burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Bănderiški čukar

Bănderiški čukar () je vrch v pohorí Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Opis.
Bănderiški čukar leží v Severnom Pirine, najväčšom a najvyššom z troch podcelkov pohoria Pirin. Dosahuje výšku s ktorou sa stáva najvyšším vrchom pohoria Pirin juhovýchodne od Vichrenu a je súčasťou hlavného hrebeňa. Dvíha sa v najjužnejšom bode horského venca, ktorý je tvorený samotným vrchom a horským chrbtom "Dončovi karauli". Nachádza sa v severnej časti Severného Pirinu, ktorá je z väčšej časti tvorená granitom z ktorého je utvorený aj samotný "Bănderiški čukar". Severozápadným smerom od vrchu sa na hlavnom hrebeni nachádzajú vrchy Dončovi karauli () a Malăk Vihren (), východným smerom sa dvíha nepomenovaná kóta dosahujúca nadmorskej výšky . Na sever od vrchu sa rozprestiera ľadovcový kotol Bănderiški cirkus (). Pri vrchu Bănderiški čukar sa od hlavného hrebeňa smerom na juh oddeľuje nepomenovaný chrbát na ktorom sa nachádza vrch Bašlijski čukar () dosahujíci výšky . Vrch je v dolných častiach trávnato–kamenitý, neskôr vo vyšších partiách skalistý. Na vrchole sa nachádza kovový kríž, vedľa ktorého je vybudovaný malý výklenok v ktorom sa nachádza ikona svätej Bohorodičky.
Turizmus.
Bănderiški čukar je ťažko dostupný, napriek tomu je obľúbeným turistickým cieľom a je hojne navštevovaný. Najlahší výstup na vrchol vedie trasou od horskej chaty Vichren cez ľadovcový kotol "Bănderiški cirkus", sedlo Bănderiška porta () a následne po hlavnom hrebeni pohoria cez nepomenovanú kótu v nadmorskej výške a vrch "Dončovi karauli" po severozápadnom svahu na vrchol.
Liberty (album)

Liberty je šiestym štúdiovým albumom britskej legendy Duran Duran, ktoré vyšlo v roku 1990 u EMI / Capitol Records.
O albume.
"Liberty" je zároveň prvým albumom Duran Duran, na ktorom sa priznáva autorstvo skladieb mimo pôvodných piatich členov kapely. K trojici Simon Le Bon, Nick Rhodes a John Taylor pribudli gitarista Warren Cuccurullo a bubeník Sterling Campbell, ktorí sa v danom období stali stálymi členmi kapely a získali tak spoluautorské práva. Album sa síce dostalo na 9. miesto UK rebríčka, no vo všeobecnosti nie je považované za úspešné a bolo prvým albumom, ktoré Duran Duran nepodporili koncertným turné. Napriek nepriazni kritiky i časti fanúšikovskej základne "Liberty" obsahuje veľa skutočne dobrých skladieb, ktoré patria k tomu najlepšiemu čo skupina nahrala.
Zoatava.
Duran Duran
Ďalší hudobníci
FBW/BBC

FBW/BBC je označenie typu trolejbusu, ktorý vznikol inštaláciou elektrickej výzbroje BBC do karosérie vyrobenej švajčiarskou firmou Tüscher.
Konštrukcia.
FBW/BBC je dvojnápravový trolejbus podvozkovej konštrukcie. Na jeho výrobe sa podieľalo niekoľko spoločností. Podnik Franz Brozincević, Wetzikon (FBW) vyrobil podvozok, na ktorý dodal karosérii podnik Tüscher, Zürich. Elektrická výzbroj pochádzala od spoločnosti Brown, Boveri &amp; Cie (BBC). Konštrukčne sa trolejbusy príliš nelíšili od vozidiel FBW/Oerlikon. Výnimkou bola absencia manipulačných dverí pre vodiča, ktoré boli nahradené plnohodnotnými dverami pre cestujúcich. Trolejbus tak mal troje skladacie dvere (zadné štvorkrídlové, ostatné dvojkrídlové).
Pre zlínskú prevádzku bolo vyrobených šesť vozidiel. Prvé tri vznikli vo Švajčiarsku, ostatné boli zostavené česko-slovenskými mechanikmi.
Štátny znak Protektorátu Čechy a Morava

Protektorát Čechy a Morava mal dve úradne uznané štátne znaky – menší a väčší. Oba znaky boli zavedené podľa "nariadenia č. 222/1939 Sb." z 19. septembra 1939. 
Menší štátny znak Protektorátu Čechy a Morava.
Menší štátny znak Protektorátu Čechy a Morava sa podobal na malý štátny znak Česko-Slovenska s tým rozdielom, že bol z hrudi leva odstránený slovenský znak a štýl kresby českého leva bol mierne pozmenený. 
Podľa "Zbierky zákonov a nariadení Protektorátu Čechy a Moravy" ("Sbírka zákonů a nařízení Protektorátu Čechy a Morava") znie opis menšieho štátneho znaku nasledovne:
Väčší štátny znak Protektorátu Čechy a Morava.
Väčší znak Protektorátu Čechy a Morava má tvar štítu, ktorý je rozdelený na štyri časti. V hornom ľavom a dolnom pravom rohu sa nachádza dvojchvostý český lev na červenom pozadí, zatiaľčo v hornom pravom a dolnom ľavom rohu naopak moravská orlica na modrom pozadí. 
Väčší štátny znak sa objavil aj na štandarde prezidenta.
Podľa "Zbierky zákonov a nariadení Protektorátu Čechy a Moravy" ("Sbírka zákonů a nařízení Protektorátu Čechy a Morava") znie opis väčšieho štátneho znaku nasledovne:
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Urmince

Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Urmince v okrese Topoľčany.
Brontomerus

Brontomerus (hrmotné stehno) bol rod stredne veľkého sauropóda, ktorého pozostatky sa našli na území dnešného Utahu (USA). Jediný druh je Brontomerus mcintoshi.
Popis.
Bol dlhý okolo 14 metrov, v kohútiku okolo štyroch metrov vysoký a na vrchole hlavy okolo 6 metrov. Vážil približne 6000 kilogramov. Žil v období spodnej kriedy (stupne Apt - Alb) približne pred 115 až 110 miliónmi rokov. Bol objavený v súvrství Cedar Mountain, kde žil spolu s menším titanosauriformom Moabosaurom.
Brontomerus mohol hýbať nohami aj do strán, čo je pri sauropódoch výnimočné. Pravdepodobne mu slúžili na obranu pred predátormi ako Deinonychus, samce mohli kopaním bojovať o nadvládu v stáde a pravdepodobne to bola aj adaptácia na chôdzu do strmých svahov.
Objav a pomenovanie.
Tento dinosaurus bol v roku 2011 popísaný Michaelom P. Taylorom a jeho kolegami, druhové meno je pocta odborníkovi na sauropódy Johnovi Mcintoshovi. Jeho pozostatky však boli objavené už v 90. rokoch minulého storočia, avšak pred tímom, ktorí pozostatky našli a odviezli, iní ľudia niektoré z kostí zobrali alebo zničili.
Severný Pirin

Severný Pirin () je podcelok pohoria Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Lokalizácia.
Severný Pirin sa rozprestiera medzi sedlami Predel () na severe, ktoré oddeľuje pohorie Pirin od pohoria Rila a Todorova poľana () na juhu, ktoré sa nachádza v nadmorskej výške a tvorí hranicu medzi Severným a Stredným Pirinom. Hranica je vyznačená riekami "Bela reka" a "Pirinska Bistrica" smerok k rieke Struma a riekou "Marevska reka" smerom k rieke "Mesta".
Opis.
Severný Pirin je najvyšším, najdlhším (celková dĺžka hlavného hrebeňa dosahuje ) a najväčším (predstavuje 74% z celkovej rozlohy Pirinu) z troch podcelkov pohoria Pirin. Má alpínsky charakter s typickými javmi, ako sú napríklad: vysoké vrchy, horské hrebene, hlboké kary, ľadovcové jazerá (všetky horské jazerá pohoria Pirin sa nachádzajú práve v karoch Severného Pirinu), doliny vytvorené vysokohorskými riekami, slané prahy a morény. V Severnom Pirine sa nachádza najvyšší vrch Pirinu Vichren () ako aj zvyšné najvyššie vrchy tohto pohoria ktorými sú Kutelo I () , Kutelo II () , Banski Suhodol () , Poležan () , Malăk Poležan () , Kamenica () a Goľama Straža () . Od hlavného hrebeňa sa oddeľujú desiatky vedlajších hrebeňov v rôznych fyzikálno–geografických formách. Z týchto všetkých sa štyri výrazne odlišujú od ostatných svojou výškou, monoliticitou a osobitým vzhľadom. Ide o hrebene "Sinivrăškoto bilo" () (známy aj ako "Sinaniškoto bilo" ()) medzi dolinami riek "Vlahina" a "Sandanska Bistrica", "Todorinoto bilo" () medzi dolinami riek "Demjanica" a Bănderica a "Poležanskoto bilo" () medzi dolinami riek "Demjanica" a "Dobriniška reka", od ktorého sa oddeľujú krátke "Bezbožko bilo" (), ale najmä "Kameniškoto bilo" (), ktoré sa stáča juhozápadným smerom medzi dolinami riek "Sandanska Bistrica" a "Pirinska Bistrica".
Rozdelenie.
Severný Pirin je rozdeľený na dve časti – severnú mramorovú časť a južnú časť, ktorá je tvorená prevažne granitom a z menšej časti tiež mramorom.
"Severná časť Severného Pirinu" – severná mramorová časť Severného Pirinu je úzka s ostrými, pyramídovitými, vysokými a ťažko dostupnými vrchmi medzi ktoré patria Vichren , "Kutelo I" , "Kutelo II" , "Banski Suhodol" , "Bajuvi dupki" , "Kamenitica" , "Razložki Suchodol" , "Albutin" , alebo "Kameniški vrăh" . Od južnej časti Severného Pirinu je severná časť oddelená vysokohorským sedlom Kabata medzi vrchmi "Vichren" (severná časť) a Hvojnati vrăh.
"Južná časť Severného Pirinu" – južná prevažne granitová časť Severného Pirinu sa rozprestiera medzi sedlami "Kabata" – ktoré oddeľuje južnú časť Severného Pirinu od jeho severnej časti – na severe a Todorova poľana – ktoré oddeľuje južnú časť Severného Pirinu a Severný Pirin celkovo od Stredného Pirinu – na juhu. V tejto časti je hlavný hrebeň pohoria širší a masívnejší s najvýznamnejšími vrchmi Hvojnati vrăh , Malăk Vihren , Dončovi karauli a Bănderiški čukar . Medzi hlbokými dolinami riek Bănderica a Demjanica sa dvíha významný vedlajší horský hrebeň "Todorinoto bilo" () s masívnym granitovým vrchom Todorka.
Dončovi karauli

Dončovi karauli () sú vrch v pohorí Pirin v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Opis.
Dončovi karauli ležia v Severnom Pirine, najväčšom a najvyššom z troch podcelkov pohoria Pirin. Nachádzajú sa v severnej časti Severného Pirinu, ktorá je z väčšej časti tvorená granitom z ktorého sú utvorené aj samotné "Dončovi karauli". Dosahujú výšku a sú súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý v rozmedzí od vrchu Bănderiški čukar po vrch Malăk Vihren nesie rovnaký názov, teda "Dončovi karauli", pričom samotný vrch leží v centrálnej časti tohto úseku hrebeňa. Dvíhajú sa v severozápadnej časti horského venca, ktorého súčasťou sú samotné "Dončovi karauli" a vrch Bănderiški čukar, ktorý leží v južnehovýchodnej časti venca. Na juh od vrchu a hrebeňa sa rozprestiera kar Goľamo Spano pole () a na sever kar Bănderiški cirkus (). Hrebeň v okolí vrchu je úzky a má veľmi členitý reliéf, samotný vrch je trávnato–skalistý.
Turizmus.
Najlahší výstup na vrchol vedie trasou od horskej chaty Vichren cez ľadovcový kotol Bănderiški cirkus, sedlo Bănderiška porta () a následne po hlavnom hrebeni pohoria cez nepomenovanú kótu v nadmorskej výške a ďalej na vrch "Dončovi karauli".
Malăk Rezen

Malăk Rezen () je vrch v pohorí Vitoša v Oblasti Sofia v západnom Bulharsku.
Opis.
Malăk Rezen je piatym najvyšším vrchom z oficiálne pomenovaných vrcholov pohoria Vitoša. Dosahuje výšku a leží v centrálnej východnej časti vrcholových partií pohoria Vitoša, pričom spolu s neďalekým vrchom Goľam Rezen () - obidva vrchy dokopy sú známe pod názvom "Rezňovete" () - dominujú tejto časti pohoria. Rozprestiera sa severovýchodne od najvyššieho bodu Vitoše - vrchu Černi vrăch () a severne od vrchu Goľam Rezen () . Na časti východného svahu sa rozprestiera rezervácia Bistriško branište.
Turizmus.
Do vrcholových častí Vitoše v blízkosti vrchu Malăk Rezen vedú dve sedačkové lanovky: "Romanski" () a "Akademika 2" (), od horskej chaty "Aleko". V zníženine medzi vrchmi Goľam Rezen a Malăk Rezen sa nachádza vrchná časť lyžiarskej lokality "Stenata" (), ktorá sa rozprestiera na ploche približne 600 hektárov a zaberá severnú časť severovýchodnej steny. V lokalite je k dispozícii sedačková lanovka "Romanski" a štyri vleky.
Marcel Lacko

Marcel Lacko (*29. marec 1977, Košice) je slovenský spisovateľ, scenárista a kultúrny aktivista. 
Životopis.
Narodil sa v Košiciach. Literárnej tvorbe a kultúrnemu aktivizmu sa venuje už od 90. rokov 20. storočia. Začínal poviedkovou tvorbou, neskôr sa jeho tvorba rozšírila o poéziu a prozaický útvar. Jeho poézia bola preložená do anglického, slovinského, maďarského, poľského a českého jazyka. Za svoju literárnu tvorbu získal viacero domácich a zahraničných ocenení. Príležitostne sa realizuje aj v experimentálnom filmovom a divadelnom žánri. Je dlhodobo aktívny v oblasti rozvoja kultúry a umenia, spolupracuje s verejnými inštitúciami a nezávislými organizáciami v oblasti kultúry. V súčasnosti participuje na domácich a medzinárodných kultúrno-umeleckých projektoch so zameraním na oblasť kreatívneho priemyslu.
Kultúrne aktivity.
Od roku 2014 sa podieľa na medzinárodných projektoch Európskeho domu poézie Košice a je spoluorganizátorom platformy New Poetry Forms. Je editorom košického superzinu ENTER a člen kreatívneho vydavateľstva Dive Buki. Od roku 2015 spolupracuje na multimediálnych podujatí DIG gallery v Košiciach. K jeho významným úspechom patrí účasť v projekte European Digital Art and Science Network, Ars Electronica, Linz, Rakúsko v rokoch 2014 – 2017.
Umelecké projekty.
Pod umeleckým pseudonymom Viktor Perelman (*2016) realizuje rôzne multimediálne orientované projekty. Pre literárny festival LiKE a multimediálny projekt New Poetry Forms pripravil v rokoch 2017 – 2019 niekoľko autorských koncepcií, ktoré charakterizujú interdisciplinárne presahy v súčasnej literatúre.
Štátny znak Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky

Štátny znak Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky bol medzi rokmi 1990 až 1992 jeden zo štátnych symbolov Česko-Slovenska. 
Opis štátneho znaku federatívnej republiky.
Štátny znak bol rovnomerne rozdelený na 4 časti. V hornom ľavom a dolnom pravom rohu sa nachádzal český lev, teda malý znak Česka (a zároveň znak Čiech), zatiaľčo v hornom pravom rohu a dolnom ľavom rohu sa nachádzalo trojvŕšie symbolizujúce Tatru, Matru a Fatru a dvojramenný kríž, teda znak Slovenska. Autorom znaku bol Joska Skalník, ktorý znak zilustroval na základe návrhu Jiřího Loudy. 
Opis štátneho znaku bol podľa "Ústavného zákona 102/1990 Zb." z 20. apríla 1990 nasledovný:
Štátny znak Slovenskej republiky.
Slovensko malo len jeden štátny znak, ktorý Slovensko využíva i dodnes. 
Opis štátneho znaku bol podľa "Zákona číslo 50/1990 Sb." z 1. marca 1990 nasledovný: 
Štátny znak Českej republiky.
Česko malo malý a veľký štátny znak.
Opis veľkého znaku bol podľa "Zákona číslo 67/1990 Sb." z 13. marca 1990 nasledovný: 
Opis malého znaku bol podľa "Zákona číslo 67/1990 Sb." z 13. marca 1990 nasledovný:
FBW/Oerlikon

FBW/Oerlikon je označenie typu trolejbusu, ktorý jazdil v počte šiestich kusov v Bratislave od roku 1947.
Konštrukcia.
Bratislavský dopravný podnik objednal šesť nových trolejbusov už v roku 1943. Tieto vozidlá boli vyrobené na prelome rokov 1944 a 1945, no vzhľadom na vojnové udalosti zostali u výrobcu. Do Bratislavy sa tak dostali až na jar roku 1947.
FBW/Oerlikon je dvojnápravový trolejbus podvozkovej konštrukcie. Ich podvozok dodal podnik Franz Brozincević, Wetzikon (FBW), karosériu vyrobila spoločnosť Tüscher, Zürich. V továrni podniku Oerlikon, kde boli trolejbusy aj zostavené, bola do vozu nainštalovaná elektrická výzbroj. V pravej bočnici vozidla sa nachádzajú dvoje dvojkrídlové skladacie dvere (ovládané elektropneumaticky). Stanovište vodiča je od priestoru pre cestujúcich úplne oddelené, vstup do neho zaisťujú menšie dvierka v pravej bočnici. Sedačky v interiéri sú usporiadané pozdĺžne.
Jelcz PR100E

Jelcz PR100E je typ poľského pokusného trolejbusu, ktorý vznikol inštaláciou elektrickej výzbroje do ojazdenej karosérie autobusu Jelcz PR100.
Konštrukcia.
Vozidlo PR100E bolo zostavené z karosérie varšavského autobusu Jelcz PR100, ktorá bola vyrobená v roku 1974 spoločnosťou Jelcz, odporovej elektrickej výzbroje a elektromotora pôvodom s trolejbusu Škoda 9Tr. Prototyp vozidla PR100 vznikol v roku 1977 v dielňach varšavského dopravného podniku v ulici Włościańskej. Jedným z impulzov k vzniku tohto vozidla bola aj úvaha o obnovenie trolejbusovej dopravy vo Varšave. 
PR100E je dvojnápravový trolejbus s oceľovou karosériou zloženú z panelov. V pravej bočnici sa nachádzajú dvoje dvojkrídlové skladacie dvere. Vozidlo poháňa jeden trakčný motor. PR100 bol vybavený pomocným dieselagregátom od poľskej spoločnosti Ursus, ktorý umožňoval núdzový pojazd rýchlosťou 25 km/h aj so stiahnutými zberačmi.
Prototyp.
Prototyp a zároveň jediný vyrobený trolejbus PR100E vznikol v roku 1977. V rovnakom roku bol podrobený skúškam vo Varšave na skúšobnej trati v ulici Stawki. Po ukončení týchto testov bol odovzdaný gdynskému dopravnému podniku, kde dostal evidenčné číslo 10102. V Gdyni slúžil do roku 1981, kedy bol vyradený.
Jelcz PR110T

Jelcz PR110T je model poľského trolejbusu, ktorý bol vyrábaný v rokoch 80. a 90. 20. storočia. Výroba prebiehala v závodoch Jelcz v Jelczu-Laskowiciach a v KPNA vo Słupsku.
Konštrukcia.
Ide o dvojnápravový trolejbus, ktorý konštrukčne aj technicky vychádza z predchádzajúceho typu PR110E. Kostra karosérie je z vonkajšej strany oplechovaná. V interiéri sú steny pokryté preglejkou. Na pravej strane vozovej skrine sa nachádzajú troje dvojkrídlové skladacie dvere. Sedadlá pre cestujúcich sú usporiadané priečne a sú čalúnené – vyplnené penovou gumou a pokryté umelou hmotou. Elektrická výzbroj je založená na báze tyristorov. Pohon zabezpečuje jeden jednosmerný trakčný motor vyrábaný Elektrotechnickým inštitútom v Międzylesiu.
Zoznam najdrahších futbalových prestupov

Toto je zoznam najdrahších futbalových prestupov v mužskom futbale, v ktorých sú uvedené najvyššie čiastky za prestup, aké kedy za hráčov zaplatili. Prvý zaznamenaný prestup bol Willieho Grovesa z West Bromwichu Albion do Aston Villy za 100£ v roku 1893 (ekvivalent 11 000£ pre súčasnosť). Súčasný prestupový rekord je za Neymara z Barcelony do Parisu Saint-Germain za 222 miliónov € v auguste 2017.
Najdrahšie prestupy.
Väčšina prestupov na tomto zozname je klubom podliehajúcim UEFA a väčšina nakupujúcich klubov je z Anglicka, Francúzska, Talianska a Španielska.
Traja hráči v tomto zozname sa nachádzajú dvakrát: Romelu Lukaku, Ángel Di María a Cristiano Ronaldo. 
"K 7. augustu 2019"
Štátne symboly Česko-Slovenska

Tento článok je o štátnych symboloch Česko-Slovenska.
Alfa Romeo AF/Ansaldo

Alfa Romeo AF/Ansaldo je model talianskeho trolejbusu, ktorý bol v jednom exemplári v prevádzke aj v Moste a Litvínove.
Konštrukcia.
Na výrobe tohto vozidla sa podieľali dve firmy: Alfa Romeo vyrobila mechanickú časť trolejbusu (podvozok a karosériu), spoločnosť Ansaldo-San Giorgio dodala elektrickú výzbroj. Alfa Romeo AF/Ansaldo bol dvojnápravový trolejbus so samonosnou karosériou. Oceľová kostra vozidla bola oplechovaná, čela vozidla boli zhotovené z hliníkových panelov a priskrutkované ku kostre. Vstup do vozidla zaisťovali dvoje štvorkrídlové skladacie dvere v pravej bočnici. Sedačky pre cestujúcich boli umiestnené priečne.
Jediné vozidlo tohto typu na území Česko-Slovenska, ktoré bolo objednané v roku 1950 a ktoré bolo dodané zrejme až o štyri roky neskôr, jazdilo v Moste a Litvínove ako takzvaný „Typ CST“.
Jeri Ryanová

Jeri Lynn Ryan (* 22. február 1968, Mníchov, Nemecko) je americká filmová a televízna herečka. Je známa vďaka postave Siedmej z deviatich zo seriálu "Star Trek".
Detstvo a mladosť.
Narodila sa ako Jeri Lynn Zimmermann v Mníchove v západnom Nemecku. Je dcérou Gerharda Floriana „Jerryho“ Zimmermanna a jeho manželky Sharon. Má jedného staršieho brata, Marka. Pochádza z vojenskej rodiny.
Keď mala 11 rokov, jej otec odišiel z armády a rodina sa usadila v meste Paducah v Kentucky. V roku 1986 absolvovala strednú školu Lone Oak High School, neskôr navštevovala Northwestern University, ktorú dokončila v roku 1990 s bakalárskym titulom.
V roku 1990 súťažila v súťaži "Miss America 1990", kde skončila na 3. mieste.
Kariéra.
Po ukončení vysokej školy sa venovala herectvu na plný úväzok v Los Angeles. Mala niekoľko menších úloh v televíznych seriáloch ako "Melrose Place" či "Matlock".
Jej prvá veľká rola bola vyšetrovateľka Julie Stuart v televíznom seriáli "Dark Skies" z roku 1996.
V roku 1997 prijala rolu Siedmej z deviatich v sci-fi seriáli "". Vďaka tejto role bola Ryanová celosvetovo známa a u veľa ľudí bola vnímaná ako „nový sexsymbol vtedajšej doby“.
V roku 2000 spolupracovala s režisérom Wesom Cravenom, na horore "Dracula 2000". O rok neskôr prijala jednu z úloh v seriáli "Boston Public", ktorú napísal režisér David E. Kelley priamo pre ňu. Natáčanie sa skončilo v roku 2004.
V roku 2006 sa pripojila k natáčaniu televízneho seriálu "Shark".
Od roku 2011 do roku 2013 hrala jednu z hlavných úloh v seriáli "Body of Proof", po boku herečky Dany Delany. Od roku 2016 do roku 2019 sa sporadicky objavovala v seriáli "Bosch".
V roku 2019 prijala znovu rolu Siedmej z deviatich, v televíznom seriáli "", ktorý mal premiéru v januári 2020.
Súkromný život.
V roku 1990 sa herečka stretla s investičným bankárom a budúcim republikánskym politickým kandidátom Jackom Ryanom. Pár sa oženil 15. júna 1991 a mal syna Alexa, narodeného v auguste 1994. Rozviedli sa 27. augusta 1999. Niekoľko rokov potom, čo sa pripojila k hereckému obsadeniu seriálu "Star Trek: Voyager", Ryanová začala chodiť s producentom seriálu, Brannonom Bragaom. Od februára do novembra 2000 ju sledoval Marlon Estacio Pagtakhan, ktorý bol v máji 2001 odsúdený za obťažovanie a vyhrážanie sa Ryanovej.
Jack Ryan sa v roku 2004 uchádzal o kreslo do Senátu USA na republikánskej kandidátke, ale musel odstúpiť krátko po tom, čo sa na verejnosť dostali informácie, že pred šiestimi rokmi ho manželka obvinila z donúteného sexu na verejnosti a podivných sexuálnych praktík v nočných kluboch. Jack Ryan tieto tvrdenia striktne odmietal a jeho manželka Ryanová sa k nim nevyjadrila. V tom období získal senátorské kreslo za štát Illinois Barack Obama.
V roku 2003 sa Ryanová spoznala s francúzskym šéfkuchárom Christopherom Éméom. Ryanová a Émé sa zosobášili 16. júna 2007. V marci 2008 porodila Ryanová dcéru Gisele Émé. Spoločne s Éméom vlastnia francúzsku kuchyňu Ortolan v Los Angeles.
Peter Čanecký

Peter Čanecký (* 10. február 1957, Liptovský Mikuláš) je slovenský scénograf, kostýmový výtvarník a pedagóg, vedúci katedry scénografie Divadelnej fakulty VŠMU v Bratislave. Autor kostýmových a scénických návrhov činoherných inscenácií pre slovenské i zahraničné divadlá, výprav pre operu, spevohru, muzikál i tanečné divadlo a pre zhruba 30 filmov.
Život.
Absolvoval Strednú umelecko-priemyselnú školu v Kremnici (dnes Súkromná škola umeleckého priemyslu). Neskôr študoval na Divadelnej fakulte VŠMU odbor scénické a kostýmové výtvarníctvo pod vedením pedagógov Ľudmily Purkyňovej a Otta Šujana. Po absolvovaní v roku 1983 vstúpil do angažmánu v Divadle J. G. Tajovského vo Zvolene. Medzitým pôsobil aj v divadlách v Trnave, Martine a Nitre. V rokoch 1988 – 1990 pôsobil ako interný scénograf na bratislavskej Novej scéne. Od roku 1991 pôsobí ako pedagóg na Katedre scénografie Divadelnej fakulty VŠMU, kde v roku 1998 získal akademický titul docenta a 13. júna 2005 ho vymenoval prezident Ivan Gašparovič na profesora v odbore divadelné umenie a veda. Od 2006 je vedúcim katedry.
Okrem Činohry a Opery SND vytvoril množstvo scénografií a kostýmov pre viac ako 230 inscenácií v divadlách ako napríklad Radošinské naivné divadlo, Štúdio L+S, Jókaiho divadlo v Komárne, Spišské divadlo v Spišskej Novej Vsi, Slovenské komorné divadlo v Martine, Divadlo Andreja Bagara v Nitre, Národní divadlo v Prahe, Národní divadlo moravskoslezké v Ostrave.
Kostol svätých Cyrila a Metoda (Poprad)

Kostol svätých Cyrila a Metoda je rímskokatolícky kostol v Poprade. 
Výstavba kostola, začala v roku 1993. Kostol posvätil 26. júna 1998 spišský biskup František Tondra.
Od roku 2018, nesie titul farského kostola, kvôli rozdeleniu vtedajšej farnosti Poprad, na farnosť Poprad a farnosť Poprad - Juh. Okrem kostola svätých Cyrila a Metoda, má farnosť Poprad - Juh aj filiálku - Kostol svätej Heleny, v mestskej časti Kvetnica. Kostol svätých Cyrila a Metoda v roku 1998 bol vybraný za stavbu roku. Vo farnosti slúžia traja kňazi (farár, kaplán a školský kaplán). Do farnosti spadá aj duchovná správa v penzióne Xenon. Nachádza sa tu aj Cirkevná spojená škola svätého Jána Pavla II., ktorá pozostáva zo Základnej školy, Gymnázia a Základnej umeleckej školy. Nad Kvetnicou sa nachádza Kaplnka vzkriesenia spolu s krížovou cestou.
Danov chălm (rozlišovacia stránka)

Danov chălm môže byť:
Tomáš Merašický

Tomáš Merašický (* 22. júl 1983, Topoľčany) je manažér a politik, podpredseda KDH.
V roku 2022 spustil petíciu za zachovanie vlakových spojení na Hornej Nitre, o čom následne rokovali s Ministerstvom dopravy Slovenskej republiky. Výsledkom bolo obnovenie niektorých dopravných spojov.
Osobný život.
Je ženatý a má 2 deti. Žije v Partizánskom.
Železničná stanica Žabokreky nad Nitrou

Železničná stanica Žabokreky nad Nitrou je železničná stanica v obci Žaboreky nad Nitrou, v okrese Partzánske. Leží na jednokoľajnej neelektrifikovanej trati ŽSR č. 140 Nové Zámky - Prievidza.
Stanica má v súčasnosti len 3 dopravné koľaje. 2 manipulačné koľaje boli vytrhané.
Stanica ponúka predaj lístkov.
Úsek trate Žabokreky nad Nitrou - Ostratice (tzv. žabokrecká spojka), ktorý spájal trate 140 a 143 bol zrušený. Trať stále existuje, ale výhybka v železničnej stanici už nie.
Zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dolné Lovčice

Toto je zoznam kultúrnych pamiatok v obci Dolné Lovčice v okrese Trnava.
Majstrovstvá Slovenska v stolnom futbale

Majstrovstvá Slovenska v stolnom futbale je každoročný turnaj s medzinárodnou účasťou usporiadaný pod vedením Foosballovej Únie Slovenska, ktorá je jedinou organizáciou pôsobiacou v oblasti stolného futbalu na celoštátnej úrovni. Súťaž sa koná pravidelne od roku 2003 na stoloch typu Rosengart. Až na niektoré výnimky je turnaj naviac klasifikovaný medzinárodnou organizáciou stolného futbalu ITSF ako kategória Masters, čo znamená, že dosiahnuté výsledky sa významne započítavajú do medzinárodných rebríčkov.
Morské kasíno (Burgas)

Morské kasíno () je stavba viacúčelovej budovy z prvej polovice 20. storočia nachádzajúca sa v centrálnej časti mesta Burgas v juhovýchodnom Bulharsku.
Poloha.
Morské kasíno sa nachádza na južnom konci burgaského prímorského mestského parku Morska gradina (, doslova "Morská záhrada") hneď vedľa hlavnej aleje prechádzajúcej parkom.
Dejiny.
V roku 1936 mestské zastupiteľstvo v Burgase vyhlásilo konkurz na výstavbu kasína v priestore parku "Morska gradina". Konkurz, ktorý vyhlásil priamo vtedajší starosta Atanas Sirekov vzbudil veľký záujem. Celkovo sa výberu zúčastnilo až sedemnásť projektov z ktorých bol vybraný projekt s názvom „333“ architektky Viktorie Vinarovej. Celková suma projektu sa dostala na úroveň 2 000 000 leva. Oficiálne odhalenie budovy prebehlo 7. augusta 1938. Ceremónie sa zúčastnil veľký počet obyvateľov mesta, ale aj veľa ľudí z iných miest, vrátane hostí medzi ktorými bolo niekoľko ministrov, poslancov a iných oficiálnych predstaviteľov. Budova a jej upravené okolie sa veľmi rýchlo stali obľúbeným miestom obyvateľov Burgasu. Neskôr na prelome 80. a 90. rokov 20. storočia však budova z dôvody niekoľkých zosuvov pôdy, požiaru, ako aj z dôvodu absencie akejkoľvek údržby budova veľmi schátrala a plánovala sa dokonca jej demolícia. K tejto nakoniec nedošlo a po rekonštrukcii v roku 2009, ktorá prebehla pod vedením architektov Julie Železovovej a Živka Železova, bolo z budovy urobené kultúrne centrum. Kultúrne centrum bolo otvorené v priebehu roku 2011 a v tom istom roku získala rekonštruovaná budova prestížne ocenenie „Budova roku“ ().
Súčasnosť.
Budova v súčasnosti funguje ako sídlo "Kultúrneho centra „Morské kasíno“". Budova funguje ako galéria, konajú sa tu rôzne koncerty, divadelné vystúpenia, výstavy, fotografické výstavy, konferencie, projekcie, obchodné stretnutia, tvorivé dielne a rôzne iné kultúrne podujatia pre deti aj dospelých. K využitiu sú v budove aj umelecké ateliéry. K výstavám, konferenciám a rôznym iným podujatiam sú k dispozícii štyri sály a vonkajšia otvorená scéna „Ochľuva“ (, doslova "Slimák") s viac ako 300 miestami na sedenie. Na rôzne účely je možné využiť celkovo až tri terasy s výhľadom na Burgaský záliv. Rozlohy terás sú 72,63 m², 214,18 m² a 222,10 m².
Charakteristika.
Miesto pre výstavbu nebolo vybrané náhodne, ale so zreteľom na to, že od budovy sa odkrýva výhľad na celý Burgaský záliv a zároveň tak, aby bolo možné budovu dobre vidieť z lodí plávajúcich okolo. Budova patrí k jedným z najtypickejších predstaviteľov bulharskej moderny nielen v Burgase, ale na celom území Bulharska. Projekt bol spoločným dielom architektky Viktorie Vinarovej a jej manžela Borisa Vinarova. Budova pripomína tvarom loď a spolu s terasami a presklenými elementami tvorí prirodzenú pomyselnú spojnicu medzi centrálnou alejou parku Morska gradina ( a burgaskou plážou medzi ktorými sa nachádza. Aj zo staviteľského hľadiska budova predstavuje majstrovsky počin z dôvodu jej umiestnenia v strmom svahu.
Cœur Défense

Cœur Défense je kancelársky mrakodrap v La Défense, výškovej obchodnej štvrti pri Paríži vo Francúzsku. S 350 000 m² je to budova s najväčšou podlahovou plochou v Európe, spolu s Palatul Parlamentului v Bukurešti.
Julie Benzová

Julie Marie Benzová (* 1. máj 1972, Pittsburgh, Pensylvánia, USA) je americká filmová a televízna herečka. Známa je predovšetkým vďaka úlohe Stephanie Powell v seriáli "No Ordinary Family" (20112012).
Detstvo a mladosť.
Julie Marie Benz sa narodila v meste Pittsburgh, v Pensylvánii. Jej matka, Joanne Marie, bola krasokorčuliarkou a jej otec George Benz, Jr. je chirurgom v Pittsburghu. Benzová súťažila na Majstrovstvách USA v krasokorčuľovaní v kategórii Junior v roku 1988, kde so svojim tanečným partnerom skončila na 13. mieste. 
Kariéra.
V roku 1990 si zahrala vo svojom prvom filme, s názvom "Two Evil Eyes". Film nemal veľkú úspešnosť. Neskôr išla študovať na New York University herectvo. Počas štúdia sa objavila v niekoľkých menších úlohách rôznych seriálov, ako napríklad "Married... with Children".
V roku 1996 sa Benzová zúčastnila konkurzu na úlohu Buffy Summers v televíznom seriáli "Buffy the Vampire Slayer", ale túto úlohu neskôr získala Sarah Michelle Gellar. Aj napriek tomu, že nezískala hlavnú úlohu, bola jej ponúknutá vedľajšia úloha, upírky Darly. Jej herecký výkon bol pochválený, čiže jej rola sa objavila aj v niekoľkých ďalších epizódach. V roku 2000 si rolu Darly zopakovala v seriáli "Angel", čo je spin-off seriálu "Buffy the Vampire Slayer". 
V roku 2006 hrala jednu z vedľajších úloh v seriály "Dexter". Za svoju postavu Rity Bennet získala dve ocenenia, Saturn Award a Satellite Award. Vo štvrtej sérií seriálu bola jej postava zavraždená. O dva roky neskôr hrala menšiu rolu v horore "Saw V". V rovnako roku si zahrala po boku herca Sylvestera Stalloneho vo filme "Rambo". 
V roku 2010 sa pripojila k hereckému obsadeniu seriálu "Desperate Housewives". Jej postava sa volá Robin Gallagher, ktorá pracuje ako striptérka. Po čase však zistí že je lesbička a počas seriálu bude mať aféru s Katherine Mayfair, ktorú stvárnila Dana Delany. 
V roku 2011 sa objavila v seriáli "No Ordinary Family". Seriál mal iba 20 epizód. V roku 2015 sa pripojila k hereckému obsadeniu seriálu Hawaii 5.0. 
Objavila sa tiež v siedmych epizódach seriálu "On Becoming a God in Central Florida" z roku 2019, po boku herečky Kristen Dunst.
Súkromný život.
V máji 1998, sa Benzová vydala za herca Johna Kassira. Kassir v roku 2007 podal žiadosť o rozvod. V roku 2011 sa Benzová zasnúbila s producentom Richom Oroscom. Dňa 5. mája 2012 sa pár zosobášil.
Tour Hekla

Tour Hekla je mrakodrap vo výške 220 metrov, ktorý je momentálne vo výstavbe v Puteaux v štvrti La Défense vo Francúzsku. Navrhol ju francúzsky architekt Jean Nouvel. Budova dostala stavebné povolenie v júni 2016. Stavba sa začala v máji 2018, odovzdanie je naplánované na začiatok roku 2022. Po dokončení prevýši súčasnú najvyššiu budovu v štvrti La Défense, Tour First, v súčasnosti tiež druhú najvyššiu budovu vo Francúzsku.
Náklady na projekt sa odhadujú na 248 miliónov eur.
Fiat 672F.101

Fiat 672F.101 je označenie talianskeho trolejbusu, ktorý bol v niekoľkých kusoch v prevádzke aj v Česko-Slovensku.
Konštrukcia.
Vozidlá Fiat 672F.101 patria k niekoľkým typom trolejbusov, ktoré sa po druhej svetovej vojne objavili v prevádzke na území dnešného Česka, konkrétne v Moste a Litvínove. Vozidlá vyrobené v rokoch 1939 a 1941 boli v prevádzke pôvodne v Miláne, po vojne boli rekonštruované v plzenskej Škode a boli zaradené do prevádzky práve v Moste a Litvínove.
Fiat 672F.101 je trojnápravový trolejbus podvozkovej konštrukcie s dvoma hnacími nápravami. Sedačky v interiéri boli umiestnené priečne (v prednej časti vozidla) i pozdĺžne (v zadnej časti). Vstup do vozidla zaisťovali dvoje štvorkrídlové skladacie dvere v pravej bočnici.
Na výrobe týchto trolejbusov sa podieľalo niekoľko spoločnosti: Fiat (u niektorých vozidiel pravdepodobne Alfa Romeo) vyrobil podvozky, spoločnosť Varesina dodala karosérie a elektrická výzbroj pochádza z podniku Breda.
Kamenné rieky (Vitoša)

Kamenné rieky () sú prírodný fenomén charakteristický pre pohorie Vitoša v Oblasti Sofia v západnom Bulharsku.
Charakteristika.
Ide o špecifický prírodný úkaz vyskytujúci sa v pohorí Vitoša pre ktoré je charakteristický. Jedná sa o kamenné moria (tu podobne ako inde vo svete označované ako kamenné rieky) tvorené veľkými zaoblenými syenitovými blokmi zvyčajne okrúhleho tvaru a rôznych veľkostí, ktoré sa radiálne vinú z vrcholových častí pohoria riečnymi dolinami, ktoré vypĺňajú, smerom do nižších polôh. Vitošské rieky a bystriny tak tečú v častiach výskytu kamenných riek skryto korytom položeným pod týmito kamennými riekami. Niektoré z nich sa po ceste rozdeľujú a vytvárajú tak aj niekoľko prúdov, niektoré pokračujú až ku koncu nerozvetvené. Väčšie z kameňov dosahujú v priemere bežne veľkosti okolo 4 – 5 metrov a hmotnosti 50 – 60 ton. Dajú sa považovať za priamo emblematickú súčasť pohoria Vitoša a jej typický krajinný prvok. Špeciálne kamenná rieka nachádzajúca sa v lokalite "Zlatnite mostove", býva spomínaná vždy keď sa hovorí o krásach, alebo zaujímavých lokalitách tohto pohoria.
Lokalizácia.
Kamenné rieky sa vyskytujú na väčšej časti územia pohoria Vitoša, charakteristické sú však najmä pre vrcholové partie pohoria. Najviac kamenných riek začína v oblasti vrcholov Černi vrăch, Goľam Rezen, Malăk Rezen, Skoparnika, Kupena, Samara a Selimica. Najkrajšie a najzaujímavejšie kamenné rieky sa nachádzajú v doline, ktorú vytvorila rieka Vladajska reka () a to najmä vo vyhľadávanej lokalite Zlatnite mostove (), kde sa nachádza aj najznámejšia a najväčšia kamenná rieka Vitoše. Ďalšie významné kamenné rieky sa nachádzajú aj v dolinách riek Bojanska reka (), Struma (), Bistrica (), Dragalevska reka (), Matnica (), Tančovica (), Jančovska reka (), Rudarštica () a Bistra reka (). Najdlhšia zo všetkých vitošských kamenných riek je kamenná rieka nachádzajúca sa v doline rieky "Bistra reka", ľavého prítoku rieky Vladajska reka, pričom táto kamenná rieka dosahuje celkovej dĺžky až dva kilometre.
Pôvod.
Spočiatku sa vzhľadom k ich hladkým a oblým tvarom predpokladalo, že sú ľadovcového pôvodu a z tohto dôvodu sa pre nich v minulosti ustálilo pomenovanie „morény“, pričom značná časť ľudí im stále "morény" hovorí. Táto hypotéza sa ukázala ako nesprávna, keď sa zistilo, že Vitoša nebola narozdiel od pohorí ako Rila a Pirin v období kvartérnej ľadovej doby zaľadnená a tak vitošské kamenné rieky nemohli vzniknúť pôsobením ľadovca. Okrem toho je na niektorých miestach a pri niektorých kamenných blokoch vidieť, že napriek tomu, že kamenný balvan pôsobí samostatne, v skutočnosti existujú časti, kde je ešte na niektorých miestach spojený so základnou skalou a aj z tohto faktu je zrejmé, že na miesto nemohli byť „donesené“ pri pohybe hypotetického ľadovca. Dnes sa predpokladá, že vznikli jednoducho procesom erózie z dôvodu dlhodobého pôsobenia vody (všetky sa nachádzajú v korytách horských riek), mrazivých vetrov a ďalších prirodzených prírodných javov obvyklých pre pohorie Vitoša. Následne sa ďalším pôsobením vody a vetra od seba začali zvetralé kamenné bloky v puklinách oddeľovať a ďalším pôsobením sa tieto miesta zaobľovali a uhladzovali.
Kiss Land

Kiss Land je debutový štúdiový album kanadského speváka The Weeknd. Bol vydaný 10. septembra 2013 prostredníctvom vydavateľstva XO a distribuovalo ho Republic Records. Album obsahuje šesť singlov: „Kiss Land“, „Belong to the World“, „Love in the Sky“, „Live For“, „Pretty“ a „Wanderlust“. Na produkcii albumu sa primárne podieľali okrem iného DannyBoyStyles, samotný The Weeknd a Jason „DaHeala“ Quenneville.
"Kiss Land" získal pozitívny ohlas od hudobných kritikov. Debutoval na 2. priečke amerického rebríčka "Billboard" 200 s predajom 95-tisíc kópií v prvom týždni predaja. Do augusta 2015 sa v Spojených štátoch predalo 273-tisíc kópií.
Zoznam skladieb.
Producentmi všetkých skladieb sú DannyBoyStyles, The Weeknd a Jason „DaHeala“ Quenneville, ak nie je uvedené inak.
Jelcz 120MTE

Jelcz 120MTE je typ poľského trolejbusu, ktorý bol vyrábaný v rokoch 90. rokoch 20. storočia. Výroba prebiehala v závodoch Jelcz v Jelczu-Laskowiciach a v KPNA vo Słupsku.
Konštrukcia.
Ide o dvojnápravový trolejbus, ktorý konštrukčne aj technicky vychádza z autobusu typu Jelcz 120M. Kostra karosérie je z vonkajšej strany oplechovaná. V interiéri sú steny pokryté preglejkou. Na pravej strane vozovej skrine sa nachádzajú troje dvojkrídlové skladacie dvere. Sedadlá pre cestujúcich sú usporiadané priečne a sú čalúnené – vyplnené penovou gumou a pokryté umelou hmotou. Pohon zabezpečuje jeden jednosmerný trakčný motor typu Elmor DK210A3P.
Jednosmerný motor

Jednosmerný motor je v elektrotechnike krútiaci elektrický stroj na jednosmerný prúd, ktorý môže pracovať v režime elektromotor alebo generátor. Napájanie rotora je realizované cez komutátor, ktorý prepína vinutia rotora. Niektoré novšie konštrukcie nahrádzajú mechanický komutátor elektronickým obvodom. Princíp jednosmerného motora objavil v roku 1873 Zénobe Gramme, je teda najstarším typom motora. Sériový motor má veľký rozbehový krútiaci moment. Zmenou veľkosti, v niektorých prípadoch polarity, napájacieho napätia umožňuje riadenie rýchlosti otáčania. Malé jednosmerné motory sú používané v mnohých nástrojoch, hračkách a bežných spotrebičoch. Jednosmerné motory boli nahradzované striedavými motormi. V súčasnosti sú využívané predovšetkým u ručného náradia, kde vďaka pomerne vysokým pracovným otáčkam vychádza pohon malý a ľahký. Pre pohon dopravných prostriedkov závislej i nezávislej trakcie sú komutátorové motory nahradzované asynchrónnymi a najnovšie synchrónnymi.
Veľký štátny znak Česko-Slovenska

__STATICKÉPŘESMĚROVÁNÍ__
Scott Gorham

William Scott Gorham (* 17. marec 1951, Glendale, Kalifornia, USA) je americký rockový gitarista a skladateľ. V rokoch 19741983, 19962001 a od roku 2004 dodnes je členom skupiny Thin Lizzy. Okrem Thin Lizzy bol do roku 2021 členom Black Star Riders a spolupracoval napríklad na albumoch Phila Lynotta a skupín Supertramp, Psycho Motel, 21 Guns alebo Far Corporation.
Zoznam reprezentačných gólov Neymara

Neymar da Silva Santos Júnior (* 5. február 1992, Mogi das Cruzes, Brazília), verejne známy ako Neymar alebo Neymar Jr., je brazílsky profesionálny futbalista. Je druhým najlepším strelcom brazílskeho národného tímu v histórii, s 64 gólmi v 103 zápasoch.
Zoznam gólov.
"Skóre a výsledky Brazílie sú napísané ako prvé."
Ján III. (konštantínopolský patriarcha)

Ján III. Scholastikos (iné mená pozri pod Ióannes Scholastikos; ; * asi 503/ okolo 510515, Sirmis, Sýria† 31. august 577, Konštantínopol) bol konštantínopolský patriarcha v rokoch 565577. Prívlastok scholastikos získal preto, že bol pôvodne právnikom. Známa je jeho cirkevnoprávna zbierka "Synagóge kanonón", ktorá neskôr poslúžila ako podklad pre starosloviensky nomokánon spísaný Metodom. Niekedy býva stotožňovaný s kronikárom Jánom Malalom, ale toto nebolo potvrdené.
Životopis.
Ján sa narodil v sýrskom meste Sirmis neďaleko Antiochie. Po štúdiách sa stal právnikom (scholastikom). Niekedy v rokoch 548/549 bol antiochijským patriarchom Domninom poslaný ako apokrisiarios do Konštantínopola. Krátko pred smrťou ho cisár Justinián I. ustanovil patriarchom v Konštantínopole, kde na poste vystriedal zosadeného Eustychia. Po Justiniánovej smrti Ján za cisára korunoval Justína II. Podľa Jána z Efezu bol odporcom monofyzitizmu (miafyzitizmu) a jeho príslušníkov tvrdo prenasledoval. Ján z Nikiu mu naopak prisudzuje dielo "Mystagogia", ktoré bolo napísané v duchu jednej Kristovej podstaty. Po jeho smrti v roku 577 sa partriarchom znovu stal Eustychios.
Dielo.
Neskorší patriarcha Fotios spomína, že Ján vytvoril katechetickú kázeň o Najsvätejšej Trojici ("Sermo catecheticus"), ktorú neskôr vyvrátil Ján Filoponos. Ján z Nikiu mu prisudzuje aj knihu "Mystagogia". Toto dielo sa však nezachovalo alebo je možné, že šlo o spomínanú kázeň. Jeho najznámejším a jediným zachovaným dielom je Zbierka o 50 tituloch ("Synagóge kanonón", resp. celým názvom "Synagógé kanonón eis pentékonta titlús durémené", "Collectio quinquaginta titulorum" či "Synagoga L titulorum"), ktorá je najvýznamnejšou východnou cirkevnou právnickou zbierkou. Dielo bolo usporiadané podľa vzoru justiniánskych Digest a vzniklo zrejme ešte počas Jánovho pobytu v Sýrii. Obsahuje 85 apoštolských kánonov, kánony desiatich koncilov a 68 kánonov Bazila Veľkého. Neskôr k dielu vytvoril aj dodatok cirkevných zákonov vybraných z Justiniánových Noviel, ktoré dostali názov Zbierka o 87 kapitolách ("Octoginta septem capitula Ióannis Scholastici", resp. "Collectio octoginta septem capitulorum" či "Collectio LXXXVII capitulorum"). V 6. storočí boli obe zbierky spojené a neznámym autorom doplnené ako Nomokánon Jána Scholastika ("Nomocanon quinquaginta titulorum Ióannis Scholastici"). V 9. storočí podľa tejto zbierky vytvoril veľkomoravský arcibiskup Metod nový nomokánon pre Veľkú Moravu. Šlo však o nové, omnoho kratšie a praktickejšie dielo. Jeho listy a dekréty sa nezachovali.
Kamenné more

Kamenné more môže byť:
Tour Égée

Tour Égée je mrakodrap nachádzajúci sa na predmestí Paríža Courbevoie v štvrti La Défense.
V mrakodrape je sídlo spoločnosti Elior, ako aj niektorých jej dcérskych spoločností. Spoločnosť Egencia, dcérska spoločnosť spoločnosti Expedia, tiež zaberá niekoľko poschodí.
Budova bola postavená v roku 1999, je vysoká 155 metrov. Je takmer identická s Tour Adria.
Marx

Marx môže byť:
Karl Marx (rozlišovacia stránka)

Karl Marx môže byť:
Baumwaldský majer

Baumwaldský majer (iné názvy: Baurvaldský majer, Bahnwaldský majer) je kaštieľ v lokalite Panholec v Pezinku. Bol postavený pravdepodobne v 2. polovici 19. storočia a je pomenovaný po Kráľovskom lese (Baumwald alebo Bahnwald), ktorý sa rozprestieral medzi Panholcom a dnešnou obcou Vinosady.
História.
V druhej polovici 20. storočia sa v budove nachádzala predajňa potravín a bývalo v nej vtedy asi 20 rodín.
Súčasný stav.
Kaštieľ je v súkromnom vlastníctve a oplotený, ale opustený. Nie je zaevidovaný ako pamiatka a nie je ani inak pamiatkovo chránený.
Taggy Tones

Taggy Tones je dánska rockabilly hudobná skupina z Kodane, ktorá vznikla v roku 1989.
História.
Jess Møler Rasmussen pracoval v obchode s platňami, kde spoznal bubeníka Reného Karlssona, ktorý zháňal bicie, a spolu s ním vytvoril skupinu Taggy Tones. Nakoniec sa Karlsson rozhodol hrať na kontrabas.
Vďaka inzerátu v novinách do zostavy získali Laurenta Parisa, ktorý mal hrať na gitaru, a Rasmussen zavolal Jakoba Øelunda na bicie. Ich prvým koncertom bol koncert v januári 1990 pre Elvis Presley Fan Club v Kodani. Laurent, pôvodom z Francúzska, sa rozhodol vrátiť, na jeho miesto získali gitaristku Margrethe Björklundovú zo skupiny Darleens. Keď opustila skupinu, Laurent sa vrátil.
Ich debutový album, "Viking Attack", vyšiel v roku 1992. Nasledujúci rok vyšiel "Lost In The Desert".
V decembri 2000 Laurent a Karlsson odišli zo skupiny. Øelund prevzal kontrabas a získali nového člena, ktorý sa volal Frank. Øelund priviedol do skupiny aj svojho brata Emila Øelunda ako nového sólového gitaristu.
V roku 2003 vydali album "Rockin’", ktorý získal tri zo šiestich hviezd v hudobnom časopise "GAFFA". V roku 2008 vyšiel album "Rollin’", ktorý v "GAFFA" získal iba dve zo šiestich hviezdičiek.
V roku 2017 sa Laurent spojil s Jessom a napísali štyri nové skladby. Novými členmi sa stali Peter Bojsen (bicie) a Rasmus Jensen (kontrabas). Rovnomenné EP skupiny vyšlo v októbri 2018.
Kráľovský les

Kráľovský les (nem. "Königswald" alebo "Königs Waldung"; iné názvy: Baumwald, Baurvaldov háj, Panholský háj, Pan-Vald, Bahnwald) bol dubový les nachádzajúci sa medzi Kučišdorfom (neskôr Veľké Tŕnie, v súčasnosti Vinosady) a Panholcom
História.
Existenciu Kráľovského lesa dokumentuje presnejšie doklad z roku 1615, keď kráľ Matej II. potvrdil a vydal listinu palatína Juraja Turzu, v ktorej sa určili chotárne hranice mestečka Pezinka a Pezinského zámku, kde je spomínaný „…istý náš hájený les“ (od quandam syluam nostram prohibiticiam), „ktorý oddeľuje klčoviská na území pezinských mešťanov … oproti obci Veľké Tŕnie“ (Vinosady). Opis zodpovedá rekonštruovanej lokalizácii Kráľovského lesa. V roku 1747 mal les rozlohu 207 ha.
V roku 1937 mal len 88 ha a v roku 1956 už len 53 ha. V priebehu 2. polovice 20. storočia takmer úplne zanikol.
Súčasný stav.
V súčasnosti je možné vidieť už len pozostatky vegetácie lesa, ktoré tvoria kroviny a stromy vytvárajúce obrysy bývalého lesa. Tieto zvyškové líniové plochy majú rozlohu len od 0,5 do 0,8 ha.
Oxana Alexandrovna Akiňšinová

Oxana Alexandrovna Akiňšinová (; * 19. apríl 1987, Leningrad, Sovietsky zväz) je ruská filmová herečka.
Životopis.
Oxana Akiňšinová sa narodila v Leningrade (dnes Petrohrad) vo vtedajšom Sovietskom zväze. Jej otec bol automechanik a jej matka účtovníčka. Má mladšiu sestru.
Kariéra.
Akiňšinová začala účinkovať vo filme už ako dvanásťročná a objavil ju herec Sergej Bodrov.
V roku 2001 stvárnila hlavnú rolu vo filme "Lilya 4-Ever" od režiséra Lukasa Moodyssona, kde za svoju rolu získala nomináciu na európsku filmovú cenu za najlepšiu herečku v roku 2002 a v rovnakom roku, za rovnakú rolu získala švédske filmové národné ocenenie Guldbaggen.
V roku 2004 získala jednu z vedľajších úloh v americkom filme "The Bourne Supremacy". V roku 2006 znovu účinkovala v americkom filme "Moscow Zero", ktorý nezískal pozitívne recenzie.
V roku 2019 získala hlavnú úlohu v hororovom filme "Rassvet". O rok neskôr (2020) si zahrala hlavnú úlohu vo sci-fi filme "Sputnik".
Osobný život.
Od roku 2007 do roku 2010 bola Akiňšinová vydatá za obchodníka Dmitrija Litvinova, s ktorým má syna Filipa (* 2009). V januári 2013 porodila druhého syna Konstantina, s filmovému producentovi Archilovi Gelovanimu, s ktorým má tiež dcéru narodenú koncom januára 2017.
Ján Milosrdný

Ján Milosrdný môže byť:
Opavia

Opavia je česká značka sušienok a oplátok. V súčasnosti sa používa ako takzvaná zastrešujúca značka, pod ktorú spadá niekoľko značiek z portfólia plnených a suchých sušienok, formovaných oplátok a plnených oplátok, známych na českom a slovenskom trhu. Produkty s touto značkou sa vyrábajú v troch českých továrňach; na najmodernejších linkách vo výrobných závodoch v Opave a v Lovosiciach, a tradičnou výrobou s veľkým podielom ručnej práce v Mariánských Lázňach. Väčšina produkcie oplátok a sušienok s logom Opavia pochádza z Česka, časť je vyrábaná tiež v zahraničných továrňach spoločnosti Mondelēz International, ktorej značka patrí.
História.
Označenie Opavia sa pôvodne vzťahovalo k továrni v Opave. Vzniklo v roku 1958 v rámci zlúčenia Slezského průmyslu jemného pečiva n. p. Opava s Průmyslom trvanlivého pečiva n. p. Praha. Vtedy bol z opavského podniku vytvorený odštepný závod Opavia. Na začiatku 90. rokov 20. storočia došlo k privatizácii továrne v Opave. Novým vlastníkom továrne aj značky Opavia sa stalo konzorcium spoločností Danone a Nestlé. Značka Opavia sa prezentovala na výrobkoch logom so symbolom makov a neskôr klasov. Logo pritom doplnila informácia „Založeno 1840“. Dátum sa vzťahuje k roku, v ktorom opavský súkeník Kaspar Melhior Baltasar Fiedor so svojou ženou založil v Opave firmu Fiedor vyrábajúcu oplátky, historickú predchodkyňu továrne v Opave.
V 90. rokoch 20. storočia vzniklo pre značku Opavia niekoľko ikonických reklám.
V roku 1999 boli Čokoládovne rozdelené – Nestlé naďalej zastrešovalo výrobu čokoládových cukroviniek, zatiaľ čo pod firmu Danone spadala výroba trvanlivého pečiva. O dva roky neskôr sa Danone Čokoládovne premenovali na Opavia – LU. V roku 2007 Opavia prešla pod americký koncern Kraft Foods, v roku 2012 potom pod Mondelēz International, ktorý vznikol rozdelením Kraft Foods na dve samostatné skupiny.
V súčasnosti sa označenie Opavia využíva výhradne ako značka produktov. Na jej podporu vznikajú nové reklamné kampane. 
Spoločnosť Mondelēz International vyrába v Česku tradičné výrobky, medzi ktoré sa zaraďujú produkty ako Tatranky, Esíčka, Koka, Věnečky či Fidorka. V posledných rokoch uvádza na trh aj úplne nové produkty pod značkou Opavia, ktoré nasledujú trend zdravšieho maškrtenia.