burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
António José da Costa Raposo

António José da Costa Raposo (* 8. február 1948, Santa Clara, Portugalsko) je arcibiskup Starokatolíckej cirkvi v Portugalsku (predtým nazývanej "Apoštolská episkopálna cirkev v Portugalsku") a bývalý predseda Svetovej rady národných katolíckych cirkví.
Život.
Na kňaza bol vysvätený 25. marca 1978 v Spojených štátoch amerických. Pôsobil ako duchovný Brazílskej katolíckej apoštolskej cirkvi. 28. novembra 1982 bol v Brazílii vysvätený na biskupa. V rokoch 1983 až 1984 bol biskupom v diecéze Nové Anglicko a v rokoch 1985 až 1986 biskup Toronta. Od 8. februára 1948 je arcibiskupom Starokatolíckej cirkvi v Portugalsku (predtým nazývanej "Apoštolská episkopálna cirkev v Portugalsku"). V rokoch 2003 až 2017 stál na čele Svetovej rady národných katolíckych cirkví, ktorá vznikla ako opozícia voči Utrechtskej únii starokatolíckych cirkví.
Cirok (rozlišovacia stránka)

Cirok môže byť:
Hviezdoveda

Hviezdoveda môže byť:
Hvezdárstvo

Hvezdárstvo (príslušná osoba sa volá hvezdár) môže byť:
Turecké žito

Turecké žito alebo indické žito môže byť zastarano:
Cirok dvojfarebný

Cirok dvojfarebný (staršie cirok obyčajný [resp. do polovice 20. storočia v podobe: "cirok obecný"]; mimo taxonómie: sorgo; skrátene: cirok; zastarano: "turecké žito", "indické žito", "jáhly indické", "proso indiánske"; lat. "Sorghum bicolor" [tento názov bol zavedený v roku 1961], staršie "Sorg(h)um vulgare", zastarano: "Andropogon sorg(h)um") je druh zo sekcie Eusorghum (iný názov: Sorghum) rodu cirok (lat. "Sorghum", staršie aj "Sorgum"). Je to významná kultúrna rastlina, patrí napríklad medzi obilniny.
Niektorí autori rozlišujú medzi cirokom dvojfarebným a cirokom obyčajným - pozri nižšie Poznámku 5.
Etymológia.
Pôvod slova cirok pozri v článku cirok.
Opis.
Botanickými a biologickými vlastnosťami sa podobá kukurici a (najmä súkvetím) prosu.
Cirok dvojfarebný je vysoká (výška do 5 m, väčšinou 1 - 3 m), vzpriamená jednoročná tráva. 
Korene sú adventívne a koreňový systém môže siahať do hĺbky od 90 cm do 180 cm. Pri klíčení cirok dvojfarebný vytvára jeden primárny korienok. Koreňový systém má veľa koreňových vláskov.
Steblá sú vzpriamené, pevné, vysoké 0,6 až 5 m a majú priemer 5 až 30 mm. Sú vyplnené dreňou a skladajú sa z článkov prerušovaných kolienkami. Počet kolienok súvisí s dĺžkou vegetačného obdobia. Cirok dvojfarebný je tvarovo veľmi variabilný, predovšetkým pokiaľ ide o jeho steblo - môže byť hrubé, tenké, vysoké, nízke atď.
Listy sú široké, lysé, veľmi podobné listom kukurice, ale kratšie a širšie. Dlhé sú väčšinou pol metra až 0,8 metra. Majú voskový povlak, ktorý chráni rastlinu pred prílišným výparom. List je zvlnený, lebo jeho stredná časť rastie pomalšie než okraje. Ušká nie sú vyvinuté, jazýček je malý.
Súkvetie je metlina, asi 60 cm dlhá, nesúca až 6 000 kláskov. Metlina môže byť z jedného hľadiska vzpriamená, naklonená, ohnutá, z iného hľadiska voľná, stlačená alebo nakopená. Rastlina je fakultatívne opelivá. Stavbou súkvetia sa cirok dvojfarebný podobá prosu.
Zrno je uložené v kvetných plevách úplne uzatvorené alebo čiastočne obnažené. Krátko po zbere má nízku klíčivosť.
Význam.
Podľa základných skupín (pozri Systematika):
Systematika.
Jeden alebo viac druhov.
Druh cirok dvojfarebný sa v literatúre vymedzuje viacerými spôsobmi. Vymedzenie, ktoré sa v tomto článku považuje za základné, sa ďalej pomocne označuje ako cirok dvojfarebný A. Viacerí autori namiesto tohto druhu cirok dvojfarebný A (podrobnosti o jeho zložení pozri nižšie) uvádza viacero menších druhov, konkrétne: 
Nasleduje prehľad systémov. 
Základný systém.
Súčasná základná systematika je takáto (uvedené sú aj niektoré názvy zo starších systematík):&lt;br&gt;
cirok dvojfarebný [alebo obyčajný] A/ cirok A ("Sorghum bicolor" [alebo "vulgare"] A):
Poznámky:
Prakticky zameraný systém.
V tradičných resp. čisto prakticky zameraných systémoch sa cirok dvojfarebný A (plus niektoré jeho hybridy) delí nasledovne (ide o delenie podľa účelu použitia rastliny):
Praktické využitie týchto druhov je uvedené vyššie v kapitole Význam.
Kýčera (vrch v Chočských vrchoch)

Kýčera () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa východne od Valaskej Dubovej, približne severne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Leží v Žilinskom kraji, okrese Ružomberok a na katastrálnom území obce Valaská Dubová. Kýčera je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Choč.
Popis.
Kýčera patrí medzi menej známe vrcholy a leží v hrebeni, ktorý vybieha z Veľkého Choča juhozápadným smerom a v sedle Stredná poľana sa stáča na juh. Severozápadne ležia Soliská (), západne Sokol (), južným susedom je Zadný Choč (), východným Malý Choč () a severovýchodne dominuje Veľký Choč (). Západné časti masívu odvodňuje potok Choča do Likavky, východne sa zvažujúce potok Turík do Váhu. Najbližším sídlom je západne ležiaca Valaská Dubová, severne sa nachádza Jasenová a Vyšný Kubín a juhovýchodne obec Turík a Lúčky.
Výhľady.
Vrcholovú časť Kýčery pokrýva lesný porast, no neďaleké úbočia majú niekoľko horských lúk, umožňujúcich rozhľad. Z vhodných lokalít je možné vidieť časť Chočských vrchov a Liptovskej kotliny, no tiež pohoria Oravská Magura, Malá a Veľká Fatra a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, no traverzuje ho chodník z Likavky do blízkeho sedla Stredná poľana. Na rázcestie vedie prístup:
Thargélia

Thargélia () bol starogrécky sviatok zasvätený Apolónovi.
Starovekí Aténčania oslavovali na začiatku leta pred zberom úrody, a to 6. a 7. thargélióna (podľa atického kalendára) slávnosť Thargéliu, ktorá sa konala na počesť boha Apolóna (podľa niektorých zdrojov aj Artemidy). Tento sviatok sa slávil aj v niektorých iónskych mestách a ich kolóniách.
V prvý sviatočný deň bol obetovaný baran bohyni Demetre Chloé a mesto bolo vyčistené od zla pomocou dvoch farmakoi. V iónskych mestách malo byť zlo, "miasma" (poškvrna), vytlačené v osobe farmakosa, obetného baránka, prednostne vybraného z okrajových vrstiev spoločnosti, ktorý vedený mestom zozbieral všetky negativizmy komunity a po vyhostení ich odniesol so sebou. Niektoré staršie písomné zdroje (scholia) uvádzajú, že to nebol len symbolický rituál, ale že farmakoi boli usmrcovaní (napr. pre odvrátenie morovej nákazy či hladomoru). Či boli farmakoi počas rituálu zabíjaní alebo nie (prinajmenšom v historickom období), je otázkou, na ktorú nemali jednoznačnú odpoveď už starovekí spisovatelia a ani dnešní (Gréci takéto praktiky považovali za barbarské ). 
Na druhý deň k obradom tohto starogréckeho sviatku patril sprievod, ktorý podľa Porfyria (konal sa v Aténach ešte počas jeho života) niesol poľné byliny, ale aj žalude (kedysi boli najdôležitejšou rastlinnou potravinou), plody jablone, jačmeň, pšenicu, kopu sušených fíg, koláče z pšeničnej a jačmennej múky a na poslednom mieste hrniec (chytra). Thargélos, hrniec s pokrmom, sa ponúkol ako obetný dar Apolónovi. Nie je celkom jasné, čo bol presne thargélos. Niektorí starovekí lexikografi ho opísali ako "aparché" „prvotinu z úrody“ (celogrécka náboženská prax od archaického do konca helenistického obdobia ), pokrm z prvej zozbieranej úrody pripravovaný v hrnci. Hésychios z Alexandrie spomína „hrnec so semenami“, rovnako ako Fotios, ktorý tiež opisuje thargélos ako „hrnec plný semien na posvätné varené jedlo“.Athénaios však cituje Kratea, ktorý uviedol, že thargélos bol chlieb (ἄρτος - artos), ktorý bol po žatve upečený ako prvý. Bez ohľadu na to z čoho bol zhotovený, neskôr bol pravdepodobne skonzumovaný. Ak bol zhotovený z prvých vypestovaných plodín, akoby chcel zdôrazniť prednosť bohov pred ľuďmi pri vychutnávaní si prvej úrody.
Počas tohto sviatku bola "eiresióné" (εἰρεσιώνη, ratolesť olivy prepletená vlnou, z ktorej viseli rôzne plody) pripevnená nielen na dvere Apolónovej svätyne (umiestnil ju tam chlapec, ktorého rodičia boli nažive), ale aj na dvere domu každého Aténčana. V scholiu na Aristofanovu hru
"Ploutis" je o eiresioné na rozdiel od iných starovekých písomných zdrojov uvedené, že ju počas Thargélií obetovali Héliovi a Hóram. Existujú však nezhody v tom, či bola eiresióné spojená s týmto sviatkom, najnovšie prevláda názor, že bola špecifická pre slávnosť Pyanepsia.
Suda uvádza, že sa počas tohto slávnostného dňa uskutočnila aj súťaž v speve a že jej víťaz obetoval svoju víťaznú cenu, ktorou bol tripus, Apollónovej svätyni známej ako "Pythion".
Senegalské národné futbalové mužstvo

Senegalské národné futbalové mužstvo reprezentuje Senegal na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1960 a o dva roky bol prijatý do FIFA. Medzi najväčšie úspechy je víťazstvo na Africkom pohári národov 2021 a dve druhé miesta na Africkom pohár národov v roku 2002 a 2019. Senegal sa tiež dvakrát predstavil na Majstrovstvách sveta. Najprv na MS 2002 kde sa dostal až do štvrťfinále keď v skupine v konkurencii Dánska (1:1), Uruguaja (3:3) a Francúzska (1:0) skončili na druhom postupovom mieste. V osemfinále zdolali po predĺžení Švédsko (2:1 pp). Vo štvrťfinále už ale nestačili na Turecko (0:1 pp). Druhýkrát sa predstavili na MS 2018. V konkurencii Poľska (2:1), Japonska (2:2), a Kolumbie (0:1) skončili na treťom mieste v skupine.
Smrekov

Smrekov môže byť:
Magura (vrch v Chočských vrchoch)

Magura () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa severne od Lúčok, približne severovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Sielnické vrchy. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Ružomberok a na katastrálnom území obce Lúčky. Na vrchol nevedie turistická trasa.
Popis.
Magura tvorí rozsiahly masív, na západe vymedzený údolím Teplianky. Na severe susedí vrch Osobité () a Ostré (), východne sa nachádza výrazným sedlom oddelená Havrania (), južným smerom Smrekov (), juhozápadným Turícka Magura () a Bukov (), západne sa nachádza Veľký Choč () a severnejšie Holica (). Masív patrí do povodia Váhu a odvodňuje ho potok Teplianka, na hornom toku nazývaný aj Ráztočná. Najbližšími sídlami sú južne ležiace Lúčky a na severe situované Leštiny, Osádka a Malatiná. V juhozápadnej časti sa nachádza niekoľko jaskýň.
Výhľady.
Vrchol Magury pokrýva lesný porast, úbočia sú však do veľkej miery po ťažbe pokryté len nízkou vegetáciou. Obmedzený rozhľad z vhodných častí umožňuje vidieť mnohé okolité vrchy Chočských vrchov a časť Liptovskej kotliny. Pri vhodných podmienkach vidieť Krivánsku Fatru, Oravskú Maguru, Oravské Beskydy, Oravskú vrchovinu, Skorušinské vrchy, Západné Tatry, Nízke Tatry a časť Veľkej Fatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, preto výstup je možný lesnými chodníkmi z okolitých obcí. Prístup uľahčuje západným úpätím, údolím Teplianky vedúca cesta z Lúčok do Osádky.
Havrania

Havrania môže byť:
Čchin

Čchin môže byť:
Oceánsky pohár národov 2016

Oceánsky pohár národov 2016 bol 10. ročník Oceánskeho pohára národov pre medzinárodne tímy z Oceánie pod hlavičkou Oceánskej futbalovej konfederácie (OFC). Turnaj sa hral od 28. mája do 11. júna 2016 v Port Moresby, Papua-Nová Guinea.
Oceánsky pohár národov slúžil aj ako druhé kolo oceánskej kvalifikácie na Majstrovstvá sveta 2018. Šesť najlepších tímov turnaja postúpilo do tretieho kola kvalifikácie.
Víťazom turnaja sa stal Nový Zéland ktorý vo finále zdolal domáci tím Papua-Nová Guinea po penaltách – 0:0 (4:2 pen.).
Kvalifikácia.
Na turnaj sa priamo kvalifikovalo sedem tímov. O posledné miesto sa rozhodlo v kvalifikácii ktorú vyhrala Samoa. Kvalifikácia na Oceánsky pohár národov slúžila ako prvé kolo oceánskej kvalifikácie na Majstrovstvá sveta 2018.
Štadióny.
Turnaj sa hral v Port Moresby, Papua-Nová Guinea a celý turnaj sa hral na štadióne Sir John Guise Stadium.
Play-off.
Finále.
Víťazom turnaja sa stal Nový Zéland.
Havrania (vrch v Chočských vrchoch)

Havrania () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa severne od Lúčok, približne severovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Sielnické vrchy. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Ružomberok a zasahuje na katastrálne územia obcí Lúčky a Kalameny. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Popis.
Havrania leží v strednej časti rozsiahleho masívu, ktorý siaha od Ostrého vrchu na severe po Pliešku na juhu. Západným smerom je sedlom oddelená Magura (), na severe susedí vrch Ostré (), východne sa nachádza údolím Kalamenianky oddelená Sielnická hora (), južným smerom leží Brestová (), Plieška () a Smrekov (). Masív patrí do povodia Váhu a odvodňujú ho zo severu a juhu prítoky potoka Teplianka, východne sa zvažujúce svahy odvádzajú vodu potoku Kalamenianka. Najbližšími sídlami sú južne ležiace Lúčky a Kalameny, severným smerom sa nachádza Osádka a Malatiná. V severovýchodnej časti masívu sa nachádza niekoľko jaskýň.
Výhľady.
Vrchol Havranej je po ťažbe pokrytý nesúvislým lesom, ktorý tak poskytuje mnoho miest na rozhľad. Pozorovateľné sú okolité vrchy Chočských vrchov, časť Liptovskej kotliny a pohoria Krivánska Fatra, Oravská Magura, Oravské Beskydy, Oravská vrchovina, Skorušinské vrchy, Západné a Nízke Tatry a časť Veľkej Fatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, preto výstup je možný lesnými chodníkmi z okolia. Dostupnosť uľahčuje lesná cesta, vedúca údolím potoka Kalamenianka východným úpätím.
Oxyaniónová diera

Oxyaniónová diera je vrecko v aktívnom mieste enzýmu, ktoré stabilizuje záporný náboj na deprotonovanom kyslíku či alkoxide v tranzitnom stave. Toto vrecko je typicky zložené z amidových skupín peptidovej kostry alebo z pozitívne nabitých reziduí. Stabilizácia tranzitného stavu znižuje aktivačnú energiu, ktorá je potrebná na to, aby prebehla reakcia, čím napomáha katalýze. Proteázy, ako je napríklad chymotrypsín, obsahujú oxyaniónovú dieru na stabilizáciu tetraédrického intermediátu, ktorý vzniká počas proteolýzy, a chráni negatívne nabitý kyslík substrátu pred molekulami vody. Takisto môžu pomôcť pri vstupe substrátu alebo jeho správnom natočení, inak by mohlo dôjsť k stérickému bráneniu, ak by substrát nemohol dieru obsadiť (napríklad BPG u hemoglobínu). Enzýmy, ktoré katalyzujú viackrokové reakcie, môžu mať niekoľko oxyaniónových dier, ktoré stabilizujú rôzne tranzitné stavy vznikajúce pri reakcii.
St. Catharines

St. Catharines je kanadské mesto v provincii Ontário. Je najdôležitejšie mesto regiónu Niagara Region a je súčasťou Regional Municipality of Niagara.
Poloha.
Mesto sa nachádza na Niagara River a na kanáli Welland Canal.
Názov.
Pôvod názvu mesta nie je známy. Jeho predlohou však mohla byť Catharine Askin Robertson Hamilton, manželka Roberta Hamiltona, popredného obchodníka.
Dejiny.
Pred príchodom Európanov v oblasti bývali irokézky hovoriaci Chonnonton. V polovici 17. storočia sa však títo ľudia vytratili. Chonnonton boli neutrálni medzi Hurónmi a Irokézmi. Irokézki Haudenosaunee v oblasti zostali dodnes. V 80. rokoch 18. storočia sa v oblasti usadili lojalisti (emigranti z nezávislých Spojených štátov).
Ako mesto bolo založené v roku 1876.
Demografia.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 mesto malo 136 803. V sčítaní obyvateľstva v roku 2016 z 104 760 ľudí uvádza ako rodný jazyk angličtinu, 2 770 francúzštinu a 21 060 neoficiálne jazyky, z toho 20 jazyky pôvodných obyvateľov. 470 ľudí udalo ako etnický pôvod český a 750 slovenský.
Vzdelávanie.
V meste sa nachádza Brock University.
Doprava.
Mestom prechádzajú diaľnice Queen Elizabeth Way a 405. Niektoré cesty pôvodného obyvateľstva sú dnes hlavnými cestami. 
Mesto leží na kanáli Welland Canal.
Niekoľko kilometrov východne od mesta sa v Niagara-on-the-Lake nachádza St. Catharines/Niagara District Airport (IATA: YCM, ICAO: CYSN).
Pestovanie

Pestovanie môže byť:
Xantén

Xantén (9"H"-xantén, 10"H"-9-oxaantracén) je organická zlúčenina. Je to žltá pevná látka, ktorá je rozpustná v bežných organických rozpúšťadlách. Xantén je skôr vzácnou zlúčeninou, ale mnohé jeho deriváty sú užitočné farbivá.
Farbivá.
Medzi farbivá obsahujúce xanténové jadro patria napríklad fluoresceín, eozín alebo rodamíny. Xanténové farbivá sú často fluorescentné, žlté, ružové až modročervené farbivá. Mnohé z nich sa dajú pripraviť kondenzáciou derivátov ftalanhydridu s derivátmi rezorcinolu alebo 3-aminofenolu.
Karbamoylfosfát

Karbamoylfosfát je biochemicky významný anión. U suchozemských zvierat je to jeden z medziproduktov vznikajúcich v syntéze pyrimidínov a pri vylučovaní dusíka. Karbamoylfosfát vstupuje do močovinového cyklu, kde ho ornitíntranskarbamyoláza spája s ornitínom za vzniku citrulínu. 
Produkcia.
Karbamoylfosfát vzniká z uhličitanu, amoniaku (vznikajúceho z aminokyselín) a fosfátu (z ATP). Tento proces katalyzuje karbamoylfosfátsyntetáza. Proces je zložený z nasledujúcich troch reakcií:
Karbamoylfosfátsyntetáza využíva horečnaté katióny.
Karbamoylfosfátsyntetáza I (CPS I) interaguje so skupinou molekúl známymi ako sirtuíny, čo sú NAD-dependentné deacetylázy proteínov, čím je regulovaná syntéza karbamoylfosfátu.
Klinický význam.
Porucha enzýmu CPS I a následná nedostatočná produkcia karbamoylfosfátu bola u ľudí spojená s hyperamonémiou.
Ornitín

Ornitín je neproteinogénna aminokyselina, ktorá vystupuje v močovinovom cykle. Oritín sa abnormálne hromadí v tele pri nedostatočnej aktivite ornitíntranskarbamylázy. Radikál ornitínu je ornityl.
Úloha v močovinovom cykle.
-Ornitín vzniká z -arginínu pôsobením arginázy a v procese vzniká močovina. Ornitín je teda kľúčový pre močovinový cyklus, ktorý umožňuje zbavenie nadbytočného dusíka. Ornitín sa recykluje a využíva opakovane. Amoniak sa najprv premení na karbamoylfosfát. Ornitín sa potom premení na močovinový derivát na δ (terminálnom) dusíku pomocou ornitíntranskarbamylázy. Pridaním ďalšieho dusíka z aspartátu vzniká arginosukcinát, z ktorého následne odstupuje fumarát za vzniku arginínu. Arginín sa potom hydrolyzuje naspäť na ornitín, čím vzniká močovina. Atómy dusíka v močovine pochádzajú z amoniaku a aspartátu, takže dusík v ornitíne sa zachováva.
Ornitín nie je aminokyselina, ktorá je kódovaná DNA, teda nie je proteinogénna. V cicavčom nehepatickom tkanive je hlavným použitím močovinového cyklu biosyntéza arginínu, takže ornitín je dôležitý intermediát tohto metabolického procesu.
Ďalšie reakcie.
Ornitín je počiatočným reaktantom syntézy polyamínov, napríklad putrescínu, ktorých syntéza začína pôsobením ornitíndekarboxylázy.
U baktérii, ako je "E. coli", môže byť ornitín syntetizovaný z -glutamátu.
Ornitín môže tvoriť laktám.
Výskum.
Únava po cvičení.
Doplnenie -ornitínu utlmilo únavu u jedincov v štúdii overovanej voči placebu. Výsledky naznačujú, že -ornitín pôsobí proti únave zvýšením efektivity spotreby energie a podporovaním vylučovania dusíka.
Doplnok pri vzpieraní.
Aminokyselinové doplnky, vrátane doplnkov s -ornitínom, sú často mierené na kulturistov a vzpieračov a tvrdia, že zvyšujú hladinu ľudského rastového hormónu (HGH), svalovej hmoty a sily. Krátka štvordňová klinická štúdia z roku 1993 uviedla, že -ornitín v kombinácii s -arginínom a -lyzínom v dávke 2 g/deň nezvyšuje HGH. Recenzia z roku 2002 na túto tému dospela k záveru, že „používanie špecifických aminokyselín na stimuláciu uvoľňovania GH u športovcov sa neodporúča.“
Cirhóza.
-Ornitín -aspartát (LOLA), stabilná soľ ornitínu a aspartátu, bola využitá na liečbu cirhózy.
Cirhóza

Cirhóza môže byť:
Laktám

Laktám je cyklický amid, ktorý formálne vzniká z aminoalkánovej kyseliny. Názov laktám vznikol zlúčením slov laktón a amid. 
Tautomerizácia na laktímy.
Tautomerizáciou laktámov vznikajú laktímy:
Laktím je cyklická karboximidová kyselina, ktorá je charakterizovaná endocyklickou dvojitou väzbou uhlík-dusík
Názvoslovie.
Grécke predpony v abecednom poradí naznačujú veľkosť kruhu:
Toto názvoslovie vychádza z toho, že hydrolýzou α-laktámu vzniká α-aminokyselina, z β-laktámu vzniká β-aminokyselina, a tak ďalej.
Syntéza.
Existujú všeobecné syntetické postupy na organickú syntézu laktámov. Laktámy vznikajú:
Reakcie.
Laktámy polymerizujú za vzniku polyamidov.
Heaven Is a Place on Earth

„Heaven Is a Place on Earth“ je skladba americkej speváčky Belindy Carlislovej z jej druhého štúdiového albumu "Heaven on Earth" (1987). Pieseň, ktorú napísali Rick Nowels a Ellen Shipley, vyšla ako hlavný singel albumu "Heaven on Earth" 14. septembra 1987 a dostala sa na prvé miesto US "Billboard" Hot 100 5. decembra 1987, čím sa stala doteraz jediným hitom Carlislovej na vrchole americkej hitparády. O mesiac neskôr vyvrcholila na prvom mieste v Spojenom kráľovstve, kde sa dva týždne držala na prvom mieste rebríčka UK Singles Chart.
Pieseň bola nominovaná na cenu Grammy za najlepší ženský spevácky popový výkon v roku 1988, ale prehrala s „I Wanna Dance with Somebody (Who Loves Me)“ od Whitney Houstonovej. V roku 2017 ju uviedol Dave Fawbert zo ShortList ako pieseň obsahujúcu „jednu z najväčších kľúčových zmien v hudobnej histórii“.
V roku 2015 Carlislová opätovne nahrala pieseň ako akustickú baladu. Táto verzia sa objavila na jej albume "Wilder Shores" (2017), ktorý kombinuje akustické skladby s world beatovými a tradičnými Sikh spevmi.
Hudobné video.
Propagačný videoklip k piesni režírovala herečka Diane Keatonová a objavil sa v ňom Belindin manžel Morgan Mason. Účinkujú v ňom deti, ktoré nosia čierne masky a plášte a držia osvetlené plastové glóbusy. Carlislová sa objaví v šatách bez ramienok a neskôr sa prezlečie do čiernej blúzky bez ramienok. Video bolo čiastočne natočené v zábavnom parku Six Flags Magic Mountain vo Valencii v štáte Kalifornia (nezaradené územie pri meste Santa Clarita), na už neexistujúcom kolotoči Spin Out.
Holica (vrch v Chočských vrchoch; 1339,8 m n. m.)

Holica () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa južne od obce Huty, približne severne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územia obcí Huty a Kvačany. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a jeho východnou časťou vedie hranica Tatranského národného parku.
Popis.
Holica leží na východnom okraji pohoria, v hrebeni, vedúcom zo Sivého vrchu () juhozápadným smerom na Ostrý vrch (). Východným smerom susedia tatranské vrchy Biela skala (), Suchý vrch () a Huňová (), južne leží Meštrová (), juhozápadne Ostrý vrch (), západne Súšava () a severným smerom Kopec (). Masív patrí do povodia Váhu; severné svahy odvodňuje potok Kvačianka, východné a južné jej prítok Suchý potok. Najbližším sídlom je severne situovaná obec Huty, juhovýchodne ležia Kvačany a Liptovské Matiašovce. Západnou časťou vedie cesta II/584 z Liptovského Mikuláša do Zuberca.
Výhľady.
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti a sčasti aj jeho svahov umožňuje zaujímavý rozhľad. Pozorovateľné sú okolité vrchy Chočských vrchov, časť Liptovskej kotliny a blízke Skorušinské vrchy a Západné Tatry. Pri vhodných podmienkach vidieť aj Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, Malú a Veľkú Fatru a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, preto výstup je možný lesnými chodníkmi po hrebeni zo západne vedúcej cesty, prípadne z Hút.
Africký pohár národov 2021

Africký pohár národov 2021 bol 33. ročníkom Afrického pohára národov, pod hlavičkou Konfederácie afrického futbalu. Turnaj hostil Kamerun a konal sa od 9. januára do 6. februára 2022. Alžírsko na turnaji obhajovalo titul.
Turnaj sa mal pôvodne hrať v júni a v júli 2021 ale CAF 15. januára 2020 oznámila, že z dôvodu nepriaznivých klimatických podmienok v tomto období sa turnaj odohrá od 9. januára do 6. februára 2021. Dňa 30. júna 2020 CAF presunul turnaj po druhýkrát kvôli dopadom pandémie COVID-19 na celom kontinente, pričom si turnaj ponechá názov Africký pohár národov 2021 na sponzorské účely.
Víťazom turnaja sa stal prvýkrát v histórii Senegal ktorý vo finále zdolal Egypt 1:0 po penaltách.
Kvalifikácia.
Na turnaj sa kvalifikovalo 24 tímov. Pre Gambiu a Komory ide o debut na tomto turnaji.
Skupinová fáza.
24 tímov sú rozdelených do šiestich skupín po štyri. Z každej prvé dva tímy postúpia do osemfinále a k nim sa pridajú aj najlepšie štyri tímy na tretích miestach.
Play-off.
Finále.
Víťazom turnaja sa stal Senegal.
Marek Škamla

Marek Škamla (* 29. september 2003, Banská Bystrica) je slovenský motosurfový pretekár a reprezentant SR na Motosurf World Cup. Na svetovom pohári 2021 získal titul majstra sveta. V roku 2021 získal taktiež aj titul majstra Európy v kategórii „Stock“.
Motosurf.
Motosurfingu sa venuje od roku 2019, svoj prvý pretek odjazdil v sezóne 2020 v Hradci Králove. Na svoj prvý závod svetového pohára štartoval za Jetsurf Slovakia team na Jetsurf Titanium DFI. Po sérii vyrovnaných výkonov a pravidelnom umiestnení do 3. miesta napokon ovládol svetový pohár v kategórii „Stock“ a stal sa majstrom sveta.
Hrádková

Hrádková () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa severozápadne od obce Kvačany, približne severozápadne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Liptovský Mikuláš a celý masív patrí do katastrálneho územia obce Kvačany. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a jeho vrcholom prechádza hranica národnej prírodnej rezervácie Kvačianska dolina.
Popis.
Najmä v južnej časti výrazne skalnatá Hrádková sa nachádza severovýchodne od Prosečného (), v strednej časti rovnomenného podcelku. Východné úpätie vymedzuje výrazná Kvačianska dolina, ktorej chránené územie zasahuje na priľahlú časť vrchu. Východne sa nachádza Ostrý vrch (), severne leží Čierna hora () a juhozápadne masívny vrch Prosečné. Aj táto časť pohoria patrí do povodia Váhu; severné svahy odvodňuje Borovianka, prítok Kvačianky, ktorá odvádza vodu aj z východných a južných svahov. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaná obec Kvačany, juhovýchodne sú Liptovské Matiašovce a severne leží obec Veľké Borové. 
Výhľady.
Vrchol a jeho hrebeň pokrýva lesný porast, ktorý neumožňuje súvislejší rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je možno vidieť blízke vrchy Chočských vrchov, časť Liptovskej kotliny a susedné Skorušinské vrchy a Západné Tatry. Z vhodných miest je pri dobrých podmienkach vidieť aj Oravské Beskydy, Oravskú Maguru, časť Malej a Veľkej Fatry a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, preto výstup je možný odbočením zo zelenej trasy, vedúcej z Veľkého Borového blízkym sedlom na Prosečné. Na území prírodnej rezervácie Kvačianska dolina je však pohyb mimo značených trás nežiadúci.
Stredoázijská futbalová asociácia

Stredoázijská futbalová asociácia (, skr. CAFA) je strešná organizácia pre stredoázijský futbal, futsal a plážový futbal. Federácia bola založená v roku 2015 a združuje 6 stredoázijských krajín (CAFA). Sídli v meste Dušanbe v Tadžikistane a jej predsedom je Rustam Emomali z Tadžikistanu. CAFA je jednou z členských federácii Ázijskej futbalovej konfederácie (AFC).
História.
CAFA bola založená a schválená 9. januára 2015 Ázijskou futbalovou konfederáciou. Na čele založenia CAFA stála Iránska futbalová federácia po sporoch s členmi Západoázijskej futbalovej federácie. Členovia šiestich krajín sa 10. mája 2014 stretli s prezidentom AFC Sheikhom Salmanom, aby hovorili o vytvorení novej ázijskej futbalovej zóny. Na mimoriadnom kongrese AFC 9. júna 2014 v Sao Paule bol plán novej zóny schválený kongresom. Majstrovstvá CAFA vo futbale sa od vzniku federácie ani raz neodohrali. V roku 2018 mal majstrovstvá zorganizovať Taškent no neodohrali. CAFA ale organizuje Majstrovstvá CAFA žien vo futbale.
Súťaže.
Momentálne nie je známe či sa v najbližšej dobe podarí zorganizovať aj Majstrovstvá CAFA vo futbale.
Pyranózaoxidáza

Pyranózaoxidáza (EC 1.1.3.10) je enzým, ktorý katalyzuje chemickú reakciu:
Substráty tejto reakcie sú -glukóza a O2 a jej produkty sú 2-dehydro--glukóza + H2O2.
Pyranózaoxidáza dokáže oxidovať aj pyranózy -xylózu, -sorbózu, -galaktózu a -glukono-1,5-laktón, ktoré majú rovnakú konformáciu a konfiguráciu na uhlíkoch C2, C3 a C4. Svoje substráty oxiduje na C2 pozícii.
Tento enzým patrí medzi oxidoreduktázy, konkrétne oxidoreduktázy pôsobiace na CH-OH skupinu donoru s kyslíkom ako akceptorom. Tento enzým sa účastní pentózafosfátovej dráhy a využíva jeden kofaktor, FAD.
Štruktúra.
Na konci roka 2007 bolo známych 8 štruktúr tohto enzýmu: , , , , , , , a .
Použitie v biosenzoroch.
Pyranózaoxidáza ponúka zaujímavé možnosti použitia v rámci biosenzorov. Na rozdiel od glukózaoxidázy má vyšší výkon, keďže nie je glykozylovaná, má priaznivejšie hodnoty Michaelisovych-Mentenovej konštánt a je schopná katalyticky premeniť oba anoméry glukózy. Takisto reaguje s väčším množstvom substrátov. Pyranózaoxidáza nespôsobuje posun pH, pretože jej pôsobením nevzniká kyselina. Okrem toho je možné ju jednoducho exprimovať a získať vo veľkých množstvách v "E. coli".
Glyceraldehyd

Glyceraldehyd je triózový monosacharid. Je to najjednoduchšia aldóza. Glyceraldehyd je sladká bezfarebná kryštalická látka, ktorá vystupuje ako medziprodukt metabolizmu sacharidov. Jeho názov pochádza zo slov glycerol a aldehyd, keďže glyceraldehyd vzniká z glycerolu oxidáciou jeho alkoholovej skupiny.
Štruktúra.
Glyceraldehyd má jedno chirálne centrum, takže existuje v podobe dvoch enantiomérov s opačnou optickou rotáciou. Aj keď optická rotácia glyceraldehydu je (+) pre "R" a (-) pre "S", toto neplatí pre všetky monosacharidy. Stereochemická konfigurácia sa dá zistiť len z chemickej štruktúry, zatiaľ čo optická rotácia sa dá zmerať len experimentálne. Priradenie - geometrie (+)-glyceraldehydu na konci 19. storočia bola len šťastná náhoda, ktorá bola neskôr potvrdená röntgenovou kryštalografiou v roku 1951 ako pravdivá.
Názvoslovie.
Konfigurácia glyceraldehydu sa používa ako štandard pre /- názvoslovie sacharidov. Monosacharidy s absolútnou konfiguráciou identickou s ("R")-glyceraldehydom na poslednom stereocentre (napr. C5 u glukózy) sa označujú stereodeskriptorom -. Monosacharidy podobné ("S")-glyceraldehydu sa potom označujú stereodeskriptorom -.
Syntéza a biosyntéza.
Glyceraldehyd sa spolu s dihydroxyacetónom dá pripraviť miernou oxidáciou glycerolu, napríklad použitím peroxidu vodíka.
V biologických systémoch pôsobí glyceroldehydrogenáza (NADP+) na glycerol a tvorí z neho -glyceraldehyd. Kofaktor glyceroldehydrogenázy je NADP+.
Biochemický význam.
Premena fosfátov glyceraldehydu (glyceraldehyd-3-fosfátu) a dihydroxyacetónu (dihydroxyacetónfosfátu), ktorú katalyzuje triózafosfátizomeráza, je dôležitým medzikrokom glykolýzy. Glyceraldehyd-3-fosfát sa následne oxiduje a vzniká z neho pyruvát. Glyceraldehyd-3-fosfát takisto vystupuje i v Calvinovom cykle.
Heliaš

Heliaš () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa nad obcou Malatiná, približne severozápadne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, na pomedzí okresov Liptovský Mikuláš a Dolný Kubín a zasahuje na katastrálne územia obcí Liptovská Anna a Malatiná. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Opis.
Heliaš sa nachádza v západnej časti podcelku Prosečné, v spoločnom masíve s južne ležiacim pahorkom Eliáš (). Južne je tento masív sedlom spojený s vrchom Pravnáč (), východným smerom je Anninou dolinou oddelený vrch Lomné () a Čerenová (), severne sa nachádzajú Vrchy () a západne susedí Rakytník () a Sielnická hora (). Vrch sa nachádza v povodí Váhu, kam smeruje potok Sestrč, odvodňujúci západné a severné svahy masívu, i jeho prítok Annin potok, ktorý odvádza vodu z východne sa zvažujúcej časti. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná Malatiná, juhovýchodne leží obec Liptovská Anna.
Výhľady.
Nesúvislý porast vrcholovej časti umožňuje čiastočný rozhľad. Dobre pozorovateľné sú okolité Chočské vrchy a Oravská vrchovina, pri vhodných podmienkach aj Západné Tatry, Skorušinské vrchy, Oravské Beskydy, Oravská Magura, časť Malej a Veľkej Fatry a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa, no východným úbočím prechádza chodník na Pravnáč, z ktorého možno v sedle pod Eliášom odbočiť.
Farnosť Liptovská Lúžna

Rímskokatolícka farnosť v obci Liptovská Lúžna patrí do ružomberského dekanátu a Spišskej diecézy. Založená bola v roku 1787.
Dejiny farnosti.
Obec Liptovská Lúžna vznikla v roku 1650. Odvtedy cirkevnoprávne farnosť patrila do farnosti Ružomberok. V roku 1752 bola zriadená nová farnosť v Liptovskej Osade a kostolík spolu s veriacimi z Lúžnej a Magurky pričlenili k nej. V roku 1787 bola postavená v Lúžnej fara a obec bola ustanovená za farnosť.
Kostoly vo farnosti.
Najstarší kostol bol postavený v roku 1682. Bol to malý drevený kostolík zasvätený Nanebovzatiu Panny Márie. Obklopoval ho cintorín.
V roku 1701 bol prestavaný. Na drevenom chóre bol v kostole umiestnený organ. Cintorín bol obklopený ohradou a v jeho priestoroch stála drevená zvonica s jedným zvonom. Kanonická vizitácia z roku 1825 popisuje kostol v Lúžnej, že je v nevyhovujúcom stave a kapacitou už nepostačuje potrebám veriacich (počet obyvateľov bol vtedy 1685).
V roku 1843 sa začala stavba nového súčasného murového kostola. Dokončený bol v roku 1848 a zasvätený je Najsvätejšej Trojici.
Kňazi pôsobiaci vo farnosti.
"farári a správcovia farnosti:"
1787 - 1789 Jakub Krajčinovský / 1789 - 1805 Jozef Keil / 1806 - 1823 Ján Nepomuk Kočútek / 1824 - 1828 Anton Kubančík / 1829 - 1843 Eduard Milovič / 1843 - 1843 Juraj Čurilla / 1843 - 1855 Ján Samueli / 1855 - 1855 Štefan Kučma / 1855 - 1885 Ľudovít Čurjak / 1886 - 1915 Štefan Rovder / 1915 Vojtech Kováč / 1915 - 1923 Izidor Kaločaj / 1923 - 1946 Július Brtko / 1945 - 1951 Gejza Findura / 1951 - 1955 Július Brtko / 1955 - 1956 Ján Sivčák / 1956 - 1958 Jozef Cibuľa / 1958 - 1961 František Novický / 1961 - 1965 Jozef Fitt / 1965 - 1994 Albín Ivák / 1994 excurendo Ján Kuboš / 1994 - 2005 Ján Kekelák / 2005 - 2018 Michal Fecko / 2018 - Jozef Trstenský.
Cintoríny vo farnosti.
Vo farnosti sú štyri cintoríny. Na začiatku obce je nižný cintorín, v strede obce je starý cintorín, na konci obce je vyšný cintorín a najnovší cintorín je pri kostole. V súčasnosti sa pochováva na všetkých cintorínoch.
Súčasná farnosť.
Vo farnosti dnes žije 2756 obyvateľov (údaj z 15. decembra 2021 matrika OcÚ L. Lúžna). Väčšina sa hlási ku katolíckej cirkvi.
Zaujímavosti.
Cez farnosť vedie Svätojakubská cesta na Slovensku (Camino de Santiago).
Sielnická hora

Sielnická hora () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa južne od Malatinej, približne severovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Sielnické vrchy. Leží v Žilinskom kraji, na rozhraní okresov Ružomberok a Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územia obcí Kalameny a Liptovská Sielnica. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Popis.
Sielnická hora leží v strednej časti rozsiahleho masívu, ktorý na východe vymedzuje Sestrčská dolina a na západe údolie Kalamenianky. Južným smerom je sedlom Poľana oddelený vrch Sestrč () s ruinou Liptovského hradu na vrchole, východným smerom susedí Pravnáč () a Heliaš (), severozápadne leží Ostré () a západne vrch Havrania (). Masív leží v povodí Váhu; západne sa zvažujúce časti odvodňuje Kalamenianka, východne orientované odvádzajú vodu potoku Sestrč. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Malatiná, juhozápadne ležiace Lúčky a Kalameny a na juhovýchode obec Liptovská Anna. 
Výhľady.
Vrchol Sielnickej hory pokrýva po ťažbe nesúvislý les a nižšia vegetácia, umožňujúca rozhľad. Východný a západný horizont obmedzujú vyššie vrchy Chočských vrchov, no dobre vidieť Skorušinské vrchy, Oravskú Maguru a Oravské Beskydy na severe a Nízke Tatry a časť Veľkej Fatry južným smerom.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, preto výstup je možný lesnými chodníkmi z okolia, resp. odbočením z modrej značky v sedle Poľana.
Dash (kryptomena)

Dash (predtým známy ako Darkcoin a XCoin) je open source kryptomena. Dash nemá centralizované riadenie - emisia sa vyskytuje počas ťažby. Z odmien, ktoré dostávajú ťažiari, je 90 % rozdelených medzi ťažiarmi a prevádzkovateľmi masternodov. Zvyšných 10 % je použitých na financovanie schválených projektov.
Dash bol pôvodne vytvorený ako XCoin (XCO) 18. januára 2014. Za dva dni od spustenia bolo vyťažených približne 1,9 milióna coinov. 28. februára 2014 došlo k zmene názvu na Darkcoin. Darkcoin bol 25. marca 2015 premenovaný na Dash. Tvorca Dash Evan Duffield.
Hlavné rozdiely medzi Dash a Bitcoin sú v tom, že transakcie v Dash sú vďaka službe InstantSend veľmi rýchlo potvrdzované a používateľ môže využiť aj zvýšenú úroveň dôvernosti niektorých transakcií vďaka vstavanej funkcii Private Send.
Od marca 2021 je Dash zahrnutý v zozname tridsiatich populárnych kryptomien z hľadiska kapitalizácie.
Podľa Der Spiegel bol Dash od februára 2019 najobľúbenejšou kryptomenou vo Venezuele.
Ázijský pohár

Ázijský pohár môže byť:
Organizácia Zmluvy o kolektívnej bezpečnosti

Organizácia Zmluvy o kolektívnej bezpečnosti, skr. OZKB (rus. Организация Договора о коллективной безопасности; "Organizacija Dogovora o kollektivnoj bezopasnosti") je vojenská aliancia, ktorej členmi je 6 bývalých sovietskych republík – Rusko, Bielorusko, Arménsko, Kazachstan, Kirgizsko a Tadžikistan. 
Organizácia v dnešnej podobe vznikla 7. októbra 2002. Jej predchodcom bola "Zmluva o kolektívnej bezpečnosti", uzavretá 15. mája 1992 v Taškente medzi súčasnými členskými štátmi, Uzbekistanom, Azerbajdžanom a Gruzínskom. Posledné tri menované krajiny postupom času od zmluvy odstúpili. 
Základnými cieľmi organizácie sú podľa článku 3 Charty OZKB „posilňovanie mieru, medzinárodnej a regionálnej bezpečnosti a stability a kolektívna ochrana nezávislosti, teritoriálnej integrity a suverenity členských štátov“. V prípade, ak by prišlo k vojenskej agresii voči jednej z členských krajín, sú podľa článku 4 ostatní členovia povinní poskytnúť jej adekvátnu, aj vojenskú, pomoc. Prvý raz bola táto klauzula využitá pri protestoch v Kazachstane v januári 2022.
OZKB má status pozorovateľa pri Valnom zhromaždení OSN.
Jean Smartová

Jean Smartová (; * 13. september 1950, Seattle, Washington, USA) je americká herečka. 
Detstvo a mladosť.
Smartová sa narodila do rodiny Kathleen a Douglasa Smartových. Ako trinásťročnej, jej diagnostikovali cukrovku prvého typu. Vyštudovala Ballard High School v roku 1969, kde prejavila záujem o činohru. Neskôr získala bakalársky titul na Washington University. 
Kariéra.
Po ukončení štúdia, sa Smartová začala zaujímať o divadelné herectvo. Vystupovala napríklad v Oregone či na Aljaške. V roku 1980 sa objavila ako "Lady Macbeth" v divadelnej inscenácii v Pittsburghu. Vystupovala tiež v divadlách Off-Broadway, získala tiež nomináciu na divadelné ocenenie Drama Desk. Tiež stvárnila Marlene Dietrich, v divadelnej inscenácii "Piaf". Pre obrovský úspech inscenácie sa v roku 1984 objavila aj vo sfilmovanej adaptácii s rovnakým názvom. 
V roku 1985 získala hlavnú úlohu v televíznom seriáli "Designing Women". Po skončení seriálu sa začala skôr venovať filmom a vedľajším úlohám v nich. V roku 1992 stvárnila v životopisnom filme sériovú vrahyňu Aileen Wuornos. 
Od roku 2000 stvárňovala vedľajšiu rolu v televíznom seriáli "Frasier". Smartová si účinkovanie v seriáli veľmi pochvaľovala. Za svoj herecký výkon v seriáli získala dve ceny Emmy, v kategórii Najlepšia hosťujúca herečka. V rokoch 2002 až 2007 tiež dabovala postavu Dr. Ann, v animovanom filme "Kim Possible". V roku 2004 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Naomi Watts, Lily Tomlin či Dustin Hoffman, vo filme "Mám rád Huckabees". V rokoch 2007 až 2009 stvárnila panovačnú matku Christiny Applegate v sitkom "Samantha Who?", kde za svoj herecký výkon získala tretiu cenu Emmy. 
Úspech získala v roku 2016, keď stvárnila v druhej sérii televízneho seriálu "Fargo". Za svoj herecký výkon získala niekoľko nominácii na televízne ocenenia a k tomu niekoľko aj vyhrala. V roku 2021 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Kate Winslet a Julianne Nicholson v úspešnom televíznom seriáli "Mare z Easttownu". Jej herecký výkon bol pozitívne ohodnotený z pohľadov filmových kritikov. V rovnakom roku bola obsadená do role Deborah Vance, v televíznom seriáli "Hacks", za ktorý získala v januári 2022 ocenenie Zlatý glóbus. V roku 2022 sa objaví vo filme "Babylon", po boku hercov ako Olivia Wilde či Brad Pitt.
Súkromný život.
Smartová sa v roku 1987 vydala za herca Richarda Gillilanda, s ktorý má dve deti. Jedno je ich spoločné a druhé si adoptovali z Číny. Smartová je v súčasnosti vdovou, jej manžel zomrel v marci 2021.
Polyol

Polyol je organická zlúčenina, ktorá obsahuje niekoľko hydroxylových (alkoholových) skupín. Termín „polyol“ označuje rôzne látky podľa toho, či sa používa v potravinárstve alebo v chémii polymérov. Polyoly s dvoma, troma a štyrmi hydroxylovými skupinami sú dioly, trioly a tetroly, ďalšie názvy sa tvoria analogicky.
Klasifikácia.
Nízkomolekulárne polyoly.
Nízkomolekulárne polyoly sa bežne používajú v chémii polymérov, kde spájajú dokopy reťazce. Napríklad alkydové živice sa používajú v náteroch alebo formách na odlievanie. Sú hlavnou živicou vo väčšine komerčných náterov „založených na oleji“. Ročne sa produkuje približne 200 000 ton alkydových živíc. Skladajú sa z esterov tvorených reaktívnymi monomérmi. Polyoly používané vo výrobe komerčných alkydových živíc sú glycerol, trimetylolpropán a pentaerytritol.
Sacharidové alkoholy.
Sacharidové alkoholy sú nízkomolekulárne polyoly, ktoré sa bežne získavajú hydrogenáciou cukrov. Ich vzorec je (CHOH)nH2, kde n = 4–6.
Cukrové alkoholy sa pridávajú do jedál, pretože majú nižší obsah kalórií než cukry. Sú však zvyčajne i menej sladké, takže sa často kombinujú s intezívnejšími sladidlami. Takisto sa pridávajú do žuvačiek, pretože ich baktérie v ústach nerozkladajú ani sa nepremieňajú na kyseliny, takže neprispievajú k zubným kazom. Bežné cukrové alkoholy sú maltitol, sorbitol, xylitol, erytritol a izomalt. 
Polymérne polyoly.
Ako polyoly sa bežne označujú polyéterové polyoly a polyesterové polyoly. Typickým príkladom je polyetylénoxid alebo polyetylénglykol (PEG) a polypropylénglykol (PPG). Polytetrahydrofurán (PTMEG) je takisto polyol. Polyoly reagujú s diizokyanátmi za vzniku polyuretánov. Polyuretány sa používajú na tvorbu ohybných pien na matrace a stoličky, tuhých pien na izoláciu chladničiek a mrazákov, elastomérnych podrážok, vlákien (napr. Spandex) alebo adhezív.
Termín „polyol“ takisto označuje iné molekuly, ktoré obsahujú hydroxylové skupiny. Napríklad polyvinylalkohol má vzorec (CH2CHOH)"n" s "n" hydroxylovými skupinami, kde "n" môžu byť až tisíce. Celulóza je takisto polymér s mnohými hydroxylovými skupinami, ale neoznačuje sa ako polyol.
Vlastnosti.
Keďže názov polyol pochádza z chemického názvoslovia a naznačuje len prítomnosť niekoľkých hydroxylových skupín, polyolom nie je možné priradiť všeobecné vlastnosti. Polyoly sú však pri izbovej teplote zvyčajne viskózne (polyméry) alebo tuhé (nízkomolekulárne) kvôli vodíkovým väzbám.
Ostrý vrch (Chočské vrchy, 1128 m)

Ostrý vrch () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa severovýchodne od obce Kvačany, približne severne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, na území okresu Liptovský Mikuláš a v katastrálnom území obce Kvačany. Na vrchol nevedie značená turistická trasa a západná časť vrchu patrí do národnej prírodnej rezervácie Kvačianska dolina.
Popis.
Skalnatý Ostrý vrch leží v najvýchodnejšej časti pohoria, východne od Kvačianskej doliny. Západným smerom susedí Prosečné (), Hrádková () a Čierna hora (), severozápadne leží Háj (), severovýchodne Holica (), východne Huňová () a Kamenné () a južne sa nachádza Hoľa (). Oblasť je súčasťou povodia Váhu, kam smeruje riečka Kvačianka, ktorá odvádza vodu z celého masívu. Najbližšími sídlami sú južným smerom ležiace Kvačany a Liptovské Matiašovce, severozápadne Veľké Borové a severovýchodne obec ležiace Huty. Východným okrajom masívu vedie cesta II/584 z Liptovského Mikuláša do Zuberca.
Výhľady.
Vrchol a jeho blízke okolie pokrýva riedky les, umožňujúci obmedzený rozhľad. Z vhodných miest možno vidieť okolité vrchy Chočských vrchov, časť Liptovskej kotliny, susedné Západné Tatry a Skorušinské vrchy. Pri dobrých podmienkach vidieť aj Oravskú Maguru, časť Malej a Veľkej Fatry a Nízke Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa a najbližšia vedie Kvačianskou dolinou. Najľahší prístup je však hrebeňom z neďalekej cesty II/584. V západej časti masívu je na území prírodnej rezervácie Kvačianska dolina pohyb mimo značených trás obmedzený.
Želobudzská skalka

Želobudzská skalka alebo Želobudzká skalka () je vrch v pohorí Poľana. Leží nad osadou Kyslinky, približne severne od mesta Detva. Je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Poľana.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoká Poľana. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Zvolen a v katastrálnom území obce Očová. Najbližšími sídlami sú severne situovaná osada Kyslinky, juhozápadne ležiaca obec Dúbravy a južne mesto Detva. 
Opis.
Želobudzská skalka leží v južnej časti hrebeňa kaldery bývalého stratovulkánu, v hrebeni, vedúcom od Poľany západným smerom cez Drábovku (). Západne susedí Hrbatá lúčka (), severne sa nachádza Žiarec () a Bukovina (), východným smerom je sedlom Príslopy oddelená Drábovka a Predná Poľana () a južne sa nachádza Kalamárka (). Masív patrí do povodia Hrona, resp. jeho čiastkového povodia rieky Slatina. Severné svahy masívu odvodňujú prítoky Hučavy, južné potok Kamenná a západné Želobudzský potok, oba smerujúce do Hradnej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no do sedla Príslopy vedie cesta z Očovej. 
Výhľady.
Nesúvislý porast vrcholovej časti umožňuje obmedzený rozhľad. Viditeľné sú okolité vrchy pohoria, no pri vhodných podmienkach aj Nízke Tatry, Starohorské vrchy, Veľká Fatra, Kremnické a Štiavnické vrchy, Javorie, Ostrôžky a nezriedka aj niektoré horstvá v Maďarsku.
Prístup.
Vrchol je prístupný neznačenými chodníkmi hrebeňom zo sedla Príslopy, kde okrem lesnej cesty vedú aj značené chodníky:
Naomie Harrisová

Naomie Harrisová (; * 6. september 1976, Londýn, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická herečka. Bola nominovaná na filmové ocenenie Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme "Moonlight", z roku 2016.
Detstvo a mladosť.
Harrisová sa narodila a vyrastala v Londýne. Jej matka v detstve aj s jej rodičmi emigrovali do Londýna z Jamajky. Jej otec pochádzal z Trinidad a Tobago. Vyrastala len s matkou, ktorá sa neskôr druhý krát vydala. Harrisová má dvoch nevlastných súrodencov. Vyštudovala herectvo v Londýne.
Kariéra.
Pred kamerou sa objavila od svojich deviatich rokov. Väčší priestor sa jej podarilo získať vo filme "O 28 dní...", kde si zahrala po boku Cilliana Murphyho. V roku 2004 si zahrala menšiu rolu v trileri "Trauma". V roku 2006 sa objavila vo filme "Piráti Karibiku: Truhlica mŕtveho muža" ako Tia Dalma, pohanská čarodejnica, ktorá je uväznená v ľudskom tele a tiež sa objavila vo filme "Miami Vice". O rok neskôr si zopakovala rolu Tii Dalmy v ďalšej časti "Piráti z Karibiku: Na konci sveta". Po boku Anny Maxwell Martin si zahrala v televíznom filme "Poppy Shakespeare" z roku 2008.
Od februára do mája 2011 stvárnila Elizabeth Lavenze v divadelnom predstavení "Frankenstein". V roku 2012 sa objavila vo filme "Skyfall", kde stvárnila postavu slečny Moneypenny. Túto rolu si zopakovala aj v roku 2015 vo filme "Spectre" či v roku 2021, "Nie je čas zomrieť". V roku 2013 si zahrala v životopisnom filme "Mandela: Cesta za slobodou".
V roku 2016 stvárnila drogovo závislú matku hlavnej postavy v kriticky uznávanom filme "Moonlight". Film získal filmové ocenenie Academy Awards pre najlepší film a Harrisová získala svoju prvú nomináciu na rovnaké ocenenie v kategórii Najlepšia herečka vo vedľajšej úlohe. V rovnakom roku si zahrala po boku Kate Winslet, Helen Mirren a Willa Smitha vo filme "Druhá šanca žiť".
V roku 2020 stvárnila jednu z úloh v televíznom seriáli "Tretí deň". O rok neskôr hrala vo filmoch "Venom 2: Carnage prichádza" a "Labutia pieseň" po boku herca Mahershala Aliho.
Súkromný život.
Zhruba v jedenástich rokoch Harrisovej diagnostikovali skoliózu. Kvôli čomu musela podstúpiť spinálnu fúziu; trvalo jej zhruba mesiac naučiť sa znovu chodiť. V mladosti tiež trpela adenomyózou. Od roku 2012 je jej partnerom Peter Legler. Pár nemá deti. Vo februári 2017 bola vymenovaná za dôstojníka Rádu britského impéria, za jej zásluhy v dráme. V roku 2019 bola uvedená na Powerliste (rebríček 100 najvplyvnejších Britov černošského pôvodu).
Komp

Komp môže byť:
Mikropočítač (rozlišovacia stránka)

Mikropočítač (angl. "microcomputer") môže byť: