burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Televízne digitálne pozemské vysielanie

Televízne digitálne pozemské vysielanie (neoficiálne "pozemské/pozemné digitálne televízne vysielanie, televízne digitálne terestriálne vysielanie, terestriálne digitálne televízne vysielanie"; po anglicky "digital video broadcasting-terrestrial", skratka DVB-T) je systém terestriálneho (pozemského) digitálneho televízneho vysielania, ktorého princíp spočíva vo vysielaní digitálneho toku (streamu) komprimovaného pomocou digitálneho algoritmu (typicky MPEG2, MPEG4) vo forme frekvenčného multiplexu - čiže viac televíznych (rozhlasových, dátových ...) programov v jednom frekvenčnom kanále, pričom sa využívajú frekvenčné pásma analógovej pozemskej televízie v pásmach VHF a UHF. Na rozdiel od tzv. analógového signálu sa teda prenáša digitalizovaný obraz a zvuk ako dátový tok, ktorý je nutné na strane príjemncu opäť previesť na analógový signál, alebo digitálne spracovať (dekomprimovať).
Digitálny multiplex môže obsahovať niekoľko televíznych kanálov (typicky 4-6) a zároveň sadu rozhlasových programov a množstvo rozličných doplnkových služieb.
Kompresia.
V systéme DVB-T sa obraz komprimuje obvykle do formátu MPEG2. Základným princípom kompresie je redukcia redundantných informácií v obraze. Pri redukcii sa využíva skutočnosť, že po sebe nasledujúce snímky sa (obvykle) líšia len málo, a preto stačí prenášať len ich rozdiel. Pôvodný bitový tok obrazového signálu (cca 166 Mbit/s pri 720x576 obrazových bodoch a 25 snímkoch za sekundu x 16 bit na obrazový bod), je možné redukovať na 4 - 8 Mbit/s (pre štandardnú kvalitu obrazu zodpovedajúcu signálu v norme PAL). Zvuk sa takisto komprimuje. Pre kompresiu zvuku sa používa AC-3. Špecifikácia AC-3 pre DVB-T pozná zvukové módy mono až 5.1. Povolené vzorkovacie frekvencie dátového toku sú 32, 44.1 a 48 kHz, bitové rýchlosti dátového toku sa pohybujú od 32 do 640 kbit/s. Špecifikácia DTS pre DVB definuje zvukové módy "Mono" až "5.1" vrátane Extended Surround kanála (DTS ES). Povolené vzorkovacie frekvencie dátového toku DTS sú 8 - 192 kHz, bitové rýchlosti dátového 128 - 3840 kbit/s. Pre prenos viackanálového zvukového sprievodu (5.1) sú vo všetkých troch systémoch odporúčané rýchlosti 384 kbit/s a vyššie. 
DVB-T na Slovensku.
Pilotné vysielanie DVB-T na území Slovenska začalo v roku 2004. Ku koncu roka 2008 bolo (stále iba v rámci pilotného vysielania) z vysielačov s nízkym výkonom pokryté územie v oblasti Bratislavy, Košíc, Banskej Bystrice a Zvolena, Prešova a Malaciek. Dňa 22. decembra 2009 bol takmer na celom Slovensku spustený 1. multiplex (prechodový). Podľa plánov Európskej únie sa má vo všetkých členských štátoch vypnúť analógové televízne vysielanie v priebehu rokov 2010 – 2012.
Momentálne je obsah jednotlivých multiplexov nasledujúci:
FATE (stolová RPG)

FATE čiže Fantastic Adventures in Tabletop Entertainment je voľne prístupná stolová hra na hrdinov, ktorá nemá presne stanovené všetky aspekty herného systému. Nie sú definované schémy postáv, ktoré si môžu hráči vytvoriť, iba mechanika, pomáhajúca pri tejto činnosti. Pravidlá taktiež obsahujú jednoduchý spôsob riešenia konfliktov.
Schopnosti postáv a zložitosť úkonov je v hre popisovaná slovne - tzv. stupnicou.
S FATE nie je asociované žiadne preddefinované herné prostredie, je teda na hráčoch a Pánovi hry, aby si zvolili typ hry a „feeling“.
V roku 2013 vyšla štvrtá edícia pod názvom Fate Core.
Usadzovanie

Usadzovanie môže byť:
Sedimentácia (roztok)

Sedimentácia, alebo usadzovanie je fyzikálny dej, pri ktorom dochádza vplyvom gravitácie alebo odstredivej sily k ukladaniu tuhých častí suspenzií. Rýchlosť usadzovania závisí od veľkosti, tvaru a hustoty zŕn, ako aj od viskozity a hustoty kvapalnej fázy suspenzie a (pre gravitáciu) sa riadi Stokesovým zákonom:
formula_1
kde w je rýchlosť usadzovania, ρ je hustota (p-pevnej zložky, f-fluida), g je gravitačné zrýchlenie a μ je dynamická viskozita fluida. Stokesov zákon platí iba pre Reynoldsovo číslo menšie ako 0,1.
Arpad Godla

Arpad Godla (* 16. apríl 1979, Prešov) je slovenský herec žijúci od roku 2005 vo Veľkej Británii.
Rolová hra

Rolová hra môže byť:
Fate

Fate (z angl. osud) môže byť:
Sedimentácia

Sedimentácia môže byť:
Gauzlin

Gauzlin (* ? – † 16. apríl 886, Paríž) bol kancelár a parížsky biskup.
Gauzlin bol synom grófa Rorika II. z Maine (z rodu Rorgonovcov) a Blichildy. Po štúdiách v Remeši nastúpil okolo roku 860 do kancelárie Karola Holého, kde pôsobil jeho nevlastný brat Ľudovít, opát zo Saint-Denis, ako kancelár. Po Ľudovítovej smrti prevzal po ňom úrad kancelára.
Priazeň kráľov mu vyniesla vlastníctvo významných opátstiev Jumièges, Saint-Amand, Saint-Germain-des-Prés, Saint-Denis. Začiatkom roku 879 bol Gauzlin zbavený dvorských úradov, potom ako u na smrť chorého Ľudovíta II. Koktavého získal rozhodujúci vplyv Hugo Opát, ktorý kráľa presvedčil, aby ako nástupcu určil iba najstaršieho syna Ľudovíta.
Po smrti Ľudovíta II. († 10. apríl 879) sa Gauzlin snažil o povolanie východofranského panovníka Ľudovíta III. Mladšieho, s ktorým sa stretol vo Verdune. To donútilo Huga Opáta, aby v máji 879 prisľúbil nasledovníctvo obom synom Ľudovíta II., čo sa uskutočnilo v septembri 879, keď boli obaja spoločne korunovaní.
Gauzlinovi zabezpečila opätovný mocenský vplyv až zmluva z Ribemontu, ktorú vo februári 880 uzavreli západofranskí kráľi Ľudovít III. a Karolman II. s východofranským kráľom Ľudovítom III. Mladším, ktorou získala Východofranská ríša Lotrinsko a protivníci Huga Opáta podiel na moci v Západofranskej ríši. Dôsledkom toho bolo rozdelenie ríše, uskutočnené v marci 880 v Amiens. Gauzlin pôsobil ako kancelár na dvore Ľudovíta III.
V lete 880 viedol Gauzlin vojsko proti Normanom, ale na Šelde neuspel. Po smrti Ľudovíta III. († 5. august 882) si dokázal Gauzlin obhájiť svoje pozície aj za vlády Karolmana II. Mal zásluhu na povýšení Oda, neskoršieho západofranského kráľa, na parížskeho grófa (882).
Roku 884 sa stal Gauzlin parížskym biskupom. Po smrti Karolmana II. († 12. december 884) sa mu podarilo presadiť na západofranský trón východofranského panovníka Karola III. Tlstého. Spolu s parížskym grófom Odom viedol obranu Paríža, ktorý bol od novembra 885 takmer rok obliehaný Normanmi. V priebehu tohto obliehania zomrel.
Jazyčník

Jazyčník môže byť:
Vojtech Mihálik

Vojtech Mihálik (* 30. marec 1926, Dolná Streda – † 3. november 2001, Bratislava) bol slovenský básnik, prekladateľ, publicista a politik.
Životopis.
Narodil sa v robotníckej rodine v Dolnej Strede a vzdelanie získaval v Seredi, Trnave a na filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde študoval odbor slovenčinafilozofia.
Po ukončení vzdelávania pracoval ako redaktor; v rokoch 19491950 vo vydavateľstve Kniha a v rokoch 19501951 vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ; v rokoch 19521954 vo vojenskom časopise Československý voják, kde pôsobil počas základnej vojenskej služby. V rokoch 19541959 bol tajomníkom Zväzu slovenských spisovateľov a v rokoch 19651967 bol prvým tajomníkom a predsedom tohto zväzu. V rokoch 19601964 sa vrátil do vydavateľstva Slovenský spisovateľ ako šéfredaktor, v rokoch 19681969 sa venoval výhradne literárnej činnosti, v rokoch 19711973 pracoval ako odborný poradca pri predsedníctve vlády, v rokoch 19741977 sa opäť pokúsil venovať výhradne svojej literárnej tvorbe a v rokoch 19771985, keď odišiel do dôchodku, bol riaditeľom vydavateľstva Slovenský spisovateľ.
Okrem týchto zamestnaní sa angažoval i politicky. V rokoch 19641981 bol poslancom Slovenskej národnej rady, v rokoch 19691971 poslancom Federálneho zhromaždenia a v rokoch 19661981 bol členom Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska.
Dlhé roky sa v Novom slove mladých, prílohe Nového slova, venoval mladým adeptom poézie, z ktorých chcel vychovať básnikov ozajstného komunistického razenia. Viacerí neskôr publikovali básnické zbierky v knižnej podobe, no iba 34 ostali v literárnom živote natrvalo. Mihálik zo svojej pozície „komunistického pápeža poézie na Slovensku“ bránil priamymi zákazmi i sprostredkovanými cez ÚV KSS v publikovaní viacerým básnikom vtedajšej mladšej a strednej generácie, napr. Ivanovi Štrpkovi, Štefanovi Moravčíkovi, Milanovi Richterovi, Jánovi Švantnerovi, ktorí pre jeho politické zásahy boli sčast, alebo úplne vylúčení z literárneho života 70. rokov 20. storočia a niektorí až do konca 80. rokov.
Slovenská spisovateľka Daniela Kapitáňová v rozhovoroch v 10. rokoch 21. storočia spomenula sexuálne obťažovanie, ku ktorému malo zo strany Vojtecha Mihálika údajne dôjsť v 70. rokoch pri stretnutí ohľadom jej tvorby. 
Tvorba.
Písať básne začal vo svojich štrnástich rokoch, keď bol žiakom trnavského gymnázia a svoje diela uverejňoval v časopisoch Plameň, Rozvoj, Nový svet a Elán. Knižne debutoval v roku 1947 zbierkou "Anjeli". Svojimi dielami otvorene podporoval myšlienky komunizmu a kritizoval kapitalizmus. Vyjadril i svoj odpor voči hrozbe vojnového konfliktu. V sociálne zameranej lyrike si všímal predovšetkým neradostné osudy žien – vdov, opustených a bezdetných žien, starých židoviek –, ktorých životy kruto poznačila vojna. Okrem vlastnej tvorby sa venoval aj prekladaniu antickej, gréckej a rímskej literatúry (Sofokles, Aristofanes, Publius Ovidius Naso), poľskej poézie (Julian Tuwim, Stanisław Jerzy Lec a i.), ale tiež talianskej, francúzskej a americkej literatúry.
Vladimír Reisel

Vladimír Reisel (* 19. január 1919, Brodzany – † 1. september 2007, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ.
Životopis.
Narodil sa v remeselníckej rodine a vzdelanie získaval vo Veľkých Bieliciach, Prievidzi, v rokoch 1937 – 1939 študoval odbor slovenčina – francúzština na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, v rokoch 1939 – 1941 pokračoval v tomto štúdiu v Bratislave. Od roku 1941 pracoval ako stredoškolský profesor v Bratislave, v roku 1945 sa stal redaktorom denníka Pravda, v rokoch 1945 – 1952 pracoval na Ministerstve zahraničných vecí v Prahe a zároveň bol v rokoch 1945 – 1949 tiež atašé na česko-slovenskom veľvyslanectve v Paríži. V rokoch 1952 – 1959 bol redaktorom v časopise Život, v rokoch 1960 – 1973 zástupcom šéfredaktora vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ a v rokoch 1973 – 1987 bol šéfredaktorom časopisu Slovenské pohľady. V posledných rokoch žil v Bratislave.
Tvorba.
Svoje prvé diela uverejňoval od roku 1935 v časopisoch Elán, Svojeť, Nové slovo, Slovenské smery, Slovenské pohľady a iné; knižne debutoval v roku 1939 zbierkou "Vidím všetky dni a noci". Jeho tvorba bola výrazné ovplyvnená českou básnickou avantgardou (Vítězslav Nezval, Jaroslav Seifert) a francúzskym surrealizmom. Prevládajú v nej motívy erotiky, detstva, smrti, sna, exotiky a kozmu, nostalgie a lásky. Neskôr sa jeho tvorba prispôsobila politickým pomerom v spoločnosti a skĺzla do schematizmu. Okrem básnickej tvorby sa venoval tiež literárnokritickej a publicistickej činnosti, no taktiež prekladal najmä z francúzskej literatúry (Guillaume Apollinaire, Paul Éluard, Paul Breton a i.). Je autorom 19 zbierok pôvodnej poézie, 17 kníh prekladov poézie najmä z francúzštiny a ruštiny, ale aj zo španielčiny a gréčtiny a 4 kníh poézie pre deti a mládež. Spolupracoval tiež s rozhlasom, televíziou, divadlom i filmom. Jeho báseň "Oheň" zo zbierky "Zrkadlo a za zrkadlom" použil slovenský hudobný skladateľ Ján Cikker ako scenár k skladbe "Cantus filiorum".
Ján Rak

Ján Rak (* 28. august 1915, Hradište pod Vrátnom – † 6. október 1969, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ.
Životopis.
Narodil sa v maloroľníckej rodine a vzdelanie získaval v Hradišti pod Vrátnom, Brezovej pod Bradlom a v Bratislave. V rokoch 1938 – 1939 pracoval na Riaditeľstve pôšt a telekomunikácií, v rokoch 1939 – 1945 na Riaditeľstve štátnych železníc a od roku 1945 až do svojej smrti v roku 1967 bol zamestnancom Správy východnej dráhy.
Tvorba.
Svoje prvé diela začal uverejňovať v roku 1941 v rôznych zborníkoch, kde uverejňoval ako verše, tak i teoretické diela. Knižne debutoval v roku 1942 zbierkou básní "Je vypredané". Jeho tvorba bola ovplyvňovaná najmä nadrealizmom. Vo svojich dielach vyjadroval kritiku voči negatívnym spoločenským javom, ale taktiež dával priestor i sledovaniu pozitívnych vecí v živote a pozitívnym mravným cieľom. Často sa vracia k motívom vojny, úsilia o nastolenie mieru, mytológie, prírody. Okrem vlastnej tvorby sa venoval tiež prekladom, najmä z tvorby „prekliatych“ básnikov (Charles Baudelaire, Jean-Nicholas Arthur Rimbaud a i.).
Ján Brezina

Ján Brezina (*1. január 1917, Východná – † 4. august 1997, Bratislava) bol slovenský básnik a literárny vedec.
Životopis.
Pochádzal z robotníckej rodiny a vzdelanie získaval vo Východnej, v Liptovskom Mikuláši a v rokoch 1937 –1941 na filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave, kde študoval odbor slovenčina –francúzština. V rokoch 1942 – 1943 pracoval ako úradník v Bratislave, v rokoch 1943 – 1946 pracoval v Literárnovednom ústave SAV a odtiaľ odišiel pracovať do Matice slovenskej v Martine. V rokoch 1952 – 1954 bol šéfredaktorom vydavateľstva Matice slovenskej, odkiaľ sa vrátil do Ústavu slovenskej literatúry SAV v Bratislave, kde zostal pracovať až do roku 1984, kedy odišiel do dôchodku.
Tvorba.
V začiatkoch svojej literárnej tvorby bol ovplyvňovaný poetikou slovenského nadrealizmu a najmä európskou avantgardou. Vo svojich dielach zobrazuje protiklady medzi vnútorným svetom a okolitou realitou. Odsúdil v nich vojnu a násilie, neskôr sa v jeho dielach stavia do popredia túžba po aktívnom živote. Okrem písania básní sa venoval i literárnovednej práci, v ktorej sa orientoval na teoretický a historický výskum. Ako literárny historik a teoretik sa zaoberal poéziou 20. storočia. Okrem toho tiež sporadicky prekladal z francúzskej literatúry (Honoré de Balzac, Charles Baudelaire, Paul Éluard a i.).
Seattle

Seattle je najväčšie mesto na severozápadnom pobreží Spojených štátov amerických. Nachádza sa v štáte Washington v King County, južne od štátnej hranice s Kanadou. S rozlohou a počtom obyvateľov 574-tisíc má podobnú veľkosť ako Bratislava, ale tvorí metropolitnú oblasť, v ktorej žije až 3,8 milióna obyvateľov.
Seattle je považované za rodisko hudobného a životného štýlu grunge. Je tu aj rokenrolová sieň slávy.
Konqi

Konqi je maskot projektu KDE, je to malý šarmantný zelený dráčik. Vyskytuje sa v KDE softvéri a na mnohých webstránkach zaoberajúcich sa KDE tematikou. Jeho meno bolo zvolené podľa programu Konqueror, čo je základná súčasť systému KDE, webový prehliadač a správca súborov. Jeho autorom je Stefan Spatz.
Konqi sa objavuje v KDE 3.x. V KDE 2.x bol maskotom čarodejník Kandalf. Konqi má aj priateľku Katie.
Eón

Eón (zastarano: "aeon") môže byť:
Pavel Bunčák

Doc. PhDr. Pavel Bunčák (* 4. marec 1915, Skalica – † 5. január 2000, Bratislava) bol slovenský básnik, literárny vedec, vysokoškolský pedagóg, publicista a prekladateľ.
Životopis.
Pochádzal z učiteľskej rodiny a vzdelanie získaval v Skalici, Kláštore pod Znievom a Bratislave, kde v rokoch 1938 – 1942 študoval na filozofickej fakulte Univerzity Komenského odbor slovenčina – filozofia. V roku 1944 získal titul PhDr. a v roku 1971 sa stal docentom slovenskej literatúry. V rokoch 1939 – 1940 pracoval na riaditeľstve železníc v Bratislave. Neskôr pracoval najmä ako redaktor – v rokoch 1942 – 1943 pracoval v Národných novinách v Martine, v rokoch 1945 – 1949 vo vydavateľstve Pravda, v rokoch 1951 – 1953 v časopise Kultúrny život a v rokoch 1953 – 1955 pracoval vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ. V roku 1955 pôsobil ako pedagóg na Vysokej škole pedagogickej a neskôr aj na filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1967 – 1969 pôsobil ako lektor slovenského jazyka a literatúry na univerzite v Štrasburgu (Francúzsko) a od roku 1971 prednášal opäť na Univerzite Komenského slovenskú, poľskú a svetovú literatúru.
Tvorba.
Prvé básne uverejňoval v časopisoch Svojeť, Elán a Slovenské pohľady, neskôr pravidelne prispieval aj do časopisov Slovenská literatúra a Slovenská reč. Svojou tvorbou sa radí medzi slovenských nadrealistov, ktorých ovplyvnil francúzsky surrealizmus a český poetizmus. Vo svojej tvorbe využíva prírodné, intímne a spoločenské motívy a v poézii hľadá prirodzenosť, lásku a ľudskosť, vďaka čomu sa častým motívom jeho veršov stáva srdce. Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladom z francúzskej poézie (Charles Baudelaire, Paul Éluard, Guillaume Apollinaire a i.), ale aj z poľskej a ruskej poézie. Preklady publikoval časopisecky.
Eon

Eon môže byť:
Remanencia (magnetizmus)

Remanencia alebo remanentná magnetizácia je zvyšková magnetizácia, ktorá ostáva v médiu po odstránení vonkajšieho magnetického poľa. V rovniciach sa označuje ako formula_1. V inžinierskych aplikáciách sa často predpokladá, že magnetizácia M je synonymom pre zvyškový magnetický tok hustoty "B" (líši sa o faktor formula_2, formula_3) a preto je remanencia často označovaná ako formula_4 (pozri obrázok). 
Veľkosť remanencie môže byť odčítaná z hysteréznej krivky, ako priesečníka so zvislou osou magnetizácie. Dá sa tiež merať pomocou B-H analyzátora. 
Remanencia má uplatnenie v: 
Hodnoty remanencie sú jedným z najdôležitejších parametrov ktoré charakterizujú trvalé magnety. Neodýmové magnety, napríklad majú remanenciu približne rovnú 1,3 Tesla.
Eón (geológia)

Eón (iné názvy: eon, geologický eón, zastarano: "aeon") je najvyššia (čiže najdlhšia) geochronologická jednotka (resp. druhá najvyššia v systémoch obsahujúcich aj jednotku nadeón). Eónu zodpovedá chronostratigrafická jednotka eonotem (iné názvy: eonotém, eonotéma). Jeden eón (resp. eonotem) - okrem hadaika - zahŕňa viacero ér (resp. eratemov).
Eóny pozostávajú (ako už bolo uvedené) z niekoľkých ér, tie sú zas členené do periód a periódy následne na epochy. Napr. momentálne sme v eóne fanerozoikum, ére kenozoikum, perióde kvartér a epoche holocén.
Zoznam eónov (resp. eonotemov).
Podľa súčasného medzinárodného delenia (stav 2021) existujú tieto eóny [pre úplnosť je uvedené aj neformálne zoskupenie prekambrium, niekedy neoficiálne hodnotené ako nadeón ]:
V textoch do konca 20. storočia sa pojem eón (resp. eonotem) vyskytoval zriedkavo. Ak sa vyskytoval tak sa rozlišovali napríklad takéto eóny:
Web page

Web page (do slovenčiny prekladané ako webová stránka, hovorovo webstránka / web stránka, nepresne internetová stránka) je dokument zvyčajne obsahujúci hypertext, obrázky, multimediálne a ďalšie prvky uložený obyčajne na webovom serveri prístupný prostredníctvom služby World Wide Web v sieti internet. Zobrazuje sa používateľovi pomocou webového prehliadača.
Názov „webová stránka“ je metaforou papierových stránok spojených do knihy. Aj webové stránky sa zvyčajne vyskytujú vo webovom sídle (web site) ako viaceré alebo mnohé jednotlivé webové stránky prepojené navzájom koherentným spôsobom (s rovnakým alebo podobným výzorom, menu a pod). Napríklad táto webová stránka, ktorú teraz čítate je súčasťou sídla slovenskej wikipédie, ktorá má navyše aj vlastnú doménu https://sk.wikipedia.org/.
Webové stránky sú obyčajne písané v značkovom jazyku HTML alebo XHTML, CSS, JavaScript a prenos prebieha pomocou protokolu HTTP.
Spočiatku boli webové stránky písané len ako dokumenty v HTML (tzv. statické stránky) až časom sa začali používať aj technológie na generovanie dynamického obsahu prostredníctvom skriptovacích jazykov (napr. ASP alebo PHP a ďalšie), ktoré inštruujú webový server ako zostrojiť webovú stránku. Ako zdroj dát môže slúžiť databáza.
V súčasnosti sa tešia veľkej obľube rôzne redakčné systémy (CMS).
Web site

Web site alebo website (do slovenčiny prekladané ako: webové sídlo, sídlo web, webová lokalita, webové miesto, web, jazykovo nevhodne: web sídlo/websídlo, web lokalita, websajt/web sajt, nejednoznačne: webové stránky/webová stránka, nejednoznačne a jazykovo nevhodne webstránky/webstránka/web stránky/web stránka, nejednoznačne: internetové stránky/internetová stránka) je súbor webových stránok (angl. web pages), zvyčajne v rámci jednej domény na internete.
Vysvetlenie pojmov.
Pod webovou stránkou (patriacou / na) website sa tu rozumie dokument zvyčajne v jazyku HTML/XHTML dostupný pomocou HTTP protokolu, ktorý prenáša informácie z webového servera website a zobrazuje stránku v používateľovom webovom prehliadači.
Všetky webové stránky (angl. web pages) internetu sa súhrnne nazývajú World Wide Web.
Zvyčajne website majú svoju adresu v sieti internet tzv. internetová doména. 
K stránkam (pages) na web site sa zvyčajne pristupuje zo spoločného koreňového URL zvaného domovská stránka (z angl. "homepage") a zvyčajne sú uložené na fyzicky rovnakom webovom serveri. 
Ostatné stránky website môžu byť hierarchicky organizované, napríklad pomocou menu a byť uložené aj inde ako v koreňovom adresáre (ale nemusia). Hyperlinky medzi stránkami (ktoré používateľ vidí ako URL) ak sú správne "nalinkované" (ak nie, zobrazí sa najčastejšie chyba 404) prevedú používateľa na ďalšiu stránku website alebo iné website. Stránky na jednom website môžu ale nemusia mať podobnú štruktúru a výzor. Ak je štruktúra rovnaká (napríklad wikipedia má menu vždy vľavo) používateľ si zvyčajne ani nevšimne kadiaľ po sídle prechádza a ako sa mení URL alebo umiestnenie v adresároch. Premávka tak tečie medzi rôznymi časťami web site. 
Orientáciu používateľa zabezpečuje na web site navigácia webového sídla. Medzi navigačné nástroje patrí napr. mapa stránok, vyhľadávanie a pod.
Druhy website.
Niektoré website vyžadujú registráciu užívateľa, aby umožnili prístup k ich (kompletnému) obsahu. Príkladom sú stránky Intranetu alebo sídla poskytujúce správy zo Slovenska, pornografiu, spravodajstvo, herné lokality, webové fóra, webové emailové služby a pod.
Gennadij Timoščenko

Gennadij Timoščenko (v anglickom prepise "Gennadij Timoscenko"), rus. "Геннадий Анатольевич Тимощенко", (* 27. apríl 1949, Čeľabinsk) je slovenský šachista ruského pôvodu, medzinárodný veľmajster od roku 1980. Najvyššie ELO dosiahol v roku 1993 2540 bodov, v aktuálnej listine (august 2008) má 2467 bodov. 
Bol študentom na svetoznámej Botvinikovej šachovej škole. V rokoch 1982-86 bol trénerom a sekundantom geniálneho Garriho Kasparova. Na Slovensku žije od roku 1993, po štyroch rokoch dostal slovenské občianstvo a päťkrát reprezentoval na šachových olympiádach. Vyhral radu turnajov: Rimavská Sobota (1974), Rubinsteinov memorial v Polanica-Zdrój (1976), Helsinki (1986), Tatranské Matliare (1996), Leonardo di Bono (2000) a Opatija (2003).
Martin Mrva

Martin Mrva (* 12. december 1971, Prešov) je slovenský šachový veľmajster. Najvyššie ELO dosiahol v roku 2005 2512 bodov. 
Vyhral Majstrovstvá Slovenska v roku 1989 a 2009, je druhým vicemajstrom sveta študentov z roku 1992 v Odese, ná pásmovom turnaji Budapešť 2000 obsadil 5.miesto, je víťazom veľmajstrovských turnajov Budapešť 1993, Piešťany 2004. Titul veľmajstra získal v roku 2005. Štyrikrát reprezentoval Slovensko na šachových olympiádach. Je autorom "CD Učím sa hrať šach" a vydavateľom internetového portálu "c7c5.com" a "Šach Revue". Manželka Alena Mrvová, rod. Bekiarisová je takisto šachistka.
Drak

Drak alebo šarkan je mýtické zviera vyskytujúce sa v mnohých kultúrach.
Na rozdiel od bežne zaužívaných predstáv nie je možné problematiku drakov zhrnúť do predstavy rozprávkového draka a to dokonca ani jeho podobu. Predstavy o vzhľade draka prešli mnohými premenami, a preto jediné, čo je možné s istotou tvrdiť je, že ide o tvora s jednou hlavou alebo viacerými hlavami. Zjavne drakom s najvyšším počtom hláv bol stohlavý Ladón, naproti tomu čínske draky sú zásadne jednohlavé. Niektoré draky chrlia oheň, no vyskytujú sa aj zmienky o drakoch, ktoré chrlia mrazivý vzduch, kyselinu či dokonca paru alebo strieľajú blesky alebo plazmové strely. Ďalším problémom opisu predstavy draka spočíva v krídlach. Drak mohol mať, spravidla netopierie krídla, ale z rôznych bájí je známe značné množstvo drakov bez krídel. Dokonca nie je možné presne povedať, koľko nôh mohol mať drak v ľudských predstavách, pretože sa vyskytujú štvornohé aj dvojnohé draky (Wyverny), no sú známe draky aj viacnohé alebo dokonca beznohé. Existujú zmienky aj o morských drakoch. Draci majú rôzne elementy. Najčastejšie elementy drakov sú oheň, voda, vzduch, kamene, ľad, blesky a zeleň.
Umenie.
Azda najväčšou zaujímavosťou je rozšírenie povestí a príbehov o drakoch, dajú sa nájsť prakticky všade. Od Japonska po Anglicko, od Perzie po Rusko. A preto sa výraz pre draka v mnohých krajinách líši. V Japonsku, Kórei a Číne existuje výraz Lung, v Rusku je to Zirnitra alebo v staroslovančine Zmej, v Poľsku Smok, v Maďarsku Sárkány (z ktorého pochádza slovenský výraz šarkan), Anglicko, Írsko, Škótsko má Wyvern, Weyvern či Wyrn alebo Wurm, a konečne v latinčine Draco.
Draci sú populárni najmä v literatúre, a to už od legendárneho Smauga od Tolkiena. Ale výraznú premenu z beštiálnych tvorov unášajúcich panny na mierumilovné bytosti priniesla hlavne spisovateľka Anne Mccaffreyova svojimi knihami Drakeni z Pernu. Ako divoké a nebezpečné tvory sú draky opisované v známej fantasy knižnej sérii Harry Potter. Draka osedlá hlavný hrdina fantasy série Eragorn. V inej známej fantasy sérii, Pieseň ľadu a ohňa, na drakoch kedysi jazdili príslušníci kráľovského rodu Targaryenovcov.
Okrem literatúry zasiahli aj do filmu a to legendárnym filmom Dračie srdce či populárnym animovaným filmom Ako si vycvičiť draka. Dnes dokonca vznikajú rôzne fandomy zamerané len na draky. Taktiež drakológia sa stáva čoraz populárnejšou témou.
Polárna oblasť

Polárna oblasť alebo polárne pásmo je oblasť Zeme v okolí pólov. Na severe je to severný polárny kruh, na juhu južný polárny kruh. Sú charakterizované polárnym podnebím, extrémne nízkymi teplotami, silným zaľadnením a extrémnymi rozdielmi v trvaní dňa od 24 hodín počas polárneho dňa až po permanentnú tmu počas polárnej noci.
Severný polárny kruh

Severný polárny kruh (správnejšie severná polárna kružnica) je myslená kružnica, ktorá pretína všetky najjužnejšie miesta na severnej pologuli, z ktorých je možné vidieť počas 24 hodín Slnko za letného slnovratu, teda kde Slnko, za letného slnovratu nezapadne za obzor, a na ktorých Slnko za zimného slnovratu nevyjde nad obzor.
Geograficky je definovaný rovnobežkou 66° 33' severnej zemepisnej šírky.
Južný polárny kruh

Južný polárny kruh (správnejšie južná polárna kružnica) je myslená kružnica, ktorá pretína všetky najsevernejšie miesta na južnej pologuli, z ktorých je možné vidieť po dobu 24 hodín Slnko za letného slunovratu, teda kde Slnko za letného slnovratu nezapadne za obzor, a na ktorých Slnko za zimného slnovratu nevyjde nad obzor.
Geograficky je definovaný rovnobežkou 66°33' južnej zemepisnej šírky.
Zoznam štartovacích rámp na Cape Canaveral a ostrove Merritt

Cape Canaveral a priľahlý ostrov Merritt, blízko pobrežia Floridy, je domovom dvoch kozmodrómov, jedného civilného a jedného vojenského, na ktorých sa nachádza niekoľko štartovacích komplexov pre rakety.
Kennedyho vesmírne stredisko.
Kennedyho vesmírne stredisko má jeden aktívny štartovací komplex s dvoma odpaľovacími rampami. Z tohto komplexu štartovali rakety Saturn V, všetky pilotované lety na Skylab, Apollo-Sojuz a všetky štarty Space Shuttle. V súčasnosti využíva rampu 39A spoločnosť SpaceX na štarty rakiet Falcon 9 Block 5 a Falcon Heavy. Rampu 39B používa NASA pre svoju superťažkú nosnú raketu Space Launch System. Aktívne rampy a nosiče sú vyznačené tučne.
Cape Canaveral Space Force Station.
Cape Canaveral Space Force Station (CCSFS) bolo miesto štartov všetkých pilotovaných letov pred misiou Apollo 8 programu Apollo, ako aj mnohých iných dôležitých letov Ministerstva obrany (DoD) a NASA. Pre Ministerstvo obrany hralo druhú úlohu po základni Vandenberg Space Force Base v Kalifornii, ale stále odtiaľ štartovali mnohé kozmické sondy NASA, ako aj tých letov, ktoré ako nosiče použili nosiče United States Air Force. Aktívne rampy a nosiče sú vyznačené tučne.
Podporu letov pre CCSFS poskytuje aj neďaleká Patrickova základňa vesmírnych síl ("Patrick Space Force Base").
Severná Ázia

Severná Ázia je región Ázie, ktorý ale nie je regiónom podľa (podobne ako napr. Stredná Európa). 
Zaraďuje sa sem azijská časť Ruska (najmä sibírska oblasť) ale podľa niektorých definícií nie všetky časti Sibíra patria do severnej Ázie a naopak. Často sa sem zaraďuje aj Mongolsko. krajina je riedko osídlená.· na území je mnoho nerastných surovín.
Tomáš Likavský

Tomáš Likavský (* 28. júl 1971, Zvolen) je slovenský šachový veľmajster. Je medzinárodným majstrom od roku 2000, od roku 2005 je veľmajstrom Svetovej šachovej federácie FIDE. Od roku 2009 je tréner FIDE a senior tréner Slovenského šachového zväzu.
Najvýznamnejšie úspechy.
Klubová príslušnosť v najvyšších ligách týchto krajín:
Česko 
Grécko 
Island 
Nemecko 
Rakúsko 
Slovensko
Spájanie (technológia)

Spájanie v technológii je postup zaisťujúci vzájomnú polohu súčiastok v jednom funkčnom celku. 
Podľa stupňov voľnosti výsledného spoja môže byť spojenie:
Podľa opakovateľnosti môže byť spojenie:
Technológie spájania.
Medzi technológie spájania patria napríklad:
Južná Afrika (región)

Južná Afrika je najjužnejším regiónom afrického kontinentu. Je vymedzená rôzne, geograficky i geopoliticky. Podľa definície OSN sem patrí päť štátov:
Juhoafrická colná únia (SACU), vytvorená v roku 1969, takisto pozostáva z týchto piatich krajín. 
SADC.
Juhoafrické rozvojové spoločenstvo (SADC) bolo založené v roku 1980, aby rozvíjalo spoluprácu v regióne. Zahŕňa tieto štáty:
Východná Afrika

Východná Afrika je jedným z piatich regiónov afrického kontinentu. Podľa definície OSN sem patrí 19 štátov a závislých území:
Stredná Afrika

Stredná Afrika je jedným z piatich regiónov afrického kontinentu. Podľa definície OSN sem patrí 9 štátov:
Oblasť okolo rovníka sa nazýva = centrálna alebo Stredná Afrika. 
Rozprestiera sa od západu kde ju obvmíva Guinejský záliv. 
Na východe vybieha najväčší africký poloostrov -Somálsky
Západná Afrika

Západná Afrika je jedným z piatich regiónov afrického kontinentu. Podľa definície OSN sem patrí 17 štátov a závislých území:
Je považovaná za najhomogénnejšiu časť Afriky. Jej povrch tvorí najmä púšť Sahara. Obyvateľstvo tvoria najmä Arabi, prevládajúcim náboženstvom je islam. Pôvodní obyvatelia - Berberi (Atlas), Tuarégovia (púšte)
Severná Afrika

Severná Afrika je jedným z piatich regiónov afrického kontinentu. Podľa definície OSN sem patrí 11 štátov a závislých území:
Polohopis.
Severná Afrika sa rozprestiera na sever od Sahelu a takmer celú ju pokrýva Sahara. Leží v blízkosti Európy a obmýva ju zo severu Stredozemné more, zo západu Atlantický oceán a z východnej strany Červené more. Na severovýchode severná Afrika hraničí s Áziou.
Uzol (astrodynamika)

Uzol je jeden z dvoch bodov, v ktorom naklonená obežná dráha pretína referenčnú rovinu, napríklad rovník pri geocentrickej orbite alebo ekliptiku pri heliocentrickej orbite. Pri orbitách s nulovým sklonom, napríklad ekvatoreálnych alebo ekliptikálnych orbitách, neexistujú žiadne orbitálne uzly.
Výstupný uzol (☊) alebo "severný uzol" je bod, kde sa teleso pohybuje smerom na sever z južnej časti dráhy do severnej, zostupný uzol (☋) alebo "južný uzol" je bod, kde sa teleso pohybuje smerom na juh zo severnej časti dráhy.
Spojnica výstupného a zostupného je priesečnica roviny obehu telesa s referenčnou rovinou.
Vlákno

Vlákno môže byť:
Amatérska astronómia

Amatérska astronómia je odvetvie astronómie a voľnočasová aktivita, pri ktorej sa jej priaznivci zaoberajú štúdiom nebeských objektov. Obyčajne sa praktizuje v dobe, keď je na nočnej oblohe vidno čo najviac nebeských objektov a úkazov, no niekedy sa zvykne praktizovať aj počas dňa, napríklad pri pozorovaniach slnečnej aktivity, zatmenia a prechodu Merkúru alebo Venuše popred Slnko.
Amatérski astronómovia často pozorujú oblohu voľným okom, no pomerne často používajú aj bežné prístroje amatérskej astronómie, ako napríklad prenosné teleskopy alebo triédre.
V súčasnosti zohráva amatérska astronómia dôležitú úlohu predovšetkým pri sledovaní premenných hviezd, zatmení, prechodov planét a predovšetkým pri pozorovaní meteorov a objavoch komét.
Komunikácia medzi procesmi

Komunikácia medzi procesmi alebo medziprocesná komunikácia (po angl. "inter-process communication", skr. IPC) je súbor techník výmeny dát medzi dvomi či viacerými vláknami v rámci jedného alebo viacerých procesov. 
Procesy môžu bežať na jednom alebo viacerých počítačoch spojených sieťou. IPC techniky sa delia ma metódy posielania správ, synchronizácie, zdieľanej pamäte a vzdialeného volania procedúr (RPC). Použitá metóda IPC sa môže meniť na základe šírky prenosového pásma a latencie spojenia medzi vláknami a typu dát, ktoré sa vymieňajú.
Všeobecne sa vychádza z toho, že je výrazne rýchlejšie implementovať IPC v prostredí mikrokernelu ako v klasických systémoch s monolitickým jadrom.
IPC sa môže používať aj vo význame "komunikácia medzi vláknami" alebo "komunikácia medzi aplikáciami".
Implementácie.
Existujú niekoľké API, ktoré umožňujú IPC. Medzi platformovo nezávislé API patria:
Nasledujúce sú API špecifické pre určitú platformu:
Tabuľka IPC metód:
Ulrich Karger

Ulrich Karger (* 3. február 1957, Berchtesgaden) je nemecký spisovateľ.
Čierny panter

Čierny panter môže byť:
Uzol

Uzol môže byť:
Centrum pre malé planétky

Centrum pre malé planétky (, skratka "MPC") je stredisko so sídlom a pod správou Smithsonovho astrofyzikálneho observatória (SAO), ktoré je časťou Center for Astrophysics (CfA) spolu s Harvard College Observatory (HCO).
Pod záštitou Medzinárodnej astronomickej únie to je oficiálna organizácia v oblasti zberu pozorovacích dát pre planétky a kométy, na výpočet ich dráh a publikovanie týchto informácií v cirkulároch MPC. Prevádzkuje niekoľko bezplatných online služieb pre pozorovateľov na pomoc pri pozorovaní planétok a komét. Kompletný katalóg dráh planétok (MPCORB, niekedy nazývaný Minor Planet Catalogue) je tiež voľne k dispozícii na stiahnutie.
MPC vzniklo na univerzite v Cincinnati v roku 1947, pod vedením Paula Hergeta. Po odchode Paula Hergeta v roku 1978 bolo stredisko presťahované do SAO pod vedením Briana Marsdena.
MPC

MPC alebo Mpc, prípadne mpc, môže byť:
Mikuláš Maník

Mikuláš Maník (* 26. máj 1975, Košice) je slovenský šachový veľmajster. Najvyššie ELO - 2512 - dosiahol v roku 2005. Momentálne (November 2023) má ELO 2340. 
Vyhral turnaje Lázně Bohdaneč 1996, 1997, "Open Tatry" 1998, Neuenburg 2005. Delil prvé miesto na Open Pardubice 1998. Slovenskú ligu hral za vtedajšieho majstra "ŠK Hoffer Komárno", dnes za Prakovce, rakúsku Bundesligu za Pamhagen, v maďarskej lige za Pitypalatty Chess SE. Dvakrát reprezentoval Slovensko na olympiádach. Maník je výborný hráč bleskoviek (Najvyššie bleskové ELO - 2555 - dosiahol v roku 2018) . Po Ignácovi Kolischovi bol jedným z najväčších talentov na Slovensku. Okrem profesionálneho hrania sa venuje aj trénovaniu.
Július Lenko

Július Lenko (pseudonymy Daniel Jozef, Elo Strmina, J. Oknel, Valaský a i.) (* 10. december 1914, Hybe – † 18. január 2000, Bratislava) bol slovenský básnik a prekladateľ.
Životopis.
Narodil sa 10. decembra v Hybiach a vzdelanie získaval v Liptovskom Mikuláši a v Bratislave, kde študoval slovenčinu a nemčinu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského. Po ukončení vysokoškolského štúdia v roku 1939 pôsobil ako stredoškolský profesor v Humennom a Prešove, v rokoch 1945 – 1957 učil v Liptovskom Mikuláši. V roku 1957 začal pracovať na Povereníctve školstva a kultúry v Bratislave, od roku 1960 pracoval ako redaktor vydavateľstva Tatran, kde zotrval až do odchodu do dôchodku v roku 1977.
Jeho život a dielo mapuje aj dokumentárny film "Július Lenko" (STV Bratislava 1997, cyklus Portréty, scenár a réžia Fedor Bartko).
Tvorba.
Svoje prvé literárne diela začal uverejňovať už počas stredoškolských štúdií v časopise Slovenský ľud, Nový rod a Svojeť, neskôr publikoval i v časopisoch Slovenské smery, Slovenské pohľady, Elán, Pero a Nové slovo. Knižne debutoval v roku 1941 zbierkou básní "V nás a mimo nás". Jeho tvorba bola silne ovplyvnená poetizmom a nadrealizmom, ale i spisovateľmi ako Emil Boleslav Lukáč, Laco Novomeský, Ivan Krasko, zo zahraničných potom najmä Jiří Wolker. Vo svojich začiatkoch sa venoval témam dobového vysťahovalectva a ľúbostnej lyrike, neskôr sa v jeho tvorbe objavovali i témy vojny, utrpenia, neskôr i spomienky na detstvo a mladosť. Okrem vlastnej tvorby sa venoval i prekladaniu z nemčiny (Johann Wolfgang Goethe, Friedrich Schiller, Bertold Brecht, Heinrich Heine, Hermann Hesse, Novalis a i.), francúzštiny (Jean de La Fontain) a ruštiny (Alexander Sergejevič Puškin, Nikolaj Alexejevič Nekrasov, Ivan Andrejevič Krylov). Zaslúžil sa o založenie Múzea Janka Kráľa v Liptovskom Mikuláši.
Ivan Laučík

Ivan Laučík (* 4. júl 1944, Liptovský Mikuláš † 12. máj 2004, Liptovský Mikuláš) bol slovenský básnik, publicista a pedagóg, člen básnickej skupiny Osamelí bežci.
Životopis.
Narodil sa v robotníckej rodine a vzdelanie získaval v Liptovskom Mikuláši, Martine a Banskej Bystrici, kde študoval na Pedagogickej fakulte odbor slovenčina – dejepis. Pracoval ako stavbyvedúci v Košiciach, po ukončení vzdelávania pôsobil ako učiteľ v Liptovskom Mikuláši. Od roku 1981 učil v Liptovskom Hrádku, po Nežnej revolúcii pracoval na školskej správe, od roku 1990 bol poslancom SNR za stranu Verejnosť proti násiliu. Bol tiež riaditeľom okresnej školskej správy a neskôr sa vrátil k učiteľskému povolaniu a učil na Gymnáziu M. M. Hodžu v Liptovskom Mikuláši. Spolu s Ivanom Štrpkom a Petrom Repkom bol členom literárnej skupiny Osamelí bežci.
Tvorba.
Svoje prvé diela uverejnil v roku 1962 v časopise Mladá tvorba, knižne debutoval v roku 1968 zbierkou básní "Pohyblivý v pohyblivom". Vo svojej tvorbe vyjadruje emocionálne, dynamické prežívanie životných dejov, kladie dôraz na osamelosť a otvorenosť všetkých dejov, ktoré sa odohrávajú. Tiež sa vyznáva zo svojej viery v básnické slovo. Často sa vracia k motívom zo svojho rodného Liptova, k jeho histórii a geológii, a v závere svojej tvorby sa až takmer nostalgicky vracia k spomienkam.
Roku 1999 vyšiel v portugalčine výber jeho básnickej tvorby. Je spoluautorom esejistickej knihy "Liptovský Mikuláš. Príbeh mesta".
Bibliografia.
Poézia.
Pôvodné zbierky:
Súborné zbierky:
Preložené zbierky:
Vesmírny štartovací komplex 17 na Cape Canaveral Space Force Station

Vesmírny štartovací komplex 17 (; skratka: "SLC-17") bolo jedno zo štartovacích miest na Základni vzdušných síl Cape Canaveral na Floride.
Bol vybudovaný v roku 1956 pre skúšky balistickej rakety Thor, ale neskôr z neho štartovali kozmické sondy určené na prieskum Mesiaca a planét, solárne observatória a meteorologické družice.
LC 17 na Cape Canaveral Air Force Station má dve aktívne štartovacie rampy pre nosné rakety, 17-A a 17-B. Rampy obsluhuje 45th Space Wing US Air Force a uskutočnilo sa na nich viac ako 300 vojenských, NASA a komerčných štartov striel a rakiet.
Prvý štart na rampe 17-A sa uskutočnil 20. augusta 1957 (balistická raketa Thor) a na rampe 17-B 25. januára 1957. Začiatkom 60. rokov boli rampy upravené, aby na nich mohli štartovať modernejšie nosná rakety, ktoré vznikli na základe rakety Thor (Delta).
Od začiatku roka 1960 do konca roka 1965 štartovalo z komplexu 17 tridsaťpäť rakiet Delta. V tom čase bol komplex pod správou Air Force. V roku 1965 prešla správa komplexu pod NASA, ale v roku 1988 sa vrátila naspäť kvôli rozbehnutému programu rakiet Delta II.
Rakety Delta II štartovali z komplexu celú nasledujúcu dekádu. V roku 1997 bola rampa 17-B prerobená pre nový, silnejší nosič Delta III. Raketa Delta III z rampy úspešne odštartovala na svoj prvý let 23. augusta 2000.
Z komplexu štartovali rakety pre množstvo dôležitých misií NASA: Explorer a Pioneer, všetky sondy programu "Orbiting Solar Observatories", Solar Maximum, biologické družice (BIOS), infračervené observatóriá (TIROS) a geostacionárne družice v rámci programu GOES.
Krabí pulzar

Krabí pulzar (PSR B0531+21 alebo NP0532 alebo CM Tauri) je rotujúca neutrónová hviezda, resp. pulzar v strede Krabej hmloviny objavený v roku 1969. Má priemer okolo a rotuje s periódou 33 milisekúnd, teda 30-krát za sekundu. Unikajúci relativistický vietor z neutrónovej hviezdy generuje synchrotrónové žiarenie, ktoré produkuje väčšinu žiarenia z hmloviny viditeľného od rádiovej oblasti až po oblasť gama žiarenia. Pulzar sa nachádza vo vzdialenosti 6 300 svetelných rokov.
Krabí pulzar bol objavený v roku 1968. Táto rotujúca neutrónová hviezda je hmotnejšia ako Slnko. Je pozorovateľný na rádiových, röntgenových a gama vlnách. V januári 1968 sa ho podarilo stotožniť s hviezdou 18. – 16. magnitúdy, ktorej jasnosť kolíše synchrónne s pulzmi rádiového žiarenia, takže je možné pozorovať ho aj opticky. Okolo svojej osi sa otočí približne 30-krát za sekundu a zväzok jeho žiarenia náhodne zasahuje Zem. Ako u všetkých pulzarov, aj u Krabieho pulzaru sa rotácia pomaly spomaľuje pod vplyvom brzdenia okolitého magnetického poľa. Pri tomto pulzare sa jeho otáčky spomaľujú o 36. 10-9 sekundy každý deň. Za 75 000 rokov sa jeho rotačná perióda spomalí na približne jednu otočku za sekundu. Ubúdajúca rotačná energia sa postupne premieňa na energiu, ktorá zahrieva okolie Krabej hmloviny.
V pulzare je obsiahnutá obrovská kinetická energia a je tiež zdrojom relativistických elektrónov, čiže elektrónov, ktoré sa pohybujú rýchlosťou väčšou ako /s. Tieto elektróny sa zachytávajú v magnetických poliach okolitej hmloviny a emitujú spojité vysoko polarizované tzv. synchrotrónové žiarenie. Spôsobuje modrasté pozadie Krabej hmloviny. Toto žiarenie budí neutrálny vodík v okrajových vláknach a ten potom žiari ako emisná hmlovina. Röntgenová žiarivosť objektu je 200 000-krát väčšia ako žiarivosť Slnka, vo viditeľnom spektre je jeho žiarivosť „iba“ 1 500-krát väčšia ako slnečná žiarivosť.
Rovníkový hviezdny vietor pulzaru vytvára chumáčikové útvary s priemerom okolo jedného svetelného roka. Tieto útvary potom prúdia preč z pulzaru rýchlosťou rovnou polovici rýchlosti svetla. Po opustení zjasnejú, potom pohasnú a rozptýlia sa do prostredia hmloviny. Najbúrlivejším miestom v strede hmloviny je bod, kde sa jeden z polárnych prúdov pulzaru zráža s okolitým materiálom vyvrhnutým v minulosti a vzniká tam rázový front. Tvar a poloha tohto útvaru sa menia vo veľmi krátkom čase.
Juraj Lipka

Juraj Lipka (* 9. máj 1975) je slovenský šachový medzinárodný majster. Najvyššie ELO dosiahol v roku 2003 2442 bodov, v aktuálnej listine (október 2012) má 2441 bodov. 
Trénoval ho Ondrej Rintel.
Slovenskú ligu hrával za ŠK Hoffer Komárno, Inbest Dunajov či Doprastav Bratislava, rakúsku Bundesligu za Pamhagen. Dnes prevádzkuje vinotéku.
Balistická raketa stredného doletu

Balistická raketa stredného doletu (angl. "Intermediate-range ballistic missile", skr. IRBM) je balistická raketa s doletom 3 000 –  (podľa definície americkej Missile Defense Agency). Klasifikácia balistických rakiet podľa doletu je daná iba pre uľahčenie orientácie, v praxi je veľmi malý rozdiel medzi slabšou medzikontinentálnou balistickou raketou a silnejšou raketou stredného doletu.
V súčasnosti disponujú (resp. disponovali) balistickými raketami stredného doletu preukázateľne tieto krajiny: Rusko, USA, Čína, Spojené kráľovstvo, Francúzsko, India a Izrael.
Alternatívne použitie.
Rakety stredného doletu sa pridaním jedného alebo viacerých stupňov často pretransformovali na ľahké nosné rakety pre umelé družice Zeme. V Spojených štátoch sa to stalo s raketami Thor a Jupiter. Raketa Jupiter-C na báze Jupitera vyniesla prvú americkú družicu, Explorer 1.
Straka

Straka môže byť:
Binárna relácia

Binárna relácia alebo dvojčlenná relácia alebo skrátene relácia v matematike je relácia dvoch množín. 
Binárna relácia je najčastejším príkladom relácie, preto pri binárnych reláciách zvyčajne prívlastok „binárna“ vynechávame a hovoríme iba o reláciách.
V prípade binárnej relácie sa to, že a je vo vzťahu relácie k b (teda a a b patria do binárnej relácie), symbolicky zapisuje ako aRb alebo R(a,b), pričom a,b sú prvky X.
Zaklínač

Zaklínač môže byť:
Alexandru I.

Alexandru I. alebo Alexandru I. Aldea (* 1397 - † 1436) bol knieža Valašského kniežatstva. Alexandru bol synom Mirceu I.. Na trón prišiel počas turbulentného obdobia dejín Rumunska, keď sa panovníci na tróne Valašského kniežatstva v priebehu 15. storočia vystriedali 18-krát. Umrel v zime, pravdepodobne na chorobu. Na tróne ho vystriedal jeho nevlastný brat Vlad II., s ktorým mal spoločného otca.
Askeptosaurus

Askeptosaurus, čo v preklade znamená "nevidený jašter", je vyhynutý rod diapsidných morských plazov z radu Thalattosauria, ktorý patrí do skupiny Lepidosauromorpha. Tento rod zahŕňa 1 druh.
Telesné znaky.
Tento rod sa nápadne podobal notosaurom. Mal štíhle telo, mimoriadne dlhý chvost a široké nohy s plávacími blanami. Vyskytoval sa na území dnešného Švajčiarska v období triasu. Mal dlhé čeľuste a v nich množstvo ostrých zubov, výborne prispôsobených na lov rýb. Askeptosaurus dosahoval dĺžku 2 m a bol dobre prispôsobený životu v mori. Mal veľmi veľké oči a okolo nich kostenný kruh (ktorý sa vyskytuje aj u ichtyosaurov), takže pravdepodobne mohol loviť aj v hlbokých vodách. Tento rod je dnes jediným známym rodom čeľade "Askeptosauridae".
Okna

Okna môže byť:
Daniel Pribiš

Daniel Pribiš (* okolo 1580, Liptovská Teplá – † 1645, Spišský Hrhov) bol slovenský básnik. 
Životopis.
Narodil sa v rodine evanjelického kňaza. Od roku 1611 bol evanjelickým farárom v Pribyline, od roku 1624 až do svojej smrti pôsobil ako farár v Spišskom Hrhove. Pochovaný je pri kostole sv. Šimona a Júdu.
Tvorba.
Bol jedným z prvých zberateľov duchovných piesní a zostavovateľov spevníkov. Svojou tvorbou sa radí medzi slovenských renesančných spisovateľov náboženskej literatúry. Svoje duchovné piesne a modlitby publikoval v preklade "Katechizmu D. M. Luthera" v roku 1634. Boli to ako preložené české, nemecké a latinské piesne, tak i pôvodné slovenské texty, ktoré sú v celej zbierke najcennejšie, pretože popisujú konkrétne prostredie, spoločenskú a sociálnu situáciu a hospodárske i spoločenské rozpory.
Bratislavské bábkové divadlo

Bratislavské bábkové divadlo je bábkové divadlo v Bratislave. 
História.
Divadlo vzniklo ako Štátne bábkové divadlo v Bratislave 1. marca 1957 so sídlom na Dunajskej ulici 36. S prechodom kompetencie na Bratislavský samosprávny kraj divadlo získalo od 1. septembra 2002 svoje terajšie meno.
Viktória Ráková

Mgr. art. Viktória „Viki“ Ráková Lakatos (* 15. marec 1981, Rimavská Sobota), je slovenská herečka maďarskej národnosti. Je stálym hosťom maďarského národnostného divadla Thália v Košiciach. V minulosti hrala v slovenskom seriáli Panelák, ktorý vysielala televízia JOJ, kde hrala postavu Agáty Fodrászovej a hrala aj v sitcome Kutyil s.r.o., kde stvárnila Tünde Gyönyörű. Stvárnila postavu Ildikó Komárom v komediálnom seriáli Susedia, vysielanom v televízii Markíza.
Po absolvovaní Obchodnej akadémie v Rimavskej Sobote, kde vyrastala, vyštudovala herectvo na VŠMU v Bratislave, ktoré úspešne dokončila v roku 2006. V súčasnosti žije v Chotíne s manželom hudobníkom Róbertom Lakatosom a synmi Bendegúzom (* 2015) a Benjamínom (* 2019). Vo voľnom čase rada varí, chodí do prírody a číta knihy.
Jej o tri roky starší brat Róbert Rák je futbalistom klubu MFK Zemplín Michalovce.
Divadlo Ludus

Divadlo Ludus je slovenské profesionálne divadlo pre mládež v Bratislave. V roku 2019 oslavuje 50. výročie svojej existencie a do novej kapitoly svojho pôsobenia vstupuje pod vedením Mgr. art. Martina Kubrana so špecifickým zameraním na mladého diváka (12+).
LUDUS tvorí iniciačné divadlo určené „prvodivákom“, ktorým sprostredkováva predovšetkým bohatstvo a atraktivitu súčasných divadelných a umeleckých výrazových prostriedkov, pestrosť foriem a spôsobov, akými sa dá v divadle spracovať napríklad klasický literárny text, tučný román, alebo vzdialená historická téma.
Divadlo pre študujúcu mládež v spolupráci so základnými a strednými školami pomáha rozvíjať komplexnú osobnosť mladého človeka v období jeho telesného, duševného a občianskeho dospievania.
Dramaturgia divadla ponúka nielen alternatívu k bežnej školskej výučbe, ale zároveň systematicky vychováva mladého diváka a občana. Venuje se trom hlavným dramaturgickým líniám:
Vo všetkých divadelných aktivitách je Divadlo LUDUS profesionálne, spolupracuje s profesionálnymi umelcami a vytvára atraktívne divadelné formy oslovujúce mládež.