Alternatívny metal

Alternatívny metal (iné názvy: alt-metal, hard alternative) je štýl rockovej hudby spájajúci heavy metal s prvkami príbuzného štýlu, alternatívneho rocku, a s prvkami ďalších žánrov, ktoré normálne nemajú žiadnu spojitosť s metalovou hudbou. Alternatívne metalové skupiny charakterizujú hlavne ťažké gitarové riffy, melodické vokály, niekedy hrdelný spev, nekonvenčné zvuky ďalších heavymetalových žánrov, nekonvenčné štruktúry skladieb a niekedy aj experimentálny prístup k tvrdej hudbe.
Tento termín sa používa už od 80. rokov 20. storočia, ale do väčšieho povedomia sa dostal až počas 90. rokov. Vzniklo z neho niekoľko odnoží, ako sú rap metal a funk metal, ktoré obidva ďalej ovplyvnili ďalší významný štýl, nu metal. Nu metal ďalej rozvíja zvuk alternatívneho metalu, k čomu využíva vplyvy hip hopu, groove metalu, grungeu, a niekedy čerpá aj z industriálneho metalu.
História.
Žáner má korene vo funkrockovej hudbe prvej polovice 80. rokov, kedy alternatívne skupiny ako Fishbone, Faith No More a Red Hot Chili Peppers počali miesiť heavy metal s funkom, čím vytvorili alternatívny metalový štýl funk metal. Ďalšie ranné kapely tohto žánru pochádzajú z hardcore punkového prostredia. Skupiny ako Faith No More, Jane's Addiction a Soundgarden sú považované za najstaršie alternatívne metalové počiny. Všetky tri boli založené približne v tom istom čase a v druhej polovici 80. rokov vytvorili šablónu žánru mixujúc heavy metal s rôznymi inými žánrami. V 80. rokoch sa alt-metalové kapely uchádzali prevažne o priazeň alt-rockového publika, keďže prakticky všetky alt-metalové skupiny tej doby mali korene v americkom nezávislom rocku.
Keď sa na začiatku 90. rokov zjavil grunge čoby populárny štýl rockovej hudby, alternatívny metal bol zrazu väčšmi prijateľný pre stredný prúd a zanedlho sa stal najpopulárnejším metalovým štýlom v 90. rokoch. Viaceré skupiny odmietali byť považované za metalové kapely. Bubeník skupiny Helmet John Stanier povedal, že „do metalu sme spadli náhodou. Vždycky sme neznášali, keď nás ľudia dávali s metalom do súvislosti. Festival alternatívnej hudby Lollapalooza založený spevákom skupiny Jane's Addiction Perrym Farrellom pomohol kapelám spájanými s týmto hnutím, ako Tool, Rage Against the Machine, Primus, Nine Inch Nails, Soundgarden a Alice in Chains, prilákať na seba pozornosť. Prog-rockom ovplyvnená kapela Tool sa stala pomocou svojho debutového albumu "Undertow" (1993) vedúcou skupinou alternatívneho metalového žánru. Popularita Tool v polovici 90. rokov viedla k tomu, že alt-metalové tendencie sa v tomto období začali objavovať aj v iných žánroch, ako napríklad v industriálnej hudbe (Nine Inch Nails) a v rap rocku (Rage Against the Machine). V deväťdesiatych rokoch mnohé zavedené metalové skupiny 80. rokov vydávajú albumy, ktoré boli považované za alt-metalové nahrávky, napríklad Anthrax, Metallica a Mötley Crüe.
V druhej polovici 90. rokov prichádza druhá, agresívnejšia vlna alt-metalových skupín, prezývaná nu metal. Oproti prvej vlne alternatívnych metalových skupín, tento štýl sa väčšmi opiera o thrash metal, groove metal a hip hop, a neskôr získava väčšiu obľubu než klasický alternatívny metal. Následkom tohto vývoja sa väčšmi štandardizoval zvuk alt-metalových skupín, naopak nu metal bol známy svojou výstrednosťou a nezaraditeľnosťou. Na prelome tisícročí zažíval nu metal vedený skupinami ako Korn, Limp Bizkit, Linkin Park a Staind komerčný úspech. Niektoré kapely dokonca dokázali posúvať hudobné hranice a popritom mať stále komerčnú životaschopnosť, napr. Mudvayne (využívajúc progresívne prvky) a Deftones, ktorí vnášali do svojej tvorby vplyvy post-hardcoreu a dream popu.
Britský spisovateľ Joel McIver verí, že Tool zohrali dôležitú úlohu pri formovaní žánru a vo svojej knihe "Unleashed: The Story of Tool" napísal, že „v rokoch 1996 – 97 sa vlna alternatívneho metalu, ktorú v dobe zrodu grungeu viedli Tool, začala transformovať do formy nu-metalu.“ Ale spevák Maynard James Keenan sa voči takýmto názorom rýchlo ohradil: „je mi z toho celého zle. Z toho, že Tool spájajú s nu metalovými skupinami. Tlač... nevidí rozdiel medzi alternatívou a metalom.“ Aj ďalšie alt-metalové skupiny považované za inšpiráciu pre nu metal, dávali ruky preč od tohto hnutia.
Niektoré skupiny spájané s nu metalovým hnutím – napríklad System of a Down, Godsmack, Karnivool, a Deftones – sa klasifikujú stále ako alternatívny metal, keďže zvukovo sú bližšie k alternatívnemu rocku.
Charakteristické znaky.
Žáner bol opísaný ako časť alternatívneho rocku a heavy metalu, pričom v tvorbe skupín prevažuje čistý spev pochádzajúci z alternatívneho rocku, na rozdiel od metalových odnoží. Ale mladšie skupiny včleňujú do svojej tvorby aj vokálne štýly ako death growl či screaming. Takisto sa objavujú aj agresívne gitarové riffy. Na rozdiel od nu metalu môže alternatívny metal obsahovať gitarové sóla.
Jonathan Gold z Los Angeles Times napísal v roku 1990: „Tak ako rock má alternatívne, ľavicové skupiny ako Replacements a Dinosaur Jr. – má aj metal svoju alternatívu. Alternatívny metal je alternatívna muzika, ktorá má šťavu. A alternatívny metal môže v dnešnej dobe k sebe prilákať desaťkrát viac fanúšikov než alt-rock. Jane’s Addiction hrajú intenzívny druh umeleckého metalu ovplyvnený 70. rokmi a takisto Soundgarden. V skutočnosti, aj umelecké kľučkovanie Sabbatov a Zeppelínov ako také možno veru označiť nálepkou alternatívny metal.“ Noviny Houston Press opísali žáner ako „kompromis pre ľudí, ktorým nebola Nirvana dosť tvrdá, ale Metallica bola tvrdá až príliš.“
Prvá vlna alt-metalových skupín mala korene v rôznych prostrediach, menovite v hardcore punku (Bad Brains, Rollins Band, Life of Agony, Corrosion of Conformity), v noise rocku (Helmet, The Jesus Lizard, White Zombie), v seattleskom grungei (Alice in Chains, Soundgarden), v stoner rocku (Clutch, Kyuss), v sludge metale (Fudge Tunnel, Melvins), v gotickom metale (Type O Negative) a v industriáli (Ministry, Nine Inch Nails). Tieto skupiny nikdy nevytvorili jednoliate hnutie či scénu; skôr ich spájalo zahŕňanie tradičných metalových vplyvov a otvorenosť k experimentom. Napríklad, Jane's Addiction čerpali z art rocku a progresívneho rocku, Quicksand miesili post-hardcore a Living Colour do svojho zvuku zapracovali funk, zatiaľ čo Primus boli ovplyvnení progresívnym rockom, thrash metalom a funkom a Faith No More mixovali progresívny rock, R&amp;B, funk a hip hop. Alternatívny metal v podaní Fudge Tunnel obsahoval vplyvy zo sludge metalu a noise rocku.