burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Walerian Borowczyk

Walerian Borowczyk (* 21. október 1923, Kwilcz, Poľsko – † 3. február 2006, Le Port-Marly, Francúzsko) bol poľský filmový režisér, scenárista a grafik. Borowczyk sa v roku 1959 usadil v Paríži a v rokoch 1946 až 1988 režíroval 40 filmov. Ako filmový režisér pôsobil najmä vo Francúzsku.
Životopis.
S využitím svojich rozsiahlych skúseností grafického dizajnéra vytvoril sériu experimentálnych a animovaných diel, ktoré predstavujú možno jeho najautentickejší tvorivý moment. Medzi krátkometrážne patri napríklad "Les Astronautes" (1959)"," "Renaissance" (1963) či "Les Jeux des anges" (1964). V roku 1968 nakrútil snímku "Goto, ostrov lásky" s Pierre Brasseom, v ktorom zhrnul témy, ktoré mu boli najvzácnejšie, a najoriginálnejšie výrazové spôsoby do jedného diela. V priebehu 70. a 80. rokov režíroval viacero filmov medzi, ktoré patria "Nemravné príbehy" (1974), "Beštia" (1975), "Na pokraji spoločnosti" (1976), "Podivný prípad doktora Jekylla a slečny Osbournovej" (1981) "či Emmanuelle 5" (1987). Borowczykova kinematografia mala svoj typický historický štýl obohatený o artovosť.
Tattoo You

Tattoo You je šestnásty štúdiový album anglickej rockovej skupiny The Rolling Stones. Oficiálne bol prvýkrát vydaný dňa 24. augusta 1981 cez ich hudobné vydavateľstvo Rolling Stones Records. Album je z väčšej časti zložený zo štúdiových skladieb nahratých v 70. rokoch minulého storočia a obsahuje jednu z najznámejších piesní kapely „Start Me Up“, ktorá sa dostala na druhé miesto v rebríčku amerických singlov časopisu "Billboard".
Zoznam skladieb.
Poznámka: Nahrávka „Slave“ na novších nosičoch ma trvanie 6:34.
Turistická značkovaná trasa číslo 2414

 Turistická značkovaná trasa číslo 2414 je krátka modrá trasa v Malých Karpatoch, ktorá vedie z Rozbehov k vodnej nádrži Buková. Dĺžka trasy je 6,5 km.
Maliar ruže

Maliar ruže ( „Rose Painter“) je konvenčné meno gréckeho maliara váz z Apúlie, pôsobiaceho približne v druhej polovici 4. storočia pred Kr.
Maliar ruže bol najvýznamnejší maliar váz zdobených technikou vázovej maľby typu Gnathia v závere tzv. prvej fázy (približne v rokoch 340 – 330 pred Kr.) ich výroby (pomenoval ho tak britský archeológ Thomas B. L. Webster po kvete „ruži“, ktorú namaľoval na epichysis). Množstvo váz v type Gnathia vyrobených v ranom období nebolo príliš veľké. Zmena prišla ako sa zdá až vďaka úsiliu Maliara ruže. „Glazúra“ váz tarentskej Gnathie je zvyčajne celkom dobrej kvality, konzistentná vo svojej povrchovej úprave a pomerne lesklá. Najmä Maliar ruže vytvoril veľmi dobrú lesklú čiernu glazúru s určitou hĺbkou a jeho pridané farby sú jasné.
Zo začiatku maľoval celé postavy s prepracovaným farebným efektom, neskôr však už len hlavy medzi kvetinovými motívmi, väčšinou na nádobách s uzavretými tvarmi ako sú lékythoi, fľaše a iné menšie tvary nádob. Charakteristické sú jeho pelikai s jednou sediacou alebo stojacou ženou, Erótom so zrkadlom, s vtákom či psíkom. Na skyfoi, zvoncových kratéroch a oinochoai zaviedol kompozíciu vinnej révy v tvare "π" resp. „altánku“ (zaviedol ho namiesto rastlinného motívu, a to horizontálnej stonky s vertikálnymi listami alebo úponkami na oboch stranách, rámujúcich „hlavný“ motív na nádobe, ktorým zdobil svoje vázy Maliar z Compiègne) Vinná réva je tu zobrazená s jednou horizontálnou a dvomi vertikálnymi vetvičkami (červená rovná stopka, žlto-biele úponky a lístky – tzv. Oxfordský typ viniča). Zvyčajne rámoval rôzne predmety (napr. hudobné nástroje, masky, vence, vajcia a pod.), zvieratá, ženské hlavy so sakkom, príp. kekryfalom (sieťkou na vlasy).
Letisko Jasenov

Letisko Jasenov je letisko na letecké práce, poľnohospodárske účely a núdzové pristátie, nachádzajúce sa v blízkosti mesta Sobrance.
Poloha.
Nachádza sa severne od Sobraniec a východne od obce Jasenov. Nadmorská výška letiska je 
Charakteristika.
Spevnená asfaltová vzletová a pristávacia dráha má dĺžku 428 a šírku 12 m. V súčasnosti je letisko bez pravidelných liniek. Letisko je využívané najmä na núdzové pristátie a poľnohospodárske účely.
Červená mláka

 
Červená mláka () je horské sedlo v hlavnom hrebeni Slanských vrchov. Nachádza sa v severnej časti pohoria, nad obcou Zlatá Baňa, východne od Prešova.
Polohopis.
Leží v severnej polovici Slanských vrchov, v geomorfologickom podcelku Šimonka. Nachádza sa v severnej, najvyššej časti pohoria, nazývanej Hermanovský hrebeň. Oddeľuje severozápadne situovaný masív Čiernej hory () a juhovýchodne ležiacu Šimonku (). Leží nad Zlatobanskou kotlinou na juhozápade, severovýchodne sa krajina pozvoľne zvažuje do Hanušovskej pahorkatiny. Voda z juhozápadných svahov odteká Zlatobanským potokom a Delňou do Torysy a zo severovýchodných Hlbokým potokom do Tople. V sedle sa nachádza križovatka značených turistických chodníkov a celá oblasť je porastená hustým lesom.
Sedlo leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Vranov nad Topľou a Prešov a zasahuje na katastrálne územia obcí Hermanovce nad Topľou a Zlatá Baňa.
Margaret Qualleyová

Sarah Margaret Qualleyová (; * 23. október 1994, Kalispell, Montana, USA) je americká herečka známa z filmov ako "Noviciát" (2017), "Vtedy v Hollywoode" (2019), "Môj rok so Salingerom" (2020) či "Substancia" (2024) a televíznych seriálov ako "The Leftovers" (2014–2017), "Fosse/Verdon" (2019) a "Maid" (2021).
Detstvo.
Sarah Margaret Qualleyová sa narodila v meste Kalispell, v štáte Montana. Je dcérou herečky a modelky Andie MacDowell a bývalého modela Paula Qualleyho. Má staršieho brata Justina a sestru Rainey, ktorá je tiež herečka a speváčka. V detstve vyrastala na ranči v Montane, neskôr sa rodina presťahovala do Asheville v Severnej Karolíne. Keď mala Margaret päť rokov jej rodičia sa rozišli a preto striedavo bývala u oboch rodičov, ktorí žili neďaleko seba.
Vo veku 14 rokov začala študovať tanec na North Carolina School of the Arts a neskôr získala stáž v American Ballet Theatre. Avšak v šestnástich sa rozhodla skončiť s baletom, začala pracovať ako modelka a následne sa zamerala na herectvo. Študovala na letnom programe na Royal Academy of Dramatic Art v Londýne a krátko aj na New York University, ktorú však opustila kvôli hereckým príležitostiam.
Kariéra.
Po kariére modelky sa Qualleyová prvýkrát objavila na obrazovke v roku 2013 vo filme "Palo Alto", kde získala malú rolu. V júni 2013 bola obsadená do seriálu "The Leftovers", po boku hercov ako Justin Theroux, Amy Brenneman, Chris Zylka a Ann Dowd.
V roku 2019 účinkovala v minisérii "Fosse/Verdon", kde za svoj herecký výkon získala nomináciu na Emmy. V rovnakom roku sa objavila aj vo filme Quentina Tarantina, "Vtedy v Hollywoode", kde stvárnila postavu menom Pussycat, členku Mansonovej rodiny. O rok neskôr si zahrala vo filme "Môj rok so Salingerom" po boku Sigourney Weaver, ktorý mal premiéru na Berlínskom filmovom festivale.
V roku 2021 si Qualleyová zahrala hlavnú úlohu v minisérii "Maid" od Netflixu, ktorá bola adaptáciou memoárov Stephanie Land. Za svoj herecký výkon v miniserii získala nominácie na Zlatý glóbus a Screen Actors Guild Award.
V roku 2024 si zahrala v hororovom filme "Substancia", kde hrala po boku Demi Moore a Dennisa Quaida.
Súkromný život.
V roku 2019 bola krátko vo vzťahu s Petem Davidsonom a v roku 2020 začala randiť s hercom Shiou LaBeoufom. V máji 2022 oznámila zásnuby s hudobníkom Jackom Antonoffom s ktorým sa zosobášila 19. augusta 2023.
Vtedy v Hollywoode

Vtedy v Hollywoode je americká komediálna dráma z roku 2019, ktorú režíroval, napísal a produkoval Quentin Tarantino. Ide o jeho prvý film, na ktorom sa nezúčastnili producenti Bob a Harvey Weinsteinovci.
Dej filmu sa odohráva v Los Angeles roku 1969 a sleduje príbeh hereckej hviezdy westernov Ricka Daltona (Leonardo DiCaprio) a jeho kaskadéra a priateľa Cliffa Bootha (Brad Pitt), ktorí zápasia s novými trendmi vo filmovom priemysle. 
Film získal po vydaní v lete 2019 pozitívne ohlasy a mnoho ocenení, vrátane dvoch Oscarov a troch Zlatých glóbusov. V roku 2021 Quentin Tarantino vydal knižnú adaptáciu filmu ako svoj spisovateľský debut.
Iveta Nováková

Ing. Iveta Nováková (* 3. máj 1959, Hačava, Hnúšťa) je slovenská banská inžinierka a politička HZDS v 90. rokoch 20. storočia.
Životopis.
Absolvovala štúdium na Baníckej fakulte Vysokej školy technickej v Košiciach. Pracovala ako vedúca laboratória technickej výroby v Slovenských magnezitových závodoch (závod Hačava). Neskôr učila na Strednej priemyselnej škole v Tisovci.
V parlamentných voľbách v roku 1994 bola zvolená za poslankyňu NR SR za HZDS. V parlamente zasadala v rozpočtovom výbore. Počas II. vlády Vladimíra Mečiara pôsobila na poste prednostky okresného úradu Rimavská Sobota.
GTC

GTC môže byť skratka pre:
Šúdži Terajama

Šúdži Terajama (* 10. december 1935, Hirosaki – † 4. máj 1983 Tokio) bol japonský básnik, spisovateľ, dramatik, fotograf, scenárista a režisér. Počas svojho krátkeho života vydal viac ako dvesto kníh a režíroval okolo dvadsať filmov.
Životopis.
Od začiatku 60. rokov pôsobil ako filmár, najmä v nezávislých a experimentálnych dielach. Spolu so Susumu Hani napísal napríklad scenár k celovečernému filmu "Nanami" (1968). V roku 1966 založil so svojou manželkou divadelnú spoločnosť Tenjo Sajiki. Jeho sexuálne explicitný krátky film "Tomato Kecchappu Kōtei", vydaný v roku 1971, o rebelujúcich deťoch bol veľmi kontroverzný. Nasledovali celovečerné filmy ako "Sho o suteyo machi e deyou" (1971), "Collections privées" (1979) či erotický film "Les Fruits de la passion" (1981) s Klausom Kinskim v hlavnej úlohe. V roku 1979 bol nominovaný na cenu japonskej akadémie za scenár k filmu "Sādo". 4. mája 1983 Terayama zomrel na zápal obličiek vo veku 47 rokov. Jeho posledný film, "Saraba hakobune," vyšiel posmrtne v roku 1984 a premietal sa v súťaži na Medzinárodnom filmovom festivale v Cannes v roku 1985.
Rabaka (film)

Rabaka () je slovenský hudobný film, ktorý natočil spoluautor scenára a režisér, Dušan Rapoš, podľa námetu a scenára Borisa Filana. Hudbu k filmu skomponovali členovia kapely Elán, Ján Baláž, Martin Karvaš a Jozef Ráž. 
Film je inšpirovaný motívmi zo zákulisia existencie hudobnej skupiny. Jeho hlavnými hrdinami sú členovia kapely Rabaka, ktorých hrajú Elánisti Jozef Ráž a Jano Baláž. Kapela sa po svojom rozpade rozhodne, že sa na koncertné pódiá opäť vráti. S ich mladým textárom a scenáristom Petrom (hrá ho Attila Berencsi) sa pokúšajú získať nielen technickú výbavu kapely, ale hlavne zostaviť nový koncertný program, ktorému dali názov "Návrat malého princa".
Súčasťou projektu "Rabaka", je aj rovnomenný, siedmy štúdiový album kapely Elán, obsahovo zostavený zo skladieb, ktoré odzneli v tomto filme.
Referencie.
Gabriela Spanic

Gabriela Elena Španić Utrera (* 10. december 1973, Ortiz, Guárico, Venezuela) je venezuelská herečka, modelka a speváčka.
Pochádza zo štátu Guárico. Má sestru-dvojča Danielu, ktorá je tiež herečkou, a ďalších dvoch mladších súrodencov. Jej otec Casimiro Španić je chorvátskeho pôvodu a do Venezuely prišiel po druhej svetovej vojne.
Študovala psychológiu na Universidad Católica Andrés Bello, dala však prednosť herectvu a modelingu. V roku 1992 bola finalistkou súťaže Miss Venezuela. V roku 1994 stvárnila hlavnú protagonistku v telenovele "Como tú ninguna". Medzinárodný úspech jej priniesla dvojrola v seriáli "La usurpadora". Účinkovala aj v telenovelách "Votrelkyňa", "Odplata" a "Tierra de pasiones". V roku 2010 si zahrala zápornú úlohu v telenovele "Nezlomná Valentína". V roku 2011 uzavrela zmluvu s mexickou spoločnosťou TV Azteca, ktorá ju obsadila do seriálov "Emperatriz" a "Siempre tuya Acapulco". Gabriela tiež vydala štyri spevácke albumy a knižnú autobiografiu.
Grimov laz

 
Grimov laz () je horské sedlo v hlavnom hrebeni Slanských vrchov. Nachádza sa v severnej polovici pohoria, nad obcou Zlatá Baňa, juhovýchodne od Prešova.
Polohopis.
Leží v severnej polovici Slanských vrchov, v geomorfologickom podcelku Šimonka. Nachádza sa v najvyššej časti pohoria, priamo pod dominantnou Šimonkou (). Sedlo leží na úbočí a v pravom zmysle nie je najnižším bodom zníženiny hrebeňa, ktorý pokračuje južným smerom k Dubníku (). Prepája záver Zlatobanskej kotliny na západe a údolie Oľšavky na juhozápade s Brestovou dolinou na juhovýchode. Voda z juhozápadných svahov odteká Oľšavkou do Oľšavy v povodí Hornádu a z juhovýchodných Zámutovským potokom do Tople. V sedle sa nachádza križovatka značených turistických chodníkov a časť lokality pokrýva horská lúka.
Sedlo leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Vranov nad Topľou a Prešov a zasahuje na katastrálne územia obcí Zámutov a Zlatá Baňa.
Víťazoslav Moric

Ing. Víťazoslav Moric, CSc. (* 2. apríl 1946, Žabokreky) je slovenský podnikateľ a bývalý politik obnovenej SNS v 90. rokoch 20. storočia a na začiatku 21. storočia.
Profesionálna kariéra.
Absolvoval štúdium na Chemickotechnologickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej so špecializáciou na anorganickú technológiu a elektrochémiu. Od roku 1971 pracoval ako technológ v podniku ŽOS Vrútky. Následne v rokoch 19751983 pôsobil ako samostatný výskumný a vývojový pracovník v ZŤS Martin, odkiaľ prešiel do Výskumno-realizačného ústavu spotrebnej elektrotechniky Bratislava. Tu pracoval do roku 1988 ako vedúci vedecko-výskumný pracovník. V roku 1988 sa stal technickým riaditeľom v podniku Zelenina Martin, š. p., v rokoch 19941998 bol generálnym riaditeľom štátneho ARMEX-u, a. s. Po roku 2002 pôsobil ako poradca a konzultant vo viacerých spoločnostiach a v roku 2003 sa stal prezidentom akciovej spoločnosti ŽOS Vrútky. Pôsobil aj v Rade pre hospodársky rozvoj Slovenska, v Asociácii zamestnávateľských zväzov a združení SR, v Klube 500, Neformálnom ekonomickom fóre Hospodárskeho klubu a pod.
Politická kariéra.
Po roku 1989 sa začal politicky angažovať. Na jar 1990 patril k zakladajúcim členom obnovenej Slovenskej národnej strany. Na žilinskom sneme 19. mája 1990 bol na návrh Jána Slotu zvolený za prvého predsedu strany. V prvých parlamentných voľbách v roku 1990 strana pod jeho vedením zaznamenala doteraz najlepší výsledok (okrem SNR aj do oboch komôr federálneho parlamentu). On sám sa stal poslancom Snemovne národov Federálneho zhromaždenia ČSFR. Predsedom SNS zostal do 23. marca 1991, kedy bol v druhom kole volieb zvolený za predsedu Jozef Prokeš. Vplyv v strane si však udržal počas celých 90. rokov. Po parlamentných voľbách 1992 prestúpil do Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia. Po týchto voľbách bol členom predsedníctva Federálneho zhromaždenia a zároveň bol predsedom dohodovacieho výboru parlamentu pri procese delenia federácie. Okrem toho bol v rámci snemovne ľudu predsedom jej výboru pre životné prostredie. Mandát mu zanikol v súvislosti so zánikom federácie 31. decembra 1992. Po parlamentných voľbách 1994 zasadol za SNS do NR SR, kde zotrval aj po parlamentných voľbách 1998.
V roku 1998 mu bolo udelené štátne vyznamenanie Rad Andreja Hlinku I. triedy za mimoriadne zásluhy na vzniku Slovenskej republiky.
Zlatá lopta 2024

Zlatá lopta je cena pre najlepšieho futbalistu sveta hrajúceho v Európe. O víťazovi hlasujú športoví novinári. Cena za rok 2024 sa udelila 28. októbra 2024 a vyhral ju po prvýkrát Rodri.
Tretíkrát v histórii ocenenia sa cena udelila na základe výsledkov sezóny namiesto kalendárneho roka.
Jašinova trofej.
Jašinovu trofej vyhral už po druhýkrát argentínsky brankár Emiliano Martínez
Jonathan Cape

Jonathan Cape je londýnske vydavateľstvo založené v roku 1921 Herbertom Jonathanom Capeom (18791960), ktorý bol vedúcim firmy až do svojej smrti.
Po Capeovej smrti sa firma neskôr postupne zlúčila s tromi ďalšími londýnskymi vydavateľstvami. V roku 1987 ju prevzal Random House. Jeho meno pokračuje ako jeden z britských odtlačkov Random House.
História.
Cape a jeho obchodný partner Wren Howard založili vydavateľstvo v roku 1921. Vybudovali si reputáciu vysokokvalitného dizajnu, produkcie a dobrého zoznamu autorov v anglickom jazyku, o ktoré sa staral redaktor a čitateľ firmy Edward Garnett. Capeov zoznam spisovateľov siahal od básnikov vrátane Roberta Frosta a Cecil Day-Lewisa cez autorov pre deti ako Roald Dahl, Hugh Lofting a Arthur Ransome, či romány Jamesa Bonda od Iana Fleminga až po ťažkú ​​beletriu od Jamesa Joycea a T.E. Lawrencea.
Od roku 1960 stál na čele vydavateľstva viac ako tri desaťročia Tom Maschler. Ako 60. roky 20. storočia postupovali, firma úspešne hľadala a publikovala autorov, ktorí boli predstaviteľmi doby, vrátane Johna Lennona. Cape tiež spolupracoval s autorom Len Deighton, ktorého séria špionážnych románov bola odvážnou alternatívou k dobrodružstvám Jamesa Bonda. V 70. rokoch 20. storočia Cape publikoval populárnych autorov mnohých žánrov, vrátane spisovateľov James Graham Ballard, Salmana Rushdieho a spisovateľa pre deti Roalda Dahla.
V roku 1987 bol Cape prevzatý a stal sa odtlačkom Random House. Od roku 2019 je Jonathan Cape vydavateľstvom Vintage Publishing UK.
Yves Thos

Yves Thos (* 29. október 1935, Clichy – † 13. október 2020, Saint-Chaptes) bol francúzsky maliar, grafik, dizajnér, ilustrátor a výtvarník plagátov, ktorý je známy najmä svojimi filmovými maľbami, obalmi komiksových albumov a reklamami. Navrhol plagáty pre približne 150 filmov z 50. až 80. rokov, vrátane pár filmov s Belmondom, Fernandelom a niekoľkých plagátov Jamesa Bonda. Nakreslil aj obálky niekoľkých komiksov (Bob Morane, Tanguy a Laverdure).
Životopis.
Svoju kariéru začal ako štrnásťročný v štúdiu Dante, Publi-Décor, neskôr Pathé a René Ferracci. Vytváral maľované plátna na fasády kín. V devätnástich rokoch namaľoval svoje prvé plagáty pre Pathé a všimli si ho aj väčšie filmové spoločnosti. Ocenili jeho dynamický štýl, zmysel pre kompozíciu a jeho kvality ako portrétistu a koloristu. Po množstve vytvorených filmových plagátoch sa venoval práci na obálkach časopisov, prebaloch kníh a reklamných grafikách. Vytvárl vizuály pre Uncle Ben's, Coca Cola, Dinky Toys a Oasis. V 80. a 90. rokoch ho knižný klub France Loisirs poveril návrhom obálok pre svoju zbierku románov Stephena Kinga. Yves Thos zomrel 13. októbra v Saint-Chaptes neďaleko Uzès vo veku 84 rokov.
Zuzana Mojžišová (album)

Zuzana Mojžišová je názov tretieho štúdiového albumu slovenskej speváčky Zuzany Mojžišovej. Album v roku 2004 jej vydalo hudobné vydavateľstvo Pyramída.
Puščaňa

Puščaňa je názov štvrtého štúdiového albumu slovenskej speváčky Zuzany Mojžišovej. Album v roku 2019 jej vydalo hudobné vydavateľstvo Go2stage.
Daddy Cool

Daddy Cool môže byť:
Obracaná studňa

 
Obracaná studňa () je horské sedlo v Slanských vrchoch. Nachádza sa v severnej polovici pohoria, nad obcou Hermanovce nad Topľou, severozápadne od Vranova nad Topľou.
Polohopis.
Leží v severnej polovici Slanských vrchov, v geomorfologickom podcelku Šimonka. Nachádza sa v najvyššej časti pohoria, v bočnom hrebeni, vedúcom zo Šimonky () východným smerom na Ivanov vrch (). Oddeľuje západne situovanú dominantnú Šimonku a východne ležiaci vrch Praporec () a zároveň prepája severne ležiacu Hermanovskú dolinu a Brestovú dolinu na juhu. Voda z oboch častí hrebeňa smeruje do Tople; zo severnej Hermanovským potokom, z južnej Zámutovským potokom. V sedle sa nachádza križovatka značených turistických chodníkov.
Sedlo leží v Prešovskom kraji, v okrese Vranov nad Topľou a zasahuje na katastrálne územia obcí Zámutov a Hermanovce nad Topľou.
Takáčovci

Takáčovci môžu byť:
Turistická značkovaná trasa číslo 2428

 Turistická značkovaná trasa číslo 2428 je krátka modrá trasa v Malých Karpatoch, ktorá vedie z Modry na Veľkú homoľu. Dĺžka trasy je 7,2 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Stredná odborná škola technológií a remesiel

Stredná odborná škola technológií a remesiel je stredná škola na Ivánskej ceste 21, na sídlisku Trnávka v mestskej časti Ružinov v Bratislave.
Od roku 2015 stredná škola pôsobí ako Centrum odborného vzdelávania a prípravy v stavebníctve. Odborná škola ponúka štúdium 4-ročných študijných odborov, ale aj 3-ročných a 2-ročných učebných odborov so zameraním na stavebníctvo a elektrotechniku. Stredná škola má v ponuke aj nadstavbové štúdium v dennej a externej forme, a aj skrátené štúdium v učebných odboroch pomocou externej formy.
História.
V roku 1958 vznikol predchodca našej vzdelávacej inštitúcie – Odborné učilište štátnych pracovných záloh, kde sa žiaci pripravovali pre štátny podnik Stavoindustria. V spolupráci s Doprastavom Bratislava a Bratislavským stavebným podnikom sa v roku 1966 vybudoval nový moderný areál odborných učilíšť na Ivanskej ceste. V polovici 70. rokov 20. storočia sa zmenil názov školy na Stredné odborné učilište stavebné. V roku 1986 sa rozšíril komplex objektu školy o novú budovu s 15 triedami a telocvičňu. 1. januára 1991 sa škola stala samostatným právnym subjektom Ministerstva výstavby a stavebníctva Slovenskej republiky. Od roku 2002 je zriaďovateľom Bratislavský samosprávny kraj. Od roku 2008 sa inštitút stáva strednou odbornou školou.
Študijné odbory.
Zdroj:
Pierre Cardin

Pierre Cardin (* 2. júl 1922, Sant'Andrea di Barbarana, Benátsko – † 29. december 2020, Neuilly-sur-Seine) bol francúzsky návrhár a podnikateľ.
Životopis.
Cardinov otec, bohatý francúzsky obchodník s vínom, si želal, aby Cardin študoval architektúru, no od detstva sa zaujímal o krajčírstvo. V 17 rokoch odišiel do Vichy aby sa stal krajčírom v pánskom obchode. Po druhej svetovej vojne nastúpil do parížskeho módneho domu Paquin, kde pomáhal navrhovať kostýmy napríklad pre film Jeana Cocteaua "Kráska a zviera" (1946)"." Po spolupráci s Paquin, Schiaparelli a Dior si v roku 1950 Cardin otvoril vlastnú krajčírsku dielňu. O pár rokov neskôr, čiže v roku 1959 vytvoril kolekciu pre parížsky obchodný dom Printemps, čím sa vyznamenal medzi priekopníkmi vtedajšej módy. Taktiež vytvoril jednu z prvých ready-to-wear kolekcie pre ženy a v roku 1960 predstavili prvú dizajnérsku ready-to-wear kolekciu pre mužov. Následne čoraz viac rozvíjal výrobu odevov a doplnkov na priemyselnej úrovni. Postupne si získal solídne renomé aj ako výrobca pánskych oblekov. V polovici 60. rokov pomohli jeho strohé, krátke, efektné dizajny a používanie vinylu, prilieb a okuliarov spustiť takzvaný vzhľad vesmírneho veku. Cardin sa neskôr preslávil licencovaním svojho mena na použitie na rôznych produktoch (napríklad na slnečné okuliare). Vniesol kreativitu a predstavivosť do oblasti pánskej módy, na rozdiel od britskej prísnosti. Od roku 1992 bol členom Francúzskej akadémie. Zomrel v utorok 29. decembra vo veku 98 rokov.
Ozbrojené sily Európskej únie

Ozbrojené sily Európskej únie predstavujú jednotlivé armády 27 členských štátov Európskej únie, pretože oblasť obrany zostáva aj naďalej doménou národných štátov. Európska integrácia bola však v posledných rokoch prehĺbená aj v tejto oblasti v rámci Spoločnej bezpečnostnej a obrannej politiky ("Common Security and Defence Policy", CSDP), ktorá spadá pod Spoločnú zahraničnú a bezpečnostnú politiku ("Common Foreign and Security Policy", CFSP). Ďalším prvkom bolo vytvorenie samostatných medzinárodných síl zameraných na obranu EÚ. V poslednej dobe bol tiež spustený rad vojenských operácií CSDP. Hlavnou vojenskou alianciou v Európe zostáva NATO, ktorého členmi je 21 štátov EÚ a ďalšie európske krajiny mimo EÚ.
Niekoľko vplyvných činiteľov, napríklad bývalý francúzsky prezident Nicolas Sarkozy, nemecká kancelárka Angela Merkelová, taliansky minister zahraničných vecí Franco Frattini či bývalý belgický premiér Guy Verhofstadt, vyjadrilo podporu spoločnej obrane Únie. Tento zámer vyžadujúci jednomyseľnú podporu naprieč členskými štátmi bol formálne zakotvený v Článku 42 Zmluvy o Európskej únii po nadobudnutí platnosti Lisabonskej zmluvy 1. decembra 2009. Lisabonská zmluva ďalej rozšírila princíp „posilnenej spolupráce“ za účelom aplikácie na oblasť obrany. Tento mechanizmus umožňuje menšiemu počtu členských štátov, aby prehĺbili európsku integráciu v inštitucionálnom rámci EÚ, a to bez nutnosti zapojenia ostatných členských štátov.
Švábske zrkadlo

Švábske zrkadlo je právny dokument, napísaný v okolo roku 1275 františkánskym mníchom z Augsburgu. Zaoberá sa najmä otázkami vlastníctva pôdy a léna a vychádza z Pentateuchu, rímskeho práva, ako aj kánonického práva. Napísané v strednej hornej nemčine, vychádza zo Saského zrkadla zo začiatku 13. storočia.
Švábske zrkadlo vo všeobecných záležitostiach vychádza zo Saského zrkadla, resp. z na neho vychádzajúceho "Deutschenspiegel" (Zrkadla nemeckých ľudí), ale autor svoje dielo obohacuje o zásady vychádzajúce z Biblie, rímskeho, kanonického práva, franských kapitulárov a ďalších prameňov. Je rozdelené, podobne ako Saské zrkadlo, na časť venovanú zemskému a časť lennému právu. Naopak vo vzťahu pápeža a cisára priznáva na rozdiel od severonemeckého poňatia väčšiu moc pápežovi. Zaujímavé je pojednanie o židovskej prísahe, vplyvom kanonického práva sú tiež zakázané zmiešané manželstvá.
Pomenovanie "Schwabenspiegel" („zrkadlo Švábov“) je tiež prevzaté zo "Sachsenspiegel" („zrkadlo Sasov“), obe sa metaforicky prirovnávajú k zrkadlu, v ktorom možno vnímať dobro a zlo. Keďže kódex nie je normatívny, ale popisný, zaznamenáva súčasnú právnu prax, neukladá žiadne nové zákony.
Undercover (album Rolling Stones)

Undercover je sedemnásty štúdiový album anglickej rockovej skupiny The Rolling Stones. Oficiálne bol prvýkrát vydaný dňa 7. novembra 1983 cez ich hudobné vydavateľstvo Rolling Stones Records. Nasledujúci album kapely, "Dirty Work" z roku 1986, kapele vyšiel už vo vydavateľstve Columbia Records.
Po tom, čo bol predchádzajúci štúdiový album skupiny "Tattoo You" (1981) väčšinou poskladaný z pozbieraných starších nahrávok, "Undercover" bol v 80. rokoch ich prvým, na ktorom sú kompletne nové skladby. Napätie v štúdiu bolo vysoké, pretože každý z hlavných skladateľov chcel posunúť kapelu iným smerom. Spevák Mick Jagger sa snažil prispôsobiť moderným trendom v hudbe, uprednostňoval hudobné textúry vychádzajúce zo žánrov ako reggae, worldbeat a new wave, gitarista, Keith Richards, chcel, aby sa kapela vrátila ku svojim blues rockovým koreňom. Výsledkom je, že album je eklektickou zbierkou skladieb pokrývajúcich širokú škálu štýlov. Okrem ostatných hlavných členov kapely, vrátane gitaristu Ronnie Wooda, basgitaristu Billa Wymana a bubeníka Charlieho Wattsa, sa na albume objavilo mnoho hosťujúcich hudobníkov. "Undercover" bol posledným albumom, ktorý bol vydaný počas života bývalého člena kapely a častého prispievateľa hrou na klávesové nástroje, Iana Stewarta.
"Undercover" bol po desiatich rokoch prvým albumom kapely The Rolling Stones, ktorý by sa nedostal na 1. miesto v rebríčku albumov v USA, kde bolo jeho vrcholom 4. miesto. Z albumu boli vydané tri single, pričom najlepšie umiestnenie v rebríčku mal „Undercover of the Night“, ktorý sa dostal do Top 40.
Výroba albumu.
Upravené z obsahu na obale albumu "Undercover".
Bitwarden

Bitwarden je Free and Open Source Software pre správu hesiel, určený taktiež na ukladanie iných súkromných informácií ako kreditných kariet alebo identít. Má viacero podôb, vrátane webovej a desktopovej aplikácie, mobilnej aplikácie pre Android a iOS, a rozšírenia prehliadača. Mnohí recenzenti Bitwarden vďaka jeho open source charakteru považujú za viac dôveryhodný než iný podobný softvér.
Funkcie.
Hlavnou funkciou Bitwardenu je možnosť ukladať do koncovo šifrovaného (e2ee) trezoru (anglicky vault) informácie, primárne heslá, kreditné karty, súkromné poznámky a identity. Tieto informácie dokáže taktiež cez rozšírenie prehliadača automaticky vyplňovať pomocou funkcie autofill do príslušných políčok na webových stránkach. Okrem toho ponúka aj možnosti na generovanie silných hesiel a testovanie sily hesiel už existujúcich.
Trezor je automaticky synchronizovaný medzi zariadeniami, na ktorých je daný používateľský účet prihlásený, pomocou serverov nachádzajúcich sa v USA alebo EU. Konto má užívateľ možnsť založiť na každom z týchto dvoch serverov samostatne, nemajú medzi sebou nijakú spojitosť. Do Bitwardenu sa dá prihlásiť pomocou e-mailu, hesla alebo biometrických údajov, s možnosťou viacfázového overenia.
Bitwarden ponúka viacero možností pre import a export dát. Exportovať dáta dokáže ako .json alebo .csv súbor. Užívateľ má taktiež možnosť importovať dáta z mnohých rôznych programov pre správu hesiel, ako napríklad LastPass alebo 1Password.
Napriek tomu že Bitwarden ponúka aj predplatné je väčšina funkcií dostupná zdarma, a to všetky základné funkcie, viacfázové overenie, žiadne limity počtu hesiel a zariadení, posielanie šifrovaných správ a možnosti self-hostingu. Platené sú funcie ako integrovaný autentifikátor, ukladanie súborov a správy o bezpečnosti hesiel.
Okrem možností predplatného pre individuálov a rodiny ponúka Bitwarden aj predplatné pre firmy. Tie tým získajú funkcie remote managementu, prístup k API, možnosť single sign-on a prioritnú podporu.
Bezpečnosť.
Bitwarden používa zero-knowledge šifrovanie, teda nemá prístup k žiadnym dátam ktoré doňho používatelia ukladajú. Taktiež sa pravidelne podrobuje nezávislým kontrolám a spadá pod regulácie AICPA SOC2 Type 2, GDPR a CCPA. Doposiaľ nikdy nezažil nijaký únik dát.
Červona ruta

Červona ruta (), niekedy prekladané do slovenčiny ako červená ruta, písané aj s veľkým Č- v prípade názvu) môže byť:
Maliar fľaše z Louvru

Maliar fľaše z Louvru ( „Painter of the Louvre Bottle“) je konvenčné meno gréckeho maliara váz z Apúlie, pôsobiaceho približne v rokoch 330 až 300 pred Kr.
Maliar fľaše z Louvru, žiak Maliara z Lecce 1075, výrazným spôsobom ovplyvnil tvorbu váz zdobených technikou vázovej maľby typu Gnathia v tzv. strednom období ich výroby. S jeho dielňou sa spája zavedenie viacerých noviniek, ryté línie vymedzujúce obrazové pole nahradili maľované, zaviedol sa tzv. nový „typ viniča“, ktorý sa maľoval v bielej, žltej alebo zlatej farbe (predtým sa maľovali iba v žltej farbe) s cikcakovitou stopkou, so zložitými úponkami a strapcami a uplatnenie rebrovania (ktoré sa v neskoršej fáze Gnathie stalo štandardom). Opäť sú zastúpené lékythoi, fľaše, ale i lebétes s okrídlenými ženskými hlavami a visiacimi maskami hetairai, často s tzv. „melónovým účesom“. Na niektorých vázach sú znovu zobrazené celé postavy a scény, ale v novom štýle. Erótov v podobe dospelých ľudí nahradili malé bacuľaté deti s drobnými krídelkami.
Zámok Favorite (Ludwigsburg)

Zámok Favorite je barokový letohrádok a lovecký zámoček v Ludwigsburgu v Nemecku, ktorý slúžil ako letné sídlo a poľovnícky zámoček. Nachádza sa na vyvýšenine, priamo severne od Ludwigsburgského zámku, s ktorým je spojený cez alej.
Dejiny.
Zámok Favorite bol postavený v rokoch 1717 až 1723 pre zvrchovaného vojvodu z Württemberska Eberharda Ludwiga podľa návrhu Donata Giuseppe Frisoniho. Vzorom bol Gartenpalais vo Viedni. Pôvodný plán počítal so spojením funkcií poľovníckeho zámku, obklopeného rozsiahlym parkom a poľovníckymi revírmi, a vidieckej vily s krásnym výhľadom. V roku 1748 slúžil ako kulisa pre veľkolepý ohňostroj usporiadaný pri príležitosti svadby Karola Eugena, vojvodu z Württemberska a princeznej markgrófky Alžbety Frederickej Sophie z Brandenburgu-Bayreuthu.
Od roku 1806 kráľ Fridrich I. Württemberský premenil park na menažériu s diviakmi, jeleňmi a kamzíkmi a dom slúžil ako poľovnícky zámoček. V tom istom čase architekt Nikolaus Friedrich von Thouret zrekonštruoval interiér budovy v klasicistickom štýle.
S pádom monarchie v 20. storočí bol zámok málo využívaný, zanedbaný a chátral. Od roku 1980 bol obnovovaný a pre verejnosť bol otvorený v roku 1983. Park sa zmenil na krajinnú záhradu, ktorá odvtedy slúži ako zvierací park. Pôvodne zariadené zámocké komnaty dnes dávajú nahliadnuť do života dvora.
Moderné využitie.
Zámok Favorite je vo vlastníctve štátu a je pod kontrolou Štátnych zámkov a parkov Bádenska-Württemberska. Je otvorený pre verejnosť a zahŕňa prehliadku hlavného paláca so sprievodcom.
Od roku 1987 sa na zámku Favorite natáčala týždenná večerná talkshow „Nachtcafé“ produkovaná televíznou a rozhlasovou spoločnosťou SWR. V roku 2003 sa tu natáčal dvojdielny film „Pýcha a vášeň“ (), v ktorom hlavné úlohy stvárnili Bettina Zimmermannová, Stefan Jürgens a Sonja Kirchbergerová.
Turistická značkovaná trasa číslo 2458

 Turistická značkovaná trasa číslo 2458 je krátka modrá trasa v Malých Karpatoch, ktorá spája žltú turistickú trasu 8167 so zelenou turistickou trasou 5101. Dĺžka trasy je 3 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Mošník (sedlo)

 
Mošník () je horské sedlo v Slanských vrchoch. Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, nad obcou Vyšná Kamenica, východne od Košíc.
Polohopis.
Leží v strednej časti Slanských vrchov, v geomorfologickom podcelku Mošník. Nachádza sa v hlavnom hrebeni Slanských vrchov a oddeľuje výrazný masív vrchu Mošník () na severe a južne ležiace Lazy (). Uľahčuje prechod z juhovýchodne situovanej Bačkovskej doliny do západne ležiaceho údolia Svinického potoka, ktorými odteká voda do Oľšavy a Tople. V sedle sa nachádza križovatka značených turistických chodníkov a na východne ležiacom ostrohu stoja ruiny Braničevského hradu.
Sedlo leží v Košickom kraji, na hranici okresov Trebišov a Košice-okolie a zasahuje na katastrálne územia obcí Vyšná Kamenica, Nižná Kamenica a Dargov.
West Pier

West Pier je zničené a schátrané mólo v Brightone v Anglicku. Navrhol ho Eugenius Birch a otvorili ho v roku 1866. Bolo to prvé mólo, ktoré bolo zaradené do zoznamu I. stupňa v Anglicku, ale od jeho zatvorenia pre verejnosť v roku 1975 bolo čoraz viac opustené. Od roku 2024 zostala len čiastočná kovová konštrukcia.
História.
Mólo navrhol a skonštruoval anglický architekt Eugenius Birch, aby prilákal návštevníkov pri nepredvídateľnom prostredí morského pobrežia. Objekt bol otvorený v roku 1866 a bola to jednoduchá a funkčná stavba postavená pomocou desiatok liatinových závitových stĺpov zaskrutkovaných do morského dna. Boli spevnené mriežkou, väzbami a nosníkmi, ktoré poskytovali potrebnú pevnosť na podopretie promenádnej paluby a zároveň umožňovali vode neškodne prechádzať.
Pôvodne malo West Pier otvorenú palubu s iba šiestimi malými okrasnými domčekmi orientálneho dizajnu, dvoma mýtnymi domami a sklenenými zástenami na čele móla, ktoré chránili návštevníkov pred vetrom a slnkom. V roku 1875 mólu pribudla centrálna tribúna. V 80. rokoch 19. storočia bolo postavené mólo po celej dĺžke, pre pristávacie parníkov a veľký pavilón.
Posledná budova, dokončená v roku 1916, bola elegantná koncertná sieň. Výsledkom bola prímorská architektúra v celej svojej kráse, navrhnutá tak, aby prilákala a zabavila návštevníkov. Mólo bolo jedinečné v tom, že sa od tej doby takmer nezmenilo, jeho proporcie a štýl boli bezkonkurenčné a jeho koncertná sála a divadlo boli dve z najlepších viktoriánskych a edwardiánských prímorských zábavných budov.
Požiar.
Mólo vážne poškodili búrky v roku 2002. Jeho závažnejšie zničenie prišlo o niekoľko mesiacov neskôr v roku 2003, keď v marci a máji došlo k požiarom, o ktorých sa predpokladá, že išlo o úmyselné podpálenie. Objekt bol vyhlásený za neopraviteľný.
Worthing Pier

Worthing Pier je verejné mólo vo Worthing, West Sussex v Anglicku. Navrhol ho Sir Robert Rawlinson, otvorili ho 12. apríla 1862 a je otvorený pre verejnosť. Mólo bolo pôvodne jednoduchou promenádou s dĺžkou 960 stôp (290 m) a šírkou 15 stôp (4,6 m). V roku 1888 bolo mólo modernizované so šírkou zväčšenou na 30 stôp (9,1 m) a hlava móla sa zväčšila na 105 stôp (32 m) na vybudovanie pavilónu s kapacitou 650 miest. Jedná sa o pamiatkovo chránenú budovu II. stupňa.
Mólo bolo dvakrát vyhlásené National Piers Society, prvýkrát v roku 2006 a znova v roku 2019.
História.
Výstavbu si objednala spoločnosť Worthing Pier Company 4. júla 1861. Od otvorenia móla v roku 1962 bol Worthing Pier veľmi populárny medzi miestnymi obyvateľmi aj návštevníkmi. O zábave sa uvažovalo až v roku 1874, keď bol angažovaný 9-členný orchester, ktorý zvykol hrávať okolo troch hodín denne. O niekoľko rokov neskôr, v roku 1881, bola prijatá nemecká kapela aby hrávala denne. V roku 1888 boli vykonané podstatné vylepšenia za cenu 12 000 libier. Začiatkom 20. storočia mólo utrpelo požiar, ktorého škody sa podarilo napraviť. Worthing Pier je stále vo vlastníctve spoločnosti Worthing Corporation a pripravuje sa niekoľko nových projektov.
Špecialisti

Špecialisti môže byť:
Trofej Gerda Müllera

Trofej Gerda Müllera je futbalové ocenenie udeľované od roku 2021 hráčovi, ktorý počas sezóny strelil najviac gólov vo svojom klube a v reprezentácii. 
História.
Ocenenie pre najlepšieho strelca sa udeľuje v rámci slávnostného vyhlasovania výsledkov ankety Zlatá lopta France Football od roku 2021, prvým víťazom sa stal Robert Lewandowski. V prvom ročníku sa cena udeľovala za góly dosiahnuté počas kalendárneho roka, od roku 2022 za góly strelené počas sezóny. Od roku 2022 je trofej pomenovaná po kanonierovi Gerdovi Müllerovi , držiteľovi Zlatej lopty z roku 1970 a dvojnásobnom víťazovi ankety Zlatá kopačka.
Banzai

Banzai môže byť:
Nomos geórgikos

Nomos geórgikos (, iný prepis nomos georgikos; ; slov. roľnícky zákon, poľnohospodársky zákon) bola zbierka právnych noriem platná na byzantskom vidieku. Nie je jasné, či predstavoval cisársky zákon alebo súkromnú právnu zbierku noriem obyčajového práva. „Zákon“ býva datovaný do 7. alebo 8. storočia, hoci sa zachoval iba na manuskriptoch z konca 10. storočia. V niektorých manuskriptoch sa nachádza meno cisára Justiniána (II.). Zaoberal viacerými otázkami spojenými so životom na vidieku, ako napríklad s krádežami, prekračovaním hraníc či škodou spôsobenou na dobytku a dobytkom. Celkovo pozostával z 85 článkov. Okrem toho obsahoval aj pár pravidiel o sporoch medzi dvoma dedinami. Keďže sa v ňom nespomína pestovanie olív a chov koní, uvažovalo sa, že vznikol vo vnútrozemskom hornatom prostredí. Niekedy bol spájaný s Itáliou alebo Konštantínopolom. Uvažovalo sa aj o slovanskom pôvode ustanovení (t.j, že išlo o zachytenú slovanskú právnu obyčaj), avšak text neobsahuje žiadne slovanské jazykové výpožičky. Neskôr bol nomos geórgikos znovu oživený Kónstantinom Harmenopoulom a preložený do rumunčiny a slovanských jazykov.
Podľa Daniša "„bol kódexom obyčajového práva byzantskej slobodnej roľníckej občiny, doplnený o rímsko-byzantské právne normy.“"
Dirty Work (album Rolling Stones)

Dirty Work je osemnásty štúdiový album anglickej rockovej skupiny The Rolling Stones. Oficiálne bol prvýkrát vydaný dňa 24. marca 1986 so značkou Rolling Stones Records u vydavateľa CBS Records. Bol to prvý album, ktorý kapele vyšiel v rámci zmluvy so spoločnosťou Columbia Records. Album produkoval Steve Lillywhite., Podľa Richardsovej autobiografie, "Life", bol nahraný v období, keď sa vzťahy medzi Mickom Jaggerom a Keithom Richardsom značne zhoršili.
Album bol nahraný v čase napätia v kapele. Jej dvaja hlavní skladatelia, Richards a Jagger, sa v 80. rokoch rozchádzali v názoroch na hudobné smerovanie kapely. Takmer všetci členovia kapely strávili niekoľko predchádzajúcich rokov prácou na svojich sólových albumoch, či iných vedľajších projektoch. Niektorí členovia kapely, vrátane gitaristu Ronnie Wooda, bubeníka Charlieho Wattsa a basgitaristu Bill Wymana, v štúdiu počas nahrávania často chýbali. Len zriedka sa stávalo, že všetkých päť hlavných členov Rolling Stones tam bolo spolu v rovnakom čase. "Dirty Work" je posledný album nahraný spolu s ich bývalým členom, hráčom na klávesové nástroje, Ianom Stewartom, ktorý zomrel krátko pred jeho vydaním. Výsledkom bolo, že sa na albume objavilo množstvo hosťujúcich hudobníkov, vrátane gitaristov ako Jimmy Page, či Bobby Womack. Na klávesy hrali Ivan Neville a Chuck Leavell, ktorí zostali s kapelou celé nasledujúce dekády. Na rozdiel od väčšiny albumov Stones sa nekonalo žiadne sprievodné koncertné turné. Úroveň vzájomnej nevraživosti medzi členmi kapely bránila v tom, aby mohli naživo na pódiu spolupracovať.
Album "Dirty Work" sa predával dobre. V niekoľkých krajinách vrátane Spojených štátov, Kanady a Spojeného kráľovstva a dosiahol vrchol. Na viac ako desiatke trhov bol umiestnený do Top 10 najlepších albumov a dosahoval platinovú, či zlatú certifikáciu. Z albumu vzišli dva Top-40 hity: coververzia piesne dua Bob &amp; Earl, „Harlem Shuffle“, a jedna z piesní napísaná s Ronniem Woodom „One Hit (To the Body)“. Podľa kritikov bol ale album prepadákom a väčšina z nich ho vtedy i teraz považuje za nevyrovnaný a bez inšpirácie, mnohí z recenzentov pripomínajú napätie, ktoré v tom čase v kapele prebiehalo.
Zoznam skladieb.
Poznámka: Nahrávka „Sleep Tonight“ obsahuje krátky skrytý úryvok z piesne „Key to the Highway“ (0:33), ktorú napísali Big Bill Broonzy a Charles Segar. Digitálne edície albumu majú pieseň ako samostatnú skladbu 11.
Andrew Loog Oldham

Andrew Loog Oldham (* 29. január 1944, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský hudobný producent, jedna z významných postáv na pozadí britskej invázie.
V rokoch 19631967 bol Andrew Loog Oldham manažérom skupiny The Rolling Stones a mal významný podiel na úspešný štart ich komerčného úspechu. Okrem toho spolupracoval aj s ďalšími kapelami, ako boli Small Faces, The Nice alebo speváčkou P. P. Arnold. V roku 1965 sa zaslúžil o vydanie debutového singlu nemeckej speváčky, v tom čase skôr modelky a herečky, Nico, ktorá neskôr sa preslávila spoluprácou s kapelou The Velvet Underground.
Zámok Favorite

Zámok Favorite () môže byť:
Fantozzi (rozlišovacia stránka)

Fantozzi môže byť:
Bazén

Bazén môže byť:
Bitka pri Drážďanoch

Bitka pri Drážďanoch bola Napoleonovým posledným veľkým víťazstvom. Uskutočnila sa 26. a 27. augusta 1813 na predmestí Drážďan, ktoré boli vtedy vojenským skladiskom, medzi silami Schwarzenbergovej šiestej rakúsko-rusko-pruskej koalície a Napoleonovou Veľkou armádou.
Manévre pred bitkou.
Napoleon plánoval zaútočiť na svojich nepriateľov zozadu a poraziť ich samostatne, skôr ako stihnú sústrediť svoje sily. Mal k dispozícii približne 300 000 mužov, zatiaľ čo spojenci mali k dispozícii približne 450 000 mužov. Koaličné sily sa však vyhýbali konfrontácii so samotným Napoleonom a namiesto toho sa rozhodli zaútočiť na jeho maršalov (Trachenbergov plán). Dňa 23. augusta v Bitke pri Gross Beeren švédsky princ Karol (predtým maršal Bernadotte) porazil svojho bývalého druha Oudinota. 26. augusta pruský maršal von Blücher porazil Macdonalda pri Katzbachu.
23. augusta sa Napoleon dozvedel, že jeho jednu 20-tisícovú posádku ohrozuje 200-tisícová armáda rakúskych, ruských a pruských vojakov pod velením kniežaťa Schwarzenberga. Pri rýchlom vynútenom pochode prešla cisárska garda 145 kilometrov za 3 dni a ďalšie dva branecké zbory 200 kilometrov za 4 dni, čo Napoleonovi dodávalo 120 000 mužov do bitky.
Bitka.
26. augusta (v deň bitky pri Katzbachu) zaútočil Schwarzenberg v sprievode rakúskeho cisára, ruského cára a pruského kráľa na maršala Saint-Cyr. Rýchly príchod posíl na čele s Napoleonom však prvý útok odrazil.
Napoleon naplánoval útok na nasledujúci deň (27. augusta). Mal o polovicu vojakov menej. Počas bojov sa však spojenecké pravé krídlo otočilo, čo viedlo k francúzskemu taktickému víťazstvu. Francúzi však museli opustiť bojisko a svoj úspech nemohli využiť. Napoleon ochorel (niektorí sa domnievajú, že išlo o epileptický záchvat). Schwarzenberg využil situáciu a v poriadku stiahol svoju armádu, čím sa vyhol obkľúčeniu.
Spojenci stratili 18 % svojich vojakov (38 000 mužov) a Francúzi len 7 % (10 000).
Následky.
Napoleon ochorel a prenasledovanie porazených prenechal svojim maršalom. Vandamme z vlastnej iniciatívy a bez podpory ostatných maršalov prenasledoval Schwarzenberga, ako si to cisár želal, ale jeho armáda bola 30. augusta pri Kulme porazená. Spojenci porazili aj generála Neya pri Dennewitzi 6. septembra, pričom tieto dve bitky anulovali ich porážku pri Drážďanoch a umožnili koaličným silám znovu získať výhodu nad Francúzmi.
Počas bitky bol zabitý Jean Victor Marie Moreau, bývalý generál Francúzskej revolúcie a Direktória. Slúžil v koaličnej armáde. Zabila ho francúzska delová guľa a počas prvej reštaurácie bol posmrtne vymenovaný za poľného maršala Ruska a maršala Francúzska.
Maliar z Lecce 1075

Maliar z Lecce 1075 ( „Painter of Lecce 1075“) je konvenčné meno gréckeho maliara váz z Apúlie, činného približne v rokoch 340 až 320 pred Kr.
Maliar z Lecce 1075 (pomenovaný po peliké z Lecce) pôsobil v období tzv. strednej fázy tvorby váz zdobených technikou vázovej maľby typu Gnathia. Svoju tvorbu rozvíjal pod vplyvom Maliara ruže (zrejme bol jeho žiak) a na začiatku kariéry zobrazoval celé postavy, napr. ženu či Eróta s krídlami na kratéroch, fľašiach alebo na pelikai. Postupne sa však stále viac obmedzoval na jednoduchšie motívy ako napr. ženské hlavy umiestnené medzi florálne ozdoby (kvety, vinič alebo brečtan).
Smoliar

Smoliar môže byť:
Dobrodruh

Dobrodruh môže byť:
Kopyto

Kopyto môže byť:
Hračka (rozlišovacia stránka)

Hračka môže byť:
Ween

Ween je americká rocková hudobná skupina pochádzajúca z New Hope v štáte Pennsylvánia, ktorú v roku 1984 založili Aaron Freeman a Mickey Melchiondoví, známejší pod svojimi umeleckými menami Gene a Dean. Skupina, ktorá sa vo všeobecnosti zaraďuje medzi alternatívno-rockové skupiny, je známa svojim neúctivým, vysoko eklektickým katalógom skladieb inšpirovaných funkom, soulom, country a punk rockom.
Od svojho vzniku do roku 1989 skupina Ween svojpomocne vydala niekoľko kazetových albumov. Potom vydali tri oficiálne lo-fi albumy: "" (1990), "The Pod" (1991) a "Pure Guava" (1992). Pre "Pure Guava" skupina podpísala zmluvu s vydavateľstvom Elektra Records. Z albumu vznikol singel „Push th' Little Daisies“, ktorý bol hitom hitparád v Austrálii a Spojených štátoch. Pod Elektra Records skupina vydala štyri profesionálne nahrané albumy: "Chocolate and Cheese" (1994), "12 Golden Country Greats" (1996), "The Mollusk" (1997), a "White Pepper" (2000). Neskôr sa pre svoje albumy "Quebec" (2003) a "La Cucaracha" (2007) vrátili k nezávislým vydavateľstvám. V roku 2012, po 28-ročnom fungovaní, Freeman opustil skupinu, pričom uviedol, že sa potrebuje zamerať na svoje problémy so závislosťou od alkoholu a drog. Skupina Ween sa koncom roka 2015 zreformovala a absolvovala rozsiahle turné bez plánu nahrať nový materiál, ale neskôr v roku 2024 vstúpila do prestávky s kariérou na dobu neurčitú, pričom ako dôvod uviedla Melchiondovo duševné zdravie.
Prvých desať rokov existencie skupina Ween vystupovala naživo ako duo podporované nahrávkou na Digital Audio Tape. S vydaním albumu "Chocolate and Cheese" sa rozšírili na štvorčlennú skupinu, neskôr pridali medzi seba aj piateho člena. Medzi ich koncertných členov patrí Claude Coleman Jr., Dave Dreiwitz a Glenn McClelland. Skupina Ween tiež intenzívne spolupracovala s Andrewom Weissom, ktorý v roku 1989 prišiel do skupiny ako basgitarista a produkoval aj päť z deviatich štúdiových albumov. Napriek tomu, že skupina nikdy nezískala veľké uznanie v hlavnom hudobnom prúde, vyvinuli veľký, oddaný kult a získali uznanie kritikov.
Shinola, Vol. 1

Shinola, Vol. 1 je kompilačný album americkej rockovej skupiny Ween. Album "Shinola", vydaný vydavateľstvom Chocodog 19. júla 2005, je zbierka remastrovaných verzií outtakov z roku 1990.
Album dostal svoj názov podľa hovorovej frázy „Nepoznáte hovno zo Shinoly“.
Zoznam skladieb.
Všetky skladby napísala skupina Ween.
Súľovský potok (prítok Hradnianky)

Súľovský potok je vodný tok na území okresu Bytča. Je to ľavostranný prítok Hradnianky s dĺžkou približne 2 km. 
Priebeh toku.
Potok pramení v Súľovských vrchoch, v strednej časti podcelku Súľovská kotlina, v lokalite nazývanej Jedľovník v nadmorskej výške cca 600 m n. m. Od prameňa tečie prevažne severovýchodným smerom, najskôr lesným údolím, neskôr pasienkami. Vteká do obce Súľov, v ktorej centre sa z ľavej strany vlieva v nadmorskej výške cca do Hradnianky. Potok má len niekoľko menších bezmenných prítokov a v strednej časti preteká okrajom národnej prírodnej rezervácie Súľovské skaly.
Súbežne so Súľovským potokom vedie zeleno značený turistický chodník zo Súľova do Vrchteplej.