burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Hámorská brázda

Hámorská brázda je geomorfologickou časťou Kojšovskej hole, podcelku Volovských vrchov. Zaberá neveľké údolie v okolí Košickej Belej.
Polohopis.
Územie Hámorskej brázdy sa nachádza vo východnej časti Volovských vrchov a zaberá severovýchodnú časť podcelku Kojšovská hoľa. Brázdu z veľkej časti obklopuje materský podcelok, len na severnom okraji v okolí vodnej nádrže Ružín susedí pohorie Čierna hora a jeho podcelky Pokryvy a Bujanovské vrchy. Os územia tvorí riečka Belá, ktorá toto územie odvodňuje do Hornádu.
Lokalita leží na katastrálnom území obce Košická Belá v okrese Košice-okolie v Košickom kraji. Údolím vedie cesta II/547 z Košíc do Krompách, ktorá dopravne obsluhuje aj jediné tunajšie sídlo, Košickú Belú.
Chránené územia.
Táto časť Volovských vrchov leží mimo veľkoplošných chránených území a rovnako sa tu nenachádzajú ani žiadne maloplošné osobitne chránené lokality.
Turizmus.
Hámorská brázda patrí medzi turisticky pokojnejšie oblasti. Chatári a rekreanti sa vyskytujú najmä na severnom okraji v okolí vodnej nádrže Ružín a na juhovýchode v lokalite Dziaková. Širšie okolie ponúka možnosti letnej i zimnej turistiky.
Bohumila Ferenčuhová

PhDr. Bohumila Ferenčuhová, DrSc. (rod. Kušnieriková; * 5. február 1947, Martin) je slovenská historička, odborníčka na všeobecné dejiny, dejiny medzinárodných vzťahov 19. a 20. storočia, vzťahy medzi Francúzskom a strednou Európou, problematiku medzinárodnej ochrany menšín, dejiny Slovenska a 1. Česko-slovenskej republiky v európskom kontexte.
Charakteristika tvorby.
V rámci svojho výskumu a početných vedeckých projektov sa venuje témam ako Malá dohoda, kultúrne transfery medzi strednou, západnou a východnou Európou, historiografia a historické písanie biografií (M. R. Štefánik, Bohdan Pavlů a iní).
Pre jej dielo je typická dôsledná práca s historickými prameňmi, najmä hutné spracovanie novoobjavených archívnych materiálov (archívny výskum realizovala v mnohých krajinách Európy a vo viacerých jazykoch), a súčasne citlivý prístup k interpretácii kultúrneho kontextu a jazykovo bohatý spôsob výkladu. Je autorkou a spoluautorkou viac ako desiatky kníh a niekoľkých desiatok odborných článkov či kapitol v knihách a zborníkoch v slovenčine, francúzštine či angličtine.
Životopis.
Narodila sa v roku 1947 v Martine do rodiny lekára a ekonómky. Zmaturovala na Gymnáziu P. O. Hviezdoslava v Dolnom Kubíne v triede s prírodovedným zameraním a pokračovala v štúdiu francúzštiny a histórie na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (FiF UK). V priebehu štúdia absolvovala študijný pobyt v Paríži ako štipendistka Francúzskej vlády (boursière du Gouvernement français, 19691971). Magisterské štúdium ukončila v roku 1971 a v roku 1987 získala titul PhDr. na FiF UK v Bratislave. Dizertačnú prácu obhájila v roku 1989 už ako pracovníčka Historického ústavu Slovenskej akadémie vied (HÚ SAV). V roku 2011 jej Vedecká rada SAV udelila titul doktor vied (DrSc.).
V HÚ SAV pracovala ako výskumná a vedúca vedecká pracovníčka až do roku 2022, viedla Oddelenie dejín 20. storočia a školila kandidátov vied a doktorandov. Ako vysokoškolská prednášajúca jednotlivých kurzov či ako hosťujúca profesorka pôsobila na Univerzite Roberta Schumana v Štrasburgu (19942002), FF UK v Bratislave (19961997) a na Univerzite Paríž I – Sorbonne (1998). Bola členkou a v rokoch 20112016 predsedníčkou Slovenského národného komitétu historikov, členkou vedenia Medzinárodnej komisie pre dejiny medzinárodných vzťahov (Commission internationale d’Histoire des Relations internationales), členkou Medzinárodnej asociácie pre súčasné dejiny (Association internationale d’histoire contemporaine de l’Europe (Genève – Strasbourg)) a riadnou členkou Poradného výboru Rámcového dohovoru na ochranu národnostných menšín pri Rade Európy v Štrasburgu. Dodnes je členkou Učenej spoločnosti Slovenska.
Slovenské národné hokejové mužstvo na MS 2024

Toto je zostava slovenského národného hokejového mužstva, ktoré sa prebojovalo do play-off a umiestnilo na 7. mieste na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2024. Tím viedol ako hlavný tréner Craig Ramsay a asistentami Petrom Frühaufom a Róbertom Petrovickým.
Na MS nereprezentovali Slovensko hráči hrajúci v KHL.
Slovensko prišlo posilniť týchto 8 hráčov zo zámoria (NHL, AHL): Juraj Slafkovský, Šimon Nemec, Tomáš Tatar, Martin Pospíšil, Pavol Regenda, Martin Fehérváry, Miloš Kelemen a Patrik Koch.
Ako jediný odmietol pozvánku do reprezentácie Erik Černák, ktorý mal problémy s ramenom.
Tvorba finálnej nominácie.
Dvojzápas proti Švajčiarsku.
Realizačný tím Slovenskej hokejovej reprezentácie povolal na prvé 2 prípravné zápasy so Švajčiarskom týchto 23 hráčov.
Boli vyradení z nominácie
Po dvojzápase opustili reprezentáciu Filip Belányi a Dávid Mudrák.
Dvojzápas proti Nemecku.
Pribudli do nominácie
Pred dvojzápasom pribudli do nominácie brankár Matej Tomek, obranca Daniel Gachulinec a útočník Servác Petrovský.
Nominácia na dvojzápas proti Nemecku vyzerala takto.
Boli vyradení z nominácie
Po dvojzápase káder slovenskej reprezentácie opustili brankár Dávid Hrenák a trio útočníkov Silvester Kusko, Marek Hecl, Andrej Kukuča.
Dvojzápas proti Česku.
Pribudli do nominácie
Do kádra reprezentácie pred dvojzápasom s Českom pribudli brankár Stanislav Škorvánek a kvarteto útočníkov Marek Hrivík, Peter Cehlárik, Andrej Kudrna a Matúš Sukeľ.
Káder na dvojzápas proti Česku vyeral takto.
Boli vyradení z nominácie
Reprezentáciu pred poslednými prípravnými zápasmi opustili obrancovia Boris Brincko, Daniel Gachulinec a útočníci Jozef Baláž, Matej Kašlík, Servác Petrovský.
Zápas proti Poľsku.
Pribudli do nominácie
Do kádra reprezentácie pred zápasom s Poľskom pribudli Šimon Nemec, Tomáš Tatar, Pavol Regenda, Martin Pospíšil a František Gajdoš.
Káder na zápas proti Poľsku vyeral takto.
Boli vyradení z nominácie
Tréneri vyradili obranné duo Martin Bučko, Patrik Bačik a útočné trio Alex Tamáši, Oliver Okuliar, Andrej Kollár
Zápas proti USA.
Pribudli do nominácie
Na súpisku pribudlo až sedem hokejistov Libor Hudáček, Viliam Čacho, Marko Daňo, Peter Čerešňák a zo zámoria už avizované posily Martin Fehérváry, Juraj Slafkovský, Patrik Koch.
Káder na zápas proti USA vyeral takto.
Boli vyradení z nominácie
Na šampionát nepocestujú Rayen Petrovický, Róbert Lantoši a Samuel Takáč.
Holica (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

Holica (; ) je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží na slovensko-ukrajinskej hranici nad obcou Inovce, približne severovýchodne od Sobraniec. 
Poloha.
Nachádza sa na východnom okraji Vihorlatských vrchov, v geomorfologickom podcelku Popriečny. Vrchol leží na slovensko-ukrajinskej hranici, na pomedzí Košického kraja a Zakarpatskej oblasti a okresu Sobrance a Užhorodského rajónu. V slovenskej časti zasahuje na katastrálne územie obce Inovce. Najbližším sídlom sú severozápadne situované Inovce, západne leží Beňatina, juhozápadne Koňuš, juhovýchodne na Ukrajine Novoselycja a severne Zavosyna a Ruský Hrabovec.
Opis.
Holica leží v hraničnom hrebeni, vedúcom južným smerom od vrchu Kosmatec () na Vetrovu skalu (). Severne sa nachádza Diel (), Kosmatec () a Javorová (), západne Diel (), Hôrka (), Paprtný vrch () a Starý Koňuš (), južne Bačkajovský vrch (), Popriečny vrch (), Vetrová skala () a Skala () a východne Makarki (), Kičera () a Podolič (). Oblasť patrí do povodia rieky Uh, kde vodu zo severozápadných svahov odvádza Inovecký potok, z juhozápadných Beňatinská voda a z východných Kamianytsyja. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, no tiež Východoslovenskú nížinu, Slanské a Bukovské vrchy a ukrajinské Karpaty.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z obce Inovce.
Supermarine Walrus

Supermarine Walrus bolo britské jednomotorové obojživelné prieskumné lietadlo s tlačným motorom navrhnuté R.J Mitchelom. Bolo to prvé lietadlo britského letectva, ktoré malo zaťahovací podvozok a úplne uzavretý priestor pre posádku, vrátane celokovového trupu. Supermarine Walrus ostalo prevádzke až do roku 1956.
Vznik a vývoj.
Supermarine Walrus bol vyvinutý z lietadla Supermarine Seagull Mk. V na požiadavku špecifikácie 2/35. Stavba sa začala v roku 1930, ale kvôli ďalším záväzkom Supermarine bol dokončený až v roku 1933. 18. marca 1936 vzlietla prvá produkčná verzia Supermarine Walrus Mk I. V lietadle Supermarine Walrus Mk I bola štvorčlenná posádka. Stroj poháňal motor Bristol Pegasus VI s výkonom 750 k, ktorý umožňoval lietadlu dosiahnúť maximálnu rýchlosť 217 km/h (135 mph), dolet 965 km (600 míľ) a služobný dostup 5 635 m (18 500 stôp).
Prevádzková história.
Supermarine Walrus bolo lietadlo navrhnuté hlavne na prieskum. Stroje Walrus boli neskôr použité aj v iných úlohách najmä ako záchranné lietadlo. Väčšinou vzlietali z krížnikov alebo lietadlových lodí. Počas druhej svetovej vojny slúžili lietadlá Supermrine Walrus v Fleet Air Arm, RAF, RAAF, RNZN a RNZAF.
Na lietadle Supermarine Walrus Mk II bol použitý drevený trup a lietadlo poháňal motor Bristol Pegasus VI s výkonom 775 k. Najvyššia rýchlosť, dolet, služobný dostup a výzbroj boli identické s typom Walrus Mk I, s výnimkou bombového nákladu 345 kg (760 lb). Prvý vyrobený kus verzie Mk II vzlietol 2. mája 1940.
Varianty.
Pôvodná verzia s kovovým trupom. Vyrobených 27 lietadiel.
Verzia s kovovým trupom. Vyrobených 281 lietadiel.
Verzia s dreveným trupom. Vyrobených 270 lietadiel.
Špecifikácia.
Výkony.
Výzbroj
Ben Chilwell

Benjamin James Chilwell (* 21. december 1996, Milton Keynes, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v anglickom klube Chelsea.
Klubová kariéra.
Leicester City.
Chilwell sa pripojil k akadémii Leicesteru City vo veku 12 rokov v roku 2009. V akadémii strávil šesť rokov. V A-tíme debutoval dňa 27. októbra 2015 pri prehre s Hull City v EFL Cupe.
Hosťovanie v Huddersfielde.
Dňa 19. novembra 2015 bol Chilwell poslaný na hosťovanie do Huddersfieldu v Championship. O deväť dní neskôr debutoval v tíme pri prehre 0:2 s Middlesbrough. Na hosťovaní strávil šesť týždňov.
Návrat do Leicesteru.
V januári 2016 bol Chilwell odvolaný z hosťovania a dňa 10. januára nastúpil za Leicester pri remíze 2:2 s Tottenhamom v FA Cupe. V Premier League v tejto sezóne nedostal šancu.
Dňa 28. júla 2016 podpísal Chilwell novú zmluvu s Leicesterom do júna 2021. Dňa 7. decembra debutoval Chilwell v skupinovej fáze Ligy majstrov UEFA pri vysokej prehre 0:5 s Portom. V Premier League debutoval na "Boxing Day" (26. decembra) pri prehre 0:2 s Evertonom. Svoj prvý gól v Leicesteri strelil 18. mája pri vysokej prehre 1:6 s Tottenhamom.
Dňa 20. októbra 2018 podpísal Chilwell nový šesťročný kontrakt s Leicesterom.
Dňa 25. októbra 2019 skóroval Chilwell pri vysokom víťazstve 9:0 nad Southamptonom. Okrem gólu zaznamenal aj dve nahrávky.
Chelsea.
Dňa 26. augusta 2020 prestúpil Chilwell do Chelsea za poplatok 45 miliónov libier zároveň podpísal kontrakt na päť rokov. Dňa 23. septembra debutoval Chilwell v tíme pri výhre 6:0 nad Barnsley v EFL Cupe. Dňa 3. októbra strelil Chilwell svoj prvý gól v Chelsea v prvom zápase za klub v Premier League pri víťazstve 4:0 nad Crystal Palace. Dňa 7. apríla 2021 strelil Chilwell svoj prvý gól v Lige majstrov UEFA pri víťazstve 2:0 nad Portom v prvom zápase štvrťfinále. Dňa 29. mája získal Chilwell svoju trofej v kariére, keď s tímom vyhral finále Ligy majstrov po výhre 1:0 nad Manchestrom City. 
V sezóne Premier League 2021/22 debutoval 2. októbra 2021 pri výhre 3:1 nad Southamptonom v ktorom skóroval. Chilwell skóroval aj v ďalších dvoch zápasoch proti Brentfordu a Norwichu.
Dňa 11. apríla 2023 podpísal Chilwell zmluvu do leta 2027 a stal sa kapitánom druhej voľby po Reecovi Jamesovi.
Medzinárodná kariéra.
Chilwell reprezentoval Anglicko na mládežníckych kategóriách od 18 do 21 rokov. Dňa 11. septembra 2018 debutoval Chilwell v národnom tíme pri víťazstve 1:0 nad Švajčiarskom v prípravnom zápase.
Chilwell bol menovaný do záverečnej nominácie na EURO 2020. Na turnaji si však nezahral keďže bol nútení sa izolovať po kontakte so škótskym hráčom Billym Gilmourom, ktorý mal pozitívny test na COVID-19 po remíze 0:0 so Škótskom.
Dňa 9. októbra 2021 strelil Chilwell svoj prvý gól v národnom tíme pri víťazstve 5:0 nad Andorrou v kvalifikácii na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 12. aprílu 2024"
Medzinárodné.
"K 12. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Chelsea
Anglicko
Aldona Grigaliūnasová

Aldona Grigaliūnasová (; * 31. júl 1955, Telšiai) je litovská atlétka. Zúčastnila sa letných paralympijských hier v rokoch 1996 v Atlante, 2004 v Aténach a 2008 v Pekingu. Získala celkom 4 paralympijské medaily.
Športová činnosť.
Na svetovom šampionáte IPC v atletike v roku 1998 získala dve zlaté medaily, v roku 2002 jednu zlatú a jednu striebornú a v roku 2006 opäť dve zlaté madaily.
Rádio Mária Slovensko

Rádio Mária Slovensko je katolícka rozhlasová stanica, ktorá začala vysielať 13. mája 2017 z Bratislavy.
Patrí do siete Rádio Mária, ktoré vzniklo v roku 1983 v milánskej diecéze v Taliansku a dnes má zastúpenie vo viac ako 80. krajinách po celkom svete. Rádio nevysiela reklamu, nevenuje sa straníckej politike, programy pripravujú dobrovoľníci a zaoberá sa výlučne šírením Kristovej blahozvesti. Rádio funguje na báze dobrovoľníckej služby a žije z darov od poslucháčov.
Vysielanie.
Rádio Mária vysiela neustále, každý deň. Vysielanie obsahuje náboženské piesne, živé vysielanie, spoločné adorácie a modlitby s veriacimi. Taktiež pravidelne vysiela svätú omšu z mnoho partnerských kostolov.
Turistická značkovaná trasa číslo 5135

 Turistická značkovaná trasa číslo 5135 je krátka zelená trasa v pohorí Považský Inovec. Začína v meste Piešťany a končí pri jaskyni Čertova pec. Dĺžka trasy je 11,6 km
Eurybia

V gréckej mytológii sa Eurybia (starogr: "Εὐρυβία", "Εὐρυβίη", vo význame „široká sila"), opisovaná ako „[majúca] v sebe srdce z kameňa", bola dcérou Ponta a Gaie. Ohavná Kéto bola jej sestrou. Bola manželkou Titana Kria a matkou Astraia, Persesa a Pallasa. Ako staršie, relatívne menej významné božstvo zohráva vo väčšine mytológií úlohu predchodkyne iných bohov a zvyčajne v nej nehrá žiadnu úlohu. Kým jej sestra Kéto je bohyňou morských hrôz, Eurybia je bohyňou sily šíreho mora.
Zdroje.
Eurybia nezohráva v gréckej mytológii žiadnu významnú rolu. Dozvedáme sa o nej od Hésioda, ktorý ju spomína v "Teogónii" a v diele "Bibliotheca", ktoré je prisudzované Apollodórovi. 
V modernej dobe.
Názov Eurybia nesie druh rastlín z čeľade astrovité, podčeľade astrovaté ("Asteroideae"), druh Eurybia. Rozšírené sú prevažne v Severnej Amerike. Medzi zástupcov druhu patria napríklad: "Eurybia divaricata", "Eurybia macrophylla", "Eurybia radula".
Eurybia je druhové meno motýľa z rodu, ktorý sa vyskytuje od Mexika po Bolíviu. "Riodinidae" je čeľaď, ktorej charakteristickým znakom sú malé škvrny pripomínajúce kov, ktoré sa nachádzajú na ich krídlach. 
MSC Euribia je moderná výletná loď pomenovaná po bohyni. Postavená bola v roku 2023, jej hrubá tonáž (BRT) je 183 500 BRT, dĺžka 331 metrov. Poskytuje 2419 kajút pre 6327 cestujúcich a 1700 členov posádky.
Múr (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

Múr () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Remetské Hámre, približne severne od Sobraniec. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Vihorlatské vrchov, v geomorfologickom podcelku Vihorlat a jeho časti Vihorlatská hornatina. Masív leží v Košickom kraji, na hranici okresov Michalovce a Sobrance a zasahuje na katastrálne územia obcí Poruba pod Vihorlatom a Remetské Hámre. Najbližším sídlom sú južne situované Remetské Hámre, južne sa nachádza aj Poruba pod Vihorlatom, Jovsa a Kusín, severne Zemplínske Hámre a východne Strihovce. Územie patrí do Chránenej krajinnej oblasti Vihorlat.
Opis.
Múr leží v rázsoche, vedúcej južným smerom z Tŕstia () v hlavnom hrebeni. Západným smerom sa nachádza Lomok (), Ľadovisko (), Vihorlat () a Malé Tŕstie (), severným Divá (), Tŕstie (), Motrogon (), Sninský kameň () a Nežabec (), východne Strihovská poľana (), Fedkov (), Roh (), Lysák (), Jaseňovský vrch () a Diel () a južným Majmová (), Hukový vrch (), Príkra (), Čierna studňa (). Západné svahy hrebeňa odvodňuje Porubský potok do Zemplínskej šíravy v povodí Laborca, voda z východných odteká Remetským potokom do Okny v povodí Uhu. Na vrchol vedie značená turistická trasa.
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov a Východoslovenskú nížinu, ojedinele tiež južnú časť Slanských vrchov.
Artem Čech

Artem Čech (, občianskym menom ; * 13. jún 1985, Čerkasy, Ukrajina) je ukrajinský spisovateľ a novinár. Slúžil ako vojak Ozbrojených síl Ukrajiny vo vojne na Donbase aj počas totálnej invázie Ruska na Ukrajinu.
Život.
Ako dieťa absolvoval Artem Čerednyk výlet do Prahy a keďže sa odtiaľ vrátil nadšený, spolužiaci ho začali volať „Čech“. Táto prezývka sa stala jeho umeleckým menom. V roku 1997 absolvoval hudobnú školu (klavír, gitara, flauta). Osem rokov hral v Čerkaskom divadle, študoval choreografiu, zborový spev. V roku 2002 absolvoval strednú školu v meste Čerkasy a presťahoval sa do Kyjeva, kde študoval sociológiu. V tejto oblasti nikdy nepracoval.
Za svoj debutový román „Цього ви не знайдете в Яндексі“ (Toto nenájdete na Yandexe) získal v roku 2007 cenu Mestský mládežnícky román vydavateľstva Folio.
V decembri 2008 sa presťahoval do obce Mryn v Černihivskej oblasti. V roku 2012 sa vrátil do Kyjeva.
Do svojho prvého pôsobenia v armáde vydal ešte niekoľko kníh.
Od mája 2015 do júla 2016 slúžil ako vojak ukrajinskej armády na Donbase. Svoju skúsenosť z vojny opísal v románe „Точка нуль“ (Bod nula), ktorý vyšiel aj v češtine.
Artem Čech je ženatý s ukrajinskou spisovateľkou a režisérkou Irynou Cilyk, s ktorou má jedného syna.
Od roku 2007 napísal viac ako 16 kníh, z ktorých niektoré boli preložené do nemčiny, angličtiny, poľštiny, ruštiny a češtiny.
Na začiatku totálnej invázie Ruska na Ukrajinu na jar v roku 2022 sa Čech vrátil do služieb ukrajinskej armády. V máji 2023 utrpel otras mozgu v bitke o Bachmut.
Christopher Nkunku

Christopher Alan Nkunku (* 14. november 1997, Lagny-sur-Marne, Francúzsko) je francúzsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste útočníka alebo ofenzívneho záložníka v anglickom klube Chelsea.
Klubová kariéra.
PSG.
Nkunku sa pripojil k akadémii PSG v roku 2010 keď mal 13 rokov. Postupne prešiel mládežníckymi tímami až sa prepracoval do A-tímu. Svoj profesionálny debut zaznamenal 8. decembra 2015 pri výhre 2:0 nad Šachtarom. V Ligue 1 debutoval 5. marca 2016 pri remíze 0:0 s Montpellierom.
Dňa 7. januára 2017 strelil Nkunku svoj prvý gól v PSG pri výhre 7:0 nad Bastiou v Coupe de France.
V sezóne 2017/18 dostal Nkunku väčšiu porciu minút najmä v lige. Dňa 10. marca 2018 strelil Nkunku dva góly pri výhre 5:0 nad Metz. Na konci sezóny sa s tímom tešil zo zisku titulu v lige a aj z výhier v Coupe de France a Coupe de la Ligue.
RB Leipzig.
Dňa 18. júla 2019 prestúpil Nkunku do nemeckého klubu RB Leipzig za poplatok 13 miliónov eur. V klube podpísal päťročný kontrakt. V klube debutoval 11. augusta pri výhre 3:2 nad Osnabrückom v DFB-Pokal. O týždeň neskôr debutoval v Bundeslige pri výhre 4:0 nad Unionom Berlin v ktorom strelil premiérový gól. Dňa 22. februára 2020 zaznamenal Nkunku štyri asistencie pri výhre 5:0 nad Schalke 04. Stal sa iba druhým hráčom v histórii Bundesligy, ktorému sa to podarilo po Szabolcsovi Husztim v roku 2012. Vo svojej prvej sezóne odohral 44 zápasov v ktorých strelil päť gólov.
Dňa 15. septembra 2021 strelil Nkunku hetrik pri prehre 3:6 s Manchestrom City v skupinovej fáze Ligy majstrov UEFA 2021/22 stal sa prvým hráčom Lipska, ktorý strelil hetrik v Lige majstrov UEFA. Na konci sezóny bol Nkunku vyhlásený najlepším hráčom ligy po tom čo strelil 20 gólov v 34 zápasoch ligy. S tímom sa tešil aj zo zisku pohára keď vo finále zvíťazili nad Freiburgom po penaltovom rozstrele.
V sezóne 2022/23 strelil Nkunku v Bundeslige 16 gólov a stal sa najlepším strelcom ligy spoločne s Niclasom Füllkrugom. 
Chelsea.
Dňa 20. júna 2023 podpísal Nkunku zmluvu s anglickým klubom Chelsea na šesť rokov. Prestupová čiastka bola údajne 52 miliónov libier. Počas prípravy sa však Nkunku zranil a 8. augusta podstúpil operáciu zraneného kolena čo mu dalo stopku na dlhšiu dobu. Nakoniec debutoval 19. decembra vo štvrťfinále EFL Cupu pri výhre nad Newcastlom United. V Premier League debutoval na Štedrý deň pri prehre 1:2 s Wolves v ktorom dokázal aj skórovať.
Medzinárodná kariéra.
Nkunku reprezentoval Francúzsko v mládežníckych kategóriách od 16 do 21 rokov. Dňa 25. marca debutoval v národnom tíme Francúzska pri výhre 2:1 nad Pobrežím Slonoviny v priateľskom zápase. Nkunku bol nominovaný na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 no počas tréningu sa zranil a utrpel zranenie kolena pri kolízii s Eduardom Camavingom a tak musel odstúpiť.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 13. aprílu 2024"
Medzinárodné.
"K 13. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Paris Saint-Germain
RB Leipzig
Individuálne
International Hockey League

International Hockey League (skr. IHL) môže byť:
Axel Disasi

Axel Wilson Arthur Disasi Mhakinis Belho (* 11. marec 1998, Gonesse, Francúzsko) je francúzsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v anglickom klube Chelsea.
Klubová kariéra.
Začiatky.
S futbalom začínal Disasi v klube Viliers-le Bel JS. V roku 2014 prišiel do akadémie Paris FC kde o rok neskôr debutoval v A-tíme. Väčšinou však pôsobil v rezervnom tíme Paris FC.
Stade Reims.
V roku 2016 prestúpil do Stade Reims. Dňa 12. decembra debutoval Disasi v tíme pri remíze 2:2 s Orléans. Prvú sezónu však strávil zväčša v B-tíme. 
V sezóne 2017/18 dostal viac priestoru. Dňa 23. novembra strelil svoj prvý gól v klube pri remíze 1:1 s Metz. Na konci sezóny s tímom oslavoval titul a postup do Ligue 1. 
Dňa 25. augusta 2018 debutoval Disasi v Ligue 1 pri prehre 1:4 s Amiens. 
AS Monaco.
Dňa 7. augusta 2020 prestúpil Disasi do AS Monaco kde podpísal štvorročný kontrakt. Cena prestupu bola 13 miliónov eur. V klube debutoval 23. augusta pri remíze 2:2 proti bývalému klubu Stade Reims v ktorom dokázal aj skórovať. Vo svojej prvej sezóne odohral 35 zápasov v ktorých trikrát skóroval.
Chelsea.
Dňa 4. augusta 2023 sa Disasi dohodol na zmluvu s anglickým tímom Chelsea za poplatok 45 miliónov eur. V klube zároveň podpísal kontrakt na šesť rokov. O deväť dní neskôr debutoval v tíme pri remíze 1:1 s Liverpoolom a hneď pri debute dokázal streliť aj prvý gól.
Medzinárodná kariéra.
Disasi debutoval v národnom tíme počas Majstrovstiev sveta vo futbale 2022 keď nastúpil v zápase proti Tunisku (0:1). Na turnaji zasiahol aj do osemfinále proti Poľsku a zahral si aj vo finále s Argentínou. 
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 13. aprílu 2024"
Medzinárodné.
"K 13. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Stade Reims
Krivoštianka (vrch vo Vihorlatských vrchoch)

Krivoštianka () je vrch vo Vihorlatských vrchoch, krajinnom celku Vihorlatsko-gutinskej oblasti. Leží nad obcou Brekov, približne juhozápadne od Humenného. Je najvyšším vrchom rovnomennej časti.
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti Vihorlatských vrchov, v geomorfologickom podcelku Humenské vrchy a jeho časti Krivoštianka. Hrebeň a masív leží na rozhraní Prešovského a Košického kraja, okresov Humenné a Michalovce a zasahuje na katastrálne územie obcí Jasenov a Brekov a mesta Strážske. Najbližšími sídlami sú severovýchodne situovaný Jasenov, západne ležiaci Brekov a juhozápadne Strážske, južne sa nachádza obec Staré, juhovýchodne Oreské a severným smerom Humenné a Závadka. 
Opis.
Krivoštianka leží na západnom konci hlavného hrebeňa, vedúceho z Vihorlatu () cez Kyjov () a Uhliská (). Severne sa nachádza Barancov (), Petočová (), Veľký Laz (), Pahorok () a Paseky (), západne Hučok (), Klokočiny () a Červený kameň (), južne Hôrka () a Jakovec () a východne Kyjov (), Uhliská (), Plúštie (), Vihorlat (), Čierna (), Červená skala () a Sokol (). Oblasť patrí do povodia Laborca, kde vodu z celej oblasti odvádzajú kratšie vodné toky. Vrchol traverzuje značený turistický chodník.
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrcholy Vihorlatských vrchov, Ondavskú a Laboreckú vrchovinu, Východoslovenskú nížinu a Slanské vrchy.
Micubiši G4M

Micubiši G4M v kódovom označení pozemné útočné lietadlo typu 1 (Jap.一式陸上攻撃機, 一式陸攻 Isshiki rikujō kōgeki ki, Isshikirikkō) bol Japonský dvojmotorový stredný bombardér z obdobia druhej svetovej vojny vyrábaný spoločnosťou Micubiši. Spojenci priradili lietadlu G4M označenie „Betty“. Piloti japonského námorníctva nazývali lietadlo „葉巻“ Hamaki (cigara), kvôli jej valcovému tvaru.
Vznik a vývoj.
Stroj vznikol ako náhrada za Micubiši G3M. Lietadlo G4M navrhol konštruktér Kiro Honj. V roku 1937 Japonské námorné letectvo vypísalo špecifikáciu 12-Shi, v ktorej boli formulované technické požiadavky jednak na palubnú stíhačku a útočný bombardér. Vznikla tak stíhačka Mičubiši A6M Zero ako aj základ bombardéra Micubiši G4M.
Prevádzková história.
G4M bol v čase svojho uvedenia navrhnutý ako diaľkový bombardér. Vyznačoval sa veľkým doletom a vysokou rýchlosťou. V dôsledku toho bolo do návrhu začlenených niekoľko opatrení na úsporu hmotnosti, ako napríklad upustenie od samotesniacich palivových nádrží a pancierovania, čo spôsobilo, malú odolnosť strojov voči paľbe. Spojeneckí piloti mu dali posmešné prezývky ako „lietajúci zapaľovač“, „Zippo“ a „lietajúca cigara“ kvôli ich tendencii explodovať alebo vznietiť sa pri akomkoľvek miernom poškodení palivových nádrží krídel.
Napriek tomu sa G4M stal hlavným pozemným bombardérom japonského námorníctva. Bol to najrozšírenejší a najznámejší bombardér, ktorý Japonci prevádzkovali počas druhej svetovej vojny, a ktorý slúžil takmer vo všetkých bitkách počas vojny v Tichomorí.
Útoky bombardérov G4M a G3M viedli k potopeniu bojovej lode kráľovského námorníctva HMS Prince of Wales a krížnika HMS Repulse, čo bol prvý prípad, keď boli aktívne sa brániace veľké bojové lode potopené výlučne leteckou silou na otvorenom mori. Strojom G4M a G3M sa pripisuje aj potopenie ťažkého krížnika USS Chicago počas bitky o pri Rennellovom ostrov.
V stroji Micubiši G4M bol 18. apríla 1943 nad ostrovom Bougainville, zostrelený veliteľ japonského námorníctva admirál Jamamoto (operácia Vengeance).
Ku koncu vojny vznikla modifikácia 24j. Tento model niesol samovražednú lietajúcu bombu Jokosuka MXY-7 Óka.
Palais de Chaillot

Palais de Chaillot ("Palác Chaillot") je stavba, ktorá sa nachádza na návrší Chaillot v Paríži v 16. obvode na námestí "Place du Trocadéro-et-du-11-Novembre". Palác bol postavený ako výstavný pavilón pre svetovú výstavu roku 1937 namiesto bývalého Palais du Trocadéro.
Dnes tu sídlia múzeá, divadlo a ďalšie kultúrne inštitúcie. Valné zhromaždenie OSN tu 10. decembra 1948 prijalo Všeobecnú deklaráciu ľudských práv. Z terasy je dobrý výhľad na Eiffelovú vežu, ktorá je odtadiaľ vzdialená cez 500 metrov.
Medzi historické pamiatky bol palác zaradený 24. decembra 1980.
Autormi stavby sú architekti a držitelia ceny Rímskej ceny Léon Azéma, Jacques Carlu a Louis-Hippolyte Boileau. Palác sa skladá z dvoch zaoblených krídiel okolo ústredného priestoru ("Parvis des Libertés et des Droits de l'Homme" – Námestie slobody a ľudských práv), ktoré sú otočené smerom k Seine.
Tamanchey

Tamanchey (doslova "Zbrane") je indická hindskojazyčná romantická kriminálna komédia, ktorá bola uvedená 10. októbra 2014. Film režíroval Navneet Behal a v hlavných úlohách sa predstavili Nikhil Dwivedi a Richa Chadda.
Zápletka.
Zločinec na úteku (Nikhil Dwivedi) sa zaľúbi do odvážnej, krásnej a vulgárnej spoločníčky (Richa Chadda). Film sa končí s úsmevom na tvári.
Výroba.
Film sa začal nakrúcať začiatkom roka 2014 a väčšina častí sa natáčala v Naí Dillí. Richa Chadda dala Nikhilovi Dwiwedimu pri jednej scéne 16 faciek.
Propagácia.
Film propagoval herec Salman Khan, ktorý uviedol, že sa mu film páči. Khan tiež uviedol filmovú pieseň „In Da Club“.
Marcus Bettinelli

Marcus Bettinelli (* 24. máj 1992, Londýn, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste brankára v anglickom klube Chelsea.
Klubová kariéra.
Fulham.
Bettinelli začal s futbalom v akadémii Fulhamu. Svoju prvú profesionálnu zmluvu podpísal v júli 2010. Zatiaľ však pôsobil v rezervnom tíme.
Hosťovania.
V auguste 2012 bol Bettinelli poslaný na mesačné hosťovanie do Dartfordu v piatej anglickej lige aby získal zápasovú prax. V tíme debutoval 18. augusta pri prehre 0:2 s Macclesfield Town. Nakoniec zotrval na hosťovaní až do marca 2013.
Dňa 28. augusta 2013 bol Bettinelli poslaný na hosťovanie do Accrington Stanley v League Two a v ten istý deň debutoval v tíme pri prehre 0:2 s Cardiff City v EFL Cupe. O tri dni neskôr debutoval v lige pri prehre 0:1 s Burton Albion. Bettinelliho hosťovanie sa z mesiaca natiahlo na celú sezónu v ktorej odohral 41 zápasov z toho 39 v lige.
Návrat do Fulhamu.
Bettinelli debutoval vo Fulhame 26. augusta 2014 pri víťazstve 1:0 nad Brentfordom v EFL Cupe V Championship debutoval o štyri dni neskôr pri remíze 1:1 s Cardiff City.
Dňa 30. augusta 2017 predĺžil Bettinelli zmluvu s Fulhamom do júna 2020 s opciou na jeden rok. V sezóne 2017/18 odohral 30 zápasov a zahral si vo finále play-off Championship dňa 26. mája 2018 keď vo Wembley zvíťazili nad Aston Villou 1:0 a postúpili do Premier League.
Dňa 26. augusta 2018 debutoval Bettinelli v Premier League pri víťazstve 4:2 nad Burnley. V Premier League však bol brankárom druhej voľby keď robil náhradníka Sergiovi Ricovi.
Hosťovanie v Middlesbrough.
Dňa 10. septembra 2020 bol Bettinelli poslaný na ročné hosťovanie do Middlesbrough. Nasledujúci deň debutoval v tíme pri prehre 0:1 s Watfordom.
Chelsea.
Bettinelli podpísal dňa 28. júla 2021 dvojročnú zmluvu s Chelsea. Dňa 8. januára 2022 debutoval v tíme pri výhre 5:1 nad Chesterfieldom v FA Cupe.
Dňa 27. marca 2023 predĺžil zmluvu s Chelsea do roku 2026.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 25. marcu 2024"
Úspechy hráča.
Fulham
Chelsea
Turistická značkovaná trasa číslo 2442

 Turistická značkovaná trasa číslo 2442 je modrá trasa v pohorí Považský Inovec. Začína v meste Piešťany a končí v Podhradí. Dĺžka trasy je 26,8 km.
Pontos (mytológia)

Pontos (gr. Πόντος, Póntos, doslova „more“) bol v gréckej mytológii staroveký predolympský boh mora, bohom hlbín vnútorného mora, prístupného ľuďom, jeden z gréckych prabohov. Pontos bol Gaiiným synom a nemal otca. Podľa gréckeho básnika Hésioda sa zrodil bez spojenia otca a matky, hoci podľa Hygina je Pontos synom Aithéra a Gaii.
Mytológia.
Pre Hésióda sa Pontos zdá byť len personifikáciou mora, "ho pontos" („more“), ktorým Heléni označovali Stredozemné more. Po kastrácii svojho brata Ourana Pontos so svojou matkou Gaiou splodil Nerea (Starca mora), Thauma („zázrak“ mora vzbudzujúci obdiv, stelesnenie nebezpečných aspektov mora), Forkýsa a ich sestry príšernú Kéto, ako aj „silnú bohyňu“ Eurybiu. S morskou bohyňou Thalassou (ktorej vlastné meno znamená jednoducho „more“, ale je odvodené z predgréckeho koreňa) sa stal otcom Telchínov a všetkého morského života.
Na rímskej soche z 2. storočia Pontos, ktorý sa dvíha z morských rias, uchopí pravou rukou kormidlo a opiera sa o provu lode. Na hlave má korunu a sprevádza ho Fortuna, ktorej drapérie sa objavujú vľavo, ako dvojičky – patrónky čiernomorského prístavu Tomis (Konstanca) v Moesii, starovekom regióne a neskôr rímskej provincii na Balkáne južne od Dunaja, dnes v Rumunsku.
Literatúra.
Hésiodos.
Hésiodos uvádza Ponta vo svojom diele "Teogónia". 
Hyginus.
Hyginus spomína Ponta v diele "Fabulae", keď ho menuje v úvode.
Silické úboče

Silické úboče sú geomorfologickou časťou Silickej planiny, podcelku Slovenského krasu. Zaberajú neveľké údolie v okolí Silickej Jablonice, južne od Rožňavy.
Polohopis.
Silické úboče sa nachádzajú na juhu strednej časti Slovenského krasu a zaberajú juhovýchodnú oblasť podcelku Silická planina. Územie na západe a severe obklopuje vlastný podcelok, východne susedí Turnianska kotlina, juhovýchodne Dolný vrch a južný okraj vymedzuje slovensko-maďarská hranica. Kotlinu odvodňuje riečka Turňa, ktorá patrí do povodia Bodvy.
Oblasť patrí do Košického kraja, okresu Rožňava a zasahuje na katastrálne územia obcí Silická Jablonica a Hrušov. Územie obsluhuje cesta III. triedy, ktorá vedie z Jablonova nad Turňou a ktorou je možné cyklistom a turistom pokračovať do Silice.
Chránené územia.
Takmer celé územie patrí do Národného parku Slovenský kras a jeho ochranného pásma a na juhozápadnom okraji leží prírodná rezervácia Sokolia skala.
Turizmus.
Silické úboče patria medzi turisticky pokojnejšie oblasti, no okrajovými časťami vedie niekoľko značených turistických trás.
Robert Sánchez

Robert Lynch Sánchez (* 18. november 1997, Cartagena, Španielsko) je španielsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii brankára v anglickom klube Chelsea.
Klubová kariéra.
Sánchez začal s futbalom v tíme Escuela de Fútbol de Santa Ana. V roku 2010 sa pripojil k mládežníckemu tímu Levante kde strávil tri roky.
Brighton.
V roku 2013 prestúpil Sánchez do akadémie Brightonu kde strávil päť rokov. V júni 2015 podpísal Sánchez svoju prvú profesionálnu zmluvu. V roku 2018 podpísal Sánchez novú trojročnú zmluvu a bol poslaný na hosťovanie.
Hosťovania.
V júni 2018 bol Sánchez poslaný na hosťovanie do Forest Green Rovers v League Two. V klube debutoval 4. augusta pri výhre 4:1 nad Grimsby. Sánchez odohral na hosťovaní 17 zápasov z toho všetky v lige.
Dňa 24. júla 2019 bol Sánchez poslaný na hosťovanie do Rochdale v League One. V tíme debutoval 3. augusta pri výhre 3:2 nad Tranmere Rovers.
Návrat do Brightonu.
Po hosťovaní v Rochdale sa Sánchez vrátil do Brightonu kde debutoval 1. novembra pri prehre 1:2 s Tottenhamom. Dňa 23. februára 2021 podpísal Sánchez novú zmluvu na štyri a pol roka s platnosťou do júna 2025.
Dňa 6. novembra 2021 dostal Sánchez červenú kartu pri remíze 1:1 s Newcastlom United za faul na Calluma Wilsona. V sezóne 2021/22 odohral 38 zápasov z toho 37 v Premier League a jedenásťkrát udržal čisté konto.
Chelsea.
Dňa 5. augusta 2023 podpísal zmluvu s Chelsea na sedem rokov za poplatok 20 miliónov libier s bonusmi. Sánchez dostal dres s číslom 31. V tíme debutoval o osem dní neskôr pri remíze 1:1 s Liverpoolom. Po odchode Kepu Arrizabalagu do Realu Madrid dostal Sánchez dres s číslom 1.
Medzinárodná kariéra.
Sánchez debutoval v národnom tíme Španielska dňa 5. septembra 2021 pri výhre 4:0 nad Gruzínskom v kvalifikácii na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022.
Sánchez bol nominovaný do 26-člennej nominácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022. Do žiadneho zápasu na turnaji však nezasiahol keďže bol v pozícii náhradníka. Španielsko na turnaji skončilo v osemfinále po prehre s Marokom.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 15. aprílu 2024"
Medzinárodné.
"K 15. aprílu 2024"
Niké liga 2024/2025

Niké liga 2024/2025 je 32. ročník najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. Obhajcom titulu je Slovan Bratislava, nováčikom je víťaz 2. ligy, KFC Komárno. Sezóna sa začala 27. júla 2024.
Základná časť.
Tabuľka.
&lt;br&gt;
Noni Madueke

Chukwunonso Tristan "Noni" Madueke (* 10. marec 2002, Londýn, Anglicko) je anglický profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste útočníka v anglickom klube Chelsea.
Klubová kariéra.
Začiatok kariéry.
Madueke začínal s futbalom v akadémii Crystal Palace. V roku 2014 prestúpil do akadémie Tottenhamu kde strávil štyri roky. V roku 2018 odišiel do Holandska kde sa pripojil k akadémii PSV Eindhoven.
PSV Eindhoven.
Po príchode do akadémie podpísal trojročnú zmluvu s PSV Eindhoven. Sezónu 2019/20 strávil prevažne v rezervnom tíme Jong Ajax. V prvom tíme debutoval 19. januára pri remíze 1:1 s VVV-Venlo.
V sezóne 2020/21 sa Madueke prepracoval do prvého tímu. Dňa 19. septembra 2020 strelil svoj prvý gól v tíme pri výhre 2:1 nad Emmem. Vo svojej prvej celej sezóne odohral 30 zápasov vo všetkých súťažiach a strelil v nich deväť gólov. 
Dňa 7. augusta 2021 strelil Madueke dva góly pri výhre 4:0 nad Ajaxom v superpohári Johan Cruijff Schaal. Dňa 26. augusta podpísal Madueke s tímom novú zmluvu do roku 2025. Na konci sezóny sa s tímom tešil zo zisku KNVB Cup.
Chelsea.
Dňa 20. januára 2023 prestúpil Madueke do anglického klubu Chelsea kde podpísal zmluvu na sedem a pol roka. Prestupová čiastka bola 33 miliónov libier. V klube debutoval 3. februára pri remíze 0:0 s Fulhamom. Svoj prvý gól za klub strelil 2. mája pri prehre 1:3 s Arsenalom.
Medzinárodná kariéra.
Madueke bol súčasťou reprezentácie do 21 rokov, ktorá vyhrala Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov v roku 2023. Na turnaji odohral všetky zápasy a pomohol tímu na turnaji neinkasovať ani jeden gól.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 15. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
PSV Eindhoven
Anglicko U21
Veľká cena Austrálie 2024

Veľká cena Austrálie 2024 (angl. Formula 1 Rolex Australian Grand Prix 2024), ktorá sa uskutočnila 24. marca 2024 na pretekárskom okruhu Albert Park Circuit v meste Melbourne. Bola to tretia veľká cena sezóny 2024 majstrovstiev sveta Formuly 1.
Po kvalifikácii ako druhý vyhral preteky Carlos Sainz Jr. z Ferrari, dva týždne po tom, čo podstúpil apendektómiu. Holanďan Max Verstappen odstúpil v štvrtom kole, čím prerušil svoju sériu deviatich víťazstiev za sebou. Sainzov tímový kolega Charles Leclerc sa umiestnil na druhom mieste. Tretí skončil Lando Norris, ktorý prekonal Nicka Heidfelda v počte pódií bez víťazstva vo Formule 1 v štrnástich. 
Kvalifikácia.
Max Verstappen zajazdil najrýchlejší čas a získal pole position, nasledovaný Sainzom, ktorý sa k nemu pripojil v prvom rade štartového roštu. Verstappenov tímový kolega Sergio Pérez sa kvalifikoval ako tretí pred Landom Norrisom z McLarenu, ktorý obsadil štvrté miesto. Po vyšetrovaní športovými komisármi bol Pérez potrestaný tromi miestami na štartovom rošte za znemožnenie Hülkenberga v Q1, čím sa Norris posunul na tretie miesto. Charles Leclerc sa kvalifikoval ako štvrtý a Norrisov tímový kolega Oscar Piastri získal piete miesto.
Preteky.
Max Verstappen z Red Bull Racing viedol v úvodnom kole a potom ho v druhom kole predbehol Carlos Sainz Jr. z Ferrari, keď Verstappen nahlásil problémy s brzdami. Verstappen čoskoro odstúpil z pretekov pre poruchu bŕzd a vo štvrtom kole sa vrátil do boxovej uličky. Sainz viedol väčšinu pretekov a vyhral svoju tretiu VC od Veľkej ceny Singapuru, pričom tímový kolega Charles Leclerc obsadil druhé miesto po tom, čo v počiatočných fázach pretekov dokončil pred Landom Norrisom z McLarenu. Norrisov tímový kolega Oscar Piastri obsadil štvrté miesto, za ním SSergio Pérez na piatom mieste. Počas záverečných fáz pretekov bojoval George Russell z Mercedesu o šieste miesto proti Fernandovi Alonsovi z Aston Martinu. V poslednom kole havaroval v 6. zákrute, vďaka čomu Alonso a jeho tímový kolega z Aston Martin Lance Stroll skončili na šiestom a siedmom mieste. Russell sa pripojil k svojmu tímovému kolegovi Lewisovi Hamiltonovi, ktorý odstúpil v polovici pretekov pre problémy s pohonnou jednotkou. Yuki Tsunoda získal body za RB, keď skončil ôsmy na trati, prvýkrát v sezóne. Nico Hülkenberg a Kevin Magnussen z Haasu získali po deviatom a desiatom mieste dvojnásobné body. Po podobných problémoch počas posledných dvoch VC mali obaja piloti Sauberu počas pretekov problémy so zastávkou v boxoch vrátane problémov s maticami kolies pre Bottasa.
Priebežné poradie šampionátu.
Poradie o pohár jazdca (Top 5)
Poradie o pohár konštruktérov (Top 5)
Salašská brázda

Salašská brázda je geomorfologická časť Miliča, podcelku Slanských vrchov. Zaberá neveľké údolie juhovýchodne od Košíc.
Polohopis.
Územie brázdy sa nachádza v južnej časti Slanských vrchov a zaberá centrálnu oblasť podcelku Milič. Brázdu z veľkej časti obklopuje vlastný podcelok, len na severovýchode nadväzuje Východoslovenská pahorkatina s podcelkom Podslanská pahorkatina. Salašskú brázdu odvodňuje Trebeľa a jej prítok Starý potok, ktorými voda odteká do Roňavy v povodí Bodrogu.
Lokalita leží v Košickom kraji, v okrese Košice-okolie a zasahuje na katastrálne územia obcí Nový Salaš, Slanská Huta a Skároš. Sídla v oblasti dopravne obsluhuje cesta III. triedy, vedúca z obce Slanec.
Chránené územia.
Táto časť Slanských vrchov nepatrí do žiadnej veľkoplošne chránenej oblasti, no na juhozápad okrajovo zasahuje prírodná rezervácia Marocká hoľa (dnes PR Pralesy Slovenska) a na juh národná prírodná rezervácia Malý Milič.
Turizmus.
Salašská brázda a najmä v jej centre situovaná Slanská Huta patrí medzi turistické východiská na túry do najjužnejšej časti pohoria. V južnej polovici je viacero značených trás, ktoré vedú do atraktívnych lokalít, z ktorých vyniká jazero Izra.
Marc Cucurella

Marc Cucurella Saseta (* 22. júl 1998, Alella, Španielsko) je španielsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v anglickom klube Chelsea a za španielsky národný tím.
Klubová kariéra.
Barcelona.
Cucurella začal s futbalom v Espanyole. V roku 2012 prestúpil do akadémie Barcelony. Štyri roky pôsobil v mládežníckom tíme až sa v roku 2016 dostal do B-tímu. V prvom tíme Barcelony debutoval dňa 24. októbra 2017 pri výhre 3:0 nad Reaoml Murcia v Copa del Rey.
Hosťovanie v Eibare.
Dňa 31. augusta 2018 bol Cucurella poslaný na ročné hosťovanie do Eibaru v La Lige. Svoj debut v La Lige zažil 25. septembra pri prehre 0:1 s Espanyolom. V poslednom zápase sezóny strelil svoj prvý gól za klub a to pri remíze 2:2 s kmeňovým klubom FC Barcelona.
Getafe.
Po skončení hosťovania v Eibare mal klub záujem uplatniť vykupnú klauzulu no nakoniec zostal Cucurella hráčom Barcelony. Ten bol následne 18. júla poslaný na hosťovanie do Getafe. O mesiac neskôr debutoval v tíme pri prehre 0:1 s Atleticom Madrid.
Po skončení hosťovania Getafe uplatnilo opciu 6 miliónov eur a Cucurella sa tak stal hráčom Getafe.
Brighton.
Dňa 31. augusta 2021 prestúpil Cucurella do Brightonu za poplatok 18 miliónov eur. V klube podpísal zmluvu na päť rokov. V Premier League debutoval 11. septembra pri výhre 1:0 nad Brentfordom. Dňa 7. mája strelil Cucurella svoj prvý gól v tíme pri výhre 4:0 nad Manchestrom United.
Chelsea.
Dňa 5. augusta 2022 podpísal Cucurella zmluvu s Chelsea na šesť rokov. Išlo o poplatok 55 miliónov libier s bonusmi čo bol rekordný poplatok, ktorý Brighton získal. V klube debutoval o deň neskôr pri výhre 1:0 nad Evertonom.
Dňa 17. marca 2024 strelil Cucurella svoj prvý gól v tíme pri výhre 4:2 nad Leicesterom City vo štvrťfinále FA Cupu.
Medzinárodná kariéra.
Cucurella debutoval v A-tíme Španielska dňa 8. júna 2021 v prípravnom zápase pri výhre 4:0 nad Litvou. Cucurella bol súčasťou konečnej nominácie španielskeho tímu do 23 rokov na letných olympijských hrách 2020, ktoré sa pre pandémiu hrali v lete 2021.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 16. aprílu 2024"
Poznámky
1 Európska liga UEFA
2 Liga majstrov UEFA
Medzinárodné.
"K 16. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Klubové.
Barcelona
Reprezentačné.
Španielsko
Španielsko U23
Trevoh Chalobah

Trevoh Tom Chalobah (* 5. júl 1999, Freetown, Sierra Leone) je profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v anglickom klube Chelsea.
Osobný život.
Chalobah sa narodil v Sierra Leone no vo veku dvoch rokoch sa presťahoval s rodinou do Spojeného kráľovstva.
Klubová kariéra.
Chelsea.
Chalobah prišiel do akadémie Chelsea keď mal osem rokov. Svoju prvú profesionálnu zmluvu podpísal v marci 2018.
Tri roky na hosťovaniach.
V júni 2018 bol Chalobah poslaný na ročné hosťovanie do Ipswichu Town v Championship. Profesionálny debut si odkrútil 4. augusta pri remíze 2:2 s Blackburn Rovers. Dňa 18. augusta strelil svoj prvý gól za klub pri remíze 1:1 s Aston Villou. Počas sezóny odohral 44 zápasov v ktorých strelil dva góly.
Dňa 8. augusta 2019 podpísal nový kontrakt s Chelsea do roku 2022 a následne bol poslaný na hosťovanie do Huddersfieldu. V klube debutoval o päť dní pri prehre 0:1 s Lincolnom City v EFL Cupe. Dňa 21. augusta skóroval Chalobah pri prehre 1:2 na trávniku Cardiff City.
Dňa 18. augusta 2020 podpísal Chalobah nový kontrakt s Chelsea do roku 2023 a zároveň bol poslaný na ročné hosťovanie do francúzskeho Lorientu v Ligue 1. V lige debutoval 13. septembra pri prehre 2:3 s Lens. Svoj prvý gól v klube strelil pri výhre 3:2 nad Dijonom.
Návrat do Chelsea.
Dňa 11. augusta 2021 debutoval v Chelsea v Superpohári UEFA pri výhre nad Villarealom. O tri dni neskôr debutoval vPremier League pri výhre 3:0 nad Crystal Palace v ktorom strelil svoj premiérový gól. Dňa 4. novembra predlžil Chalobah zmluvu do roku 2026. Vo svojej prvej sezóne v Chelsea odohral 30 zápasov z toho 24 v lige. 
Dňa 29. októbra 2022 zaznamenal Chalobah svoju prvú prehru v drese Chelsea pri prehre 1:4 s Brightonom.
Štatistiky kariéry.
"K 17. aprílu 2024"
Úspechy hráča.
Chelsea
Anglicko U19
Suché sedlo

Suché sedlo (; ) je sedlo v hlavnom hrebeni Západných Tatier na slovensko-poľskej hranici. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Tatier, na východnom okraji podcelku Západné Tatry a ich časti Červené vrchy. Oddeľuje severozápadne situovaný Kasprov vrch () a juhovýchodne ležiaci Beskyd (). Juhozápadne leží Tichá dolina, ktorou z oblasti odteká voda Tichým potokom do Váhu, východne sa nachádza Gąsienicowa dolina, ktorou tečie potok Sucha woda do Dunajca.
Juhozápadná, slovenská časť patrí do katastra mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji, severovýchodná zasahuje na územie mesta Zakopané v powiate tatrzańskom v Malopoľskom vojvodstve.. Najbližšími sídlami sú severne ležiace Zakopané a na slovenskom území južne situované Podbanské a Štrbské Pleso. Sedlo zasahuje do Tatranského národného parku v slovenskej i poľskej časti, pričom juhozápadná časť je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina.
RB Formula One Team

Racing Bulls SpA, súťažiaci ako Visa Cash App RB F1 Team (skrátená na RB alebo VCARB), je tím Formuly 1, sídliaci v talianskom Faenza. Je pokračovateľom Scuderia AlphaTauri a v šampionáte pôsobí od sezóny 2024. Majiteľom tímu je rakúska spoločnosť Red Bull GmbH a tím Red Bull Racing. Tím jazdí s Talianskou licenciou.
Pôvod.
Tím sa prvýkrát predstavil vo Formuli 1 v rokoch 1985 ako Minardi. V roku 2006 ho kúpil Red Bull, aby sa stal juniorským tímom Red Bull Racing. Od roku 2006 do roku 2019 súťažil pod názvom „ Toro Rosso “ a bol známy tým, že v ňom sídlia budúce talenty Red Bullu, akými sú štvornásobný majster sveta Sebastian Vettel, súčasný pilot Ferrari Carlos Sainz Jr. a úradujúci trojnásobný majster sveta Max Verstappen. Okrem toho Toro Rosso predtým zamestnávalo súčasného jazdca Daniela Ricciarda ako súčasť svojej zostavy v rokoch 2012 a 2013. 
Pre Majstrovstvá sveta Formuly 1 v roku 2020 bolo Toro Rosso premenované na „AlphaTauri“ s cieľom propagovať módnu značku Red Bull AlphaTauri. Podľa Franza Tosta a Helmuta Marka premenovanie na Scuderia AlphaTauri tiež uznal, že prešla z juniorského tímu Red Bull Racing do sesterského tímu. 
Tím bol pre sezónu 2024 premenovaný na "Visa Cash App RB F1 Team", skrátený na akronymizované „VCARB“. Nový názov bol široko kritizovaný fanúšikmi a médiami, Edd Straw z "The Race" ho označil za "najhoršie meno tímu v histórii Formuly 1" a " hanba pre Red Bull a Formulu 1 ako celok, argumentujúc tým, že názvu „RB“ chýba „osobnosť, identita a ambície“, možno ľahko zameniť s Red Bull Racing a existuje len preto, aby sa sponzori spomínali častejšie. 
História pretekov.
Motory Honda RBPT (2024 – súčasnosť).
RB vstúpila do majstrovstiev sveta Formuly 1 v roku 2024 s jazdcami Danielom Ricciardom a Yukim Tsunodom. Tím pokračoval v používaní pohonných jednotiek Honda RBPT, pričom od sezóny 2018, keď dostal názov Scuderia Toro Rosso, používal pohonné jednotky navrhnuté spoločnosťou Honda. 
Motory RBPT s odznakom Ford (od roku 2026).
Starší sesterský tím Red Bull Racing potvrdil zmenu partnera a dodávateľa pohonnej jednotky Red Bull Ford Powertrains, kde bude aj RB Formula One Team nasledovať zmenu partnera a dodávateľa pohonnej jednotky na Red Bull Ford Powertrains. Stane sa tak od sezóny 2026 do sezóny 2030.