burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Stigmatizácia

Stigmatizácia je fenomén, pri ktorom sa na tele žijúceho človeka (na rukách, nohách a boku) objavujú Kristove rany alebo je v týchto miestach pociťovaná extrémna bolesť. Tieto rany sa označujú ako stigmy (z latinčiny "stigma", pôvodne z gréckeho στίγμα – znamenie, vpálené znamenie, stopy utrpenia) a ich nositeľ ako stigmatik. Vyskytujú sa hlavne v prostredí katolíckej cirkvi a sú považované za zázračný prejav zvláštnej Božej milosti.
Skepticizmus.
Skeptici považujú stigmatizáciu za podvod alebo sa pre ňu snažia nájsť medicínske vysvetlenie. 
Sebapoškodzovanie takéhoto typu môže byť príznakom rozličných duševných chorôb. Niektorí falošní stigmatici trpia takzvaným Münchhausenovým syndrómom, pre ktorý je charakteristická intenzívna túžba byť stredobodom pozornosti. Títo pacienti si často privodia poranenie alebo predstierajú chorobu, aby dosiahli hospitalizáciu a starostlivosť.
Na rozdiel od väčšiny svätých, ktorí stigmy naozaj mali, avšak nechválili sa nimi, ale v pokore ich nechávali v skrytosti. 
Neexistujú tiež žiadne zmienky o stigmatikoch z obdobia pred 13. storočím, keď sa zobrazenie ukrižovaného Krista udomácnilo v ikonografii kresťanského Západu.
Stigmatici.
Napriek tomu, že sa stigmatizácia (podobne ako bilokácia, levitácia a iné zvláštne mystické fenomény) uvádza v životopisoch viacerých svätcov, Cirkev ju nepovažuje za spoľahlivý znak na rozpoznanie svätosti u daného človeka. 
Treba poznamenať, že hoci Ježiš Kristus bol skutočne pribitý klincami v zápästiach (čo okrem iného dokazuje Turínske plátno), stigmy na dlaniach nie sú popretím tejto skutočnosti. Ich význam je v skutočnosti duchovný a mystický; nemajú byť správou pre anatómiu alebo kriminalistiku o presnej podobe Ježišovho ukrižovania, ale skôr duchovným posolstvom pre každého človeka – každý hriech spôsobil Ježišovi podľa kresťanskej teológie strašné utrpenie, a preto sú dôkazom veľkej Božej lásky k človeku . Slúžili tiež ako prostriedok pre konkrétnych svätých, aby sa čo najintímnejšie spojili s Kristom.
Nádor prsníka

Nádory prsníka rozdeľujeme na 3 veľké skupiny: nezhubné (benígne), tzv. „border-line“ alebo nádory neistého biologického správania, a zhubné (malígne) nádory.
Nezhubné (benígne) nádory.
Benígne nádory môžu mať epiteliálny pôvod, zmiešaný pôvod a vzácne i mezenchymálny pôvod.
Pásomnice (Eucestoda)

Pásomnice ("Eucestoda", "Eucestodes") sú podtriedou triedy pásomníc. Vlastné pásomnice, v dospelosti vždy rozlíšené na scolex, krčok a reťaz proglotidov. Prvé invázne štádium (koracídium alebo onkosféra) má vždy 6 háčikov.
Systematika.
V starších systémoch sa rozdeľovali do piatich radov. V novších do desiatich radov (4 z nich žijú výlučne v mori) a v najnovších do trinástich.
Stopkatky

Stopkatky ("Tetraphyllidea") sú rad triedy pásomníc. Ich scolex má 4 pohyblivé prísavky, obyčajne na stopkách. Vývinové štádiá v rôznych bezstavovcoch, dospelé v studenokrvných stavovcoch. Napr. "Ophiotaenia racemosa" je parazit užoviek. Viac druhov rodu "Ichthyotaenia" parazituje v rybách.
Štrbinovky (pásomnice)

Štrbinovky () sú rad triedy pásomníc. Ich scolex má 2 škárovité prísavky, je bez háčiov. Ich vývin je veľmi zložitý – niektoré druhy majú dvoch medzihostiteľov a až potom definitívneho hostiteľa.
Príklad vývinového cyklu.
Vývinový cyklus jedného zo známejších druhov štrbinovky širokej ("Diphyllobothrium latum"): Z vajíčka sa vo vode liahne koracídium, je to vlastne onkosféra v
obrvenom obale. Koracídium sa dostáva ako potrava do tela cyklopa, kde sa mení na procerkoid, pripomínajúci stavbou tela "Monogenea". Keď je cyklop ulovený rybou, mení sa procerkoid obyčajne v svalstve na plerocerkoid, ktorý už má náznak hlavičky i nepravého článkovania. Po konzumácii rybožravým predátorom (môže to byť vták alebo cicavec, vrátane človeka) pásomnica v jeho čreve dospieva.
Rozšíreným parazitom je škáravec vtáčí ("Ligula intestinalis"). V štádiu procerkoida žije v dafniách, plerocerkoid v rybách, kde takmer dospieva (začína už tvoriť proglotidy), pohlavnú dospelosť však dosahuje až v čreve rybožravých vtákov.
Kruhovky

Kruhovky alebo staršie vlastné pásomnice (lat. "Cyclophyllidea") sú rad triedy pásomníc. Ich scolex má po obvode štyri okrúhle prísavky (bothrie) a u väčšiny druhov aj veniec háčikov (rostellum) úplne vpredu. V zjednodušených vývinových cykloch sa striedajú medzihostiteľ s definitívnym hostiteľom. Z vajíčka sa v tráviacej sústave medzihostiteľa liahne onkosféra – má 6 háčikov, no je bez obrvenia. Prevŕta sa stenou čreva a usadí sa v mäkkých tkanivách, kde sa mení na uhor – zapuzdrené vyčkávacie štádium (štádiá procerkoida a plerocerkoida sú teda potlačené). Uhor je vlastne vačok s pevným kutikulárnym obalom.
Najčastejšie typy sú:
pučaním) tvorí množstvo dcérskych vačkov s viacerými hlavičkami.
Dospelé pásomnice žijú v čreve suchozemských mäsožravcov (príp. všežravcov), ktoré sa nakazia
konzumáciou medzihostiteľa so zapuzdrenými štádiami.
Miguel de Unamuno

Miguel de Unamuno y Jugo (* 29. september 1864, Bilbao, Španielsko – † 31. december 1936, Salamanca) bol španielsky filozof a spisovateľ, predstaviteľ existencializmu. Vychádzal z Pascala, Kierkegaarda a Nietzscheho. V jeho názoroch prevažuje pesimizmus.
Unamunovou snahou bolo obrodiť človeka a spoločnosť. Unamunov donkichotizmus anticipuje neskorší personalizmus a existencializmus. Cestou z pocitu osobnej ničoty je tvorba, láska, viera.
Pásomnica dlhočlánková

Pásomnica dlhočlánková ("Taenia solium") patrí medzi pásomnice radu kruhoviek. Uhor (cysticercus) sa tvorí v svalstve ošípaných aj diviakov, dospelá parazituje u človeka.
Pásomnica dlhá

Pásomnica dlhá ("Taenia saginata", "Taeniarhynchus saginatus") patrí medzi pásomnice radu kruhoviek. Uhor (cysticercus) je vo svaloch hovädzieho dobytka, dospelá parazituje u človeka v tenkom čreve.
Kráľová

Kráľová môže byť:
Stigma

Stigma (z gr. στίγμα bodnutie, bod, vypálená značka) môže byť:
Zoznam štátov podľa počtu obyvateľov v roku 2003

Toto je zoznam krajín podľa počtu obyvateľov. Závislé alebo obsadené územia sú uvedené pod hlavným územím, ale poradie je zostavené bez týchto území. V druhom zozname sú závislé územia umiestnené podľa svojho počtu obyvateľov. 
Zoznam obsahuje všetkých 191 krajín OSN plus Taiwan a Vatikán ako aj 43 trvalo obývaných závislých území (patriacich k 11 krajinám). Celkovo obsahuje 236 krajín a trvalo obývaných závislých území. Je vynechaných 23 závislých území, lebo nie sú stále obývané.
Zoznam krajín a závislých území zvlášť.
V zozname je aj položka „svet“ (1. miesto) a potom 236 krajín a závislých území ktoré sú aj v hornom zozname
Vysoká (vrch vo Veporských vrchoch)

Vysoká je vrch () na strednom Slovensku vo Veporských vrchoch, ktorý je nečinnou sopkou. Nachádza sa nad obcou Ľubietová.
Leží v severovýchodnej časti Slovenského Rudohoria vo Veporských vrchoch v pohorí Čierťaž. Nachádza sa v oblasti, ktorá patrila k významným medeným a železným rudným revírom Slovenska.
Okolité územie je tvorené početnými útvarmi, skalnými prevismi či malými jaskynnými útvarmi. V južnej časti Vysokej sa nachádzali historicky najvýznamnejšie ložiská medenej rudy, ktorá sa tu ťažila niekoľko storočí. Osada Podlipa pod Vysokou je východiskom náučného banského chodníka, ktorý návštevníkov prevedie po pozostatkoch kedysi významných banských diel. Archeologické nálezy svedčia o tom, že okolie bolo osídlené už v dobe eneolitu (stredná doba kamenná) a v dobe bronzovej.
Vrch Vysoká, kedysi "Hohenstein", plnil v časoch tureckej nadvlády strážnu úlohu. Bola tu vybudovaná strážna veža so signálnym ohňom.
Štátna pečať Slovenskej republiky

Štátna pečať Slovenskej republiky je podľa zákona NR SR č. 63/1993 Z. z. o "štátnych symboloch Slovenskej republiky a ich používaní v znení neskorších predpisov" oficiálny štátny symbol Slovenskej republiky.
Popis a použitie.
Štátna pečať SR je okrúhla s priemerom 45 mm. V strede pečate je vyobrazený štátny znak Slovenska. Farby znaku sú vyznačené heraldickým šrafovaním. V medzikruží okolo štátneho znaku je umiestnený nápis SLOVENSKÁ REPUBLIKA. V dolnej časti pečate je lipový lístok. Štátna pečať je zadefinovaná aj v článku 9 Ústavy Slovenskej republiky.
Štátna pečať sa používa na originál listiny ústavy a ústavných zákonov Slovenskej republiky, medzinárodných zmlúv, poverovacích listín diplomatických zástupcov ako a v ďalších obvyklých prípadoch, v ktorých je jej použitie obvyklé.
Pečatidlo štátnej pečate uschováva prezident Slovenskej republiky.
Willard Gibbs

Josiah Willard Gibbs (* 11. február 1839, New Haven, Connecticut, USA – † 28. apríl 1903, New Haven, Connecticut, USA) bol americký matematik, fyzik, chemik a vedecký publicista. Je zakladateľom fyzikálnej chémie a vektorovej analýzy.
Život.
Willardov otec bol známy profesor náboženskej literatúry na Yalovej univerzite. Aj samotný Gibbs absolvoval túto univerzitu a získal tu viaceré ocenenia za matematiku a latinčinu.
Gibbsovu vedeckú činnosť môžeme rozdeliť do štyroch období:
V roku 1863 získal titul PhD. a niekoľko rokov učil na Yalovej univerzite. V roku 1866 vycestoval do Európy, strávil po jednom roku v Paríži, Berlíne a Heidelbergu, kde bol ovplyvnený fyzikmi Kirchhoffom a Helmholzom. V tej dobe bolo Nemecko vedúcou krajinou v oblasti prírodných vied.
Až na tieto tri roky štúdia v Európe strávil Gibbs celý život vo svojom rodisku v New Haven.
V roku 1869 sa vrátil na Yalovu univerzitu, kde bol o dva roky menovaný profesorom matematickej fyziky a na tejto pozícii zotrval. V období medzi rokmi 1876 a 1878 napísal súbor prác o rovnováhe heterogénnych sústav, ktorá je doteraz považovaná za jeden z najdôležitejších vedeckých počinov 19. storočia a je to vôbec prvá práca z oblasti fyzikálnej chémie. V nej ako prvý využil termodynamiku na interpretáciu fyzikálno-chemických javov.
V rokoch 1880 až 1884 spojil predstavy dvoch významných matematikov, Williama Rowana Hamiltona a Hermanna Grassmana, a vytvoril novú matematickú metódu – vektorovú analýzu, ktorú využil na rozvinutie matematickej fyziky.
Ocenenia.
Willard Gibbs zomrel v roku 1903 – dva roky po tom, ako sa začala udeľovať Nobelovej ceny a pravdepodobne len preto ju nezískal. V roku 1901 sa však stal laureátom Copleyovej medaily, v tej dobe jedného z najprestížnejších ocenení vo vede.
Právne odvetvie

Právo sa podľa predmetu delí na rôzne právne odvetvia. Presné vymedzenie sa viac či menej líši v rôznych štátoch i rôznych odborných publikáciách a neexistuje žiaden univerzálny systém. Preto sa členenie použité v tejto wikipédii nemusí zhodovať s inými zdrojmi.
Kódex

Kódex (zastarano a po latinsky: codex) môže byť:
Armilárna sféra

Armilárna sféra známa tiež ako sférický astroláb, armila alebo armil je prístroj na meranie polôh hviezd.
Vynašiel ju Eratosthenes z Kyrény v roku 255 pred Kr. Dajú sa pomocou nej znázorniť polohy významných nebeských kružníc a pohyb oblohy. Skladá sa z kovových delených kruhov, ktoré predstavujú základné kružnice na oblohe (nebeský rovník, ekliptiku, poludník a horizont). Pomocou armilárnej sféry dokázal staroveký astronóm Hipparchos merať polohy hviezd s presnosťou na 4 oblúkové minúty.
Pásomnica vrtohlavá

Pásomnica vrtohlavá ("Taenia multiceps", "Multiceps multiceps") patrí medzi pásomnice radu kruhoviek. Uhor (coenurus) sa tvorí v mozgu, zriedka v mieche párnokopytníkov; dosahuje až veľkosť slepačieho vajca. Medzihostiteľ sa pohybuje tackavo, často do kruhu a zanedlho hynie. Dospelé jedince žijú u vlkov, líšok a psov.
Pásomnica psia

Pásomnica psia ("Dipylidium caninum") patrí medzi pásomnice radu kruhoviek. Drobný uhor (cysticerkoid) je vo švolách ("Mallophaga"), ktoré sú ektoparazitmi psov. Pes sa nakazí vyhrýzaním švol zo srsti a kože. Hromadná nákaza sa prejavuje kŕčmi.
Pásomnička pečeňová

Pásomnička pečeňová ("Echinococcus granulosus") patrí medzi pásomnice radu kruhoviek. Tvorí len 3 proglotidy a je dlhá iba , v dospelosti parazituje u psovitých mäsožravcov. Oveľa nebezpečnejší je jej uhor (echinokokus), ktorý sa uhniezďuje v mäkkých tkanivách, obyčajne v pečeni, pľúcach, no aj v iných orgánoch. Pomaly rastie, pričom môže dosiahnuť až veľkosť pomaranča. Echinokoky boli zistené u mnohých zvierat (ovce, kone, ošípané, dobytok) ale aj u ľudí. Zvlášť nebezpečné je, keď sa echinokok uhniezdi v mozgu, pečeni alebo v srdci – medzihostiteľ vtedy zanedlho hynie.
Personálna únia (štáty)

Personálna únia je spojenie dvoch alebo viacerých štátov osobou jednej hlavy štátu (panovník, prezident a pod.).
 , demokratickí zvolený , profesionálne zameraný ,, v službách národa ,,
Pásomnica detská

Pásomnica detská ("Hymenolepis nana") patrí medzi pásomnice radu kruhoviek. Je to malá pásomnica (dlhá 30 – , široká ) parazitujúca najmä u detí. Bežná je nákaza aj stovkami jedincov tejto pásomnice. Rezervoárom nákazy sú potkany a myši. Infekčným štádiom tejto pásomnice sú priamo vajíčka: cysticercus sa uhniezďuje v stene čreva, kde sa mení na dospelú pásomnicu – medzihostiteľ je teda súčasne aj definitívnym hostiteľom. Deti sa nakazia pri nedodržovaní hygieny.
Liečba: Praziquantel, príp. Niklozamid
Symbion

Symbion je jediný rod kmeňa brvoústky ("Cycliophora"). Sú to drobné morské živočíchy (cca ), objavené až roku 1995. Žijú ako komenzály na ústnych príveskoch homárov "Nephrops norvegicus". Okolo úst je kruhový veniec bŕv, tráviaca sústava je ohnutá do tvaru „U“. Vývinový cyklus je dosť zložitý, striedajú sa v ňom nepohlavná generácia (množí sa pučaním) a pohlavná generácia. Tzv. chordoidná larva dobre pláva a má spevňovacie štruktúry homologizovateľné s nižšími chordátmi, resp. s hemichordátmi (notochord). Fylogenetická príbuznosť je stále diskutabilná –
javia afinitu jednak k machovkám ("Bryozoa"), jednak k lofofórnym "Tentaculata".
Pohárikovitá bunka

Pohárikovitá bunka je funkčne jednobunkovou žľazou. Nachádza sa vmedzerená medzi bunky rôznych typov epitelov a jej hlavnou funkciou je produkcia hlienu, ktorý plní pre epitel zvlhčovaciu a ochrannú funkciu. 
Jej názov je odvodený od typického tvaru „pohára“ so štíhlou „nôžkou“, ktorá bunku ukotvuje na bazálnu membránu. V rozšírenej hornej časti jej tela sa nachádzajú početné kvapôčky hlienu.
Svalový epitel

Svalový epitel je epitel, ktorý obsahuje vo svojej spodine zmrštiteľné vlákna. Vyskytuje sa hlavne u bezstavovcov; u človeka napríklad v očnej dúhovke.
Mezenchým

Mezenchým je primitívne embryonálne väzivo, zložené zo siete buniek bez vlákien. Väčšina mezenchýmu v tele pochádza zo stredného zárodočného listu. Veľká časť mezenchýmu v oblasti hlavy však pochádza zo špecializovaného tkaniva ektodermálneho pôvodu, zvaného neurálna lišta. Z mezenchýmu sa vyvíjajú ostatné typy spojivového tkaniva (iné druhy väziva, chrupavka, kosť).
Tomáš Müntzer

Tomáš Müntzer (tiež "Münzer",* okolo 1489, Stolberg, Nemecko – † 27. máj 1525, Mühlhausen/Thüringen) bol nemecký teológ, predstaviteľ protestantizmu, myšlienkový predchodca anabaptizmu. 
Müntzer bol popredný predstaviteľ plebejského krídla nemeckej reformácie, ideový vodca nemeckej sedliackej vojny v rokoch 1524–25. Po jej porážke bol zajatý a popravený.
Fibrocyt

Fibrocyt je fibroblast, ktorý prestal tvoriť a vylučovať zložky medzibunkovej hmoty a zotrváva v pokoji, zapojený do väziva ako jeho stavebná súčasť. Môže sa v prípade potreby znovu premeniť na fibroblast.
Fibroblast

Fibroblast je základnou bunkou väziva. Má vretenovitý alebo hviezdicovitý tvar s výbežkami a oválne bunkové jadro. Je mitoticky aktívna (delí sa), patrí medzi kmeňové bunky. Produkuje stavebné zložky medzibunkovej hmoty. Jeho pokojové štádium sa nazýva fibrocyt.
Fibroblasty pri poškodení tkaniva do tejto oblasti migrujú a produkujú prevažne kolagén. Môžu sa v prípade potreby meniť na rôzne iné bunky mezenchýmu: bunky hladkého svalu, tukové bunky, chondrocyty i osteocyty.
Retikulárna bunka

Retikulárna bunka tvorí bunkovú zložku retikulárneho väziva. Bunka je bohato rozvetvená, s početnými výbežkami a spolu s ostatnými vytvára vzájomným spojením výbežkov retikulárnu sieť.
Bunky sa vyskytujú v lymfatických uzlinách, slezine, kostnej dreni. Majú schopnosť fagocytózy, patria preto do skupiny fixných makrofágov.
Pigmentová bunka

Pigmentová bunka alebo melanocyt je bunka, ktorá vo svojej cytoplazme obsahuje zrná pigmentu melanínu. Vyskytuje sa najmä vo väzive kože, dúhovky a cievnatky oka. Melanocyty sú neuroektodermového pôvodu.
Tuková bunka

Tuková bunka alebo adipocyt sa vo väzive vyskytuje buď jednotlivo alebo v malých skupinách. Má schopnosť vytvárať a hromadiť tuk, a to buď v jednej veľkej vakuole (univakuolárne bunky), alebo v podobe množstva menších vakuol (multivakuolárne bunky). Univakuolárne tukové bunky vytvárajú biele tukové väzivo, ktoré predstavuje bežný typ tukového väziva väčšiny cicavcov. Multivakuolárne tukové bunky sú súčasťou hnedého tuku, ktorý sa vyskytuje hlavne u zimných spáčov a u mláďat cicavcov.
V minulosti boli považované za premenené fibroblasty, no zistilo sa, že nie všetky fibroblasty sú schopné premeny na tukové bunky. Pravdepodobne sa preto vyvíjajú z nediferencovaných buniek mezenchýmu.
Myzostómy

Myzostómy ("Myzostomida") sú kmeň špirálovcov, skupiny kmeňov prvoústovcov.
Je to veľmi starobylá skupina morských živočíchov, silne pozmenená parazitickým spôsobom života. Tieto záhadné živočíchy sa niekedy zaraďujú do obrúčkavcov.
Ich telo je skrátené a sploštené, niekedy až diskovité, s takmer úplne potlačenou segmentáciou. Na chrbte je 5 párov skrátených zatiahnuteľných parapódií s háčikmi. Coelom je redukovaný na párové laterálne dutinky na chrbtovej strane, telo vypĺňa z väčšej časti mezenchým. Dýchacia, vylučovacia a obehová sústava je redukovaná, nervová sústava je zjednodušená; všetky tieto znaky sú klasickým príkladom parazitárnej regresie. Tráviaca sústava začína ústami na vysunuteľnej hlave, pokračuje cicavým svalnatým hltanom, rozvetveným črevom a končí sa subterminálnym anusom.
Rozmnožovanie a vývin.
Sú hermafrodity s veľmi zložitým rozmnožovaním. Pri kopulácii si jedince vymieňajú spermatofóry. V spermatofóre prebieha zložitý proces dozrievania spermií, v ktorom sa vyskytuje aj spermatické syncýtium. Syncýtium preniká do tela druhého jedinca a tu z neho zložitým pochodom vznikajú spermie. Z oplodneného vajíčka vzniká obrvená larva, ktorá čoskoro prisadá na hostiteľa a prekonáva premenu.
Do triedy patrí asi 150 morských druhov, sú to endoparazity ježoviek ("Asteroidea"). V tele hostiteľa tvoria charakteristické deformačné cysty. Ide o reliktnú, veľmi starobylú skupinu živočíchov – deformačné cysty sa našli už na fosíliách prvohorných ľalioviek.
Jakub mladší

Svätý Jakub mladší alebo Jakub Alfeov (Alfejov) alebo Jakub Menší, syn Alfe(j)ov, apoštol, je biblická postava.
Podľa Biblie je jeden z Dvanástich apoštolov Ježiša Krista, mučeník. Jakub mladší bol Alfeovým synom. Často býva stotožňovaný s Jakubom, ktorého matka stála na Kalvárii pod krížom, na ktorom zomieral Ježiš Kristus. Taktiež sa stotožňuje s Jakubom, „Pánovým bratom“, ktorý videl vzkrieseného Krista. Jakub Alfeov sa v kresťanstve pokladá za prvého jeruzalemského biskupa. Taktiež sa považuje za autora "Listu sv. Jakuba", jednej z častí Nového zákona.
Tradičným ikonografickým atribútom sv. Jakuba Alfeovho je valchársky kyjak, ktorým mal byť zavraždený po tom, ako ho židovská veľrada odsúdila v roku 62 na smrť ukameňovaním.
V Anglicku je sv. Jakubovi Alfeovmu zasvätených 26 kostolov, často spoločne so sv. Filipom.
Somit

Somit alebo prvosegment je segment pôvodne paraaxiálnej mezodermy na oboch stranách chorda dorsalis, ktorý je základom stavcov a medzistavcových platničiek chrbtice. 
Somity sa začínajú vytvárať postupne koncom 3. týždňa vnútromaternicového vývoja (u človeka), smerom od hlavového konca embrya distálne (nadol). Koncom 5. týždňa vývoja má embryo 42 - 44 párov somitov: 4 záhlavné (okcipitálne) 8 krčných, 12 hrudných, 5 bedrových, 5 krížových a 8-10 kostrčných. V ďalších fázach vývoja posledných 5 - 7 kostrčných somitov zaniká, rovnako i prvý okcipitálny.
Každý somit sa postupne rozdelí na tri časti:
Okrem toho dochádza k rozdeleniu sklerotómu na hornú a dolnú časť - tie sa vyvíjajú tak, že výsledkom je posun vznikajúceho stavca o pol pôvodného segmentu. Vďaka tomu sa myotóm a z neho vznikajúce svaly upínajú na dva susediace stavce a umožňujú tak ich vzájomný pohyb. U niektorých rýb vzniká posun splynutím hornej a dolnej časti susediacich sklerotómov; u ostatných stavovcov sa horná polovica sklerotómu zväčšuje a mení na stavcové telo, pričom zatlačuje a posúva dolnú časť vyššieho sklerotómu - tá sa mení na medzistavcovú platničku. Výsledkom je rovnako posun o pol segmentu.
Sklerotóm

Sklerotóm je časť somitu, priľahlá k chorda dorsalis a neurálnej trubici. Je vývojovým základom osovej kostry - stavcov, rebier, ich spojení, väziva pri kostiach a v priestoroch medzi svalmi.
Pôvodom je z mezenchýmu a počas vývoja obklopuje chordu dorsalis a neurálnu trubicu. Materiál pred chordou je základom stavcového tela, materiál na bokoch a vzadu vytvorí neskôr stavcový oblúk a jeho výbežky. Samotný stavec vzniká spojením častí priľahlých sklerotómov, takže diferencovaný stavec je posunutý o polovicu pôvodného somitu kaudálne.
Dermatóm

Dermatóm môže byť:
Myotóm

Myotóm je časť somitu medzi dermatómom a sklerotómom, z ktorého sa počas vnútromaternicového vývinu vytvára takmer všetko priečne pruhované svalstvo trupu, pričom časť buniek sa presúva i do základov končatín.
Stratovulkán

Stratovulkán (zriedkavejšie názvy: kompozitný vulkán, vrstevnatý vulkán, navrstvená sopka) je vysoký vrch sopečného pôvodu, tvorený striedaním sa vrstiev lávy a vulkanoklastických usadenín. Väčšinou má kužeľový tvar so strmými úbočiami, nakoľko láva ním vyvrhovaná má vysokú viskozitu a preto utuhne väčšinou už na svahu sopky, neroztečie sa. Stratovulkány sú obvykle veľmi vysoké, väčšinou cez 2 500 m.
Častým výskytom stratovulkánov sú známe aktívne kontinentálne okraje (kde dochádza k subdukcii). Jednotlivé časti stratovulkánu sa rozdeľujú na:
Medzi najznámejšie stratovulkány patria:
V minulosti sa stratovulkán nachádzal aj na Slovensku – Štiavnický stratovulkán. Mohol byť vysoký až okolo 4 000 m. Jeho pozostatkom sú Štiavnické vrchy. Mesto Banská Štiavnica leží v jeho kaldere.
Kaldera

Kaldera (zo špan. "kotol") je sopečný útvar, vytvorený prepadnutím stien sopky.
Vznik kaldery je najčastejšie odštartovaný vyprázdnením magmatického kozuba pod sopkou, čo býva často zapríčinené veľkou erupciou. Steny magmatického kozuba nie sú schopné uniesť tlak nadložných hornín a tieto sa (niekedy naraz, inokedy postupne) zosunú dovnútra sopky, vytvoriac prepadlinu približne kruhového prierezu, často niekoľko stoviek metrov hlbokú. Niekedy vzniká kaldera aj silnou explóziou, keď je celý vrch sopky odhodený, prípadne aj eróznou činnosťou. Jednotlivé mechanizmy sa aj kombinujú.
Nebezpečné sú explozívne erupcie (napríklad erupcia sopky Krakatoa v roku 1883, alebo Pinatubo v 1991), keď je kaldera zaplnená rôznymi vulkanoklastami, čo spôsobí zvyšovanie tlaku sopečných plynov, až dôjde k ničivej erupcii, často s celoplanetárnym dosahom. Nepísané pravidlo hovorí, že čím väčší je priemer kaldery, tým je erupcia ničivejšia.
Z ničivých explózií v dávnejšej minulosti Zeme je interesantná explózia sopky Santorini v Egejskom mori. Niektoré teórie ňou vysvetľujú desať rán Egyptských popisovaných v Biblii, príp. ju považujú za Platónov opis zániku Atlantídy.
Explózia kaldery v Yellowstone pred 650 000 rokmi pokryla polovicu povrchu Severnej Ameriky dvojmetrovou vrstvou popola a vyvrhla asi 1000 km3 materiálu.
Najväčšia erupcia v štvrtohorách sa odohrala pred 75 000 rokmi v Indonézii. Vyvrhla do ovzdušia približne 2800 km3 materiálu a zanechala po sebe jazero Toba. Koncom roku 1990 archeológ Stanley Ambrose vyslovil domnienku, že následné ochladenie spôsobilo veľký úbytok ľudskej populácie.
Absolútne najväčšia dokumentovaná explózia sa odohrala pred 27,8 mil. rokmi v Colorade - objem asi 5000 km3 vyvrhnutého materiálu.
Na území Slovenska je ako pozostatok sopečnej činnosti viacero kalder. Najväčšia je kaldera Štiavnického stratovulkánu - priemer asi 23 km.
Niektoré kaldery (napr. kaldera sopky Kilauea na Havajských ostrovoch) sú neexplozívne a bývajú naplnené lávovým jazerom.
Nosič (anatómia)

Nosič alebo atlas je prvý krčný stavec človeka. Na rozdiel od všetkých ostatných krčných stavcov nemá telo - jeho miesto je nahradené kosteným oblúkom - "arcus anterior", ktorý má v strede dopredu vyčnievajúci hrbolček - "tuberculum anterius" a na zadnej ploche v strednej čiare plochú kĺbnu jamku - "fovea dentis" - miesto skĺbenia so zubom čapovca. Zadný oblúk - "arcus posterior" - sa spája s predným a vytvárajú tak typický prstencovitý tvar tohoto stavca. Na hornej ploche zadného oblúka sa nachádza plytký žliabok - "sulcus arteriae vertebralis" - kadiaľ prebieha rovnomenná tepna. V mieste spojenia oblúkov sa nachádzajú masívne bočné kostené štruktúry - "massae laterales". Z nich vyčnievajú priečne výbežky - "processus transversi" - s otvorom - "foramen processus transversi".
V hornej časti massae laterales sa nachádzajú kĺbne plochy - "facies articulares superiores" - ktoré slúžia na skĺbenie so záhlavnou kosťou. Kĺbne plochy sú i na spodnej strane massae laterales - "facies articulares inferiores" - pre skĺbenie s čapovcom, 2. krčným stavcom.
Osifikácia.
Nosič má 2 párové jadrá pre zadný oblúk a massae laterales; nepárové jadro predného oblúka sa objaví až v 1. roku života (pôvodom totiž nepatrí k stavcu C1).
Čapovec

Čapovec (iné názvy: axis, epistrofeus; lat. "axis, epistropheus") je 2. krčný stavec. Má tvar typického krčného stavca, navyše však má nahor z tela vyčnievajúci útvar - "dens axis" alebo "zub čapovca". Jeho kužeľovité zakončenie sa označuje ako "apex dentis". Zub je vlastne vývojovo pôvodné telo nosiča, pripojené k axis, o čom svedčí i samostatné osifikačné jadro. Na prednej ploche dens axis sa nachádza "facies articularis anterior" - kĺbna plôška pre skĺbenie s fovea dentis atlasu. Podobná plôška je i na jeho zadnej strane - tzv. "facies articularis posterior", ktorá sa opiera o "ligamentum transversum atlantis".
Osifikácia.
Osifikácia čapovca sa od ostatných stavcov chrbtice líši tým, že má ešte jedno samostatné jadro pre dens axis, ktoré je pôvodom telo atlasu.
NGC 2902

NGC 2902 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 2903

NGC 2903 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. novembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,8.
NGC 2904

NGC 2904 je galaxia v súhvezdí Výveva, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 11. apríla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2905

NGC 2905 je hviezdna asociácia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. novembra 1784.
NGC 2906

NGC 2906 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2907

NGC 2907 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,8.
NGC 2908

NGC 2908 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. septembra 1802.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2909

NGC 2909 je dvojhviezda v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 12. marca 1828.
NGC 2910

NGC 2910 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 10. apríla 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 7,2.
NGC 2911

NGC 2911 (tiež Arp 232) je pekuliárna šošovková galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 11. marca 1784. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi galaxie so sústrednými kruhmi. Táto štruktúra pripomínajúca škrupinu je pravdepodobne jej disk.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,5.
NGC 2912

NGC 2912 je hviezda v súhvezdí Lev, ktorú objavil švédsky astronóm Herman Schultz 3. apríla 1870.
NGC 2913

NGC 2913 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. marca 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 2914

NGC 2914 (tiež Arp 137) je špirálová galaxia so slabými špirálovými ramenami v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. marca 1786. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií v kategórii materiál vychádzajúci z eliptických galaxií. 
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 2915

NGC 2915 je galaxia v súhvezdí Chameleón, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 31. marca 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 2916

NGC 2916 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 16. novembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 2917

NGC 2917 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 6. februára 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 2918

NGC 2918 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 13. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2919

NGC 2919 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel 1. februára 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 2920

NGC 2920 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 1. februára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2921

NGC 2921 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. decembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 2922

NGC 2922 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 18. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 2923

NGC 2923 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
NGC 2924

NGC 2924 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 12. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 2925

NGC 2925 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. januára 1837.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 8,3.
NGC 2926

NGC 2926 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Johann Palisa 27. marca 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 2927

NGC 2927 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 21. februára 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2928

NGC 2928 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
NGC 2929

NGC 2929 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 21. februára 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 2930

NGC 2930 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 21. februára 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
NGC 2931

NGC 2931 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Heinrich Louis d’Arrest 21. februára 1863.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,2.
NGC 2932

NGC 2932 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 3. marca 1837.
NGC 2933

NGC 2933 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,6.
NGC 2934

NGC 2934 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 2. apríla 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 16.
NGC 2935

NGC 2935 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 20. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,4.
NGC 2936

NGC 2936 je pekuliárna galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 3. marca 1864. Pôvodne to bola zrejme normálna špirálová galaxia. Blízke priblíženie k hmotnej eliptickej galaxii NGC 2937 ju však na nepoznanie zdeformovalo. Obe galaxie sa označujú ako "Arp 142" a v ďalekej budúcnosti zrejme splynú. 
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 2937

NGC 2937 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 3. marca 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 2938

NGC 2938 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 2. apríla 1801.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2939

NGC 2939 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 18. januára 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2940

NGC 2940 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Ernst Wilhelm Leberecht Tempel v roku 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,6.
NGC 2941

NGC 2941 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15.
NGC 2942

NGC 2942 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. marca 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2943

NGC 2943 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2944

NGC 2944 (tiež Arp 63) je špirálová galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Johann Palisa 27. marca 1886. Halton Arp ju zaradil do svojho katalógu podivných galaxií medzi špirálové galaxie s malým sprievodcom s veľkou plošnou jasnosťou.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,1.
NGC 2945

NGC 2945 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. januára 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 2946

NGC 2946 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 2947

NGC 2947 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Francis Preserved Leavenworth v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
NGC 2948

NGC 2948 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 24. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2949

NGC 2949 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 1. apríla 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
NGC 2950

NGC 2950 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 19. marca 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
NGC 2951

NGC 2951 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 6. februára 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,4.
NGC 2952

NGC 2952 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Frank Muller v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
NGC 2954

NGC 2954 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 18. marca 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
NGC 2955

NGC 2955 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 28. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 2956

NGC 2956 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Frank Muller v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,5.
NGC 2957

NGC 2957 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. novembra 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,7.
NGC 2958

NGC 2958 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 7. marca 1877.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2959

NGC 2959 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 28. októbra 1831.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,9.
NGC 2960

NGC 2960 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 4. marca 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2961

NGC 2961 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil írsky astronóm Lawrence Parsons 26. decembra 1873.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,9.
NGC 2962

NGC 2962 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 10. decembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
NGC 2963

NGC 2963 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 3. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2964

NGC 2964 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,2.
NGC 2965

NGC 2965 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 31. decembra 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,5.
NGC 2966

NGC 2966 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 16. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2968

NGC 2968 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 7. decembra 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 2969

NGC 2969 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2970

NGC 2970 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 6. marca 1828.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 2971

NGC 2971 je galaxia v súhvezdí Malý lev, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 26. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 2972

NGC 2972 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 9. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,9.
NGC 2973

NGC 2973 je trojhviezda v súhvezdí Výveva, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. februára 1837.
NGC 2974

NGC 2974 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. januára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,9.
NGC 2975

NGC 2975 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil americký astronóm Ormond Stone v roku 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14,8.
NGC 2977

NGC 2977 je galaxia v súhvezdí Drak, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 2. apríla 1801.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2978

NGC 2978 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 10. marca 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 2979

NGC 2979 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 25. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2980

NGC 2980 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 27. marca 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2981

NGC 2981 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil Samuel Oppenheim 27. marca 1886.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 14.
NGC 2982

NGC 2982 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 24. júna 1826.
NGC 2983

NGC 2983 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 11,9.
NGC 2984

NGC 2984 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 15. marca 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 2985

NGC 2985 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 3. apríla 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,4.
NGC 2986

NGC 2986 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 10. marca 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 10,7.
NGC 2987

NGC 2987 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 25. marca 1884.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 2988

NGC 2988 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 19. februára 1855.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15.
NGC 2989

NGC 2989 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 12. februára 1836.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,8.
NGC 2990

NGC 2990 je galaxia v súhvezdí Sextant, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 29. decembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2991

NGC 2991 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. februára 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,5.
NGC 2992

NGC 2992 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 2993

NGC 2993 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. februára 1785.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,6.
NGC 2994

NGC 2994 je galaxia v súhvezdí Lev, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 24. februára 1827.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13.
NGC 2995

NGC 2995 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 5. apríla 1837.
NGC 2996

NGC 2996 je galaxia v súhvezdí Hydra, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 23. marca 1835.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,7.
NGC 2997

NGC 2997 je galaxia v súhvezdí Výveva, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 4. marca 1793.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,4.
NGC 2998

NGC 2998 je galaxia v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil William Herschel 15. januára 1788.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,4.
NGC 2999

NGC 2999 je otvorená hviezdokopa v súhvezdí Plachty, ktorú objavil austrálsky astronóm James Dunlop 9. mája 1826.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 9,9.
NGC 3000

NGC 3000 je dvojhviezda v súhvezdí Veľká medvedica, ktorú objavil anglický astronóm William Parsons Rosse 25. januára 1851.
Pietizmus

Pietizmus (z francúzskeho "pieté" &lt; lat. "pietatem" (nom. "pietas"), "zbožnosť") bolo hnutie v protestantizme v 17. a 18. storočí najmä v Nemecku namierené proti spovrchneniu náboženstva a cirkvi. Sociálne je pôvodne zameraný ako protest meštianskych vrstiev proti feudálnym pomerom brzdiacim výrobu a obchod. Zreteľné je to na jeho pôvode v holandskej kalvinistickej cirkvi. Z hľadiska cirkevných dejín je pietizmus pokusom prekonať reformáciu novým pochopením Biblie a odmietnutím dogmatiky.
Pietizmus v Nemecku bol reakciou na katastrofálnu situáciu po tridsaťročnej vojne, jednak na ustrnutie a premenu protestantizmu na paragrafy.
Pietizmus spočíval v ústupe do sveta vnútra vlastného ja.
Zakladateľom pietizmu je nemecký teológ Philipp Jacob Spener. Po Spenerovi bol na čele pietizmu A. H. Francke, ktorý bol pôvodne profesorom na univerzite v Lipsku, ktorú však musel opustiť. Potom sa stal profesorom na teologickej fakulte v Halle. Pod Franckeho vplyvom sa stalo Halle strediskom pietizmu. Vybudoval tu mnohé vnútromisijné ústavy.
Pietizmus na Slovensku.
Mezi pietistov na Slovensku patrili Franckeho žiak Matej Bel, ďalej Ján Burius, Ján Sinapius-Horčička, Johann Matthias Weissbeck, Ján Simonides alebo Štefan Pilárik.
Philipp Jacob Spener

Philipp Jacob Spener (* 13. január 1635, Ribeauvillé, Francúzsko – † 5. február 1705, Berlín, Nemecko) bol nemecký teológ, zakladateľ pietizmu.
Zreťazená voľná pamäť

Zreťazená voľná pamäť (ZVP) je základný implementujúci typ (využíva sa pri implementácii abstraktných údajových typov). Je tvorený dynamicky alokovaným poľom prvkov, ktoré sú variantným záznamom. Prvok obsahuje príznak, či je voľný a potom v závislosti od toho či je voľný obsahuje buď informáciu o ďalšom voľnom (keď je voľný), alebo dátovú časť (keď nie je voľný), čim vznikne pamäťový priestor rozdelený na úseky rovnakej dĺžky, ktoré sú navzájom explicitne zreťazené. Celá ZVP obsahuje okrem poľa prvkov ešte aj informáciu o prvom voľnom.
Pekný nákres: http://img03.picoodle.com/img/img03/8/4/24/f_zvpm_ec5d6de.jpg 
Príklad
codice_1
codice_2
codice_3
Vytvorenie ZVP
Spočíva v dynamickom alokovaní poľa, nastavenia prvého voľného na 1 a inicializovanie každého prvku v poli na voľný.
codice_4
Zrušenie ZVP
Je to dealokovanie pamäti, ktorá bola pridelená poľu a nastavenie prvého voľného na 0.
codice_5
Vloženie prvku
Vloženie prvku znamená, vloženie prvku na prvú voľnú pozíciu, toto miesto označiť ako obsadené (čiže voľný:=false) a nastavenie prvý voľný na hodnotu ktorý mal predchádzajúci voľný ako ďalší voľný.
codice_6
Rušenie prvku
Treba nastaviť rušený prvok na voľný. Jeho hodnote ďalší voľný priradiť prvý voľný a prvý voľný nastaviť na rušený prvok.
codice_7
Nájdi prvok
Prejdeme všetky obsadené prvky a hľadáme daný prvok, keď ho nájdeme tak vrátime jeho index.
codice_8
4525 Johnbauer

4525 Johnbauer je planétka s priemerom približne 38 km, ktorú objavili americkí astronómovia Eleanor Helinová, Eugene Merle Shoemaker a Peter D. Wilder 15. mája 1982.
4535 Adamcarolla

4535 Adamcarolla je planétka s priemerom približne 42 km, ktorú objavil Henri Debehogne 28. augusta 1986.
4536 Drewpinsky

4536 Drewpinsky je planétka s priemerom približne 28 km, ktorú objavil Henri Debehogne 22. februára 1987.
Pamachovky

Pamachovky alebo machovce ("Entoprocta") sú kmeň špirálovcov. Je to malá skupina väčšinou morských živočíchov, pozmenených trvalým prisadnutím. Telo je drobné (1 až ), kalichovitého tvaru, prisadnuté na stopke, tráviaca rúra je podkovovito prehnutá dohora. Protonefrídie (1 pár), obrvená larvička a špirálové brázdenie vajíčka svedčia o ich príbuznosti s ploskavcami. (V minulosti boli zaraďované k machovkám, od ktorých sa oprávnene oddelili – machovky majú coelom.) U nás žije asi len "Urnatella gracilis", zistená v roku 1977 v rieke Tisa.
Machovce

Machovce môže byť iný názov pre:
Felzický

Felzický je geologický termín, ktorým sa označujú vyvreté horniny, magmy alebo minerály so zvýšeným obsahom prvkov kremík, kyslík, hliník, sodík a draslík. Názov pochádza zo spojenia výrazov "„feldspar“" (živec) a "„silica“" (oxid kremičitý, SiO2).
Minerály označené ako felzické majú svetlú farbu a hustotu obvykle pod 3 kg.dm-3. Do tejto skupiny patria: kremeň, svetlé sľudy (muskovit), ortoklas a sodný plagioklas. Občas sa používa aj termín "kyslá hornina", takto sa však označujú len výlevné horniny s vysokým obsahom SiO2 (&gt; 63 %), napríklad ryolit. Najčastejšie sa vyskytujúca felzická hornina je granit.
Klasifikácia felzických hornín.
Pojmom felzický sa označujú horniny s obsahom felzických minerálov viac ako 75%. Ak je obsah vyšší ako 90%, tak sa nazývajú leukokratné (svetlé). Na rozlíšenie jednotlivých druhov hornín sa používa pomer kremeňa (Quartz), alkalického živca (Alkali feldspar), Plagioklasu a Foidov - QAPF diagram, v danej hornine. Toto je však dobre realizovateľné, iba ak sú jednotlivé minerály dobre identifikovateľné (čo je často možné iba u hlbinných vyvrelín).
Horniny, u ktorých nie sú jasne identifikovateľné jednotlivé minerálne zrná (najčastejšie výlevné), sa klasifikujú podľa iného diagramu: TAS (Total Alkali-Silica).
Hornina sa pomenuje podľa toho, do akého poľa v danom diagrame sa na základe výskytu minerálov premietne. Ak sa v hornine vyskytujú výrastlice (olivínu, pyroxénov, atď.), toto sa pridá k názvu danej horniny (napr. pyroxenický tonalit, hornblendický andezit).
August Hermann Francke

August Hermann Francke (* 22. marec 1663, Lübeck, Nemecko – † 8. jún 1727, Halle) bol nemecký teológ a pedagóg. 
Francke sa stal hlavou pietizmu po P. J. Spenerovi, bol učiteľom Mateja Bela.
4608 Wodehouse

4608 Wodehouse je planétka s priemerom približne 37 km, ktorú objavil Henri Debehogne 19. januára 1988.
Mafický

Mafický je geologický termín, ktorý sa používa na označenie vyvretých hornín, minerálov a magiem so zvýšeným obsahom ťažkých prvkov. Názov je vytvorený spojením latinských názvov prvkov horčík a železo (Magnesium + ferrum + ic). Mafické magmy navyše majú zvýšený obsah vápnika a sodíka.
Mafické minerály sú tmavej farby, s hustotou vyššou ako 3 kg.dm-3. Sú to najmä olivín, pyroxény, amfiboly, tmavé sľudy (biotit) a vápenatý plagioklas.
Synonymom mafických hornín je aj označenie "bázické" horniny. Najčastejšie sa vyskytujúca mafická hornina je bazalt alebo gabro. Na klasifikáciu sa používa diagram, odvodený od QAPF diagramu.