burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Exo-Chika

Exo-Chika je japonská speváčka účinkujúca v skupine Aural Vampire.
Raveman

Raveman je japonský hudobník účinkujúci v skupine Aural Vampire.
River Plate

River Plate môže byť:
River

Slovo River (z anglického: rieka) môže byť:
Vampire Ecstasy

Vampire Ecstasy je prvý skutočný album od synthpop/darkwave skupiny Aural Vampire od nezávislého nahrávacieho vydavateľstva (tzv. "Indie").
Death Folder

Death Folder je prvý album skupiny Aural Vampire. Skupina sa rozhodla tento album vydať len na internete, nie je teda dostupný v žiadnom obchode. Raveman v jednom z interview povedal že tak spravili preto, lebo "to bola najlahšia cesta ako svetu ukázať Aural Vampire".
Zoznam častí seriálu Naruto

Nasledujúci zoznam je zoznam častí japonského anime seriálu Naruto, vytvoreného podľa predlohy mangy od Masaši Kišimota. Celý seriál má 220 častí, ktoré sú rozdelené do deviatich sérií podľa ich úvodnej zvučky.
Gabriel Guevrekian

Gabriel Guevrekian alebo Gabriel Guévrékian (* 1892 alebo 1900, Istanbul – † 29. október 1970, Antibes) bol avantgardný architekt arménskeho pôvodu, ktorý obohatil perzskú modernú architektúru o prvky nového moderného umenia.
Život.
Gabriel Guevrekian sa narodil v roku 1900 v Istanbule. Architektúru študoval na rakúskej Akadémii výtvarných umení vo Viedni. Diplom dostal už ako 19 ročný. Do roku 1922 spolupracoval s Oskarom Strandom a Josefom Hoffmanom, kedy sa presťahoval do Paríža. Tu sa dostal do kontaktu so skupinou ľudí združených do Congrès International d’Architecture Moderne a stal sa ich hlavným tajomníkom. Vďaka jeho priateľstvu s poprednými avantgardnými architektmi (napr. Henri Sauvage, s ktorým pracoval v roku 1933, Robert Mallet-Stevens, Le Corbusier, André Lurçat či Sigfired Gideon) sa stal hlavným predstaviteľom moderného medzinárodného hnutia v Perzii. Počas jeho 4 ročného pôsobenia v Perzii bol vymenovaný za hlavného architekta Teheránu. Medzi jeho najznámejšie stavby patria Tehran Officers’ Club, amfiteáter Military School, a tiež viac ako 20 víl a rezidencií pre teheránsku elitu. 
Guévrekian bol tiež členom Union of Modern Architects (1929), zakladateľ francúzskych novín L’Architecture d’aujourdhui (1930), a členom Union of Architects Modernes. Podieľal sa exhibícii Vienna Werkbund v roku 1931. Po odchode z Perzie, v roku 1937, Guévrékian strávil 3 roky v Anglicku. Medzi rokmi 1940 – 1944 vyučoval na francúzskej akadémii v Sarrebrucku. Po obsadení Francúzska Nemcami, Guévrékian zastavil všetkú svoju prácu a odsťahoval sa do Spojených štátov amerických. Kde v roku 1955 dostal aj americké občianstvo. Zomrel v roku 1970 v Antibes.
Diela.
Medzi jeho diela patrí napríklad Villa Ch. Kosrovani.
Villa Noailles.
Villa Noailles bola postavená v rokoch 1923 – 1933 v Hyères, podľa návrhov architekta Roberta Mallet-Stevensa. V zadnej časti pozemku Gabriel Guévrékian zrealizoval svoj projekt záhrady Le Jardin d’Eau et de Lumier. Záhrada má trojuholníkový pôdorys, vyznačuje sa striedaním geometrických tvarov a línií. Guévrékian využil hru svetla a tieňa použitím vodných prvkov a skla. Farebné sklo sa tu pravidelne strieda so zatrávnenými plochami. Le Jardin d’Eau et de Lumière je typickým príkladom záhradnej tvorby Art deco. Výnimočnosť jej dodáva aj perzská atmosféra, ktorá je Guévrékianovy velmi blízka.
Slovany (rozlišovacia stránka)

Slovany môžu byť:
Douala

Douala je najväčšie mesto Kamerunu. Je hlavným mestom provincie Littoral a obchodným strediskom celého štátu. Leží v západnej časti krajiny, na pobreží Guinejského zálivu na ploche , v nadmorskej výške S počtom obyvateľov takmer 2,5 milióna je tesne najväčším mestom krajiny. 
Dejiny.
Mesto stojí na brehu rieky Wouri a prvými Európanmi, ktorí sem prišli, boli okolo roku 1472 Portugalci. Výhodná poloha na pobreží Guinejského zálivu a obchodné záujmy kolonizátorov podnietili príchod ľudí z vnútrozemia a jeho rýchly rast. V 18. storočí bolo významným centrom obchodu s otrokmi a slonovinou. Mesto sa v roku 1884 stalo hlavným mestom nemeckej kolónie Nemecký Kamerun. Po prvej svetovej vojne bolo mesto obsadené belgickou armádou a stalo sa súčasťou Francúzskeho Kamerunu. Je hospodárskym a obchodným centrom krajiny a v rokoch 1940 – 1946 bolo hlavným mestom krajiny.
V meste sa nachádzajú administratívne a obchodné oblasti (štvrť Bonanjo), nočným životom je známa štvrť Akwa a reštaurácie, kaviarne a cukrárne sa nachádzajú na hlavnej triede. Množstvo barov a nočných podnikov sa nachádza v okolí prístavu, ktorý je najväčší v krajine. Veľká časť zahraničných prisťahovalcov pracuje v oblasti ťažby ropy. 
Doprava.
V Douale sa nachádza dôležité medzinárodné letisko, najvýznamnejší kamerunský prístav a železnicou je spojenia, vedúce do hlavného mesta Yaoundé, Ngaoundéré, Kumba a Nkongsamba. Do Yaoundé tiež jazdia pravidelné autobusové linky po udržiavanej ceste.
Michal Massányi

Michal Massányi (známy aj ako Mihály Massányi) - (* 1. január 1836, Acsa, vtedy Rakúske cisárstvo, dnes Maďarsko - † 1. október 1878, Levice, vtedy Rakúsko-Uhorsko, dnes Slovensko) - málo známy maďarský evanjelický kňaz, botanik a entomológ, hlavne koleopterológ, ktorý pôsobil na území dnešného Slovenska v okolí Levíc. 
Biografia.
O jeho živote nie je známych veľa informácií. Narodil sa v roku 1836 v obci Acsa v Maďarsku. Po skončení základnej školy odchádza v roku 1848 študovať na lýceum do Banskej Štiavnice. Tu strávil celkove 5 rokov. Svoje štúdium teológie ukončil v Bratislave. V rokoch 1855 až 1857 pôsobil ako vychovávateľ v obci Beletinec (na území Chorvátska). V tomto období navštevoval Viedeň a severné Taliansko. V ďalšom období kratšiu dobu pôsobil ako vychovávateľ na severnom Maďarsku v obci Szügy. V roku 1862 bol menovaný za evanjelického farára do Levíc, kde pôsobil až do svojej predčasnej smrti. V marci roku 1871 bol vymenovaný za učiteľa náboženstva na Levickom štátnom učiteľskom ústave, kde mal dvojhodinový týždenný úväzok. Zomrel pomerne mladý, ako 43-ročný, v roku 1878 v Leviciach.
Entomologické aktivity.
Entomológiou sa zaoberal ako svojim koníčkom. Podľa jeho publikovaných prác sa nezaujímal iba o entomológiu, ale i o botaniku. V roku 1872 vydal vo Vestníku štátneho učiteľského ústavu v Leviciach (Értesítvény a Lévai állami tanitó-képezdéröl) za školský rok 1871 - 1872 zoznam 312 druhov a poddruhov chrobákov, ktoré zistil na území Levíc a v okolí mesta. je to vôbec prvý zoznam chrobákov okolia mesta Levice, ktorý obsahuje hlavne častejšie sa vyskytujúce druhy chrobákov. Latinské mená chrobákov sú tu publikované podľa 2. vydania vtedy najviac používanej práce Ludwiga Redtenbachera (1814 - 1876) "Fauna Austriaca" z roku 1858. Okrem entomologických aktivít sa Massányi zaoberal i botanikou a v roku 1871 vydal vo vyššie uvedenom zborníku Levického učiteľského ústavu i kratšiu prácu o vyšších rastlinách z územia Levíc.
Zdroje informácií o autorovi.
Moi dix Mois

Moi dix Mois je japonská hudobná skupina ktorú založil bývalý gitarista skupiny Malice Mizer, Mana. Okrem gitary Mana komponuje celú hudbu, texty, zostavenia, produkcie a dizajny kostýmov Moi dix Mois. V porovnaní s bývalými Manaovými skupinami je Moi dix Mois výlučne Manaov sólový projekt. Pokým ostatní členovia vstupujú cez vystúpenie a nahrávanie hudby, Mana v podstate určuje umelecký smer skupiny podľa seba. Všetky piesne od Moi dix Mois boli vydané cez Manaove vlastné nezávislé vydavateľstvo, .
História.
19. marec, 2002, približne 3 mesiace po tom čo Malice Mizer oznámili svoj koniec, Mana oznámil vznik jeho sólového projektu, Moi dix Mois. Ich prvé EP, "Dialogue Symphonie" bolo vydané 19. novembra toho istého roku.
Moi dix Mois mali svoje prvé koncerty v marci, 2005 v Mníchove a v Paríži ako časť ich "Invite to Immorality Tour". Po poslednom záväzku túry v apríli, 2005 v Tokiu, spevák Juka odišiel zo skupiny.
Nové štádium začalo začalo prvého marca, 2006, kedy vydali ich EP "Beyond the Gate". Toto predstavilo nového vokalistu menom Seth. Predtým než bolo EP vydané, Mana naznačil že hlas bude znamenať začiatok nového smeru pre skupinu, snáď viac integrovaná k elektronickej hudbe. Po oznámení o vydaní Beyond the Gate, Sethová identita bola odhalená ako nový vokalista, a bolo aj oznámené, že Kazuno a Tohru odchádzajú zo skupiny.
V júni, 2006 boli Moi dix Mois na "Wave-Gotik-Treffen" v Lipsku. Potom sa vrátili na turné do Japonska.
5-mestné turné v spojených štátoch bolo plánované na júl 2006, ale bolo zrušené. Avšak Mana sa v USA objavil na "Anime Expo 2006", kde oznámil že Moi dix Mois plánuje turné v Amerike niekedy v tom roku. Avšak sa turné nakoniec v roku 2006 nekonalo.
Na 28. marec, 2007 Moi dix Mois vydali album DIXANADU; prvý album s momentálnou formáciou.
Van ’t Hoffov faktor

Van´t Hoffov faktor "m" udáva počet iónov vzniknutých pri disociácii solí.
Dix infernal

Dix infernal je druhý album od skupiny Moi dix Mois, ale zároveň prvý plný album. Bol vydaný v marci, 2003, a vydalo ho vydavateľstvo .
Dialogue Symphonie

Dialogue Symphonie je prvý album od skupiny Moi dix Mois. Bol vydaný v novembri, 2002, a vydalo ho vydavateľstvo .
Shadows Temple

Shadows Temple je tretí album a zároveň druhé EP od skupiny Moi dix Mois. Bol vydaný v máji, 2004, a vydalo ho vydavateľstvo .
NOCTURNAL OPERA

NOCTURNAL OPERA je štvrtý album skupiny Moi dix Mois a zároveň druhý plný album. Bol vydaný v júli, 2004 vydavateľstvom . Tiež bol vydaný v Európe ako 2CD-čkový digipack. Druhé CD obsahuje kolekciu singlov od Moi dix Mois.
Siniša Mihajlović

Siniša Mihajlović (po srbsky: Синиша Михајловић) (* 20. február 1969, Vukovar, Juhoslávia – † 16. december 2022, Rím, Taliansko) bol srbský futbalista a tréner. Narodil sa vo Vukovare, vyrastal v Borovo Naselje. 
Na klubovej úrovni hral za NK Borovo (1986-1988), Vojvodina Novi Sad (1988-91), Crvenu zvezdu Belehrad (1991-92), AS Rím (1992-94), Sampdoriu (1994-98) a Lazio (1998-2004). V roku 2004 prestúpil spolu s Robertom Mancinim do Interu Miláno.
Jeho najväčším úspechom je výhra Európskeho pohára (neskôr Liga majstrov) s Crvenou zvezdou Belehrad v roku 1991. Vo finále klub porazil Olympique de Marseille na penalty, pričom Mihajlović bol jedným zo strelcov. V semifinále proti Bayernu Mníchov strelil dôležitý gól z priameho kopu v odvetnom zápase na belehradskej "Marakane". Mihajlović bol tiež súčasťou tímu Crvenej zvezdy pri výhre Interkontinentálneho poháru, keď "crveno-beli" zdolali Colo Colo 3-0.
Mihajlović odohral za reprezentáciu Srbska a Čiernej Hory 63 zápasov v ktorých strelil 9 gólov. Hral aj na Eure 2000 a na Majstrovstvách sveta v roku 1998. Svoju aktívnu kariéru ukončil v roku 2006, naďalej pôsobil v klube Inter Miláno ako asistent trénera.
Roku 2019 mu diagnostikovali leukémiu.
Dejan Stanković

Dejan Stanković (po srbsky: Дејан Станковић; * 11. september 1978, Belehrad) je bývalý srbský futbalista a kapitán srbskej reprezentácie. 
V rokoch 2006 a 2010 získal v Srbsku ocenenie "Futbalista roka".
Vyrastal v Zemune, mestskej časti Belehradu. So svojou futbalovou kariérou začal v slávnom mestskom klube Crvena zvezda, kde si urobil dobré meno. Prvýkrát hral za seniorský tím v sezóne 1994/1995. Stal sa stabilnou súčasťou tímu a obľúbeným hráčom fanúšikov. V tom čase bol tím v medzinárodnom embargu, pretože OSN uvalilo sankcie na Juhosláviu a Crvena zvezda tak nemohla hrať v medzinárodných súťažiach. Zákaz skončil v sezóne 1995/1996. V sezóne 1996/1997 hral v drese Crvenej zvezdy v Pohári víťazov pohárov, kde dokázal vyhrať aj nad nemeckým 1. FC Kaiserslautern.
V lete 1998 prestúpil za £7.5 miliónov do talianskeho Lazia, kde v tom čase hrali viaceré hviezdy. V januári 2004 prestúpil do Interu Miláno. Tu odohral spolu 10 sezón.
Za reprezentáciu Srbska debutoval 22. apríla 1998 v zápase proti Južnej Kórei. Reprezentoval svoju krajinu na Majstrovstvách sveta v rokoch 1998 a 2006 a na Majstrovstvách Európy v roku 2000.
Bol ambasádorom Majstrovstiev Európy UEFA vo futsale 2016 v srbskom meste Belehrad.
Dejan Savićević

Dejan Savićević (po srbsky: Дејан Савићевић) (* 15. september 1966, Titograd, Čierna Hora, SFR Juhoslávia), je bývalý čiernohorský futbalista, v súčasnosti prezident Čiernohorskej futbalovej asociácie.
Hráčska kariéra.
Savićević začal so svojou mládežníckou kariérou vo veku 15 rokov, kedy nastupoval za klub OFK Titograd. Neskôr hral za prvoligový klub FK Budućnost a svoju prvú pozvánku do reprezentácie Juhoslávie dostal v roku 1986. Svoj prvý zápas odohral proti Turecku.
Po dobrých výkonoch mladého Savićevića mali o neho v lete 1988 záujem viaceré špičkové kluby. Nakoniec sa stal hráčom slávneho belehradského klubu FK Crvena zvezda, no kvôli branným povinnostiam vynechal skoro celú sezónu 1988-89. Počas tejto sezóny mal možnosť hrať za klub iba v najdôležitejších zápasoch, akým bolo osemfinále Pohára európskych majstrov proti AC Miláno. Zvezda bola nakoniec neúspešná v belehradskej odvete, ktorá sa musela opakovať. Prvý odvetný zápas bol kvôli hustej hmle prerušený za stavu 1:0 pre Zvezdu v 64. minúte. Ak by daná odveta skončila týmto stavom, Crvena zvezda by postúpila. Opakovaný zápas skončil v riadnom hracom čase 1:1, a keďže ani predĺženie nerozhodlo, nasledoval penaltový rozstrel, v ktorom AC Miláno vyhralo 4:2 a postúpilo do štvrťfinále.
Savićević pomohol Crvenej zvezde ku trom titulom v lige, v rokoch 1989/90, 1990/91 a 1991/92, k zisku národného pohára v roku 1990 a tiež k zisku Európskeho a Interkontinentálneho pohára v roku 1991.
Po úspechoch v roku 1991 bol Savićević nominovaný na zisk Zlatej lopty, nakoniec skončil na druhom mieste.
Lietajúci cirkus Montyho Pythona

Lietajúci cirkus Montyho Pythona (orig. "Monty Python’s Flying Circus") je zábavná relácia britskej televíznej stanice BBC pozostávajúca zo skečov, ktoré tvorili členovia komediálnej skupiny Monty Python. Vysielala sa od 5. októbra 1969 a mala celkovo 45 epizód.
Epizódy.
Pozri článok: ""
Southern Cross Station

Southern Cross Station (predtým "Spencer Street") je hlavná železničná stanica a dopravný uzol Melbourne (Viktória, Austrália). Nachádza sa na "Spencer Street" medzi ulicami "Collinsovou" a "La Trobe" na západnom okraji hlavného obchodného centra. 500 metrov severozápadne od tejto stanice sa nachádza športová aréna "The Telstra Dome". 
Pre "Leighton Contractors" realizoval projekt rozšírenia stavby architekt Nicholas Grimshaw v spolupráci s miestnym ateliérom "Jackson Architecture". Stavba bola dokončená v roku 2006. 
Grimshaw spolupracoval s miestnym ateliérom Jackson Architecture kvôli reorganizácií a zväčšení Southern Cross Station, aby sa prispôsobila rastúcej požiadavke na verejnú železničnú prepravu v budúcnosti. Prerobená stanica má zabezpečiť integrovanú dopravnú križovatku ako aj prepojenie pre peších medzi "Melbourne Central Business District" a práve sa budujúcou oblasťou "Docklands". Dúfa sa, že toto prepojenie podporí regeneráciu a zlepší miestny vzrast obchodu.
Hlavné faktory ovplyvňujúce dizajn stanice bolo praktické vykonanie, ľahkosť cirkulácie cestujúcich a zlupšené pracovného prostredia pre zamestnancov. Novo zrekonšruovaná križovatka zabezpečuje pre 15 miliónov používateľov plne krytý priestor, vysoko kvalitné nakupovanie lístkov, manipuláciu s batožinou, čakáreň a obchody, všetko vybavené s komfortným sedením, osvetlením a cestovnými informačnými systémami.
Interiér stanice tvorí veľký priestor s neprerušenými výhľadmi v každom smere takže orientácia ulicami obklopujúcich budovu je jednoduchá. Pod strechou sa nachádzajú administratívne priestory a pod nimi obchodné priestory.
Dizajnérsky vzhľad stanice tvorí strecha v tvare „duny“, ktorá zakrýva celý mestský blok: funguje ako vizuálny most medzi mestským centrom a novým prístavom a tiež spája roztrúsené časti križovatky, zabezpečujúc chladné, tienisté miesto v ľudskej mierke. Tvar strechy bol vygenerovaný výkonnými požiadavkami stanice a hrá dôležitú časť v životnom prostredí. Bol vytvorený aby reagoval na horúcu vonkajšiu klímu a vnútorné potreby na dieselový vývod vzduchu a tiché chladenie pomocou prirodzenej ventilácie. Zatiaľ čo je vode odolná zvrchu, dýcha dnu, dovoľuje prechod dymu, dieselových častíc a znehodnoteného vzduchu.
Individuálne strešné bubny fungujú ako rezervoáre, ktoré zbierajú teplý vzduch spolu s vlakovými splodinami. Horúci vzduch a splodiny sú vytiahnuté cez strechu pomocou štrbín na vrchole kazdého bubna, vďaka prevládajúcim vetrom. Tieto severozápadné a juhozápadné vetry charakterizujú údolia, ktoré pretínajú tvar strechy, zabezpečujúc prirodzenú ventiláciu po celý rok. Toto riešenie je moderná reinterpretácia historických hangárových striech Európy 19. storočia. Strecha skutočne vyjadruje svoju vlastnú funkciu a jej rytmická krása je takmer náhodná.
Pageant

Pageant je piaty album skupiny Moi dix Mois, a zároveň aj ich prvý singel. Bol vydaný v októbri, 2004 vydavateľstvom .
Bulharská cirkev

Snahy o vytvorenie nezávislej bulharskej cirkvi.
V tomto smere boli aj snahy o vytvorenie nezávislej bulharskej cirkvi. Ešte v 20. rokoch 19. storočia vzniklo spontánne hnutie, ktorého cieľom bola zámena gréckeho duchovenstva s bulharským klérom. Takéto boli ciele vo Vraci od roku 1824 a v Skopje od roku 1825. V 30. rokoch 19. storočia silné hnutie s podobnými cieľmi sa zrodilo v Tarnovskej diecéze a od 40. rokov 19. storočia sa centrum hnutia premiestnilo do Carihradu, kde boli lídrami duchovní Neofit Bozveli a Ilarion Makariopolski.
Kríza sa vyostrila po Krymskej vojne (1853 - 1856), keď Bulhari, odvolávajúc sa aj na tzv. Chatichumajun z roku 1856 a na oznámené reformy v ríši zdvihli hlas za úplnú cirkevnú autonómiu. Dňa 3. apríla 1860 v bulharskom Kostole svätého Štefana v Carihrade bolo vyhlásené oddelenie Bulharov od patriarchátu. Zložité rokovania a intrigy, do ktorých sa zamiešali aj Veľké sily a hlavne Rusko, sa v konečnom dôsledku skončili fermanom (sultánskym nariadením) o Bulharskom exarcháte z roku 1870, ktorý opisuje diecézu obnovenej bulharskej národnej cirkvi a hranice územia formujúcej sa bulharskej národnosti.
Beyond the Gate

Beyond the Gate je šiesty album skupiny Moi dix Mois, a zároveň aj ich tretie EP. Bolo vydané v marci, 2006 vydavateľstvom . Limitovaná edícia obsahuje 5 inštrumentálnych verzii piesní: "Eternally Beyond", "deus ex machina", "Vain", "Deflower" a "unmoved".
Karel Poborský

Karel Poborský (* 30. marec 1972, Jindřichův Hradec) je bývalý český futbalista. Je hráčom s najväčším počtom štartov pre České národné futbalové mužstvo.
Reprezentoval Česko na Majstrovstvách Európy v 1996, kde reprezentácia postúpila do finále a prehrala s Nemeckom. Hral aj na Majstrovstvách sveta v 2006 a na Eure 2000 a 2004.
Roberto Donadoni

Roberto Donadoni (* 9. september 1963, Cisano Bergamasco, Taliansko) je taliansky futbalový manažér a bývalý hráč.
Hrával na poste útočného stredopoliara alebo krídelníka a bol známy pre jeho nasadenie a techniku. Patril k pilierom hviezdneho AC Milána na konci 80. rokov a na začiatku 90. rokov. Bol jedným z prvých hráčov v Major League Soccer, kde hral dve sezóny za NY/NJ MetroStars. 
Bol trénerom Talianskeho národného futbalového mužstva, talianskou futbalovou bol federáciou angažovaný 13. júla 2006. Svoje pôsobenie pri reprezentácií ukončil po ME 2008. Od marca 2009 bol trénerom klubu SSC Neapol.
Mauro Camoranesi

Mauro Germán Serra Camoranesi , (* 4. október 1976, Tandil, Buenos Aires, Argentína) je taliansky-pôvodom argentínsky futbalista, v súčasnosti hráč Juventusu.
Camoranesi bol členom talianskeho mužstva, ktoré vyhralo Majstrovstvá sveta v roku 2006. Je stredopoliarom, zvykne hrávať na pravom krídle.
Hráčska kariéra.
Camoranesi bol počas svojej mladosti fanúšikom klubu River Plate, ale ako mládežník hral za klub blízky jeho rodisku Aldosivi.
V roku 1995 zmenil svoje pôsobisko, prestúpil do Mexika, kde hrával za klub Santos Laguna. S klubom vyhral ligu počas sezóny v roku 1996, Camoranesi strelil 1 gól v 13 zápasoch. Fanúšikovia mu dali prezývku „El Cholo“. Nasledujúcu sezónu Camoranesi cestoval po Amerike, keďže menil svoje kluby. Krátko pôsobil v urugajskom Montevideo Wanderers a po tom prestúpil do argentínskeho klubu Banfield. Tu si robil solídne meno, ako pravý útočný stredopoliar strelil 16 gólov v 38 zápasoch.
Nasledujúcu sezónu 1998/99 prestúpil opäť do Mexika, tentokrát hral za Cruz Azul. Tu hral až do roku 2000, kedy si ho všimli funkcionári talianskeho klubu Hellas Verona. Za tento klub odohral v Serie A nasledujúce dve roky. Od roku 2002 je stabilným hráčom Juventusu Turín.
Reprezentácia.
Aj napriek tomu, že Camoranesi sa narodil v Argentíne má talianskych predkov. Jeho starí rodičia pochádzali z Talianska a emigrovali do Argentíny (preto má aj talianske priezvisko). Vďaka tomu faktu mal možnosť reprezentovať Argentínu aj Taliansko. Prvé o jeho služby malo záujem Taliansko a tak 12. februára 2003 debutoval v jeho drese v priateľskom zápase proti Portugalsku.
Štátny prevrat v Bulharsku (1944)

Štátny prevrat v Bulharsku vypukol 5. septembra 1944 po vyhlásení vojny ZSSR Bulharsku. V Sofii sa pripravoval vojenský prevrat.
Priebeh prevratu.
Uskutočnil sa 9. septembra 1944, keď bola vyhlásená vláda Vlasteneckého frontu, v ktorom dominovali komunisti a predstavitelia politického krúžku Zvon (po bulharsky: "Звено") a premiérom sa opäť stal Kimon Georgiev. Potvrdený bol vojenský stav s Nemeckom, vyhlásený ešte 8. septembra 1944 predošlým kabinetom Konstantina Muravieva. Bulharsko prešlo na stranu víťazov a jej vojská sa aktívne zúčastnili na vojenských akciách proti Nemecku na jeseň roku 1944 a na jar roku 1945 na územiach Juhoslávie, Maďarska a Rakúska v rámci Veľkej vlasteneckej vojny.
Peter Schmeichel

Peter Bolesław Schmeichel MBE (* 18. november 1963, Gladsaxe, Dánsko) je bývalý dánsky profesionálny futbalista, ktorý hrával ako brankár, a bol zvolený "Najlepší brankár sveta" v 1992 a 1993. Väčšinu svojich úspechov na klubovej úrovni dosiahol za anglický klub Manchester United, s ktorým vyhral v roku 1999 Ligu Majstrov a získal "Treble". Bol kľúčovým členom dánskej reprezentácie s ktorou vyhral Euro 92. Okrem Manchestru United hrával za Gladsaxe Hero, Hvidovre, Brøndby, Sporting CP, Aston Villa a Manchester City. V apríli 2003 ohlásil ukončenie svojej aktívnej hráčskej kariéry.
Zaujímavá bola jeho brankárska filozofia: "„Samozrejme, že musíš mať talent, no najmä musíš byť psychicky veľmi silný. Niekedy je totiž potrebné, aby si dal hlavu aj tam, kde je to nebezpečne. Strach veru medzi žrďami nemá miesto.“" Bol považovaný za jedného z najlepších brankárov na svete.
Intel 8086

Intel 8086 je 16-bitový procesor od firmy Intel architektúry x86. Vyrábal sa technológiou NMOS, adresovateľný pamäťový priestor bol 1 MB. Intel ho navrhol v roku 1978. Bol prvý z radu procesorov architektúry x86. Krátko po jeho uvedení bol uvedený aj Intel Intel 8088, ktorý mal 8-bitovú vonkajšiu zbernicu umožňujúcu spoluprácu s lacnými čipovými sadami. Bol odvodený od Intel 8080 a Intel 8085 s podobnými registrami, rozšírenými na 16 bitov.
Lamentful Miss

Lamentful Miss je siedmy album skupiny Moi dix Mois, a zároveň aj ich štrvté EP. Bolo vydané v oktróbri, 2006 vydavateľstvom . Obsahuje znovonahrané skladby "Perish" a "forbidden", originálne z albumov NOCTURNAL OPERA a Dialogue Symphonie. Skladba "Lamentful Miss" má v tomto albume dlhšie intro než v albume DIXANADU.
Paluďaiho palác (Pražská)

Paluďaiho palác alebo Paluďaiho dom (staršie "Palugyayov palác, Palugyaiho dom") je novorenesančný palác na Pražskej ulici 1 v Bratislave.
V Bratislave sa nachádza ešte ďalší palác s rovnakým menom Paluďaiho palác na Hlavnom námestí.
Charakteristika.
Palác aj s vínnymi pivnicami dal ako prevádzkovú budovu postaviť vinár a podnikateľ Jakub von Palugyay (tiež Palúdzky). Palác bol postavený podľa projektu Ignáca Feiglera ml. v rokoch 1873 – 1879. Celý komplex sa do roku 1918 ďalej rozširoval. V komplexe sa vyrábalo ocenené víno značky "Château Palugyay" (po slovensky: "Paluďaiov zámok"), názov, ktorý neskôr prešiel i na budovu. V roku 2002 bol zrekonštruovaný a využíva ho Ministerstvo zahraničných vecí Slovenskej republiky.
Paluďaiho palác

Paluďaiho palác (staršie "Palugyayov palác") môže byť:
DIXANADU

DIXANADU je ôsmy album skupiny Moi dix Mois. Bol vydaný v marci, 2007 vydavateľstvom . Obsahuje znovunahrávky piesní "tentation" ("Last Temptation") a "Pessimiste" ("neo pessimist"), originálne z albumu Dix infernal.
Klobása

Klobása je hotový potravinársky produkt najčastejšie vyrobený zo zmesi mletého mäsa, živočíšneho tuku, soli, korenín a ďalších ingrediencií ako sú bylinky či cesnak, ktorá je plnená do čriev. Črevá sú tradične živočíšneho pôvodu, no v poslednej dobe sa v priemyselnej výrobe môžu používať aj črevá, ktoré sú umelo vyrábané. Niektoré klobásy môžu byť iba tepelne spracované, no najčastejšie sa na ich konzerváciu používa jedna z najstarších techník, ktorou je údenie. Po vyúdení prebieha dozrievací proces, počas ktorého sa v studenom prostredí klobásy dosušujú. Niektoré klobásy majú svoju charakteristickú chuť aj vďaka mliečnemu kvaseniu (lactobacillus), ktoré prebieha v procese údenia.
Mnohé krajiny a aj ich regióny vo svete majú svoje tradične vyrábané klobásy. Pri ich výrobe sú používané rôzne kombinácie používaného mäsa (bravčové, kozľacie, baranie...), rôzne kombinácie korenín, môžu byť aj regionálne odlišnosti v spôsobe (dĺžke) údenia, zrenia, či používaného druhu drevených pilín (najčastejšie z listnatých stromov ako sú buk, dub, či ovocné stromy: čerešna, jabloň, slivka atď). 
Okrem priamej konzumácie sú klobásy používané aj do ďalších jedál ako je na Slovensku kapustnica, či iné mäsové polievky, pečené špeciality a pod.
História.
Výroba klobás je známa od staroveku. Vyrábali ich starovekí Sumeri, Číňania, Gréci, Rimania a ďalšie národy. Potravina bola vyrábaná najmä z dôvodu trvanlivosti, čo umožňovalo jej dlhodobejšie skladovanie. O tejto potravine písal napr. aj Homér vo svojom diele Odysea, dramatik Epicharmus nazval jednu zo svojich divadelných hier "Klobása". Klobásy boli známe od nepamäti aj na Slovensku, jednak sa na vidieku vyrábali podomácky, jednak ich vyrábali v mestách údenári, ktorí boli od 13. storočia v tom istom cechu s mäsiarmi. Mäso konzervovali nielen údením, ale aj sušením. V mnohých domácnostiach sa najmä v zimnom období údia klobásy podľa tradičných receptúr dodnes.
Kvalita klobás i ostatných údenárskych výrobkov bola vždy starostlivo strážená, za klamanie výrobkov dochádzalo už od stredoveku až k drastickým trestom. Na konci 19. storočia bol vydaný Rakúsky potravinársky kódex, ktorý platil až do roku 1948, kedy bol nahradený štátnymi normami. Všetky tieto predpisy a normy zakazovali pridávať do mäsových výrobkov akékoľvek cudzorodé látky s výnimkou soli, korenia, vody v povolenom množstve pri solení nastrekovaním, vitamínov či minerálnych látok. Začiatkom 90. rokov 20. storočia však boli tieto normy zrušené a na slovenskom trhu sa začali objavovať výrobky deklarované ako párky alebo klobásy, ktoré však obsahujú rôzne náhrady, ako je hydinový separát, škrob, rastlinné bielkoviny, múka, zahusťovadlá, a pod.
Intel 8088

Intel 8088 bol mikroprocesor od firmy Intel architektúry x86, založený na 8086 so 16-bitovými registrami a 8-bitovou vonkajšou zbernicou. Používal sa v pôvodnom IBM PC.
Bol zameraný na lacné systémy vďaka použitiu 8-bitových obvodov, ktoré neboli také drahé ako 16-bitové. V IBM PC bežal na frekvencii 4,77 MHz.
Intel 8085

Intel 8085 bol osembitový mikroprocesor od firmy Intel z polovice 70. rokov. Dodával sa v 40-pinovom DIP prevedení. Päťka v názve znamenala, že potreboval iba 5-voltové napätie, na rozdiel od -5 V, +5 V a +12 V pri procesore Intel 8080. Niekedy sa využíval v počítačoch s operačným systémom CP/M a neskôr ako mikroradič, vďaka menšiemu počtu komponentov, ktoré potreboval.
Drahdiwaberl

Drahdiwaberl je viedenská hudobná skupina, ktorú založil Stefan Weber (narodený 8. 11.1946).
V začiatkoch svojej kariery v nej hral Falco na basu.
Mana (hudobník)

Mana je japonský hudobník a módny návrhár. Preslávený pre jeho rolu leadera a gitaristu skupiny Malice Mizer. Mana pomohol v Japonsku rozšíriť módu Gothic Lolita jeho projektom Moi-même-Moitié. Jeho momentálny projekt je Moi dix Mois.
Mana

Mana môže byť:
Manna

Manna alebo mana môže byť:
Malá Ves

Malá Ves je mestská časť Lučenca na východe mesta. Jej dominantou je kaštieľ. Popri Malej Vsi preteká Krivánsky potok.
Dejiny.
Obec vznikla asi v 14. storočí. V roku 1575-1576 patrila do fiľakovského tureckého sandžaku. Koncom 16. storočia bola spustošená. Nová osada vznikla v 18. storočí, jej zemepánmi boli Forgáchovci z Haliče. V roku 1850 sa Malá Ves spomína ako osada obce Tuhár. V roku 1891 bola Malá Ves pričlenená k Lučencu.
Damnation and a Day

Damnation and a Day (podtitul: From Genesis to Nemesis...) je piatym albumom anglickej metalovej skupiny Cradle of Filth. Ide o prvý a taktiež jediný album skupiny vydaný pod hlavičkou Sony Records. Počas nahrávacieho procesu bol pre kapelu k dispozícii vyše stočlenný orchester Budapest Film Orchestra a štyridsaťčlenný spevácky zbor Budapest Film Choir.
Témou tohto albumu je pád človeka naprieč dejinami sledovaný očami Satana. Album vo veľkom čerpá z básne Stratený raj od anglického básnika Johna Miltona, pričom príbeh tohto koncepčného albumu pretkáva udalosťami opísanými v Biblii a taktiež vlastnou interpretáciou samotnej skupiny Cradle of Filth. Aj napriek tomu, že skladby na seba dejovo nadväzujú, nachádza sa tu skladba, ktorá do koncepcie nezapadá. Ide o pieseň Doberman Pharaoh, ktorá je poctou americkej death metalovej formácie Nile.
Damnation and a Day je jediný album kapely, na ktorom pracoval len jeden gitarista, konkrétne Paul Allender, nakoľko druhý gitarista Gian Pyres odišiel krátko pred začatím komponovacieho procesu. Taktiež ide o prvý album, na ktorom sa objavil basgistarista Dave Pybus.
Skladby.
I. Fantasia Down
II. Paradise Lost
III. Sewer Side Up
IV. The Scented Garden
Balkánske vojny

Balkánske vojny boli vojny, ktorých cieľom bolo rozdelenie a oslobodenie vojenskou cestou kresťanského obyvateľstva európskej časti Osmanskej ríše.
Rozlišuje sa:
Niekedy sa ako tretia balkánska vojna označuje prvá svetová vojna. Zriedkavo sa ako balkánske vojny označuje aj občianska vojna v Juhoslávii.
Odvrátená strana Mesiaca

Odvrátená strana Mesiaca je hemisféra Mesiaca, ktorá je neustále otočená smerom od Zeme; druhá strana Mesiaca sa nazýva privrátená strana Mesiaca. Odvrátená strana nie je zo Zeme pozorovateľná voľným okom, pretože Mesiac vykoná otočku okolo svojej osi za skoro rovnaký čas ako obeh okolo Zeme (27,3214 dňa) – tento fenomén sa nazýva viazaná rotácia ("synchrónna rotácia").
Odvrátená strana Mesiaca sa niekedy chybne považuje za tmavú (Slnkom neosvetlenú) stranu Mesiaca. V skutočnosti však na ňu Slnko striedavo svieti a nesvieti rovnako ako na privrátenú stranu Mesiaca.
Prieskum.
Táto odvrátená strana nebola kvôli jej neviditeľnosti zo Zeme pred érou kozmonautiky zdokumentovaná, ale po prvýkrát bola vyfotografovaná vďaka sovietskej kozmickej sonde Luna 3 v roku 1959. Prvé človekom vyrobené teleso, ktoré sa dotklo odvrátenej strany Mesiaca, bola americká sonda Ranger 4. Nebolo to však cielené. Táto kozmická sonda mala naraziť do privrátenej strany Mesiaca, ale zlyhala a nespravila korekciu svojej dráhy. Z odvrátenej strany Mesiaca nepriniesla žiadne údaje. Neskôr bola odvrátená strana dobre zmapovaná kozmickými sondami obiehajúcimi okolo Mesiaca. Prví ľudia, ktorí videli odvrátenú stranu, boli kozmonauti z misie Apollo 8, keď 24. decembra vykonala ľudská posádka prvýkrát oblet Mesiaca. Prvé mäkké pristátie kozmickej sondy na odvrátenej strane nastalo až 3. januára 2019 a vykonala ho čínska sonda Čchang-e 4. Išlo o vôbec prvý pokus o mäkké pristátie na tejto strane Mesiaca. Sonda Čchang-e 6 zase dopravila v roku 2024 z odvrátenej strany na Zem prvé a doposiaľ jediné vzorky. Odvrátenú stranu Mesiaca nenavštívila žiadna ľudská posádka.
Geológia.
Nerovný povrch odvrátenej strany je posiaty množstvom kráterov, ale je chudobný na mesačné moria, ktoré tvoria len 2,6 % jej povrchu. Nachádzajú sa tu len tri moria a to More túžby ("Mare Ingenii"), Moskovské more ("Mare Moscoviense") a na rozhraní s privrátenou stranou Východné more ("Mare Orientale"). To sa vysvetľuje skutočnosťou, že kôra na odvrátenej strane Mesiaca je hrubšia ako na privrátenej. Na väčšine plochy dosahuje hrúbku najmenej 35 km, miestami až 60 km, kým na privrátenej strane Mesiaca sa hrúbka kôry pohybuje približne medzi 25 až 40 km. Podľa jednej z hypotéz je to preto, lebo kôra odvrátenej strany sa sformovala rýchlejšie ako kôra privrátenej strany. Povrch privrátenej strany totiž udržiavalo dlhšie roztavený teplo zo Zeme, ktorá sa v tom čase nachádzala omnoho bližšie k Mesiacu ako je teraz (Mesiac sa od Zeme postupne vzďaľuje). Na tejto odvrátenej strane sa nachádza najväčší známy kráter v slnečnej sústave: "South Pole-Aitken". Vyskytol sa aj návrh, aby na ňu bol umiestnený obrovský rádioteleskop, ktorý by nebol rušený interferenciou zo Zeme.
Mv

mv (skratka z move) je Unixový príkaz, pomocou ktorého sa premiestňuje jeden alebo viac súborov alebo adresárov z pôvodného miesta na iné. Pôvodný súbor je zmazaný. Nový súbor môže, no nemusí mať rovnaký názov. Ak je to možné (napr. keď je pôvodný a originálny súbor na rovnakom súborovom systéme), bude súbor premenovaný. Pri používaní príkazu mv je potrebné mať práva na zápis do všetkých modifikovaných adresárov.
Príklady použitia.
Premenuje súbor na nový_súbor, premenovaný súbor ponechá v súčasnej zložke:
Presunie súbor do adresára:
Presunie súbor do adresára a súčasne premenuje:
Giulietta Masinová

Giulietta Masinová (, narodená ako Giulia Anna Masina; * 22. február 1921, San Giorgio di Piano, Taliansko – † 23. marec 1994, Rím) bola talianska herečka. Jej manželom bol taliansky režisér Federico Fellini.
Blantyre

Blantyre je najväčšie mesto Malawi. Žije tu 646 000 obyvatelov (údaj z roku 2003).
Pŕhľaviar čiernohlavý

Pŕhľaviar čiernohlavý alebo pŕhľaviar černohlavý ( "Saxicola rubicola") je druh z čeľade muchárovité. Obýva palearktídu. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov pŕhľaviar čiernohlavý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, stavy v Európe v rokoch 19892013 boli stabilné.
Opis.
Je menší ako vrabec. Samček má čiernu hlavu a chrbát, biely prúžok na čiernom krídle a hrdzavo hnedú hruď. 
V roku 2002 klasifikovali Ewan Urquhart a Adam Bowley jeho rasy za samostatné druhy a pôvodný druh "Saxicola torquata" bol rozdelenený na európsky druh "S. rubicola", africký druh "S. torquata" a sibírsky druh "S. maura".
Výskyt a stav na Slovensku.
Pŕhľaviar čiernohlavý na Slovensku hniezdi a vzácne zimuje. V období mapovania v rokoch 1980 - 1999 sa šíril severným smerom a bolo dokázané alebo pravdepodobné hniezdenie v 93,40 % mapovacích kvadrátoch. Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 20 000 - 40 000, zimujúcich jedincov 0 - 30. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú "mierny nárast" od 20 do 50%. Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "D" - ustupujúci druh. 
Potrava.
Živí sa najmä drobným hmyzom.
Hniezdenie.
Hniezdo si buduje na zemi v hustej tráve. Samička znáša 5 až 6 zelenkavých vajec s jemnými hrdzavými fľakmi a sama ich zahrieva. Na starostlivosti o mláďatá sa podieľa aj samček.
Petra Vančíková-Kolevská

Petra Vančíková-Kolevská (* 25. jún 1966, Bratislava) je slovenská herečka, scenáristka, moderátorka a producentka.
Otec Petry Vančíkovej je televízny dramaturg Pavol Vančík a matka režisérka Ľuba Vančíková. 
V roku 1989 absolvovala herectvo na VŠMU. Už ako dieťa hrala vo viacerých televíznych projektoch, inscenáciách a filmoch ("Farba tvojich očí", "Priama úmera", "Čertovo vrece", "Alžbetin dvor", "Chlapci a chlapi", "My sme malí muzikanti") a hraných českých a slovenských filmoch ("Perinbaba", "Zánik samoty Berhof", "Svět nic neví", "Prokletí domu Hajnů", "Sedm hladových", "Kanárska spojka").
V súčasnosti má produkčnú spoločnosť "Artreal". Spolupracuje hlavne so Slovenskou televíziou. Spolupodieľala sa na televíznych seriáloch "Leader" a "Investstory", produkovala celovečerný dokument o Jozefovi Bednárikovi "Opera session", film "Diaspóra" (jednu z hlavných úloh v ňom hrá Miroslav Donutil). S režisérom Ivom Trajkovom pripravuje v medzinárodnej koprodukcii triler "Personal cyber space" a s režisérkou Anabelou Žigovou film "Follow me". 
Moderuje a aj scenáristicky sa podieľa na tvorbe relácie pre mládež "Lúskanie". 
1. mája 2008 sa stala programovou riaditeľkou STV 
Je vydatá, s manželom Alexom má dve deti Bianku a Teu.
Nová Národná galéria

Nová Národná galéria je galéria v Berlíne. Dielo povojnovej západnej moderny 1965 – 1968, ktorej autorom je architekt Ludwig Mies van der Rohe. 
Štrukturálne a priestorovo galéria moderného umenia v Berlíne sa prejavuje značnou podobnosťou s jedným so starších Miesových diel, administratívnej budove Bacardi (1957), Santiago v Kube.
Oceľová konštrukcia galérie je väčšia proti železobetónovej konštrukcii budovy Bacardi, obe budovy majú zhodný štvorcový pôdorys. Oba objekty sú zhodné spôsobom riešenia strešnej konštrukcie. Nosník obojsmerne situované sú podopreté ôsmimi stĺpmi po stranách. Táto konštrukcia v svojej forme definuje veľký priestor na vyvýšenej plošine. Priestor pod rozsiahlou stropnou konštrukciou je 8.5 metrov vysoký. A jediný konštrukčný prvok, ktorý tento priestor oddeľuje od exteriéru sú sklenené transparentné fasády.
Mies používa rozsiahle schodisko, pripomínajúc Shinkelov systém spájania rôznych výškových úrovní. Pri tomto koncepte Mies však dosiahol ďaleko väčší efekt monumentality a prelínania sa interiéru s exteriérom ako pri budove Bacardi.
Štátny prevrat v Bulharsku (1934)

Štátny prevrat v Bulharsku vyprovokovala skupina intelektuálov z politického krúžku Zvon (po bulharsky: "Звено") 19. mája 1934 v Sofii.
Príčiny vypuknutia prevratu.
V tomto období sa Bulharsko nachádzalo v takmer úplnej zahraničnopolitickej izolácii, obklopené krajinami Balkánskeho zväzu (po bulharsky: "Балканска антанта"). Jeho politika sa obmedzila na pokusy o záchranu bulharských menšín v cudzine, pokusy obísť klauzuly Trianonskej zmluvy v otázke armády a reparácií a výzvy na mierovú revíziu tejto zmluvy. Podobná bola aj politika vládnutia Národného bloku (1931 - 1934), počas ktorého však do spoločnosti vrátil rad prejavov partizánstva a korupcie.
Výsledok prevratu.
Bola ustanovená autoritatívna vláda ovplyvnena talianskym fašizmom, ktorej ministerský predsedom sa stal Kimon Georgiev člen politického krúžku. Strany a národoosloboditeľské organizácie boli vyhlásené za protizákonné, pričom dokonca Ivan Michajlov, líder vplyvnej VMRO, ktorá do tejto chvíle prakticky vládla Macedónsku, bol prinútený hľadať útočisko v Turecku. Devätnástomájovci mali ambiciózny reformný program, ale nakoniec boli odsunutí šikovnými manévrami cára Borisa III., ktorý začal praktizovať nestranícky autoritatívny režim vládnutia.
Oscar Peterson

Oscar Emmanuel Peterson (* 15. august 1925, Montreal, Quebec, Kanada – † 23. december 2007, Toronto, Ontário, Kanada) bol kanadský džezový klavirista a skladateľ, hudobnými kritikmi považovaný za jedného z najlepších klaviristov všetkých čias (Scott Yanow, 2004). 
Petersonova hudba je plná swingu a džezových improvizácií. Jeho veľkým vzorom bol legendárny džezový pianista Art Tatum.
Beňov

Beňov môže byť:
Veľká Bytča

Veľká Bytča je mestská časť Bytče. Do roku 1946 bola samostatnou obcou. V roku 1946 sa zlúčili obce Veľká Bytča, Malá Bytča a Hliník nad Váhom do jedného mesta s názvom Bytča.
Iecugu Tokugawa

Iecugu Tokugawa (jap.: 徳川 家継"Tokugawa Iecugu") bol siedmy šógun Tokugawskej dynastie, ktorý vládol od 1713 až do svojej smrti v roku 1716. Bol synom Ienobua Tokugawu, čo z neho robilo vnuka Cunašigeho Tokugawu, ktorý bol daimjóm Kofu, pravnukom Iemicua Tokugawu, pra-pravnukom Hidetadu Tokugawu a pra-pra-pravnukom Iejasua Tokugawu. 
Prvé roky (1709-1713).
Iecugu Tokugawa sa narodil v Ede roku 1709, ako najstarší syn šóguna Ienobua Tokugawu a dvornej konkubíny. V čase vlády jeho otca, mal rozhodujúci vplyv na politiku štátu konfuciunistický radca Hakusekia Araia, ktorý mal značný vplyv aj na samotného šogúna. V čase narodenia Iecugua mal jeho otec Ienobu 48 rokov. Detské meno malého Iecugu bolo Nobumacu. V rámci encyklopedických výskumov sa Hakuseki snažil nájsť rodové spojenie medzi vládnucím rodom Tokugawa a osobnosťami minulosti. Hakuseki vypátral pokrvnú líniu rodiny Tokugawa až k rodine Minamoto, zakladateľom prvého šógunátu. Preto bol Iecugu nazývaný aj oficiálnym titulom Minamoto no Iecugu. Bol iba trojročný, keď zomrel jeho otec, a stal sa šógunom.
Šógun Iecugu (1713-1716).
Hoci šógun Iecugu prevzal formálne úlohu hlavy "bakufu" po svojom otcovi, v čase nástupu bol ešte iba batoľa. Keďže nebol schopný vládnuť, stal sa jeho poručníkom konfuciánsky učenec Hakuseki Arai. Počas Iecuguovej neplnoletosti sa uskutočnili dva významne reformy: reforma meny a reforma zahraničného obchodu na ostrove Kjúšú. Po prevzatí vlády sa Iecugu nezaoberal vnútornými záležitosťami krajiny; prenechal ich svojim verným radcom, predovšetkým Hakuseki Araimu. 
V roku 1713, začali ceny potravín nepríjemne rásť. Na základe rôznych návrhov riešenia tejto situácie (väčšinou po smrti Ienobua) zaslaných šógunovi od Hakusekiho Araia, bolo rozhodnuté vytvoriť novú menu, ktorá by zastavila rast cien potravín a tovarov. V roku 1714 bola nová kovová mena uvedená do obehu a preto, zatiaľ čo ceny potravín za vlády Iecugovho otca neustále rástli, po zavedení novej meny počas vlády Iecugua klesali. 
Reforma meny bola úzko naviazaná na reformu zahraničného obchodu. V roku 1716 mohli Japonci obchodovať z cudzincami iba v Dedžime pri Nagasaki prostredníctvom holandských a čínskych obchodných lodí. Snaha zreformovať obchod v krajine podnietila aj reformu všeobecných obchodných pravidiel. V roku 1716 bol vydaný dokument, ktorý stanovil, že "bakufu" mal právo určíť dvoch komisárov pre Zahraničný obchod v Edo a v Nagasaki, a že každoročne malo 30 čínskych a 2 holandské lode povolený vstup do krajiny s účelom obchodu. Japonsko ostalo naďalej veľmi izolované.
V "Šóoku" 6, v 30. deň 4. mesiaca (1716) zomrel šógun Iecugu prirodzenou smrťou vo veku šesť rokov. Iecuguova vláda bola vnímaná obyvateľmi krajiny pozitívne. Nakoľko nezanechal deti ani priamych potomkov, priama mužská línia tiahnuca sa od Tokugawu Iejasua ním vymrela ( vyše sto rokov po smrti Iejasua). Stále však existovali príbuzné vedľajšie vetvy pochádzajúce od Iejasua a niektorých jeho synov. Za nového šóguna bol zvolený člen jednej vedľajšej vetvy Jošimune Tokugawa.
Andromacha (Euripides)

Andromacha je dráma Euripidova, ktorej dej sa konal približne v roku 426 pred Kr. a opisoval otrokyňu Andromache počas jej života ako otrokyňa, po skončení Trójskej vojny
Dej.
Andromacha po dobytí Tróje pripadla ako korisť Achillovmu synovi Neoptolemovi, ktorý bol vrahom Astyanakta, on ho zhodil z hradieb! Ale so samou Andromachou jej pán zaobchádzal dobre. Zobral ju do svojho kniežatstva. Andromacha mu povila syna,no bola iba otrokyňou. Neoptolemos sa totiž oženil s Hermionou,dcérou Heleny a Menelaa,toto manželstvo bolo bezdetné.Neskôr Hermiona ohrozila zajatkiň život. Stalo sa to vtedy, keď Neoptolemos odišiel do Apollónovej veštiarne v Delfách. Závistlivá Hermiona zistila, že sa jej naskytla skvelá príležitosť,aby sa raz a navždy zbavila sokyne.
Pomôcť jej v tom mal otec Menelaos, ktorého úmyselne pozvala zo Sparty. Keďže Andromacha predvídala čo jej hrozí, obozretne sa skryla pri oltári bohyne Thetidy, Achillovej matky. Bola celkom sama, nemohla sa spoľahnúť na nikoho. Potajomky to síce oznámila Achillovmu otcovi Peleovi, lenže starec býval v inom meste, vo Farsale. Medzitým pyšná Hermiona sa pokúšala prinútiť Andromachu hrozbami a nadávkami aby opustila oltár. Keďže nemali nijaký účinok, Hermiona odišla, zakričala však tajomnú vyhrážku:
-Opustíš toto miesto aj vtedy,keby dookola tieklo roztavené olovo!
Na všetky nadávky a vyhrážky mohla Andromacha odpovedať iba smutným zistením:
-Je to strašné,že bohovia nám dali prostriedky proti jedovatým zmijam, nikto však nevynašiel liek na vec najhoršiu než had a oheň:na zlú ženu. Takým nešťastím sme pre ľudí!
Neskôr prišiel sám Menelaos a viedol jej syna. Pohrozil jej:
-Vyber si kto má zahynúť:či ty, alebo decko!
Matka si vybrala vlastnú smrť. Odišla od oltára, ale iba na to, aby sa dozvedela:
-Zahyniete obaja-ty, i decko!
Márne boli všetky prosby. V poslednej chvíli však prišiel starý Peleus. Niekoľko jeho rozhodných slov stačilo, aby Menelaos nielen uvoľnil Andromachu a jej syna z pút ,ale aby navyše aj sám zbabelo ušiel do Thessálie.
Louis Jérôme Reiche

Louis Jérôme Reiche - (* 20. december 1799, Gorinchem, Holandsko - † 16. máj 1890, Neuilly-sur-Seine, Francúzsko) bol významný francúzsky obchodník, remeselník a entomológ holandského pôvodu.
Životopis.
Narodil sa v holandskom Gorincheme. Spočiatku pôsobil ako lekár.
Počas svojho života veľa cestoval po Európe a zozbieral veľkú zbierku hmyzu, prevažne chrobákov (Coleoptera). Napísal asi 65 vedeckých článkov s entomologickou tematikou, kde sa zaoberal hlavne systematikou a biológiou chrobákov. Práce vychádzali prevažne v časopisoch, ktoré vydávala Francúzska entomologická spoločnosť. Patril k zakladateľom a významným členom Francúzskej entomologickej spoločnosti (Société entomologique de France). Celkove bol počas svojho života 6x prezidentom tejto spoločnosti (v rokoch 1847, 1851, 1856, 1863, 1877, 1882), čo sa nepodarilo už žiadnemu druhému z francúzskych entomológov. Patril k obchodníkom a výrobcom v Paríži, ale počas vojny v roku 1870 utrpel značné ekonomické straty a bol nútený predať svoju zbierku i entomologickú knižnicu. 
Zomrel v roku 1890 v Neuilly-sur-Seine vo Francúzsku. Niekedy sa udáva, že zomrel v Paríži.
Hotel Plaza

Hotel Plaza je 19-poschodový luxusný hotel v New Yorku s výškou a dĺžkou . Bol otvorený v roku 1907. Nachádza sa na západnej strane Grand Army Plaza, z čoho bolo odvodené jeho meno a tiahne sa popri Central Park South na Manhattane. Piata Avenue sa tiahne pri východnej strane Grand Army Plaza.
Hotel vlastnil od roku 1988 do roku 1995 bývalý prezident Spojených štátov Donald Trump.
Ernest Marie Louis Bedel

Ernest Marie Louis Bedel (* 16. máj 1849, Nantes, Francúzsko – † 26. január 1922, Paríž) bol francúzsky entomológ, prevažne koleopterológ. 
Biografia.
Študoval v Nantes a v Paríži, kde bol spolužiakom budúceho entomológa Maurice Sédillota (1849 – 1933). Vďaka svojmu otcovi spoznal niektorých z vedcov, ako Alcida Dessalines d'Orbigny (1802 – 1857), Henry Le Chateliera (1850 – 1936), alebo Pierra Émile Gounella (1850 – 1914).
Pred svojim štúdiom práva sa v roku 1870 zúčastnil vojny.
Ernest Marie Louis Bedel napísal počas svojho života asi 300 publikácií, ktoré sa zaoberali prevažne chrobákmi. Jeho zbierka hmyzu (prevažne chrobákov) je asi od roku 1922 uložená v Muséum national d'histoire naturelle v Paríži.
Zomrel v Paríži v roku 1922.
SUSE Linux Enterprise Desktop

SUSE Linux Enterprise Desktop (SLED), predtým Novell Linux Desktop, je komerčná, desktopovo orientovaná Linuxová distribúcia vyvíjaná Novellom, určená primárne pre firemných zákazníkov.
Súčasná verzia SLED 10 je odvodená z openSUSE 10.1.
Léon Marc Herminie Fairmaire

Léon Marc Herminie Fairmaire (* 29. júl 1820, Paríž, Francúzsko – † 1. apríl 1906, Paríž, Francúzsko) bol významný francúzsky entomológ, ktorý sa špecializoval hlavne na chrobáky v rámci celého sveta. 
Počas svojho plodného entomologického života zhromaždil rozsiahlu zbierku hmyzu zrovnateľnú s kolekciou grófa Pierre Françoisa Marie Auguste Dejeana (17801845), ktorá je uložená v Muséum national d'histoire naturelle v Paríži. Vydal asi 450 odborných publikácií, ktoré pojednávali prevažne o chrobákoch.
Léon Marc Herminie Fairmaire bol aj významným členom Francúzskej entomologickej spoločnosti a v rokoch 1854 a 1881 bol i jej prezidentom. 
Zdroje informácií o autorovi.
Tento článok je čiastočne, alebo úplne založený na preklade článku na českej Wikipedii.
Zoznam liniek newyorského metra

Toto je zoznam liniek newyorského metra.
Elzéar Abeille de Perrin

Elzéar Abeille de Perrin známy aj ako Elzéar Emmanuel Arène Abeille de Perrin (* 3. január 1843, Marseille, Francúzsko - † 9. október 1910, Marseille) bol francúzsky advokát a entomológ.
Životopis.
Po štúdiu práv pracoval ako advokát v Marseille. Ako 20-ročný vstúpil do Francúzskej entomologickej spoločnosti (Société entomologique de France) a všetok voľný čas venoval štúdiu hmyzu. Zvlášť sa zaujímal o druhy hmyzu, žijúce v pyrenejských jaskyniach.
Jeho zbierka palearktických druhov hmyzu z radov chrobákov (Coleoptera), blanokrídlovcov (Hymenoptera),dvojkrídlovcov (Diptera) a rovnokrídlovcov (Orthoptera) je uložená v Muséum national d'histoire naturelle v Paríži.