Viktória Bádenská

Viktória Bádenská, celým menom Žofia Mária Viktória (* 7. august 1862, Karlsruhe, Nemecko - † 4. apríl 1930, Rím, Taliansko), bola rodom bádenská princezná a švédska kráľovná ako manželka Gustáva V. Politicky sa angažovala počas rozvoja demokracie najmä konzervatívnou módou a svojimi pronemeckými sympatiami počas I. svetovej vojny.
Detstvo.
Princezná Viktória sa narodila 7. augusta 1862 na zámku v Karlsruhe, Badene. Jej rodičmi boli veľkovojvoda Frederik I. Bádenský a princezná Lujza Pruská.
Korunná princezná.
Princezná Viktória sa vydala v Karlsruhe 20. septembra 1881 za korunného princa Gustáva Švédskeho a Nórskeho, syna kráľa Oskara II. Švédskeho a Nórskeho a Žofie z Nassau. Nemecký cisár a cisárovná si boli predstavení na svojom sobáši a manželstvo bolo uzatvárané s tým, že Švédsko patrí pod nemeckú sféru vplyvu v Európe. Sobášom sa princezná stala obľúbenou vo Švédsku a nazývali ju "Vaská princezná", pretože bola potomkom starej dynastie Vasovcov a dostalo sa jej dôsledne pripraveného privítania ľuďmi v oficiálnom sprievode po Štokholme 1. októbra 1881. Dňa 1. februára 1882, Viktória a Gustáv navštívili Oslo, kde boli privítaní procesiou 3.000-ov svetlonosov.
Toto manželstvo bolo dohodnuté rodinami a nepovažovalo sa za jedno z tých najšťastnejších. Počas manželstva sa im narodili tri deti. V rokoch 1890 - 1891, Viktória a Gustáv odcestovali do Egypta, aby sa urovnali ich vzájomný vzťah, čo sa však nepodarila, údajne kvôli Viktóriinmu záujmu o jedného z dvoranov. Viktória si výlet do Egypta zopakovala ešte v rokoch 1891 - 1892. V priebehu roka 1889 osobné vzťahy medzi Viktóriou a Gustávom bolo možné považovať za trvalo rozvrátené, čiastočne ako uviedol Lars Elgklou, kvôli Gustávovej bisexualite.
Viktória trpela depresiou po narodení svojho prvého dieťaťa v roku 1883 a odvtedy často trávila zimné obdobia v zahraničných kúpeľoch až do svojej smrti. Po roku 1888 začali ju jej zimné výlety robiť nepopulárnou v očiach ľudí a bola opisovaná ako povýšenecká. V roku 1889 dostala zápal pľúc a lekári jej predpísali tráviť chladné švédske zimy v južanskom podnebí. Kvôli nákladným zahraničným pobytom sa dostávala do konfliktov so svojimi svokrovcami.
V roku 1888 vyjadrila nesúhlasné stanovisko so sobášom svojho švagra princa Oskara s jej dvornou dámou Ebbou Munck af Fulkila.
Je vykresľovaná ako žena pevnej vôle a umeleckých sklonov. Bola úspešnou amatérskou fotografkou a maliarkou a tiež sochárčila. Na svojich cestách po Egypte a Taliansku v značnej miere fotografovala a maľovala, experimentovala s rôznymi novými fototechnikami, vytvárala vysoko kvalitnú fotografickú prácu. Bola tiež bravúrnou pianistkou, dokázala napríklad zahrať úplne celú Wagnerovu skladbu Prsteň Nibelungov bez nôt. Medzi jej obľúbených skladateľov patrili Schubert a Beethoven. Hovorí sa, že bola tiež zručnou jazdkyňou.
Kráľovná.
Viktória sa stala švédskou kráľovnou po smrti svojho svokra dňa 8. decembra 1907. Gustáv nastúpil na trón ako kráľ Gustáv V. a princezná Viktória ako kráľovná. Ako kráľovná bola prítomná vo Švédsku len počas letného obdobia, kde vládla dvoru. Dojednávala sobáš medzi svojím synom Viliamom a veľkovojvodkyňou Máriou Pavlovovou z Ruska v roku 1908. Venovala sa rôznym druhom dobročinnosti nielen vo Švédsku, ale i v Nemecku a Taliansku.
Kráľovná Viktória mala silný politický vplyv na svojho manžela, ktorý bol často považovaný za sympatizanta Nemecka. V roku 1908, Viktória uskutočnila oficiálnu návštevu Berlína spolu s Gustávom, kde jej bol udelený čestný titul pruského plukovníka: bola opisovaná ako prísna a radikálna a bolo povedané, že si získala srdcia pruských vojakov. Bola veľmi prísna v disciplíne a ak niektorý z členov palácovej stráže ju zabudol pozdraviť, väčšinou skončil vo väzení. Mala veľmi konzervatívne názory a pohoršovalo ju rozpustenie švédsko-nórskej únie (1905), veľký štrajk (1909), víťazstvo radikálov a socialistov vo voľbách (1911), rovnako ako i liberálov a keď sa jej syn stal v roku 1912 regentom, varovala ho pred korešpondenciou z Talianska, že nesmie byť v úzkom kontakte s novozvolenou vládou.
Kráľovná Viktória stratila veľa zo svojej popularity u Švédov kvôli svojmu pronemeckému postoju, najmä politicky počas I. svetovej vojny, keď mala vplývať na svojho manžela, aby rozšíril územie. Udržiavala blízky kontakt s nemeckým cisárom, ktorého často navštevovala počas vojny. Založila "Drottningens centralkomittée" ("Ústrednú komisiu kráľovnej"). Viktóriin politický vplyv bol založený na základe mocenskej pozície jej prvého bratranca, nemeckého cisára Viliama II. a po tom, čo bol zosadený z trónu v rokoch 1918 - 1919, stratila všetok politický vplyv vo Švédsku. Viktória mala veľmi chatrné zdravie (príčinou bola zlá starostlivosť lekárov v mladosti) a často chodievala na výlety kvôli zlepšeniu zdravia (trpela na zápal priedušiek a tuberkulózu). Od roku 1892 až do jej smrti, Axel Munthe bol jej osobným lekárom a kvôli zdravotným problémom jej odporúčal tráviť zimy na talianskom ostrove Capri (ostrov). Hoci spočiatku váhala, v jeseni roku 1901 odcestovala na Capri. Odvtedy, okrem obdobia I. svetovej vojny a posledných dvoch mesiacov svojho života, strávila niekoľko mesiacov v roku na Capri. Po nejakom čase, sa rozhodla kúpiť si svoju vlastnú rezidenciu na Capri, súkromný rustikálny dvojposchodový vidiecky dom, ktorý pomenovala Casa Caprile. V roku 1950, dvadsať rokov po jej smrti, z tohto majetku sa stal hotel.
Kráľovná odišla do Mentheho rezidencie, vily San Michele, aby sa po ránach spolu s Munthemu prechádzali okolo ostrova. Munthe a kráľovná tiež organizovali večerné koncerty v San Michele, na ktorých kráľovná hrala na piáno. Spoločne zdieľali lásku k zvieratám. Kráľovná bola často videná so psom na vôdzke a podporovala Mutheho úsilie kúpiť Mount Barbarossa, ktorý by sa používal ako útulok pre vtáky. Munthe a kráľovná boli upodozrievaní z toho, že sú milenci, hoci tieto fámy sa nikdy nepotvrdili.
Kráľovná Viktória trávila veľa času v zahraničí zo zdravotných dôvodov, keďže švédske podnebie bolo považované za nevyhovujúce pre ňu a počas jej posledných rokov panovania ako kráľovnej, zriedkakedy bola prítomná vo Švédsku: zúčastnila sa na oficiálnej návšteve Nórska v roku 1921, návšteve Dalarny (provincia) v roku 1924 a Fínska v roku 1925, ktorá bola jej poslednou oficiálnou návštevou na poste kráľovnej; hoci navštívila Švédsko na manželove narodeniny v roku 1928, neukazovala sa na verejnosti. Počas týchto osláv, niekto zbadal siluetu ženy za závesom v kráľovskom paláci v Štokholme: zamával jej a ona mu odmávala s vreckovkou. Po tomto, odišla zo Švédska do Talianska už nadobro: zomrela o dva roky na to. Bola 855. dámou kráľovského Rádu kráľovnej Márie Lujzy.
Smrť.
Na sklonku svojho života, s upadajúcim zdravím, Munthe jej odporučil, aby sa už dlhšie nezdržiavala na Capri, ale vrátila sa do Švédska na nejaký čas. Presťahovala sa do Ríma. Jej posledná návšteva vo Švédsku bola pri príležitosti 70. narodenín jej manžela v roku 1928. Kráľovná Viktória zomrela dňa 4. apríla 1930 v jej dome Villa Svezia v Ríme vo veku 67 rokov. 
Genealógia.
Po smrti jej bezdetného brata, veľkovojvodu Frederika II. Bádenského v roku 1928, sa Viktória stala dedičkou po svojom prastarom otcovi kráľovi Gustávovi IV. Adolfovi Švédskemu, ktorý bol zosadený v roku 1809. Rod Bernadottovcov bol zvolený na švédsky trón v roku 1810 a vládne doposiaľ. Viktóriin syn Gustáv VI. Adolf Švédsky, mohol tak vyhlásiť, že je priamym dedičom po Gustávovi IV. z Holstein-Gottorp (švédska línia) rodu Vasa, rovnako ako aj rodu Bernadotte.