burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Legenda o opitom majstrovi

Legenda o opitom majstrovi (ang. "Drunken Master II") je hongkonský akčný film z roku 1994 režírovaný Lau Kar-leungom a Jackie Chanom, ktorý si zahral hlavnú rolu čínskeho ľudového hrdinu Wong Fei-hunga. Vo filme ďalej účinkovali Ti Lung, Anita Mui, Lau Kar-leung, Andy Lau a Felix Wong. Film mal premiéru v Hongkongu dňa 3. februára 1994 a v USA prebehla premiéra až dňa 20. októbra 2000. Film nepriamo nadväzuje na predchádzajúci diel "Majstrov syn" a dočkal sa aj pokračovania s názvom "Majstrov syn 3", ktorý ale mal iné herecké obsadenie a po premiére sa stal prepadákom.
Dej.
Hlavným hrdinom je Wong Fei-hung, ktorý cestuje vlakom späť domov za svojim otcom, medzi ľuďmi váženým doktorom. Počas cesty však narazí na zlodejov, ktorí sa mu pokúsia ukradnúť koreň ženšenu v domnienke, že ide o nefritovú pečať. Zlodej mu utečie a Fei-hung pri príjazde domov zisťuje zámenu. Nefritová pečať, ale patrí britskému veľvyslancovi, ktorý pašuje čínske pamiatky do Anglicka. Fei-hung musí klamať svojmu otcovi, požadujúceho ženšen, ktorý sľúbil svojmu priateľovi. Pre svoje triky na oklamanie otca Fei-hung využíva svoju matku a nešikovného brata. Medzitým sa na scéne objavujú komplici britského veľvyslanca, ktorí žiadajú nefritovú pečať späť. Fei-hung je majster bojového štýlu "Opitý bojovník" a tak nemá problém svojich protivníkov poraziť. O pár dní neskôr sa pri jeho dverách objavuje zlodej, ktorého stretol vo vlaku. Ten mu vracia ženšen a žiada o vrátanie pečate. To už komplici chystajú pomstu a pri boji zomrie. Fei-hung spolu so svojim priateľom, tiež majstrom bojových umení, sa vydávajú do domu veľvyslanca, aby získali pečať späť. Sú však zajatí a veľvyslanec žiada výkupné - otcovu školu bojových umení. Otec dohodu prijíma a chlapci sú prepustení. Nasledujúci deň sa Fei-hung a jeho priatelia vydávajú späť, aby sa pomstili.
Hudba.
Soundtracky vo filme zoradené chronologicky:
Tržby.
Film bol veľmi úspešný v Hongkongu, kde počas premietania celkovo zarobil 40 971 484 HK$. Úspech bol trochu prekvapujúci, vzhľadom na správy o napätí medzi Jackie Chanom a Lau Kae Leungom, ktorý tvrdil, že v 90. rokoch už móda kung-fu pominula.
O šesť rokov neskôr mal film premiéru v Južnej Amerike v celkovo 1345 kinách a počas premiérového víkendu zarobil 3 845 278 $ a celkovo 1 155 543 $.
Pod Vyhlídkou II

Pod Vyhlídkou II je prírodná pamiatka ev. č. 1059 neďaleko obce Nebahovy v okrese Prachatice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Predmetom ochrany je areál stanice mladých ochrancov prírody a terénneho strediska pre ekologickú výchovu s hlavným zameraním na deti a mládež ako aj komplexná ochrana cenných spoločenstiev a genofondových plôch tu vytvorených.
Pod Vyhlídkou

Pod Vyhlídkou je prírodná pamiatka ev. č. 640 neďaleko obce Nebahovy v okrese Prachatice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Predmetom ochrany je rašelinová lesná lúčka ako základňa pre praktickú výuku biológie.
Liberal Animation

Liberal Animation je debutový album americkej punk rockovej skupiny NOFX. Album bol pôvodne vydaný v roku 1988 cez Wassail Records. Neskôr, v roku 1991 bol znovu vydaný cez vydavateľstvo Epitaph Records. V skladbe „Shut Up and Ready“ skupina použila riff z piesne „Black Dog“ od Led Zeppelin. videoklipy v amatérskom štýle boli nakrútené pre dve skladby: „Shut Up Already“ a „Mr. Jones“. Skladba „Beer Bang“ je ešte stále občas hraná na koncertoch.
Zoznam skladieb.
Všetky skladby napísal Fat Mike, ak nie je uvedené inak.
Heinola

Heinola je mesto a obec vo fínsku v kraji Päijät-Häme v provincii Južné Fínsko. Leží približne 130 kilometrov severovýchodne od Helsínk. K 31. januáru 2011 mala obec 20 259 obyvateľov. Rozloha obce je 839,29 kilometrov štvorcových, z čoho 162,96 km² zaberajú vodné plochy. Hustota obyvateľstva je 9,96 obyvateľov na kilometer štvorcový.
Večiereň

Večiereň (gr. εσπερινός - esperinos alebo (zriedkavo) λυχνικόν - lychnikon; csl. вечéрнѧ) je oficiálnou večernou modlitbou v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi. Je súčasťou denného okruhu bohoslužieb (časoslova). Večierňou sa v liturgickom chápaní začína deň a správne by sa mala začínať pri západe slnka.
Typy večierní.
Niekedy sa večiereň zvykne spájať s utierňou (najmä pred veľkými sviatkami), vtedy sa nazýva "celonočná (vsenoščnaja)." Na niektoré sviatky sa večiereň spája s eucharistickou liturgiou, spravidla s liturgiou sv. Bazila Veľkého, v jednom prípade s liturgiou sv. Jána Zlatoústeho. 
Štruktúra.
Večiereň sa začína zvyčajným začiatkom, po ktorom nasleduje Žalm 103 (podľa LXX), ktorý je oslavou stvorenia. Keďže večiereň je začiatkom liturgického dňa, bol vybratý žalm, ktorý ospevuje začiatok Božieho diela spásy. Po ňom nasleduje veľká ekténia (súbor prosieb) a čítanie alebo spev katismy - vybraných žalmov, ktoré sa cyklicky menia. Po katisme nasleduje spev žalmu 140, 141, 129 a 116 (podľa LXX) a stichiry - krátke oslavné, kajúce, prosebné a ďakovné spevy o sviatku alebo svätcovi daného dňa. Ich počet zavisí od typu večierne (4 až 10). Ak je veľká večiereň, na konci spevu stichír sa koná "vchod" - slávnostný sprievod s kadidlom. Spieva sa hymnus "Svetlo tiché (Svíte tíchij)". Po ňom, ak je veľká večiereň pred sviatkom, nasledujú čítania zo Starého zákona. Po prosbách nasleduje hymnus "Ráč nás, Pane..." a ďalšie prosby. Ak sa koná litia, v predsieni chrámu sa spievajú litijné stichiry a ekténia (prosby). Nasleduje ďalšia séria stichír, hymnus "Teraz prepustíš, Pane, svojho služobníka..." a prípadne požehnanie chlebov, pšenice, vína a oleja alebo ďalšia ekténia a záver večierne. Pôstne večierne majú špecifický záver.
Obsah.
Večiereň je postavená na Písme, najmä na žalmoch, a na stichirách. Približuje mnoho starozmluvných predobrazov Krista-Vykupiteľa, sprítomňuje očakávania Izraela, stvorenie sveta, odlúčenie človeka po prvom hriechu a opätovné hľadanie Boha. Mnohé texty majú kajúci charakter. Stichiry sviatočných večierní zhŕňajú obsah daného sviatku v krátkych oslavných formuláciách.
Pichlík

Pichlík je priezvisko, pozri Pichlík (priezvisko), napr.:
Spiderbait

Spiderbait je austrálska rocková skupina založená v roku 1989 vo Finley, malom mestečku na juhu Nového Južného Walesu v Austrálii. 
Skupina vydala šesť albumov, z ktorých sa dva dostali do prvej desiatky v rebríčku Australian Top 40. Ich skladba „Buy Me a Pony“ bola typická pre austrálsky rock 90-tych rokov a v roku 1996 dosiahla 1. miesto v rebríčku Tripple J Hottest 100. V roku 2004 dosiahla veľký úspech s vlastnou coververziou skladby „Black Betty“.
Športovec roka 2009 (Slovensko)

Športovec roka 2009 bol 17. ročník ankety o najlepšieho športovca Slovenska.
BIND

BIND (Berkeley Internet Name Domain) je dlhodobo najpoužívanejší DNS server na internete. Používa sa predovšetkým na serveroch s operačnými systémami UNIXového typu, kde sa stal "de facto" štandardom. BIND vznikol začiatkom 80. rokov na Kalifornskej univerzite v Berkeley na základe grantu od Agentúry pre výskum pokročilých obranných projektov (DARPA) ministerstva obrany USA a prvýkrát bol vydaný v BSD verzii 4.3.
SIG-Sauer SSG 3000

SIG-Sauer SSG 3000 je opakovacia odstreľovacia puška. Bola vyvíjaná v Švajčiarsku a Nemecku. Je to ostreľovačská puška používaná útvarmi rýchleho nasadenia v Európe a v USA. Bola vyvinutá firmou SIG Sauer a je známa pre svoju vysokú kvalitu.
Benelli M3

Benelli M3 (Super 90) je dvojrežimová (opakovacia a poloautomatická) brokovnica vyvinutá a vyrábaná talianskym výrobcom strelných zbraní Benelli. M3 je známa pre možnosť voľby medzi poloautomatickým a opakovacím režimom. Je spoľahlivá a všestranná, a je populárna požívaním policajnými zložkami a športovými strelcami. M3 má tiež odnímateľnú pažbu, čo umožňuje výber medzi tradičnou brokovnicovou pažbou a pištoľovou pažbou.
Varianty.
Benelli M3 sa vyrába v niekoľkých variantoch, najznámejší variant je M3 Super 90, ktorý sa vyznačuje menším telom. K dispozícii je tiež kratšia verzia — ktorá sa ľahšie prepravuje — je používaná policajnými zložkami.
Mikroregión pod Poludnicou

Mikroregión pod Poludnicou je mikroregión na Slovensku. Nachádza sa v okrese Liptovský Mikuláš. Združuje mesto Liptovský Hrádok (vrátane mestskej časti Dovalovo) a päť vidieckych obcí: Liptovská Porúbka, Liptovský Ján, Podtureň, Uhorská Ves a Závažná Poruba. 
Zduženie obcí vzniklo v roku 2007, jeho zakladajúcimi členmi bolo 5 spomenutých obcí, v roku 2008 vstúpilo mesto Liptovský Hrádok. Mikroregión bol pomenovaný podľa vrchu Poludnica (1548,7 m n. m.) v Nízkych Tatrách.
Hudák

Hudák:
Zlatý glóbus za najlepšiu hudbu

Zlatý glóbus za najlepšiu hudbu udeľuje Hollywoodska asociácia zahraničných novinárov ("HFPA") na ceremónii Zlatých glóbusov. 
Prvýkrát bola v tejto kategórii udelená cena v roku 1948 a jej držiteľom sa stal Max Steiner. Rekordmanmi v počte cien sú John Williams a Dimitri Tiomkin, ktorí ich získali štyri. Williams drží rekord aj v počte nominácií, pretože ich spolu do roku 2011 získal za hudbu celkom devätnásť. V rokoch 1953 až 1958 sa cena neudeľovala, ale Asociácia dokázala v tomto období oceniť "Špeciálnou cenou" dvoch skladateľov – Dimitriho Tiomkina a Huga Friedhofera.
Poznámky.
Cena sa udeľuje na začiatku roku a predstavuje úspech za počiny predošlého kalendárneho roku. Zoznam obsahuje hudobných skladateľov, ktorí cenu vyhrali (zvýraznení sú tučne a na prvom mieste), a taktiež tých, ktorí boli na ňu nominovaní. Ďalej sú uvedené filmy, za ktoré boli ocenení/nominovaní. Ak má film distribučný názov, je uvedený pod ním. Hviezdička indikuje, že umelec bol nominovaný na Oscara; dve hviezdičky, že Oscara získal.
Michalík (priezvisko)

Michalík je slovenské a české priezvisko odvodené od mužského mena Michal. Na Slovensku je najčastejšie v Bratislave, Kostelci (okres Považská Bystrica), Prešove a v Solčanoch (okres Topoľčany).
Známi nositelia.
Pozri v článku Michalík.
Bread

Bread bola americká rocková skupina pochádzajúca z Los Angeles. Medzi rokmi 1970-1977 sa skupine v rebríčku Billboard Hot 100 umiestnilo 13 skladieb a boli príkladom žánru, ktorý sa neskôr začal označovať ako soft rock.
Skupina sa skladala z Davida Gatesa (spev, gitara, basová gitara, klávesy, husle, viola, bicie), Robba Royera (basová gitara, gitara, flauta, klávesy, bicie, zobcová flauta, sprievodný spev), Mika Bottsa (bicie; v skupine od 1970) a Larryho Knechtela (basová gitara, gitara, klávesy, harmonika; nahradil Royera v roku 1971).
Akatist

Akatist alebo akafist () je ďakovno-oslavnou bohoslužbou v pravoslávnej a gréckokatolíckej cirkvi. Počas jeho modlitby sa nesedí, ale ako vyjadrenie radosti a vďačnosti sa celý čas stojí.
Akatist sa spravidla skladá z 13 kondakov a 13 ikosov. Najznámejší a najstarší je akatist k Bohorodičke, ktorý vznikol ako poďakovanie za záchranu Konštantínopolu pri obliehaní Avarmi a Slovanmi v roku 626. Autorstvo sa pripisuje konštantínopolskému patriarchovi Sergiovi, Jurajovi Pizidskému alebo sv. Romanovi Sladkopevcovi (Melódovi). Prvé písmená kondakov a ikosov utvárajú v gréckom origináli abecedný akrostich.
V slovanskom svete existujú aj mnohé iné akatisty, napr. akatist k Ježišovi Kristovi, ďakovný akatist, akatisty k rôznym svätým.
Spolu s paraklisom je Akatist k Bohorodičke najobľúbenejšou modlitbou byzantského obradu k presvätej Bohorodičke, v prostredí slovenských gréckokatolíkov najobľúbenejšou byzantskou modlitbou k Bohorodičke.
Utiereň

Utiereň (gr. ὄρθρος, csl. ѹ́тренѧ) je oficiálnou rannou modlitbou v gréckokatolíckej a pravoslávnej cirkvi. Je súčasťou denného okruhu bohoslužieb (časoslova). Najvýraznejšími súčasťami utierne sú šesťžalmie, čítanie katisiem (žalmov), kánon, stichiry a malé alebo veľké slávoslovie. Na sviatočnej a nedeľnej utierni sa číta aj evanjelium.
Elmex

Elmex je značka zubnej pasty, ktorá sa predáva od roku 1962. Je vyrábaná spoločnosťou GABA International AG – švajčiarskym výrobcom značkových produktov pre ústnu hygienu. Ako prvá zubná pasta obsahovala amínfluorid (AmF), ktorý remineralizuje zubnú sklovinu a zvyšuje jej odolnosť voči pôsobeniu kyselín.
Mastnice

Mastnice je prírodná pamiatka ev. č. 1058 neďaleko obce Hracholusky v okrese Prachatice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Predmetom ochrany sú mokré lúky v strednej časti údolia potoka Mastnice, na ktorých hojne rastie značne ohrozený druh chránenej rastliny bledule jarnej (Leucojum vernum).
Kongregácia sestier karmelitánok Dieťaťa Ježiša

Kongregácia sestier karmelitánok Dieťaťa Ježiša ("Congregatio Sororum Carmelitidum Divini Infantis Jesu", CSCDIJ ) je rehoľným inštitútom pápežského práva v Katolíckej cirkvi. Vznikla 31. decembra 1921 v Poľsku. Jej zakladateľmi sú o. Anzelm Gadek OCD a Janina Kierocinská (rehoľným menom sestra Mária Terézia od sv. Jozefa). Prvý dom bol založený v Sosnovci. Generálna predstavená sídli v Poľsku.
Členky kongregácie zachovávajú rehoľné pravidlá sv. Alberta Jeruzalemského a vlastné konštitúcie. Základom života je spiritualita tereziánskeho Karmelu, a najmä spiritualita patrónky kongregácie sv. Terézie od Dieťaťa Ježiša. Sústredia sa na ideál duchovného detstva. Sestry sa venujú najmä výchove detí a ich náboženskému vzdelaniu, ale aj pastoračnej práci v iných oblastiach.
Rád svätého Augustína

Rád svätého Augustína – augustiniáni (, OSA) je rehoľným rádom Katolíckej cirkvi. V svojej súčasnej podobe vznikol v roku 1244 zjednotením niekoľkých skupín pustovníkov.
Augustiniáni nie sú zameraní na žiadnu konkrétnu činnosť. Venujú sa aktívnemu apoštolátu, ktorý je časťou života rádu. Snažia sa hlavne hľadať Boha v spoločnom živote a v modlitbe nezabúdajúc ani na štúdium.
Augustinánsky rád sa delí na provincie, ktoré pozostávajú z kláštorov. Okrem toho existujú aj viceprovincie a vikariáty. Viacero provincií vytvára asistenciu. Rád má ešte aj domy, ktoré sú podriadené priamo generálnemu predstavenému.
V stredoveku sa na území Slovenska nachádzali kláštory rádu augustiniánov vo Veľkom Šariši, v Hrabkove (zasvätený sv. Duchu), v Bardejove (zasvätený sv. Jánovi Krstiteľovi) a v Spišskom Podhradí (zasvätený sv. Alžbete).
Istý čas bol v reholi augustiniánov aj reformátor Martin Luther.
Odstreľovacia puška

Odstreľovacia puška alebo ostreľovačská puška je puška používaná na presnejšiu streľbu na dlhé vzdialenosti. Osoba, ktorá používa odstreľovaciu pušku v armáde, sa nazýva odstreľovač (snajper, sniper).
Charakteristika.
Odstreľovacia puška je oveľa presnejšia ako ostatné pušky. Takmer všetky odstreľovacie pušky používajú puškohľad, ktorý umožňuje vidieť aj veľmi vzdialené ciele. Existujú dva typy odstreľovacích pušiek: opakovacie pušky, ktoré po každom výstrele musí strelec znovu nabiť, a poloautomatické pušky, ktoré vystrelia jeden náboj, keď je natiahnutá spúšť, a sú automaticky pripravené na ďalší výstrel. Plne automatické pušky strieľajú plynule, kým je natiahnutá spúšť.
Typicky, opakovacie pušky majú dlhší dostrel a sú presnejšie ako poloautomatické pušky preto, lebo musia byť po každom výstrele znovu ručne nabité, a tak majú nižšiu kadenciu ako poloautomatické pušky, ktoré strieľajú tak rýchlo, ako dokáže strelec rýchlo stláčať spúšť. Na blízke vzdialenosti alebo v situáciách, kedy musí strelec strieľať rýchlo za sebou, môže dať odstreľovač prednosť poloautomatickej puške. Príklady opakovacích odstreľovacích pušiek sú M40, R700 alebo M24 SWS. Príklady poloautomatických odstreľovacích pušiek sú M21 SWS, Dragunov alebo Barrett M82.
Náboje.
Odstreľovacie pušky používajú náboje kalibru od 5,99 mm nábojov .22 LR, ktoré používa mnoho malých pištolí až po kaliber 12,7 mm nábojov .50 BMG, ktoré používa guľomet M2 Browning. Menšie náboje ako .22 LR sa často používajú na kratšiu vzdialenosť, zvyčajne s tlmičom. Náboj je príliš slabý a má krátky dostrel nato aby zasiahol človeku podobné ciele. Naopak, väčšie náboje ako .50 BMG sú používané v ťažkých odstreľovacích puškách, ktoré sa často používajú na zničenie ľahkých vozidiel a zariadení. Používajú sa pri streľbe z veľkých vzdialeností nad 1,5 km. Pre bežné bojové použitie sú veľmi drahé, objemné a na krátku vzdialenosť nepresné.
Štátny tajomník (Slovensko)

Štátny tajomník je na Slovensku politicky obsadzovaná funkcia v štátnej exekutíve. Štátneho tajomníka vymenúva a odvoláva vláda SR na návrh príslušného ministra. V neprítomnosti zastupuje ministra v plnom rozsahu. Výnimkou je rokovanie vlády, kde neprítomného ministra nezastupuje pri hlasovaní, nakoľko jeho hlas je iba poradný.
Pri viacodvetvových ministerstvách môže vláda určiť, že na ministerstve budú pôsobiť dvaja štátni tajomníci. V takom prípade minister vymedzí rozsah ich právomocí pri zastupovaní.
Academy Award za najlepšiu herečku v hlavnej úlohe

Cena Akadémie za najlepší ženský herecký výkon v hlavnej úlohe ("Academy Award of Merit") je jedna z cien, ktorú každoročne udeľuje americká Akadémia filmových umení a vied za najlepšie filmové počiny roku.
Dejiny.
Historicky prvou držiteľkou zlatej sošky za najlepší ženský herecký výkon sa za sezónu 1927/1928 stala Janet Gaynorová za výkon vo filmoch "Seventh Heaven" ("Seventh Heaven"; 1927), "Street Angel" ("Street Angel"; 1928) a "" ("Sunrise: A Song of Two Humans"; 1927). Od tej doby udelila Akadémia v tejto kategórii celkovo 84 cien, a to 71 rôznym herečkám. Až do roku 1936 boli nominovaní a oceňovaní všetci herci bez ohľadu na to, či išlo o hlavnú či vedľajšiu úlohu. Od roku 1936 sú výkony vo vedľajších úlohách oceňované samostatne.
Rekordy a kuriozity.
Česko Slovenská SuperStar (2011)

Česko Slovenská SuperStar je séria častí medzinárodnej relácie z roku 2011.
Moderátori a porota.
Moderátori.
Súťaž moderuje Leoš Mareš z Česka a speváčka Tina zo Slovenska.
Porota.
Členmi poroty sú Gabriela Osvaldová, Helena Zeťová, Rytmus a Pavol Habera.
Priebeh súťaže.
Úvodné castingy.
Do úvodných castingov sa prihlásilo viac než 11 000 súťažiacich.
Divadlo.
Do tejto časti súťaže bolo postupným vyraďovaním vybraných 100 súťažiacich, z ktorých ďalším vyraďovaním porota vyberie 24 semifinalistov.
Semifinále.
Do tejto časti postúpilo 24 semifinalistov, ktorých vybrala porota v časti „Dlhá cesta“. Od tejto časti, o osude súťažiacich rozhodujú diváci SMS hlasmi.
Finále.
Do finále postúpilo 12 účastníkov. Traja Slováci, tri Slovenky, traja Česi a tri Češky. Počas každého finálového večera spievajú všetci hymnu „Nevzdávám“.
4. finále: „Rockové hity“.
V tomto kole súťaž neopustil nikto. Najmenší počet hlasov získal Martin Harich no od poroty získal divokú kartu.
5. finále: „Duetá a piesne vybrané Helenou Vondráčkovou“.
V tomto kole súťaž opustili až dvaja súťažiaci, na základe použitia divokej karty v minulom kole, kedy nevypadol nikto.
Piesne vybrané Helenou Vondráčkovou
Duetá
Pag (ostrov)

Pag (, ) je piaty najväčší chorvátsky ostrov, nachádzajúci sa v Kvarnerskej časti Jadranského mora. Má rozlohou a okolo 8 tisíc obyvateľov. Nachádza sa v Zadarskej (severná časť) a Licko-senjskej župe (južná časť). Najväčšie mesto na ostrove je správne centrum Pag, kde žije okolo 4 350 ľudí.
Geografia ostrova.
Ostrov sa nachádza v juhovýchodnej časti Kvarnerského zálivu a svojím pretiahnutým tvarom zasahuje do Zadarskej (severná časť) a Licko-senjskej župy (južná časť). Je dlhý až 60, no široký len 2 a jeho rozloha je . Dĺžka členitého pobrežia s hlbokými zálivmi predstavuje až , z toho až predstavujú kamienkové a piesočnaté pláže. 
Od pevniny je Pag oddelený "Velebitským prielivom" ("Velebitski kanal") a od ostrova Rab na severe "Pažským prielivom" ("Paški kanal"). Na juhovýchodnom konci ho spája s pevninou Pažský most ("Paški most") a dopravu uľahčujú i trajekty Prizna – Žigljen a Karlobag a Pag.
Najvyšším vrchom ostrova je Sveti Vid, ktorý dosahuje . V juhovýchodnej časti ostrova ležia krasové jazerá "Velo blato" a "Malo blato". Pri Pagu sa nachádzajú rozsiahle saliny ("Paške solane"), kde sa na ploche viac ako získava soľ odparovaním morskej vody. Ročne sa tu získa až 33 000 ton soli.
Podnebie.
Na ostrove prevláda stredomorské podnebie, no kvôli chladným vetrom z pevniny (bóra) je možné pestovanie hrozna, zeleniny, ovocia a olív len v údoliach. Veľkú časť povrchu ostrova pokrývajú skaly bez porastu a v častiach s porastom sa vo veľkom chovajú ovce (okolo 40 000 kusov). Vďaka veľkému podielu tymiánu, rozmarínu či šalvie má ich mlieko špecifickú chuť a miestnou špecialitou je pažský syr ("Paški sir").
Obyvateľstvo.
Najväčším sídlom ostrova je historické mesto Pag, ktoré sa nachádza v centrálnej časti ostrova a kde žije okolo 4 350 obyvateľov. Hlavné turistické letovisko Novalja sa nachádza na severozápadnom pobreží a menšie centrá oddychu sú i v mestečku Mandre, Stara Novalja a Potočnica. Celkový počet obyvateľov ostrova sa pohybuje okolo 8 000, pričom ich hlavným zdrojom obživy je okrem turizmu i rybárstvo, získavanie soli a vinárstvo.
Nemecký sonický kanón z 2. svetovej vojny

Nemecký sonický kanón bola zbraň, ktorú vyvinuli inžinieri Osi začiatkom 40. rokov 20. storočia. Na zabíjanie používal zvukové vibrácie, ktoré dokázali roztrhať človeka zvnútra. Fungoval na princípe Metánovej spaľovacej komory vyvedenej do dvoch parabolických tanierov, ktorá pulzovo vybuchovala pri približnej frekvencii 44hz.
Účinky na zdravie.
Tento infrazvuk, zosilnený parabolami, spôsoboval závrat a nevoľnosť zo vzdialenosti 200 - 400 vibráciou kostí stredného ucha a tekutiny vo vnútornom uchu. Vo vzdialenostiach medzi 50 - 200 metrov zvukové vlny pôsobili na tkanivá orgánov a tekutiny opakovaným stláčaním a uvoľnovaním nestlačiteľných orgánov ako sú obličky, slezina alebo pečeň. (Malo to malý účinok na poddajné orgány ako srdce, žalúdok, či črevá.) Pľúcne tkanivo bolo postihnuté len pri malých vzdialenostiach, pretože vzduch je ľahko roztlačiteľný a jedine alveoly naplnené krvou vzdorujú tlaku.
Využiteľnosť.
V praxi bol zbraňový systém veľmi zraniteľný. Puška, bazuka alebo mínomet ľahko poškodili parabolické usmerňovače zvuku, čo spôsobilo neefektívnosť celého systému. Tým pádom bol celý systém takmer nevyužiteľný v boji.
Einiosaurus

Einiosaurus bol rod stredne veľkého rohatého dinosaura, žijúceho v období vrchnej kriedy na území dnešnej Severnej Ameriky. Názov tohto dinosaura je kombináciou indiánskeho jazyka Blackfootov („býčí jašter“) a latinského druhového názvu "procurvicornis", (v preklade „dopredu smerujúci roh“). Jediný druh je Einiosaurus procurvicornis.
Opis.
Einiosaurus bol mohutne stavaný rohatý dinosaurus, dorastajúci do dĺžky až 6 metrov. Vyznačuje sa zavalitým telom, relatívne krátkym golierom a predovšetkým dopredu zahnutým rohom na nose. Disponoval tiež znakmi typickými pre všetky veľké a mohutné ceratopsy – krátky chvost, papagájovitý zobák a vytŕčajúce lícne kosti. Rovnako ako ostatné rohaté dinosaury, aj Einiosaurus bol bylinožravec. Keďže krytosemenné rastliny boli ešte v tomto období menej hojné než je tomu dnes, je možné, že sa tento dinosaurus živil relatívne hojnými papradinami, cykasmi a ihličnanmi. Podobne ako mnohé iné bylinožravé dinosaury, je pravdepodobné, že prehĺtal žalúdočné kamene (gastrolity), ktoré mu pomáhali tráviť veľké množstvo rastlinného materiálu.
Dejiny.
Einiosaurus je výlučne montanský dinosaurus a všetky jeho známe pozostatky sú v súčasnosti uložené v Museum of the Rockies v montanskom Bozemane. Najmenej 15 jedincov rôznych vekových kategórii nájdených na rovnakom mieste objavil americký paleontológ Jack Horner v rokoch 1985 až 1989. Tieto pozostatky boli pôvodne považované za nový druh Styracosaura. V roku 1995, potom paleontológ Scott D. Sampson opísal tieto pozostatky, rovnako ako iný druh príbuzného ceratopsa, Achelousaura.
Klasifikácia.
Einiosaurus je predstaviteľom čeľade Ceratopsidae (vzdialený príbuzný rodu Triceratops), skupiny veľkých bylinožravých dinosaurov s papagájovitými zobákmi, ktoré sa vyskytovali počas obdobia kriedy na území dnešnej Severnej Ameriky a Ázii. V rámci tejto skupiny (rad Ceratopsia) je zaradený do podčeľade Centrosaurinae. Príbuznosť s členmi tejto podčeľade nie je jasná, za jeho najbližšieho príbuzného však možno považovať rod Centrosaurus, Styracosaurus a možno Pachyrhinosaurus a Achelousaurus.
Životné prostredie.
Všetky známe fosílie Einiosaura pochádzajú z montanského súvrstvia Two Medicine a datujú sa do obdobia vrchnej kriedy (stupeň Kampán), teda zhruba pred 74,5 až 74 miliónmi rokov. Fauna pochádzajúca z prostredia v ktorom žil einiosaurus bola neobvykle bohatá. V riekach a ich ústiach žilo množstvo sladkovodných rýb, vrátane žralokov, rají a jeseterov. Hojné tu boli tiež vodné obojživelníky a plazy, vrátane žiab, mlokov, korytnačiek a krokodílov. Faunu dinosaurov tvorili ornitopódy rodu Orodromeus, hadrosaury ako Hypacrosaurus, Maiasaura a Prosaurolophus, ankylosaurus rodu Edmontonia a Euoplocephalus, veľký teropód rodu Daspletosaurus (ktorý v tejto lokalite pravdepodobne predstavoval vrchol potravinového reťazca), ako aj oveľa menšie teropódy rodu Bambiraptor, Chirostenotes, Troodon a Avisaurus. O svoj habitát sa delil spolu s ďalšími rohatými dinosaurami: Brachyceratops a Achelousaurus. Einiosaurus žil v sezónnom prostredí, s teplým až polovyprahnutým podnebím.
Chocolate Hills

Chocolate Hills (doslova "Čokoládové vrchy") sú kužeľovité kopce na filipínskom ostrove Bohol nadobúdajúce v období sucha čokoládovú farbu. Pre svoju výnimočnosť boli navrhnuté na zápis na listinu Svetového dedičstva UNESCO.
Bohol je jeden z Visayských ostrovov, ktoré ležia v centrálnej oblasti Filipín. Tomuto ostrovu, veľkému asi ako Malorka, prislúcha osobité miesto vo filipínskej histórii. Práve tu totiž bola roku 1565 uzavretá prvá formálna dohoda medzi obyvateľmi ostrova a španielskym kráľovstvom. Miestny náčelník Datu Sikatua uzavrel zmluvu o priateľstve s Miguelom Lopezom de Legazpi, vyslancom kráľa Filipa II., podľa ktorého bolo súostrovie pomenované. Títo dvaja muži spečatili zmluvu vypitím vína s prímesou vlastnej krvi, ktorú nakvapkali do pohára zo svojich prerezaných zápästí. Odvtedy sa tento dokument nazýva "pokrvná zmluva". Pre dnešných Filipíncov je však ostrov predovšetkým krajinou Čokoládových vrchov. Na rozľahlej plošine v strede ostrova sa nachádza 1268 strmých, pravidelných kopčekov, ktorých vrcholy dosahujú výšku od 30 do 100 metrov.
Popis.
Chocolate Hills majú tvar navzájom si podobných kužeľov či kupol a stoja v skupinách. Ich svahy sú porastené trsmi tvrdej trávy, ktoré v období sucha od februára do mája tak zoschnú, že sa kopce sfarbia do čokoládova. Po prívaloch výdatných tropických dažďov sa kopce opäť zazelenajú. Ich pôvod nie je jednoznačne objasnený, ale je zrejmé, že ich vznik podmienilo vlhké oceánske podnebie Filipín a vlastnosti vápenca, z ktorého sú tvorené. Na rozdiel od kužeľového krasu v Číne, alebo škrapových polí v Dinárskom krase nie sú filipínske vápence celkom čisté. Prímesi iných prvkov a minerálov spôsobujú, že vápence sú odolnejšie proti zvetrávaniu a aj ich vrstvovitosť je menšia, a preto tu nevznikajú podzemné jaskyne. Vrstva pôdy a trávny porast navyše chránia vápenec pred bezprostredným pôsobením dažďovej vody.
Legendy ostrovanov z Boholu však majú pre dôvod Čokoládových vrchov iné vysvetlenie. Podľa jednej povesti vďačia vrchy za svoj vznik neopätovanej láske. Obor Arogo vášnivo miloval krásnu pozemšťanku Aloyu a rozhodol sa uniesť ju. Ona však jeho dvorenie odmietala, chradla a nakoniec zomrela. Zarmútený obor sa nevedel so smrťou milovanej ženy zmieriť a chcel svoj smútok vyplakať. Čokoládové vrchy sú skamenené slzy nešťastného obra.
Chemická zbraň

Chemické zbrane sú prostriedky hromadného ničenia, sú to predovšetkým bojové otravné látky a prostriedky, ktorými sa otravné látky dopravujú na nepriateľa (chemická munícia, špeciálne vozidlá, prístroje a pod.). Ich účelom je hromadné ničenie živej sily alebo zamorenie terénu a objektov v ňom. Použitie chemických zbraní formálne odsúdila veľká časť svetových krajín. Napriek tomu držia mnohé krajiny stále vo svojom arzenále zbrane, ktoré možno použiť na vedenie chemickej vojny.
Typy.
Chemické zbrane možno rozdeliť do týchto základných kategórií na:
Medzinárodné právo.
Chemické zbrane boli použité v niektorých konfliktoch a majú potenciál byť použité v niektorých ďalších konfliktoch. V platnosti sú početné medzinárodné dohody týkajúce sa obmedzení používania chemických zbraní. Medzi medzinárodné dohovory týkajúce sa zákazu použitia chemických zbraní patria hlavne Ženevský protokol (1925) a Dohovor o chemických zbraniach, ku ktorej sa od roku 1968 pridalo 188 krajín.
Dejiny.
Chemické zbrane boli v širokej miere po prvýkrát použité počas prvej svetovej vojny. Z 15 000 zasiahnutých vojakov, pri ich prvom použití, vtedy zahynula asi jedna tretina. Vysokú úmrtnosť malo na svedomí absolútne prekvapenie. Bez ochranných pomôcok boli jednotlivci vystavení ich použitiu bezbranní. 
Počas druhej svetovej vojny nedošlo k masovému použitiu chemických zbraní. V Európe bolo známe hlavne ich použitie v niektorých vyhladzovacích táboroch ako lacný spôsob vraždenia väzňov. Známa je najmä látka Zyklon B, obsahujúca prudko jedovatý kyanovodík.
V povojnovom období je známe použitie chemických zbraní napr. počas iracko-iránskej vojny.
Olgoj chorchoj

Olgoj chorchoj je mýtický piesočný červ žijúci v južnej časti ázijskej púšte Gobi.
Býva opisovaný ako hladký živočích pripomínajúci prerastenú dážďovku alebo aj hrubé črevo naplnené krvou. Dosahuje údajne dĺžku 0,5 až 1,5 m a hrúbku približne mužského stehna. Podľa výpovedí dokáže človeka usmrtiť na vzdialenosť až šiestich metrov. Pri útoku sa jeho ružovkastá farba zmení na červenú, jeho predná časť tela sa vztýči a celkovo veľmi stmavne.
Dark Horse

Dark Horse môže byť:
O’Hareovo medzinárodné letisko

O’Hareovo medzinárodné letisko (; IATA: ORD, ICAO: KORD) je jedným z najväčších letísk na svete – je spojené s viac než 230 destináciami po celom svete. Nachádza sa cca 27 km od Chicaga v USA. S centrom Chicaga i okolitými mestami je O’Hareovo letisko spojené vďaka početnej hromadnej doprave (hlavne autobusovej). Ako alternatívne letisko pre O’Hare International Airport slúži Chicago Midway International Airport (MDW), ktoré je od neho vzdialené cca 30 km.
Služby na letisku.
Medzi službami nájdete okrem klasických ako je, napríklad parkovanie (krátkodobé aj dlhodobé, novo aj možnosť tzv. cell phone waiting lot), požičovňa áut či zmenáreň, prebaľovacia miestnosť, detský kútik, zdravotné stredisko. Priamo na letisku sa nachádzajú aj bankomaty, pošta a je tu možnosť pripojiť sa za poplatok k internetu.
Stuck on Replay

„Stuck on Replay“ je skladba nemeckej techno skupiny Scooter a je štvrtým singlom z ich albumu "Under The Radar Over The Top". Bol vydaný dňa 12. marca 2010 a stal sa oficiálnou hymnou Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji 2010, ktoré sa konali v Nemecku.
Refrén skladby obsahuje prvky skladby „Stuck on You“ od Lionela Richieho z roku 1984.
Detektor kovov

Detektor kovov je zariadenie, ktoré reaguje na kov. Najjednoduchší detektor kovov sa skladá z oscilátora a cievky. Ak sa kus elektricky vodivého kovu nachádza v blízkosti cievky, indukujú sa do neho vírivé prúdy, a to vytvára striedavé magnetické pole. Cievka sa používa na meranie magnetického poľa (ako magnetometer), malými zmenami v magnetickom poli potom môže byť detegovaný kovový predmet.
Prvé priemyselné detektory kovov boli vyvinuté v roku 1960 a boli používané pri ťažbe a na ďalšie priemyselné aplikácie. Medzi ďalšie použitie patrí odmínovanie (detekcia pozemných mín), odhaľovanie zbraní, ako nože a pištole (najmä na letiskách), geofyzikálny prieskum, archeológia a na hľadanie pokladov. V priemysle ná využitie napríklad v stavebníctve, kde odhaľuje výstuž v železobetóne, potrubia uložené v zemi alebo v potravinárstve, kde odhaľuje kovové predmety v potravinách.
Božská liturgia

Božská liturgia alebo svätá božská liturgia či jednoducho liturgia (gr. θεία λειτουργία, csl. свѧщеннаѧ и божественнаѧ лїтургїѧ) je u gréckokatolíkov a pravoslávnych spoločné označenie pre eucharistickú bohoslužbu (nemýliť si s liturgiou verných, v latinskom obrade liturgiou obety). Svätá božská liturgia môže byť liturgia svätého Jána Zlatoústeho, liturgia svätého Bazila Veľkého, liturgia svätého Jakuba a prípadne aj liturgia vopredposvätených darov. Liturgia svätého Jána Zlatoústeho a liturgia svätého Bazila Veľkého majú rovnakú štruktúru, liturgia svätého Jakuba a liturgia vopredposvätených darov majú špecifickú štruktúru. Niektorí nepovažujú liturgiu vopredposvätených darov za svätú božskú liturgiu, keďže neobsahuje anaforu.
Jednoduchým rozlišovacím znakom je, že (svätá božská) liturgia v byzantskom obrade vždy obsahuje rozdeľovanie eucharistie (Kristovho tela a krvi) veriacim.
Pendantom v latinskom obrade je svätá omša.
Marie-Philip Poulinová

Marie-Philip Poulinová (orig. "Marie-Philip Poulin", * 28. marec 1991, Beauceville, Quebec, Kanada) je kanadská hokejistka, útočníčka kanadskej reprezentácie a amerického klubu Boston University Terriers.
Medailové úspechy.
Vo finále olympijského turnaja 2010 vo Vancouveri, v ktorom Kanada zvíťazila nad USA 2-0, bola v 14. a 17. minúte strelkyňou oboch gólov Kanady.
Sáva Posvätený

Svätý Sáva Posvätený (gr. Σάββας ο Ηγιασμένος, csl. Савва Освѧщенный) (439, Mutalaska, Kapadócia - 5. december 532) bol kresťanský mních a svätec. V byzantskom kalendári je titulovaný ako prepodobný a bohonosný.
Keď mal Sáva osem rokov, odišiel do monastiera v Skande, neďaleko svojho rodiska. O desať rokov neskôr odišiel do Palestíny. Ako tridsaťročný odišiel do jaskyne, kde sa počas týždňa postil a plietol koše. V sobotu a nedeľu odchádzal do monastiera na spoločné modlitby.
Neskôr odišiel na púšť k Jordánu. Našiel si jaskyňu, kde sa usídlil. Po niekoľkých rokoch života v samote k nemu začali prichádzať ľudia, ktorí ho chceli nasledovať. Čoskoro ich bolo okolo neho 70. Z jednej veľkej jaskyne si urobili chrám. Sáva nechcel, aby niektorý brat prijal kňazstvo, preto sa liturgie slúžili iba vtedy, keď prišiel nejaký kňaz. Neskôr sa niektorí bratia chceli zbaviť vplyvu Sávu. Ohovorili ho u patriarchu v Jeruzaleme. Patriarcha však potom ako zistil, že obvinenia boli nepravdivé, udelil Sávovi sväté tajomstvo (= sviatosť) kňazstva a ustanovil ho za presbytera v lavre. Od vtedy sa Sáva nazýva posvätený (csl. "osvjaščennyj"). Potom biskup posvätil ich jaskynný chrám a Sávu ustanovil za igumena. Keď sa začal šíriť vplyv monofyzitov, Sáva sa na žiadosť patriarchu vybral vysvetliť cisárovi celú vec a zastať sa pravej viery.
Lavra svätého Sávu neďaleko Jeruzalema bola v dejinách veľmi významným monastierom, okrem iného výrazne prispela k sformovaniu byzantského časoslova a typikona.
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet

McDonnell Douglas (teraz Boeing) F/A-18 Hornet je viacúčelové nadzvukové stíhacie lietadlo, schopné prevádzky z lietadlovej lode za každého počasia, určené pre vzdušné boje a tiež na pozemné útoky (F/A znamená Fighter/Attack). F/A-18 bol odvodený z lietadla YF-17 v roku 1970 pre použitie v Námorníctve USA a v Námornej pechote USA. Hornet je takisto používaný aj vzdušnými silami niekoľkých iných krajín.
Môže slúžiť ako sprievodná stíhačka, záchytný stíhač tiež na potlačenie protivzdušnej obrany nepriateľa (SEAD), boj proti pozemným cieľom, priamu leteckú podporu alebo vzdušný prieskum.
Vznik a vývoj.
Vznikol ďalším vývojom typu Northrop YF-17A. Po zaradení do služby mal nahradiť stroje A-7 Corsair II, slúžiace v námorníctve USA a F-4 Phantom II námornej pechoty. Pôvodne sa plánovali 2 rozdielne verzie: "F-18" pre stíhacie úlohy a "A-18" pre bojové úlohy, no nakoniec boli zlúčené do jedného konštrukčného návrhu. To sa odrazilo aj v jeho nezvyčajnom označení "F/A-18". Po prvýkrát sa vzniesol v novembri 1978 a počas nasledujúcich letových skúšok bolo použitých 9 predsériových jednomiestnych "F/A-18A" a dve cvičné "TF-18A". Prvé sériové stroje sa začali k námorníctvu dostávať v máji 1980. Prvou jednotkou, ktorá dosiahla operačnú spôsobilosť bola jednotka námornej pechoty "VMFA-314", ktorá bola za operačne spôsobilú vyhlásená 7. januára 1983. Ukázalo sa, že lietadlo vyniká ako v stíhacej tak aj v útočnej úlohe, pre ktoré bol navrhnutý. K tomuto úspechu dopomohol aj radar "AN/APG-65". Po vyrobení 371 ks "F/A-18A" a 40 ks "F/A-18B" sa výroba sústredila na produkciu vylepšených verzií "F/A-18C", ktoré boli prvou verziou schopnou niesť rakety AIM-120 AMRAAM a protizemných striel AGM-65 Maverick. Spolu s novými "F/A-18C" boli obstarané aj "F/A-18D" - dvojmiestne verzie, ktoré mali nahradiť stroje A-6 Intruder. Neskoršie verzie "F/A-18D" mali schopnosť nasadenia na nočné útoky. Hlavnými nedostatkami prvých verzií F/A-18 bol malý dolet. Vývoj zväčšenej verzie, ktorá mala o 86 cm dlhší trup a 25% zvýšenú plochu krídel sa začal na začiatku 90. rokov 20. storočia. Bol označený ako "F/A-18E Super Hornet" (jednomiestny) a "F/A-18F Super Hornet" (dvojmiestny). Jeho úlohou je nahradiť staršie verzie F/A-18 a stroje F-14 Tomcat. Bola taktiež vyvinutá verzia pre elektronický boj, označená ako "EA-18G Growler", pričom by mal nahradiť lietadlá EA-6B Prowler. 
Špecifikácie (F/A-18C/D).
U.S. Navy súbor faktov, Frawley Directory, Great Book
Pachomios Veľký

Svätý Pachomios Veľký (* 292, Téby, Egypt – † 348) bol kresťanský mních a svätec.
Ako mladík slúžil vo vojsku keď sa raz v istej dedine zoznámil s kresťanstvom. Po odchode z vojska sa dal pokrstiť. Potom začal žiť pod vedením istého pustovníka. V roku 325 odišiel do púšte kde žil ako pustovník. Čoskoro sa okolo neho zhromaždilo asi 100 mníchov. Pachomios pochopil, že pustovnícky život osamote je nebezpečný preto pre mníchov zaviedol spoločný život v monastieri. Začali bývať v spoločnom dome, kde mali svoje cely. Pachomios napísal pre svoj monastier aj prvé pravidlá – typikon, podľa ktorých mali žiť. Tie sa neskôr stali pre pravidlá života ďalších mníchov žijúcich v monastieroch. Po veľkom vzraste počtu mníchov zriadil Pachomios aj ďalšie monastiere. napísal aj pravidlá pre ženský monastier. Pachomios počas svojho života mal aj schopnosť činiť zázraky a prorokovať. Zomrel počas morovej epidémie v roku 348.
Ako svätec sa uctieva nielen na kresťanskom Východe ale aj na Západe.
Teodor Studita

Svätý Teodor Studita (iné mená: Teódoros Studitský, Theodóros Studités; * okolo 759, Carihrad - † 826) bol kresťanský svätec a významný byzantský hymnograf.
Spolu so starcom Platonom založil Sakudionský monastier na Olympe, neskôr sa stal jeho igumenom. V čase saracénskej hrozby v Malej Ázii odišiel s bratmi do Carihradu, kde sa ujal monastiera Studion, podľa ktoré dostal neskôr prímeno Studita. Teodor vytvoril pre mníchov v monastieri prísne pravidlá spoločného života podľa pravidiel sv. Bazila Veľkého. Čoskoro sa pri ňom zhromaždilo okolo 1000 mníchov. V monastieri sa venoval aj tvorbe kánonov, cirkevných hymnov a kníh.
Počas ikonoboreckého prenasledovania Teodor verejne obhajoval úctu svätých ikon, za čo ho cisár poslal do vyhnanstva. Tam bol aj mučený a väznený v strašných podmienkach. Až po nástupe ďalšieho cisára Michala III. bol prepustený, ale odmietol sa vrátiť do Konštantínopolu.
Po jeho smrti (roku 826) boli jeho telesné pozostatky v roku 844 prenesené do Carihradu. 
Teodorom zostavené pravidlá boli po jeho smrti zapísané jeho žiakmi a sú známe ako studitský typikon.
V pravoslávnej a gréckokatolíckej cirkvi má sviatok 11. novembra a je uctievaný ako prepodobný a vyznávač.
Pančice-V řekách

Pančice-V řekách je prírodná pamiatka ev. č. 1603 neďaleko obce Lhenice v okrese Prachatice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Predmetom ochrany sú vlhké lúky s bohatým výskytom bledule jarnej.
Železničná trať Galanta – Leopoldov

Železničná trať Galanta – Leopoldov (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 133) je elektrifikovaná dvojkoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája dôležité dopravné uzly v Galante a Leopoldove. Zároveň spája trate 120 (Bratislava – Žilina) a 130 (Bratislava – Štúrovo).
V úseku Sereď – Leopoldov trať od decembra 2012 funguje iba pre nákladné vlaky.
Dejiny.
Význam železničnej trate Galanta - Leopoldov je najmä v prepojení dvoch dôležitých tratí bez nutnosti použiť uzol Bratislava. Úsek medzi Galantou a Sereďou bol sprevádzkovaný 1. novembra 1883 a zo Serede po Leopoldov 20. júla 1885. Nová trať skracovala spojenie Budapešti a na uhlie bohaté Ostravsko. 
Druhá koľaj bola vybudovaná v rokoch 1909 - 1910 a k elektrifikácii prišlo v roku 1979 medzi Galantou a Sereďou a v roku 1984 i na úseku po Leopoldov.
Teodóz Pečerský

Svätý Teodóz Pečerský (; * okolo 1008, Vasylkiv, Ukrajina – † 3. máj 1074, Kyjev) bol kresťanský svätec, zakladateľ spoločného mníšskeho života na Kyjevskej Rusi. Je uctievaný ako prepodobný.
Narodil sa neďaleko Kyjeva. Už ako chlapca ho priťahovalo mníšstvo a viedol prísny život. Neskôr tajne odišiel z domu a išiel za starcom Antonom. Po niekoľkých rokoch ho matka našla a chcela odviesť domov, ale on ju presvedčil, aby sama vstúpila do monastiera. V roku 1054 bol Teodóz vysvätený za kňaza. Onedlho bol zvolený za igumena (predstaveného mníchov) Kyjevsko-pečerského monastiera (neskôr povýšený na lavru). V roku 1062 zaviedli v monastieri studitský typikon. Namiesto dovtedajšieho spôsobu sa zaviedol spoločný mníšsky život.
Prepodobný Teodóz viedol prísny asketický život. Veľký pôst trávil zatvorený v osobitnej jaskyni. Teodóz sa nebál postaviť ani proti predstaviteľom svetskej moci. 
Po smrti preniesli 14. augusta 1092 jeho neporušené telo do nového monastierskeho chrámu. Tam sa nachádza doteraz.
Heaven

„Heaven“ je rocková balada, ktorú napísali Bryan Adams a Jim Vallance a nahral ju Bryan Adams. Skladba sa prvýkrát objavila na soundtracku filmu "Noc v raji" z roku 1983 a neskôr bol zahrnutý do Adamsovho albumu "Reckless" z roku 1984. Bol vydaný ako tretí singel a v júni 1985 dosiahol 1. miesto v rebríčku Billboard Hot 100. Singel bol v Kanade v roku 1985 certifikovaný na zlato.
Písanie a nahrávanie.
Bryan Adams nahral skladbu „Heaven“ v The Power Station v New Yorku v dňoch 6 až 7. júna 1983.
Adams si nyslel, že skladba „Heaven“ nie je vhodná pre jeho album "Reckless", s pocitom, že má odozvu od producenta Jimmyho Iovina, s ktorým Adams v tej dobe pracoval. Iovine si myslel, že skladba je príliš 'svetlá' pre album a odporučil Adamsovi aby ju do albumu nezahrnul. Adams si to na poslednú chvíľu rozmyslel.
V polovici cesty na nahrávacie stretnutie bubeník Mickey Curry oznámil, že musí odísť, pretože bol vopred angažovaný na stretnutie Hall &amp; Oates. Curry varoval Adamsa o svojej obmedzenej dosiahnuteľnosti v ten deň. Nahrávanie „Heaven“ prebehlo neskôr ako bolo plánované a Adams zavolal bubeníka skupiny Journey, Steva Smitha. Smith bol náhodou v tej dobe v New Yorku a nahradil tak Curryho miesto.
Počas písania skladby „Heaven“ boli Adams a Vallance ovplyvnení hudbou a lyrickým štýlom skupiny Journey, čo je viditeľné najmä v skladbe „Faithfully“.
Prijatie.
V roku 1984 skladba „Heaven“ vyhrala cenu Procan Award pre airplay kanadského rádia, v roku 1985 získala cenu BMI pre airplay rádia USA a o desať rokov neskôr získala Socan Classics Award za viac ako 100 000 rozhlasových vystúpení.
Zoznam skladieb.
Živé skladby boli nahrané v Hollywood Palladium dňa 1. februára 1985.
Hudobné video.
Hudobné video bolo natočené v Stanley Industrial Alliance Stage vo Vancouveri a režíroval ho Steve Barron. Obsahuje Adamsov spev počas živého koncertu, za ním monitory ukazujú jeho skupinu, s ktorou hrá. Videomonitory sú na každom mieste v inak prázdnom divadle. Videoklip bol nominovaný na cenu MTV Video Music Awards za Najlepšiu kameru.
Anton Pečerský

Svätý Anton Pečerský (* 983, Lubič – † 1073) bol kresťanský svätec.
Narodil sa neďaleko Černigova. Už od mladosti bol zbožný. Najprv žil v jaskyni, ktorú si vykopal a potom odišiel na horu Athos, kde vstúpil do monastiera. Potom sa vrátil na Rus aby tam založil mníšsky život.
Po návrate do Kyjeva sa usídlil v jednej jaskyni pri Dnepri. Po zhoršení pomerov sa na istý čas vrátil naspäť na Athos. Po opätovnom návrate na Rus sa okolo neho zhromaždilo niekoľko mníchov. Keď sa počet mníchov zvýšil museli monastier rozšíriť. Monastier sa začal nazývať Pečerským (jaskynným), keďže najprv tam mnísi žili v jaskyniach. Keď sa igumenom stal Teodóz, zaviedli typikon sv. Teodora Studitu.
Anton bol obdarený aj darom prorokovania a zázrakov. Pochovali ho v jaskyni, kde zomrel.
Železničná trať Trnava – Sereď

Železničná trať Trnava – Sereď (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 133) je elektrifikovaná jednokoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Trnavu a Sereď. Patrí k trati 133 (Galanta – Leopoldov), ktorej hlavný úsek prepája s traťou 120 (Bratislava – Žilina).
Dejiny.
Spojenie Trnavy a Serede bolo vybudované už v roku 1846 ako súčasť konskej železnice. Po presadení sa parnej trakcie bola trať prebudovaná a od 1. septembra 1876 aj daná do užívania. 
Úsek bol elektrifikovaný v roku 1981.
Modernizácia trate.
Úsek trate Trnava - Sereď je uvedený v zozname národných projektov Operačného programu Integrovaná infraštruktúra a v pláne modernizácie ŽSR. Trať by sa mala optimalizovať za účelom zefektívnenia GVD.
Železničná trať Kúty – Trnava

Železničná trať Kúty – Trnava (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 116) je elektrifikovaná jednokoľajná železničná trať na Slovensku, ktorá spája Kúty a Trnavu. Prepája trate 110 (Bratislava – Břeclav) a 120 (Bratislava – Žilina).
Dejiny.
Železničné spojenie Kútov a Trnavy prvýkrát verejne prezentoval senický rodák Viliam Pauliny-Tóth, poslanec uhorského snemu v roku 1871. Vo svojom návrhu výstavby železníc počítal i s traťou spájajúcou Šahy - Levice - Nitru - Hlohovec - Holíč a Hodonín. Po dlhých rokoch bolo koncom 19. storočia rozhodnuté o výstavbe trate Nitra - Leopoldov - Trnava - Kúty - Břeclav.
Trať bola rozdelená na 2 úseky: Lužianky - Leopoldov a Trnava - Jablonica - Kúty. Vytvárala spojenie Ponitria, Považia a krajinskej hranice s napojením na Severnú dráhu cisára Ferdinanda s dĺžkou 111,7 km. (O úseku Leopoldov - Lužianky viac v článku o trati Leopoldov – Kozárovce.)
Otváranie úsekov.
Železnica prechádza rovinou i horským terénom Malých Karpát a bolo nutné vykonať množstvo zemných prác. Najzložitejší úsek priesmykom pohoria medzi Smolenicami a Jablonicou je vedený 900 m dlhým tunelom, najväčší násyp má 20,2 m a zárez 16,4 m. Celkovo bolo potrebné vybudovať 212 stavieb v celkovej dĺžke 791 m.
Počas druhej svetovej vojny bola trať i tunel poškodená ustupujúcou nemeckou armádou a boli nutné rozsiahle opravy. Sprejazdnená bola už v máji 1945 a opravy prebiehali až do roku 1947, kedy sa dokončili práce na tuneli.
Elektrifikácia trate prebiehala v dvoch etapách:
Rekonštrukcia.
Budova stanice Senica bola po rekonštrukcii skolaudovaná v apríli 2013. Postavená bola v roku 1897 a rekonštruovaná v rokoch 1967 a 1968. V roku 2013 v stanici prebehla rekonštrukcia koľají 1, 2 a 3 a nástupíšť 1 a 2. Rekonštrukcia umožnila bezbariérový prístup cestujúcich, pribudli vodiace prvky pre nevidiacich a zvýšila dĺžku koľají. Zároveň bol vymenený koľajový spodok, zvršok a koľajové polia. Upravené bolo tiež trakčné vedenie, káblové rozvody, osvetlenie a ďalšie súčasti stanice. Novoinštalované boli tiež „informačné a oznamovacie prvky pre cestujúcu verejnosť“. Predpokladané náklady na stavbu boli 2 mil. € a termín ukončenia bol december 2013.
V úseku BolerázSmolenice prebehla v roku 2022 rekonštrukcia železničného zvršku a trolejového vedenia (pôvodné je z roku 1982). Zároveň bola zvýšená traťová rýchlosť na 90 km/h (okrem jedného obmedzenia na 80 km/h) a bola asanovaná Železničná zastávka Bíňovce, miesto ktorej bol postavený betónový prístrešok.
Aktuálne (od 8.2023 - do 1.2024) prebieha na trati Kúty - Šaštín-Stráže komplexná rekonštrukcia železničného zvršku a trolejového vedenia. Oprava trate zahŕňa výrub drevín, rekonštrukcia mostov, opravu dvoch železničných priecestí a zastávky Kuklov.
Železničná trať Kúty – Sudoměřice

Železničná trať Kúty – Sudoměřice (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 114) je čiastočne elektrifikovaná jednokoľajná železničná trať na Slovensku a v Česku, ktorá spája Kúty a Sudoměřice cez Skalicu. 
Trať bola elektrifikovaná po Holíč v roku 1987 a mala odľahčovať tranzitom preťaženú trať cez Břeclav. Jej význam však po rozdelení spoločného štátu upadá a v súčasnosti po nej premáva len minimum vlakov.
Železničná trať Holíč – Hodonín

Železničná trať Holíč – Hodonín (v cestovnom poriadku pre verejnosť označená ako železničná trať číslo 115, v Česku ako 332) je elektrifikovaná jednokoľajná železničná trať na Slovensku a v Česku, ktorá spája Holíč a Hodonín. Spolu s úsekom 114 (Kúty – Holíč) prepája trať 110 (Bratislava – Břeclav) a českú trať 330 (Břeclav - Přerov).
Trať bola elektrifikovaná v roku 1987 a mala odľahčovať tranzitom preťaženú trať cez Břeclav. Jej význam však po rozdelení spoločného štátu upadá a v súčasnosti po nej premáva len minimum vlakov.