burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kežmarská Biela voda

Kežmarská Biela voda je rieka na Slovensku ktorá odvodňuje východnú časť Vysokých Tatier.
Tok rieky.
Rieka vzniká sútokom Zeleného potoka, odvodňujúceho dolinu Zeleného plesa a Bieleho potoka, pritekajúceho z Doliny Bielych Plies. Na svojom toku priberá Napájadlový potok, tečie na východ popri Mlynčekoch a neďaleko Kežmarku ústi do rieky Poprad.
Niektoré pramene za zdrojnicu rieky chybne označujú Biely potok, vytekajúci z Bielych plies. V zmysle väčšiny historických prameňov však toponymom Kežmarská Biela voda označujeme až tok poniže sútoku Bieleho potoka s Zeleným potokom.
Názov Bielej vody patrí medzi prvé geografické názvy vo Vysokých Tatrách, pod názvom "aqua Bela quae fluit de miueis montibus" (rieka Bela tečúca z Snežných hôr - ako sa historicky Tatry označovali) sa spomína už v pozemkových listinách z roku 1285.
V starších latinských textoch Dávid Fröhlich (1639, 1644) rieku označuje "Albula Amnis" - Biela bystrina, čo vychádza z pravdepodobne jej horského bystrinného charakteru s množstvom štrkovitých nánosov bielej farby. Slovenský polyhistor Matej Bel v roku 1736 už uprednostňuje prívlastok "Albula Kesmarkiensis" - Kežmarská Biela voda. Kartograficky ju prvýkrát znázornil v mape Spiša Pavol Kray v roku 1715 s nemeckým názvom "Weiss Wasser". 
Pretože Bielych vôd je veľa, zvykne sa v názve riečky používať adjektívum Kežmarská Biela voda alebo správnejšie Biela voda kežmarská, pretože dodatkový miestopisný prvok nie je možné považovať za konštantu a tobôž nie za hlavnú zložku rozvitého názvu.
Splavnosť.
Kežmarská Biela voda nie je splavná vzhľadom na nízky prietok a veľa skál v riečisku. V prípade VV je teoreticky splavná od Mlynčekov, resp. od Cesty slobody (prvosplav).
Priemyselná televízia

Priemyselná televízia alebo uzavretý televízny okruh (po anglicky "Closed-circuit Television", "CCTV", doslova: televízia v uzavretom okruhu), ľudovo nazývaná "kamerový systém", je spôsob televízneho prenosu na krátke vzdialenosti, zvyčajne po kábli, pričom sa televízny prenos používa na iné účely ako na prenos programu.
Tieto systémy sa používajú predovšetkým na bezpečnostné účely (monitorovanie priestorov v snahe o zamedzenie krádežiam, vandalizmu a iným formám kriminality napr. v obchodných domoch, dopravných prostriedkoch, uliciach a mnohých ďalších priestoroch s masovým pohybom ľudí) a ďalej na diaľkové sledovanie rôznych automatizovaných procesov v priemysle (od toho pochádza slovenský názov).
Efemerida

Efemerida je tabuľka zobrazujúca polohy Slnka, Mesiaca a planét v danom čase.
Hnilec (rieka)

Hnilec (, ) je najväčší pravostranný prítok Hornádu.
Dejiny.
Okolo polovice 2. tisícročia pred Kr. sa pastierske kmene, ktoré sa usadili v blízkosti hôr, naučili využívať domáce zásoby medených rúd v údolí Hnilca.
Tok rieky.
Hnilec pramení na severnom svahu Kráľovej hole a preteká Slovenským rajom a Volovskými vrchmi. Do Hornádu sa vlieva pri Margecanoch. Najvýznamnejšími prítokmi sú ľavostranný Železný potok a pravostranné Smolník a Kojšovský potok.
Na svojom hornom toku má Hnilec ráz horskej bystriny, ktorá sa prediera malebným údolím na rozhraní Slovenského raja a Slovenského rudohoria (Volovských vrchov). Na svojom hornom toku nad obcou Stratená rieka Hnilec vytvára tiesňavu Stratenský kaňon. Stratenská dolina je krajinársky veľmi atraktívna – po celej dĺžke ju lemujú skalné zrázy okolitých vrchov, ležia v nej dve národné prírodné rezervácie – NPR Hnilecká jelšina a NPR Stratená, svetoznáma Dobšinská ľadová jaskyňa a verejnosti neprístupná Stratenská jaskyňa.
Pri Dedinkách bola na rieke vybudovaná priehrada Dedinky – Palcmanská Maša, ktorá slúži ako prečerpávacia vodná elektráreň. Počas činnosti elektrárne je voda presmerovaná do elektrárne Vlčia dolina-Dobšiná, kde umelo nadlepšuje prietok Dobšinského potoka, prítoku Slanej. Pod Dedinkami je preto Hnilec často nesplavný kvôli nedostatku vody. Od Dediniek rieka tečie prudkým tokom s ostrými kameňmi na dne širokého, väčšinou zalesneného údolia cez dediny Mlynky, Hnilec, Nálepkovo, Mníšek nad Hnilcom. Pod Mníškom nad Hnilcom rieka mohutnie, spád ale neklesá, tečie početnými kamenitými perejami. Pri Prakovciach sa údolie opäť zužuje a Hnilec si udržuje svoj perejnatý a prudký tok až po ústie do Hornádu pri Margecanoch.
Povodie Hnilca podľa prítokov (v smere toku).
Hnilec (P – pravostranný prítok, Ľ – ľavostranný prítok)
Splavnosť.
Hnilec je splavný od Dobšinskej ľadovej jaskyne po priehradu Dedinky – Palcmanská Maša. Tento úsek nazývame aj Horný Hnilec. Vodomer pre tento úsek pri moste pod obcou Stratená vpravo na riečnom kilometri 75,4 by mal ukazovať aspoň , doporučený stav je .
Dolný Hnilec je splavný za VV od Hnilca, za SV od Mníška nad Hnilcom. Splav úseku Mníšek nad Hnilcom – Margecany trvá 5 hodin, úsek Hnilec – Margecany 1 až 2 dni, podľa prekážok na rieke. Plavba po úseku nad priehradou trvá 2 až 3 hodiny. Minimálny stav vo Švedlári by mal dosahovať .
Nebezpečné miesta.
Rieka preteká hlbokým údolím so strmými stenami spadajúcimi priamo do vody. Nebezpečné miesta však nemá. Pozor na spadnuté stromy a niektoré umelé stupne, niektoré sú nesplavné (treba si prečítať kilometráž).
Pravek

Pravek alebo prehistória (predhistória) alebo preddejinná doba je prvá a najdlhšia etapa ľudských dejín. 
Niekedy sa rozlišujú pojmy:
Vedecky skúma pravek napríklad prehistória a prehistorická archeológia.
Časové vymedzenie.
Začína sa vznikom/prvými nálezmi človeka (okolo 2,6/2,5 miliónov rokov pred Kr., v Európe – okrem Gruzínska – sa nálezy začínajú až okolo 1,2 milióna rokov pred Kr.).
Končí sa podľa rôznych zdrojov:
Vznik prvých štátov (na Prednom Východe aj na Slovensku) je takmer identický so začiatkom histórie v užšom zmysle, obdobia dejín, ktoré je už bohato zachytené písomnými prameňmi. 
V egejskej oblasti sa niekedy zvykne ako koniec praveku udávať rok 500 pred Kr., v časti strednej Európy južne od Slovenska okolo začiatku n. l. (začlenenie do Rímskej ríše) a podobne.
Delenie.
Historicko-archeologické delenie.
Eneolitom začína tzv. obdobie kovov (ako opak vlastnej kamennej doby).
Vo vyspelejších oblastiach (Mezopotámia, Egypt, Čína a podobne) končí pravek už neolitom alebo eneolitom, či už z toho dôvodu, že vznikli štáty, alebo jednoducho z dôvodov odlišného tradičného delenia.
Laténska doba až doba sťahovania národov sú (napríklad) na Slovensku tzv. protohistorické obdobie (ktoré sa, ako bolo vyššie spomenuté, do praveku niekedy už nezaraďuje).
Ekonomické delenie.
Z ekonomického hľadiska pravek delíme na:
Geologické delenie.
Z geologického hľadiska pravek spadá do období:
Pozri aj chronostratigrafická tabuľka.
Charakteristika.
Pravek je v podstate dejinné obdobie ľudstva, o ktorom nie sú zachované písomné správy, iba doklady ľudskej existencie (kosti) a činnosti (napr. nástroje, náradie, zbrane, šperky), súhrnne označované ako archeologické pramene. 
Jadrom štúdia praveku, najmä paleolitu, je vznik a vývoj človeka - pozri pod antropogenéza. Orientačne možno povedať, že druh človek sa prvý raz objavuje v oblasti Starého sveta (Európa, Ázia, Afrika), potom v Amerike a Austrálii veľmi zhruba 10 000 pred Kr.).
Dráhová rezonancia

Dráhová rezonancia (iné názvy: orbitálna rezonancia, Laplaceova rezonancia, komenzurabilita) je vlastnosť pohybu dvoch telies v slnečnej sústave, pri ktorej sú ich obežné doby v pomere malých celých čísel. V takom prípade nastávajú medzi telesami gravitačné väzby (rezonancie), ktoré ovplyvňujú stabilitu tohto usporiadania. Obežné dráhy, po ktorých sa tieto telesá pohybujú, nazývame "komensurabilné".
Typickým príkladom je komensurabilita obežných dráh planét Jupitera a Saturna. Ich obežné doby 11,86 rokov a 29,46 rokov sú v pomere 2:5. Iným príkladom môžu byť Trójania, planétky obiehajúce po rovnakej dráhe ako Jupiter a pohybujúce sa v komensurabilite 1:1, alebo plutína, transneptúnske telesá, pohybujúce sa po komensurabilných dráhach s Neptúnom v pomere 3:2.
Komensurabilita sa veľmi často vyskytuje aj v sústavách mesiacov planét a zohráva významnú úlohu v jemnej štruktúre prstencov planét. Komensurabilita s Jupiterom má veľký význam aj pri vytváraní Kirkwoodových medzier v hlavnom pásme asteroidov.
Rezonancia

Rezonancia je snaha systému kmitať na väčšej amplitúde - viac pri určitých frekvenciách ako pri ostatných. Tieto frekvencie sú známe ako rezonančné frekvencie. Pri týchto frekvenciách môžu aj malé pravidelné sily spôsobovať veľké amplitúdy kmitov, pretože systém uchováva energiu kmitania.
Rezonancia môže byť:
Mechanika (rozlišovacia stránka)

Mechanika môže znamenať:
2060 Chiron

2060 Chiron je planétka s priemerom približne 839 km, ktorú objavil Charles Thomas Kowal 18. októbra 1977. Bol to prvý objavený zástupca skupiny planétok nazvanej Kentauri.
Chiron bol prvou objavenou planétkou s perihéliom ležiacim ďaleko za aféliami najvzdialenejších dráh telies v pásme planétok. Jeho dráha je v porovnaní s priemernými dráhami iných planétok excentrická a navyše dosť chaotická, pripomínajúca kométy. Jeho veľký rozmer, podľa prvých odhadov ležiaci medzi 400 až 800 km priemerom však vylučoval možnosť, že ide o klasickú kométu, pretože tie majú jadrá rádovo menšie. Chiron však vytvoril veľkú komu s priemerom až 2 milióny km. Klasifikácia tohto objektu preto od začiatku nebola jednoznačná, hovorilo sa o ňom dokonca aj ako o možnej 10. planéte slnečnej sústavy. Napokon sa Chiron stal prototypom novej skupiny telies nazývaných Kentauri. Tieto telesá majú vlastnosti asteroidov aj komét.
Objav.
Chiron objavil Charles Thomas Kowal na snímke zachytávajúcej oblasť súhvezdia Baran. Snímka vznikla 18. októbra 1977 cez veľkú Schmidtovu komoru na observatóriu Palomar. Dodatočne sa ho však podarilo identifikovať už na fotografiách vyhotovených v roku 1895. Pri objave malo teleso 18. až 19. magnitúdu a nezvyčajný bol jeho veľmi pomalý pohyb, ktorý naznačoval veľkú vzdialenosť od Slnka.
Trójan (planétka)

Trójania je súhrnné označenie pre planétky, ktoré obiehajú po rovnakej dráhe okolo Slnka ako jedna z planét napr. Jupiter, teda ich obežné dráhy sú v komensurabilite 1:1. V dôsledku rezonancie planéty sú sústredné okolo bodov predchádzajúcich a nasledujúcich planétu o 60˚, teda okolo libračných bodov L4 a L5 sústavy Slnko-planéta. V užšom zmysle sú Trójania iba planétky (v okolí týchto bodov) na obežnej dráhe Jupitera a v najužšom zmysle planétky v okolí libračného bodu L5 na obežnej dráhe Jupitera (t.j. opak Grékov).
Trójania Jupitera.
Prvého Trójana objavil Max Wolf 22. februára 1906, bol to Trójan Jupitera, planétka 588 Achilles. 588 Achilles sa pohybuje okolo libračného bodu L4. K 13. júnu 2009 je Jupiterovych Trójanov známych 3183, niekoľko z nich však bolo pozorovaných len niekoľko nocí. Sú sústredené v dvoch rozľahlých oblastiach okolo libračných bodov, pričom v oblasti "pred" Jupiterom (okolie bodu L4) ich poznáme 1813 a v oblasti "za" Jupiterom (okolie bodu L5) je ich známych 1370. Teória nepredpokladá a ani pozorovania neukázali nijaké výrazné rozdiely medzi týmito dvoma skupinami. Planétky sa môžu značne (až o 88,7°) vzdialiť od libračného bodu. 
Charakteristika.
Vo väčšine prípadov ide o planétky typu D. Majú nízke albedo priemerne okolo 0,065. Len 20 zo známych Trójanov má 100 a viac km v priemere. Najväčší z nich je 624 Hektor s priemerom 191 km. Za ním nasledujú 911 Agamemnon a 1143 Odysseus, ktoré majú rozmery 158 km a 155 km. 
Vznik.
Pôvodné teórie predpokladali, že telesá boli na týchto pozíciách zachytené, ale najnovšie štúdie ukázali, že Jupiterovi Trójania už na tejto dráhe vznikli, resp. boli tu zachytené v posledných štádiách formovania slnečnej sústavy. Tomu však nenapovedajú vysoké priemerné sklony ich dráh, pretože teória ich zachytenia počas formovania slnečnej sústavy predpokladá naopak nízke sklony. Sklony dráh sa však mohli dodatočne meniť, ale mechanizmus ich zmeny nie je v súčasnosti ešte celkom objasnený.
Libračný bod

Libračný bod (libračné centrum, Lagrangeov bod) v nebeskej mechanike, v sústave dvoch telies "m1" a "m2" rotujúcich okolo spoločného ťažiska, je bod, v ktorom sa vyrovnávajú gravitačné a odstredivé sily. Malé teleso, ktoré tiež rovnako rotuje okolo spoločného ťažiska telies "m1" a "m2" a sa nachádza v tomto libračnom bode, nemení voči sústave svoju polohu, teda si od telies "m1" a "m2" zachováva konštantnú vzdialenosť. Všetky libračné centrá sa nachádzajú v rovine rotácie telies "m1" a "m2" a je ich celkom päť. Označujú sa L1, L2, L3, L4 a L5.
História.
Prvé tri kolineárne Lagrangeove body L1, L2 a L3 boli objavené Leonhardom Eulerom niekoľko rokov predtým než Joseph Louis Lagrange objavil zostávajúce dva L4 a L5.
V roku 1772 Lagrange publikoval "Esej na problém troch telies". V prvej kapitole uvažoval ako opísať pohyb troch telies v sústave s ľubovoľnými počiatočnými vzájomnými polohami a hybnosťami. Následne z toho v druhej kapitole opísal dva špeciálne prípady pohybu platné pre hocijakú sústavu troch telies so sústrednými kruhovými obežnými dráhami. Prvý prípad bol kolineárny obeh okolo spoločného ťažiska, ktorý už objavil Euler, no Lagrange ho naformuloval elegantnejšie, t.j. obeh týchto troch telies tak, že sa v každom čase všetky tri nachádzajú na jednej priamke, a druhý bol rovnostranný, t.j. obeh týchto telies tak, že v každom čase tvorili spojnice týchto telies spolu rovnostranný trojuholník. 
Vlastnosti.
Centrá L1, L2 a L3 ležia na priamke prechádzajúcej ťažiskami telies "m1" a "m2". Centrum L1 leží medzi nimi a L2 a L3 sa nachádzajú na ich vonkajších stranách. Centrá L4 a L5 tvoria s týmito dvoma telesami rovnostranné trojuholníky.
Z pohľadu neinerciálnej vzťažnej sústavy rotujúcej s oboma hlavnými telesami sú gravitačné silové účinky telies "m1" a "m2" a odstredivá sila pôsobiaca na malé teleso umiestené v jednom z libračných centier v rovnováhe. Presnejší rozbor je možné vykonať pomocou súčtu gravitačných potenciálov hlavných telies "m1" a "m2" a "rotačného" potenciálu neinerciálnej sústavy. V skutočnosti je ale aj tam stabilita tohto malého telesa hlavne vďaka pôsobeniu ďalších telies v sústave obmedzená. Telesá zachytené v okolí bodov L4 a L5 okolo nich obvykle mierne oscilujú na trajektórii v tvare "tadpole" (v preklade žubrienka) ako napríklad Trojanské asteroidy planéty Jupiter prípadne oscilujú po trajektórii v tvare podkovy okolo bodov L4, L3, L5 a späť. Body L1 až L3 sú v rovine obehu nestabilné aj pri malej výchylke od ideálnej polohy. Je možné však nájsť sklonené, polostabilné obežné dráhy okolo týchto bodov zvané halo orbita. Tieto dráhy bývajú využívané pri umiesťovaní umelých družíc v blízkosti libračných bodov L1 až L3. V prípade sústavy Slnko-Zem je to pre pozorovanie vesmíru alebo Slnka. V libračnom centre L1 je napríklad umiestnená kozmická sonda SOHO a v libračnom centre L2 je zase napríklad astrometrická sonda Gaia vypustená v roku 2013. Medzi rokmi 2009 až 2013 v libračnom bode L2 pracovali aj ďalšie sondy ako kozmický ďalekohľad Planck a Herschelov vesmírny ďalekohľad.
Mechanika

Mechanika je odbor fyziky, ktorý sa zaoberá zákonmi, príčinami, následkami mechanického pohybu (a absencie mechanického pohybu, t.j. pokoja) a silami, ktoré tento mechanický pohyb (a absenciu mechanického pohybu) sprevádzajú. V širšom zmysle sa tento odbor zaoberá pohybom nielen telies (a hmotných bodov), ale akýchkoľvek hmotných objektov. 
Niekedy sa mechanikou myslí len klasická mechanika.
Delenia.
Podľa miery (ne)zohľadnenia síl a času.
Delenie bežné napr. na Slovensku: &lt;br&gt;
mechanika:
Delenie bežné napr. v nemeckej oblasti: &lt;br&gt;
mechanika:
Delenie vyskytujúce sa čiastočne v anglosaskej oblasti: &lt;br&gt;
mechanika:
Podľa (ne)teoretickosti.
mechanika:
Podľa uvažovanej (ne)spojitosti rozloženia hmoty a podľa skupenstva.
mechanika:
Podľa skupenstva.
mechanika:
Podľa metodologického prístupu.
mechanika:
Podľa používaných základných fyzikálnych princípov.
mechanika:
Do začiatku 20. storočia existovala len klasická mechanika, ktorej základ tvoria Newtonove pohybové zákony. Následne sa ukázalo, že ak sa teleso pohybuje takmer rýchlosťou svetla vo vákuu, je potrebné klasickú mechaniku nahradiť relativistickou mechanikou, a v prípade pohybu istých mikročastíc alebo ich niektorých sústav je potrebné klasickú mechaniku nahradiť kvantovou mechanikou.
Základné pojmy.
Základné pojmy, ktorými sa mechanika zaoberá, sú tieto (podrobnosti pozri v príslušných článkoch):
Hmatník

Hmatník je časť gitary a všetkých strunových a sláčikových nástrojov, nad ktorou sú natiahnuté struny. Má pozdĺžny tvar, naspodu zaoblený.
CCTV

CCTV môže byť:
Súbor (informatika)

Súbor je v počítačoch logické zoskupenie diskrétnych údajov - súbor údajov (dát). Údaje bývajú v dvojkovej (binárnej), resp. šestnástkovej (hexadecimálnej) číselnej sústave. Existuje viacero typov súborov, ktoré sú určené formátom súboru, čo je konkrétny spôsob kódovania informácií s cieľom ich uchovania.  
Súbory sa ukladajú do pamäťového zariadenia, teda napr. na pevný disk alebo do (operačnej) pamäte počítača. 
Súborový systém určuje spôsob ukladania a organizovania počítačových súborov a údajov, ktoré obsahujú tak, aby k nim bol umožnený jednoduchý prístup. Údaje bývajú na disku usporiadané v stromovej štruktúre v adresároch (aj priečinok alebo nesprávne zložka). Adresár môže obsahovať súbory a adresáre, ktoré môžu obsahovať znova ďalšie adresáre a súbory. Súbor nemôže obsahovať adresáre ani ďalšie súbory.
Adresár (informatika)

Adresár (; ak združuje súbory, tak adresár súborov, metaforicky známy aj ako priečinok alebo nesprávne zložka ()); je v počítačoch programovo pridelená a sprostredkovaná oblasť na diskovom nosiči, ktorá je označená podľa predpísaných syntaktických pravidiel (podobne ako súbory) a väčšinou združuje logicky súvisiace súbory (a adresáre).
Spravidla slúži na logické zoskupenie súborov a iných adresárov. Adresáre sú na pevnom disku usporiadané v stromovej štruktúre, tzv. "adresárovom strome". Adresár môže obsahovať súbory a zložky, ktoré môžu obsahovať znova ďalšie zložky a súbory. Takto je možné vetviť teoreticky do nekonečna, prakticky po hodnotu danú obmedzením konkrétneho súborového systému. Adresár, ktorý je hierarchicky najvyšší a obsahuje všetky ostatné súbory a adresáre, sa označuje ako "koreňový" ().
Adresár, s ktorého obsahom sa momentálne pracuje sa nazýva "aktuálny (pracovný) adresár". Adresár, ktorý je obsiahnutý v aktuálnom adresári sa označuje ako "podadresár". Adresár o úroveň vyššie je "nadradený adresár". Na zmenu aktuálneho adresára slúži zvyčajne príkaz "cd" alebo v GUI kliknutie na ikonu reprezentujúcu objekt adresára.
Zložka

Zložka môže byť:
Súbor

Súbor môže byť:
Jozef Dóczy

Jozef Dóczy (* 19. november 1929, Nitra, Česko-Slovensko – † 21. január 2013) bol slovenský herec.
Ocenenia.
Roku 2009 sa stal čestným občanom mesta Nitra. Roku 2010 mu bolo udelené štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra II. triedy.
Slavo Drozd

Slavo (Bohuslav) Drozd (* 21. marec 1931, Vrútky – † 13. júl 2008, Bratislava) bol slovenský herec.
Boris Farkaš

Boris Farkaš (* 4. júl 1954, Ratková) je slovenský herec. Je synom herca Ladislava Farkaša, otec Kristíny Tormovej.
Belá (rieka)

Belá (, , ) je prítok Váhu, odvodňujúci Kôprovskú a Tichú dolinu vo Vysokých Tatrách.
Tok rieky.
Belá je pokračovaním Tichého potoka, vzniká na sútoku Kôprovského potoka a Tichého potoka v nadmorskej výške . Tečie popri Podbanskom, prijíma Kamenistý potok a potok Dovalovec, Račkovú a popri dedinách Pribylina, Vavrišovo, Dovalovo a Liptovský Peter smeruje paralelne s cestou do Liptovského Hrádku, kde ústi v nadmorskej výške do Váhu v lokalite zvanej Úšusty.
Rieka sa prvýkrát spomína v listinách Bela IV. pod názvom "riullum Feier Potok", čo znamená že už na konci 13. storočia mala rieka dnešný zemepisný názov. Obsahom názvu Belá je jej divý tok rozbúrenej, do biela spenenej vody.
Rieka v minulosti veľakrát zmenila tok, spravidla po každej väčšej povodni. Tečie po štrkovom náplavovom kuželi vzniknutom splavovaním hornín z pramennej oblasti. Na tomto kuželi vytvára ramená, meandre a štrkové lavice. Zmene toku rieky hovoríme aj "divočenie rieky".
Za účelom využitia energetického potenciálu rieky bola za Dovalovom vybudovaná elektráreň, ktorá sa postupne zveľaďovala.
Priemerná teplota vody je 4,46 °C v letnom období je niekedy najvyššia teplota 17°C v nádrži. 
Povodie Belej podľa prítokov (v smere toku).
Belá (P - pravostranný prítok, Ľ - ľavostranný prítok)
od sútoku
Splavnosť.
Splavuje sa od cestného mostu v Podbanskom po prístavisko vo Vavrišove, za SV aj po ústie. Od Vavrišova je koryto značne devastované výstavbou malej vodnej elektrárne a reguláciou rieky.
Športová plavba sa vykonáva podľa zákona NR SR č. 580/2003 Z.z. o vnútrozemskej plavbe a o zmene a doplnení niektorých zákonov v úseku:
Návštevníci sú povinní riadiť sa návštevným poriadkom TANAPu.
Nebezpečné miesta.
Na celom úseku nebezpečenstvo spadnutých stromov a možnosť ľahkého utopenia v "drevenom sifóne". Za VV valce, ktoré držia. Na úseku pod Vavrišovom pozor na ostrý lomový kameň, armovacie železo a betónové bloky v koryte rieky. Belá je horský tok a podmienky sa môžu zmeniť i v priebehu dňa. Preto sa pred splavom informujte o aktuálnom stave.
Historické zaujímavosti.
Veľká povodeň bola na tejto rieke v roku 1933, kedy bola zaplavená oblasť od Pribyliny po Liptovský Hrádok.
Ivo Gogál

Ivo Gogál (* 11. január 1959, Zvolen) je slovenský televízny, divadelný a dabingový herec. Je synom režisérky Marty Gogálovej a herca a režiséra Jána Gogála. Svoj debut absolvoval už ako šesťročný. Je druhýkrát ženatý, má štyri deti a žije v Bratislave.
Dabing.
Ivo Gogál má veľmi hlboký hlas, vďaka ktorému je veľmi často obsadzovaný na černochov, hlavne tých starších. 
Herci ktorých Gogál dabuje najčastejšie (v zátvorke sú uvedené príklady filmov, v ktorých Gogál daného herca nadaboval):
Taktiež nadaboval postavu kapitána Barbossu (Geoffrey Rush) v sérii filmov Piráti z Karibiku, Dartha Vadera (James Earl Jones) v pôvodnej trilógií Star Wars, postavu Johna Luthera (Idris Elba) v seriáli Luther, postavu elfa Elronda (Hugo Weaving) v sérii Pán prsteňov a filme Hobit: Neočakávaná cesta a postavu Leona Vancea (Rocky Carroll) v seriáli .
Michal Gučík

Michal Gučík (* 28. august 1962, Nitra) je slovenský herec a podnikateľ. Od 29. decembra 2010 do 27. marca 2012 bol generálnym riaditeľom spravodajskej televízie TA3. 
19. septembra 2023 ho zadržala Národná kriminálna agentúra v rámci akcie Vírus, ktorá súvisí s páchaním ekonomickej trestnej činnosti na Vojenskom spravodajstve Ministerstva obrany SR. Deň na to bol prepustený a bude stíhaný na slobode.
Vladimír Jedľovský

Vladimír Jedľovský (* 7. november 1951, Čaka) je slovenský herec.
Študoval na Strednej poľnohospodárskej technickej škole v Trnave, napokon študoval herectvo. Je členom Divadla Jána Palárika v Trnave. Je dlhoročným partnerom herečky Táni Kulíškovej.
Jeho hlas možno poznať aj z dabingu.
Dabované postavy:
Andrej Kraus

Mgr. art. Andrej „Andy“ Kraus (* 13. júl 1967, Bojnice) je slovenský herec, humorista, scenárista, producent a moderátor. Herectvu sa venuje od detstva. Účinkoval v rozhlasovom zábavnom programe "Twister" a v televíznych humoristických programoch "Uragán", "Hurikán", a televíznom sitcome "Susedia". Známy je najmä svojou spoluprácou s Petrom Marcinom alebo aj "mileneckou" aférkou s mladou herečkou Natáliou Puklušovou. Taktiež v roku 2017 vydal knihu s názvom "Route 67". 
Chvíľu moderoval aj talkšou "Nech sa páči". Písal scenár seriálu "Panelák" na TV JOJ, taktiež aj "Kutyil s.r.o.", kde je aj hlavným protagonistom. Scenáristom bol aj v ďalších seriáloch TV JOJ – "Keby bolo keby" a "Pod povrchom".
Laicita (francúzsky pojem)

Termín laicita (z gréc. laikos, laos, ľud) označuje princíp oddelenia štátu od cirkví, absenciu vplyvu náboženstva vo vládnych záležitostiach a naopak. Termín je používaný najmä vo Francúzsku a frankofónnych krajinách. Tento koncept je spájaný so sekularizmom (svetskosťou), ale neznamená nepriateľský postoj alebo nerešpektovanie náboženstva. Zahŕňa v sebe voľné vyznávanie náboženstva, ale bez žiadneho špeciálneho štatútu: náboženské aktivity sú podriadené zákonom rovnako ako akékoľvek iné aktivity, a nie sú postavené nad zákon. Vlády štátov konštituovaných na takomto základe sa zriekajú zastávania pozícii na základe náboženských doktrín. 
Podľa tohto princípu, sa naboženská viera dotýka intimity jednotlivca. Náboženské presvedčenie každého človeka (alebo jeho absencia), v ktorom možno rozlíšiť duchovné, teistické alebo metafyzické presvedčenia viac či menej závislé od konkrétneho náboženstva, sú zámerne ignorované v správe štátu. Laicita zahŕňa školský systém, v ktorom chýba náboženská náuka (v zmysle náuka viery). Ale tento princíp nie je nezlučiteľný s vyučovaním náboženstiev, pokiaľ ide o vonkajší opis náboženstva, abstrahujúci dogmy tak, aby bolo možné pojednať rovnakým spôsobom všetky náboženstvá.
Slovo laik sa tiež používa v katolíckej terminológii na označenie osoby, ktorá nie je vysvätená, teda neprijala žiaden zo stupňov sviatosti kňazstva. V slovenčine slovo laický znamená tiež neodborný.
Pôvod slova.
Sloboda náboženského vyznania, ktorá nie je totožná s princípom laicity sa historicky objavila omnoho skôr, v krajinách, ktoré sa rozhodli tolerovať iné náboženstvá, ako ich štátne náboženstvo. Termín laický označoval od 12. až 13. storočia v súvislosti s klasifikáciou v rámci Katolíckej cirkvi “toho, čo nepatrí ku kléru ani k cirkevnému rádu”.
Po francúzskej revolúcii, najmä však v 19. storočí, v súvislosti s rôznymi zákonmi o oddelení štátu a cirkvi, sa vo Francúzsku objavilo druhé ponímanie tohto slova, ktoré neoznačovalo skutočnosť vlastnú Katolíckej cirkvi, ale princíp oddelenia občianskej spoločnosti a náboženskej spoločnosti (to, čo je nezavislé od kléru cirkvi a všeobecne od akejkoľvek náboženskej konfesie).
Vlastný termín – podstatné meno laicita (vo francúzštine laïcité) zaviedol v roku 1871, deriváciou prídavného mena “laický” Ferdinand Buisson, zakladateľ a prezident ligy Ľudských práv, nositeľ Nobelovej ceny mieru z roku 1927, známy svojim bojom za bezplatné a laické školstvo vo Francúzsku. Slovo laicita sa však nevyskytuje v žiadnom texte zákonov o školstve, pod ktoré sa podpísal Jules Ferry, ani v zákone z 9. decembra 1905 o rozdelení Cirkvi a Štátu. Naopak, článok 1 Ústavy zo 4. októbra 1958 Piatej republiky používa prídavné meno “laický” pre opis Francúzskej republiky.
Laicita

Laicita alebo laickosť môže byť:
Dennis Ritchie

Dennis MacAlistair Ritchie (* 9. september 1941, Bronxville, New York, USA – † 12. október 2011, Berkeley Heights, New Jersey) bol americký programátor, známy hlavne ako tvorca programovacieho jazyka C a spoluautor operačného systému Unix.
Vyštudoval fyziku a aplikovanú matematiku na Harvardovej univerzite. V roku 1967 začal pracovať v počítačovom výskumnom stredisku Bell Labs. Do svojej smrti pracoval ako riaditeľ oddelenia výskumu systémového softvéru u spoločnosti Lucent Technologies.
V 70. rokoch 20. storočia navrhol programovací jazyk C. V roku 1978 vytvoril spolu s Brianom Kernighanom základnú referenčnú príručku o tomto jazyku, "The C Programming Language". Dennis Ritchie je písmeno "R" v slávnej skratke "K&amp;R", ktorou sa štandard jazyka z tejto knihy označuje.
V roku 1982 získal (spolu s Kenom Thompsonom) IEEE Emanuel R. Piore Award „za vznik a vývoj operačného systému s veľkou užitočnosťou, prístupnosťou a náučnou hodnotou stelesneného v UNIXe a príslušenstve“.
V roku 1983 získal (spolu s Kenom Thompsonom) Turingovu cenu „za rozvoj všeobecnej teórie operačných systémov a zvlášť za implementáciu operačného systému UNIX“.
V roku 1990 získal (spolu s Kenom Thompsonom) IEEE Richard W. Hamming Medal „za vytvorenie operačného systému UNIX a programovacieho jazyka C“.
V roku 1998 získal (spolu s Kenom Thompsonom) National Medal of Technology and Innovation „za vývin operačného systému UNIX a programovacieho jazyka C, ktoré spolu viedli nesmiernemu rastu celého odvetvia“.
V roku 2005 získal IRI Achievement Award.
V roku 2011 získal (spolu s Kenom Thompsonom) Japonskú cenu „za vývoj operačného systému Unix“.
Vízia

Organizačné ciele bývajú zhrnuté do misie a/alebo vízie: 
Neradno zamieňať víziu s misiou, pretože sa principiálne odlišujú. Misia definuje účel alebo širší cieľ organizácie alebo podniku. Slúži ako sprievodca v časoch neistoty, maják. Nemá časové ohraničenie. Misia môže ostať rovnakou po desaťročia, ak sa správne formuluje. Vízia je konkrétnejšia pri určovaní cieľov a časového rámca pre ich dosiahnutie. Vízia je viazaná na nejakú formu úspechu. 
Napr. „Pomáhame prepravovať tovary a ľudí efektívne bez poškodzovania životného prostredia“ je misia (výrok o misii). Fordov stručný, ale trefný slogan „Kvalita je práca č. 1“ sa tiež môže považovať za určenie misie. Kým „Do roku 2010 budeme medzi 3 najväčšími prepravcami tovarov a ľudí v Severnej Amerike“ je vízia (výrok o vízii). Je to konkrétny a jednoznačný cieľ.
Tichý potok

Tichý potok pomenúva viaceré vodné toky:
Zoznam národných parkov v Argentíne

V Argentíne je 28 národných parkov (stav k októbru 2005) a veľké množstvo chránených území.
Ďalšie chránené územia (Výber).
V zátvorke je uvedená kategória ochrany.
Lokality Svetového dedičstva v Latinskej Amerike a Karibiku

Lokality Svetového dedičstva v Latinskej Amerike a Karibiku
Pre obsiahlosť je zoznam svetového kultúrneho a prírodného dedičstva v Latinskej Amerike a Karibiku na slovenskej Wikipédii rozdelený do dvoch častí zoradených abecedne podľa štátov, ktoré zaradenie lokality do zoznamu navrhli.
Národný park Los Glaciares

Národný park Los Glaciares () je národný park v argentínskej časti Patagónie (provincia Santa Cruz). Pokrýva plochu od asi a od r. 1981 je zaradený do zoznamu svetového kultúrneho dedičstva UNESCO. 
Národný park pozostáva v podstate z troch veľkých ľadovcov (Perito Moreno, Uppsala a Viedma) a niekoľkých menších. Tieto ústia do dvoch jazier, Argentino a Lago Viedma, ktoré ležia v národnom parku iba čiastočne.
Hraničí s národným parkom Torres del Paine na čilskej strane.
Los Glaciares je miestom medzinárodného turistického ruchu a je hojne navštevované. Východiskovým bodom je malé mesto El Calafate ležiace pri Lago Argentino, ako aj ešte mladá dedina EL Chaltén.
V severnej časti parku sú žulové vrchy Cerro Fitz Roy a Cerro Torre, ktoré tvoria pre turistov a horolezcov zaujímavý cieľ.
Ľudovít Hudek

Doc. JUDr. Ľudovít Hudek, CSc. (* 30. máj 1948, Bratislava) je advokát, podnikateľ, bývalý slovenský prokurátor a politik. Bol minister vnútra Slovenskej republiky v rokoch 1994 až 1996. Predtým v termíne od 16. novembra do 13. decembra 1994 bol generálnym prokurátorom až do nástupu na ministerský post. 
Životopis.
V roku 1966 ukončil Strednú všeobecnovzdelávaciu školu. Rok potom pracoval v podniku Slovnaft Bratislava ako robotník. V rokoch 1967-1972 študoval na Právnickej fakulte UK v Bratislave. Po ukončení základnej vojenskej služby začal v roku 1974 pracovať ako podnikový právnik. Od mája 1976 bol vedecko-pedagogickým pracovníkom na Fakulte vyšetrovania Vysokej školy ZNB v Bratislave. V rokoch 1977 až 1981 absolvoval externú vedeckú ašpirantúru na Právnickej fakulte UK. V  rokoch 1992 - 1994 pôsobil ako odborný poradca na sekcii vládnej legislatívy Ministerstva spravodlivosti Slovenskej republiky a na Legislatívnom odbore Kancelárie Národnej rady Slovenskej republiky, kde sa zaoberal najmä problematikou trestného a ústavného práva. Od júna 1994 bol komerčným právnikom. 
Počas jeho pôsobenia vo vedecko-pedagogickej činnosti a v legislatívnej práci sa venoval problematike ústavného systému, najmä organizácii a činnosti orgánov činných v trestnom konaní a zdokonaleniu legislatívneho procesu. Je autorom viacerých vedeckých prác, publikácií a článkov. 
V auguste 1994 bol menovaný stranou HZDS do NR SR. V novembri 1994 ho prezident SR vymenoval za generálneho prokurátora Slovenskej republiky. V decembri 1994 bol navrhnutý a následne vymenovaný za ministra vnútra SR. V súvislosti s vymenovaním za ministra Hudek podal demisiu na jeho funkciu generálneho prokurátora. Vo funkcii zotrval do augusta 1996, kedy bol odvolaný po zverejnení jeho telefonátu so šéfom SIS Ivanom Lexom, na základe ktorého mal zasahovať do práce polície v prípade únosu Michala Kováča mladšieho. 
Po odchode z funkcie ministra krátko pôsobil vo VÚB banke vo funkcii generálneho riaditeľa Divízie bezpečnosti a ochrany VÚB. Následne pôsobil v predstavenstve tejto bankovej inštitúcie. Do júla 2004 bol členom predsedníctva futbalového ŠK Slovan Bratislava. Takisto podnikal s nehnuteľnosťami v Bratislave. 
Osobný život.
Je ženatý s advokátkou Danielou Hudekovou, má dve deti.
1036 Ganymed

1036 Ganymed je planétka s priemerom približne 31,7 km, ktorú objavil W. Baade 23. októbra 1924.
1221 Amor

1221 Amor je planétka s priemerom približne 4 km, ktorú objavil E. Delporte 12. marca 1932. Je hlavným predstaviteľom skupiny, v ktorej sa nachádzajú planétky prichádzajúce do oblasti dráhy Zeme s perihéliom menším ako 1 AU a aféliom väčším ako 1 AU.
3908 Nyx

3908 Nyx je planétka s priemerom približne 4 km, ktorú objavil H.-E. Schuster 6. augusta 1980.
4179 Toutatis

4179 Toutatis je blízkozemská planétka nepravidelného tvaru o rozmeroch 4,5 × 2,4 × 1,9 km, ktorú objavil C. Pollas 4. januára 1989.
13. decembra 2012 v blízkosti planétky preletela čínska sonda Chang'e 2.
Hermann Minkowski

Hermann Minkowski (* 22. jún 1864 – † 12. január 1909) bol nemecký matematik židovského pôvodu, ktorý vytvoril geometrickú teóriu čísel a používal geometrické metódy na riešenie zložitých problémov v teórii čísel, matematickej fyzike a geometricky interpretoval špeciálnu teóriu relativity pomocou Minkowského časopriestoru. Od roku 1893 bol profesorom v Bonne, od roku 1894 v Königsbergu, od roku 1896 v Zürichu a od roku 1902 v Göttingene.
Slavo Záhradník

Slavo (Slavomír) Záhradník (* 10. júl 1937, Nižná Boca – † 5. december 1991) bol slovenský herec.
Dušan Tarageľ

Dušan Tarageľ (* 30. január 1948, Pribylina) je slovenský herec.
Je absolventom VŠMU, ktorú ukončil v roku 1971. Následne nastúpil do činohry SND, kde stvárnil množstvo postáv. Jeho nezameniteľný herecký i hlasový prejav vynikol najmä v dielach ako Stratená dolina, Sváko Ragan, Vianočné oblátky či Ťapákovci. Okrem divadla, televíznych filmov a seriálov je známy i z dabingu.
Je ženatý, žije v Bratislave a má dve dcéry.
Pavol Višňovský

Pavol Višňovský (* 8. máj 1960, Veľké Leváre) je slovenský herec.
Geraldova hra

Geraldova hra je román Stephena Kinga.
Silný príbeh manželov Geralda a Jessie Burlinghamovcov, ktorí sa na svojej odľahlej chate oddávajú erotickým hrám. Vo chvíľach, keď Gerald pripútal svoju ženu k posteli, zomiera a Jessie je uväznená. Uväznená žena bojuje so smädom, strachom a vnútornými hlasmi rovnako, ako s vlastnou minulosťou, ktorú poznačilo sexuálne zneužitie otcom.
K jej starostiam pribudne boj o Geraldovo telo, ktoré sa stane potravou túlavého psa a strach o vlastný život po návšteve záhadnej postavy s kufríkom kostí. Zoslabnutej žene sa podarí oslobodiť sa drastickým spôsobom a nájsť pomoc. Vyvrcholením románu je list, ktorý Jessie píše priateľke. V liste opisuje zistené detaily o záhadnom mužovi, Geraldovej smrti ...
Vladimír Lexa

Vladimír Lexa môže byť:
Manfred Kokot

Manfred Kokot (* 3. január 1948, Templin) je bývalý východonemecký atlét, ktorý sa venoval šprintom. Je držiteľom striebornej medaily z Letných olympijských hier 1976 v štafete na 4x100 metrov.
Kariéra.
V roku 1971 prekonal európsky rekord v behu na 100 m časom 10,0 sekundy a v roku 1973 prekonal halový svetový rekord v behu na 50 m časom 5,61 sekundy.
Letné olympijské hry.
Na Letných olympijských hrách 1972 v Mníchove skončila štafeta Nemeckej demokratickej republiky v zložení Manfred Kokot, Bernd Borth, Hans-Jürgen Bombach a Siegfried Schenke na 5. mieste časom 38,90 sekundy.
Na Letných olympijských hrách 1976 v Montreali získal striebornú medailu v tímovej súťaži v štafete na 4x100 metrov časom 38,66 sekundy. Štafeta Nemeckej demokratickej republiky v zložení Manfred Kokot, Jörg Pfeifer, Klaus-Dieter Kurrat a Alexander Thieme zaostala za víťazným tímom Spojených štátov o 33 stotín sekundy a pred tretím tímom Sovietskeho zväzu mala náskok 0,12 sekundy.
Komentár Karola Poláka.
Do československého povedomia sa Manfred Kokot zapísal vďaka provokatívnej poznámke komentátora Karola Poláka: „"Podľa očakávania zvíťazil Manfred Kokot z NDR. A naši, bohužiaľ, dobehli predposledný a posledný. Aká škoda, že aj u nás doma nemáme takýchto Kokotov!"“
Kokot

Kokot môže byť:
Manuál

Manuál môže byť:
Francúzske južné a antarktické územie

Francúzske južné a antarktické územia (po francúzsky "Terres australes et antarctiques françaises", skr. "TAAF") sú územie Francúzska, ktoré má postavenie zvláštneho územia uvedeného vo francúzskej ústave. 
Donedávna to bolo zámorské územie (TOM) Francúzska, ale keďže táto kategória bola zrušená a postavenie tohto územia nebolo "de facto" zmenené, majú TAAF (ako jediné francúzske územie) stále ešte postavenie „zámorského územia Francúzska“.
TAAF vzniklo v roku 1955 a bolo spravované z Paríža. Od roku 2004 je spravované zo Saint-Pierre na ostrove Réunion, bez toho, aby bolo považované za súčasť Réunionu. 
Pozostáva z 5 administratívnych okresov:
Francúzske južné a antarktické územia nie sú osídlené, s výnimkou výskumných základní, z ktorých najznámejšou je Dumont d’Urville na Adelinom pobreží.
Saint Pierre a Miquelon

Saint Pierre a Miquelon, dlhý tvar Ostrovy Saint Pierre a Miquelon, je zámorská správna korporácia Francúzska. Súostrovie pri južnom pobreží Newfoundlandu má rozlohu , počet obyvateľov 6 995 (2004). Správne stredisko: Saint-Pierre, 5 618 obyvateľov (1999).
Dejiny.
Ide o jediný pozostatok francúzskej koloniálnej ríše v Severnej Amerike. Francúzi obsadili súostrovie v roku 1604. 
V roku 1946 sa stalo zámorským územím (TOM) Francúzska, 19. júla 1976 zámorským departementom (DOM) Francúzska, v roku 1985 „územnou správnou korporáciou so zvláštnym postavením“, premenovanou 28. marca 2003 na zámorskú správnu korporáciu (COM) Francúzska.
Ekonomika.
Je strediskom rybolovu (treska) a hlavným priemyslom na ostrove je spracovanie rýb. Vývoz: ryby a kožušiny. Hlavní obchodní partneri: Kanada, Francúzsko a USA.
Wallis a Futuna

Wallis a Futuna je zámorská správna korporácia Francúzska. 
Pozostáva z 2 skupín ostrovov v Tichom oceáne, ktoré majú rozlohu a počet obyvateľov 14 944 (2003):
Správne stredisko: Mata-Utu. Jazyky: francúzsky a walliský. Prevláda rímskokatolícke vierovyznanie.
Dejiny.
Francúzski misionári sa vylodili na oboch súostroviach začiatkom 19. storočia. V roku 1887 bol založený protektorát. Referendom v roku 1961 sa zmenil štatút na zámorské územie (TOM). Od roku 2003 je to zámorská správna korporácia. 
Ekonomika.
Poľnohospodárstvo a potravinársky priemysel.
Peter Staník

Peter Staník (* 14. júl 1947, Košice – † 25. február 1995, Nitra) bol slovenský herec.
Viera Strnisková

Viera Strnisková (* 30. október 1929, Hlohovec – † 31. august 2013, Bratislava) bola slovenská herečka. Sestra divadelného režiséra Vladimíra Strniska. Bola dcérou MUDr. Strniska, ktorý pôsobil vo V. Krtíši.
Študovala na Filozofickej fakulte, neskôr na Lekárskej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V osemnástich rokoch začala účinkovať na Novej scéne v Bratislave (1948-1950). Potom hrala v Mestskom divadle v Kolíne (1950-1951), v Divadle Jozefa Gregora-Tajovského vo Zvolene (1953-1957) a v Nitre (1957-1962). V rokoch 1962 - 2004 v Slovenskom národnom divadle. Po roku 1989 účinkovala tiež v Spišskom divadle v Spišskej Novej Vsi. Významná bola aj jej recitačná, rozhlasová a dabingová činnosť. Bola trikrát vydatá, jej druhým manželom bol režisér Pavol Haspra. Ich dcéra Jana Strnisková-Mikulášová (* 1957) sa stala tiež herečkou a režisérkou.
Ocenenia.
V roku 1969 získala titul Zaslúžilá umelkyňa a v roku 2003 jej prezident Rudolf Schuster udelil štátne vyznamenanie Pribinov kríž II. triedy.
Funkcionálne programovanie

Funkcionálne programovanie je založené na zápise programu v tvare výrazu. Najdôležitejšími zložkami týchto výrazov sú funkcie a ich aplikácie na argumenty. Výpočet funkcionálneho programu spočíva v postupnom zjednodušovoní výrazov až do doby keď sa už výraz zjednodušiť nedá.
Funkcionálne programovanie patrí medzi deklaratívne programovacie princípy. To znamená že 
nepopisuje "ako" sa bude problém riešiť, ale "čo" sa daným problémom bude riešiť. Medzi jeho hlavné výhody patrí odstránenie bočných efektov počas výpočtu, čo umožňuje programovú verifikáciu a kontrolu správnosti programov.
Ako základ väčšiny funkcionálnych jazykov slúži λ-kalkul. Ide o matematický formalizmus pre popis vyčíslitelných funkcí, ktorý vytvoril Alonzo Church v 30. rokoch 20. storočia. Je považovaný za „prajazyk“ funkcionálnych jazykov.
Funkcionálne programovacie jazyky.
Najstarším príkladom funkcionálneho jazyku je Lisp, aj keď ani pôvodný LISP a ani nové varianty ako Common Lisp nie sú čisté funkcionálne jazyky. Medzi ďalšie varianty Lispu patria Logo, Scheme, Dylan. Moderné príklad funkcionálnych jazykov sú Haskell a rodina jazykov ML zahŕňajúca ML, Standard ML, OCaml a F#. Ďalšie funkcionálne jazyky sú Erlang, Clean, Miranda, matematické jazyky ako Maple, Mathematica a mnoho ďalších.
Aj niektoré imperatívne programovacie jazyky, ako napríklad Python, Ruby, Tcl alebo Perl, sa dajú použiť na funkcionálne programovanie, pretože obsahujú funkcie vyššieho rádu, abstrakcie a podobne.
Pozrite aj .
Nová Kaledónia

Nová Kaledónia (po francúzsky: "Nouvelle-Calédonie") staršie Zámorské teritórium Novej Kaledónie a závislých území je zámorská správna korporácia sui generis Francúzska v Tichom oceáne. 
Má rozlohu (z toho rovnomenný hlavný ostrov ) a počet obyvateľov 230 789 (2004). Správne stredisko: Nouméa. Jazyky: francúzsky, melanézsky a polynézske nárečia. Vo vierovyznaní prevláda rímskokatolícka (60 %) a protestantské (30 %) denominácie.
40% obyvateľstva tvoria pôvodní obyvatelia Kanakovia, tretinu Európania, z väčšej časti narodení na ostrove, ostatní pochádzajú z iných oblastí Pacifiku alebo sú zmiešaného pôvodu.
K zámorskému územiu patria aj: 
Dejiny.
Pôvodné obyvateľstvo ostrovov tvorili Melanézania. Ostrov Nová Kaledónia objavil v roku 1774 James Cook a v roku 1853 ho anektovalo Francúzsko. Od roku 1946 do roku 1999 bola Nová Kaledónia zámorským územím (TOM) Francúzska, odvtedy je zámorskou správnou korporáciou sui generis.
V 80. rokoch 20. storočia bolo na ostrove násilie v sporoch Kankmi a Európanmi o nezávislosti ostrova.
Dvoma zmluvami (1988 a 1998) získala značnú vnútornú autonómiu s možnosťou vyhlásenia nezávislosti uzákonenou francúzskym Národným zhromaždením. V roku 2018 sa konalo referendum o nezávislosti, v ktorom sa však väčšina vyslovila proti nezávislosti Novej Kaledónie.
V referende v októbri 2020 obyvatelia znovu odmietli nezávislosť od Francúzska: 53,26% hlasovalo proti pri účasti 85,6%. V predošlom referende proti nezávislosti hlasovalo 56,7% hlasujúcich.
Ekonomika.
Ťažba niklovej rudy a poľnohospodárstvo (káva, kopra, hovädzí dobytok, obilie a zelenina) sú hlavné odvetvia. Hlavní obchodní partneri: Francúzsko, Japonsko a USA.
Lambda kalkul

Lambda kalkul (λ-kalkul) je formálny systém a výpočtový model používaný v teoretickej informatike a matematike pre štúdium funkcií a rekurzie. Jeho autormi sú Alonzo Church a Stephen Cole Kleene. λ-kalkul je teoretickým základom funkcionálneho programovania a príslušných programovacích jazykov, najmä Lispu.
λ-kalkul analyzuje funkcie nie z hľadiska pôvodného matematického zmyslu zobrazenia z množiny do množiny, ale ako metódu výpočtu. Dá sa chápať ako najjednoduchší univerzálny programovací jazyk. Je univerzálny, pretože ľubovoľnú rekurzívne spočítateľnú funkciu je možné vyjadriť a vyčísliť pomocou tohto formalizmu, λ-kalkul je teda výpočtovou silou ekvivalentný Turingovmu stroju.
Rekurzia (matematika)

Rekurzia (po latinsky: "recurrere" = bežať znovu) je v matematike a informatike, ale aj v biológii, využitie časti vlastnej vnútornej štruktúry, napríklad definovanie funkcie pomocou seba samej. 
Formálna definícia.
V matematike a informatike sada objektov, funkcií, alebo metód, vykazuje známky rekurzie, ak spĺňa nasledujúce vlastnosti: 
Rekurzia v matematike.
Rekurzívna definícia môže vyzerať napríklad takto: 
Ak formula_1 je konečná množina, tak existuje rekurzívny algoritmus na získanie všetkých podmnožín formula_1. Množina podmnožín sa označuje formula_3a je určená vzťahom 
formula_4, kde formula_5a formula_6(teda T je doplnok formula_7 k formula_1). 
Ďalšou známou postupnosťou využívajúcou rekurziu je Fibonacciho postupnosť.
Rekurzia v programovaní.
V informatike rekurzívna funkcia, volá samú seba. Musí obsahovať vetvu so základným prípadom pre časovú ohraničenosť funkcie.
Funkcia počítajúca faktoriál pomocou rekurzívneho algoritmu:&lt;syntaxhighlight&gt;
function faktorial(n)
 if n == 1
 return 1
 else
 return n * faktorial(n - 1)
&lt;/syntaxhighlight&gt;
Komorské ostrovy

Komorské ostrovy sú súostrovie v Mozambickom prielive v Indickom oceáne. Mayotte je zámorskou správnou korporáciou Francúzska a zvyšok súostrovia tvorí štát Komory. Komorské ostrovy boli do jej vzniku (6. júla 1975) súčasťou Francúzska.Komorské ostrovy majú rozlohu 2 034 km².Této ostrovy tvoria ostrovy:Njazidja,Nzuwani,Mwali a Mayotte ktorý je najľudnatejší ostrov.Priemerné letné teploty sú tu viac ako 25°c.Počet obyvateľov je 795 600.Hlavné mesto je mesto Moromi.
Komeniológia

Komeniológia je systematický výskum prínosu J. A. Komenského do svetovej kultúry, vedecké skúmanie života, činnosti, diela a pôsobenia J. A. Komenského.
Diskografia Johnnyho Casha

Diskografia Johnnyho Casha – albumy umelca uverejnené v rokoch 1957 až 2014.
Tajch

Tajch (z ) môže byť:
Tajch (Nová Baňa)

Tajch (z nemeckého "Teich") je umelá vodná nádrž v katastrálnom území Novej Bane, asi SV od Námestia slobody. 
Pôvodne bola vybudovaná pre banské účely. Od roku 1965 je prístupná pre rekreačné účely. Pôvodná hrádza bola zničená záplavami na sklonku šesťdesiatych rokov 20. storočia. Novobanský Tajch nie je prepojený so štiavnickými tajchmi a nikdy netvoril súčasť ich sústavy. Je odvodňovaný do Kýzového (Novobanského) potoka v povodí Hrona. V súčasnosti sa opravuje a čistí. Je lákavou turistickou atrakciou, ľudia chodia na toto miesto hľadať perly.
Nový Amsterdam

Nový Amsterdam môže byť: