burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
10. návštevná expedícia (ISS)

10. návštevná expedícia (skrátene EP-10; ) na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) bola krátkodobá výprava brazílskeho kozmonauta Marcosa Pontesa na stanici. Po týždennom pobyte na ISS a splnení plánovaného programu sa Pontes vrátil na Zem.
Priebeh výpravy.
Prípravy.
Medzinárodná vesmírna stanica (ISS) bola od začiatku novembra 2000 trvalo osídlená ľuďmi. Základné posádky stanice boli do havárie Columbie striedané raketoplánmi, ako záchranné člny im slúžili lode Sojuz . Po prerušení letov raketoplánov v dôsledku havárie bola veľkosť základných posádok stanice znížená na dvoch kozmonautov, ktorých dopravu zabezpečovali Sojuzy. Tretie miesto v lodiach obsadzovali členovia návštevných posádok, po týždni sa vracajúci na Zem starým Sojuzom.
O miesto v Sojuze TMA-8 štartujúceho v marci 2006 prejavila záujem brazílska kozmická agentúra INPE. V septembri 2005 sa zástupcovia INPE a Roskosmosu dohodli na podmienkach letu (zmluvu podpísali 18. októbra 2005) a od 13. októbra začal brazílsky kozmonaut Marcos Pontes prípravu v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku. Pontesova misia dostala názov "Centenario" ("storočie").
Pontes mal pôvodne letieť v roku 2004 v americkom raketopláne, v rokoch 1998-2000 absolvoval výcvik letového špecialistu, ale vo februári 2003 po skaze Columbie boli lety raketoplánov prerušené.
Ako náhradník Pontesa sa od februára 2006 pripravoval Sergej Volkov z oddielu kozmonautov CPK.
Let.
Pavel Vinogradov a Jeffrey Williams z Expedície 13 spolu s Pontesom odštartovali 30. marca 2006 o 2:30 UTC z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TMA-8; po dvoch dňoch samostatného letu sa 1. apríla o 4:19 UTC spojili so stanicou.
Po spojení sa kozmonauti privítali so stálou posádkou ISS, vyložili náklad na stanicu a začali plánovanú činnosť. Pontes sa venoval sledovaniu klíčenia semien rastliny "Astronium fraxinifolium" v mikrogravitácii v biologickom pokuse GOSUM. Ďalej biotechnologickým experimentom DNARM (štúdium procesov reparácie molekúl DNA poškodených ultrafialovým žiarením v mikrogravitácii), SMEK (štúdium vplyvu mikrogravitácie na kinetiku enzymatických reakcií) a NIP (štúdium luminiscenčního správania roztoku luciferinu a luciferázy za prítomnosti ATP v mikrogravitácii). Vykonal aj dva technické pokusy: sledovanie termodynamických vlastnostní kapilátorného výparníka v experimente CEMEX a skúmanie dynamiky kvapalín (vody) v úzkych tepelných trubiciach v mikrogravitácii v experimente WMHP. Pedagogickým experimentom (nazvaným Seeds) bolo sledovanie gravitropizmu u semenáčov fazule "Phaseolus vulgaris" v mikrogravitácii. S experimenty GOSUM a Seeds pomohol Pontesovi Valerij Tokarev.
Po týždennom pobyte na ISS sa 8. apríla 2006 o 20:28 UTC Pontes a vracajúca sa posádka Expedície 12 v Sojuze TMA-7 odpútali od stanice a v ten istý deň o 23:47 UTC pristáli v severnom Kazachstane, neďaleko od Arkalyku.
Aggtelek (obec)

Aggtelek () je obec v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe v Putnockom okrese.
Má rozlohu 4 382 ha a žije tu 569 obyvateľov .
9. návštevná expedícia (ISS)

9. návštevná expedícia (skrátene EP-9; ) na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) bola krátkodobá výprava amerického podnikateľa Gregoryho Olsena na stanici. Po týždennom pobyte na ISS a splnení plánovaného programu sa Olsen vrátil na Zem.
Priebeh výpravy.
Prípravy.
Medzinárodná vesmírna stanica (ISS) bola od začiatku novembra 2000 trvalo osídlená ľuďmi. Základné posádky stanice boli do havárie Columbie striedané raketoplánmi, ako záchranné člny im slúžili lode Sojuz. Po prerušení letov raketoplánov v dôsledku havárie bola veľkosť základných posádok stanice znížená na dvoch kozmonautov, ktorých dopravu zabezpečovali Sojuzy. Tretie miesto v lodiach obsadzovali členovia návštevných posádok, po týždni sa vracajúci na Zem starým Sojuzom.
Miesto v Sojuze TMA-7 v októbri 2005 obsadil americký podnikateľ Gregory Olsen. Olsenovi sprostredkovala spoločnosť Space Adventures výcvik v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku už od apríla 2004, s tým, že poletí na jar 2005. Neskôr sa hovorilo o možnosti posunutia jeho cesty do vesmíru na jeseň 2004. V júni 2004 ale Olsena lekári vyhlásili za nevhodného na let (zle znášal preťaženie). Američan sa nevzdal, na jar 2005 úspešne prešiel lekárskymi testami a od mája 2005 obnovil prípravu s plánom letu v októbri 2005.
Za náhradníka Olsena bol už v apríli 2004 určený Sergej Kostenko, vedúci ruskej pobočky firmy Space Adventures. Výcvikom prechádzal spoločne s Američanom, letel by však len v prípade, že by Olsen bol vyradený z posádky v záverečnej etape prípravy.
Let.
Valerij Tokarev a William McArthur z Expedície 12 spolu s Olsenom odštartovali 1. októbra 2005 o 3:55 UTC z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TMA-7; po dvoch dňoch samostatného letu sa 3. októbra o 5:27 UTC spojili so stanicou.
Po spojení sa kozmonauti privítali so stálou posádkou ISS, vyložili náklad na stanicu a začali plánovanú činnosť. Olsen vykonal niekoľko experimentov pre ESA, čiže štúdium adaptácie vestibulárneho aparátu človeka na stav beztiaže a sledovanie priestorových vnemov v experimente MOP; štúdium atrofie vnútorných svalov ľudského tela v beztiažovom stave a ich reakcie nazvané Back Pain/Muscle a odber vzoriek a štúdium mikroorganizmov na palube stanice a ich prispôsobenie podmienkam kozmického letu v pokuse Sample. Ďalej Olsen uskutočnil živý obrazový prenos CUP-M - ISS - CUP-M v reálnom čase; pohovoril s rádioamatérmi; vyhotovil snímky povrchu Zeme vysokorozlišujúcou kamerou; vyhotovil fotografie a videozáznamy diania na palube stanice a opečiatkoval dovezené poštové známky. Olsen sa venoval vyššie uvedenému programu 30 hodín, pomohol aj Valerij Tokarev. Z 15 kg materiálu a osobných vecí, ktoré mal Olsen právo vyviesť na ISS, si mohol priviesť späť tretinu.
Po týždennom pobyte na ISS sa 10. októbra 2005 o 21:49 UTC Olsen a vracajúca sa posádka Expedície 11 v Sojuze TMA-6 odpútali od stanice a na druhý deň o 1:09 UTC pristáli v severnom Kazachstane, neďaleko od Arkalyku.
Karditsa

Karditsa (gr. "Καρδίτσα") je mesto v Grécku v kraji Tesália. Je to hlavné mesto rovnomenného okresu (nomos). Žije tu približne 37 000 obyvateľov. Mesto je postavené v Tesálskej nížine, z južnej strany je vidieť pohorie Agrafa a blízko sa nachádza aj jazero Plastira.
História.
Karditsa je jedno z najnovších miest Tesálie, bolo založené niekedy koncom byzantskej doby, kedy sa tu usadili grécki obyvatelia okolitých dedín, známi ako Karaguni, ktorí tvoria aj dnes približne 50 % obyvateľstva kraja Karditsa. Počas tureckej nadvlády sa v meste usadili aj Gréci z neďalekej Evrytánie (kraj Agrafa) a Epiru, usadilo sa tu aj niekoľko Arumunských rodín a tiež Turci. Koncom 19. stor., kedy Karditsa pripadla Grécku, sa mnoho Turkov vysťahovalo do Turecka. Zvyšok Turkov opustil mesto v roku 1923 počas Grécko-tureckej výmeny obyvateľov. Karditsa bola ako prvé mesto Európy oslobodená od nacistickej okupácie, kedy mesto dobyli grécki povstalci zo strany ELAS. Z Karditse pochádza aj známa grécka speváčka a víťazka Eurovízie v roku 2005, Elena Paparizou.
Meno.
Meno Karditsa pochádza z gréckeho slova "kardia-srdce", pretože mesto sa nachádza v strede Tesálie a aj celého Grécka.
Ángel Di María

Ángel Fabián Di María Hernández (* 14. február 1988, Rosario) je argentínsky futbalista, ktorý v súčasnosti hráva za portugalskú Benficu a Argentínske národné mužstvo. Dokáže hrať na pozícií krídelníka alebo ofenzívneho záložníka.
7. návštevná expedícia (ISS)

7. návštevná expedícia (skrátene EP-7; ) na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) bola krátkodobá výprava ruského kozmonauta Jurija Šargina na stanici. Po týždennom pobyte na stanici a splnení vedeckého programu sa Šargin vrátil na Zem.
Priebeh výpravy.
Prípravy.
Medzinárodná vesmírna stanica (ISS) bola od začiatku novembra 2000 trvalo osídlená ľuďmi. Základné posádky stanice boli do havárie Columbie striedané raketoplánmi, ako záchranné člny im slúžili lode Sojuz . Po prerušení letov raketoplánov v dôsledku havárie bola veľkosť základných posádok stanice znížená na dvoch kozmonautov, ktorých dopravu zabezpečovali Sojuzy. Tretie miesto v lodiach obsadzovali členovia návštevných posádok, po týždni sa vracajúci na Zem starým Sojuzom.
Na voľné miesto v Sojuze TMA-5 sa spočiatku od apríla 2004 pripravoval Gregory Olsen, ale v júni 2004 ho lekári z výcviku vyradili, pokračoval potom aspoň v štúdiu teórie a na ISS sa dostal až v 9. návštevnej expedícii.
Následne, v júni - auguste 2004, prebiehali rokovania o možnom lete medzi Roskosmos a ruským podnikateľom Sergejom Polonským. Polonskij prešiel výcvikom účastníka kozmického letu už v septembri - októbri 2002 a januári - februári 2003. Avšak rozhovory skončili neúspešne, oficiálne z medicínskych príčin (prílišná výška kandidáta - 194 cm), neoficiálne pre nezaplatenie požadovanej sumy.
Po odpadnutí Polonského zostal jediným kandidátom Jurij Šargin, jediný príslušník ruských kozmických vojsk s výcvikom kozmonauta. Oficiálne bol do posádky Sojuzu TMA-5 zaradený 27. augusta 2004.
Priebeh letu.
Saližan Šaripov a Leroy Chiao z Expedície 10 odštartovali so Šarginom 14. októbra 2004 z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TMA-5. Po dvoch dňoch samostatného letu sa 16. októbra spojili so stanicou.
Po spojení sa kozmonauti privítali so stálou posádkou ISS, vyložili náklad na stanicu a Šargin začal plniť vedecký program svojho letu. Kozmonaut sa venoval predovšetkým sérii lekárskych experimentov skúmajúcich vplyv kozmického letu na zdravie kozmonautov, ďalej sledovanie povrchu Zeme pre ekologické štúdie, a technologickým pokusom. 
Po týždennom pobyte na ISS sa 23. októbra 2004 o 21:08 UTC vracajúca sa posádka Expedícia 9 a Šargin v Sojuze TMA-4 odpútali od stanice a 24. októbra o 0:36 UTC pristáli v severnom Kazachstane, neďaleko Arkalyku.
Tupouhlý trojuholník

Tupouhlý trojuholník je trojuholník, ktorého jeden vnútorný uhol je tupý (t. j. väčší ako 90° a menší ako 180°).
Oliver Heaviside

Oliver Heaviside (* 18. máj 1850, Camden Town, Londýn, Anglicko, Spojené kráľovstvo - † 3. február 1925, Torquay, Devon, Anglicko, Spojené kráľovstvo) bol anglický elektrotechnik a matematik. Ako prvý použil komplexné čísla na štúdium elektrických obvodov, objavil niekoľko techník na riešenie diferenciálnych rovníc, preformuloval Maxwellove rovnice do reči elektrických a magnetických síl a nezávisle od Willarda Gibbsona sformuloval vektorový počet. Je po ňom pomenovaná Heavisidova funkcia, ktorá je integrálom Diracovej delta funkcie.
Heaviside svoje vedecké znalosti získal ako samouk a väčšinu svojho života bol v rozporoch s vedeckou komunitou. Napriek tomu však jeho práca výrazne ovplyvnila smerovanie vtedajšej matematiky a elektrotechniky.
Dole hlavou

„Dole hlavou“ je prvý singel z albumu "Tráva musí rásť" speváka Mira Jaroša. 
Vznik.
Pieseň vznikla, keď mal spevák dvanásť rokov. Pri hľadaní inšpirácie na tretí album na ňu náhodou narazil a napísal k nej nový text. Do rádií sa dostala v máji 2010. Na podporu singla vyšla rádiová a akustická verzia piesne. Spevák po prvýkrát použil vo svojej tvorbe gitalele..
Hranie v rádiách.
V 26. týždni v roku 2010 sa nahrávka stala šiestou najhranejšou slovenskou skladbou.
Opísaná kružnica

Opísaná kružnica je kružnica, na ktorej ležia všetky vrcholy rovinného útvaru.
Kružnica opísaná trojuholníku.
Stred kružnice opísanej trojuholníku je priesečník osí strán trojuholníka, polomer sa rovná vzdialenosti stredu od ľubovoľného vrcholu. Každému trojuholníku možno opísať kružnicu.
Simsonova priamka.
Ak z ľubovoľného bodu "X" opísanej kružnice vedieme kolmicu k jednotlivým stranám, päty kolmíc ležia na priamke. Nazýva sa Simsonova priamka. Ak tento bod "X" spojíme s ortocentrom (priesečník výšok trojuholníka), potom Simsonova priamka prechádza stredom tejto úsečky. Simsonova priamka sa volá podľa anglického matematika Roberta Simsona (1687-1768). Niekedy sa označuje aj ako Wallaceova priamka.
Popis obrázka.
Opísaná kružnica a Simsonova priamka:
Tálesova kružnica.
Opísaná kružnica pravouhlého trojuholníka sa nazýva Tálesova kružnica. Stred Tálesovej kružnice leží v strede prepony trojuholníka. Ak máme napr. trojuholník ABC, hovoríme, že Tálesova kružnica je zostrojená nad priemerom AB.
Pre každú úsečku AB platí, že Tálesova kružnica zostrojená nad priemerom AB (s vybraním bodov A a B) je množinou vrcholov C všetkých pravouhlých trojuholníkov ABC s preponou AB.
Kružnica opísaná štvoruholníku.
Stred opísanej kružnice štvorca alebo obdĺžnika je priesečník uhlopriečok daného rovnobežníka.
Claude Alexandre de Bonneval

Claude Alexandre, gróf de Bonneval (známy aj ako Ahmed-paša alebo Humbaraci Ahmed paša; * 14. júl 1675, Coussac-Bonneval, Francúzsko - † 23. marec 1747, Istanbul, Turecko) bol islamský renegát, bývalý veliteľ delostrelcov spojeneckej armády, ktorá porazila Osmanov v bitke pri Petrovaradíne. Kvôli zneužitiu právomocí upadol do nemilosti a bol vypovedaný z celej Európy. Následne prešiel do služieb Mehmeda I., osmanského sultána v roku 1731.
U Osmanov vykonával funkciu sultánovho poradcu, viedol reorganizáciu a modernizáciu tureckej armády, menovite delostrelectva. Konvertoval na islam. Navštevovali ho mnohé osobnosti z Európy, medzi inými aj Giacomo Casanova. Humbaraci Ahmed Paša tvoril spojovaciu diplomatickú cestu medzi islamským a kresťanským svetom. 
De Bonneval presvedčil sultána Mehmeda I. aby uzavrel spojenectvo Otomanskej ríše s Francúzskom a Švédskom proti cárskemu Rusku vo vojne o poľské nástupníctvo.
Přízřenice

Přízřenice je jedno z 48 katastrálnych území štatutárneho mesta Brna, súčasť mestskej časti Brno-jih a do 16. apríla 1919 samostatná obec. Katastrálne územie má rozlohu 381,63 ha, je tu evidovaných 14 ulíc a 441 adries.
Trikala

Trikala (gr. "Τρίκαλα") je mesto v Grécku v kraji Tesália a je hlavným mestom rovnomenného okresu (nomos). Žije tu približne 52 000 obyvateľov.
Dejiny.
Mesto je osídlené už od 3. tisícročia pred Kr., kedy sa nazývalo "Trikké", alebo "Trikka", podľa rovnomennej nymfy. Podľa mytológie tu žil a vládol Asklépios, boh lekárov. V klasickom staroveku tu bol Asklépiovi zasvätený chrám a mesto Trikka patrilo k najznámejším centrám asklépiovho kultu. Podľa Homéra sa Trikka zúčastnila Trójskej vojne. Táto bohatá mytológia je dôkazom toho, že Trikka bola počas mykénskej doby významným mestom a sídlom vládcu. V 5. stor. pred Kr. pripadla Peržanom, po oslobodení sa spojila s ďalšími mestami Tesálie. V 4. stor. oblasť ovládli Macedónci, v 2. stor. pred Kr. Rimania. Postupne sa tu začínalo šíriť kresťanstvo, čím upadal Asklépiov kult. Od roku 395 patrí Byzancií. V 4. a 5. stor. mesto dobyli Góti a Huni, v 6. stor. Slovania a v 10. stor. bola ovládaná Bulharmi. Po ich porážke sa opäť prinavrátila Byzancií. Od tejto doby sa používa dnešné meno "Trikala". V 13. stor. mesto pripadlo Európanom, no neskôr ho ovládol susedný grécky Epirský despotát a nakoniec opäť Byzancia. V roku 1393 mesto ovládli Turci. Počas tejto doby bola Trikala dôležitým centrom gréckej vzdelanosti, existovala tu grécka škola, kde vyučovali mnohí známi grécki vzdelanci, ako Dionysos Filosofos. V roku 1881 sa Trikala a celá Tesália a Epirus pripojili ku Grécku. Od tejto doby bola Trikala strediskom poľnohospodárstva, začiatkom 20. stor. tu prebiehali rôzne roľnícke povstania proti veľkostatkárom a v roku 1906 tu bol založený prvý poľnohospodársky spolok v Grécku.
Obyvateľstvo.
Väčšina obyvateľov bola vždy tvorená Grékmi, v tureckej dobe tu žila aj turecká komunita, ktorá však počas Grécko-tureckej výmene obyvateľov v roku 1923 Trikalu opustila. V tureckej dobe sa tu usadilo aj niekoľko arumunských rodín z neďalekého pohoria Pindos a dodnes tu tvoria jazykovú menšinu. Časť miestneho gréckeho obyvateľstva patrí pod skupinu tzv. Karagunov.
Kultúra.
Trikala je známa ako centrum hudobnej kultúry, pretože odtiaľto pochádzalo množstvo významných skladateľov a hudobníkov, napríklad Vasilis Tsitsanis, známy skladateľ minulého storočia, Apostolos Kaldaras, Dimitros Mitropanos a spevák Babis Bakalis. V meste sú rôzne múzeá, najznámejšie je archeologické múzeum, ľudové múzeum a hudobné múzeum. Existuje tu aj archeologická lokalita starovekého mesta, veža s hodinami a turecká mešita.
Trnitá

Trnitá je katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Väčšina katastrálneho územia leží v mestskej časti Brno-střed a menšia juhovýchodná časť katastra v mestskej časti Brno-jih. Má rozlohu 189,68 ha, je tu evidovaných 14 ulíc a 441 adries.
Jundrov

Jundrov je katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna a do 16. apríla 1919 samostatná obec. Má rozlohu 414,845 ha, je tu evidovaných 25 ulíc a 1 839 adries. Takmer celé katastrálne územie leží v mestskej časti Brno-Jundrov, no záhrady v južnej časti katastra (po úprave hraníc mestských častí "Brno-Jundrov" a "Brno-Kohoutovice" z 1. septembra 1995) ležia v mestskej časti Brno-Kohoutovice.
Satyr

Satyr () je v gréckej mytológii synom boha Herma alebo Silena. 
Satyrovia sú zaraďovaní medzi polobohov, skôr však medzi horských a lesných démonov. Boli sprievodcovia boha vína Dionýza, tiež bývali v družinách boha Pana. Zobrazovaní sú väčšinou ako napoly človek a napoly cap, s kučeravými vlasmi, špicatými ušami, tupým nosom, s rožkami, hrivou a kozími nohami. V neskoršej dobe sa táto podoba zjemňuje. 
Bola to veselá družina, pohybovali sa v skupinách, milovali víno aj všelijaké iné pôžitky, boli samopašní, prenasledovali nymfy, tancovali a hrali hudbu, najmä na flautu, sýrinx, dokonca aj gajdy. Uvádza sa, že boli v podstate zbabelí. V mytológii sú väčšinou stotožňovaní s mužskou sexuálnou silou, v gréckom a rímskom umení sú často zobrazovaní s erekciou. Bývali videní aj ako pastieri stád. K ľuďom neboli práve ústretoví, prepadávali pastierov a strašili pútnikov. Podobali sa iným lesným polobohom – Silénom, s ktorými sa dobre znášali. 
Pomenovanie satyr je pôvodom grécke, s latinskými Satura či satira určite nijako nesúvisia, takže slová satira a satyr príbuzné nie sú. Ale to je všetko, čo sa o výraze satyr dá vyčítať v etymologických knihách. Pôvod tohto gréckeho slova je nejasný. Isté ale je, že takpovediac kozí zjav týchto gréckych mytologických bytostí, s ich rožkami, kopytami aj chvostami, dal vzniknúť predstave našich predkov o čertoch. Čerti aj v súčasných filmoch vyzerajú vlastne rovnako ako grécki satyrovia.
Odraz v kultúre.
Satyrovia boli znázornení na množstve malieb, najznámejšie sú: 
Iné vyobrazenie satyr podávajú knihy C. S. Lewisa Letopisy Narnie, sfilmované režisérom Andrew Adamsonom a to podobe blízkej faunom.
Exhumácia

Exhumácia môže byť:
Pohreb

Pohreb (zastarano pohrab; v niektorých kontextoch hovorovo expresívne alebo zastarano funus či fúnus) môže byť:
Zoznam vládcov starovekého Egypta podľa Manetóna (Eusebios)

Toto je zoznam vládcov starovekého Egypta podľa Manetóna, uvedených vo výpiskoch Georgia Synkella, ktoré urobil na základe výťahu Eusébia z Kaisareie. V zozname sa tiež nachádza dĺžka trvania vlády, ktorú uvádzajú výpisky, a niektoré známe korelácie s doloženými staroegyptskými panovníkmi.
Pôvodný text "Aigyptiaky", dejepisného diela héliopolitského kňaza Manetóna z 3. storočia pred Kr. sa nezachoval do dnešných dní. Jestvujú len fragmenty informácií, ktoré poznáme vďaka výpiskom byzantského mnícha Georgia Synkella z 9. storočia po Kr. Tento zoznam je podľa verzie, ktorá vychádza z výťahu kresťanského historika a biskupa Eusebia z Kaisareie zo 4. storočia po Kr. Z rovnakého (Eusébiovho) zdroja pochádzajú okrem Synkelových aj výpisky z 6.–8. storočia po Kr. (tzv. arménsky preklad) a výpisky Sophronia Eusebia Hieronyma (sv. Hieronyma) zo 4.–6. storočia po Kr. V zozname sú podané mená zo Synkellovej (grécke) a arménskej verzie (latinské). Eusébiov výťah vychádza z veľmi zjednodušenej kompilácie Manetónovho textu, dnes nazývanej "Epitomé", ktorá sa pravdepodobne vo svojom období používala ako dejepisná príručka. Jej zdrojom bola s veľkou pravdepodobnosťou už editovaná redakcia vlastného textu "Aigyptiaky".
Panovníci a dynastie.
Mená v prvom stĺpci sú zo Synkellovej gréckej verzie, v druhom stĺpci sú mená z latinského prekladu arménskej verzie Eusébiovho výťahu.
Kružnica deviatich bodov

Kružnica deviatich bodov sa nazýva taká kružnica trojuholníka, na ktorej ležia jeho nasledujúce body:
Kružnica deviatich bodov sa nazýva tiež Feuerbachova kružnica, pretože nemecký matematik Karl Wilhelm Feuerbach bol prvý, kto dokázal, že sa kružnica deviatich bodov dotýka vpísanej kružnice a pripísaných kružníc. 
Kružnica deviatich bodov je rovnoľahlým obrazom opísanej kružnice so stredom rovnoľahlosti v ťažisku trojuholníka a koeficientom κ = - 0,5. Z toho vyplýva, že jej stred leží na Eulerovej priamke v strede úsečky, spájajúcej ortocentrum so stredom opísanej kružnice. Jej polomer je polovicou polomeru opísanej kružnice.
6. návštevná expedícia (ISS)

6. návštevná expedícia (skrátene EP-6; ) na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) bola krátkodobá výprava holandského astronauta ESA André Kuipersa na stanici. Po týždennom pobyte na ISS a splnení vedeckého programu sa Kuipers vrátil na Zem.
Priebeh výpravy.
Prípravy.
Medzinárodná vesmírna stanica (ISS) bola od začiatku novembra 2000 trvalo osídlená ľuďmi. Základné posádky stanice boli do havárie Columbie striedané raketoplánmi, ako záchranné člny im slúžili lode Sojuz . Po prerušení letov raketoplánov v dôsledku havárie bola veľkosť základných posádok stanice znížená na dvoch kozmonautov, ktorých dopravu zabezpečovali Sojuzy. Tretie miesto v lodiach obsadzovali členovia návštevných posádok, po týždni sa vracajúci na Zem starým Sojuzom.
V máji 2001 sa ESA dohodla s Roskosmosom na pravidelnej účasti európskych astronautov v návštevných expedíciach. V decembri 2002 bol na let v Sojuze TMA-3 plánovanom na október 2003 určený holandský astronaut ESA André Kuipers, jeho misia dostala názov "DELTA". Po havárii Columbie vo februári 2003 boli vtedajšie posádky rozpustené. Nakoniec bol Kuipers vymenovaný za náhradníka Pedra Duqueho pre let Sojuzu TMA-3. A súčasne bol v júni 2003 zaradený do hlavnej posádky nasledujúceho Sojuzu TMA-4 spoločne s členmi Expedícia 9 Gennadijom Padalkom a Michaelom Finckeom.
Priebeh letu.
Trojica Padalka, Kuipers, Fincke odštartovala do vesmíru 19. apríla 2004 z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TMA-4. Po dvoch dňoch samostatného letu sa 21. apríla spojili so stanicou.
Po spojení sa kozmonauti privítali so stálou posádkou ISS, vyložili náklad na stanicu a začali pokusy programu DELTA. Časť vybavenia potrebného pre experimenty (54,2 z 119,4 kg prístrojov a materiálov) si priviezli kozmonauti sami, zvyšok prepravila na stanici zásobovaciu loď Progress M1-11.
Celkom Kuipers venoval experimentom programu DELTA 53 hodín a 35 minút, s pokusmi pomohli aj Gennadij Padalka (7 hodín a 50 minút) a Alexander Kaleri (1 hodinu a 10 minút). Na Zem Kuipers priviezol 15,7 kg materiálov s výsledkami experimentov.
Po týždennom pobyte na ISS sa 29. apríla 2004 o 20:52 UTC Kuipers s vracajúcou sa posádkou Expedície 8 v Sojuze TMA-3 odpútali od stanice a 30. apríla o 0:11 UTC pristáli v severnom Kazachstane, neďaleko Arkalyku.
ŠKP Bratislava (hádzaná ženy)

ŠKP Bratislava – hádzaná ženy je slovenský ženský oddiel hádzanárskeho klubu ŠKP Bratislava, ktorý sídli v Bratislave. Je to 3-násobný majster Slovenska.
Od sezóny 2011/12 do 2013/14 niesol mediálny názov "ŠKP Piccard Senec".
História klubu.
Všetko začalo v sezóne 1949/50 v Bratislavskom TKNB, kedy vznikla hádzanárska sekcia. Prvým tímom, ktorý sa zapojil do súťaže bol mužský tým pod názvom Dukla Bratislava. Zároveň však vznikol aj ženský tím, no existoval iba dva roky, po čom prešiel pod iný klub. Od tohto momentu bol tím chápaný ako čisto mužský a tento stav zotrval vyše 50 rokov. V roku 1959 sa Dukla Bratislava spojila s tímom Slovan Bratislava a začali vystupovať pod spoločným názvom "Červená hviezda (ČH)". Meno a hra, ktorú pozná celá Európa. Tento názov tímu zotrval až do roku 1994, kedy po separácii Česko-slovenskej republiky sa názov zmenil na ŠKP Bratislava.
Úspechy oddielu mužov.
Mužský tým ČH počas celej svojej existencie hral v najvyššej hádzanárskej súťaži v Česko-Slovensku a okrem úspechov na domácom poli, exceloval v zahraničí. Viackrát vyhrali Národný pohár a v rokoch 1972/73, 1974/75, 1975/76 bol tím trojnásobným šampiónom Česko-Slovenska. Keď prvýkrát hrali v najvyššej európskej súťaži – PEM, tím sa dostal do semifinále proti nemeckému tímu VfL Gummersbach, neskoršom víťazovi PEM pohára. V klube ČH vyrástlo viacero známych hráčov, patriacich ku svetovej špičke, ktorý reprezentovali Česko-Slovensko či už na svetovom šampionáte alebo olympijským hrách.
Vznik hádzanárskeho oddielu žien.
V týchto časoch v Bratislave existovali štyri ženské kluby, ktoré zaznamenali množstvo úspechov a patrili k česko-slovenskej špičke. Po separácii Česko-Slovenska a páde komunizmu, tri kluby, Inter, ZMDŽ a Vinohrady kompletne zanikli a ostal iba jeden – Štart Bratislava, ktorý v roku 2000 prešiel pod názov ŠKP. Tak má v dnešnej dobe ŠKP oba tímy, mužský aj ženský a zároveň vychováva dorast. Tretí rok zároveň existuje spoločná česká a slovenská najvyššia medzinárodná ženská liga – WHIL, ktorej súčasťou je aj tím ŠKP ženy. Zároveň táto liga je jedinou v Európe, kde proti sebe hrajú najlepšie tímy dvoch krajín.
3. návštevná expedícia (ISS)

3. návštevná expedícia (skrátene EP-3; ) na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) bola krátkodobá výprava troch kozmonautov - Jurija Gidzenka, Roberta Vittoriho a Marka Shuttlewortha - na stanici, ktorej hlavnou úlohou bola zámena lode Sojuz slúžiacej ako záchranný čln pre stálu posádku stanice.
Priebeh výpravy.
Prípravy.
Medzinárodná vesmírna stanica (ISS) bola od začiatku novembra 2000 trvalo osídlená ľuďmi. Základné posádky stanice boli do havárie Columbie striedané raketoplánmi, ako záchranné člny im slúžili lode Sojuz. Sojuzy bolo nutné po pol roku striedať a vykonať striedanie bol hlavná úloha krátkodobých návštevných expedícií. Tretie striedanie bolo naplánované na prelome apríla a mája 2002.
V máji 2001 sa ESA dohodla s Roskosmosom na pravidelnej účasti európskych astronautov v návštevných expedíciach. K letu v apríli-máji 2002 bol určený taliansky astronaut ESA Roberto Vittori, jeho misia dostala názov „Marco Polo“ ().
Vittori začal výcvik v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku v auguste 2001 spoločne so skúseným Jurijom Gidzenkom, majúcim za sebou už dva lety do vesmíru, a juhoafrickým podnikateľom Markom Shuttleworthom, ktorý si cestu do kozmu hradil sám.
Priebeh letu.
Trojica Gidzenko, Vittori, Shuttleworth odštartovala do vesmíru 25. apríla 2002 z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TM-34. Po dvoch dňoch samostatného letu sa 27. apríla o 7:55 UTC spojili so stanicou.
Po spojení sa kozmonauti privítali so stálou posádkou ISS, vyložili náklad na stanicu a začali vedecký program. Ruskí kozmonauti pokračovali v štúdiu správania prachových častíc vo vysokofrekvenčnej plazme v experimente Plazmový kryštál a venovali sa výskumu látkovej výmeny v ľudskom organizme v priebehu adaptácie na podmienky kozmického letu – experiment Biotest MBI-7.
Roberto Vittori sa venoval experimentom CHIRO – štúdium vplyvu beztiaže na skracovanie svalov a motorickú pohyblivosť rúk astronauta, VESTA – vyhodnotenie estetických, hygienických a tepelných vlastností odevov pre dlhodobý pobyt vo vesmíre, ALTEINO – výskum vplyvu ťažkých nabitých častíc kozmického žiarenia na stav centrálnej nervovej sústavy človeka počas kozmického letu, a BMI – testovanie prenosného prístroja na meranie krvného tlaku a srdcového rytmu.
Aj "kozmický turista" Mark Shuttleworth mal pripravený vedecký program. Odborníci juhoafrických univerzít pripravili pokusy CCE, zameraný na sledovanie vplyvu kozmického letu na srdcovo-cievny systém a kostrové svalstvo človeka s cieľom vypracovania nových metód fyzickej prípravy na let, SPC (príprava monokryštálov bielkovín) a ESDC (výskum vplyvu kozmického letu na rast bunkových kultúr embryonálnych buniek cicavcov). Inštitúty geografie a oceánografie Ruskej akadémie vied pripravili sledovanie rastu fytoplanktónu v oceáne pri pobreží Juhoafrickej republiky (experiment Plankton-Linz) a pre výučbový program RKK Energija predvádzal správanie sa predmetov v beztiaži.
Po týždennom pobyte na ISS sa dňa 5. mája 2001 o 0:31 UTC posádka 3. návštevnej expedície v Sojuze TM-33 odpútala od stanice a o 3:51 UTC pristála v severnom Kazachstane.
2. návštevná expedícia (ISS)

2. návštevná expedícia (skrátene EP-2; ) na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) bola krátkodobá výprava troch kozmonautov - Viktora Afanasieva, Claudie Haigneréovej a Konstantina Kozejeva - na stanici, ktorej hlavnou úlohou bola zámena lode Sojuz slúžiacej ako záchranný čln pre stálu posádku stanice.
Priebeh výpravy.
Prípravy.
Dňa 1. novembra 2000 pristála na Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) trojica kozmonautov Expedícia 1. Toho dňa začalo trvalé osídlenie stanice ľuďmi. Základné posádky stanice boli vtedy (do havárie Columbie) striedané raketoplánmi, ako záchranné člny im slúžili lode Sojuz. Sojuzy bolo nutné po pol roku striedať a vykonať striedanie bola hlavná úloha krátkodobých návštevných expedícií. Prvé striedanie uskutočnila na prelome apríla a mája 2001 1. návštevná expedícia, ďalšie bolo naplánované na október 2001.
Z iniciatívy francúzskeho ministra vedy dohodla francúzska vesmírna agentúra CNES s Roskosmosom zaradenie francúzskeho kozmonauta do 2. návštevnej expedície. Francúzsko-ruská vesmírna misia dostala názov Andromeda (, )
Posádka pre expedíciu bola sformovaná v decembri 2000 v zložení Viktor Afanasiev - skúsený veterán oddielu Strediska prípravy kozmonautov ruského vojenského letectva s viac ako 500 dňami vo vesmíre, francúzska členka oddielu kozmonautov ESA Claudie André-Deshaysová (po svadbe s Jean-Pierre Haignerém v máji 2001 Haigneréová) a nováčik oddielu spoločnosti RKK Energija Konstantin Kozejev. V januári 2001 začala trojica výcvik v Stredisku prípravy kozmonautov (CPK) vo Hviezdnom mestečku. 
Priebeh letu.
Trojica Afanasiev, Haigneréová, Kozejev odštartovala do vesmíru 21. októbra 2001 z kozmodrómu Bajkonur v lodi Sojuz TM-33. Po dvoch dňoch samostatného letu sa 23. októbra o 10:44 UTC spojili so stanicou.
Po spojení kozmonauti vyložili náklad na stanicu a začali vedecký program. Claudie Haigneréová začala francúzske experimenty SPICE () sledujúci správanie elektroniky v kozmickom prostredí a Aquarius - sledovanie vývoja obojživelníkov v beztiaži. Kozejev pripravil experiment PKE (). Nasledujúci (štvrtý deň letu) kozmonauti začali experiment COGNE overujúci orientáciu ľudí v stave beztiaže a venovali sa skúmaniu vplyvu mikrogravitácie na ľudský kardiovaskulárny systém (francúzsko-ruský experiment Cardioscience). Piaty deň letu prebehol rozhovor francúzskej kozmonautky s ministrom pre vedu vlády Francúzska, potom sa venovala popularizácii letov do vesmíru pri diskusii so stredoškolákmi, rozhovor so študentmi si zopakovala ešte siedmy deň letu.
K ďalším pokusom programu Andromeda patrilo sledovanie atmosféry a snímkovanie zemského povrchu pri skúmaní ekológie Stredomoria a subtropickej Afriky v experimente IMEDIAS (), snímkovanie bleskov a svetiel v horných vrstvách atmosféry v experimente LSO (), výroba bielkovinových monokryštálov v experimente GCF (). K drobnejším akciám patrilo skúšanie taštičky pre uloženie drobných predmetov (pokus Mirsupio, raný prototyp taštičky bol overovaný už roku 1999 ešte na Mire).
Dňa 31. októbra 2001 o 1:39 UTC sa posádka 2. návštevnej expedície v Sojuze TM-32 odpútala od ISS a o 4:59 UTC pristála v severnom Kazachstane.
Ajdovščina

Ajdovščina (, ) je mesto v Slovinsku v západnej časti krajiny vo Vipavskej doline. Podľa údaja z roku 2002 má mesto 18 095 obyvateľov.
Bovec

Bovec (, , ) je mesto v Slovinsku v severozápadnej časti krajiny na rieke Soča pod Júlskymi Alpami. Podľa údaja z roku 2007 má mesto 1 612 obyvateľov.
Brežice

Brežice () sú mesto v Slovinsku vo východnej časti krajiny nedaleko hraníc s Chorvátskom. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 24 577 obyvateľov.
Cerknica

Cerknica (, ) je mesto v Slovinsku v juhozápadnej časti krajiny v pohorí Kras. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 11 112 obyvateľov.
Črnomelj

Črnomelj () je mesto v Slovinsku v juhovýchodnej časti krajiny na ľavom brehu rieky Lahinja. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 14 936 obyvateľov.
Domžale

Domžale () je mesto v Slovinsku v strednej časti krajiny. Neďaleko mesta sa nachádza renesančný hrad Krumperk. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 13 037 obyvateľov.
Dravograd

Dravograd () je mesto v Slovinsku na severe krajiny neďaleko hraníc s Rakúskom ležiace na rieke Dráva. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 9 001 obyvateľov.
Gornja Radgona

Gornja Radgona (, ) je mesto v Slovinsku na severovýchode krajiny ležiace na rieke Mura tvoriacej hranicu s Rakúskom. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 8 689 obyvateľov.
Grosuplje

Grosuplje je mesto v Slovinsku v strede krajiny. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 18 403 obyvateľov.
Hrastnik

Hrastnik () je mesto v Slovinsku v strede krajiny. Podľa údaja z roku 2002 má mesto 10 121 obyvateľov.
Ilirska Bistrica

Ilirska Bistrica (, , ) je mesto v Slovinsku na juhu krajiny. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 14 131 obyvateľov.
Izola

Izola () je mesto v Slovinsku v juhozápadnej časti krajiny na pobreží Jadranského mora. Mesto má bohatú rybársku históriu. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 15 922 obyvateľov.
Kočevje

Kočevje () je mesto v Slovinsku v južnej časti krajiny medzi riekami Krka a Kolpa. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 16 999 obyvateľov.
Kostanjevica na Krki

Kostanjevica na Krki je mesto v Slovinsku v juhovýchodnej časti krajiny neďaleko hraníc s Chorvátskom na ostrove tvorenom riekou Krka. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 2 480 obyvateľov.
Krško

Krško je mesto v Slovinsku v juhovýchodnej časti krajiny. Neďaleko mesta sa nachádza jediná jadrová elektráreň v krajine. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 26 249 obyvateľov.
Laško

Laško je mesto v Slovinsku, nachádzajúce sa vo východnej časti krajiny. V meste sa nachádzajú známe kúpele. Podľa údaja z roku 2002 má mesto 13 730 obyvateľov. Mesto je známe aj vďaka pivovaru Laško (slovin. "Pivovarna Laško").
Thomas Marshburn

Thomas Henry Marshburn (* 29. august 1960, Statesville, Severná Karolína, USA) bol pôvodne lekárom, od mája 2004 je astronautom NASA. Do vesmíru sa dostal na dva týždne ako člen posádky raketoplánu Endeavour pri lete STS-127 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) v júli 2009 a na polročný pobyt z decembra 2012 do mája 2013 v rámci Expedícií 34 a 35.
Život.
Mladosť, letec.
Thomas Marshburn sa narodil vo Statesville v Severnej Karolíne. Po ukončení strednej školy v Atlante študoval najprv fyziku na "Davidson College" v Severnej Karolíne (bakalár 1982) a University of Virginia (magister 1984). Potom začal štúdium medicíny na Wake Forest University, absolvoval ju v roku 1989.
Po štúdiu pracoval na pohotovosti v nemocniciach v Tolede, Seattli, Houstone a Bostone. Od roku 1994 pracoval v NASA, dva roky strávil v Rusku ako lekár amerických astronautov pripravujúcich sa vo Hviezdnom mestečku na lety v rámci programu Shuttle-Mir v rokoch 1996 – 1997 a ako lekár posádky Expedície 7 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) v roku 2003.
Astronaut.
Prihlásil sa do 18. náboru astronautov NASA v roku 1999, prepracoval sa len medzi 123 finalistov. V nasledujúcom 19. nábore zaznamenal úspech a 6. mája 2004 bol zaradený medzi amerických astronautov. Začal základný kozmonautický výcvik a vo februári 2006 získal kvalifikáciu "letový špecialista" raketoplánu.
Vo februári 2008 NASA zverejnila Marshburnovo menovanie do posádky letu STS-127 plánovaného na nasledujúci rok. Do vesmíru odštartoval 15. júla 2009 na palube raketoplánu Endeavour. Cieľom misie bolo dokončenie montáže modulu Kibó, doprava zásob a vybavenia na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS). Let trval 15 dní, 16 hodín a 45 minút.
V júni 2010 bol zaradený do posádky Expedície 34 a 35 na ISS s plánovaným štartom 20. novembra 2012.
Thomas Marshburn je ženatý, má dcéru.
Lendava

Lendava je mesto v Slovinsku vo východnej časti krajiny v oblasti Prekmurie neďaleko hraníc s Maďarskom. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 11 384 obyvateľov.
Litija

Litija je mesto v Slovinsku nachádzajúce sa v strede krajiny v doline rieky Sáva. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 14 698 obyvateľov.
Ljutomer

Ljutomer je mesto v Slovinsku vo východnej časti krajiny, približne 40 km východne od Mariboru. Podľa údaja z roku 2002 má mesto 11 720 obyvateľov.
Live Aid

Live Aid bol benefičný koncert, ktorý sa konal 13. júla 1985 v Londýne v Spojenom kráľovstve a vo Philadelphii v Spojených štátoch. Podujatie zorganizoval Bob Geldof a Midge Ure s cieľom získať finančné prostriedky na pomoc postihnutým hladomorom v Etiópii. Koncert sa uskutočnil na londýnskom štadióne Wembley (približne 72 000 návštevníkov) a na philadephskom Štadióne Johna F. Kennedyho (89 484 návštevníkov). Podujatie inšpirovalo podobné koncerty, ktoré sa konali v rovnaký deň v Sovietskom zväze, Kanade, Japonsku, Juhoslávii, Rakúsku, Austrálii a v Západnom Nemecku.
Prenos koncertu sledovalo približne 1,5 miliardy divákov v 100 krajinách, toto satelitné a televízne vysielanie tak patrí k jedným z najväčších. 
Interpreti.
V Londýne vystupovali umelci ako Status Quo, Sting, Phil Collins (vystupoval zároveň aj v USA), U2, Dire Straits, Queen, David Bowie, The Who, Elton John a iní.
Vo Philadelphii sa predstavili Black Sabbath, Run D.M.C, The Beach Boys, Carlos Santana, Madonna, Eric Clapton, Led Zeppelin, Duran Duran, Mick Jagger a iní.
Logatec

Logatec je mesto v Slovinsku v strede oblasti Vnútorné Kraňsko medzi mestami Ľubľana a Postojna. Podľa údaja z roku 2003 má mesto 11 343 obyvateľov.
Medvode

Medvode je mesto v Slovinsku v strednej časti krajiny na sútoku riek Sáva a Sora. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 15 021 obyvateľov.
Mengeš

Mengeš je mesto v Slovinsku v strede krajiny asi pätnásť kilometrov od hlavného mesta Ľubľana. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 7 059 obyvateľov.
Metlika

Metlika je mesto v Slovinsku v juhovýchodnej časti krajiny. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 8 499 obyvateľov.
Mežica

Mežica je mesto v Slovinsku na severe krajiny neďaleko hraníc s Rakúskom. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 3 863 obyvateľov.
Ormož

Ormož je mesto v Slovinsku na severovýchode krajiny na ľavom brehu rieky Dráva neďaleko hraníc s Chorvátskom. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 12 798 obyvateľov.
Prevalje

Prevalje je mesto v Slovinsku na severe krajiny. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 6 781 obyvateľov.
Radeče

Radeče je mesto v Slovinsku ležiace na rieke Sáva. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 4 593 obyvateľov.
Radovljica

Radovljica je mesto v Slovinsku na severe krajiny. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 18 664 obyvateľov.
Ravne na Koroškem

Ravne na Koroškem (predtým Guštanj) je mesto v Slovinsku na severe krajiny neďaleko hraníc s Rakúskom. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 12 141 obyvateľov.
Rogaška Slatina

Rogaška Slatina je mesto v Slovinsku na východe krajiny neďaleko hraníc s Chorvátskom. Mesto je známe svojimi minerálnymi prameňmi, kúpeľmi a výrobou krištáľového skla. Podľa údaja z roku 2008 má mesto 11 250 obyvateľov.
Solomon Feferman

Solomon Feferman (* 13. december 1928, New York, New York, USA – † 26. júl 2016, Stanford, Kalifornia, USA) bol americký matematik a filozof, ktorý sa zaoberal najmä matematickou logikou a filozofickými otázkami matematiky. Pracoval ako profesor na Stanfordovej univerzite.
Gianni Versace (osoba)

Gianni Versace (* 2. december 1946, Reggio Calabria – † 15. júl 1997) bol taliansky módny návrhár a zakladateľ medzinárodného módneho domu Gianni Versace, ktorý distribuuje parfumy, mejkap, domáci nábytok a oblečenie. Navrhoval oblečenie pre známe osobnosti ako Elton John, Sting a princezná Diana. Jeho dlhoročným partnerom bol Antonio D'Amico a spolu otvorene priznávali homosexualitu. Vo veku 50 rokov ho blízko svojho domu na Miami Beach zavraždil Andrew Cunanan.
Pierre-François Bouchard

Pierre-François Bouchard (* 29. apríl 1771, Orgelet, Francúzsko – † 5. august 1832, Givet) bol francúzsky kapitán, ktorý sa stal známy objavom Rosettskej dosky v egyptskom meste Rosetta (dnes Ar-Rašíd).
Životopis.
Narodil sa vo francúzskom meste Orgelet. Jeho otcom bol stolár, podnikateľ, obchodník a učiteľ Pierre Bouchard a matkou Pierrette Janet de Cressia. Bol najmladším zo siedmich detí (4 dcéry a 3 synovia).
Oleg Viktorovič Novickij

Oleg Viktorovič Novickij (; ; * 12. október 1971, Červeň) je bývalý pilot ruského vojenského letectva, od októbra 2006 je kozmonautom, členom oddielu kozmonautov CPK. Na svoj prvý kozmický let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) letel na palube Sojuzu TMA-06M ako člen Expedície 33 a 34. Štart bol naplánovaný na september 2012, ale po miernom posune sa uskutočnil 23. októbra 2012. Novickij na tomto lete strávil vo vesmíre 143 dní.
Život.
Mladosť.
Bielorus Oleg Novickij pochádza z bieloruského mesta Červeň, po strednej škole bol prijatý na štúdium na Kačinskú vojenskú vysokú leteckú školu (), absolvoval ju v roku 1994. Nasledovalo desať rokov služby u útočného leteckého pluku v 4. leteckej armáde (resp. od roku 1998 4. armáde letectva a protivzdušnej obrany) dislokovanej v Severokavkazskom vojenskom okruhu. V rokoch 2004-2006 študoval na veliteľskej fakulte Gagarinovej vojenskej leteckej akadémie (). Potom sa vrátil k pluku.
Kozmonaut.
Prihlásil sa na výber kozmonautov a 11. októbra 2006 získal odporúčania Štátnej medzirezortnej komisie na zaradenie do oddielu kozmonautov CPK. Absolvoval dvojročnú všeobecnú kozmickú prípravu a 9. júna 2009 získal kvalifikáciu skúšobný kozmonaut.
V letovom pláne NASA z 2. júna 2010 bol uvedený ako člen záložnej posádky Expedície 31/32 (štart v Sojuze TMA-04M bol pripravovaný na marec 2012) a hlavnej posádky Expedície 33/34 so štartom 23. októbra 2012.
Oleg Novickij je ženatý, má jednu dcéru.
Ar-Rašíd (Egypt)

Ar-Rašíd () alebo Rosetta [rozeta] je egyptské prístavné mesto na pobreží Stredozemného mora v delte Nílu. Je vzdialené približne východne od Alexandrie v guvernoráte Al-Buhajra. 
Po tom ako Osmanská ríša v roku 1517 dobyla Egypt, upadol význam Alexandrie a na krátky čas sa rozvíjal Ar-Rašíd. Počas 19. storočia bolo mesto obľúbenou britskou turistickou destináciou, najmä pre svoje osmanské vily, citrusové sady a čistotu. Na západe sa mesto stalo známe ako "Rosette" (Rosetta). Takto bolo označované počas Napoleonovho ťaženia do Egypta. Roku 1799 tu francúzski vojaci našli známu Rosettskú dosku.
Abraham Robinson

Abraham Robinson (* 6. október 1918, Wałbrzych, Poľsko, vtedy Nemecko - † 11. apríl 1974, New Haven, Connecticut, USA) bol americký matematik. 
Je známy predovšetkým ako zakladateľ neštandardnej analýzy, rigorózneho matematického systému, v ktorom sa definujú infinitezimálne a nekonečné čísla.
Ženevská konferencia

Ženevská konferencia môže byť:
Ivan Párkányi

Dr. Ivan Párkányi (* 1. január 1896, Tarasivka, Ukrajina – † 23. december 1996, Praha, Česko) bol rusínsky politik, guvernér Podkarpatskej Rusi (9. október 1938 - (5.) marec 1939), minister vlády ČSR, dlhoročný úradník Kancelárie prezidenta republiky ČSR, zakladateľ pražskej gréckokatolíckej farnosti, rytier - komtúr Radu sv. Silvestra.
Životopis.
Ivan Párkányi sa narodil v rodine učiteľa s ôsmimi deťmi. Po ukončení gymnázia v Mukačeve študoval právo a roku 1918 získal doktorát na Pazmányho univerzite v Budapešti. Po skončení štúdií sa vrátil do rodného kraja, kde pracoval ako úradník štátnej správy v Chuste, Mukačeve a Dlhom. V roku 1919 po pripojení Podkarpatskej Rusi k Česko-Slovensku, sa stal prvým okresným hajtmanom v Mukačeve (preto je po ňom pomenovaná jedna z mukačevských ulíc). V roku 1921 bol predsedom česko-slovenskej vlády povolaný do Prahy, kde postupne pracoval v Úrade predsedníctva vlády, v Kancelárii prezidenta republiky T.G.Masaryka ako referent, vrchný ministerský komisár, vrchný odborový radca a ministerský radca pre veci Podkarpatskej Rusi. 4. októbra 1938 bol prezidentom Benešom menovaný za ministra bez portefeuille - pre záležitosti Podkarpatskej Rusi v druhej vláde generála Syrového. Od 9. októbra 1938 zastával aj funkciu guvernéra Podkarpatskej Rusi. Po mníchovskom diktáte, rozpade Česko-slovenskej republiky a okupácii pracoval v prezidentskej kancelárii s inou pracovnou náplňou a v roku 1942 bol poslaný na trvalú dovolenku. Po skončení 2. svetovej vojny pracoval vo Fonde národnej obrody a opäť v Kancelárii prezidenta republiky až do konca roku 1952, kedy odišiel do dôchodku. S manželkou Oľgou rod. Petrikovou vychovali tri deti, syna Cyrila, univerzitného profesora pôsobiaceho od roku 1969 v USA a dve dcéry Máriu a Vieru, ktoré se o neho starali až do posledných chvíľ. Zomrel v Prahe dňa 23. decembra 1996 vo veku nedožitých 101 rokov. Pochovaný je na cintoríne "U sv. Matěje" v Prahe 6 - Dejviciach.
Ivan Basso

Ivan Basso (* 26. november 1977, Gallarate, Taliansko) je taliansky profesionálny cestný cyklista. Je známy pod prezývkou "Ivan Hrozný". Štartoval na všetkých troch prestížnych cyklistických pretekoch série Grand Tour. V roku 1998 sa stal majstrom sveta do 23 rokov. Získal biely dres pre najlepšieho mladého jazdca na Tour de France v roku 2002. Jeho najväčšími úspechmi sú celkové víťazstvá na Giro d’Italia v rokoch 2006 a 2010. Momentálne je členom talianskeho Pro Tour tímu Cannondale Pro Cycling.
Ženevská konferencia (1954)

Ženevská konferencia (26. apríl21. júl 1954) bola konferencia, ktorá sa konala v Ženeve a riešila dve úlohy. Prvou úlohou bolo nájsť riešenie ako zjednotiť Kóreu a druhou úlohou bolo rokovanie o možných spôsoboch nastolenia mieru v Indočíne.
Rokovaní sa po celý čas zúčastnili Sovietsky zväz, Spojené štáty, Francúzsko, Spojené kráľovstvo, Čína a India. Rokovaní sa zúčastnili aj krajiny OSN, ktoré mali svoje vojská v Kórejskej vojna a krajiny, ktoré ukončili Indočínsku vojnu medzi Francúzskom a oslobodeneckým hnutím Viet Minh.
Výsledkom konferencie bolo ukončenie bojov v Indočíne a nezávislosť Kambodže a Laosu. Otázka Vietnamu nebola celkom vyriešená, boli ale stanovené hranice medzi komunistickým Severným Vietnamom a Južným Vietnamom.
Ján Hirka

Mons. Ján Hirka (* 16. november 1923, Abranovce – † 10. apríl 2014, Prešov) bol prešovský gréckokatolícky eparcha.
Život.
Za kňaza ho vysvätil blahoslavený Vasiľ Hopko 31. júla 1949. Po likvidácii gréckokatolíckej cirkvi komunistami bol 22. októbra 1952 zatknutý. V roku 1953 bol odsúdený na tri roky väzenia avšak ešte v tom istom roku bol na základe prezidentskej amnestie prepustený. Trest zákazu pobytu v košickom a prešovskom kraji na päť rokov však zostal v platnosti. V roku 1955 bol znova zatknutý. 4. septembra 1956 bol následne odsúdený na 2 a pol roka väzenia, čo si odpykával až do 20. marca 1958. Po prepustení mal znova na 5 rokov zákaz pobytu v prešovskom a košickom kraji.
Po obnovení činnosti Gréckokatolíckej cirkvi v roku 1968, stal sa Ján Hirka správcom farnosti v Prešove. 20. decembra 1968 ho pápež Pavol VI. vymenoval za ordinára – apoštolského administrátora prešovského biskupstva s právami eparchiálneho biskupa. Štátny súhlas na to však dostal až 2. apríla 1969. Štát nepovolil vymenovať ho za biskupa. Rímsky biskup Pavol VI. mu 21. marca 1978 mu udelil hodnosť pápežského preláta.
Po páde komunistického režimu ho 21. decembra 1989 Svätý Otec Ján Pavol II. vymenoval za prešovského sídelného biskupa. Biskupskú vysviacku prijal od kardinála Tomka v Prešove 17. februára 1990. Bol prvým biskupom Katolíckej cirkvi vymenovaným a vysväteným po páde totalitného režimu v Česko-Slovensku.
V rokoch 1990 – 2002 pôsobil ako siedmy prešovský eparchiálny biskup.