Koruna svätého Eduarda

Koruna svätého Eduarda () je koruna, ktorou sú korunovaní britskí králi a teda aj králi krajín Spoločenstva národov. Ide o súčasť britských korunovačných klenotov. Je pomenovaná po svätom Eduardovi Vyznávačovi. Zvyčajne je verejne vystavená v Jewel House v Tower of London. 
Pôvodná koruna bola svätou relikviou uchovávanou vo Westminsterskom opátstve až dovtedy, kým nebola koruna predaná alebo roztavená, keď parlament v roku 1649 počas anglickej občianskej vojny zrušil monarchiu. Súčasná koruna svätého Eduarda bola vyrobená pre Karola II. v roku 1661. Koruna je vyrobená z 22-karátového zlata, meria 30 centimetrov, váži 2,23 kilogramu a je zdobená 444 drahými drahokamami. Koruna je váhou a celkovým vzhľadom podobná originálu, no jej oblúky sú barokové. 
Po roku 1689 sa koruna pre svoju váhu viac ako 200 rokov nepoužívala. V roku 1911 tradíciu korunovania korunou svätého Eduarda oživil Juraj V. dodnes pokračuje vrátane korunovácie Karola III. a Camilly v roku 2023. 
Koruna svätého Eduarda bola široko používaným symbolom v heraldike Spojeného kráľovstva od roku 1661 do začiatku vlády kráľovnej Viktórie a opäť od roku 1952 do roku 2022 za vlády Alžbety II. Používa sa na reprezentáciu kráľovstva ako suverénneho zdroja vládnej autority a objavila sa na mnohých oficiálnych emblémoch v Spojenom kráľovstve, Britskom impériu a Spoločenstve národov.
História.
Pôvod.
Eduard Vyznávač nosil svoju korunu na Veľkú noc, Turíce a Vianoce. V roku 1161 bol kanonizovaný a predmety spojené s jeho vládou sa stali relikviami. Mnísi vo Westminsterskom opátstve, Eduardovom pohrebisku tvrdili, že Eduard ich požiadal, aby sa o jeho regálie naveky starali pri korunováciách všetkých budúcich anglických kráľov. Hoci toto tvrdenie bolo pravdepodobne zo strany opátstva vlastnou propagáciou a niektoré regálie boli pravdepodobne odobraté z Eduardovho hrobu, keď ho tam znovu pochovali, tým vznikol prvý známy súbor dedičných korunovačných regálii v Európe. Koruna označovaná ako Koruna svätého Eduarda bola prvýkrát zaznamenaná ako koruna, ktorá bola použitá na korunováciu Henricha III. v roku 1220 a zdá sa, že išlo o tú istú korunu, ktorú nosil Eduard. 
Svätá relikvia.
Koruna svätého Eduarda zriedkakedy opúšťala Westminsterské opátstvo. Keď bol v roku 1399 Richard II. donútený abdikovať, dal korunu preniesť do Tower of London, kde ju symbolicky odovzdal svojmu nástupcovi Henrichovi IV.
Koruna bola použitá v roku 1533 na korunováciu druhej manželky Henricha VIII., Anny Boleynovej, čo bolo pre kráľovnú manželku bezprecedentné. V tudorovskom období boli na hlavy panovníkov dané tri koruny: koruna svätého Eduarda, štátna koruna a koruna vyrobená špeciálne pre nového kráľa alebo kráľovnú. Po anglickej reformácii nová anglikánska cirkev odsúdila uctievanie stredovekých relikvií a počnúc korunováciou Eduarda VI. v roku 1547 sa význam koruny s Eduardom Vyznávačom bagatelizoval. 
Počas anglickej občianskej vojny, parlament roztavil korunu, ktorú Oliver Cromwell považoval za symbol „ohavnej vlády kráľov“. Koruna bola spísaná v súpise majetku kráľa Karola I. ako „koruna Alfréda Veľkého zo zlata s drobnými kamienkami“ s hmotnosťou 2,25 kilogramu. Nápis na veku jeho schránky v preklade z latinčiny znel: „Toto je koruna, ktorou boli korunovaní králi Alfréd a Eduard a ďalší.“ Neexistujú však žiadne dôkazy, ktoré by podporovali jej datovanie z Alfrédovej doby a koruna bola vždy označovaná ako koruna svätého Eduarda. 
Reštaurovanie.
Monarchia bola obnovená v roku 1660 a v rámci príprav na korunováciu Karola II. bola nová koruna vyrobená kráľovským zlatníkom Robertom Vynerom. Bola navrhnutá tak, aby pripomínala stredovekú korunu, so zlatým rámom a barokovými oblúkmi. Koncom 20. storočia sa predpokladalo, že do novej koruny bolo začlenené zlato z pôvodnej koruny svätého Eduarda, keďže majú takmer identickú hmotnosť. Na základe dôkazov, spisovateľ a dvorný historik Martin Holmes v roku 1959 v časopise Archaeologia dospel k záveru, že v čase Anglickej republiky bola koruna svätého Eduarda vytiahnutá z taviaceho kotla a že jej zlato bolo použité na výrobu novej koruny.
Jeho teória sa stala prijatým názorom a mnohé knihy, vrátane oficiálnych letákov o korunovačných klenotoch. V roku 2008 nový výskum zistil, že koruna svätého Eduarda a žezlo boli vyrobené v roku 1660 v očakávaní skorej korunovácie, ktorá sa niekoľko krát odložiť. Ďalšie regálie Karola II. boli objednané v roku 1661 po tom, čo parlament zvýšil rozpočet ako prejav uznania kráľovi. 
V roku 1671 Thomas Blood nakrátko ukradol korunu z Tower of London a sploštil ju v snahe ukryť. Na korunováciu Jakuba II. bolo vytvorené nové monde a za vlády Viliama III. sa základňa zmenila z kruhu na ovál. Po korunovácii Viliama III. a Márie II. v roku 1689 sa panovníci rozhodli byť korunovaní ľahšou korunou na mieru (napríklad korunovačnou korunou Juraja IV.) alebo štátnou korunou, zatiaľ čo koruna svätého Eduarda zvyčajne spočívala na oltári. 
20. a 21. storočie.
Eduard VII. mal v úmysle oživiť tradíciu korunovania korunou svätého Eduarda v roku 1902, ale v deň korunovácie sa stále zotavoval z operácie zápalu slepého čreva a namiesto toho bol korunovaný ľahšou imperiálnou korunou. 
V roku 1911 bola natrvalo osadená 444 drahokamami a polodrahokamami, dovtedy drahokamy zdobiace korunu sa prepožičiavali a vracali. Imitácie perál na oblúkoch a základni boli nahradené zlatými korálkami, ktoré boli v tom čase pokovované platinou. Jej základňa bola tiež zmenšená, aby sa zmestila na hlavu kráľa Juraja V., prvého panovníka korunovaného korunou svätého Eduarda po viac ako 200 rokoch, čím sa celková hmotnosť koruny zmenšila z 2,6 kilogramu na 2,2 kilogramu. Koruna bola tiež použitá na korunovanie jeho nástupcu Juraja VI. v roku 1937 a kráľovnej Alžbety II. v roku 1953. 
4. júna 2013 bola koruna svätého Eduarda vystavená na hlavnom oltári vo Westminsterskom opátstve pri bohoslužbe pri príležitosti 60. výročia korunovácie Alžbety II., čo bolo prvýkrát od roku 1953, čo koruna opustila Tower of London. V decembri 2022 bola koruna zmenšená pred jej použitím pri korunovácii Karola III. 6. mája 2023. Jej obvod sa zväčšil rozpílením základne na štyri kusy a privarením 7 milimetrových pásikov zlata do medzier. 
Popis.
Koruna svätého Eduarda bola vyrobená z 22-karátového zlata, meria 30 centimetra a váži 2,23 kilogramu. Rám je zdobený štyrmi ľaliami striedajúcimi sa so štyrmi tlapatými krížmi, ktoré podopierajú dva oblúky zakončené monde a tlapatým krížom. Koruna má aj fialovú zamatovú čiapku s hermelínovým lemom. Koruna je ozdobená 444 drahými drahokamami vrátane 345 brúsených akvamarínov, 37 bielych topásov, 27 turmalínov, 12 rubínov, 7 ametystov, 6 zafírov, 2 zirkónov, 1 granátu, 1 spinelu a 1 almandínu. 
Použitie.
Hoci sa koruna svätého Eduarda považuje za oficiálnu korunovačnú korunu, od obnovy monarchie v roku 1660 bolo ňou korunovaných iba sedem panovníkov: Karol II. (1661), Jakub II. (1685), Viliam III. (1689), Juraj V. (1911), Juraj VI. (1937), Alžbeta II. (1953) a Karol III. (2023). Mária II. a Anna boli korunované vlastnými diamantovými korunkami Juraj I., Juraj II. a Juraj III. so štátnou korunou Juraja I. a Juraj IV. s vlastnou veľkou novou diamantovou korunou vyrobenou špeciálne pre túto príležitosť. Kráľovná Viktória a Eduard VII. sa rozhodli nepoužiť korunu svätého Eduarda kvôli jej hmotnosti a namiesto toho použili ľahšiu imperiálnu korunu z roku 1838. Keď koruna svätého Eduarda nebola použitá na korunovanie, spočivala na hlavnom oltári, ale na korunovácii kráľovnej Viktórie však vôbec nebola.