McDonnell F-101 Voodoo

McDonnell F-101 Voodoo bolo americké nadzvukové stíhacie lietadlo, ktoré bolo spočiatku určené na sprevádzanie bombardérov, ale neskôr slúžilo aj ako stíhací bombardér a prieskumné lietadlo.
Vznik a vývoj.
Začiatkom roku 1946 vydalo americké letectvo požiadavku na stíhačku s dlhým doletom, ktorá by bola primárne určená na sprevádzanie bombardérov, ale mala by aj schopnosti útočiť na pozemné ciele. S cieľom vyvinúť lietadlo, ktoré by spĺňalo špecifikácie letectva, spustila firma McDonnell Aircraft Corporation 1. apríla 1946 program Model 36.
V priebehu necelých piatich mesiacov bola maketa lietadla v životnej veľkosti hotová a predstavená letectvu. Americké vzdušné sily podpísali 14. februára 1947 s McDonnell Aircraft Corporation zmluvu v hodnote 5,3 miliónov dolárov. Jej predmetom bola výroba a otestovanie dvoch prototypov XP-88. Ich pomenovanie bolo o šesť mesiacov neskôr zmenené na XF-88.
Dňa 20. októbra 1948 sa testovací pilot Robert M. Edholm na jednom z prototypov prvýkrát vzniesol do vzduchu. Lietadlo, poháňané párom motorov XJ34-WE-13 od firmy Westinghouse, nemalo dostatočný výkon a tak dosiahlo maximálnu rýchlosť len /h. Po tomto sklamaní si McDonnell vyvinul svoj vlastný motor s prídavným spaľovaním, ktorý mal o 34% vyšší ťah. Druhý prototyp XF-88A bol už vybavený týmto novým pohonom a vzlietol 26. apríla 1949. V lete 1950 porazil XF-88A konkurenciu v podobe Lockheed XF-90 a North American YF-93, ale americké letectvo tento program nakoniec zrušilo.
V januári 1951 vypísalo Strategické veliľstvo vzdušných síl nové požiadavky na stíhacie lietadlo s dlhým doletom, ktoré by dokázalo sprevádzať bombardéry B-36 Peacekeeper. Do súťaže sa okrem McDonnellu zapojila aj firma Lockheed, North American a Republic. McDonnell prišiel s návrhom, ktorý síce vychádzal z XF-88A, lietadlo však malo byť výrazne prepracované. Návrh počítal s väčším trupom, do ktorého by sa zmestili výkonnejšie motory Pratt &amp; Whitney J57 a viac paliva. Zväčšila sa tiež vertikálna chvostová plocha a prívody vzduchu. V novembri 1951 zmenilo letectvo označenie tohto lietadla na F-101 Voodoo a asi o mesiac neskôr zaslalo McDonnellu žiadosť o pokračovaní vo vývoji. V programe nedošlo k výrobe žiadneho prototypu, ale letectvo v máji 1953 objednalo hneď 29 lietadiel F-101A. V máji 1954 však USAF pozastavilo výrobu a vznieslo požiadavku, aby nové lietadlo bolo schopné niesť aj jadrové bomby.
F-101A.
Prvá F-101A bola dodaná na leteckú základňu Edwards a vzlietla 29. septembra 1954. Do konca roku získalo letectvo ešte tri predprodukčné F-101A, ktoré slúžili na testovanie. Hneď v úvode letových skúšok bolo identifikovaných niekoľko problémov s motorom a ovládateľnosťou stroja. Výroba bola pozastavená a McDonnell pracoval na odstránení nedostatkov.
Dňa 2. mája 1957 bola F-101A zavedená do služby. Produkcia tejto verzie prebiehala do októbra 1957 a celkovo McDonnell vyrobil 77 lietadiel. Z nich sa však len 50 dostalo k bojovým jednotkám, zvyšok slúžil na testovanie.
Dĺžka lietadla bola , čo bolo o viac ako mal F-100A Super Saber. Stroj mal maximálnu vzletovú hmotnosť bola . Krídla so šípovitosťou 45o boli vybavené vztlakovými klapkami a krídelkami.
Každý z dvojice motorov J57-P-13 dosahoval maximálny ťah 66 kN. Tento pohon robil z F-101A Voodoo jedno z najvýkonnejších lietadiel svojej doby. Stroj dosahoval maximálnu rýchlosť /h a dostup . Lietadlo bolo schopné dopĺňať palivo počas letu.
Základná výzbroj stíhačky pozostávala zo štyroch kanónov M39 kalibru . Na každej strane trupu bola dvojica kanónov, pričom každý z nich mal zásobník s 200 nábojmi. F-101A mohla niesť po jednej jadrovej bombe typu Mk 7, Mk 28 a Mk 43.
Pri vzletovej hmotnosti vyššej ako zvládol drak lietadla preťaženie do 6,33 g. F-101A tak nemohla vykonávať vzdušné manévre a nebola preto príliš vhodná pre úlohy taktického bombardéru.
Dňa 12. decembra 1957 prelomila F-101A svetový rekord, keď dosiahla rýchlosť /h. Toto lietadlo však bolo poháňané výkonnejšími motormi J57-P-55 a v tejto úprave nieslo označenie JF-101A.
F-101C.
Problémy s obmedzenou obratnosťou F-101A riešil McDonnell zosilnením draku, čo umožnilo lietadlu zvládať preťaženie do 7,33g. Tento stroj dostal označenie F-101C a prvýkrát vzlietol 21. augusta 1957. Celkovo bolo do mája 1958 vyrobených v tejto verzii 47 lietadiel.
V roku 1966 začalo americké letectvo verzie F-101A a F-101C vyraďovať.
RF-101A.
V máji 1957 bola do USAF zavedená prieskumná verzia RF-101A, v ktorej sa vyrobilo 35 lietadiel. RF-101A sa od predchádzajúcich variantov odlišovala predĺženým a skoseným nosom. Lietadlo bolo vybavené jedným fotoaparátom s dlhou ohniskovou vzdialenosťou Fairchild KA-1, tromi fotoaparátmi Fairchild KA-2 a jednou kamerou CAI KA-18. RF-101A bolo prvé nadzvukové lietadlo, schopné vykonávať fotografický prieskum.
RF-101C.
V septembri 1957 vstúpila do služby prieskumná verzia so zosilneným drakom a schopnosťou niesť jadrovú bombu. RF-101C sa vyrábala do marca 1959 a celkovo zišlo z linky 166 kusov. 
F-101B.
Keď boli zavedené prúdové bombardéry typu B-52, ktoré dosahovali vysokú rýchlosť a mali veľký dostup, eskortné stíhačky stratili význam. Preto sa zmenili aj požiadavky amerického letectva, ktoré chcelo dvojmiestnu záchytnú verziu F-101, schopnú nasadenia v akomkoľvek počasí. Na základe toho vzniká variant F-101B, ktorý bol zaradený do služby v januári 1959. Do marca 1961 bolo vyrobených 480 kusov F-101B. Hoci lietadlo malo niekoľko nedostatkov (zle navrhnuté miesto operátora radaru, pomalý systém riadenia paľby), F-101B predstavovala stíhačku so zlepšenými schopnosťami za „prijateľné“ náklady (1,7 milióna dolárov na jedno lietadlo v porovnaní so 4,7 miliónmi dolárov za F-106A).
Ešte v roku 1959 modifikoval McDonnell približne jednu štvrtinu všetkých vyrobených F-101B tak, že získali zdvojené riadenie. Tieto lietadlá niesli označenie TF-101B a používali sa na výcvik pilotov. V roku 1961, po úprave 79 lietadiel, boli premenované na F-101F.
V rámci modernizačného programu Project Bold Journey, ktorý prebiehal v rokoch 1963 až 1966, bola väčšina F-101B vybavená infračervenými senzormi. Tie mali uľahčiť sledovanie nepriateľských lietadiel aj v prostredí, kde dochádzalo k rušeniu palubných radarov.
Postupné vyraďovanie stíhačiek F-101B/F z amerického letectva sa začalo v roku 1969 bez toho, aby v reálnej bojovej situácii uskutočnili čo i len jeden ostrý výstrel. Niekoľko lietadiel F-101B prevádzkovalo USAF do septembra 1982, pričom slúžili na výcvik pilotov záchytných stíhačiek.
Operačné nasadenie.
Kubánska raketová kríza.
Počas kubánskej raketovej krízy v októbri 1962 vykonávali lietadlá RF-101A a RF-101C prieskumné misie nad územím Kuby. Celkovo uskutočnili 82 misií, pričom lietali v nízkej výške, aby sa vyhli sovietskym raketovým systémom zem-vzduch. Tieto prieskumné lety nakoniec potvrdili, že Kuba skutočne odstránila zo svojich základní jadrové rakety.
Vojna vo Vietname.
Od roku 1961 vzlietali prieskumné lietadlá RF-101C zo základne Kadena na Okinawe a vykonávali hliadkovacie lety nad Laosom a južným Vietnamom. V roku 1965 sa RF-101C presunuli na thajskú základňu Udorn, odkiaľ vzlietali na prieskumné misie aj nad severným Vietnamom. 
Koncom roku 1967 prestali lietadlá Voodoo vykonávať operácie nad severným Vietnamom a ich prieskumné úlohy prevzali RF-4C. Všetky RF-101C boli z bojovej zóny úplne stiahnuté do konca roku 1970. V období medzi rokmi 1965 a 1970 prišlo americké letectvo o 33 lietadiel RF-101C v dôsledku nepriateľskej protilietadlovej paľby a jeden tento stroj zostrelil severovietnamský MiG-21.