Tematín

Tematín (normovaný názov) [vyslov: ťemaťín] alebo Tematínsky hrad je zrúcanina hradu na západnom Slovensku v pohorí Považský Inovec. Od jeho vzniku v 13. storočí vystriedal mnoho majiteľov. Začiatkom 18. storočia bol ťažko poškodený a pustol. V okolí chránené územie Tematínske vrchy.
Poloha.
Hrad bol vybudovaný v juhozápadnej časti Považského Inovca na vápencovo-dolomitovom podloží temena bočnej rázsochy vybiehajúcej západne od Bezovca medzi Lúčanskou a Hrádockou dolinou. S nadmorskou výškou 564 metrov patrí medzi vyššie položené hrady a je výraznou dominantou Stredného Považia. Patrí do katastra obce Lúka.
Dejiny.
Tematínsky hrad vznikol pravdepodobne bezprostredne po Mongolskom vpáde v roku 1242 na mieste staršieho hradiska, o ktorého slovanskom pôvode by mohol napovedať rozbor názvu zloženého pravdepodobne zo slov „temä“, označujúceho temeno, a staroslovanského slova pre ohradené miesta „týn“. Niektorí maďarskí historici odvodzujú pôvod mena od slova „temetö“ – cintorín, avšak v zápisoch z poslednej tretiny 13. storočia je zachytený názov "Temetyn".
Hrad už od svojho vzniku plnil signalizačnú a strážnu funkciu a spolu s Trenčianskym, Beckovským a Čachtickým hradom bol súčasťou ochrany severozápadných priesmykov Uhorska. Chránil aj dôležitý brod cez Váh, spomínaný v listine z roku 1453.
Prvá písomná zmienka o hrade pochádza z roku 1270 v súvislosti s pokusom dobyť hrad Belom IV., avšak jeho útok odrazil vtedajší majiteľ hradu "Michal", syn "Ondreja", blízky spoločník "Belovho" najstaršieho syna a budúceho panovníka Štefana V. Ten, už ako kráľ, potvrdzuje v roku 1272 "Michalovi" listinu z roku 1270, v ktorej mu za vernosť a poskytnuté služby daroval niekoľko dedín a v ktorej sa mimo iného spomína ako majiteľ "Tematínu".
Po jeho smrti sa stal kráľovským majetkom, ale už začiatkom 14. storočia ho získava Matúš Čák Trenčiansky, ktorý ovládal Považie až do svojej smrti v roku 1321, po ktorej sa hrad stal opäť kráľovským. V druhej polovici 14. storočia hrad stratil svoj pôvodný strategický význam a prešiel do súkromných rúk.
Za vlády Ľudovíta I. sa v rokoch 134850 Uhorsko zaplietlo do vojny o neapolské dedičstvo, v ktorom sa vyznamenal "Vavrinec Tóth" (Sclavus, Slovák). Jeho syn Mikuláš Kont, kráľovský čašník a Tekovský župan, od roku 1352 uhorský palatín, dostal v roku 1348 od Ľudovíta hradné panstvo "Tematín" (s obcami Hrádok (Harstnuk), Piešťany (Pessen), Horná Streda (Zerdahel), Lúka (Rety), Modrová (Madro), Modrovka (alia Madro), Moravany nad Váhom (Marwan), Banka (Banya), Ducové (Duchreuy), Hôrka (Harka), Mošovce (Mosoch), Lehota (Lehota) a Ratnovce (Ratun)). V roku 1349 žiada "Mikuláš" potvrdenie spoluvlastníctva aj pre svojich mladších bratov "Leukuša" (Levka) a "Bartolomeja". Po jeho smrti v roku 1367 spravovala majetky nielen jeho žena "Klára" a jeho syn "Mikuláš", ale aj synovia "Bartolomeja" "Ladislav" a "Imrich". V roku 1395 sa súdili o lesy s "Henrichom", opátom kláštora sv. Hippolyta v Nitre na Zobore. Vdova po "Mikulášovi Kontovi" žila ešte v roku 1406. Po jej smrti prešiel majetok do rúk jej syna "Mikuláša", ktorý získal šľachtický predikát z Ujlaku a založil rod Ujlakiovcov, ktorej členovia vlastnili hrad a panstvo "Tematín" až do vymretia v roku 1521. Posledný ujlakiovský majiteľ bol od roku 1511 "Vavrinec", ktorý sa sporil s nitrianskym biskupom "Štefanom". Príčinou sporu bol biskupov poddaný "Blažej Sekeráš" z Ardanoviec, ktorého chytili "Vavrincovi" ľudia, keď rúbal drevo a uväznili ho na Tematíne. Biskup sa obrátil na palatína "Imricha Perína", aby spor vyšetril a oslobodil väzneného.
Hradné panstvo sa stalo kráľovským majetkom po smrti "Vavrinca Ujlakiho" v roku 1521. Nebezpečenstvo tureckého útoku prinútilo kráľa Ľudovíta II. dať Tematín 20. júla 1524 taverníkovi Alexejovi Turzovi do zálohy za 25 000 zlatých. Hradu vtedy patrili mestečká "Bojná" (Bayna), "Piešťany" (Pesthyen) a dediny "Horná Streda" (Zerdahel), "Lehota" (Piešťanská), "Banka" (Banyka), "Lúka" (Rethee), "Hrádok" (Radnok), "Hôrka nad Váhom" (Horka), "Modrovka" (Kismodroh), "Modrová" (Naghmodroh), Stará Lehota (Olehota), Nová Lehota (Wylehota), Hubina (Hwbyna) a "Moravany nad Váhom" (Morwany).
Koncom 17. storočia hrad patril "Berčéniovcom" (Bercsényiovcom). V roku 1665 sa na hrade narodil jeho posledný vlastník Mikuláš Berčéni, ktorý bol počas Rákociho povstania jeho druhým najvýznamnejším predstaviteľom. Po porážke povstania 22. januára 1710 sa "Berčéni" rozhodol hľadať útočisko v Poľsku, no potreboval k tomu majetok uložený na "Tematíne". Hrad ale musel opustiť nocou v preoblečení a s jediným sluhom pred hrozbou dolapenia cisárskym vojskom, ktoré začalo obliehať hrad na druhý deň. Hradná posádka si vyjednala tri dni neútočenia a potom sa vzdala. Berčéniho dvojník bol zatknutý a odvezený do Bratislavy, stavba bola rozbúraná a odvtedy je v ruinách. Skutočný "Berčéni" zomrel v roku 1725 v osmanskom exile.
Šľachtic "Alojz Mednyanský" opisuje vo svojej „Malebnej ceste dolu Váhom“ vydanej prvý raz v roku 1826 svoju návštevu zrúcanín slovami: „Keby nie výhľadu a niekoľko nezvyčajných rastlín odškodňujúcich dvojhodinový namáhavý výstup, oľutovali by sme návštevu zrúcanín. Spustošenie zničilo ešte aj stopy po rozčlenení budovy, podľa ktorého by sme si mohli urobiť akú-takú predstavu o vnútornej úprave tohto význačného hradu.“
Exteriér.
Najstaršie budovy sa sústreďovali v priestore horného hradu, ktorý pozostával zo štvorbokej veže a paláca obklopených hradobným múrom, cez ktorý viedol gotický portál do nádvoria. V snahe udržať krok s novou vojenskou technikou bola v 2. polovici 16. storočia zdokonalená obrana predhradia. Malý a úzky priechod oddelil hornú časť hradu od dolného nádvoria, z ktorého do predbránia vybiehali dve bašty chrániace vstup, zabezpečený ešte skalnou priekopou. Posledné úpravy hradu pochádzajú zo 17. storočia a zabezpečili ďalšie obytné časti v hornom hrade.
Súčasný stav.
Ruiny múrov vyrastajú zo skalného podložia a skrýva ich hustý lesný porast. Podnes sú dobre čitateľné jednotlivé budovy a opevnenia. Zachovali sa obvodové murivá a konštrukcie, na nárožiach spevnené kamennou bosážou. Ojedinele sa zachovali aj architektonické detaily, ako vstupná padacia brána do horného hradu, kamenná konzola na hlavnej veži, koruny murív, zvyšky atiky.
O hrad Tematín sa od roku 2007 stará občianske združenie Hrad Tematín, ktoré vykonalo množstvo konzervačných a revitalizačných zásahov. Rovnako realizujú aj množstvo výskumov. Funguje na základe dobrovoľníctva s financovaním prostredníctvom grantov, darcov, 2% z daní a príspevkov.
Okolie.
V blízkosti sa nachádzajú hrady Topoľčany, Čachtice, Beckov, kaštieľ v Lúke, Brunovciach a Moravanoch nad Váhom.
Na západ od zrúcaniny hradu sa nachádza prírodná rezervácia Tematínska lesostep (), kde sa na vápencovom a dolomitovom podloží s tenkou vrstvou pôdy chránia teplomilné druhy flóry a fauny.