burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Diagoras z Rodosu

Diagoras ("Diagoras") bol jeden z najslávnejších športovcov starovekého Grécka. Známym sa stal nielen svojim vlastným olympijským víťazstvom, ale aj olympijskými víťazstvami svojich synov a vnukov.
Pochádzal z Rodu, z otcovej strany bol potomkom Damagéta, kráľa mesta Ialysos, z matkinej strany potomkom messénskeho kráľa Aristomena. V Olympii zvíťazil v boxe roku 464 pred Kr. a na ostatných panhelénskych slávnostiach zvíťazil v boxe najmenej sedemkrát (štyrikrát na isthmijských, dvakrát na nemejských a najmenej raz na pythijských hrách). Bol to statný chlap (meral ), ktorý údajne ostatných súčasníkov prevyšoval aj v čestnosti boja a hovorilo sa o ňom, že bol ušľachtilý človek. Pindaros o ňom zaznamenal jednu z najlepších "Olympijských ód": "„vzdialená je mu pýcha a kráča vždy rovnou cestou, nemá rád podvod a klam“." Takmer rovnakú slávu si v Olympii vydobyli aj jeho synovia. Najstarší syn Damagétos sa stal dvojnásobným olympijským víťazom v pankratiu, Akousilaos zvíťazil v boxe a najmladší Dórieus trikrát dobyl víťazstvo v pankratiu. Aj jeho vnuci Eukles a Peisirrhodos sa v Olympii preslávili svojimi víťazstvami.
Na 83. olympijských hrách v roku 448 pred Kr. zvíťazili jeho synovia Damagétos a Akousilaos v jednom dni. Víťazstvo dvoch synov jedného otca, ktorý bol sám olympijským víťazom svet ešte nevidel (ani potom). Jasajúci diváci hádzali k jeho nohám kvety a keď obaja synovia zobrali otca na plecia a niesli ho doprostred štadióna všetci volali: "„Dlho nech žije Diagoras“" a keď na chvíľu stíchli, aby sa mohol poďakovať, z hľadiska zvolal nejaký Sparťan: "„Zomri Diagoras hneď teraz!“" Nebola to zlomyselnosť ani závisť, ale výraz toho, že väčšie blaho v živote už smrteľník nedosiahne. Diagoras premožený šťastím v tej chvíli naozaj umrel.
Diagoras vošiel svojou smrťou do prísloví. Cicero ju pripomína ešte aj po štyroch storočiach v "Tuskulských rozhovoroch.
Akousilaos

Akousilaos alebo Akúsilaos alebo Akusilaos () môže byť:
Ambulance LTD

Ambulance LTD bola americká rocková skupina. Vznikla v roku 2000 v zostave Marcus Congleton (gitara, spev), Andrew Haskell (klávesy), Benji Lysaght (gitara) a Matthew Dublin (basgitara, klávesy, spev). Svoje prvé EP nazvané "Ambulance LTD" vydala v júni 2003, v marci 2004 potom vyšiel prvý radový album s názvom "LP". O dva roky neskôr vyšlo druhé EP nazvané "New English EP". Následne skupinu opustili všetci členovia okrem Congletona (po tom, ako skupinu opustili, založili novú skupinu nazvanú The Red Romance). 
Congleton v roku 2007 začal pracovať na novom albume skupiny. Produkoval ho John Cale, ktorý na ňom tiež hral na klávesy a je spoluautorom niekoľkých piesní. Hoci album nahrali a jeho vydanie bolo naplánované na leto 2007, nikdy kvôli skrachovanej spoločnosti TVT Records nevyšiel.
Congleton sa následne pokúsil vzkriesiť kapelu tým, že na niekoľko živých vystúpení v roku 2008 najal externých hudobníkov (Iana Fengera, Xandera McMahona a Jeremyho Kaya). Avšak od tej doby nedošlo k žiadnej ďalšej aktivite, ktorá by znamenala, že kapela stále existuje.
Congleton je momentálne (leto 2014) aktívny v projekte Drug Cabin.
Sport de filles

Sport de filles je francúzsko-nemecký drámatický film z roku 2012, ktorý natočila režisérka Patricia Mazuy podľa scenára Simona Reggianiho. Hudbu pre film zložil waleský hudobník a skladateľ John Cale, ktorý s režisérkou spolupracoval už v roku 2000 na filme "Saint-Cyr". Film mal premiéru 25. januára 2012.
Hlavnú úlohu Gracieuse hrá Marina Hands; tá odišla z farmy, na ktorej pracovala, pretože predali jedného z koňov. Následne sa zamestnala do drezúrne stajne, kde našla toho správneho koňa.
Un été brûlant

Un été brûlant je dramatický film francúzskeho režiséra Philippa Garrela z roku 2011. Hlavnými postavami sú talianska herečka Angèle (Monica Bellucciová), jej manžel, maliar Frédéric (Louis Garrel), herec Paul (Jérôme Robart) a jeho priateľka Élisabeth (Céline Sallette). Angèle s Garrel žijú vo Francúzsku, ale kvôli natáčanie jej nového filmu sa presťahovali do Ríma, kam spolu s nimi odišiel aj druhý pár. Tam sa však ich vzťahy začali rozpadať.
Premiéru film mal na 68. ročníku benátskeho filmového festivalu dňa 2. septembra 2011. Vo Francúzsku bol predstavený 28. septembra toho istého roku. Hudbu k nemu zložil waleský hudobník a hudobný skladateľ John Cale, ktorý s režisérom spolupracoval aj na ďalších filmoch "La Naissance de l'amour" (1993) a "Le Vent de la nuit" (1999). Louis Garrel, ktorý vo filme hrá jednu z hlavných rolí, je režisérov syn a aj on sa predstavil v niekoľkých jeho ďalších filmoch, napríklad "La Frontière de l'aube" (2008) alebo "La Jalousie" (2013). Menšiu úlohu vo filme zohráva i režisérov otec Maurice Garrel, ktorý ešte pred premiérou zomrel.
Nye scener fra Amerika

Nye scener fra Amerika je dánsky dokumentárny film režiséra Jørgena Letha z roku 2003. Ide o pokračovanie jeho filmu "66 scener fra Amerika" z roku 1981. Natáčalo sa v New Yorku, niekoľko dní pred teroristickými útokmi 11. septembra 2001.
Vo filme sa objavili okrem iných herec Dennis Hopper, hudobník John Cale či básnik John Ashbery. Cale tiež zložil originálnu hudbu pre tento film.
V Česku mal premiéru 27. októbra 2003 na Medzinárodnom festivale dokumentárnych filmov v Jihlave.
Abschied - Brechts letzter Sommer

Abschied - Brechts letzter Sommer je nemecký hraný film, ktorý v roku 2000 nakrútil režisér Jan Schütte podľa scenára Klausa Pohla. Hlavnú úlohu dramatika Bertolta Brechta hrá Josef Bierbichler, ktorý sa chystá opustiť svoj dom pri jazere v Brandenbursku, vrátiť sa do Berlína a pripraviť sa tu k ďalšej divadelnej sezóne.
Hudbu k filmu zložil waleský hudobník a hudobný skladateľ John Cale.
Jana III.

Jana III. (, * 16. november 1528, Saint-Germain-en-Laye, Francúzsko – † 9. jún 1572, Paríž) bola kráľovná Navarry, manželka Antoina de Bourbon, vojvodu z Vendôme (1518 – 1562) a matka francúzskeho kráľa Henricha IV. Upevnila nezávislosť Navarry od Francúzska. V roku 1567 zaviedla kalvinizmus. Bola duchovným a politickým vodcom francúzskych hugenotov a kľúčovou osobnosťou francúzskych reformačných vojen.
Detstvo a prvé manželstvo.
Narodila sa na francúzskom kráľovskom dvore na zámku v Saint-Germain-en-Laye. Bola dcéra Henricha II. a Margity Navarrskej, sestry francúzskeho kráľa Františka I.. Väčšinu svojho detstva strávila v Normandii oddelená od svojich rodičov. Vychovávaná pestúnkami a opatrovníkmi získala znamenité vzdelanie pod vplyvom humanistu Nicolasa Bourbona. Bola popisovaná ako povrchná a veľmi temperamentná princezná, v ranom veku s tendenciou byť tvrdohlavá a nepoddajná.
V roku 1541, keď mala 12 rokov, ju jej strýko František I. prinútil k sobášu s vojvodom Wilhelmom von Kleve, bratom štvrtej manželky anglického kráľa Henricha VIII. Anny Klévskej. S týmto manželstvom nesúhlasila, hoci ju fyzicky trestali kvôli tvrdohlavosti prijať toto politické manželstvo, jej vôľa zlomená nebola, a tak ju musel v deň svadby odniesť k oltáru konstábl Francúzska Anne de Montmorency. Manželstvo však nebolo naplnené v manželskej posteli, a tak bolo z politických dôvodov o štyri roky neskôr anulované. Hoci mohlo byť okamžite dohodnuté nové manželstvo, bola zverená do starostlivosti strýka Františka I.
Druhé manželstvo.
Po smrti kráľa Františka I. v roku 1547 a korunovácii Henricha II. Francúzskeho za kráľa, sa vydala za Antona Bourbonského, vojvodu z Vendôme. Svadba sa konala v Moulins 20. októbra 1548. Manželstvo bolo uzavreté kvôli zlúčeniu majetkov na severe a juhu Francúzska.
Zámok Saint-Germain-en-Laye

Zámok Saint-Germain-en-Laye v meste Saint-Germain-en-Laye je kráľovský zámok vo francúzskom departmente Yvelines, západne od Paríža.
Od roku 1862 je zaradený medzi Monument historique.
Dejiny.
Okolo roku 1124 vybudoval Ľudovít VI. prvý hrad na mieste dnešného zámku s výhľadom na kláštor Saint-Germain. Svätý Ľudovít rozšíril hrad a postavil kaplnku (Sainte Chapelle), ktorá bola dokončená v roku 1238.
Radnica v Umeå

Radnica v Umeå () je radnica v meste Umeå na severe Švédska. Budovu v novorenesančnom slohu navrhol architekt Fredrik Olaus Lindström a postavená bola na mieste prvej radnice zo začiatku 17. storočia na brehu rieky Ume. Budova je sídlom mestskej rady a súdu. V minulosti sa v nej nachádzala aj policajná stanica s celami predbežného zadržania a poštový úrad.
História.
Prvá radnica v meste stála približne od roku 1600. Spolu so školou a kostolom to boli jediné verejné budovy v Umeå. Radnica bola jednoposchodová, nachádzala sa v severnej časti súčasného radničného námestia ("Rådhustorget") a okrem správy mesta tam sídlil aj súd.
Počas severnej vojny mesto Umeå niekoľkokrát vypálili ruské vojská. Po uzavretí mieru v 1721 bola postavená druhá radnica, ktorá mala dve poschodia a menšiu hodinovú vežu. Na prízemí sa nachádzala reštaurácia a väzenie pre dlžníkov, na poschodí bola okrem administratívnych miestností aj plesová sála. Dve miestnosti v pravom krídle budovy slúžili na vzdelávacie účely.
Tretia budova radnice bola postavená v 1814 podľa návrhu Samuela Enandera v štýle empír a bola podobná radnici v Borås, ktorú navrhol ten istý architekt. Bola taktiež poschodová, na prízemí sa nachádzali policajné cely, na poschodí priestory správy mesta. Budova bola postavená z dreva, napriek kráľovskému nariadeniu z 1776, že všetky verejné budovy majú byť kamenné, mesto Umeå dostalo na stavbu výnimku. V druhej polovici 19. storočia bolo na priečelie radnice umiestnených šesť dórskych stĺpov a v 1880 sem bola presťahovaná telegrafná stanica.
V 1889 mesto opäť vyhorelo a Frederikovi Lindströmovi, ktorý práve dokončil návrh mestského kostola, ponúkli prácu na návrhu novej radnice. Lindström sa inšpiroval holandskou novorenesanciou, na budovu umiestnil niekoľko vežičiek rôznych veľkostí a tvarov. Navrhol majestátne priečelie z červených tehál s orámovaním vstupného portálu, okien priečelia a rôznych menších prvkov pieskovcom.
Zaujímavosťou radnice je dvojitý vchod. Priečelie budovy je orientované južne a železničná stanica je umiestnená severne od radnice, o čom bolo rozhodnuté pred započatím stavby. Na slávnostné odhalenie železničného spojenia však mal prísť kráľ a pre predstaviteľov mesta bolo neprípustné, aby k radnici prišiel odzadu, tak na severnej strane dali postaviť druhý hlavný vchod do budovy.
Damagétos

Damagétos () môže byť:
The Creatures

The Creatures bola britská rocková hudobná skupina, založená v roku 1981 dvoma členmi skupiny Siouxsie &amp; the Banshees: speváčkou Siouxsie Sioux a bubeníkom Budgie. Svoj prvý album skupina vydala v roku 1983. Počas roka 1998 skupina odohrala spoločné turné s Johnom Caleom. Dvojica sa v roku 1991 vzala a po rozvode v roku 2005 sa rozpadla aj skupina.
Morgan Freeman

Morgan Freeman (* 1. jún 1937, Memphis, Tennessee, USA) je americký herec a režisér, ktorý za svoju prácu získal niekoľko prestížnych ocenení, vrátane ceny Americkej filmovej akadémie Oscar, alebo "Krištáľový glóbus" za mimoriadny umelecký prínos svetovému filmu na Medzinárodnom filmovom festivale v Karlových Varoch.
S herectvom začal už ako osemročné dieťa, do štúdií na univerzite získal niekoľko ďalších skúseností aj ocenenie - potom ale herectvo opustil a v roku 1955 začal pracovať pre US Air Force ako mechanik . V roku 1960 sa presťahoval do Los Angeles a neskôr začal vystupovať v divadlách a muzikáloch v New Yorku a San Franciscu. Jeho kariéru uznávaného herca odštartovali až na prelome 80. a 90. rokov 20. storočia hlavné herecké úlohy vo filmoch "Vodič slečny Daisy" a predovšetkým "Vykúpenie z väznice Shawshank" (podľa mnohých jeho najlepší výkon vôbec, film patrí k divácky najlepšie hodnoteným snímkam v histórii). V súčasnosti patrí k často obsadzovaným hercom a to ako v hollywoodských veľkofilmoch ("Batman začína"), tak v snímkach menších produkcií ("Million Dollar Baby"). Za posledne spomínaný film získal aj v roku 2005 po troch predchádzajúcich nomináciách Oscara.
Morgan Freeman je druhýkrát ženatý a má štyri deti - dvoch synov a dve dcéry (jednu z nich adoptovanú). V súčasnosti žije v malom mestečku Charleston v Mississippi a vlastní reštauráciu s klubom v neďalekom meste Clarksdale. Pozornosť verejnosti v USA upútalo jeho vyjadrenia o kontraproduktívnosti "Mesiaca čiernej histórie"; podľa jeho názoru zdôrazňovanie odlišnosti farby kože len udržiava rasizmus pri živote.
Má hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Nuda (hudobná skupina)

Nuda bola slovenská hudobná skupina pôvodom z Prešova, pôsobiaca v rokoch 1997 až 2005.
Biografia.
Skupina vznikla koncom roka 1997, kedy ju založil Kamil Filka spoločne s Stanislavom Kociovom. Začiatkom roka 1998 skupinu doplnili gitaristi Viktor Špak, Stanislav Čorej a basgitarista Branislav Goga a o rok neskôr zároveň vydali svoju prvú debutovú skladbu, spolu s videoklipom „Tráva“ ktorý sa ihneď po nasadení uchytil v rozhlasových i televíznych hitparádach. Úspechom skladby „Tráva“ vydavateľstvo ponúklo kapele nahranie prvého debutového albumu "Nuda!" ktorý vyšiel v roku 1999. Zároveň práve tento album bol najväčším úspechom kapely, kedy sa považovala skupina za tretiu najúspešnejšiu po skupinách IMT Smile a Peha. 
V lete roku 2001 sa kapela pre názorové nezhody dočasne rozpadla a zároveň kapelu opustil zakladateľ Kamil Filka ktorý sa vydal na sólovú dráhu. Avšak situácia sa po čase obrátila, Kamil Filka obnovil Nudu a Viktor Špak odišiel do skupiny Ivana Táslera. Koncom roka 2001 skupina vydala skladbu „Neviem, čo mám povedať“ ktorej nechýbala hitovosť a uchytila sa aj v rádiách, avšak neobjavila ani na jednom z vydaných albumov. Zároveň to bola posledná skladba od skupiny v pôvodnej zostave.
Po štvoročnej prestávke v roku 2005 skupina vydala ďalší album "Ty si svetlom v tme" na ktorom pracovala už nová zostava, na klávesoch hral Martin Husovský, na bicie Vilo Stanek, na basovú gitaru Igor Vladyka, na gitaru Stanislav Čorej, spolu s Kamilom Filkom. Album obsahoval obsahoval najhranejšie skladby ako „Ako diabol“, „Milión krát“, či „Strašne voniaš láskou“. Ku skladbe „Ako Diabol“ v lete 2005 vyšiel aj videoklip, ktorý režiroval Martin Migaš a kameramanom bol Jaroslav Vaľko. Videoklip bol natočený na prešovskom sídlisku Sekčov.
Po nezhodách sa skupina nakoniec v roku 2005 rozpadla. Niektorí členovia sa spojili a založili spoločne skupinu Komajota.
Bill Frisell

Bill Frisell, rodným menom William Richard Frisell (* 18. marec 1951, Baltimore, Maryland, USA) je americký hudobník a hudobný skladateľ. Spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria napríklad Jim Hall, Michael White, Elvis Costello, Gary Peacock alebo Ronald Shannon Jackson.
V detstve študoval hru na klarinet u Richarda Joinera; neskôr prešiel ku gitare, ktorú študoval na Berklee College of Music. Začiatkom osemdesiatych rokov sa stal členom skupiny džezového bubeníka Paula Motiana a neskôr sa stal štúdiovým hudobníkom pracujúcim pre nahrávaciu spoločnosť ECM Records. Svoj prvý sólový album "In Line" vydal v roku 1983. Neskôr vystupoval so skupinou Naked City, v ktorej hral s Johnom Zornom, na ktorého sólových albumoch tiež hral.
V roku 2011 vydal album "All We Are Saying..." zložený z piesní Johna Lennona.
Krajinou

Krajinou je druhý album slovenskej skupiny Peha z roku 2001, ktorý mál pôvodne vyjsť v roku 2000, ale pre nezhody v skupine sa termín presunul až o rok. 
Album obsahuje jedenásť prevažne rockových skladieb. Najpopulárnejšou skladbou z tohto albumu bola „Hlava vinná, telo nevinné“. V tomto istom roku dostala skupina Peha a Katarína Knechtová ocenenie Aurel 2001 v kategórii najlepšia speváčka. Ku skladbe „Krajinou“ bol taktiež natočený videoklip, ktorý sa odohrával na maďarskej stepi.
Lila Tretikovová

Lila Tretikovová alebo Ľaľa Tretiakovová (, ; * 1978, Moskva, Sovietsky zväz) je americká softvérová vývojárka ruského pôvodu. Po emigrácii do Spojených štátov v tínedžerských rokoch začala pracovať ako inžinierka v Kalifornii v roku 1999, založila spoločnosť, získala viacero softvérových patentov a stala sa chief information officer a viceprezidentkou pre inžinierstvo v SugarCRM, Inc.
V máji 2014 nahradila Sue Gardnerovú vo funkcii výkonnej riaditeľky Wikimedia Foundation. Novú funkciu prebrala k 1. júnu 2014.
Život a vzdelanie.
Tretikovová sa narodila v roku 1978 v Moskve.. Jej otec je matematik a jej matka bola filmárkou. Navštevovala Moskovskú štátnu univerzitu M. V. Lomonosova a presťahovala sa do New Yorku v 16 rokoch po kolapse Sovietskeho zväzu. Naučila sa po anglicky počas čašníckej práce a štúdia na University of California, Berkeley kde jej študijnými odbormi boli počítačová veda a umenie avšak nezískala diplom. Počas štúdii robila výskum v oblasti strojového učenia.
Kariéra.
V roku 1999 začala svoju kariéru v Sun Microsystems, ako inžinierka Sun-Netscape Alliance pracujúca na Java serveri. Onedlho založila GrokDigital, spoločnosť zaoberajúcu sa marketingom technológií. Tretikovová bola tiež chief information officer a viceprezidentka pre inžinierstvo vo SugarCRM, Inc.
V 2012 Tretiakov získala bronzovú Stevie Awards v ženskej kategórii vedúcich pracovníkov roka pre podniky s 11 až 2500 zamestnancami v oblasti počítačového hardvéru a softvéru.
Patenty.
Tretikovová je držiteľka viacerých patentov v oblasti inteligentného mapovania dát a dynamických jazykových aplikácií.
Zdroj.
[[Kategória:Osobnosti z Moskvy]]
[[Kategória:Wikimedia Foundation]]
[[Kategória:Informatici USA]]
[[Kategória:Osobnosti USA ruského pôvodu]]
Fred Frith

Fred Frith (* 17. február 1949, Heathfield, Sussex, Anglicko) je britský gitarista, multiinštrumentalista a skladateľ. Spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria napríklad Robert Wyatt, Mike Patton, Bill Laswell, Iva Bittová a ďalší. Je dlhoročným spolupracovníkom amerického saxofonistu a skladateľa Johna Zorna, s ktorým nahral mnoho albumov.
Vo svojich piatich rokoch sa začal učiť hrať na husle a následne pôsobil v školskom orchestri. V trinástich prešiel ku gitare a nedlho potom založil svoju prvú skupinu. Neskôr študoval literatúru na University of Cambridge (štúdium ukončil v roku 1974), ale už od roku 1968 pôsobil v avantgardnej skupine Henry Cow; so skupinou hral až do jej rozpadu v roku 1978. Po jej rozpade založil Art Bears.
Roku 1974 vydal na značke Caroline Records svoj prvý sólový album "Guitar Solos"; sú na ňom improvizované skladby nahraté za pomoci preparovanej gitary. Takisto sa podieľal na niekoľkých albumoch hudobníka Briana Ena ("Before and After Science" a "Music for Films").
Ben Dixon

Ben Dixon (* 25. december 1934, Gaffney, Južná Karolína, USA – † 8. november 2018) bol americký jazzový bubeník.
Svoju profesionálnu kariéru začal v roku 1955; hral napríklad so speváčkou Shirley Horn. V šesťdesiatych rokoch pracoval ako štúdiový hudobník pre vydavateľstvo Blue Note Records. Po väčšinu svojej kariéry pracoval ako sideman a svoj prvý album ako leader nazvaný "Say Yes to Your Best" vydal až v roku 2000. Počas svojej kariéry spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktorých patria Jack McDuff, Sonny Phillips, Grant Green, Lou Donaldson alebo Big John Patton.
Reprise Records

Reprise Records je americká hudobná značka, vlastnená spoločnosťou Warner Music Group a riadená Warner Bros. Records.
História spoločnosti.
Reprise bola založená 1960 Frankom Sinatrom, ktorý chcel mať viac umeleckej slobody pre svoje nahrávky. Keď opustil Capitol/EMI a skúšal bez úspechu kúpiť známku Verve Records Normana Granza, rozhodol sa založiť svoju vlastnú. Prvým albumom Franka Sinatru na novej značke bol "Ring-A-Ding-Ding". Členovia Rat Pack, Dean Martin a Sammy Davis Jr. prešli k jeho značke tiež. Značka doteraz vydáva Sinatrove nahrávky, ktoré pre ňu nahral a po jeho smrti v roku 1998, mali veľký úspech s výberom jeho hitov.
Značka Reprise bola predaná spoločnosti Warner Bros. Records začiatkom roka 1963. Odvtedy Warner Bros. často používali Reprise ako svoju druhú materskú značku, ako ďalšie podriadené značky Straight a Kinetic, ktoré svoje nahrávky vydávali v spojitosti s Reprise.
Koncom 70. rokov, kedy Joni Mitchellová a Captain Beefheart opustili značku, Sinatra vyjadril želanie byť jediným umelcom na Reprise, ale Neil Young odmietol odísť. Joni Mitchell sa k značke vrátila koncom 80. rokov po úsporných opatreniach v Geffen Records, ale v súčasnej dobe nahráva v Hear Music. Young zostal u Reprise dodnes, hoci v 80. rokoch nahrával tiež pre Geffen Records.
Dnes vedľa Younga, je Reprise domovskú značkou pre umelcov ako Green Day, The Smashing Pumpkins, Avenged Sevenfold, The Used, Mastodon, Eric Clapton, Fleetwood Mac, Josh Groban a My Chemical Romance. Predtým tu pôsobili Jimi Hendrix a Barenaked Ladies.
Alternatívna kultúra

Alternatívna kultúra je typ kultúry, ktorá existuje mimo dominantnej alebo populárnej kultúry. Je súčasťou subkultúry alebo subkultúr. Pojem alternatívna kultúra vznikol ako pojem pre špecializovanú a bližšie nezadefinovanú vrstvu kultúry, ktorá sa vymedzuje voči masovej kultúre a komercionalizácii (v totalitnom systéme voči štátnej ideológii). Podľa E. Mistríka ide o "vhodnejší pojem" pred kontrakultúrou a subkultúrou: "obrat proti niečomu, alternatíva niečoho - je v ňom aj tvorivý prvok,prínos, a je v ňom aj súvislosť s inou, pravdepodobne s dominantnou kultúrou."
V súčasnosti ju pomerne často nahrádza pojem nezávislá kultúra v kontexte snahy odpútať sa od establišmentu alebo autenticky reflektovať realitu prostredníctvom umenia. Stojí v protiklade ku konzervativizmu a neoliberalizmu.
Medzi kritéria rozlíšenia alternatívnych kultúr patrí kritérium sociálnej vrstvy, majetkové kritérium psychologické, hodnotové, civilizačné, generačné a hlavne spôsob vzniku.
O skutočnej svojbytnej alternatívnej kultúre je možné hovoriť až vtedy, ak má svoju vlastnú ideológiu, vyjadrovacie prostriedky, módu a symboly, svojbytný životný štýl a svetonázor.
Vo vzťahu medzi dominantnou kultúrou a alternatívnou kultúrou môže prísť ku konfliktu, marginalizácii, asimilácii a infiltrácii. 
Vo vzťahu medzi alternatívnou kultúrou a dominantnou vzniká konflikt, ironizácia a sarkazmus, politický boj, pouličný boj, problematizácia, ponuka nových ideí, ľahostajnosť alebo tolerantné prijatie. 
Literatúra.
MISTRÍK, E. 1998. "Dominanta a alternatíva." In : "Súčasné subkultúry mládeže". Bratislava: Slovenská sociologická spoločnosť pri SAV, 1998. 69 s. ISBN 80-85447-08-8
BITRICH, Tomáš; Alan, Josef (editor): Alternativní kultura, Nakladatelství Lidové noviny, Praha, 2001, ISBN:80-7106-449-1, 610 s.
Thomas Bach

 
Thomas Bach (* 29. decembra 1953, Würzburg) je bývalý nemecký šermiar a teraz športový funkcionár, deviaty predseda Medzinárodného olympijského výboru. Je olympijským víťazom v šerme Fleur družstiev z LOH 1976 v Montreale.
Športové kariéra.
Venoval sa tenisu a futbalu, ale vynikol v šerme. V roku 1971 vyhral bronz na juniorských majstrovstvách sveta a vzápätí sa začal presadzovať do nemeckej reprezentácie aj v seniorskej kategórii. V súťažiach družstiev získal v rokoch 1973 až 1979 celkom štyri medaily na majstrovstvách sveta, z toho dve zlaté vrátane najväčšieho úspechu, olympijského víťazstva na Letných olympijských hrách 1976 v Montreale. V individuálnej súťaži neštartoval.
Medzitým sa tiež stal dvakrát majstrom Nemecka vo fleurette jednotlivcov v rokoch 1977 a 1978.
Funkcionárskej a profesionálna kariéra.
Už od roku 1975 bol zástupcom športovcov vo vedení Nemeckého šermiarskeho zväzu a hneď po skončení športovej kariéry sa zapojil do vedenia športových organizácií. Venoval sa tiež oblasti športového práva a bol členom odvolacieho tribunálu Medzinárodný športový arbitráže v Lausanne. Zapojil sa tiež do organizovania Majstrovstvá sveta vo futbale 2006 a Majstrovstiev sveta vo futbale žien 2011 v Nemecku.
Mimo športovú oblasť sa stal aj predsedom Arabsko-nemeckej obchodnej a priemyselnej komory (GHORFA) a bol radovým členom alebo predsedom správnych či poradných rád niekoľkých obchodných spoločností. V rokoch 1988 až 1990 pôsobil aj ako člen poradného orgánu nemeckého spolkového ministerstva hospodárstva.
Olympijské hnutie.
V roku 1991 sa pridal do Medzinárodného olympijského výboru (MOV), kde bol členom rôznych komisií, napr hodnotiacej, ktorá slúži na posudzovanie miest kandidujúcich na usporiadanie olympijských hier, marketingovej, mediálnej, právnickej a tiež komisie športovcov. V roku 1996 bol zvolený do exekutívy MOV a v roku 2000 sa stal jeho podpredsedom.
V roku 2006 sa stal zakladajúcim predsedom Nemeckého zväzu olympijských športov (DOSB), ktorý vznikol zlúčením doterajšieho Nemeckého olympijského výboru a Nemeckého športového zväzu (DSB).
V máji 2013 oznámil ako prvý zo všetkých záujemcov, že chce kandidovať na miesto doterajšieho predsedu MOV Jacqua Roggea, ktorému končil tretí a podľa pravidiel posledný mandát. Vo svojej kampani, ktorú označil mottom "Jednota v rozmanitosti" o.i. požadoval väčšiu transparentnosť MOV, väčšiu diskusiu o spôsobe výberu olympijských športov, revíziu Olympijských hier mládeže alebo zavedenie vekového obmedzenia pre členov MOV na maximálne 70 rokov. Bach bol pred voľbou z celkom šiestich kandidátov označovaný za favorita. Zvolený bol na zasadnutí MOV v Buenos Aires nadpolovičnou väčšinou hlasov už v druhom kole, v ktorom členovia MOV pritom stále ešte vyberali z piatich možností. Následne sa vzdal postu predsedu DOSB, hoci jeho mandát mal vypršať až v roku 2014.
Bol dôležitým činovníkom neúspešnej kandidatúry Mníchova na usporiadanie Zimných olympijských hier 2018.
Ocenenia.
V roku 1993 bol menovaný čestným členom Medzinárodnej šermiarskej federácie.
Osobný život.
Vyštudoval právo a politickú vedu na univerzite vo Würzburgu.
V roku 1977 sa oženil s Claudiou Karglovou.
Volejbalová extraliga mužov 2013/14

Volejbalová extraliga mužov v sezóne 2013/14 bol 22. ročník extraligy volejbalistov, najvyššej volejbalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenskou volejbalovou federáciou. V extralige súťažilo 9 družstiev s tým, že tím VK Chemes Humenné sa kvôli účinkovaniu v Stredoeurópskej lige pripojil až v jej nadstavbovej časti. Klub Volley Team UNICEF Bratislava začal svoje pôsobenie tiež v Stredoeurópskej lige, po finančných problémoch však zanikol a nenastúpil tak ani do nadstavbovej časti extraligy. 
Titul po dvoch rokoch získali opäť hráči VK Chemes Humenné, ktorí do play-off nastupovali z 1. miesta po nadstavbovej časti a vo finále zdolali tím VK Slávia Svidník. 
Systém súťaže.
Po odohraní základnej časti raz doma a vonku sa družstvá v 2. časti súťaže (nadstavbovej) rozdelili na 2 skupiny, o 1.6. a 7.9. miesto. Do skupiny o 1.6. miesto boli priamo nasadené tímy, ktoré hrali Stredoeurópsku ligu. V skupine o 7.9. miesto sa body zo základnej časti započítavali. Družstvá na 1. až 8. mieste postúpili do play-off. Štvrťfinálové a semifinálové duely play-off a duel o 3. miesto sa hrali na 3 víťazné zápasy, stretnutia o umiestnenie na 2 hrané zápasy a finálový duel na 4 víťazné zápasy. Zo súťaže priamo nevypadlo žiadne družstvo; družstvo na 9. mieste odohralo baráž s víťazmi regionálnych skupín 1. ligy. 
Prelínacia súťaž.
Žilina sa v extralige neudržala a v sezónne 2014/15 ju nahradia Prievidza a Komárno.
Kristína Schmiedlová

Kristína Schmiedlová (* 6. august 1997, Košice, Slovensko) je súčasná slovenská profesionálna tenistka. Jej sestra Anna Karolína je od augusta 2013 v prvej stovke v rebríčku WTA.
Tenisová kariéra.
Schmiedlová hrá turnaje ITF. Hrá za "TC EMPIRE Trnava", ktoré v slovenskej Extralige získalo v roku 2014 titul. V rebríčku junioriek ITF je na ôsmom mieste.
Hannibal Records

Hannibal Records bolo britské hudobné vydavateľstvo. Založil ho v roku 1980 producent Joe Boyd.
Vydavateľstvo vydávalo často albumy, ktoré Boyd produkoval. Medzi hudobníkov ktorých albumy tu vyšli patria napríklad Sandy Denny, Dagmar Krause, Nick Drake alebo Fairport Convention. Začiatkom deväťdesiatych rokov bolo vydavateľstvo predané spoločnosti Rykodisc. V roku 1998 vydavateľstvo získalo opäť nového majiteľa a svoje albumy tu vydávali napríklad John Cale, Robert Wyatt alebo Brian Eno. Tiež vydávalo reedície albumov, ktoré pôvodne vyšli u All Saints Records. Vydavateľstvo definitívne zaniklo v roku 2006.
Llantwit Major

Llantwit Major (walesky "Llanilltud Fawr") je malé pobrežné mesto v grófstve Vale of Glamorgan vo Walese ležiace v Bristolskom zálive. Ide o jedno zo štyroch miest ležiacich vo Vale of Glamorgan a čo do počtu obyvateľov tretie najväčšie (k roku 2001 tu žilo 13 366 obyvateľov) po Barry a Penarth a pred Cowbridge, ktoré leží 7,2 kilometra severovýchodne. Centrum mesta Llantwit Major leží približne 14 kilometrov juhovýchodne od centra mesta Bridgend, 16 kilometrov západne od centra Barry a 24 kilometrov juhozápadne od centra hlavného mesta Walesu Cardiff.
Pôvodný waleský názov mesta Llanilltud Fawr pochádza od mena svätého Illtuda, ktorý sem prišiel z Bretónska. Ten tu založil kláštor a k nemu pripojenú školu Cor Tewdws, ktorá sa postupne stala jednou z najváženejších kresťanských škôl svojej doby. Vo svojej vrcholnej dobe tu študovalo vyše 2000 študentov, vrátane princov a mnohých významných duchovných, pričom niektorí z nich sú dnes uctievaní ako svätí. Kláštor aj škola zanikla v roku 987 po príchode Vikingov. Kláštor bol prestavaný v roku 1111 a naďalej zostal centrom vzdelanosti pod taktovkou opátstva Tewkesbury. Uzavretý bol v roku 1539 v rámci rušenia kláštorov. V meste sa ďalej nachádza kostol z trinásteho storočia, ktorý bol postavený neďaleko kláštora. Dnes je zapísaný v zozname listed building prvého stupňa a je jedným z najstarších farských kostolov vo Walese.
Mesto Llantwit Major zažívalo počas dvadsiateho storočia obrovský rozvoj vďaka tomu, že tu bola ubytovaná časť členov Royal Air Force; neďaleko mesta bola postavená základňa. Mestom Llantwit Major prechádza železničná trať, ktorá bola opätovne otvorená v roku 2005, a nachádza sa tu tiež železničná stanica. Miestna pláž Collugh je populárnym miestom pre surfarov a nachádzajú sa tu zvyšky pevnosti z doby železnej. Ďalej je tu jedno z najväčších waleských nálezisk skamenelín z jury. Miestna kamienková pláž je súčasťou 23 kilometrov dlhého glamorganského pobrežia, ktoré sa tiahne od Gilestonu na východe až na newtonov bod blízko Southerndownu na západe.
Tax Free

Tax Free bola holandská rocková skupina z Amsterdamu.
Založil ju spevák Wally Tax v roku 1969 po tom, čo sa rozpadla jeho predchádzajúce skupina The Outsiders. Ďalej v skupine hrali David Oliphanr (gitara), Jody Purpora (spev, gitara) a Leendert Busch (bicie). Začiatkom roku 1970 skupina odišla do New Yorku, kde nahrala svoj eponymný debutový album. Jeho producentom bol Lewis Merenstein a vedľa členov skupiny na ňom hral napríklad multiinštrumentalista (tu violista) John Cale (ten v tej dobe s Merensteinom spolupracoval na niekoľkých ďalších projektoch) alebo kontrabasista Richard Davis. Album vyšiel v marci 1971 u vydavateľstva Polydor Records a nedlho potom sa skupina rozpadla.
The Shortwave Set

The Shortwave Set je britská hudobná skupina, založená v roku 2003. Skupinu tvoria Andrew Pettitt (spev, gitara), Ulrika Bjorsne (spev, gitara) a David Farrell (sample). Svoj prvý štúdiový album s názvom "The Debt Collection" skupina vydala v roku 2005, druhý pomenovaný "Replica Sun Machine" nasledoval v roku 2008. Ich druhý album produkoval Danger Mouse a podieľali sa na ňom aj Van Dyke Parks a John Cale.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2014 – II. divízia

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji 2014 – II. divízia boli dva hokejové turnaje tretej najvyššej kategórie v rámci Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji, ktoré každoročne organizuje Medzinárodná hokejová federácia. V II. divízii hralo 12 mužstiev vo dvoch výkonnostných skupinách.
II. A divízia.
Turnaj II. A divízie sa hral v Belehrade v Srbsku od 9. do 15. apríla 2014.
II. B divízia.
Turnaj II. B divízie sa hral v Jace v Španielsku od 5. do 11. apríla 2014.
Goldsmiths

Goldsmiths College je college, na ktorej sa vyučuje umenie. Táto college patrí k University of London.
História.
V roku 1891 bolo firmou "Worshipful Company of Goldsmiths" založené súkromné učilište "Goldsmiths' Technical and Recreativo Institute". V roku 1901 bolo toto učilište pripojené ako college k University of London. Najznámejší absolventi pochádzajú hlavne z doby 80. rokov, kedy sa "Goldsmiths" vyznačoval veľmi otvoreným konceptom výučby. V tejto dobe vyšli zo školy umelci ako Tracey Emin, Brian Molko, Thomas Demand alebo Damien Hirst. Aj dnes má táto škola povesť jednej z najlepších akadémií výtvarných umení na svete. Sú tu však vyučované aj iné odbory, napr.: sociologické vedy (Cultural Studies, sociológia a antropológia), či iné. Vyučuje tu mnoho známych profesorov, ako Paul Gilroy (vyučuje aj na LSE), James Curran alebo Bev Skeggs.
Experiment (album)

Experiment je tretí štúdiový album slovenskej skupiny Peha . Album vydalo hudobné vydavateľstvo Sony Music Bonton v máji roku 2003. 
Na albume sa nachádza celkovo jedenásť skladieb. Autormi hudby sú Katarína Knechtová, Karol Sivák a Juraj Ondko, texty napísali Vlado Krausz, Rasťo Kopina a Tomi Hricišák. 
Hlavnou skladbou albumu sa stala pieseň „Naoko spím“. Úspech mala aj skladba „Slnečná balada“ ku ktorej bol natočený videoklip v podhorí Vysokých Tatier. Týmto albumom sa Peha priblížila skôr k popovému štýlu skladieb.
Patrick Carney

Patrick J. Carney (* 15. apríl 1980 Akron, Ohio, USA) je americký bubeník, hudobný skladateľ a hudobný producent. V roku 2001 spolu s Danom Auerbachom založil skupinu The Black Keys, v ktorej pôsobí dodnes. Mimo to hral v roku 2009 na basgitaru s projektom Drummer. Spočiatku bol hlavným producentom albumov Black Keys; v roku 2012 produkoval eponymný album kanadskej skupiny The Sheepdogs. Ako producent sa taktiež podieľal na albume "Underneath the Rainbow" skupiny Black Lips. V roku 2005 založil vydavateľstvo Audio Eagle Records.
Deň medzi nedeľou a pondelkom

Deň medzi nedeľou a pondelkom je štvrtý album slovenskej skupiny Peha, ktorý v roku 2005 vydalo hudobné vydavateľstvo B&amp;M Music. 
Album obsahuje desať skladieb. Autormi hudby sú Katarína Knechtová a Karol Sivák, texty napísal Vlado Krausz s výnimkou pesničky „Za tebou“, ktorú otextoval Rasťo Kopina. Táto skladba zaznamenala veľký úspech na Slovensku ale aj v Česku. Bol k nej natočený videoklip ktorý sa odohráva na prešovskej železničnej stanici.
Ďalším a zároveň druhým hitom sa stala skladba „Deň medzi nedeľou a pondelkom“. Treťou a doteraz vôbec najúspešnejšou je klavírová balada „Spomaľ“. Videoklip ku tejto skladbe bol natočený počas koncertu v Košiciach v roku 2006.
Album obdržal cenu Aurel za najlepší slovenský hudobný album roku 2005. Skladba „Za tebou“ sa stala v tom istom roku piesňou roka, Skladba „Spomaľ“ o rok neskôr.
Tento album sa označuje ako najlepší album skupiny Peha. Predalo sa z neho viac než 30 000 kusov.
Dan Auerbach

Dan Auerbach, rodným menom Daniel Quine Auerbach (* 14. máj 1979 Akron, Ohio) je americký rockový spevák, gitarista, multiinštrumentalista, hudobný producent a skladateľ. V roku 2001 spolu s Patrickom Carneyom založil skupinu The Black Keys, v ktorej pôsobí dodnes. Mimo tejto skupiny spolupracoval s mnohými ďalšími hudobníkmi a v roku 2009 vydal sólový album "Keep It Hid". V roku 2012 produkoval album "Locked Down" hudobníka Dr. Johna, za ktorý získal cenu Grammy ako producent roka.
Ian Hunter

Ian Hunter Patterson (* 3. jún 1939, Oswestry, Anglicko) je anglický hudobník, známy prevažne ako člen rockovej skupiny Mott the Hoople.
Svoju kariéru začal v roku 1958, kedy vystupoval so skupinou The Apex Group. Neskôr vystupoval s niekoľkými ďalšími skupinami a roku 1969 založil skupinu Mott the Hoople. So skupinou vystupoval do roku 1974. Neskôr sa vydal na sólovú dráhu, počas ktorej vydal veľa albumov. V roku 1989 nahral spoločný album s Mickom Ronsonom nazvanej "YUI Orta". V roku 2009 a znova o štyri roky neskôr odohral niekoľko koncertov s obnovenými Mott the Hoople.
Best Of (Peha)

Best Of je kompilačný album skladieb slovenskej skupiny Peha, ktorý v októbri roku 2006 vydalo hudobné vydavateľstvo Epic (Sony BMG). 
Ide o kompiláciu najväčších hitov, šestnásť skladieb skupiny Peha, ktoré nahrali v priebehu rokov 1997 až 2005.
Lucifer Sam

„Lucifer Sam“ je skladba britskej rockovej skupiny Pink Floyd, prvýkrát bola zaradená na ich debutovom albume "The Piper at the Gates of Dawn" z roku 1967 ako druhá v poradí. Jej autorom je vtedajší gitarista a spevák kapely Syd Barrett, ktorý ju tiež spieva. Rovnako ako album, je aj táto pieseň radená do psychedelického rocku, zmieňovaný býva i space rock a hard rock.
Kompozícia.
Pieseň je vystavaná okolo zostupného riffu. Dominantným nástrojom je tu Barrettova elektrická gitara zapojená cez echo efekt, ktorej výsledný zvuk je prirovnávaný k „zlovestnému“ Duane Eddymu. Ten je umocnený opakujúcim sa basovým riffom, postupne stále viac prerušovanou hrou organov a efektami perkusií. V polovici piesne sa nachádza basové sólo zahrané sláčikom a pred poslednou slohou krátke sólo na organ.
Text piesne opisuje Sama, Barrettovú mačku domácu (presne určenú ako siamku), je v nej ako „Jennifer Gentle“ spomenutá aj vtedajšia spevákova priateľka Jennifer Spiresová. Existujú aj špekulácie, že text v skutočnosti opisuje nejakého muža, reálneho alebo imaginárneho, s ktorým mala Spiresová určitý druh vzťahu v čase, keď chodila s Barrettom (v slangu 60. rokov sa výraz z textu piesne „a hip cat“ používal práve pre tieto prípady), avšak toto sa nezakladá na pravde. Skladba sa pôvodne počas nahrávacích frekvenciách v priebehu apríla až júna 1967 (začiatok nahrávania 11. apríla) volala „Percy the Rat Catcher“. Celkový sound kapely v tejto piesni znie podobne ako The Who tej doby.
Živá verzia.
Pieseň „Lucifer Sam“ hrali Pink Floyd na koncertoch len v roku 1967. Prvé zaznamenané odohranie tejto skladby je datované na 15. apríla 1967 do anglického Brightonu, naopak posledný záznam pochádza z londýnskeho koncertu 1. októbra toho istého roku; je však možné, že ju skupina hrala aj potom, lebo setlisty vystúpení z týchto raných čias nie sú väčšinou dochované. Napríklad na unikátnom koncerte Games for May, ktorý sa konal 12. mája 1967 v londýnskej Queen Elizabeth Hall zahrali Pink Floyd „Lucifer Sam“ ako prídavok.
Originálna verzia skladby z albumu "The Piper at the Gates of Dawn" je dlhá 3 minúty a 7 sekúnd. Samostatne sa už na žiadnom ďalšom kompilačnom albume neobjavila, iba ako súčasť celej dosky v rámci box setov.
Oktetové pravidlo

Oktetové pravidlo je empirické pravidlo, podľa ktorého neprechodné prvky prejavujú snahu obklopiť sa vo svojej valenčnej vrstve ôsmimi elektrónmi. Keď túto konfiguráciu dosiahnu, napr. vďaka ionizácii alebo excitácii, možno túto látku považovať za stabilnú. 
Oktetové pravidlo neplatí pre prvky I.A, II.A, III.A skupiny. V prípade "s"-prvkov je to kvôli iónovej povahe väzieb, u trielov je prekážkou nemožnosť tvoriť viac než tri kovalentné väzby. Ďalšou výnimkou sú prvky od tretej periódy vyššie, ktoré sú schopné excitáciou "d"-orbitálov tvoriť viac než štyri kovalentné väzby, čo vedie k dosiahnutiu väčšieho počtu elektrónov v širokom okolí.
Pravidlo po prvýkrát sformuloval nemecký fyzikálny chemik Richard Abegg.
Pow R. Toc H.

„Pow R. Toc H.“ je skladba britskej rockovej skupiny Pink Floyd, ktorá bola v auguste 1967 vydaná na ich debutovom albume "The Piper at the Gates of Dawn". Táto inštrumentálna skladba s vokálnymi efektami, na tvorbe ktorej sa podieľali všetci vtedajší členovia skupiny, je radená do žánrov psychedelického, experimentálneho, inštrumentálneho a space rocku.
Kompozícia.
Ide o experimentálnu skladbu, v ktorej väčšej časti je dominantným nástrojom klavír, ktorému vo veľkej miere sekundujú najrôznejšie vokálne efekty. Výraz „Toc H.“ označoval v kóde armádnych signalistov skratku „TH“, čo bolo označenie pre Talbot House, klub, kde dôstojníci aj mužstvo si boli rovní. Ten sa neskôr stal medzidenominačnou kresťanskou spoločenskou organizáciou.
Podľa bubeníka Nicka Masona sledovali členovia Pink Floyd vo vedľajšom štúdiu skupinu The Beatles, ktorá nahrávala pieseň „Lovely Rita“ z albumu "Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band". Práve v skladbe „Pow R. Toc H.“, ktorá bola nahrávaná v rovnakej dobe, sú použité podobne znejúce efekty a zvuky.
Živá a alternatívna verzia.
Prvý doložený koncert, v ktorého setliste sa nachádzala „Pow R. Toc H.“, odohrali Pink Floyd 14. októbra 1966 v londýnskom kostole Všetkých svätých, išlo o benefičný koncert pre London Free School. Dĺžka živého prevedenia presahovala aj 11 minút, pretože doprostred skladby bola vložená dlhá improvizovaná inštrumentálna pasáž. V roku 1969 bola pieseň premenovaná na „The Pink Jungle“ a stala sa súčasťou suity „The Journey“ z tematických koncertov The Man and the Journey. Zrejme naposledy zaznela „Pow R. Toc H.“ na vystúpení 1. novembra 1969 v Manchesteri.
Pôvodná verzia nahratá pre album "The Piper at the Gates of Dawn" má dĺžku 4 minúty a 26 sekúnd. Nepočítajúc zaradenie tohto albumu do rôznych box setov, nebola skladba „Pow R. Toc H.“ vydaná na žiadnom kompilačnom albume.
Úrad Federálneho ministerstva vnútra pre leteckú službu

Úrad Federálneho ministerstva vnútra pre leteckú službu česky Úřad Federálního ministerstva vnitra pro leteckou službu (ÚFMVLS) bol letecký policajný útvar, ktorý existoval vrokoch 1990 a 1991 na území Česko-Slovenska. Predchodcom útvaru bola Letecká správa Federálneho ministerstva vnútra a nástupcom sa stala Letecká služba Federálneho policajného zboru. 
Dejiny.
Úrad Federálneho ministerstva vnútra pre leteckú službu vznikol v roku 1990 ako nástupca Leteckej správy Federálneho ministerstva vnútra. Šlo sa o nový letecký policajný útvar, ktorý bol ustanovený v súvislosti so zánikom Československej socialistickej republiky a vznikom Českej a Slovenskom Federatívnej Republiky. V roku 1990 došlo k zrušeniu Zboru národnej bezpečnosti a novým prevádzkovateľom policajné letky sa stalo Federálne ministerstvo vnútra. Väčšina úloh Úradu Federálneho ministerstva vnútra pre leteckú službu sa nelíšila od úloh predchádzajúcej letky, ale bol kladený väčší dôraz na záchrannú činnosť. Policajné vrtuľníky zabezpečovali predovšetkým pohotovostné lety, pátrali po osobách a veciach a monitorovali dopravu. Nové činnosti súviseli so zabezpečením prevádzky leteckej záchrannej služby, ktorej kompletný systém bol v Československu vybudovaný v rokoch 1987-1992. Nový útvar stál v roku 1990 pri otvorení stanice leteckej záchrannej služby Kryštof 06 v Hradci Králové a od svojho vzniku prevádzkoval leteckú záchrannú službu aj na stanici Kryštof 01 v Prahe. Z útvaru bol v roku 1991 vyčlenený Štátny letecký útvar, ktorý mal na starosti iné činnosti. Úrad Federálneho ministerstva vnútra pre leteckú službu zanikol oficiálne v roku 1991 a bol nahradený Leteckou službou Federálneho policajného zboru. Šlo sa však iba o formálnu zmenu.
Vrtuľníky.
Úrad Federálneho ministerstva vnútra pre leteckú službu prevádzkoval počas svojho pôsobenia vrtuľníky Mil Mi-2, Mil Mi-8 a MBB Bo 105. V roku 1990 mala policajná letka k dispozícii len sovietskej stoje Mil Mi-2 a Mil Mi-8, ktoré boli v prevádzke už od 70.rokov. V roku 1990 bolo tak vypísané výberové konanie na dodávku nových vrtuľníkov. Medzi zvažované stroje patrili vrtuľníky MBB Bo 105, PZL W-3A Sokół alebo Bell 206. Nakoniec boli zakúpené stroje MBBBo105, ktoré slúžili od mája 1991. Šlo sa o prvé dva „nevýchodné“ stroje v česko-slovenskej policajnej letke. Ani jeden z vrtuľníkov nebol úplne nový, oba stroje boli už skôr používané vNemecku.
Damagétos z Rodosu

Damagétos ("Damagétos") bol v roku 452 a 448 pred Kr. víťaz olympijských hier v pankratiu.
Damagétos z Rodosu bol syn boxera Diagora, jedného z najslávnejších športovcov starovekého Grécka. Na 82. a 83. olympijských hrách zvíťazil v pankratiu. Rovnako úspešnými športovcami na olympijských hrách boli aj jeho mladší bratia Akousilaos, víťaz v boxe a Dórieus, trojnásobný víťaz v pankratiu.
Na 83. olympijských hrách zvíťazil spolu so svojim bratom Akousilaom v jednom dni. Diváci na štadióne v okamihu prepukli v obrovský jasot, veď víťazstvo dvoch synov jedného otca, ktorý bol sám olympijským víťazom dovtedy ešte nik nevidel. Keď im ich otec Diagoras prišiel blahopriať k úspechu, nadšení diváci hádzali k jeho nohám kvety a potom ako ho zobrali synovia na plecia a niesli ho doprostred štadióna, volali: "„Dlho nech žije Diagoras“" a keď po chvíli stíchli, aby sa ich otec mohol poďakovať, z hľadiska sa ozval nejaký Sparťan: "„Zomri Diagoras hneď teraz!“" Nebola to od neho zlomyselnosť ani závisť, ale výraz toho, že väčšie blaho už smrteľník v živote nedosiahne. Diagoras premožený šťastím v tej chvíli naozaj skonal.
Zoznam slovenských vojenských generálov

Tento zoznam obsahuje slovenských vojenských generálov, ktorí boli do prvej generálskej hodnosti vymenovaní od 1. januára 1993 počas svojej aktívnej vojenskej služby, alebo až vo výslužbe.
Návrhy na vymenovanie do prvej generálskej hodnosti predkladá prezidentovi vláda na návrh ministra obrany. Podľa stavu zo septembra 2018 bolo na Ministerstve obrany SR a v Ozbrojených silách 20 miest, ktoré by mali byť obsadené generálom. Z toho bolo 14 obsadených, 3 boli obsadené plukovníkmi a 3 neboli obsadené vôbec.
Menovanie do prvej generálskej hodnosti počas aktívnej služby a zálohy.
Rok vymenovania 2004.
30. júna 2004 prezident Ivan Gašparovič vymenoval :
26. augusta 2004 prezident Ivan Gašparovič vymenoval týchto generálov:
Rok vymenovania 2005.
8. mája 2005 prezident Ivan Gašparovič vymenoval týchto generálov:
Rok vymenovania 2007.
1. januára 2007 prezident Ivan Gašparovič vymenoval týchto generálov:
Rok vymenovania 2008.
23. januára 2008 prezident Ivan Gašparovič vymenoval týchto generálov:
2. septembra 2008 prezident Ivan Gašparovič vymenoval týchto generálov:
Rok vymenovania 2010.
25. januára 2010 prezident Ivan Gašparovič vymenoval
Rok vymenovania 2011.
4. mája 2011 prezident Ivan Gašparovič vymenoval
Rok vymenovania 2012.
7. mája 2012 prezident Ivan Gašparovič vymenoval
Rok vymenovania 2013.
30. januára 2013 prezident Ivan Gašparovič vymenoval týchto generálov:
Rok vymenovania 2015.
26. novembra prezident Andrej Kiska vymenoval generálov:
Rok vymenovania 2016.
19. apríla prezident Andrej Kiska vymenoval generálov:
8. septembra prezident Andrej Kiska vymenoval tohto generála:
Rok vymenovania 2018.
20. septembra 2018 prezident Andrej Kiska vymenoval troch generálov:
Rok vymenovania 2019.
28. mája 2019 prezident Andrej Kiska vymenoval dvoch generálov:
Rok vymenovania 2020.
15. januára 2020 prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala dvoch generálov:
16. júna 2020 prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala troch generálov:
16. decembra 2020 vláda schválila vymenovanie do hodnosti 5 plukovníkom, povýšení by mali byť: Pavol Tököly, Róbert Tóth, Roman Jantoš, Branislav Benka a Ladislav Dovhun.
Rok vymenovania 2021.
28. januára 2021 prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala piatich generálov:
19. októbra 2021 prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala troch generálov:
Rok vymenovania 2022.
4. mája prezidentka Zuzana Čaputová do prvej generálskej hodnosti vymenovala:
Rok vymenovania 2023.
16. marca 2023 prezidentka Zuzana Čaputová do prvej generálskej hodnosti vymenovala štyroch plukovníkov:
24. októbra 2023 prezidentka Zuzana Čaputová do prvej generálskej hodnosti vymenovala:
Rok vymenovania 2024.
13. decembra 2024 prezident Peter Pellegrini do prvej generálskej hodnosti vymenoval štyroch dôstojníkov:
Menovanie do prvej generálskej hodnosti počas neaktívnej služby - vo výslužbe (v. v.).
Rok vymenovania 2006.
31. augusta 2006 prezident Ivan Gašparovič vymenoval týchto generálov:
Ekbasos

Ekbasos ("Ekbasos") je v gréckej mytológii syn argejského kráľa Arga a jeho manželky Euadné, dcéry riečneho boha Strymóna. 
Antický autor Apollodoros uvádza, že Argov syn Ekbasos mal troch bratov Peirasa, Epidaura, a Kriasa, ktorý po smrti otca nastúpil v Argu na trón. Ekbasov syn Agénor sa stal otcom stookého pastiera Arga, ktorý vynikal neobyčajnou bdelosťou.
Podľa Pausania argejský kráľ Argos mal len dvoch synov, Peirasa a svojho nástupcu Forba.