burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
High-Speed Downlink Packet Access

High-Speed Downlink Packet Access (HSDPA) je protokol mobilnej telefónie označovaný tiež ako technológia 3,5G – triapoltá generácia. Objavil sa v Release 5 štandardu UMTS. HSDPA je dostupné ako pre UMTS FDD tak pre UMTS TDD.
HSDPA podstatne zvyšuje prenosovú rýchlosť pre downlink. Rýchlosť UMTS Release 99 (Release 3) je len 384 kbit/s. 
HSDPA je založený na niekoľkých inováciách architektúry siete, vďaka ktorým sa dosahuje nižšieho oneskorenia, rýchlejšie reakcie na zmenu kvality signálu a spracovanie H-ARQ, teda Hybrid Automatic Repeat Request, hybridnej automatickej požiadavky na opakovanie prenosu. 
Ďalšie zmeny boli spravené priamo na rádiovej časti siete, teda na RNC (Radio Network Controler) a Node B (základňová stanica). Hlavnou zmenou, ktorá prispieva k zrýchleniu toku dát a odstráneniu oneskorenia a rozptylu, je presunutie niektorých úloh zo samotného RNC na Node B. Základňové stanice sa teraz namiesto RNC starajú o plánovanie a riadenie priamo na vrstve 1, väčšina funkcií MAC dôležitých práve pre oneskorenie a rozptyl dát je z RNC v Release 5 presunutá na NodeB. Vďaka tomu dáta prejdú kratšiu trasu pred tým, než sa dekódujú a možno sa zistí, že niečo s nimi nie je v poriadku a že je potrebné ich poslať znovu. Znižujú sa tým nároky na čas potrebný na ich prenos, ale aj na RNC, naopak je potrebný výkonnejší hardware NodeB. MAC (Medium Access Control, Riadenie prístupu k médiu) sa v Release 5 nazýva MAC-HS, čím dáva táto funkcia najavo, že je dislokovaná na NodeB.
Oproti Release 99 zavádza HSDPA novú schému na prenos paketových dát. Namiesto rýchleho riadenia vysielacieho výkonu a premenného faktora rozptylu sa používa dynamická adaptívna modulácia a kódovanie, viackódové operácie, rýchle plánovanie a opakované odosielanie na fyzickej vrstve.
Vďaka HSDPA bude v W-CDMA sieťach (teda európskeho UMTS) teoreticky možné ponúkať zdieľané rýchlosti maximálne 14,4 Mbit/s (maximálna rýchlosť na jednu bunku), efektívne rýchlosti budú podstatne nižšie a pri štarte HSDPA sa očakáva, že mobilné terminály budú schopné využívať rýchlosť maximálne do 1,8 Mbit/s. Rýchlosť 14,4 Mbit/s pre jedno zariadenie sa nedá v dohľadnom čase očakávať. Pri tejto rýchlosti by totiž terminál (telefón) musel súčasne používať 15 kódov súčasne a všetky timesloty, čím by pre seba zabral celú kapacitu jedného sektora.
Eduard Hartmann

Eduard Hartmann môže byť:
Tatra K2R.03-P

Tatra K2R.03-P je typ električky, ktorá vznikla modernizáciou česko-slovenských električiek Tatra K2.
Dejiny.
Dopravní podnik města Brna od roku 1996 prevádzkoval pomerne úspešné modernizované električky K2R a K2R.03. Pretože však výrobca elektrickej výbavy pre tieto typy, firma ČKD, skrachoval, bolo nutné nájsť náhradu. Ako perspektívna sa ukázala výbava TV Progress od spoločnosti Alstom. Preto boli modernizované ďalšie 3 vozidlá v štýle K2R.03 s touto výbavou. Dostali označenie K2R.03-P.
Modernizácia.
Rekonštruované vozidlá dostali novú elektrickú výbavu TV Progress, polopantograf a čelá podľa návrhu Ing. arch. Patrika Kotasa. Modernizovaný bol aj interiér a stanovisko vodiča. Modernizácia okrem typu výbavy vychádza z typu K2R.03.
Prevádzka.
Modernizácie na typ K2R.03-P prebiehali v rokoch 2000 až 2002.
Tatra KT8D5R.N2P

Tatra KT8D5R.N2P je typ električkového vozňa, ktorý vznikol modernizáciou česko-slovenskej električky Tatra KT8D5.
Dejiny.
Po spustení modernizácie vozidiel KT8D5 v Brne a Ostrave sa rozhodol tieto električky rekonštruovať aj pražský dopravný podnik. Prvé vozidlo bolo predané šumperskej firme Pars nova na jar roku 2004. Po istých problémoch spojených s veľkým rozsahom modernizácie bola táto električka sprevádzkovaná v apríli roku 2005. V prestavbách sa pokračuje rýchlosťou približne 5 vozidiel ročne. Pražský dopravný podnik plánuje takto zmodernizovať všetkých 47 električiek tohto typu.
Modernizácia.
Prestavba sa blíži brnianskym električkám Tatra KT8D5R.N2. Oba krajné články prešli generálnou opravou, stredný článok bol nahradený novým nízkopodlažným. Zmodernizovaný bol interiér, napríklad nové sedadlá, informačný systém pre cestujúcich a stanovisko vodiča. Vyskytujú sa však aj odlišnosti, pražské vozidlá dostali polopantografy, pôvodná elektrická výbava bola nahradená novou typu TV Progress. Vodič môže okrem toho sledovať vnútorný aj vonkajší priestor pomocou niekoľkých zabudovaných kamier.
Prevádzka.
Modernizácie na typ KT8D5R.N2P prebiehajú od roku 2004.
Paweł Sarna (básnik)

Paweł Sarna [čítaj Paveu Sarna] (* 26. január 1977, Jaworzno, Poľsko) je poľský básnik. Debutoval súborom "Atak" (1998), spoločne s P. Lekszyckim vydal zbierku básni "Ten i Tamten" (2000). Vyštudoval poľskú filológiu na univerzite v Katowiciach. Verše publikuje na stránkach Fa-artu, Arkadii, Lampy a Iskry Božej. Publikuje aj v regionálnom literárnom časopise Sokol, kde pracoval ako redaktor.
Tatra KT8D5R.N1

Tatra KT8D5R.N1 je typ električkového vozidla, ktorý vznikol modernizáciou česko-slovenskej električky Tatra KT8D5.
Dejiny.
Po spustení modernizácií električiek KT8D5 na typ Tatra KT8D5R.N2 v Brne sa rozhodol Dopravní podnik Ostrava uskutočniť podobný projekt. Dosadením nového nízkopodlažného článku a predovšetkým zjednosmernením vozidla vznikla električka KT8D5R.N1. Dôvodom tejto zmeny bolo predovšetkým to, že obojsmerné vozidlá KT8D5 sa ako obojsmerné takmer nevyužívali. Iba pri špecifických výlukách, kedy by bol koncový úsek trate odrezaný od zvyšku siete, by sa využila výhoda týchto vozidiel. Pretože sa však žiadne také výluky nekonali, bolo rozhodnuté zjednosmerniť väčšinu ostravských električiek KT8D5.
Modernizácia.
Modernizácia sa okrem zjednosmernenia vozidla veľmi blíži brnianskym a košickým električkám KT8D5R.N2. Vozňová skriňa bola kompletne opravená, stredný článok bol nahradený novým nízkopodlažným, zrekonštruovaný bol interiér a stanovisko vodiča. Elektrická výbava zostala pôvodná typu TV3. Jednou z výhod jednosmerného vozidla je aj zvýšenie počtu sedadiel.
Prevádzka.
Modernizácie na typ KT8D5R.N1 prebiehajú od roku 2003.
Tatra T2R

Tatra T2R je električka, ktorá vznikla rekonštrukciou česko-slovenskej električky typu Tatra T2.
Dejiny.
Jedným z dôvodov rekonštrukcie vozidiel T2 bol nedostatok nových vozidiel, ďalším čiastočná unifikácia s typom Tatra T3. Modernizácie prebiehali v 70. a 80. rokoch 20. storočia, dopravný podniky si električky rekonštruovali vo svojich dielňach alebo ich odosielali do iných dopravných podnikov. Takéto upravené vozidlá sa udržali v prevádzke až do konca 90. rokov.
V rokoch 1995 a 1996 odkúpil Liberec z dôvodu nedostatku električiek osem vozidiel z Ostravy. Z týchto vozidiel dodnes (2006) jazdí posledná súprava ev.č. 26+27, ktorá prešla v rokoch 2001 až 2006 celkovou opravou a modernizáciou. Tieto dve električky sú poslednými vozidlami Tatra T2, resp. T2R na svete, ktoré sú v osobnej prevádzke. V Brne a Ostrave sú električky T2R používané ako služobné.
Modernizácia.
Najdôležitejšou zmenou bola výmena elektrickej výbavy za typ TR37, používaný vo vozidlách T3. Rekonštrukciou prešla aj vozňová skriňa, predný otvor na transparent bol vo väčšine prípadov zaplechovaný, namiesto jedného predného svetlometu boli dosadené dva, vozidlám boli v bočných plentách vykonané výrezy na jednoduchší prístup k podvozkom.
Rozptyl (žiarenie)

Rozptyl alebo difúzia je prejav interakcie žiarenia (svetlo, pohybujúce sa častice) s optickými nehomogenitami prostredia, ktoré spôsobujú odklon žiarenia z pôvodného smeru. 
Všeobecne rozlišujeme dva typy rozptylu, elastický a kvázielastický. Elastický rozptyl je rozptyl, pri ktorom sa energia žiarenia nemení (alebo len veľmi málo) a kvázielastický rozptyl mení energiu žiarenia. Tieto termíny sú odvodené z kinetickej štúdie zrážok tuhých telies. Hlavné formy elastického elektromagnetického rozptylu sú Rayleighov rozptyl a Mieov rozptyl. Hlavné formy kvázielastického elektromagnetického rozptylu sú Ramanov rozptyl, Brillouinov rozptyl, rozptyl röntgenového žiarenia a Comptnov rozptyl. 
Pri prechode svetla (elektromagnetického žiarenia) látkou sú jej molekuly ovplyňované premenným (oscilujúcim) elektrickým poľom.
Vonkajšie elektrické pole s intenzitou formula_1 indukuje v látke dipólový moment
orientovaný proti vonkajšiemu elektrickému poľu. 
formula_2
formula_3 je koeficient polarizovateľnosti danej častice látky.
Indukované dipóly sa periodicky menia s rovnakou frekvenciou, ako vektor prechádzajúceho intenzity formula_4 prechádzajúceho žiarenia. Po zrušení vplyvu vonkajšieho poľa zaniká aj indukovaný dipól formula_5. 
Podľa teórie elektromagnetického žiarenia je každý oscilujúci dipól zdrojom elektromagnetického žiarenia s frekvenciou zhodnou s frekvenciou oscilácie dipólu. Toto žiarenie dipól emituje do všetkých smerov priestoru. Preto sa molekuly, atómy či ióny látok interagujúcich so svetlom stávajú sekundárnym zdrojom svetelného žiarenia s rovnakou frekvenciou (ak zanedbáme Ramanov efekt) ako má pôvodné prechádzajúce žiarenie. Tento teorém sa nazýva Huygensov princíp.
V opticky homogénnom prostredí sa sekundárne svetelné žiarenie častíc látky interferenciou vzájomne vyruší, a to vo všetkých smeroch, okrem smeru šíriaceho sa žiarenia. Úplne opticky homogénne prostredie môže byť však len ideálny kryštáľ pri teplote 0 K.
Reálne látky opticky homogénne nie sú, nehomogénne zložky prostredia majú polarizovateľnosť inú ako je polarizovateľnosť prostredia (svetlo v nich indukuje dipólové momenty iné ako v časticiach prostredia), a preto nie všetko sekundárne žiarenie sa v nich vyruší interferenciou. Sekundárne žiarenie, ktoré sa interferenciou nevyruší, pozorujeme ako žiarenie rozptýlené danou látkou.
Strand (Londýn)

Strand je jednou z významných londýnskych ulíc spájajúcich dva hlavné mestské obvody, a to City of London a City of Westminster. Ulica začína na Trafalgarskom námestí pri železničnej stanici Charing Cross a končí pri Temple Bar, kde sa spája s Fleet Street.
História.
Pomenovanie Strand pochádza zo staroanglického slova pre pobrežie alebo nábrežie rieky. Dáni, Nóri, Nemci a Holanďania si taktiež odvodili výraz pre pláž z tohto slova. Predtým ako bolo vybudované Thames Embankment bola Strand najbližšou cestou pri Temži.
Oblasť Aldwych a Strand bola osídlená už v dobe anglosaskej, keď vznikla osada v oblasti tesne za pôvodnými rímskymi hradbami. V stredoveku bola táto oblasť centrom výstavby a rozvoje medzi centrom obchodu v City a politickým centrom vo Westminsteri. V 17. storočí práve Strand tvorila hlavnú spojnicu medzi týmito dvoma centrami. 
Na Strand sa nachádzajú v oddelených ostrovčekoch mimo hlavný dopravný ruch dva kostoly. Prvým z nich je St Clement Danes, vybudovaný asi v 9. storočí, i keď väčšina súčasnej stavby pochádza zo 17. storočia a jej autorom je architekt Christopher Wren. St Mary-le-Strand bol dokončený v roku 1717 a jeho autorom je James Gibbs.
Dopravné spojenie.
Najbližšie stanice londýnskeho metra sú:
Najbližšia železničná stanica:
Na ulici Strand sa nachádzali svojho času dve stanice metra, ktoré niesli názov „Strand“:
Daniel Baláž

Daniel Baláž (* 14. apríl 1969) je slovenský rozhlasový moderátor, hudobný publicista, dídžej a hudobný dramaturg a rekreačný bubeník (v skupine Ospalý pohyb).
Študoval na Právnickej fakulte Univerzity Komenského. 
Od roku 1993 pôsobil v Rádiu Ragtime, od roku 2000 v Rock FM Rádiu, dnes Rádiu _FM. Publicisticky prispieval do internetového magazínu inZine. Krátku dobu moderoval reláciu Slovenskej televízie METRO, ktorá sa zaoberala alternatívnou kultúrou na Slovensku a v Česku. V súčasnosti uvádza spolu s Pavlom Hubinákom show Baláž &amp; Hubinák na Rádiu _FM.
V Rádiu FM pracuje tiež ako dramaturg. Prispieva aj do týždenníka .týždeň.
Saint Mary le Strand

Saint Mary le Strand je anglikánsky kostol v Londýne. Nachádza sa ulici Strand v mestskom obvode Westminster. Kostol stojí na samostatnom dopravnom ostrovčeku na sever od Somerset House a na juh od Bush House, v ktorom sídli BBC World Service. 
Kostol bol postavený v roku 1717 podľa návrhu architekta Jamesa Gibbsa. V súčasnosti slúži ako oficiálny kostol Women's Royal Naval Service (ženské oddiely námorníctva). V kostole sa taktiež nachádza pamätná kniha s menami tých, ktorí zahynuli v službe.
Dopravné spojenie.
Najbližšie stanice londýnskeho metra:
Dub letný

Dub letný (lat. "Quercus robur") je druh stromu z rodu dub ("Quercus").
Charakteristika.
Je to mohutný strom. Jeho koruna je mohutná, nepravidelne a robustne rozložitá, pretiahnutá smerom nahor. Kôra je tmavosivá, a hrubo rozpukaná. Dorastá do výšky 30-40 metrov.
Listy sú dlhé obráteno vajcovité s krátkymi stopkami, okraje listov sú vlnkovito-laločnaté, najširšie sú v prostriedku.
Kvitne v apríli a v máji. Kvety sú jednopohlavné, samčie súkvetie má charakter jahniad na tohoročných vetvičkách, samičie jahňady rastú na letorastoch. Plodom je žaluď (jednosemenná nažka) sediaca v kalíšku. Stopka je 3 – dlhá.
Výskyt.
Prirodzene sa vyskytuje v Európe, v Malej Ázii, na Kaukaze a v niektorých lokalitách severnej Afriky.
Rastie od nížin až po podhorské oblasti, kde môže vytvárať dubové lesy – dúbravy. Často rastie aj ako osamelý strom.
Systematika.
Súčasný najčastejší systém je takýto:&lt;br&gt;
dub letný ("Quercus robur"):
Staršie sa do duba letného zaraďoval aj taxón "Quercus estremadurensis", a to ako poddruh "Quercus robur" subsp. "estremadurensis".
Synonymá sú:
Poznámka: Často uvádzané synonymum "Quercus pendulina" Kit. nie je synonymum duba letného, ale je synonymom taxónu Quercus kerneri nothosubsp. kerneri.
Systém podľa Flóry Slovenska V/3 (prevzaté z: Požgaj et Horváthová 1986, resp. Mátyás 1973) je takýto:&lt;br&gt;
dub letný ("Quercus robur"):
Taxón pedunciliflora je v tomto systéme uvedený ako samostatný druh "Quercus pedunciliflora" (dub sivý/sivozelený). Taxón brutia je uvedený ako súčasť tohto druhu "Quercus pedunciliflora". Taxóny imeretina a broteroana sa v texte nespomínajú.
Zdroje kapitoly Systematika: 
Využitie.
Liečiteľstvo.
Kôra duba letného sa využíva k liečeniu rôznych kožných ochorení a vyrážok, častejšie sa však používa kôra z príbuzného duba zimného, ktorá má byť účinnejšia. Najúčinnejšia je čerstvá kôra z mladých stromov, rozpukaná kôra starých stromov je považovaná za bezcennú, rovnako ako kôra, ktorá je dlho skladovaná.
Drevo.
Dub letný poskytuje veľmi tvrdé a ťažké drevo, ktoré je vysoko cenené a má široké uplatnenie v stavebníctve. Najžiadanejšie je vo vodnom stavebníctve, pretože namočením vo vode sa jeho kladné vlastnosti ešte zlepšujú.
Škoda 1Tr

Škoda 1Tr bol prvý trolejbus vyrobený vo Škodových závodoch. Zároveň išlo tiež o jeden z troch trolejbusov, ktoré boli určené pre začatie trolejbusovej dopravy v Prahe
Konštrukcia.
Podvozok trolejbusu 1Tr mechanicky vychádzal z nákladného automobilu Škoda 553, bol iba upravený pre dosadenie trakčného motora a elektrickej výzbroje. Karoséria pre takto upravený podvozok bola vyrobená vo Škodových závodoch v Mladej Boleslavi, elektrickú výzbroj dodali tie isté závody z Plzne. Skriňa bola drevená, spevnená kovovými výstuhami a zvonku oplechovaná. Na streche umiestnené zberača museli byť na troleje nasadzované pomocou tyče.
Išlo o trojnápravový trolejbus (hnacia bola tretia náprava). Bol vybavený tromi brzdami – elektrickú rekuperačnú, pneumatickú prevádzkovú a ručnú. Bol určený pre ľavostrannú prevádzku, preto boli v ľavej bočnici umiestnené dvoje dvojdielne skladacie dvere. Vodič trolejbusu mal pre vstup na svoje stanovište k dispozícii ešte malé dvierka v pravej bočnici. Po vzniku Protektorátu bol voz prestavaný na pravostrannú prevádzku.
Prototyp.
Prototyp (a tiež jediný vyrobený voz tohto typu) bol vyrobený v roku 1936. Spolu s prototypmi trolejbusov Praga TOT a Tatra T 86 bol určený pre prvú česko-slovenskú "modernú" trolejbusovú prevádzku v Prahe. Voz 1Tr dostal evidenčné číslo 301 a jazdil až do roku 1955, kedy bol odstavený. O rok neskôr bol vyradený zo stavu pražských trolejbusov a bol odovzdaný Národnému technickému múzeu, ktoré však tento unikátny voz v roku 1961 sešrotovalo.
Prevádzka.
V roku 1936 bol vyrobený jediný voz.
Škoda 9Tr

Škoda 9 Tr je krátke trolejbusové vozidlo, vyvinuté na konci 50. rokov a vyrábané vo veľkých sériách od 60. do 80. rokov 20. storočia. Vo svojej dobe to bol prevratný typ , rozšíril sa do mnohých krajín sveta a z pohľadu masovosti výroby býva prirovnávaný k električkám typu ČKD Tatra T3.
Dejiny.
Prvý prototyp z typovej rady týchto trolejbusov sa vyrobil v roku 1958 a po štyroch rokoch jeho skúšobnej prevádzky začala sériová výroba v roku 1962, ktorá trvala až do roku 1982, kedy ho nahradili modernejšie vozidlá - Škoda 14 Tr. Dlhá zotrvačnosť sériovej výroby bola vyvolaná hlavne obľubou tohto vozidla u najväčšieho odberateľa, Sovietskeho zväzu, väčšina veľkých miest zväzu postavených prevažne v druhej polovici 20. storočia má trolejbusovú dopravu, ako aj obmedzenými možnosťami socialistickej ekonomiky. Škoda 9 Tr sa veľmi dobre osvedčila, vykazovala vysokú životnosť, nenáročnosť a odolnosť tiež v ťažkých prevádzkových podmienkach.
Prevádzka.
Trolejbusy typu Škoda 9 Tr zaujímajú veľmi významné miesto v histórii vozidiel nekoľajovej elektrickej trakcie nielen v bývalom Česko-Slovensku, ale aj v mnohých významných mestách ďalších krajín, okrem ZSSR aj v Poľsku, Bulharsku, NDR, Indii, Afganistane a Nórsku. Celkovo bolo vyrobených v rokoch 1961 až 1981 okrem prototypov takmer 7 a pol tisíca týchto trolejbusov, z toho len necelých tisíc jazdilo v Česko-Slovensku. Vozidlá sa vyrábali v dvojdverovej aj trojdverovej verzii. V 70. rokov prichádza výrobca s inováciemi v podobe hydraulického posilovača riadenie a tyristorovou výzbrojou. V súvislosti s dodávkami vozidiel rady 14 Tr sa skončila prevádzka trolejbusov 9Tr v českých a slovenských mestách v 90. rokov, avšak v niektorých krajinách trvá podnes (Ukrajina, Bulharsko).
Dve vozidlá vlastní Dopravný podnik Bratislava, kde sú evidované ako historické vozidlá. 
V Česku majú svoje historické vozidlá 9 Tr dopravné podniky v Brne, Ostrave, Zlíne, Pardubiciach, Plzni a v Českých Budejoviciach dokonca aj upravený vozeň pre napätie 750V. Teplický vozeň č. 105 je tiež historický, avšak na rozdiel od iných nebol nikdy vyradený z pravidelnej prevádzky (administratívne zrušený). Iné vozidlá sú v súkromných rukách.
Škoda 14Tr

Škoda 14 Tr je trolejbusové vozidlo klasickej koncepcie vyrábané medzi rokmi 1982 a 1991 v českom závode v Ostrove nad Ohří spoločnosťou Škoda.
Opis.
Vozidlo vzniklo ako kópia poľského autobusového projektu Jelcz 039. Je dlhé približne 11 metrov, má trojo, dvojdielnych dverí. Pre export existovali aj dvojdverové karosérie. Karoséria je oceľová a jej časť pod oknami je tepelne izolovaná a odhlučnená antivibračným náterom. Podlaha je pokrytá gumou, sedadlá koženkové a usporiadané vo dvoch radoch, niekedy aj v proti alebo v boku smere jazdy. Neskoršie modernizované verzie mali podlahu protišmykovú a sedadlá čalúnené. Vozidlá sa líšia podľa sérií, zatiaľ čo v prvej sérii bolo čelné a zadné sklo nedeľné, neskôr sa zmenilo na dvojdielne s dvoma stieračmi.
Prevádzka.
14 Tr nahradili pôvodne rozšírené trolejbusy typu Škoda 9 Tr, objavili sa vo všetkých mestách bývalého Česko-Slovenska, kde bola trolejbusová doprava (Brno, Ostrava, Plzeň, Bratislava, Košice, Prešov, Banská Bystrica a ďalšie). Prvé série trpeli najmä na poddimenzovanú karosériu a problematickú zadnú nápravu. V priebehu výroby sa 14 Tr podrobila aj rôznym modernizačným úpravám, ku koncu výroby označených, ako 14 TrM. V prevádzke sa už nevyskytujú a boli nahradené modernejšími, nízkopodlahovými trolejbusmi. V Bratislave je možné vidieť pôvodné trolejbusy 14 Tr, alebo rekonštruované na 14 TrM, pri príležitosti mestských aktivít, ako je napríklad D.O.D v DPB.
Škoda-Sanos 200Tr

Škoda - Sanos S 200 Tr (známy aj ako Škoda-Sanos 01) je model trolejbusu z 80. rokov 20. storočia vyrobeného v spolupráci Česko-Slovenska a Juhoslávie.
Dejiny.
Vyrábal sa v kooperácii juhoslovanskej továrne FAS Skopje a závodu Škoda Ostrov nad Ohří. Išlo o riešenie problému s nedostatkom kĺbových vozidiel v MHD v Česko-Slovensku v tom čase. Do karosérie autobusu Mercedes-Benz licenčne vyrábaného v Juhoslávii bola montovaná elektrická výbava Škoda. Pôvodne malo byť vyrobených niekoľko kusov na vyskúšanie novej technológie dvoch motorov, ale kvôli predĺženiu vývoja Škody 15 Tr a stále sa zvyšujúcom dopyte po kĺbových trolejbusoch ich bolo vyrobených spolu 77 ksuov. Dochádzalo k menším aj väčším problémom a prevádzkovatelia sa stretávali s nedostatkom náhradných dielov. Jedným z problémov bolo praskanie trolejbusu v kĺbe, pretože pôvodne autobusová karoséria nezvládala zaťaženie druhého motora. Iným častým problémom bola porucha diferenciálov.
Prevádzka.
Tieto trolejbusy sa používali v Sarajeve, Bratislave, Prešove, Ostrave a hlavne v Zlíne, kde ich bolo najviac. Ich prevádzka bola ukončená začiatkom 21. storočia. Prvý prototyp je zachovaný ako exponát Technického múzea v Brne a jeden z prevádzkových trolejbusov je vo vlastníctve občianskeho združenia PSHŽD Pardubice. Dve vozidlá vlastní Dopravný podnik Bratislava, ktorý dokončil rekonštrukciu prvosériového vozu ev. č. 6505 na jeseň 2019. Druhý voz (6517) pri rekonštrukcii poslúžil ako zdroj náhradných dielov a v súčasnosti čaká na svoj ďalší osud.
Škoda 15Tr

Škoda 15Tr je dvojčlánkový trolejbus vyrábaný medzi rokmi 1988 a 1995 (prototypy už v prvej polovici 80. rokov) podnikom Škoda Ostrov. Od roku 1995 bola produkovaná modernizovaná verzia Škoda 15TrM.
Konštrukcia.
Kĺbový trolejbus 15Tr konštrukčne vychádza (ako v mechanickej časti tak aj v časti elektrickej) zo štandardného typu 14Tr. 15Tr bol vyvinutý v prvej polovici 80. rokov 20. storočia ako vôbec prvý česko-slovenský článkový trolejbus (projekt 10Tr nebol realizovaný, vozy Škoda-Sanos 200Tr sú výsledkom česko-slovensko-juhoslovanskej spolupráci).
15Tr je trojnápravový trolejbus, ktorý sa skladá z dvoch častí. Tie sú spojené kĺbom v podvozkovej časti a krycím mechom. Základom celej konštrukcie vozu je oceľový rám, na ktorom je pripevnená samonosná karoséria. Trolejbus vznikol zostavením zhodných alebo upravených dielov vozu 14Tr, čo je veľmi výhodné pre údržbu a zháňanie náhradných dielov. V pravej bočnici sa nachádzajú štvoro dvojkrídlové skladacie dvere. Priečne umiestnené sedačky pre cestujúcich sú potiahnuté koženkou. Vnútorné osvetlenie je žiarivkové.
Trolejbus má dva trakčné motory, jeden na prostrednej, druhý na zadnej náprave (použité boli rovnaké motory ako u vozu typu 14Tr). Vďaka tomu tak bol 15Tr zvýhodnený pri prevádzke v náročnom teréne.
Vozy prvej dodávanej série mali delené čelné okná, neskôr vyrábané vozy už dostali okná jednodielne. Trolejbusy Škoda boli najprv dodávané iba v červeno-krémovom náteru, ktorý bol štandardný pre všetky dopravné podniky vtedajšej ČSSR.
Ako zaujímavosť možno uviesť, že prvé trolejbusy 15Tr boli pôvodne určené pre zamýšľanú trolejbusovú trať České Budějovice – Temelín.
Prototypy.
Prvé dva prototypy vozu 15Tr boli vyrobené v roku 1983. Od ostatných vyrobených vozov sa líšili čiastočne odlišnou elektrickou výzbrojou. Po skúškach u výrobcu jazdil prvý prototyp v rokoch 1984 a 1985 v skúšobnej prevádzke v Plzni (s evidenčným číslom 500). Časť predného článku bola následne predaná na náhradné diely do Brna. Druhý prototyp bol takisto hodnotený u výrobcu a v druhej polovici 80. rokov bol zošrotovaný. 
V rokoch 1987 a 1988 boli vyrobené ďalšie tri prototypy, ktoré (na rozdiel od prvých dvoch) už zasiahli do bežnej prevádzky s cestujúcimi.
Dodávky trolejbusov.
V rokoch 1983 až 1995 bolo vyrobených celkom 469 vozov Škoda 15Tr a jeden podvozok (predaný firme Powertronics v brazílskom meste São José dos Campos).
Regent’s Park

Regent's Park je jedným z Kráľovských parkov v Londýne. Nachádza sa v severnej časti centrálneho Londýna a zasahuje do mestských obvodov Westminster a Camden.
Dejiny.
Pozemky, ktoré sa kedysi ozačovali ako Marylebone Park boli kráľovským majetkom po mnoho storočí a boli prenajímané vojvodovi z Portlandu ako lovecký revír. 
Keď v roku 1811 nájomná zmluva vypršala, princ regent (neskorší kráľ Juraj IV.) poveril architekta Johna Nasha vytvorením plánu rozvoja pre túto oblasť. Nash navrhol výstavbu kráľovského palácu a väčšie množstvo samostatných domov pre priateľov kráľa. Po začiatku výstavby v roku 1818 boli Nashove plány zredukované a kráľ nechal namiesto toho postaviť Buckinghamský palác a park nechal neskôr sprístupniť pre verejnosť. Väčšina domov a plánovaných terás však bola dokončená a Regent's Park bol začlenený do ďalších Nashových projektov pre kráľa Juraja IV. - do výstavby Regent Street a Carlton House Terrace, ktoré mali vytvoriť novú tvár mesta od St. James’s Parku až po Parliament Hill v Hampsteade.
Park otvorili v roku 1854 a pôvodne bol otvorený dva dni v týždni. V 30. rokoch bola otvorená Záhrada kráľovnej Márie, čím sa prvýkrát sprístupnila vnútorná čast parku pre verejnosť, ktorá bola dlhé roky využívaná Kráľovskou botanickou spoločnosťou. V roku 1982 v parku vybuchla bomba. Išlo o teroristický útok IRA, pričom zahynulo sedem ľudí.
V roku 2012 sa okolo Regent's Parku ukutočnia preteky cestných cyklistov v rámci Letnej olympiády v Londýne. Pôvodne sa tu mali konať aj súťaže softbalistiek a bejzbalistov, ale oba tieto športy nakoniec vypadli z letnej olympiády.
Dopravné spojenie.
Najbližšie stanice London Underground:
Markus Heitz

Markus Heitz (* 10. október 1971, Homburg, Sársko) je nemecký spisovateľ žánru fantasy, science fiction a hororu.
Po štúdiu na strednej katolíckej škole Johanneum v Homburgu, ktoré ukončil v roku 1991 a po vojenskej službe, vyštudoval v roku 2000 germanistiku a históriu. Príležitostne pracoval ako novinár pre list Saarbrücker. Patrí medzi najúspešnejších nemeckých autorov svojej doby, priazeň čitateľov i kritikov si získal už fantasy ságou "Ulldart" v roku 2002, úspešné boli aj romány zo sveta "Shadowrun". Najvačšie úspechy však zaznamenal s trilógiou zo sveta trpaslíkov, ktorá bola hneď po svojom publikovaní v rodnej vlasti autora preložená a vydaná tiež v českom jazyku pod názvami "Trpaslíci", "Válka trpaslíků" a "Pomsta trpaslíků".
Raymond E. Feist

Raymond Elias Feist (* 1945, Los Angeles) je americký autor fantasy literatúry.
Bibliografia.
Romány R. E. Feista vychádzajú zatiaľ iba v českom jazyku, ktorý je uvedený ako hlavný názov.
Trasológia

Je disciplína ktorá dokáže identifikovať osoby, zvieratá, veci. Zaoberá sa skúmaním stôp bosých nôh, obuvi, rôznych dopravných prostriedkov, stôp zvierat, častí ľudského tela, keď nie sú papilárne línie a tiež pri premiestňovaní určitých predmetov.
Clive Staples Lewis

Clive Staples Lewis (* 29. november 1898, Belfast, Írsko – † 22. november 1963, Oxford, Anglicko), známy ako C. S. Lewis a používajúci prezývku "Jack", bol írsky spisovateľ, básnik, akademik, literárny kritik, esejista, laický teológ a významný kresťanský apologéta, i jeden z najúspešnejších autorov fantasy.
Jeho najpopulárnejším fantasy dielom preloženým 48 jazykov je sedemdielna séria fantasy pre deti Kronika Narnie. Jej posledný diel Posledný boj (1956) získal najväčšie britské výročné ocenenie za knihu pre deti a mládež Carnegie Medal. V roku 2005 bola spoločnosťou The Walt Disney Company sfilmovaná druhá kniha z Kroník Narnie, Lev, šatník a čarodejnica. Film sa radí k najúspešnejším fantasy snímkam všetkých čias.
V roku 2008 bol sfilmovaný štvrtý diel Kroník – Princ Kaspian. Na konci roka 2010 sa do kín dostal aj piaty diel Kroník (tretí filmový diel) – Dobrodružstvá Lode Ranný Pútnik.
Z jeho kresťanských diel dosiahli veľký úspech a celosvetovú popularitu napr. Rady skúseného diabla, ktoré boli preložené do desiatok jazykov a v súčasnosti sa pracuje na ich prevedení na filmové plátno.
Biografia.
Clive Staples Lewis sa narodil v meste Belfast v Írsku ako syn advokáta Alberta Jamesa Lewisa (1863-1929), ktorého otec prišiel do Írska z Walesu, a Flory Augusty Hamilton Lewis (1862 – 1908), dcéry írskeho anglikánskeho farára. Mal staršieho brata Warrena (1895 – 1973). Bol veľkým priateľom J. R. R. Tolkiena, s ktorým ho spájala láska k literatúre, starým jazykom a členstvo Inklingov, pod ktorého vplyvom konvertoval z ateizmu na kresťanstvo (ako malé dieťa bol pokrstený v anglikánskej cirkvi, neskôr vieru prestal praktizovať, no napokon sa znova stal aktívnym členom anglikánskej cirkvi). Kresťanstvo malo pre Lewisa obrovský význam. Nielenže mnoho jeho fantasy diel je chápané ako určitá alegória kresťanskej viery a jej hlavných motívov, ale písal tiež veľmi úspešné knihy priamo z oblasti kresťanskej literatúry.
C. S. Lewis bol významným odborníkom na grécku a latinskú literatúru, filozofiu a históriu anglického jazyka. V roku 1954 sa stal profesorom stredovekej a renesančnej literatúry na Magdalen College Univerzity v Cambridgei. Bol výnimočným a obľúbeným prednášajúcim. Dlhé roky bol ateistom a svoje obrátenie ku kresťanstvu opísal v diele Zaskočený radosťou takto: „V akademickom roku 1929 som sa na Trinity College vzdal a uznal, že Boh je Boh... [bol som] najskľúčenejší a najzdráhavejší konvertita Anglicka.“ Bol jedinečný kresťanský spisovateľ s prenikavou logikou a veľkou fantáziou. Jeho diela stále oslovujú nové generácie čitateľov po celom svete. 
Komplexný pohľad na život a dielo C. S. Lewisa vyšiel na Slovensku na knižne v roku 2019, autorom je Alister McGrath.
Povodie

Povodie (v prípade rieky aj poriečie; neodborne úvodie) je časť zemskej kôry, z ktorej voda (v podobe vodných tokov - riek, potokov a pod.) steká do daného profilu vodného útvaru (rieky či jazera). Považuje sa za územie (po hydrologickej stránke) uzavreté, čo znamená, že zrážky spadnuté na jeho povrch odtekajú jedným záverečným profilom a, že do neho nepriteká iná voda po povrchu. Hranica medzi dvoma povodiami sa nazýva "rozvodie". "Rozvodnica" je myslená čiara, ktorá ohraničuje povodie. Prechádza najvyššími miestami terénu. Všetky povodia konkrétneho mora či oceánu nazývame "úmorie".
Škoda 24Tr Irisbus

Škoda 24Tr Irisbus (pre západnú Európu Irisbus Škoda 24Tr) je nízkopodlažný trolejbus, ktorý bol vyrábaný v rokoch 20032014 spoločnosťami Škoda Electric (elektrická výzbroj a konečná montáž) a Irisbus (mechanická časť). 
Konštrukcia.
Vozy 24Tr využívajú karosérií autobusov Irisbus Citybus 12M a Citelis 12M. Ide o dvojnápravový trolejbus so samonosnou karosériou. Interiér vozu je v celej dĺžke nízkopodlažný, iba sedačky sú v zadnej časti umiestnené na vyvýšenom stupienku. Vďaka „kneelingu“ (schopnosť vypustiť vzduch z pravej strany vypruženia) možno nástupnú hranu vozu v zastávke ešte viac znížiť. V pravej bočnici sa nachádzajú troje dvojkrídlové skladacie dvere, ktoré disponujú dopytovým otváraním. Elektrická výzbroj na báze IGBT tranzistorov je umiestnená v kontajneroch na streche. Na prianie zákazníka je možné trolejbus vybaviť pomocným dieselagregátom alebo trakčnou akumulátorovou NiCd batériou.
Prvé postavené vozy 24Tr karosériu typu Citybus (z varianty poháňanej CNG a teda so zosilnenou strechou). Z dôvodu ukončenia výroby tohto typu a jeho nahradením modernejším autobusom Citelis, majú aj trolejbusy 24Tr vyrobené od záveru roka 2005 vozovú skriňu tohto typu. Do konca roka 2007 išlo o model Citelis 1A, od tej doby je využívaná upravená karoséria Citelis 1B. Vozy s touto karosériou, niekedy označované ako 24TrBT, aj majú upravenú elektrickú výzbroj a odlišnú zástavbu strechy s plastovými krytmi. Vozy s pomocným dieselovým agregátom majú zabudovaný motor spĺňajúci normu EURO 4. Prvým vyrobeným vozom Citelis 1B (vrátane dieselagregátu) sa stal plzenský trolejbus evidenčného čísla 507.
Prototyp.
Prototyp trolejbusu 24Tr vybavený akumulátorovou batériou pre núdzový pojazd bol odbornej verejnosti predstavený 25. septembra 2003 v areáli Škoda Electric v Plzni. Nasledovali rozsiahle skúšky (aj jazdy s cestujúcimi) v sieti plzenských trolejbusov (do apríla 2004). Potom voz absolvoval jazdy po celom Česku a aj v Bratislave. Na jeseň toho istého roku bol odpredaný do Mariánskych Lázní, čím sa začala obnova tamojšieho zastaralého vozového parku. Prototyp vozu 24Tr dostal evidenčné číslo 51 a v pravidelnej prevádzke vydržal do jari 2020, kedy bol v súvislosti s dodávkami vozov Škoda 30Tr SOR odstavený.
Dodávky trolejbusov.
Výroba trolejbusov 24Tr prebiehala v rokoch 20032014.
T-Com

T-Com je medzinárodná značka a zaregistrovaná ochranná známka, názov divízie spoločnosti Deutsche Telekom AG, ktorá v Nemecku a v krajinách dcérskych spoločností spoločnosti Deutsche Telekom AG ponúka produkty a služby pevnej siete ako telefonovanie, širokopásmový internet, digitálna televízia (na Slovensku pod obchodným názvom Magio) a pod.
Na Slovensku T-Com nemá samostatnú právnu subjektivitu, značku T-Com používa spoločnosť Slovak Telekom pri komunikácii so zákazníkmi.
V niektorých krajinách ako Nemecko alebo Maďarsko sa používa názov T-Home podľa koncepcie T-Home - všetko pre domácnosť, T-Mobile - služby v pohybe, T-Systems - silný partner pre biznis zákazníkov.
Slovo T-Com sa píše so spojovníkom, s veľkým „T“ a „C“ a vyslovuje sa po anglicky [tíkom]. 
Dejiny značky.
Značka T-Com bola uvedená na trh v roku 2003, keď sa divízia pevných liniek Deutsche Telekom AG začala prezentovať ako nezávislá značka v Nemecku. Popri ostatných divíziách (T-Mobile, T-Online a T-Systems), ktoré sa už verejne prezentovali zákazníkom, si T-Com vytvoril vlastný profil špecialistu na pevné siete. Produkty a ponuky predtým spájané s "Deutsche Telekom" majú odvtedy značku T-Com.
Logo T-Com.
Logo T-Com tvorí magentové písmeno "T" - symbol skupiny DT - a komunikačné meno "Com" v sivej farbe, ktoré sú od seba navzájom oddelené presne tromi sivými digitmi (sivé štvorčeky ako doplnkový symbol charakteristický pre skupinu DT). V centrovanej verzii loga sa jeden digit nachádza v ľavej aj pravej časti loga. Pri verzii zarovnanej doľava je logo od hrany objektu zľava oddelené minimálne tromi digitmi. Analogické pravidlo platí pri zarovnaní doprava.
Názvom digit alebo digity (vyslovujeme rovnako ako píšeme) pomenúvame sivé štvorčeky, ktoré sú neoddeliteľnou súčasťou značiek skupiny DT. Okrem loga sa môžu používať aj v tzv. digitových mapách (niekoľko radov digitov).
Horizontálny rozostup digitov v logu je vždy dvojnásobkom strany digitu. V digitovej mape v horizontálnej verzii je horizontálny rozostup digitov dvojnásobok strany digitu, vertikálny rozostup sa rovná dvaapolnásobku strany digitu. Digitová mapa sa môže použiť horizontálne alebo vertikálne, v špeciálnych prípadoch môže mať natočenie 18 stupňov. Pri použití 18 stupňového natočenia musí byť táto mapa orezaná do formátu, podklad pod digitovú mapu nesmie obsahovať čb alebo farebný prechod (gradient).
Farba písmena "T" - magenta - je pri tlači zostavená zo 100% farby magenta, pri online zobrazení sa používa RGB pomer 226 / 0 / 116.
V minulosti boli snahy, aby sa táto farba zaregistrovala ako obchodná známka, no zaregistrovanie farby ako takej nie je možné, nakoľko magenta je jedna zo 4 základných tlačiarenských farieb.
Externé odkazy.
www.t-com.sk
www.slovaktelekom.sk - korporátna stránka spoločnosti Slovak Telekom, a.s.
www.telekom.com - korporátna stránka Deutsche Telekom AG
Wilamowická abeceda

Wilamowická abeceda je súbor písmen, ktoré sa používajú v grafickej sústave wilamowičtiny.
Je to modifikovaná latinka (modifikovaná použitím diakritických znamienok ˇ, ´, ¨ ).
Zoznam.
Malé písmená:&lt;br&gt; 
a, ao, b, c, ć, d, e, f, g, h, i, j, k, ł, l, m, n, ń, o, ö, p, q, r, s, ś, t, u, ü, v, w, y, z, ź, ż. 
Veľké písmená:&lt;br&gt;
A, AO, B, C, Ć, D, E, F, G, H, I, J, K, Ł, L, M, N, Ń, O, Ö, P, Q, R, S, Ś, T, U, Ü, V, W, Y, Z, Ź, Ż.
Arena Albionu

Arena Albionu je slovensko - poľská MMORPG počítačová hra s voľnou registráciou. Odohráva sa vo virtuálnom meste "Albion" a jej okolí. 
Dej je vsadený do bližšie neurčeného stredoveku. Hráči v úlohe rytierov bojujú medzi sebou o uznanie a slávu.
Pcap

pcap je programátorské rozhranie API pre odchytávanie sieťovej komunikácie (packet capturing). Implementácia systému pcap pre Unix-ové systémy sa nazýva libpcap; port pre Windows je WinPcap.
Aplikačné programy môžu používať libpcap a WinPcap na odchytávanie sieťovej komunikácie (paketov) prechádzajúcich cez (resp. prichádzajúcich na) dané zariadenie prostredníctvom počítačovej siete. Novšie verzie dokážu ajna vysielať vytvorené, resp. odchytené pakety do počítačovej siete. Tiež dokážu vypísať zoznam sieťových rozhraní použiteľných na spomenuté účely. Dokáže zo segmentu siete aj odchytávať pakety, ktoré nie sú adresované danému zariadeniu, sieťová karta však musí byť v promiskuitnom režime.
libpcap aj WinPcap používajú mnohé otvorené aj komerčné sieťové aplikácie, najmä o analyzátory sieťových protokolov (protocol analyzers), monitory siete (network monitors), systémy na detekciu prieniku do siete (NIDS), odchytávače paketov (packet sniffers), generátory sieťovej prevádzky (traffic generators) a testery siete (network testers).
Tieto systémy dokážu pracovať s formátom súborov pcap. V tomto formáte ukladá sieťovú komunikáciu od úrovne spojovej vrstvy (vrátane) ISO/OSI vyššie. Programy založené na spomínaných knižniciach dokážu vytvárať aj čítať spomenuté súbory. Dokážu teda verne zachytávať a ukladať sledovanú sieťovú komunikáciu a neskôr sa k nej vrátiť za účelom jej ďalšej analýzy, prípadne opätovnej simulácie diania v sieti.
API je použiteľné v jazykoch ako C a C++, iné jazyky používajú wrappery.
Caro-Kannova obrana

Caro-Kannova obrana vzniká po ťahoch
Najrozšírenejšie pokračovanie je
V klasifikácii ECO má kódy od B10 do B19.
Otvorenie vzniklo v 19. storočí. Autorom bol rakúsky šachista Marcus Kann, podrobne ho analyzoval nemecký šachista Horatio Caro. Názov sa po prvýkrát spomína v roku 1886. Veľkú popularitu si toto otvorenie získalo až po 2. svetovej vojne.
Caro-Kannova obrana sa presadila hlavne svojou spoľahlivosťou. Čierny má síce mierne pasívnu, ale obvykle veľmi pevnú obranu, proti ktorej nie je ľahké útočiť. Ťah 1. ... c6 sa niekedy považuje za najspoľahlivejšiu odpoveď na 1. e4. Hlavnou prednosťou Caro-Kannovej obrany oproti „príbuznej“ Francúzskej obrane je to, že čierny väčšinou nemá problémy so svojim bielopoľným strelcom.
Najdôležitejšie varianty Caro-Kannovej obrany sú:
Bronštejnov-Larsenov variant.
Z dvoch možností čierneho sa častejšie hráva 5. ... exf6. Po 5. ... gxf6 má biely lepšiu hru.
Gurgenidzeho variant.
Niekedy nazývaný aj "Moderný Caro-Kann".
Má dve podoby:
Biely má teraz tieto možnosti: 4. Jf3, 4. h3, 4. e5, 4. f3 alebo 4. Se3.
A teraz 4. Jgf3, 4. c3, 4. e5 alebo 4. h3.
Hra dvoch jazdcov.
A teraz 7. Sd2, 7. a3, 7. g3, 7. Se2.
Čierny môže vo štvrtom ťahu hrať aj
A teraz buď 6. Sb5+ alebo g4.
Londýnsky variant.
Nazývaný aj "Klasický" alebo "Capablancov" variant je jedným z najspoľahlivejších variantov Caro-Kannovej obrany.
V tomto variante sa často stáva, že obaja hráči robia dlhú rošádu, čo je v šachu pomerne zriedkavý prípad.
Najpoužívanejším pokračovaním je:
Čierny má na výber tri často používané ťahy. 10. ... Dc7, 10. ... Jgf6 a 10. ... e6
V 6. ťahu má biely ešte niekoľko ďalších možností:
Nimcovičov variant.
Tento variant Caro-Kannovej obrany je pre čierneho riskantnejší, ako "Londýnsky variant", na druhej strane má čierny väčšie možnosti protihry. Variant často hráva napr. bývalý majster sveta Anatolij Karpov. Biely má na výber tri možné pokračovania.
To je móda posledných dvadsiatich rokov. Čierny musí hrať veľmi pozorne. V roku 1997 prehral v tomto variante čiernymi Garri Kasparov s počítačom Deep Blue už v 19. ťahu.
Panovov útok.
Čierny má tri možnosti:
Zatvorený variant.
Variant sa hrával už v 19. storočí a je pomerne obľúbený až dodnes.
Zatvorený variant je veľmi rozvetvený, už vo 4. ťahu má biely na výber množstvo pokračovaní. 4. Jc3, 4. Jf3, 4. Sd3, 4. c4, 4. c3, 4. h4, 4. g4, 4. Je2, 4. Se3, 4. f4, 4. Se2, 4. Jd2. Čierny často vyvíja svoju dámu na b6 a snaží sa podnikať útoky na bielych centrálnych pešiakov a na dámskom krídle. Biely zasa vyvíja aktivitu na kráľovskom krídle.
Najdôležitejšie varianty sú:
TKM (Poľsko)

TKM je skratka poľského úslovia "Teraz, kurwa, my" (po slovensky "Teraz, kurva, my") používané niektorými politikmi a novinármi ako obrazné označenie pomerov panujúcich v poľskej politike a ich problémov. Týka sa „mentality víťazov“, kedy po parlamentných voľbách víťazná politická strana obsadzuje rôzne funkcie podľa zásady delenia na „my“ a „oni“ (oni = menovaní predchádzajúcou vládnucou stranou) a nie na základe vecných hľadísk a odborných schopností. 
Označenie použili novinári z významných poľských médií, ako napr. novín Gazeta Wyborcza, Rzeczpospolita, časopisov Polityka, Wprost, televízie TVN, rozhlasových staníc Radio Zet, Radio RMF a mnohých ďalších.
Termín TKM ako prvý použil politik Jarosław Kaczyński v roku 1997 počas vysvetľovania dôvodov, prečo nekandidoval vo voľbách do Sejmu na listine strany AWS, hoci sa podieľal na jej založení. Vtedy uviedol, že v AWS má príliš veľké slovo neformálna strana TKM. Táto „strana“ mala byť podľa jeho slov charakteristická túžbou obsadiť funkcie vo vláde a využívať rôzne formálne a neformálne vzťahy a štruktúry vytvorené predchodcami namiesto toho, aby uskutočňovala reformy. 
Úspech hesla TKM je daný najmä skutočnosťou, že pripomína rozšírené niekoľkopísmenové skratky názvov politických strán a tiež tým, že stručne, výstižne a šťavnato opisuje problematické javy.
Táto skratka sa stala súčasťou klasických politických citátov v Poľsku a mnohokrát sa použila, dokonca aj v pozmenenom význame. Keď na jeseň roku 2005 víťazná strana PiS prekvapujúco navrhla na funkciu premiéra Kazimierza Marcinkiewicza namiesto očakávaného predsedu strany Jarosława Kaczyńského, interpretoval Marek Borowski z ľavicovej strany SdPl spomínanú skratku ako "Teraz Kolega Marcinkiewicz" ("teraz kolega Marcinkiewicz"). Termín TKM sa stal pre poľskú komerčnú televíziu TVN inšpiráciou k vytvoreniu názvu publicistického programu "Teraz my".
Všepoľská mládež

Všepoľská mládež, po poľsky "Młodzież Wszechpolska" [muoďžež všechpolska], skratka MW, je poľská organizácia mladých, ktorá je charakteristická nacionalistickou a krajne katolíckou rétorikou. Vo svojom programe deklaruje, že jej cieľom je výchova mládeže v katolíckom a národnom duchu. Úzko spolupracuje s poľskou politickou stranou Ligou poľských rodín a často je považovaná za jej mládežnícku organizáciu a dokonca aj úderku.
Tretia ideová deklarácia z roku 1989 hovorí okrem iného o tom, že „"národ je najvyššou dočasnou hodnotou. Prvou po Bohu láska patrí Vlasti a prvou po Bohu služba patrí vlastnému národu"“. V rovnakom dokumente sa ohradzuje proti „"doktrínam, ktoré hlásajú svojvôľu, liberalizmus, tolerancionizmus a relativizmus"“.
História.
Všepoľská mládež vznikla v roku 1922, a 2. decembra 1989 bola obnovená z iniciatívy Romana Giertycha (v súčasnosti predseda LPR). Od roku 2001 organizácia spolupracuje s LPR. 
Už v medzivojnových rokoch organizácia presadzovala ekonomický bojkot Židov a obmedzenie ich prístupu k vyššiemu vzdelaniu, v čase 2. svetovej vojny však odmietala nacistickú politiku a jej členovia bojovali v radoch Zemskej armády. Štruktúry organizácie boli v konšpirácii obnovené v rokoch 1943/1944 a rozbité komunistickými orgánmi v rokoch 1946/1947.
V súčasnosti organizácia deklaruje ako svoj cieľ výchovu mládeže v duchu národných a katolíckych hodnôt, nie politickú činnosť, ktorú však môžu vykonávať jednotliví členovia, ale nie v mene organizácie. Na kandidátkach LPR do parlamentných volieb v roku 2005 však Roman Giertych nahradil celý rad členov strany LPR práve členmi Všepoľskej mládeže, a to aj napriek protestom lokálnych organizácii strany a ďalšími členmi vedenia LPR.
Kritika.
Všepoľská mládež bola kritizovaná za to, že sa jej predstavitelia mnohonásobne angažovali v ideologických akciách s použitím násilia. Ako príklad možno uviesť akcie členov MW počas takzvaných Pochodov rovnosti (Parada Równości, ktoré organizovali organizácie homosexuálov a ktoré mali poukazovať na netoleranciu a nerovnoprávnosť osôb patriacich k sexuálnym menšinám) v júni 2005. Poľský bulvárny denník Fakt na jeseň 2005 zverejnil niekoľko rokov staré snímky zo stretnutia, kde vtedajší členovia MW (a nietorí z nich neskôr vysoko postavení členovia LPR) hajlovali (obvinení sa hájili tým, že zdvihnutou rukou si len objednávali ďalšie pivo).
Hymna Všepoľskej mládeže.
"Złoty słońca blask dokoła",
&lt;br&gt;"Orzeł Biały wzlata wzwyż",
&lt;br&gt;"Dumne wznieśmy w górę czoła",
&lt;br&gt;"patrząc w Polski Znak i Krzyż",
"Polsce niesiem odrodzenie",
&lt;br&gt;"Depcząc podłość, fałsz i brud",
&lt;br&gt;"W nas mocarne wiosny tchnienie",
&lt;br&gt;"W nas jest przyszłość"",
&lt;br&gt;"Z nami lud",
"Naprzód idziem w skier powodzi",
&lt;br&gt;"Niechaj wroga przemoc drży",
&lt;br&gt;"Już zwycięstwa dzień nadchodzi",
&lt;br&gt;"Wielkiej Polski moc to my!"
&lt;br&gt;"Wielkiej Polski moc to my!"
Bezdôvodné obohatenie

Bezdôvodné obohatenie je majetkový prospech získaný:
Predmet bezdôvodného obohatenia sa musí vydať tomu, na úkor koho sa získal. Ak toho, na úkor koho sa získal, nemožno zistiť, musí sa vydať štátu.
Za bezdôvodné obohatenie sa nepovažuje:
Ak je predmet bezdôvodného obohatenia povinný vydať ten, kto nebol dobromyseľný, môže súd rozhodnúť, že možno právo uspokojiť aj z vecí, ktoré z bezdôvodného obohatenia nadobudol. Dokiaľ nie je právo na vydanie predmetu bezdôvodného obohatenia uspokojené, nesmie dlžník s takými vecami, uvedenými v rozhodnutí, nakladať.
Daniel Abse

Daniel Abse, známy aj ako Dannie Abse (* 22. september 1923, Cardiff, Spojené kráľovstvo – † 28. september 2014) bol waleský spisovateľ a básnik píšuci po anglicky.
Životopis.
Pochádza zo židovskej rodiny, je mladším bratom politika a reformátora Lea Abseho a významného psychoanalytika Wilfreda Abseho. Študoval medicínu na University of Wales, Westminster Hospital a King's College v Londýne. 
Abseho prvý zväzok poézie "After Every Green Thing" bol publikovaný v roku 1949. Jeho autobiografická práca "Ash on a Young Man's Sleeve" vyšla v roku 1954. Získal Welsh Arts Council Award v roku 1971 a 1987, Cholmondeley Award v roku 1985. Od roku 1983 je členom Royal Society of Literature.
Po desaťročia ho spájali so severozápadnou časťou Londýna - hlavne s Hampsteadom a jeho okolím - kde aj žil. Mnoho rokov písal stĺpček pre "Ham &amp; High (Hampstead and Highgate Express)", miestne noviny; články boli neskôr vydané v knižnej forme.
Daniel Abse žije v Golders Green a v letnom dome v Ogmore-by-Sea, v rodnom Walese. V júni 2005, keď šoféroval z Golders Green do Ogmore-by-Sea, sa stal účastníkom dopravnej nehody, pri ktorej na mieste zomrela jeho 78-ročná manželka Joan; Daniel utrpel len zlomeninu rebra.
Ústredná knižnica Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave

Ústredná knižnica Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave je akademická knižnica slúžiaca na podporu pedagogického a vedecko-výskumného procesu na Filozofickej fakulte UK. Jej riaditeľkou je Mgr. Monika Lopušanová.
Knižnica ako súčasť Akademickej knižnice UK poskytuje knižničné služby študentom a vedeckým pracovníkom hociktorej z fakúlt Univerzity Komenského. Právnické aj fyzické osoby mimo UK sa tiež môžu prihlásiť do knižnice. Do knižnice sa v elektronickom formáte ukladajú aj záverečné práce.
Je to aj školiace stredisko pre študentov Katedry knihovníctva a vedeckých informácií. Obsahuje 350 000 knižničných jednotiek a sprostredkováva aj hypertextové dokumenty.
Benvenuto Cellini

Benvenuto Cellini (* 3. november 1500, Florencia, Taliansko – † 13. február 1571, Florencia) bol významný taliansky zlatotepec, medailér a sochár, ktorý tvoril v neskorej renesancii.
Žil najmä v Ríme, Florencii a Paríži. Jeho slávne dielo Perseus je vo Florencii a soľnička Františka I. v múzeu vo Viedni. Celliniho autobiografia je cenným prameňom pre štúdium renesancie.
Svoj "Vlastný životopis" (1558 - 1562) začal písať ako päťdesiatosemročný, po dokončení sochy Persea. Keďže mu však písanie nešlo ľahko, v pokračovaní "Životopisu Benvenuta Celliniho ním samým spísaným" ako znie celý názov memoárov, pokračoval jeho mladý pomocník, ktorému ho diktoval. Na rukopise, ktorý je uložený v knižnici Laurenziane vo Florencii, sú Celliniho vlastnoručné korektúry. Ďalšiu časť rukopisu spálil, keďže si bol vedomý, že jeho ľudová florentčina nedosahuje úroveň učenej literatúry. 
Celliniho rukopis nakoniec vyšiel bez zmien až v roku 1728 v Neapole, dovtedy toto jedinečné dielo kolovalo medzi čitateľmi iba v opisoch. Dielo, ktoré od svojho vydania patrí medzi svetovú literatúru, predstavuje unikátny pamätník doby, umenia a ľudí.
TKM

TKM môže byť:
Kathleen Winsorová

Kathleen Winsorová (* 16. október 1919, Olivia, Minnesota, USA - † 26. máj 2003, New York, New York) bola americká spisovateľka, autorka romantickej novely "Večná Ambra".