burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Biografia

Biografia (' &lt; + γράφω "grafó" – „píšem, kreslím, znázorňujem, maľujem“) alebo životopis je literárny žáner založený na opise (osobného, akademického, profesionálneho) života nejakej osoby, spravidla politicky, vojensky, vedecky, umelecky či inak významnej osobnosti. Podrobnou opisnou formou zachytáva všetko, čo sa týka života osobnosti, napr. detstvo, rodinné prostredie, priebeh profesionálnej prípravy, významní učitelia, osobnosti alebo i vplyvy v kultúrnom prostredí, sebareflexie tvorby, ohlasy, spomienky iných, ocenenia ap. K tomu sú prikladané aj fotografie, recenzie, kritiky, listová korešpondencia, resp. aj iné materiály.
Biografia sa odlišne chápe v beletrii, biografistike a historiografii (pozri historická biografia).
Autor, spisovateľ životopisov sa označuje ako životopisec alebo (zriedkavo) knižne biograf.
Evolučná biológia

Evolučná biológia je široká interdisciplinárna syntetizujúca oblasť biológie, ktorá zahŕňa niekoľko veľkých a v súčasnosti na rozdielnom stupni rozvinutých disciplín. Je to ústredný teoretický smer všeobecnej biológie, odvolávajúci sa na každý nový veľký objav v hociktorej oblasti prírodovedy. Evolučná biológia umožňuje integrovať poznatky všetkých špeciálnych biologických disciplín (v značnej miere určuje smery každej z nich).
Evolučnú biológiu tvoria všetky vetvy biológie, vrátane ekológie, taxonómie, populačnej biológie, etológie a sociobiológie, ktoré študujú evolučný proces a charakteristiky celých populácií a spoločenstiev organizmov.
Kognitívna biológia

Kognitívna biológia je disciplína skúmajúca systémy, ktoré dokážu svojím motorickým správaním získať údaje o prostredí a na tieto údaje adekvátne odpovedať.
Teoretická biológia

Teoretická biológia je biologická disciplína, ktorá hľadá a formuluje všeobecné zákony, princípy a teórie, z ktorých sa deduktívnou cestou vyvodzujú nové poznatky o živote.
Všeobecná biológia

Všeobecná biológia je biologický výskum všeobecných vlastností živých sústav, napr. tvaru, funkcie, vývoja, fyzikálnych vlastností, dedičnosti ap. Všeobecná biológia zahŕňa poznatky všetkých biologických odborov. Zaoberá sa vývojom organizmov z individuálneho (ontologický vývoj) i historického (fylogenetický vývoj) hľadiska. Predmetom jej skúmania sú organizmy od najjednoduchších foriem (vírusy), potom rastliny, živočíchy až po človeka.
Biologizmus

Biologizmus je prístup (najmä smer v sociológii), ktorý redukuje dianie (vo svete, poznávanie, spoločenské dianie, život človeka) na biologické procesy alebo funkcie biologických procesov. 
Predstavitelia biologizmu: Nietzsche, Ernst Mach, Avenarius, Vaihinger, Bergson, Uexkll, Ludovici, Mller-Freienfels, pragmatisti...
Živá hmota

Živá hmota alebo v niektorých kontextoch bioplazma je opak neživej hmoty, čiže hmota, ktorá má schopnosť samoorganizácie, ako aj zachovania a rozmnožovania stavu vyššieho poriadku (pozri aj život). Vyskytuje sa prevažne v podobe buniek a má iné chemické zloženie ako neživá hmota.
Z chemického hľadiska nie je bioplazma ani jednotná látka ani jednotná zmes: obsahuje okrem vody prvky, anorganické zlúčeniny a organické látky (bielkoviny, nukleové kyseliny, tuky a cukry).
Na úrovni prvkov sa živá hmota skladá z tzv. biogénnych prvkov, najmä zo šiestich nekovových prvkov: uhlík, vodík, kyslík, dusík, fosfor a síra (tzv. primárne biogénne prvky); z týchto sa tvoria zlúčeniny, ktoré sa v neživej prírode nevyskytujú: bielkoviny, cukry, tuky a kyseliny bunkového jadra. Tieto štyri druhy organických zlúčenín najzreteľnejšie odlišujú z chemickej stránky živú a neživú hmotu.
Pri fyzikálnom pohľade je bioplazma koloidný systém, ktorý sa skladá s koloidných častíc (micel a makromolekúl), pričom ako rozpúšťajúci (disperzný) prostriedok je tu voda. 
Z morfologického hľadiska sa bioplazma vyskytuje v dvoch hlavných formách: v bunkovej forme (bunky) a nebunkovej forme (vírusy, bakteriofágy, L-formy baktérií a riketsie)
Biopsychológia

Biopsychológia je vedná disciplína skúmajúca psychické zmeny v súvislosti s biologickými zmenami organizmu.
Biskupstvo

Biskupstvo je v kresťanskej cirkvi označenie pre sídlo či úrad alebo hodnosť biskupa. 
V katolíckej cirkvi je územie biskupstva označené v rímskokatolíckej cirkvi ako diecéza, v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi ako eparchia.
Katolícka cirkev rozlišuje biskupstvo a tzv. titulárne biskupstvo. K biskupstvu náleží diecéza a spája tak titul biskupa s konkrétnym úradom spravujúcim diecézu. K titulárnemu biskupstvu žiadna diecéza neprináleží a tiež ani jej spravujúci príslušný úrad.
Blaho (pocit)

Blaho sú materiálne a duchovné podmienky nevyhnutné pre existenciu spoločnosti alebo jednotlivca. Blaho je všetko, čo je užitočné, nevyhnutné pre subjekt. Blaho je objektom potrieb
človeka, objektom jeho úsilia, cieľom celej jeho činnosti. Blaho je meradlom hodnoty predmetného sveta i cieľavedomej činnosti, ktorou sa ho človek zmocňuje.
Podľa Platóna je blaho najvyšší stupeň v hierarchii univerza.
Colin Blakemore

Sir Colin Blakemore (* 1. jún 1944, Stratford-upon-Avon, Spojené kráľovstvo – † 27. jún 2022, Oxford) bol britský neurofyziológ špecializujúci sa na videnie a vývoj mozgu, emeritný profesor Oxford University.
V roku 1965 získal titul Bachelor of Arts a v roku 1969 promoval na University of Cambridge. V roku 1968 získal titul PhD. na University of California, Berkeley.
Bunková blana

Bunková blana je bunková membrána, plazmatická membrána - lamelárna štruktúra ohraničujúca cytoplazmu bunky voči okoliu. Plní stavebnú funkciu, zúčastňuje sa na riadení selektívneho prestupu látok z okolia do bunky a naopak, pomocou mebránových receptorov sa podieľa na získavaní údajov o okolitom prostredí bunky, zmenou priepustnosti sa zúcastňuje na riadení bunkového metabolizmu. Bunková mebrána ohraničuje okrem cytoplazmy aj niektoré bunkové
štruktúry.
Vincent Blanár

Vincent Blanár (* 1. december 1920, Hul† 27. september 2012, Bratislava) bol slovenský jazykovedec. Najvýznamnejšie sú výsledky jeho výskumu zo všeobecnej, slovanskej a slovenskej onomastiky.
Blanár sa zaoberal aj dejinami slovenského jazyka, najmä výskumom slovnej zásoby, bibliografiou slovenskej jazykovedy.
Louis Auguste Blanqui

Louis Auguste Blanqui (* 8. február 1805, Puget-Théniers, Francúzsko – † 1. január 1881, Paríž) bol francúzsky utopický komunista, významný revolucionár, účastník revolúcie r. 1830 a 1848; dvakrát bol odsúdený na smrť, vo väzení prežil takmer polovicu života.
Jeho svetonázor sa sformoval pod vplyvom osvietenskej filozofie 18. stor. a utopického socializmu, predovšetkým babeufizmu. Vo všeobecných filozofických otázkach bol materialista.
Pokiaľ však išlo o historický procs, vysvetľoval ho idealisticky ako šírenie osvety. Za základný obsah dejín pokladal pohyb od absolútneho individualizmu divochov cez mnohé fázy ku komunizmu,
"budúcej spoločnosti", "korune civilizácie". V dejinách videl boj sociálnych síl, kritizoval
protirečenia kapitalistickej spoločnosti, požadoval sociálnu revolúciu.
Jozef Blaškovič

Jozef Blaškovič (* 12. jún 1910, Imeľ – † 6. júl 1990) bol slovenský turkológ, prekladateľ, autor učebníc turečtiny, maďarčiny a dejín novej tureckej literatúry. 
Zaoberal sa aj tureckými dokumentmi z obdobia osmanskej okupácie južnej časti Slovenska.
Uverejnil rad prekladov z tureckej literatúry do češtiny, slovenčiny a maďarčiny.
Blatnohrad

Blatnohrad (po nemecky "Mosapurc"), dnes Zalavár asi juhozápadne od Balatonu, bolo sídelné mesto Pribinu v Blatenskom kniežatstve. Za jeho nástupcu Koceľa stredisko vzdelanosti Slovenov. 
Na mieste sa v 19. storočí našli (našiel ich Ján Kollár) a v 20. storočí vykopali početné slovanské archeologické nálezy – kostoly a včasnostredoveké hradisko. Čisto slovanské obyvateľstvo je tu archeologicky doložené až do 11. storočia.
Blaženosť

Blaženosť je pocit šťastia, blaha, spokojnosti.
Podľa Plotina je to možno dosiahnuť potlačením všetkého, čo človeka púta k pozemskému životu.
Blok

Blok môže byť
Západopacifický litosférický blok

Západopacifický litosférický blok je ohraničený na východe Východopacifickým chrbtom a na západe hlbokomorskými
priekopami, na severe a na juhu chrbtami s riftovými zónami.
Blok valcov

Blok valcov je konštrukčná časť viacvalcového spaľovacieho motora alebo iného piestového stroja, ktorá v sebe obsahuje niekoľko valcov - pracovných priestorov. Z jednej strany je blok uzavretý hlavou valcov z druhej strany kľukovou skriňou. Blok valcov je pri menších motoroch vytvorený ako jeden celok. Väčšie motory môžu mať každý valec vyhotovený zvlášť a vložený do kľukovej skrine. 
Konštrukcia bloku valcov.
Blok valcov môže byť konštruovaný ako oddelený, alebo spojený s nosnou (kľukovou) skriňou. Oddelený blok sa s kľukovou skriňou spája skrutkami. Blok tvoria spravidla nasledovné časti:
Samostatný blok valcov (plášť) sa vyrába odlievaním a následným trieskovým obrábaním. Niekedy je plášť a valec tvorený jedným odliatkom.
Franz Boas

Franz Boas (* 9. júl 1858, Minden – † 21. december 1942, New York) bol americký antropológ narodený v Nemecku. Pôvodným povolaním bol geograf. Stal sa znalcom pôvodného obyvateľstva Britskej Kolumbie, neskôr Eskimákov a Indiánov Severnej
Ameriky vôbec.
Usadil sa v USA, kde sa v roku 1899 stal profesorom antropológie na Kolumbijskej
univerzite a neskôr zakladateľom "Americkej antropologickej spoločnosti" a školy historickej alebo kultúrnej antropológie v USA.
Podľa Boasa je antropológia veda o človeku a jeho diele.
Matematický hmotný bod

Matematický hmotný bod je teleso s nekonečne malými geometrickými rozmermi, ale s konečnou
hmotnosťou. Mnohé fyzikálne zákony sú kvôli prehľadnosti a presnosti vyslovené práve pre matematický hmotný bod.
Hraničný bod množiny

Hraničný bod množiny je bod, v ktorého každom okolí sa nachádzajú body, ktoré do množiny patria, a body, ktoré do množiny nepatria. Hraničný bod množiny môže, ale nemusí byť prvkom množiny, ktorú ohraničuje.
Definície.
Nech formula_1 je n rozmerný Euklidovský priestor. Bod sa nazýva hraničný bod množiny formula_2, ak každé jeho formula_3-nové okolie obsahuje aspoň jeden bod množiny formula_4 a aspoň jeden bod, ktorý do množiny formula_4 nepatrí.
Hranica množniny M je množina všetkých hraničných bodov množiny M.
Ak množine M pridáme všetky jej hraničné body, dostaneme množinu, ktorú nazývame uzáver množiny M.
Množina M sa nazýva uzavretá, ak obsahuje všetky svoje hraničné body (je totožná so svojim uzáverom).
Vlastnosti.
Množina M je uzavretá práve vtedy, keď obsahuje všetky svoje hromadné body.
Boh pozorovateľ

Boh pozorovateľ pozorovateľ je tichý svedok všetkého diania, najvyšší ústredný kozmický a bytostný princíp. Pretože existuje v tvorivej oblasti, odráža všetko dianie v
usudzujúcej schopnosti, ktorá ho člení a hodnotí. Jogín tohto boha nachádza
pri ponáraní sa do vlastnej bytosti, kde sa všetko javí ako proces s výnimkou
jediného princípu alebo zložky, ktorá keď sa zbaví povrchových nečistôt, ktoré
sa vnej odrázajú pri nedisicplinovanosti, vystupuje pred osobným vedomím
jogína ako princíp zrkadliaci všetko, čo kde existuje a odohráva sa. Keď jogín
odstráni aj najľahšie závany pochádzajúce z psychického nepokoja, začne boh
pozorovateľ zrkadliť všetko v nekonečnom rozsahu a jogín sa stáva vševedúcim.
Na hranici vševeducnosti jogín poznáva, že boh pozorovateľ ako zrkadliaci
princíp v jeho bytosti je totožný s tým istým princípom kozmickým, takže práve
v tomto princípe nachádza totožnosť svojho bytia s vesmírom a tým aj totožnosť
átmanu s brahmom. Poznáním tejto tožnosti vzchádza najvyššie mystické
zasvätenie, ktoré možno dosiahnuť na zemi v ľudskom tele.
Bohatstvo

Bohatstvo môže byť:
Bohohľadačstvo

Bohohľadačstvo bol nábožensko-filozofický smer v Rusku, usilujúci sa dokázať, že cieľ
spoločenského vývoja spočíva v uskutočnení ideálov správne chápaného 'nového' kresťanstva: cieľ života spočíva v hľadaní Boha, poslaním dejín je realizácia
božského v ľude, vytvorenie bohočlovečenstva. Náboženské ideály možno uskutočniť už tu na zemi v podobe svätého spoločenstva.
Idey bohohľadačstva sa stali populárnymi najmä po porážke revolúcie 1905-1907. Predstaviteľmi boli: Nikolaj Alexandrovič Berďajev, D. Merežkovskij, N. Minskij a i.
Bohoslužba

Bohoslužba je náboženská ceremónia alebo obrad zameraný na Boha, bohov alebo nadprirodzené sily vôbec s cieľom preukázať im poctu a získať od nich milosť a priazeň. Je to základný prvok každého náboženského kultu.
Bohotvorcovstvo

Bohotvorcovstvo bol nábožensko-filozofický smer v Rusku, ktorý vnzikol po porážke revolúcie 1905-1907 (Lunačarskij, V. Bzarov, Juškevič, Gorkij a i.) a ktorého cieľom
bolo spojenie socializmu s náboženstvom a vytvorenie náboženského ateizmu (náboženstva bez boha): socialista je - podľa Lunačarského - väčšmi náboženský ako staronábožný človek, pretože predmety uctievania sú u socialistu reálne - ľudský kolektív a kozmos. Marxizmus je nábožensko-filozofický systém, ktorý ľuďom ukazuje cestu k novému životu.
Idey bohotvorcovstva sa široko propagovali najmä v škole organizovanej Bogdanovom a i. na ostrove Capri. Prívrženci bohotvorcovstva odmietali bohohľadačstvo.
Boj

Boj môže byť:
BOJ môže byť:
Boj o investitúru

Boj o investitúru bol mocenský konflikt medzi pápežmi a rímsko-nemeckými cisármi v rokoch 1075–1122, keď došlo k vzostupu moci a autority pápeža aj v dôsledku clunyjského hnutia. 
Nemecký cisár Oto I. odovzdal duchovným kniežatám kráľovskú súdnu právomoc, vyberanie daní a poskytol im územie, takže boli imúnni pred zásahmi štátnych úradníkov. Oto I. si zaistil vplyv na cirkev tým, že vymenoval biskupov a opátov, prijímal ich lénne služby odovzdaním biskupskej palice, neskoršie prsteňa. 
V tejto praxi pokračovali aj ďalší panovníci, čo nakoniec vyústilo do sporu. Cisári Henrich IV. a Henrich V. sa snažili udržať si právo investitúry (vymenovať biskupov a dohľad nad voľbou pápeža). Rím roku 1059 zakázal obsadzovanie cirkevných úradníkov laikmi a vymenovanie biskupov nemeckým kráľom. Clunyjské reformné hnutie podporovalo tento cieľ a odsudzovalo udeľovanie cirkevných úradov laikom. Spor o investitúru prepukol za pontifikáciu pápeža Gregora VII., ktorý roku 1075 vyhlásil primát duchovnej moci nad svetskou a postavil sa za nezávislú (kanonickú) voľbu biskupov. Vo svojom Dictatu papae sformuloval pre nemeckého cisára rad požiadaviek, medzi ktorými nechýbalo ani právo na dosadzovanie a odvolávanie panovníkov. Tohto práva sa mal vzdať aj Henrich IV. 
Spor bol dočasne prerušený zmierením v Canosse (1077). Cisárske vojská síce v roku 1084 obsadili Taliansko a Rím, ale v roku 1122 bol Henrich V. nútený uzavrieť s pápežskou kúriou kompromis - tzv. Wormský konkordát z roku 1122, v ktorom akt biskupskej voľby bol rozdelený na časť svetskú a cirkevnú.
Boj o život

Boj o život je pôsobenie organizmov proti tým faktorom neživej prírody a živej prirody, ktoré sú nevýhodné na ich život a rozmnožovanie. 
Ako dôsledok boja o život prežívajú a zanechávajú po sebe najpočetnejšie a najživotaschopnejšie potomstvo tie jedince, ktoré sa najlepšie prispôsobujú okolitým podmienkam. Boj o život je jedna z foriem vzájomných vzťahov medzi organizmami v rámci jedného druhu a medzi predstaviteľmi rozličných druhov, je to faktor evolúcie rastlín a živočíchov. Z aplikácie koncepcie boja o život pri výklade spoločnosti vychádza sociáldarvinizmus.
Triedny boj

Triedny boj (alebo Triedny konflikt) je, predovšetkým v marxizme, boj medzi spoločenskými triedami, ktorých záujmy sú nezlučiteľné alebo si navzájom odporujú. Teória triedneho boja sa zvyčajne spája s komunistickou tézou, že v kapitalistickej priemyselnej spoločnosti nevyhnutne nastáva konflikt medzi proletariátom (čiže robotníckou triedou, ktorá svojou prácou zabezpečuje výrobu tovaru a za túto prácu dostáva mzdu) a buržoáziou, t. j. strednou a vyššou triedou vlastníkov kapitálu, teda výrobných prostriedkov, ktorých využívanie na výrobu tovaru jej prináša zisk. 
Karol Marx a Fridrich Engels v ich knihe "Manifeste komunistickej strany" a v ďalších spisoch tvrdili, že proletariát nedostáva spravodlivý podiel z výnosov svojej práce - inými slovami, že kapitalistickí podnikatelia vyplácajú robotníkom v mzdách iba zlomok skutočnej hodnoty ich práce a zvyšok si nechávajú pre seba. Marx a Engels boli presvedčení, že tento ekonomický vzťah je forma vykorisťovania a že vlastníctvo výrobných prostriedkov by malo z rúk buržoázie prejsť do kolektívneho vlastníctva proletariátu. To si však žiada revolučné zmeny v štáte a spoločnosti s cieľom jednak zbaviť buržoáziu výrobných prostriedkov a jednak znemožniť zásah štátu na ochranu buržoázneho majetku pred vyvlastnením.
Bolesť

Bolesť (lat. "dolor") alebo bôľ je psychický stav, ktorý vzniká v dôsledku mimoriadne silných alebo poškodzujúcich účinkov na organizmus, ohrozujúcich jeho existenciu alebo celostnosť. Bolesť je jedným z najcennejších výsledkov evolúcie živočíšneho sveta. Bolesť má osobitne veľký klinický význam ako symptóm poruchy normálneho priebehu fyziologických procesov, keďže celý rad patologických procesov ľudského organizmu sa ohlasuje bolestivými pocitmi ešte pred vznikom vonkajších symptómov ochorenia.
Z emočného hľadiska má prežívanie pocitu bolesti ubíjajúci a deprimujúci charakter, niekedy charakter utrpenia; je stimulom pre rôznorodé obranné reakcie zamerané na odstránenie vonkajších alebo vnútorných podnetov, ktoré tento pocit vyvolali.
Pocity bolesti vznikajú v centrálnom nervovom systéme spojením procesov začínajúcich sa v receptoroch kože alebo vnutorných orgánov, od ktorých sa impulzy špeciálnymi dráhami dostávajú do podkôrových systémov mozgu, vstupujúcich do dynamickej interakcie s kôrovými procesmi vo veľkých mozgových hemisférach.
Reakcia na bolesť predstavuje najinertnejšiu a najsilnejšiu nepodmienenú reakciu.
Pociťovanie bolesti do istej miery podlieha vplyvu vyšších psychických procesov, ktoré súvisia s činnosťou kôry a závisia od takých osobnostných čŕt, ako je zameranosť, presvedčenie, hodnotová orientácia atď. Existujú početné príklady o statočnosti, o schopnosti znášať bolesť a nepoddať sa jej, ale konať na základe vyšších mravných motívov, a naopak, o zbabelosti, o sústredení sa na svoje pocity bolesti.
Bolesť sa pokladá za jednu z hraničných situácií.
Bolesť hlavy

Bolesť/bolenie hlavy alebo cefalalgia alebo cefalea je označenie pre pocity bolesti v oblasti hlavy. Ide o nepríjemný, často intenzívne vnímaný pocit, lokalizovaný na hlave alebo v hlave, rôzneho charakteru, intenzity a trvania. Je nešpecifickým signálom lokálnej alebo vzdialenej poruchy funkcie organizmu. Vyplývajú z priameho alebo reflexného podráždenia orgánov hlavy citlivých na bolesť (lebečná klenba, mozgová blana, krvné cievy v mozgu, nervy mozgu, najvyššie miechové nervy). Samotná látka mozgu (časť CNS) nie je citlivá na bolesť.
Vzhľadom na to, že bolesť hlavy má veľmi mnoho príčin, jej diferenciálna diagnostika je náročná a interdisciplinárna.
Príčiny bolesti hlavy môžu byť:
Bolonská univerzita

Bolonská univerzita (, ) je univerzita v talianskom meste Bologna, najstaršia univerzita na svete.. I keď sa nevie presný dátum založenia, väčšina prameňov hovorí o roku 1088. Iné údaje uvádzajú rok 1119, i tak by však bola najstaršia. Podľa vzoru jej organizácie bola založená aj Academia Istropolitana roku 1465. 
Univerzita, bašta bádania v oblasti rímskeho a cirkevného práva, dostala svoje prvé štatúty v r. 1158 od cisára Fridricha Barbarossu. V Taliansku však boli aj iné centrá vzdelanosti ktoré s ňou súperili. Patrili medzi ne Padova, Vercelli a najmä Neapol. V Bologni bolo štúdium a udeľovanie akademických hodností v podstate bezplatné. Učitelia si však dávali od študentov platiť školné. S týmto však v 13. storočí nesúhlasili pápeži, a tak pre univerzitných učiteľov zaviedli fixné platy. Od 12. storočia sa bolonská univerzita tešila veľkej popularite. Najväčší stredoveký pápež Inocent III. tam vyštudoval právo.
V roku 1317 bol na univerzite rektorom Mikuláš, nitriansky archidiakon. Na univerzite študovali viacerí študenti z Horného Uhorska, napr. P. Scalich z Turca získal roku 1552 titul bakalára teológie. V 16. storočí bolo založené osobitné štipendium a neskôr aj konvikt pre študujúcich z Uhorska a Chorvátska – "Collegio Ungharese".
Slávni absolventi.
Medzi jej absolventov patria napríklad Dante Alighieri, Francesco Petrarca, Mikuláš Kopernik, Guglielmo Marconi, Tomáš Becket a Umberto Eco.
Boľševizmus

Boľševizmus alebo zriedkavo boľševictvo môže byť:
Boľševictvo môže byť zriedkavo aj označenie pre boľševické (teda boľševizmom poznačené) názory.
Bona fide

Bona fide (lat.) znamená v dobrej viere, dobromyseľne, s presvedčením, že ide o správnu vec, s dobrým úmyslom.
Louis Gabriel Ambroise de Bonald

Louis Gabriel Ambroise, vikomt de Bonald (* 2. október 1754, Millau, Francúzsko† 23. november 1840, tamže) bol francúzsky filozof, teoretik štátu, kritik osvietenstva, jeden z prvých predstaviteľov
francúzskeho tradicionalizmu. 
Počas Veľkej francúzskej revolúcie v roku 1791 emigroval a vrátil sa za vlády Direktoria.
Obhajoval tradičnú monarchiu a cirkev. Po reštaurácii Bourbonovcov sa stal poprednou osobnosťou takzvanej strany ultra. V roku 1816 bol prijatý do Akadémie .
Bontón

Bontón (fr.) je dobré, uhladené spoločenské vystupovanie, správanie.
Franz Bopp

Franz Bopp (* 14. september 1791, Mainz – † 23. október 1867, Berlín) bol nemecký jazykovedec, zakladateľ indoeurópskej porovnávacej jazykovedy, sanskritológ. 
Od 1821 pôsobil ako profesor na Humboldtovej univerzite v Berlíne. Najväčšou Boppovou zásluhou je vybudovanie sústavnej teórie na základe viacerých jazykov.
Borská nížina

Borská nížina je geomorfologický celok na západnom Slovensku v Záhorskej nížine, plošne najväčšie územie viatych pieskov s rovinatým až pahorkatinným reliéfom s prevahou borovicových lesov. 
Polohopis.
Na juhu a východe hraničí s Malými Karpatmi, na severovýchode s Myjavskou pahorkatinou a na severe s Chvojnickou pahorkatinou a Dolnomoravským úvalom. Na západe je oddelená riekou Morava od nížin Viedenskej kotliny v Rakúsku.
Najvyšším bodom Borskej nížiny je kopec Mária Magdaléna (297 m) pri osade Habány. 
Delenie.
Borská nížina sa delí na 7 podcelkov, ktoré zahŕňajú aj 1 geomorfologickú časť:
Börzsöny

Börzsöny alebo Börzsöny-hegység (po slovensky Brežany, staršie aj Novohradské vrchy/hory) je sopečné pohorie na severe Maďarska vo Vnútorných Západných Karpatoch.
Šatendranáth Bose

Šatendranáth Bose (* 1. január 1894, Kalkata – † 4. február 1974, Kalkata) bol indický fyzik, spoluzakladateľ kvantovej štatistickej fyziky. Podľa neho je pomenovaný bozón.
Rudjer Josip Bošković

Rudjer Josip Bošković (, ; * 18. máj 1711, Dubrovnik – † 13. február 1787, Miláno) bol chorvátsky matematik, astronóm, fyzik a filozof . Člen jezuitského rádu, pôsobil ako profesor filozofie a matematiky na "Collegio romana". Na základe Leibnizovej a Newtonovej teórie vytvoril tzv. teoriu dynamickej atomistiky: atómy sú hmotné body, medzi ktorými pôsobia príťažlivé a odpudivé sily. Bošković ovplyvnil vývoj prírodných vied na prelome 18. a 19. storočia
Bosna

Bosna môže byť:
Medard Boss

Medard Boss (* 4. október 1903, St. Gallen, Švajčiarsko – † 21. december 1990, Zollikon) bol švajčiarsky psychológ, prívrženec Ludwiga Binswangera.
Arabská botanika

Arabská botanika je jedna z hlavných súčastí arabskej vedy; patrila medzi tzv. cudzie vedy. Napríklad španielski moslimovia sa usilovali pomenovať všetky rastliny Španielska a severnej Afriky. Podrobný prírodopis rastlín s názvami v arabčine, latinčine a berberčine zostavil córdobský lekár al-Gáfikí.
Vasilij Petrovič Botkin

Vasilij Petrovič Botkin (* 8. január 1812, Moskva – † 22. október 1869, Petrohrad) bol ruský publicista a kritik, predstaviteľ západníctva.
Nicolas Bourbaki

Nicolas Bourbaki je pseudonym skupiny francúzskych matematikov, ktorá vznikla v Paríži z odchovancov "École normale supérieure" roku 1937 a ktorá sa od roku 1939 usilovala realizovať ideu Hilberta obsiahnuť rozličné matematické teórie z pozícií formálnej axiomatickej metódy. V mnohozväzkovom traktáte "Éléments de mathématique", ktorý vychádza od roku 1939, rozpracúvajú formálny axiomatický systém, ktorý má obsiahnuť ak nie všetky, tak aspoň najdôležitejšie matematické odbory ako "špeciálne aspekty všeobecnej koncepcie". Výklad je krajne abstraktný a formalizovaný, podáva sa iba logická kostra teórií.
Základom výkladu sú štruktúry, určované pomocou axióm, napr. štrukúry usporiadania, grupy, topologické štruktúry.
Výklad postupuje od všeobecného k zvláštnemu.
Klasifikácia matematiky podľa typov štruktúr sa do značnej miery odlišuje od tradičnej.
Zoznam literatúry.
"Éléments de mathématique", 1939 an.
Bourbonovci

Bourbonovci (iné názvy: Bourbon, zastarano: Bourboni, pre Španielsko: Borbónovci; základný tvar: z Bourbonu, Bourbonský, Borbónsky - fr. "de Bourbon", šp. "de Borbón") je pôvodne francúzsky šľachtický rod, ktorý je doložený od 10. storočia. 
Ako Bourbonovci v užšom zmysle sa spravidla označuje len jedna jeho vetva (presnejšie časť jeho kapetovsko-anjouvskej vetvy), ktorú založil Henrich IV. Navarrský v 16. storočí, a ktorá vládla/vládne v Navarre, Francúzsku, v Neapolsku a Sicílii, Parme, Španielsku a v Luxembursku.
Vývoj dynastie.
Pôvodní Bourbonovci.
Rod Bourbonovcov odvádza svoje meno od Bourbonska v strednom Francúzsku, ktorého centrom bol hrad Bourbon-l’Archambault. Najstarším známym členom dynastie bol Aymar z Bourbonu (alebo Adhémar), pán Souvigny a Bourbonu, ktorý žil okolo roku 900 po Kr. Nasledujúci hlavní členovia tohto rodu pokračovali ako páni (sire) alebo dámy (dame) bourbonskí/-ké.
Dampierrovsko-bourbonská dynastia.
Táto dynastia vznikla roku 1186 manželstvom Guya II. Dampierrskeho, maršala champagnského, s Matildou I. (Mahaut I.), dámou bourbonskou. Nasledujúci hlavní členovia tohto rodu pokračovali ako páni (sire) alebo dámy (dame) bourbonskí.
Zásah Burgundovcov.
Do dampierrovsko-bourbonskej dynastie sa priženil Ján Burgundský, ktorý si vzal Agnešu, dámu bourbonskú a stal sa tak pánom bourbonským. Ich dcérou bola Beatrix (Burgundská a Bourbonská), dáma bourbonská. 
Kapetovsko-bourbonská dynastia.
Dynastiu založil Róbert Kapet, gróf z Clermontu a syn francúzskeho kráľa Ľudovíta IX. Svätého, ktorý si roku 1276 vzal vyššie spomínanú Beatrix, dámu bourbonskú. 
Kapetovsko-bourbonskú dynastiu v neskoršom období delíme takto:
Vláda v Navarre a vo Francúzsku.
Bourbonovci vládli v Navarre 15721789 (zlúčená s Francúzskom) a vo Francúzsku 15891792 (s prestávkami) a 18141830.
Do vetvy grófov z Vendôme patril aj – od roku 1572 navarrský kráľ – Henrich (ako navarrský kráľ Henrich III.), ktorý sa v roku 1589 stal francúzskym kráľom ako Henrich IV. po vymretí kráľovského rodu Valois a stal sa tak zakladateľom francúzskej kráľovskej bourbonskej dynastie (Bourbonovci v užšom zmysle). Vo Francúzsku jeho potomkovia vládli až do roku 1792, kedy bol kráľ Ľudovít XVI. zosadený a v roku 1793 popravený. Po páde Napoleona Bonaparteho sa v roku 1814 Bourbonovci znova dostali na trón (Ľudovít XVIII., brat popraveného Ľudovíta XVI.) V roku 1830 dynastiu na tróne vystriedala vedľajšia línia francúzskych kráľovských Bourbonovcov, ktorá panovala 18 rokov pod menom Orléans.
Vláda v Španielsku.
V Španielsku vládli 1700/17131808, 18141868, 18701873, 18741931 a od 1975 – súčasnosť
Vláda v Neapolsku, Sicílii a v Kráľovstve oboch Sicílií.
V Neapolsku a Sicílii vládli 17341805 a ako králi Kráľovstva oboch Sicílií 18161860. 
Vláda v Parme.
Ako vojvodovia z Parmy vládli 17311735, 17481802 a 18471859. 
Vláda v Luxembursku.
Luxemburskými veľkovojvodami sú od roku 1964.
Bovaryzmus

Bovaryzmus je neschopnosť rozlišovať medzi fantáziou a realitou; sklon vžívať sa do iných osôb.
Pierre Bovet

Pierre Bovet (* 5. jún 1878, Grandchamp, Švajčiarsko – † 2. december 1965, Boudry) bol švajčiarsky pedagóg, priekopník experimentálnej a funkcionálnej vedy o výchove. 
V roku 1917 zaviedol pojem "école active". Je zakladateľom "Bureau International d'Éducation" v Ženeve.
Božskosť

Božskosť je božská podstata, napr. tennó.
Božstvo

Božstvo môže byť:
Brada

Brada môže byť:
Brahman (filozofia)

Brahman (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí:ब्रह्मन्) alebo brahma (-hlavný zaužívaný slovenský tvar; zároveň sanskritský nominatív od kmeňa brahman a alternatívny sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: ब्रह्म; pozor na zámenu s výrazmi bráhman, Brahmá) je:
Od upanišád tvoria špekulácie o vzťahu brahmanu a ja (átmanu) jednotlivej
bytosti hlavnú tému védánty. Duchovná podstata človeka, jeho skutočné ja - duša - átman je totožná s týmto brahmanom. Uvedomením si tejto skutočnosti sa človek oslobodzuje z kolobehu znovuzrodenia.
Brahman podľa upanišád.
„Brahman je za všetkým, je nekonečný a večný. Preto ho nemožno poznať rozumom (konečnou mysľou), ani správne popísať konečnými slovami. Na pomoc pri vysvetľovaní sa používajú prirovnania, alebo negácia: „Ani toto, ani toto...“
Pokusy o opis brahmanu.
„Jedna transcendentálna neduálna skutočnosť. Bez počiatku, bez konca, bez bolesti, bez strachu, plná blaženosti. Pravda-Vedomie-Blaženosť.“ (Sat-Chit-Ananda)
Podľa Šankaru je Najvyšší duch totožný s átmanom. Brahman je nedeliteľný, preto individuálne átmany nemôžu byť len nejaké jeho časti alebo dokonca výtvory.
Brahmanda

Brahmanda (sanskrit) je svetový systém, resp. vesmír so všetkým, čo obsahuje.
Brahmanizmus

Brahmanizmus alebo bráhmanizmus (nesprávne "brahmánizmus", zastarano "brahminstvo") alebo brahmanstvo je indické náboženstvo nadväzujúce na védizmus, súčasť kastového zriadenia; obnovenou formou brahmanizmu je hinduizmus.
Bráhmany

Bráhmany alebo nepresne brahmany (jednotné číslo v slovenčine bráhmana alebo bráhmanam alebo nepresne brahmana; sanskritský kmeň jednotného čísla: "bráhmana", sanskritský nominatív jednotného čísla: "bráhmanam"; sanskritský kmeň j. č. vyslovený po hindsky: "bráhman") sú staroindické prozaické literárne texty, dlhé komentáre véd. Opisujú ako sa má správne vykonávať obeta, aký je účel a vznik obetí. Svoje vlastné bráhmany má každá védska škola. Je ich veľmi veľa. Presný čas vzniku nie je známy. Ich špekulácie uzatvárajú prehistóriu indického myslenia.
Brahmaputra

Brahmaputra ( - v slov. prepise "Ma-čchüan Che", staršie "Ja-lu-cang-pu-ťiang") je rieka v Tibete, Číne, Indii a Bangladéši.
Má dĺžku a plochu povodia . Pramení v Himalájach, ústi do Bengálskeho zálivu rozsiahlou deltou spolu s Gangou .
Brainstorming

Brainstorming (z – mozog, – búrka) je kreatívna metóda riešenia problémov založená na skupinovom riešení, ktorá má uľahčiť generovanie kreatívnej stratégie. Štrukturovaná skupina (podľa nových výskumov naopak kohezívna skupina).
Podstatou je uvoľniť predstavivosť, fantáziu a obrazotvornosť, generovať nápady, vzájomne sa inšpirovať so snahou uplatniť sa a odstrániť zábrany.
Cieľom je nájsť netradičné, resp. originálne riešenia v čo najkratšom čase. 
Pre praktické využitie ju upravil A. F. Osborn v 30. rokoch 20. storočia.
Medzi základné pravidlá patria:
Z brainstormingu vychádzajú aj ďalšie inovačné metódy: synektiky, delfská metóda, panelová diskusia, metóda Philips 66, Gordonova metóda, Hobo-metóda a i.
Brainwriting.
Brainwriting je písomná forma brainstormingu. Nápady sa píšu do pripravených formulárov, ktoré pre vzájomnú inšpiráciu kolujú medzi účastníkmi (podobne aj delfská metóda).
Brána (hlavný vstup)

Brána je hlavný vstup do uzatvoreného architektonického komplexu (do hradu, dvora, pevnosti, mesta, paláca, na most), historicky často s fortifikačnými prvkami (veža, strieľne, zdvíhací most). Je to často vstup väčší ako dvere, ale menší/menej významný ako portál. 
Brána ako symbol.
Brána je symbol vstupu, ale aj krytého priestoru za ním a tajuplnej moci (napr. Vysoká porta, symbol moci tureckého sultána, brána pekla, Mária ako brána k nebu). Brána a dvere označujú vstup (podobne ako most, priechod) do dôležitého priestoru. Do tajných a najsvätejších komnát v chrámoch sa často vstupuje prepychovými bránami, ktoré môžu prekročiť len zasvätení vysokí kňazi. Obrad prekročenia brány (prah) symbolizoval pre mnohé kultúry prechod z jedného životného obdobia do nasledujúceho ("rites de passage"). Otvorenie posvätnej brány oznamuje náboženské slávnosti. Vedľa brány do predsiene Šalamúnovho chrámu v Jeruzaleme stáli dva veľké bronzové stĺpy. Starorímsky boh Jánus chránil vchod a východ.
Geografická brána

(Geografická) brána (po latinsky Porta) je výrazná vhĺbená geomorfologická jednotka, ktorá spája dve susedné vhĺbené geomorfologické jednotky väčšieho plošného rozsahu. Dno brány má zväčša ráz
roviny alebo plochej pahorkatiny, napr. Devínska brána - prielom Dunaja cez
Malé Karpaty.
Bratia čistoty

Bratia čistoty alebo čistí bratia (po arab. اخوان الصفا Ichván as-safá) alebo Bratia čistoty a priatelia vernosti (Ichván as-safá' va chullán al-vafá') bola skupina arabsky píšucich vzdelancov z konca 9.– 11. storočia.
Boli to predstavitelia islamského novoplatonizmu v rámci arabskej filozofie, ktorí pôsobili v Basre ako tajný spolok. Pestovali prírodnú filozofiu v novoplatónskom duchu.
Bratia čistoty napísali akúsi encyklopédiu "Rasá'il ichván as-safá" ("Pojednania Bratov čistoty") zloženú z 52 pojednaní.
Bratislavská výzva

Bratislavská výzva bola výzva, ktorú vydala Európska vegetariánska únia po piatom kongrese konajúcom sa v Bratislave od 23. do 28. júla 1995. Účastníci z 25 krajín vyzvali Európsku úniu, Európsky parlament a vlády európskych štátov k jasným a jednotným legislatívnym činom s cieľom dosiahnúť nasledujúce ciele:
Početné vegetriánske štúdie na celom svete dokázali, že úplná vegetariánska strava obsahuje všetky potrebné zložky výživy pre zdravý život človeka od detstva až po starobu. Zabraňuje taktiež prudkému nárastu chorôb suvisiacich so stravou a prispieva tak k znižovaniu nadmerných finančných prostriedkov vynakladaných na zdravotnícku starostlivosť.
Hildegund Scholvien, prezidentka Európskej vegetariánskej únie
Breh

Breh je:
Soľná brekcia

Soľná brekcia je brekcia tvorená úlomkami vyťaženej soli znečistenej úlomkovitou jalovinou. Vzniká pri zavlečení kusov ílových hornín morskými prúdmi z okrajov sedimentačných paniev do ich stredu, kde sa usadzovala kamenná soľ. Transport uľahčovala vysoká salinita vody, ktorá spôsobovala jej väčšiu hustotu.
Charakter soľných brekcií má napr. ložisko Solivar pri Prešove.
Percy Williams Bridgman

Percy Williams Bridgman (* 21. apríl 1882, Cambridge, Massachusetts, USA – † 20. august 1961, Randolph, New Hampshire) bol americký fyzik a filozof, zakladateľ operacionalizmu. Získal Nobelovu cenu za fyziku v roku 1946.
Kryštalická bridlica

Kryštalická bridlica alebo bridlica je súhrnný názov pre skupinu metamorfovaných hornín, so zreteľnou bridličnatou textúrou, ktoré vznikli pri regionálnej metamorfóze. Podľa toho, z akých pôvodných hornín sa utvorili, rozlišujú sa parabridlice (vznikli premenou sedimentárnych hornín) a ortobridlice (premenou vyvretých hornín). Ku kryštalickým bridliciam patrí fylit, rula, svor, erlán, granulit, serpentinit, amfibolit a i.
V anglofónnej literatúre vhodný ekvivalent termínu kryštalická bridlica neexistuje. Metamorfované horniny označované ako bridlice (ang. "schists") nie sú ekvivalntom, pretože pod týmto označením sú väčšinou chápané metamorfity stredného stupňa s vysokým obsahom sľúd, teda svory (angl. "mica schist").
Brilantný

Brilantný (fr.) môže byť:
Briliant

Briliant (z fr.) je druh výbrusu priehľadných drahokamov,
najmä diamantov; v klenotníctve: diamantový šperk; v typografii: najmenší stupeň písma veľkosti troch bodov (asi 1,12 mm).
Pevninová bríza

Pevninová bríza je suchý vietor
vejúci z pevniny
na more prevažne v noci.
Typickou formou brízovej cirkulácie sú pobrežné vetry smerujúce cez deň na pevninu, keď sa povrch súše zahrieva pôsobením slnečného žiarenia rýchlejšie ako vodná plocha. V dôsledku toho dochádza k stúpaniu vzduchu nad pevninou, na ktorého miesto v spodnej vrstve prúdi vzduch od mora. V noci má prúdenie opačný charakter.
Louis Victor de Broglie

Louis Victor de Broglie (* 15. august 1892, Dieppe, Francúzsko – † 19. marec 1987, Louveciennes) bol francúzsky kvantový fyzik a akademik. Navrhol princíp časticovo-vlnového dualizmu, za čo mu bola v roku 1929 udelená Nobelova cena.
Spočiatku na Sorbonne študoval históriu, ale vo svojich osemnástich rokoch začal študovať fyziku.
Broglie bol potomkom starej francúzskej aristokracie (sám vojvoda od 1960), v rokoch 1932 - 1962 profesor na Sorbonne, od roku 1944 člen Francúzskej akadémie.
Zaoberal sa aj relativistickou kvantovou mechanikou a štruktúrou atómového jadra.
Christine Brooková-Rosová

Christine Brooková-Rosová, (* 16. január 1923, Ženeva, Švajčiarsko – † 21. marec 2012) ) bola britská literárna kritička a spisovateľka, profesorka literatúry na "Parížskej univerzite VIII."
Brucho

Brucho môže byť:
Jerome Seymour Bruner

Jerome Seymour Bruner (* 1. október 1915, New York - † 5. júna 2016, New York) bol americký pedagóg, významný predstaviteľ psychologie učenia a priekopník reformy vzdelávania v USA 60. a 70. rokov 20. storočia.
Bruno z Kolína

Svätý Bruno z Kolína (* medzi 1027 a 1030 (1035?) v Kolíne nad Rýnom, Nemecko – † 6. október 1101, La Torre, Taliansko), zakladateľ kartuziánskeho rádu. Bol šľachtického pôvodu.
Základné vzdelanie získal v Kolíne nad Rýnom. Potom pokračoval v štúdiu na katedrálnej škole v Remeši a filozofickom učilišti v Tours. Štúdium teológie abslovoval v Kolíne nad Rýnom, kde ho roku 1055 vysvätili za kňaza.
Na žiadosť remešského arcibiskupa Gerváza prišiel učiť na katedrálnu školu v Remeši, ktorú od roku 1057 viedol ďalších dvadsať rokov. Keď nastúpil na arcibuskupský stolec v Remeši Manasses I. de Gourney, ktorý ho získal za úplatky, vystúpil Bruno roku 1077 na autunskej synode proti arcibiskupovi. Synoda arcibiskupa zosadila, ten sa však odvolal do Ríma. Kým však prišlo rozhodnutie, dal arcibiskup Brunovi a ostatným protivníkom skonfiškovať majetky. Bruno musel ujsť a vrátiť do Remeša sa mohol až roku 1080, kedy lyonská synoda definitívne zosadila arcibiskupa Manassesa.
Bruno však už nechcel pracovať na škole. Spolu s niekoľkými spoločníkmi sa pridal ku skupine cisterciánskej rehole v Sêche-Fontaine. Život rehole sa mu však nezdal dostatočne prísny. Preto so svojimi druhmi založil v osamelom alpskom údolí Chartreuse (lat. Cartusia) skromné pustovne, z ktorých sa vyvinulo hlavné stredisko kartuziánskej rehole Grande Chartreuse. Podľa neho sa nazývajú kláštory kartuziánov kartúzami.
Roku 1090 odchádza Bruno na žiadosť pápeža Urbana II. do Ríma, aby mu pomohol pri reforme duchovenstva. Po obsadení Ríma nemeckým cisárom Henrichom IV., odišiel s pápežom do južného Talianska. Tu požiadal pápeža o uvoľnenie z jeho služby. Pápež súhlasil s podmienkou, že Bruno ostane v Taliansku. Od apúlskeho vojvodu Rogera dostal Bruno pozemok La Torre v Kalábrii. Tu roku 1094 založil pustovnícky kláštor podľa vzoru Chartreuse. Keďže mal Bruno množstvo nasledovníkov, bol tento kláštor čoskoro nedostatočný. Preto založil ďalší kláštor San Stefano di Bosco, zasvätený sv. Štefanovi prvomučeníkovi.
Bruno zomrel 6. októbra 1101 v La Torre. Pochovaný bol v kláštore San Stefano di Bosco. Roku 1513 jeho pozostatky preniesli na La Torre.
Bruno nebol nikdy formálne vyhlásený za svätého. Ale pápeži mu priznali titul a úctu svätého tým, že roku 1514 pápež Lev X. dovolil kartuziánom modliť sa kňazské hodiny na jeho počesť a roku 1623 pápež Gregor XV. rozšíril úctu k nemu na celú cirkev. Sviatok sv. Bruna sa slávi 6. októbra.
Bryophyta

Bryophyta môže byť:
B’nai B’rith

B’nai B’rith International (hebrejsky בני ברית "bnej brit", „Synovia zmluvy“, anglická výslovnosť [bə ˌ neɪ brɪθ]) je medzinárodná židovská politická humanistická organizácia založená v roku 1843. B'nai b'rith pôsobí vo viac než 50 štátoch sveta. Bola založená v New York City Henry Jonesom a ďalšími jedenástimi nemecko-židovskými imigrantmi dňa 13. októbra 1843. Dnes sídli vo Washingtone D.C.
B'nai B'rith je zapojená do širokej škály služieb a sociálnych aktivít, vrátane podpory židovského práva a štátu Izrael.
Ďalej podporuje nemocnice a obete prírodných katastrof a udeľuje štipendiá židovským vysokoškolákom.
V roku 2007 B’nai b’rith otvorila zastúpenie pri Európskej únii v Bruseli. Zastúpenie monitoruje európsku situáciu Židov a vzťahy so štátom Izrael, podáva o nich informácie a pozýva členov Európskeho parlamentu a Európskej komisii do diskusie.
Georg Büchner

Georg Büchner (* 17. október 1813, Goddelau, Nemecko – † 19. február 1837, Zürich, Švajčiarsko) bol nemecký dramatik, prozaik, revolucionár a politický publicista predmarcového obdobia.
Ludwig Büchner

Friedrich Karl Christian Ludwig Büchner (* 29. marec 1824, Darmstadt, Nemecko – † 1. máj 1899, Darmstadt) bol nemecký filozof, predstaviteľ vulgárneho materializmu.
Bódhgaja

Bódhgaja je chrám v Indii, vybudovaný kráľom Ašókom na mieste, kde Budha dosiahol dokonalé osvietenie a kde stojí "strom múdrosti" (ficus religiosa) ako symbol tejto udalosti. 
Bódhgaja je Mekka všetkých budhistov, "pupok sveta".
Buddhi

Buddhi môže byť:
Buddhi (joga)

Buddhi je šiesta zložka tela, manas, ktorá už nemá energiu agresívne sa domáhať vstupu do sveta.
Buddhi je neaktívna myseľ schopná pozorovať, usudzovať a múdro rozhodovať. Jej nižším aspektom je utilitaristické rozumárstvo, ktoré však mizne v okamihu, keď sa človek prestane opierať o svoje osobné presvedčenia, ktoré získal zrodením alebo vychovou, ale usiluje sa o objektivne hodnotenie situácií. Buddhi tak silnie a poskytuje človeku zistenie, že sa v živote okrem horúčosti pochádzajúcej z výrazne činnej kámy vyskytuje aj chlad vznikajúci z bezžiadostivosti – teda stav mimo všetkých bežných útrap. Keď sa budhi takto prejaví, automaticky vzniká aj múdrosť,
ktorá je najlepším ochrancom pred pádom do utrpenia.
Japonský budhizmus

Japonský budhizmus je budhizmus, ktorý do Japonska prišiel z Číny cez Kóreu (v priebehu druhej polovice 6. storočia), prešiel osobitným vývojom a vytvoril viacero prúdov ("amidovský budhizmus, džodošú, džodo šinšú, ničirenšú, zenbudhizmus"). Japonský budhizmus je v súčasnosti bezpochyby intelektuálne najplodnejším smerom budhizmu.
Budhovstvo

Budhovstvo alebo (nekodifikovaný tvar) buddhovstvo môže byť:
Budín

Budín () bolo mesto v Uhorsku ležiace na pravom brehu Dunaja, z ktorého po zlúčení s mestom Pešť a mestečkom Óbuda vznikla v roku 1873 Budapešť.
V roku 1777 sem bola prenesená Trnavská univerzita.
Budúcnosť

Budúcnosť je 
Prechod od prítomnosti do budúcnosti je plynulý a relatívny.
Charlotte Bühlerová

Charlotte Bühlerová, rod. Malachowská (neprechýlené tvary: "Bühler", "Malachowski"; * 20. december 1893, Berlín, Nemecko – † 5. február 1974, Stuttgart) bola americko-nemecká psychologička; zakladateľka biodromálnej psychológie. Je jednou z najdôležitejších psychologičiek 20. storočia. Jej manželom bol Karl Bühler. Od roku 1920 učila psychológiu na Technickej vysokej škole Drážďany. Od roku 1922 pôsobila vo Viedni. Od roku 1923 tam učila na Univerzite Viedeň, kde sa v roku 1929 stala mimoriadnou profesorkou, a kde sa stala svetovo známou odborníčkou v oblasti psychológie. V roku 1938 bola z dôvodu nástupu fašizmu nútená emigrovať do USA, kde okrem iného v rokoch 1945 - 1958 pôsobila ako profesorka na University of Southern California v Los Angeles. Krátko pred smrťou sa vrátila do Nemecka, kde potom aj zomrela.
Max Adler

Max Adler môže byť:
Pohlavná bunka

Pohlavná bunka alebo gaméta je osobitná bunka, z ktorej sa začne vyvíjať nové indivíduum. Spravidla, ale nie vždy sa tak deje spojením s inou pohlavnou bunkou (oplodnení). Pohlavné bunky sa delia na samčie (mužské) pohlavné bunky a samičie (ženské) pohlavné bunky. 
Medzi samčími a samičími pohlavnými bunkami nemusí byť čo do veľkosti a tvaru takmer nijaký rozdiel - vtedy hovoríme o izogamii (izogamiu pozorujeme napr. pri zástupcoch rodu "Chlamydomonas"). Pokiaľ sa samčie a samičie bunky od seba veľkosťou a tvarom odlišujú, hovoríme o anizogamii. Pri anizogamii je samičia pohlavná bunka väčšia a spravidla nepohyblivá (vajcová bunka), samčia je naopak menšia a schopná pohybu (sprematocyt, spermatozoid alebo spermia). V živej hmote pohlavnej bunky je koncentrovaný dedičný základ budúceho indivídua. Jadrová hmota pohlavnej bunky je zväčša redukovaná na polovicu redukčným delením (meiózou). Obsahuje preto polovičný (haploidný) počet chromozómov. 
Pohlavné bunky mnohobunkových organizmov vznikajú a dozrievajú v orgánoch na to prispôsobených. U rastlín a húb sú to gametangiá, u živočíchov pohlavné žľazy - gonády. Len najprimitívnejšie skupiny živočíchov (hubky - "Porifera") sú schopné tvoriť pohlavné bunky bez špecializovnaých orgánov. Vývoj pohlavnej bunky sa nazýva gametogenéza. Niektoré organizmy sú schopné tvoriť obidva typy pohlavných buniek, samčie aj samičie, aj keď nie vždy v rovnakej dobe (hermafroditi, jednodomé rastliny). Iné tvoria celý život len jeden typ pohlavných buniek (gonochoristi, dvojdomé rastliny) ktorý je určený ich pohlavím.
Somatická bunka

Somatická bunka je telesná bunka. Somatické bunky sú všetky bunky organizmu okrem pohlavných buniek.
Vajcová bunka

Vajcová bunka (iné názvy: vaječná bunka, vajíčková bunka, ovum, u živočíchov zriedkavo aj: oogaméta) je samičia pohlavná bunka mnohobunkových organizmov s minimálne jednou úplnou sadou chromozómov, z ktorej sa po oplodnení samčou pohlavnou bunkou (alebo pri partenogenéze aj bez oplodnenia) vyvinie nový jedinec. 
Zrelá vajcová bunka živočíchov a človeka sa nazýva vajíčko alebo ovum (v užšom zmysle) alebo ovulum. Ako vajíčko sa označuje aj celok tvorený vajcovou bunkou a jej ochrannými obalmi (napr. vajcovou škrupinou u vtákov). Celok tvorený vajcovou bunkou a jej ochrannými obalmi u vtákov alebo vajcorodých stavovcov (v užšom zmysle len u vtákov) sa označuje aj ako vajce.
U rastlín má slovo vajíčko (a podobne) iný význam, pozri vajíčko (botanika).
Botanika.
Pri rastlinách vajcová bunka vzniká spravidla v diferencovaných rozmnožovacích orgánoch: v oogóniu (riasy a huby), v archegóniu (machy a paprade) alebo vo vajíčku (semenné rastliny).
Zoológia.
Vajcové bunky živočíchov sú spravidla oblé a nepohyblivé (výnimku tvoria napr. hubky), vždy bez bičíka, obsahujú žĺtok a väčšinou sú obalené vajcovými obalmi. Väčšinou sa diferencujú vo vaječníkoch a materského jedinca opúšťajú cez vajíčkovod alebo sa vyvinú v regióne vajíčkovode, spravidla maternici (ovoviviparia, viviparia).
Živočíšna bunka

Živočíšna bunka je bunka živočíchov (vrátane ľudí), a to v užšom zmysle len bunka mnohobunkových živočíchov a v širšom zmysle aj bunka prvokov (čiže jednobunkových živočíchov).
Je to elementárna a najmenšia jednotka živočíšneho organizmu, schopná základných životných funkcií: metabolizmu, rastu, rozmnožovania a dráždivosti. Je to druh eukaryotickej bunky. Od ostatných eukaryotických buniek, napríklad od rastlinných buniek, sa odlišuje absenciou bunkovej steny a chloroplastu a menšími vakuolami.
Jej optimálne členenie umožňuje, aby všetky procesy prebiehajúce v nej boli čo najrýchlejšie. Cez bunkovú membránu sa dovnútra dostávajú jednoduché chemické látky tvorené vodíkom, kyslíkom, uhlíkom a dusíkom. Tam sa premieňajú na zložitejšie organické zlúčeniny, napr. bielkoviny a cukry. Bielkoviny sa potom používajú na stavbu telesnej hmoty bunky a cukry bunke dodávajú energiu. Vznik organických zlúčenín je riadený deoxyribonukleovou kyselinou (DNA). Tá je organizovaná v chromozómoch vo vnútri jadra, ktoré riadi všetky procesy v bunke. V DNA sú zapísané informácie, ktoré umožňujú vytváranie iných zložitých látok. Ďalšou dôležitou vlastnosťou DNA je jej schopnosť reprodukovať samu seba. To je podstatou života. Umožňuje jednobunkovému organizmu rásť a rozmnožovať sa.
Jacob Burckhardt

Jacob Christoph Burckhardt (* 25. máj 1818, Bazilej, Švajčiarsko – † 8. august 1897, tamtiež) bol švajčiarsky filozof a historik umenia. Venoval sa kultúrnym dejinám antiky a renesancie. 
Životopis.
Narodil sa v Bazileji ako štvrté dieťa zo siedmich. Na želanie otca začal od roku 1837 študovať v rodnom meste teológiu, ale od roku 1839 začal študovať históriu na Berlínskej univerzite. Jeho učiteľom bol historik Leopold von Ranke (1795 - 1886), zakladateľ kritickej historickej vedy. Od roku 1843 prednášal dejiny na univerzite v Bazileji (od roku 1845 ako profesor). V roku 1855 bol Burckhardt menovaný za profesora dejín umenia na Spolkovej polytechnickej škole ("Eidgenössischen Polytechnikum") v Curychu, kde pôsobil do roku 1858. Potom bol menovaný za profesora dejín umenia na univerzite v rodnom Bazileji, kde pôsobil až do roku 1893. 
Niekoľkokrát cestoval do Talianska, kde študoval pamiatky renesančnej architektúry a maliarstva, ako aj písomné pramene. 
Burckhardtove dielo malo vplyv na viedenskú školu (Max Dvořák).
Burebista

Burebista (+ 44 pred Kr.) bol dácky kráľ. 
V bojoch najmä s Keltami (Bójovia) vytvoril veľké kráľovstvo s prvkami otrokárskeho zriadenia, ktorého ťažisko bolo v juhozápadnom Sedmohradsku. Územia juhozápadného Slovenska sa zmocnil približne v polovici 1. storočia pred Kr. 
Hlavné boje Dákov s keltskými Bójmi sa odohrali v oblasti Neziderského jazera.
Podmanil si tiež niektoré grécke kolónie na pobreží Čierneho mora. Za jeho panovania dosiahla dácka ríša najväčší rozmach.