Karel Lamač

Karel Lamač (* 27. január 1897, Praha – † 2. august 1952, Hamburg, SRN) bol významná osobnosť českej kinematografie.
Začiatky.
Vyučil sa za lekárnika (rovnako ako jeho otec), omnoho viac ho však zaujalo umenie a ešte počas štúdia sa stal dirigentom filharmonického orchestra, neskôr začal vystupovať s ochotníkmi ako kúzelník. Počas stáži v Drážďanoch sa zoznámil s filmovaním a v priebehu prvej svetovej vojny nakrúcal v zákopoch aktuality, pričom často riskoval vlastný život. 
Filmové pôsobenie.
Po skončení vojny a návrate do vlasti (1918) sa osamostatnil a založil vlastný filmový ateliér "Kavalírka".
Jeho prvým česko-slovenským filmom bol "Vzteklý ženich" (1919), ku ktorému napísal k nemu námet, scenár, bol režisérom a aj hercom - film sa však nezachoval.
Nemý film mu priniesol výrazné herecké uplatnenie, vytvoril obľúbenú filmovú dvojicu s pôvabnou Anny Ondrákovou (vlastným menom "Anna Sofie Ondráková", v zahraničí známa ako "Anny Ondra"), spoločne hrali v: "Chyťte ho" (1924), "Do panského stavu" (1925), "Pan táta Bezoušek" (1926), "Aničko vrať se!" (1926), "Kantor ideál" (1932). Spolu založili spoločnosť "Ondra – Lamač Film". 
Obaja boli do seba hlboko zamilovaní, no keď mu Anny navrhla manželstvo, odmietol ho s prísľubom do budúcnosti, vzhľadom na jeho enormné pracovné vyťaženie. Anny sa krátko nato vydala za známeho nemeckého boxera Maxa Schmelinga, čo Lamača značne zronilo.
On, Anny, režisér Václav Wasserman a kameraman Otto Heller boli v 20. rokoch odbornou kritikou i divákmi považovaní za "silnú štvorku českého filmu". 
Popularitu mu priniesla filmová úloha roztržitého "docenta Bulfínka" vo filme "Na tý louce zelený" (1936). Posledným česko-slovenským filmom, v ktorom sa objavil, bola komédia "Milování zákázano" (1938), v oboch filmoch mal na starosti (ako obvykle) i réžiu.
Už jeho režisérske prvotiny v Česko-Slovensku vzbudili široký ohlas, zaraďujú sa medzi ne nemé filmy "Lucerna", "Velbloud uchom jehly", "Dobrý voják Švejk", "Karel Havlíček Borovský". Ešte väčšie uznanie získal po nástupe zvukových filmov, najúspešnejšie boli tie, v ktorých hral Vlasta Burian: už prvý český zvukový film "C. A K. polný maršálek" (1930) vyvolal nečakaný úspech, ďalej "Lelíček ve službách Sherlocka Holmese", "Funebrák", "Nezlobte dedečka", "Ducháček to zařídí". Spoločne so svojím priateľom a žiakom Martin Fričom režíroval komédie: "On a jeho sestra" a "To neznáte hadimršku". Obľúbené boli aj filmy "Důvod k rozvodu", "Pozor straší". Nakrúcal aj v zahraničí - Nemecku, Francúzsku, Anglicku i v USA. Jeho posledným českým filmom bola komédia "U pokladny stál" s Vlastom Burianom (1939).
Pred nacistickým nebezpečenstvom emigroval do Holandska, neskôr do Belgicka a Francúzska, kde opäť nakrúcal. Po napadnutí Francúzska odišiel do Anglicka, kde pôsobil u armády (R. A. F.) a nakrúcal dokumenty zo života česko-slovenských vojakov. Pozornosť vzbudila protinacistická satira "Švejk bourá Německo" (1943), v ktorej si zahral neskorší česko-slovenský minister zahraničných vecí Jan Masaryk. 
Lamačov oduševnený hlas sa hodil do dokumentárnych filmov, ktoré boli pripravované na uvedenie do oslobodeného Česko-Slovenska. Po skončení vojny sa vrátil do vlasti, ale hneď zasa emigroval, zo strachu z komunistického prevratu. Spočiatku pôsobil vo Francúzsku, neskôr žil niekoľko rokov v USA, kde pracoval na novinkách a vynálezoch v oblasti filmu a televízie. Po ukončení aktívnej činnosti sa presťahoval do nemeckého Mníchova. 
Zomrel v Hamburgu vo veku 55 rokov po vážnom ochorení obličiek a pečene. 
Zhrnutie tvorby.
Lamač sa podieľal na viac ako 260 filmoch (okolo 100 ich režíroval, v 50 hral, k 20 napísal scenár, pri 7 bol autorom námetu, u 4 bol strihačom, v 4 spieval, v 2 bol autorom piesní. Napísal aj jednu z prvých českých kníh o filme: "Jak se píše filmové libreto", v ktorej zhromaždil svoje dlhoročné skúsenosti.