burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jevgenij Igorevič Tarelkin

Jevgenij Igorevič Tarelkin (; * 29. december 1974, Pervomajsk) bol pilot ruského vojenského letectva, ktorý slúžil v leteckom pluku pri Stredisku prípravy kozmonautov (CPK). Od mája 2003 je kozmonautom, členom oddielu kozmonautov CPK. Na svoj prvý kozmický let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) letel na palube Sojuzu TMA-06M ako člen Expedície 33 a 34. Štart bol naplánovaný na september 2012, ale po miernom posune sa uskutočnil 23. októbra 2012. Tarelkin na tomto lete strávil vo vesmíre 143 dní.
Život.
Mladosť.
Jevgenij Tarelkin pochádza zo zabajkalského Pervomajsku, po strednej škole bol prijatý na štúdium na Jejskú vojenskú vysokú leteckú školu (), absolvoval ju roku 1996. Roku 1998 vyštudoval Gagarinovu vojenskú leteckú akadémiu ().
Po štúdiu slúžil v leteckom pluku pri Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) ako starší skúšobný palubný inžinier, na lietadlách Iľjušin Il-76 a česko-slovenských Aero L-39 Albatros a Aero L-29 Delfín nalietal 207 hodín, stal sa inštruktorom výsadkárskej prípravy s 500 zoskokmi.
Kozmonaut.
Prihlásil sa do výberu kozmonautov a 29. mája 2003 získal odporúčania Štátnej medzirezortnej komisie na zaradenie do oddielu kozmonautov CPK. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 5. júla 2005 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.
V letovom pláne NASA z 2. júna 2010 je uvedený ako člen záložnej posádky Expedície 31 /32 (štart v Sojuze TMA-04M je pripravovaný na marec 2012) a hlavnej posádky Expedícia 33/34 so štartom 23. októbra 2012.
Jevgenij Tarelkin je ženatý, má jednu dcéru.
Ruše

Ruše je mesto v Slovinsku na severe krajiny na rieke Dráva asi dvanásť kilometrov od mesta Maribor. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 7 425 obyvateľov.
Sevnica

Sevnica je mesto v Slovinsku v strednej časti krajiny na ľavom brehu rieky Sáva asi 85km juhovýchodne od Ljubljany. Podľa údaja z roku 2019 má mesto 4517 obyvateľov.
Detstvo v Sevnici prežila Melanija Knavsová, ktorá ako modelka odišla do USA kde sa neskôr vydala za miliardára-neskoršieho prezidenta Spojených štátov amerických Donalda Trumpa a stala sa jeho treťou manželkou.
Sežana

Sežana () je mesto v Slovinsku v západnej časti krajiny v pohorí Kras. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 12 621 obyvateľov.
Slovenj Gradec

Slovenj Gradec je mesto v Slovinsku ležiace na severe krajiny. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 17 032 obyvateľov.
Slovenske Konjice

Slovenske Konjice je mesto v Slovinsku v severovýchodnej časti krajiny v regióne Dolné Štajersko. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 14 552 obyvateľov.
Tolmin

Tolmin je mesto v Slovinsku na západe krajiny v regióne Prímorie. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 11 980 obyvateľov.
Šempeter pri Gorici

Šempeter pri Gorici je mesto v Slovinsku nachádzajúce sa na západe krajiny v Gorickom regióne. Podľa údaja z roku 2019 má mesto 3 685 obyvateľov.
Šentjur pri Celju

Šentjur pri Celju je mesto v Slovinsku neďaleko mesta Celje. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 18 960 obyvateľov.
Šoštanj

Šoštanj je mesto v Slovinsku v severnej časti krajiny. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 8 689 obyvateľov.
Trebnje

Trebnje je mesto v Slovinsku v strednej časti krajiny. Podľa údaja z roku 2002 má mesto 18 424 obyvateľov.
Tržič

Tržič () je mesto v Slovinsku na severe krajiny neďaleko hraníc s Rakúskom. Podľa údaja z roku 2002 má mesto 15 151 obyvateľov.
Teodor Romža

Blažený Teodor Romža (* 14. apríl 1911 Veľký Bočkov, Podkarpatská Rus – † 1. november 1947, Mukačevo) bol rusínsky gréckokatolícky biskup Mukačevskej eparchie a mučeník zavraždený NKVD.
V roku 1930 skončil gymnázium v Chuste a toho istého roku ho vladyka Peter Gebej poslal študovať do Ríma na Pápežskú Gregoriánsku univerzitu. Počas svojho pobytu v Ríme býval v Pápežskom ruskom kolégiu (Russicum). Za kňaza bol vysvätený 25. decembra 1936. Vysvätil ho Alexandr Jevreinov (ruský biskup) v Chráme sv. Antona Veľkého. Po návrate do vlasti a absolvovaní povinnej vojenskej služby pôsobil ako kňaz. V roku 1938 bol vladykom Alexandrom Stojkom vymenovaný za špirituála a profesora filozofie v seminári v Užhorode.
24. septembra 1944 sa v užhorodskej katedrále konala jeho chirotonia na biskupa. Čoskoro Podkarpatská Rus pripadla Sovietskemu zväzu. Po obsadení Podkarpatskej Rusi sovietskym vojskom, začal stalinistický režim utláčať veriacich v tejto oblasti. Romža aktívne podporoval veriacich a pre režim sa stal nežiaducim. 27. októbra 1947 bol na neho spáchaný atentát, ktorý vyzeral ako dopravná nehoda. Teodor Romža síce tento útok prežil, ale v nemocnici bol zavraždený agentkou sovietskej tajnej služby podaním smrtiacej injekcie. Zomrel v noci z 31. októbra na 1. novembra 1947. Vladyka Teodor sa tak stal prvým novodobým mučeníkom z územia bývalého Česko-Slovenska. Blahorečený bol 27. júna 2001 Jánom Pavlom II. vo Ľvove.
Po rozhádzaní a zneuctení pozostatkov za vlády komunistov boli jeho pozostatky poslané na expertízu do Budapešti. V roku 2003 (28. júna) boli slávnostne cez Máriapócs a Sobrance prenesené do Užhorodu, kde sú uložené v katedrálnom chráme Povýšenia svätého Kríža.
Sviatok.
Sviatok blaženého Teodora, biskupa mukačevského je 31. októbra. (Sviatok bol v roku 2008 presunutý z pastoračných dôvodov z pôvodného dátumu 1. novembra s dovolením Svätej stolice na žiadosť mukačevského biskupa vladyku Milana Šášika CM). Prenesenie ostatkov bl. Teodora sa slávi 28. júna.
Anatolij Alexejevič Ivanišin

Anatolij Alexejevič Ivanišin (; * 15. január 1969, Irkutsk) bol pôvodne pilot ruského vojenského letectva, od mája 2003 je kozmonautom, členom oddielu kozmonautov CPK. Na svoj prvý kozmický let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) letel na palube Sojuzu TMA-22 ako člen Expedícií 29 a 30. Štart sa uskutočnil 14. novembra 2011 z kazašského kozmodrómu Bajkonur. Ivanišin v rámci tohto letu vo vesmíre strávil 165 dní.
Život.
Mladosť.
Anatolij Ivanišin pochádza zo sibírskeho Irkutsku, po strednej škole nebol prijatý na Černigovskú vojenskú vysokú leteckú školu (), preto išiel na Irkutský polytechnický inštitút. Do Černigova sa dostal už nasledujúci rok, absolvoval v roku 1991 so zlatou medailou.
Po štúdiu slúžil v jednotkách ruského vojenského letectva vo Voronežskej oblasti, roku 1992 bol preložený do Karélie, lietal na MiGu-29 a Su-27.
Kozmonaut.
Roku 1997 sa prihlásil na výber kozmonautov, ale lekári ho vyradili, bol o niekoľko centimetrov vyšší ako povolili predpisy. Pri ďalšom nábore už prešiel a 29. mája 2003 získal odporúčania Štátnej medzirezortnej komisie na zaradenie do oddielu kozmonautov CPK. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 5. júla 2005 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.
Bol zaradený medzi kozmonautov pripravujúcich sa na lety na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). V júli 2008 bol začlenený do záložnej posádky Expedície 25 (štart v septembri 2010), v apríli 2009 však z posádky vypadol. V októbri 2008 bol vybraný do záložnej posádky Expedície 27, v júli 2009 však bol zaradený do zálohy pre Expedíciu 26. Napokon v januári 2010 nahradil Sergeja Revina v hlavnej posádke Expedície 29, ktorej štart v Sojuze TMA-22 sa uskutočnil 14. novembra 2011.
Anatolij Ivanišin je ženatý, má jedného syna.
Astronauti ESA

Astronauti ESA sú členovia oddielu astronautov Európskej vesmírnej agentúry (European Astronaut Corps). Oddiel astronautov ESA je medzinárodný, teraz združuje všetkých astronautov členských krajín. Pôvodne v niektorých krajinách fungovali aj národné oddiely astronautov, ale v roku 1998 bolo rozhodnuté o ich zrušení. Celkom malo štatút astronauta ESA dvadsatosem ľudí, v súčasnosti (koniec júla 2010) má oddiel štrnásť aktívnych členov. 
80. roky – prvé lety.
Prví astronauti ESA sa objavili v dôsledku dohody s NASA o účasti Európanov v letoch raketoplánu Space Shuttle. V marci 1977 NASA sformulovala požiadavky na účastníkov kozmických letov a ESA okamžite začala výberový proces. 18. mája 1978 boli oznámené mená prvých troch budúcich astronautov, boli to Ulf Merbold z Nemecka,Claude Nicollier zo Švajčiarska a Wubbo Ockels z Holandska. V júli toho istého roku astronauti zahájili prípravu v Houstone. Všetci traja sa dostali do vesmíru, prvý Merbold v roku 1983, nasledovaný o dva roky neskôr Ockelsom, Nicollier si na prvý let počkal až do roku 1992. 
Po letoch Merbolda (1983) a Ockelsa (1985) ďalšie lety pod hlavičkou ESA nepokračovali. Národné kozmické agentúry európskych krajín organizovali lety do kozmu na základe dvojstranných dohovorov s Američanmi a Sovietmi. 
Od 90. rokov.
Oživenie pilotovanej kozmonautiky ESA začalo koncom osemdesiatych rokov, v súvislosti s rozvojom programu európskeho raketoplánu Hermes a orbitálnej stanice Columbus. V roku 1989 začal výber kandidátov do oddielu astronautov ESA pre lety v rámci uvedených európskych programov, ale predpokladali sa aj lety na amerických a sovietskych lodiach. O niekoľko rokov neskôr bol Hermes zrušený a stanica Columbus skončila ako modul ISS, a tak lety Shuttle alebo Sojuzmi zostali ako jediná možnosť kozmických ciest. Výsledky výberu začatého v roku 1989 boli vyhlásené 15. mája 1992. Do oddielu astronautov ESA prišlo celkom šesť nováčikov – Belgičanka Marianne Merchezová, Španiel Pedro Duque, Francúz Jean-François Clervoy, Nemec Thomas Reiter, Švéd Christer Fuglesang a Talian Maurizio Chela. Príprava astronautov bola sústredená do Európskeho astronautického centra (, EAC) v Kolíne nad Rýnom, založeného v roku 1990. 
Počnúc rokom 1992 európski astronauti každoročne navštívili stanicu Mir či neskôr ISS, v deväťdesiatych rokoch lietali skôr v raketoplánoch, v rokoch 2002 – 2005 výlučne v Sojuzoch, potom opäť v raketoplánoch. 
V marci 1998 bolo rozhodnuté o zrušení národných oddielov astronautov krajín Európskej vesmírnej agentúry (t. j. oddielov Francúzska, Nemecka a Talianska) a zhromaždenie všetkých aktívnych astronautov v jednom oddiele astronautov ESA, s plánovaným stavom 16 členov, po štyroch z Francúzska, Nemecka, Talianska a ostatných krajín. Prechod trval do roku 2002. Stav šestnástich ľudí nebol naplnený, po odchodoch roku 2007 mal oddiel iba osem členov. Od apríla 2008 prebiehal ďalší nábor nových kandidátov, z 8413 prihlásených bolo vybraných šesť nových astronautov; Samantha Cristoforettiová a Luca Parmitano z Talianska, Alexander Gerst z Nemecka, Dán Andreas Mogensen, Brit Timothy Peake a Thomas Pesquet z Francúzska.
Noel Redding

Noel Redding, narodený ako David Noel Redding (* 25. december 1945 — † 11. máj 2003) bol anglický rockový gitarista známy hlavne ako basgitarista skupiny The Jimi Hendrix Experience. 
Noel sa narodil 25. decembra vo Folkestone, v Anglicku. Ako deväťročný vedel hrať na husle a neskôr sa naučil hrať na mandolínu a gitaru. Jeho prvé vystúpenie bolo v mládežníckom klube v Hythe a potom na škole Harvey Grammar School, ktorú aj navštevoval.
V roku 1966 bol vybratý Chasom Chandlerom aby sa pripojil k práve vznikajúcej kapele Jimiho Hendrixa. Spolu s kapelou sa podieľal na nahrávaní troch albumov, konkrétne „Are You Experienced“, „“ a „Electric Ladyland“ a taktiež vystupoval na niektorých Hendrixových najslávnejších koncertoch.
Zomrel vo veku 57 rokov v Clonakilty.
Udine

Udine (friulánsky "Udin", latinsky "Utinum") je mesto v severnom Taliansku v regióne Furlansko-Júlske Benátky. Je správnym strediskom rovnomennej provincie a hlavným mestom historického regiónu Furlansko. Žije tu približne 100 000 obyvateľov.
Dejiny.
Osídlenie tu existuje už od staroveku, kedy tu žili Kelti. Od 3. storočia pred Kr. patrilo územie dnešného Friuli Rímu. Na mieste dnešného Udine pravdepodobne existovalo rímske osídlenie. Skutočné mesto tu však bolo vybudované až koncom rímskej doby, alebo po páde Ríma. V roku 452 dobyl Atila Aquileiu, najvýznamnejšie mesto kraja a mnoho jej obyvateľov sa usadilo aj na mieste dnešného Udine. Po páde longobardskej ríše sa tu usadili aj obyvatelia neďalekého mesta Cividale, ktoré bolo hlavným mestom ríše. Prvá zmienka o Udine pochádza z roku 983, kedy územie patrilo Nemecku. Spomína sa opevnený hrad menom "Utinum", čo je pôvodné, latinské meno Udine. Od roku 1238 je Udine sídlom patriarchu z Aquileie, čím sa potvrdilo vedúce postavenie mesta v kraji Friuli. Mesto prosperovalo, prekvital tu obchod. Od roku 1420 patrilo Udine Benátkam a bolo druhým najvýznamnejším mestom Benátskej republiky. Po napoleonských vojnách Udine pripadlo Habsburskej ríši. Obyvatelia Udine a celého Friuli neboli spokojní s rakúskou nadvládou. V roku 1866 sa Friuli a Udine pripojilo k Taliansku.
Pamiatky.
Udine má rozsiahle staré mesto, ktoré pochádza z benátskej doby. Architektúra je v typickom benátskom štýle. Hlavné námestie sa nazýva "Piazza Libertá" (Námestie Slobody). Nachádza sa tu monumentálna budova radnice z 15. storočia ("La Loggia del Lionello)", ktorá je postavená v štýle benátskej gotiky. Na druhej strane námestia sa nachádza budova "Loggia di San Giovanni", ktorá bola postavená v 16. storočí a jej veža je inšpirovaná vežou z Baziliky svätého Marka v Benátkach. Na veži je orloj, na jej vrchole sú dve postavy udierajúce do zvona. Vedľa tejto budovy sa nachádza okrúhly pamätník venovaný Starovekému Rímu. Na pamätníku sú výjavy rímskej uniformy. Pamätník bol inšpirovaný starorímskymi víťaznými oblúkmi a stĺpmi, predovšetkým Trajánovým stĺpom v Ríme. Na námestí sú aj dva stĺpy korintského typu a dve sochy Titanov. Od hlavného námestia vedú schody na kopec, kde stojí hrad ("castello"). Na mieste dnešného hradu sa našli vykopávky z doby keltskej a rímskej. Podľa legendy mal Attila tábor na tomto mieste. Hrad tu bol založený v 10. storočí, no jeho dnešná podoba pochádza zo 16. storočia. V meste Udine sa nachádza veľa kostolov, veľkých námestí a starých palácov.
Obyvateľstvo.
Obyvatesľvo tvoria z 90% Taliani-Friuláni, ktorí rozprávajú friulánskym jazykom, čo je samostatný románsky jazyk. Menšiny tvoria rôzni prisťahovalci, Slovinci, Rumuni, Albánci, Srbi, Indovia a Afričania.
Garmisch-Partenkirchen

Garmisch-Partenkirchen je mesto a lyžiarske stredisko v Bavorsku v Nemecku, asi na juh od Mníchova, v blízkosti hranice s Rakúskom, ležiaca pod horským masívom pohoria Wetterstein.
V roku 1936 sa tu konali Zimné olympijské hry a v roku 1978 majstrovstvá sveta v zjazdovom lyžovaní. Každoročne sa tu na Nový rok konajú preteky v skokoch na lyžiach, ktorý je súčasťou Turné štyroch mostíkov. Na jar 2007 bol 57 rokov starý skokanský mostík zbúraný a postavený nový, ktorý mal premiéru 21. decembra 2007.
Z mesta jazdí zubačka pod vrchol najvyššej nemeckej hory Zugspitze ().
Pisárky

Pisárky je katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Katastrálne územie má rozlohu 466,83 ha a je rozdelené medzi tri mestské časti. Väčšina leží v mestskej časti Brno-střed, približne tretina katastra na západe v časti Brno-Kohoutovice a malá severozápadná časť v mestskej časti Brno-Jundrov.
Kohoutovice (Brno)

Kohoutovice je katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna a do 16. apríla 1919 samostatná obec. Katastrálne územie má rozlohu 238,02 ha, je tu evidovaných 33 ulíc a 1 060 adries. Celé katastrálne územie leží na západe mestskej časti Brno-Kohoutovice.
Anton Myrer

Anton Myrer, celým menom Anton Olmstead Myrer, (* 3. november 1922, Worcester, Massachusetts, USA – † 19. január 1996, New York, USA) bol americký románopisec dvadsiateho storočia. Často si vyberal vojnovú tematiku. Napísal pozoruhodný a úspešný román "„Posledný kabriolet“" ("The last convertible"), ktorý vyšiel aj v českom preklade. V češtine takisto vyšiel v osemdesiatych rokoch 20. storočia román "„Veľká vojna“". Obidva romány obsahujú tému druhej svetovej vojny, "Posledný kabriolet" je zároveň zameraný na osudy hrdinov, ktoré sú typické pre generáciu babyboomu v USA.
Život.
Anton Myrer vyrástol v Bostone, kde absolvoval strednú školu. V roku 1941 začal študovať na Harvard University, no po útoku na Pearl Harbor a vyhlásení vojny Japonsku odišiel do armády. Tri roky bojoval v Tichomorí. Ako „mariňák“ sa zúčastnil bitky o ostrov Guam a bitky o Mariánske ostrovy. V roku 1945 sa vrátil do školy, ktorú ukončil v roku 1947 s vynikajúcim prospechom, zároveň sa v tom istom roku oženil. V nasledujúcom období do roku 1957 pracoval na rôznorodých príležitostných a zle platených miestach, aby mal čas na písanie.
Jeho prvotinou je kriminálny román "Večne pod slnkom" ("Evil under the sun") z roku 1951. Mal bezvýznamnú odozvu finančnú aj u kritiky. Druhým románom "Veľká vojna" sa zaradil v roku 1957 medzi úspešných autorov u kritiky aj filmu. Román bol sfilmovaný v roku 1958 ("In love and war").
U čitateľov v USA bol jeho najúspešnejším literárnym počinom román "Once an Eagle". Je to opäť vojnový román, ktorý sa stal povinným školským čítaním pre kadetov vo West Pointe.
Zdroj.
Andy Schleck

Andy Schleck (* 10. jún 1985, Luxemburg) je luxemburský profesionálny cyklista. S profesionálnou kariérou cyklistu začal v roku 1997. Jeho doteraz najväčším úspechom je celkové druhé miesto na Tour de France 2009 a 2010
Pochádza zo športovej rodiny, jeho starší brat Frank Schleck je tiež profesionálny cyklista. Bratia Schlekovci sú momentálne členmi luxemburského tímu Leopard Trek.
Umiestnenie na pretekoch Grand Tour.
N – nedokončil
Japonská kozmická agentúra

Japonská kozmická agentúra (, skr. JAXA) je japonská národná vesmírna agentúra.
Založená bola v októbri 2003 spojením troch organizácií.
Názvy.
Medzi slovenské názvy organizácie patrí: Japonská kozmická agentúra, Japonská vesmírna agentúra, Japonská agentúra pre výskum vesmíru, Japonská agentúra výskumu vesmíru, Úrad pre letectvo a astronautiku. Organizácia je tiež známa pod stkratkou "JAXA". a anglickým názvom Japan Aerospace Exploration Agency.
História.
JAXA bola založená 1. októbra 2003 spojením troch dovtedy nezávislých organizácií. Agentúra už úspešne zvládla umiestnenie družice na obežnú dráhu a je zapojená do viacerých ďalších projektov ako je prieskum planétok, ISS a prípadná pilotovaná výprava na Mesiac.
Najnovšie projekty.
Začiatkom októbra 2018 sonda Hajabusa 2 vyslala na povrch asteroidu Ryuga zariadenie na skúmanie povrchu.
Slovenská spolupráca.
Na misii BepiColombo, ktorá smeruje na Merkúr spolupracovalo aj Oddelenie kozmickej fyziky Ústavu experimentálnej fyziky SAV v Košiciach. Ústav spolupracoval s írskym partnerom Space Technology Ireland na konštrukcii elektronického boxu iónovej kamery, PICAM ako časti európskej sondy MPO spoločného projektu JAXA a ESA.
Adrian Smith (rozlišovacia stránka)

Adrian Smith môže byť:
Šejk Muszafar Šukor

Šejk Muszafar Šukor Al-Masrí bin Šejk Mustafa (* 27. júl 1972, Petaling Jaya, Selangor, Malajzia) je malajzijský lekár a zároveň prvý a jediný občan Malajzie, ktorý letel do vesmíru. Roku 2007 bol malajzijskou vládou v 13. návštevnej expedícii vyslaný na týždeň do vesmíru na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS).
Život.
Lekár.
Šejk Muszafar Šukor Al-Masri sa narodil v Petaling Jaya, v malajzijskom štáte Selangor, vyrástol v Seremban, hlavnom meste štátu Negri Sembilan. Študoval medicínu na "Kasturba Medical College" v indickom Manipale, tu v roku 1997 získal bakalársky titul, a na "University Kebangsaan Malaysia", špecializoval sa na ortopedickú chirurgiu. Od roku 1998 pracoval v malajzijských nemocniciach, v rokoch 2002 a 2003 sa zúčastnil misií malajzijskej humanitárnej agentúry MERCI v Afganistane a Kambodži.
Kozmonaut.
Roku 2003 sa Malajzia a Rusko dohodli na návštevnom lete malajzijského kozmonauta na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Malajzijská kozmická agentúra ANGKASA bezodkladne začala výber kandidátov, Šejk Muszafar Šukor sa prihlásil, prešiel úspešne všetkými kolami výberu a v marci 2006 odletel do Moskvy na záverečné testy, v septembri 2006 spolu s Faiz bin Chálidom začal výcvik v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku, v júni 2007 absolvoval stáž v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone.
Do vesmíru odštartoval 10. októbra 2007 na palube Sojuzu TMA-11 spolu s členmi Expedície 16 Jurijom Malenčenkom a Peggy Whitsonovou. Na stanici sa venoval experimentom pripraveným agentúrou ANGKASA a tiež Európsku vesmírnu agentúru (ESA) a ďalej popularizačným aktivitám pre malajzijských študentov. Na Zem sa vrátil 24. októbra 2008 v Sojuze TMA-10 s Olegom Kotovom a Fiodorom Jurčichinom.
Richard Garriott de Cayeux

Richard Garriott de Cayeux (narodený ako "Richard Allen Garriott" * 4. júla 1961, Cambridge, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je americký autor a producent počítačových hier. Podieľal sa na vývoji hier série Ultima, Lineage a Tabula Rasa. Roku 2008 sa v 15. návštevnej expedícii vydal na týždeň do vesmíru na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) ako „Vesmírny turista“.
Život.
Podnikateľ a filantrop.
Richard Garriott sa narodil v Cambridge v Anglicku, vyrastal v Nassau Bay v Texase. Jeho otec, Owen Garriott, bol v rokoch 1965 – 1986 astronautom NASA, ktorý dvakrát vzlietol na obežnú dráhu Zeme (v misiách Skylab 3 a STS-9). Richard sa už na strednej škole zaujímal o programovanie a počítačové hry, zrejme preto aj štúdium na "University of Texas" nedokončil.
Prvú svoju hru – "Akalabeth: World of Doom" – vytvoril v roku 1980. Začiatkom 80. rokov bol autorom hier série Ultima (Ultima I, Ultima II, Ultima III…). Roku 1983 založil s otcom a bratom Robertom vlastnú firmu zaoberajúcu sa vývojom hier, ktorú nazvali Origin Systems. Roku 1992 ju Garriottovci predali spoločnosti Electronic Arts, ostali však v nej do roku 2000, kedy na zrušenie ďalšieho vývoja reagovali odchodom a založením nového podniku Destination Games, ktorý sa vzápätí stal súčasťou juhokórejskej NCsoft.
V ére Origin Systems sa jeho najznámejšími dielami stali séria Ultima, Wing Commander, Crusader a od roku 1997 MMORPG Ultima Online, spoločnosť Destination Games roku 2007 vydala MMORPG Tabula Rasa.
V roku 2011 sa oženil a zmenil si rodné meno na Richard Garriott de Cayeux. Jeho žena Laetitia mu prvé dieťa, dcéru Kinga Shuilong Garriott de Cayeux, porodila 30. júna 2012 a druhé dieťa, syn Ronin Phi Garriott de Cayeux, sa narodil 28. júla 2014.
Kozmonaut.
Koncom septembra 2007 oznámila spoločnosť Space Adventures, že Richard Garriott obsadí miesto vesmírneho turistu v Sojuze TMA-13 štartujúcom v októbri 2008 k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), do kozmu mal letieť ako člen 15. návštevnej expedície na ISS. Garriott prešiel výcvikom v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku, cesta ho stála 30 miliónov dolárov.
Do vesmíru odštartoval 12. októbra 2008 na palube Sojuzu TMA-13 spolu s členmi Expedície 18 Jurijom Lončakovom a Michaelom Finckeom. Na stanici sa venoval lekársko-biologickým experimentom uskutočňovaným pre Európsku vesmírnu agentúru (ESA) a NASA a ďalej popularizačným a vzdelávacím aktivitám. Na Zem sa vrátil 24. októbra 2008 v Sojuze TMA-12 so Sergejom Volkovom a Olegom Kononenkom.
The University of Texas at Austin

The University of Texas at Austin (známa aj ako University of Texas, UT, UT Austin alebo Texas) je verejná univerzita, ktorá sa nachádza v texaskom meste Austin. Založená bola v roku 1883. Na konci roka 2009 navštevovalo univerzitu 50 995 študentov a tým je 5. najväčšou univerzitou v USA.
V roku 1929 sa univerzita stala súčasťou Association of American Universities. Univerzita je významným akademickým výskumným strediskom, ktorej náklady na výskum v roku 2009 presiahli 590 miliónov dolárov. V súčasnosti je najväčšou univerzitou v Texase.
Višnja Gora

Višnja Gora je mesto v Slovinsku asi dvadsať kilometrov juhovýchodne od hlavného mesta Ľubľana. Je jedným z najzachovalejších stredovekých miest v Slovinsku. Podľa údaja z roku 2002 má mesto 813 obyvateľov.
Vrhnika

Vrhnika je mesto v Slovinsku v strede krajiny, 21 km od hlavného mesta Ľubľana. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 15 544 obyvateľov.
Zagorje ob Savi

Zagorje ob Savi je mesto v Slovinsku v strednej časti krajiny. Podľa údaja z roku 2002 má mesto 17 067 obyvateľov.
Žalec

Žalec je mesto v Slovinsku v strednej časti krajiny. Mesto je známe najmä pestovaním chmeľu. Podľa údaja z roku 2018 má mesto 4862 obyvateľov.
Železniki

Železniki je mesto v Slovinsku v severozápadnej časti krajiny. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 6 899 obyvateľov.
Žiri

Žiri je mesto v Slovinsku v strednej časti krajiny. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 4 955 obyvateľov.
Liptovská Mara (obec)

Liptovská Mara je zaniknutá obec v okrese Liptovský Mikuláš, bola zatopená priehradou Liptovská Mara.
Vznik obce sa predpokladá v 9. storočí, prvá písomná zmienka pochádza z roku 1314. Stála na úpätí návršia Havránok. Obec Liptovská Mara plnila do roku 1449 funkciu svetskej správy, zhromažďovala sa v nej liptovská šľachta. Do roku 1582 bola detašovaná ako stredisko cirkevnej správy. V roku 1390 v obci odsúdili a upálili falzifikátora kráľovských donačných listín Jána Literáta z Madočian.
Kvôli výstavbe priehrady v rokoch 1965-1975, ktorá dostala rovnomenný názov, bolo obyvateľstvo obce vysťahované a obec zatopená. Obec Liptovská Mara mala krátko pred zánikom 329 obyvateľov v 61 domoch.
Ostala po nej len veža gotického kostola a budova fary. Kostol okrem veže zbúrali, pričom cenné architektonické prvky a zariadenie preniesli do Múzea liptovskej dediny v Pribyline, kde postavili kópiu chrámu. Na pôvodnom mieste pri stojacej veži sú vyznačené základy kostola.
Astronauti Japonska

Astronauti Japonska sú ľudia z Japonska, ktorí absolvovali kozmonautický výcvik. 
Lety astronautov NASDA v raketoplánoch.
Príbeh letov japonských astronautov začal v roku 1979 americkou ponukou na účasť v programe vedeckých výskumov v laboratóriu Spacelab-1. Ponuka priniesla ovocie v roku 1984, keď pre laboratórium Spacelab-J NASDA stanovila vedecký program a začala výber japonských účastníkov letu. 20. júna 1985 boli ohlásené mená troch nových astronautov, boli to Mamoru Móri, Takao Doi a Čiaki Naitó. Všetci traja sa na palube amerických raketoplánov opakovane dostali do vesmíru, prvý Móri so Spacelab-J pôvodne plánovaným na rok 1988, po havárii Challengera a odložení letov však až v roku 1992 (let STS-47). 
Let novinára televízie TBS.
27. marca 1989 sa japonská televízia TBS (Tokyo Broadcasting System) dohodla s Glavkosmosom na lete japonského novinára na stanicu Mir. Zo zamestnancov televízie boli vybraní dvaja kandidáti, Tojohiro Akijama a Rjóko Kikučiová, a v októbri 1989 začali prípravu vo Hviezdnom mestečku. Let Akijamu prebehol v decembri 1990. 
Lety astronautov NASDA (od roku 2003 JAXA) v raketoplánoch k ISS.
NASA rátala s japonským modulom Kibó už v plánovanej orbitálnej stanici Freedom, preto v roku 1992 NASDA rozšírila oddiel svojich astronautov o Kóičiho Wakatu. A v roku 1996 výcvik začal ešte Sóiči Noguči, to sa už však malo lietať k ISS. Keď bola konečne sprevádzkovaná Medzinárodná vesmírna stanica (ISS), boli pre prácu na stanici v roku 1999 do oddielu NASDA zapojený ešte traja ďalší astronauti, Satoši Furukawa, Akihiko Hošide a Naoko Suminová (neskôr vydatá Jamazakiová). Stanicu ISS navštívili japonskí astronauti v roku 2000, 2005 a dvakrát v roku 2008, kedy sa podieľali na inštalácii modulu Kibó. 
25. februára boli oznámené výsledky 5. výberu astronautov JAXA. Oddiel astronautov rozšíril od 1. apríla 2009 civilný pilot Takuja Onis a podplukovník vojenského letectva Kimija Jui. Od marca do júla 2009 bol členom posádky ISS Kóiči Wakata. Začiatkom septembra 2009 oznámila JAXA dodatočne rozšírenie oddielu astronautov ešte o jedného člena, novým astronautom sa stal lekár Norišige Kanai. Vzápätí, k 13. septembra 2009, z oddielu JAXA odišiel Takao Doi, dôvodom bol jeho prechod do Úradu OSN pre vesmírne záležitosti vo Viedni. 
Japonský vesmírny turista.
V roku 2004 sa medzi vážnymi záujemcami o platený kozmický let objavil japonský podnikateľ Daisuke Enomoto. Koncom roka 2005 podpísal dohodu so Space Adventures a v marci 2006 začal prípravu na let. Mesiac pred letom bol zo zdravotných dôvodov vyradený z posádky, do vesmíru sa preto nedostal.
Džochar Musajevič Dudajev

Džochar Musajevič Dudajev (* 15. február 1944 – † 21. apríl 1996) bol bývalý generál sovietskeho letectva, popredný čečenský politik a prvý prezident neuznanej separatistickej Čečenskej republiky Ičkéria.
Život.
Dudajev prežil detstvo v Kazachstane, kde bola jeho rodina (spolu s mnohými ďalšími rodinami kaukazských etník) vysídlená po druhej svetovej vojne na Stalinov príkaz pre údajnú kolaboráciu s nacistami. Do čečenskej vlasti sa vrátil až ako tínedžer. V roku 1962 sa zapísal do vojenskej školy pre pilotov a v 1968 vstúpil do Komunistickej strany Sovietskeho zväzu. Od roku 1971 študoval na prestížnej "Gagarinovej škole vojenského letectva", slúžil na vojenských bombardéroch a zúčastnil sa vojny v Afganistane. Oženil sa s ruskou spisovateľkou "Allou Dudajevovou", s ktorou mal tri deti. V 1987 bol povýšený na generálmajora a bolo mu zverené velenie nad leteckou základňou v Tartu. V roku 1990 odišiel zo sovietskej armády a vrátil sa do Čečenska, kde sa začal venovať miestnej politike.
Zvolili ho za vedúceho lídra tzv. "Všenárodného kongresu čečenského ľudu", opozičnej organizácie požadujúcej samostatnosť Čečenska. Využijúc chaotickú situáciu počas rozpadu Sovietskeho zväzu 6. septembra 1991, militanti pod Dudajevovým vedením zaútočili v Groznom na oblastné sídlo najvyššieho sovietu a následne obsadili aj ďalšie strategické pozície v meste. Rozpustili miestnu komunistickú vládu a prevzali moc nad Čečenskom. Po kontroverznom referende v októbri 1991 sa "Dudajev" potvrdil vo funkcii prezidenta a bez súhlasu Moskvy vyhlásil nezávislosť tzv. "Čečenskej republiky Ičkéria". Tá nebola nikdy medzinárodne akceptovaná (dočasne ju uznalo iba Gruzínsko) a od začiatku sa zmietala v občianskych a ekonomických problémoch. "Dudajevova" popularita nebola až taká silná a musel čeliť silnej opozícii, ktorá sa ho pokúšala zbaviť moci. Parlament, ktorý sa snažil iniciovať verejné referendum o dôvere k nemu, "Dudajev" v r. 1993 rozpustil, nepokoje napokon vyústili v Čečensku až k občianskej vojne. 
Snaha o obnovenie kontroly nad svojim separatistickým regiónom viedla Ruskú federáciu v r. 1994 k začatiu prvej čečenskej vojny. Pred dobytím "Grozného" ruskými silami opustil "Dudajev" prezidentský palác a presunul sa do hôr blízko mesta Vedeno, odkiaľ z opusteného raketového sila ďalej aktívne viedol povstalecký odpor.
Dudajev bol zabitý 21. apríla 1996, keď ho, po lokalizovaní jeho satelitného mobilného telefónu, zasiahli dve laserom navádzané strely vypálené ruskými taktickými bombardérmi. Dudajev bol údajne lokalizovaný počas telefonátu s bližšie neznámym ruským politikom, presné detaily operácie však ruská strana nikdy nezverejnila.
Zuglio

Zuglio, (friulsky "Zui", latinsky "Iulium Carnicum") je obec v severnom Taliansku, na severe kraja Friuli, priamo v Alpách. Žije tu 609 obyvateľov, friulánskych Talianov, ktorí rozprávajú severným dialektom románskej friulčiny. 
História.
Zuglio bolo založené v 1. stor. pred Kr., ako "Iulium Carnicum", boli tu usadení predovšetkým rímski veteráni. Už predtým tu pravdepodobne existovalo keltské osídlenie, keltského kmeňa Karnov. Mesto patrilo spolu s Aquileiou a Cividale k najvýznamnejším mestám kraja. Viedla tadiaľto aj cesta Via Iulia Augusta. Od 4.-8. storočia bolo sídlom biskupa. Po barbarských vpádoch sa význam mesta znížil, dnes je to pokojné malé mesto. Nachádzajú sa tu zvyšky rímskeho fóra, kde v čase rímskej doby stál chrám a obchodná bazilika. Nálezy sú uložené v archeologickom múzeu.
Jim Hall

Meno Jim Hall má viacero osôb:
Pasquale Passarelli

 
 
 
 
 
Pasquale Passarelli (* 14. marec 1957, Gambatesa, Taliansko) je bývalý nemecký reprezentant v zápasení, špecializujúci sa na klasický (gréckorímsky) zápas. V roku 1984 vybojoval zlatú olympijskú medailu v kategórii do 57 kg na hrách v Los Angeles. V roku 1981 vybojoval zlato a v roku 1978 bronz na majstrovstvách sveta. V roku 1981 vybojoval zlato a v rokoch 1979 a 1984 striebro na majstrovstvách Európy.
Zápasu sa venoval aj jeho brat Claudio.
Roman Dostál

Roman Dostál (* 13. júl 1970, Ústí nad Orlicí) je český biatlonista. Je majster sveta v pretekoch na 20 km z roku 2005 z rakúskeho Hochfilzen a dvojnásobný účastník zimných olympijských hier v roku 2002 a 2006. Jeho titul majstra sveta v roku 2005, ktorý dosiahol vo svojich 34 rokoch, bol veľmi prekvapivým víťazstvom (navyše docieleným za veľmi zlého počasia), pretože až do tejto doby sa Roman Dostál na najvyšších priečkach pri pretekoch svetovej biatlonovej špičky (s výnimkou jedných pretekov na majstrovstiev Európy v roku 1999) nikdy neumiestnil.
Roman Dostál je ženatý, manželkou je bývalá biatlonistka Hanka Rychterová, spolu majú dve deti syna Romana a dcéru Anitu.
Kríza vedomia

Kríza vedomia je tretí album slovenskej punkovej skupiny Davová Psychóza. Je to jediný album, na ktorom na basgitaru hral Rasťo, ktorý v roku 1994 nahradil basgitaristu Romana Hlobeňa. Tiež je to posledný album s bubeníkom Martinom Šebeňom, ktorý kapelu opustil krátko po vydaní albumu.
Mansijčina

Mansijčina (zastarano "vogulčina", mansijsky "мāньси лāтыӈ", "mānsi lātyŋ") je ugrofínsky jazyk, ktorým rozprávajú príslušníci mansijskej národnostnej menšiny na území dnešného Ruska pozdĺž rieky Ob a jej prítokov v Chantyjsko-Mansijskom autonómnom okruhu (Jugra) a v Sverdlovskej oblasti. Podľa sčítania ľudu v roku 1990 tu žilo 3 184 ľudí mansijsky hovoriacich obyvateľov. V roku 2002 sa tento počet zmenšil na 2 746.
Mansijčina medzi ugrofínskymi jazykmi.
Mansijčina spolu s chantyjčinou tvoria podskupinu obsko-ugorských jazykov. Obidva tieto jazyky sú jazykovo najpríbuznejšie maďarčine, s ktorou tvoria skupinu ugorských jazykov. Ugorské jazyky sú súčasťou ugrofínskej jazykovej vetvy, ktorá patrí do uralskej jazykovej rodiny.
Písmo.
Prvým dielom písaným v mansijčine latinkou bol preklad Evanjelia svätého Matúša vydaný v roku 1868 v Londýne. V roku 1937 nahradila latinku cyrilika.
Dialekty.
Mansijčina je rozdelená do štyroch hlavných dialektov (východná, južná, západná a severná mansijština), navzájom nezrozumiteľných, pričom južný a západný už zanikli.
Agensi Angkasa Negara

Agensi Angkasa Negara (-po malajsky – doslovný preklad "Štátna/Národná vesmírna agentúra"; skr. "ANGKASA"; anglický názov: "National Space Agency" – doslovný preklad: "Národná vesmírna agentúra") bola založená roku 2002 s úlohou zdokonalenia technických zručností krajiny v oblasti výskumu vesmíru. Agentúra v rokoch 2003-2007 organizovala kozmický let malajzijského občana na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS).
Prvým riaditeľom bol Mazlan Bint Othman, v rokoch 1999-2002 a od roku 2007 vedúci Úradu OSN pre vesmírne záležitosti. Od roku 2007 stojí v čele agentúry Mustafa Din Subaru.
Družica.
Malajzia využíva ako umelé družice Zeme zakúpené v zahraničí, tak aj domáce výrobky spoločnosti "Astronautica Technology Sdn. Bhd." ("ATSB").
Prvý malajzijský mikrosatelit TiungSat bol vyrobený v spolupráci "ATSB" a britskej "Surrey Satellite Technology Ltd". Štart TiungSatu prebehol 26. septembra 2000 z kozmodrómu Bajkonur, vyniesla ho raketa Dnepr. Družice sa používa na mapovanie, meteorologické merania, registráciu kozmického žiarenia a komunikáciu.
Telekomunikačné služby poskytuje séria družíc MEAS () vyrobená americkou firmou "Hughes Space and Communications" (teraz "Boeing Satellite Systems") a prevádzkovaná malajzijskou spoločnosťou "MEAS Satellite Systems Sdn. Bhd". Prvé dve družice boli vypustené v roku 1996 z kozmodrómu Kourou, tretia v roku 2006 z Bajkonuru, rovnako tak štvrtý MEAS 3a o tri roky neskôr.
Dňa 14. júla 2009 z atolu Kwajalein raketa Falcon 1 vyniesla družicu RazakSAT určenú pre diaľkový, predovšetkým fotografický, prieskum Zeme.
Let malajského kozmonauta.
Prvýkrát dostala Malajzia ponuku na kozmický let od Sovietskeho zväzu v Sojuze v roku 1987, vtedy ešte na stanicu Mir. Zo sovietskeho návrhu nakoniec nič nebolo. Po mnohých rokoch bolo počas návštevy ruského prezidenta Putina v Malajzii v auguste 2003 oznámené dosiahnutie dohody o lete Malajzijčana v Sojuze na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) a začatie procesu výberu malajzijského kozmonauta. Dňa 4. septembra 2006 predseda vlády Malajzie oznámil mená dvoch víťazov výberu - boli nimi lekári Šejk Muszafar Šukor Al-Masri a Faiz bin Chálid. V októbri 2006 obaja začali prípravu v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku, výcvik zahŕňal aj stáž v Johnsonovom vesmírnom stredisku v Houstone. Vlastný let prebehol od 10. októbra do 24. októbra 2007, malajzijský kozmonaut tvoril jednočlennú 13. návštevnú expedíciu na ISS, štartoval v Sojuze TMA-11, pristál v Sojuze TMA-10.
I Am… Tour

I Am… tour je po "The Beyoncé Experience tour" tretie koncertné turné americkej speváčky Beyoncé, ktoré odštartovala 26. marca 2009 v kanadskom Edmontone, už 4 mesiace po vydaní tretieho štúdijového albumu „I Am... Sasha Fierce“.
Koncert.
Hlavná scéna je jednoduchá, pozostáva z niekoľkých schodov, veľkej LCD obrazovky a sklenených mini-pódií, ktoré sú určené pre kapelu a vokalistky. V strede koncertnej haly sa nachádza mini pódium, na ktorom Beyoncé počas show zaspieva niekoľko pesničiek.
Koncert začína siluetou Beyoncé, uprostred hlavného pódia, kedy zaznie prvá sloha piesne "Déjá Vu". Po záplave svetiel padá opona a Beyoncé odštartuje svoju 2-hodinovú show pesničkou "Crazy in love". Po niekoľkých minútach sa aréna ponára do červených svetiel, počas ktorých odznievajú prvé verše piesne "Naughty Girl". Koncert pokračuje piesňami "Freakum dress" a "Get me bodied" kedy už tancuje tisíce divákov.
Neskôr sa Beyoncé objavuje na vrchole schodiska za sprievodu prvých nôt piesne "Smash into you". Nasleduje pieseň "Ave Maria", ku ktorej Beyoncé pridala časť piesne od "Angel" Angel Sarah McLachlan. Ďalšou skladbou na zozname je "Broken hearted Girl ". Na začiatku piesne "If I were a boy" sa na veľkej obrazovke zobrazujú nezverejnené scény z videoklipu a Beyoncé sa objavuje v kožených šatách v okuliaroch. Pieseň zakončí úryvkom "You Oughta Know" od Alanis Morissette.
Po niekoľkých minútach sa na obrazovke premietne krátky spot s Beyoncé za sprievodu piesne "Sweet dreams". Na pódiu sa objavuje Beyoncé a spieva pieseň s názvom "Diva". Obrazovka sa opäť rozjasnieva a tisícom fanúšikom sa naskytne pohľad na 5 ročnú Beyoncé ako spieva známe hity od Jackson 5. Začína spievať piseň "Radio", potom nasleduje "Me, myself and I", "Ego" a nakoniec "Hello".
Koncert pokračuje, na scéne sa objavujú tanečníci a vokalistky "Mamas", ktorí sa snažia vyplniť čas, kým sa Beyoncé v zákulisi pripravuje na druhú časť show. Po niekoľkých minútach Beyoncé doslova prilieta na mini pódiu, ktoré sa nachádza v strede koncertnej arény za doporovodu piesne "Babyboy", po skončení piesne zaznie krátka časť z piesne "You Don't Love Me (No, No, No)od Dawn Penn. Počas skladby "Irrepleceable" Beyoncé vyzýva fanúšikov na odspievanie prvých slôh s refrénom. Nasleduje piesne "Check on it" a niekoľkominútový set piesní od Destiny´s Child. V závere vystúpenia na mini pódiu odznejú piesne ako "Upgrade U" a "Videophone".
I Am...Yours.
"I am...Yours" je vystúpením v rámci turné "I Am.. Tour", ktoré sa uskutočnilo v Encore Theatre v Las Vegas v štáte Nevada. Ide o 2 hodinové intímne vystúpenie pre približne 1 500 divákov. Väčšina piesni je v rámci tohto koncertu akustického charakteru. Ide o veľmi špecifické vystúpenie, ktoré Beyoncé nikdy predtým neabsolvovala. Začiatkom tohto roku vyšiel záznam tohto koncertu aj na DVD.
Náprava (automobil)

Náprava je konštrukčný prvok automobilu, spájajúci nadstavbu automobilu s vozovkou. Nadstavbou automobilu sa myslí karoséria, alebo rám. Nápravu tvoria kolesá, systém zavesenia kolesa, systém uloženia kolesa a prípadne systémy: odpruženie, riadenie, pohon a brzdenie kolesa.
Astronauti Kanady

 
Astronauti Kanady sú členovia oddielu astronautov Kanadskej vesmírnej agentúry (), resp. do roku 1989 Národnej výskumnej rady ().
Prví astronauti.
Po podpísaní dohody americkej a kanadskej vlády o letoch Kanaďanov v amerických raketoplánoch začala kanadská Národná výskumná rada výber kandidátov pre kozmické lety. V decembri 1983 boli oznámené mená šiestich finalistov. Boli to Roberta Bondarová, Marc Garneau, Steven MacLean, Kenneth Money, Robert Thirsk a Bjarni Tryggvason. Všetci vo februári 1984 začali prípravu v Johnsonovom kozmickom stredisku v Houstone. Prvým Kanaďanom v kozme sa stal Garneau v októbri 1984 (let STS-41-G). Po založení Kanadskej vesmírnej agentúry roku 1989 do nej prešli aj kanadskí astronauti.
90. roky.
Po dlhšej prestávke boli lety Kanaďanov obnovené až roku 1992 letom STS-42 Roberty Bondarovej. Toho roku bol oddiel rozšírený o štyroch nových členov - Christophera Hadfielda, Juliu Payetteovú, Dafydda Williamsa a Michaela Mackaya (náhradník za pôvodne určeného Roberta Stewarta, ktorý odišiel z osobných dôvodov týždeň po ohlásení výsledkov výberu). Počas deväťdesiatych rokov sa Kanaďania v posádkach raketoplánov objavovali každoročne, ale po roku 2001 prišla päťročná pauza. Po prestávke prebehli lety v septembri 2006 (Steven MacLean v STS-115) a auguste 2007 (Dafydd Williams v STS-118).
Súčasnosť.
Časom kanadskí astronauti zostarli, roku 2008 mala najmladšia z nich - Julie Payetteová - 45 rokov. Preto sa vedenie Kanadskej vesmírnej agentúry a nadriadeného ministerstva priemyslu rozhodlo prijať do oddielu dvoch nových členov. 22. mája 2008 bol oznámený začiatok nového náboru, prihlásilo sa 5351 kandidátov. V máji 2009 sa šťastnými finalistami stali Jeremy Hansen a David Saint-Jacques. Výcvik v Houstone sa začal v auguste 2009.
See You on the Other Side

See You On The Other Side je siedmy štúdiový album od americkej nu metalovej skupiny KoRn. Bol vydaný 6. decembra 2005. Je to prvý album bez gitaristu Briana "Heada", zároveň je to posledný album skupiny s bubeníkom Davidom Silveriom. Album sa výrazne líši od predošlých albumov, čo je spôsobené prizvaním producentskej skupiny The Matrix. K albumu boli natočené štyri videoklipy, a to k piesňam „Twisted Transistor“, „Politics“, „Coming Undone“ a „Liar“.
Vrtižer

Vrtižer bola pôvodne samostatná obec, ktorá sa v roku 1966 zlúčila s vtedajšou obcou Považská Teplá (dnes súčasť Považskej Bystrice). 
Prvá písomná zmienka o vtedajšej obci pochádza z roku 1388.
Vo Vrtižeri sa nachádza jedna zvonica.
Pravdepodobný pôvod mena Vrtižer.
Kúsok od Vrtižera sa nachádza Skalka. Skala čnie do výšky nad terénom. V niektorých obdobiach tadeto pretekal aj Váh, po ktorom pltníci plavili svoje plte. Pod Skalkou bol silný prúd a vytváral krútňavu. Voda sa tu točila a pltníci si museli dávať veľký pozor, aby plte úspešne preplavili ďalej. Pri vysokej hladine vody sa tu vytvárali vodné víry a voda sa tu doslova vrtela. Nepozornému pltníkovi sa ľahko mohlo stať, že tento vír "zožral" jeho plť.
Záluž

Záluž alebo Zálužie bola pôvodne samostatná obec, ktorá sa v roku 1888 zlúčila s vtedajšou obcou Považská Teplá (dnes súčasť Považskej Bystrice). 
Prvá písomná zmienka o Záluži pochádza z roku 1440.
V Záluži sa nachádza socha sv. Jána Nepomuckého postavená v roku 1815. Patrí k najstarším stavebným pamiatkam v obci.
Korn (album)

Korn je debutový štúdiový album od americkej nu metalovej skupiny Korn. Vyšiel 11. októbra 1994, hoci spočiatku na seba neupútal žiadnu pozornosť, je dvakrát platinový. Kapela na albume kombinuje štýly alternatívny metal, heavy metal, funk metal a hip-hop. Táto hudba o niekoľko rokov dostane názov nu metal. K albumu boli natočené štyri videoklipy k piesňam „Blind“, „Clown“, „Faget“ a „Shoots and Ladders“, no ani jednému sa v dobe vzniku nedostalo častejšieho hrania na hudobných televíznych staniciach.
Newtonov polynóm

Newtonov interpolačný polynóm alebo presnejšie interpolačný polynóm v Newtonovom tvare alebo skrátene len Newtonov polynóm je v numerickej matematike polynóm pomenovaný podľa Isaaca Newtona interpolujúci danú množinu bodov, ktorý má špecifický tvar, nazývaný "Newtonov tvar".
Jedna zo základných viet teórie interpolácie hovorí, že interpolačný polynóm, pre daný stupeň polynómu a danú množinu interpolačných uzlov, je len jeden. Z toho vyplýva, že Newtonov interpolačný polynóm a napr. Lagrangeov interpolačný polynóm udávajú pre rovnaký stupeň rovnakú polynomiálnu funkciu a líšia sa len spôsobom jej zápisu - Newtonov polynóm využíva zápis v "Newtonovom tvare", kým Lagrangeov polynóm zas zápis v "Lagrangeovom tvare".
Definícia.
Nech je daná množina "k" + 1 bodov
kde žiadne dve hodnoty formula_2 nie sú rovnaké. Potom Newtonov polynóm stupňa "k" interpolujúci danú množinu bodov má tvar lineárnej kombinácie tzv. "Newtonových bázových polynómov" formula_3, teda
kde Newtonove bázové polynómy majú tvar
V ďalšom procese hľadania vyjadrenia Newtonovho interpolačného polynómu je podstatné vyjadriť koeficienty formula_6 tak, aby polynóm skutočne interpoloval danú množinu bodov.
Označme preto formula_7 polynóm stupňa "n-1" interpolujúci body formula_8 a formula_9 polynóm stupňa "n-1" interpolujúci body formula_10. Teda platí
Ľahko je možné overiť, že polynóm
je interpolačný polynóm pre danú množinu "n+1" bodov. Označme teraz
tak platí
Ak navyše položíme formula_15 dostávame vzťah pre výpočet koeficientov Newtonovho interpolačného polynómu, ktoré je tak možné efektívne vypočítať technikou dynamického programovania.
Life Is Peachy

Life Is Peachy je druhý štúdiový album od americkej nu metalovej skupiny Korn. Vyšiel 15. októbra 1996. Album sa stal oveľa úspešnejší ako jeho predchodca. Hneď prvý týždeň sa predá 106 000 kusov. No napriek tomu bol kritikmi hodnotený horšie ako debut. Prvá pieseň, častejšie hraná v rádiách bola „"No Place To Hide“, ktorá získala aj nomináciu na Grammy za najlepšiu metalovú pieseň.
Album obsahuje dve cover verzie: „Lowrider“ od War a „Wicked“„“ od Ice Cube. K albumu bol natočený len jeden videoklip, a to k piesni „A.D.I.D.A.S.“. Tento album bol tiež poslednou spoluprácou kapely s producentom Rossom Robinsonom, ktorého kapela najala opäť až v roku 2010 na produkciu albumu "".
Hrbotín

Hrbotín bola pôvodne samostatná osada, ktorá postupne zanikala v 15. až 19. storočí. Jej katastrálne územie v roku 1496 pripadlo mestu Považská Bystrica. Tým sa nielen zväčšilo územie mesta smerom na juhozápad, ale zároveň sa katastrálne územie Beluše stalo jeho novým susedom.
Názov stredovekej zaniknutej osady sa taktiež zachoval v chotárnom názve "Hrbotina", na chotárnej mape Považskej Bystrice z roku 1889.
Erich Mühsam

Erich Mühsam (* 6. apríl 1878, Berlín, Pruské kráľovstvo – † 10. júl 1934, Orianenburg, Nemecká ríša) bol nemecko-židovský anarchista, spisovateľ a básnik.
Životopis.
Narodil sa v Berlíne. V roku 1900 sa stal členom hnutia Neue Gemeinschaft (Nová spoločnosť). V tomto čase sa spoznal s významným nemeckým anarchistom Gustavom Landauerom.
V apríli 1911 založil anarchopacifistický časopis Kain. Po pokuse o povstanie a vytvorenie Bavorskej sovietskej republiky bol odsúdený na 15 rokov väzenia. Bol prepustený po amnestii pre politických väzňov v roku 1924 (touto amnestiou bol prepustený z väzenia aj Hitler).
Od roku 1931 verejne žiadal pracujúcu triedu, aby sa zjednotila v boji proti nacistom, začo po prevzatí moci nacistami ťažko zaplatil. Bol zatknutý po požiari Reichstagu a uväznený v Berlíne. Po odsúdení prešiel viacerými koncentračnými tábormi, až napokon skončil v Oranienburgu, kde sa stal obeťou nacistického sadizmu. Dozorcovia ho oslepili, ohlušili, a vytĺkli mu zuby. Každé ráno ho nechali kopať si hrob a predstierali jeho popravu. Nútili ho čistiť latríny bez nástrojov.
10. júla 1934 ho dozorcovia dobili na smrť, a jeho telo obesili na táborových latrínach, aby to vyzeralo ako samovražda.
Daedalus

Daedalus môže byť:
Agência Espacial Brasileira

Agência Espacial Brasileira (skr. "AEB"; preklady: Brazílska vesmírna agentúra alebo Brazílska kozmická agentúra) je brazílsky civilný orgán zodpovedný za vesmírny program krajiny.
Podtrpaslík typu B

Podtrpaslík typu B je typ hviezdy podtrpaslíka so spektrom typu B. Tieto hviezdy patria do horizontálnej vetvy hviezd Hertzsprungov-Russellovho diagramu a reprezentujú skorý stupeň vo vývoji niektorých hviezd, ktorý vzniká ak červený obor stratí vonkajšie vodíkové vrstvy ešte predtým ako v jadre začne prebiehať fúzia hélia. Dôvody tejto predčasnej straty hmoty sú neznáme, ale jedným zo základných mechanizmov tohto deja môže byť interakcia hviezd v systémoch dvojhviezd. Osamelí podtrpaslíci môžu byť výsledkom splynutia dvoch bielych trpaslíkov. Podtrpaslíci typu B, ktorí sú jasnejší ako bieli trpaslíci, sú významnou súčasťou populácií horúcich hviezd starých hviezdnych systémov ako sú guľové hviezdokopy, jadrá špirálových a eliptických galaxií. Prevládajú na ultrafialových fotografiách.
Predpokladá sa, že sdB hviezdy sa stanú bielymi trpaslíkmi bez prechodu na obrov.
Hmota týchto hviezd je približne polovica hmoty Slnka, pričom obsahujú iba 1 % vodíka a zvyšok tvorí hélium. Ich priemer je od 0,15 do 0,25 slnečného priemeru a teplota od 20 000 do 40 000 K. Do tejto skupiny patria napríklad V391 Pegasi, HW Virginis a V1093 Herculis.