burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pŕhľava

Pŕhľava alebo staršie žihľava (ľudovo resp. v nárečiach: kopriva, pokriva, prhlica, prlica, žihavka, prhľavka, koprvica, koprivnica, koprivica; lat. "Urtica") je rod rastlín z čeľade pŕhľavovité.
Rastie v miernom pásme po celom svete.
Sú pre ňu charakteristickú pŕhlivé chlpy. Plod je nažka. Kvety má drobné, jednopohlavné, jednodomé alebo dvojdomé. Byľ je štvorhranná a nesie ústretové listy. 
Na Slovensku rastú druhy:
Mercedes-Benz triedy S

Mercedes-Benz triedy S je luxusný automobil, ktorý od roku 1954 vyrába nemecká automobilka Mercedes-Benz, ktorá je divíziou spoločnosti Daimler AG. Klasifikácia "S" bola však prvýkrát uvedená v roku 1972 s generáciou W116 S-Class. Trieda S je vlajkovou loďou automobilky Mercedes už viac ako 50 rokov. V tomto modeli bolo prezentovaných viacero inovácií, vrátane technológií pohonu, interiérových doplnkov a bezpečnostných systémov (ako prvé predpínače bezpečnostných pásov). Trieda S je najpredávanejším luxusným sedanom na svete, a jeho posledná generácia W221 uvedená v roku 2020 nesie úplne nový dizajn. Mercedes-Benz tredy S W223 je podobne ako aj jeho predchodcovia dostupný v štandardnej a v predĺženej verzii a s radovými štvorvalcovými, vidlicovými šesťvalcovými, vidlicovými osemvalcovými a vidlicovými dvanásťvalcovými motormi, pričom sú v ponuke aj naftové a hybridné pohonné jednotky.
V roku 1998 bolo vyvinuté kupé triedy S ako Mercedes-Benz triedy CL, avšak v modelovom roku 2013 bude premenované na S-Coupe.
Produkcia.
Za posledných 40 rokov sa vyrobilo okolo 2,7 milióna modelov triedy S:
Alaviti

Alaviti alebo alawiti sú moslimská náboženská skupina, ktorá patrí do šiitskej vetvy islamu. Alaviti žijú najmä v Sýrii, Turecku a Libanone. Nie sú identickí s alevitmi. Vo svete žijú približne 3 milióny alavitov. Väčšina sunnitov ich vníma ako kacírov, ani mnohí šiiti im nie sú priaznivo naklonení. Niektoré ich obrady sa prelínajú s kresťanskými. Pre svoju vieru boli dlho perzekvovaní vládcami Sýrie, až pokým sa v roku 1970 nedostal k moci alavit Háfiz al-Asad, otec Baššára al-Asada. Ten prevzal moc po svojom otcovi v roku 2000.
Alaviti dnes predstavujú 13 percent sýrskej populácie (žijú najmä na západe Sýrie). Uplynulých 50 rokov dominovala politickému systému elita vedená rodinou Asadovcov. Počas prebiehajúcej sýrskej občianskej vojny je ich vláda vystavená značnému tlaku.
Vierouka a dejiny.
Alavizmus je vetvou šiitskeho islamu, rešpektuje šaríu a implementujú jej závery podľa interpretácie šiesteho šiitskeho imáma Dža'fara as-Sádika, ktorý je najvplyvnejším šiitskym náboženským vykladačom. Podobne ako drúzi aj alaviti veria v reinkarnáciu. Nezakazujú pitie alkoholu. 
V Sýrii predstavujú po sunnitoch druhú najväčšiu náboženskú skupinu (13 %). Osmani s nimi zaobchádzali ako s nemoslimami, podobne ako židia či kresťania museli platiť náboženskú daň. Po povstaniach proti Osmanom v rokoch 1806, 1811 a 1852 dostali obmedzenú samosprávu. Po prvej svetovej vojne bol v roku 1922 francúzske mandátne územie rozdelené na štyri štáty, vrátane Štátu alavitov. Zjednotenie štátov do Sýrie pre nich znamenalo obavy z prevahy sunnitov v politike. Alavitskí dôstojníci zohrali v prevratoch v roku 1963 a 1966 kľúčovú rolu. Ich význam razantne stúpol až po nástupe Háfiza al-Asada. Ten v roku 2000 prenechal vládu synovi Bašárovi.
Svetlo

Svetlo (iné názvy: svetelné žiarenie, svetelná radiácia; ako vlnenie: svetelné vlnenie/vlny; ako časť elektromagnetického spektra: svetelné spektrum, svetelné pásmo) môže byť:
Svetlo môže byť aj:
Rýchlosť svetla

Rýchlosť svetla (značka cph alebo v) je rýchlosť šírenia svetla a všetkých ostatných druhov elektromagnetického vlnenia. Rýchlosť svetla mimo vákua sa označuje aj ako rýchlosť svetla v látke či rýchlosť svetla v prostredí. Výrazom "rýchlosť svetla" sa často myslí špecificky len rýchlosť svetla vo vákuu.
Rýchlosť svetla v látke závisí jednak od fyzikálnych vlastností danej látky (napr. teploty, tlaku) a jednak od frekvencie svetla (elektromagnetického vlnenia), ktorého rýchlosť meriame.
Vzorec rýchlosti svetla je cph = λ.f = c / n, kde λ je vlnová dĺžka, c je rýchlosť svetla vo vákuu a n je absolútny index lomu (pre vákuum je n=1, mimo vákua je obyčajne n&gt;1, ale ojedinele je n&lt;1). 
Rýchlosť viditeľného svetla vo vzduchu je približne rovnaká ako c (teda rýchlosť svetla vo vákuu). Rýchlosť viditeľného svetla vo vode je 225 000 km/s, v skle 200 000 km/s.
William Heinesen

Andreas William Heinesen (* 15. január 1900, Tórshavn – † 12. marec 1991, Tórshavn) bol po dánsky píšuci faerský spisovateľ. Venoval sa aj poézii, výtvarnému umeniu a hudbe. 
Vyštudoval obchodnú akadémiu v Kodani, krátko sa venoval žurnalistike.
Dielo.
Debutoval v roku 1921 zbierkou lyrických básní "Arktické elégie".
S najväčším ohlasom sa stretli romány "Na severe ostrov žiari" (1938), "Čierny kotol" (1949), "Stratení hudobníci" (1950), "Matka Kuriatka" (1952), "Dobrá nádej" (1964), "Veža na konci sveta" (1976).
Ďalej napísal aj poviedkové zbierky ako "Začarované svetlo" (1957), "Gamalielova posadnutosť" (1960) a "Laterna magica" (1985).
Optické žiarenie

Optické žiarenie (iné názvy: optická radiácia, svetlo; ako vlnenie: optické vlnenie/vlny, ako časť elektromagnetického spektra: optické spektrum, svetelné spektrum, optické pásmo) je súhrnné označenie pre infračervené žiarenie a viditeľné svetlo a ultrafialové žiarenie, v širšom zmysle aj časť röntgenového žiarenia po vlnovú dĺžku 1 nm (tzv. mäkké röntgenové žiarenie). Názov je odvodený od faktu, že ide o žiarenie, ktoré možno sledovať optickými prístrojmi. Ojedinele sa ako optické spektrum (atď.) v užšom zmysle označuje len viditeľné svetlo.
Svetelné spektrum

Svetelné spektrum môže byť:
Slovenské národné hokejové mužstvo na MS 2013

Toto je zostava slovenského národného hokejového mužstva, ktoré sa umiestnilo na 8. mieste na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2013. Trénermi boli Vladimír Vůjtek a Peter Oremus.
Anchialos

Anchialos (, ) môže byť:
Infračervené spektrum

Infračervené spektrum alebo IR spektrum môže byť:
Röntgenové spektrum

Röntgenové spektrum alebo RTG spektrum alebo rtg spektrum môže byť:
Ultrafialové spektrum

Ultrafialové spektrum alebo UV spektrum môže byť:
Plekanec (priezvisko)

Plekanec je slovenské priezvisko. Najčastejšie je vo Valaskej Belej (okres Prievidza), Svrbiciach (okres Topoľčany) a v Partizánskom.
Známi nositelia.
Pozri v článku Plekanec.
Plekanec

Plekanec je priezvisko, pozri Plekanec (priezvisko), napr.:
Marko Daňo

Marko Daňo (* 30. november 1994, Eisenstadt, Rakúsko) je slovenský hokejový útočník, syn Jozefa Daňa.
Klubový hokej.
Daňo začínal s hokejom v Trenčíne, kde za Duklu Trenčín odohral svoje dorastenecké i juniorské roky. V slovenskej extralige debutoval v sezóne 2010-11 už ako šestnásťročný a stal sa tak historicky tretím najmladším hráčom, ktorý vstúpil na klziská slovenskej najvyššej súťaže. Za "A" tím Dukly Trenčín nastúpil na osem zápasov v ktorých získal jeden bod za asistenciu. Počas Draftu Juniorov KHL v roku 2012 si ho v prvom kole z 26. miesta vybral Slovan Bratislava. Následne podpísal s bratislavským Slovanom 3-ročnú zmluvu. V Kontinentálnej hokejovej lige debutoval ako sedemnásťročný v sezóne 2012-13. V tejto sezóne odohral 37 zápasov, v ktorých zaznamenal 7 bodov za 3 góly a 4 asistencie. 
V roku 2013 ho draftoval v prvom kole z celkového 27. miesta klub NHL – Columbus Blue Jackets. Sezónu 2013/2014 začal v Slovane, no po 41 odohraných zápasoch podpísal trojročný nováčikovský kontrakt s Columbusom Blue Jackets a sezónu dohral na farme v Springfielde Falcons. Prvý zápas v NHL odohral "9. októbra 2014" v proti Buffalu Sabres, prvý gól a asistenciu v profilige zaznamenal už o dva dni neskôr, "11. októbra" v zápase proti New Yorku Rangers. V Columbuse odohral osem zápasov, po ktorých bol poslaný na farmu do Springfieldu. Vo februári 2015 bol však znovu povolaný do prvého tímu Columbusu, kde hral až do konca základnej časti. V svojej prvej NHL sezóne odohral 35 zápasov a získal 21 bodov (8 gólov, 13 asistencií), v AHL pridal v 39 zápasoch ďalších 19 bodov (11 gólov, 8 asistencií).
Pred sezónou 2015/2016 bol vymenený do Chicaga Blackhawks, kde sa stal spoluhráčom krajana Mariána Hossu. V tréningovom kempe Blackhawks sa ale nepresadil a sezónu začal na farme v AHL v tíme Rockford IceHogs. V novembri 2015 bol povolaný do prvého tímu Blackhawks. Odohral 13 zápasov, v ktorých zaznamenal gól a asistenciu. Následne bol znovu poslaný na farmu, kde celkom odohral 34 zápasov, v ktorých zaznamenal 23 bodov (4+19). Vo februári 2016 bol z Chicaga vymenený za Andrewa Ladda, Matta Frasera a obrancu Jaya Harrisona do tímu Winnipeg Jets. V drese Jets a jeho farmy Manitoba Moose hrával do konca sezóny 2017/18. Následne krátko pôsobil v Colorado Avalanche, za ktorý odohral osem zápasov bez bodu. 8. augusta 2019 podpísal ročnú zmluvu s klubom Columbus Blue Jackets.
V roku 2021 podpísal zmluvu s českým extraligovým klubom HC Oceláři Třinec. Vo svojej prvej sezóne získal s klubom majstrovský titul. V ďalšej sezóne sa mu bodovo darilo viac, stal sa najlepším strelcom českej extraligy a druhým najproduktívnejším hráčom.
Reprezentácia.
Reprezentoval na viacerých medzinárodných podujatiach. V kategóriách do 18 a do 20 rokov hral na majstrovstvách sveta. Na seniorských majstrovstvách sveta debutoval na MS 2013 v Helsinkách a Švédsku, kde odohral 5 zápasov a získal 2 body za gól a asistenciu.
Na Zimných olympijských hrách v Pekingu 2022 získal bronzovú medailu.
Aleviti

Aleviti sú náboženská skupina šiitskej vetvy islamu. Odhady ich počtu sa rôznia od desiatich do dvadsiatich miliónov. Žijú takmer výlučne v Turecku, tvoria aj malé menšiny v Bulharsku, na Cypre, Kryme a v Grécku. 
Aleviti nemajú mešity, nemodlia sa päť ráz denne, neuznávajú právo šaría, nepostia sa počas ramadánu. Púť do Mekky nie je pre nich povinnou. Aleviti ako nesunniti boli dlho obeťami diskriminácie v tureckom vzdelávacom systéme, sociálnych službách a náboženskom živote.
Gama spektrum

Gama spektrum alebo γ(-)spektrum alebo spektrum gama môže byť:
Britsko-ruská dohoda (1907)

Britsko-ruská dohoda z roku 1907 (iné názvy: britsko-ruská zmluva z roku 1907, rusko-britská dohoda/zmluva z roku 1907, anglicko-ruská zmluva/dohoda z roku 1907, rusko-anglická zmluva/dohoda z roku 1907, anglo-ruská zmluva/dohoda z roku 1907, sanktpeterburská zmluva; , ) je názov medzinárodnej zmluvy, ktorá bola podpísaná 31. augusta 1907 v ruskom Petrohrade medzi Ruskou ríšou a Britským impériom. Zmluvu, ktorá vymedzila sféry vplyvu medzi dvomi ríšami v Strednej Ázii, podpísal ruský minister zahraničných vecí Alexandr Izvoľskij a britský veľvyslanec Arthur Nicolson. Zmluva znamenala koniec tzv. Veľkej hry v Ázii a zavŕšila vytvorenie Dohody.
Rusko v zmluve uznalo protektorát Spojeného kráľovstva nad Afganistanom a prisľúbilo nenadväzovať priame spojenie s afganským emirom. 
Obidve zmluvné strany priznali, že Tibet je súčasťou Číny a upustili od pokusov získať kontrolu nad touto oblasťou. 
Perzia bola rozdelená na tri územia: ruskú sféru vplyvu na severe, britskú na juhovýchode a neutrálnu v strede krajiny.
Mikrovlnné spektrum

Mikrovlnné spektrum alebo mikrovlnové spektrum môže byť:
Anchialos (otec Menta)

Anchialos (, ) je v gréckej mytológii otec tafijského kráľa Menta.
Anchialos bol otcom Menta, priateľa ithackého kráľa Odysea. V Homérovom epose Odysea, podobu jeho syna vzala na seba bohyňa Aténa, aby poradila Odyseovmu synovi Télemachovi, ako sa zbaviť spupných nápadníkov, ktorí sa chceli zmocniť Odyseovej manželky Pénelopy a s ňou aj kráľovstva.
Zázračný svet

Zázračný svet je slovenský populárno-vedecký mesačník, ktorý od roku 2013 vydáva Spoločnosť 7 PLUS. Časopis je zameraný na aktuálne poznatky z oblasti vedy, technológií, vesmíru a medicíny. Cieľovou skupinou sú muži a ženy v produktívnom veku so záujmom o nové veci, prírodu, históriu, cestovanie. Mesačník má aj internetovú verziu, ktorú tvoria okrem článkov z tlačenej verzie aj denné informácie z aktuálneho diania.
Minyas

Minyas alebo Minyás (, ) môže byť:
Minyas môže byť aj:
Sociálna práca

Sociálna práca je v užšom slova zmysle priamy, zámerný a pripravený kontakt sociálneho pracovníka a klienta s cieľom stanoviť sociálnu diagnózu a realizáciu sociálnej terapie.
V širšom slova zmysle zahŕňa tiež sociálne technické opatrenia (poskytnutie služieb a dávok sociálnej starostlivosti), účelné a odborné využívanie odborných nálezov, posudkov, rozhodnutí a spoluprácu s inými odborníkmi v oblasti starostlivosti o človeka.
Štúdium.
Na Slovensku štúdium sociálnej práce ponúkajú tieto vysoké školy: Katolícka univerzita v Ružomberku, Prešovská univerzita v Prešove, Slovenská zdravotnícka univerzita v Bratislave, Trnavská univerzita v Trnave, Univerzita Komenského v Bratislave, Univerzita Konštantína Filozofa v Nitre, Univerzita Mateja Bela v Banskej Bystrici, Univerzita Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach, Vysoká škola Danubius a Vysoká škola zdravotníctva a sociálnej práce sv. Alžbety v Bratislave.
Sociálna pedagogika

Sociálna pedagogika je hraničná veda medzi sociológiou a pedagogikou, ktorá skúma vzťahy medzi jednotlivcom a spoločnosťou. Skúma výchovné procesy, formy sociálnej pomoci deťom, mládeži a dospelým.
Jej úlohou je hľadanie účinných foriem prevencie a kompenzácia nedostatkov spoločnosti. Prostredníctvom štúdia výchovy a pedagogizácie prostredia sa snaží o kultiváciu sociálnych skupín a komunít a minimalizáciu rozporu medzi nimi.
Fátimovci

Fátimovci bola arabská dynastia, ktorá vládla v severnej Afrike od roku 909 (z toho v Egypte definitívne až od roku 969) do roku 1171. Bola predstaviteľkou šiitskeho smeru islamu. Založil ju Saʼíd ibn Husajn (Ubajd Alláh al-Mahdí). Štát, ktorému vládla, sa nazýva Fátimovský kalifát, kalifát Fátimovcov, Fátimovský štát, Fátimovská ríša alebo ríša Fátimovcov (909 – 1171). Jeho hlavné mesto bolo pôvodne v Tunisku, v roku 972 bolo presunuté do Egypta.
Založenie Fátimovského kalifátu.
Fátimovci neuznávali zvrchovanosť bagdadského kalifa, vládcu veriacich, a začali tento titul používať v roku 909 sami. Postupne ovládli severnú Afriku vrátane bohatého a strategicky významného Egypta, Sicílie, Sýrie, Palestíny a západnej časti Arabského polostrova. Presadili tak svoju zvrchovanosť vo veľkej časti moslimského sveta. Roku 969 založili v Egypte nové sídelné mesto šiitského kalifa – Káhiru. V 90. rokoch 10. storočia sa snažili rozšíriť svoju moc z Aleppa a Antiochie do byzantskej časti Sýrie, ale to im znemožnil byzantský cisár Basileios II. Bulgaroktonos.
Konflikt so Seldžukmi.
Moc Fátimovcov dosiahla svoj vrchol v polovici 11. storočia. Potom nastal pozvoľný úpadok a fátimovská ríša sa začala rozpadávať. Vinu na tom mali okrem iného aj výpady Seldžukov, ktorých prioritou sa stalo dobytie fátimovského Egypta a predovšetkým od neho čiastočne závislého aleppského emirátu v Sýrii. Roku 1078 dobyli Seldžuci Jeruzalem, ktorý bol dovtedy v moci Egypta. Roku 1095 alebo 1098 sa Jeruzalema znovu zmocnili fátimovskí vojaci, vydrancovali mesto, pobili tunajších moslimov a vyhnali zvyšných kresťanských obyvateľov. Mocenský spor medzi šiitskymi Fátimovcami a sunnitskými Turkami ostro rozdelil moslimský svet a umožnil križiackym štátom vo Svätej zemi upevniť svoje postavenie. Po začatí križiackych výprav boli Fátimovci dokonca ochotní spojiť sa s križiakmi proti Seldžukom, zo strany kresťanov o spojenectvo nebol záujem.
Koniec Fátimovského kalifátu.
V 12. storočia sa postavenie egyptských kalifov stalo už celkom formálnym. Skutočnú moc mali v rukách ich vezíri, ktorí bojovali medzi sebou. Jeden z nich zapojil do vnútorných rozbrojov egyptského štátu najprv mocného vládcu Aleppa Núr ad-Dína a neskôr – z obáv pred jeho rastúcim vplyvom – aj jeruzalemského kráľa. Vďaka zásahom v Egypte sa významne rozšírila Núruddínova moc v tomto priestore. Roku 1169 dosiahol jeden z jeho najvýznamnejších vojenských veliteľov Šírkúh vymenovanie za egyptského vezíra. Keď po dvoch mesiacoch zomrel, zaujal toto miesto jeho synovec, dovtedy neznámy veliteľ kurdského pôvodu Saláhuddín ibn Ajjúb. Tak začala cesta k moci jedného z najvýznamnejších moslimských vládcov, Saladina. Spočiatku vykonával funkciu vezíra a formálne bol Núruddínovým miestodržiteľom v Egypte. Keď potom v roku 1171 zomrel vtedajší fátimovský kalif al-Ádid, zabránil Saladin vymenovaniu jeho nástupcu a podriadil šiitský Egypt sunnitskému kalifovi v Bagdade.
2. liga hádzanárok 2012/13

2. liga hádzanárok v sezóne 2012/13 bol 20. ročník 2. ligy hádzanárok, tretej najvyššej hádzanárskej súťaže žien na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej. Oproti minulej sezóne sa do súťaže prihlásilo o 4 tímy viac. Zvíťazil v nej tím ŠKP Topoľčany, ktorý zostúpil z vyššej súťaže a ktorý má v nasledujúcej sezóne právo štartovať v 1. lige.
Účastníci.
Pozn: Družstvo HK Cartrans Uhrovec, ktoré skončilo v minulej sezóne na 1. mieste, sa transformovalo a presunulo do Bánoviec n/Bebravou, kde v 1. lige 2012/13 pôsobilo už pod názvom Jednota Sokol Gabor Bánovce nad Bebravou.
Rožok (národná prírodná rezervácia)

Rožok je malá národná prírodná rezervácia, ktorá sa nachádza na východe Slovenska v Bukovských vrchoch. Obsahuje les pralesovitého charakteru a nachádzajú sa tu hlavne buky. Rezervácia patrí pod Národný park Poloniny.
Od 28. februára 2007 je rezervácia Rožok zapísaná vo Svetovom zozname prírodného dedičstva UNESCO spolu s troma ďalšími slovenskými a šiestimi ukrajinskými pralesmi, v roku 2011 sa zoznam území rozšíril o päť starých lesov nemecka pod spoločným názvom Karpatské bukové pralesy a staré bukové lesy Nemecka ().
UNESCO.
28. júna 2007 Konferencia Výboru Svetového dedičstva UNESCO na zasadnutí v novozélandskom Christchurchu rozhodla o zápise pralesa Rožok spolu s pralesmi Havešová a Stužica – Bukovské vrchy v Poloninách, Vihorlatským pralesom v pohorí Vihorlatské vrchy a šiestimi ukrajinskými pralesmi do zoznamu Svetového prírodného dedičstva UNESCO, ktorý bol v roku 2011 rozšírený o päť starých lesov nemecka pod spoločným názvom Karpatské bukové pralesy a staré bukové lesy Nemecka. Rožok sa tak zaradil do zoznamu medzi významné prírodné pamiatky ako Yellowstonský národný park a Grand Canyon v USA, Sagarmáthá v Himalájach či Kilimandžáro v Afrike.
Jana Eyrová (rozlišovacia stránka)

Jana Eyrová môže byť:
Uhlíková nanorúrka

Uhlíková nanorúrka (iné názvy: uhlíková nanotrubička, uhlíková nanotrubica, nevhodne uhlíková nanotuba) je alotropická modifikácia uhlíka, ktorá má valcovitý tvar. 
Boli objavené v roku 1980. V tom čase sa začali uhlíkové nanorúrky používať v rôznych priemyselných odvetviach, najmä vďaka tomu, že sú silnejšie ako oceľ a ich hmotnosť predstavuje iba jednu šestinu hmotnosti ocele. Uhlíkové nanorúrky majú aj nezvyčajné tepelné a vodivé vlastnosti. Uhlíkové nanorúrky nie sú rozpustné vo vode a vodných roztokoch, rozpúšťajú sa v organických rozpúšťadlách. Sú takisto výbornými vodičmi, keďže elektróny sa v nich môžu pohybovať takmer voľne. Elektrický odpor nanorúrok je veľmi malý, takmer nezávislý od ich dĺžky. Dnes sa uhlíkové nanorúrky používajú v elektronike, optike a nanotechnológiach a nanomedicíne.
Využitie v nanomedicíne.
Uhlíkové nanorúrky sa v biomedicíne experimentálne používajú na prenos liečiv a zobrazovanie nádorov. Môžu byť použité na hypertermickú abláciu nádorových buniek, vďaka ich vysokej absorpcii v oblasti blízkej infračervenému žiareniu. Majú schopnosť absorbovať svetlo z oblasti blízkej infračervenému žiareniu a následne sú schopné vyrobiť teplo, ktoré je smrteľné pre rakovinové bunky. Zároveň sa môžu použiť na doručenie liečiv k nádorovým bunkám. Ukázalo sa, že pomocou kyseliny listovej, naviazanej na uhlíkových nanorúrkach sa dokáže zabezpečiť ich špecifické naviazanie práve na nádorové bunky. Nádorové bunky ktoré prijali kyselinu listovú naviazanú na uhlíkových nanorúrkach boli zničené ožiarením pomocou žiarenia s vlnovou dĺžkou blízko infračervenej oblasti. Na druhej strane zdravé bunky bez príslušného receptoru neboli zničené.
Typy nanorúrok.
Rozoznávame dva typy uhlíkových nanorúrok: jednostenné a mnohostenné. Oba typy sú skúmané pre aplikáciu v nanomedicíne. V štúdiách bolo dokázané, že liečivá naviazané na uhlíkové nanorúrky boli efektívnejšie prepravené do buniek. Ich použitím na doručenie liečiv sa možno vyhnúť potrebe rozpúšťadiel. Okrem toho ich použitím ako nosičov možno znížiť alebo sa úplne vyhnúť niektorým vedľajším účinkom.
Jednostenné nanorúrky.
Rozvíjajúcim sa odvetím nanotechnológie je výskum mechanických, štruktúrnych, elektrických a optických vlastností jednostenných nanorúrok. Jednostenné nanorúrky majú priemer 1-3 nm a dĺžku 5-30 nm. Používajú sa napr. na transport liečiv. Vysoká optická absorbancia jednostenných nanorúrok v blízkosti infračerveného spektra spôsobuje zahrievanie pod laserovým žiarením, čo sa využíva na ničenie rakovinových buniek. Vyrábajú sa pomocou laserovej ablačnej techniky a rozsah priemerov takto pripravených nanorúrok bol odhadnutý na 1,3 až 1,6 nm. Surové jednostenné nanorúrky majú vysoký obsah nečistôt ako sú napríklad amorfné častice uhlíka alebo katalyzátory (Ni, Co). Pre ich použitie v medicíne je však nutný vysoký stupeň čistoty. Jedným z najpoužívanejších spôsobov čistenia je oxidácia pomocou koncentrovaných kyselín. 
Mnohostenné nanorúrky.
Mnohostenné nanorúrky majú priemer od 10 nm a dĺžku od 200 nm až do niekoľkých mikrometrov. Mnohostenné nanorúrky sa používajú pri zobrazovaní nádorov.
Babička

Babička môže byť:
Oceans Ate Alaska

Oceans Ate Alaska je britská post-hardcore/mathcore kapela ktorá vznikla v roku 2011. 
História.
Vďaka originalite pesničiek ich pozná už mnoho ľudí z "metalovej scény". Vydali 2 albumy a 4 videoklipy.
Reasons to stare at the sun &amp; The puppeteer.
"The puppeteer" je staršia verzia singlu od OAA - No strings. Keď si vypočujete obidva single poznáte že sú si veľmi podobné či už v melódií alebo v texte.
"Reasons to stare at the sun" je asi najstaršia pesnička od OAA, aj keď je "neoficiálna".
Julián

Julián (; ) môže byť:
Zeno

Zeno môže byť:
Tiberios II.

Tiberios II. alebo Tiberius II. môže byť:
Tiberius I.

Tiberius I. (-lat.) alebo Tiberios I. (-gr.) môže byť:
Minyas (mytológia)

Minyas alebo Minyás (, ) je v gréckej mytológii kráľ boiótskeho Orchomenu, praotec kmeňa Minyovcov.
O pôvode Minya nie je v mýtoch zhody. Jeho otcom je najčastejšie uvádzaný boh Poseidón, podľa iných antických zdrojov, Chryses, alebo Aiolos a jeho matkou Eurynassa. Minyas založil v Boiótii mesto Orchomenos a stal sa jeho prvým panovníkom. Bol bohatší než všetci pred ním a pre svoje poklady si dal vybudovať podzemnú kupolovitú pokladnicu.
Mýty uvádzajú o ňom ešte toľko, že bol otcom syna Orchomena, ktorý sa stal jeho následníkom a niekoľkých dcér, ktoré pohŕdali bohom Dionýzom. Tri z nich Alkathoé, Arsippé a Leukippé boli Dionýzom za trest premenené na netopiere. Tomuto osudu unikla len Eteoklyména, ktorá sa vydala za Aisóna a mala s ním syna Iásona, slávneho vodcu výpravy Argonautov.
Pokladnica kráľa Minya v Orchomene existuje dodnes. V druhom storočí ju na svojich cestách po Boiótii videl a opísal Pausanias. Výskum nemeckých archeológov Heinricha Schliemanna a Wilhelma Dörpfelda v devätnástom storočí preukázal, že bola hrobkou dávnych orchomenských kráľov. Hrobka leží v Orchomene pri niekdajšom Kopajskom jazere, rozmermi a svojou koncepciou sa takmer zhoduje s mykénskou "pokladnicou kráľa Atrea", bola postavená okolo roku 1400 pred Kr. Podľa Pausania bol v nej pochovaný slávny boiótsky rodák, básnik Hesiodos.
Pre stredne heladské obdobie je charakteristická minyjská keramika, ktorá bola pomenovaná po legendárnom kráľovi Minyovi.
Theodosios II.

Theodosios II. (-po grécky) alebo Theodosius II. (-po latinsky) môže byť:
Ed Sanders

Ed Sanders (* 17. august 1939 Kansas City Missouri USA) je americký básnik, spevák, hudobný skladateľ, sociálny aktivista, environmentalista, vydavateľ a dlhoročný člen kapely The Fugs. Je nazývaný mostom medzi Beat Generation a Hippies. 
Život.
Ed Sanders sa narodil v štáte Missouri. V roku 1958 nedokončil Missourskú univerzitu a odišiel do Greenwich Village. V auguste roku 1961 ho zatkla polícia za nepovolený pokus dostať sa na ponorku Polaris s jadrovými zbraňami, keď ju práve uvádzali do služby. Nejaký čas strávil kvôli tomu vo väzení a vytvoril o svojom zážitku tridsaťstranovú poému „Báseň z väzenia“, ktorú prepašoval napísanú na toaletnom papieri a cigaretových krabičkách. Túto báseň publikoval vo svojom vydavateľstve Lawrence Ferlinghetti.
V roku 1964 absolvoval klasickú filológiu ( gréčtinu) na Newyorskej univerzite a o rok neskôr sa stal spoluzakladateľom folk-rockovej kapely The Fugs spolu s Tuli Kupfebergom. 
V New Yorku si otvoril obchod s knihami pod názvom „Peace Eye Bookstore“, ktorý sa stal miestom stretávania sa bohémov, radikálov a spisovateľov. 1. januára 1966 mu ho polícia zatvorila a obvinila ho z obscénnostií, proti čomu ho bránila a zastupovala nezisková organizácia Americká únia občianskych slobôd (ACLU).
V 1968 podpísal protest "Writers and Editors War Tax Protest", ktorá odmietala platiť dane na protest proti vojne vo Vietname podobne ako väčšina bítnikov.. 
V roku 1977 sa usadil vo Woodstocku, kde dodnes vydáva týždenník „Woodstock Journal.“ Vlastní aj kníhkupectvo.
17. februára 1967 sa objavil na obálke časopisu Life Magazine, kde ho vyhlásili za „vodcu newyorskej kultúry Others“.
Je nositeľom „Americkej knižnej ceny za rok 1988“. Dosiaľ vydal 5-zväzkovú vlastnú publikáciu „Dejiny Ameriky vo veršoch“ (America: A History in Verse).
V roku 2007 sa zúčastnil na „Pražskom festivale spisovateľov“ spolu s kapelou The Plastic People of the Universe.
Beatnik.
Bítnickú kultúru si začal všímať na strednej škole v Missouri, prečítal Vytie a zmenilo mu to život. Keď odišiel do New Yorku, začal navštevovať všetky bítnické čítačky poézie a začal písať. 
Sanders je aj zakladateľom literárneho hnutia „Investigative Poetry movement“. Jeho manifest z 1976 pod názvom Investigative Poetry publikoval v Lawrence Ferlinghettiho „City Lights Books“ a tento mal vplyv na investigatívnu tvorbu a poéziu počas nasledovných desaťročí. V 1990 začal používať princípy Investígatívnej poézie aby vytvoril sériu kníh s dlhými poémami o postavách literatúry a americkej histórie. Patria medzi ne napríklad „Chekhov, 1968: A History in Verse“ a The „Poetry and Life of Allen Ginsberg“. 
V 1998 začal Sanders prácu na 9-zväzkovom „America, A History in Verse“. Prvých päť dielov pojednáva o histórii 20. storočia a vyšlo na CD, kde nahrali viac ako 2000 strán tohto diela.
Theodosios I.

Theodosios I. (-po grécky) alebo Theodosius I. (-po latinsky) môže byť:
Teofil

Teofil môže byť:
Basileios

Basileios (-prepis podľa starogréckej výslovnosti) resp. Vasilios (-prepis podľa novogréckej - a stredovekej - výslovnosti) resp. Basilios (-iný prepis), resp. (vo väčšine kontextov) poslovenčene Bazil alebo Basil alebo Bazilius, môže byť:
Choroby pažeráka, žalúdka a dvanástnika (MKCH-10)

K20 - K31: Choroby pažeráka, žalúdka a dvanástnika je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do XI. kapitoly MKCH-10 - Choroby tráviacej sústavy.
Položka nezahŕňa hiátovú herniu (K44.-).
Vrátane akútnej erózie žalúdka, peptického vredu pyloru (vrátnika) a žalúdka.
Nezahŕňa akútnu erozívnu hemoragickú gastritídu (K29.0).
Vrátane akútnej erózie dvanástnika, peptického vredu dvanástnika a postpylorického peptického vredu.
Nezahŕňa peptický vred novorodenca (P78.8).
Nireus

Nireus alebo Níreus (, ) môže byť v gréckej mytológii:
Nireus môže byť aj:
Námestie M. R. Štefánika (Trstená)

Námestie Milana Rastislava Štefánika je centrálne námestie Trstenej.
Nachádza sa v strede mesta a stojí tu Kostol sv. Martina, Kostol sv. Juraja, Hotel Roháč a veľa iných pamiatok. 
Okrajom prechádza cesta I/59 po Bernolákovej ulici a na námestie ústia aj Ulica železničiarov a Ulica požiarnikov.
Janáčkovo divadlo

Janáčkovo divadlo je súčasť Národního divadla Brno. Sídli v Rooseveltovej ulici v Brne. Jeho riaditeľom je ak. arch. Daniel Dvořák.
Budova divadla.
Budova Janáčkovho divadla, ktorá stojí v Brne na Rooseveltovej ulici a je obklopená parkom Koliště, bola vystavená medzi rokmi 1961 a 1965. Prvé návrhy vznikli už v rokoch 1907 a 1910 a situovali divadlo na miesto provizórne kúpenej budovy (ktorá už kapacitne nepostačovala) na rohu Žerotínovho námestia a ulici Veveří alebo na kraj parku Lužánky.
Návrhy stavby.
Medzi rokmi 1910 a 1958 sa odohralo sedem architektonických súťaží s návrhmi na budovu divadla. Medzi navrhovateľmi boli osobnosti ako Bohuslav Fuchs, Josef Gočár, Vlastislav Hofman, Josef Chochola, Pavel Janák, Jan Kotěra, Emil Králík, Otakar Novotný, Oldřich Starý a Jan Víšek.
V prvej súťaži vyhral Josef Mařík, druhý bol Alois Dryák a tretí Theodor Macharáček. Rozpory medzi diskutujúcimi stranami vyvrcholili ďalšou súťažou v roku 1913, ktorá bola vyhlásená len pre súťažiacich z roku 1910. Do súťaže sa prihlásilo len dvadsať návrhov, prvá cena nebola udelená. Kvôli prvej svetovej vojne sa nezačalo stavať, ďalšie kolo sa odohralo až v roku 1936, prvá cena znovu nebola udelená. Počas tejto súťaže zverejnil svoj mimosúťažný návrh i Bohuslav Fuchs, išlo o futuristicky vyzerajúce dielo. V roku 1940 Družstvo vyzvalo päť vybraných projektov, v užšej súťaži zvíťazil Jan Víšek. Neskôr, v roku 1958, zvíťazil naozaj návrh Jana Víška.
Opis.
Budova obsahuje javisko s točňou, na ktoré nadväzujú zadné a dve bočné javiská. V budove sa nachádza hľadisko pre 1 383 divákov, ktoré je koncipované ako stupňovitý amfiteáter s vencom lóží. V prvom suteréne pod vestibulom je umiestnená reštaurácia, kaviareň a klub umelcov.
Nosná konštrukcia sa skladá zo železobetónového monolitického skeletu s výplňovým murivom, hľadisko a javisko sú zastropnené oceľovými väzníkmi. Na povrchy exteriérov a interiérov sú použité materiály ako kameň, drevo, oceľ, sklo a hliník. Obloženie a dlažby sú zo žuly, čierneho syenitu a vápenca. Drevené obloženie je z brestu a orechu.
Rekonštrukcia.
V roku 2007 oznámil brniansky zastupiteľ Jan Holík, že Janáčkovo divadlo čaká rekonštrukcia. V tom roku bola aj začatá. Vzťahuje sa na rekultiváciu okolia divadla, vrátane vybudovania podzemného parkoviska, opravy nevyhovujúceho hľadiska a ďalšie zmeny. Brniansky rozpočet pre rekonštrukciu vyčlenil 111 miliónov korún. Na sezónu 2009/2010 bola plánovaná sezónna uzávierka divadla. Súbor mal zatiaľ viac účinkovať v Mahenovom divadle a hosťovať. Celkové náklady na projekt divadla, parkoviska a okolia boli odhadované na 1,2 miliardy korún.
POdľa informácií z konca februára 2018 sa rekonštrukcia divadla predĺži. Miesto plánovaného konca v druhej polke roku 2018 bude ukončena až v druhej polovici roku 2019. Dôvodom je potreba ďalších prác. Náklady zároveň porastú o 60 miliónov korún na takmer 600 miliónov. Časť opráv by mala byť dokončená v októbri 2018, ostatné budú dokončené za chodu divadla.
Chrám svätého Rastislava (Bratislava)

Chrám svätého Rastislava v Bratislave je pravoslávny chrám v hlavnom meste Slovenskej republiky. Nachádza sa na Tomášikovej ulici v Bratislave v mestskej časti Ružinov.
História chrámu.
Tento pravoslávny chrám sa začal stavať pre potreby rastúceho počtu pravoslávnych kresťanov v Bratislave. Tí mali k dispozícii bývalý rímskokatolícky kostol sv. Mikuláša, ktorý po Prešovskom sobore a zákaze gréckokatolíckej cirkvi prevzali v roku 1950. V období 90-tych rokov 20. storočia však už svojou kapacitou prestával vyhovovať potrebám Pravoslávnej cirkvi.
Pozemok pre nový pravoslávny chrám posvätil ruský pravoslávny patriarcha Alexej II. v roku 1996. Základný kameň chrámu posvätil konštantinopolský ekumenický patriarcha Bartolomej II. počas svojej návštevy Slovenska.
Stavbu chrámu začala realizovať firma, ktorej spoločníkom bol Alexander Belousov, manžel vtedajšej poslankyne NR SR a členky SNS Anny Belousovovej v roku 2002. Pre finančné problémy a veľké dlhy bola stavba od roku 2003 zastavená. Začala chátrať a stala sa útočiskom bezdomovcov. Mnohé jej časti boli rozkradnuté.
Vďaka zbierkam a úsiliu pravoslávnych veriacich boli v roku 2007 dlhy vyrovnané a pokračovalo sa v stavebných prácach. Slávnostné vysvätenie chrámu sa uskutočnilo 12. mája 2013 v prítomnosti pravoslávneho duchovenstva zo Slovenska, ale aj zo zahraničia.
Architektúra.
Stavba je postavená v byzantskom architektonickom štýle s využitím niektorých moderných prvkov. Autorom projektu je Ing. arch. Milan Andráš. Ide o stavbu z monolitného oceľobetónu. Strecha je pokrytá medeným plechom. Chrám má jeden hlavný vchod a dva vedľajšie vchody. Najvyššia kupola dosahuje výšku 26 metrov.
Ikonostas chrámu je z dubového dreva, ktorého životnosť je až 1200 rokov. Ide o klasický radový ikonostas, ktorý pozostáva z piatich radov. Jeho autormi sú Michal Švajko a Radovan Kendereš.
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2013

Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2013 boli v poradí 5. Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OHF). Konali sa vo Wellingtone, na Novom Zélande od 26.27. apríla 2013, za účasti iba 2 tímov. Víťazom sa štvrtýkrát stala Austrália, ktorá vyhrala obidva zápasy.
Tieto majstrovstvá Oceánie boli zároveň kvalifikáciou na MS 2013 v Srbsku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Zoe

Zoe (, môže byť:
Zoe môže byť aj:
Zoi

Zoi môže byť:
Hérakleios

Hérakleios/Hérákleios (-prepis podľa starogréčtiny) alebo Herakleios (-iný prepis) alebo Iraklios (-prepis podľa novogréčtiny) alebo Heraclius (-po latinsky) môže byť:
Heraclius môže byť aj:
Konštantín

Konštantín (iné názvy: v niektorých kontextoch Konstantinus; v niektorých kontextoch po starogrécky Kónstantinos/Kónstantínos, po novogrécky (a v stredoveku) Konstantinos; v niektorých kontextoch po latinsky Constantinus) môže byť:
Tachometer

Tachometer je prístroj na meranie rýchlosti. Býva inštalovaný na prístrojovej alebo palubnej doske dopravného prostriedku. Jeho súčasťou býva počítadlo prejdenej vzdialenosti. Tachometer je v súčasnosti k dispozícii v analógovej aj digitálnej podobe.
Rýchlomer so zabudovaným záznamovým zariadením charakteristiky a doby jazdy, používaný najmä v kamiónoch a autobusoch sa nazýva tachograf.
Použitie.
Tachometer sa používa v mechanizmoch, kde je potrebné presne sledovať otáčky, aby sa predišlo negatívnym dôsledkom preťaženia. V prípade napríklad motorového vozidla s manuálnou prevodovkou slúži na to, aby vodič vedel, kedy má preradiť rýchlostné stupne, čím kontroluje zaťaženia motora, a teda zvyšuje životnosť svojho vozidla. V cyklistike sa tachometre takisto zvyknú používať, no poznáme ich skôr pod výrazom cyklistický počítač, keďže takýto prístroj zvyčajne ponúka okrem merania rýchlosti aj ďalšie funkcie.
Príbeh vzniku a vývoj tachometra.
Prvé čisto mechanické tachometre boli založené na odstredivej sile. Diedrich Uhlhorn ich prvýkrát otestoval v roku 1817 na textilných strojoch. Od roku 1844 sa tento merací princíp používal v rušňoch - tachometer pre lokomotívy nemal okrúhly displej, ale kartónový kotúč s čapom.
V tachometri na vírivý prúd, ktorý si v roku 1888 patentoval Chorvát Josip Belušić pod názvom „Velocimeter“, sa permanentný magnet otáča a vytvára vírivé prúdy v kovovom kotúči alebo hliníkovom zvone pripevnenom pred ním. Dodatočnej energii poľa vírivých prúdov by sa zabránilo, ak by sa otáčal aj otočne uložený disk. Bráni mu v tom ale vratná pružina. Magnetické pole rastie lineárne s rýchlosťou, energia poľa kvadraticky, silový efekt ako jeho derivácia opäť lineárne, rovnako ako vratná sila pružiny s jej uhlovým vychýlením. To znamená, že vychýlenie kotúča, ktorý je vybavený ukazovateľom, je úmerné rýchlosti. Ukazovateľ je uložený s kalibrovanou stupnicou. Použitý materiál magnetu má vysokú Curieovu teplotu, aby sa udržali malé teplotné odchýlky chyby merania.
V roku 1902 vyvinul nemecký vynálezca Otto Schulze rýchlomer s vírivým prúdom, dizajn pre cestné vozidlá. Schulze sa spoliehal na ohybný hriadeľ (hriadeľ rýchlomera), ktorým sa rýchlosť kolesa alebo ozubeného kolesa prenáša na rýchlomer a tam sa uvádza magnet do rotačného pohybu. Tento kábel rýchlomera bol náchylný na opotrebovanie a ak došlo k príliš veľkému treniu, spôsobil, že údaj nebol presný.
Odchýlka od skutočnej rýchlosti.
Väčšina tachometrov má toleranciu približne ±10%, hlavne kvôli zmenám v priemere pneumatík. Zdrojmi chýb v dôsledku zmien priemeru pneumatík sú opotrebovanie, teplota, tlak, zaťaženie vozidla a nominálna veľkosť pneumatík. Výrobcovia vozidiel zvyčajne kalibrujú tachometre tak, aby ukazovali o niečo vyššiu hodnotu, aby sa zaistilo, že nikdy neukazujú nižšiu rýchlosť, ako je skutočná rýchlosť vozidla. Nadmerné chyby tachometra po výrobe môžu pochádzať z niekoľkých príčin, ale najčastejšie sú spôsobené neštandardným priemerom pneumatiky.
Konštantín I.

Konštantín I. alebo Konstantinus I. (v niektorých kontextoch aj po latinsky Constantinus I. a po grécky Konstantinos I./Kónstantinos I.) môže byť:
Konštantín II.

Konštantín II. alebo Konstantinus II. (v niektorých kontextoch aj Constantinus II. a  Konstantinos II., Kónstantinos II., Kónstantínos II.) môže byť:
Konštantín III.

Konštantín III. alebo Konstantinus III. (v niektorých kontextoch aj po latinsky Constantinus III. a po grécky Konstantinos III./Kónstantinos III./Kónstantínos III.) môže byť:
Konštantín IV.

Konštantín IV. alebo Konstantinus IV. (v niektorých kontextoch aj po latinsky Constantinus IV. a po grécky Konstantinos IV./Kónstantinos IV./Kónstantínos IV.) môže byť:
Konštantín V.

Konštantín V. alebo Konstantinus V. (v niektorých kontextoch aj po latinsky Constantinus V. a po grécky Konstantinos V./Kónstantinos V./Kónstantínos V.) môže byť:
Konštantín VI.

Konštantín VI. alebo Konstantinus VI. (v niektorých kontextoch aj po latinsky Constantinus VI. a po grécky Konstantinos VI./Kónstantinos VI./Kónstantínos VI.) môže byť:
Konštantín XI.

Konštantín XI. môže byť:
Irena

Irena môže byť:
IRENA môže byť:
Dudek

Dudek môže byť:
Nireus (syn Charopa)

Nireus alebo Níreus (, ) je v gréckej mytológii syn symského kráľa Charopa a jeho manželky Aglaie.
Nireus bol po hrdinovi Achillovi najkrajší muž z celého stotisícového achájskeho vojska, ktoré bojovalo proti Tróji. Pred trójskou vojnou aj on bol jedným z mnohých uchádzačov o ruku krásnej Heleny, ktorá si nakoniec vybrala spartského kráľa Menelaa. Keď bola neskôr Helena unesená trójskym princom Paridom, prijal výzvu Menelaovho brata Agamemnóna na ťaženie proti Tróji. K brehom Tróje potom prišiel s vojskom na troch lodiach.
Odvahou a silou však zaostával za všetkými bojovníkmi. Homér vo svojich epických básniach neuvádza, či sa Nireus dožil konca vojny, ale ako píše neznámy grécky autor z piateho storočia pred Kr. "Statočných Ares nešetrí, zbabelcov ušetrí skôr".
U neskorších antických autorov o jeho ďalšom osude nevládne zhoda, niektorí uvádzajú, že ho v trójskej vojne zabil Eurypylos, ale podľa inej verzie vojnu prežil a na spiatočnej ceste do vlasti, jeho loď zavial vietor k brehom Líbye.
Michal II.

Micha(e)l II. alebo Michaél II. alebo Michail II. môže byť:
Michal II. alebo Michail II. môže byť aj:
Fašodská kríza

Fašodská kríza (iné názvy: fašodský konflikt, fašodský incident) bolo vyvrcholenie územných sporov dvoch koloniálnych ríš (francúzskej a britskej) o územia vo východnej Afrike, ktoré spôsobilo v roku 1898 medzinárodnú roztržku. K eskalácii napätia došlo v dôsledku francúzskej expedície do Fašody (Kodoku) na Bielom Níle, ktorá bola zameraná na získanie kontroly nad Nílom a vytlačenie Británie z Egypta.
Náčrt udalostí.
Briti mali v Afrike sen o úplnom severojužnom spojení svojich afrických kolónií, a to prostredníctvom transafrickej železnice Káhira - Kapské Mesto (jej myšlienkovým otcom bol Cecil Rhodes). Táto predstava sa však prelínala so záujmami druhej silnej koloniálnej ríše v oblasti - Francúzska, ktoré chcelo obdobným spôsobom prepojiť svoje africké kolónie od Senegalu na západnom pobreží Afriky až po Francúzske Somálsko (dnes Džibutsko) na pobreží Červeného mora. Obidve ambície sa pretli v sudánskom mestečku Fašoda (dnes "Kodok") na Bielom Níle, do ktorého dorazila v júli 1898 francúzska výprava pod vedením kapitána Jean-Baptiste Marchanda. Briti na území severného Sudánu pôsobili už dlhšiu dobu, keď sa im krátko predtým podarilo zničiť ríšu Mahdího a po bitke pri Omdurmane a následnom dobytí Chartúmu sa presunuli pod velením generála Herberta Kitchenera v septembri 1898 do Fašody.
Od tejto chvíle počas ďalších dvoch mesiacov boli vzájomné britsko-francúzske vzťahy zmrazené. Londýn žiadal, aby francúzsky oddiel opustil fašodskú oblasť. Francúzskemu vedeniu v tých časoch komplikovala situáciu vnútropolitická kríza okolo Dreyfusovej aféry a ani spojenecká Ruská ríša nemalo najmenšie pochopenie pre koloniálne dobrodružstvo v Afrike, a tak novembra 1898 Marchandovi muži dostali príkaz stiahnuť sa z pozícií. Definitívnu bodku za sporom dala zmluva z 21. marca 1899, v ktorej Francúzsko uznáva povodie horného Nílu za sféru britského vplyvu.
Fašodská kríza bola najvážnejšou britsko-francúzskou roztržkou v druhej polovici 19. storočia a jej výsledkom bolo francúzske poníženie. Takisto ukázala limity francúzskej zahraničnej politiky a zakrátko potom sa Francúzsko realisticky rozhodla pre kooperatívny rámec vzťahov so svojimi susedmi. Urovnanie vzťahov medzi Francúzskom a Veľkou Britániou umožnilo neskoršie uzavretie tzv. srdečnej dohody.
Michal III.

Micha(e)l III. alebo Michaél III. alebo Michail III. môže byť:
Michal III. alebo Michail III. môže byť aj:
Michal IV.

Michal IV. (iné názvy: Michael IV., Michaél IV., Michail IV.) môže byť:
Anastáz

Anastáz (iné názvy: Anastazius, Anastázius, po grécky Anastasios, po latinsky Anastasius) môže byť:
Choroby červovitého prívesku (MKCH-10)

K35 - K38: Choroby červovitého prívesku je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do XI. kapitoly MKCH-10 - Choroby tráviacej sústavy.
Anastáz I.

Anastáz I. (iné názvy: Anastazius I., Anastázius I., po latinsky Anastasius I., po grécky Anastasios I.) môže byť:
Anastáz II.

Anastáz II. (iné názvy: Anastazius II., Anastázius II., po latinsky Anastasius II., po grécky Anastasios II.) môže byť:
Prietrže brušnej dutiny - hernie (MKCH-10)

K40 - K46: Prietrže brušnej dutiny - hernie je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do XI. kapitoly MKCH-10 - Choroby tráviacej sústavy.
Zahŕňa získanú, vrodenú (okrem bránicovej alebo hiátovej) aj recidivujúcu herniu.
Anastáz III.

Anastáz III. (iné názvy: Anastazius III., Anastázius III., po latinsky Anastasius III., po grécky Anastasios III.) môže byť:
Česko Slovensko má talent 2013

Česko Slovensko má talent 2013 je štvrtá séria medzinárodnej televíznej talentovej súťaže "Česko Slovensko má talent", vysielanej na slovenskej televíznej stanici TV JOJ a českej Prima family. Začiatok tejto série je naplánovaný na jeseň roku 2013. Pôvodne televízie zamýšľali rozdelenie súťaže na českú a slovenskú verziu. Neskôr však toto rozhodnutie zmenili a rozhodli sa uviesť opäť federálnu verziu. Moderátormi celej show bude dvojica známa z doterajších ročníkov, Martin "Pyco" Rausch a Jakub Prachař. Porota bude zložená z tria Lucie Bílá, Jaro Slávik a Leoš Mareš. Prví dvaja menovaní boli porotcami zatiaľ každej série Česko Slovensko má talent. Naopak tretí menovaný, Leoš Mareš, je porotcom prvýkrát. 
Víťaz získa z ekonomických dôvodov o polovicu menšiu finančnú odmenu, ako po minulé roky, teda 50 000 €. K finančnej odmene získa víťaz aj možnosť vystúpiť pred tvorcom formátu Got Talent Simonom Cowellom v britskej verzii tejto súťaže, Britain's Got Talent. 
Castingy.
Celkovo sa uskutočnilo šesťnásť castingových kôl:
Divadlo.
1. diel.
1. diel bol odvysielaný 15. septembra 2013. 
Zoznam čísel prvého dielu natočeného v Mahenovom divadle v Brne s hodnotením poroty v zložení Leoš Mareš (LM), Lucie Bílá (LB) a Jaro Slávik (JS). Po divadelnom zostrihu nasledoval live prenos z Bratislavy, kde hlasujúci vyberali prvého semi-finalistu z top šestice vybratej porotou. Top 6 Účastníci semi-finále. 
2. diel.
2. diel bol odvysielaný 22. septembra 2013. 
Zoznam čísel druhého dielu natočeného v Mahenovom divadle v Brne s hodnotením poroty v zložení Leoš Mareš (LM), Lucie Bílá (LB) a Jaro Slávik (JS). Po divadelnom zostrihu nasledoval live prenos z Bratislavy, kde hlasujúci vyberali prvého semi-finalistu z top šestice vybratej porotou. Top 6 Účastníci semi-finále. 
Sledovanosť.
V tabuľke sú udané výsledky sledovanosti JOJ.
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2005

Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2005 boli 1. Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OHF). Konali sa v Sydney, v Austrálii od 24.28. mája 2005, za účasti 4 tímov. Víťazom sa stala domáca Austrália.
Vedľa majstrovstiev Oceánie, tzv. "Pacifického pohára", prebiehala aj kvalifikácia s 2 tímami (pretože nie všetky krajiny, ktoré sa zúčastnili majstrovstiev, boli členmi IHF) na MS 2005 v Rusku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Jendek

Jendek je priezvisko, pozri Jendek (priezvisko), napr.:
Náměstí Svobody (Brno)

Náměstí Svobody (hovorovo "Svoboďák"; v minulosti označované ako Dolní trh alebo nemecky "Grosser Platz", teda Veľké námestie) je najvýznamnejšie námestie v Brne. Nachádza sa priamo v centre historického jadra mesta (katastrálne územie Město Brno) a je zhruba trojuholníkového tvaru.
História.
Náměstí Svobody je pomyslený stred a centrum celého mesta. Prvé zmienky o ňom pochádzajú z 13. storočia, kedy nieslo názov "Forum Inferius", čo sa onedlho preložilo do češtiny ako "Dolní rynek". V dobách stredoveku si tu bohatí mešťania a šľachtici budovali domy, vďaka čomu význam námestia rástol. Roku 1679 bol vystavaný morový stĺp, ktorý sa čoskoro stal dominantou celého námestia. V roku 1869 bol zbúraný Kostol svätého Mikuláša, jeho posledné zvyšky zanikli po náletu v roku 1945. Na prelome 19. a 20. storočia bolo námestie rozsiahle prestavané, mnoho domov bolo zbúraných a prestavaných v novorenesančnom slohu. V roku 1929 vyrástla na západnej strane námestia podľa projektu architekta Bohuslava Fuchsa rozsiahla funkcionalistická budova Moravskej banky s pasážou Beta. 
V roku 1901 námestie preťala v severojužnom smere električková trať od hlavnej stanice na Moravské námestie, ku ktorej sa počas niekoľko ďalších rokov pridali trate Mendlovo náměstí - Šilingrovo náměstí - Náměstí svobody (zo západu po Zámečnické ulici) a - Stará osada - Selská z východu po Kobližnej. Do súčasnosti sa dochovala len prvá z tratí vedená severojužným smerom.
Zatiaľ posledná rekonštrukcia námestia prebehla v roku 2006, kedy bolo námestie kompletne predláždené, osadená bronzová fontána s veršami Jána Skácela, opravený morový stĺp, vyznačená poloha bývalého kostola sv. Mikuláša a novo vysadených niekoľko stromov. Ešte pred zahájením rekonštrukcie boli v podzemí vybudované kolektory. V roku 2010 bol na námestie umiestnený orloj, v skutočnosti nejde o orloj v pravom zmysle slova, ale o veľmi zvláštne hodiny vyrobené z africkej žuly v tvaru náboja, ktoré tak majú pripomínať obliehanie Brna Švédmi v roku 1645.
Jendek (priezvisko)

Jendek je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Bratislave a Chorvátskom Grobe.
Známi nositelia.
Pozri v článku Jendek.
Leviticus

Leviticus môže byť:
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2007

Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2007 boli v poradí 2. Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OHF). Konali sa v Aucklande, na Novom Zélande od 25.26. mája 2007, za účasti 4 tímov. Obhajca titulu z Austrálie sa turnaja nezúčastnil. Víťazom sa stala Nová Kaledónia.
Po majstrovstvách Oceánie, tzv. "Pacifickom pohári", prebehla v dňoch 5. až 9. júna v Sydney, v Austrálii kvalifikácia s 3 tímami (pretože nie všetky krajiny, ktoré sa zúčastnili majstrovstiev, boli členmi IHF) na MS 2007 vo Francúzsku. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Kou-čchi

Kou-čchi (-po čínsky; po anglicky "goji") je názov plodu dvoch veľmi podobných druhov rastlín:
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2009

Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2009 boli v poradí 3. Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OHF). Konali sa v Brisbane, v Austrálii od 25.30. mája 2009, za účasti 4 tímov (hoci iba 2 boli oficiálne). Víťazom sa stala domáca Austrália, ktorá vybojovala svoj titul druhýkrát.
Majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na MS 2009 v Číne. Kvalifikácie sa mohli zúčastniť iba 2 družstvá zo zúčastnených (pretože nie všetky družstvá, ktoré sa zúčastnili majstrovstiev, boli členmi IHF). Na MS 2009 sa kvalifikovalo iba víťazné družstvo.
Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2011

Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien 2011 boli v poradí 4. Majstrovstvá Oceánie v hádzanej žien, ktoré organizuje Oceánska hádzanárska federácia (OHF). Konali sa vo Wellingtone, na Novom Zélande od 28.29. mája 2011, za účasti iba 2 tímov. Víťazom sa tretíkrát stala Austrália, ktorá vyhrala obidva zápasy.
Tieto majstrovstvá Oceánie boli zároveň kvalifikáciou na MS 2011 v Brazílii. Kvalifikovalo sa na ne iba víťazné družstvo.
Bartolomej

Bartolomej môže byť: