burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Camille Pissarro

Jacob Camille Pissarro (* 10. júl 1830, Charlotte Amalie – † 13. november 1903, Paríž) bol francúzsky maliar a kresliar, najstarší z členov skupiny francúzskych impresionistov. Pissarro pri niektorých svojich dielach vystupoval pod pseudonymom Camil Bomo, aby zistil objektívny názor na svoje diela. 
Maľoval život na francúzskom vidieku, hlavne krajiny, ako aj scény z Montmartru. Vyučoval maliarstvo, medzi jeho žiakov patrili aj Paul Gauguin a Paul Cézanne. 
Životopis.
Narodil sa na ostrove St. Thomas v Antilách, umrel v Paríži. Bol synom portugalského žida a kreolky a iba po dlhých bojoch mu dovolili ísť do Paríža, vtedy už mal dvadsaťpäť rokov. Pissarro je maliar, ktorý sa najviac priblížil k prírode. Celý život zachytával svoje dojmy, ktorým dospel pri pozorovaní rozmanitých prejavov prírody. Začal pracovať pod dohľadom Corota, no keď sa pripojil k mladým umelcom združeným okolo Maneta, starý učiteľ sa ho zriekol.
Dielo.
Pissarro prešiel rozličnými fázami vývoja, v jeho počiatkoch sa stretávame s vplyvom Corota a Courbeta. Neskôr sa začína vyjasňovať farebnosť v jeho dielach. K rozhodujúcemu kroku prichádza po roku 1870, keď bol v londýnskom exile (utiekol pred povolávacím rozkazom). Vrcholom jeho impresionistickej tvorby je obdobie v rokoch 1870 až 1880. Jeho tvorba sa v tomto období vyznačuje farebnými objavmi, samo svetlo sa stáva „námetom“, hlavným činiteľom na obraze. Vábia ho zlatisté a striebristé efekty, zelené a krehké lístie, rozkvitnuté stromy, obilné polia, potoky a barančeky na oblohe. Krásne zachytenie krajiny môžeme vidieť v jeho obraze "Vchod do dediny". Pissarro v obraze "Trieda opery" zachytáva moment zo života mesta, tu už odstupuje od silnej prezentácii svetelných efektov, používa pastelové farby. Pissarro zasvätil posledné roky života hľadaniu novej slobody prejavu. Na základe impresionistickej a divizionistickej skúsenosti sa dopracoval k jemnému dôkladnému umeniu a k istej kresbe.
Mops

Mops alebo mopslík je psie plemeno uznané v FCI pod číslom 253.
Pôvod.
Nie je celkom jasný. Pravdepodobne pochádza z Číny a ide o veľmi staré plemeno (údajne sa podobné psy v Číne vyskytovali pred začiatkom nášho letopočtu). Do Európy sa dostal roku 1516, rýchlo si ho obľúbili najvyššie spoločenské vrstvy. V 17. a 18. storočí patril medzi najpopulárnejšie plemená. V 19. storočí záujem o mopsov prudko klesol a plemeno takmer vyhynulo.
Vzhľad.
Malý, ale veľmi svalnatý a kompaktný pes zhustených proporcií. Hlavu má veľkú a guľatú, s veľmi krátkou ňucháčovou partiou, so slabým predhryzom a so zreteľne vyznačenými vráskami. Oči tmavé, veľké, guľaté, uši malé, zamatovo mäkké, padajúce dopredu. Nohy veľmi silné, svalnaté a rovné. Telo krátke, kompaktné, so širokým hrudníkom. Chvost vysoko nasadený, skrútený nad chrbtom. Srsť jemná, lesklá a mäkká. Farba svetlohnedá s čiernou maskou alebo čierna. Hmotnosť je okolo 4,1 – 5,8 kg, výška v kohútiku 30 – 35 cm.
Povaha a využitie.
Je veselý, priateľský k ľuďom aj ku zvieratám, bez stopy agresivity . Nenáročný na priestor a na pohyb. Je spätý s človekom, dožaduje sa fyzického kontaktu. Je ideálny spoločník pre všetky vekové kategórie. Zvláštnosťou mopsa je že v roku 2005 bol prehlásený za najspoločenskejšieho psa. Je to veľmi spoločenský pes.
Bez problémov ho možno chovať jednotlivo. Vzhľadom na skrátený ňufák mu hrozí v horúčavách prehriatie. Pri dlhších prechádzkach je potrebné mu dopriať prestávky a poskytnúť misku s vodou.
St. James’s Palace

St. James's Palace je jedným z najstarších palácov v Londýne. Nachádza sa na ulici Pall Mall, na sever od St. James’s Parku. Palác bol postavený v rokoch 1531 až 1536 kráľom Henrichom VIII., na mieste pôvodnej nemocnice zasvätenej sv. Jakubovi mladšiemu (angl.: St. James the Less). Odtiaľ je odvodený aj názov štvrte St. James's i meno neďalekého parku. Budova bola postavená z červených tehál v tudorovskom štýle.
Od roku 1698, potom ako vyhorel Whitehall Palace, sa St. James's Palace stal hlavným londýnskym sídlom panovníka a administratívnym centrom celej monarchie. Počas Cromwellovej vlády bol palác využívaný ako kasárne a neskôr ho zrekonštruoval kráľ Karol II. Panovníci Hanoverskej dynastie využívali potom palác ako svoje sídlo až do roku 1809, keď bol zničený požiarom. Z pôvodnej stavby sa zachovala iba brána Henricha VIII.
Počas opráv St. James's Palace kráľovská rodina sídlila v Buckingham House (dnešný Buckinghamský palác). Formálne ustanovenie Buckinghamského palácu ako hlavného kráľovského sídla v Londýne bolo prevedené za vlády kráľovny Viktórie.
St. James's je využívaný dodnes, napríklad tu má svoje formálne sídlo kráľovský dvor a akreditujú sa tu zahraniční diplomati. Taktiež je londýnskym sídlom princeznej Anny a Alexandry, princeznej z Kentu. Palác tvorí komplex rôznych budov, okrem iného York House, bývalé sídlo princa Charlesa a jeho dvoch synov princov Williama a Harryho a Clarence House, domov zosnulej Kráľovnej Matky a súčasná rezidencia Princa z Walesu.
Kráľovnina kaplnka (angl.: Queen's Chapel) bola postavená architektom Inigom Jonesom a na rozdiel od paláca je prístupná pre verejnosť. St. James's Palace je taktiež jedným z troch miest, kde máte možnosť vidieť príslušníkov jazdnej stráže.
Dopravné spojenie.
Najbližšie stanice londýnskeho metra:
St. James’s Park

St. James’s Park je jedným z Kráľovských parkov v Londýne. Nachádza sa na východ od Buckinghamského paláca a na západ od Downing Street v štrvrti St. James's v mestskom obvode City of Westminster. Jeho severnú hranicu tvorí ulica The Mall. 
Dopravné spojenie.
Najbližšie stanice London Underground:
Hanča

Hanča [vyslov:hánčča] (v písme hanča: 漢字, v písme hangul: 한자) je kórejský názov pre čínske znaky. Presnejšie povedané, sú to tie čínske znaky, ktoré boli včlenené do kórejského jazyka, pričom pôvodná "čínska" výslovnosť bola prispôsobená zásadám kórejskej fonetiky.
Pôvod názvu.
Názov hanča sa skladá z dvoch čínskych znakov: 漢 (한 vyslov "hán"), ktorý označuje čínsky národ Han a znak 字 (자 vyslov "ča"), ktorý označuje písmo. Na druhej strane názov pre kórejskú abecedu hangul (한글) je zloženina dvoch slabík: 韓 han (한 t. j. kórejský) a gul (글 písmo). Hanča sú takmer identické s tradičnými čínskymi znakmi. 
Kórejskému názvu hanča zodpovedá v čínštine názov "han-c´" a v japončine názov "kandži". Ale na rozdiel od kandži či súčasných čínskych znakov, ktoré boli zjednodušené, si hanča zachovali svoj pôvodný výzor a po stáročia sa takmer nezmenili.
Slová.
Hančao sú také kórejské slová, ktoré sa dajú zapísať pomocou znakov hanča. Avšak pôvodné kórejské slová a morfémy sa dajú zapísať jedine pomocou abecedy hangul. Ešte pred vytvorením abecedy v roku 1443 boli pokusy vytvoriť systém písma na základe zjednodušených znakov, ktoré by reprezentovali kórejské morfémy – hjangčchal (향찰 / 鄕札), kugjol (구결 / 口訣) a idu (이두 / 吏讀). Ale tieto systémy boli veľmi ťažkopádne a naučiť sa písať takýmto spôsobom vyžadovalo aj tak znalosť komplikovaného systému čínskych znakov. V skutočnosti sa všetky dokumenty písali v klasickej čínštine (podobne ako v Európe mala miesto latinčina). Prakticky sa pomocou hanča písalo v Kórei až do začiatku 20. storočia. Až v začiatkoch japonskej okupácie Kórey nacionalistické hnutie presadilo používanie abecedy.
Dejiny.
Zavádzanie čínskych znakov v Kórei bolo postupné. Najprv sa začali používať na označenie osobných mien a geografických názvov, neskôr na dokumentovanie dôležitých udalostí, až nakoniec každý, kto chcel zastávať verejný post musel ovládať klasickú čínštinu. Dnes takmer všetci Kórejčania môžu svoje mená zapísať pomocou hanča.
Výrazným posunom v používaní znakov bolo rozšírenie budhizmu na Kórejskom polostrove. Ale neboli to budhistické náboženské texty, ktoré podporili rozšírenie znakov, ale čínsky text "Čchondžamun" (천자문, Dielo s tisíc znakmi).
Od začiatku 20. storočia sa nahradili čínske znaky kórejskou abecedou. V skutočnosti plný rozvoj kórejského jazyka a abecedy nastal až po oslobodení spod japonskej okupácie v roku 1945. S rozdelením polostrova nastala aj diverzifikácia v používaní znakov hanča v severnej a južnej časti polostrova. Kým na juhu prechod od zmiešaného systému k zápisu jedine pomocou abecedy hangul bol plynulejší, na severe v roku 1948 na príkaz Kim Il-songa radikálne zakázali používať čínske znaky a okamžite sa prešlo na horizontálny zápis (predtým sa text zapisoval vertikálne zhora nadol a sprava doľava). V súčasnosti sa učí základných 2000 znakov na stredných školách v Južnej Kórei. Ale posledné generácie neovládajú znaky a sú k nim dosť ľahostajné.
Vannevar Bush

Vannevar Bush (* 11. marec 1890, Everett, Massachusetts, USA – † 30. jún 1974, Belmont, Massachusetts, USA) bol americký vedec, štátny úradník, vizionár a profesor elektrického inžinierstva.
Kariéra.
V roku 1945 v článku "As We May Think" publikovanom v časopise "The Athlantic Monthly" navrhol projekt zariadenia Memex, fungujúceho na princípe hypertextu. V roku 1945 ako riaditeľ Office of Scientific Research and Development publikoval správu nazvanú "Science The Endless Frontier". A Report to the President (Veda nekonečná hranica - Správa pre prezidenta). Vykonával funkcie viceprezidenta Massachusetts Institute of Technology (MIT), prezidenta Carnegie Institution vo Washingtone DC v USA. Pôsobil ako vedúci National Defense Research Committee.
Dielo.
Napísal a vydal knihy a publikácie
Bibliografia.
Knihy o ňom.
Zachary, G. Pascal: Endless Frontier. Vannevar Bush, Engineer of American Century. Free Press, 197, ISBN 0-02-935673-3
Končar TMK 2200

Končar TMK 2200 je moderná nízkopodlažná električka vyrábaná chorvátskym konzorciom Crotram, predovšetkým firmou Elektroindustrija Končar.
Zatiaľ premáva v Záhrebe. 70 % komponentov je z Chorvátska. Dĺžka: , počet cestujúcich: 202, maximálna rýchlosť: /h. Celá električka je riadená synchrónnymi počítačmi a má osový podvozok, ktorý sa použil prvýkrát na svete.
Crozetove ostrovy

Crozetove ostrovy () je súostrovie vulkanického pôvodu, nachádzajúce sa v južnej časti Indického oceánu, patriace pod správu Francúzska, ako súčasť Francúzskych južných a antarktických území.
Geografia.
Súostrovie sa nachádza na 46° južnej šírky a pozostáva zo šiestich ostrovov:
Najvyšší bod je Mont Dufresne (1 050 m) na ostrove Île de l’Est, najväčší ostrov je Île de la Possession - 150 km2. Celková plocha ostrovov (pevniny) je 352 km2 a vzdialenosť medzi východnou a západnou skupinou je približne 94 km. Ostrovy sú neobývané, s výnimkou výskumnej stanice na ostrove Île de la Possession. Crozetove ostrovy ležia na Crozetskej plošine, ich vek a odhaduje na 8,8 mil. rokov.
Podnebie.
Ostrovy sa nachádzajú v miernom pásme, priemerné teploty sú 18 °C v lete a 5 °C v zimných mesiacoch. Celkový ročný úhrn zrážok je 2000 mm a počet daždivých dní v roku asi 300. V súčasnosti nie sú zaľadnené, ale v minulosti boli pokryté ľadovcami. Asi 100 dní do roka sú ostrovy vystavené silnému vetru, cez 100 km/hod.
Biológia.
Ostrovy sú sídlom niekoľkých druhov tučniakov (tučniak kráľovský), tuleňov, albatrosov, v okolí sa často vyskytujú kosatky a veľryby. Dosť vážnym zásahom do ekosystému ostrovov bolo prinesenie myší, krýs a mačiek. V minulosti sa na prasacom ostrove nachádzali aj voľne žijúce prasce a kozy (tiež dovezené ako zdroj potravy), ktoré však boli vyhubené.
Dejiny.
Ostrovy objavila francúzska expedícia v roku 1772 a sú pomenované podľa Julesa Crozeta - zástupcu veliteľa tejto expedície. V 19. storočí boli častým cieľom výprav lovcov tuleňov a veľrybárov. Od roku 1955 sú súčasťou Francúzskych južných a antarktických území, predtým boli závislým územím Madagaskaru. V roku 1963 bola na ostrove Île de la Possession postavená výskumná stanica obývaná celoročne skupinou 18 až 30 vedeckých pracovníkov, zaoberajúca sa meteorologickým, biologickým a geologickým výskumom.
Gouda (syr)

Gouda je polotvrdý syr z provincií Zuid-Holland a Utrecht v Holandsku.
Syr sa tradične formuje do ploských bochníkov v tvare kolesa, má tenkú žltú kôru a je obalený do parafínového vosku. Mladý syr má pevné svetložlté cesto, posiate malými nepravidelnými vzduchovými bublinami a občas aj veľkými dierami. Syr je mäkký a pružný, s maslovou arómou pripomínajúcou topený syr. Vo veľmi miernej chuti je cítiť fondán s orieškami. Ako syr dozrieva, jeho kôra hrubne a cesto tmavne a tvrdne, najmä na okrajoch. Príchuť dozrieva a dáva syru oveľa robustnejšiu chuť. Zrelý syr chutí slano s lahodnou ovocnou príchuťou a sladkým zakončením. Syr zrejúci dlhšie ako dva roky má silnú príchuť karameliek.
Na goudu sa používa pasterizované mlieko. Hotový syr sa namáča do vosku, aby sa predĺžil jeho skladovací čas. Povrchový vosk má rozličné farby a niekedy poukazuje na prítomnosť prísad v syre, napríklad byliniek (zelený vosk) alebo celej rasce (oranžový vosk). Niektoré dozreté goudy majú čierne voskovanie.
Trygve Halvdan Lie

Trygve Halvdan Lie (* 16. júl 1896, Oslo – † 30. december 1968, Geilo) bol nórsky politik a v rokoch 1946 až 1952 prvý generálny tajomník OSN.
Osobný život.
Jeho otec Martin odišiel do Ameriky pracovať ako tesár, matka viedla penzión. Vyštudoval univerzitu v Osle a v roku 1919 dostal akademický titul doktor práv. V roku 1921 sa oženil s Hjørdis Jørgensenovou a mali spolu tri dcéry: Sissel, Guri a Mette.
Kariéra politika.
Ako pätnásťročný sa v roku 1911 pridal ku mládežníckej organizácii nórskej robotníckej strany, kde v rokoch 19191922 pôsobil ako poradca tajomníka strany a v roku 1926 sa sám stal tajomníkom strany. Keď sa robotnícka strana dostala do parlamentu, Lie bol roku 1935 menovaný ministrom spravodlivosti, kde zotrval do roku 1939, neskôr od júla 1939 do septembra toho istého roku bol minister obchodu a priemyslu. Lie udelil Levovi Trockému povolenie na pobyt po jeho vyhostení zo Sovietskeho zväzu, no neskôr mu prikázal Nórsko opustiť.
V roku 1940, keď Tretia ríša napadla Nórsko, Lie dal príkaz nórskej flotile lodí, aby odplávala do spojeneckých prístavov. V júni 1940 sám odišiel do Anglicka, kde sa stal v decembri zastupujúcim ministrom zahraničia v nórskej exilovej vláde, vo februári roku 1941 sa stal plnohodnotným ministrom zahraničia.
V roku 1946 viedol nórsku delegáciu pri konferencii OSN v San Franciscu, kde bol 1. februára menovaný prvým generálnym tajomníkom OSN.
Ako generálny tajomník Lie podporoval vznik Izraela a Indonézie, stiahnutie sovietskych vojenských síl z Iránu a ukončenie bojov v Kašmíri. Vyjadril podporu a pomáhal pri zháňaní pomoci pre Kórejskú republiku po tom, čo bola napadnutá KĽDR, čím upútal pomoc Sovietskeho zväzu, ktorý podporoval komunistický režim v KĽDR. Lie bol odporca vstupu Španielska do OSN, kvôli Francovmu diktátorskému režimu.
Čelil kritike kvôli neschopnosti pri vyjednávaní vo veci Berlínskej blokády, ako aj kvôli neschopnosti skôr ukončiť vojnu v Kórei. V roku 1950 bolo jeho pôsobenie predĺžené o ďalšie tri roky, v pomere hlasov 46 za ku 5 proti. Spojené štáty boli za jeho zotrvanie, zatiaľ čo Sovietsky zväz za jeho odstúpenie. Po kritike zo strany amerického senátora Josepha McCarthyho Trygve Lie zo svojej funkcie 10. novembra 1952 odstúpil.
V nórskej politike ostal aj po odstúpení z funkcie generálneho tajomníka OSN, bol miestodržiteľom v Osle a minister vnútra a obchodu.
Zomrel v roku 1968 na srdcový infarkt.
Luigi Cavalli-Sforza

Luigi Luca Cavalli-Sforza (* 25. január 1922, Janov, Taliansko – † 31. august 2018, Belluno) bol taliansky populačný genetik.
Kariéra.
Narodil sa v Taliansku. V rokoch 1951 až 1962 pôsobil ako profesor genetiky na University of Parma v Parme v Taliansku. Od roku 1970 pôsobí na Stanford University. Je emeritným profesor na School of Medicine na Stanford University.
The Kistler Prize.
V roku 2002 mu bola udelená The Kistler Prize. Je jedným zo zakladateľov Human Genome Diversity Project.
Daniel Defoe

Daniel Defoe, pôvodným menom Daniel Foe (* asi 1660, Londýn, Anglicko – † 24. apríl 1731, Londýn), bol anglický spisovateľ a novinár, predstaviteľ realizmu.. Napísal až 500 kníh, najznámejšia je Robinson Crusoe.
Život.
Narodil sa ako Daniel Foe v Londýne niekedy okolo roku 1660 (najčastejšie sa udávajú roky 1659, alebo 1661) ako syn Jamesa Foea a Alice Foe, jeho meno však nie je zapísané v matrike, ani nikde inde. Otec bol obchodník, sviečkár a mäsiar. Matka mu zomrela keď mal desať rokov. Na svoj jednoduchý pôvod nebol príliš hrdý a vyriešil to tým, že si k svojmu menu neskôr pridal aristokraticky znejúce De , či už z rozmaru, snobizmu alebo preto, lebo foe znamená v preklade Nepriateľ. Túto opravenú podobu mena možno nájsť rôzne napísanú (De Foe alebo Defoe))., neskôr tvrdil, že je spriaznený so šľachtickým rodom De Beau Faux.. 
Daniel Defoe ako puritán nemal nárok na vyššie vzdelanie, na to mali právo len príslušníci štátnej cirkvi. Musel sa uspokojiť so stredoškolským vzdelaním ale využil ho dobre, lebo sa naučil 5 jazykov a osvojil si vecný a praktický prístup k životu. Študoval na akadémií v Newington Green. 
V roku 1684 sa Defoe oženil s Máriou Tuffleyovou. Mali spolu dvoch synov a päť dcér, ale iba šesť prežilo. Za svoje satirické diela bol väznený. Vo väzení začal vydávať časopis The Review (1703). Za ironický pamflet navrhujúci riešenie konfliktu medzi štátnou, anglikánskou cirkvou a puritánmi bol odsúdený na pranier. Neskôr bol získaný do štátnej služby. Ako tajný agent pripravoval v roku 1707 zjednotenie parlamentov Anglicka a Škótska. Často precenil svoje obchodné vlohy, a ako podnikateľ mal neraz veľké problémy a musel skrývať pred veriteľmi. Kúpil dva veľkostatky a loď. Poznal kladné aj záporne stránky života a to mu pomohlo pri literárnej tvorbe. Daniel Defoe rád cestoval po celej Británii a Európe.
Tvorba.
Počas svojho života napísal vyše päťsto diel. Svoje najslávnejšie dielo "Robinson Crusoe" 1719, napísal ako 60 ročný. Rozpráva o synovi z obchodníckej rodiny, ktorý utečie na more, aby sa stal námorníkom. Po stroskotaní lode žije veľa rokov na pustom ostrove, je založený na skutočnom príbehu námorníka Selkirka. Ide tak o jeden z prvých románov s realistickými prvkami. 
Defoe v ňom okrem iného sleduje vývojové hľadanie Robinsonovej cesty k Bohu a formovania jeho mravných vlastností a vytvára typ slobodného jedinca stelesňujúceho morálku „bieleho muža“. Po preslávení prvého diela spísal ešte dve pokračovania.Toto dielo sa v Británii stalo najčítanejšou knihou po biblii. Robinson Crusoe je podávaný ako autobiografia a preto si mnoho historikov myslí, že toto dielo nenapísal Daniel Defoe. Jeden tvrdí, že dielo napísal istý politik Robert Harley a odovzdal ho Defoovi keď bol väzeň aby ho uverejnil.
Biografia Britanica naznačuje, že autorom bol satirik a lekár kráľovnej John Arbuthnot. Zdá sa však, že Crusoa nenapísal nik iný ako Defoe, ktorý rád uverejňoval svoje diela anonymne. Daniel Defoe vo svojich dielach rozvinul tradíciu španielskych románov a cestopisov a veľmi dobre vystihol ekonomické myslenie jednotlivca v dobe začínajúceho kapitalizmu.
Arthur Jensen

Arthur Jensen (* 24. august 1923, San Diego, Kalifornia, USA – † 22. október 2012) bol americký psychológ.
Kariéra.
Pôsobil ako emeritný profesor vzdelávacej psychológie na Kalifornskej univerzite v Berkeley v Kalifornii. Zaoberal sa psychometriou.
Dielo.
Je autorom kníh 
The Kistler Prize.
Stal sa štvrtým nositeľom Kistlerovej ceny - The Kistler Prize, ktorá mu bola udelená v roku 2003 za vedecký výskum ľudskej inteligencie a vytvorenie genetickej bázy pre individuálne rozdiely v ľudskej inteligencii.
Alphonsus

Alphonsus je starý kráter na Mesiaci.
Vincent Sarich

Vincent M. Sarich (* 13. december 1934, Chicago, Illinois, USA - † 27. október 2012, Shoreline, Washington) bol americký vedec a antropológ. 
Kariéra.
Pôsobil ako profesor antropológie na Kalifornskej univerzite v Berkeley v Kalifornii v USA. Je autorom hypotézy molekulárnych hodín, ktorá je považovaná za míľnik v štúdiách ľudskej evolúcie. 
The Kistler Prize.
Je piatym nositeľom Kistlerovej ceny - The Kistler Prize, ktorá mu bola udelená v roku 2004 za vedecký výskum ľudskej evolúcie.
Robert Zubrin

Robert Zubrin (* 19. apríl 1952) je americký vizionár, aerokozmický inžinier, spisovateľ a publicista. 
Kariéra.
Robert Zubrin je zástancom osídľovania Marsu a migrácie do kozmu. V roku 1988 založil Mars Society. Je prezidentom International Mars Society.
Dielo.
Napísal a publikoval knihy:
Alrai

Alrai (arab. kalb al-rá`í – pastierov pes), Errai alebo Gama Cephei (γ Cep/γ Cephei) je dvojhviezda v súhvezdí Cefeus. Hlavná zložka je podobor zdanlivej jasnosti 3,22m, spektrálneho typu K1, triedy svietivosti IV. Vzdialenosť od Zeme je približne 45 ly.
No Prayer for the Dying

No Prayer for the Dying je ôsmy štúdiový album britskej heavy metalovej skupiny Iron Maiden na ktorom sa po prvýkrát objavil gitarista Janick Gers. Autorom obalu singlov a obalu albumu je výtvarník Derek Riggs.
Single.
vydané: 10. september 1990
vydané: 24. december 1990
Zaujímavosti.
Oficiálne „Tail Gunner“ ako singel nevyšiel ale jeho artworky sa objavili na internete.
Benjamin Britten

Edward Benjamin Britten (* 22. november 1913, Lowestoft, Spojené kráľovstvo – † 4. december 1976, Aldeburgh) bol britský hudobný skladateľ, klasik hudby 20. storočia. 
Kompozičný štýl Benjamina Brittena ovplyvnila staroanglická tvorba Thomasa Weelkesa a Henryho Purcella. Inšpiroval ho aj anglický folklór, ktorý je však v jeho skladbách prítomný vo veľmi štylizovanej podobe a talianska opera 19. storočia, predovšetkým Rossiniho diela. 
Pre Brittenovu prácu je typická spontánnosť a invenčnosť, pripomínajúca Mozartovu či Schubertovu kompozičnú ľahkosť. Britten odmietal prijímať súdobé prístupy, predovšetkým nové racionálne a umelo konštruované skladateľsko-technologické princípy, preto má jeho hudba bližšie skôr ku Stravinského neoklasicizmu, než napríklad k Schönbergovi a jeho dodekafonickej škole. Skladateľova tvorba a formálne rozpätie sú rozsiahle, zahŕňa opery (celkom dvanásť), balety aj orchestrálne a vokálno-inštrumentálne diela rovnako ako komorné skladby pre najrôznejšie obsadenie. Ešte počas svojho života získal celý rad prestížnych ocenení.
Dag Hammarskjöld

Dag Hjalmar Agne Carl Hammarskjöld (* 29. júl 1905, Jönköping, Švédsko† 18. september 1961, blízko Ndoly) bol švédsky diplomat a od apríla 1953 do svojej smrti pri havárii lietadla v septembri 1961 druhý generálny tajomník OSN.
Osobný život.
Jeho otec Hjalmar Hammarskjöld bol predseda vlády Švédska počas prvej svetovej vojny. Dag študoval na univerzite v Uppsale, skončil ju ako magister v oblasti politickej ekonómie a s titulom bakalár práv. Po skončení štúdia sa presťahoval do Štokholmu.
Kariéra.
Dag sa nikdy nestal členom politickej strany, no švédskej vláde slúžil na viacerých postoch. V rokoch 1930-1934 bol tajomník vládneho výboru pre nezamestnanosť. V roku 1936 sa stal tajomník Národnej banky Švédska, o rok neskôr sa stal zástupcom ministra financií. V rokoch 1941-1948 slúžil ako predseda výboru Národnej banky Švédska. V roku 1945 bol menovaný do funkcie poradcu vlády pre ekonomické a finančné problémy a koordinoval vládne plány, slúžiace na zmiernenie ekonomických problémov po druhej svetovej vojne.
V roku 1947 bol menovaný do funkcie zástupcu ministra zahraničia a v roku 1949 sa stal štátnym tajomníkom pre zahraničné záležitosti. Bol švédsky delegát na parížskej konferencii roku 1947, kde sa prejednával Marshallov plán. Bol podpredseda švédskej delegácie na Valnom zhromaždení OSN v Paríži v roku 1951 a predseda švédskej delegácie na Valnom zhromaždení OSN v New Yorku. Na Valnom zhromaždení v roku 1953 bol na odporúčanie Bezpečnostnej rady OSN jednomyseľne zvolený za generálneho tajomníka OSN.
Po svojom zvolení presadzoval názor, že generálny tajomník môže počas krízy konať aj bez súhlasu Bezpečnostnej rady či Valného zhromaždenia. Počas svojho úradu sa snažil zmierniť vzťahy medzi Izraelom a arabskými štátmi. V roku 1955 cestoval do Číny aby vyjednával o prepustení amerických pilotov, ktorí bojovali v Kórejskej vojne a boli zajatí Čínou a ktorí boli nakoniec po rozhovoroch prepustení. V roku 1957 intervenoval v Suezskej kríze.
V roku 1960 bývalá belgická kolónia, čerstvo samostatná Demokratická republika Kongo požiadala OSN o pomoc pri riešení stupňujúcich sa občianskych nepokojov. Hammarskjöld trikrát navštívil Kongo a na Valnom zhromaždení OSN navrhol vyslať do krajiny mierové jednotky, s čím nesúhlasil Sovietsky zväz, ktorý potom požadoval Hammarskjöldovu rezignáciu. Keď sa Hammarskjöld dopočul o bojoch medzi jednotkami OSN a povstaleckými jednotkami, vybral sa tam aby vyjednával o prímerí. Počas letu však jeho lietadlo zo 17. na 18. september havarovalo blízko Ndoly v severnej Rodézii (teraz Zambia). Spolu s ním zahynul aj jeho osobný tajomník, slovenský diplomat Vladimír Fábry. Výsledky vyšetrovania nehody v tom čase poukazovali na to, že lietadlo kleslo príliš nízko. Žiadna stopa raketového útoku nebola nájdená. Vyskytlo sa viacero vysvetlení, napríklad, že v lietadle bola bomba, ktorá sa mala aktivovať pri pristávaní, žiadna z nich však nie je oficiálne potvrdená. Posmrtne mu bola udelená Nobelova cena za mier.
Marcel Šterbák

Marcel Šterbák (* 18. august 1980, Košice) je bývalý slovenský hokejový obranca.
Životopis.
Syn trénera Ján Šterbáka začínal s hokejom ako štvorročný v Košiciach. Začínal v juniorke HC Košice kde v sezóne 95/96 získal až 56 plusových bodov. Za juniorku hral aj ďalšie dve sezóny a v sezóne 98/99 si to namieril do Spišskej Novej Vsi. Tam zažil aj svoj extraligový debut. V sezóne 99/00 zažil Marcel spoločne so Spišskou Novou Vsou ústup z pozície, keď vypadli hráči HK VTJ z extraligy. 
Pred sezónou 2000/01 sa vrátil do Košíc. Tam odohral 39 zápasov a získal šesť bodov za tri góly a tri asistencie ktoré pomohli Košiciam obsadiť piatu priečku. O sezónu neskôr už hral iba 26 zápasoch a v nich nazbieral 3 body a 10 plusové body. V sezóne 02/03 hral v Košiciach a odohral 36 zápasov bez bodu a prvoligovom Trebišove spolu odohral 13 zápasov so 6 bodmi za dva góly a štyri asistencie. O sezónu neskôr odohral za Košice 18 zápasov bez bodu a 1 zápas za "B" mužstvo Košíc (Trebišov), kde nebodoval. Následne zamieril do Martina v ktorom za "A" mužstvo odohral 32 zápasov bez bodu a zaznamenal 18 mínusových bodov. Sezónu dohral v Košiciach v play-off hral 8 osem zápasov a nezaznamenal ani bod. Táto sezónu bolo najhoršia v jeho kariére. Kde minulú sezónu skončil tam aj začal. V rodných Košiciach za ktoré odohral 36 zápasov zasa bez bodu. Nastal prechod na farmu do Trebišova za ktorý odohral 5 zápasov s bilanciou 2+3 a potom odišiel do Liptovského Mikuláša, kde odohral 12 zápasov v základnej časti a 5 v play-off bez bodu. V sezóne 05/06 odohral na Liptove 52 zápasov v ktorých zaznamenal 5 asistencií a pomohol Liptovskému Mikulášu udržať sa v extralige. 
Od sezóny 2006/07 pôsobil v Košiciach, kde sa mu začalo dariť a v 51 zápasoch zaznamenal 20 bodov za 11 gólov a 9 asistencii, čím si vyslúžil aj miesto v Slovenskej reprezentácii. V sezóne 2008/09 získal titul s klubom HC Košice.
American Astronomical Society

American Astronomical Society (skratka AAS, doslova "Americká astronomická spoločnosť") je spoločnosť združujúca amerických astronómov profesionálov. Vznikla v roku 1897. Vydáva časopis "The Astronomical Journal a Bulletin AAS".
AAS

AAS môže byť:
A.A.S. môže byť:
Île de l’Est

Île de l'Est (doslova "východný ostrov", 10 × 19 km) je najvýchodnejší ostrov Crozetových ostrovov. Je to vlastne pozostatok vyhasnutého stratovulkánu prevažne bazaltového zloženia, silne erodovaného glaciálnou činnosťou. Je to najstarší ostrov súostrovia, ale na východnej strane sa nachádzajú mladšie troskové kužele, pravdepodobne holocénneho veku.
ANNA 1B

ANNA 1B (z angl. "Airforce Navy NASA Army") bola americká geodetická družica určená na presné zameriavanie vzdialených miest na povrchu Zeme. Štartovala 31. októbra 1962 na dráhu s perigeom 1 079 km, apogeom 1 180 km, sklonom 50,15°, užitočným zaťažením 158 kg.
Anik (družica)

Anik je typ telekomunikačných družíc. Tri družice tohto typu vypustené v USA v rokoch 1972-1975 tvoria televízny systém pre Kanadu s 12 farebnými kanálmi, respektíve s 5 760 telefónnymi linkami. Otáčajú sa synchrónne so Zemou nad Južnou Amerikou.
Anik

Anik môže byť:
Anglo-Australian Observatory

Anglo-Australian Observatory je anglicko-austrálske observatórium (Siding Spring pri Coonabarabrane, Austrália; +149°4,0'; -31°16,6'; 1 164 m), vybudované 450 km severozápadne od Sydney. V činnosti je od roku 1973, pôvodne vysunutá stanica observatória Mount Stromlo Observatory. Zameriava sa na spektroskopiu a fotometriu hviezd.
Île de la Possession

Île de la Possession (doslova "ostrov vlastníctva") je najväčší ostrov Crozetových ostrovov - 150 km2. Nachádza sa západne od Île de l’Est, spolu tvoria východnú skupinu súostrovia. Celý ostrov je vlastne neaktívny stratovulkán s centrom na západnej strane ostrova, ktorého základňu obkolesujú početné troskové kužele a povrch je značne erodovaný.
Sopečná činnosť začala v miocéne a mala niekoľko fáz. Posledná fáza nasledovala až po skončení posledného zaľadnenia (teda až v holocéne) a vytvorila niekoľko mlado vyzerajúcich troskových kužeľov, roztrúsených po celom povrchu ostrova. Podľa niektorých vedcov sú troskové kužele na západnom úbočí hlavnej vulkanickej stavby staré len niekoľko storočí.
Anonymus (družica)

Anonymus je typ tajnej vojenskej a špionážnej družice USA. Družice Anonymus nahradili družice Discoverer, Samos a Midas. Štartovalo ich veľmi veľa na odlišné dráhy, od extrémne nízkych (apogeum 125 km) až po vysoké (apogeum vyše 1 000 km), s rôznym sklonom. Vyniesli ich zväčša nosné rakety Atlas Agena, Thor Agena, Titan a ďalšie zo základne Vandenberg, neskôr z Western Test Range. Na obežných dráhach ich bolo súčasne aj sto.
Najstarší paleolit na Slovensku

Toto je článok o najstaršom paleolite (2,6/2,5 mil. – 0,6/0,7/1 mil. pred Kr.) na území Slovenska. 
Geológia.
Tomuto obdobiu geologicky zodpovedá (nie len na Slovensku):
Nálezy pravekých živočíchov.
Našli sa početné archeozoologické nálezy (najmä mamuty). Pre nálezy primátov (okrem človeka) je významné nálezisko Devínska Nová Ves:
Za zmienku stojí problematický nález z roku 1951 v hnedouhoľnej bani v Novákoch. Našla sa tam údajne kostra samice s mláďaťom, ktorá by podľa veku geologickej vrstvy mohla patriť do rodu Sivapithecus (Ramapithecus). Miestny vedúci pracovník dal kostru zničiť.
Nálezy človeka.
Z tohto obdobia nálezy druhu človek z územia Slovenska (zatiaľ) nie sú, čo je spôsobené tým, že pri pohľade na geologickú štruktúru Slovenska chýbajú uloženiny zo starého (spodného) pleistocénu, čo spôsobuje, že je vôbec problém na Slovensku odlíšiť koniec pliocénu a začiatok pleistocénu. Treba dodať, že jeden nález bol, a to dokonca nález lebky, ale sa stratil. Bol (by) to najstarší hominidný pozostatok v Európe (pozostatok druhu "Homo erectus" ešte predtým ako sa z neho vyvinul "Homo heidelbergensis"). Išlo o nález lebečnej časti hlavy (zrejme druhu "Homo erectus") s mohutne vyvinutými nadočnicovými oblúkmi a značne šikmým čelom. Našiel sa v Grünapfelovom kameňolome v Spišskom Dreveníku (dnes Spišské Podhradie) v geologických vrstvách rozhrania treťohôr a štvrtohôr (teda okolo 1,8 milióna rokov pred Kr.) spolu s ďalšími kosťami. Lebka sa stratila po druhej svetovej vojne.
Île aux Cochons

Île aux Cochons (doslova "ostrov s prasatami/prasací ostrov", 8 × 10 km) sa nachádza na západnom konci Crozetových ostrovov. Masív ostrova tvorí vyhasnutý stratovulkán, jeho vrchol je ukončený malou kalderou a boky sú pokryté viac než 60-timi mladými troskovými kužeľmi. Kužeľ Morne Rouge na východnom úpätí je podobného veku, ako najmladšie troskové kužele na Île de la Possession - pár stovák rokov.
Antoniadi

Antoniadi môže byť:
Bartolomé de las Casas

Bartolomé de las Casas (* 1484, Sevilla – † 17. júl 1566, Madrid) bol misionár a dominikán španielskeho pôvodu, ktorý pôsobil v Latinskej Amerike v čase kolonializmu. Verejnosti je známy najmä svojou kronikou nazvanou "Brevísima relación de la destrucción de las Indias" (O krajinách indijských pustošení a vyľudňovaní správa najstručnejšia, 1552), v ktorej sa zastával Indiánov a podával svedectvo o otrasných krutostiach, ktoré na nich conquistadori páchali.
Pôsobil ako biskup diecézy Chiapas v Mexiku. Bolo po ňom premenované mesto "Ciudad Real" na San Cristóbal de las Casas.
Starý paleolit na Slovensku

Toto je článok o starom paleolite v užšom zmysle (0,6/0,7/1 mil. - 250 000 pred Kr. ) na území Slovenska.
Geológia a podnebie.
Tomuto obdobiu geologicky zodpovedá (nie len na Slovensku):
Do tohto obdobia spadajú glaciály günz, mindel a časť risu plus príslušné interglaciály (v závislosti od toho ako sa stanoví časová hranica starého paleolitu môže günz patriť aj do najstaršieho paleolitu, a v niektorých deleniach, v ktorých sa starý paleolit končí okolo 130 000/125 000 pred Kr. patrí do starého paleolitu celý riss). V čase glaciálov prírodné prostredie strednej Európy ovplyvňovalo jednak škandinávske zaľadnenie (severne od Slovenska) a jednak alpské zaľadnenie, menšie ľadovce však boli aj na území Slovenska vo Vysokých Tatrách, Nízkych Tatrách, v Malej Fatre a v slovenských Beskydách.
Nálezy.
Z tohto obdobia máme z územia Slovenska (čiastočne sporné) doklady o prítomnosti druhu človek, presnejšie zrejme druhu Homo heidelbergensis (v minulosti označovaného ako Homo erectus), nie kostrové. Sú to:
Z tohto obdobia sa našli početné archeozoologické nálezy (napríklad mamuty).
Anonymus

Anonymus môže byť:
Neskorý paleolit na Slovensku

Toto je článok o neskorom paleolite (13000/11000 pred Kr. – 8300/8200/8000/(novšie)9000 pred Kr.) na území Slovenska.
Poznámky k datovaniu.
13000 pred Kr. je približný začiatok dryasu 2 (predpredposledná časť würmu), 11 000 pred Kr. je približný začiatok dryasu 3 (posledná časť würmu), 8300/8200 pred Kr., je staršie (a chybné) datovanie konca pleistocénu (začiatku holocénu/ preboreálu) dodnes na Slovensku zachované ako tradičný koniec paleolitu, 8000 pred Kr. je okrúhle číslo a staršie datovanie začiatku poslednej tretiny preboreálu (začiatku mezolitu), 9000 pred Kr. je okrúhle číslo a novšie datovanie začiatku poslednej tretiny preboreálu (začiatku mezolitu). V niektorých deleniach je koniec paleolitu (začiatok mezolitu) zhruba identický s koncom pleistocénu (začiatkom holocénu/preboreálu), čomu zodpovedá číslo cca. 9600 pred Kr. (v starších deleniach 8200 pred Kr.) alebo zaokrúhlene 10000 pred Kr. (v starších deleniach 8000 pred Kr.). Ak ako hranicu začiatku neskorého paleolitu stanovíme 11000 pred Kr., potom nižšie spomenuté kultúry epigravettien a magdalénien patria ešte do mladého paleolitu.
Podnebie.
Počas tohto obdobia sa z geologického hľadiska okolo 9600 pred Kr. skončil pleistocén a posledná ľadová doba (würm) a začal sa holocén (poľadová doba). 
Charakteristika.
V závere pleistocénu došlo k čiastočnému vyľudňovaniu väčšiny Slovenska, čo bolo pravdepodobne spôsobené koncom štvrtohornej ľadovej doby: Ľadovec sa stiahol do Škandinávie, tundra a lesotundra sa zmenila na zmiešané lesy s dnešnou faunou a nová lovná zver si vyžadovala rozpad veľkých loveckých skupín. Nástroje boli menšie a vyrábali sa po dlhej dobe väčšinou opäť z domácej suroviny. 
V tomto období doznieva kultúra epigravettien (20000/15000 – 11000 pred Kr.), ktorá je priamym pokračovaním gravettienu. Náleziská sú napríklad Veľká Ves nad Ipľom, Cejkov I, Nitra II, Trenčianske Bohuslavice.
Paralelnou kultúrou epigravettienu v strednej Európe je magdalénien (15000[?] – 10700 pred Kr., teda do začiatku dryasu 3). Na Slovensku sú nálezy zatiaľ zriedkavé (napr. Haligovce – jaskyňa Aksamitka v Pieninách, kde asi ide o presah z Poľska), hoci s nimi treba počítať, lebo magdalénien je doložený na Morave (15000 – 11000 pred Kr.) aj v Poľsku. Napríklad kostená industria na lokalite Skalka pri Púchove naznačuje možnosť prieniku magdalénienu na západné Slovensko z Moravy.
Z Poľska sporadicky prenikla do Popradskej kotliny kultúra świderien (11000 – 8800 pred Kr., teda do konca preboreálu). Je to kultúra, ktorá nadviazala na magdalénien. Náleziská sú Veľký Slavkov a Silická Jablonica. Charakteristické pre świderien sú čepeľovité listovité hroty.
Mezolit na Slovensku

Toto je článok o mezolite (strednej kamennej dobe) na Slovensku (8 300/8 200/9 0005 700 [po starom 5 000] pred Kr.). 
Datovanie.
K datovaniu začiatku pozri neskorý paleolit na Slovensku. Koniec je daný príchodom neolitických kolonistov z východného Stredomoria na Slovensko, pozri eneolit na Slovensku. 
Geológia a podnebie.
Geologicky v tomto období pokračujú štvrtohory a poľadová doba (holocén). Z holocénu sem konkrétne spadá časť boreálu (8 8007 300 pred Kr.) a časť atlantiku (7 300 pred Kr. – 3 700 pred Kr.). Ak sa hranica začiatku stanoví na 9 000 pred Kr. alebo 9 600 pred Kr. (koniec pleistocénu), tak sem spadá aj časť preboreálu (9 600 pred Kr. – 8 800 pred Kr.) a boreál celý.
Charakteristika mezolitu na Slovensku.
Toto obdobie sa niekedy považuje za poslednú fázu paleolitu a chápe sa len ako prosté pokračovanie života pravekého lovca v nových prírodných pomeroch holocénu. Mezolit "neznamená taký obrat v ekonomike ani spoločnosti [ako neolit]". V mezolite ľadovec definitívne ustúpil, v období atlantiku sa navyše zvýšilo množstvo zrážok. Platí to, čo aj pre záver neskorého paleolitu -- fauna už mala dnešnú podobu a nástroje boli menšie. Typické pre toto obdobie v strednej Európe sú mikrolitické (drobnotvaré) nástroje geometrického tvaru (trojuholník, lichobežník, a pod.) vsadzované do násad. Okrem zberu plodov a bylín sa lovili najmä ryby a vtáky a to za tvrdých bojov medzi malými skupinami lovcov, ktoré mali svoj revír. Na lov sa používali luk, šípy, harpúny a rybárske háčiky. Pravekí ľudia začali žiť polousadlým životom a skrotili prvé domáce zviera – psa. V dôsledku rozvoja rybolovu sa mezolitické sídliská nachádzali prevažne pri vode, ale aj na pieskových dunách (lokality Tomášikovo, Šoporňa, Čierna Voda alebo Sereď). Hoci z mezolitu v zahraničí poznáme prvé pohrebiská, na Slovensku sa zatiaľ nenašli. Slovensko, tak ako celá Karpatská kotlina, bolo v mezolite osídlené veľmi riedko, o príčinách sa iba špekuluje.
V Popradskej kotline do konca preboreálu môžeme počítať s doznievaním świderienu (pozri neskorý paleolit na Slovensku). 
Na juhozápadnom Slovensku sa zhruba 7 0005 500 pred Kr. vyskytovala sereďská skupina sauveterrienu. Jej náleziská sú Mačianske vŕšky pri Seredi, Tomášikovo, Dolná Streda, povodie Čiernej vody a Bratislava. Ľud tejto kultúry sídlil prevažne na pieskových dunách. Industria geometrických tvarov dosahuje maximálnu mikrolitickosť.
Na východe Slovenska sa vyskytovala o čosi mladšia potiská skupina tardenoisienu. Náleziská sú Košice-Barca I (oválna sídlisková jama s nástrojmi) a Medvedia jaskyňa pri Ružíne (šípy s mikrolitickými čepieľkami z pazúrika spolu s medvedími kosťami – doklad o love medveďov). Tvary nástrojov sú príbuzné obsidiánovej industrii duny Ciumeşti v Rumunsku.
Magister Leoninus

Leoninus, alebo aj Magister Leoninus alebo Léonin (* 1163 – † 1190) bol významný francúzsky hudobný skladateľ. 
Magister Leoninus stal pri zrode takzvanej Notredamskej školy, ktorá bola základom pre obdobie rozkvetu stredovekej hudby Ars antiqua. Pôsobil ako kapelník katedrály Notre-Dame v Paríži. Vytvoril skladobnú techniku organum, čím významne prispel k rozvoju viachlasu. 
Je autorom prvej verzie zbierky "Magnus liber organi", ktorá reprezentuje začiatok moderného výkladu hudobnej kompozície a podstatný rozvoj hudobného zápisu.
Oravská skupina

Oravská skupina resp. oravský typ bola lokálna skupina lužického kultúrneho komplexu na severnom povodí Váhu, Orave a v Turci cca od 750 pred Kr. až do 300 pred Kr. (ale rozkvitala a relevantne je doložená vlastne až od 550 pred Kr., teda od Ha D2).
Po roku 550 pred Kr. bolo územie oravskej skupiny husto osídlené, čo dokladá hustá sieť hradísk aj jednoduchých osád, ako aj pohrebiská s veľkým počtom hrobov. Najvýznamnejšie hradiská oravskej skupiny boli Tupá Skala (nad Vyšným Kubínom) a Istebné Hrádok.
Hradiská sa už stavali aj za pomoci kameňa, žili z remesla a chovu oviec a vykazujú náznaky vnútornej urbanizácie.
Oravská skupina sa vyznačuje špecifickou keramikou (výzdobu tvoria ryhy, prevládajú amforovité a baňaté nádoby, esovite prehnuté šálky), špecifickými bronzami (diadémy a nákrčníky zhotovené z masívnej tordovanej alebo hladkej tyčinky a zakončené ružicami, honosné ihlice atď.) a zmenami v pohrebnom ríte (viac žiarových bezurnových hrobov so zvyškami kremácie uloženými v jamke alebo prikrytámi pieskovcovou doskou).
Lokality žiarových pohrebísk sú napr. Dolný Kubín, Vyšný Kubín, Oravský Podzámok.
Oravská skupina bola v úzkom kontakte s susedným územím dnešného Poľska, čo dokazuje podoba hradísk.
Miloš Kováč

Miloš Kováč (* 1970, Zvolen – † 1. január 2007) bol slovenský športový redaktor a komentátor.
Štúdium.
Študoval na gymnáziu vo Zvolene, pokračoval v Bratislave na Slovenskej technickej univerzite (strojárstvo). Počas štúdia sa aktívne venoval basketbalu. 
Pôsobenie.
Jeho kariéra je spätá so Slovenskou televíziou, kde pôsobil ako športový redaktor banskobystrického štúdia. Ako komentátor sa venoval najmä hokeju a basketbalu. Komentoval hokejové zápasy aj na Majstrovstvách sveta 2002 vo švédskom Göteborgu, kde Slovensko získalo zlaté medaily (spolu so Stanislavom Štefánikom).
Posledným šampionátom, na ktorom sa zúčastnil, boli MS 2005. Spolu s ďalším hokejovým komentátorom Ivanom Niňajom je autorom knižnej publikácie "Slovenské hviezdy v NHL." Zomrel po ťažkej chorobe, 1. januára 2007 vo veku 36 rokov.
Kultúra so západnou lineárnou keramikou

Kultúra so západnou lineárnou keramikou (iné názvy: kultúra s lineárnou keramikou v užšom zmysle, kultúra so zadunajskou lineárnou keramikou, staršie: kultúra s volútovou keramikou, volútová kultúra) bola neolitická kultúra v strednej Európe, súčasť kultúry s lineárnou keramikou v širšom zmysle. Datuje sa do cca 5700 pred Kr. – 5000 pred Kr. (resp. do 4700 pred Kr. vrátane želiezovskej skupiny) podľa novšieho datovania, resp. 5000 – 4200 pred Kr. (resp. do 3900 pred Kr. vrátane želiezovskej skupiny) podľa staršieho datovania. Pojem "kultúra so zadunajskou linárnou keramikou" sa v užšom zmysle vzťahuje len na oblasť Zadunajska a jej blízke okolie.
Charakteristika kultúry so západnou lineárnou keramikou.
Kultúra so západnou lineárnou keramikou bola spočiatku rozšíená v okolí západného Maďarska, nakoniec od severovýchodného Francúzska, cez Nemecko, južné Poľsko po Rakúsko, Maďarsko, Srbsko a Moldavsko (okrem územia kultúry s východnou lineárnou keramikou). Nadviazala na starčevsko-krišskú kultúru Veľkej dunajskej kotliny.
Jadro kultúry so západnou lineárnou keramikou tvoria dve fázy:
Kultúra so západnou lineárnou keramikou na Slovensku.
Kultúra so západnou lineárnou keramikou sa vyskytovala na západnom Slovensku (ku koncu aj na strednom Slovensku a na Spiši). Prenikala sem z juhu smerom proti povodiam Moravy, Hrona a Nitry.
Z prvého štádia kultúry (stará lineárna keramika, starý neolit) sa na západnom Slovensku našlo asi 50 osád roľníkov. Väčšinou pretrvali asi 300/400 rokov. Nachádzali sa na sprašových terasách pri tokoch (Morava, Dudváh, Hron, Nitra), menej často na hnedozemných pahorkoch alebo piesočných dunách veľkých nív riek. Z najstaršieho obdobia je keramika ešte veľmi zle vypálená, väčšinou hrubostenná, s drsným nezdobeným povrchom.
Z mladšieho štádia kultúry (mladá lineárna keramika, po novom 5300 – 5000, po starom 4600 – 4300 pred Kr., a želiezovská skupina, po novom 5000 – 4700, po starom 4300 – 3900/3800 pred Kr.), ktoré už máme doložené aj zo stredného Slovenska (Liptov, Zvolen) a zo Spiša, sa zachovalo už viac sídlisk – na rovinách juhozápadného Slovenska bolo asi 300 osád (prakticky po dve/tri v každom katastri dnešnej obce). Keramika je už často vyzdobená okrúhlymi jamkami na strete dvoch línií, ktoré postupne prerastajú do súvislého vrypu (tzv. notové hlavičky). V tomto období neolitickí roľníci kvôli získaniu polí odlesnili rozsiahle územia juhozápadného Slovenska a zdá sa, že sú to územia, na ktorých dodnes les nie je, namiesto neho sa tam vytvorila černozem. Významné sídliská sú Blatné, Čataj, Patince, Cífer-Pác a Bratislava-Mlynská dolina s typickými neolitickými dlhými (až ) domami. Z tohto obdobia sa našli početné plastiky (hlavičky ženy, plastiky s rytím motívu rybej kosti na chrbte, aplikovaná plastika na nádobách, zoomorfná plastika).
Pozri aj.
O želiezovskej skupine, považovanej buď za súčasť kultúry so západnou lineárnou keramikou alebo za samostatnú kultúru, pozri želiezovská skupina.
Kultúra s východnou lineárnou keramikou

Kultúra s východnou lineárnou keramikou (v Maďarsku nazývaná kultúra s alföldskou lineárnou keramikou alebo kultúra s alföldskou pásikovou keramikou, v Rumunsku aj ciumeştská kultúra) bola neolitická kultúra v strednej Európe, súčasť kultúry s lineárnou keramikou v širšom zmysle. Rozšírená bola vo východnom Maďarsku, priľahlom Srbsku, v rumunskom Sedmohradsku, na východnom Slovensku a v Podkarpatskej Rusi.
Charakteristika kultúry s východnou lineárnou keramikou.
Východná lineárna keramika sa od západnej odlišuje širším keramickým inventárom odlišného vzoru a pestrejšou škálou výzdobných motívov (prevažuje vlnovka, lalokovité a elipsovité útvary, špirála a meander).
Patria do nej napríklad:
Nadväzuje na ňu bukovohorská kultúra.
Kultúra s východnou lineárnou keramikou na Slovensku.
Kultúra s východnou lineárnou keramikou sa vyskytovala na východnom Slovensku (okrem Spiša) 5700 pred Kr. – 5 000 pred Kr. (staré datovanie 5000 – 4300 pred Kr.).
Obdobiu starej lineárnej keramiky na západnom Slovensku na východe časovo zodpovedá tzv. stupeň s protolineárnou keramikou. Obdobiu mladej lineárnej keramiky na západnom Slovensku na východe časovo zodpovedajú starý stupeň s lineárnou keramikou (skupina Barca III, skupina Kopčany) a neskôr stredný a mladý stupeň s lineárnou keramikou (gemerská lineárna keramika, skupina Tiszadob a skupina Raškovce).
Najstaršie neolitické osídlenie východného Slovenska (protolineárna keramika) je najmä v lokalitách Košice – Červený rak (výrobno-hospodársky objekt, nálezy patriace do skupiny Mehtélek, čo je okrajový prejav starčevsko-krišskej kultúry) a Slavkovce (nálezy patriace do skupiny Szatmár). V období starého stupňa bola ešte osídlená len Východoslovenská nížina (skupina Kopčany, vyznačujúca sa najmä čierno maľovaným ornamentom) a Košická kotlina (Barca III, vyznačujúca sa prevládajúcou rytou výzdobou). V období mladého stupňa už boli všetky hlavné regióny východného Slovenska (Gemer, Košická kotlina, Šarišské podolie, Východoslovenská nížina) rovnomerne osídlené. Skupina Kopčany sa transformovala na skupinu Raškovce (k čiernej farbe pribudla červená, maľovanie je jemnejšie, motívy na keramike už predznamenávajú bukovohorskú kultúru) a skupina Barca III na skupinu Tiszadob (s jemnejším rytím).
Škoda 24TrBT

Škoda 24TrBT (predtým neoficiálne označovaný ako Škoda 26Tr) je nový trolejbus vyrábaný spoločnosťou Škoda (s využitím skrine Citelis CNG od spoločnosti Irisbus) nízkopodlažnej koncepcie. Od predchodcu (24Tr) sa odlišuje použitím novej elektrickej výzbroje Škoda Electric a ďalšími súčiastkami. Bežný cestujúci pocíti rozdiel predovšetkým hladšou, dynamickejšiou a tichšiou jazdou.
Premávka.
V premávke je momentálne len prototyp, ktorý premáva v Plzni pod číslom 507.
Vozovňa

Vozovňa alebo remíza je výraz pre miesto, kde parkujú vozidlá predovšetkým mestskej hromadnej dopravy, ak práve nie sú v premávke. Súčasťou vozovní sú často aj čerpacie stanice, umyvárne vozidiel, opravne vozidiel a ďalšie súčasti potrebné na údržbu vozidiel. Ako vozovňa sa označuje aj bratislavská vozovňa Petržalka, napriek tomu že ide skôr o obyčajné veľké parkovisko.
Výraz vozovňa sa niekedy mýli s výrazom depo, ktorý sa používa pre vlakovú dopravu.
Zdenko Čambal

PhDr. Zdenko Čambal, PhD. (18. máj 1962, Skalica) je primátor mesta Holíč. Zvolený bol za koalíciu SMER-SD, ĽS-HZDS, SNS v komunálnych voľbách v roku 2006.
Je ženatý, má jedno dieťa. Žije v Holíči, kde zároveň vykonáva funkciu primátora mesta. V roku 1981 zmaturoval na SPŠ strojníckej v Bratislave. V rokoch 2002 - 2006 úspešne ukončil bakalárske štúdium na Prírodovedeckej fakulte UMB v Banskej Bystrici. 
V auguste 2019 vstúpil spolu s bývalým predsedom TTSK Tiborom Mikušom do SNS.