burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Willis Tower

Willis Tower (do 15. júla 2009 Sears Tower) je mrakodrap, ktorý sa nachádza v Chicagu. Po dokončení 3. mája 1973 nahradil so svojimi 442 metrami v rebríčku najvyšších budov sveta Svetové obchodné centrum a tak si získal titul najvyššej budovy sveta. Ten mu vydržal až do roku 1998, kedy dokončili v Kuala Lumpure dvojicu mrakodrapov Petronas Towers. 
Budova je postavená v internacionálnom štýle a stala sa symbolom moderného Chicaga.
Výstavba.
Hlavným architektom stavby bol Bruce Graham (napr. aj John Hancock Center). Budova má 108 poschodí, vlastné smerové číslo, pracuje v nej okolo desaťtisíc ľudí a 50 000 ju denne navštívi. V budove premáva 108 výťahov, váži 225 500 ton. Výťahy patria s rýchlosťou 8,128 m/s medzi najrýchlejšie na svete. K dispozícií je 418 064 m² plochy a z toho 353,961 m² na prenájom.
Staviteľom Willis Tower nebol jednotlivec, ale architektonická kancelária amerických stavebných firiem Skidmore, Owings a Merrill (SOM), založená v 30. rokoch 20. storočia. V rokoch 1969 - 1973 vybudovala pre rovnomenný americký reťazec 442-metrový vežiak Willis Tower (s anténou 527 m). Dve antény (označované ako východná a západná) boli nainštalované v roku 1982, západná bola 5. júna 2000 zvýšená o sedem metrov.
Premenovanie.
Budova bola pôvodne postavená pre spoločnosť "Sears, Roebuck &amp; Co.", ktorá patrila medzi najväčšie maloobchodné reťazce. V roku 1995 spoločnosť Sears budovu predala ale práva na pomenovanie budovy vlastnila až do roku 2003. V roku 2009 pripadlo právo na pomenovanie londýnskej spoločnosti "Willis Group Holdings, Ltd." Stalo sa tak po tom ako odkúpila 13 000 m2 plochy na viacerých poschodiach. Premenovanie budovy bolo v rámci dohody. 16. júla 2009 bola budova premenovaná. 
Fasáda.
Fasádu tvorí kombinácia eloxovaného hliníka a presklenných panelov. Výzor budovy dopĺňa približne 16 100 okien bronzovej farby. Budova má na najvyššom poschodí výkyv 15 cm. Fasádu vyšplhali dvaja horolezci, Dan Goodwin v roku 1981 a Alain Robert v 1999.
Verejnosť.
Vo vestibule budovy sa nachádza pohyblivá socha s názvom „The Universe“, ktorej autorom je amelický umelec Alexander Calder.
2. júla bola na 103. poschodí sprístupnená verejnosti vyhliadková rímsa s názvom „skydeck“. Tvorí ju podlaha z 1,3 cm hrubého skla. 
V pracovnom dni sto výťahov dopraví 16000 ľudí do zamestnania na 110 poschodiach. Z vyhliadkovej plošiny vo výške 412 m je výhľad na celé mesto. Za dobrej viditeľnosti až za Michiganské jazero. Aj v metropole štátu Illinois sa uplatnilo harmonické súžitie starého a nového: oproti modernému presklenému kvádru stojí starý vežový vodojem.
Percy Bysshe Shelley

Percy Bysshe Shelley (* 4. august 1792, Horsham, Spojené kráľovstvo – † 8. júl 1822, Lerici, Taliansko) bol popredný anglický romantický básnik. Je považovaný za jedného z najlepších lyrických básnikov píšucich po anglicky. 
Stal sa idolom budúcich dvoch alebo troch generácií básnikov (vrátane hlavných viktoriánskych básnikov Roberta Browninga, Alfreda Tennysona, Dante Gabriela Rossettiho, Algernona Charlesa Swinburnea, Williama Butlera Yeatsa a Subramanya Bharathyho). Známy bol aj jeho vzťah so súčasníkmi Johnom Keatsom a lordom Byronom, všetci traja napokon zomreli predčasne v mladom veku. 
Jeho druhou manželkou bola Mary Shelleyová, ktorá sa preslávila svojím hororovým románom Frankenstein alebo Moderný Prometeus.
Sklabinský potok

Sklabinský potok, alternatívny názov Jordán, je potok v Turci, na území okresu Martin. Je to pravostranný prítok Turca s dĺžkou 17,4 km, je tokom IV. rádu. Vo Veľkej Fatre vytvára Sklabinskú dolinu.
Prameň.
Pramení vo Veľkej Fatre na severozápadnom úpätí Končitého vrchu (1 096,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 930 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na severoseverozápad, potom sa stáča západným smerom, výrazným oblúkom sa potom esovito stáča na severozápad, pričom preteká Sklabinskou dolinou. Po prijatí pravostranného Ihravého potoka sa postupne stáča na západ, na dolnom konci obce Sklabiňa tečie prechodne na juhozápad, potom k obci Záborie na západ. Ďalej pokračuje severozápadným smerom k Tomčanom, odtiaľ ku Košútom na sever, pričom sa výraznejšie vlní a napokon už tečie k ústiu severozápadným smerom.
Ústie.
Do Turca ústi na katastrálnom území mesta Martin, pri mestskej časti Priekopa, v nadmorskej výške cca 375 m n. m.
Kantorský potok

Kantorský potok je potok v Turci, v severovýchodnej časti okresu Martin. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou 16 km a je tokom III. rádu. Vo Veľkej Fatre vytvára Kantorskú dolinu.
Potok pramení vo Veľkej Fatre v podcelku Lysec, na južných svahoch Vyšnej Lipovej (1 220 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 120 m n. m. Potok má jeden väčší prítok - Podhradský potok (pravostranný prítok), zľava len krátke prítoky. Tečie severozápadným smerom, od Sklabinského Podzámku na sever. Preteká cez obce Sklabinský Podzámok a Turčianska Štiavnička, cez Veľkú Fatru, podcelok Lysec, Turčiansku kotlinu, podcelky Sklabinské podhorie a Turčianske nivy. Kantorský potok ústi do Váhu pri obci Sučany v nadmorskej výške približne 385 m n. m.
Valčiansky potok

Valčiansky potok je potok v dolnom Turci, v západnej časti okresu Martin. Je to ľavostranný prítok Turca, má dĺžku a je tokom IV. rádu. V Malej Fatre preteká cez Valčiansku dolinu, v jej dolnej časti je rekreačná oblasť s chatami, lyžiarskymi vlekmi a napája malú vodnú nádrž.
Prameň.
Pramení v Malej Fatre, východne od kóty v hlavnom hrebeni pohoria v nadmorskej výške cca 
Smer toku.
Od prameňa tečie na krátkych úsekoch najprv na juhovýchod, potom na východ, po pribratí Padvy sa stáča juhovýchodným smerom a preteká Valčianskou dolinou. V dolnej časti doliny už pokračuje východojuhovýchodným smerom, pod Valčou už tečie k ústiu východným smerom.
Ústie.
Do Turca sa vlieva na okraji intravilánu obce Benice v nadmorskej výške približne
Jasenica (prítok Turca)

Jasenica je potok v hornom Turci, v západnej časti okresu Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Turca, má dĺžku 10,6 km a je tokom IV. rádu. V Žiari preteká dolinou Veľká Jasenica.
Prameň.
Pramení v pohorí Žiar na severnom svahu Rovných lazov (701,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 650 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie sprvu na krátkom úseku na severozápad, následne sa stáča na severovýchod a preteká Veľkou Jasenicou. V strednej časti doliny tečie východným smerom, v dolnej časti až k sútoku s Jasenovským potokom severoseverovýchodným smerom. Odtiaľ pokračuje k sútoku s Budišom na východ, potom tečie prechodne na sever a južne od obce Liešno sa stáča a ďalej tečie severovýchodným smerom.
Ústie.
Do Turca sa vlieva východne od obce Slovenské Pravno v nadmorskej výške cca 454 m n. m.
Obce.
Jasenica preteká katastrálnym územím týchto obcí:
Kozí potok (prítok Turca)

Kozí potok je potok na rozhraní regiónov Stredné Pohronie a horný Turiec, preteká územím okresov Žiar nad Hronom a Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Turca, má dĺžku 8 km a je tokom IV. rádu. Preteká cez Rovnú dolinu. Niekedy sa označuje aj ako Lenerov potok.
Prameň.
Pramení v Kremnických vrchoch na severoseverovýchodnom svahu Guľatého vrchu (910,7 m n. m.), pod masívom Kozie chrbty, v nadmorskej výške približne 810 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie na hornom toku severovýchodným smerom, nad sútokom s Pieskovcom tečie na krátkom úseku na sever, odtiaľ k sútoku s Klobučníkom na severoseverovýchod. Ďalej pokračuje k železničnej trati severným smerom a napokon sa stáča k ústiu na severoseverozápad.
Ústie.
Do Turca sa vlieva východoseverovýchodne od centra obce Sklené v nadmorskej výške približne 559 m n. m.
Ždiarsky potok

Ždiarsky potok môže byť
Ždiarsky potok (prítok Čierneho Váhu)

Ždiarsky potok je nízkotatranský potok na Liptove, na území okresu Poprad, je to ľavostranný prítok Čierneho Váhu s dĺžkou . Prerezáva vápencový príkrov s názornou ukážkou striedania geologických vrstiev jadrového pohoria Nízke Tatry a vytvára romantické tiesňavy. Preteká Ždiarskou dolinou.
"Prameň:" v Nízkych Tarách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na východnom úpätí Veľkej Vápenice () v nadmorskej výške cca 
"Smer toku:" severovýchodným až severoseverovýchodným
"Geomorfologické celky:" Nízke Tatry, podcelok Kráľovohoľské Tatry, oddeľuje časti Priehyba na západe a Predná hoľa na východe, ústi v časti Teplická kotlina
"Prítoky:" sprava spod Orlovej (), zľava spod Panskej hole ()
"Ústie:" do Čierneho Váhu juhovýchodne od obce Liptovská Teplička v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" nepreteká žiadnou obcou, tečie len územím NAPANT-u
Svarínka

Svarínka je nízkotatranský potok v hornom Liptove, vo východnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to významný ľavostranný prítok Čierneho Váhu, má dĺžku 9,1 km a je tokom III. rádu. Na hornom toku preteká dolinou Torysa, na dolnom toku Svarínskou dolinou. Obidve doliny majú charakter tiesňav a Svarínka ich prekonáva niekoľkými kaskádami.
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách na severoseverozápadnom svahoch Nemeckej (1 535,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 350 m n. m.
Smer toku.
V pramennej oblasti tečie sprvu na severozápad, ďalej sa esovito ohýba na západ a po pribratí prítoku zo severozápadného svahu Nemeckej pokračuje severozápadným smerom dolinou Torysa. Po pribratí Bystrého potoka tečie Svarínskou dolinou, v jej strednej časti sa stáča na severoseverozápad, v dolnej časti na sever a tesne pred ústím sa oblúkom stáča na východ.
Ústie.
Do Čierneho Váhu sa vlieva pri osade Svarín v nadmorskej výške cca 691 m n. m.
Obce.
Svarínka preteká neobývaným, husto zalesneným územím v katastrálnom území obcí:
Atletika

Atletika je jedna z hlavných športových disciplín, ktorá pôvodne zahŕňala prirodzené pohyby človeka, dnes sem však patrí:
Majstrovstvá sveta v atletike sa konajú každé dva roky, Majstrovstvá Európy každé štyri roky. Organizátorom podujatí a hlavným zastrešovateľom atletiky je Medzinárodná atletická federácia (IAAF) založená v roku 1912. 
V staroveku atletika znamenala telesné cvičenie, zápas, prirodzené ľudské pohyby. Novodobá atletika sa rozvinula v 19. storočí v Spojenom kráľovstve, odtiaľ sa rozšírila po svete.
Dráhový beh.
Prvá a jediná súťažná disciplína na prvých olympijských hrách ("776 pred Kr.") bol beh na dĺžku štadióna, teda štadiónny beh – dráhový beh.
V Európe v tú dobu ale vzniklo aj niekoľko iných “hier“, napríklad:
Ostatné národy ako Kelti, Germáni či Góti nasledovali Rimanov v atletických disciplínach. Tieto však často súviseli s bojovým tréningom. V stredoveku trénovali synovia šľachticov najmä beh, skoky a rôzne formy boja, dodatočne potom jazdu na koni a rytierske boje. Súťaženie medzi rivalmi, ale aj priateľmi, bolo bežné na oficiálnej aj neoficiálnej úrovni.
Každoročne od roku 1796 – 1798 sa konala vo Francúzsku "“L'Olympiade de la République”" ako skorý predchodca moderných olympijských hier ako ich poznáme teraz. Premiérové podujatie sa skladalo z atletických ale aj starovekých disciplín, známych z Grécka. Olympiáda z roku 1796 je označovaná ako tá, ktorá uviedla metrický systém do športu.
V 19. storočí vzrástol záujem o formálnu organizáciu moderných podujatí, najmä vo Francúzsku, Nemecku a Veľkej Británii. To zahŕňalo tiež začlenenie športu a cvičenia do škôl. Kráľovská vojenská akadémia v Sandhurste (RMAS) si v tomto vyslúžila prvenstvo v rokoch 1812 a 1825, žiaľ bez žiadnych zjavných dôkazov. Prvé zaznamenané stretnutie bolo zorganizované v Shewsbury Shropshire v roku 1840 Kráľovskou Shewsburskou školou. Existujú tiež detaily stretnutia v množstve listov napísaných o 60 rokov neskôr C. T. Robinsonom, ktorý bol vtedajším žiakom v rokoch 1838 až 1841. Kráľovská vojenská akadémia vo Woolwichy zorganizovala síce prvé športové podujatie v roku 1849, no prvá pravidelná súťaž sa konala na Exeterskej univerzite v Oxforde od roku 1850.
Moderné atletické disciplíny sú zvyčajne organizované pomocou 400 metrového okruhu, na ktorom sa koná väčšina bežeckých podujatí. Iné atletické disciplíny (skoky, vrhy) využívajú potom plochu vnútri okruhu.
Malužiná (potok)

Malužiná je nízkotatranský potok na hornom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Boce, má dĺžku 11 km a je tokom IV. rádu. Preteká Malužinskou dolinou, v jej hornej časti sa zachoval "Malužinský tajch", dolná časť má bralnatý charakter.
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách, pod hlavným hrebeňom pohoria v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry, na juhovýchodných svahoch Vrbovice (1 393,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 195 m n. m.
Opis toku.
Od prameňa tečie na sever, na hornom toku vytvára výrazný oblúk prehnutý na východ, pričom sprava priberá prítok z doliny Pod Javorom a zľava prítok zo severného svahu Vrbovice. Na strednom toku tečie prechodne severozápadným smerom až k sútoku s Chorupnianskym potokom zľava, odtiaľ smeruje smerom na sever k sútoku s Hodrušou sprava. Na dolnom toku už tečie smerom na severozápad a priberá pravostranné prítoky spod Milkova a ľavostranné spod Oleškovej. Na okraji intravilánu obce Malužiná sa vlieva do Boce.
Ústie.
Do Boce sa vlieva na okraji obce Malužiná, východo-juhovýchodne od jej stredu, v nadmorskej výške cca 738 m n. m.
Obce.
Nepreteká intravilánom žiadnej obce, tečie husto zalesneným a neobývaným územím NAPANT-u v katastrálnom území obce Malužiná.
Albanské vrchy

Albanské vrchy (po tal. "Colli Albani" alebo "Monti Albani" alebo "Monte Albano") je hornatina a zároveň vulkanický komplex nachádzajúci sa juhovýchodne od Ríma v Taliansku.
Je tvorený viacerými maarmi, krátermi, troskovými kužeľmi a kalderami. Na produktoch vulkanizmu komplexu leží väčšia časť Ríma. Najvyšší bod komplexu je "Monte Cavo" (), troskový kužeľ, ležiaci na juhozápadnom okraji mladšej kaldery "Faete". Ku komplexu patria aj dve vulkanické jazerá: Albano, ktoré je zároveň najhlbšie vulkanické jazero v Taliansku (hĺbka ) a jazero Nemi. Jazero Albano je v súčasnosti obľúbená víkendová destinácia obyvateľov Ríma a na jeho brehoch sídli aj letné sídlo pápeža – Castel Gandolfo.
Geológia.
Geologický vývoj Albanských vrchov sa rozdeľuje do troch fáz (v zátvorke ohraničenie trvania fázy v rokoch):
Pri rekonštrukcii cesty v severozápadnom sektore komplexu na prelome rokov 2000 – 2001 boli objavené depozity lahárov a produktov freatomagmatickej činnosti, ktorých datovanie prinieslo zaujímavý výsledok. Podľa údajov najmladšia vulkanická aktivita komplexu neprebehla pred 25 000 rokmi, ako je často uvádzané, ale pred 5 100 rokmi (±100 rokov), čo u niektorých vulkanológov vyvoláva znepokojenie, pretože je tu možnosť obnovenia sopečnej činnosti.
Beliansky potok (prítok Bieleho Váhu)

Beliansky potok je potok na Liptove, na území okresov Poprad a Liptovský Mikuláš, je to pravostranný prítok Bieleho Váhu, má dĺžku 16,5 km a je tokom IV. rádu.
Pri osade Tri studničky sa vetví na dve ramená, pričom hlavné koryto sa ďalej rozvetvuje pod vrchom Hybica () a vzniká vedľajšie rameno zvané Východnianka. V Liptovskej kotline sa niekoľkokrát vetví a preteká močaristým územím. Na dolnom toku, pod vrchom Zámčisko (), sa hlbšie vrezáva do svojho podložia. Beliansky potok je typickým tatranským tokom s bystrinným charakterom.
Prameň.
Pramení vo Vysokých Tatrách na južných svahoch Kriváňa () v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Od prameňa tečie sprvu na juhojuhozápad cez Važeckú dolinu, v jej dolnej časti sa oblúkom stáča a západným smerom pokračuje k osade Tri Studničky. Následne podteká cestu II/537, stáča sa na juhozápad a sprava sa od hlavného koryta oddeľuje vedľajšie rameno zvané „Východnianka“. Po cca 2,5 km priberá sprava rameno oddelené od toku Východnianky a ďalej tečie smerom na juh, pričom zľava priberá tri prítoky. Následne preteká močaristým územím, viacnásobne sa vetví () a sprava priberá významnejší prítok obtekajúci zo západu masív Hrubého grúňa (). Napokon sa na dolnom toku stáča na juhozápad, podteká diaľnicu D1 i cestu I/18 a východojuhovýchodne od obce Východná sa vlieva do Bieleho Váhu.
Ústie.
Do Bieleho Váhu ústi východojuhovýchodne od obce Východná v nadmorskej výške cca 
Obce.
Beliansky potok preteká výlučne neosídleným územím. Postupne tečie cez katastrálne územia:
Teplianka

Teplianka je potok na Liptove, na území okresu Ružomberok, je to pravostranný prítok Váhu s dĺžkou . Jej horný tok, po sútok s Kalameniankou, sa niekedy označuje ako Lúčanka alebo aj Ráztočná. Pred obcou Lúčky (v časti Lúčky-kúpele) preteká cez travertínové terasy a vytvára Lúčanský vodopád.
"Prameň:" v Chočských vrchoch, v podcelku Sielnické vrchy, v rozsadline medzi vrchmi Ostré () a Havrania () v nadmorskej výške približne 
"Smer toku:" od prameňa sa oblúkom stáča na juh, na strednom toku (po obec Lúčky) na juhovýchod, odtiaľ opäť na juh
"Geomorfologické celky:" 1.Chočské vrchy, podcelok Sielnické vrchy, 2.Podtatranská kotlina, podcelok Liptovská kotlina, časť Chočské podhorie
"Prítoky:" sprava dva prítoky spod Veľkého Choča (), Žimerov potok, zľava z oblasti Hlbokého a Kalamenianka
"Ústie:" do Váhu pri obci Liptovská Teplá v nadmorskej výške približne 
"Obce:" Lúčky, Kalameny (okrajom), Madočany a Liptovská Teplá
Jasenovský potok (prítok Oravy)

Jasenovský potok je potok na dolnej Orave, na území okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Oravy s dĺžkou 7,9 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Potok pramení v Podchočskej brázde na južnom svahu vrchu Skalka (817,9 m n. m.), pod sedlom Brestová, v nadmorskej výške približne 765 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie severoseverovýchodným smerom, po pribratí prítoku spod Hrádku sa stáča najprv na severovýchod, preteká cez Jasenovú. Medzi obcou a susedným Vyšným Kubínom sa esovito stáča a pokračuje na sever. Na dolnom toku tečie severozápadným smerom, v blízkosti centra mesta Dolný Kubín sa stáča k ústiu na západ. 
Ústie.
Ústi do Oravy na území mesta Dolný Kubín v nadmorskej výške približne 465 m n. m.
Chlebnický potok

Chlebnický potok je potok na dolnej Orave, vo východnej časti okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Oravy s dĺžkou 11 km, je tokom IV. rádu.
Prameň.
Potok pramení v Skorušinských vrchoch na južných svahoch vrchu Blato (1 138,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 970 m n. m., západne od obce Malé Borové.
Opis toku.
Na hornom toku, po obec Chlebnice, tečie prevažne na západ, pričom vytvára výrazný oblúk prehnutý na sever. Po sútoku s Malatinským potokom sa stáča na sever, na dolnom toku (za obcou) tečie severozápadným smerom. Pri osade Prostredný Mlyn sa napokon stáča k ústiu západným smerom.
Ústie.
Chlebnický potok ústi do Oravy južne od obce Sedliacka Dubová, pri osade Obecný Mlyn, v nadmorskej výške 521,1 m n. m.
Klinianka (prítok Bielej Oravy)

Klinianka je potok na hornej Orave, na území okresu Námestovo. Je to ľavostranný prítok Bielej Oravy s dĺžkou 18 km a zaberá povodie s veľkosťou 70,3 km². Je tokom IV. rádu a niekedy sa označuje ako "Novotnianka".
Prameň.
Pramení v Oravských Beskydách na východnom svahu Soliska (1 030,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 915 m n. m., v blízkosti slovensko-poľskej štátnej hranice.
Smer toku.
V pramennej oblasti tečie sprvu na juh, následne sa stáča a pokračuje východojuhovýchodným smerom. Od sútoku s Menzdrovkou tečie viac-menej severojužným smerom až po sútok so Zásihliankou, potom sa stáča na východ.
Ústie.
Klinianka ústi do Bielej Oravy pri obci Krušetnica v nadmorskej výške cca 655 m n. m.
Campi Flegrei

Campi Flegrei, po slovensky zriedkavo Flegrejské polia, je názov vulkanickej kaldery, nachádzajúcej sa západne od Neapola. Vulkanizmus v oblasti prebehol v dvoch etapách, obidve boli veľmi explozívne. Prvá sa odohrala pred 39 000 rokmi, druhá pred 12 000 rokmi.
Nadmorská výška kaldery a okolitého územia sa mení, kaldera sa často zdvíha, alebo klesá. v roku 1538 bol výzdvih nasledovaný erupciou, pri ktorej sa vytvoril nový troskový kužeľ "Monte Nuovo". Výzdvih v 70. a 80. rokoch 20. storočia však nebol nasledovaný erupciou. Všetka vulkanická aktivita v súčasnosti je obmedzená na emisie plynov z fumarol krátera "Solfatara", ktorý dal zároveň meno takémuto typu vulkanickej aktivity.
Lúžňanka

Lúžňanka je potok na Liptove, na území okresu Ružomberok, je to pravostranný prítok Revúcej a má dĺžku 12,5 km. Na časti horného toku sú zachované meandre, ktoré boli v roku 1988 vyhlásené za prírodnú rezerváciu na výmere 1,74 ha. Lúžňanka vytvára 12 km dlhú Lúžňanskú dolinu, na jej strednom toku vyerodovala v mäkkých bridliciach malú eróznu kotlinku, v ktorej leží obec Liptovská Lúžna.
"Prameň:" v Nízkych Tatrách, v podcelku Ďumbierske Tatry, na severných svahoch Latiborskej hole (1 643,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 295 m n. m.
"Smer toku:" prevažne na západ
"Geomorfologické celky:" 1.Nízke Tatry, Ďumbierske Tatry, 2.Veľká Fatra, časť Revúcke podolie
"Prítoky:" sprava Ráztočná, zľava spod Veľkej hole (1 639,8 m n. m.), spod sedla Pod Skalkou (1 476 m n. m.), Banské
"Ústie:" do Revúcej pri obci Liptovská Osada v nadmorskej výške cca 595 m n. m.
"Obce:" Liptovská Lúžna a Liptovská Osada
Citipati

Citipati bol rod stredne veľkého vtákovitého dinosaura, ktorý s dĺžkou až troch metrov dosahoval veľkosť dnešného nelietavého vtáka emu. Žil vo vrchnej kriede (asi pred 84 až 75 Ma) na území dnešného Mongolska (púšť Gobi). Jeho jediný druh je Citipati osmolskae.
Opis.
Citipati patril medzi veľké a vyspelé Oviraptorosauria. Mal ľahko stavané telo, malú, pomerne krátku hlavu s nízkym kosteným hrebeňom podobným aký má dnešný kazuár a zvláštne tvarovaným zobákom, ktorý pravdepodobne slúžil na otváranie schránok mäkkýšov alebo lámanie škrupín vajec. Disponoval na teropóda pomerne dlhým krkom, avšak skráteným chvostom. Trojprsté predné končatiny boli dlhé, nie však tak dlhé ako zadné končatiny, ktoré slúžili na chôdzu. Keďže bol príbuzným rodu Caudipteryx, u ktorého sa nám zachovali odtlačky peria, je veľmi pravdepodobné, že aj on disponoval podobným operením.
Pozostatky.
Rod Citipati je známy z dobrých pozostatkov zahŕňajúcich kompletnú kostru a pozostatky niekoľkých jedincov. Jeden z nich, disponujúci vysokým kosteným hrebeňom, bol pôvodne radený do rodu Oviraptor, pričom väčšina rekonštrukcií Oviraptora je založená práve na tomto jedincovi. Neskôr sa však ukázalo, že je od Oviraptora opísaného na základe menej kompletných pozostatkov odlišný. Je pravdepodobné, že v rámci rodu Citipati tento jedinec zastupuje vlastný druh, možno dokonca osobitný rod. 
Známe sú aj skameneliny jedincov, ktoré zahynuli v pozícii sedenia na vajciach podobne ako dnešné vtáky. Niektoré takto zachované jedince sa dostali do povedomia verejnosti ešte skôr, ako boli oficiálne pripísané rodu Citipati a boli tak nezriedka chybne pripísané rodu Oviraptor.
Ischia

Ischia môže byť:
Bajadéra (opereta)

Bajadéra ("Die Bajadere") je opereta, ktorú skomponoval Emmerich Kálmán. Premiéra sa konala 23. decembra 1921 v Carl Theater vo Viedni. Libreto napísali Julius Brammer a Alfred Grünwald.
("„Die Bajadere“ je tiež názov polky op. 351, od Johanna Straussa ml., ktorá vznikla na motív operety Indigo a štyridsať zbojníkov.") 
Obsah operety.
I. dejstvo.
Indický princ Radjami, ktorý žije v Paríži sa zamiluje do divadelnej tanečnice Odetty, ktorá hrá práve hlavnú postavu v operete Bajadéra. Ak chce princ zdediť trón vo svojej krajine, musí sa oženiť.
II. dejstvo.
Druhé dejstvo sa odohráva v princom zámku, kde si chce princ získať srdce Odetty, kým tá sa oňho zaujíma skôr ako o „exotické dobrodružstvo“. Odetta povie princovi, že ak má skutočnú východnú silu sugescie, musí dokázať jej vsugerovať, aby mu napísala ľúbostný list. Po veľkom princovom úsilí Odetta ten list „zo žartu“ napíše. Princ hneď ohlási blížiace sa zásnuby, ale Odettina hra vyjde najavo.
III. dejstvo.
Medzitým sa však Odetta naozaj zaľúbila do princa a už ľutuje svoje bezohľadné taktizovanie. Stretávajú sa v bare, kde Odetta predsa len vyzná princovi lásku a pár sa udobrí. Na počesť mladého páru v bare zahrajú poslednú scénu operety Bajadéra - ktorá sa tiež končí šťastne.
Šútovský potok

Šútovský potok je potok v Turci, hraničný tok medzi okresmi Dolný Kubín a Martin, je to pravostranný prítok Váhu s dĺžkou 9,5 km. Na strednom toku preteká kaňonovitým údolím Tesnô a následne krajinársky pôsobivou Šútovskou dolinou.
"Prameň:" v Malej Fatre, v podcelku Krivánska Fatra, na severovýchodných svahoch Stohu (1 607,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 220 m n. m.
"Smer toku:" prevažne na juh, na dolnom toku na juhovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Malá Fatra, podcelok Krivánska Fatra, 2.Turčianska kotlina, podcelok Šútovské podhorie
"Prítoky:" sprava spod Úplazu (1 450 m n. m., na ňom Šútovský vodopád), Úplazný potok, zľava iba krátke prítoky
"Ústie:" do vodnej nádrže Krpeľany východne od obce Šútovo v nadmorskej výške okolo 430 m n. m.
"Obce:" preteká časťou obce Šútovo a osadou Rieka (časť Kraľovian).
Ischia (ostrov)

Ischia je ostrov vulkanického pôvodu. Ostrov sa nachádza na západnej strane Neapolského zálivu, asi západne od samotného mesta Neapol. Najvyšší vrch ostrova "Epomeo" nevznikol priamo sopečnou činnosťou, ale horniny z ktorých je tvorený sú vulkanického pôvodu (zelené tufy pochádzajúce z Campi Flegrei).
Ostrov je posiaty desiatkami mladých, aj vyhasnutých erupčných centrier. Vulkán je momentálne neaktívny, ale početné deformácie povrchu a zemetrasenia indikujú, že pod ostrovom sa nachádza rezervoár pohybujúcej sa magmy, čo predstavuje značné nebezpečenstvo erupcie v budúcnosti.
Biely potok

Biely potok môže byť vodný tok:
Biely Potok môže byť:
Bajadéra

Bajadéra môže byť:
Hájsky potok (prítok Turca)

Hájsky potok je potok v hornom Turci, preteká sčasti územím okresu Prievidza a najmä okresom Turčianske Teplice. Je to ľavostranný prítok Turca s dĺžkou 12,4 km a je tokom IV. rádu. Niekedy sa nazýva Biely potok alebo Háj. Na dolnom toku tečie súbežne s korytom Turca a výrazne meandruje.
Prameň.
Pramení v pohorí Žiar v oblasti Chrenovských lazov (763,8 m n. m.), severoseverovýchodne od Chrenovca, v nadmorskej výške približne 762 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie najprv východojuhovýchodným smerom, lokalitou Solisko potom tečie na východ a následne pokračuje východoseverovýchodným smerom cez Čepčiansky les. Ešte na území lesa, severoseverozápadne od obce Sklené sa stáča a ďalej už tečie viac-menej na sever, súbežne s korytom Turca na pravom brehu.
Ústie.
Do Turca sa vlieva juhovýchodne od osady Požehy, na území mesta Turčianske Teplice, v nadmorskej výške cca 492 m n. m.
Obce.
Nepreteká intravilánom žiadnej obce, tečie cez 4 katastrálne územia:
Raková (prítok Kysuce)

Raková je potok na Kysuciach, na území okresu Čadca, je to pravostranný prítok Kysuce s dĺžkou 12 km.
"Prameň:" v Javorníkoch, v podcelku Vysoké Javorníky, na severovýchodnom svahu Jakubovského vrchu (874,9 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 800 m n. m.
"Smer toku:" na hornom toku na sever, potom na severovýchod, obcou Raková opäť na sever
"Geomorfologické celky:" 1.Javorníky, podcelok Vysoké Javorníky, 2.Turzovská vrchovina, podcelok Hornokysucké podolie
"Prítoky:" sprava Rulcov potok, prítok z obce Zákopčie, zľava z oblasti Solísk
"Ústie:" do Kysuce pri obci Raková v nadmorskej výške okolo 420 m n. m.
"Obce:" Zákopčie, jej osady U Polievkov, U Kľukov a Raková
Oščadnica (potok)

Oščadnica je potok na Kysuciach, na území okresu Čadca. Je to ľavostranný prítok Kysuce s dĺžkou .
"Prameň:" v Kysuckých Beskydách, v podcelku Rača, na severných svahoch Veľkej Rače () v nadmorskej výške cca 
"Smer toku:" na západ, od sútoku s Hrabovcom na juhozápad
"Geomorfologické celky:" 1.Kysucké Beskydy, oddeľuje podcelky Javorský Beskyd a Rača, 2.Javorníky, podcelok Krásňanská kotlina
"Prítoky:" sprava z osady Hanzlov, Hrabovec, spod Javorského (), zľava z oblasti Rovného a Dedovka
"Ústie:" do Kysuce pri obci Oščadnica v nadmorskej výške 
"Obce:" preteká celou obcou Oščadnica a jej osadou Závozy
Vychylovka (potok)

Vychylovka je potok na Kysuciach, na území okresu Čadca. Je to pravostranný prítok Bystrice a má dĺžku . 
Pri osade Vychylovka preteká kolmo na smer vrstiev flyšového pásma a vytvára skalné koryto s prahmi s dĺžkou cca 150 a šírkou cca (PP Vychylovské prahy).
"Prameň:" na rozhraní Kysuckých Beskýd a Oravských Beskýd na juhovýchodnom úpätí Rycierovej hory () v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" prevažne na juhozápad, medzi Podrycierovou a Vychylovkou na juh
"Geomorfologické celky:" Kysucká vrchovina, podcelok Bystrická brázda
"Prítoky:" sprava Májovský potok, Brhlov potok, Kašubova Kolíska, Holienkov, zľava Chmúrov potok
"Ústie:" do Bystrice pri obci Nová Bystrica v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" iba Nová Bystrica a jej osady Podrycierová, Vychylovka a ďalšie
Oščadnica

Oščadnica môže byť:
Radôstka (potok)

Radôstka je potok na území okresov Žilina a Čadca. Je to ľavostranný prítok Bystrice a má dĺžku 12,7 km.
"Prameň:" v Kysuckej vrchovine, v podcelku Kysucké bradlá, na severných svahoch vrchu Mravečník (992,5 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 870 m n. m.
"Smer toku:" na hornom toku na severozápad, na dolnom toku na sever
"Geomorfologické celky:" Kysucká vrchovina, podcelky Kysucké bradlá a Vojenné
"Prítoky:" sprava Vrchovinný potok, Lutiša, zľava Sobolčín a prítok spod Zlieňa (765,1 m n. m.) 
"Ústie:" do Bystrice pri obci Stará Bystrica v nadmorskej výške cca 470 m n. m.
"Obce:" Lutiše, Radôstka a ich osady, okrajom obce Stará Bystrica (osada Slezákovci)
Vychylovka

Vychylovka môže byť:
Vadičovský potok

Vadičovský potok je potok na Kysuciach, na území okresu Kysucké Nové Mesto. Je to ľavostranný prítok Kysuce s dĺžkou 14,8 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Kysuckej vrchovine na juhozápadnom úpätí Bieleho vrchu (785,3 m n. m.) v nadmorskej výške cca 730 m n. m.
Smer toku.
Na hornom toku tečie na severozápad, potom sa stáča na juhozápad, pod obcou Horný Vadičov prevažne na severozápad.
Ústie.
Do Kysuce sa vlieva pri obci Radoľa v nadmorskej výške približne 345 m n. m.
Hradnianka

Hradnianka je potok na území okresu Bytča, je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou 14 km. Medzi obcami Súľov a Jablonové sa prerezáva cez Súľovské skaly a vytvára Súľovskú tiesňavu s početnými skalnými útvarmi a kolmými stenami.
"Prameň:" v Súľovských vrchoch na západných stráňach vrchu Žibrid (867,0 m n. m.) v nadmorskej výške cca 610 m n. m.
"Smer toku:" po obec Súľov na sever, potom prevažne na severozápad
"Geomorfologické celky:" 1.Súľovské vrchy, podcelky Súľovská kotlina, Súľovské skaly a Manínska vrchovina, 2.Považské podolie, podcelok Bytčianska kotlina
"Prítoky:" sprava spod Žibrida (867,0 m n. m.), spod Roháča (802,7 m n. m.), zľava dva prítoky z oblasti Hoľazní
"Ústie:" do Váhu pri obci Predmier v nadmorskej výške okolo 295 m n. m.
"Obce:" Hradná, Súľov, Jablonové a Predmier
Manínsky potok

Manínsky potok je potok na Hornom Považí, na území okresu Považská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou 11,3 km. Medzi obcami Kostolec a Záskalie sa prerezáva Manínskou vrchovinou a vytvára Kostoleckú tiesňavu a medzi obcami Záskalie a Považská Teplá vytvára Manínsku tiesňavu. Na dolnom toku vytvára sústavu rybníkov
Prameň.
Pramení v Súľovských vrchoch západne od kóty 664,9 m, neďaleko osady Minarčíkovské v nadmorskej výške približne 580 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie na krátkom úseku najprv na západ, vzápätí sa stáča na juh a ďalej na juhozápad. Za obcou Vrchteplá sa oblúkom stáča najprv na severozápad, následne na západ. Medzi obcou Kostolec a začiatkom Manínskej tiesňavy tečie severozápadným smerom, potom viac-menej na západ, pričom vytvára oblúk prehnutý na sever. Za Považskou Teplou sa stáča a k ústiu tečie severojužným smerom.
Ústie.
Do Váhu sa vlieva na území mesta Považská Bystrica, juhojuhozápadne od Považskej Teplej, v nadmorskej výške cca 285 m n. m.
Pružinka

Pružinka je vodný tok na Hornom Považí, preteká územím okresov Považská Bystrica a Púchov. Je to ľavostranný prítok Váhu s dĺžkou 17,7 km a priemerným prietokom 1,2 m³/s v ústí. 
Prameň.
Pramení v Domanižskej kotline pri osade Briestenné v nadmorskej výške približne 480 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie najprv na západ, v obci Pružina sa stáča na severozápad. Po pribratí pravostranného Sverepca pokračuje k obci Beluša na západ. Pred touto obcou sa delí na dve ramená, hlavné pokračuje juhojuhozápadným smerom centrom obce až k miestu, kde sa obe ramená znovu spojujú, potom sa ohýba severozápadným smerom, podteká Kočkovský kanál a na krátkom úseku tečie k ústiu na juhozápad.
Ústie.
Pružinka sa vlieva do Váhu, pričom pred obcou Beluša sa koryto vetví na dve ramená, hlavné koryto ústi do Váhu západne od obce v nadmorskej výške cca 244,5 m n. m., kým vedľajšie rameno ( Staré koryto ) sa zväčša vracia do hlavného koryta v centre Beluše, oddeľuje sa ďalšie rameno, ktoré ústi do Slatinského potoka západne od Hlože v nadmorskej výške približne 246 m n. m.
Štiavnička (prítok Bystrianky)

Štiavnička je nízkotatranský potok na Horehroní, na území okresu Brezno, je to ľavostranný prítok Bystrianky a má dĺžku 13,5 km. Štiavnička je typicky horským tokom s bystrinným charakterom, na hornom toku formuje rovnomernú dolinu s vývermi minerálnych prameňov.
"Prameň:" v Nízkych Tatrách pod sedlom Čertovica (1 238 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 180 m n. m.
"Smer toku:" prevažne na juhozápad
"Geomorfologické celky:" 1.Nízke Tatry, oddeľuje podcelky Ďumbierske Tatry na západe a Kráľovohoľské Tatry na východe, 2.Horehronské podolie
"Prítoky:" sprava z Kumštovej doliny, z doliny Veľká Trojica, z doliny Koleso, Mlynná, zľava zo Širokej doliny, Jasienok, z Ivanovej doliny
"Ústie:" do Bystrianky na území obce Bystrá v nadmorskej výške 558,8 m n. m.
"Obce:" Jarabá, Mýto pod Ďumbierom a Bystrá
Colli Albani

Colli Albani môže byť:
Revúca

Revúca môže byť:
Abietín

Abietín (z lat.) je druh živicového oleja.
Abiogenéza

Abiogenéza (z gr.) môže byť:
Abiogénny

Abiogénny znamená vzniknutý anorganickými procesmi bez účasti organizmov; opak: biogénny.
Abiotickosť

Abiotickosť (z gr.) je neschopnosť života, bytie bez života. Abiotické sú všetky fyzikálne a chemické vlastnosti prostredia.
Abipóni

Abipóni alebo Abiponi je takmer vyhynutý juhoamerický indiánsky kmeň (v dnešnej Argentíne). V minulosti to bol mocný kmeň Južnej Ameriky (v dnešnom Uruguaji a Argentíne). Ich jazyk už vyhynul, nazýval sa abipončina.
Abiturient

Abiturient môže byť:
Abiturientný

Abiturientný je latinský výraz, ktorý znamená:
Abjudikácia

Abjudikácia (lat.) je súdne nepriznanie, neuznanie nároku; zamietnutie žaloby súdom.
Abjurácia

Abjurácia (z ) môže byť:
Ablácia

Ablácia môže byť:
Ablaktácia

Ablaktácia (z ) môže byť:
Ablatív

Ablatív (z lat.) je gramatický pád. Vyskytuje sa napríklad v latinčine (tzv. šiesty pád v latinčine), v ugrofínskych jazykoch či arménčine, turečtine a rómčine.
V latinčine ablatív spája funkcie indoeurópskeho ablatívu (ktorý označuje smer „odkiaľ“), inštrumentálu („čím, kým“) a lokálu („v, na, o“). Z týchto pôvodných významov vzniklo niekoľko ďalších – vyjadrenie dôvodu („prečo“), ablatív časový („v dobe“) a ablatív absolútny. Do slovenčiny sa prekladá v podstate ako náš lokál alebo inštrumentál ("de puellis" - o dievčatách; "cum puellis" - s dievčatami).
Vo fínčine je jedným z pádov vyjadrujúcim spojitosť s miestom, „z povrchu preč“ (napr. "pöytä" → "pöydältä" – stôl → zo stola). Použitie je ale širšie, spájajú sa s ním napríklad niektoré slovesá. Môže tak napríklad vyjadrovať „od niekoho“ al. „o niečom“.
Ablaut

Ablaut (z nem. „od-hláska“) alebo stupňovanie samohlások je striedanie samohlások v totožných slabikách (koreňových morfémach) slov, ktoré sú od pôvodu príbuzné. Striedanie kvality sa označuje aj ako metafónia, striedanie kvantity aj ako apofónia. 
Zo živých jazykov je známy najmä pri tvaroch nemeckých slovies, napr. "nehmen" (brať) - "nimmt" (prítomný čas, 3. osoba) - "nahm" (jednoduchý minulý čas) - "hat genommen" (zložený minulý čas).
Ablefária

Ablefária (z gr. "blefaron" - mihalnica) je chýbanie mihalnice, vrodené alebo získané.
Ablegácia

Ablegácia (z lat.) môže byť:
Ablegát

Ablegát môže byť:
Abluencium

Abluencium môže byť:
Abnormalita

Abnormalita alebo abnormálnosť (z lat.) môže byť:
Abnormita

Abnormita alebo zriedkavo abnormnosť (lat.) je nepravidelný útvar alebo jav, najmä v biológii (napríklad abnormálny alebo na nezvyčajnom mieste vyvinutý rastlinný orgán).
Abolícia

Abolícia (z lat., sloveso znie abolovať) môže byť:
Abonovanie

Abonovanie (iné názvy: abonmán, subskripcia, najmä v spojení s platbou vopred aj predplatenie) je objednanie pravidelného odberu tovaru či služby na isté obdobie. Platby za takto objednaný tovar či službu sú obyčajne nižšie než platby za ten istý tovar či službu zakúpené štandardne, t. j. jednotlivo.
Osoba objednávajúca touto formou sa volá abonent, subskribent či predplatiteľ. Abonentný znamená získa(va)ný abonovaním. Suma, ktorá sa pri abonovaní platí vopred sa volá abonmán alebo predplatné. Abonentský znamená týkajúci sa abonovania alebo určený abonentom.
Najčastejšie sa predpláca periodická tlač (noviny, časopisy), vstupenky na divadelné predstavenia, koncerty, výstavy v galérii, strava či telekomunikačné služby. Pri divadle, koncertoch ap. sa vstupenka na predplatné označuje ako abonentka.
Aborálny

Aborálny (z lat. "ab" - od, "os" - ústa) môže byť:
Abordáž

Abordáž môže byť:
Abort

Abort alebo abortus (z ) môže byť:
Abortácia

Abortácia (z ) alebo abort alebo ablast je v biológii zaostávanie v raste, zakrpatenie až úplný zánik orgánu živého organizmu.
Avraham bar Chijja ha-Nasi

Avraham bar Chijja ha-Nasi (písané aj "Abraham bar Hijja ha-Nasi"; * 1065-1070 – † 1136 alebo až 1148), známy aj ako Savasorda (z arabs. "sáhib aš-šurta" - veliteľ stráže), bol stredoveký židovský filozof, matematik a astronóm. Narodil sa v Sorii alebo v Barcelone, kde celý život pôsobil. Preslávil sa predovšetkým ako plodný autor významných vedeckých spisov. Na poli matematiky sa napríklad zaslúžil o rozšírenie kvadratických rovníc. Svoje diela písal v hebrejčine, takže sa stal priekopníkom používania tohto jazyka vo vede.
Vo svojej filozofii bol ovplyvnený Ibn Gabirolom.
Avraham ben David z Posquières

Abraham ben David (* cca 1125, Narbonne, Francúzsko – † 27. november 1198, Posquières) bol židovsko-francúzsky rabín a halachista.
Abraxas

Abraxas môže byť:
Abrázia

Abrázia (z ) môže byť:
Poznámka.
Abrazívny znamená slúžiaci na abráziu alebo realizujúci abráziu. Abrazný znamená utvorený abráziou.
Abrazit

Abrazit je druh umelého brúsiva.
Brúsivo

Brúsivo (iné názvy: аbrazívum, brúsny materiál, abrazív, brúsidlo) je minerál, hornina alebo syntetická látka veľkej tvrdosti, používaná na brúsenie, hladenie a vŕtanie pri opracovávaní kovových, kamenných, sklených, drevených a iných výrobkov.
Abrazívnosť

Abrazívnosť alebo škrabavosť je odierací, obrusovací účinok látky na predmety prichádzajúce s ňou do styku.
Odreagovanie

Odreagovanie alebo abreakcia je psychologický pojem, ktorý predstavuje vybitie nahromadených citov, afektov alebo vnútorných napätí smerom von (plačom, agresívnym konaním, vyrozprávaním sa, hrou, odvedením pozornosti a podobne).
Hypnotická abreakcia

Hypnotická abreakcia je proces abreakcie v hypnóze
za pomoci situácie navodenej sugesciou.
Abreografia

Abreografia (gr.) je málo používaný odborný termín pre röntgenologické snímkovanie zo štítu. Bol odvodený od mena brazílskeho lekára Manoela de Abreu.
Abreviácia

Abreviácia (z ) môže byť:
Abreviatúra (staré rukopisy)

Abreviatúra je skratka (skracovanie) častých slov v starých rukopisoch a tlačiach. V
rukopisoch používali pisári abreviatúry na zjednodušenie a zrýchlenie písania písania (tachygrafia - rýchlopis). Pri spracovaní sa ponechávalo prvé písmeno alebo písmená slova (suspenzia - nedokončenie) alebo hlavné spoluhlásky slova,na na začiatku a na konci (kontrakcia - sťahovanie). Pri druhom spôsobe slúžili na označenie skracovania titly, t. j. abreviačné (skracovacie) znamienka (najmä vodorovné čiarky a oblúčiky), ktoré sa kládli nad skrátené slová. Pre určité slabiky vznikli zvláštne znaky (napr. 2 = ur, ~ = er, re).
V starých rukopisoch a tlačiach sa napokon možno stretnúť s rozmanitými slovnými skratkami, ktoré majú pôvod v latinskom jazyku (napr. c.f. alebo c.figg. = cum figuris - s vyobrazeniami, s obrázkami, ed. = edidit - vydal, exc. - alebo excud. = excudit - vytlačil ...).
Abrogácia

Abrogácia (z ) je zrušenie právneho predpisu v celom rozsahu. Porovnaj derogácia.
Abrogačný

Abrogačný znamená zrušovací, zrušujúci. Porovnaj abrogácia.
Abrohany

Abrohany (slovo indického pôvodu) je v textilníctve veľmi jemná bavlnená tkanina, mušelín s riedkou dostavou. Tradične sa vyrába v Indii.
Abrotín

Abrotín je druh alkaloidu, ktorý obsahuje vňať paliny abrotskej (tzv. božieho drievka). Jeho vzorec je , ale jeho štruktúra nie je známa. Je to kryštalická látka, podarilo sa ho vykryštalizovať s kyselinou chlorovodíkovou, citrátom a sulfátom.
Podľa štúdie so žabami abrotín znižuje telesnú teplotu a zastavuje rytmický tlkot srdca v priebehu minút. Podľa inej štúdie zastavuje rozklad albuminoidných látok.
Abrupcia

Abrupcia (lat.) môže byť:
Abruptíva

Abruptíva (lat.) je spoluhláska artikulovaná spolu so súčasným alebo približne sučasným hrtanovým záverom, napr. v niektorych kaukazských jazykoch.
Abruptnosť

Abruptnosť (lat.) je náhlosť, úsečnosť, prudkosť.
ABS

ABS môže byť:
Abs alebo abs môže byť:
Absarokit

Absarokit je druh bázickej vyvretej horniny, vysokodraselná varieta bazaltu. Patrí do tzv. šošonitovej série. Je typický pre prostredie vyvinutých ostrovných oblúkov, s hrubším typom zemskej kôry. V niektorých prípadoch boli zaznamenané aj v riftových štruktúrach zaoblúkových panví.
Horninu popísal v roku 1895 J.P. Iddings podľa pohoria Absaroka range v Yellowstone.
Nachádza sa napríklad vo vulkáne Katamata v Japonských ostrovoch, alebo Damávand v Iráne.
Absces

Absces (lat. "abscessus") alebo hľuza je ohraničený hnisavý zápal s rozpadom odumretého tkaniva (hnis), ohraničený granulačným tkanivom. Môže byť lokalizovaný kdekoľvek v tele, najčastejšie v podkoží a brušných orgánoch. Príčinou vzniku je často poranenie s následným zavlečením baktérii do rany, závažnejšie je metastatické šírenie infekcie krvným obehom, napríklad pri bakteriálnej endokarditíde. 
Abscedovať znamená tvoriť absces.
Príčiny.
Najčastejšou príčinou sú stafylokoky (smotanovitý nažltlý hnis bez zápachu), menej často streptokoky alebo pneumokoky (riedky žltozelený hnis bez zápachu), pseudomonády (hnis so sladkastým zápachom). Infekcia anaeróbnymi baktériami je príčinou hnilobného zápachu hnisu.
Rozdelenie.
Abscesy sa delia najčastejšie podľa miesta výskytu - mozgový, pečeňový, perianálny, pľúcny a podobne. Podľa lokality sa následne upravuje i presný spôsob liečby.
Príznaky.
Príznaky bývajú miestne i celkové:
Ich charakter a rozsah závisí od miesta a veľkosti abscesu.
Komplikácie.
Neliečený absces môže prasknúť a jeho obsah sa vyprázdni do okolia - na povrch kože, do brušnej alebo hrudnej dutiny (tu s následným ťažkým hnisavým zápalom pobrušnice alebo pohrudnice). 
Liečba.
Liečenie je chirurgické a spočíva v narezaní (incízii), drenáži (vypustení) hnisu, odstránení granulačného tkaniva a miestnej aplikácii dezinfekčných látok a antibiotík. Celkové podávanie antibiotík nemá zásadný význam, pretože granulačné tkanivo, ktoré tvorí steny abscesu, je účinnou bariérou ich prestupu k centru infekcie.
Abscisa

Abscisa je pri zakresľovaní prvých dvoch rozmerov pravouhlej sústavy súradníc vodorovná os súradníc. V prípade (typickej) karteziánskej sústavy súradníc je to os x (teda os prvej súradnice), v prípade geodetickej sústavy súradníc je to os y (teda os druhej súradnice).
Opakom je ordináta.
Absencia

Absencia môže byť:
Absentizmus

Absentizmus (nesprávne: "absenteizmus") môže byť:
Absintín

Absintín je prírodný triterpénový laktón. Táto glykozidová horčina sa nachádza vo vňati paliny pravej a paliny dračej. Je to jedna z najhorkejších látok zodpovedná za chuť absintu. Táto látka vykazuje i biologickú aktivitu a potenciál pre použitie proti zápalom. Nemal by byť zamieňaný s tujónom, čo je neurotoxín, ktorý sa takisto nachádza v paline pravej.
Štruktúra.
Absintín sa radí medzi seskviterpénové laktóny, čo znamená, že patrí do veľkej skupiny prírodných produktov odvodených od izoprénu, ktorý má päť atómov uhlíka. Jeho štruktúra je zložená z dvoch identických monomérov, ktoré sú spojené Dielsova-Alderovou reakciou, ktorá prebieha na guaianolidoch.
Totálna syntéza.
Totálna syntéza (+)-absintínu bola prvýkrát dosiahnutá Zhangom a kolektívom. Celkový výťažok bol 18,6 % po 10 krokoch. Počiatočným materiálom bol santonín, ktorý je komerčne dostupný. Základom syntézy bolo zväčšenie kruhu z pôvodného 6-členného kruhu na 7-členný, čím vzniká guaianolidový monomér. Potom dochádza k Dielsovej-Alderovej reakcii, kde sa spájajú dva monoméry za vzniku (+)-absintínu.
Biosyntéza.
Celková biosyntéza absintínu u paliny pravej nie je presne známa, ale veľkú časť možno usúdiť podľa prekurzorov. Terpenoidy, medzi ktoré patrí aj absintín, pozostávajú z izoprénových jednotiek, ale izoprén samotný je veľmi stabilný a málo reaktívny. Namiesto toho sú izoprénové jednotky v bunke skladované a reagujú v podobe difosfátov. 
Prvým prekurzorom absintínu je farnezyldifosfát, ktorý sa skladá z 3 izoprénových jednotiek a obsahuje 15 uhlíkových atómov. Po odštiepení difosfátu (1) vzniká karbokatión, ktorý vzniká v aktívnom mieste syntázy, ktorý potom môže napadnúť dvojitú väzbu uhlík-uhlík na opačnom konci molekuly (2). Prvým stabilným intermediátom je v tejto biosyntéze pravdepodobne germakrén A, ktorý bol v minulosti identifikovaný ako prekurzor guaianolidov. Následne dochádza k hydroxylácii (3), oxidácii na aldehyd (4) a potom ďalšej hydroxylácii (5), čím vzniká karboxylová skupina. 
Je dôležité poukázať na zánik dvojitej väzby v reakcii (4). Redukcia tejto väzby odlišuje absintín od ostatných produktov vznikajúcich z germakrénu A. Táto redukcia nemusí prebiehať počas kroku (4), ale môže k nej dôjsť i neskôr. 
Potom dochádza k ďalšej hydroxylácii (6). Po týchto reakciách sa guaianolaktón tvorí dehydratáciou (7). Tento postup bol navrhnutý vo všeobecnej biosyntéze guaianolidov. Následne sa predpokladá tvorba monoméru hydroxyláciou a prešmykom väzieb (8, 9) priamo pred dimerizáciou na absintín prostredníctvom Dielsovej-Alderovej reakcie (10). Túto reakciu pravdepodobne sprostredkováva špecializovaná syntáza, aj keď táto reakcia prebieha v dobrých výťažkoch i spontánne, i keď pomalšie než prírodná biosyntéza.
Syntázy paliny pravej neboli izolované v dostatčnom množstve na to, aby sa celá biosyntéza potvrdilo "in vitro". Celková schéma reakcie uvedená vyššie reprezentuje pravdepodobný proces biosyntézy absintínu prostredníctvom terpénových intermediátov, ktoré vznikajú počas biosyntézy germakrénu A. Enzýmové analógy biosyntézy terpénov, ktoré odôvodňujú vyššie navrhované kroky, sú nasledovné:
Absintizmus

Absinti(ni)zmus môže byť:
Absolit

Absolit (z lat.) je druh mangánovej peny obsahujúcej vysoké percento oxidu kobaltnatého.
Absolúcia

Absolúcia (z ) môže byť:
Absolutista

Absolutista môže byť:
Absolutizácia

Absolutizácia (lat.) môže byť:
Absolútne a relatívne

Absolútne a relatívne sú charakteristiká veci alebo javu, ktoré sa v mnohých (najmä dialektických)
filozofiách chápu ako vzájomne (dialekticky) späté. Často sa napríklad uvažuje o absolútnej pravde a relatívnej pravde. Absolútne je to, čo je od iného úplne nezávislé, s iným nezmiešané, iným nepodmienené a neobmedzené. Absolútne existuje samo osebe a voči inému nanajvýš ako príčina. Relatívne je naopak to, čo je dané iba v istom vzťahu, čo nemôže stáť samo osebe.