Paličkovaná čipka

Paličkovaná čipka je ručnou prácou vytvorený textilný prvok, čipka ktorá sa tvorí z priadze na textilnom valci plnenom slamou alebo pilinami osadenom na drevenom podstavci. Ďalšími potrebami na zhotovenie paličkovanej čipky sú drevené paličky, na ktorých je navinutá priadza, nožničky, háčkovka, priesvitný papier a nehrdzavejúce špendlíky.
Pracovné potreby.
Valec na paličkovanie je tvorený z jedného kruhu a obdĺžnika, niekde vytvorený z dvoch kruhov a jedného obdĺžnika alebo štvorca. Na plnenie sú používané piliny, otruby, slama, konope či piesok. Tieto sú plnené do silonky alebo pančuchy. Náplň valca sa ubíja a tvaruje sa valec, po dobrom naplnení valca sa zauzlí.
Valec sa obalí látkou vo viacerých vrstvách a zošije sa, na boky sa prišijú kruhy. Na valec ušijeme obliečku, ktorú perieme v prípade zašpinenia.
Valce na paličkovanie rozdeľujeme podľa krajín, regiónov Slovenska.
Valec plnený pieskom má uprostred kameň na zaťaženie, lebo práca z 200 paličkami posúva ľahký valec nadol.
Valec má tvar gule alebo skôr hlavy, čipka sa na ňom robí na konci valca, aby jedna strana bola užšia a druhá širšia, aby presne priliehala k čelu ženy. Valec sa plní na Liptove senom, otrubami alebo pieskom, uprostred valca je okruhliak na zaťaženie valca. Valec je obtiahnutý.
Podstavec je buď špeciálne urobený na valec, slúžiaci na polohovanie valca, prípadne aj pokladanie paličiek. Používajú sa aj sito, prútené koše, slamené košíky, misky, riečice…
Paličky sú špeciálne z dreva vystrúhané či vysústružené paličky o dĺžke 10 – . Slúžia ako cievka s rukoväťou. S obľubou sa používa drevo ovocných stromov. V Čechách sú používané paličky s pláštikom, pre ochranu priadze pred ušpinením. Paličky majú rôzne tvary v závislosti od regiónu a rezbára, ale každá palička má tri základná časti a to hlavičku, krk a bruško. Na základné práce je treba asi 20 kusov týchto paličiek.
Priadza je najmä bavlnená niť rôznej kvality a hrúbky, ale aj ľanové nite. Pri modernej čipke sa používajú aj rozmanité materiály ako drôt, stužky, plech a iné.
Špendlíky najlepšie oceľové nehrdzavejúce a potreba je aj zopár väčších čalúnických špendlíkov.
Vzor kedysi sa používali predlohy (nákres, „furma“) na tvrdom kartóne, dnes sa používa často kancelársky papier či výkres. Vzor sa prekryje priesvitným materiálom aby sa zabránilo zafarbeniu čipky vzorom. Prekrytie nie je potrebné, pokiaľ sa čipka nebude na valci fixovať.
Tužidlo sa používalo na zachovanie tvaru čipky. V minulosti sa používal najmä škrob, v súčasnosti aj disperzné lepidlá zriedené vodou v pomere 1:1 až 1:5.
Ostatné pomôcky sú nožnice, háčkovacie háčiky, ploché štetce na tuženie s hrotom na druhom konci pre rovnanie priadze.
História čipkárstva.
Na územie Slovenska sa paličkovaná čipka dostala v 16. storočí. V tom čase je pomerne rozvinutá. Predpokladom je, že história paličkovanej čipky siaha hlbšie do minulosti.
Vplyv na rozvoj paličkovanej čipky má banícka kolonizácia na územie dnešného Slovenska v 16. a 17. storočí z Nemecka. S príchodom nemeckých baníkov aj s rodinami prichádza aj paličkovaná čipka.
Slovenská ľudová paličkovaná čipka.
Vplyv na Slovenskú paličkovanú čipku majú národy, ktoré určitým spôsobom zasiahli do dejín Slovenska, napríklad vplyv českých, nemeckých, poľských, ruských, talianskych, belgických, španielskych, chorvátskych a dalmáckych čipiek.
Porovnanie čipiek z týchto krajín so slovenskou, sú evidentné spoločné znaky, napr: v technike, farbe, ornamentoch… aj v pozmenených verziách.
Tradičná slovenská paličkovaná čipka s k nám dostala počas baníckej kolonizácie v 16.storočí. Tu sa rozvíjala a rozširovala. Postupne vzniklo na Slovensku 18 oblastí s charakteristickou regionálnou čipkou. Paličkovaná čipka sa delí podľa základnej techniky spracovania, podľa určenia alebo podľa regiónu pôvodu.
Podľa určenia.
Banícka čipka.
bola určená pre bohaté meštianske rodiny. Je to najmä mnohopárová čipka. Najväčšie strediská čipkárskej výroby sú okolo banských miest, napr. Hodruša-Hámre, Kremnica Špania dolina, Soľná baňa a i. Ženy baníkov si privyrábali paličkovaním, robili na objednávku, preto práca je prispôsobená požiadavkám kupujúceho.
Banícka čipka je redšia, prevažujú biele čipky neskôr hnedé.
Roľnícka čipka.
sa rozvíja paralelne s baníckou. Je určená pre ľudový kroj. Čipka roľnícka je hustá, a používajú sa všetky škály farieb od klasickej bielej po čiernu, a farebné nite staršie farbené a bielené konopné, žihľavové, ľanové a neskôr aj bavlnené nite. Čipka sa používa väčšinou na spoje látok, napr. poľné obrusy, polky, rukávy košieľ…, ako ukončenie napr. na zásterách, konce rukávov košieľ a golierov, šatiek. Roľnícka čipka je ozdobou vo väčšine čepcov na dedinách, aj v tých, v ktorých ženy nevedia paličkovať. Dávajú si ich špeciálne robiť. Na východnom Slovensku každá musela mať čipkovaný čepiec, lebo by to bola hanba, a nemohla by sa ukázať na verejnosti. Hovoria, že jedna na nošenie, druhá na šveto a treca do hrobu. Ženy sa predbiehali, ktorá bude mať v kostole najkrajší čipkový čepiec.
Liptovská čipka je regionálna čipka patriaca k roľníckym čipkám.