burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
It’s Only Rock ’n Roll

It’s Only Rock ’n Roll je dvanásty štúdiový album anglickej rockovej skupiny The Rolling Stones. Oficiálne bol prvýkrát vydaný dňa 18. októbra 1974 cez ich hudobné vydavateľstvo Rolling Stones Records. Bol to posledný album s gitaristom Mickom Taylorom. Skladanie piesní a nahrávanie titulnej skladby albumu súviselo s Taylorovým prípadným nahradením, Ronniem Woodom. "It’s Only Rock’n Roll" kombinuje základný blues a rokenrolom orientovaný zvuk s prvkami funku a reggae. "It’s Only Rock’n Roll" sa dostal na prvé miesto rebríčka v Spojených štátoch a na druhé v Spojenom kráľovstve.
Aj keď nebol taký úspešný ako ich predchádzajúce albumy, "It’s Only Rock’n Roll" bol pre Rolling Stones dôležitým medzníkom. Po odchode ich dlhoročného producenta Jimmyho Millera si pod pseudonymom „The Glimmer Twins“ album produkovali sami členovia kapely: gitarista Keith Richards a spevák Mick Jagger. Mick Taylor. Basgitarista Bill Wyman a bubeník Charlie Watts hrali na väčšine skladieb. V štúdiu pri nahrávaní boli aj ich spolupracovníci Ian Stewart, Nicky Hopkins a Billy Preston. Na albume sa prvýkrát objavil perkusionista Ray Cooper, ktorý v spolupráci s kapelou Rolling Stones pokračoval potom až do 80. rokov.
Práce na "It’s Only Rock’n Roll" sa začali po ich jesennom európskom turné Rolling Stones v roku 1973. Produkcia sa začala v novembri v nemeckom Musicland Studios v Mníchove. Podľa gitaristu Keitha Richardsa boli po ceste namotivovaní a pripravení na nové nahrávanie. Na nahrávaní bol aj belgický maliar Guy Peellaert, ktorého Mick Jagger po tom, ako videl jeho prácu na knihe "Rock Dreams," prizval na výrobu návrhu obalu albumu. Kniha "Rock Dreams" obsahovala ilustrácie rôznych rockových hudobníkov a aj kapely Rolling Stones. Peellaert nakoniec namaľoval kapelu ako „rockové božstvá“, zostupujúce po chrámovom schodisku. Členovia kapely sú obklopení mladými dievčatami a ženami v gréckom odeve, ktoré im vzdávajú poctu. Obal silne pripomína obraz Henriho Gervexa "The Coronation of Nicolas II" ("Korunovácia Mikuláša II.", 1896). Umelec odmietol podpísať s kapelou The Rolling Stones zmluvu o exkluzivite a v roku 1974 navrhol aj obal albumu "Diamond Dogs" od Davida Bowieho.
Titulná skladba albumu bola od jeho zvyšku nahraná oddelene. Základnú rytmickú kompozíciu vytvorili počas jam session s Jaggerom, Davidom Bowiem a basgitaristom Williem Weeksom členovia skupiny Faces, vrátane Ronnieho Wooda a bubeníka Kenneyho Jonesa. Jaggerovi sa výsledok tak páčil, že tento základ ukázal Richardsovi, ktorý k nemu pridal niekoľko gitarových stôp (overdubov) a po nejakých tých úpravách ju v aktuálnej podobe dal na album. V roku 1975 začala skupina skúšať gitaristov, medzi inými aj Jeffa Becka, Wayna Perkinsa, Harveyho Mandela a Roryho Gallaghera, ktorí by mohli byť pri nahrávaní ďalšieho štúdiového albumu "Black and Blue" (1976) náhradou po odchode Micka Taylora.
Dôchodková daň

Dôchodková daň (staršie aj: "dôchodová daň", zriedkavo alebo staršie aj: daň z dôchodku alebo daň z dôchodkov) môže byť:
Daň z dôchodku môže byť aj názov dane zo starobného, invalidného a vdovského dôchodku, ktorá istý čas existovala v socialistickom Česko-Slovensku, pozri daň z dôchodku (starobný dôchodok)
Daň z dôchodkov môže byť aj názov jednej časti poľnohospodárskej dane v socialistickom Česko-Slovensku v rokoch 1967-1974 (druhá časť poľnohospodárskej dane sa volala daň z pozemkov), pozri pod daň z príjmov právnickej osoby (alebo pozri poľnohospodárska daň)
Julius Evola

Barón Giulio Cesare Andrea Evola (19. mája 1898 Rím – 11. júna 1974 tamtiež) tiež známý jako Julius Evola bol talianský tradicionalistický filozof, spisovateľ, básník a ezoterik.
Evola považoval svoje hodnoty za tradicionalistické, aristokratické, bojové a imperialistické. Jeho dielo reflektuje svetonázor založený na kritike modernej spoločnosti, ktorú v dôsledku pôsobenia demokracie, liberalizmu a konzumerizmu považuje za úpadkovú. Odmieta tiež moderné filozofické smery jako existencializmus a nihilizmus, kapitalizmus, scientizmus a desakralizáciu sexuálneho života. V opozícii k tomu stojí jeho aristokratické elitárstvo a spiritualizmus. Jeho vzťah k talianskemu fašizmu sa dá označiť za ambivalentní, jeho kritika „zprava“ se opierala o odpor voči buržoázii a vízii nového pohanského rímského impéria, čo bolo v rozpore s Mussoliniho spoluprácou s rímsko-katolickou cirkvou. Čiatočne sympatizoval s mystickým obsahom nemeckého SS, ale neschvaľoval biologický rasizmus a genocídu z neho vyplývajúcu. 
Za trojicu jeho nejvýznamnejších diel bývajú považováné Vzbura proti modernému svetu, Ľudia uprostred ruin a Jazdiť na tygrovi, teda knihy pojednávajúce o jeho svetonázore. Okrem toho napísal niekoľko kníh týkajúcích se hermetizmu, východních náboženstiev, Svätého grálu, horolezectva a metafyzického významu sexu. Jeho dielo je populárne najmä medzi radikálnymi tradicionalistami, novou pravicou, hnutím Konzervatívnej revolúcie, neofašistami a zástancami Tretej pozície (nacionalistické politické hnutia odmietajúce kapitalizmus aj komunizmus). Niekedy je jeho dielo považováné za „bibliu pravicového terorizmu“ a jeho antikapitalistické názory inšpirovaly aj zastáncov ľavice.
Biografia.
Julius Evola sa narodil v Ríme ako člen sicílskej šľachtickej rodiny a bol vychovaný v jezuitskom prostredí. Neskôr študoval matematiku, ale jeho štúdium prerušila Prvá svetová vojna, kde bojoval ako Dôstojník delostrelectva v meste Asiago. Neskôr ho nadchla Avantgarda a stal sa významným dadaistickým básnikom a maliarom, isté styky tiež udržiaval s futuristickým hnutím Filippa Marinettiho. Pod vplyvom francúzskeho ezoterika Reného Guénona však na počiatku 20. rokov opustil umeleckú dráhu a začal sa venovať štúdiu hermetizmu a východních ezoterických systémov.
Príslop nad Bielou

 
Príslop nad Bielou () je horské sedlo v pohorí Malá Fatra. Nachádza sa na severnom okraji pohoria nad osadou Biela, južne od Zázrivej.
Polohopis.
Leží v severnej časti Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra a na hranici jej časti Rozsutce a Osnica. Nachádza sa na severnom konci hrebeňa, ktorý vedie z Veľkého Rozsutca () severným smerom a oddeľuje Biele steny () na juhozápade a severovýchodne situovanú Čapicu (). Oblasť odvodňuje rieka Orava a jej prítok Zázrivka, kde vodu z juhovýchodných častí odvádza potok Biela, zo severných Žiakov potok. Sedlom prechádza severný okraj Národného parku Malá Fatra a križujú sa tu značené turistické trasy.
Sedlo leží na katastrálnom území obce Zázrivej v okrese Dolný Kubín, v Žilinskom kraji.
Château Porgès de Rochefort-en-Yvelines

Château Porgès de Rochefort-en-Yvelines je francúzsky zámok nachádzajúci sa v obci Rochefort-en-Yvelines, v departemente Yvelines a regióne Île-de-France. Zámok bol postavený za 5 rokov od júla 1899 na objednávku Julesa Porgèsa, známeho obchodníka s diamantmi rakúskeho pôvodu, pre jeho manželku Rose Annu Wodianer.
História.
Zámok Porgès de Rochefort-en-Yvelines sa nachádza v rovnomennom meste v departemente Yvelines, 15 km juhovýchodne od Rambouillet. Bol postavený v rokoch 1899 až 1904 pre obchodníka s diamantmi Julesa Porgèsa, ktorý chcel svojej manželke ponúknuť majestátnu repliku parížskeho Hôtel de Salm (v ktorom dnes sídli Palác čestnej légie). Niektoré jeho proporcie sa však zdvojnásobili. Architekt a dekoratéri, ktorým bola práca zverená, už dávnejšie navrhli hotel Ritz na námestí Vendôme. Usporiadanie interiérov je priamo inšpirované veľkými zámkami 17. a 18. storočia. Pokiaľ ide o park, jeho súčasťou je veľká vodná plocha a vodopád, pričom chodníky sú lemované sochami Ferdinanda Faivreho. V neoklasicistickom slohu sa na zámku v čase jeho prvých majiteľov nachádzali významné zbierky obrazov a vzácneho nábytku. Následne, v medzivojnovom období predaný, rozdelený na dve časti (pozemok mal rozlohu 800 hektárov), objekt čiastočne stratil na význame. Neskôr sa spopularizoval vďaka natáčaniu filmov a tak od 60. rokov opäť získal popularitu. Areál, ktorého súčasťou je aj golfové ihrisko, kúpila v roku 2016 súkromná spoločnosť špecializujúca sa na organizovanie seminárov a recepcií. Súčasťou interiérov zámku je luxusná jedáleň, veľkolepá galéria a veľká pozlátená sála známa ako „sála Ľudovíta XV“.
Využitie v kinematografii.
Stavba sa objavila v niekoľkých filmoch, medzi ktoré patria napr.:
Koláč dažďovej kvapky

Koláč dažďovej kvapky je "wagaši" (japonská cukrovinka) vyrobená z vody a agaru, ktorá pripomína veľkú dažďovú kvapku. Prvýkrát sa stal populárnym v Japonsku v roku 2014 a neskôr získal aj medzinárodnú pozornosť.
História.
V Japonsku je tento dezert známy pod názvom mizu šingen moči (水信玄餅). Vznikol z japonského dezertu "šingen moči". Šingen moči bolo vyvinuté v 60. rokoch 20. storočia a inšpirované miestnym dezertom "abekawa moči", ktorý sa tradične konzumuje počas festivalu Obon v prefektúrach Jamanaši a Šizuoka.
Šingen moči, podobne ako abekawa moči, je ryžový koláč ("moči") pokrytý "kinakou" (praženou sójovou múkou) a sirupom z hnedého cukru. Je pomenovaný po slávnom daimjóovi Šingenovi Takedovi, ktorý vládol Jamanaši počas éry Sengoku. Údajne používal moči z ryžovej múky a cukru, ako núdzovú dávku počas vojnových období.
Mizu šingen moči.
Spoločnosť Kinseiken prišla s nápadom mizu šingen moči. Sídlia v meste Hakušú v Jamanaši, ktoré je známe svojou čerstvou minerálnou vodou. Táto oblasť je jedným z najväčších producentov minerálnej vody v Japonsku.
"Mizu" (水) znamená voda a "šingen moči" (信玄餅) je druh sladkého ryžového koláča (moči), ktorý vyrába spoločnosť Kinseiken. Rok predtým, v roku 2013, chcel tvorca preskúmať myšlienku výroby jedlej vody. Dezert sa stal virálnou senzáciou a ľudia začali podnikať výlety do regiónu, aby ho mohli ochutnať.
Darren Wong predstavil toto jedlo v Spojených štátoch v New Yorku na veľtrhu potravín Smorgasburg v apríli 2016.. Krátko nato londýnska reštaurácia Yamagoya pracovala štyri mesiace na vývoji ďalšej verzie. Dezert sa predáva aj vo forme určenej na domácu prípravu.
Popis.
Tento dezert sa vyrába z minerálnej vody a agaru takže neobsahuje v podstate žiadne kalórie. Voda v originálnom dezerte sa získava z hory Kaikoma z južných japonských Álp a opisuje sa ako voda s mierne sladkou chuťou. Agar je vegánska alternatíva želatíny, ktorá sa vyrába z morských rias.
Po zohriatí vody a agaru sa tekutina formuje a ochladzuje. Ako poleva sa používa sirup podobný melase nazývaný "kuromitsu" a sójová múka nazývaná "kinako". Dezert vyzerá ako priehľadná dažďová kvapka, hoci bol prirovnávaný aj k prsným implantátom a medúze. Dezert je zväčša bez chuti, keď sa dostane do úst, a musí sa okamžite zjesť, inak sa po dvadsiatich až tridsiatich minútach roztopí a začne sa vyparovať.
Oltos

Oltos () bol grécky maliar váz, činný približne v rokoch 525 až 500 pred Kr.
Oltos, neskoroarchaický vázový maliar, pôsobil v Aténach. S počiatku zdobil predovšetkým kylikes (najmä typ s očami), a to dvojitým dekorom (interiér čaše bol čiernofigúrový a exteriér červenofigúrový). Pripisuje sa mu viac kylikes s dvojitým dekorom než ktorémukoľvek inému maliarovi, ale maľoval aj väčšie tvary váz. Medzi hrnčiarov pre ktorých pracoval patrili Kachrylión, Tlesón, Pamfaios, Chelis, Euxitheos, vrátane Nikosthena. Bol jedným z najlepších maliarov čaší, patriacich k prvej generácii predstaviteľov tzv. „priekopníckej“ skupiny umelcov maľujúcich červenofigúrovou technikou.
Dve čaše (červenofigúrové kylikes), ktoré zhotovil hrnčiar Euxitheos, majú jeho signatúru ("ΟΛΤΟΣ ΕΓΡΑΦΣΕΝ - OLTOS EGRAFSEN – Oltos ma „namaľoval“" ), ostatných viac než sto váz mu bolo pripísaných na základe štýlu maľby. Prvá zo signovaných čaší, zrejme nájdená vo Vulci, vystavená v Berlíne (Antikensammlung: F2264) zobrazuje boj o mŕtveho Patrokla v trójskej vojne a druhá nájdená v Tarquinii (Museo Nazionale Tarquiniese RC 6848), zobrazuje slávnostné zhromaždenie olympských božstiev spolu so scénou zobrazujúcou Dionýza, ako odchádza na voze medzi mainádami a satyrmi. Na tejto čaši je tiež dlhý etruský nápis: "ITUN TURUCE VENEL ATELINAS TINAS CLINIIARAS" – „Venel Atelinas to dal synom Tinie.“ Tieto slová boli napísané v etruskom jazyku na gréckej čaši, ktorá bola venovaná ako obeta pre Dioskúrov a bola nájdená v etruskej hrobke v Tarquinii (po etrusky Tarchnal). Maľba na čaši ale nemá nič spoločné s Dioskúrmi, tento nápis vyjadruje len osobnú vieru etruského pisateľa a nebol inšpirovaný ničím na samotnej váze.
Jedným z jeho nesignovaných váz je červenofigúrový kylix uložený v Národnom archeologickom múzeu v Madride (Museo Arqueologico Nacional: L151), ktorý zobrazuje dve nahé hetéry na symposiu. Jedna hrá na diaulos, druhá sa venuje hre "kottabos" (hráči pri pitke nechali na dne čaše trochu vína a triafali ho do vybraného terča). V Oltosovej tvorbe (najmä na čašiach) sú uprednostňované symetrické kompozície, vkladanie jednej postavy medzi motívy očí alebo palmet. Jeho postavy majú pevnú plnú stavbu a sú naplnené vitalitou, zatiaľ čo akcenty elegancie sú zobrazené v drapériách, palmetách a iných ornamentoch.
 
Iné projekty.
Magura (vrch v Malej Fatre)

Magura () je vrch v severnej polovici Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Párnica, približne západne od mesta Dolný Kubín.
Poloha.
Nachádza sa na severovýchodnom okraji Malej Fatry, na východe geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a v jej časti Osnica. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a na katastrálnom území obce Párnica. Najbližším sídlom je východne situovaná Párnica, rovnakým smerom sa nachádza Istebné, severným leží Zázrivá a južným Stankovany, Kraľovany a Šútovo.
Opis.
Magura leží vo východnej časti pohoria, v rázsoche Osnice (), ktorá vedie juhovýchodným smerom z oblasti sedla Medziholie. Je súčasťou rovnomenného hrebeňa, zaberajúceho strednú časť rázsochy, ktorá sa tu delí na dve vetvy; jedna vedie východným smerom na Magurku (), druhá juhozápadne na Kykulu (). Západným smerom sa svahy hrebeňa zvažujú do doliny Bystrička, ktorou voda do Oravy odteká rovnomenným potokom, severné klesajú do údolia Zázrivky. Oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra a na severných svahoch sa rozprestiera prírodná rezervácia Veľká Lučivná. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. Na juhovýchodných svahoch je lyžiarsky areál.
Severným smerom sa nachádza Hrčova Kečka (), Čierťaže () a Osnica (), západným sa vypína Stoh (), Steny (), Hromové () a Žobrák (), južným Suchý vrch (), Kykula (), Zadný Šíp () a Šíp () a východným Magurka () a Lysica ().
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných miest je možné vidieť okolité vrcholy Malej Fatry, no tiež blízku Oravskú Maguru a Oravskú vrchovinu, pri priaznivých podmienkach aj Západné Tatry, Chočské vrchy, Nízke Tatry a Veľkú Fatru.
Amorejská dynastia

Amorejská dynastia môže byť:
Amorijská dynastia

Amorijská dynastia (iné mená: amorejská dynastia, frýgska dynastia, frýgická dynastia) bola byzantská dynastia vládnuca v rokoch 820867. Preslávila sa doznievaním a ukončením ikonoklastických (obrazoboreckých) sporov. Počas patriarchátu Fótia došlo k tzv. Fótiovej schizme s Rímom, pokresťančeniu Bulharov (cár Boris) a k vyslaniu svätých Cyrila a Metoda na Veľkú Moravu (862/3). Bojovala s Arabmi (Abbásovcami). Vláda Amorijskej dynastie sa skončila v roku 867, keď cisára Michala III. zvrhol zakladateľ Macedónskej dynastie, Bazil I. Pomenovanie získala od miesta narodenia jej zakladateľa, Michala II., ktorým bolo maloázijské mesto Amorion, ktoré bolo počas jej vlády zničené Arabmi (pozri aj 40 mučeníkov z Amoria).
Podľa niektorých byzantológov nebol otcom byzantského cisára Leva VI. zakladateľ Macedónskej dynastie Bazil I., ale jeho predchodca Michal III., ktorého Bazil zvrhol. Pokiaľ by tomu tak bolo, amorijská dynastia by "de facto" pod cudzím menom vládla až do roku 1056, keď zomrela cisárovná Teodora.
Mitanni

Mitanni známe Asýrčanom ako Chanigalbat a Egypťanom ako Naharin a Metani, bolo kráľovstvo, ktoré sa kedysi rozprestieralo od dnešného severného Iraku cez Sýriu až do Turecka. 
Hlavným mestom Mitanni bolo Vaššukanni, ležiace na prameňoch rieky Habur (prítok Eufratu). Názov Vaššukanni je podobný kurdskému slovu baškani, pričom baš znamená „dobrý“ a kanî znamená „studňa“ alebo „zdroj“. A tak sa význam tohto slova prekladá ako „zdroj dobra“ alebo aj ako „zdroj bohatstva“. 
Hoci dnes už je Mitanni do značnej miery zabudnuté, vo svojej dobe patrilo medzi najväčšie národy.
História.
Prví ľudia v tomto regióne boli identifikovaní ako migrujúci Indo-Iránci alebo Indo-Árijci a dokonca boli spájaní so semitskými Hyksósmi, ale o ich etnickej príslušnosti sa naďalej vedú diskusie. Historici sa ich pokúšali stotožniť s jednou alebo druhou skupinou na základe mien božstiev vzývaných v zmluve s Chetitmi, ale Indoárijci aj IndoIránci, ktorí kedysi boli súčasťou tej istej migračnej skupiny zo Strednej Ázie, uctievali rovnakých indických bohov, ako boli napr. Indra, Mitra a Varuna.
Predpokladá sa, že vládnucou triedou Mitanni boli bojovníci známi ako Maryannu. Obyvatelia tohto kráľovstva hovorili churritčinou, čo bol neindeurópsky jazyk rozšírený na severe dnešnej Sýrie a na východe dnešného Turecka. Chetiti označovali týchto ľudí ako Churi a ich územie ako krajinu Churriov.
Existuje len málo záznamov o obyvateľoch tohto kráľovstva. Ale korešpondencia medzi kráľmi Mitanni a kráľmi Asýrie a Egypta (tzv. Amarnské listy) potvrdzuje, že išlo o prosperujúci národ, ktorý prekvital v období medzi rokmi 1500 a 1240 pred Kristom. Vyspelosť a význam tohto kráľovstva dokladuje aj zmluva medzi Mitanmi a Chetitmi alebo najstaršia príručka na výcvik koní na svete. V období svojho vrcholného rozvoja bolo Mitanni tak silné, že patrilo medzi vtedajšie hlavné veľmoci, ako bol Egypt, Chetiti, Babylónia a Asýria.
Počnúc 14. storočím pred Kristom však asýrske vpády oslabili kráľovstvo Mitanni, pretože asýrsky kráľ Aššur-uballit I. (r. 13651330 pred Kristom) anektoval významné územia. Mitanni oslabili aj vnútorné spory o nástupníctvo medzi jednotlivými kráľovskými rodinami, čo spravilo z tohto kráľovstva ľahkú korisť pre Chetitov. Tí pod vedením kráľa Šuppiluliuma I. (asi 13441322 pred Kristom) deportovali veľké časti domáceho obyvateľstva a nahradili ich vlastným.
Asýrsky kráľ Adad-nirári I. (približne 13071275 pred Kristom) taktiež obsadil tento región a opäť deportoval časti obyvateľstva a nahradil ho asýrskymi poddanými. Jeho syn a nástupca Salmanasar I. dokončil dobytie Mitanni v toku 1250 pred Kristom. Jeho syn Tukulti-Ninurta I. porazil v roku 1245 pred Kr. Chetitov v bitke pri Nihriji, čím ich eliminoval ako regionálnu mocnosť a definitívne začlenil kráľovstvo Mitanni do Asýrskej ríše.
Bárbara Mori

Bárbara Mori Ochoa (* 2. február 1978, Montevideo, Uruguaj) je mexická herečka a modelka uruguajského pôvodu.
Životopis.
Po otcovi má japonské korene, jej matka je libanonského pôvodu. Má dvoch súrodencov: sestru Kenyu, ktorá sa tiež venuje herectvu a brata Kintaróa, ktorý je hudobník. Keď mala 3 roky, jej rodičia sa rozviedli a so svojimi súrodencami ostala v starostlivosti ich otca. Detstvo strávila cestovaním medzi Mexikom a Uruguajom. Vo veku 12 rokov sa presťahovala so svojím otcom a súrodencami do Mexico City, kde sa natrvalo usadili.
V štrnástich rokoch, keď pomáhala otcovi v jeho pizzerii v štvrti Colonia Insurgentes Mixcoac, spoznala dizajnéra Marcosa Toleda, s ktorým niekoľko rokov spolupracovala ako modelka. Potom, čo pizzeria skrachovala, istý čas pracovala v japonskej reštaurácii v štvrti Del Valle. Neskôr začala študovať herectvo v CEA Televisa, ktoré však nedokončila.
V roku 1996 začala študovať herectvo v Centro de Estudios de Formación Actoral de TV Azteca.
V roku 1997 sa objavila v telenovele "Tric-trac". V tom istom roku sa preslávila úlohou Mónicy v telenovele "Pohľad ženy". V roku 2001 získala svoju prvú filmovú rolu v snímke "Inspiración". V roku 2004 bola predstaviteľkou hlavnej úlohy v telenovele "Rubi", za ktorú v roku 2005 získala ocenenie Premios TVyNovelas v kategórii Najlepšia herečka v hlavnej úlohe. Taktiež nahovorila v španielčine rolu Cappy v animovanom filme "Roboti". V roku 2010 stvárnila hlavnú ženskú úlohu v indickom filme "Útek do Mexika".
Osobný život.
Vo veku 19 rokov mala vzťah s mexickým hercom a producentom Sergiom Mayerom, s ktorým má syna Sergia, narodeného v roku 1998. Krátko na to sa pár rozišiel. V roku 2016 sa vydala za bejzbalového hráča Kennetha Raya Sigmana, brata herečky Stephanie Sigman. Pár sa rozviedol v roku 2017.
V novembri 2016 sa vo veku 38 rokov stala babičkou vnučky Mily.
Juan Pablo Shuk

Juan Pablo Shuk Aparicio (* 7. november 1965, Bogota, Kolumbia) je kolumbijský herec a producent maďarského pôvodu.
Životopis.
V roku 1984 absolvoval štúdium na škole Colegio San Carlos v Bogote. Neskôr vyštudoval morskú biológiu na Univerzite Jorge Tadeo Lozano.
22. septembra 2012 sa oženil so štylistkou aragónskeho pôvodu Anou de la Lastra.
Château de Pierrefonds

Château de Pierrefonds je impozantný opevnený hrad postavený na konci 14. storočia, ktorý stojí vo francúzskej obci Pierrefonds, v departemente Oise, v regióne Hauts-de-France, severne od Paríža.
História.
Château de Pierrefonds sa nachádza v regióne Oise, severne od Paríža, a postavil ho na konci 14. storočia vojvoda Ľudovít Orleánsky, syn kráľa Karola V. Pôvodne bol postavený na kontrolu obchodných výmen medzi Flámskom a Burgundskom a o tri storočia neskôr zbúraný. Kým bola budova v troskách, Napoleon III zveril jej rekonštrukciu geniálnemu architektovi Eugèneovi Viollet-le-Ducovi, ktorý zreštauroval aj známe budovy ako Mont Saint-Michel či parížsku katedrálu Notre-Dame. Architekt sa pri obnove hradu inšpiroval stredovekom.
Zámok, ktorý je dominantou mesta, je obklopený parkom. Hrad má osem veží, ktoré sú pomenované po rytieroch. V niektorých detailoch dvora sú zobrazené sakrálne i profánne prvky, ale aj stredoveká fantasy literatúra.
Využitie v kinematografii.
Stavba sa objavila v niekoľkých filmoch, medzi ktoré patria napr.:
Magurka (vrch v Malej Fatre)

Magurka () je vrch v severnej polovici Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Párnica, približne západne od mesta Dolný Kubín.
Poloha.
Nachádza sa na severovýchodnom okraji Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra a v jej časti Osnica. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a na katastrálnom území obce Párnica. Najbližšími sídlami sú východne situovaná Párnica a Istebné, severným leží Zázrivá a južným Stankovany, Kraľovany a Šútovo.
Opis.
Magurka je súčasťou rázsochy Osnice (), ktorá vedie juhovýchodným smerom z oblasti sedla Medziholie v hlavnom hrebeni Malej Fatry. Severozápadné svahy klesajú do doliny Malá Lučivná, severovýchodné do údolia Zázrivky, ktorou voda z oblasti odteká do rieky Oravy. Menšími potokmi do Oravy steká nadbytočná voda aj z južne orientovaného úbočia. Oblasť je súčasťou Národného parku Malá Fatra a na vrchol nevedie značená turistická trasa. Na severnom úpätí a svahoch je lyžiarske stredisko Lučivná a na vrchole stojí telekomunikačný stožiar.
Severným smerom sa nachádza Lysica (), Hrčova Kečka (), Čierťaže () a Ostré (), západným Osnica (), Stoh (), Magura (), Steny (), Hromové (), Žobrák () a Suchý vrch (), južným Kykula (), Kopa (), Zadný Šíp () a Šíp () a východným dominuje Veľký Choč ().
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, no na severe lúka lyžiarskej trate, ktorá umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest je tak možné vidieť okolité vrcholy Malej Fatry, no tiež blízku Oravskú Maguru, Oravskú vrchovinu a Chočské vrchy, pri priaznivých podmienkach aj Skorušinské vrchy, Západné Tatry, Nízke Tatry a Veľkú Fatru.
Leonard Friend

Leonard Friend je hudobný pseudonym pod ktorým vystupuje hudobník, skladateľ a producent Alex Feder.
Bol autorom piesní, spevákom a gitaristom skupiny The XYZ Affair. Po zániku svojej predchádzajúcej skupiny sa presťahoval z Brooklynu do Los Angeles a začal nahrávať ako „Leonard Friend“. Jeho hudba bola opísaná ako zmes LCD Soundsystem a Justina Timberlakea.
Jeho prvým albumom bolo "Lynyrd Frynd" EP s hlavným singlom „Serious Music“.
V roku 2013 vydal remix skladby Justina Timberlakea „Suit &amp; Tie“.
V roku 2024 sa stal hlavným gitaristom reformovanej skupiny Linkin Park, kde nahradil zakladajúceho člena Brada Delsona, ktorý sa rozhodol z turné odísť. Prvýkrát vystúpil s Linkin Park 5. septembra.
Výstroj

Výstroj alebo vystrojenie môže byť:
Château de Roquetaillade

Château de Roquetaillade je hrad nachádzajúci sa v obci Mazères, medzi Sauternes a Bazas neďaleko Bordeaux. Roquetaillade je od roku 1976 zapísaná ako historická pamiatka francúzskeho ministerstva kultúry.
História.
Château de Roquetaillade je obranný hrad, ktorého korene siahajú až do praveku. Názov Roquetaillade znamená „vytesaný zo skaly“ a jaskyne pod týmto miestom boli domovom troglodytov. Prvé zemné a drevené opevnenia postavil Karol Veľký na svojej ceste do Pyrenejí. Z tohto starého hradu nezostalo nič, len impozantné ruiny.
V roku 1306 postavil kardinál de la Mothe, synovec pápeža Klementa VI., s povolením anglického kráľa Eduarda I. druhú pevnosť (le Château Neuf), štvorcového pôdorysu so šiestimi vežami a centrálnou pevnosťou. Túto štruktúru obnovil architekt Viollet-le-Duc a jeden z jeho žiakov Duthoit v rokoch 1850 až 1870. Výnimočnú výzdobu interiéru s vybavením a maľbami vytvoril Viollet-le-Duc a sú uvedené ako francúzske dedičstvo.
Využitie v kinematografii.
Stavba sa objavila v niekoľkých filmoch, medzi ktoré patria napr.:
Emília Chovanová

Emília Chovanová (* 5. november 1876, Slovenský Komlóš, Rakúsko-Uhorsko† 1948 ?, Slovenský Komlóš) bola priateľka Milana Rastislava Štefánika. Narodila sa do rodiny evanjelického farára dolnozemských Slovákov v Slovenskom Komlóši.
Milan Rastislav Štefánik študoval v rokoch 18941898 na gymnáziu v Sarvaši a Emília bola neter vtedajšieho riaditeľa Karola Chovana. Pracovala na pošte v Ambrózke, kde sa s ňou Štefánik zoznámil. Prechovával k nej lásku, ona však jeho lásku neopätovala. Štefánik na ňu nikdy nezabudol a písal jej listy z celého sveta. Ani ona na Štefánika nezabudla, posledný krát položila na Bradlo kyticu ruží 4. augusta 1948. Nevydala sa do konca života.
Výskyt v kultúre.
Emília bola zobrazená ako partnerka Štefánika v niektorých literárny dielach o tomto štátnikovi:
Brett Goldstein

Brett Goldstein (* 17. júl 1980, Londýn, Anglicko) je anglický herec, komik, scenárista, producent a moderátor podcastov. Je známy z televízneho seriálu "Ted Lasso" (2020 – 2023).
Detstvo a mladosť.
Brett Goldstein sa narodil 17. júla 1980 v Suttone v Spojenom kráľovstve v britsko-židovskej rodine. Vzdelanie získal na prestížnej Sevenoaks School, jednej z najstarších a najdrahších nezávislých škôl v krajine. Po ukončení školy študoval na Univerzite vo Warwicku, kde získal titul z kinematografie. Po vysokej škole sa na krátky čas presťahoval do španielskej Marbelly, kde pracoval v striptízovom klube, ktorý vlastnil jeho otec. Túto skúsenosť neskôr využil ako základ pre svoje stand-up komediálne predstavenie s názvom „Brett Goldstein vyrastal v striptízovom klube“, ktoré predviedol aj na Edinburghskom festivale.
Kariéra.
Goldstein sa stal známym najmä vďaka svojim úlohám v britských televíznych sitkomoch. V roku 2015 napísal scenár a zahral si hlavnú úlohu vo filme "SuperBob", komediálnom príbehu o superhrdinovi. Na základe úspechu tohto filmu spolu s herečkou Catherine Tate vytvoril spin-off k jej populárnej britskej šou „Catherine Tate Show“ o jej ikonickej postave Joannie „Nanny“ Taylor. Goldstein tiež absolvoval britské turné so svojimi štyrmi sólovými stand-up vystúpeniami.
V roku 2016 získal prestížnu cenu BIFA za najlepšiu vedľajšiu mužskú rolu vo filme "Adult Life Skills" po boku herečky Jodie Whittaker. S Whittakerovou si neskôr opäť zahral v jednej epizóde televízneho seriálu "Doctor Who". V tom istom roku začal moderovať svoj vlastný podcast "Films to Be Buried With", v ktorom si pozýva hostí, aby diskutovali o filmoch, ktoré mali významný vplyv na ich životy.
V roku 2020 ho televízny producent Bill Lawrence najal ako scenáristu pre nový komediálny seriál "Ted Lasso", ktorý sa vysielal na Apple TV+ a kde hlavnú úlohu stvárnil Jason Sudeikis. Goldstein si neskôr v televíznom seriáli aj zahral. Za svoj herecký výkon v seriáli bol dvakrát po sebe ocenený cenou Emmy za najlepšieho herca vo vedľajšej úlohe v komediálnom seriáli.
V roku 2022 Brett Goldstein podpísal viacročnú zmluvu so spoločnosťou Warner Bros. Television, ktorá mu zabezpečila ďalšie významné projekty. V tom istom roku si zahral postavu boha Herkula v scéne po titulkoch vo filme „Thor: Láska a hrom“ z Marvel Cinematic Universe, kde si zahral po boku hercov ako Chris Hemsworth, Natalie Portman, Christian Bale, Tessa Thompson, Taika Waititi či Pom Klementieff.
Prima Love SK

Prima Love SK je súkromná slovenská televízna stanica. Prevádzkovateľom je česká spoločnosť FTV Prima, spol s.r.o. Je to slovenská verzia českej stanice Prima Love. Vysielať začala 1. novembra 2024. Stanica má rovnakú dostupnosť ako jej česká verzia. Výnimkou je Telekom a DIGI na satelite.
József Demmel

József Demmel (* 1982, Budapešť) je maďarský historik, slovakista, zaoberajúci sa dejinami slovensko-maďarských vzťahov a slovenských dejín v 19. storočí so zameraním sa na postavu Ľudovíta Štúra. Je členom SAV. 
Život.
Vyštudoval históriu na Univerzite Loránda Eötvösa a študoval aj slovenčinu. Je pracovníkom slovenskej samosprávy župného mesta Békešská Čaba.
V rokoch 20062008 bol redaktorom časopisu "Sic Itur ad Astra". Zodpovedný redaktor slovensko-maďarského historického časopisu "Kor/ridor". Je vedeckým pracovníkom Výskumného ústavu Slovákov v Maďarsku.
2024 PT5

 je malý blízkozemský objekt s priemerom približne 10 metrov a absolútnou magnitúdou 27,6. Objavený bol systémom ATLAS v Južnej Afrike 7. augusta 2024. Obieha okolo Slnka ale od 29. septembra do 25. novembra sa stane dočasným mesiacom Zeme.
Zadný Šíp

Zadný Šíp () je vrch na severe Veľkej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Stankovany, približne juhozápadne od mesta Dolný Kubín.
Poloha.
Nachádza sa na severnom okraji Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Vrch leží v Žilinskom kraji, na pomedzí okresov Dolný Kubín a Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obcí Žaškov a Stankovany. Najbližšími sídlami sú južne situované Stankovany, juhozápadne Kraľovany, severne Párnica a východne Žaškov.
Opis.
Zadný Šíp je súčasťou masívu Šípa (), ktorý je na severe a západe vymedzený údolím rieky Oravy a na juhu údolím Váhu. Východne ležiacu, o niečo vyššiu dominantu tejto časti pohoria, oddeľuje sedlo. Severným smerom sa zvažujúce svahy odvodňujú prítoky rieky Oravy, voda z južných svahov steká do Váhu. Oblasť je súčasťou ochranného pásma Národného parku Malá Fatra a zároveň patrí do národnej prírodnej rezervácie Šíp. Na vrchol vedie značená turistická trasa.
Severným smerom sa nachádza Lysica (), Magurka (), Magura (), Osnica () a Stoh (), západným Steny (), Hromové (), Chleb (), Suchý vrch () a Malý Kriváň (), južným Kopa (), Kútnikov kopec () a Vtáčnik () a východným Ostré (), Šíp () a Žaškovský Šíp ().
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, no skalný terén ponúka niekoľko vhodných vyhliadok, ktoré umožňujú obmedzený rozhľad. Z vhodných miest je tak možné vidieť okolité vrcholy Veľkej Fatry, no tiež Malú Fatru, Oravskú Maguru, Oravskú vrchovinu a Chočské vrchy, pri priaznivých podmienkach aj Skorušinské vrchy, Západné Tatry, Nízke Tatry a Turčiansku kotlinu.
Brat (album)

Brat je šiesty štúdiový album anglickej speváčky Charli XCX, vydaný prostredníctvom hudobného vydavateľstva Atlantic Records 7. júna 2024. Má evokovať atmosféru ilegálnych londýnskych rave parties, ktoré speváčka navštevovala v mladosti.
Tri dni po vydaní nasledovala deluxe verzia albumu s názvom "Brat and It's the Same but There's Three More Songs So It's Not" s troma novými piesňami: „Hello Goodbye“, „Guess“ a „Spring Breakers“. Pieseň „Guess“ sa v auguste 2024 dočkala ďalšej verzie so speváčkou Billie Eilish.
"Brat" sa stretol so širokým ohlasom kritikov. Komerčne debutoval na druhom mieste britského rebríčka albumov a dostal sa do prvej desiatky v ďalších 12 krajinách vrátane Spojených štátov, kde debutoval na treťom mieste, čo je zatiaľ najvyššie umiestnenie albumu Charli XCX. Podľa Metacritic ide o najvyššie hodnotený album roku 2024 a 16. najlepšie hodnotený album všetkých čias od augusta 2024. V júli 2024 bol album nominovaný na Mercury Prize.
Internetový trend.
Jednoduchý obal albumu, znázorňujúci čierny nápis „brat“ na limetkovo zelenom pozadí, sa stal čoskoro po vydaní virálnym, rovnako ako výraz „brat summer“. Používatelia sociálnych sietí začali vytvárať veľké množstvo obsahu využívajúce rovnaký font a farbu, ako je na obale albumu.
Využitie politickými subjektami.
Motív albumu využila britská "Zelená strana Anglicka a Walesu ("Green Party of England and Wales"), kedy na sociálnych sieťach pomocou dizajnu s rovnakým fontom a farbou chcela motivovať voličov, aby dorazili k všeobecným voľbám. V kampani k prezidentským voľbám v USA dizajn tiež využila kandidátka Demokratickej strany Kamala Harrisová po tom, čo ju speváčka na sociálnej sieti X označila za „brat“.
Coloplast

Coloplast A/S je dánska nadnárodná spoločnosť, ktorá sa špecializuje na vývoj, výrobu a predaj zdravotníckych pomôcok a poskytovanie služieb v oblastiach stómií, urológie, inkontinencie a hojenia rán.
Coloplast má výrobné prevádzky v Dánsku, Maďarsku, Francúzsku, Číne a USA, pričom globálne sídlo spoločnosti sa nachádza v Humlebæku v Dánsku. V USA sú jej operácie riadené z Minneapolisu v štáte Minnesota, kde sa nachádza severoamerická centrála firmy.
História.
V roku 1954 vytvorila dánska zdravotná sestra Elise Sørensen pre svoju sestru prvé vlastnoručne vyrobené jednorázové samolepiace stomické vrecko z plastu Tento nápad zaujal jej kolegyňu Johanne Louis-Hansen, ktorá presvedčila svojho manžela Aage Louis-Hansena, majiteľa firmy Dansk Plastic Embalage, aby začal stomické vrecká vyrábať priemyselne.
Aage Louis-Hansen tak založil roku 1957 spoločnosť Coloplast, pričom od začiatku sa spoločnosť orientovala na inovatívne riešenia v oblasti zdravotníckych pomôcok. Založenie firmy bolo inšpirované osobnou skúsenosťou rodiny Louis-Hansenovcov, ktorá viedla k vývoju jedného z prvých moderných stomických vreciek na svete. Jej názov vznikol spojením latinského slova colon (hrubé črevo) a plast. 
Niels Peter Louis-Hansen, syn zakladateľa, dnes vlastní približne 20 % spoločnosti a zastáva funkciu podpredsedu. Počas svojej histórie sa spoločnosť rozšírila a teraz má zamestnancov v rôznych krajinách sveta.
Pôsobenie na slovenskom trhu.
Coloplast vstúpil na slovenský trh v roku 1993 prostredníctvom organizačnej zahraničnej osoby a začal spolupracovať so svojím výhradným distribútorom, spoločnosťou Jolly Joker s.r.o. Na začiatku svojej činnosti na Slovensku ponúkal moderné stomické pomôcky, produkty na liečbu chronických rán a pomôcky pre pacientov s inkontinenciou.
Okrem samotného predaja zdravotníckych pomôcok sa Coloplast na Slovensku aktívne angažuje vo vzdelávaní zdravotníkov. Organizuje semináre a workshopy pre lekárov a zdravotné sestry so zameraním na odbory ako chirurgia, onkológia, urológia a neurológia. Pod značkou Coloplast Kontakt poskytuje služby pre koncových užívateľov svojich produktov, vydáva firemný časopis "Helios" a prevádzkuje bezplatnú infolinku pre pacientov. Coloplast spolupracuje aj s pacientskými organizáciami na rôznych projektoch týkajúcich sa zdravotníckych tém.
Inovácie a ocenenia.
Coloplast sa intenzívne zameriava na výskum a vývoj nových technológií, čo viedlo k viacerým prestížnym oceneniam. V roku 2016 sa Coloplast umiestnil na 22. mieste medzi najinovatívnejšími spoločnosťami sveta podľa časopisu Forbes. Firma bola tiež pravidelne uvádzaná v zozname najlepších zamestnávateľov v americkom štáte Minnesota podľa rebríčka "The Star Tribune", čo odzrkadľuje vysokú spokojnosť zamestnancov a atraktívne pracovné prostredie.
Významné akvizície.
Coloplast v priebehu rokov realizoval viacero strategických akvizícií, ktoré posilnili jeho pozíciu na trhu a rozšírili produktové portfólio:
Tibo InShape

Thibaud Delapart, známy ako Tibo InShape (* 19. január 1992, Toulouse) je francúzsky youtuber, kulturista a podnikateľ. Do povedomia sa dostal ako športovec špecializujúci sa na oblasť kulturistiky.
Životopis.
Ako študent na Toulouse Business School začal Thibaud Delapart počas posledného ročníka štúdia publikovať kulturistické videá na platforme YouTube pod pseudonymom Tibo InShape. Svoje publikum si získal, keď do svojich rád o kulturistike pridával aj humor. Svoje renomé si vybudoval vďaka sociálnym sieťam a rýchlo si získal milióny odberateľov, čím sa z neho stala športová hviezda. V roku 2015 mu jeho úspech na internete umožnil spustiť online značku oblečenia. Ako kulturista sa v jednom zo svojich videí priznal k svojej závislosti na cvičení. Viazaný zmluvou s YouTube bol nominovaný časopisom "Libération" ako jeden z desiatich najvplyvnejších francúzskych účtov roku 2016.
Väčšinu svojich prvých videí nakrúcal vo skromnejších podmienkach, no jeho neskoršia sláva mu teraz umožňuje nakrúcať na rôznych miestach a organizovať stretnutia s viacerými osobnosťami, ako sú Christophe Lemaitre, Maïva Hamadouche či Esteban Ocon. V decembri 2017 ho program "Quotidien" označil za „Youtubera roka 2017“. Každé z jeho videí malo v priemere milión videní. Otvoril posilňovňu v septembri 2017. V rokoch 2017 až 2019 vytvoril mnoho náučných videí propagujúcich francúzsku armádu, francúzske námorníctvo, políciu, správu väzníc a tiež službu National Universl.
YouTube kanál.
Pri 25 300 000 odberateľoch bol 386. najodoberanejším YouTube kanálom.
Kniha Zákona

Liber AL vel Legis, bežne známa aj ako Kniha Zákona, je ústredný svätý text náboženstva či duchovnej filozofie thelémy, napísaný Aleisterom Crowleym v dňoch 8. až 10. apríla 1904 v Káhire. Crowley tvrdil, že knihu napísal počas duchovnej skúsenosti, kedy mu ju diktovala duchovná bytosť menom Aiwass, ktorú neskôr stotožnil so svojím „svätým anjelom strážcom“. Jednou z najdôležitejších proklamácií Kniha Zákona je ústredný thelémsky axióm: „"Rob, čo ty chceš, nech je celý Zákon"“, čo sa obvykle vykladá ako výzva k plnému uskutočneniu svetského aj duchovného potenciálu, teda nie ako výzva k svojvôli.
Crowley sa v dobe nadiktovania zdržiaval v Káhire v rámci svadobnej cesty so svojou manželkou Rose (za slobodna Kelleyovou), ktorú si vzal rok predtým. Práve ona mu v stave tranzu odovzdala príkaz, aby každý deň od 8. do 10. apríla 1904 čakal v „chráme“, ktorý si zriadili v prenajatom byte, kde mu napoludnie presne od dvanástej do prvej hodiny bude diktovaný text. Aiwass každý deň tlmočil slová iného (pôvodne egyptského) božstva, konkrétne Nuit, Hadita a Ra-Hoor-Khuita. Kniha Zákona zároveň vyhlasuje, že nastal Nový eón, ktorému vládne boh Horus a je vekom „Korunovaného a Dobývajúceho Dieťaťa“, kedy sa duchovné uskutočnenie bude dosahovať najmä prostredníctvom slobody a radosti; tento vek nahradzuje starý eón Osirida, umierajúceho boha, v ktorom sa duchovné uskutočnenie dosahovalo najmä odriekaním.
Thelémiti (stúpenci thelémy) nemajú povinnosť chápať zmienené božstvá ako objektívne existujúce entity, ale môžu ich ponímať ako symbolické princípy, ktoré sa personifikovali počas Crowleyho duchovnej skúsenosti. Slovami Israela Regardieho:„V skutočnosti nie je dôležité, či mu Knihu Zákona nadiktovala mimoľudská entita menom Aiwass, alebo či je táto kniha dielom tvorivých hlbín Aleistera Crowleyho. Knihu sa proste podarilo napísať. Stala sa hlásateľom zeitgeistu a zachytila bytostnú povahu našich čias tak výstižným spôsobom, akým sa to dodnes žiadnej inej knihe nepodarilo.“Knihu Zákona za svoj ústredný spis považujú tiež thelémske rády Ordo Templi Orientis a A∴A∴.
15 23

15 23 je debutové EP slovenského speváka Alana Murina, ktoré bolo vydané 23. júla 2019 prostredníctvom hudobného vydavateľstva Trueself Records v digitálnej podobe. "15 23" je prvým z trilógie EP. Nahrávka obsahuje tri skladby.
Ever Púček

Akad. mal. Ever Púček (* 21. december 1931, Vrútky – † 19. september 2024) bol slovenský maliar, ilustrátor, grafik a grafický dizajnér. Okrem kresby a maľby v komornom a monumentálnom formáte sa venoval aj filmovej plagátovej tvorbe.
Životopis.
Absolvoval Strednú umeleckú školu v Karlových Varoch a Vysokú školu umeleckopriemyselnú v Prahe.
Na výtvarnú scénu vstúpil koncom 50. rokov v rámci Skupiny Mikuláša Galandu (Galandovci), s ktorými ako hosť vystupoval, počnúc ich prvou výstavou v roku 1957 v Žiline.
Od roku 1964 žil a tvoril v Bratislave. Bol členom Zväzu slovenských výtvarných umelcov, pôsobil aj v jeho orgánoch.
Ťažiskom jeho tvorby bola komorná maľba a kresba. Často sa venoval ľudovým motívom, maľbám dedinských strašiakov, moren a drakov, ale aj mestským témam, hradom, zvieratám, vtákom. "„To všetko v jedinečnej autorskej štylizácii, skladbe kolore, poetike a fantázii, hravosti a magickej pôsobnosti umenia slobodnej imaginácie, blízkej veľkým majstrom moderny, ako boli J. Miró, P. Klee, aj náš Ľudovít Fulla.“"
Žaškovský Šíp

Žaškovský Šíp () je vrch na severe Veľkej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Žaškov, približne (juho)západne od mesta Dolný Kubín.
Poloha.
Nachádza sa na severnom okraji Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a na katastrálnom území obce Žaškov. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí situovaný Žaškov a severne ležiaca Párnica, juhozápadne sa nachádzajú Kraľovany a južne Stankovany.
Opis.
Žaškovský Šíp je súčasťou masívu Šípa (), od centrálnej časti pohoria oddeleného údolím rieky Váh. Je najsevernejším vrcholom Veľkej Fatry a jeho severné svahy končia na brehu rieky Oravy, kde nadväzuje Malá Fatra a Oravská vrchovina. Juhozápadne sa nachádza sedlom oddelený dominantný vrch Šíp (). Niektoré mapy uvádzajú vrchol na južnejšom, vysokom pahorku, na iných je zasa pri správnej kóte uvedená výška Západné a severné svahy odvodňujú krátke prítoky rieky Oravy, voda z juhovýchodných častí steká do Žaškovského potoka. Oblasť je súčasťou ochranného pásma Národného parku Malá Fatra a na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Severným smerom sa nachádza Minčol (), Lysica (), Magurka (), Magura (), Osnica () a Veľký Rozsutec (), západným leží Stoh (), Steny (), Hromové (), Chleb (), Suchý vrch (), Malý Kriváň () a Zadný Šíp (), južným Kopa (), Šíp (), Kútnikov kopec (), Vtáčnik (), Ostré () a Kečky () a východným Malý () a Veľký Choč (), Holica (), Zemiansky diel () a Kuzmínovo ().
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných miest je však možné vidieť okolité vrcholy Veľkej Fatry, no tiež Malú Fatru, Oravskú Maguru, Veličniansku kotlinu, Oravskú vrchovinu a Chočské vrchy, pri priaznivých podmienkach aj Skorušinské vrchy, Západné Tatry a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi zo Žaškova, príp. po hrebeni zo Šípa ().
Moo Deng

Moo Deng (thajsky: หมูเด้ง /mu deng/), je samička hrošíka liberijského ("Choeropsis liberiensis"), ktorá sa v septembri 2024 stala internetovým virálnym hitom vďaka videám na TikToku. Časopis Time dokonca označil Moo Deng za „legendu“ a „ikonu“.
Pôvod.
Moo Deng sa narodila 10. júla 2024 v Khao Kheow Open Zoo rodičom Jonahovi a Tony. Moo je už ich siedme mláďa. Jej meno bolo vybrané prostredníctvom verejnej ankety, v ktorej viac ako 20 tisíc ľudí hlasovalo za „Moo Deng“, čo v preklade znamená „skákajúce prasiatko“.
Online popularita.
Khao Kheow Open Zoo zverejnila obrázky svojich hrošíkov na svojej oficiálnej facebookovej a TikTokovej stránke a Moo Deng sa rýchlo stala obľúbenou medzi fanúšikmi. Moo Deng je známá ako hravejšia a energickejšia ako iné hrošíky. V reakcii na jej vzrastajúcu popularitu zoologická záhrada oznámila, že bude predávať oblečenie a iný tovar s podobizňou Moo Deng. Aj iné spoločnosti začali tiež vyrábať produkty spojené s Moo Deng, napríklad jedna cukráreň, ktorá vytvorila realistickú tortu v tvare hrošíka. Okrem toho kozmetický obchod Sephora zverejnil návod na líčenie inšpirovaný Moo Deng.
Obťažovanie návštevníkmi.
Pre online popularitu Moo Deng sa počet návštevníkov zoo začiatkom septembra 2024 zdvojnásobil. Niektorí návštevníci obťažovali Moo Deng tak, že ju špliechali vodou a hádzali po nej predmety, aby ju prebudili. V dôsledku toho Khao Kheow Open Zoo nainštalovala okolo jej výbehu bezpečnostné kamery a riaditeľ zoo hrozil podniknutím právnych krokov proti návštevníkom, ktorí ju obťažovali. Obťažovanie Moo Deng návštevníkmi ZOO bolo odsúdené online. Okrem toho zoologická záhrada zaviedla päťminútový časový limit pre návštevníkov, aby sa tak vyhovelo veľkému počtu fanúšikov, ktorí chcú na vlastné oči vidieť Moo Deng.
Emily Armstrongová

Emily Marcia Armstrong (* 6. máj 1986, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká speváčka, skladateľka a hudobníčka. V roku 2005 bola jednou zo spoluzakladateliek skupiny Dead Sara. V septembri 2024 sa stala speváčkou hudobnej skupiny Linkin Park.
Detstvo.
Narodila sa a vyrastala v Los Angeles. Jej rodičia boli významnými členmi scientologickej cirkvi a bola vychovávaná ako scientologička. V 11 rokoch začala písať piesne a hrať na gitare a o 4 roky neskôr začala spievať.
Kariéra.
Dead Sara.
V roku 2002 začala hrať s gitaristkou Siouxsie Medley. Zoznámili sa prostredníctvom spoločného priateľa. Mali podobný hudobný vkus. Následne spolu založili skupinu Dead Sara.
Skupina odohrala svoj prvý koncert v roku 2005 a o dva roky neskôr absolvovala turné. V roku 2010 založila vlastnú nahrávaciu spoločnosť, pod ktorou v roku 2012 vydala svoj debutový štúdiový album "Dead Sara".
Ich druhý štúdiový album "Pleasure to Meet You" vyšiel koncom marca 2015. Práce na ich treťom albume "Ain't It Tragic" sa začali v roku 2018 a zastavila ich pandémia Covid-19, takže album vyšiel až v roku 2021.
Linkin Park.
5. septembra 2024 vyšlo najavo, že sa pridala k rockovej skupine Linkin Park. Pri tejto príležitosti skupina vydala singel „The Emptiness Machine“ z prvého albumu skupiny po siedmich rokoch. Album má názov "From Zero" a jeho vydanie je naplánované na 15. novembra 2024.
Kontroverzie.
Scientologická cirkev.
V roku 2013 bola odfotografovaná na slávnostnom galavečere celebrít scientologickej cirkvi. Krátko po tom, ako sa 5. septembra 2024 pripojila k skupine Linkin Park, sa v médiách objavili správy o jej väzbách na kontroverznú cirkev. Niektorí fanúšikovia kapely tiež kritizovali jej príslušnosť k cirkvi. Podľa BBC sa nikdy verejne nevyjadrila k svojmu vzťahu k cirkvi, ale viaceré texty Dead Sara naznačujú kritiku a odmietanie scientologického učenia.
Podpora pre Dannyho Mastersona.
V septembri 2024 tiež vyšlo najavo, že sa v roku 2020 zúčastnila na trestnom konaní bývalého herca a odsúdeného násilníka Dannyho Mastersona, dlhoročného scientológa. V správach sa uvádza, že jedna z údajných Mastersonových obetí, Chrissie Carnell Bixlerová, a jej manžel, spevák skupín Mars Volta a At the Drive-In a bývalý scientológ Cedric Bixler-Zavala, verejne kritizovali jej rozhodnutie zúčastniť sa na pojednávaní počas Mastersonovho procesu. Po týchto správach Armstrongová 6. septembra objasnila, že hoci sa zúčastnila na jednom súdnom pojednávaní na podporu Mastersona, ktorého v tom čase považovala za priateľa, krátko nato si uvedomila, že tak nemala urobiť a že odvtedy s Mastersonom nehovorila. Zároveň vyjadrila sústrasť obetiam týchto činov.
Osobný život.
V roku 2016 bola vo vzťahu s modelkou Kate Harrison. Identifikuje sa ako queer.