. Od roku 1034 patril hrad grófom z Foix, čo predurčilo ďalšie osudy mesta i hradu.
Grófi z Foix boli príbuzní s grófmi z Carcassonne, Trencavalovcami a ďalšími členmi okcitánskej šľachty. Rovnako ako ich príbuzní a susedia podporovali katarské hnutie. Ako jedna z katarských bášt bol hrad Foix v rokoch 1211 - 1212 štyrikrát obliehaný križiakmi pod vedením obzvlášť zanieteného Simona z Montfortu, nebol však dobytý.
Roger Bernard II. z Foix (synovec slávnej Esclarmondy z Foix) sa okrem svojho vojenského umenia využitého na podporu katarov zapísal do dejín grófstva aj svojim sobášom s Ermesindou z Castellbó, jedinou dcérou Arnaua z Castellbó. Tým prišlo k zjednoteniu grófstva Foix a Andorry.
Ďalším slavným majiteľom hradu bol Gaston Fébus a posledným francúzsky kráľ Henrich IV. Navarrský.
Dnes je v hradnom interiéri stála expozícia miestneho múzea.
Žilinská ulica (Piešťany)

Žilinská je ulica v Piešťanoch. Je súčasťou I/61, ktorá spája Bratislavu s Bytčou. Začína sa na križovatke ulíc Teplická, Bratislavská a Staničná a pokračuje smerom na Nové Mesto nad Váhom až po hranicu piešťanského katastrálneho územia. Významná križovatka je s ulicou Andreja Hlinku pri "OD Kocka" a "OD Prior".
Časť cesty (od križovatky s ulicami Hoštáky a Mojmírová po križovatku s ulicou Domkársky rad) bola v období od konca augusta do polovice septembra 2012 zrekonštruovaná.
Kuzmány

Kuzmány môže byť:
Administratívne členenie Paraguaja

Paraguaj sa administratívne člení na:
Dejiny.
Na začiatku 20. storočia bol Paraguaj rozdelený na dve sekcie ("secciones") - Východnú (Oriental) a Západnú (Occidental), z ktorých prvá bola rozdelená na departmenty a druhá na vojenské komandantúry. Neskôr sa delenie na dve sekcie prestalo používať a rozdelenie na departmenty bolo rozšírené na celý štát. Odvtedy sa niekoľkokrát vykonali úpravy administratívneho rozdelenia (rozdelenie alebo spájanie departmentov).
Misiones (department)

Misiones je jedným z departmentov Paraguaja. Hlavné mesto je San Juan Bautista. Leží na juhu krajiny pri hranici s Argentínou (provinciou Corrientes). Susedia s ním 4 departmenty: Ñeembucú na západe, Paraguarí na severe, Caazapá na severovýchode a Itapúa na východe.
Dištrikty.
Misiones sa delí na 10 okresov:
Štefanovič

Štefanovič je priezvisko, pozri Štefanovič (priezvisko), napr.:
Sahureho pyramída

Sahureho pyramída je súčasťou pyramídovej nekropoly blízko dnešného Abúsíru v Egypte, ktorá bola kedysi najjužnejším miestom starovekého mennoferského pohrebiska.
Staviteľom bol faraón Sahure (okolo 2458 – 2446 pred Kr.), pravdepodobne syn faraóna Veserkafa a kráľovnej Neferhetepes. Jeho pyramídový komplex vychádza z predchádzajúcich konceptov, ale vo svojom usporiadaní a materiálovej voľbe predstavuje ďalší medzník vo vývoji tohto typu stavby. Pyramída stojí na pahorku, na pravdepodobne umelo tvorenej rovine, podobne ako napr. Šepseskafova mastaba. Vďaka dnešnému zlému stavu je ťažko stanoviť niektoré základné parametre pyramídy a ďalších objektov, ktoré k nej patria. Superštruktúra pyramídy je v ruinách a je odhalené jej jadro, vybudované z vodorovne kladených zle opracovaných vápencových blokov. Obklad bol z kvalitne opracovaného jemného bieleho vápenca. Vnútorné priestory ležia tesne nad základňou a pozostávajú z mierne klesajúcej a vzápätí stúpajúcej chodby, ktorá má na začiatku rozšírený priestor a na konci predsieň a pohrebnú komoru. Obe miestnosti sa nachádzajú vo vertikálnej osi pyramídy a majú sedlový strop tvorený z veľkých vápencových blokov. Stav vnútorných priestorov je dnes žalostný a je vôbec problém určiť ich pôvodný stav. Medzi ich troskami sa našiel úlomok čadičového sarkofágu. Zádušný chrám bol pri východnej stene pyramídy. Rozdeľoval sa na tzv. verejnú a súkromnú časť a mal veľmi bohatú reliéfnu výzdobu, o časti ktorej sa donedávna (do roku 1994) vôbec nevedelo. Z údolného chrámu sú dnes rozvaliny a je zatopený blízkym jazerom. Objekty pyramídového komplexu mali na to obdobie nezvyčajnú skladbu materiálu, z ktorého boli postavené, čo sa prejavovalo v ich farebnosti. Podlaha bola z čierneho čadiča, spodná časť múrov z červeného granitu a vrchná časť z kvalitného vápenca. Steny boli na niektorých miestach ozdobené kolorovanými reliéfnymi výjavmi. Reliéfne scény boli aj na stenách pozdĺž vzostupnej cesty. Satelitná pyramída je pri juhovýchodnom rohu kráľovskej pyramídy.
Výskum pyramídy prebiehal len zvoľna. Dovnútra sa dostal Perring, ale systematicky ju skúmal až začiatkom 20. storočia Ludwig Borchardt (1902 – 08). V 1994 Záhí Hawáss objavil pri rekonštrukcii areálu množstvo dovtedy neznámych reliéfnych blokov. Tento výskum pokračuje dodnes.
Sievert (jednotka)

Sievert (skratka Sv) je jednotkou dávkového ekvivalentu ionizujúceho žiarenia. Je pomenovaná po Rolfovi Sievertovi, priekopníkovi radiačnej ochrany. 
Jeden Sievert je taká absorbovaná dávka žiarenia, ktorá pri akomkoľvek type ionizujúceho žiarenia vyvolá v organickej látke rovnaký biologický účinok. Jednotkou je J/kg a vypočíta sa ako "D × Q", kde "D" je dávka (Gy) a "Q" je akostný faktor, rôzny pre rôzne organické látky a jednotlivé druhy ionizujúceho žiarenia. Dávkový ekvivalent sa používa na vyjadrenie relatívnej biologickej účinnosti žiarenia pre človeka.
Jeden Sievert je označenie biologického ekvivalentu dávky röntgenového žiarenia o veľkosti 1 Gray pre človeka. Staršou jednotkou dávkového ekvivalentu bol "rem", pričom 1 rem = 0,01 Sv
Department (Paraguaj)

Department (šp. departamento) je administratívne jednotka v Paraguaji. Paraguaj je rozdelený na nasledujúcich 17 departmentov.
Basketbal na Letných olympijských hrách 2008 – ženy

Ženský turnaj v basketbale na letných olympijských hrách v Pekingu vyhrali hráčky USA keď vo finále porazili Austráliu 92-65. Tretie skončili hráčky Ruska. Hralo sa v dvoch skupinách po šiesť tímov, z ktorých postupovali štyria do ďalších bojov. 
Skupina A.
9. august 2008 
11. august 2008 
13. august 2008 
15. august 2008 
17. august 2008 
Skupina B.
9. august 2008 
11. august 2008 
13. august 2008 
15. august 2008 
17. august 2008 
Vyraďovacie boje.
Štvrťfinále.
19. august 2008 
Semifinále.
21. august 2008 
Zápas o 3. miesto.
23. august 2008 
Finále.
23. august 2008
Alice Cooper

Vincent Damon Furnier, známy ako Alice Cooper (* 4. február 1948, Detroit, Michigan, USA) je americký rockový spevák, skladateľ a hudobník, ktorého kariéra trvá päť desaťročí. Svojimi pódiovými show, na ktorých používal gilotíny, elektrické kreslá, falošnú krv a hady škrtiče, sa Cooper snažil o priblíženie ku kabaretnému stvárneniu inšpirácií z hororových filmov v kombinácii so žánrom zvaným garage rock, či ranej formy agresívneho heavy metalu, ktorý dostal pomenovanie shock rock.
Názov Alice Cooper mala pôvodne hudobná skupina, v ktorej bol Vincent Furnier spevákom a hráčom na harmoniku, Glen Buxton hral na sólovú gitaru, Michael Bruce na rytmickú a Dennis Dunaway na basovú gitaru a Neal Smith hral na bicie nástroje. Táto pôvodná kapela sa stala medzinárodne známa v roku 1971 hitom „I'm Eighteen“, ktorý pochádzal z albumu "Love it to Death".  Každý nový album bol masívne podporovaný stále väčším koncertným turné. Ďalším megahitom tejto zostavy sa stal singel „School's Out“ z roku 1972. Komerčný úspech skupina dosiahla v roku 1973 albumom "Billion Dollar Babies". 
Vincent Furnier sa stal sólovým umelcom s menom Alice Cooper v roku 1975, kedy vydal svoj sólový konceptuálny album s názvom "Welcome to My Nightmare," ktorý sa stal legendárnym, aj vďaka obrovskej teatrálnej koncertnej šnúre s rovnakým názvom"." V roku 2008 mu vyšiel už osemnásty sólový projekt s názvom "Along Came a Spider". Posledný album ,ktorý Cooperovi vyšiel v 2011 Welcome 2 my Nigthmare , sa žánrovo podobá na jeho staršie verziu z roku 1975. Rozvíjaním pôvodného detroitského rocku v priebehu rokov Cooper prešiel vývojom v rôznych rockových subžánrov konceptuálneho rocku, art rocku, hard rocku, glam rocku, new wave, pop rocku, experimentálneho rocku a industriálneho rocku. Jeho súčasná hudobná tvorba vychádza z jeho pôvodného žánru, garage rocku.
V zákulisí je Alice Cooper známy svojim spoločenským a vtipným vystupovaním, v "The Rolling Stone Album Guide" je charakterizovaný ako jeden z naobľúbenejších heavy metalových zabávačov. Pomohol zosúladiť zvuk a obrazový prejav heavy metalu, je označovaný za človeka, ktorý uviedol hororové prvky do rokenrolu a človeka, vďaka ktorému pódiové umenie a šoumenstvo sa stalo súčasťou tohto žánru.. Alice Cooper je nielen hudobníkom, je aj hercom, ale aj golfovou celebritou, majiteľom reštaurácie a od roku 2004 aj rozhlasovým moderátorom, ktorý má vlastnú reláciu o klasickej rockovej hudbe s názvom "Nights with Alice Cooper". 
Podľa hudobnej televíznej stanici VH1 bol Alice Cooper daný na 20. miesto zoznamu stovky najlepších hardrockových umelcov ("100 Greatest artists of Hard Rock")..
14. marca 2011 uvedú Alice Coopera počas slávnostného galavečera v newyorskom hoteli Waldorf Astoria do Rockandrollovej siene slávy.
Gonochorizmus

Gonochorizmus (iné názvy: rôznopohlavnosť, jednopohlavnosť, unisexualizmus) je stav, keď sú jedince druhu rozlíšené na jedince samčie a jedince samičie, opak hermafroditizmu. Výraz gonochorizmus sa často používa v užšom zmysle len vo vzťahu k živočíchom, teda opisuje stav, keď je druh živočícha rozlíšený na jedince so samčími gonádami a jedince so samičími gonádami. Jedinec vykazujúci gonochorizmus sa volá gonochorista.
Jednopohlavnosť existuje najmä u vývojovo dokonalejších živočíchov (hlavonožce, článkonožce, stavovce), ale aj u rastlín. U rastlín sa presnejšie rozlišuje:
Pohlavie jednotlivca je najčastejšie geneticky určené a (obvykle) ho nemožno zmeniť počas celého jeho života. Väčšina živočíšnych druhov oddeleného pohlavia, má buď len samčie alebo len samičie pohlavné orgány, v ktorých sa vyvíjajú pohlavné bunky. Gonochoristami sú väčšinou živočíchy schopné aktívne vyhľadať svojho sexuálneho partnera.
ESF

ESF môže byť:
Jagged Little Pill

Jagged Little Pill je tretí štúdiový album kanadskej speváčky Alanis Morissettovej. Je to druhý najpredávanejší album 90. rokov po albume "Come on Over". Bol vydaný v júni 1995 vydavateľstvom Maverick Records. 
Album dosiahol viaceré úspechy v hudobných rebríčkoch. Časopis "Rolling Stone" ho umiestnil na 327. miesto v 500 najlepších albumov všetkých čias ("The 500 Greatest Albums of All Time").
Jozy Altidore

Josmer Volmy Altidore známy aj pod skráteným menom Jozy Altidore (* 6. november 1989, Livingston, New Jersey) je americký futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka. V súčasnosti je hráčom španielskeho klubu Villarreal CF, kde hráva s číslom 24 a členom americkej reprezentácie.
Pochádza z rodiny štyroch detí, z ktorých je najmladší. Obaja jeho rodičia, otec Joseph a matka Giselle, sa narodili na Haiti.
Kariéra.
Red Bull New York.
V roku 2006 bol draftovaný klubom MetroStars v prvom kole zo 17. miesta. V Major League Soccer debutoval 23. augusta 2006 v zápase proti Lamar Hunt US, jeho mužstvo vyhralo 3:1. Prvý gól strelil 16. septembra toho istého roku v 83. minúte zápase proti Columbus Crew. Tento gól bol zároveň víťazný, MetroStars vyhralo 1:0. O týždeň neskôr, pri prehre 3:4 v derby proti DC United skóroval taktiež. 
V prvých siedmich zápasov v ktorých nastúpil skóroval sedemkrát, čím sa stal obľúbeným hráčom u fanúšikov. V semifinále play-off Východnej konferencie skóroval pri prehre 2:1 v zápase proti DC United vo veku 16 rokov a 337 dní a stal sa tak najmladším strelcom gólu v play-off Major League Soccer, čím prekonal starý rekord DaMarcusa Beasleyho o takmer tri roky.
V novembri 2007 sa v médiach objavili špekulácie ohľadom prestupu, spomínal sa anglický klub Newcastle United či španielsky Real Madrid, no o takmer pol roka prestúpil do konkurenčného Villarrealu.
Villarreal CF.
Zmluvu s Villarrealom podpísal 11. júna 2008, kam prestúpil z Red Bull New York za 7,4 milióna EUR. Tento prestup prevyšoval sumu prestupu Clinta Dempseyho, ktorý prestúpil za 2 milióny EUR do Fulhamu z New England Revolution v lete 2007. Altidore sa tak stal najdrahším hráčom, ktorý prestúpil z Major League Soccer do inej ligy. Okrem toho sa stal najdrahším americkým futbalistom v histórii, prekonal totiž rekordný prestup Claudia Reynu zo sezóny 2001/2002. Reyna vtedy prestúpil z Glasgowu Rangers do AFC Sunderland za 4 milióny EUR.
V La Lige debutoval 14. septembra 2008, keď nastúpil v druhom polčase v zápase proti Deportivu La Coruña. Prvý gól strelil 1. novembra 2008 v zápase proti Athleticu Bilbao na 4:1 v 90. minúte len pár sekúnd po tom, čo vystriedal Josebu Llorenteho.
Xerez.
Dňa 30. januára 2009 ho získal klub Xerez na hosťovanie do konca sezóny 2008/2009. Villarreal totiž chcel, aby Altidore mohol pravidelne hrávať a aby si osvojil španielsku kultúru, preto dal prednosť Xerezu pre hosťovaním v Evertone.
James Root

James Root (vlastným menom James Daniel Root; * 2. október 1971, Las Vegas, Nevada, USA) je americký gitarista. Pôsobí v skupine Slipknot. 
SlipKnoT.
Je to posledný člen, ktorý vstúpil do skupiny SlipKnoT, ku skupine sa pripojil až pri nahrávaní albumu SlipKnoT. Nosí masku bývalého člena, Josha Brainarda, ktorého nahradil.
Zaujímavý výrok:
"Na pobyt v tejto kapele si musíte trochu zvyknúť. Než som k nim prišiel, bol som kľuďas, teraz som šialenec!"
Stone Sour.
V skupine bol aj so spevákom skupiny Slipknot, Coreym Taylorom.
Osobný život.
Jim od roku 2004 chodí so speváčkou talianskej skupiny Lacuna Coil, Cristinou Scabbia. Je fajčiar. Na gitaru hrá síce pravou rukou, ale v skutočnosti je ľavák. Jim nahral kedysi dávno i jeden album s jeho ex-kapelou Deadfront, ktorý sa volá Nemesis.
Chris Fehn

Christoper Michael Fehn prezývaný Mr. Piclenose alebo Dicknose (* 24. február 1972, Ankeny, Iowa, USA) je bývalý člen kapely Slipknot a hráč na bicie.
Pred príchodom do skupiny Slipknot hral americký futbal a pracoval ako elektrikár. V skupine Slipknot, v ktorej nahradil bubeníka Grega Weltsa, pôsobil od apríla 1997. Pri vystúpeniach nosí masku, ktorá má približne dlhý nos.
Pevnosť If

Pevnosť If () je hrad na malom ostrove If v Stredozemnom mori v zálive pri prístavnom meste Marseille na juhu Francúzska.
Pevnosť dal postaviť medzi rokmi 1524 až 1531 František I. Je známa ako väzenie a preslávil ju najmä Alexandre Dumas starší románom "Gróf Monte Christo".
Hrad Lusignan

Hrad Lusignan v meste Lusignan bol hrad vo Francúzsku. Dnes sú z neho len zrúcaniny, v minulosti bol však jedným z najväčších "châteaux-forts" (hradov) vo Francúzsku. Sídlil v ňom šľachtický rod Lusignanovcov, ktorý zažil svoj najväčší spoločenský i politický význam po prvej križiackej výprave. Rod panoval v troch križiackych kráľovstvach - Jeruzalemské kráľovstvo, Cyperské kráľovstvo a Arménske kráľovstvo.
Dejiny.
Hrad bol vybudovaný na strategicky významnom mieste v Poitou na úzkom ostrohu nad príkrymi svahmi údolia. Jeho poloha bola tak pôsobivá, že v 12. storočí vznikla legenda, podľa ktorej dala hrad s kostolom postaviť bytosť s čarovnou silou - Meluzína, ako dar svojmu manželovi Raymondinovi.
Lusignan je zobrazený v celej svojej veľkosti v podobe zo začiatku 15. storočia v manuskripte Prebohaté hodinky vojvodu z Berry. Na pozadí miniatúry pre mesiac marec je namaľovaný v perspektíve, s barbakánom vľavo, hodinovou vežou a vežou Poitevine vpravo, nad ktorou je zobrazený letiaci zlatý drak - strážny duch Marca Lacombeho. Manuskript patril vojvodovi Jánovi z Berry, pre ktorého bol hrad obľúbeným sídlom až do jeho smrti v roku 1416. 
Po smrti vojvodu z Berry bol Lusignan krátky čas majetkom Jeana de France (zomrel v máji 1417), potom pripadol jeho bratovi Karolovi, budúcemu Karolovi VII.. Najprv dedina, neskôr mesto Lusignan, vyrástlo za bránami hradu pozdĺž svahu; to vytváralo ďalšie opevnenie mesta. Lusignan zostal strategicky dôležitým miestom v Poitu, v srdci Francúzska: počas francúzskych náboženských vojen, okolo roku 1574, bol vytvorený plán na obranu hradu - je uložený v Národnej knižnici v Paríži. V 17. storočí Lusignan opevnil moderným spôsobom vojenský architekt Ľudovíta XIV. markíz Vauban. Pre svoju polohu sa hrad využíval ako väzenie, neskôr v ňom sídlila škola. Kým dal v 19. storočí hrad zbúrať gróf de Blossac, aby uvoľnil miesto na stavbu zábavného parku, používal sa ako miestny lom na kameň.
Súčasnosť.
Dnes z hradu ostala rozsiahla časť základov vybudovaných v príkrom svahu, časť donjonu, základy veže Poitevine, nádrže, pivnice a zvyšky podzemnej chodby, ktorá pravdepodobne viedla ku kostolu.
Prebohaté hodinky vojvodu z Berry

Prebohaté hodinky vojvodu z Berry () je nádherne zdobený rukopis "hodiniek", čiže knihy obsahujúcej modlitby pre každú liturgickú hodinu dňa, ktorý si objednal vojvoda Ján I. z Berry okolo roku 1410. Kniha býva nazývaná kráľom iluminovaných rukopisov, pravdepodobne je najdôležitejším iluminovaným rukopisom 15. storočia. Kniha má 416 strán a zhruba polovica z nich obsahuje celostránkové ilustrácie, ktoré napriek svojej pomerne malej veľkosti patria k vrcholom gotickej knižnej maľby.
"Prebohaté hodinky" sú v súčasnosti uložené ako "rukopis č. 65" v Musée Condé vo francúzskom meste Chantilly.
Chantilly (obec)

Chantilly je obec v severovýchodnej časti metropolitnej oblasti Paríža vo Francúzsku v departemente Oise a regióne Pikardia. Má 11 000 obyvateľov. Od centra Paríža je vzdialené .
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Dejiny.
V obci sa udiali tri významné konferencie počas prvej svetovej vojny.
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Point zéro

Point zéro ("bod nula") je miesto na námestí pred vchodom do parížskej katedrály Notre Dame. Na tomto mieste je v dlažbe zasadená malá bronzová hviezdica, ktorá tvorí pomyselný stred Paríža. Od tohto miesta sa oficiálne merajú všetky vzdialenosti na francúzskych cestách a vzdialenosti od Paríža.
Sergej Jevgenievič Treščov

Sergej Jevgenievič Treščov (; * 18. august 1958, Krasnyj Kustar) bol od mája 1992 do novembra 2006 ruský kozmonaut, člen oddielu kozmonautov RKK Energija. Roku 2002 vzlietol na palube raketoplánu Endeavour (let STS-111) k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) na polročný vesmírny let ako palubný inžinier Expedície 5. Vo vesmíre strávil 184 dní, 22 hodín a 16 minút. 
Život.
Mladosť.
Sergej Treščov pochádza z dediny Krasnyj Kustar v Lipeckej oblasti, narodil sa v robotníckej rodine, je ruskej národnosti. Roku 1975 absolvoval strednú školu, o rok neskôr technické učilište (odbor zvárač), roku 1982 absolvoval Moskovský energetický inštitút. O dva roky neskôr, po povinnej vojenskej službe, nastúpil v RKK Energija. Tu sa podieľal na testoch modulu Kvant 1, zaoberal sa technickou prípravou kozmonautov. 
Kozmonaut.
Koncom osemdesiatych rokov sa prihlásil na kozmonautický výcvik, prešiel lekárskymi prehliadkami a 24. marca 1989 získal súhlas Hlavnej lekárskej komisie na prípravu. Rozhodnutím Štátnej medzirezortnej komisie bol 3. marca 1992 odporučený do oddielu kozmonautov RKK Energija, 13. mája 1992 bol formálne zaradený v Energiji na pozíciu kandidáta na kozmonauta. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu v Stredisku prípravy kozmonautov J. A. Gagarina a 25. februára 1994 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut. 
Od roku 1994 bol zaradený medzi kozmonautov pripravujúcich sa na lety na Mir. V marci 1997 bol zaradený do záložnej posádky EO 25 (štartovali v januári 1998), s Viktorom Afanasjivom a od augusta 1997 ešte s Jeanom-Pierrom Haignerom. Vo februári 1998 dvojica Afanasiev, Treščov postúpila na miesto hlavnej posádky na EO 27, v auguste 1998 bol však Treščov nahradený francúzskym kozmonautom. Vo februári 1999 bol zaradený do záložnej posádky pre EO 29, s Gennadijom Padalkom, už v júni v súvislosti so zrušením letov na Mir bola posádka rozpustená. 
Od júna 1999 sa s Valerijom Korzunom pripravoval v záložnej posádke programu MKS-spasatel (v prípade problémov s pripojením modulu Zvezda k ISS mali kozmonauti vzlietnuť a vyriešiť situáciu). Spojenie sa uskutočnilo v júli 2000 hladko automaticky. 
Už v júli 1999 bol menovaný do záložnej posádky Expedície 3 a hlavné posádky Expedície 5 (s Korzunom a Peggy Whitsonovou). Prípravu začali v septembri 2000, Expedícia 3 odštartovala v auguste 2001. Potom trénovali na let Expedície 5. 
Do vesmíru odštartoval 5. júna 2002 na palube raketoplánu Endeavour letu STS-111. Na stanici ISS vystriedala trojica Korzun, Whitsonová, Treščov Expedíciu 4 a zotrvala na nej nasledujúcich šesť mesiacov. Členovia Expedícia 5 sa vrátili na Zem 7. decembra 2002 opäť v raketopláne Endeavour (let STS-113 ). 
V januári 2004 bol vymenovaný za palubného inžiniera záložnej posádky Expedície 14, čoskoro bol však z posádky vyradený. V novembri 2006 bol na vlastnú žiadosť vylúčený z oddielu kozmonautov, naďalej pracuje v RKK Energija.
Ursíny (priezvisko)

Ursíny je priezvisko, vyskytujúce sa na Slovensku. Najčastejšie je v Banskej Bystrici, najmä v jej mestskej časti Skubín. Spomína sa v slovenskej ľudovej piesni Zabili, zabili dvoch chlapcov bez viny.
Známi nositelia.
Pozri v článku Ursíny.
Pohár konfederácií FIFA 2009 – Finále

Finále Pohára konfederácií FIFA 2009 bol finálový zápas futbalového turnaja o víťaza Pohára konfederácií FIFA na rok 2009. Zápas sa hral 28. júna 2009 na štadióne Coca-Cola Park v juhoafrickom meste Johannesburg medzi mužstvami USA a Brazília. Pre USA to bola prvá finálová účasť na Pohár konfederácií FIFA, zatiaľčo pre Brazíliu tretia (1997, 1999 a 2005).
Pred zápasom vzdali účastníci finále hold zosnulému kamerunskému futbalistovi Marcovi-Vivienovi Foému, ktorý skolaboval počas semifinálového zápasu Pohára konfederácii FIFA 2003 medzi Kamerunom a Kolumbiou (1:0) a po prevoze do nemocnice zomrel. Jeden z jeho troch synov, Marc-Scott, prečítal správu k pamiatke svojho otca.
William Westmoreland

William Childs Westmoreland (* 26. marec 1914, Spartanburg County, Južná Karolína, USA – † 18. júl 2005, Charleston, Južná Karolína) bol americký generál, ktorý velil americkým vojenským operáciám počas vietnamskej vojny v rokoch 1964 až 1968. Neskôr v rokoch 1968 až 1972 slúžil ako náčelník štábu armády USA.
Život.
Kariéra v armáde.
Počas 2. svetovej vojny slúžil v 82. výsadkovej divízii. Neskôr po skončení vojny ho veliteľ divízie James M. Gavin navrhol do funkcie veliteľa pluku. V roku 1947 sa oženil s Katherine Stevens Van Deusen. Mali 3 deti: 2 dcéry Katherine a Margaret a 1 syna Jamesa. Počas vojny v Kórei velil 187. pluku 101. výsadkovej divízie.
Koncom roku 1953 bol Westmoreland povýšený do hodnosti brigádneho generála a ďalších 5 rokov strávil na veliteľstve ozbrojených síl v Pentagóne. V roku 1956 vo veku 42 rokov sa stal najmladším generálmajorom v americkej armáde. O dva roky neskôr bol poverený velením 101. výsadkovej divízie. Ako veliteľ divízie začal realizovať koncept výcviku Recondo, ktorým skvalitnil tréning pechotných jednotiek. Neskôr tento princíp výcviku kombinujúci lacný výcvik klasickej pechoty so zvláštnym výcvikom Rangers zaviedol aj v ďalších jednotkách. V roku 1960 sa stal riaditeľom Vojenskej akadémie Spojených štátov vo West Pointe, a v roku 1963 sa stal veliteľom XVIII. výsadkového zboru.
Vietnamská vojna.
V júni 1964 sa stal veliteľom amerického vojenského kontingentu vo Vietname (tzv. MACV), keď nastúpil na miesto generála Harkinsa. V tomto období sa v krajine nachádzalo okolo 16 000 amerických vojakov. V dôsledku narastajúcej aktivity severovietnamských síl však žiadal o posily a zvýšenie počtu amerických vojakov. Toto obdobie známe ako „amerikanizácia“, malo za následok nárast početného stavu amerických vojsk v krajine v roku 1968 na 535 000 mužov. Ako veliteľ amerických síl vo Vietname presadzoval energické a rázne akcie, ktoré nemali nepriateľovi nechať čas na oddych. Po skončení ofenzívy Tet bol pre upokojenie verejnej mienky odvolaný. V júli 1968 ho vo funkcii veliteľa MACV nahradil generál Creighton Abrams. Dovtedajšie neúspechy amerických síl pri boji s komunistickými partizánmi nemožno vyčítať iba chybám amerického veliteľstva síl vo Vietname (MACV) ale aj chybnej koncepcii protipartizánskeho boja a nesprávnym krokom, ktoré presadzovalo politické vedenie USA, ako počas vlády Johnsona, tak i počas éry Nixona, kedy už Westmoreland nebol veliteľom MACV.
Povietnamské obdobie.
Po odvolaní z funkcie veliteľa vojsk vo Vietname bol Westmoreland poverený vedením generálneho štábu. V tejto funkcii zotrval až do roku 1972, kedy odišiel do výslužby. Ako veliteľ štábu riadil armádu práve v zložitom období počas premeny z armády založenej na povinnej vojenskej povinnosti na dobrovoľnícky systém. V roku 1974 neúspešne kandidoval na post senátora za štát Južná Karolína.
Zomrel 18. júla 2005 vo veku 91 rokov v Charlestone v Južnej Karolíne. 23. júla 2005 bol pochovaný na cintoríne vo West Pointe.
Bambarčina

Bambarčina alebo bambara (po bambarsky "bamanankan") je jazyk, ktorým sa hovorí v Mali a používa ho až 6 miliónov ľudí, vrátane používateľov druhého jazyka, ktorým je v Mali francúzština. Rozdiely medzi bambarčinou a dyula sú minimálne. Jazykom dyula rozpráva a rozumie jej menšie množstvo obyvateľov, pričom sa používa prevažne v Burkine Faso a na Pobreží slonoviny. 
Bambara je materinská reč bambarskej etnickej skupiny, ktorej počet sa odhaduje na 2,7 milióna ľudí.
Neferirkareho pyramída

Neferirkareho pyramída leží na pyramídovom poli pri dedine Abúsír v Egypte, na území bývalého pohrebiska hlavného mesta starovekého Egypta Mennofer.
Staviteľom bol faraón 5. dynastie Neferirkare Kakai (okolo 2446–2426 pred Kr.), pravdepodobne brat svojho predchodcu faraóna Sahureho a syn faraóna Veserkafa. V súčasnosti je ruina pyramídy, ktorá ma odhalené sklonené vrstvy jadra, najvyššie položeným bodom v lokalite. Jej výstavba prebiehala v troch fázach, počas ktorých sa menil tvar, veľkosť pyramídy a sklon jej stien. Podľa niektorých dôkazov mala byť stupňovitá a postupom výstavby ju zmenili na pravú. Nikdy nebolo dokončené jej obloženie. Vstup do vnútorných priestorov je zo severnej steny, od ktorého chodba, skonštruovaná neobvyklým spôsobom, zostupuje pod úroveň základne k rozšírenému priestoru (vestibulu), potom vodorovne pokračuje a ústi v predsieni, ktorá sa nachádza tesne pri pohrebnej komore. Obe miestnosti, orientované východno-západným smerom, sú vo vertikálnej osi pyramídy a majú sedlový strop z veľkých vápencových blokov. Bohužiaľ, tieto priestory sú veľmi zničené zlodejmi kameňa a dnes nie je možná rekonštrukcia ich pôvodného vzhľadu. Kultová pyramída nebola postavená. Zádušný chrám stál pred východnou stenou pyramídy a tiež bol postavený v niekoľkých etapách, ktoré charakterizuje použitie rozdielnych materiálov. Najstaršia etapa výstavby súkromných priestorov chrámu použila vápenec, mladšia etapa dostavovala ostatné priestory nepálenou tehlou. Z výzdoby sa zachovalo len niekoľko fragmentov. Pravdepodobne kvôli časovej tiesni komplex nemá vzostupnú cestu a ani údolný chrám, boli postavené základy, potom sa ich výstavba zastavila. V areáli sa našla väčšia časť chrámového archívu, ktorá je súborom zatiaľ najstarších zachovaných písomných pamiatok. Okolo komplexu bol postavený tehlový múr. Pred severnou a južnou stenou pyramídy boli pochované dve lode, ktoré sa nezachovali.
Pyramídy skúmal okrem iných Perring, Lepsius, Borchardt (1904–07) alebo misia Českého (československého) egyptologického ústavu FF UK v Abúsíre.
Patti Smithová

Patricia Lee "Patti" Smithová (* 30. december 1946, Chicago, Illinois, Spojené štáty) je americká speváčka, skladateľka a výtvarníčka, ktorá sa stala vydaním jej debutového albumu "Horses" jednou z najvplyvnejších postáv punk rockového hnutia 70. rokov 20. storočia. Patti Smithová
je pre svoj spôsob spojenia bítnickej poetiky v textoch piesní a trojakordovej rockovej hudby nazývaná „krstnou mamou punku“, Jej najznámejšou skladbou je pieseň „Because the Night“, ktorú napísala spolu s Bruceom Springsteenom. Táto nahrávka sa dostala v roku 1978 na trinástu pozíciu rebríčka "Billboard Hot 100". V roku 2005 bola Smithová francúzskym ministrom kultúry menovaná na titul "Commander of the Ordre des Arts et des Lettres" ("Veliteľ Vyznamenania umenia a literatúry"), v roku 2007 bola uvedená do "Rokenrolovej siene slávy".
Rolf Sievert

Rolf Maximilian Sievert (* 6. máj 1896, Štokholm, Švédsko† 3. október 1966, tamže) bol švédsky fyzik.
Jeho hlavný prínos bol v štúdiu nepriaznivých biologických efektov radiácie. Je po ňom pomenovaná jednotka dávkového ekvivalentu radiácie Sievert (jednotka).
Alžbeta Seymourová

Alžbeta Seymourová (* 1513 – † 1563) bola jedným z deviatich detí Sira Johna Seymoura a Margery Wentworthovej. Bola tiež sestrou Jany Seymourovej (tretia manželka Henricha VIII.).
Životopis.
Alžbeta Seymourová sa prvýkrát vydala za sira Anthony Ughtreda, ktorý zomrel v roku 1534. Toto manželstvo bolo bezdetné.
Neskôr sa Alžbeta, spolu so svojou sestrou Janou, stali dvornými dámami Anny Boleynovej, ktorá bola ich sesternica z druhého kolena. Po poprave Anny Boleynovej a sobáši svojej sestry sa Alžbeta stala sestrinou hlavnou dvornou dámou. V roku 1538 sa vydala za Gregory Cromwella, ského baróna, syna Thomasa Cromwella, essexského grófa a hlavného ministra Henricha VIII. Mali spolu päť detí.
Alžbeta sa zúčastnila oficiálneho prijatia Henrichovej štvrtej manželky Anny Klévskej, ktorá prišla z Nemecka v roku 1540. Po anulovaní tohto štvrtého Henrichovho manželstva sa stala dvornou dámou Henrichovej piatej manželky Kataríny Howardovej.
Po poprave Thomasa Cromwella v roku 1540 za zradu a kacírstvo stratila jej rodina vplyv a bohatstvo. Alžbeta sa potom stala dvornou dámou Henrichovej šiestej manželky Kataríny Parrovej. Po smrti Henricha VIII. v roku 1547 sa jej brat Thomas Seymour tajne oženil s vdovou po kráľovi Katarínou, ktorá následne v roku 1548 zomrela.
Alžbetini dvaja bratia, Thomas a Eduard, boli popravení počas vlády Eduarda VI. za zradu. Následne sa opäť stala vdovou po smrti Gregory Cromwella v roku 1551. O tri roky neskôr sa vydala tretíkrát – vzala si Johna Pauleta, winchesterského markíza.
Zomrela v roku 1563.
Hrad Mauvezin

Hrad Mauvezin stojí na okraji obce Mauvezin v juhozápadnej časti francúzskych Pyrenejí. Vcelku zachovalý hrad postavený na štvorcovom pôdoryse zo šedivého kameňa je situovaný na 567 m vysokom kopci. Hradná veža má po obvode strieľne.
Pôvodne tu stála rímska pevnosť. Jedným z mnohých majiteľov bol aj Gaston Fébus (gróf z Foix a vikomt z Béarn), miestny hrdina, o ktorom písal aj kronikár storočnej vojny Jean Froissart.
Tom Hamilton

Tom Hamilton (* 31. december 1951, Colorado Springs, Colorado, USA) je americký basgitarista známy predovšetkým ako člen hardrockovej skupiny Aerosmith. V skupine sa však podieľal aj autorsky a to presne na ôsmich hitoch. Medzi najznámejšie patria: „Sweet Emotions“, „Janie´s Got A Gun“ a „Jaded“. Ako spoluautor a rytmický gitarista sa zase realizoval v skladbách „Sick As a Dog“, „Uncle Salty“ a „Toys in the Attic“. Občasne spieva sprievodné vokály.
Detstvo a mladosť.
Thomas William Hamilton sa narodil ako tretie zo štyroch detí. Jeho matka, žena v domácnosti, a otec, pracujúci vo vojenskom letectve, mali ešte staršiu dcéru Perry, syna Scotta a od Toma mladšiu dcéru Cecily. 
Hudobné začiatky.
Tom Hamilton začal hrať na gitaru vo veku dvanástich rokov. Jeho motiváciu hrať na basgitare ovplyvnila vtedy jediná existujúca skupina v meste, ktorá zháňala hudobníka na post basgitaristu. V skupine Sam Citrus and the Merciless Tangerine začal hrať vo veku štrnástich rokov. Prvú basgitaru, Fender Precision, si zapožičal a neskôr aj kúpil od kamaráta. Kapela hrávala coververzie od britských skupín The Beatles a The Rolling Stones. Nasledovali skupiny Pipedream, Plastic Glass a The Jam Band. Vo všetkých pôsobili bubeník Dave Scott a budúci gitarista Aerosmith Joe Perry s ktorým Hamilton hrával cez štyri roky.
V lete 1970 videl Jam Band počas klubového vystúpenia v The Barn aj budúci líder Aerosmith, Steven Tyler: ",Bol som z nich úplne vedľa. Nevedeli síce naladiť ani nástroje, ale vychádzalo z nich niečo úžasné, čo bolo oveľa lepšie než akýkoľvek sex, ktorý som kedy zažil."" Tyler, pôvodne bubeník, bol vtedy súčasťou inej kapely. 
Hamilton sa v tom čase rozhodoval aj nad iným typom kariéry. Pôvodne mal v pláne študovať divadlo, pričom jeho talent ocenili aj dve herecké školy, na ktoré bol prijatý. ",Vždy som však chcel hrať aj v kapele, takže len čo sa naskytla príležitosť, šiel som namiesto toho do Bostonu s Joeom Perrym."" Po rozpade The Jam Band sa do nového mesta presťahovali aj s gitaristom Rayom Tabanom. K novej skupine sa pridal aj Steven Tyler, ktorého kapela sa rozpadla v rovnakom čase. 
Aerosmith: 1970 - 1973.
Išlo o rok 1970, ktorý je aj dátumom vzniku hardrockovej legendy Aerosmith. V Bostone sa živili príležitostnými prácami a naoko ,experimentovali" s drogami. Posledné personálne zmeny sa udiali po prijatí bubeníka Joeyho Kramera, čím sa predošlý bubeník Steven Tyler postavil pred mikrofón a taktiež s príchodom gitaristu Brada Whitforda, ktorý nahradil Raya Tabana (1972). V tom čase mala už skupina vo svojom teritóriu isté fanúšikovské zázemie. Po návšteve klubového vystúpenia prezidentom Columbie Records došlo k podpísaniu prvej nahrávacej zmluvy. Debutový album s názvom Aerosmith vyšiel v roku 1973.
Diskografia.
S Aerosmith: