burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
United States Geological Survey

United States Geological Survey (skrátene USGS; slov.: Geologická služba Spojených štátov) je vedecká agentúra vlády Spojených štátov amerických, ktorá je súčasťou amerického ministerstva vnútra. Vedci USGS sa zaoberajú štúdiom krajiny Spojených štátov, prírodných zdrojov a nerastných surovín, ako aj prírodných hazardov, ktoré ohrozujú krajinu aj ľudí. Organizácia sa zaoberá štúdiom 4 hlavných vedných disciplín, ktorými sú biológia, geografia, geológia a hydrológia. Organizácia je teda aj americkou celoštátnou geologickou službou.
Výskum organizácie je plne hradený zo zdrojov amerického Ministerstva vnútra (U.S. Department of the Interior). USGS zamestnáva asi 8623 ľudí. Hlavné orgány USGS sídla v meste Reston v štáte Virgínia. Ďalšie väčšie zariadenia sa nachádzajú blízko mesta Lakewood v štáte Colorado a v Denver Federal Center a Menlo Park v Kalifornii.
Dejiny.
USGS bola založená dekrétom kongresu 3. marca 1879 ako nezávislá výskumná organizácia. Spočiatku bola poverená členením a prieskumom rozsiahlych priestorov, výskumom geologickej stavby a zisťovaním ložísk nerastných surovín rýchlo sa rozrastajúceho štátu. Tieto úlohy boli dané potrebou súpisu nových pozemkov, ktoré boli pričlenené k USA po kúpe Louisiany v roku 1803 a mexicko-americkej vojne v roku 1848. Založením geologickej služby zároveň došlo k ukončeniu Haydenovho, Powellovho a Wheelerovho prieskumu od 30. júna 1879. V priebehu činnosti boli od organizácie odčlenené viaceré zložky. Boli to Úrad pre rekultiváciu pôd (1902), Banský úrad (1910), Federálna komisia pre energiu (1920). V období prvej svetovej vojny a po nej sa organizácia zapojila do vyhľadávania a oceňovania nerastných surovín doma aj v zahraničí. V priebehu tohto obdobia sa prejavil aj nedostatok energetických surovín ale aj topografických a geologických máp, ktoré dovtedy pokrývali len 60% územia krajiny. Následný program mapovania a vyhľadávania surovín umožnil, že do roku 1932 bol tento problém vyriešený. Od roku 1962 sa USGS podieľa na diaľkovom prieskume Zeme, Mesiaca a iných vesmírnych telies. Spolupracuje s NASA a Národným úradom pre oceán a atmosféru (NOAA).
Riaditelia USGS.
Dejiny organizácie preukazujú, že najväčší vplyv na kvalitu a výkon USGS mali výrazné osobnosti spomedzi jej riaditeľov. Od jej vzniku geologickú služby riadili:
Leukópeus

Leukópeus () je v gréckej mytológii syn Portaóna a jeho manželky Euryty.
Podľa antického autora Apollodora z Atén bol Leukópeus synom kalydónskeho kráľa Porthaóna a bratom Oinea, Agria, Alkathoa, Mela a Steropy, ktorá s riečnym bohom Achelóom, splodila Sirény. Dedičom trónu v Kalydóne sa stal Oineus, ktorého ale Agrios so svojimi synmi zvrhol, následne uväznil a zasadol na trón. Oinea však po rokoch oslobodil argejský kráľ Diomédes, ktorý po návrate z trójskej vojny Agria a jeho synov (s výnimkou Onchésta a Thersita, ktorí včas utiekli) pobil a Oineovi trón vrátil.
Konstantyn Dominik

Konstantyn Dominik (* 7. november 1870, Gnieżdżewo, Kašubsko – † 7. marec 1942, Gdansk) bol katolícky kňaz, pedagóg a biskup v Pelplini.
Konstantyn Dominik sa narodil ako druhý najstarší syn. Maturoval v roku 1893 a vstúpil do kňazského seminára 25. marca 1897 bol vysvätený za kňaza v Pelplini. 20. januára 1928 bol pápežom Piom XI. menovaný za pomocného biskupa Pelplinskej diecézy a 25. marca 1928 bol vysvätený za biskupa. Stal sa zároveň aj titulárnym biskupom athribiský. V 1942 bol biskup hospitalizovaný a zomrel vo veku 71 rokov.
Galvarino

Galvarino (* ? - † 30. november 1557) bol slávny bojovník a veliteľ z národa Mapuche. Bojoval proti španielskym silám guvernéra Garcíu Hurtada de Mendozu. Bol zajatý počas bitky pri Lagunillas v blízkosti rieky Biobío.
Galvarino bojoval aj pri Santiagu a Tucapel. V bitke pri Lagunillas 8. novembra 1557 padol do zajatia spoločne s ďalšími 150 bojovníkmi z národa Mapuche. Mnohým z nich Španieli odsekli pravú ruku o odrezali nos. Iným, medzi ktorými bol aj Galvarino, odsekli obe ruky. Španieli ich takto zmrzačených pustili aby sa vrátili k svojmu národu a slúžili ako varovanie a zastrašenie ostatných Mapučov. Malo to však presne opačný účinok.
Pri návrate sa postavil Galvarino pred Caupolicána a vojnovú radu. Ukázal im svoje zmrzačené ruky a domáhal sa väčšieho povstania národa Mapuche. Za svoju statočnosť a udatnosť bol vymenovaný za veliteľa veľkej útočnej skupiny. S nožmi upevnenými na oboch zmrzačených rukách bojoval vedľa Caupolicána v nasledujúcej bitke pri Millarapue, ktorá sa odohrala 30. novembra 1557 a v ktorej zvíťazili Španieli a ich domorodí spojenci pod vedením Mendozu. Domorodci utrpeli ťažké straty. V boji padlo 3000 bojovníkov a 800 ich padlo do zajatia. Medzi zajatými bol aj Galvarino a niekoľko ďalších vodcov. Mendoza nariadil jeho popravu tým, že ho dal hodiť psom.
Žabelivka

Žabelivka () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 555 obyvateľov.
Olenivka (Vinnycký rajón)

Olenivka () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 685 obyvateľov.
Kroismos

Kroismos ("Kroismos") je v gréckej mytológii trójsky bojovník v trójskej vojne. 
Kroismos je postavou Homérovej Iliady. Jeho meno však zaznie len v pätnástom speve Iliady, kde umiera rukou achájskeho bojovníka Mega. Meges chybil pri útoku na Hektorovho priateľa Polydama, ale jeho oštep zasiahol do hrude Polydamovho spolubojovníka Kroisma, ktorý v okamihu padol mŕtvy k zemi. Meges mu potom zvliekol z tela zbroj.
Eustyoché

Eustyoché alebo Eustyocha ("Eustyoché") je v gréckej mytológii matka Mega z Élidy. 
Podľa antického autora Hygina, Eustyoché bola matkou Mega, účastníka trójskej vojny. Jej syn priviedol z Élidy k brehom Tróje vojsko na štyridsiatich lodiach. V antickom diele "Dictys Cretensis" ("Kréťan Diktis"), Meges umiera v trójskej vojne. Apollodoros z Atén však uvádza, že zomrel počas návratu z Tróje, keď stroskotal pri eubójskom myse Kaféreus.
Beta Camelopardalis

Beta Camelopardalis (β Cam/β Camelopardalis) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Žirafa. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť dosahuje 4,03. Ide o veľmi vzdialeného žltého nadobra, ktorý pravdepodobne prechádza zo štádia modrobielej hviezdy hlavnej postupnosti do štádia červeného nadobra. Jej spektrálny typ je G0 Ib. Už malým ďalekohľadom alebo silným triédrom vidieť jej sprievodcu ôsmej magnitúdy, ktorý je v skutočnosti tiež zdvojený.
Garage punk

Garage punk je žáner, ktorý v sebe spája garage rock a moderný punk rock. Je charakteristický nečistými a sekavými gitarovými zvukmi, pričom texty sú plné buričstva a hrané sú skupinami, ktoré majú často zmluvy s nezávislými hudobnými vydavateľstvami alebo nemajú zmluvu. Garage punkové hudobné skupiny sa väčšinou dištancujú od hardcore punkľových a politicky orientovaných hudobných skupín.
Chryseis

Chryseis alebo Chryséis ("Chryseis/iný prepis: Chryséis") môže byť v gréckej mytológii:
Chryseis môže byť aj:
ŠK Odeva Lipany

ŠK Odeva Lipany je futbalový klub z mesta Lipany hrajúci 3. slovenskú futbalovú ligu.
Známi hráči.
Z liahne klubu sú aj prvoligoví hráči - Štefan Varga, ktorý hrával I. ligu v Slovane Bratislava a Tatrane Prešov, Štefan Jacko, Ľubomír Jacko (Bardejov, Tatran Prešov), ktorí hrali I. ligu v Bardejove a bývalý reprezentačný hráč Stanislav Varga a bývalý tréner Tatrana Prešov. Odchovanci športových tried zo ZŠ Komenského 113 v Lipanoch taktiež hrali 1. ligu: Lukáš Janič - mládežnícky reprezentant SR (FC Košice, MFK Ružomberok, zahraničie), Patriik Jacko - mládežnícky reprezentant SR (1.FC Tatran Prešov, FK Pohronie), Adam Zreľák - slovenský reprezentant (MFK Ružomberok, Slovan Bratislava, zahraničie), Jakub Grič - mládežnícky reprezentant SR (Zemplín Michalovce, Spartak Trnava, zahraničie).
Pri celkovom hodnotení futbalového života v meste musíme spomenúť Antona Repeľa, ktorý bol medzinárodným rozhodcom a MUDr. Bardoša, ktorý pôsobil ako predseda zdravotníckej komisie pri krajskom futbalovom zväze v Košiciach.
Odeva Lipany

Odeva Lipany ("Odeva, s.r.o. Lipany") je jedným z najstarších a v súčasnosti stabilných podnikov v Lipanoch, známy hlavne výrobou uniforiem pre armádu a políciu na Slovensku.
Master of Laws

Master of Laws, skratka za menom LL.M. (, pôvodne z ) je akademický titul udeľovaný absolventom postgraduálneho právnického štúdia, ktoré je zamerané na konkrétnu oblasť práva (napr. obchodné, európske, daňové právo a pod.). Druh špecializácie môže byť uvedený v zátvorke za titulom (napr. "(Com)", "(EuR)", "(Tax)" a pod.).
Chryseis (dcéra Chrysa)

Chryseis alebo Chryséis alebo Chrýseovna ("Chryseis/iný prepis: Chryséis") je v gréckej mytológii dcéra Apolónovho kňaza Chrysa z mýsijského mesta Chrýsy.
Chrýseovna žila v mýsijských Tébach, keď ju Achilleus aj s niekoľkými inými dievčatami zajal počas jednej z výprav, ktorými achájskemu vojsku cestou do Tróje zabezpečoval jedlo a korisť. Pri rozdeľovaní zajatkýň ju potom dali veliteľovi achájskych vojsk Agamemnónovi. Krásna dievčina sa Agamemnónovi zapáčila a keď prišiel onedlho do achájskeho tábora jej otec, aby ju vykúpil, aj napriek ponúknutému vysokému výkupnému, ju Agamemnón jej otcovi nevydal a s urážkami ho vyhnal. 
Nešťastný Chryses sa nato v modlidbách obrátil na boha Apolóna s prosbou, aby Achájcov potrestal. Apolón svojho služobníka vypočul a na achájske vojsko zoslal mor. Keď Amamemnón ani potom nič nepodnikol, aby si boha udobril, Achilleus zvolal snem, na ktorom veštec Kalchas vyhlásil, že hnev boha Apolóna odvrátia len vtedy, keď Agamemnón Chrýseovnu jej otcovi vráti a ospravedlní sa mu. Agamemnóna slová Kalchanta veľmi nahnevali a slovne na neho zaútočil a keď sa Achilleus Kalchanta zastal, osopil sa aj na neho a hrubo ho urazil. Po prudkej výmene názorov Agamemnón napokon Chrýseovnu v záujme záchrany vojska pred morom vydal, ale aby urobil Achilleovi naprotiveň, vybral si za ňu náhradu, jeho milenku Bríseovnu.
Achilleus sa rozhodnutiu hlavného veliteľa podriadil, ale keď videl odchádzať plačúcu Bríseovnu vyhlásil, že nebude bojovať. Tak sa stala Bríseovna príčinou veľkého sporu medzi Agamemnónom a Achilleom, ktorý Trójania využili. Najbližšiu bitku vyhrali a ohrozili aj achájske lode na pobreží.
Dalibor Kusovský

Dalibor Kusovský (* 25. september 1971, Trenčín) je bývalý slovenský hokejista. Hrával na poste obrancu.
Klubový hokej.
Dalibor Kusovský začal hrať hokej v Trenčíne v klube Dukla Trenčín. Prvý zápas medzi mužmi odohral v sezóne 1991/92 vo vtedajšej spoločnej Česko-slovenskej hokejovej lige. V ďalšom ročníku už bol stabilným členom kádra. Bola to jeho prvá kompletná a zároveň posledná sezóna v spoločnej lige, keďže od nasledujúcej sezóny vznikla samostatná slovenská extraliga. Za Duklu Trenčín hrával až do sezóny 1998/99. V jej drese odohral 250 zápasov a ďalších 9 v play-off. Pred sezónou 1999/00 podpísal zmluvu s klubom HK 32 Liptovský Mikuláš. Tu strávil jednu sezónu. Následne podpísal zmluvu s klubom MsHK Žilina, za ktorý odohral nasledujúcich šesť sezón. V drese Žiliny začal aj siedmu sezónu, ale tú už dokončil v klube HC Slovan Bratislava. Po skončení sezóny sa vrátil opäť do Žiliny. Za Žilinu odohral ešte dve sezóny. Sezóna 2008/09 bola jeho poslednou v kariére. Za Žilinu odohral 426 stretnutí v základnej časti a ďalších 33 v play-off.
Saint-Omer (obvod)

Saint-Omer je obvod v departemente Pas-de-Calais a regióne Nord-Pas-de-Calais-Pikardia vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 8 kantónov a 116 obcí.
Audruicq (kantón)

Audruicq je francúzsky kantón v obvode Saint-Omer v departemente Pas-de-Calais v regióne Nord-Pas-de-Calais. Tvorí ho 13 obcí.
Chrysothemis

Chrysothemis alebo Chrýsothemis ("Chrysothemis"/iný prepis: "Chrysothemis") môže byť:
Chrysothemis môže byť aj:
Rhoio

Rhoio alebo Rhoió ("Rhoio"/iný prepis "Rhoió") môže byť v gréckej mytológii:
Lens (obvod)

Lens je obvod v departemente Pas-de-Calais a regióne Hauts-de-France vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 17 kantónov a 43 obcí.
Peter Sivák

Peter Sivák (* 21. marec 1982, Cheb, Česko) je slovenský hokejový útočník. Je odchovancom klubu MHK 32 Liptovský Mikuláš. Hráva na poste pravého krídla.
Klubový hokej.
Európa.
Peter Sivák začínal s hokejom v Liptovskom Mikuláši, za ktorý nastúpil aj na svoj premiérový (a jediný) zápas v Extralige v sezóne 1999/2000. V tomto ročníku inak hrával len za juniorský tím.
V ďalšom ročníku odohral okrem zápasov v juniorskom tíme aj 36 stretnutí v Extralige.
Pred sezónou 2001/02 prestúpil do klubu Dukla Trenčín, kde hrával tri sezóny.
Od ročníka 2004/05 sa stal hráčom nováčika v Extralige, HK Dubnica nad Váhom. Po 32 stretnutiach za tento klub sa ale vrátil do Dukly Trenčín, kde dohral sezónu. V Trenčíne odohral ďalšie dve sezóny.
Pred sezónou 2008/09 prestúpil do klubu MsHK Žilina. V tejto sezóne nastúpil aj v reprezentačnom družstve Slovenska v 4 prípravných stretnutiach. Ešte počas sezóny prestúpil do HKM Zvolen.
Pred sezónou 2009/10 podpísal zmluvu s klubom českej Extraligy HC Zlín, za ktorý odohral v českej extralige dve sezóny.
Pred ročníkom 2011/12 sa vrátil opäť do slovenskej extraligy, do družstva MsHK Žilina.
Po tejto sezóne sa vydal do zámoria, kde podpísal zmluvu s klubom San Francisco Bulls, hrajúcim druhú farmársku súťaž ECHL.
Zámorie.
Sezóna 2012/13 bola prvou v zámorí a veľmi úspešnou. V drese San Francisco Bulls odohral 64 stretnutí, v ktorých zaznamenal 56 bodov za 33 gólov a 23 asistencií. Za tieto výkony si vyslúžil aj povolanie do hlavnej farmárskej ligy AHL do klubu Worcester Sharks, ktorý je farmou klubu San Jose Sharks, hrajúceho NHL. V AHL odohral za Worcester 9 stretnutí, počas ktorých zaznamenal 5 bodov za 4 góly a 1 asistenciu.
Pred sezónou 2013/14 zmenil dres v rámci ECHL, keď z kalifornského mesta Daly City, kde hrával domáce zápasy klub San Francisco Bulls, prestúpil do klubu Alaska Aces sídliaceho na Aljaške v meste Anchorage. V Daly City napokon hokej skončil, keď sa klub San Francisco Bulls počas prebiehajúcej sezóny 2013/14 odhlásil zo súťaže ECHL. Aj počas pôsobenia v klube Alaska Aces sa mu podarilo prebojovať do klubu ligy AHL, keď ho na niekoľko zápasov povolal Abbotsford Heat, ktorý bol farmou klubu Calgary Flames. 
V sezóne 2014/15 si zahral v troch rôznych kluboch. V súťaži ECHL začal sezónu v klube Orlando Solar Bears. Neskôr prestúpil v rámci rovnakej ligy do klubu Stockton Thunder. V šiestich stretnutiach si zahral aj v AHL za klub Bridgeport Sound Tigers, ktorý je farmárskym klubom tímu New York Islanders. Pred sezónou 2015/16 sa stal hráčom tímu Fort Wayne Komets, po 10 stretnutiach, ale prestúpil do klubu Alaska Aces, kde pôsobí aj v sezóne 2016/17.
Anton Pozník

Anton Pozník (* 31. marec 1981, Ilava) je slovenský hokejový obranca. Je odchovancom klubu MHK Dubnica nad Váhom.
Klubový hokej.
Anton Pozník začínal s hokejom v klube HK Spartak Dubnica nad Váhom. Do mužského hokeja vstúpil v rodnej Dubnici nad Váhom v sezóne 1998/99, keď v jej drese odohral 9 stretnutí. Ďalšiu sezónu odohral ešte v 1. hokejovej lige za Dubnicu nad Váhom, ale od sezóny 2000/01 sa stal hráčom extraligového klubu MsHK Žilina. Za Žilinu hrával v Extralige štyri sezóny. Tú poslednú vypomáhal aj v klube MšHK Prievidza v 1. hokejovej lige. Pred sezónou 2004/05 išiel hrať do francúzskej najvyšej súťaže Ligue Magnus, kde odohral dve sezóny za kluby Les Remparts de Tours a Dijon HC Les Ducs. V drese Dijonu v sezóne 2005/06 vyhral francúzsky pohár. Odtiaľ smerovali jeho kroky do maďarského klubu Alba Volán Székesfehérvár. Pred ročníkom 2007/08 podpísal zmluvu s rumunským klubom HSC Csíkszereda, ktorý hrával okrem rumunskej ligy aj medzinárodnú MOL Ligu. Po dvoch sezónach sa vrátil do slovenskej Extraligy do klubu MHC Martin pred ročníkom 2009/10. V nasledujúcej sezóne začal hrávať Extraligu za klub MsHK Žilina. Sezónu, ale dokončil v rumunskom klube Steaua Rangers Bukurešť hrajúceho v rumunskej lige. Sezónu 2011/12 hrával za tento klub stretnutia aj v rumunskej lige a taktiež v medzinárodnej MOL Lige. &lt;br&gt;
Nasledujúcu sezónu sa vrátil na Slovensko, kde podpísal zmluvu s klubom 1. hokejovej ligy HK 95 Považská Bystrica. V priebehu sezóny sa dostal do klubu Dukla Trenčín za ktorú odohral v základnej časti 32 zápasov. V sezóne 2013/14 hrával tiež za Duklu Trenčín. Pred sezónou 2014/15 podpísal zmluvu s klubom MHK Dubnica nad Váhom, kde s hokejom začínal. Pre zranenie odohral v drese MHK Dubnica nad Váhom len desať stretnutí v ktorých zaznamenal 19 bodov za 10 gólov a 9 asistencií. V sezóne 2015/16 klub MHK Dubnica nad Váhom nemal seniorské mužstvo. Anton Pozník odohral v tejto sezóne niekoľko stretnutí v Rumunsku v drese klubu Steaua Rangers Bukurešť. &lt;br&gt;
Od sezóny 2016/17 MHK Dubnica nad Váhom opäť obnovila seniorské mužstvo a Anton Pozník sa vrátil do jej dresu. S klubom vyhral 2. hokejovú ligu SR. Klub zároveň postúpil do Budiš 1. hokejovej ligy SR. Po sezóne ukončil aktívnu kariéru.
Bedřich Bridel

Bedřich Bridel, tiež Fridrich Bridel, Bridelius alebo Brydelius, (* 1. apríl 1619, Vysoké Mýto – † 15. október 1680, Kutná Hora) bol český barokový spisovateľ, básnik a jezuitský misionár.
Život.
Bridel bol synom radného pisára. Študoval najprv na gymnáziu v pražskom svätováclavskom seminári. Do jezuitského rádu vstúpil v osemnástich rokoch roku 1637. Spoločne so svojím spolužiakom Bohuslavom Balbínom vyštudoval teológiu a filozofiu. Vysvätený na kňaza bol roku 1650 a potom pôsobil ako profesor rétoriky a poetiky na Karlovej univerzite. Pretože mal značné finančné prostriedky, založil roku 1656 v Klementine tlačiareň, ktorú viedol ako správca. V tom čase tiež napísal väčšinu svojich významných diel. V roku 1660 sa však začal venovať misijnej činnosti na Boleslavsku, Čáslavsku, Hradecku a Chrudimsku, kde obracal ľudí na katolícku vieru. Zomrel roku 1680, keď pomáhal ošetrovať chorých morom v Kutnej Hore.
Jeho celoživotnú tvorbu tvorí asi tridsať diel. Hojne prekladal a písal legendy, piesne, básne i filozofické, meditatívne a náboženské didaktické diela. Väčšina z nich vyšla vo svojej dobe anonymne, len výnimočne bola podpísaná monogramom F.B.S.I. O Bridelovom autorstve niektorých diel nevedeli ani niektorí jeho súčasníci.
Mnésimaché

Mnésimaché alebo Mnésimacha ("Mnésimaché") môže byť v gréckej mytológii:
Šupina (ryby)

Šupina je útvar na povrchu tela rýb. Primárnou funkciou šupín je predovšetkým ochrana tela pred vonkajšími vplyvmi a živočíchmi. Vznikajú ako deriváty škáry.
U rôznych druhov rýb sa časom vytvorili rôzne modifikácie šupín, niekedy dokonca úplne absentujú a ryba má namiesto šupinami telo pokryté tenkou pokožkou.
Všeobecná štruktúra.
Vo väčšine prípadov sa šupina ryby skladá z prednej a zadnej časti. Celá šupina na tele ryby je orientovaná prednou časťou dozadu a prichytená zadnou časťou.
Predná časť.
Predná časť je väčšinou širšia oproti zadnej časti a na rozdiel od nej je do veľkej miery priesvitná. Je orientovaná ku chvostovej plutve ryby.
Zadná časť.
Býva podstatne hrubšia než zvyšok šupiny. Vyčnieva z nej pomerne špicatý čudlík, čo vo väčšom zastúpení pôsobí ako pílka či skôr šmirgeľ
Prírastkové kruhy.
V princípe sú veľmi podobné letokruhom stromov. Na obrázku je možné pozorovať, že nepribúdajú pravidelne, ale zoskupujú sa striedavo do hustejších a redších skupín. Hustejšie pritom pribúdajú v zime, kedy má ryba spomalený rast, pretože hibernuje a redšie sa naopak tvoria v lete, v období rýchleho rastu. Podľa týchto prírastkových kruhov sa spočítaním hustejších skupín dá pomerne presne určiť vek ryby.
Diana Krallová

Diana Krallová (; * 16. november 1964, Nanaimo, Britská Kolumbia, Kanada) je kanadská džezová speváčka a klaviristka.
Osobný život.
Pochádza z rodiny hudobníkov, otec hrával na klavíri doma a matka spievala v zbore. Hra na klavíri ju bavila už odmalička, ako pätnásťročná hrávala džez v miestnej reštaurácii. Logické rozhodnutie teda bola škola tohto druhu, ktorú absolvovala na Berkleeho vysokej škole hudobných umení v Bostone. Má sestru Michelle. V roku 2003 sa vydala za anglického hudobníka Elvisa Costello. Presne o tri roky neskôr (6. decembra 2006) priviedla na svet v New Yorku dvojčatá, synov Dextera Henryho Lorcana a Franka Harlana Jamesa.
Na koncerte v Bratislave v roku 2009 sa vyjadrila, že má pravdepodobne slovenské korene.
Kariéra.
Už v roku 1993 nahrala svoj prvý album "Stepping Out". Jej talent dokladá aj skutočnosť, že na taký mladý vek (29 rokov) ho nahrala s renomovanými džezovými hudobníkmi, Johnom Claytonom a Jeffom Hamiltonom. Album pritiahol pozornosť producenta Tommyho LiPuma, ktorý o dva roky neskôr produkoval jej druhý album, "Only Trust Your Heart".
Jej tretí album "All for You: A Dedication to the Nat King Cole Trio" z roku 1996 bol nominovaný na Grammy a vydržal 70 týždňov v džezovom rebríčku magazínu Billboard. Nasledovali ďalšie úspešné albumy "When I Look In Your Eyes (1999)" a "The Look of Love (2001)". Posledný menovaný album dosiahol platinový status a titulná pieseň bola zároveň použitá v bondovke Casino Royale.
V septembri 2001 vyráža Diana na svoje prvé svetové turné a z ktorého je aj album a videonahrávka "Diana Krall - Live in Paris", nahraného v parížskej Olympii. V rovnakom roku spolupracuje na piesni "“I’ll Make It Up As I Go.”" pre film "The Score" s Robertom de Niro a Marlonom Brandonom v hlavných úlohách.
Po svadbe s Costellom začína pracovať na albume "The Girl in the Other Room", vydanom v apríli 2004. Album sa rýchlo dostáva do prvej päťky vo Veľkej Británii a tiež do rebríčka najlepších 40 albumov Austrálie.
Spolupracuje s Rayom Charlesom na jeho albume "Genius Loves Company" v piesni "You Don't Know Me".
V roku 2009 produkuje album Barbry Streisandovej "Love Is the Answer". V roku 2012 sa objavuje spolu s Paulom McCartneym v predstavení "Kisses on the Bottom", naživo vysielanom cez internet.
13. septembra 2012 spievala "Fly Me to the Moon" na memoriáli astronauta Neila Armstronga vo Washington D.C.
V Bratislave vystupovala v roku 2009. Plánovaný koncert v novembri 2012 bol napokon zrušený.
Úspechy a ocenenia.
Je honorárnym členom "Výskumnej nadácie pre viacnásobný myelóm" (Multiple Myeloma Research Foundation – MMRF) a oficiálnym umelcom Steinway.
Grammy.
Bola 13 krát nominovaná, z toho získala 5 cien: v roku 2000 za album "When I Look in Your Eyes" v dvoch kategóriách, v roku 2002 za album "Look of Love, v roku 2003 za album "Live in Paris"a v roku 2010 za album "Quiet Nights".
Mnésimaché (dcéra Dexamena)

Mnésimaché alebo Mnésimacha ("Mnésimaché") dcéra ólenskeho kráľa Dexamena.
Keď Herakles splnil všetkých dvanásť úloh, zadaných mykénskym kráľom Eurystheom, aby tak dosiahol slobodu, vypravil sa s vojskom proti élidskemu kráľovi Aigeiovi, ktorý ho v minulosti namiesto sľúbenej odmeny potupne vyhnal. Herakles však počas vojenskej výpravy ochorel a chtiac či nechtiac uzavrel prímerie, ktoré jeho nepriateľ nečakaným útokom porušil a on sa po stratách musel stiahnuť.
Jeho cesta ho potom priviedla k ólenskemu kráľovi Dexamenovi, kde sa podľa antického autora Apollodora, mala konať svadba Dexamenovej dcéry Mnésimachy a Kentaura Eurytióna. Nevesta rozhodne neprekypovala šťastím, lebo ju surový Eurytión do zásnub a aj k svadbe donútil. Keď si potom Kentaur Eurytión pre ňu prišiel, Herakles mu v tom po rozhovore s jej otcom zabránil a v bitke, ktorá sa medzi nimi strhla ho zabil.
Antický autor Pausanias uvádza, že Dexamenos bol aj otec dvojičiek, dcér, ktoré sa vydali za synov élidskeho kráľa Aktora. Théraifoné sa vydala za Euryta a Théroniké za Kteata.
Sapere Aude

Sapere Aude je štvrtý radový album skupiny Konflikt vydaný roku 2006.
No Return

No Return je tretí radový album skupiny Konflikt vydaný roku 2001.
James Hunt

James Simon Wallis Hunt (* 29. august 1947, Belmont, Spojené kráľovstvo – † 15. jún 1993, Londýn) bol britský pretekár, ktorý vyhral majstrovstvá sveta Formuly 1 v roku 1976. Po ukončení pretekárskej kariéry v roku 1979 sa stal mediálnym komentátorom a podnikateľom. Zomrel na infarkt vo veku 45 rokov. Dňa 29. januára 2014 ho magazín "Motor Sport" zaradil do Siene slávy. 
Kariéra.
V mnohom sa podobal Mikeovi Hawthornovi, bývalému britskému pretekárovi. Zo začiatku pretekal v Mini racing, Formuli Ford a Formuli 3, kde preteky často končili haváriou, čím si získal prezývku "Hunt the Shunt" (Hunt Šrotár). V roku 1972 si ho všimol bohatý lord Alexander Fermor-Hesketh a Huntovi poskytol potrebné finančné prostriedky, ktoré mu umožnili vstup do Formule 2.
V roku 1973 debutoval na Veľkej cene Monaka vo Formule 1. V pretekoch šampiónov v Brands Hatch, nezapočítavanom do majstrovstiev sveta, došiel vo vypožičanom Surteese tretí. Výborné výkony potom podával v zákazkovom Marchi, hlavne na Veľkej cene USA, kde prišiel druhý za Ronniem Petersonom. S vlastným šasi Hesketh trikrát obsadil tretie miesto. V roku 1975 vyhral Medzinárodnú trofej v Silverstone. Na Veľkej cene Holandska 1975 získal v súboji s Nikim Laudom prvé víťazstvo v Grand Prix. Keď Emerson Fittipaldi odišiel z McLarenu do rodinnej stajne, nahradil ho James Hunt. U tohto tímu získal šesť víťazstiev a v záverečných pretekoch na Veľkej cene Japonska, ktorý prebiehal v prudkom daždi, získal majstrovský titul. Jeho súper Niki Lauda, havaroval počas sezóny na Nürburgringu na Veľkej cene Nemecka a časť sezóny vynechal. Aj v posledných pretekoch v Japonsku preteky prerušil kvôli dažďu. James Hunt obsadil tretie miesto, tým získal o bod viac ako Niki Lauda a stal sa majstrom sveta. Po tejto sezóne sa britské televízne stanice rozhodli vysielať preteky. S McLarenom vyhral ešte trikrát. Po neplodnej sezóne 1978, kedy McLaren zostal pozadu, pretože jazdné vlastnosti vozidiel Formule 1 zmenil prítlačný aerodynamický účinok, svoju kariéru ukončil v roku 1979 v tíme Walter Wolf Racing.
Po skončení pretekárskej kariéry bol komentátorom televíznych prenosov pretekov F1. Jeho lakonické vyjadrovanie kontrastovalo s výrečnosťou Murraya Walkera. Tlač sa počas jeho kariéry často zameriavala na jeho sukničkárstvo a výstrelky. Tieto škandály zvyšovali v Spojenom kráľovstve sledovanosť Formule 1. Zomrel v roku 1993 na infarkt myokardu.
Mea Culpa

Mea Culpa je druhý radový album skupiny Konflikt vydaný roku 1999.
Takí sme

Takí sme je debutový album skupiny Konflikt (vtedy Konflikt A) vydaný roku 1995.
Horná Torysa

Horná Torysa ("Hornotoryský región") je slovenský región a región cestovného ruchu.
Geografia.
Región hornej Torysy sa nachádza na východe Slovenska, v Prešovskom samosprávnom kraji, v severozápadnej časti Šariša. Územie tvoria hranice katastrov 23 obcí severnej časti okresu Sabinov a jedna obec v okrese Levoča. Územie o rozlohe 26 921 hektárov sa rozprestiera medzi Levočskými vrchmi a pohorím Čergov. Hlavnou osou územia je horný tok rieky Torysy a strediskovým centrom regiónu je mesto Lipany.
Dejiny.
Prvé záznamy patria do obdobia 11. až 12. storočia, kde sa z osád postupne vytvárali strediská hospodárskeho života a prvé dediny, ktoré husto lemujú údolie rieky Torysy a jej prítokov. V prvej polovici 13. storočia sa región stal súčasťou "Šarišského komitátu" a sídlom županov bol Šarišský hrad. 15. storočie patrí usadzovaniu rusínskeho pastierskeho obyvateľstva severnej časti Šariša.
Väčšinu času patril Vyšný Slavkov do iného územnosprávneho celku ako zvyšok regiónu, v dnešnej dobe patria všetky obce do Prešovského kraja.
Kultúra a zaujímavosti.
Región ma bohatú folklórnu históriu a funguje tu množstvo folklórnych skupín a súborov, ktoré usporadúvajú 2 veľké folklórne podujatia ("Hornotorysský folklórny festival v Krivanoch, O gajdicu Andreja Mizeráka v Lúčke").
V posledných rokoch sa tu rozvíja aj moderný tanec a moderná hudba. V Lipanoch sa usporadúva v lete festival "Pohodička".
Školstvo.
Školstvo je v regióne zastúpené všetkými druhmi škôl, okrem vysokých.
Cestovný ruch.
Sú tu dve rekreačné strediská Oddychové centrum "Žliabky" Dubovica a "Rekrea" Lúčka – Potoky.
Šport.
V meste Lipany pôsobí futbalový klub ŠK Odeva Lipany, v regióne pôsobia futbalové a turistické kluby.
Pamiatky.
V Lipanoch medzi kultúrne pamiatky patria kostol sv. Martina a barokový "kostol Sv. Magdalény" a iné.
Nad obcami Brezovička, Hanigovce a Kamenica sa nachádzajú zrúcaniny hradov.
V regióne je viacero kaštieľov a to v obciach Rožkovany, Krivany, Červenica, Dubovica, Brezovica a Brezovička.
Pomníky.
Pomník padlých hrdinov v prvej a druhej svetovej vojne v Lipanoch.
Hospodárstvo a infraštruktúra.
Prirodzeným priemyselným centrom regiónu je mesto Lipany, kde sa sústreďuje 75 % priemyslu. Pôsobia tu dvaja zahraniční investori "Orac decor" a "Team industries", lokálne podniky Odeva Lipany, Mediproduct, Aluminium system, Elektro Lipany a JK Slovakia. Za prácou obyvatelia dochádzajú v rámci okresu Sabinov ("Milk – Agro, ZŤS, SANAS") alebo Prešovského samosprávneho kraja.
Regiónom prechádza cesta I. triedy v celkovej dĺžke 16 km na trase Prešov – Stará Ľubovňa, ostatné cesty sú zaradené do II. a III. triedy a obecné cesty (miestne komunikácie) v celkovej dĺžke 119,3 km.
Severojužným smerom pretína región dôležitá železničná trať spájajúca Poľsko – Slovensko - Maďarsko. Dĺžka trate je 18 km, ktorá je od roku 1997 (železničná trasa Prešov – Plaveč) zelektrifikovaná.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji žien 2014

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji žien 2014 boli v poradí 7. Majstrovstvá sveta žien v bandyhokeji žien, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa od 19.22. februára 2014 v meste Lappeenranta, vo Fínsku, za účasti 6 tímov. Fínsko bolo organizátorom ženského svetového šampionátu druhýkrát, keď predtým organizovalo hneď prvý turnaj v roku 2004. Titul prvýkrát vybojovali Rusky, ktoré vo finále zvíťazili nad doterajšími jedinými víťazkami MS Švédkami.
Zápasy v skupine mali hrací čas 2 x 30 min, zápasy v play-off 2 x 45 min.
Hyoscyamín

Hyoscyamín je alkaloid podobný atropínu.
Výskyt.
-Hyoscyamín sa vyskytuje v rastlinách z čeľade Solanaceae, kde sa nachádzajú rastliny ako durman obyčajný, mandragora lekárska, rúrky anjela, ľuľkovec zlomocný, smrtiaci baklažán a blen čierny.
Táto toxická látka blokuje účinok endogénneho neurotransmiteru acetylcholínu väzbou na jeho receptory. Je to jeden z izomérov atropínu. Podobne ako atropín a skopolamín, aj hyoscyamín má výrazný vplyv na psychiku. 
Použitie.
Používa sa v lekárstve ako racemická zmes atropínu [("R", "S")-hyoscyamín]. Pôsobí ako parasympatikolytikum, proti kŕčom a ako mydriatikum, ale aj ako protijed na otravu insekticídmi a pesticídmi. Pred zavedením moderných psychofarmák sa hyoscyamín používal v psychiatrii na liečbu agitovanosti.
Karel Krejčík

Karel Krejčík môže byť:
Česká akademie věd a umění

Česká akadémia vied a umení (pôvodný český názov Česká akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění) bola inštitúcia pre podporu vied a umení založená v Prahe v roku 1888 Sněmom českého Království a jej vznik bol schválený cisárom František Josef I. 23. januára 1890. Prvým a hlavným súkromným mecenášom, neskôr prezidentom bol staviteľ Josef Hlávka. Hlávka Akadémii venoval 200 tisíc zlatých a jeho žena potom ešte 50 tisíc ako kapitál, z ktorého výnosu sa činnosť financovala. Akadémia mala tri triedy vedecké a štvrtú triedu umeleckú a literárnu. 
Akadémia sídlila v novo postavenej budove Národného múzea na hornom konci Václavského námestia v Prahe a svoju činnosť začala 18. mája 1891 pod pôvodným názvom "Česká akademie císaře Františka Josefa pro vědy, slovesnost a umění." Slávnostne ju otvoril arcivojvoda Karol Ľudovít, cisárov brat, ktorý prišiel do Prahy otvoril aj Jubilejnú zemskú výstavu v Prahe. 
Akadémia vydávala série každoročných vedeckých zborníkov (Rozpravy České akademie věd a umění) i jednotlivé diela, napríklad preklady antických autorov a diela prírodovedecké aj historické. 
Po roku 1918 sa premenovala na "Českú akadémiu vied a umení" a od roku 1953 ju nahradila podľa sovietskeho vzoru organizovaná Česko-slovenská akadémia vied (ČSAV).
Kvalifikácia v pozemnom hokeji žien na Ázijské hry 2014

Kvalifikácia v pozemnom hokeji žien na Ázijské hry 2014 bola kontinentálna kvalifikácia v pozemnom hokeji žien na turnaj multišportového podujatia Ázijských hier 2014, ktorú organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Kvalifikácia sa konala od 15.23. februára 2014 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 4 tímov. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť 7 tímov, okrem zúčastnených aj , , a . Na Ázijské hry sa kvalifikovali všetky 4 zúčastnené tímy. Turnaj sa skladal iba zo základnej časti.
Účastníci.
 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k 9. decembru 2013.
Rijksuniversiteit Groningen

Rijksuniversiteit Groningen (, ) je univerzita v Groningene v Holandsku, ktorá patrí medzi najstaršie a najväčšie tunajšie univerzity. Pozostáva z 11 fakúlt, 27 výskumných centier a ponúka vyše 215 študijných programov.
V roku 2016 sa umiestnila na 72. mieste v hodnotení najlepších svetových univerzít (tzv. Academic Ranking of World Universities) a ako 2. v Holandsku.
Kaštieľ v Jasenici

Kaštieľ v Jasenici je renesančná stavba v obci Jasenica, okres Považská Bystrica. Kaštieľ je zapísaný do zoznamu národných kultúrnych pamiatok.
Majitelia kaštieľa.
Kaštieľ dal postaviť Daniel Suňog s manželkou Barborou Pružinskou, ako to dokladá nápisová doska nad vstupom do kaštieľa, na ktorej sú aj erby staviteľov. Daniel pochádzal zo zemianskej vetvy rodu Suňog. Jeho syn Michal a synovec Erazmus patrili v polovici 17.storočia k stredne majetným zemanom, majetnosť Suňogovcov potvrdzuje aj tereziánsky urbár zo 70.rokov 18.storočia, v ktorom boli uvedení Michal, František a Jozef Suňogovci. Suňogovci žili v kaštieľoch v Jasenici a v Divinke, od 18.storočia sa rod rozdelil na dve základné vetvy - Michal Suňog s manželkou Barborou Suňogovou žil v kaštieli v Jasenici, po jeho smrti patril kaštieľ jeho synovi Valentínovi, ním rod Suňog v Jasenici končí, v Divinke sa usadil Michalov strýko František s manželkou Janou Suňogovou, a po ňom jeho syn Anton s manželkou Evou Barošovou a vnuk Ján Nepomuk s manželkou Máriou Sádeckou, ním končí rod Suňog v Divinke. Potomkovia Suňogovcov sa neskôr vysťahovali do Maďarska. 
Dejiny kaštieľa.
Kaštieľ je dvojpodlažná stavba s dvojtraktovou dispozíciou s pôdorysom v tvare písmena L, s ústredným dvojramenným schodiskom. V niektorých miestnostiach sa zachovali renesančné valené klenby s lunetami a drevené trámové stropy, ktoré boli neskôr čiastočne nahradené rovnými stropmi, v jednej miestnosti sa zachoval pôvodný renesančný kamenný kozub. Na konci 18.storočia bol kaštieľ čiastočne zbarokizovaný, menšie úpravy boli urobené aj v 19. a 20.storočí. Okná na fasáde majú zachované plastické šambrány s nadokennými a podokennými rímsami a nad portálom je kamenná doska s erbmi a nápisom. Na nárožiach sa zachovalo pôvodné sgrafito. V roku 1877 opisuje Zechenter-Laskomerský vo svojom cestopise aj kaštieľ v Jasenici: "Jesenica je neveľká obec, bez zvláštneho výrazu, ale obsahuje v sebe ukrytú perlu básnictva. Pod kopcom leží Súňogovský kaštieľ s erbom nad vchodom a s dvoma okrúhlymi vežami na rohoch. Stavisko to nosí ráz XVII. storočia a obsahuje v sebe desať izieb; tieto sú pusté, smrdia myšami, no dalo by sa to všetko s neveľkými nákladmi zriadiť. Stavisko je na poschodie. Dvor má veľký, ale splnila sa na ňom židovská kliatba: „Bodaj by ti predo dvermi tráva rástla.“ Jedna krava by sa statočne z toho dvora vyživila. V popredí dvora pri ceste stojí dlhé, múrané, neovakované stavisko. Mala to byť pradiareň, ale v počiatkoch zanikla a strhla i pána Súňoga do galiby. Vedľa zámku či kaštieľa jestvujú dve náramné, štrnásť jutár veľké ovocné záhrady. K tomu patria lesy po vrchoch a rovné úrodné polia, všetko voľačo vyše päťsto jutár"
V rokoch 2003 – 2005 bol kaštieľ opravený a slúžil ako detašované pracovisko Vlastivedného múzea v Považskej Bystrici, dnes patrí obci Jasenica, ktorá ho prenajíma.
Lukko Rauma

Lukko Rauma ("lukko" znamená po fínsky "zamknúť") je fínsky hokejový tím v súťaži SM-liiga, ktorý bol založený v roku 1936. Celý názov klubu je "Rauman Lukko". Tím hrá v meste Rauma v aréne Äijänsuo Arena. V roku 1963 vyhral zatiaľ svoj jediný národný šampionát. Vlastníkom klubu je "Rauman Lukko Oy".
Kaštieľ v Divinke

Kaštieľ v Divinke ("Szunyoghovský kaštieľ") je renesančná stavba v obci Divinka, okres Žilina, zapísaná do zoznamu národných kultúrnych pamiatok.
Kaštieľ vznikol niekedy v 16. storočí. V roku 1723 ho dal Mikuláš Suňog s manželkou Barbarou Kadašovou čiastočne upraviť, pričom pristavali nové severné krídlo. V kaštieli neskôr býval ich syn František a jeho potomkovia.
V dnešnej podobe je kaštieľ dvojpodlažná dvojkrídlová budova s pôdorysom v tvare písmena L. Na nárožiach staršej budovy sú okrúhle arkiere dosadajúce do steny mušľovým ornamentom. Okná majú zachované renesančné kamenné ostenie a na fasáde ešte dnes možno vidieť zvyšky horizontálnych sgrafitových pásov. Do budovy sa vstupuje portálom s kamennou šambránou. Nad portálom bol pôvodne kamenný reliéf dvojerbu (suňogovský a kadassovský) s nápisom a letopočtom 1723, kedy bola vykonaná prestavba. Lombardini uvádza znenie nápisu: "Spec. Ac G.D. Nicoalus Szunyogh de Jeszenicze et Divinka S.C.R.M. et T. sep.viral.assor. cum S.D. Barbara Kadass de Tassnad Con. Sua a fund. Prop.exp. erigi cur.haer. et successoribus sius A.D. 1723." Čiže - Vážený a urodzený pán Mikuláš Suňog z Jasenice a Divinky, prísediaci najsvätejšieho cisárskeho a kráľovského veličenstva a sedmipanskej tabule s urodzenou paňou Barbarou Kadašovou z Tašnádu, svojou manželkou, od základov na vlastné náklady dali postaviť dedičom a svojim potomkom roku Pána 1723. Nápisová tabuľa z erbmi bola v druhej polovici 20.storočia kvôli rekonštrukcii zložená a umiestnená na neznáme miesto.
Miestnosti prízemia sú zaklenuté krížovými hrebienkovými a valenými klenbami s lunetou. Na poschodí sú podobné klenby okrem hlavnej miestnosti, ktorá má drevený trámový strop. V osemdesiatych rokoch prešiel kaštieľ rekonštrukciou a budovu využívalo múzeum a knižnica. Dnes kaštieľ chátra, aj keď strecha bola v rokoch 2007-2008 opravená - drevený krov bol zakonzervovaný a pokrytý novou šindľovou krytinou. Ku kaštieľu patrí menší oplotený pozemok.
Prstovanie

Prstovanie () je sexuálna praktika využívajúca jeden alebo viac prstov k stimulácii klitorisu, pošvy alebo konečníka. Spoločne so stimuláciou penisu ide o najbežnejšiu formu vzájomnej masturbácie.
Vaginálne prstovanie.
Masáž vulvy a najmä klitorisu je najbežnejší spôsob ženskej masturbácie.
Análne prstovanie.
Prstovanie konečníka je bežná metóda vlastnej prípravy pred análnym sexom. Osobe, ktorá je príjemcom análneho prstovania, by mala spôsobovať vzrušenie a uvoľnenie análneho zvierača pred vsunutím penisu alebo vibrátora. Análnym prstovaním je možné stimulovať mužovi prostatu a privodiť tak príjemcovi orgazmus. 
Análne prstovanie môže tiež, cez rektálnu stenu, stimulovať bod G u žien. Análne prstovanie je bežne používané osobami oboch pohlaví a heterosexuálnymi pármi.
Bezpečie.
Táto praktika sa považuje za bezpečný sex v prípade dodržiavanie nasledujúcich bezpečnostných opatrení: ruky by mali byť čisté, nechty ostrihané a depilované (dlhé alebo ostré nechty môžu spôsobiť škrabnutia, zranenie alebo zapríčiniť infekciu). Ak sa na prste nachádza škrabnutie alebo rezná rana, mal by byť zabalený do latexovej alebo vinylovej rukavice. Ruky by mali byť dôkladne umyté mydlom. Pokiaľ dochádza k stimulácii análneho otvoru aj vagíny, nemalo by dôjsť po prstovaní análneho otvoru k prstovaniu vagíny z dôvodu možného prenosu infekcie.
Zákon.
Násilné vniknutie prstami do análneho otvoru alebo vagíny sa považuje vo väčšine právnych systémov za druh sexuálneho zneužívania.
Postmarxizmus

 
Postmarxizmus je smer súčasnej filozofie založený na postulátoch Karla Marxa a marxististických prognózach. Filozoficky, postmarxizmus sa konfrontuje s esencializmom (napr. štát nie je nástrojom, ktorý je jednoznačne a samostatne v prospech danej triedy - kritiku ekonomického determizmu a esencializmu). Kým je neomarxizmus interdisciplinárne prepojený s ďalšími vedami (kulturológia, sociológia, politológia, ekonómia, psychoanalýza) a novou ľavicou, úlohou postmarxizmu je návrat marxizmu späť do filozofie, tzn. rozvíja diskusiu a hľadá nové alternatívy. Postmarxizmus vychádzajúci z Ernesta Laclaua a Chantal Mouffe je odmietnutie determinácie ekonomikou v poslednej inštancii kľúčovou inováciou, ktorá sa v sociálnych vedách pretavuje do štúdia intersekcionality mocenských nerovností medzi triedami, pohlaviami, či etnicitou.
Fundamentálnou otázkou postmarxistických a post-lacaniánskych teórií subjektu nie je "„Kto som?“", ale "„Čo odo mňa chce 'veľký Druhý"'? Postmarxizmus nadväzuje na frankfurtskú školu a birminghamskú školu (tvoria ho aj jej predstavitelia), staršiu generáciu kritických marxistov ako György Lukács, Antonio Gramsci a Ernst Bloch a filozofie postštrukturalizmu Jean-Francois' Lyotarda, Jacques Lacana, Goran Therborn, Zygmunt Bauman, Michela Foucaulta, Jacques'a Derridu a neskorého Ludwiga Wittgensteina. Známe sú odkazy na psychoanalýzu (Jameson, Guattari, Deleuze) a politológiu (Mouffe, Laclau).
K významným postmarxistickým filozofom patrí Slavoj Žižek, Michael Hauser, Jürgen Habermas, Alain Badiou, Tariq Ali, Ernesto Laclaua, Chantal Mouffe, Ernesto Screpanti, Göran Therborn, Gregory Meyerson a ďalší.
Postmarxizmus vznikol koncom šesťdesiatych rokov 20. storočia pod vplyvom študentských protestov v roku 1968, koloniálnej vojny vo Vietname a úsvite maoizmu. Postmarxistická kritika masovej kultúry sa pod vplyvom postmodernej filozofie zamerala taktiež na semiotické významy, lingvistiku a diskurz (dielo Rolanda Barthesa Mytológie a Jeana Baudrillarda "Critique of the Political Economy of the Sign" z roku 1972, ktoré kritizuje marxizmus pre ignorovanie symbolov). Hlavnou témou postmarximu je kritika kapitalizmu a neoliberalizmu.
Biodegradácia

Biodegradácia (iné názvy: biologická degradácia, biologický rozklad, biorozklad, biologické odbúranie, bioodbúranie) je degradácia , ktorá je zapríčinená biologickým pôsobením (spravidla pôsobením mikroorganizmov), hlavne enzymatickou činnosťou (vrátane enzýmov nachádzajúcich sa mimo organizmov), a ktorá vedie k značnej zmene chemickej štruktúry materiálu. Podľa niektorých definícií ide len o degradáciu organického materiálu a spomínaná degradácia musí zájsť minimálne tak ďaleko, že sa materiál rozložil na vodu, oxid uhličitý, biomasu a za určitých okolností aj metán. 
Pri rozklade látok s obsahom proteínov dochádza k hnitiu. Organizmy, ktoré sa na biologickom rozklade podieľajú, sa nazývajú dekompozítory (rozkladači). 
Schopnosť byť predmetom biodegradácie sa nazýva: biodegradovateľnosť, biodegradibilita, biorozložiteľnosť, bioodbúrateľnosť, biologická degradovateľnosť, biologická degradibilita, biologická rozložiteľnosť, biologická odbúrateľnosť.
Biodegradácia plastov.
Na biodegradácii plastov so skrátenou životnosťou sa najčastejšie podieľajú plesne. Podmienkou ich rastu je vysoká vlhkosť vzduchu. Okrem vyššie uvedených podmienok hrajú dôležitú rolu aj ďalšie faktory, ako sú kombinácia materiálov, vek plastov, mikroklíma a podobne. Metabolity produkované plesňami a baktériami spôsobujú degradáciu samotného polyméru. enzýmy, ako je napríklad peptidácia, môžu štiepiť polyamidovú väzbu a dokonca aj esterovú väzbu. Pri mikrobiálnej degradácii plastov so skrátenou životnosťou dochádza k týmto chemickým procesom:
Meranie dĺžky biodegradácie.
Biodegradáciu možno merať rôznymi spôsobmi. Vedci často používajú respirometrické testy pre aeróbne mikróby. Najskôr umiestnia vzorku pevného odpadu do kontajnera s mikroorganizmami a pôdou a potom túto zmes vystavia vzduchu. V priebehu niekoľkých dní mikroorganizmy túto zmes kúsok po kúsku spracujú za produkcie oxidu uhličitého - množstvo takto vyprodukovaného CO2 slúži ako indikátor degradácie. Biodegradácia môže byť tiež meraná anaeróbnymi mikróbmi a množstvom metánu v zlúčeninách, ktoré sú schopné vyprodukovať. V oficiálnych vedeckých publikáciách sa tento proces označuje ako bio-remedácia.
Modlitba pro Martu

„Modlitba pro Martu“ je česká pieseň z 60. rokov 20. storočia, ktorá sa stala symbolom odporu českého a slovenského národa proti vpádu vojsk Varšavskej zmluvy do komunistického Česko-Slovenska v roku 1968. Hudbu zložil Jindřich Brabec, autorom textu piesne bol textár Petr Rada, naspievala ju Marta Kubišová. Pieseň vyšla celkom v štyroch verziách a neskôr, v čase normalizácie bolo jej vysielanie úplne zakázané v rozhlase aj v televízii.
Pieseň vznikla pre v tom čase populárny televízny seriál "Píseň pro Rudolfa III." a Marta Kubišová ju naspievala v nahrávacom štúdiu len niekoľko dní po okupácii. Na magnetofónovej páske sa následne dostala do Česko-slovenského rozhlasu, ktorý brojil proti okupantom. Televízia ju odvysielala až v roku 1969 v programe, pre ktorý bola pôvodne určená. Uverejnenie piesne sprevádzalo ospravedlnenie, že nemá nijakú súvislosť s odohrávajúcimi sa politickými udalosťami.
Pre Petra Radu sa pieseň stala istým spôsobom osudnou – po rokoch zákazov a nátlaku emigroval do Austrálie a natrvalo sa vrátil až v roku 1990. „Modlitba pro Martu“ zaznela na demonštráciách počas Nežnej revolúcie na Václavskom námestí v podaní Marty Kubišovej.
Severoamerický a karibský turnaj v hádzanej mužov 2014

Severoamerický a karibský turnaj v hádzanej mužov 2014 bol hádzanársky turnaj, v ktorom súťažili hádzanárske družstvá mužov Severnej Ameriky a Karibiku a ktorý organizovala Panamerická hádzanárska federácia (PATHF). Konal sa v Mexiko City, v Mexiku od 25. februára1. marca 2014, za účasti 5 tímov. Pôvodne sa na turnaji malo predstaviť aj družstvo . Zvíťazilo Grónsko, ktoré vyhralo všetky zápasy.
Turnaj slúžil výhradne ako kvalifikácia družstiev na Panamerické majstrovstvá 2014, ktoré sa uskutočnia v Uruguaji. Kvalifikovali sa na ne 4 najlepšie družstvá. 
Výsledky.
Play-off sa nehralo.
Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2013

Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2013 boli v poradí 12. Majstrovstvá Európy v hokeji na kolieskových korčuliach žien, ktoré organizuje Európsky výbor hokeja na kolieskových korčuliach (CERH). Konali sa od 17.21. decembra 2013 v Mieres, v provincii Astúria, v Španielsku, za účasti iba 4 tímov. Víťazkami sa stali domáce reprezentantky Španielska, ktoré získali po finále s Portugalskom svoj štvrtý európsky titul. 
Španielsko bolo organizátorom ženského európskeho šampionátu tretíkrát, keď predtým hostilo turnaje v rokoch 1995 (v Oviede) a 2007 (v Alcorcon). Všetky zápasy sa hrali v aréne Polideportivo Visiola Rollan s kapacitou 1 000 divákov. Pôvodne sa mal turnaj odohrať odohrať už v septembri 2013, nakoľko ale nebola splnená požiadavka aspoň 5 tímov na turnaji, turnaj bol odložený. Požiadavka 5 tímov nebola splnená ani neskôr, ani plánovanú účasť v decembri nenaplnili, napriek tomu sa šampionát odohral.