burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Boulevard Sérurier

Boulevard Sérurier je bulvár v 19. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Jeana Mathieu Philiberta Séruriera (1742 -1819), maršala Francúzska.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Jeho dĺžka činí 2 550 metrov a šírka kolíše od 15 do 40 metrov.
Trasa.
Tento bulvár má v porovnaní s inými Maršalskými bulvármi veľmi neobvyklú formu. Začína na Porte des Lilas, kde nadväzuje na Boulevard Mortier. Ako široký bulvár vedie až ku križovatke s ulicou "Rue Haxo". Odtiaľ však pokračuje v oveľa užšej forme () mestskou zástavbou, zatiaľčo širší Boulevard d'Algérie a po ňom Boulevard d'Indochine prebiehajú po okraji mesta cez Parc de la Butte du Chapeau-Rouge. "Boulevard Sérurier" a "Boulevard d'Indochine" sa stretávajú na Porte de Pantin pri boulevard périphérique, pozdĺž ktorého "Boulevard Sérurier" pokračuje opäť ako hlavná dopravná tepna až ku kanálu Ourcq, kde končí. Za mostom začína Boulevard Macdonald. Podobne neobvyklú trasu má i Boulevard Murat na druhom konci Paríža.
Boulevard Mortier

Boulevard Mortier je bulvár v 20. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Édouarda Adolpha Casimira Josepha Mortiera (1768 – 1835), maršala Francúzska. 
Bulvár leží medzi Porte de Bagnolet a končí pri Porte des Lilas.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V roku 2009 boli začaté prípravné práce na predĺžení električkovej linky T3, ktorá povedie stredom bulváru. Linka bude uvedená do prevádzky v roku 2012.
Boulevard Davout

Boulevard Davout je bulvár v 20. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Louisa Nicolasa Davouta (1770 – 1823), maršala Francúzska.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Koncom februára 2009 boli začaté prípravné práce na predĺžení električkovej linky T3, ktorá povedie stredom bulváru. Linka bude uvedená do prevádzky v roku 2012.
Boulevard Soult

Boulevard Soult je bulvár v 12. obvodu v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Nicolasa Soulta (1769 – 1851), maršala Francúzska.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V 30. rokoch 20. storočia vyrástli v oblasti nájomné domy pre sociálne bývanie, aby uspokojili chudobnejšie obyvateľstvo, ktoré po vojne prichádzalo z vidieka. Tieto domy boli postavené takmer pozdĺž celej vnútornej strany bulváru Soult smerom k boulevard périphérique (párne čísla) medzi Porte de Vincennes a Porte Dorée.
Boulevard Kellermann

Boulevard Kellermann je bulvár v 13. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Françoisa Christopha Kellermanna (1735 – 1820), maršala Francúzska.
Trasa.
Bulvár začína pri Porte d'Italie (pri križovatke ulíc "Avenue de la Porte-d'Italie" a Avenue d’Italie), kde naň z druhej strany nadväzuje Boulevard Masséna a pokračuje smerom na západ v oblúkovej dráhe až k hraniciam so 14. obvodom, kde naň nadväzuje Boulevard Jourdan.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Na konci roku 2006 bola na bulvári uvedená do prevádzky električková linka T3.
Rue Militaire

Rue Militaire ("Vojenská ulica") je bývala ulica v Paríži. Bola súčasťou parížskych hradieb, ktoré dal vybudovať Adolphe Thiers v rokoch 1840 – 1845. Cesta viedla pozdĺž vnútornej strany mestského opevnenia a slúžila vojenským účelom. 
Podľa výnosu z 28. júla 1859 armáda ulicu odovzdala do správy mesta Paríža. Stalo sa tak v rámci rozšírenia územia mesta, ktoré dosiahlo až k hradbám a pohltilo aj niektoré obce v okolí. Najväčšia časť tejto cesty bola následne premenená na tzv. Maršalské bulváre.
Boulevard Brune

 
Boulevard Brune je bulvár v 14. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Guillauma Marie-Anne Bruna (1763 – 1815), maršala Francúzska.
Trasa.
Boulevard Brune nadväzuje na Boulevard Lefebvre pri železničnom viadukte na Porte de Vanves a končí pri Porte d'Orleans, odkiaľ pokračuje Boulevard Jourdan.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
V roku 2006 bola v stredovom pruhu bulvára uvedená do prevádzky električková linka T3.
Boulevard Gouvion-Saint-Cyr

Boulevard Gouvion-Saint-Cyr je bulvár v 17. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Laurenta de Gouvion-Saint-Cyra (1764 – 1830), maršala Francúzska.
Trasa.
Boulevard Gouvion-Saint-Cyr začína severne od Porte Maillot pri Kongresovom paláci (z južnej strany prilieha Boulevard de l’Amiral-Bruix) a končí na Porte de Champerret (križovatka ulíc "Avenue Stéphane Mallarmé" a Avenue de Villiers). Boulevard Berthier naň potom nadväzuje o niekoľko metrov južnejšie od "Place Stuart Merrill".
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Ešte predtým tadiaľto viedla cesta, ktorá sa nazývala "Route de la Révolte". Tá vznikla okolo roku 1750 na mieste starej cesty vedúcej do Saint-Denis.
Ruské protesty (2011-2013)

Protesty proti falšovaniu volieb do štátnej dumy sa začali vo veľkých mestách po celom Rusku v dôsledku podozrení, že voľby do Štátnej dumy boli na viacerých miestach zmanipulované a sprevádzané volebnými podvodmi. V Moskve a Petrohrade sa začali ešte večer 4. decembra ale pokračovali aj v priebehu ďalšieho týždňa. Dňa 10. decembra 2011, po týždni malých demonštrácií, Rusko zaznamenalo v Moskve najväčšie protesty od pádu Sovietskeho zväzu, celkovo protesty prebehli v 99 mestách po celej krajine a v 42 mestách v zahraničí. Symbolom protestov sa stala biela stužka.
Lelex (syn Poseidóna)

Lelex – () je v gréckej mytológii syn boha mora Poseidóna a egyptskej princeznej Lybie. Bol kráľom v Megare.
Lelex bol synom boha Poseidóna a Líbie, dcéry egyptského kráľa Epafa. Zo svojho rodného Egypta odišiel do Megary, kde sa stal kráľom dvanásť generácii po prvom kráľovi Megary Karovi syna Forónea. Legenda hovorí, že už počas jeho panovania obyvateľom ktorým vládol dali meno Lelegovia. Po smrti Lelexa prevzal po ňom v Megare kráľovské žezlo jeho syn Klésón. 
Neďaleko hlavného prístavu starých Megarčanov zvaného Nisaia, videl Pausanias na svojich cestách po Grécku ešte v druhom storočí hrobku kráľa Lelexa.
Megatall

Megatall je anglické označenie pre mrakodrap, ktorý má a viac. Aj pre iné typy stavieb, ako napr. komíny, vysielače, televízne veže, pylóny mostov a i. sa používa toto označenie.
Burdž Dubaj () a Funduk al-Burdž v Abrádž al-Bajt () sú jediné dva mrakodrapy s označením megatall. Okrem nich existuje ešte 57 vysielačov, z ktorých je najvyšší vysielač KVLY-TV, 2 televízne veže (Tókjó Sukai Curí, a Kantonská televízna veža, ) a 1 vrtná plošina (Plošina Petronius, ).
Deutsches Museum

Deutsches Museum (, oficiálny názov: Deutsches Museum von Meisterwerken der Naturwissenschaft und Technik) v Mníchove je najväčšie prírodovedno-technické múzeum sveta. Obsahuje približne 28 000 objektov z 50 oblastí prírodných vied a techniky, ktoré navštívi 1,5 milióna návštevníkov.
Mercedes-Benz triedy E

 
Mercedes – Benz triedy E je luxusný automobil vyššej strednej triedy. Trieda E sa oficiálne prvýkrát použila v roku 1993. Ale označenie E sa k modelom Mercedesu začalo pridávať od roku 1950. Známe sú značky ako Mercedes-Benz 230 E alebo E 220. Toto označenie je odvodené od nemeckého slova Einspritzmotor, čo v preklade znamená motor so vstrekovaním paliva. Výroba automobilu okrem Nemecka prebieha i v Číne, Mexiku a Egypte. 
Predchodcovia triedy E.
Línia automobilov Mercedes-Benz, ktoré predchádzali triede E bola veľmi široká. Medzi najznámejších predchodcov triedy E patria: Mercedes – Benz W120 Ponton, W110 Fintail (model z roku 1962), W114/W115 Stroke 8 dostupné aj ako coupé a W123 – populárny model z roku 1976 ktorého výroba sa na trhu udržala až 12 rokov. Predtým ako sa prvýkrát oficiálne začalo používať označenie trieda E, existovalo viacero produkčných línii, ktoré bezprostredne predchádzali triede E a majú s ňou množstvo spoločných vlastností.
Modely triedy E (už nevyrábané).
W124.
Automobil bol dostupný predovšetkým so 4 a 6-valcovým benzínovým motorom. Z konštrukčného radu W124 bol neskôr zostrojený prvý model triedy E a to v roku 1994. Tento sedan poháňaný V8 motorom bol neskôr premenovaný na E420 a E500. Trieda E disponovala celkovou inováciou v rôznych typoch prevedení: sedan, kombi, coupé či kabriolet.
W210, W211.
Model Mercedes – Benz W210 nadviazal na svojho predchodcu W124 ale s celou radou technických a vizuálnych zmien. Prvá séria W211 vyrábaná v rokoch 2002 – 2009 bola dostupná v prevedeniach sedanu a 5 dverového kombi. Postupne sa v roku 2007 začalo vyrábať i 4–dverové kupé W219. Okrem kvalitatívnych zmien faceliftu, dôležitou zmenou prešiel i motor, ktorého pôvodný objem 5.0 L bol zvýšený na 5.5 L. Novinkou sa stal i BlueTec diesel systém, ktorý pomáhal znižovať emisie s dieselových motorov tak, aby spĺňal najnovšie normy bezpečnosti a ochrany na cestách.
Súčasné modely triedy E.
Deviatou generáciou triedy E je model W212 dostupný v prevedeniach 4 – dverového sedanu a kombi ale aj ako 2–dverového kupé či kabrioletu. Široké spektrum výberu sa odráža i v motoroch. Táto verzia disponuje motormi s objemom 2.1 L diesel, 3.0 L V6, 5.5 L V8, 6.2 L V8 spolu so 6 stupňovým manuálom alebo 7-stupňovou automatickou prevodovkou.
Panamerické majstrovstvá v hádzanej

Panamerické majstrovstvá v hádzanej je najvyššie panamerické podujatie národných družstiev v hádzanej, ktoré riadi Panamerická hádzanárska federácia (PHF). Jeho história siaha do roku 1979, kedy sa v Mexiku konali prvé panamerické majstrovstvá mužov, a o 7 rokov neskôr v Brazílii aj prvé majstrovstvá žien. Prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Dominujú v nich tímy Južnej Ameriky.
Panamerické majstrovstvá tiež slúžia ako kvalifikácia panamerických družstiev na majstrovstvá sveta či letné olympijské hry.
Plameň (horenie)

Plameň je viditeľná, svetlo emitujúca plynná časť ohňa. Spôsobuje ho vysoko exotermická reakcia (napríklad horenie – samo sa udržujúca oxidačná reakcia) prebiehajúca v úzkej zóne. Ak je plameň dostatočne horúci aby ionizoval plynné komponenty môže dosiahnuť formu plazmy.
Plameň má obyčajne tvar kužeľa, s dvoma rôznymi zónami: vnútorná, kužeľovitá plocha sa skladá z nespáleného plynu a malého množstva kyslíka; vonkajšia – viditeľná oblasť je tvorená reagujúcim plynom a kyslíkom, (pyrolýza za vzniku CO2 a H2O).
V chémii sa často používa plameňová skúška pri zisťovaní prítomnosti kovu alebo polokovu. Je založená na typickej farbe horenia daných látok s kyslíkom na Bunsenovom horáku. Teplo ohňa spôsobuje excitáciu iónov kovov a spôsobuje, že vyžarujú viditeľné svetlo. Niektoré prvky pri tom horia plameňom charakteristickej farby, napr. lítium horí karmínovo červeno.
Grand Theft Auto

Grand Theft Auto môže byť:
Peter Baláž

Peter Baláž môže byť:
Hádzaná na Panamerických hrách

 
Hádzaná na Panamerických hrách je hádzanársky turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Panamerických hier. Organizuje ho Panamerická hádzanárska federácia (PATHF) v spolupráci s Panamerickou športovou organizáciou (PASO). Do programu hier bol turnaj oficiálne zaradený na 10. Panamerických hrách v roku 1987 v americkom Indianapolis, v mužskej i ženskej kategórii. Hádzanársky turnaj sa odvtedy koná na hrách pravidelne. Výnimku tvorili len Panamerické hry 1991, kde sa konal iba mužský turnaj. Najviac víťazstiev zaznamenali v mužskej kategórii družstvá , a , v ženskej kategórii dominuje .
Boulevard Murat

Boulevard Murat je bulvár v 16. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Joachima Murata (1767 – 1815), maršala Francúzska.
Trasa.
V Maršalských bulvároch nadväzuje Boulevard Murat na Boulevard du Général-Martial-Valin, ktorý leží cez Seinu na ľavom brehu. Geograficky je však v tomto mieste súvislá rada prerušená. Na pravom brehu totiž pokračuje cez Pont du Garigliano Boulevard Exelmans, ktorý sa medzi Maršalské bulváry nepočíta (hoci Rémy Joseph Isidore Exelmans (1775 – 1852) bol tiež maršal Francúzska). Boulevard Murat vybieha až o niekoľko desiatok metrov po prúde rieky a vedie cez Porte de Saint-Cloud, odkiaľ ďalej pokračuje severným smerom rovnobežne s Boulevard Exelmans až na Porte d'Auteuil. Tu z druhej strany námestia "Place de la Porte-d'Auteuil" nadväzuje Boulevard Suchet.
Boulevard du Général-d'Armée-Jean-Simon

Boulevard du Général-d'Armée-Jean-Simon je bulvár v 13. obvode v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno generála Jeana Simona (1912 – 2003).
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Vznikol v roku 2005 vyčlenením bulváru Masséna v úseku od nábrežia (pont National) k Porte de Vitry (križovatka ulíc "Avenue de la Porte de Vitry" a "Rue de Patay").
Boulevard Bessières

Boulevard Bessières je bulvár v 17. obvodu v Paríži. Je súčasťou tzv. Maršalských bulvárov. Bulvár nesie meno Jeana Baptistu Bessièra (1768 – 1813), maršala Francúzska. 
Rozkladá sa medzi Porte de Saint-Ouen a Porte de Clichy.
Dejiny.
V rokoch 1840 – 1845 boli postavené okolo Paríža nové hradby. Dnešný bulvár vznikol na mieste bývalej vojenskej cesty (Rue Militaire), ktorá viedla po vnútornej strane mestských hradieb. Túto cestu armáda previedla mestu Paríž na základe rozhodnutia z 28. júla 1859.
Esplanade des Invalides

Esplanade des Invalides ("Esplanáda Invalidovne") je verejné priestranstvo v Paríži. Nachádza sa v 7. obvode. Ide o rozsiahle zelené priestranstvo vytvorené na začiatku 18. storočia.
Poloha.
Esplanáda vedie od severnej strany Invalidovne a končí na nábreží Quai d’Orsay pri Seine, cez ktorú pokračuje pont Alexandre III.
Dejiny.
Priestranstvo sa pôvodne nazývalo "Prés-Saint-Germain" a v roku 1704 bolo zmenené podľa plánov architekta Roberta de Cotta (1656 – 1735) na rozsiahle obdĺžnikové námestie vysadené trávou a lemované niekoľkými radami stromov. Pôvodne sa promenáda tiahla od Invalidovne k ulici Rue de l’Université. V roku 1720 bola esplanáda rozšírená severne až k rieke na "Quai d’Orsay".
Uprostred esplanády na križovatke ulíc Rue Saint-Dominique a Avenue du Maréchal-Gallieni sa medzi rokmi 1804 – 1840 nachádzala fontána Invalidovne.
Dňa 15. decembra 1840 sa tu odohral slávnostný ceremoniál pri ktorom boli prevezené pozostatky Napoleona I. Pozemky boli pôvodne vo vlastníctve štátu, ale v roku 1853 boli prevedené mestu Paríž. Počas svetovej výstavy v roku 1900 boli na esplanáde umiestnené výstavné pavilóny. V tejto dobe bolo v severovýchodnej časti postavené nádražie Invalidovne, ktoré od roku 1979 využíva linka RER C. V roku1913 bola otvorená v podzemí stanica metra Invalides.
Therapné

Therapné alebo Therapna môže byť:
Rue de l’Université

Rue de l'Université ("Univerzitná ulica") je ulica v Paríži. Nachádza sa v 7. obvode. Je pomenována po Parížskej univerzite.
Poloha.
Ulice vedie paraĺelne pozdĺž Seiny na jej ľavom brehu vo vzdialenosti niekoľko sto metrov a je orientovaná z východu na západ. Začíná na križovatke s Rue des Saints-Pères, kde nadväzuje na "Rue Jacob", a smeruje cez Boulevard Saint-Germain, Esplanade des Invalides, Boulevard de la Tour-Maubourg, Avenue Bosquet, Avenue Rapp a Avenue de la Bourdonnais a končí na "Allée Paul-Deschanel" severovýchodne od Eiffelovej veže.
Dejiny.
V 12. storočí získala Parížska univerzita územie pozdĺž Seiny, západne od opátstva Saint-Germain-des-Prés, ktoré bolo predchádzajúcim majiteľom. Tieyto pozemky sa nazývali "Pré-aux-Clercs" (Lúka duchovných) a prvá písomná zmienka o nich pochádza z roku 960.
Tieto pozemky v roku 1639 univerzita predala. Na nich vznikla nová štvrť, ktorej hlavnou ulicou sa stala "Rue de l'Université". Počas postupného rozširovania mesta bola ulica neskôr prodĺžená od Esplanade des Invalides až k Champ-de-Mars.
I Don’t Want to Miss a Thing

„I Don’t Want to Miss a Thing“ je skladba americkej rockovej skupiny Aerosmith pre film "Armageddon" z roku 1998. Skladbu napísala Diane Warren a dosiahla 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100 (prvá skladba skupiny po 28 rokoch spolu). Skladba sa na 1. mieste udržala 4 týždne od 5. septembra do 26. septembra 1998. V ostatných krajinách sa tiež skladba udržala v rebríčkoch po dobu niekoľkých týždňov. V Spojenom kráľovstve dosiahla skladba v novembri 1998 4. miesto, čím sa stala najúspešnejšou skladbou skupiny v Spojenom kráľovstve dodnes.
Hudobné video bolo natočené v Minneapolis Armory a režíroval ho Francis Lawrence.
Majstrovstvá Ázie v hádzanej

Majstrovstvá Ázie v hádzanej je najvyššie ázijské podujatie národných družstiev v hádzanej, ktoré riadi Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Jeho história siaha do roku 1977, kedy sa v Kuvajte konali prvé majstrovstvá mužov, o 10 rokov neskôr v Jordánsku prvé spoločné majstrovstvá mužov aj žien. Od roku 1993 sa organizujú zvlášť v mužskej a zvlášť v ženskej kategórii. Prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. Dominujú v nich družstvá Východnej a Juhozápadnej Ázie.
Majstrovstvá Ázie tiež slúžia ako kvalifikácia ázijských družstiev na majstrovstvá sveta či olympijský turnaj.
Ženy.
Výsledky.
1
Sojuz TMA-20

Sojuz TMA-20 bola ruská kozmická loď typu Sojuz. Dňa 15. decembra 2010 vzlietla k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravila troch členov Expedície 26 – Dmitrija Kondratieva, Catherine Colemanovú a Paola Nespoliho. Potom zostala u ISS pripojená ako záchranná loď. V máji 2011 sa s ňou rovnaká trojica kozmonautov vrátila na Zem.
Priebeh letu.
Pri preprave z výrobného závodu na kozmodróm bol poškodený návratový modul, preto bol nahradený novým, pôvodne určeným pre nasledujúcu loď (Sojuz TMA-21). 
Sojuz TMA-20 odštartoval z kozmodrómu Bajkonur 15. decembra 2010 o 19:09:24,963 UTC. Po obvyklom dvojdňovom lete sa 17. decembra o 20:11 UTC automaticky spojil s portom modulu Rassvet (MIM-1) Medzinárodnej vesmírnej stanice (ISS).
Súčasťou komplexu ISS bol až do 23. mája 2011, kedy sa o 22:45 UTC odpojil, kozmonauti pri polhodinovom lete vo formácii vyfotografovali a nafilmovali ISS s pripojeným raketoplánom Endeavour (misia STS-134) a 24. mája o 02:26:40,1 UTC pristáli v kazašskej stepi 147 km východne od mesta Džezkazgan.
Һ

Һ (minuskula һ) je písmeno cyriliky.
Vyskytuje sa v niektorých turkických (baškirčina, jakutčina, kazaština, tatárčina) a mongolských (buriatčina, kalmyčtina) jazykoch. Vznik písmena bol inšpirovaný písmenom H v latinke, avšak aby majuskula tohto písmena nebola zhodná s písmenom Н v cyrilike, majuskula je odvodená od minuskule.
Písmeno sa vyslovuje ako slovenské H.
V arménskom písme písmenu Һ zodpovedá písmeno Հ (հ), v gruzínskom písme písmeno ჰ.
Ҵ

Ҵ (minuskula ҵ) je písmeno cyriliky.
Je to ligatúra zložená z písmen Ц a Т. Vyskytuje sa len v abcházštine.
Ӵ

Ӵ (minuskula ӵ) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v udmurtčine. Je to variant písmena Ч.
Ҷ

Ҷ (minuskula ҷ) je písmeno cyriliky.
Používa sa v abcházštine, v tadžičtine, v jagnóbčine a od roku 2000 tiež v chantyjčine. Je to variant písmena Ч. Písmeno zachycuje rovnakú hlásku ako písmeno Џ v srbčine, ako písmeno Ӌ v chakaštine, ako písmeno Ӝ v udmurtčine, alebo ako v minulosti používané písmena Ҹ v azerbajdžančine či Ӂ v gagauzštine.
Ӌ

Ӌ (minuskula ӌ) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v chakaštine. Je to variant písmena Ч. Písmeno zachycuje rovnakú hlásku ako písmeno Џ v srbčine, ako písmeno Ҷ v tadžičtine, ako písmeno Ӝ v udmurtčine, alebo ako v minulosti používané písmena Ҹ v azerbajdžančine či Ӂ v gagauzštine.
Ӹ

Ӹ (minuskula ӹ) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena Ы. Vyskytuje sa len v západnej marijčine.
Ҍ

Ҍ (minuskula ҍ) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v kildinskej saamčine. Nazýva sa "polomäkký znak" a označuje patalizáciu predchádzajúcej spoluhlásky "d", "t" a "n". Tvarovo sa podobá staroslovienskému písmenu Ѣ (jat).
Hádzaná na Ázijských hrách

 
Hádzaná na Ázijských hrách je hádzanársky turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Ázijských hier a organizuje ho Ázijská hádzanárska federácia (AHF). Do programu hier bol turnaj oficiálne zaradený na 9. ázijských hrách v roku 1982 v Naí Dillí, vtedy len v mužskej kategórii. Hádzanársky turnaj sa odvtedy koná na hrách pravidelne. Ženy mali premiéru na 11. ázijských hrách v roku 1990 v Pekingu. V mužskej i ženskej kategórii dominujú družstvá Kórejskej republiky, ktoré zvíťazili na šiestich, resp. siedmich turnajoch.
Э̇

Э̇ (minuskula э̇) je písmeno cyriliky.
Je to variant písmena Э. Vyskytuje sa v nenečtine.
Ӭ

Ӭ (minuskula ӭ) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v kildinskej saamčine. Je to variant písmena Э.
Є̈

Є̈ (minuskula є̈) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v chantyjčine, do používania bolo uvedené v roku 2000. Je to variant písmena Є.
Ю̆

Ю̆ (minuskula ю̆) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v chantyjčine. Je to variant písmena Ю.
Я̆

Я̆ (minuskula я̆) je písmeno cyriliky.
Používa sa len v chantyjčine a baškirčine. Je to variant písmena Я.
Obi

Obi môže byť:
OBI môže byť:
9 (číslo)

Deväť je prirodzené číslo, ktoré nasleduje po čísle osem a predchádza číslu desať. Rímska číslica je IX.
Myles (kráľ Sparty)

Myles alebo Mylés ( - Myles/iný prepis:Mylés) bol v gréckej mytológii druhý spartský kráľ v Lakónii.
Myles sa ako starší syn spartského kráľa Leleka a jeho manželky najády Kleocharei stal jeho následníkom. Brat Polykaón sa oženil s Messéné dcérou kráľa Argu Triopa a založil dynastiu kráľov v krajine, ktorá dostala meno po jeho manželke Messénia. Myles a Polykaón mali aj sestru Therapné po ktorej mene bol neskôr odvodený názov v starovekej obce v Lakónii. Kráľovské žezlo v Lakónii po smrti Mylea prevzal po ňom jeho syn Eurótas. 
Neďaleko od dnešnej archeologickej lokality starovekej obce Therapné, juhovýchodne od mesta Sparty sa nachádzalo miesto zvané Alesiai (tzv."miesto brúsenia"). Tam Pausanias pri svojom putovaní po Lakónii v druhom storočí videl mlyn a od domácich sa dopočul o legende, že spartský kráľ Myles bol vynálezcom mlynského kameňa a práve na tomto mieste sa po prvý raz mlelo obilie.
Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2013

Majstrovstvá sveta vo florbale žien 2013 boli 9. majstrovstvá sveta vo florbale žien, ktoré organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Konali sa od 7.15. decembra 2013 v Brne a Ostrave, v Česku, za účasti 16 tímov. Jediným nováčikom turnaja bola . Hoci Česko hostilo 2 mužské turnaje MS, toto bola jeho premiéra u žien. Titul obhájili florbalistky , ktorí vo finále zdolali Fínsko a získali svoj 6. titul.
Návštevnosť.
Na MS 2013 bola prekonaná celková návštevnosť na ženských MS, keď do hľadísk prišlo 43 806 divákov (predtým vo Švajčiarsku 201128 180). Tiež bol prekonaný rekord v počte divákov na medzinárodný zápas žien, dokonca dvakrát. Na semifinálovom zápase Česka so Švédskom bolo 4 694 divákov (predtým na finálovom zápase MS 2011 vo Švédsku4 521 divákov), aby bol rekord prekonaný na druhý deň v zápase o bronz, kde v stretnutí Česka so Švajčiarkom sedelo v hľadisku 5 021 divákov.
Nasadenie do skupín.
Nasadenie do skupín prebehlo prvýkrát podľa postavenia v aktuálnom rebríčku IFF.
V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom ebríčku IFF v roku 2013.
Myles

Myles môže byť:
Katedrála svätého Mórica (Angers)

Katedrála svätého Mórica je rímskokatolícka katedrála vo francúzskom meste Angers (francúzsky "Cathédrale Saint-Maurice d'Angers"). Bola postavená po požiari predošlého kostola v roku 1032.
Zakladateľom a prvým stavebníkom katedrály bol miestny biskup Hubert z Vendôme, ktorý na začiatku 11. storočia dal postaviť nový jednoloďový kostol. Jednoduchá stavba bola vysvätená v lete roku 1025 a ešte pred dokončením v roku 1032 vyhorela. Ďalší stavebníci sa pri budovaní nechali inšpirovať katedrálou sv. Petra v Angoulême a opátstvom vo Fontevraud-l'Abbaye.
Zločin a trest

Zločin a trest () (1866) je vrcholný román ruského autora Fiodora Michajloviča Dostojevského. Ide o základné dielo ruskej realistickej literatúry 19. storočia.
Dej románu.
Hlavnou postavou románu je chudobný petrohradský študent Rodion Raskoľnikov. Bol veľmi nadaný, v odbornom časopise mu vyšiel článok, v ktorom obhajuje právo človeka "v záujme dobrej veci" odstrániť niekoho, kto škodí väčšej skupine ľudí. Keďže je veľmi chudobný hrozí mu, že pre nedostatok peňazí bude musieť prerušiť štúdium. Kvôli sebe i svojej sestre, ktorú matka núti vydať sa za bohatého, ale nemorálneho muža, sa rozhodne zabiť starú úžerníčku, ktorá zdierala mnoho chudobných ľudí (peniaze od nej si požičiaval i Raskoľnikov). Svoj čin chladnokrvne naplánuje a je presvedčený, že robí dobrú vec, lebo táto žena bola zlom. Svedkom tejto vraždy sa ale nechtiac stala i sestra úžerníčky, a tak Raskoľnikov zabije aj ju. Napriek hroznému činu, ktorý spáchal, spočiatku nemá žiadne výčitky svedomia, "Nezabil som človeka, ale princíp!". Postupne ho ale začnú prenasledovať vidiny, strach a výčitky svedomia. So svojím trápením sa zdôverí svojej priateľke Soni, ktorá ho presvedčí aby sa priznal a prijal trest – lebo inak sa výčitiek svedomia nezbaví. Po zložitom vnútornom zápase sa Raskoľnikov napokon prizná. Je odsúdený na nútené práce na Sibíri, kam s ním odchádza aj Soňa.
Až prijatie trestu znamená pre Raskoľnikova vykúpenie.
Kopál

Kopál je recentná alebo subfosílna tvrdá živica niektorých ihličnanov, najmä z rodu Copaifera. V stredoamerických kultúrach sa používa ako kadidlo a v minulosti aj pri výrobe lakov. Kopál má medovú alebo jantárovú farbu a rozpúšťa sa v éteri, v acetóne a v alkohole. Dodnes sa používa pri reštaurovaní obrazov a ako prísada husliarskych lakov, pretože dáva tvrdý a lesklý povrch.
DJ Mag

DJ Mag ("DJ Magazine") je britský mesačník, zaoberajúci sa elektronickou tanečnou hudbou a dídžejmi. Časopis bol založený dňa 31. januára 1991 a je prekladaný do portugalčiny, poľštiny (od júna 2010), ukrajinčiny, litovčiny, čínštiny, bulharčiny, španielčiny, francúzštiny, nemčiny a taliančiny.
DJ Mag Top 100 Polls.
Časopis publikuje ročne dva "top 100" zoznamy, jeden pre DJov a jeden pre nočné kluby. Od roku 2010 oba zoznamy sú zostavované na základe verejného hlasovania. DJ zoznam je braný ako veľmi významný pre DJské odvetvie.
Lapparentosaurus

Lapparentosaurus bol rod veľkého sauropóda (možno brachiosaurid), opísaného v roku 1986, jeho fosílie však boli opísané pod menom Bothriospondylus už v roku 1895. Boli objavené na území Madagaskaru. Vzhľadom na to, že tieto skameneliny nezodpovedajú európskym zástupcom rodu Bothriospondylus, boli paleontológom J.F. Bonapartom v roku 1986 preradené do samostatného rodu Lapparentosaurus. Typový a jediný druh je Lapparentosaurus madagascariensis.
Holotyp s označením MAA 91-92 pozostáva z dvoch neurálnych oblúkov a častí kostí končatín. Analýza prírastkových kruhov na kostiach potvrdila, že tieto dinosaury sa mohli dožívať veku okolo 43 rokov, pritom však rástli a dospievali veľmi rýchlo.
NME

New Musical Express, viac známy ako NME je britský hudobný týždenník, ktorý sa zaoberá populárnou hudbou. Je vydávaný od marca 1952. Začínal ako hudobné noviny, v 80-tych rokoch sa jeho formát postupne zmenil na časopis. Bol prvým britským periodikom, ktorý obsahoval rebríček singlov (prvýkrát 14. novembra 1952). Časopis každoročne od roku 1953 udeľuje hudobné ceny NME Awards.
Online verzia NME.com bola spustená v roku 1996, pričom v súčasnosti má mesačne 5 miliónov užívateľov. Časopis vlastní svoj televízny kanál NME TV a tiež rozhlasovú stanicu NME Radio.
Pustina

Pustina môže byť:
Janovská konferencia

Janovská konferencia bola konferencia o hospodárstve povojnovej Európy. Rokovania prebiehali na jar v roku 1922 v talianskom meste Janov. Konferencie sa zúčastnilo 22 európskych štátov. Prvýkrát od skončenia vojny boli na rokovanie prizvané aj Nemecko a Rusko, dovtedy svetová diplomacia nepovažovala za vhodnú a potrebnú ich účasť na rokovaniach o problémoch Európy. 
Ciele.
Janovská konferencia mala riešiť dva problémy:
Výsledky konferencie.
Konferencia bola neúspešná, nakoľko nevyriešila problémy, ktoré si stanovila za ciele. Na prekvapenie, dohodu uzavrelo Nemecko a Rusko. Dohoda býva označovaná ako Rapallská zmluva.
Rapallská zmluva.
Rapallská zmluva bola separátna dohoda medzi Nemeckom a Ruskom, podpísaná 16. apríla 1922 v prímorskom letovisku Rapall. Táto zmluva bola vlastne predchodcom zmluvy známej ako pakt Ribbentrop-Molotov. Nemecko a Sovietsky zväz sa dohodli na tom, že si navzájom nemusia splatiť dlhy. Vo vojenskej oblasti Nemecku zmluva z Rapalla (jej tajný dodatok) umožňovala obchádzať Versaillskú zmluvu. Nemci tak mohli v ZSSR cvičiť svoje letectvo na základni v Lipcku. Oba štáty mali dokonca spoločné vojenské zariadenia. Tankovú školu v Kazani. Cvičisko pre súčinnosť delostreleckých a leteckých síl vo Voroneži. Taktiež malo Nemecko k dispozícií ponorkovú základňu v zálive Zapadnaja Lica. Rusko získalo od Nemecka moderné technológie a projekty ťažkých zbraní.
Kostol svätého Mikuláša (Čečovice)

Kostol svätého Mikuláša je gotický kostol v obci Čečovice v okrese Domažlice. 
Dejiny.
Kostol bol postavený podľa názorov odborníkov asi medzi rokmi 1330 – 1410 na mieste staršieho pohrebiska neďaleko stredovekej tvrdze pánov z Velhartíc, ktorým vtedy Čečovice patrili. Podľa najnovších poznatkov spadá jeho výstavba do rokov 1340 – 1360.
Pre svoju dôležitosť bol kostol v roku 1999 vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku. V súčasnosti je po celkovej rekonštrukcii exteriéru i interiéru, ktorého pôvodná maliarska výzdoba sa skrývala pod dvanástimi vápennými nátermi.
Význam a hodnota.
Kostol je jednou z najpozoruhodnejších gotických stavieb domažlického okresu a je výnimočne pozoruhodným dokladom vrcholne gotickej architektúry. Architektúra kostola má obdobu v regensburgskej katedrále a v kostole sv. Jána Krstiteľa v Nabburgu (okres Schwandorf). Predpokladá sa, že miestny kostol je dielom umelcov z hute stavajúcej katedrálu v Regensburgu.
Na žiadnej inej dochovanej stavbe dedinského kostolíka v Česku nie je možné nájsť takú koncentráciu gotických prvkov a detailov.
Predpokladá sa, že pri stavbe tohto tehlového kostola boli použité kamenícke články určené pre inú, podstatne väčšiu a významnejšiu stavbu. Je dokonca možné, že tieto články neboli tesané v Čechách, ale už hotové privezené z Bavorska.
Majstrovstvá sveta v rely 2011

Majstrovstvá sveta v rely 2011 bol 39. ročník Majstrovstiev sveta v rely. Sezóna obsahovala 13 pretekov rely, pričom prvou bola Rely Švédska, ktorá sa konala od dňa 10. februára. Sébastien Loeb potvrdil svoj ôsmy radový titul majstra sveta počas Wales Rally of Great Britain, keď jeho rival Mikko Hirvonen odstúpil počas prvého dňa pre poruchu motora.
Kalendár.
Po faxovom hlasovaní členov výboru World Motor Sport Council, bol schválený nasledujúci kalendár pre Majstrovstvá sveta v rely 2011.
Tímy a jazdci.
WRC Akadémia vstupy.
WRC Akadémia používa identické Fordy Fiesta R2.
Pozície.
Šampionát jazdcov.
Body sú udeľované pre prvých 10 jazdcov v cieli.
Poznámky:
Šampionát jazdcov SWRC.
† Frigyes Turán bol vyňatý zo šampionátu
Šampionát jazdcov PWRC.
† Vyňatý zo šampionátu
Šampionát jazdcov WRC Akadémie.
Poznámka: 1 odkazuje na čísla vyhratých etáp, kde bonusový bod je udeľovaný za každé etapové víťazstvo.
† Zrazených 25 bodov
Hádzaná na Arabských hrách

 
Hádzaná na Arabských hrách je hádzanársky turnaj národných družstiev, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Arabských hier a organizuje ho Arabská olympijská únia (UANOC). Do programu hier bol turnaj oficiálne zaradený na tretích Arabských hrách v roku 1961 v marockej Casablance, vtedy iba v mužskej kategórii. O 24 rokov neskôr sa na šiestych Arabských hrách v roku 1985 v Rabate uskutočnil aj prvý ženský turnaj. Hádzanársky turnaj sa odvtedy na hrách organizuje pravidelne. V kategórii mužov získal najviac prvenstiev , ktorý zvíťazil sedemkrát; v ženskej kategórii je to , ktoré vyhralo 3 turnaje.
Menton

Menton je pobrežné mesto pri Stredozemnom mori v departemente Alpes-Maritimes na Azúrovom pobreží v blízkosti kniežatstva Monako a v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur. Nachádza sa pri taliansko-francúzskej hranici. Jeho klíma je subtropická. V meste sú krásne subtropické záhrady. Konajú sa tam festivaly zamerané na miestnu flóru.
Poloha.
Mesto má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Pôvod názvu.
Podľa Ernesta Nègrea pochádza názov mesta zo staršieho rímskeho názvu „Mento“. Je rovnako možné ale nie určité, že pochádza z názvu Mons Ottonis podľa mena Ottona II., grófa z Vintimille z obdobia 1162 až 1200. Názov sa vyslovuje v miestnom dialekte ako „Mentan“ (meⁿˈtaⁿ) a píše sa Mentan. (Okcitánsky v klasickej norme Menton a Mentan v mistrálskej norme). V taliančine názov znie „Mentone“. V ruštine sa názov vyslovuje „Mentona“, čo vošlo do používania okolo roku 1900, kedy sa tam usídlila ruská menšina.
Dejiny.
Miesto obce bolo osídľované už od paleolitu.
Via Julia Augusta, antická rímska cesta spájajúca Vintimille s Nice, prechádzala Mentonom. Je to len predpoklad, pretože archeologické stopy po nej neboli nájdené.
Na kopci Pépin, na západe súčasného mesta, sa zoskupilo osídlenie okolo hradu založeného grófom de Vintimille. Panstvo Puypin (lat. Podium Pinum) – neskôr Menton – pripadlo v 13. storočí janovskej rodine „Vento“, ktorá dala postaviť iný hrad a ten sa stal základom pre súčasný Menton. Prvá písomná zmienka o meste je z 21. júla 1262 v mierovej zmluve medzi Karolom z Anjou a Janovom.
V roku 1346 mesto kúpil Charles Grimaldi Monacký. Menton zostal pod vládou monackých princov počas piatich storočí do roku 1848. Vtedy bolo vyhlásené za slobodné mesto spolu so susedným Roquebrune pod ochranou kráľa Sardínie. Historický Menton nebol nikdy súčasťou grófstva Nice. 
Menton bol pripojený k Francúzsku počas Veľkej francúzskej revolúcie a Prvého cisárstva a stal sa súčasťou departementu Alpes-Maritimes, ktorý zahŕňal aj Monako a Sanremo. Menton sa stal súčasťou arrondissementu Sanremo.
Kniežatstvo Monako bolo znovu založené v 1814, ale prešlo v roku 1815 pod ochranu sardínskeho kráľa a princovia museli vzdať vazalský hold týmto kráľom. 
V 1848 revolučné hnutie spôsobilo zmeny, ktoré mali vplyv na Menton. Florestan I. dosiahol právo vyberať dane za vývoz citrónov, ktorý bol základným príjmom mesta. Dve mestá sa stali slobodnými mestami žiadajúc ochranu sardínskeho kráľa a boli administrované rodom Savojských. Dve slobodné mestá sa stali francúzskymi rok po pripojení ku grófstvu Nice v roku 1861. V plebiscite organizovanom v tom istom roku bol Menton vyhlásený za francúzsky. Napoleon III. zaplatil za túto teritoriálnu zmenu odškodnenie 4 milióny frankov princovi Karolovi III..
Podľa prímeria z Cassibile z 24. júna 1940 boli dve tretiny územia obce anektované Talianskom, od leta 1940 do 8. septembra 1943, čím sa stalo, že neskôr bolo obsadené Treťou ríšou až do oslobodenia 8. septembra 1944.
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov.
Gymnázium Jozefa Gregora Tajovského

Gymnázium Jozefa Gregora Tajovského (skratka GJGT) je štvorročné gymnázium v Banskej Bystrici, s matematickými, prírodovednými a všeobecnými triedami, a päťročné francúzske bilingválne gymnázium. Sídli na Tajovského ulici v banskobystrickej mestskej časti Fončorda. Ako jediná stredná škola na Slovensku nesie meno slovenského spisovateľa, prozaika a dramatika J. G. Tajovského. Ako hovorové označenie školy sa traduje názov "Taják".
Gymnázium vzniklo 1. septembra 1976 rozdelením "Gymnázia na Nábreží Duklianskych hrdinov" (dnes "Gymnázium Andreja Sládkoviča") na dve samostatné gymnáziá z dôvodu zvýšeného záujmu o túto formu štúdia. Rozhodlo o tom plénum Stredoslovenského krajského národného výboru v Banskej Bystrici na svojom zasadnutí dňa 2. júla 1976 uznesením číslo 10/76. Počiatočný názov bol Gymnázium na Tajovského ulici, Banská Bystrica.
V priestoroch nádvoria školy počas letných mesiacov premieta letné kino s názvom Kino v bazéne.
Dejiny školy.
Na základe zriaďovacej listiny sa odčlenilo 16 tried a 33 pedagogických pracovníkov od doterajšieho Gymnázia v Banskej Bystrici a vytvorilo samostatnú školu. Vlastné vyučovanie v nových priestoroch začalo 15. októbra 1976. Odborné priestory a priestory pre vedenie školy sa postupne dokončovali, vyučovanie niektorých predmetov prebiehalo v provizórnych priestoroch. Od školského roku 1977/1978 sa začala na škole uskutočňovať priebežná pedagogická prax poslucháčov Pedagogickej fakulty v Banskej Bystrici.
Prvým riaditeľom školy bol menovaný František Adamča, zástupcom riaditeľa sa stala Petronela Melicherová. Pedagogický zbor mal 31 členov.
Významnou zmenou v školskom roku 1976/77 bolo odovzdanie bloku odborných učební a kabinetov, čím sa vytvorili priaznivé podmienky pre vyučovanie matematiky, fyziky, chémie a biológie. V nasledujúcom školskom roku 1978/79 boli do užívania odovzdané tri jazykové učebne.
Od školského roku 1979/1980 sa pristúpilo k postupnej realizácií Projektu novej výchovno-vzdelávacej sústavy. Tento projekt predstavoval veľmi výrazný zásah do vtedajšej koncepcie gymnázií a poslania, ktoré gymnáziá v rámci československej výchovno-vzdelávacej sústavy plnili. Hlavným zámerom bolo dosiahnuť zjednotenie troch prúdov stredného školstva, t. j. gymnázií, stredných odborných škôl a odborných učilíšť pri príprave mladej generácie. V príprave gymnázií to znamenalo posilniť ich polytechnický charakter a zaradením bloku predmetov odbornej prípravy prekonať jednostranné zameranie na teoretickú prípravu a umožniť na gymnáziách aj prípravu žiakov pre vstup do zamestnania.
Gymnázium bolo zaradené medzi 5 gymnázií na Slovensku, ktoré mali overovať účinnosť novej koncepcie v I. etape.
Toto gymnázium dostalo svoj čestný názov roku 1989 po slávnom slovenskom spisovateľovi, rodákovi z Tajova, Jozefovi Gregorovi Tajovskom.
Absolventi.
Na Gymnáziu J. G. Tajovského od jeho založenia v roku 1976 úspešne ukončilo štúdium množstvo osobností kultúrneho a vedeckého života:
Externé odkazy.
Webová stránka školy – Zdroj, z ktorého pôvodne čerpal tento článok
Kolonáda Maxima Gorkého

Kolonáda Maxima Gorkého alebo tiež "Hlavní lázeňská kolonáda" (nemecky Kreuzbrunnen-Kolonnade) je jedna z hlavných dominánt Mariánských Lázní. 
Dejiny.
Táto neobaroková liatinová kolonáda postavená v rokoch 1888 – 1889 podľa projektu architektov Mikscha a Niedzielského bola odliata v železiarňach Blansko a zmontovaná miesto pôvodnej uzavretej promenády. Unikátna liatinová konštrukcia prežila i vojnové obdoba. Hlavne za druhej svetovej vojny hrozila jej demontáž a použitie na výrobu zbraní. Nešťastné obdobie ale prečkala v celkom dobrom stave. V povojnovej dobe ale neprešla stavba žiadnou rekonštrukciou. V roku 1951, kedy sa Mariánské Lázně vrátili k návšteve Maxima Gorkého a spomenuli tohto hosťa uprostred sezóny, dostala kolonáda názov "Kolonáda Maxima Gorkého". Prvej rekonštrukcie sa však konštrukcia kolonády dočkala až v roku 1976, kedy bola odsúhlasená vtedajším Mestským národným výborom. V roku 1981 bol otvorený priestor kolonády s reštaurovaným kazetovým stropom a nástropnými freskami od akademického maliara Josefa Vyleťala z roku 1979. Rekonštrukcia bola dokončená a kolonáda slávnostne otvorená v roku 1986. 
Kolonáda spolu s pavilónom Krížového prameňa a pavilónom Rudolfovho a Karolíninho prameňa tvorí hlavnú kúpeľnú promenádu ktorej súčasťou je i slávna Spievajúca fontána. 
V roku 2010 sa Kolonáda Maxima Gorkého stala národnou kultúrnou pamiatkou.
Kostol svätej Márie Magdalény (Karlove Vary)

 
Kostol svätej Márie Magdalény je rímskokatolícky kostol v Karlových Varoch. Bol postavený v rokoch 1732 až 1736 slávnym architektom Kiliánom Ignácom Dientzenhoferom v barokovom slohu. Kostol je architektonickou dominantou karlovarskej kúpeľnej kolonády a patrí k významným barokovým stavbám v Česku.
Popis kostola.
Jediná loď je postavená na elipse podobnej základni, s mnohými výstupkami a kapličkami. V prednej časti vystupujú dve veže s cibuľovitými prilbicami. 
V interiéri sa nachádza cenný oltárny obraz od E. Dollhopfa, ďalší oltárny obraz znázorňujúci Máriu Magdalénu od Josefa Kramolína, dve gotické sochy spodobňujúce madonu a štyri oltárne plastiky od J. Eberla predstavujúce sv. Augustína, sv. Pavla, sv. Hieronyma a sv. Petra.
Dejiny.
Kostol stojí na mieste pôvodného gotického kostola zo 14. storočia. Jeho veľkosť v prvej polovici 18. storočia už nebola dostatočná. V roku 1732 dal cisár Karol VI. tisíc dukátov na stavbu nového kostola.
Architektom sa stal Kilián Ignác Dientzenhofer z Prahy. Ten predložil niekoľko návrhov. Stavbu začal pražský staviteľ Tomáš Hansen ešte v roku 1732. Kostol bol dokončený v roku 1736 a vyžiadal si 95 tisíc zlatých.
Pôvodne kostol obklopoval cintorín, ktorý bol zrušený už v roku 1784. Pozostatky zosnulých boli z neho premiestnené do unikátnej podzemnej kaplnky vo vnútri kostola. Uvažovalo sa o zriadení kostnice. Podzemie kostola je možné vidieť v rámci exkurzie. Kostol už od jeho založenia spravuje Rád krížovníkov s červenou hviezdou (opäť od roku 1990).
V roku 2010 bol kostol zaradený na zoznam národných kultúrnych pamiatok.
Holden

GM Holden Ltd je automobilka, ktorá pôsobí v Austrálii a jej sídlo je v Port Melbourne v štáte Viktória. Spoločnosť bola založená v roku 1856 ako továreň na jazdecké sedlá. V roku 1908 začala v automobilovom priemysle predtým, ako v roku 1931 sa stala dcérskou spoločnosťou General Motors. Po tom ako GM prevzalo vedenie bola spoločnosť premenovaná na General Motors-Holden's Ltd a v roku 1998 bola premenovaná na Holden Ltd, pričom súčasný názov získala v roku 2005.
Všetky Holdeny vyrábané v Austrálii sa vyrábajú v City of Elizabeth v Južnej Austrálii. Motory sú vyrábané v závode Fishermans Bend tiež v Port Melbourne.
Produkcia.
Pod značkou Holden boli vyrábané aj nasledujúce modely:
Lernu!

lernu! () je bezplatná mnohojazyčná webová stránka vytvorená s cieľom výuky a rozširovania medzinárodného jazyka esperanto.
História.
Myšlienka "lernu!" ako internetovej stránky vznikla pri príležitosti prvého seminára E@I (Edukácia@Internet) v Štokholme v apríli 2000 a bola upresnená počas októbra 2001 druhého semináru E@I v Uppsale. V júli 2002 dostal projekt podporu fondu Esperantic Studies Foundation, a stránka bola vytvorená v auguste toho istého roku. Stránka bola zverejnená 21. decembra 2002 a od tej doby ich spravuje E@I s mnohými pomocníkmi.
"lernu!"' bolo niekoľkokrát vydané na CD s pridanými materiálmi, ktoré nie sú obsiahnuté v internetovej verzii: s hudbou, programami a ďalšími kurzami. Najnovšia verzia je však vždy dostupná len na internete, na CD alebo DVD býva vydávaná s istým oneskorením.
Od roku 2008 sa koná fyzické stretnutie používateľov, tvorcov a podporovateľov "lernu!" pod názvom Letná škola esperanta (SES, z ). Zatiaľ sa konala na Slovensku v spolupráci "lernu!", E@I a Slovenskej esperantskej mládeže.
Charakteristika.
"lernu!" je dostupné v zhruba 30 aktualizovaných jazykových verziách (a niekoľkých ďalších čiastočne), žiaci majú možnosť korešpondovať s jazykovými pomocníkmi vo svojom materinskom jazyku.
Okrem kurzov ponúka "lernu!" aj slovníky, prehľad gramatiky, nahlas predčítané poviedky s obrázkami, predstavenie esperanta, besedník, knižnicu s knihami, hudbou a filmami. Navyše obsahuje hry, fóra rôznych tém, a novinky z esperantského hnutia.
Koncom roku 2011 mali stránky viac ako 150 000 návštev mesačne a návštevnosť plynule rastie. Každý mesiac sa registruje viac ako tisíc nových užívateľov, v júli 2011 ich počet presiahol 100 000. Väčšina užívateľov pochádza z Európy, juhovýchodnej Ázie a severnej i južnej Ameriky. Viac ako polovica návštevníkov sú nováčikovia. V súčasnosti je "lernu!" najväčšie a najnavštevovanejšie miesto na učenie sa esperanta na internete.
Odvodené projekty.
Na základe skúseností získaných pri tvorbe a prevádzke "lernu!" bola v rokoch 2009 – 2011 vytvorená stránka Slovake.eu, ktorá umožňuje bezplatné štúdium slovenského jazyka. Na jeseň 2011 získala E@I od Európskej komisie grant na uskutočnenie podobného projektu na výuku nemčiny.
Externé odkazy.
(sk) Lernu!
Kláštor Porta Coeli

Kláštor Porta coeli () je ranogotický kláštor v Předklášteří pri Tišnove v okrese Brno-venkov.
Dejiny.
Prvý raz je tento v súčasnosti jediný moravský ženský cisterciánsky kláštor zmieňovaný v roku 1233. Bol založený ale pravdepodobne o tri roky skôr Konštanciou Uhorskou (11811240), vdovou po Přemyslovi Otakarovi I. (11551230). Kláštor bol postavený v rokoch 12331239 za podpory kráľovnej Konštancie a jej dvoch synov, kráľa Václava I. a moravského markgrófa Přemysla, ktorý tu bol v roku 1239 pochovaný.
Kláštorný kostol bol vysvätený v roku 1239. Je to trojloďová bazilika s priečnou loďou a pretiahnutým presbytériom. Západnú stranu lode zdobí výrazný portál francúzskeho typu v štýle tzv. burgundsko-cisterciánskej gotiky. Vnútorné vybavenie baziliky je barokové, zariadené po roku 1764. Architektonicky zaujímavá je tiež krížová chodba s rajskou záhradou a kapitulnou sieňou z rokov 12601270 s pôvodným kamenným pulpitom.
Kláštor bol v roku 1782 za vlády Jozefa II. (17801790) zrušený a premenený na veľkostatok. V roku 1798 ho kúpil Vilém Mundy, ktorý prestaval bývalé prepoštstvo na zámok a veľkostatok na továreň.
Pôvodný účel bol kláštoru vrátený v roku 1861, kedy ho kúpili sestry z nemeckého Marienthalu (kláštorný život tu bol obnovený až v roku 1901). Po ďalšom zrušení kláštora komunistami v rámci akcie K v roku 1950 bol opäť obnovený v roku 1990. V roku 2010 bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku.
Múzeum.
V súčasnosti v budove prepoštstva sídli jedno z pracovísk Muzeum Brněnska – Podhorácké muzeum. Vystavené zbierky zahŕňajú paleontologickú a mineralogickú expozíciu s časťou venovanou náleziskám minerálov na Tišnovsku a stále expozície "Dejiny a súčasnosť kláštora Porta Coeli" a "Minisalón historických motocyklov".
Zaujímavosť.
Podľa kláštora je pomenovaná i planétka 3276 Porta Coeli objavená 15. septembra 1982 Antonínom Mrkosom z hvezdárne na Kleti. Antonín Mrkos sa narodil vo vedľajšej dedine Střemchoví.
Forbes (vydavateľstvo)

Forbes je americká vydavateľská spoločnosť. Jej hlavnou vydávanou publikáciou je magazín Forbes magazine, ktorý je dvojtýždenníkom. Jej hlavnými súpermi na poli amerických a svetových biznis magazínov sú Fortune, ktorý je tiež dvojtýždenník a Business Week. Magazín je dobre známy pre svoje zoznamy, vrátane zoznamu najbohatších Američanov a zoznamu najbohatších ľudí na svete. Mottom magazínu Forbes je veta "The Capitalist Tool" – "Nástroj kapitalistu".
Coupé utility

Coupé utility je typ karosérie, hovorovo tiež zvaný ako ute v Austrálii a na Novom Zélande, ktorý kombinuje 2-dverové kupé s celistvou nákladnou plochou za kabínou, pričom používa ľahký podvozok osobných automobilov.
Coupé utility majú karosériu s kupé líniami, ale vzadu sa nachádza celistvý nákladový priestor aký majú predovšetkým pick-upy.
Prvou spoločnosťou, ktorá vyrobila automobil typu coupé utility bola Ford Australia.
Automobily coupé utility.
Moderné automobily coupé utility.
Medzi moderné automobily coupé utility patria: