Marek Čulen

Marek Čulen (* 8. marec 1887, Brodské – † 26. december 1957, tamže) bol slovenský politik a štátnik, aktívny účastník protifašistického odboja počas 2. svetovej vojny, poslanec povstaleckej Slovenskej národnej rady.
Životopis.
Pochádzal z chudobnej roľníckej rodiny. Pred prvou svetovou vojnou dvakrát dlhodobo pracovne pobýval v USA. Odišiel tam v roku 1906 a v Chicagu sa angažoval v robotníckych spolkoch.
V januári 1921 patril medzi hlavných aktérov zjazdu sociálno demokratickej ľavice v Ľubochni a Ružomberku, kde kryštalizovala budúca komunistická strana na Slovensku a Podkarpatskej Rusi. Na ustanovujúcom zjazde KSČ potom bol zvolený za náhradníka ÚV KSČ. V rokoch 1922–1923 bol krajským tajomníkom strany v Bratislave. Z tejto funkcie odišiel a bol obvodným dôverníkom v rodnom meste Brodské. V tom istom roku po vzniku takzvanej "Roľníckej internacionály" sa stal hlavným organizátorom komunistov medzi maloroľníkmi. Počas frakčných sporov v 1. polovici 20. rokov vo vnútri KSČ predstavoval ľavicové krídlo, ktoré v roku 1924 kritizovalo centristickú politiku funkcionárov ako bol Bohumír Šmeral.
V parlamentných voľbách v roku 1925 sa stal poslancom Národného zhromaždenia. V roku 1929 ale v súvislosti s frakčným bojom vo vnútri KSČ (nástup skupiny mladých, radikálnych komunistov: takzvaní „Karlínští kluci“, ktorí do vedenia KSČ sprevádzali Klementa Gottwalda) bol zo strany vylúčený a v júni 1929 sa stal členom nového poslaneckého klubu nazvaného Komunistická strana Česko-Slovenska (leninovci). Profesiou bol podľa údajov z roku 1925 maloroľníkom v Brodskom.
Po sebakritike mu v roku 1932 členstvo v KSČ vrátili a bol dosadený na post predsedu Svazu malorolníků a domkářů. Počas druhej svetovej vojny pôsobil v zahraničnom politbyre KSČ v Moskve (KSČ ho do sovietskeho exilu vyslala roku 1939, bol členom predsedníctva Všeslovanského výboru). V septembri 1944 priletel na Slovensko, kde sa zapojil do akcií domáceho odboja v rámci Slovenského národného povstania.
Po oslobodení bol v marci 1945 kooptovaný do Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska. V rokoch 1950–1955 bol členom predsedníctva ÚV KSS. IX. zjazd KSČ ho zvolil za člena ÚV KSČ. V roku 1955 a 1957 získal Rad republiky. Zastával aj početné ďalšie funkcie. Vo februári 1948 sa stal predsedom "Jednotného zväzu slovenských roľníkov". Funkciu si podržal do roku 1952. V rokoch 1951–1953 zasadal v slovenskom Zbore povereníkov ako povereník poľnohospodárstva.
V auguste 1945 bol delegátmi národných výborov zvolený za poslanca Slovenskej národnej rady. Zasadal tu do roku 1946. V rokoch 1945 –1946 bol aj poslancom československého Prozatímního Národního shromáždění a v rokoch 1946–1948 Ústavodárného Národního shromáždění. V rokoch 1948–1957 zasadal v Národním shromáždění. Po jeho smrti ho v poslaneckom kresle nahradil Michal Chudík.
K roku 1954 sa profesne uvádza ako predseda JRD v obci Brodské.
Zomrel v decembri 1957 po dlhej a ťažkej chorobe.
V parku vedľa Úradu vlády v Bratislave (medzi Leškovou a Námestím Slobody) mu v roku 1978 odhalili bronzový pomník v nadživotnej veľkosti. Autormi sú akademický sochár Môťovský a architekt Ďurkovič. Pomníky s bustami mal odhalené aj v Brodskom a Senici. Tie ale boli po roku 1989 odstránené.