burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Angolské národné futbalové mužstvo

Angolské národné futbalové mužstvo reprezentuje Angolu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1979. Angola sa raz kvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale a to v roku 2006. V konkurencii Portugalska (0:1), Mexika (0:0) a Iránu (1:1) skončili v skupine s dvoma bodmi na treťom mieste. Na Africkom pohári národov sa predstavili osemkrát. Najlepší výsledok je štvrťfinále v roku 2008 a 2010.
Externé odkazy.
https://faf.co.ao/
Lamborghini

Automobili Lamborghini S.p.A. (akciová spoločnosť), známa predovšetkým ako Lamborghini, je výrobca traktorov, motorov do pretekárskych člnov, najviac ale preslávená ako výrobca vysokovýkonných a superšportových automobilov. Sídli v talianskom mestečku Sant'Agata Bolognese. Spoločnosť založil v roku 1963 Ferruccio Lamborghini (1916–1993). 
Pre Lamborghini navrhujú alebo navrhovali autá dizajnéri ako Franco Scaglione, Touring of Milan, Zagato, Mario Marazzi, Bertone, ItalDesign, Marcello Gandini a Luc Donckerwolke.
Modely.
Nemecký pinč

Nemecký pinč je psie plemeno. Radí sa medzi spoločenské plemená, do 2. skupiny FCI. Veľmi sa podobá dobermanovi, ktorý bol z neho a pomocou iných plemien vyšľachtený. Takisto je blízkym príbuzným stredného bradáča, od ktorého sa odlišuje iba osrstením.
História.
Nemecký pinč je pôvodné nemecké plemeno, ktoré bolo do dnešnej podoby vyšľachtené už v 19. storočií. Pred 1. svetovou vojnou bol pomerne rozšírený, ale po invázii anglických plemien, najmä teriérov, na kontinent jeho obľuba postupne upadala. 
Vzhľad a povaha.
Nemecký pinč je ušľachtilý, inteligentný, ostrý a nebojácny pes s dokonale elegantnou stavbou tela. Je to veľmi čulý a pohyblivý pes strednej veľkosti, štvorcovej postavy, šľachovitý a svalnatý, s podobnými anatomickými a charakteristickými vlastnosťami ako má bradáč. Vždy je smelý, zvedavý a pozorný. 
Napriek svojej dobráckej povahe je to výborný strážca, úplne oddaný svojej rodine, ale ku každému cudziemu je nedôverčivý a ostrý. Potrebuje pevnú ruku a výcvik k absolútnej poslušnosti, aby sa dal ovládnuť jeho temperament. Pri jeho učenlivosti je to však ľahko splniteľná podmienka. 
Pretože má krátku, čistú srsť nenáročnú na údržbu je vhodné ho chovať v byte. Nemecký pinč patrí medzi tie plemená, ktoré 
vyžadujú prítomnosť človeka. Nie je to žiadny samotár. Dokáže celé hodiny ležať pri dverách a pozorne načúvať, kým sa neozve 
známy krok jeho pána, ale potom je jeho radosť nekonečná. 
Rovnako miluje aj deti a svoju hravosť si udrží až do vysokého veku. Preto je vynikajúcim spoločníkom, ale najmä strážnym psom, ktorý by si zaslúžil väčšie rozšírenie ako doposiaľ.
Klávesnica

Klávesnica je viacero tlačidiel (mechanických alebo elektrických) združených do jedného celku. Je to vstupné zariadenie. Viacero mechanických tlačidiel združených do jedného celku nazývame klaviatúra.
Typy klávesníc:
Ťažnosť

Ťažnosť alebo duktilita je schopnosť materiálu byť plasticky natiahnutý.
Plasticky znamená, že nevznikajú trhliny a materiál ostane roztiahnutý.
Tiež je to číselný údaj (v %), vyjadrujúci mieru nezvratného predĺženia profilu.
Teória.
Ťažné môžu byť všetky materiály, ktoré majú v kryštálovej mriežke dislokácie. Ideálna mriežka bez dislokácií nemá ťažnosť.
Pri pôsobení vonkajšej sily sa dislokácie posúvajú v smere tzv. Burgersovho vektora. Nakoniec sa dostanú na okraj. Opticky sa to prejaví napr. ako zmatnenie lesklého povrchu.
KOffice

KOffice je slobodný a otvorený kancelársky balík pre známe linuxové používateľské prostredie KDE (K Desktop Environment). Všetky jeho komponenty sú uvoľnené pod slobodnými licenciami. Posledná verzia KOffice je verzia 2.3.3 a disponuje plnou podporou formátu OpenDocument.
Komponenty KOffice.
KOffice pozostáva z nasledujúcich komponentov:
Irta’ale Isatä Gämora

Irta’ale Isatä Gämora (iné názvy: Irta’ale Isatä Gomära, Irta’ale Isatä Gämora JäFäläk’äbät Gudgwad, Ummuna, iné prepisy: Irta’ale Isate Gomera, Irta’ale Isate Gomera, Ertale, Erta’ale, Erta Ale) je aktívny bazaltový štítový vulkán, ležiaci v neúrodnej oblasti Danakil v Etiópii. Je to jeden z najaktívnejších etiópskych vulkánov. Napriek tomu, že má dĺžku približne , jeho výška dosahuje len 613 m. Vrchol sopky tvorí kráter tvaru elipsy s rozmermi 0,7 ×.
Súčasná erupcia začala v roku 1967, charakteristická je pokojným výlevom bazaltových láv z južného krátera. V ňom sa nachádza aj lávové jazero. V januári 2004 vedci, pozorujúci erupciu, oznámili, že lávové jazero na povrchu tuhne, ale v roku 2005 bolo väčšou erupciou znovu roztavené.
Aktivita lávového jazera sa dá popísať výstupom konvekčných tepelných prúdov, čo sa na jeho povrchu prejavuje uvoľňovaním bubliniek plynov (SO2, HCl, HF). Množstvá jednotlivých plynov predstavujú 110 ton/deň SO2, 19 ton/deň HCl a asi 1 ton/deň HF, čo je porovnateľné sa asi dlhou zónou riftového systému oceánskych chrbátov.
Škoda 1203

Škoda 1203 je úžitkový automobil, ktorý sa začal vyrábať v českom Vrchlabí v roku 1968. Prvý prototyp pod označením Š 979, ktorý sa líšil prevedením karosérie, bol postavený na jar v roku 1957, tento prototyp poháňal motor zo Škody 1201 (pôvodom z predvojnového Popularu) a zdieľal s ním aj koncepciu podvozku. Vývojové práce značne meškali a AZNP musela uviesť modernizovanú verziu 1201, model 1202. Nová karoséria 1203ky bola priestrannejšia, jazdné vlastnosti vzhľadom na starý a slabý 
motor a podvozok neuspokojivé. V spolupráci s ČZ Strakonice sa mal na podvozku Š 1203 stavať agromobil Š 998, postavených však bolo iba 23 kusov. V závode vo Vrchlabí sa vyrobilo v rokoch 1968 - 1981 69 727 kusov. O päť rokov neskôr bola časť výroby presunutá do Trnavy, a v roku 1981 celá produkcia zastaranej dodávky - pod názvom Škoda 1203 TAZ a neskôr TAZ 1500, kde sa podrobila iba nevyhnutným modernizáciám: úprava karosérie, motor 1,4l, kotúčové brzdy, 5-stupňová prevodovka, interiér a iné. Produkcia v Trnave bola ukončená až v roku 1999 pre odbytové ťažkosti týchto už vtedy značne zastaraných áut. Po roku 1999 v kusovej výrobe tohto automobilu krátku dobu pokračovala (na zákazku) malá česká firma Ocelot. V súčasnosti je Š 1203 / TAZ 1500 históriou bez následovníka, aj keď mal celú radu prototypov vyvinutých v Bratislave, alebo Trnave, ako náhradu: M8, TAZ I / TAZ II , MNA 900, MNA 1000 a TAZ 1500 nuova.
Lajka

Lajka () bola túlavá sučka kríženca zrejme sibírskeho huskyho a teriéra, ktorá sa ako prvá živá bytosť dostala na obežnú dráhu Zeme. V skutočnosti ju pôvodne nazývali Kudriavka (po rusky "Кудрявка" – "Kučierka"), ale neskôr sa vžilo pomenovanie Lajka, čo je vlastne označenie ruského národného plemena.
V rámci misie Sputnik 2 ju sovietski vedci dňa 3. novembra 1957 vyslali do vesmíru. V tom čase mala asi 2 roky a vážila okolo . Keďže v tom čase ešte neboli technické možnosti umožňujúce jej návrat z obežnej dráhy, už pri štarte sa vedelo, že Lajka vo vesmíre uhynie a neskôr zhorí pri záverečnom vstupe družice do atmosféry. Hoci sa plánovalo, že na obežnej dráhe bude udržovaná pri živote aspoň týždeň (po ktorom mala byť usmrtená podaním jedu do potravy), Lajka uhynula predčasne. Kvôli nesprávnej obežnej dráhe a s tým spojenými problémami s termoreguláciou vnútri lode podľahla veľkému stresu a prehriatiu už 57 hodín od štartu. Ruské úrady priznali túto skutočnosť až v roku 2002. Sputnik 2 spolu s Lajkiným mŕtvym telom zhorel v atmosfére 14. apríla 1958.
Napriek predčasnému uhynutiu dodal Lajkin let množstvo informácií, ktoré potvrdili možnosť prežitia živého organizmu na obežnej dráhe a bol tak prvým krokom, ktorý umožnil neskorší let človeka do vesmíru.
Na jar roku 2013 uviedla English Touring Opera operu "Laika the Spacedog" opisujúcu príbeh Lajky a vedcov v programe Sputnik. Dielo je určené pre deti a rodiny.
Pelé

Pelé, vlastným menom Edson Arantes do Nascimento (* 23. október 1940, Três Corações – † 29. december 2022, São Paulo), bol brazílsky profesionálny futbalista hrajúci na pozícii útočníka. Mnohými bol považovaný za najlepšieho futbalistu všetkých čias.
Bol považovaný za perfektného záložníka i útočníka, výborného zakončovateľa a výnimočného v driblovaní i prihrávaní. Bol obdivovaný pre svoju rýchlosť a schopnosť skórovať hlavou (i napriek relatívnej malej výške) a počas svojej kariéry vsietil vo všetkých zápasoch dohromady 596 gólov. Od roku 1977, keď skončil s aktívnou kariérou, bol veľvyslancom športu.
Mal tiež prezývky "O Rei" (kráľ) a "Pérola Negra" (čierna perla). Bol súčasťou tímu, ktorý vyhral tri majstrovstvá sveta. Na klubovej úrovni odohral väčšinu svojej kariéry v drese brazílskeho klubu Santos FC. Vo svojej rodnej Brazílii je považovaný za národného hrdinu.
Hekla

Stratovulkán Hekla je jeden z najznámejších aktívnych vulkánov na Islande. V stredoveku ju Islanďania nazývali aj "Brána do pekla".
Hekla sa nachádza na južnom okraji východnej riftovej zóny. Na rozdiel od väčšiny islandských sopiek, ktoré produkujú tholeitické bazalty, hlavný produkt erupcií Hekly sú bazaltové andezity. Erupcie prebiehajú z dlhej trhliny Heklugjá, ktorá križuje sopku a prebiehajú pozdĺž celej trhliny.
Časté erupcie v priebehu vekov uložili na celom Islande vrstvy tefry, čo predstavuje dobrý zdroj záznamov pre vulkanológov, študujúcich erupcie sopiek Islandu.
Ivan Ljubičić

Ivan Ljubičić (* 19. marec 1979, Banja Luka, Bosna a Hercegovina) je bývalý chorvátsky profesionálny tenista. Jeho najvyššie umiestnenie v rebríčku ATP bolo 3. miesto (1. mája 2006). Bol známy svojím vynikajúcim podaním, najlepšie výsledky dosahoval na koberci alebo tvrdom povrchu, hoci podľa vlastných slov do pätnástich rokov hrával výlučne na antuke. Používal jednoručný bekhend a často hrával od základnej čiary (pomerne nezvyčajné u hráča so silným podaním). V rokoch 20162022 bol trénerom Rogera Federera.
Hráčska kariéra.
Do sveta profesionálneho tenisu vstúpil v roku 1998. Prvý turnajový titul získal v Lyone 2001. Na olympijských hrách 2004 v Aténach získal bronzovú medailu vo štvorhre spolu s Mariom Ančićom. V roku 2005 významnou mierou prispel k zisku premiérového Davisovho pohára pre Chorvátsko (vo finále v Bratislave vyhral s Karolom Kučerom a prehral s Dominikom Hrbatým). Napriek výborným výkonom čakal pomerne dlho na svoju grandslamovú semifinálovú účasť, dosiahol ju v roku 2006 na French Open, po jednoznačnom štvrťfinálovom víťazstve nad domácim Julienom Benneteauom.
Aachenský mier

Aachenský mier môže byť:
Massively-Multiplayer Online Role-Playing Game

Massive(ly)-Multiplayer Online Role-Playing Game (doslova "Online RPG pre masívne veľa hráčov") je počítačová RPG pre viac hráčov, ktorá umožňuje tisíckam hráčov po celom svete, aby boli prostredníctvom internetu v jeden čas spoločne vo fiktívnom virtuálnom svete prostredníctvom internetu. MMORPG sú odnož online hier.
Hry sa pravidelne aktualizujú, čím sa do nich dostávajú nové predmety, lokality atď..
Aachenský mier (1748)

Aachenský mier z roku 1748 (iné názvy: druhý aachenský mier, mier v Aachene, dohoda v Aachene, aachenská zmluva, staršie mier v Cáchach) bola mierová zmluva z 18. októbra 1748, ktorá definitívne potvrdila tzv. drážďanský mier z roku 1745 a znamenala koniec vojny o rakúske dedičstvo. 
Mária Terézia prostredníctvom nej dosiahla uznanie svojich nárokov, no zároveň stratila časť rakúskeho územia v Taliansku (Parmu a Piacenzu, v prospech Španielska) a Sliezsko (v prospech Pruska). Naopak Francúzsko jej vrátilo Rakúske Nizozemsko (Belgicko). Súčasťou zmluvy bola medzinárodne uznaná klauzula, ktorá umožňovala Habsburgovcom nástupníctvo aj po ženskej línii.
Kolmá ulica

Kolmá ulica je ulica:
Devolučná vojna

Devolučná vojna (24. máj 1667 - 2. máj 1668) bola prvou dobyvateľskou vojnou francúzskeho kráľa Ľudovíta XIV., ktorý sa snažil získať Flámsko a Brabantsko (tzv. španielske Nizozemsko), proti Habsburskému Španielsku. 
Zámienka.
Zámienkou na vojnu bolo uplatnenie tzv. devolučného práva (brabantského nástupníckeho práva), ktoré zaručovalo dcéram z prvého manželstva väčší nárok na trón ako synom z druhých a ďalších manželstiev. Manželka Ľudovíta XIV., Mária Terézia, dcéra Filipa IV. sa však vzdala svojich dedičných práv na Španielsko výmenou za veľké veno (ktoré však ešte nebolo zaplatené ). Keď Filip v roku 1665 zomrel, Ľudovítovi právnici ospravedlňovali jeho nároky týmto argumentom: podľa španielskeho práva mal trón Filipa IV. pripadnúť jeho synovi Karolovi II., no podľa starého brabantského práva malo španielske Nizozemsko pripadnúť Filipovej dcére z prvého manželstva, Ľudovítovej manželke. V roku 1667 sa začalo Francúzsko tvrdo dožadovať svojich územných nárokov, Španielsko to však rezolútne odmietlo. Ľudovít XIV. sa preto začal pripravovať na vojnu, do ktorej nasadil 80 000 mužov.
Cieľ.
Cieľom bolo získanie bohatých kupeckých miest a ovládnutie ich textilného obchodu, ktorý konkuroval francúzskym záujmom. Ďalej išlo aj o dôležité prístavy s prístupom k Lamanšskému prielivu, Severnému moru a s možnosťou kontroly plavby po Rýne.
Priebeh.
Na odpor sa postavila koalícia španielskych, nemeckých, holandských a anglických vojsk. Samotným Španielskom v tom čase zmietali vnútorné konflikty a inflácia, a nebolo schopné odolať francúzskemu útoku pod vedením skúseného generála vikomta de Turenne. Vojna začala sériou francúzskych útokov na španielske mestá a hrady. Vo Flámsku neboli žiadne veľké vojenské sily a tak tieto útoky končili rýchlymi víťazstvami Francúzov. Do ich rúk padli mestá Charleroi, Tournai a Douai a túto vojenskú kampaň samotní Francúzi nazvali „vojenskou prechádzkou“ ("promenade militaire"). Jedinou dlhšou bitkou bola bitka o Lille.
Veľké francúzske vojenské úspechy znepokojili ostatné európske veľmoci, paradoxne najviac dlhoročných spojencov Francúzska, Nizozemsko. Nizozemcom, Angličanom, viacerým nemeckým kniežatstvám a Švédom vyhovovalo slabé a neagresívne Španielsko, kontrolujúce strategické južné Holandsko. Ak by padlo do rúk Francúzom, tento silný a agresívny štát by priamo hraničil z Nizozemskom a kontroloval dôležité prístavy. Preto Nizozemci sformovali spolu s Anglickom a Švédskom alianciu, ktorá vydala vyhlásenie, garantujúce Ľudovítovi územie, ktoré na začiatku vojny požadoval. Zároveň ho však varovali, že v prípade pokračovania útoku mimo tieto hranice sa spoja so Španielskom. Ľudovít XIV. vzhľadom k aktuálnej situácii na bojisku a malým šancám odolať celej aliancii, s dohodou súhlasil.
Výsledok.
Vojnu ukončila mierová zmluva, tzv. Aachenský mier. Francúzsko nakoniec získalo 12 flámskych a henegavských miest. Cítilo sa však byť Nizozemskom zradené, pretože vo francúzskych očiach si zachovalo svoju suverenitu iba vďaka ich pomoci vo vojne o nezávislosť. Preto krátko po ukončení devolučnej vojny vypukla ako jej následok Francúzsko-nizozemská vojna.
Giacomo Puccini

Giacomo Antonio Domenico Michele Secondo Maria Puccini (* 22. december 1858, Lucca, Taliansko – † 29. november 1924, Brusel, Belgicko) bol taliansky hudobný skladateľ. Bol nasledovníkom Giuseppeho Verdiho. Vo svojich operách však používal nemecké aj talianske hudobné techniky. Bol tiež priateľom Franza Lehára, a obaja skladatelia na seba vzájomne vplývali.
Životopis.
Narodil sa do rodiny hudobníka. Jeho otec, Michele Puccini skladal omše ale aj opery v talianskom meste Lucca.
Na mladého Giacoma Pucciniho urobilo veľký dojem predstavenie opery G. Verdiho Aida, ktorú videl na predstavení v Pise. V roku 1880 získal štipendium na konzervatóriu v Miláne. Kompozícii ho učil Amilcare Ponchielli.
Prvú operu "Le Villi" skomponoval v roku 1884 a mal s ňou slušný úspech. V roku 1889 sa mu však s operou "Edgar" nepodarilo tento úspech zopakovať. Najväčšie úspechy dosiahol svojimi ďalšími operami "Manon Lescaut" (1895), "Bohéma" (1896), ale hlavne operou "Tosca" (1900). Opera "Madama Butterfly" bola na svojej premiére vo februári roku 1904 neúspešná. Slávu dosiahla až po jej prepracovaní a opätovnom uvedení 28. mája toho istého roku. Operu "Turandot" Puccini nedokončil. Dokončil ju Franco Alfano a premiéru mala dva roky po Pucciniho smrti v roku 1926.
Opery.
"Názov", rok, libreto
Jan Palach

Jan Palach (* 11. august 1948, Všetaty, Česko-Slovensko dnes Česko – † 19. január 1969, Praha, Česko-Slovensko dnes Česko) bol český študent histórie Filozofickej fakulty Karlovej univerzity v Prahe, ktorý sa 16. januára 1969 okolo 13:30 na rampe pražského Národného múzea polial benzínom a zapálil na protest proti okupácii Česko-Slovenska vojskami Varšavskej zmluvy. Okoloidúcim sa podarilo po niekoľkých minútach plamene uhasiť. Pred smrťou napísal viacero listov, v ktorých svoj čin odôvodnil. Zomrel v pražskej Fakultnej nemocnici o 15:30. Na jeho pohrebe na Olšanských Hřbitovech sa zúčastnili státisíce ľudí.
Následky.
Obeť Jana Palacha nezostala jediná. 20. januára 1969 sa v Plzni upálil mladý robotník Josef Hlavatý a protestné samovraždy pokračovali až do konca apríla 1969. Podľa súčasných výskumov si z politických dôvodov siahlo na život 29 československých občanov, z ktorých sedem zomrelo. Komunistická moc sa pokúšala umlčať spomienky na Jana Palacha a v roku 1973 boli jeho telesné pozostatky bez súhlasu rodiny spopolnené a prevezené na cintorín vo Všetatech. 
Pri príležitosti 20. výročia úmrtia Jána Palacha v roku 1989 prerástli verejné občianske spomienkové aktivity do najväčšej demonštrácie proti komunistickému režimu v Česko-Slovensku od konca 60. rokov 20. storočia, známe pod menom "Palachov týždeň". O 10 mesiacov neskôr sa totalitný režim v Česko-Slovensku zrútil. 
O udalostiach spojených s úmrtím Jána Palacha bol natočený dokument Poselství Jana Palacha (2009), filmová trilógia "Hořící keř" (2013) a film "Jan Palach" (2018).
Židovská autonómna oblasť

Židovská autonómna oblasť () je autonómna oblasť Ruska, ležiaca na ruskom Ďalekom východe.
Geografia.
Oblasť hraničí na juhu s Čínou, kde hranicu tvorí rieka Amur, na západe s Amurskou oblasťou, na severe a východe s Chabarovským krajom.
Hlavným mestom oblasti je Birobidžan.
Cez oblasť vedie Transsibírska magistrála.
Administratívne rozdelenie.
Mestá.
Sídla s počtom obyvateľov prevyšujúcim 2-tisíc obyvateľov (stav k 1. januáru 2005)
Autonómna oblasť (Rusko)

Autonómna oblasť (AO) je typ subjektu Ruskej federácie. Dnes je autonómnou oblasťou len Židovská autonómna oblasť. Pojem je pozostatkom administratívneho členenia ZSSR, ktoré malo v posledných desaťročiach celkovo 8 "autonómnych oblastí" určených pre "slabo vyvinuté" národnosti, z toho 5 v dnešnom Rusku (Židovská AO, Karačajsko-čerkeská AO, Chakaská AO, Adygejská AO, Horská altajská AO)
Ghanské národné futbalové mužstvo

Ghanské národné futbalové mužstvo reprezentuje Ghanu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1920. Ghana sa trikrát kvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Prvýkrát na MS 2006 kde sa dostali do osemfinále. Druhýkrát na MS 2010 kde sa dostali do štvrťfinále a kde sa tesne mohli stať prvým africkým tímom ktorý sa dostal do semifinále MS a tretíkrát sa kvalifikovali na MS 2014 kde skončili v skupine. Ghana je štvornásobným víťazom Afrického poháru národov v rokoch 1963, 1965, 1978 a 1982.
Zápasy Ghany na Majstrovstvách sveta vo futbale:
Majstrovstvá sveta vo futbale 2006: Skupina - Taliansko (0:2), Česko (2:0), USA (2:1); Osemfinále - Brazília (0:3)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2010: Skupina - Srbsko (1:0), Austrália (1:1), Nemecko (0:1); Osemfinále - USA (2:1pp); Štvrťfinále - Uruguaj (1:1|2:4pen)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2014: Skupina - USA (1:2), Nemecko (2:2), Portugalsko (1:2)
Bilancia: 4 výhry, 2 remízy, 6 prehier
Strelené góly: 13
Inkasované góly: 16
Cozy Powell

Colin Flooks, známy ako Cozy Powell (* 29. december 1947, Cirencester, Anglicko – † 5. apríl 1998) bol britský rockový bubeník.
Powell začal svoju hudobnú kariéru v skupine The Sorcerers v roku 1965. V roku 1971 vstúpil do Jeff Beck Group s ktorou nahral dva albumy, potom hral sólovo a založil skupinu Bedlam. V roku 1973 sa jeho sólový singel "Dance With The Devil" umiestnil na treťom mieste v britskom rebríčku hitov. V nasledujúcom roku sa Cozy preslávil, keď hral naživo v televízii a urobil rekord ako najrýchlejšie hrajúci bubeník. Účinkoval aj v televíznom programe BBC pre deti s názvom Record Breakers.
V roku 1976 sa stal členom skupiny Rainbow Ritchieho Blackmorea. Z jeho účinkovania v skupine je najpamätnejším 16. august 1980, kedy sa Rainbow preslávili na historicky prvom koncerte Monsters of Rock v Castle Donington v Anglicku. Nasledovala úspešná LP "Down to Earth" z ktorej pochádzajú single "Since You've Been Gone" a "All Night Long". 
So spevákom Grahamom Bonnetom neskôr opustil Rainbow, aby začali práce na novom Bonnetovom projekte Bonnet &amp; the Hooligans. Ich spoločným najvýznamnejším singlom bol "Night Games" (1981). 
Powell vystupoval s mnohými známymi skupinami - Michael Schenker Group od 1981 do 1982, Whitesnake 19821984, potom s Keithom Emersonom a Gregom Lakeom v roku 1986 a nakoniec so skupinou Black Sabbath v rokoch 19891991 a 19931995.
Spolu s Neilom Murrayom (bývalým členom Cozy Powell`s Hammer, Whitesnake a Black Sabbath) sa stal členom Brian May Bandu a účinkoval na albumoch "Back To The Light" a "Another World". Na jeseň 1998 mali naplánované spoločné turné.
Cozy Powell zomrel 5. mája 1998, na následky dopravnej nehody na diaľnici M4 pri Bristole, keď viedol svoje auto Saab 9000 v nepriaznivom počasí. Pred nehodou nahrával v štúdiu so skupinou Fleetwood Mac. 
Účinkoval ako bubeník na najmenej 66 albumoch. Mal veľký vplyv na hru mnohých rockových bubeníkov a jeho predčasný odchod je veľkou stratou pre rockovú hudbu.
V októbri 2005 sa objavil na trhu nový album s Cozy Powellom. Tony Martin, bývalý spevák Black Sabbath, vydal štúdiový album "Scream", na ktorom použil hudobnú nahrávku s Powellom, ktorá pochádzala z roku 1992. Obaja hudobníci boli vtedy v skupine Hammer a Cozy mu ju dal na „"ďalšie použitie"“. Existuje ešte ďalších devätnásť Powellových inštrumentálnych nahrávok, ktoré môžu byť v budúcnosti použité.
Togské národné futbalové mužstvo

Národné futbalové mužstvo Toga reprezentuje Togo na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1960. Togo sa v roku 2006 predstavilo na Majstrovstvách sveta vo futbale v Nemecku. Na jediných MS skončili v skupine. V skupine narazili na Južnú Kóreu (1:2), Švajčiarsko (0:2) a Francúzsko (0:2) na šampionáte obsadili 30. miesto. Togo sa osemkrát predstavilo na Africkom pohári národov. Najlepší výsledok je štvrťfinále na Africkom pohári národov 2013.
Taťána Kocembová

Taťána Netoličková-Kocembová (* 2. máj 1962, Ostrava) je bývalá česká atlétka reprezentujúca Česko-Slovensko, členka TJ Vítkovice. Na atletických Majstrovstvách Európy v roku 1982 získala pre Česko-Slovensko bronzovú medailu v behu na 400 metrov a v roku 1983 na Majstrovstvách sveta striebornú medailu v behu na 400 metrov a tiež v behu na 4x400 metrov spolu s Moravčíkovou, Matějkovičovou a Kratochvílovou.
V roku 1984 sa stala jednou z mnohých postihnutých športovcov a športovkýň, ktorým na základe politického rozhodnutia najvyšších straníckych a štátnych orgánov ČSSR bolo znemožnené štartovať na Letných olympijských hrách 1984 v Los Angeles.
Rodinný život.
Po rozvode s prvým manželom, trénerom Janom Slaninom sa druhýkrát vydala za bývalého futbalového brankára a olympijského víťaza z Moskvy (OH 1980) Jaroslava Netoličku, s ktorým má syna Tomáša. Z prvého manželstva má dve dcéry Luciu a Janu.
Kraj (Rusko)

Kraj je typ subjektu Ruskej federácie. Kraje sú takisto ako oblasti zriadené v prevažne ruských častiach federácie, ale okrajových a spravidla redšie osídlených.Rovnako ako republiky majú vlastný parlament a právo vydávať vlastné zákony. Na čele kraja stojí gubernátor volený obyvateľstvom.
V súčasnosti existuje 9 krajov:
Zväčšovanie regiónov a zmena oblastí na kraje.
Permský kraj (ru: Пермский край) ako nový subjekt vznikol 1. decembra 2005 na základe Federálneho ústavného zákona z 25. marca 2004 číslo 1-FKZ (ru: № 1-ФКЗ) spojením Permskej oblasti s Komijsko-permským autonómnym okruhom.
Krasnojarský kraj (ru: Красноярский край) sa zväčšil 1. januára 2007 na základe Federálneho ústavného zákona z 14. októbra 2005 číslo 6-FKZ (ru: № 6-ФКЗ) spojením Krasnojarského kraja s Tajmýrskym (Dolgansko-neneckým) autonómnym okruhom a Evenkovským autonómnym okruhom. 
Kamčatský kraj (ru: Камчатский край) ako nový subjekt vznikol 1. júla 2007 na základe Federálneho ústavného zákona z 12. júla 2006 číslo 2-FKZ (ru: № 2-ФКЗ) spojením Kamčatskej oblasti s Koriackym autonómnym okruhom.
Zabajkalský kraj (ru: Забайкальский край) ako nový subjekt vznikol 1. marca 2008 na základe Federálneho ústavného zákona z 21. júla 2007 číslo 5-FKZ (ru: № 5-ФКЗ) spojením Čitskej oblasti s Agským buriatskym autonómnym okruhom.
V uplynulom období je v Rusku tendencia zväčšovania regiónov. Z oblastí a autonómnych okruhov vznikajú kraje ovládané gubernátormi.
Tuniské národné futbalové mužstvo

Tuniské národné futbalové mužstvo reprezentuje Tunisko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1957. Tunisko sa päťkrát kvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale v roku 1978, 1998, 2002, 2006 a 2018. Vo všetkých prípadoch skončili v skupine. Tunisko má na Africkom pohári národov dvadsať účastí, najväčší výsledok je víťazstvo na domácom Africkom pohári národov 2004. Je historicky prvým víťazom Arabského poháru FIFA.
Zápasy Tuniska na Majstrovstvách sveta:
Majstrovstvá sveta vo futbale 1978: Skupina - Mexiko (3:1), Poľsko (0:1), Západné Nemecko (0:0)
Majstrovstvá sveta vo futbale 1998: Skupina - Anglicko (0:2), Kolumbia (0:1), Rumunsko (1:1)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2002: Skupina - Rusko (0:2), Belgicko (1:1), Japonsko (0:2)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2006: Skupina - Saudská Arábia (2:2), Španielsko (1:3), Ukrajina (0:1)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2018: Skupina - Anglicko (1:2), Belgicko (2:5), Panama (2:1)
Bilancia: 2 výhry, 4 remízy, 9 prehier
Strelené góly: 13
Inkasované góly: 25
Majstrovstvá sveta.
Zoznam zápasov tuniskej futbalovej reprezentácie na MS
Japonské národné futbalové mužstvo

Japonské národné futbalové mužstvo reprezentuje Japonsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Majstrovstvá Ázie vo futbale.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1921. Japonsko sa na Majstrovstvách sveta vo futbale predstavujú pravidelne od roku 1998 pričom hostilo Majstrovstvá sveta 2002 spolu s Južnou Kóreou. Štyrikrát sa Japonsku podarilo postúpiť do osemfinále a to na MS 2002, MS 2010, MS 2018 a MS 2022.Na Majstrovstvách Ázie vo futbale sa zúčastnili deväťkrát, najväčšie úspechy sú štyri víťazstva v rokoch 1992, 2000, 2004 a 2011.
Zápasy Japonska na MS:
Majstrovstvá sveta vo futbale 1998: Skupina - Argentína (0:1), Chorvátsko (0:1), Jamajka (1:2)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2002: Skupina - Belgicko (2:2), Rusko (1:0), Tunisko (2:0); Osemfinále - Turecko (0:1)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2006: Skupina - Austrália (1:3), Chorvátsko (0:0), Brazília (1:4)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2010: Skupina - Kamerun (1:0), Holandsko (0:1), Dánsko (3:1); Osemfinále - Paraguaj (0:0[3:5pen.)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2014: Skupina - Pobrežie Slonoviny (1:2), Grécko (0:0), Kolumbia (1:4)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2018: Skupina - Kolumbia (2:1), Senegal (2:2), Poľsko (0:1);
Osemfinále - Belgicko (2:3)
Majstrovstvá sveta vo futbale 2022: Skupina - Nemecko (2:1), Kostarika (0:1), Španielsko (2:1); Osemfinále - Chorvátsko (1:1[1:3pen.)
Ostatné súťaže.
Copa America.
Japonsko je prvou krajinou mimo Ameriky ktoré si zahralo na Copa América, keďže boli pozvaný na Copa América 1999. Na Copa América 2011 bolo pozvané Japonsko ale kvôli zemetraseniu a cunami v Tóhoku účasť stiahlo nahradila ich na turnaji Kostarika. Japonsko bolo pozvané aj na Copa América 2013 ale účasť odmietlo kvôli problémom s plánovaním. Na Copa América 2019 už Japonsko pozvanie prijalo a zúčastnilo sa turnaja.
Externé odkazy.
http://www.jfa.jp/eng/
Juhokórejské národné futbalové mužstvo

Juhokórejské národné futbalové mužstvo reprezentuje Kórejskú republiku na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Majstrovstvá Ázie vo futbale.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1928. Južná Kórea sa jedenásťkrát predstavila na Majstrovstvách sveta vo futbale, pričom hostila Majstrovstvá sveta vo futbale 2002 spolu s Japonskom, od MS 1986 sa finálového turnaja zúčastňujú pravidelne. Na domácich majstrovstvách Južná Kórea skončila prekvapivo na štvrtom mieste. Na ostatných MS sa Južná Kórea už len dva razy dostala do osemfinále MS v roku 2010 a v roku 2022. Na Majstrovstvách Ázie vo futbale sa predstavili 14-krát pričom a ich najväčší úspech sú víťazstva na Majstrovstvách Ázie vo futbale 1956 a 1960.
Zápasy Južnej Kórei na MS 2002:
Skupina - Poľsko (2:0), USA (1:1), Portugalsko (1:0); Osemfinále - Taliansko (2:1pp); Štvrťfinále - Španielsko (0:0|5:3pen.); Semifinále - Nemecko (0:1); Zápas o tretie miesto - Turecko (2:3)
Externé odkazy.
https://www.kfa.or.kr/
Hovno

Hovno (nárečovo aj: "huvno") môže byť:
Saudskoarabské národné futbalové mužstvo

Saudskoarabské národné futbalové mužstvo reprezentuje Saudskú Arábiu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Majstrovstvá Ázie vo futbale.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1956. Najväčší úspech Saudskej Arábie sú tri víťazstva na Majstrovstvách Ázie vo futbale v rokoch 1984, 1988 a 1996. Na Majstrovstvách sveta sa predstavili päťkrát a to na MS 1994, MS 1998, MS 2002, MS 2006 a MS 2018. Najväčší úspech je osemfinále na Majstrovstvách sveta 1994. Saudská Arábia dvojnásobným víťazom na Arabskom pohári FIFA.
Národné futbalové mužstvo USA

Národné futbalové mužstvo Spojených štátov reprezentuje Spojené štáty na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Zlatý pohár CONCACAF.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1913. USA je jedna z najúspešnejších krajín na celom americkom kontinente. USA sa desaťkrát predstavila na Majstrovstvách sveta vo futbale. Ich najväčší úspech je bronz z Majstrovstiev sveta 1930. Na Zlatom pohári CONCACAF sú po Mexiku druhým najúspešnejším tímom na turnaji (7 titulov). Medzi ďalšie úspechy USA je víťazstvo v prvom ročníku Ligy národov CONCACAF 2019-20. 
Ostatné súťaže.
Copa América.
USA sa štyrikrát predstavila na Copa América pričom hostila turnaj v roku 2016
Realtek Semiconductor

Žuej jü pan-tao-tchi ku-fen jou-sien kung-s’ (v tradičnej čínštine: 瑞昱半導體股份有限公司; medzinárodne vystupuje pod menom Realtek Semiconductor Corp.) je taiwanská firma navrhujúca integrované obvody.
Má sídlo v Sin-ču na Taiwane a bola založená v októbri 1987. Od roku 1998 je zaradená medzi spoločnosťami na taiwanskej burze. Počas roku 2004 dosiahol Realtek ročný obrat 295 miliónov dolárov a k 31. marcu 2005 zamestnával 970 ľudí, z ktorých viac ako 700 pracovalo vo výskume a vývoji. Realtek je neustále zaraďovaný na základe ročných tržieb medzi prvých 10 firiem navrhujúcich integrované obvody na Taiwane a niekedy aj medzi prvých 20 firiem celosvetovo.
Emisie dopravných prostriedkov

Emisie dopravných prostriedkov sú sprievodné produkty bežnej prevádzky dopravných prostriedkov. Väčšinou majú nepriaznivý účinok na životné prostredie a človeka. Medzi hlavné zdroje emisií patria dopravné prostriedky poháňané spaľovacími motormi a medzi nimi tie, ktoré spaľujú uhľovodíkové palivá.
Emisie sú často stotožňované len s výfukovými plynmi, tie však tvoria iba ich časť. Emisie možno rozdeliť na:
Hodnotenie emisií.
Biologické pôsobenie emisií sa hodnotí z pohľadu:
Z hľadiska rozsahu pôsobenia je možné rozlišovať:
Z ekologického hľadiska predstavujú veľké nebezpečenstvo nespálené resp. odparené uhľovodíky a oxidy dusíka. Tieto zložky sa spolu s geomorfologickými a klimatickými faktormi a za pôsobenia slnečného žiarenia zúčastňujú na tvorbe fotochemického smogu a porušujú ozónovú vrstvu.
Z globálneho hľadiska sú podstatné emisie oxidu uhličitého, ktorý spôsobuje skleníkový efekt a vplýva na globálne otepľovanie.
Výfukové emisie motorových vozidiel.
To, aké zložky emisií obsahujú výfukové plyny, závisí od druhu použitého paliva. V prípade najčastejšie používaných pohonov, zážihových benzínových motorov a vznetových naftových motorov sú prirodzeným produktom dokonalého spaľovania uhľovodíkového paliva:
Okrem nich vznikajú škodlivé zlúčeniny:
Emisie hluku motorových vozidiel.
Medzi zdroje hluku patrí: 
Hluk spaľovacieho motora je z veľkej časti tvorený hlukom spaľovania. Tento hluk závisí od úrovne tlakov vo valci a pri vznetových motoroch aj od množstvom paliva dodávaného vo fáze prieťahu vznietenia.
Regulácia emisií.
Rozvoj automobilizmu priniesol so sebou ekologické zaťaženie životného prostredia. Vzhľadom na zhoršujúcu situáciu bolo nutné začať vytvárať podmienky pre korigovanie tohoto vývoja a nástroje, ktorými by bolo možné dosiahnuť zníženie alebo obmedzenie ekologickej záťaže životného prostredia. Vyústením riešenia tohoto problému bolo vytváranie konštrukčných predpisov, ktorých plnenie je zaručené certifikáciou v USA, homologáciou v EHK, schválením podľa Direktívy ES atď. Hlavnými oblasťami udávajúcimi trend v tvorbe a sprísňovaní emisných predpisov sú dnes USA, Európa a Japonsko.
Historický vývoj.
Znečisťovanie ovzdušia a automobily boli po prvýkrát dávané do súvisu začiatkom 50. rokov. Pri výskume v Kalifornii bolo dokázané, že smogová obloha nad Los Angeles bola dôsledkom prehustenej a veľmi pomaly sa posúvajúcej masy automobilov. V tom čase obsahovali výfukové plyny automobilov približne nasledovné hodnoty emisii: 
Počiatky regulácie emisií siahajú do 60. rokov 20. storočia: 
Znižovanie emisií motorových vozidiel.
Z dôvodov masového používania motorových vozidiel, ktoré sa koncentruje v blízkosti sídel obyvateľstva je najprísnejší tlak na znižovanie emisií práve pre túto skupinu dopravných prostriedkov. Je to jediná cesta, pretože pri súčasnej úrovni poznania nie je možné spaľovací motor masovo nahradiť iným alternatívnym pohonom, vhodným pre automobilovú dopravu, ktorý by zachoval jeho výhody a nemal by jeho nevýhody.
Znižovanie emisií je možné dosiahnuť v oblastiach:
Kraj

Kraj môže byť:
Sovotvaré

Sovotvaré alebo sovy () v užšom zmysle sú rad letcov. Staršie sa označovali aj názvom nočné dravce.
Existujú aj sovotvaré/sovy () v širšom zmysle, ktoré zahŕňajú aj skupinu Caprimulgiformes.
Sovy je aj názov podradu sovotvarých () - pozri nižšie Systematika.
Charakteristika.
Perie majú husté a mäkké (robí ich väčšími) a pokrýva aj nohy až po pazúry. Niektoré druhy majú na hlave perové štetce, tzv. perové uši alebo rožky. Oči sú veľké, namierené vpred, obkolesené lúčovito usporiadaným kruhom pier, tzv. závojom. Zakrpatené očné svaly robia oči nehybnými, preto pri pohľade nabok musia otočiť celú hlavu. Vonkajší prst je otočený dozadu. Zobák je zahnutý, na prstoch sú pazúry. 
Sú to nočné vtáky, ale niektoré druhy lovia aj cez deň (priesvitná žmurka im chráni oči pred svetlom). Žijú na celom svete okrem Antarktídy. Živia sa malými cicavcami, rybami, plazmi, hmyzom a inými vtákmi. Hniezda všelikde - v dutinách stromov, v puklinách skál, v otvoroch múrov, na povalách či v opustených hniezdach sokolovitých.
Na Slovensku hniezdi 9 druhov (všetky sú chránené): sova obyčajná, sova dlhochvostá, plamienka driemavá, výr skalný, kuvik plačlivý, myšiarka ušatá, kuvičok vrabčí, výrik obyčajný a pôtik kapcavý. Na Slovensko občas v zimnom období zalieta aj Belaňa tundrová "(Bubo scandiacus)" pozorovaná napr. 20.1.1996 na Kloptani vo Volovských vrchoch.
Systematika.
Rad sovotvaré/sovy () v užšom zmysle:
Sova

Sova môže byť:
SOVA môže byť:
Lelkotvaré

Lelkotvaré alebo lelky ("Caprimulgiformes") sú rad letcov. 
Rad má v závislosti od autora rôzne definície, konkrétne môže byť definovaný nasledovnými spôsobmi ("tu sú zoradené od najužšej definície po najširšiu a kvôli prehľadnosti sú tu vynechané vyhynuté taxóny"):
Definícia 3 je tradičná definícia (ide pravdepodobne o parafyletický taxón), používa ju ale dodnes napr. IOC 2020 a Gaisler-Zima 2018, a je aj hlavným predmetom tohto článku. Definície 1 a 4 sú definície z najnovších textov, definícia 2 sa vyskytovala na začiatku 21. storočia.
Charakteristika (definícia č. 3).
Majú veľkú hlavu, krátke nohy a dlhé špicaté krídla. Lietajú pred večerom a v noci. Živia sa hmyzom. Zobák vedia roztvoriť až pod oko. Sú to nočné sťahovavé vtáky. Nohy sú slabé, viac prispôsobené na pohyb na zemi. Na Slovensku žije chránený lelek lesný.
Systematika.
"Vysvetlivka: Znak / oddeľuje úplné synonymá. A, B...označuje rôzne významy toho istého názvu."
rad lelkotvaré/lelky (Caprimulgiformes) A (t.j. podľa definície č. 3):
Niekedy sa sem zaraďuje aj taxón tvorený čeľaďou lelčíkovité (Aegothelidae) a (prípadne aj) rodmi †Hassiavis, †Eocypselus a †Quipollornis. Tento taxón sa inak zaraďuje buď ako samostatný rad Aegotheliformes (patriaci v systéme vedľa dážďovníkotvarých) alebo pod dážďovníkotvaré (Apodiformes).
Alternatívne zoskupenia v rámci tohto radu (vrátane alebo bez Apodiformes) v niektorých systémoch:
Dážďovníkotvaré

Dážďovníkotvaré (iné názvy: dážďovníky, krátkonožce; lat. "Apodiformes") sú rad letcov. V niektorých novších systémoch tento rad neexistuje a jeho obsah je súčasťou radu lelkotvaré/krátkonožce a lelky (lat. "Caprimulgiformes").
Existujú aj dážďovníkotvaré/dážďovníky/krátkonožce v rôznych užších významoch - pozri nižie kapitolu Systematika (označené písmenamia B až D). O taxóne kolibríky či kolibríkotvaré pozri nižšie kapitolu Systematika.
Charakteristika.
Sú to sťahovavé vtáky o niečo väčšie ako lastovičky. Majú dlhé kosákovité krídla. Zobák je slabý a ďaleko roztvoriteľný. Počas letu sa hlasno ozývajú. Lietajú veľmi rýchlo a dobre. Hniezdia v dutinách skál, v starých budovách, živia sa hmyzom.
Na Slovensku hniezdi chránený dážďovník obyčajný.
Do tohto radu, do čeľade kolibríkovité, patrí aj najmenší vták na svete - čmeľovec kubánsky (Mellisuga helenae).
Systematika.
"Vysvetlivka: Znak / oddeľuje úplné synonymá. A, B...označuje rôzne významy toho istého názvu."
Rad dážďovníkotvaré/dážďovníky/krátkonožce (Apodiformes) A / (-) Pan-Apodiformes/ staršie: nadrad Apodimorphae A :
Poznámky:
Krakľotvaré

Krakľotvaré / krakle / krakľovce (lat. "Coraciiformes") sú taxón letcov (spravidla presnejšie rad letcov – porov. dole definície B, C, D).
Existujú tieto rôzne definície taxónu krakľotvaré/krakle/krakľovce (Coraciiformes) [zoradené od najširšej po najužšiu]:
Výskyt na Slovensku.
Na Slovensku žijú podľa definície C tri druhy: rybárik riečny, včelárik zlatý a krakľa belasá. Podľa definície B pribúda ešte druh dudok chochlatý.
Charakteristika (pre definíciu B).
Sú to stredne veľké až malé vtáky s pestrým sfarbením a tvrdým zobákom. Nohy sú spravidla krátke s pomerne slabými prstami. Väčšinou majú dva dopredu smerujúce prsty zrastené na báze. Krídla sú väčšinou široké a na koncoch zaokrúhlené. Veľa čeľadí má dlhý chvost. Lovia špecificky, z nejakého vyvýšeného posedu sa vrhnú strmhlav na vyhliadnutú korisť do vody, na zem alebo do vzduchu. Živia sa rôznymi živočíchmi, zoborožce aj ovocím. Hniezdia väčšinou v dutinách. Väčšina druhov, okrem rybárikov, nie je viazaná na blízkosť vody. Ich veľkosť sa pohybuje od 10 cm krátkych todi až po 1,5 m dlhé zoborožce.
Systematika (pre definíciu C).
Rad krakľotvaré/krakle/krakľovce (Coraciiformes) C: 
Zdroje:
Trogónotvaré

Trogónotvaré alebo trogóny ("Trogoniformes") sú rad letcov s jedinou čeľaďou trogónovité (Trogonidae), prípadne zaraďovanou do jedinej nadčeľade "Trogonioidea".
Žijú v tropických pralesoch Ameriky, juhovýchodnej Ázie a subsaharskej Afriky. Krídla majú krátke a zaoblené, chvost dlhý, zobák krátky a široký, a operenie mäkké a spravidla žiarivo sfarbené. Okolo očí je často plôška nápadne sfarbenej neoperenej kože. Dva prsty smerujú dopradu, dva dozadu
Najznámejším z týchto vtákov je kvezal chochlatý (Pharomarchus mocinno), ktorý býval posvätným vtákom guatemalských Indiánov, prostredníctvom ktorého uctievali boha vzduchu. Vták je aj v znaku Guatemaly a podľa neho sú pomenované guatemalské peniaze (kvezaly).
Dutinovce

Dutinovce (iné názvy: zoborožcotvaré, zoborožce, zobákorožce, zobákorožcotvaré; lat. "Bucerotiformes") v širšom zmysle sú rad (prípadne zároveň nadrad "Bucerotimorphae") letcov.
V minulosti sa zaraďovali pod krakľotvaré.
Existujú aj Bucerotiformes v užšom zmysle (t. j. zoborožcotvaré/zoborožce/zobákorožce/zobákorožcotvaré/?dutinovce v užšom zmysle) - pozri nižšie Systematika.
Systematika.
Rad dutinovce (resp. slov. synonymá; lat. Bucerotiformes) v širšom zmysle (Bucerotimorphae):
Ďatľotvaré

Ďatľotvaré (iné názvy pozri nižšie; lat. Piciformes; staršie: Pici, Picariae) sú rad letcov. 
V užšom zmysle tento rad nezahŕňa jagavce (Galbulae/Galbuli) - pozri nižšie kapitolu Systematika.
Názvy.
Slovenské názvy tohto radu sú ďatľotvaré (nespisovne: "ďatlotvaré"), ďatle (resp. staršie "ďatly", zastarano "ďatli", "ďatlovia"), ďatľovce (nespisovne: "ďatlovce") a šplhavce (resp. zastarano "šplhavci" či "šplhaví"). Zastarané názvy sú "lezce" (resp. "lezci"), "lazúni", "ďatlovití".
Charakteristika.
Patria sem prevažne stromové vtáky. Majú silné prsty prispôsobené šplhaniu, dva prsty smerujú dopredu a dva dozadu, zobák je spravidla dlátovitý s vyplaziteľným jazykom uľahčujúcim chytanie hmyzu. Chvostové perá sú pevnejšie a pomáhajú pri opieraní sa o kmene stromov. Ďatle majú veľmi tvrdú lebku, takže vydrží prudké nárazy pri tesaní zobákom do dreva. 
Všetky hniezdia v dutinách, ale nie všetky v živých stromoch (niektoré v uhynutých stromoch, niektoré v zemi alebo termitiskách, medozvestky sú hniezdne parazity). Živia sa prevažne hmyzom, iba medozvestky jedia aj včelí vosk a tukany a fuzáne ovocie.
Väčšina druhov žije v trópoch, len ďatle aj v lesoch mierneho pásma.
Systematika recentných taxónov.
Súčasný systém.
"Vysvetlivka: A, B, C... je pomocné označenie rôznych významov toho istého názvu. Znak "/" ako aj hranaté zátvorky uvádzajú synonymá."
rad ďatľotvaré A / ďatle A / ďatľovce A / šplhavce A (Piciformes A / Pici A / Picariae A) :
Staršie sa niekedy uvádzalo iné zadelenie radu Piciformes A do podradov (porov. napr. Wetmore 1960): 
Systémy používané do začiatku 20. storočia.
Základné taxóny v 19. storočí boli tieto:
V 19. storočia sa vyskytovali aj systémy, v ktorých sa namiesto vyššie spomínaného radu šplhavce C (Picae B) uvádzalo niekoľko menších radov, napríklad konkrétne:
V niektorých systémoch v 19. storočí a na začiatku 20. storočia sa dnešný rad Piciformes A (či Piciformes B) považoval za súčasť radu krakľotvaré (Coraciiformes) a v rámci neho sa zaraďoval ako podrad (nie rad) ďatle A (Pici A/ Picariae A).
V niektorých systémoch v minulosti existoval v rámci vyššie spomínaného radu šplhavce D (Scansores C/Picariae D) podrad ďatle D (Pici C/Piciformes C), ktorý zahŕňal len dnešnú čeľaď Picidae, zatiaľ čo zvyšok dnešného radu Piciformes A bol zaradený spolu s kukučkami (a niekoľkými ďalšími taxónmi) do podradu nаzvaného Cuculiformes či Coccyges. 
Shufeldt 1903 mal namiesto dnešného radu Piciformes A dva nadpodrady: nadpodrad Piciformes C (s jediným podradom Pici, ktorý zahŕňal len čeľaď Picidae) a nadpodrad Picariformes (s podradmi Indicatores, Capitones a Ramphastides), ktoré oba patrili (spolu s veľkou väčšinou všetkých vtákov) do radu Ornithurae.
Tukan

Tukan môže byť:
Kristína Royová

Kristína Karolína Royová (* 18. august 1860, Stará Turá – † 27. december 1936, Stará Turá) bola slovenská náboženská spisovateľka a redaktorka.
Životopis.
Pochádzala z rodiny evanjelického farára Augusta Roya a jeho manželky Františky rodenej Holuby ktorej predkovia, francúzski hugenoti, podľa rodinnej tradície prišli na Slovensko pred náboženským prenasledovaním z Francúzska. Vzdelávala sa súkromne. Stala sa zakladateľkou a vedúcou osobnosťou Modrého kríža, v Starej Turej založila útulňu pre výchovu opustených detí a sirôt, v roku 1911 aj malú ambulantnú nemocnicu, v roku 1926 sirotinec a v roku 1933 starobinec – Domov bielych hláv.
Evanjelička, k jej odkazu sa hlási Evanjelická cirkev a. v., ako aj Cirkev bratská.
V Starej Turej sa nachádza pamätná izba, ktorá bola založená v roku 1986..
Tvorba.
Jej literárna kariéra sa začala romantickými poviedkami s ľúbostnou a s národnou tematikou. Písala romány, novely, poviedky, duchovné piesne a spisy rôzneho zamerania a druhu, taktiež prekladala. Vďaka podpore cirkvi, ktorá jej diela vydávala vo veľkých nákladoch a viacerých vydaniach, sa stala fakticky najprekladanejšou slovenskou autorkou – jej diela boli preložené do 36 jazykov. Svoje diela uverejňovala v časopise Betanie, Svetlo, Večernica.
František Švantner

František Švantner (pseudonymy "Fraňo Bystran", "Bystran"; * 29. január 1912, Bystrá† 13. október 1950, Praha) bol slovenský prozaik, patriaci k prúdu lyrizovanej prózy (prózy naturizmu) v slovenskej literatúre.
Životopis.
Jeho otec bol Leopold Švantner a matka Jozefína, rod. Stolárová. Narodil sa v Bystrej na Horehroní, v rodine robotníka. Vzdelanie získal v rodisku, neskôr v Podbrezovej a na učiteľskom ústave v Banskej Bystrici (1929 – 1933). V roku 1940 získal kvalifikáciu odborného učiteľa slovenčiny, dejepisu a zemepisu pre meštianske školy. Po ukončení vzdelania pracoval ako učiteľ vo viacerých slovenských mestách a obciach (Mýto pod Ďumbierom (1933 – 1940), Podbrezová (1940 – 1945), Nová Baňa (1945 – 1947).
V 1944 bol účastníkom SNP, tajomník RNV v Bystrej, osvetový inšpektor v Hronskom Beňadiku, od 1. septembra 1950 riaditeľ školy v Hronove pri Banskej Bystrici. Pracoval aj v miestnych organizáciách Matice slovenskej, kde bol činný v oblasti osvety. Stal sa členom Literárneho odboru Umeleckej besedy slovenskej, vedúcim Tvorivého filmového kolektívu aj osvetovým inšpektorom. Zomrel na mozgový nádor v nemocnici v Prahe.
Tvorba.
Písať začal na učiteľskom ústave, keď publikoval prvú poviedku v časopise "Svojeť". Vo svojej tvorbe čerpal najmä z archaickým mýtov a ľudových balád. Veľký vplyv na jeho tvorbu mali Émile Zola, Victor Hugo, Charles Ferdinand Ramuz, Fiodor Michajlovič Dostojevskij, z našich autorov to boli hlavne Margita Figuli, Ľudo Ondrejov či Dobroslav Chrobák, no študoval i dielo E. A. Poa. Vo svojich dielach oslavuje prírodu a prírodný život, využíva naturalistické a lyrické prostriedky, využíva prvky iracionality a fantastiky, no aj senzualizmu a erotiky, no predovšetkým skúma hranicu medzi životom a smrťou. Vykresľuje aj psychologické, sociálne a dobové motivácie konania svojich postáv a dejov. Jeho román "Nevesta hôľ" z roku 1946 je považovaný za vrcholné dielo prózy naturizmu.
Ocenenie.
V roku 1947 získal vianočnú cenu Matice slovenskej za román "Nevesta hôľ".