Ethelred II.

Ethelred II. Nerozhodný (* cca 968 – † 23. apríl 1016) bol anglický kráľ v rokoch 978 až 1013 a 1014 až 1016. Bol synom kráľa Edgara a jeho manželky Elfthryth. Prevažná časť jeho vládnutia bola poznamenaná odrážaním útokov Vikingov.
Pozadie nároku na trón.
Ethelredov otec kráľ Edgar zomrel náhle v júli roku 975 a zanechal po sebe dvoch mladých synov. Starší Eduard pochádzal z jeho prvého manželstva s Ethelfaedou. Mladší Ethelred v tej dobe mal 10 rokov a narodil sa druhej Edgarovej manželke Elfride, s ktorou sa Edgar oženil roku 964. Po Edgarovej smrti bol predpokladaným následníkom Eduard, ale svojim jednaním si znepriatelil mnoho vplyvných šľachticov, ktorí potom podporovali nástupníctvo Ethelreda. Obaja mladíci boli príliš mladí, aby hrali významnú úlohu v politických vyjednávaniach. Ethelredove nástupníctvo podporovala jeho matka, vplyvný šľachtic Elfhere a Ethelwold z Winchesteru. Eduarda podporovali Dunstan, arcibiskup canterburský, Oswald, arcibiskup yorkský a šľachtici Ethelwin, správca Východného Anglicka a Byrhtnoth, správca Essexu.
Eduardova vláda.
Eduardovým spojencom sa podarilo presadiť svojho favorita a Eduard bol korunovaný za kráľa.
Eduardova vláda však trvala iba tri roky, pričom o tomto období existuje veľmi málo informácii. Napriek tomu je známe, že táto doba bola poznamenaná veľkými politickými nepokojmi. Edgar daroval kláštorom veľké množstvo pozemkov, čo ale popudilo aristokraciu. Za vlády Eduarda však došlo k opačnému javu, keď vplyvní šľachtici zabavovali takto darovanú pôdu. Eduard bol zavraždený na Ethelredovom panstve a zdá sa, že jeho vražda bola plánovaná. Neexistuje žiadne svedectvo podporujúce informáciu, ktorá sa objavila v písomných materiáloch o storočie neskôr, o tom, že by jeho vraždu plánovala Ethelredova matka Elfrida. Za túto vraždu nebol nakoniec nikto potrestaný.
Nástup na trón.
Ethelred bol mesiac po smrti svojho nevlastného brata korunovaný za anglického kráľa. V tej dobe mal asi 13 rokov.
Boje s Dánmi.
V polovici 10. storočia zažívalo Anglicko obdobie mieru, potom čo Ethelredov otec Edgar znovu ovládol Danelaw. Začiatkom roku 980 začali malé skupiny Dánov napádať pobrežie Anglicka. Tieto konflikty nepredstavovali pre Anglicko veľké problémy, ale znamenali prvé diplomatické kontakty s Normandiou. Dánski Vikingovia v niektorých prípadoch po svojich nájazdoch hľadali útočisko v normanských prístavoch. To viedlo k nárastu napätia medzi anglickým a normanským dvorom. K urovnaniu sporov prispel pápež Ján XV. a výsledkom jeho úsilia bol podpis mierovej dohody v Rouene roku 991.
Ale v auguste toho istého roku sa pri brehoch Anglicka objavila veľká dánska flotila. Po niekoľkých výpadoch na juhovýchodnom pobreží doplávala k ústiu rieky Blackwater a jej posádka obsadila Northey Island. Neďaleko odtiaľ na východ sa nachádzalo pobrežné mesto Maldon, kde sídlil správca Essexu s vojenskou posádkou. Obe strany sa stretli v bitke pri Maldone, ktorá skončila víťazstvom Dánov. Bola to prvá zo série porážok anglických síl od dánskych nájazdnikov.
Roku 991 mal Ethelred 24 rokov. Po porážke pri Maldone sa rozhodol Dánom ustúpiť a zaplatil im 10 000 libier za zachovanie mieru. Napriek tomu dánska flotila pokračovala v ceste okolo anglického pobrežia s výpadmi na pevninu a doplávala Temžou až do blízkosti Londýna. Bitka, ktorá sa krátko nato rozpútala, bola nerozhodná. Ethelred sa stretol s vodcom dánskeho vojska Olavom Tryggvasonom a dohodol s ním mier zahrňujúci podmienky života Dánov sídliacich v oblastiach Danelawu, vrátane obmedzenia ich počtu a povolenia trhov. Dojednanie tiež zahrňovalo dohodu, že útoky Dánov z predchádzajúcich období budú zabudnuté a Dáni obdržia 22 000 libier za zachovanie mieru. Roku 994 bol Olav pokrstený a jeho kmotrom sa stal Ethelred. Po tejto udalosti Olav odišiel do Nórska a do Anglicka sa už nevrátil.
Roku 997 sa útoky Dánov opakovali. Zrejme išlo o zvyšky pôvodnej armády doplnenej o stále obyvateľstvo Danelawu. Spustošili Cornwall, Devon, západný Somerset a roku 997 južný Wales, Dorset, Hampshire a roku 998 Sussex. Roku 999 napadli Kent a roku 1000 opustili Anglicko a dorazili do Normandie. Dôvodom bolo zrejme odmietnutie platby za udržanie mieru. Ethelred využil toto krátke obdobie, aby zostavil vojsko a zaútočil na Strathclyde.
Roku 1001 sa dánska flotila vrátila a spustošila Sussex. V tej dobe sa flotila vrátila na svoju základňu na ostrov Wight. Neskôr dánske vojsko napadlo južný Devon, aj keď sa Angličanom podarilo ich útok odraziť pri Exetere. 
Ethelredove vojsko utrpelo straty a na jar roku 1002 pre udržanie mieru Ethelred zaplatil Dánom 24 000 libier. Časté platby obrovských čiastok za udržanie mieru sa často považujú za Ethelredovu slabosť a krátkozrakosť. Napriek tomu na jeho obranu treba povedať, že toto bolo použité už v dobe Alfreda Veľkého a bol to bežný spôsob riešenia konfliktov.
Zdá sa, že žiadne finančné prostriedky nemohli zastaviť dánske útoky, ale skôr ich podnecovali: roku 1003 dánska armáda pod vedením Svena Forkbearda vyplienila západnú časť krajiny. Roku 1004 zaútočili na Východné Anglicko, kde vyrabovali Norwich. V tom istom roku sa šľachtic Ulfcytel Snillingr stretol s Dánmi. Aj keď utrpel porážku, spôsobil Dánom veľké straty a takmer sa mu podarilo zničiť ich lode. Roku 1005 dánske vojsko opustilo Anglicko, pravdepodobne kvôli stratám spôsobených v bojoch vo Východnom Anglicku alebo z dôvodov hladomoru, ktorý v tom roku sužoval Britániu.
Strata trónu a smrť.
V nasledujúci dvanástich rokoch bolo Anglicko pustošené sériou útokov dánskej armády, ktorú Ethelredove vojsko nebolo schopné efektívne odrážať. Ethelred bol schopný zastaviť iba ich postup platbou častého výkupného (Danegeld). Každá takáto platba viedla k odchodu dánskeho vojska, ale po jednom alebo dvoch rokoch dorazilo do Anglicka ďalšie dánske vojsko a výška výpalného sa zvyšovala. Ethelredovou zúfalou reakciou bol masaker Dánov trvalo žijúcich v Anglicku 13. novembra 1002. Nakoniec bol roku 1013 anglický odpor zlomený, Sven dobyl celú krajinu a prinútil Ethelreda, aby opustil Anglicko.
Sven prežil svoje víťazstvo iba niekoľko týždňov, zomrel onedlho potom. Roku 1014 dánska armáda vyhlásila nového anglického kráľa, Svenovho syna Knuta Veľkého, ktorého však toho istého roku vyhnali z Anglicka. Knut sa so svojim vojskom vrátil do Anglicka roku 1015. Ethelredova kontrola Anglicka sa znovu zrútila a 23. apríla roku 1016 v Londýne zomrel. Bol pochovaný v pôvodnej Katedrále sv. Pavla a jeho nástupcom sa stal jeho syn Edmund II.
Rodina.
Ethelred sa oženil dvakrát. Najprv s Elfgifou, dcérou Thoreda, správcu Yorku, s ktorou mal šesť synov. Druhou Ethelredovou manželkou, s ktorou sa oženil roku 1002, bola Emma Normanská, dcéra Richarda II., vojvodu normanského. Emmin prasynovec Viliam I. Dobyvateľ neskôr odvodzoval svoj nárok na anglický trón z tohto príbuzenského vzťahu. S Emmou mal Ethelred dvoch synov a jednu dcéru.