Demeter Solúnsky

Svätý Demeter Solúnsky (iné mená pozri nižšie; * okolo 280, Solún† zač. 4. storočia / 306, Sirmium?) bol rímsky aristokrat a vojak, ranokresťanský veľkomučeník. Je uctievaný katolíkmi, pravoslávnymi i niektorými protestantmi. Jeho sviatok oslavujú na Východe 26. októbra, na Západe 9. apríla. V martyrológiách na Západe sa pripomínal aj 8. októbra. Patril k obľúbeným vojenským svätcom na kresťanskom Východe a zvlášť medzi Slovanmi. Je patrónom mladých a vojakov a mesta Solún.
Život.
O Demeterovom živote sa veľa nevie, jeho biografie spred 9. storočia nie sú známe. Pôvodne sa diakon mučeník Demeter spomínal v súvislosti so Sirmom (sýrske martyrológium z roku 411). Jeho meno sa so Solúnom spája až od 6. storočia. Je preto možné, že jeho kult bol do Solúna prenesený až po zničení Sirmia Attilom v roku 441 a prenesení sídla ilýrskej prefektúry.
Podľa hagiografických legiend bol synom rímskeho prokonzula. Pre svoje schopnosti mal tiež dosiahnuť vysoký štátnický post. Keďže však odmietal prenasledovať kresťanov, ba dokonca kresťanstvo šíril a podporoval, dal ho cisár Maximián uväzniť a neskôr zabiť vo väzení. Zomrel možno v rímskom Srieme okolo roku 306. Spolu s ním bol zabitý aj mladý kresťan Nestor, ktorého mal Demeter podporovať v zápase proti gladiátorovi Lyaovi, ktorý bol cisárovým obľúbencom. Fótiova verzia jeho životopisu spojitosť medzi nimi však nespomína.
Kult.
Jeho ostatky sú uložené v starobylej bazilike v Solúne, ktorá nesie jeho meno. Postavená bola v 5. storočí, možno prefektom Leontiom. Keďže produkujú voňavú tekutinu, svätý Demeter býva označovaný ako Myrotočivý (z cirkevnoslovanského "Myrotočec") či Myromvonný.
Svätý Demeter je považovaný za ochrancu a patróna mesta Solún, v Byzancii bol uctievaný aj ako patrón vojakov a obranca vlasti proti Slovanom a Avarom. Jeho zázračné zásahy na pomoc Byzantíncom boli zobrazené v diele Zázraky svätého Demetera (Miracula sancti Demetrii) zo 7. storočia. Bol aj jedným z patrónov a ochrancov cyrilometodskej misie. Svätí Cyril a Metod (alebo niektorý z ich žiakov) napísali na jeho počesť kánon (Kánon na počesť svätého Dimitra Solúnskeho), ktorý je najstarším dokladom jeho úcty na území Slovenska. Jeho sviatok sa v Uhorsku slávil 26. októbra podľa byzantského kalendára, a nie podľa latinského kalendára, čo mnohí považujú za dôkaz, že vychádza z cyrilometodskej misie, a čo zároveň dokazuje byzantský ráz tejto misie.
O jeho veľkej úcte na území Slovenska svedčí aj relatívne veľký počet gréckokatolíckych chrámov, ktoré mu boli zasvätené, a aj početné ikony z územia Slovenska zobrazujúce svätého Demetra. Podnes je pre gréckokatolíkov a pravoslávnych na celom svete významným svätcom, v Gréckokatolíckej cirkvi na Slovensku je jeho sviatok označený ako "polyjelej s bdením" (stredný sviatok).
Demeter v umení.
Demeter je v ikonografii často zobrazovaným svätcom. Zachovalo sa viacero umeleckých znázornení z byzantského obdobia. Medzi významné patria obraty v Chráme svätého Demetera v Solúne. Pôvodne býval zobrazovaný ako mladý mučeník v oblečený v tunike a chlamyde. Od 10. storočia býval ikonografiou zobrazovaný ako vojenský svätec. Často bol spájaný s osobou svätého Juraja, svätci boli zobrazovaní v plnej zbroji a na koňoch. Rozdiel medzi ich ikonografiou spočíval najmä v účesoch alebo v koňoch, pričom Demeterov kôň býval červený, kým Jurajov biely. Počas vlády cisára Alexia I. bol jeho obraz ako bojovníka použitý aj na byzantských minciach.