burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
NGC 6080

NGC 6080 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 30. marca 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 6081

NGC 6081 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 26. júla 1870.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 6083

NGC 6083 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 21. júna 1876.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
NGC 6084

NGC 6084 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 6. júna 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 6085

NGC 6085 je galaxia v súhvezdí Severná koruna, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 2. júla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 6086

NGC 6086 je galaxia v súhvezdí Severná koruna, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 24. júna 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 6087

NGC 6087 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Pravítko, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 8. mája 1826. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 5,4. Rozkladá sa okolo cefeidy S Normae.
NGC 6088

NGC 6088 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. apríla 1789.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15.
Johann Palisa

Johann Palisa (* 6. december 1848 Opava – † 2. máj 1925 Viedeň) bol česko-rakúsky astronóm. Objavil 122 planétok a jednu kométu (C/1879 Q1 (Palisa)).
Po absolvovaní gymnázia odišiel študovať na univerzitu do Viedne. V roku 1871 bol vymenovaný za vedúceho hvezdárne v Pule, na pobreží Jadranského mora, kde pôsobil až do roku 1880. Potom odišiel naspäť do Viedne do Univerzitnej hvezdárne, kde pokračoval vo vizuálnom hľadaní planétok.
Podľa Palisu je pomenovaný jeden kráter na Mesiaci.
NGC 6089

NGC 6089 je galaxia v súhvezdí Severná koruna, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. mája 1791.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 6090

NGC 6090 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 24. júna 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 6091

NGC 6091 je galaxia v súhvezdí Malá medvedica, ktorú objavil Edward D. Swift 8. júla 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
NGC 6092

NGC 6092 je dvojhviezda v súhvezdí Severná koruna, ktorú objavil francúzsky astronóm Guillaume Bigourdan 11. mája 1885.
NGC 6094

NGC 6094 je galaxia v súhvezdí Malá medvedica, ktorú objavil William Herschel 16. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 6095

NGC 6095 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 27. mája 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 6096

NGC 6096 je galaxia v súhvezdí Severná koruna, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 24. júna 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
NGC 6097

NGC 6097 je galaxia v súhvezdí Severná koruna, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 7. júna 1880.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 6098

NGC 6098 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 3. apríla 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 6099

NGC 6099 je galaxia v súhvezdí Herkules, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 3. apríla 1887.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
NGC 6100

NGC 6100 je galaxia v súhvezdí Had, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 3. júla 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
Alvar Aalto

Hugo Alvar Henrik Aalto (* 3. február 1898, Kuortane, Fínsko † 11. máj 1976, Helsinki, Fínsko) bol fínsky architekt"" a dizajnér, predstaviteľ neoklasicizmu a modernej architektúry, ktorý využíval tradície a prirodzený materiál. Okrem architektúry sa venoval dizajnu nábytku, textilu a skla. Jeho tvorba mala výrazný vplyv na modernú architektúru. Považuje sa za priekopníka tzv. škandinávskeho nábytkárskeho štýlu.""
Životopis.
V rokoch 1927 až 1931 pôsobil v Turku. Spoločne s Erikom Bryggmanom navrhol dizajn pre oslavy 700. výročia mesta (Turku Fair). K ďalším jeho prácam z tohoto obdobia patrí knižnica vo Vyborgu (v tom čase fínskom Viipuri), budova novín Turun Sanomat a sanatórium v Paimio (1928).
V roku 1931 sa presťahoval do Helsínk, kde sa o 4 roky neskôr stal spoluzakladateľom svetoznámej nábytkárskej firmy Artek. V tomto období navrhol napríklad pavilóny na svetových výstavách v Paríži a New Yorku, továreň na spracovanie celulózy v Sunile, vilu Mairea v Noormarkku a ďalšie. Od roku 1940 žil v USA.""
Po 2.svetovej vojne pokračoval v tvorbe: Penzijný ústav z roku 1952, obytný dom na berlínskej výstave (1955), Maison Carre v Bazoches (Francúzsko, 1956) a ďalšie. Vrcholom jeho tvorivej aktivity bol návrh nového centra Helsínk a kongresové centrum Finlandia v Helsinkách (1973).
Česko-slovenská akadémia vied

Česko-slovenská akadémia vied (do roku 1990 Československá akadémia vied; skratka ČSAV; ) bola najvyššia vedecká inštitúcia v Česko-Slovensku v rokoch 19521992. Jej sídlom bola Praha, pričom ČSAV mala zriadené svoje vedecké pracoviská (výskumné a bádateľské ústavy, laboratóriá, knižnice atď.) aj mimo Prahy.
Bola založená zákonom č. 52/1952 Zb. zo dňa 29. októbra 1952 o Československej akadémii vied ako tzv. socialistická právnická osoba podriadená priamo vláde. Vznikla zlúčením a transformáciou Českej akadémiou vied a umení a Kráľovskej českej spoločnosti náuk podľa sovietskeho vzoru. Od roku 1960 bola organickou súčasťou ČSAV Slovenská akadémia vied (SAV) so sídlom v Bratislave. De facto bola ČSAV českým ekvivalentom SAV.
V roku 1984 mala ČSAV 82 riadnych členov akademikov a 171 členov korešpondentov. ČSAV bola zrušená 31. decembra 1992. Jej nástupníckymi organizáciami sa stali Akademie věd České republiky v Česku a SAV na Slovensku.
Verner von Heidenstam

Carl Gustaf Verner von Heidenstam (* 6. júl 1859, Olshammar, Švédsko – † 20. máj 1940, Övralid) bol švédsky básnik a prozaik, laureát Nobelovej ceny za literatúru v roku 1916.
Životopis.
Narodil sa ako potomok starej šľachtickej rodiny v Olshammare (Örebro). Študoval maliarstvo v Paríži a Ríme. Po ukončení štúdií absolvoval dlhšiu poznávaciu cestu po rôznych krajinách. Navštívil okrem Francúzska, Talianska a Švajčiarska aj krajiny východu.
V roku 1912 bol vybraný za člena Švédskej akadémie. Bol tiež jedným zo zakladateľov švédskeho denníka "Svenska Dagbladed".
V roku 1916 Heidenstam dostal Nobelovu cenu za literatúru „ocenením jeho významu ako vedúceho reprezentanta novej éry v literatúre“. Toto uznanie si zaslúžil predovšetkým svojim epickým cyklom "Karolinema" z rokov 1897-98. Tento cyklus je ešte aj dnes jeho najznámejším dielom. 
Svojimi literárnymi dielami vplýval na rozvoj švédskeho neoromantizmu. Neskôr sa však vrátil k historickým témam. 
V roku 1938 sa stal laureátom ešte jednej ceny, ceny Henrika Steffensa. 
Verner von Heidenstam zomrel v roku 1940 v Övralid. Dodnes je vo Švédsku 6. júl pamätný deň, ako deň jeho narodenín, ktorý je nazývaný dňom Övralid. V ten deň sú udeľované ceny spisovateľom a rôznym osobnostiam sveta kultúry. 
23. júla 2002 bola objavená dosiaľ neznáma korešpondencia medzi Heidenstamom a Oskarom Levertinom.
Hlbocký vodopád

Hlbocký vodopád je vodopád na Slovensku v Súľovských skalách, geomorfologickom podcelku Súľovských vrchov.
Poloha.
Nachádza sa v Súľovských skalách, asi juhovýchodne od obce Hlboké nad Váhom, v okrese Bytča.
Opis.
Hlbocký potok so šírkou nad vodopádom 1 meter sa zarezáva do Súľovských zlepencov a vytvára malú tiesňavu s kaskádami a malými krútňavovými hrncami. Jeho výška je . Dá sa tu liezť po skalách kde sa budete držať reťazí. 
Rozprávky.
V rozprávkach Soľ nad zlato, Perinbaba, Zakliata jaskyňa, Dúhenka je aj záber na Hlbocký vodopád.
Toni Lydman

 
 
Toni Lydman (* 25. september 1977, Lahti, Fínsko) je bývalý fínsky hokejový obranca, ktorý hral naposledy za Anaheim Ducks v NHL.
Klubový hokej.
Toni Lydman meria 185 centimetrov a váži 90 kilogramov. (údaj z roku 2006) Strieľa ľavou rukou. Lydman bol draftovaný v úvodnom drafte NHL roku 1996, v štvrtom kole ako 89. v celkovom poradí tímom Calgary Flames. Štyri sezóny hral vo fínskej SM-liige za Tampere a Helsinki, predtým než prvýkrát vyšiel na ľad v drese Calgary Flames v sezóne 2001/02. 25. augusta bol Lydman vymenený do tímu Buffalo Sabres, za právo draftu v treťom kole v úvodnom drafte NHL roku 2006.
Mačka jaguarundi

Mačka jaguarundi alebo jaguarundi (lat. "Herpailurus yagouaroundi", "Felis yagouaroundi" alebo "Puma jaguarundi") je mačkovitá šelma, ktorá pripomína telesnými proporciami skôr lasicu. Vyznačuje sa končistým ňufákom, dlhým telom a kratšími nohami. Má nevzorovanú srsť, pričom existuje viacero farebných foriem: od čiernej, hlavne v lesoch, po svetlú, sivohnedú alebo červenkastú v suchých krovinatých oblastiach. Táto mačka poľuje cez deň, často na zemi. Žije v rôznych habitatoch, od polopúštnych krovín po dažďové pralesy a močariny. Jej hlavnou potravou sú vtáky, hlodavce, králiky, plazy a bezstavovce.
Zoznam štátov USA podľa počtu obyvateľov

Zoznam štátov USA podľa počtu obyvateľov z roku 2005. V máji 2006 dosiahol počet obyvateľov 298 725 332 a odhaduje sa, že počet 300 miliónov dosiahol v mesiaci október 2006.
Zoznam vodopádov na Slovensku

Zoznam vodopádov na Slovensku podľa príslušnosti ku chránenému územiu: Chránená krajinná oblasť, Národný park alebo Regionálna správa ochrany prírody a krajiny (RSOPK).
Národné parky.
TANAP.
Ostatné vodopády (mimo veľkoplošne chránených území)
Referendum

Referendum je hlasovanie, ktorým voliči celého štátu alebo niektorej z jeho častí rozhodnú o prijatí alebo zamietnutí zákona, predpisu, návrhu alebo programu, ktoré boli predložené na posúdenie obyvateľstvu (a nie zákonodarnému orgánu). Je to jedna z mála zachovaných metód priamej demokracie. 
V štátoch, ktoré referendum pripúšťajú, bývajú podmienky na jeho vykonanie zakotvené v ústave. V niektorých štátoch je referendum povinné pre určitú kategóriu zákonov (Švajčiarsko), v iných existuje iba na lokálnej, nie celonárodnej úrovni (USA). Významné sú referendá vypísané hlavou štátu na schválenie dôležitých rozhodnutí a referendá vypísané zákonodarným zborom, ktorý preniesol na ľud zodpovednosť v kontroverzných prípadoch (povolenie rozvodu v Taliansku v roku 1975, schválenie, či zamietnutie návrhu na pričlenenie krajiny do EÚ). 
Iniciatívu k referendu môžu začať voliči sami zbieraním podpisov; ak sa dosiahne určitý, zákonom stanovený počet podpisov, referendum sa musí uskutočniť. V súčasnosti sa výraz referendum stále častejšie používa aj pre plebiscit.
Referendum na Slovensku.
V právnom poriadku Slovenskej republiky je inštitút referenda upravený v piatej hlave Ústavy Slovenskej republiky (Piata hlava - Zákonodarná moc, Druhý oddiel, Čl. 93-100). Spôsob vykonania referenda bol kedysi ustanovený zákonom č. 564/1992 Zb. o spôsobe vykonania referenda. Tento zákon bol na prelome rokov 2014-2015 nahradený zákonom č. 180/2014 Z. z. o podmienkach výkonu volebného práva, konkrétne v § 196 až § 215 uvedeného zákona.
Referendum na Slovensku vyhlasuje prezident na základe petície aspoň 350 000 občanov alebo na základe uznesenia NR SR do 30 dní od petície, resp. uznesenia NR SR. Referendum sa vykoná do 90 dní od jeho vyhlásenia.
Predmetom referenda nemôžu byť:
Naopak, referendum je obligatórne v otázkach:
Referendom sa môže rozhodnúť aj o iných dôležitých otázkach verejného záujmu. Výsledky referenda môže NR SR zmeniť alebo zrušiť iba svojim ústavným zákonom až po uplynutí 3 rokov od jeho účinnosti.
Výsledky referenda sú platné, ak sa na ňom zúčastnila nadpolovičná väčšina oprávnených voličov a ak bolo rozhodnutie prijaté nadpolovičnou väčšinou účastníkov referenda. Návrhy prijaté v referende vyhlási Národná rada Slovenskej republiky rovnako ako zákon.
Pozri aj miestne referendum a krajské referendum.
Život na zámku

Život na zámku je český televízny seriál z roku 1995. Nakrúcal sa od jari 1994 do októbra 1998, v Kolíne a na zámku Roztěž.
Dej.
V malom meste v jednom byte žije rodina Králových - babička, otec a zubár Přemysl Král, jeho manželka, učiteľka na gymnáziu, Marie a ich dospievajúce deti, dcéra Simona a syn Otakar. Spočiatku riešia predovšetkým komplikovanú bytovú situáciu, babička sa presťahuje k susedovi Vaňkovi, avšak vzápätí sa vráti. Otakar študuje medicínu, ale kvôli svojej priateľke odmietne ponuku štúdia v zahraničí. Otakar sa preto poháda s rodičmi, odíde, preruší školu a musí nastúpiť na vojnu.
Babička a jej syn Přemysl zdedí podľa závetu grófa Esperka zámok Temniště, ktorý stojí neďaleko ich mesta. Babička pracovala ako kuchárka grófa Esperka a Přemysl Král je jeho nemanželským synom. Přemysl Král sa musí odsťahovať zo svojej ordinácie, pretože si na ňu robí nárok syn majiteľky, tiež zubár. Rodina Králových sa presťahuje na Temniště. Finančný nedostatok chcú riešiť prenájmom časti nehnuteľnosti nejakému lukratívnemu klientovi, preto odmietajú miestnu škôlku. Pred podpisom nájomnej zmluvy s galériou sa zistí, že zámok Královým nepatrí. Král sa schádza s bývalou milenkou primára Bohatu, Renátou. Manželia Královi sa rozvedú, Marie odíde z gymnázia a presťahuje sa k rodičom na dedinu. Simona študuje žurnalistiku a pracuje v Regionálnych listoch, počas kurzu autoškoly otehotnie so ženatým inštruktorom, ktorý jej tvrdil, že je rozvedený. Narodí sa jej dcéra Mařenka.
Zámok sa vracia do vlastníctva Králových. Marie s dcérou Simonou a vnučkou Mařenkou dostanú byt od pána Vaňka. Marie sa vráti späť do školy a zblíži sa s bývalým riaditeľom a konkurentom Márou. Na konci 26. dielu stretne opitého bývalého manžela Přemysla a vráti sa k nemu. Týmto dielom skončilo prvé nakrúcanie, ďalšie diely sa nakrúcali od roku 1997.
Syn grófa Esperka, Felix, ktorý žije vo Švajčiarsku, spochybní právo Králových na dedičstvo a napadne závet. Súd majetok prizná Felixovi. Otakar Král sa tajne oženil a oznámi rodičom, že zostane v armáde. Marie a Přemysl sa znovu vezmú a začnú stavať dom pre celú rodinu. Král sa stane lekárom v nemocnici. Po kolaudácii v dome však zostávajú iba manželia Královi, neskôr sa prisťahuje syn Otakar s manželkou a synom Otakarom. Simona si vezme Tondu Nového a po peripetiách odlietajú do Anglicka. Marie dostane ponuku odísť na ministerstvo školstva. Babička si v poslednom diele vezme bývalého suseda Vaňka.
Vtáky v tŕní (seriál)

Vtáky v tŕní bol televízny seriál podľa bestselleru z roku 1977.
Nedovolená láska medzi mladou Maggie a katolíckym kňazom Ralphom je ústredným motívom realisticky stvárneného príbehu, zobrazujúceho život na austrálskej veľkofarme v 50. rokoch 20 storočia.
Titani (seriál)

Titani bol televízny seriál ktorý začala vysielať americká televízna stanica NBC 4. októbra 2000. Serial nezožal veľký úspech a tak bolo natočených len 13 epizód, z ktorých len 12 sa nakoniec dostalo na obrazovky.
Tie roky sedemdesiate

Tie roky sedemdesiate je televízny seriál USA (19982006). Táto situačná komédia sa sústreďuje na život skupiny dospievajúcich stredoškolákov žijúcich vo fiktívnom mestečku Point Place v štáte Wisconsin, ktorý sa odohráva od roku 1976. Seriál debutoval na televíznej stanici FOX, ktorá odvysielala prvú časť 23. augusta 1998. Vysielanie bolo ukončené 200. dielom 18. mája 2006.
Časová os.
Tvorcovia chceli od začiatku navodiť pravý pocit sedemdesiatych rokov, a tak zvolili druhú polovicu tejto dekády. Myšlienka, že seriál bude niesť aj spoločensko-politické podtóny si vynútil aj sled spoločenských udalostí, ktoré by mohli mať vplyv na postavy. Preto bol vybraný rok 1976, čo umožnilo posadiť epizódy do krátkeho časového horizontu, ktorý zahŕňal a odzrkadloval obdobie sexuálnej revolúcie, zrovnoprávnenia amerických občanov(Equal Rights Amendment), ropnej krízy z roku 1972, prezidentstvo Richarda Nixona a Geralda Forda. Najvplyvnejšie udalosti nastali v prvej polovici rokov sedemdesiatych. Posun do roku 1977 počas poslednej polovice prvej série tiež umožnil zaradenie premiéry filmu Star Wars.
Smallville

Smallville je americký televízny seriál, založený na komiksových postavách od DC Comics, ktorý zachytáva dobrodružstvá mladého Clarka Kenta, predtým ako sa stane Supermanom. Seriál sa v USA vysielal od roku 2001 na stanici WB Television Network a neskôr The CW Network do roku 2011. Seriál má 10 sérii a 9 z nich odvysielala TV Markíza. V roku 2012 seriál pokračoval 11. sériou vo forme komiksov.
Pasadena (seriál)

Pasadena bol televízny seriál ktorý bol v USA vysielaný medzi septembrom a novembrom 2001 na stanici FOX. Nakrútených bolo len 13 epizód.
Hercules (seriál)

Hercules (v origináli "Hercules: The Legendary Journeys") je televízny rozprávkový sci-fi seriál produkovaný v USA (v rokoch 19951999)o gréckom hrdinovi Heraklovi. Titulnú rolu v seriáli stvárnil Kevin Sorbo.
Četnické humoresky

Četnické humoresky je úspešný český televízny seriál. Hlavnú postavu hrá český herec Tomáš Töpfer, ktorý stvárňuje postavu vrchného strážmistra Arazíma, veliteľa žandárskej stanice v Brne.
Vznikli tri série seriálu. Prvé dve režíroval Antonín Moskalyk, pri príprave tretej však zomrel a zastúpila ho jeho dcéra Pavlína Moskalyková.
Luis de Góngora y Argote

Luis de Góngora y Argote (* 11. júl 1561, Córdoba, Španielsko – † 24. máj 1627, Córdoba) bol španielsky barokový básnik, najvýznamnejší predstaviteľ kulteranizmu.
Život.
Bol synom právnika Francisca de Argote a pani Leonorde Góngora. Študoval právo v Salamanke a neskôr vstúpil do mníšskeho rádu. Neskôr sa späť vrátil do Córdoby a už tam písal rôzne sonety a satiry. Začal písať a tvoriť na kráľovskom dvore, kde našiel aj mecenášov, ktorí ho podporovali, no i napriek tomu umelec žil neustále vo finančnej tiesni. Až do roku 1626 žil na kráľovskom dvore, no po čase už nemal ani mecenáša, ktorý by mu pomáhal a horšil sa aj jeho zdravotný stav, kôrnateli mu tepny. O rok neskôr, v roku 1627 zomrel vo svojej rodnej Córdobe v absolútnej finančnej chudobe.
Dielo.
V roku 1613 uverejňuje svoje dielo „Samoty“. Jedná sa o nedokončenú skladbu, ktorej uverejnenie vyvolalo veľkú polemiku o temnosti a afektovanosti Góngorovho štýlu, no prinieslo mu to celý rad nasledovníkov, ktorí sú označovaní ako „culteranos“. Získal však aj radu odporcov zo strany konceptistov.
Samoty (Soledades) sú rozsiahlou básnickou skladbou v štyroch častiach, každá zodpovedá jednému veku ľudského života a jednému ročnému obdobiu. Vyvolali veľké spory pre svoju estetickú odvážnosť až akési prometeovstvo. Nechvalne sa o nich vyjadril napríklad Lope de Vega, ale taký Francisco Fernández de Córdoba ich vychválil.
Obohatili španielsku lyriku o veľa novotvarov a výrazových prostriedkov až na hranici zrozumiteľnosti. Góngorova sláva sa rýchlo šírila, jeho verše kolovali v rôznych rukopisných kópiách. Luis svoje diela nikdy oficiálne nevydal, i keď v roku 1623 sa o to neúspešne pokúsil.
Súsy

Súsy alebo Súzy (vo viacerých jazykoch "Susa"; po elamsky "Šušan"; po grécky "Σοῦσα"; dnes Šuš v provincii Chúzistán/Chuzestan na úpätí pohoria Zagros) bolo staroveké mesto v dnešnom Iráne, hlavné mesto kráľov Elamu, neskôr hlavné mesto perzskej provincie Súziana (Súsiana = bývalý Elam) a zimná rezidencia Achajmenovcov. Po bitke pri Gaugamele sa mesto stalo súčasťou ríše Alexandra Veľkého, potom bolo pod nadvládou Partov.
Súsy sú mimoriadne významné archeologické nálezisko. Nálezy začínajú už v praveku. V súčasnosti je lokalita ohrozovaná ilegálnymi vykopávkami, vývozom odpadu a plánovanou autobusovou stanicou nad nepreskúmanými pamiatkami. V roku 2015 boli zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO..
Veta (matematika)

Matematická veta je výrok dokázateľný v danej teórii, ktorého pravdivosť bola dokázaná, teda má určitú pravdivostnú hodnotu.
Párs

Párs alebo Parsa alebo Pársa (- po perzsky; po grécky Persis (skloňované "Persid-"); neskôr "Farsistán", dnes Fárs) je historické územie pri Perzskom zálive zhruba medzi Mezopotámiou a mestom Perzepolis. 
Niekedy v 8. storočí pred Kr. sa na toto územie od Urmijského jazera presunulo etnikum zvané Peržania a odtiaľto sa začala sa jeho dejinná expanzia.
Susa

Susa môže byť:
Mačka močiarna

Mačka močiarna (predtým rysec močiarny) ("Felis chaus") je štíhly, dlhonohý druh. Loví predovšetkým okolo močiarov, na riečnych a morských brehoch, ale aj okolo kanálov, rybníkov a priekop okolo ľudských sídel. Loví cicavce do veľkosti nutrie, vtáky (vrátane hydiny), plazy, a keďže je to výborný plavec, aj ryby a obojživelníky. Samec a samica zostávajú pohromade a spoločne chránia potomstvo.
Poruchy koagulácie, purpura a iné hemoragické choroby (MKCH-10)

D65 - D69: PORUCHY KOAGULÁCIE, PURPURA A INÉ HEMORAGICKÉ CHOROBY patria do III.kapitoly MKCH-10 - Choroby krvi a krvotvorných orgánov a daktoré poruchy imunitných mechanizmov (MKCH-10, D50 - D89)
D65 - ROZTRÚSENÁ VNÚTROCIEVNA KOAGULÁCIA (DEFIBRINAČNÝ SYNDRÓM)
Získaná afibrinogenémia
Spotrebná koagulopatia
Difúzna alebo diseminovaná vnútrocievna koagulácia [DIK]
Získané fibrinolytické krvácanie
Purpura
Nezahŕňa, ak je komplikáciou:
D66 - DEDIČNÝ NEDOSTATOK VIII. FAKTORA
Nedostatok VIII. faktora (s funkčnou poruchou)
Hemofília
Nezahŕňa nedostatok VIII. faktora s cievnou poruchou (D68.0)
D67 - DEDIČNÝ NEDOSTATOK IX. FAKTORA
Christmasova choroba
Nedostatok
Hemofília B
D68 - INÉ KOAGULAČNÉ PORUCHY
Nezahŕňa, ak sú komplikáciami:
D68.0 - Von Willebrandova choroba
D68.1 - Dedičný nedostatok XI. faktora
D68.2 - Dedičný nedostatok iných faktorov zrážania
D68.3 - Hemoragická porucha zavinená cirkulujúcimi antikoagulanciami
D68.4 - Získaný nedostatok koagulačného faktora
D68.8 - Iné špecifikované poruchy zrážania
D68.9 - Bližšie neurčená porucha zrážania krvi
D69 - PURPURA A INÉ HEMORAGICKÉ CHOROBY
Nezahŕňa:
D69.0 - Alergická purpura
D69.1 - Kvalitatívne defekty doštičiek
D69.2 - Iná netrombocytopenická purpura
D69.3 - Idiopatická trombocytopenická purpura
D69.4 - Iná primárna trombocytopénia
D69.5 - Sekundárna trombocytopénia
D69.6 - Bližšie neurčená trombocytopénia 
D69.8 - Iné bližšie určené hemoragické stavy
D69.9 - Bližšie neurčená hemoragická diatéza
Iné choroby krvi a krvotvorných orgánov (MKCH-10)

D70 - D77: INÉ CHOROBY KRVI A KRVOTVORNÝCH ORGÁNOV patria do III.kapitoly MKCH-10 - Choroby krvi a krvotvorných orgánov a daktoré poruchy imunitných mechanizmov (MKCH-10, D50 - D89)
D70 - AGRANULOCYTÓZA
Agranulocytová angína
Infantilná genetická agranulocytóza
Kostmannova choroba
Neutropénia
Neutropenická splenomegália
Podľa potreby použiť doplnkový kód vonkajších príčin na označenie lieku pri liekom vyvolanej neutropénii. 
Nezahŕňa prechodnú novorodeneckú neutropéniu (P61.5).
D71 - FUNKČNÉ PORUCHY POLYMORFONUKLEÁRNYCH NEUTROFILOV
Porucha receptorového komplexu bunkovej membrány
Chronická granulomatózna choroba v detstve
Vrodená dysfagocytóza
Progresívna septická granulomatóza
D72 - INÉ PORUCHY BIELYCH KRVINIEK
Nezahŕňa:
D72.0 - Genetické odchýlky leukocytov
Nezahŕňa Chediakov (-Steinbrinckov)-Higashiho syndróm (E70.3)
D72.1 - Eozinofília
D72.8 - Iné bližšie určené poruchy leukocytov
D72.9 - Bližšie neurčená porucha leukocytov
D73 - CHOROBY SLEZINY
D73.0 - Hyposplenizmus
D73.1 - Hypersplenizmus
D73.2 - Chronická kongestívna splenomegália
D73.3 - Absces sleziny
D73.4 - Cysta sleziny
D73.5 - Infarkt sleziny
D73.8 - Iné choroby sleziny
D73.9 - Bližšie neurčená choroba sleziny
D74 - METHEMOGLOBINÉMIA
D74.0 - Vrodená methemoglobinémia
D74.8 - Iné methemoglobinémie
D74.9 - Bližšie neurčená methemoglobinémia
D75 - INÉ CHOROBY KRVI A KRVOTVORNÝCH ORGÁNOV
Nezahŕňa:
D75.0 - Familiárna erytrocytóza
D75.1 - Sekundárna polycytémia
D75.2 - Esenciálna trombocytóza
D75.8 - Iné špecifikované choroby krvi a krvotvorných orgánov
D75.9 - Nešpecifikované choroby krvi a krvotvorných orgánov
D76 - CHOROBY POSTIHUJÚCE LYMFORETIKULÁRNE TKANIVO A RETIKULOHISTIOCYTY
Nezahŕňa:
D76.0 - Histiocytóza Langerhansových buniek nezatriedená inde
D76.1 - Hemofagocytová lymfohistiocytóza
D76.2 - Hemofagocytový syndróm spojený s infekciou
D76.3 - Iné syndrómy histiocytózy
D77* - INÉ PORUCHY KRVI A KRVOTVORNÝCH ORGÁNOV PRI CHOROBÁCH ZATRIEDENÝCH INDE
Fibróza sleziny pri schistosomóze [bilharzióze] (B65. – † )
Hystaspes

Hystaspes alebo Hystaspés (po staroperzsky Vištáspa) bol člen mladšej línie achajmenovského rodu a otec neskoršieho veľkokráľa Dareia I. (narodeného okolo roku 550 pred Kr.). 
Jeho životné dáta sa dajú len veľmi ťažko zrekonštruovať, vie sa iba, že za vlády Kambysa II. zastával funkciu miestodržiteľa Perzidy (Hérodotos III 70). Po synovom nástupe na trón (alebo snáď už skôr) Hystaspes spravoval Partiu, kde musel potláčiť nebezpečné povstanie proti Dareiovej vláde. Podľa Behistunského nápisu zviedol 8. marca 521 pred Kr. s povstalcami bitku pri meste Višpauzátiš a dosiahol skvelé víťazstvo. Druhá bitka, v ktorej zohral významnú úlohu, sa strhla 12. júla toho istého roku pri meste Patigrabaná rovnako v Partii. Aj tu Hystaspes triumfoval. Dátum jeho smrti nie je známy.
Bísutúnsky nápis

Bísutúnsky nápis (iné názvy: bisutunský nápis, behistunský nápis, behistúnsky nápis) je nápis vytesaný do vysokej skalnej steny pri dedine Bísutún (Bisutun, Behistun) medzi Báchtaránom a Hamadánom v Iráne, ktorý sa spája s rozlúštením klinového písma a je najdôležitejšou pamiatkou staroperzštiny.
Nápis dal krátko po roku 521 pred Kr. vyhotoviť perzský kráľ Dareios I., aby oslávil víťazstvo nad rebelmi v prvých rokoch svojej vlády (posledné úpravy sú asi z roku 518 pred Kr.). Nápis je napísaný klinovým písmom v troch jazykoch – staroperzštine, akkadčine a elamčine – a dopĺňa ho obraz Ahuramazdu, pod ktorým stojí kráľ a deväť spútaných vzbúrencov – Açina, Nidintubel, Martija, Fravartiš, Čiçatachma, Fráda, Vahjazdáta, Aracha a Skuncha. Na desiatom vzbúrencovi Gaumátovi, ktorý leží na zemi, má Dareios položenú ľavú nohu. V textových partiách sa opisuje celá história Dareiovho nástupu na trón, od prevratu proti Gaumátovi až po boj so skytským kniežaťom Skunchou okolo roku 519 pred Kr.
Ukážky.
"(1) Som Dárajavauš, veľký kráľ, kráľ kráľov, kráľ Perzie, kráľ krajín, Hystaspov syn, vnuk Arsama z rodu Achajmenovcov."
"… (6) Kráľ Dárajavauš hovorí: Toto sú krajiny, ktoré mi pripadli. Stal som sa ich kráľom z vôle Ahuru Mazdu: Perzia, Elam, Babylonia, Asýria, Arábia, Egypt; a tie okolo mora: Lýdia, Média, Arménia, Kapadócia, Partia, Drangiana, Ária, Chorezm, Baktria, Sogdiana, Gandhara, Zem Sakov, Sattagydia, Arachózia, Maka, dovedna dvasaťtri krajín."
"… (13) Kráľ Dárajavauš hovorí: Nebolo muža, ani Peržana ani Méda ani v našem rode nikoho, kdo by ho, toho mága Gaumátu, pripravil o vládu. Ľud sa ho veľmi bál, veľa ľudí dal zahubiť. (…) Nikto sa neopovážil povedať niečo o tom mágovi Gaumátovi, až som prišiel ja. Potom som vzýval Ahuramazdu, Ahuramazda mi priniesol pomoc. Ubehlo desať dní z mesiaca bágajády, tak som s niekoľko málo mužmi toho mága Gaumátu zabil. (…) Sikajauvatiš menom je pevnosť, Nisája menom je kraj v Médii, tam som ho zabil (…)"
"… (14) ráľ Dárajavauš hovorí: Kráľovstvo, ktoré našemu rodu bolo odňaté, to som ja znovu postavil na jeho základ, ja som ho postavil na miesto. Ako bolo predtým, tak som ja vybudoval svätyne, ktoré ten mág Gaumáta zbúral …"
Úvrat

Úvrat (slovo je mužského rodu; nespisovný bohemizmus je "úvrať", čo je slovo ženského rodu; iné názvy: mŕtvy bod, mŕtva poloha) je krajná poloha pohybu, a to buď v technike (napr. úvrat piestu, križiaka či šmýkadla) alebo v letectve, kde je to bod okamžitej polohy lietadla vo vzduchu, v ktorom sa rýchlosť rovná nule.
Úvrat piestových strojov.
Pri piestových strojoch s vratným pohybom piesta označuje úvrat krajnú polohu piesta voči valcu. Piest týchto strojov vykonáva opakovaný priamočiary vratný pohyb, úvrate sú teda dve a vymedzujú pracovnú oblasť piesta. Vzdialenosť medzi úvratmi sa nazýva zdvih a objem valca medzi úvratmi zdvihový objem. V špeciálnych prípadoch sa úvraty pomenúvajú, aby sa dali odlíšiť.
Horný úvrat.
Pri piestových strojoch s kľukovým mechanizmom sa medzná poloha piesta najviac vzdialená od osi kľukového hriadeľa nazýva horný úvrat (iné názvy: horný mŕtvy bod, horná mŕtva poloha) a označuje skratkou HÚ (v angličtine "top dead center" - TDC). Definícia je relatívna voči osi kľukového hriadeľa, preto horný úvrat nemusí byť vždy umiestnená v najvyššej polohe (napríklad pri invertnom, ležatom alebo hviezdicovom motore).
Dolný úvrat.
Ekvivalentne sa pre tieto stroje medzná poloha piesta najmenej vzdialená od osi kľukového hriadeľa nazýva dolný úvrat (iné názvy: dolný mŕtvy bod, dolná mŕtva poloha) a označuje skratkou DÚ (v angličtine "bottom dead center" - BDC).
Kinematické veličiny v úvratoch.
Pri práci piestového stroja je v úvrate okamžitá rýchlosť piesta nulová a zrýchlenie nenulové. Špeciálne pre piestové stroje s kľukovým mechanizmom pri predpoklade rovnomerného rotačného pohybu hriadeľa je absolútna hodnota zrýchlenia v úvrate najvyššia v porovnaní so zrýchleniami v ostatných bodoch dráhy piesta. Pritom platí, že zrýchlenia sú v úvratoch opačné a absolútna hodnota zrýchlenia v hornom úvrate je vždy vyššia ako absolútna hodnota v dolnom úvrate. Tento rozdiel je tým väčší, čím je menší pomer dĺžky ojnice k polomeru kľukového mechanizmu.
Arsakovci

Arsakovci alebo Aršakovci vládli v Partskej ríši v rokoch 247 pred Kr. (238 pred Kr.) až 224 po Kr. 
Zoznam partských kráľov z dynastie Arsakovcov.
"Poznámka: Číslovanie a roky vlády partských kráľov sú čiastočne sporné."
Kostnaté ryby

Kostnaté ryby alebo kostnaté (staršie: ryby kostnaté) môže byť slovenský názov taxónu:
Gnómon

Gnómon alebo nesprávne gnomon je astronomické zariadenie používané už v staroveku. Tvorí ho zvisle postavená tyč zakončená ihlanom. Smer tieňa, ktorú vrhá tyč na plochu pod ňou, udáva azimut. Dĺžka tieňa závisí od výšky telesa vrhajúceho tieň. Pomocou gnómonu sa dá určiť sklon ekliptiky k rovníku, čas slnovratu a rovnodennosti, dĺžka roka a môže byť použitý aj ako slnečné hodiny.
Lúčoplutvovce

Lúčoplutvovce (iné názvy: lúčoplutvé (ryby); zriedkavo: ryby v najužšom zmysle, vyššie ryby, pravé ryby; lat. Actinopterygii) sú hlavný taxón (hodnotený spravidla ako trieda či podtrieda) rýb (Osteichthyes). Do tejto skupiny patria takmer všetky dnes žijúce ryby (Osteichthyes) a vyše polovica všetkých dnes žijúcich stavovcov.
Charakteristika.
"Pozri aj charakteristiku uvedenú v článku ryby (Osteichthyes)"
Základné znaky v rámci rýb:
U nás sa najčastejšie vyskytujú: kapor obyčajný ("Cyprinus carpio"), lieň obyčajný ("Tinca tinca"), jalec hlavatý ("Leuciscus cephalus"), mrena obyčajná (Barbus barbus), ostriež obyčajný ("Perca fluviatilis"), zubáč obyčajný (Stizostedion lucioperca), pstruhy ("Salmo"), šťuka obyčajná ("Esox lucius") a iné.
Systematika.
trieda lúčoplutvovce (Actinopterygii): 
V niektorých systémoch sa vyskytuje taxón Actinopteri, ktorý zahŕňa:
V starých systémoch niekedy chrupkokostnaté (Chondrostei) v širšom zmysle tvorili spolu s taxónmi Subholostei a Holostei taxón ganoidné ryby/sklenošupinaté ryby (Ganoidei/Ganoidea), nazývaný aj chrupkokostnaté (Chondrostei) v najširšom zmysle.
Cladistia

Cladistia (iné názvy: Cladistei, Cladistioidea, Brachiopterygii, Polypterei, staršie: Polypterini) je taxón (podtrieda, infratrieda, staršie: podrad) lúčoplutvovcov v najnovších systémoch spravidla s jediným radom plutváňotvaré (iné názvy: plutváne, bichirotvaré, bichiry, bichire, mnohoplútniky, zastarano: "mnohopľutvé"; lat. Polypteriformes alebo Brachiopterygii). 
Charakteristika plutváňotvarých.
Niektorými znakmi (ich vývoj cez larvu s vonkajšími žiabrami, lalokovité plutvy, existencia pľúcnych vakov) sa podobajú na dvojdyšníky (čo je skupiny násadcoplutvovcov), ale zrejme ide len o nezávisle vzniknutú analogickú podobnosť. 
Majú ganoidné šupiny, na chrbáte 5 - 18 drobných plutvičiek. Dokážu žiť vo vodách s nízkym obsahom kyslíka aj zarastených rastlinstvom. Dnes žije minimálne 16 druhov. Dnešné aj vyhynuté druhy žili/žijú len v Afrike.
Systematika.
Cladistia sa zaraďujú aj do taxónu chrupkokostnaté (Chondrostei) v širšom zmysle alebo ojedinele do taxónu násadcoplutvovce, celkovo je ich pozícia stále neistá. 
V niektorých systémoch sa sem zaraďuje aj rad Guildaychthiformes, ktorý je v tomto systéme zaradený v taxóne Actinopteri.
Systém vyzerá takto:
Cladistia:
Leslie White

Leslie Alvin White (* 19. január 1900, Salida, Colorado, USA – † 31. marec 1975, Lone Pine, Kalifornia) bol americký antropológ a etnológ, ktorý sa zaoberal najmä štúdiom Indiánov Pueblo a teóriou kultúry (kultúrnou antropológiou). 
Od roku 1930 pôsobil na univerzite v Michigane, kde rozvíjal koncepciu kulturológie.
Tiaž

Tiaž telesa (iné názvy: tiažová sila, sila tiaže; na Zemi aj: zemská tiaž, tiaž Zeme; staršie: "váha"; staršie na Zemi aj: "zemská príťažlivosť "; zastarano: "ťarcha", "ťáž" , "ťažkosť" ; značky: FG, G, Q) je sila definovaná ako súčin hmotnosti daného telesa a jeho tiažového zrýchlenia, čiže FG=m.g. Inak povedané: Tiaž je výslednica (vektorový súčet) gravitačnej sily a odstredivej sily (odstredivej v dôsledku rotácie) Zeme (resp. analogicky iného vesmírneho telesa), čiže FG = Fg + Fo. Niektoré zdroje (spravidla zdroje pre nižšie školy) rozlišujú dva podtypy tejto definície:
Tieto dve definície súvisia tak, že tiaž podľa definície č. 1 sa najčastejšie prejavuje ako tiaž podľa definície č. 2; inak povedané: sila, ktorou je teleso priťahované k Zemi sa najčastejšie prejavuje ako tlak tohto telesa na podložku alebo ťahanie závesu telesom. Vzorec (okrem prípadne samotnej značky tiaže) je pri oboch definíciách rovnaký, rozdiel je len (ako vidno vyššie) v mieste pôsobenia sily. 
Rozlišovanie vyššie uvedených dvoch definícií má pôvod vo fyzikálnych textoch z 19. storočia, v ktorých sa rozlišovalo medzi pojmami 1. tiaž (iné názvy: ťarcha, ťáž, ťažkosť), ktorý zodpovedá dnešnému pojmu gravitácia, a 2. váha, ktorý zodpovedá dnešnému pojmu tiaž podľa vyššie uvedenej definície č. 2. Staršie významy slova tiaž pozri aj v článku tiaž (rozlišovacia stránka).
Keďže ide o silu, jednotkou tiaže je 1 N (jeden newton), teda [FG] = N (newton).
Pravé ryby (Neopterygii)

Pravé ryby alebo kostnaté ryby (lat. Neopterygii) sú veľký taxón (hodnotený ako nadoddelenie, podtrieda alebo podobne) lúčoplutvovcov.
Charakteristika.
Majú kostru tvorenú kostným tkanivom. Majú zvláštnu kosť nazývanú symplektikum. Obývajú takmer všetko vodné prostredie Zeme. Patrí sem veľká väčšina rýb (Osteichthyes).
Systematika.
Súčasný systém (cca 2023):
pravé ryby/kostnaté ryby (Neopterygii) v širšom zmysle:
Taxón prvokostnaté ryby (Holostei), čiže Ginglymodi + Halecomorphi, sa v systémoch vyskytoval do roku 1973 (resp. potom ešte sčasti do konca 20. storočia) a znova sa v nich vyskytuje zhruba od roku 2010 dodnes. Medzi rokom 1973 (resp. koncom 20. storočia) a rokom 2010 sa v systémoch nevyskytoval, pretože v tom období sa:
Prvú z týchto možností vidno aj napríklad v nižšie uvedenom systéme zo začiatku 21. storočia. 
Systém zo začiatku 21. storočia (prevažne podľa Benton 2004/2005 a Nelson 2006) [pre prehľadnosť sú tu vynechané slovenské názvy]:&lt;br&gt;
Neopterygii (v užšom zmysle):
Tŕňoplutvovce

Tŕňoplutvovce (iné názvy: ostnoplutvovcovidné, ryby ostnoplutvé, tvrdolúče ryby; lat. "Acanthopterygii") sú najväčšia a evolučne najmladšia skupina (nadrad) skupiny rýb zvanej Neopterygii.
Charakteristika.
"Pozri aj charakteristiku pod lúčoplutvovce a Neopterygii "
Majú trvdé ostne v prvej chrbtovej plutve alebo pri nej (ostatné lúčoplutvovce majú plutvy vystužené článkovanými lúčmi). Niektoré druhy však tŕne vôbec nemajú. Väčšina druhov má ktenoidné šupiny s drobnými tŕňmi na povrchu. 
Tvar tela je veľmi rôzny od prúdnicovitého tvaru (tuniaky) po asymetrické (platesy). Aj spôsob obživy je rôzny – predátory, zdochlinožravce aj rastlinožravce.
Zďaleka najväčšou skupinou sú ostriežotvaré (vyše 9000 žijúcich druhov).
Pichľavkotvaré

Pichľavkotvaré alebo pichľavky () v širšom zmysle je rad tŕňoplutvovcov.
Pichľavkotvaré (Gasterosteiformes) v užšom zmysle zodpovedá buď len skupine Gasterosteoidei alebo len skupine Gasterosteoidei+ Indostomidae +Pegasoidea (pozri Systematika).
Rad zahŕňa aj skupinu ihlotvaré (), ktorá je v niektorých systémoch uvádzaná oddelene
Charakteristika.
Pichľavky sú malé ryby. Majú na tele kostené štítky. Brušné plutvy majú na hrudi. Ústa majú malé a vysúvateľné. Majú aj plynový mechúr, ale nie je prepojený s črevom. Patria sem aj morské ihly a koníky (čeľaď ihlovité).
Čertotvaré

Čertotvaré alebo čerty ("Lophiiformes") sú evolučne najvyspelejší rad skupiny Paracanthopterygii.
Charakteristika.
Sú známe tým, že veľmi zvláštne vyzerajú (obrovské ústa, výratsky na čele a na bruchu a podobne). Žijú na dne morí, mnohé druhy však aj nad dnom mora. Typické pre ne je illicium, čo je prvý lúč chrbtovej plutvy metamorfovaný na akúsi vábničku, ktorou lákajú korisť pre často obrovské ústa.
Najdôležitejším zástupcom je čert obyčajný (Lophius piscatorius) žijúci pri európskych brehoch a hojne lovený. Čert Kroyerov (Ceratias holboelli) je zase známy pohlavným dimorfizmom (samice majú 1 m, kým samce majú len niekoľko mm až 16 cm). Samec (alebo viacero samcov) sa zakusne do tela samice a postupne prepojuje svoj krvný obeh s telom samice a stáva sa z neho len akýsi prívesok na tele samice na produkciu spermií. 
Systematika.
Čertotvaré/Čerty:
Paracanthopterygii

Paracanthopterygii je podskupina (nadrad) skupiny Neopterygii.
Charakteristika.
Patria sem najmä tresky, čerty, merlúzy a dlhochvosty. Skupina zahŕňa najmä morské bentické ryby s nočnou aktivitou, niektoré sú ale sladkovodné a tresky a merlúzy tvoria pelagické stáda. Vyskytujú sa vo veľkých hĺbkach, ale aj pri pobrežiach. Jednotlivé skupiny rýb, ktoré sem patria, sú značne rôzne, a to aj tvarom tela.
Pycnodontiformes

Pycnodontiformes je vyhynutý rad rýb zo skupiny Neopterygii (v niektorých systémoch je to čeľaď Pycnodontidae v širšom zmysle).
Charakteristika.
Tieto ryby žili na pobrežných útesoch a v lagúnach, najmä okolo mora Tethys a jeho výbežkov, keď sa počas jury otvoril Atlantik. Nálezy pochádzajú z vrchného triasu až eocénu. Známe náleziská sú Monte Bolca v severnom Taliansku a Solnhofen v južnom Nemecku. Fylogenéza (systematika) skupiny bola začiatkom 21. storočia dôkladne preskúmaná.
Amiotvaré

Amiotvaré alebo amie alebo bahniakovcotvaré alebo bahniakovce ("Amiiformes") v širšom zmysle sú rad zo skupiny Neopterygii.
Amiotvaré (atď.) v užšom zmysle pozri nižšie pod „Systematika“.
Charakteristika.
Dnes žije len jeden druh amia (bahniakovec obyčajný, "Amia calva"). 
Majú ganoidný typ šupín. Plávací mechúr majú ako prídavný dýchací orgán. V čreve majú špirálovitú riasu. Charakteristická je pre nich dlhá chrbtová plutva, dosahujú veľkosť do 1 m. 
Väčšina ich vyhynula, počas jury to bola vedúca skupina rýb po celom svete. Dnes amia žije v sladkých vodách Severnej Ameriky.
Pholidophoriformes

Pholidophoriformes je vyhynutý rad zo skupiny Neopterygii.
Charakteristika.
Pholidophoriformes sú veľmi sporná skupina, jednak pre svoju neistú polohu v systéme, jednak preto, že niektorí autori (napr. Arratia 2004) tvrdia, že skupina je polyfyletická. Zatiaľ však zostáva ako veľmi zaužívaná skupina.
Ichthyodectiformes

Ichthyodectiformes je vyhynutý rad skupiny Neopterygii.
Charakteristika.
Poloha a monofyletickosť skupiny je stále neistá. Príslušníci majú viacero spoločných znakov, napríklad dlhú ritnú plutvu. Väčšinou žili v mori a boli predátori iných rýb.
Systematika.
Rad býva zaraďovaný aj priamo pod Telostei, jeho poloha je celkovo neistá.
Delenie:
Aravanotvaré

Aravanotvaré alebo aravany ("Osteoglossiformes") v širšom zmysle je rad zo skupiny Neopterygii.
Aravanotvaré/aravany v užšom zmysle pozri nižšie pod „Systematika“.
Charakteristika.
Charakteristické pre nich je, že majú na jazyku a na podnebí veľa zubov, niektoré ich majú aj na čeľustiach. Žijú najmä v tropických sladkých vodách. Tvary sú veľmi rôznorodé. Väčšinou sú dravé. Chrbtovú a ritnú plutvu majú zväčša ďaleko v zadnej časti, veľa druhov má veľmi dlhé telo. 
Niektoré druhy, najmä rypcovité produkujú a vnímajú elektrický signál a používajú ich pri orientácii a dorozumievaní. 
Najznámejšie žijúce rody sú rypec, arapaima, notopterus a pantodon. Rypce, charakteristické zahnutým dlhým „zobákom“, majú hmotnostný pomer mozgu voči telu rovnaký ako človek, dokážu sa učiť a radi sa hrajú, čo je medzi rybami rarita. Arapaima obrovská ("Arapaima gigas") je zas jednou z najväčších sladkovodných rýb (dĺžka 2,5 - 4,5 m; hmotnosť do 200 kg).
Systematika.
Rad aravanotvaré/aravany (Osteoglossiformes) v širšom zmysle:
Albulotvaré

Albulotvaré alebo albuly (Albuliformes) v širšom zmysle sú rad skupiny Neopterygii.
Albulotvaré/albuly v užšom zmysle pozri nižšie pod „Systematika“.
Charakteristika.
Keďže patria do skupiny Elopomorpha majú larválne štádium lístkovitého tvaru nazývané leptocephalus a sú to morské ryby. 
Žijú na piesčinách v plytčinách tropických morí, niektoré druhy však obývajú aj hlboké more. Majú štíhle pretiahnuté či hadovité telo. Dlhé môžu byť až 1m. 
Systematika.
Rad albulotvaré/albuly (Albuliformes) v širšom zmysle:
Úhorotvaré

Úhorotvaré alebo úhory ("Anguilliformes") sú rad zo skupiny Neopterygii. 
Charakteristika.
Pretože patria do skupiny Elopomorpha majú larválne štádium lístkovitého tvaru nazývané leptocephalus. 
Majú hadovité telo a pohybujú sa vlnením celého tela. Ich chrbticu tvorí vyše 100 stavcov a sú veľmi ohybné. Majú dlhú chrbtovú a ritnú plutvu, kým chvostová plutva a prsné a brušné plutvy bývajú veľmi malé alebo chýbajú. Väčšinou nemajú šupiny. Väčšinou sú to dravce a striehnu na korisť v punklinách a podobne.
Veľa druhov má v krvi jedovaté látky (tzv. ichtyotoxíny). Patria sem najmä hlbokomorské ryby, ale aj niekoľko sladkovodných rýb sťahujúcich sa na neresenie do mora - úhory v užšom zmysle. Severoamerické a európske úhory putujú 4 až 6 mesiacov bez príjmu potravy vyše 6400 km do rôznych častí Sargasového mora, pričom po nerese rodičia hynú. 
Murény bývajú v litorálnom pásme teplých morí.
Úhor

Úhor môže byť:
Úhory môže byť:
Dareios II.

Dareios II. bol perzský veľkokráľ v rokoch 423-404. 
Bol jedným zo sedemnástich ľavobočkov Artaxerxa I. (465-424) a súčasne panovníkom, počas vlády ktorého došlo k úpadku centrálnej vlády v ríši. Dátum jeho narodenia nie je známy, vie sa iba, že pred svojim nástupom na trón zastával funkciu satrapu Hyrkánie. Jeho matkou bola podľa Ktésia Babylončanka Kosmartidéné, on sám sa pôvodne volal Óchos. 
Aby sa Dareios dostal k moci, musel najskôr odstrániť ďalšieho Artaxerxovho ľavobočka Sogdiana (Sekydiana), ktorý vládol ríši po zavraždení legitímneho kráľa Xerxa II. Podarilo sa mu to najmä preto, že získal na svoju stranu veliteľa jazdectva Arbaria, satrapu Egypta Arxana a vplyvného eunucha Artoxara, obľúbenca Artaxerxa I. Sogdianos, ktorý sa ocitol v zúfalom postavení, sa nakoniec vzdal pod podmienkou, že bude ušetrený jeho život, Dareios ho však aj napriek tomu dal neskôr zavraždiť. Domnieva sa, že zmena vlády prebehla niekedy na začiatku roku 423.
Dareiova vláda sa vyznačovala hašterivosťou vo vnútri kráľovskej rodiny, vzostupom moci eunuchov a rozsiahlymi intrigami na dvore, v ktorých centre stála kráľovná Parysatis, podľa mnohých skutočná panovníčka Perzie. Na intenzite tiež naberali odstredivé tendencie v okrajových územiach, čo sa prejavovalo najmä vzburami jednotlivých satrapov. Prvú zorganizoval už na samom začiatku Dareiovej vlády Artyfios, syn Megabyzov, a zúčastnil sa jej aj ďalší kráľov brat Arsités. Obidvaja boli porazení vojvodcom Artasyrem, a aj keď im kráľ prisľúbil život, na radu Parysatidy boli postupne zlikvidovaní.
Iná vzbura prebehla krátko pred rokom 413, keď kráľovi vypovedal poslušnosť sardský satrapa Pissuthnés, opierajúci sa hlavne o gréckych žoldnierov. Dareiovi vojvodcovia Tissafenés, Spithradatés a Parmisés vyriešili nebezpečnú situáciu tak, že Grékov podplatili a Pissuthna zajali. Život sardského satrapu potom skončil na popravisku.
Voči Grékom za hranicami ríše uplatňoval Dareios II. kolísavú politiku, v zásade však podporoval Spartu. Po zložitých diplomatických jednaniach Peloponézania v roku 411 uznali kráľove výsostné práva na držbu Malej Ázie – a to bolo pre Achajmenovcov snáď najdôležitejšie.
K vnútropolitickej nestabilite, ktorá sa v rokoch 410/409 opäť prejavila vzburou v Médii, sa pridali násilnosti na kráľovskom dvore, vrcholiace popravou Dareiovho švagra Terituchma a väčšiny jeho príbuzných. Parysatidin obľúbený syn Kýros (Mladší) bol súčasne vymenovaný za satrapu Lýdie, Frýgie a Kappadokie a vrchným veliteľom všetkých vojsk na západe, čo vytvorilo podmienky pre občiansku vojnu po Dareiovej smrti.
Keď v roku 405 Dareios ochorel na výprave proti Karduchom, Parysatis zariadila, aby bol k nemu ihneď povolaný syn Kýros. Jej zámerom pravdepodobne bolo zabezpečiť mu trón, ale v tomto smere úspech nedosiahla. Nástupcom kráľa, ktorý zomrel asi na jar 404 v Babylone, sa stal jeho syn Arsikas pod menom Artaxerxes II.
Sleďotvaré

Sleďotvaré alebo slede (Clupeiformes) je mimoriadne významný rad zo skupiny Neopterygii.
Charakteristika.
Sem patria pomerne malé ryby s prúdnicovitým telom - napr. šproty, alózy, sardinky, sardely a slede. Sú veľmi rozšírené a vytvárajú obrovské stáda (desiatky tisíc jedincov), ktoré priťahujú iné dravé živočíchy. Majú veľký hospodársky význam najmä pre prímorské krajiny a tvoria aj významný potravinový prvok mnohých ďalších živočíchov. 
Z čeľade sardelovité sa najviac loví sardela peruánska (Engraulis ringens) - ročne takmer 10 miliónov ton. Z čeľade sleďovité (Clupeidae) je ekonomicky najvýznamnejší sleď obyčajný (Cluepa harengus), známy aj pod obchodnými menami ako matjes, zavináč, údenáč a podobne. 
Väčšina druhov je striebristá so zeleným alebo modrým odtieňom na chrbte. Sardinky a slede majú plávací mechúr napojený na sluchový aparát, aby lepšie počuli. 
Skoro všetky konzumujú planktónové organizmy, a to spravidla v noci. 
Niektoré druhy síce žijú v mori, ale neresia v brakických alebo sladkých vodách.
Charles Lyell

Sir Charles Lyell (* 14. november 1797, Kinnordy, Forfarshire, Škótsko – † 22. február 1875, Londýn) bol anglický právnik a geológ s prívlastkom „otec modernej geológie“.
Detstvo a mladosť.
Charles Lyell pochádzal zo šľachtickej rodiny, bol najstarší z desiatich detí. Jeho otec, takisto Charles, bol botanikom a podporoval svojho syna v záujme o prírodné vedy.
Lyell študoval na Exeter College v Oxforde najskôr právo, ale na popud Wiliama Bucklanda venoval sa tiež geológii. Po skončení štúdii sa v roku 1819 usadil v Londýne a začal pracovať ako právnik. V roku 1822 poblikoval svoju prvú prácu „"On a Recent Formation of Freshwater Limestone in Forfarshire"“ a o rok neskôr sa stal sekretárom Geologickej spoločnosti.
Začiatky.
V roku 1827 zanechal právo natrvalo a začal sa venovať naplno svojej práci geológa. Pomáhal predovšetkým presadzovať myšlienky Jamesa Huttona a spolu s ním sa stal zakladateľom modernej geológie.
Jeho najdôležitejšie práce boli v oblasti stratigrafie. Od roku 1828 cestoval po juhu Francúzska a po Taliansku a navštívil aj Ameriku, kde všade študoval tamojšie geologické pomery. Na základe výskumu a pozorovaní položil základy stratigrafie treťohôr, ktoré rozdelil na pliocén, miocén a eocén.
Profesúra.
V roku 1831 bol vymenovaný za profesora geológie na King’s College v Londýne. Jeho významná práca začala vydaním prvého dielu knihy Základy geológie (Principles of Geology). Do roku 1833 vydal ďalšie dva diely. V tejto práci sústredil po prvýkrát všetky dovtedajšie roztrúsené poznatky a skúsenosti o geológii ako vedu. Rozviedol základné myšlienky Jamesa Huttona, že sa na dlhé obdobie stali základom modernej geológie
Zomrel v Londýne a je pochovaný vo westminsterskom chráme vedľa iných významných osobností.
Baldassare Castiglione

Baldassare Castiglione (* 6. december 1478, Casatico, Taliansko – † 2. február 1529, Toledo, Španielsko) bol taliansky humanista, spisovateľ, dvoran, vojak a diplomat. 
Vo svojom diele "Dvoran" (1528) načrtol dokonalého feudálneho dvorana renesančnej spoločnosti.
Johannes Tauler

Johannes Tauler (* okolo 1300, Strasbourg – † 15. jún 1361, tamže) bol nemecký dominikánsky kazateľ, mystik, žiak Majstra Eckharta. 
Ľudskú prirodzenosť pokladal za chorobnú a dúfal, že dosiahne poznanie božou milosťou.
Martin Luther ho považoval za možného autora anonymného, mystického, neskoro-stredovekého spisu "Theologia Germanica".