burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Janovský maják

Janovský maják () je historická budova majáku z druhej polovice 19. storočia, nachádzajúca sa v historickom centre mesta Konstanca v konstanckej župe v Dobrudži v Rumunsku. Má priznaný štatút kultúrnej historickej pamiatky.
Názov.
Dlho sa verilo, že prvý maják na tomto mieste postavili janovskí námorníci okolo roku 1300, pre navigáciu okolo konstanckého prístavu a tento stredoveký maják bol v roku 1860 prestavaný na dnešný a odtiaľ pochádza aj jeho meno. Napriek tomu, že sa janovskí námorníci na svojich cestách v Konstanci zastavili, žiadny maják tu nepostavili. Názov bol pravdepodobne prisúdený majáku na základe výrokov Turkov, na ktorých po ich príchode a začiatku okupovaní Dobrudže urobili dojem hrubé pevnostné valy Konstance a nazvali mesto "Janovskou pevnosťou", pričom viacero budov získalo vtedy prídomok "janovský".
Charakteristika a dejiny.
Prvý maják stál na mieste dnešného už v minulosti, ale nevie sa presne odkedy. V roku 1822 bol nahradený majákom z kameňa, postaveným rakúskou spoločnosťou, ale bol čiastočne zničený počas rusko-tureckej vojny v rokoch 1828 - 1829. Dočasne bol potom na mieste postavený drevený maják. 
Súčasný maják bol postavený medzi rokmi 1858 - 1860 francúzskym staviteľom arménskeho pôvodu Artinom Aslanom pre britskú spoločnosť Danube Black Sea Railway Co. Limited, ktorá vtedy vlastnila konstancký prístav a časť mesta. Súčasná stavba vznikla prestavbou zvyškov staršieho majáku, ktorý už na mieste stál. Pri stavbe pomáhal Artinovi Aslanovi aj architekt Blaise Jean Marius.
Maják plnil svoj účel po dobu takmer 50 rokov do roku 1905, kedy bol postavený nový maják v konstanckom prístave. Svetlo bolo nahradené statickým a maják tak začal fungovať predovšetkým ako atrakcia a obľúbené miesto stretnutí miestnych obyvateľov a to až do roku 1913, kedy sa prestalo so svietením. V roku 1948 prebehla rekonštrukcia majáku, ako turistickej pamiatky a pri tejto prílležitosti bolo aj obnovené svietenie statickým svetlom.
Maják sa nachádza na útese, na ktorom leží historické jadro Konstance, medzi budovou kasína a budovou veliteľstva námorníctva.
Základňa majáku má štvorcový pôdorys, na ňu naväzuje samotná veža majáku, ktorá má tvar osemuholníka. Maják je postavený z kamenných blokov. Na vrchu sa nachádza plechová kupola s ôsmimi oknami, ktorá doplňuje celkovú výšku majáku na približne 8 metrov. Do kupoly vedie celkom 53 schodov. Základňa majáku má priemer približne 3,5 metra. Vrchol majáku leží vo výške približne 21 m.n.m. a jeho svetlo bolo viditeľné až na približne 10 námorných míľ.
Kostol svätého Martina (Grywałd)

Kostol svätého Martina () je drevený kostol z druhej polovice 15. storočia nachádzajúci sa v dedine Grywałd v malopoľskom vojvodstve v južnom Poľsku blízko poľskej časti Pieninského národného parku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny.
Kostol bol postavený v druhej polovici 15. storočia a prešiel niekoľkými renováciami, prvou okolo roku 1618. Budova si do dnešných čias zachovala svoj pôvodný gotický charakter.
Kostol nestojí priamo pri obytných domoch v dedine, ale na malom pahorku a je ohradený kamenný múrom. Toto spoločne s masívnou drevenou vežou mu dáva vzhľad obrannej stavby.
Budova je zrubová, trojdielna so šindľovou strechou. Interiér je vyzdobený ľudovými maľbami z roku 1618 s ornamentálnymi aj figurálnymi motívmi. Na hlavnom oltári v jeho centrálnej časti sa nachádza neskorogotický triptych zo 16. storočia s vyobrazením svätého Martina a Panny Márie s Ježiškom. Na pravej strane oltára sú vyobrazenia svätej Kataríny a svätej Doroty z roku 1640, ktoré boli neskôr reštaurované. V kostole sa nachádza taktiež socha Ružencovej Panny Márie a ľudová socha z 18. storočia v barokovom slohu nazývaná "Pieta". Veža je štvorcového pôdorysu na vrchu zakočená presahujúcou pyramídovitou strechou.
Dnes stojí v dedine Grywałd aj novší kostol a tak je drevený kostol svätého Martina využívaný na bohoslužby len v letnom období a to v utorky a v soboty.
Aviv Kochavi

Aviv Kochavi ( * 23. apríl 1964) je generálporučík Izraelských obranných síl, ktorý od roku 2019 zastáva funkciu náčelníka Generálneho štábu armády. V rokoch 2010 až 2014 viedol Izraelskú vojenskú organizáciu Aman.
Biografia.
V Izraelskej armáde začínal vo Výsadkárskej brigáde, kam nastúpil v roku 1982. V rokoch 1987 až 1988 pôsobil v pozícii veliteľa roty v rámci 890. práporu Echis. Následne sa stal veliteľom prieskumnej roty Výsadkárskej brigády. V roku 1993 dokončil bakalárske štúdium filozofie na Hebrejskej univerzite a bol vymenovaný operačným dôstojníkom brigády a veliteľom 101. práporu Patan. Následne pôsobil ako veliteľ výcvikovej základne Výsadkárskej brigády a v rokoch 1996 až 1997 študoval magisterský odbor verejnej správy na Harvard University. O rok neskôr bol vymenovaný veliteľom libanonskej styčnej jednotky Východnej brigády.
V roku 1999 sa stal veliteľom rezervnej brigády Výsadkárskej brigády a následne samotným veliteľom brigády. Počas jeho pôsobenia v tejto funkcii sa útvar zapojil napríklad do operácie Obranný štít. V roku 2004 bol vymenovaný veliteľom divízie Gaza, ktorej velil počas Izraelského stiahnutia z pásma Gazy a pri operácii Letný dážď, ktorá bola dôsledkom únosu Izraelského vojaka Gilada Šalita. V roku 2006 absolvoval ďaľší magisterský odbor na Johns Hopkins University a o rok neskôr sa stal veliteľom Operačného riaditeľstva. Z tejto pozície sa podieľal na plánovaní operácie Liate olovo.
Osobný život.
Aviv Kochavi je ženatý, má tri deti a je vegán.
Ocenenia a vyznamenania.
Aviv Kochavi získal dve vyznamenania počas účasti vo dvoch vojnách.
Kronika (žurnalistika)

Kronika je rubrika v periodickej tlači, ktorá faktograficky zaznamenáváva pozoruhodné skutočnosti z prítomnosti alebo minulosti (dejín). Základom kroniky je fakt, ktorý sa uvádza bez komentára.
Medzi niektoré podoby tejto rubriky patrí:
Kronika čerpajúca z dejín sa obyčajne tematicky orientuje na niektoré dôležité výročie a prináša základné fakty o príslušnej historickej udalosti v chronologickom slede.
Andrzej Jagodziński

Andrzej Sławomir Jagodziński (* 16. január 1954, Włocławek, Poľsko) je poľský filológ, diplomat, publicista, prekladateľ a bývalý disident.
Životopis.
V rokoch 1973–1978 študoval českú a slovenskú filológiu na univerzite vo Varšave. Počas štúdií začal spolupracovať s poľskou a československou demokratickou opozíciou. Participoval na práci poľských nezávislých periodík, ilegálnych nakladateľstiev, ale aj s československými emigračnými časopismi v Británii, Francúzsku či Nemecku. Používal v tom čase pseudonymy Beata Rój-Porubska, Tomasz Robiński, Andrzej Iwan. Okrem vlastných publicistických textov a prekladov slovenských i českých kníh, bol zakladateľom Združenia poľských spisovateľov a pod názvom Vyhnanci vydal rozhovory s českými spisovateľmi v exile. Člen Poľského PEN klubu.
Po novembri 1989 pracoval ako korešpondent vo viacerých poľských novinách (napr. Gazeta Wyborcza). Zastával funkciu riaditeľa Poľského inštitútu v Prahe a kultúrneho radcu Poľského veľvyslanectva v Česku (1996–2001) či riaditeľ Medzinárodného vyšehradského fondu (2003–2006). Pôsobil ako riaditeľ Poľského inštitútu v Bratislave a kultúrny radca Poľského veľvyslanectva na Slovensku (2010–2015).
Podvršatská brázda

Podvršatská brázda je geomorfologická časť podcelku Vršatské bradlá v pohorí Biele Karpaty. Rozprestiera sa v severnej časti pohoria, približne západne od Púchova.
Polohopis.
Územie sa nachádza v severnej polovici pohoria Biele Karpaty a zaberá strednú časť podcelku Vršatské bradlá. Má podlhovastý tvar juhozápado-severovýchodnej orientácie a ležia tu obce Mikušovce, Kvašov, Lednica a Horná Breznica. Vnútrohorská brázda susedí len s časťami Bielych Karpát, konkrétne na západe s geomorfologickou časťou Vysoké Vršatce, na juhu a juhovýchode s časťou Vršatské predhorie (obe patriace podcelku Vršatské bradlá), severným smerom leží podcelok Kobylináč a jeho časť Zubácka brázda. 
Severná časť Bielych Karpát patrí do povodia Váhu a juhovýchodným smerom do rieky Váh smerujú aj všetky potoky, z nich najvýznamnejšie sú od juhu Tovarský potok, Kvašov, Lednica a Zubák. Sídla na území Podvršatskej brázdy sú všetky prístupné cestami III. triedy, odbočujúcich z cesty II/507 (Púchov – Nemšová).
Chránené územia.
Táto časť pohoria leží mimo územia Chránenej krajinnej oblasti Biele Karpaty. Rovnako sa tu nenachádzajú ani žiadne osobitne chránené územia, no západne v tesnom susedstve leží prírodná pamiatka Skalice a na severozápade Lednické skalky.
Turizmus.
Stredná časť Vršatských bradiel vytvára zázemie pre atraktívne Vysoké Vršatce. Turistami vyhľadávané sú bralá, ruiny hradu či oblasti vzácnej prírody. Severná časť brázdy je viditeľná z rozhľadne na "Tlstej hore" (). K Lednickému hradu vedie modro značený chodník z Púchova cez Hornú Breznicu a Lednicu, zeleno značený chodník vedie k hradu z Lednických Rovní.
Völklingen

Völklingen je mesto v okrese Saarbrücken v spolkovej krajine Sársko v Nemecku. Leží na rieke Sáre, približne 10 kilometrov na západ od okresného mesta Saarbrücken a priamo hraničí s Francúzskom.
Mesto je známe vďaka svojej industriálnej minulosti. Völklingenská huta bola svetovou organizáciou UNESCO vyhlásená za lokalitu svetového dedičstva.
Mestské časti.
Mesto je rozdelené na týchto desať mestských častí:
Peroutka

Peroutka môže byť:
Kostol svätého Jána Krstiteľa (Ribčev Laz)

Kostol svätého Jána Krstiteľa () je budova stredovekého rímskokatolíckeho kostola z 13. storočia, nachádzajúca sa v osade Ribčev Laz na brehu Bohinjského jazera na území Triglavského národného parku v historickom tradičnom regióne Gorenjska v občine Bohinj v Slovinsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny.
Kostol svätého Jána Krstiteľa bol postavaný ešte pred rokom 1300. Bol pôvodne postavaný v románskom slohu, ale po prestavbách v neskorších obdobiach sa na ňom objavili aj vplyvy gotiky a baroka. Zvonica a vstupná hala boli pristavané ku kostolu v priebehu 18. storočia. Zvonica je postavaná v barokovom slohu s dvojitou cibuľovitou strechou pokrytou šindľami. Veža kostola je vysoká až 35 metrov.
V kostole sú dochované fresky na stenách zo 14. storočia, na ktorých sú vyobrazené portréty až 72 svätých. Zaujímavou vzácnosťou je aj drevená busta svätého Jána Krstiteľa z roku 1380.
V interiéri kostola sa nachádzajú tri drevené oltáre z rôznych rokov 17. storočia.
Kostol tvorí spolu s kamenným mostom v jeho blízkosti jedinečný architektonický súbor na brehu Bohinjského jazera.
Lymfatické orgány

Lymfatické orgány sú orgány, ktoré sú súčasťou imunitného systému. Tieto orgány majú za úlohu rast, vývoj, uvoľňovanie lymfocytov. K lymfatickým orgánom patria aj lymfatické cievy. Tieto cievy zabezpečujú transport lymfocytov v rôznych častiach tela.
Medzi lymfatické orgány patria:
Agar.io

Agar.io je multiplayerová webová hra vytvorená Matheusom Valadaresom. Meno tejto hry je odvodené od látky agar. Hra je naprogramovaná v programovacom jazyku JavaScript a C++. 
História hry.
Hra bola vydaná 28. apríla 2015. Mala úspech a čoskoro sa zaradila medzi 1000 najnavštevovanejších internetových stránok. V júli roka 2015 bola vytvorená aj mobilná verzia.
Agar.io bolo veľmi populárne v Turecku počas volieb v júni 2015. Niektoré turecké politické strany dokonca použili logo hry na svojich volebných plagátoch ako symbol podpory.
Princíp hry.
V hre sa nachádzajú štyri módy. Tie si hráč, spolu s menom, môže vybrať na predvolenej obrazovke. 
Základný mód.
Hráč na začiatku ovláda malú guľôčku. Cieľom všetkých hráčov je sa zväčšiť na toľko, aby boli najväčší na serveri. Toho môžu docieliť zbieraním agaru (malé nehýbajúce sa guličky) alebo pohltením ostatných hráčov. Čím je hráč väčší, tým pomalšie sa pohybuje. Na mape sa tiež nachádzajú "vírusy" (zelená ozubené kolesá), do ktorých sa hráč môže schovať. Pokiaľ je však hráčova guľa väčšia ako vírus, tak sa hráčova guľa rozdelí na malé guličky. V pravom hornom rohu obrazovky je tabuľka s desiatimi menami najväčších hráčov na serveri. Vírusy sa dajú "nakŕmiť" hráčmi a pri dostatočnom nakŕmení sa rozmnožia nezadržateľným výstrelom, čo hráči využívajú na oslabenie veľkých buniek/hráčov, ktorích rozmnožený vírus zasiahne. 
Párty.
Nijako sa nelíši od základného módu, ale môže tu hráč hrať s priateľmi, ktorých si cez špeciálnu URL adresu pozve. 
Tímová hra.
Hráči sú na začiatku rozdelení do troch tímov - červení, zelení a modrí. Cieľom hráča je, aby jeho tím čo najdlhšie víťazil. 
Experimental.
Tu sa experimentujú nové veci, aby sa zistilo či sa hráčom páči. Ak vývojári dostanú pozitívnu odozvu, pridajú novú vec do základného módu. 
Ovládanie.
Smer pohybu gule sa ovláda pomocou pohybu myši. Stlačením klávesy medzerník sa môže hráč rozdeliť a zaútočiť tak na nepriateľov. Klávesou W hráč môže vyhodiť do priestoru malú guľu, ktorú potom nemôže ovládať, ale môže poslúžiť ako návnada.
Eukles

Eukles alebo Euklés ("Eukles", iný prepis: "Euklés") môže byť:
Panamerické majstrovstvá v hádzanej mužov 2016

Panamerické majstrovstvá v hádzanej mužov 2016 boli v poradí 17. panamerické majstrovstvá v hádzanej mužov, ktoré organizuje Panamerická hádzanárska federácia (PATHF). Konali sa v Buenos Aires, v Argentíne v dňoch od 11.19. júna 2016, za účasti rekordných 12 tímov. Argentína bola organizátorom panamerického šampionátu mužov štvrtýkrát, keď predtým hostila toto podujatie v rokoch 1982, 2002 a 2012, zakaždým v Buenos Aires. Všetky zápasy sa odohrali v aréne výstaviska "Tecnópolis" s dvoma halami s kapacitou pre 9 000 a 5 000 divákov. Svoj tretí titul získala , ktorí vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . Strieborné Čile postupom do finále dosiahlo svoje najlepšie umiestnenie.
Tieto panamerické majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia na budúcoročné Majstrovstvá sveta 2017, ktoré organizuje Francúzsko. Kvalifikovali sa na ne 3 najlepšie družstvá.
Kvalifikácia.
 Turnaj sa neuskutočnil, pretože a sa z neho odhlásili a všetci ostatní účastníci sa tak priamo kvalifikovali na panamerický turnaj. Mexiko neskôr nahradilo Venezuelu, ktorá odstúpila zo šampionátu kvôli ekonomickým problémom.
Nasadenia do výkonnostných košov.
Losovanie prebehlo 23. apríla 2016 a družstvá boli nasadené do výkonnostných košov podľa umiestnenia na predchádzajúcom turnaji nasledovne:
Lux (priezvisko)

Lux je nemecké priezvisko. Na Slovensku sa najviac vyskytuje na Gemeri, najmä v obci Betliar, Rožňave a Rimavskej Sobote. Častejšie je v Česku, najviac (s výrazným odstupom) v Žamberku (okres Pardubice), potom v Prahe a Děčíne.
Známi nositelia.
Pozri v článku Lux.
Budinské nárečie

Budinské nárečie alebo nárečie v Budinej je nárečie v obci Budiná na Slovensku.
Novohradské nárečia sa delia na štyri podskupiny: ipeľské, lučenské, vrchárske a modrokamenské. Aj keď sa Budiná nachádza na vrchoch, jej nárečie je lučenské. Jóna zaznamenal v medzivojnovom období niektoré prvky vrchárskeho nárečia (napr. "kody-tody, kod"), no súčasní hovorcovia zrejme vplyvom spisovnej slovenčiny využívajú skôr spisovnejšie tvary (kedy-tedy, ked).
Nárečie stredného Novohradu – lučenské nárečie – možno lokalizovať v obciach pozdĺž Krivánskeho a Tuhárskeho potoka. Pozdĺž Krivánskeho potoka vedie starodávna cesta zo Zvolena do Lučenca, čo mohlo podmieniť, že lučenské nárečie je spomedzi novohradských nárečí najbližšie ostatným stredoslovenským nárečiam, a tým aj spisovnej slovenčine .
Ukážka textu prerozprávaného v budinskom nárečí.
Nastalo peknvo jarnvo popoludňia. Na veži Babušinca zazvonev menší zvon a zatýn sa začaľi zhŕňať chlapi, čiernookí, čiernovlasí – Babušinčania boľi zväča takítoka – g"‿"oršarpaňej škoľe, ďe buďe skúška. Deťi, čo chodeľi do škoľi, boľi sviatočňe obľečeňje už šecke tan, aľe aňi druhje, kerje ňechoďeľi, nechibovaľi. Tie zababraňie s maťerjami prišľi sa ďívať, obstáľi dvercia, zaplniac aj pitvor. Žeňi ňejšľi nuka totiž, to by sa ňepatrelo sednúť si tan, ľen v pitvore a vo dverciach postávajúc, chváľeľi aľebo kriťizovaľi skúšku aj obľek ďeťí.
Luxa (priezvisko)

Luxa je české priezvisko. Najčastejšie je v Prahe a Českých Budějoviach. Na Slovensku sa (v neprechýlenej podobe) vôbec nevyskytuje.
Známi nositelia.
Pozri v článku Luxa.
Luksa (priezvisko)

Luksa je české priezvisko. Je veľmi zriedkavé, najviac sa vyskytuje v Prahe a Kralupách nad Vltavou.
Známi nositelia.
Pozri v článku Luksa.
Luks (priezvisko)

Luks je priezvisko. V Česku je najčastejšie v mestách Šumperk a Opava. Na Slovensku sa takmer nevyskytuje.
Známi nositelia.
Pozri v článku Luks.
Lukš (priezvisko)

Lukš je české priezvisko. V Česku je najčastejšie v mestách České Budějovice a Praha. Na Slovensku sa takmer nevyskytuje.
Známi nositelia.
Pozri v článku Lukš.
Adam Stráňavský

Adam Stráňavský (* 18. apríl 1993, Banská Bystrica) je slovenský klavirista a spisovateľ.
Životopis.
Stráňavský je absolventom Konzervatória Jána Levoslava Bellu v Banskej Bystrici, kde študoval v triede Mgr. Aleša Solárika. Bakalárske a magisterské štúdium v odbore klavír dokončil na Hudebnej akadémii múzických umení v Prahe v triede významného českého klaviristu Borisa Krajného. Doktorandské štúdium dokončil na VŠMU pod vedením profesora Ivana Gajana.
Počas štúdia získal niekoľkokrát titul laureáta na rôznych klavírnych súťažiach (Súťaž študentov slovenských konzervatórií, Forum per tasti, International piano competition Beyond Music-Huesca). Vystúpil na koncertných pódiách na Slovensku, v Česku, Francúzsku, Španielsku, Poľsku a Spojených štátoch amerických. Venuje sa aj pedagogickej a charitatívnej činnosti ako účinkujúci na benefičných koncertoch. V školskom roku 20162017 vyučoval hru na klavír na Janáčkovom konzervatóriu v Ostrave.
V roku 2023 vyšiel vo vydavateľstve FAMAart jeho románový debut "Červené piesky".
Lukša (priezvisko)

Lukša je litovské, české a slovenské priezvisko. V Česku je najčastejšie v mestách Bohumín a Orlová. Na Slovensku je zriedkavé, najviac sa vyskytuje v Snine, Stakčíne (okres Snina) a Košiciach.
Známi nositelia.
Pozri v článku Lukša.
Luxa

Luxa môže byť:
Luksa

Luksa je priezvisko, pozri Luksa (priezvisko), napr.:
Luks

Luks je priezvisko, pozri Luks (priezvisko), napr.:
LUKS je Linux Unified Key Setup
Lukša

Lukša môže byť:
Lukš

Lukš je priezvisko, pozri Lukš (priezvisko), napr.:
Svetová kvalifikácia v basketbale žien na LOH 2016

Svetová kvalifikácia v basketbale žien na LOH 2016 bola svetová kvalifikácia v basketbale žien na Letné olympijské hry 2016 v Rio de Janeiro, ktorú organizuje Medzinárodná basketbalová federácia (FIBA). Konala sa v Nantes, vo Francúzsku v dňoch od 13.19. júna 2016. Zúčastnilo sa jej 12 tímov, ktoré súťažili o 5 postupových miest na olympijský turnaj. Jediným dejiskom zápasov bola aréna Salle Sportive Métropolitaine de la Trocardière s kapacitou pre 4 238 divákov.
Francúzsko bolo vyhlásené za usporiadateľa ženskej olympijskej kvalifikácie 19. januára 2016. Druhým kandidátom na usporiadanie bolo Španielsko. 
Kvalifikácia.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k októbru 2015.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Žrebovanie skupín prebehlo 26. januára 2016 podľa nasledovných výkonnostných košov:
Salafíja

Salafíja je jedným z novodobých smerov islamu. Názov pochádza z termínu pre ctihodných predkov viery, "as-salaf as-Sálih", ku ktorým smeruje toto hnutie v snahe po obrode a očistenie islamu od cudzorodých novôt a povier "(bid'a)".
U islamských autorov môže mať tento výraz význam doslovného lipnutia na prax predkov, vedúci až k fundamentalizmu. Používa sa niekedy tiež termín "harfíjún", stúpenci doslovnosti. Salafizmus je považovaný za nebezpečnú ideológiu vedúcu k potláčaniu práv a slobôd neveriacich, pretože jeho cieľom je nastolenie teokratickej diktatúry.
Svetová kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 2016

Svetová kvalifikácia v basketbale mužov na LOH 2016 bola svetová kvalifikácia v basketbale mužov na Letné olympijské hry 2016 v Rio de Janeiro, ktorú organizuje Medzinárodná basketbalová federácia (FIBA). Konala sa v dňoch od 4.10. júla 2016 v troch dejiskách: talianskom Turíne, filipínskom Pasay a srbskom Belehrade. Zúčastnilo sa jej 18 tímov, ktoré súťažili o 3 postupové miesta na olympijský turnaj.
O usporiadateľské dejiská sa uchádzalo 6 krajín: Česko, Filipíny, Nemecko, Srbsko, Taliansko a Turecko. 19. januára 2016 FIBA rozhodla o 3 usporiadateľoch. 
Nasadenie do výkonnostných košov.
Žrebovanie skupín prebehlo 26. januára 2016 podľa nasledovných výkonnostných košov:
Bílek (priezvisko)

Bílek je rozšírené české priezvisko. V českom jazyku slovo "bílek" znamená vaječný bielok. Prechýlená ženská podoba v češtine je Bílková, v slovenčine aj Bíleková.
Najčastejšie je v mestách Praha, Brno, Frýdek-Místek a Hodonín. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Hurbanove.
Známi nositelia.
Pozri v článku Bílek.
Bilek (priezvisko)

Bilek je slovenské priezvisko. Prechýlená ženská podoba je Bilková, zriedkavo aj Bileková. Najčastejšie je na východnom Slovensku, najviac v Jablonove (okres Levoča), Žakovciach (okres Kežmarok) a Poprade. V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia.
Pozri v článku Bilek.
Bílko (priezvisko)

Bílko je priezvisko. V Česku je veľmi zriedkavé, s najväčším výskytom v meste Český Těšín. Na Slovensku sa v roku 1995 (v neprechýlenej podobe) vyskytovalo len raz – v Šahách.
Známi nositelia.
Pozri v článku Bílko.
Bílka (priezvisko)

Bílka je české priezvisko. V Česku sa vyskytuje najmä v meste Uherské Hradiště, potom v Prahe a Bruntáli. Na Slovensku sa v roku 1995 (v neprechýlenej podobe) vyskytovalo len dvakrát – v Malackách a Bratislave.
Známi nositelia.
Pozri v článku Bílka.
Bilka (priezvisko)

Bilka je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v obci Bílkove Humence (okres Senica), Seredi, Malackách a Bratislave
Známi nositelia.
Pozri v článku Bilka.
Asynchronous Transfer Mode

Asynchronous Transfer Mode, skrátene ATM, bol v osemdesiatych a deväťdesiatych rokoch štandard pre vysokorýchlostnú (155 Mbps až 622 Mbps) sieťovú architektúru. Zabezpečuje Quality of Service (QoS) pre prenos hlasu a videa. Predtým bol označovaný ako telefónia "ďalšej generácie" (technické korene v telefónnom svete). Umožňuje prenos IP datagramov. Pracuje s prepájaním paketov (pakety pevnej dĺžky, nazývané bunky, anglicky "cell") použitím virtuálnych okruhov.
Je to sieťový protokol prenosu dát po bunkách, ktorý rozdeľuje prenos dát na malé kúsky (bunky) s pevnou dĺžkou (53 bajtov; 48 bajtov dát a 5 bajtov hlavička) namiesto paketov, ktoré sa dĺžkou líšia (používané v LAN). Je to technológia orientovaná na spojenie, v ktorej spojenie je vytvorené medzi dvoma koncovými bodmi ešte predtým, než začne výmena dát.
Bílek

Bílek môže byť:
Karel Bílek

Karel Bílek môže byť:
Virtuálny okruh

Virtuálny okruh (VC, pôvodom z anglického "Virtual Circuit") je druh počítačovej siete, ktorú vytvárajú niektoré sieťové protokoly. V okruhu potom prechádzajú pakety, resp. bunky, s pevnou dĺžkou (53 bajtov; 48 bajtov dát a 5 bajtov hlavička). Okruh sa nazýva virtuálny, pretože tu nie je žiadne fyzické spojenie medzi koncami. Ide teda o spojenie medzi DTE zariadeniami, ktoré je označené identifikátorom, nazývaným DLCI ("Data Link Connection Identifier").
Okruh poskytuje spojové sieťové služby (CONS - "Connection-Oriented Network Services") a spadá pod spojovo orientovanú technológiu ATM. VC sa vytvára metódou prepínania buniek na základe informácií uvedených v hlavičke, dvojica čísel VPI (Virtual path identifier) ​​a VCI (virtual channel identifier) ​​a tabuliek informácií na jednotlivých ATM prepínačoch typu inport / InVPI / InVCI - OutPort / OutVPI / OutVCI, pričom pri priechode prepínačom sa hlavičky buniek (VPI-VCI) prepisujú.
Pomocou signalizácie je VC prvýkrát vytvorený a až potom sú cez neho posielané pakety, ktoré týmto okruhom musia prechádzať. Cesta vedie od zdrojového zariadenia až ku koncovému príjemcovi, pričom ju tvorí postupnosť medziľahlých uzlov, vďaka ktorým sa utvára optimálna cesta. Prenášané dáta potom nemajú v záhlaví globálnu adresu konečného zariadenia, ktorá môže byť relatívne dlhá, ale nesú len identifikáciu príslušného virtuálneho kanálu. Sieťová vrstva v každom medziuzle potom podľa tohto údaju zistí vo svojej tabuľke, ktorým smerom má paket odovzdať ďalej, a urobí tak.
Na virtuálnom okruhu je možné prenášať aj datagramy, kedy okruh negarantuje doručenie datagramu príjemcovi, príkladom môže byť protokol Frame Relay. Pre garanciu doručenia možno využiť protokol X.25, ktorý sa však takmer nevyužíva a dnes je už skôr nahradený modernejšou technológiou Frame Relay.
Internet.
V internete sa mechanizmus virtuálnych okruhov nevyužíva, pretože výpadok uzla vo VC znamená prerušenie spojenia do doby, kým sa vytvorí nový okruh. Výpadok uzla siete spôsobí iba stratu IP datagramov, ktoré prechádzali uzlom v okamihu jeho výpadku. Ďalšie IP datagramy sú smerované cez iné uzly. IP datagramy môžu doraziť do cieľa aj v inom poradí. Nad IP je protokol TCP, ktorý spojenie nadviaže a garantuje doručenie dát. 
Rozdelenie.
Pre vytvorenie virtuálnych okruhov existujú dva spôsoby:
František Bílek

František Bílek môže byť:
Bilek

Bilek môže byť:
Bilko

Bilko je slovenské priezvisko. Najčastejšie je (s výrazným odstupom) v Dulovciach (okres Komárno), potom v Nových Zámkoch a Marcelovej (okres Komárno). V Česku je rozšírené predovšetkým v meste Třinec, potom v Jablunkove (okres Frýdek-Místek) a Českom Těšíne.
Bilka

Bilka môže byť:
Bílka

Bílka môže byť:
Biľko

Biľko je ukrajinské priezvisko. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, v roku 1995 sa vyskytovalo len dvakrát, v obci Novosad (okres Trebišov). V Česku sa vôbec nevyskytuje.
Bilkó

Bilkó je priezvisko, ktoré vzniklo maďarským zápisom priezviska Bilko. Na Slovensku sa vyskytuje predovšetkým v okrese Komárno, najviac (s výrazným odstupom) v obci Svätý Peter. V Česku sa vôbec nevyskytuje
Náhlov

Náhlov (predtým "Nahlau" alebo "Nahlow") je obnovená malá dedina, časť mesta Ralsko v okrese Česká Lípa. Nachádza sa asi 11 km na severovýchod od Kuřívody, v severovýchodnom cípe bývalého vojenského priestoru Ralsko, na bývalej českonemeckej jazykovej hranici. Je tu evidovaných 22 adries. Trvalo tu v roku 2011 žilo 141 obyvateľov. 
Náhlov je tiež katastrálne územie o rozlohe 14,13 km2. Pôvodné katastrálne územie bolo tiež "Náhlov", ale malo asi 4krát menšiu rozlohu.
Dejiny.
V 19. storočí obnovil svoju činnosť spevácky spolok a fungoval tu ochotnícky divadelný spolok, ktorý skúšal a hral hlavne v zimných mesiacoch. Účinkoval tiež na svadbách. Veľkou akciou boli sviatočné slávnostné hry a procesiou, či dožinky, tiež s procesiou a jazdou alegorických vozov.
V obci nebol kostol, len kaplnka sv. Floriána. Zvon na nej zvonil trikrát denne, pri svadbách a úmrtiach.
V rokoch 1929/1930 bola v obci otvorená obecná škola s dvoma triedami, prvá pre 1.-4. ročník, druhá pre 5.-8. ročník. Od roku 1930 mohli deti dochádzať do meštianskej školy v Osečnej. Škola organizovala rôzne podujatia, hrali sa tu v decembri divadelné predstavenia, na jeseň púšťanie šarkanov, jazdilo sa na výlety po okolí. O školu deti z nemeckých rodín nemali záujem, preto do nej dochádzali deti české z rady okolitých dedín.
V roku 1904 bol ustanovený dobrovoľný požiarny zbor, ktorý občas vypomáhal aj v Osečnej a Dolánkach.
Na konci roku 1927 bol obcami Náhlov, Zábrdí a Dehtáre založený spoločný telocvičný spolok. Cvičili sa prostné, na náradí sa cvičievalo v Dolánkách, kde boli aj cvičenia verejné. V roku 1933 tunajší športovci obsadili lyžiarske preteky pri Liberci. Spoločne s hasičmi organizovali pálenie čarodejníc pri kríži na kopci pri Náhlove.
V roku 1921 tu bolo 27 domov a 121 obyvateľov (z toho 13 Čechov a 108 Nemcov). Fara bola v Hlavici, zdravotný obvod, žandárska stanica, pošta a telegraf boli 4,1 km v Osečnej a železničná stanica 12,3 km v Křižanoch.
Po príchode sovietov do VVP Ralsko, bol Náhlov spolu s Hradčanmi, Ploužnicou a Borečkom jedinými sídlami, kde mohlo zostať české obyvateľstvo. V Náhlove boli ubytovaní zamestnanci vojenských lesov a majetkov, ktorí pracovali v poľnohospodárskej a lesnej výrobe. Boli tu vybudované bytovky pre poľnohospodárske družstvo a tým sa narušil pôvodný ráz celej obce. Zachovaný však zostal stred obce s českou a nemeckou školou a kaplnkou. Ostatné stavby, pokiaľ nie sú využívané ako rekreačné objekty, sú zanedbané.
Náhlov je znevýhodnený svojou vzdialenosťou od významných komunikácií a väčších sídiel. Rozsiahle územie bývalého VVP Ralsko ho delí od ostatných obývaných častí českolipského okresu na západe. Východne susedí s malými sídlami Českodubska a Liberecka. Budúci rozvoj Náhlova sa upína na rozvoj bývalého VVP Ralsko a rekreačnej oblasti okolo Osečnej a Hamru na Jezeře.
Bílko

Bílko môže byť:
Mimpi Dreams

Mimpi Dreams je videohra od českého štúdia Silicon Jelly. Hra je mixom adventúry, plošinovky a logickej hry. Hra vyšla 3. novembra 2015 pre iOS. Jedná sa o pokračovanie hry Mimpi z roku 2013.
Hrateľnosť.
Hra ponúka veľmi podobnú hrateľnosť ako prvý diel. Jedná sa o plošinovku videnú z boku, ktorá sa však mieša s adventúrou a logickou hrou. Šípkami hráč ovláda Mimpiho, ale je umožnená aj interakcia s prostredím, podobne ako v klasickej adventúre. Jednotlivé levely sú zasadené do rôznych prostredí a hráč v nich musí riešiť odlišné problémy.
Pou

Pou je populárna mobilná aplikácia pre iOS a Android. Vytvoril a vydal ju Paul Salameh. Sústredí sa na malého mimozemšťanka, ktorý vyzerá ako exkrement a o ktorého sa hráč stará podobným spôsobom, ako o Tamagočiho. Poua je potrebné kŕmiť, umývať a dopriať mu dostatok pohybu a spánku. Hra obsahuje aj rôzne minihry a za získané mince sa dajú zakúpiť kostýmy, dekorácie alebo zmeny prostredia. Možná je aj interakcia medzi Poumi rôznych hráčov, ak je hráč pripojený na internet. Hra sa ukladá cez online účet. Prevod na nový telefón alebo tablet je teda bezproblémový a pre pokračovanie v hre sa stačí prihlásiť do svojho účtu.
Hra dosiahla nesmiernej popularity a stala sa najsťahovanejšou hrou pre tablety a mobilné telefóny. Hoci neexistuje alternatíva pre PC, možno Poua sprevádzkovať cez emulátor BlueStacks. Na Windows Phone existuje alternatíva s názvom Mou. Pou je pre Android zadarmo.
Podrobnosti.
V hre Pou je 6 miestností: hala, kuchyňa, kúpeľňa, laboratórium, hracia miestnosť a spálňa. Cez halu sa dá ísť von. V hracej miestnosti sa dajú hrať tieto hry: Sky Jump, Sky Hop, Water Hop, Jet Pou, Food Swap, Color Match, Match Tap, Color Tap, Hill Drive, Cliff Jump, Cliff Dash, Pet Walk, Pou Words, Sad Tap, Pou Popper, Star Popper, Tumble, Free Fall, Cloud Pass, Hoops, Goal, Pool, Connect, Connect 2, Find Pou, Memory, Food Drop a Pou Sounds. S kamarátmi môžete hrať hry Tic Tac Pou a Four Pous.
Luftstreitkräfte der Nationalen Volksarmee

Luftstreitkräfte der Nationalen Volksarmee (doslova: "Vzdušné sily Národnej ľudovej armády") predstavovali leteckú zložku Nationale Volksarmee ("Národnej ľudovej armády") Nemeckej demokratickej republiky. Vznikli v roku 1956 z leteckej služby Volkspolizei potom, čo NDR vstúpila s novo založenou NVA do Varšavskej zmluvy. Štruktúra letectva bola rozčlenená do vojenského letectva a protivzdušnej obrany štátu.
Názov "Luftstreitkräfte" bol už použitý pre nemecké cisárske letectvo počas prvej svetovej vojny; po druhej svetovej vojne západonemecké letectvo prijalo názov Luftwaffe, zatiaľ čo Východné Nemecko "Luftstreitkräfte". 
Výzbroj primárne tvorili sovietske lietadlá ako, napr. Su-22 alebo šesť generácií MiGov a tiež množstvo sovietskych vrtuľníkov, či niektorých lietadiel z Česko-Slovenska.
Bruno Ciberej

Branislav Ciberej známy skôr pod umeleckým menom Bruno Ciberej (* 29. august 1978, Trebišov) je slovenský moderátor. Vyštudoval Ekonomickú univerzitu v Bratislave a do povedomia divákov sa dostal vďaka moderovaniu programov ako Slovensko hľadá Superstar, Let's Dance a iných súťažných relácií.
Kariéra.
Mediálnu kariéru začal vo Fun rádiu. Neskôr moderoval viacero projektov v STV, Markíze aj TV JOJ. Spočiatku pracoval ako prekladateľ anglických textov pre moderátorov. Na televíznej obrazovke sa prvýkrát objavil v relácii Smotánka, kde pôsobil ako externý moderátor, ktorý spoza kamery robil interview s rôznymi známymi slovenskými aj zahraničnými osobnosťami a celebritami. Dostatočne veľký priestor však dostal až v jeho vlastnej TV šou Exclusiv, vysielanej na TV JOJ, kde nahliada do súkromia úspešných a bohatých ľudí. Okrem médií pracoval pre módny dom Alizé ako marketingový a PR manažér.
Svébořický potok

Svébořický potok je potok v okrese Česká Lípa v Libereckom kraji, pravostranný prítok Ploužnického potoka. Dĺžka toku činí 5,62 km. Plocha povodia meria 20,01 km².
Priebeh toku.
Potok preteká vysídleným územím bývalého vojenského priestoru Ralsko. Pramení severovýchodne od dediny Hvězdov (najbližšie sídlo), v severnom cípe Židlovskej obory. Najprv tečie prevažne na západ. Čoskoro od prameňa vytvára mokrade, prijíma niekoľko vedľajších ramien, preteká severne od vrchu Brada. Čoskoro opúšťa oboru a ďalej tečie pozdĺž lesnej cesty a vonkajšej hranice (plota) odbory. V obore aj mimo nej napája niekoľko viacmenej zaniknutých malých vodných nádrží. Potom preteká cez zaniknutú obec Svébořice (dnešné katastrálne územie), podľa ktorej je pomenovaný. Potom sa odpútava od cesty, polkruhom zo severu obkolesuje vrch Doubek, za ktorým prijíma sprava významný prítok od osady Velké Ralsko. Tu sa potok stáča natrvalo k juhozápadu. Za Doubkom začína postupne plniť rozsiahlu rybničnú sústavu. Najprv sú tu štyri "Novodvorské rybníky" (I až IV), pričom medzi rybníkmi II a III v blízkosti ďalšieho zaniknutého sídla Nový Dvůr potok znovu podteká lesnú cestu. Ďalšie v poradí sú dva "Hvězdovské rybníky" (III a IV). Okrem toho v sústave potok ešte plní niekoľko vedľajších malých nádrží. Po hrádzach takmer všetkých týchto rybníkov vedú cesty. Za posledným Hvězdovským (Mlýnským) rybníkom III už v Hvězdove sa Svébořický potok vlieva do Ploužnického potoka v mokraďovej oblasti.
Centrobasket mužov 2016

Centrobasket mužov 2016 boli v poradí 25. majstrovstvá Strednej Ameriky a Karibiku v basketbale mužov, ktoré organizuje Stredoamerická a karibská basketbalová konfederácia (CONCENCABA) v spolupráci s FIBA Americas. Konali sa v Panama City, v Paname v dňoch od 19.25. júna 2016, za účasti 10 tímov. Panama bola organizátorom stredoamerického šampionátu mužov tretíkrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 1977 a 2006, vždy v Panama City. Svoj jedenásty titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia stredoamerických družstiev na Majstrovstvá Ameriky 2017. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev. Rovnako 5 družstiev sa kvalifikovalo aj do A divízie novovzniknutej panamerickej kvalifikácie na MS 2019. A najlepších 7 družstiev sa kvalifikovalo na basketbalový turnaj Stredoamerických a karibských hier 2018.
Kvalifikácia.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k októbru 2015.
Unity (herný engine)

Unity 3D je multiplatformový herný engine vyvinutý spoločnosťou Unity Technologies. Bol použitý pre vývoj hier pre PC, konzoly, mobily a web. Prvá verzia podporovala len OS X a bola predstavená na celosvetovej konferencii Applu v roku 2005. Od tej doby bol rozvinutý o viac ako pätnásť ďalších platforiem.
Unity poskytuje možnosti vývoja pre 2D aj 3D hry ľubovoľného žánru a zamerania. Okrem grafického prostredia pre tvorbu, podporuje aj tvorbu skriptov v jazyku C#.
Firma Unity Technologies prevádzkuje bezplatnú aj platenú verziu programu.
Free to play

Free to play, skrátene F2P, je anglické označenie pre hry, za ktorých hranie sa nič neplatí. Väčšinou je potom v hre integrovaný tzv. systém mikroplatieb, kedy je hra hraná zadarmo, ale možno si do nej kupovať za reálne peniaze výhody väčšinou pomocou karty, bankového prevodu alebo pomocou SMS správy. 
Pay to win.
Doslova "Zaplať a vyhraj", touto vetou neplatiaci hráči označujú hry, kedy platiaci hráč má výhody nielen vizuálne (oblečenie, kamufláže a pod.), ale za peniaze môže mať lepšie veci, vozidlá, zbrane atď.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 2016

Majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov 2016 boli v poradí 47. majstrovstvá Južnej Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Juhoamerická basketbalová asociácia (ABASU). Konali sa v Caracase, vo Venezuele v dňoch od 26. júna2. júla 2016, za účasti 10 tímov. Venezuela bola organizátorom juhoamerického šampionátu žien piatykrát, keď predtým hostila toto podujatie v rokoch 1991, 1997, 2006 a 2014. Zápasy sa odohrali v aréne Poliedro de Caracas s kapacitou 13 500 divákov. Titul obhájila domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad .
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia juhoamerických družstiev na Majstrovstvá Ameriky 2017. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev. Rovnako 5 družstiev sa kvalifikovalo aj do A divízie novovzniknutej panamerickej kvalifikácie na MS 2019.
Účastníci.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k októbru 2015.
Dáni (priezvisko)

Dáni je maďarské priezvisko. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Seredi, Bratislave a Drnave (okres Rožňava). V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia.
Pozri v článku Dáni (rozlišovacia stránka).
Dányi (priezvisko)

Dányi je maďarské priezvisko. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v Kováčovej (okres Rožňava) a Tornali.
Známi nositelia.
Pozri v článku Dányi.
Dányi

Dányi je priezvisko, pozri Dányi (priezvisko), napr.:
Ralsko (prírodná rezervácia)

Prírodná rezervácia Ralsko sa rozkladá vo vrcholových partiách rovnomenného kopca v okrese Česká Lípa. Bola vyhlásená ako Štátna prírodná rezervácia Ralsko v roku 1967, územie bolo chránené ďaleko skôr.
História ochrany územia.
Pôvodne bola rezervácia vyhlásená v roku 1933 v inom rozsahu. Na ploche 18,15 ha bola stanovená ministerským výnosom 26. septembra 1967. Bola zaevidovaná pod č. 360 na katastri obcí Noviny pod Ralskem a Hvězdova. O 20 rokov neskôr, 21. decembra 1987 bola potvrdená výnosom Ministerstva kultúry ČSR č.17.094/87. Jej stav negatívne ovplyvnili sovietski vojaci po roku 1968 nepovolenou ťažbou kameniva a mnohými nápismi v azbuke.
Prírodnú rezerváciu na rozlohe 22,32 ha, vo výške spravuje (rok 2003) Ministerstvo životného prostredia prostredníctvom AOPK ČR - Agentúry prírody a krajiny ČR.
Blízko rezervácie je od roku 2001 tiež chránená prírodná pamiatka Vranovské skály, na vrchole kopca je zrúcanina hradu Ralsko.
Objekty ochrany.
Chráni sutinové porasty, bučiny, (buk, javor horský, rôzne druhy jaseňov a i.) a vzácne teplomilné druhy rastlín na vrchole a skalnatých svahoch. Rastie tu vzácna ostrica labkatá, vudsia skalná ai. Zo živočíchov tu prebýva napríklad fuzáč alpský, bystrušky, výr skalný, salamandra škvrnitá, holub plúžik a muflón. Les je súvislý, má charakter ochranného lesa, neplatia tu bežné zásady lesného hospodárstva.
Ralsko (Ralská pahorkatina)

Ralsko (), po nemecky "Rollberg", je najvyšší vrch Českej tabule. Leží v okrese Česká Lípa Libereckého kraja, asi 4 km severovýchodne od mesta Mimoň. Na južnom úbočí sa nachádza dedina Vranov, na severnom obec Noviny pod Ralskem. Zabrané katastrálne územie je Svébořice, Noviny pod Ralskem a Vranov. Na vrchole stojí zrúcanina hradu Ralsko, z ktorej je široký kruhový rozhľad.
Popis vrchu.
Je to rozsiahla štruktúrne a tektonicky podmienená elevácia (o ploche 4,5 km²), dvíhajúca sa viac ako 400 m nad blízkym údolným dnom Ploučnice. Vrcholí výrazným úzkym chrbátikom na vypreparovanej žile v smere SV-JZ zo sodalitického tefritu (miestami s výraznou stĺpcovou odlučnosťou), so skalnými stenami, balvanovými haldami a sutinovými prúdmi. Rozsiahle nezalesnené sutinovisko južne pod vrcholom vytvára typický "vyhryznutý" tvar kopca. Tiahle, miestami stupňovité svahy (o sklone 10-30°) pod sopečným vrcholom sú tvorené kvádrovými kremíkovými a ílovitými pieskovcami stredného až vrchného turónu (s početnými vulkanickými žilami), v horných častiach sú kryté vulkanitovými balvanmi a rozsiahlymi blokmi, dolné časti svahov sú brázdené eróznymi ryhami a kaňonmi oddelenými miestami (na juhu) úzkymi skalnými chrbátmi s tvarmi zvetrávania a gravitačného odstávania. Miestami vznikli pieskovcové skalné veže a mohutné blokové útvary ("Júliina vyhlídka").
Vrch je prevažne zalesnený, rastú tu najmä bučiny a sutinové lesy s prímesou javora, lipy, jarabiny, s bohatším podrastom. Miestami sú zachované reliktné bôry, pri úpätí je hojný smrek, hojné sú bezlesné spoločenstvá voľných sutín. Sú tu bývalé kameňolomy. Juhozápadne pod vrcholom je lom, v ktorom sa ťažilo od roku 1925 - dnes je opustený, zarastený, v jeho ploche je postavený železný telekomunikačný stožiar.
V roku 2012 prešiel hrad do rúk súkromného majiteľa, ktorý na jar 2013 objasnil svoje zámery. Mieni na vrchole postaviť rozhľadňu prístupnú verejnosti, a sprístupniť ju lanovkou. Rozhľadňa má byť otvorená v roku 2018.
Na severozápadnom a severovýchodnom úpätí je množstvo "řopíkov" - pevností ľahkého opevnenia.
Ochrana prírody.
Vrcholové partie sú chránené ako prírodná rezervácia Ralsko, na južnom úbočí ležia prírodná pamiatka Vranovské skály (pieskovcové útvary s významnou kvetenou)..
Geomorfologické zaradenie.
Vrch patrí do celku Ralská pahorkatina, podcelku Zákupská pahorkatina, okrsku Cvikovská pahorkatina a podokrsku Brnišťská vrchovina, ktorej je samostatnou geomorfologickou časťou.
Prístup pre turistov.
Na vrchol vedie turistický červeno značený chodník z Mimone, cez Vranovské skály na Ralsko, ktorý ďalej pokračuje po zostupe k severu na Stráž pod Ralskem. Viedol sem z Mimone roku 2006 vytvorený náučný chodník Ralsko. Najbližšia vlaková zastávka je v Mimoni - Trať 086 z Liberca do Českej Lipy.
Dani (priezvisko)

Dani je priezvisko. Na Slovensku sa najviac vyskytuje v mestách Košice, Rimavská Sobota a Fiľakovo. V Česku je najčastejšie v Prahe a Frýdlante.
Známi nositelia.
Pozri v článku Dani.
Dani

Dani môže byť:
Arrows

Arrows môže byť:
Peisirrhodos z Rodosu

Peisirrhodos (iné názvy: Peisirhodos, Peisirodos; "Peisirrhodos, Peisirodos") bol olympijský víťaz v boxe dorastencov v roku 404 pred Kr.
Peisirrhodos, syn Diagorovej dcéry Fereniké (alebo podľa inej verzie dcéra Kallianakta a Diagorovej dcéry Kallipateiry) pôvodom z Rodu, zvíťazil v boxe dorastencov na 94. olympijských hrách. V Olympii sa box dorastencov (pygmé paidón) zaviedol na 41. hrách v roku 616 pred Kr. a prvým víťazom tejto disciplíny bol Filótas zo Sybaridy.
Olympijské víťazstvo Peisirrhoda zaznamenal v druhom storočí cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý v olympijskej Altide videl jeho sochy. Sám autor o tom uvádza: „"Taktiež synovia Diagorových dcér sa vycvičili v pästnom zápase a získali olympijské víťazstvá; medzi mužmi Eukles, syn Kallianakta a Kallipateiry, dcéry Diagorovej; Peisirrhodos potom medzi chlapcami, ten, ktorého matka ho sama v prestrojení za cvičiteľa viedla na olympijskú súťaž. Tento Peisirrhodos tiež stojí v Altide vedľa matkinho otca.“"
Matka Peisirrhoda sa svojim nezvyčajným skutkom zapísala do dejín. Podľa Pausania ju ako jedinú ženu prichytili počas hier na pôde Olympie. Táto žena sa po smrti svojho manžela prestrojila za muža a ako tréner priviedla na olympijské preteky svojho syna. Keď potom jej syn Peisirrhodos zvíťazil, premožená šťastím preskočila ohradu, v ktorej mali vyhradené miesto tréneri, a pritom sa odkryla. Tak sa prišlo na to, že je žena, ale unikla trestu pre úctu voči jej otcovi, a všetkým tým, ktorí v jej rodine dosiahli olympijské víťazstvo. V inom prípade by ju čakal krutý trest. Pausanias o tom píše: „"Vedľa cesty do Olympie, ešte skôr ako prekročíme rieku Alfeios, vyníma sa, ak ideme zo Skillúntu, stena strmého útesu; útes zvaný Typaion. Eliďania majú zákon zhodiť z neho ženy, pokiaľ by sa tajne vkradli na olympijské hry, alebo ak by v dňoch pre ne zakázanom prekročili Alfeios.“"
Z podstavcov sôch Diagorovcov sa zachovali početné trosky východne od Diovho chrámu, ale tiež v blízkosti eretrijského býka. Na jednom podstavci stáli bratia Akusilaos, Damagétos a Dórieus spoločne s otcom Diagorom, oddelene potom vnuci Diagora, synovia jeho dcér, Peisirrhodos a Eukles.
Arrows (britská skupina)

The Arrows bola anglo-americká hudobná skupina, ktorá vznikla v roku 1974 v Londýne a zanikla o tri roky neskôr v roku 1977. Jej členmi boli spevák a basgitarista, Alan Merrill, gitaristi Terry Taylor a Jake Hooker, a hráč na bicie nástroje, Paul Varley. 
Medzi rokmi 1974-75 skupine Arrows vo vydavateľstve Rak Records vyprodukoval Mickie Most tri hudobné single: „Touch Too Much“, „My Last Night With You“ a „I Love Rock 'n' Roll“, ktoré sa dostali do Top 30 britských rebríčkov.
The Binding of Isaac

Binding of Isaac je nezávislá akčná RPG hra od Edmunda McMillena a Floriana Himsla. Vydaná bola na Steame 28. septembra 2011. Ku hre je možné dokúpiť datadisk "The Binding of Isaac: Wrath of the Lamb". Neskôr bolo vytvorené pokračovanie - úplne samostatná ďalšia hra s názvom The Binding of Isaac: Rebirth obsahujúca množstvo nových levelov a bossov a k nej bol v roku 2015 vydaný DLC (stahovateľný obsah) menom The Binding of Isaac: Afterbirth. Neskôr, 3. januára 2017, bol vydaný ešte jeden DLC s titulom Afterbirth+ ktorý však už nezožal toľký úspech ako predchodca "(Afterbirth)."
Dany

Dany môže byť:
Majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale mužov 2016

Majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale mužov 2016 boli v poradí 15. majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v Kišiňove, Moldavsku v dňoch od 28. júna3. júla 2016, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Arménska. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť aj , ktoré už bolo aj vyžrebované do skupiny B. Moldavsko takéto podujatie organizovalo prvýkrát. Zápasy sa odohrali v aréne Futsal Arena FMF s kapacitou 1 400 divákov. Titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad obhajcom prvenstva z .
Dany (priezvisko)

Dany je priezvisko. Na Slovensku je veľmi zriedkavé, vyskytuje sa len v obci Sirk (okres Rožňava), Košiciach a Medzeve (okres Košice-okolie). V Česku je tiež zriedkavé, s najväčším výskytom v meste Židlochovice (okres Brno-venkov).
Známi nositelia.
Pozri v článku Dany.
Majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale žien 2016

Majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale žien 2016 boli v poradí 14. majstrovstvá Európy malých štátov v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v Gibraltáre v dňoch od 28. júna3. júla 2016, za účasti 6 tímov. Gibraltár bol organizátorom európskeho šampionátu žien druhýkrát, keď predtým hostil toto podujatie v roku 1991. Zápasy sa odohrali v aréne Tercentenary Sports Hall s kapacitou 750 divákov. Titul neobhajovalo , ktoré sa turnaja nezúčastnilo; tretíkrát sa víťazom stala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad .
Fadruszova ulica

Fadruszova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Karlova Ves. Je pomenovaná podľa Jána Fadrusza (1858 – 1903), uhorského sochára narodeného v Bratislave.
Na ulici sa nachádzajú panelové domy postavené v 70. rokoch 20. storočia.
Ultrasoft

Ultrasoft spol. s r. o. bola slovenská spoločnosť zameraná na vývoj a distribúciu programov pre počítače ZX Spectrum. Za dobu svojej činnosti vydala viac než 40 programov, väčšinou hier. Okrem toho tiež bola vydavateľom časopisu Bit, ktorého šéfeditor bol Ľudovít Wittek. Tiež vydala knihu "Počítačové hry : Historie a současnost", ktorej autorom je František Fuka.
Spoločnosť bola 26. apríla 2008 vymazaná z obchodného registra.
Fun 2 Robots

Fun 2 Robots je česko-slovenské štúdio sústreďujúce sa na tvorbu videohier. V súčasnosti sídli v Brne.
Štúdio vzniklo z bývalých zamestnancov slovenského Cauldronu. Pôvodne sídlilo v Bratislave, ale na prelome rokov 2014 a 2015 sa premiestnilo do Brna, kde sídli na rovnakej adrese ako štúdio Mingle Games, About Fun a Charged Monkey.
Future Factory

Future Factory () je roguelike videohra z roku 2015. Vytvorilo ju česko-slovenské štúdio Fun 2 Robots. Hra je inšpirovaná dielom R.u.r. od Karla Čapka.
Hrateľnosť a príbeh.
Hráčovou úlohou je uniknúť z titulnej továrne. Pritom musí prechádzať náhodne generovanými levelmi plnými nepriateľov a pascí. Hra je zhora videnou strieľačkou, kedy hráč bojuje s nepriateľmi, vyhýba sa pasciam a zbiera rôzne predmety. Každá úroveň je jedno poschodie továrne. Keď hráč zomrie, tak začína od prvého levelu.
2. liga hádzanárok 2014/15

2. liga hádzanárok v sezóne 2014/15 bol 22. ročník 2. ligy hádzanárok, tretej najvyššej hádzanárskej súťaže žien na Slovensku, kontrolovanej Slovenským zväzom hádzanej. Oproti minulej sezóne sa do súťaže prihlásili o 4 družstvá viac. Súťaž vyhralo nováčikovské družstvo zo Šurian, ktoré vyhralo všetky zápasy a malo tak právo štartovať v nasledujúcej sezóne v 1. lige.