Josef Mysliveček

Josef Mysliveček, po taliansky Giuseppe Venatorini (* 9. marec 1737, Praha† 4. február 1781, Rím) bol český hudobný skladateľ obdobia neskorého baroka a klasicizmu. Bol nazývaný „Božským Čechom“ ("Il divino Boemo"). Zložil takmer 30 opier, 10 oratórií, rad symfónií, koncertov a množstvo komornej a chrámovej hudby. Veľa diel sa nezachovalo alebo ešte neboli objavené.
Život.
Josef Mysliveček bol synom bohatého pražského mešťana a mlynára, ktorý hospodáril v Dubovom mlyne v Šáreckom údolí pri Prahe a bol tiež dedičným nájomcom mlyna na Novotného lávke v Prahe na Novom Meste (od roku 1936 je v dome Smetanovo múzeum). Josef sa narodil ako jednovaječné dvojča s bratom Jáchymom, pravdepodobne v Sovových mlynoch na Kampe. Obaja bratia absolvovali trivium na staromestskej škole u dominikánov u sv. Jiljí a od roku 1747 Akademické gymnázium u jezuitov v Klementine, kde tiež od roku 1753 mali pokračovať v štúdiu filozofie a literatúry na univerzite, Josef však školu pred dokončením opustil. V rokoch 17531756 sa obaja bratia vyučili u Václava Kliku mlynárskemu remeslu, roku 1758 boli prijatí do cechu ako tovariši, roku 1761 boli vyhlásení za majstrov.
Josef okrem toho študoval v Prahe hru na husle u virtuóza Františka Bendu a hudobnú kompozíciu u Františka Josefa Habermanna. Na organe ho učil hrať týnsky organista Franz Josef Seeger. Už ako dvanásťročný bol považovaný za dobrého huslistu. Ako skladateľ a komorný hudobník nastúpil do služieb grófa Vincenca Valdštejna, pre ktorého anonymne zložil 6 skladieb z cyklu Mesiace (Január až Jún). Ďalej písal kantáty pre opáta kláštora cisterciánov v Oseku Kajetána Březinu a pre kláštor benediktínov v Břevnove. Trpel však provincionalizmom českých krajín a chcel získať nezávislosť a skúsenosti v cudzine. Břevnovský opát Fridrich Grundtmann mu preto zaplatil cestu do Talianska, kam Mysliveček natrvalo odišiel roku 1763.
Sprvu sa živil ako huslista a študoval hudbu u organistu a skladateľa Giovanniho Battistu Pescettiho (17041766) v Benátkach. Ako skladateľ sa presadil svojou prvou (avšak nezachovanou) operou "Zmätok na Parnase", uvedenou v Parme asi v rokoch 17641765. Roku 1766 nasledovala závratná kariéra počnúc operou "Semiramis znovu poznaná", uvedenou v Bergame, a najmä roku 1767 po uvedení opery "Bellerofontes" v divadle Teatro San Carlo v Neapole. Jeho obľúbeným libretistom bol básnik Pietro Metastasio.
Zlom v kariére a postupný Myslivečkov pád na dno spoločnosti priniesli roky 17771781, keď sa u neho začali prejavovať príznaky venerickej choroby (syfilis). Zároveň upadal do dlhov a stratil angažmán v opernom dome San Carlo v Neapole. V dôsledku toho začiatkom roku 1777 opustil Taliansko a odišiel na pozvanie bavorského vojvodu Maximiliána I. Jozefa do Mníchova. Pri ceste sa s ním prevrhol koč. Tradícia tvrdila, že do tržnej rany dostal infekciu, a preto strávil rok v nemocnici, odkiaľ vyšiel na jar 1778 so znetvorenou tvárou. Skutočnou príčinou jej znetvorenia bol však syfilis. 5. apríla 1780 bola v Ríme uvedená jeho posledná opera "Antigonos", ktorá svojím chmúrnym ladením u publika úplne prepadla. Mysliveček zomrel chudobný a osamelý v Ríme. Priaznivci jeho hudby mu však vystrojili honosný pohreb v kostole San Lorenzo in Lucina.
Jeho veľkým obdivovateľom bol mladý Wolfgang Amadeus Mozart.