Tisíc a jedna noc

Tisíc a jedna noc ( "Hazár-o Jak Šab", "’Alf lajla wa-lajla") je stredoveká arabská anonymná zbierka ľudových rozprávok, bájok, anekdot a ďalších príbehov, ktorá vznikala približne od 7. do 16. storočia a ktorá podáva verný obraz spoločenských pomerov, mravov a zvyklostí vtedajšieho arabského sveta.
Vznik zbierky.
Najstaršia časť zbierky má indický pôvod. Ide o rámcový príbeh celej zbierky, t. j. rozprávanie o múdrej Šahrazád (=Šeherezáda) a krutom kráľovi Šahrijárovi, ako aj niekoľko ďalších rozprávok a bájok. Za vlády perzskej dynastie Sásánovcov (224-651) sa dostalo toto rozprávanie do Perzie a bolo tu obohatené o ďalšie príbehy (indický a perzský originál sa však nezachoval). Do arabčiny bola zbierka preložená koncom 7. storočia, keď si Arabi Perziu podrobili a urobili z nej súčasť svojho kalifátu. Od 7. do 13. storočia Arabi zbierku podstatne rozšírili. Vznikli celé cykly nových rozprávaní o abbásovských kalifoch, najmä o Harúnovi ar-Rašídovi, množstvo milostných a cestopisných príbehov a desiatky krátkych anekdot. Do zbierky pribudli aj zvyšky starých mezopotámskych mýtov, grécke, byzantské a židovské námety. Veľkú inšpiráciu ponúkala aj klasická arabská próza a dejepisná literatúra, cestopisy a zbierky poučných a mravopisných príbehov. V zbierke sa často hovorí o astronómii, astrológii a iných vedách, existuje v nej mnoho odkazov na Korán, často sa spomína Alláh a jeho prorok Mohamed aj nepriateľstvo medzi kresťanmi a moslimami.
Dobytie Bagdadu Mongolmi v roku 1258 znamenalo koniec abbásovskej ríše. Abbásovci si však udržali funkciu duchovnej hlavy islamu ešte v rokoch 1261 až 1517 v Egypte pod vládou Mamelukov. Tak sa zbierka dostala do egyptskej Káhiry, kde sa ďalej rozvíjala. V roku 1279 sa zbierka dočkala svojho prvého arabského vydania. Svoju terajšiu podobu však získala až koncom 16. storočia.
Najznámejšie preklady.
Na konci 17. storočia objavil francúzsky orientalista a archeológ Antoine Galland v Parížskej kráľovskej knižnici arabský rukopis tejto vtedy ešte v Európe neznámej zbierky (rukopis do knižnice priniesol z Egypta pravdepodobne nejaký francúzsky diplomat). Galland preložil dielo do francúzštiny a vydal ho v rokoch 1704 až 1717 pod názvom "Les Mille et une nuits, contes arabes traduits en français" (Tisíc a jedna noc, arabské rozprávky preložené do francúzštiny). Zbierka mala obrovský úspech a podľa Gallandovho prekladu vznikali preklady aj do ďalších európskych jazykov. Prvý kompletný preklad do nemčiny pochádza z rokov 1837-1841 a je od nemeckého orientalistu Gustava Weila. Najlepší anglický preklad je "The Book of the Thousand Nights and a Night" (Kniha Tisíc a jednej noci) z rokov 1882 až 1885 od sira Richarda Francisa Burtona. V anglickom prostredí je však zbierka známa pod názvom "The Arabian Nights" (Arabské noci) podľa skráteného prekladu Andrewa Langa z roku 1898. Do češtiny zbierku kompletne preložil orientalista Felix Tauer v rokoch 1928 až 1934. Do slovenčiny ju preložil arabista Ján Pauliny. Pod názvom "Tisíc a jedna noc" vyšli v rokoch 1987 až 2010; ide o preklad celého originálu v 7 zväzkoch. Ako podklad slúžilo najcelistvejšie štvorzväzkové tzv. 2. kalkatské vydanie z rokov 1839 až 1842. Pri preklade sa prekladateľ opieral aj o staršie dvojzväzkové vydanie.
Rámcový príbeh.
Všetky rozprávky a príbehy Tisíc a jednej noci sú rozprávané v priebehu tzv. rámcového príbehu, ktorého hlavnými postavami sú kráľ Šahriár a dievča Šahrazád. Kráľa kedysi oklamala jeho manželka, ktorá sa v dobe jeho neprítomnosti milovala so svojimi otrokmi. Keď sa to dozvedel, nechal ju aj otrokov popraviť a zanevrel na ženy, o ktorých bol presvedčený, že žiadna z nich nevydrží byť v manželstve verná. Oženil sa preto každý deň s jednou pannou, strávil s ňou noc a ráno ju dal popraviť. Po troch rokoch nezostalo v jeho meste žiadne dievča, s ktorým by sa mohol ešte oženiť. Keď Šahrijár prikázal svojmu vezírovi, Šahrazádinmu otcovi, aby mu priviedol ďalšiu dievčinu, márne a so strachom z kráľa blúdil mestom. Keď prišiel domov, jeho dcéra videla, že má starosti. Otec jej všetko porozprával a ona sa ponúkla, že sa stane ďalšou kráľovou ženou. Jej otec s tým nesúhlasil, ale Šahrazád sa nedala odradiť. Požiadal však svoju sestru, nech jej menom požiada kráľa, či mu môže večer rozprávať príbeh. Šahrijár súhlasil, a tak Šahrazád rozprávala kráľovi počas tisíc a jednej noci príbehy, ktoré boli tak dlhé, že nikdy neskončili na svitaní. Pritom, kráľ bol vždy zvedavý na pokračovanie. Keď Šahrazád svoje rozprávanie, počas ktorého porodila kráľovi troch synov, dokončila, nechal ju Šahrijár pre jej múdrosť, vernosť a lásku k nemu nažive.
Najrozsiahlejšie a literárne najhodnotnejšie časti knihy sú rozprávkové príbehy s množstvom nadprirodzených bytostí, čarodejných predmetov, kúziel a zaklínadiel. Ďalšiu veľkú časť tvoria dobrodružné, cestopisné a rytierske príbehy. Anekdoty, bájky a mravopisné rozprávania bývajú väčšinou zakomponované do väčších celkov.
Rozprávky v Tisíc a jednej noci.
Nasledujúce rozprávky sa nachádzajú v 2. kalkatskom vydaní Tisíc a jednej noci, ktoré je najúplnejšie a slúžilo ako základ aj pre český a slovenský preklad.
"Rozprávanie o kráľovi Šahrijárovi a jeho bratovi" (rámcový príbeh)
V tomto vydaní Tisíc a jednej noci sa nenachádzajú dve známe rozprávky: "Rozprávanie o Alá'addínovi a čarovnej lampe" a "Rozprávanie o 'Alí Babovi a štyridsiatich zbojníkoch", ktoré sa nachádzajú v iných vydaniach.