Héra (bohyňa)

Héra (iné názvy: Héré, zastarano Hera či Here; po grécky Ἥρα - Héra alebo Ἥρη - Héré) je v starogréckej mytológii hlavná bohyňa manželstva, žien a rodiny, ochraňuje rodiace ženy a deti. Je manželkou a sestrou boha Dia a dcérou Titana Krona a jeho manželky a sestry, Rhei. Jednou z jej charakteristických čŕt v mýtoch je jej žiarlivá a pomstychtivá povaha pri zaobchádzaní s každým, kto ju urazil - keďže jej muž Zeus jej bol často neverný s inými bohyňami, či dokonca smrteľnými ženami, jeho deťom strpčovala život a pripravovala im všemožné nástrahy. 
Jej ikonografia ju zvyčajne zobrazuje ako dôstojnú, matrónsku postavu, vzpriamenú alebo intronizovanú, korunovanú polosom alebo diadémom, niekedy zahalenú ako vydatú ženu. Je patrónkou svadieb, požehnáva a legalizuje manželské zväzky a chráni ženy pred nehodami pri pôrode. Medzi jej posvätné zvieratá patria krava, kukučka a páv. Niekedy sa zobrazuje s granátovým jablkom ako symbolom nesmrteľnosti. Je totožná s rímskou bohyňou Juno. 
Kult.
Héra bola pravdepodobne prvým božstvom, ktorému Gréci zasvätili uzavretú zastrešenú chrámovú svätyňu na Same okolo roku 800 pred Kr. Neskôr ju nahradil Héraion na Same, jeden z najväčších gréckych chrámov (oltáre boli pred chrámami pod holým nebom). Na tomto mieste bolo postavených mnoho chrámov, takže dôkazy sú trochu zmätočné a archeologické dátumy sú neisté.
Chrám, ktorý vytvorili sochári a architekti z rodu Rhoecus, bol zničený v rokoch 570 až 560 pred Kr. Nahradil ho Polykratov chrám z rokov 540 - 530 pred Kr. V jednom z týchto chrámov vidíme les 155 stĺpov. Na tomto chráme sa tiež nenachádzajú žiadne dôkazy o dlaždiciach, čo naznačuje, že buď chrám nebol nikdy dokončený, alebo bol zhora otvorený.
Skoršie svätyne, ktorých zasvätenie Hére nie je potvrdené, boli mykénskeho typu nazývané "domové svätyne". Vykopávky v Same odhalili votívne dary, mnohé z nich z konca 8. a 7. storočia pred n. l., ktoré dokazujú, že Héra v Same nebola len miestnou gréckou bohyňou Egejského mora. V tamojšom múzeu sa nachádzajú figúrky bohov a suplikantov a ďalšie votívne dary z Arménie, Babylonu, Iránu, Asýrie, Egypta, čo svedčí o povesti, ktorej sa táto svätyňa Héry tešila, a o veľkom príleve pútnikov. V porovnaní s touto mocnou bohyňou, ktorej patril aj najstarší chrám v Olympii a dva veľké chrámy v Paestume z piateho a šiesteho storočia, je podľa Burkerta Homérova búrliváčka a v mýtoch "takmer... komickou postavou".
Hoci najväčším a najstarším voľne stojacim chrámom Héry bol Heraion na Same, na gréckej pevnine sa Héra uctievala najmä ako "argejská Héra" (Héra Argeia) vo svojej svätyni, ktorá stála medzi bývalými mykénskymi mestskými štátmi Argos a Mykény, kde sa na jej počesť slávili slávnosti nazývané "Heraia." "Tri mestá, ktoré mám najradšej," vyhlasuje kráľovná nebies v štvrtej knihe "Iliady", "sú Argos, Sparta a Mykény širokých ulíc." Chrámy Héry boli aj v Olympii, Korinte, Týre, Perachore a na posvätnom ostrove Dilos. V Magna Graecia boli postavené dva dórske chrámy Hére v Paestume, a to okolo roku 550 a 450 pred Kr. Jeden z nich, dlho nazývaný Poseidónov chrám, bol v 50. rokoch 20. storočia identifikovaný ako chrám Héry.
Na Eubóji sa v šesťdesiatročnom cykle slávil sviatok Veľkej Daidaly, zasvätený Hére.
O význame Héry v ranom archaickom období svedčia veľké stavebné projekty realizované na jej počesť. Chrámy Héry v dvoch hlavných centrách jej kultu, Heraion na Same a Heraion v Argu v Argolise, boli vôbec prvými monumentálnymi gréckymi chrámami postavenými v 8. storočí pred Kr.
Význam.
Podľa Waltera Burkerta majú Héra aj Démétér mnoho charakteristických atribútov predgréckych veľkých bohyň.
V rovnakom duchu britský vedec Charles Francis Keary predpokladá, že Héra mala v staroveku istý druh uctievania ako "bohyňa Zeme", čo súvisí s jej možným pôvodom ako pelasgickej bohyne (ako sa o nej zmieňuje Hérodotos).
Podľa Homérovho Hymnu II na "Deliana Apolóna" Héra zadržala Eileithýu, aby zabránila Léto rodiť, keď bola tehotná s Artemis a Apolónom, keďže otcom bol Zeus. Ostatné bohyne prítomné pri pôrode na Dile poslali Íris, aby ju priviedla. Keď vstúpila na ostrov, začal sa božský pôrod. V mýte o Heraklovom narodení je to samotná Héra, ktorá zariadi odklad Heraklovo narodenie, kým sa jej chránenec Eurystheus nenarodí ako prvý.
Homérov hymnus na "Apolóna Pýthia" robí z netvora Tifona potomka archaickej Héry v jej minojskej podobe, ktorý vznikol z nej samej, ako obludná verzia Hefaista, a vyvrhla ho v jaskyni v Kilíkii. 
V Hérinom chráme v Olympii bola sediaca kultová postava Héry staršia ako postava bojovníka Dia, ktorá ju sprevádzala. Homér jej vzťah k Diovi jemne vyjadril v "Iliade", v ktorej Diovi hovorí: 
Matriarchát.
V polovici devätnásteho storočia sa objavili rozsiahle štúdie, ktoré siahajú až k Johannovi Jakobovi Bachofenovi, o možnosti, že Héra, ktorej raný význam v gréckom náboženstve je pevne stanovený, bola pôvodne bohyňou matriarchálneho národa, ktorý pravdepodobne obýval Grécko pred Helénmi. Podľa tohto názoru jej činnosť ako bohyne manželstva zakladala patriarchálne puto vlastnej podriadenosti. Jej odpor voči Diovým výbojom sa vykresľuje ako Hérina "žiarlivosť", hlavný motív literárnych anekdot, ktoré podrývajú jej antický kult.
Kontroverzným však zostáva tvrdenie, že antický matriarchát alebo kultúrne zameranie na monoteistickú Veľkú bohyňu existovali u starých Grékov alebo inde. Moderní vedci toto tvrdenie vo všeobecnosti odmietajú ako nedostatočne doložené.
Mládež.
Héra bola najznámejšia ako bohyňa matróna "Héra Teleia", ale predsedala aj svadbám. V mýtoch a kultoch sa zachovali útržkovité zmienky a archaické zvyky o posvätnej svadbe Héry a Dia. V Plataiách sa nachádzala socha Héry sediacej ako nevesty od Kallimacha, ako aj stojaca matróna Héra.
Héra bola uctievaná aj ako panna. V Stymfálii v Arkádii sa tradovalo, že tam bola trojitá svätyňa "Héry Dievčaťa" (Παις [Pais]), "Dospelej ženy" (Τελεια [Teleia]) a "Odlúčenej" (Χήρη [Chḗrē] "Vdova" alebo "Rozvedená"). V oblasti okolo Argu bol Hérin chrám v Hermione pri Argu venovaný "Hére Panne". Pri prameni Kanathos neďaleko Nauflie Héra každoročne obnovovala svoje panenstvo pri obradoch, o ktorých sa nesmelo hovoriť ("arrheton") Robert Graves to interpretuje ako znázornenie nového mesiaca (Hébé), splnu (Héra) a starého mesiaca (Hekaté), ktoré zosobňujú Pannu (jar), Matku (leto), resp. ničiacu Krunu (jeseň).
Mytológia.
Narodenie.
Hera je dcérou najmladšieho Titana Krona a jeho manželky a sestry Rhey. Kronovi bolo súdené, že ho zvrhne jedno z jeho detí; aby tomu zabránil, prehĺtal všetky svoje novonarodené deti celé, až kým ho Rhea neoklamala, aby namiesto svojho najmladšieho dieťaťa, Dia, prehltol kameň. Zeus vyrastal v tajnosti, a keď dospel, oklamal svojho otca, v dôsledku čoho vyvrhol jeho súrodencov vrátane Héry. Zeus potom viedol vzburu proti Titanom, vyhnal ich a rozdelil si vládu nad svetom so svojimi bratmi Poseidónom a Hádesom.
Iné tradície však naznačujú, že podobne ako Zeus a Poseidón, ani Héra nemusela byť Kronom pohltená. Pausanias uvádza, že ju ako nemluvňa dojčili tri dcéry rieky Asterion: Okrem toho v "Iliade" Héra uvádza, že ju matka dala na výchovu Téthys: 
Manželstvo s Diom.
Héra je skôr bohyňou manželstva a pôrodu ako materstva a veľká časť jej mytológie sa točí okolo jej manželstva s bratom Zeusom. Je ním očarená a zvádza ho. On ju podvádza a má veľa detí s inými bohyňami a smrteľnými ženami. Je silne žiarlivá a pomstychtivá voči jeho deťom a ich matkám. On sa jej vyhráža a je voči nej násilný.
V Iliade Zeus naznačuje, že ich manželstvo bolo akýmsi útekom, keďže ležali v tajnosti pred rodičmi, Pausanias zaznamenáva príbeh o tom, ako sa vzali, v ktorom sa Zeus premenil na kukučku, aby sa Hére dvoril. Ona vtáka chytila a nechala si ho ako domáceho miláčika; preto kukučka sedí na jej žezle. Podľa scholionu o Theokritových Idylách, keď Héra smerovala sama k hore Thornax, Zeus vyvolal strašnú búrku a premenil sa na kukučku, ktorá priletela a sadla si jej na kolená. Héra ho prikryla svojím plášťom. Zeus sa potom premenil späť a chytil ju. Keďže s ním odmietala spať kvôli ich matke, sľúbil jej, že sa s ňou ožení.
V jednom podaní sa Héra odmietla vydať za Dia a ukryla sa v jaskyni, aby sa mu vyhla; pozemšťan Achilles ju presvedčil, aby mu dala šancu, a tak mali obaja prvý pohlavný styk. Tento variant hovorí, že Héru vychovávala nymfa Makris na ostrove Eubója, ale Zeus ju uniesol, načo im hora Cithaeron podľa Plutarchových slov "poskytla tienisté zákutia". Keď Makris prišla hľadať svoju chránenkyňu, boh hory Cithaeron ju odohnal so slovami, že Zeus si tam užíva s Léto.
Podľa Kallimacha ich svadobná hostina trvala tristo rokov. Jablká Hesperidiek, ktoré mal Herakles za úlohu vziať, boli svadobným darom Gaii.
Po hádke s Diom ho Héra opustila a utiahla sa na Euboiu a žiadne Diovo prihováranie nedokázalo ovplyvniť jej rozhodnutie. Miestny kráľ Cithaeron potom Diovi poradil, aby vzal drevenú sochu ženy, zabalil ju a predstieral, že sa s ňou ožení. Zeus urobil, ako mu povedal, a tvrdil, že "ona" je Plataea, Asópova dcéra. Héra, len čo sa to dozvedela, prerušila svadobný obrad a strhla z postavy šaty, aby zistila, že je to len socha bez života, a nie zamilovaná rivalka. Kráľovná a jej kráľ sa zmierili a na pamiatku toho tamojší ľud slávil sviatok zvaný Daidala. Počas neho sa konala rekonštrukcia mýtu, pri ktorej vybrali drevenú sochu Héry, vykúpali ju v rieke Asopus a potom ju postavili na voz, aby viedla sprievod ako nevesta, a nakoniec ju rituálne spálili.
Podľa Diodora Sicílskeho bola Alkméné, Heraklova matka, úplne poslednou smrteľnou ženou, s ktorou kedy Zeus spal. Po Heraklovom narodení prestal plodiť ľudí.
Herakles.
Héra je Heraklova nevlastná matka a jeho nepriateľka. Meno Herakles znamená "Hérina sláva". V Homérovej "Iliade" sa uvádza, že keď mala Alkména porodiť Herakla, Zeus oznámil všetkým bohom, že v ten deň sa narodí dieťa od samotného Dia a bude vládnuť všetkým okolo seba. Héra po tom, čo požiadala Dia, aby na to prisahal, zostúpila z Olympu do Argu a prinútila manželku Sthenela (Perseovho syna) porodiť Eurysthea až po siedmich mesiacoch, pričom zároveň zabránila Alkméne porodiť Herakla. To malo za následok splnenie Diovej prísahy v tom zmysle, že jeho prísaha sa týkala Eurysthea, a nie Herakla. Podľa Pausaniovho rozprávania Héra poslala čarodejnice (ako ich nazývali Tébania), aby Alkméne zabránili porodiť Herakla. Čarodejniciam sa darilo zabrániť pôrodu, kým Historis, dcéra Tiresia, nevymyslela trik, ako čarodejnice oklamať. Podobne ako Galanthis, aj Historis oznámila, že Alkména porodila svoje dieťa; keďže boli oklamané, čarodejnice odišli a umožnili Alkméne porodiť.
Hérin hnev voči Diovmu synovi pokračuje a keď je Herakles ešte nemluvňa, Héra pošle dva hady, aby ho zabili, keď leží v postieľke. Herakles hady uškrtí holými rukami a jeho opatrovateľka ho nájde, ako sa hrá s ich bezvládnymi telami, akoby to boli detskou hračkou.
Jedna z verzií vzniku Mliečnej cesty hovorí, že Zeus oklamal Héru, aby dojčila nemluvňa Herakla. Keď zistila, kto je, odtrhla ho od svojho prsníka a výron jej mlieka vytvoril po oblohe šmuhu, ktorú možno vidieť dodnes. Z jej mlieka vznikol aj biely kvet, ľalia. Na rozdiel od všetkých Grékov Etruskovia namiesto toho zobrazovali dospelého bradatého Herakla na prsiach Héry. To môže odkazovať na jeho adopciu Hérou, keď sa stal nesmrteľným. Predtým ju ťažko zranil na hrudi.
Keď Herakles dosiahol dospelosť, Héra ho doháňala k šialenstvu, čo ho viedlo k vyvraždeniu svojej rodiny, a to ho neskôr viedlo k podniknutiu jeho slávnych prác. Héra poverila Herakla prácou pre kráľa Eurysthea v Mykénach. Snažila sa Heraklovi sťažovať takmer všetkých jeho dvanásť prác. Keď bojoval s lernajskou hydrou, poslala kraba, aby ho uhryzol do nôh v nádeji, že ho rozptýli. Neskôr Héra proti nemu popudila Amazonky, keď bol na jednej zo svojich výprav. Keď Herakles zajal Geryonov dobytok, strelil Héru do pravej strany hrude trojsečným šípom. Rana bola nevyliečiteľná a zanechala ju v neustálych bolestiach, ako hovorí Dione Afrodite v "Iliade", kniha V. Potom Héra poslala hmyz, aby dobytok pohrýzol, podráždil a rozprášil. Héra potom zoslala povodeň, ktorá zdvihla hladinu rieky natoľko, že Herakles nemohol s dobytkom prebrodiť rieku. Do rieky nahádzal kamene, aby bola voda plytšia. Keď konečne dorazil na Euristheov dvor, dobytok obetoval Hére.
Eurystheus chcel Hére obetovať aj krétskeho býka. Tá však obetu odmietla, pretože tým odrážala slávu Herakla. Býk bol prepustený a putoval do Maratónu, pričom sa stal známym ako Maratónsky býk.
Niektoré mýty uvádzajú, že Héraklés sa nakoniec spriatelil s Hérou, keď ju zachránil pred Porfyriónom, obrom, ktorý sa ju pokúsil znásilniť počas Gigantomachie, a že mu dokonca dala svoju dcéru Hébé za nevestu. 
Léto a dvojčatá: Apolón a Artemis.
Keď Héra zistila, že je Léto tehotná a že otcom je Zeus, presvedčila prírodných duchov, aby zabránili Léto porodiť na pevnej zemi, ostrove na mori alebo na akomkoľvek mieste pod slnkom. Poseidón sa nad Leto zľutoval a zaviedol ju na plávajúci ostrov Dilos, ktorý nebol ani pevninou, ani skutočným ostrovom, kde Léto mohla porodiť svoje deti. Zeus potom Dilos zaistil na dne oceánu. Ostrov sa neskôr stal posvätným pre Apolóna. V inej verzii Héra uniesla Eileithiu, bohyňu pôrodu, aby zabránila Léto rodiť. Ostatní bohovia podplatili Héru krásnym náhrdelníkom, ktorému nikto neodolal, a ona sa napokon podvolila.
Tak či onak, Artemis sa narodila ako prvá a potom pomáhala pri pôrode Apolóna. Niektoré verzie hovoria, že Artemis pomáhala svojej matke rodiť Apolóna deväť dní. Iná varianta uvádza, že Artemis sa narodila jeden deň pred Apolónom, na ostrove Ortygia, a že na druhý deň pomohla Léto prejsť cez more na ostrov Dilos, aby porodila Apolóna.
Neskôr sa Tityos na príkaz Héry pokúsil znásilniť Léto. Artemis a Apolón ho zabili.
Tomuto opisu narodenia Apollóna a Artemidy odporuje Hésiodos v "Teogónii", keďže dvojčatá sa narodili pred svadbou Dia s Hérou. 
Io a Argus.
Mýtus o Io má mnoho podôb a líši sa v detailoch. Vo všeobecnosti bola Io kňažkou Héry na Heraione v Argu. Zeus po nej túžil a buď Héra premenila Io na jalovicu, aby ju ukryla pred Zeusom, alebo to urobil Zeus, aby ju ukryl pred Hérou, ale bol odhalený. Héra priviazala Io k olivovníku a postavila Arga Panopta (dosl. "vševidiaci"), aby ju strážil, ale Zeus poslal Herma, aby ho zabil. Rozzúrená Héra potom poslala hmyz, aby prenasledoval a neustále bodal Io, ktorá utiekla do Ázie a nakoniec sa dostala do Egypta. Tam jej Zeus vrátil ľudskú podobu a ona mu porodila syna Epafa.
Paridovo súdenie.
Proroctvo hovorilo, že syn morskej nymfy Thetis, do ktorej sa Zeus zamiloval po tom, čo ju uvidel v oceánoch pri gréckom pobreží, sa stane väčším ako jeho otec.Pravdepodobne z tohto dôvodu bola Thetis zasnúbená so starším ľudským kráľom, Péleom, synom Aiaka, buď na Diov príkaz, alebo preto, že sa chcela zapáčiť Hére, ktorá ju vychovala. Na svadbu Pelea a Thetis (neskorších rodičov Achilla) boli pozvaní všetci bohovia a bohyne, ako aj rôzni smrteľníci, ktorí priniesli množstvo darov. Iba Eris, bohyňa sváru, nebola pozvaná a na Diov príkaz ju vo dverách zastavil Hermes. To ju nahnevalo, a tak hodila od dverí vlastný dar: zlaté jablko s nápisom καλλίστῃ ("kallistēi", "Najkrajšej") Afrodita, Héra a Aténa tvrdili, že sú najkrajšie, a teda právoplatné majiteľky jablka.
Bohyne sa o "jablko sváru" hádali a žiadna z nich nechcel priznať dar v prospech inej. Rozhodli sa predložiť záležitosť Diovi, ktorý nechcel uprednostniť jednu z bohýň, a tak dal voľbu do rúk trójskemu princovi Parisovi. Po kúpaní v prameni hory Ida, kde sa nachádzala Trója, predstúpili pred Parisa, aby si vybral. Bohyne sa pred ním vyzliekli, buď na jeho žiadosť, alebo kvôli víťazstvu. Paris sa stále nemohol rozhodnúť, pretože všetky tri boli ideálne krásne. Bohyne sa teda uchýlili k úplatkom. Héra ponúkla Parisovi politickú moc a vládu nad celou Áziou, Aténa múdrosť, slávu a slávu v boji a Afrodita ponúkla za manželku najkrajšiu smrteľnú ženu na svete, a tak si ju vybral. Tou ženou bola Helena, ktorá už bola, nanešťastie pre Parisa, vydatá za spartského kráľa Menelaa. Ostatné dve bohyne to rozzúrilo a únosom Heleny Parisom vyvolali trójsku vojnu.
Iliáda.
Héra zohráva v "Iliade" významnú úlohu a objavuje sa vo viacerých knihách eposu. Nenávidí Trójanov kvôli Parisovmu rozhodnutiu, že najkrajšou bohyňou je Afrodita, a tak počas vojny podporuje Grékov. Počas celého eposu sa Héra mnohokrát pokúša zničiť trójske vojsko. V prvej a druhej knihe Héra vyhlasuje, že Trójania musia byť zničení. Héra presviedča Aténu, aby pomohla Achájcom v boji, a tá súhlasí s tým, že pomôže zasiahnuť v ich prospech.
V 5. knihe Héra a Aténa zosnujú plán, ako ublížiť Áresovi, ktorého Diomédes videl pomáhať Trójanom. Diomédes vyzval svojich vojakov, aby pomaly ustupovali. Héra, Áreova matka, videla Áreovo zasahovanie a požiadala Dia, Áreovho otca, o povolenie odohnať ho z bojiska. Héra povzbudila Dioméda, aby zaútočil na Área, a ten hodil na boha svoj oštep. Aténa zabodla oštep do jeho tela, ten zareval od bolesti a utiekol na Olymp, čím prinútil Trójanov ustúpiť.
V ôsmej knihe sa Héra snaží presvedčiť Poseidóna, aby neposlúchol Dia a pomohol achajskému vojsku. On to odmietne s tým, že nechce ísť proti Diovi. Héra a Aténa sú odhodlané zasiahnuť do vojny a vydávajú sa na bojisko. Keď však Zeus vidí, že obaja utekajú, pošle Eris, aby ich zadržala a prinútila ich vrátiť sa na Olymp, inak budú čeliť vážnym následkom. Po dlhotrvajúcich bojoch Héra vidí, že Poseidón pomáha Grékom a dodáva im motiváciu bojovať ďalej.
V 14. knihe Héra vymyslí plán, ako oklamať Dia. Zeus stanovil nariadenie, že bohovia nesmú zasahovať do vojny smrteľníkov. Héra je na strane Achájcov, a tak s pomocou Afrodity zvedie Dia a s pomocou Hypna ho oklame a uvedie do hlbokého spánku, aby bohovia mohli zasiahnuť bez strachu z neho.
V 21. knihe Héra pokračuje v zasahovaní do bitky, keď Héfaistovi prikáže, aby zabránil rieke ublížiť Achillovi. Héfaistos podpáli bojisko, čo spôsobí, že rieka prosí Héru a sľubuje jej, že nepomôže Trójanom, ak Héfaistos zastaví svoj útok. Héfaistos útok zastaví a Héra sa vráti na bojisko, kde sa bohovia začnú viesť boj medzi sebou. 
Menšie príbehy.
Semelé a Dionýz.
Keď sa Héra dozvedela, že Semelé, dcéra thébskeho kráľa Kadma, je tehotná s Diom, prezliekla sa za Semelinu ošetrovateľku a presvedčila princeznú, aby trvala na tom, aby sa jej Zeus ukázal vo svojej pravej podobe. Keď ho k tomu prinútila, jeho prísaha pri rieke Styx a jeho hromy a blesky Semelu zničili. Zeus vzal Semelino nenarodené dieťa, Dionýza, a dokončil jeho tehotenský vývoj zašitím do vlastného stehna.
Podľa inej verzie bol Dionýz pôvodne Diovým synom buď s Démétér, alebo s Persefonou. Héra poslala svojich Titanov, aby dieťa roztrhali, z čoho vzniklo meno Zagreus ("roztrhaný na kusy"). Zeus zachránil srdce; alebo srdce zachránili buď Aténa, Rheia alebo Démétér. Zeus použil srdce, aby znovu stvoril Dionýza a implantoval ho do lona Semelé - preto sa Dionýz stal známym ako "dvakrát narodený". Niektoré verzie naznačujú, že Zeus dal Semelé srdce zjesť, aby ju oplodnil. Héra oklamala Semelu, aby požiadala Dia, aby odhalil svoju pravú podobu, čo ju zabilo. Dionýzovi sa neskôr podarilo zachrániť matku z podsvetia a nechať ju žiť na Olympe.
Lamia.
Lamia bola krásna kráľovná Líbye, ktorú Zeus miloval a spával s ňou. Héra zo žiarlivosti pripravila Lamiu o jej deti, buď ich uniesla a ukryla, zabila, alebo prinútila samotnú Lamiu, aby zabila svoje vlastné potomstvo. Lamia sa od trýznenia znetvorila a premenila sa na desivú bytosť, ktorá lovila a zabíjala deti iných. 
Gerana.
Gerana bola kráľovná Pygmejov, ktorá sa chválila, že je krajšia ako Héra. Hnevajúca sa bohyňa ju premenila na žeriava a vyhlásila, že jej vtáčí potomok má viesť večnú vojnu s Pygmejmi.
Kydippé.
Kydippé, Hérina kňažka, bola na ceste na slávnosť na počesť bohyne. Voly, ktoré mali ťahať jej voz, sa oneskorili a jej synovia Biton a Kleobis ťahali voz celú cestu sami. Na Kydippé zapôsobila ich oddanosť jej a Hére, a tak požiadala Héru, aby jej deťom dala najlepší dar, aký môže boh človeku dať. Héra nariadila, aby bratia zomreli v spánku.
Túto poctu, ktorú deťom udelila, neskôr Solón použil ako dôkaz, keď sa snažil presvedčiť Kroisa, že nie je možné posúdiť šťastie človeka, kým po radostnom živote nezomrie plodnou smrťou.
Teiresias.
Teiresias bol Diov kňaz a ako mladý muž sa stretol s dvoma páriacimi sa hadmi a udrel ich palicou. Nato sa premenil na ženu. Ako žena sa Teiresias stal Hérinou kňažkou, oženil sa a mal deti vrátane Manta. Po siedmich rokoch ako žena Teiresias opäť narazil na páriace sa hady; v závislosti od mýtu sa tentoraz buď hadom vyhol, alebo ich podľa Hygina pošliapal a opäť sa stal mužom.
V dôsledku svojich skúseností ho Zeus a Héra požiadali, aby vyriešil otázku, ktoré pohlavie, mužské alebo ženské, zažíva pri pohlavnom styku viac rozkoše. Zeus tvrdil, že to boli ženy, Héra tvrdila, že to boli muži. Keď sa Teiresias postavil na stranu Dia, Héra ho zasiahla do očí. Keďže Zeus nemohol napraviť, čo sa stalo, dal mu dar proroctva.
Alternatívny a menej rozšírený príbeh hovorí, že Teiresiasa oslepila Aténa po tom, čo na ňu narazil, keď sa kúpala nahá. Jeho matka Charikla ju prosila, aby zrušila svoju kliatbu, ale Aténa nemohla; namiesto toho mu dala dar proroctva.
Chelone.
Pri svadbe Dia a Héry sa nymfa menom Chelone správala neúctivo alebo sa odmietla zúčastniť na svadbe. Zeus ju preto premenil na korytnačku.
Zlaté rúno.
Héra nenávidela Peliasa, pretože v jednom z chrámov bohyne zabil Sidero, svoju nevlastnú babičku. Neskôr presvedčila Iasóna a Médeiu, aby Peliasa zabili. Zlaté rúno bol predmet, ktorý Iasón potreboval, aby úspešne ukončil výpravu Argonautov.
Ixión.
Keď sa Zeus zľutoval nad Ixiónom, priviedol ho na Olymp a predstavil bohom, Ixión namiesto vďačnosti zatúžil po Hére. Zeus sa dozvedel o jeho úmysloch a stvoril oblak v podobe Héry, ktorý neskôr pomenoval Nefelé, a oklamal Ixióna, aby sa s ním spojil. Z ich spojenia vznikol Kentaurus. Ixión bol teda vyhnaný z Olympu a Zeus prikázal Hermovi, aby Ixióna priviazal k okrídlenému ohnivému kolesu, ktoré sa stále točilo. Preto bol Ixión na večnosť pripútaný k horiacemu slnečnému kolesu, ktoré sa najprv točilo po nebesiach, ale v neskoršom mýte sa objavuje v Tartare.
Deti.
Héra nemala žiadne polobožské deti, keďže deti mala iba so svojim manželom.
Nikedy sa za deti Héry považujú aj: