burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pirovac

Pirovac () je obec v Chorvátsku ležiaca v Šibenicko-kninskej župe. Nachádza sa na pobreží Jadranského mora a leží asi 26 kilometrov severozápadne od mesta Šibenik. V roku 2001 tu žilo 1 846 obyvateľov.
História.
Prvá písomná zmienka o Pirovaci pochádza z roku 1298, vtedy sa spomína ako „Zlosela“. V tom období obec patrila rodine Šubićovcov, neskôr prešla pod správu diecézy Šibeniku.
Samotné sídlo bolo založené až v 15. storočí utečencami, ktorí utiekli pred Turkami. Táto oblasť však bola osídlená už mnoho storočí predtým - dokazujú to pozostatky z obdobia Rímskej ríše.
Medzi významné pamätihodnosti obce patrí obranný múr, postavený okolo roku 1505 Petarom Draganićom a farský kostol svätého Juraja z roku 1506, ktorý bol v 18. storočí prestavaný do barokového štýlu.
Doprava.
Pirovac leží na Jadranskej magistrále a je napojený aj na diaľnicu A1, ktorá vedie severne od obce.
Marca

Marca môže byť:
Vrpolje

Vrpolje môže byť:
v Chorvátsku:
v Bosne a Hercegovine :
Vrpolje (Šibenik)

Vrpolje je osada mesta Šibenik v Chorvátsku. Nachádza sa v Šibenicko-kninskej župe a v roku 2001 tu žilo 810 obyvateľov.
Doprava.
Osada leží na štátnej ceste 58 a severne od jej intravilánu vedie diaľnica A1, na ktorú je pripojená výjazdom.
Chrám dvanástich apoštolov

Chrám dvanástich apoštolov () je kremeľský chrám v Moskve, ktorý pochádza zo 17. storočia. Býva označovaný ako katedrála minor v Kremli.
Dejiny.
Chrám bol postavený na mieste staršieho chrámu z čias Borisa Godunova na sever od Uspenského chrámu a Zvonice Ivana Veľkého. Postavený bol podľa plánov ruských architektov (A. Konstantinov, B. Ogurcov) v rokoch 1635 až 1656 v tradičnom staroruskom architektonickom štýle. Má päť kupol a bohato vyzdobený interiér. Spolu s chrámom bol vybudovaný aj palác pre patriarchov Moskvy. V roku 1680 bol prestavaný do dnešnej podoby a dostal súčasný názov. Po boľševickej revolúcii 1917 bol zatvorený.
Súčasnosť.
V časoch komunistickej diktatúry bol chrám využívaný ako múzeum umenia 17. a 18. storočia. Po roku 1990 sa ozývali hlasy o jeho vrátení pravoslávnej cirkvi, čo sa aj stalo.
Brian Boru

Brian mac Cennétig alebo Brian Bóruma alebo Brian Boru (* okolo roku 941 – † 23. apríl 1014 pri Clontarfe), bol v rokoch 1002 – 1014 írsky veľkráľ. Pochádzal z rodu Dál Cais. 
Roku 976 získal vládu v Munsteri, tiež si podrobil Connacht a Leinster a roku 1002 sa po dohode s doterajším veľkráľom Maelom Sechnaillpm stal Veľkráľom Írska. V nasledujúcich rokoch sa Boru staral o konsolidáciu svojich pozícií a centralizáciu Írska, preto podporoval cirkev v Írsku, predovšetkým cirkevný primát biskupov z Armagh nad celým ostrovom. Leinster a Dublin však Briana nerešpektovali a tak sa ich vydal roku 1014 definitívne pokoriť. V bitke pri Clontarfe v Dublinskom zálive porazil spojené vojsko vzbúreného Leinsteru a dublinských Vikingov, v boji však sám zahynul. Dôsledkom Boruovho víťazstva bolo síce zlikvidovanie vikingskej vojenské aktivity na ostrove, ale žiadnemu z následníkov sa nepodarilo zopakovať jeho úspech.
Pelješac

Pelješac (čakav. "Pelišac", ) je druhý najväčší chorvátsky polostrov. Nachádza sa v Dubrovnícko-neretvianskej župe.
Rozloha polostrova je a je obklopený Neretvianskym kanálom a Malostonským zálivom zo severu a Mljetskym a Pelješackým kanálom z juhu. Jeho povrch je pomerne hornatý – najvyšším vrchom je Sveti Ilija s nadmorskou výškou 
Na polostrove sa nachádzajú štyri obce – Ston, Janjina, Trpanj a Orebić, ktoré majú spolu 40 miestnych častí (osád) a v roku 2001 v nich žilo 8234 obyvateľov. Vzdialenosť medzi najzápadnejšou osadou Lovište po najvýchodnejšiu Mali Ston je 77 kilometrov.
Pelješac (rozlišovacia stránka)

Pelješac môže byť:
Staré Brno

Staré Brno je katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Celé katastrálne územie je súčasťou mestskej časti Brno-střed. Má rozlohu 168,2 ha, je tu evidovaných 48 ulíc a 1 716 adries.
Externé odkazy.
Článok o Strom Brne na www.mojebrno.wz.cz
Winterthur

Winterthur je mesto vo Švajčiarsku v kantóne Zürich. So svojimi 100 000 obyvateľmi (2008) je šiestym najväčším mestom Švajčiarska a po Zürichu druhým najväčším mestom kantónu.
Geografia.
Mesto leží na severozápadnom okraji Zürišskej vysočiny, severným smerom sa terén zvažuje k rieke Rýn. Mestom pretekajú rieky Eulach a Töss, nadmorská výška katastra mesta sa pohybuje od 393 do 687 m, 38,8 % z rozlohy zaberajú lesy.
Doprava.
Winterthurom prechádza hlavná švajčiarska západovýchodná tepna spájajúca Sankt Gallen a Ženevu. Najdôležitejšie je spojenie s neďalekým Zürichom a jeho letiskom, zabezpečené vlakmi rôznych kategórií, ktoré spadajú do Zürišského integrovaného dopravného systému. Dopravu v meste zabezpečujú 3 trolejbusové a 9 mestských autobusových liniek.
Kirill I.

Patriarcha Moskvy a celej Rusi Kirill (; * 20. november 1946, Leningrad), vlastným menom Vladimir Michajlovič Gunďajev, je od 1. februára 2009 hlavným predstaviteľom ruskej pravoslávnej cirkvi.
Biografia.
Narodil sa 20. novembra 1946 v Leningrade (dnes Petrohrad) v rodine hlavného mechanika. Otec bol aktívnym členom ruskej pravoslávnej cirkvi.
V roku 1965 začal študovať na Leningradskej duchovnej akadémii, ktorú skončil v roku 1970. Potom zastával v cirkvi dôležité posty a funkcie. Od roku 1971 zastupoval ruskú pravoslávnu cirkev vo svetovej rade cirkví v Ženeve. Od roku 1984 sa stal metropolitom Smolenska a Kaliningradu. Zastupoval ruskú pravoslávnu cirkev na pohrebe Jána Pavla II. a na intronizácii Benedikta XVI. v roku 2005. Po smrti patriarchu Alexeja II. bol 27. januára 2009 zvolený za patriarchu Moskvy a celej Rusi (508 zo 701 hlasov). Intronizácia novozvoleného patriarchu sa konala 1. februára 2009 v Chráme Krista Spasiteľa za účasti vysokých politických predstaviteľov Ruska a pravoslávnych cirkví z celého sveta.
Patriarcha je stúpencom náboženského dialógu s inými náboženstvami. Je autorom kníh a iných náboženských publikácií. Okrem materinského ruského jazyka hovorí aktívne po anglicky, nemecky a francúzsky.
Veveří (Brno)

Veveří je katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Celé katastrálne územie je súčasťou mestskej časti Brno-střed. Má rozlohu 197,58 ha, je tu evidovaných 57 ulíc a 1 442 adries.
Katherine Jenkinsová

Katherine Jenkinsová (* 29. jún 1980, Neath, Wales, Spojené kráľovstvo) je waleská mezzosopránová speváčka. Vo svojich piesňach kombinuje árie, populárnu hudbu, hymny a klasickú hudbu.
Je prvou ženou, ktorá vyhrala súťaž "Classical BRIT Awards". V rokoch 2005 a 2006 v nej získala ocenenie za najlepší album ("Second Nature" a "Living A Dream").
Lydia Bosch

Lydia Bosch, vlastným menom Lydia Boquera de Buenová (, ; * 26. november 1963, Barcelona, Španielsko) je španielska herečka a moderátorka.
Petronius Maximus

Petronius Maximus, celým menom Flavius Petronius Anicius Maximus (* asi 397 – † 31. máj 455, Rím, Západorímska ríša) bol rímsky cisár Západorímskej ríše v dobe od 17. marca do 31. mája roku 455. Za jeho vlády bol Rím vyplienený Vandalmi.
Pôvod.
Petronius Maximus pochádzal zo starobylej rímskej rodiny plebejského pôvodu, Aniciovcov, ktorého pôvod siaha až do 4. stor. pred Kr. Jeho starý otec, Sextus Claudius Petronius Probus bol významným politikom a generálom. Petronius Maximus slúžil ako prefekt mesta Rím, neskôr ako konzul a pretoriánsky prefekt pre Itáliu.
Vláda.
Petronius Maximus bol rivalom slávneho generála Flavia Aetia a je možné, že práve Maximus presvedčil cisára Valentiniana III. aby Aetia zavraždil. Naopak, bol to pravdepodobne Maximus, ktorý stál o rok neskôr za zavraždením cisára Valentiniana, ktorý mal znásilniť jeho ženu. Po Valentinianovej smrti nastúpil na trón Maximus, ale svojim počínaním zapríčinil dobytie Ríma Vandalmi. Petronius Maximus si za ženu zobral vdovu po Valentinianovi, Liciniu Eudoxiu a zároveň oženil svojho syna s Eudoxiou, dcérou Licinie Eudoxie, ktorá však bola zasnúbená s Hunerichom, synom Geisericha, kráľa Vandalov. Geiserich sa urazil, že rímsky cisár takto zrušil už naplánovanú svadbu a tak sa Vandali vylodili v Ríme, ktorý celý vydrancovali a s obrovským bohatstvom sa vrátili do Afriky. Počas vandalského útoku bol Petronius Maximus pri pokuse o útek ukameňovaný rozhorčeným davom.
Vrgorac

Vrgorac () je mesto v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe. V roku 2001 žilo v samotnom meste okolo 1 700 obyvateľov, no vo všetkých jeho častiach (osadách) to bolo spolu až 7 593 obyvateľov. 
Vrgorac leží asi 98 kilometrov juhovýchodne od Splitu, bosnianske mesto Mostar je vzdialené asi .
Doprava.
Mesto leží na križovatke štátnych ciest 62 a 512 a neďaleko sa nachádza aj stavenisko diaľnice A1.
Doli

Doli () je osada v Chorvátsku v Dubrovnícko-neretvianskej župe, ktorá patrí obci Dubrovačko primorje. V roku 2001 tu v 81 domácnostiach žilo 207 obyvateľov.
Doprava.
Mesto leží na Jadranskej magistrále neďaleko križovatky so štátnou cestou 414. V budúcnosti bude osada so svojim okolím napojená na diaľnicu A1 samostatným výjazdom.
Slivno

Slivno je obec v Chorvátsku v Dubrovnícko-neretvianskej župe. Nachádza sa neďaleko delty rieky Neretva a štátnej hranice s Bosnou a Hercegovinou.
Doprava.
Obec leží na Jadranskej magistrále neďaleko hraničného priechodu do Bosny a Hercegoviny.
Marina Bay Sands

Marina Bay Sands je stredisko, ktoré sa nachádza v Singapurskej časti Marina Bay. Kasíno je dielom spoločnosti Las Vegas Sands a budova s pozemkom je ocenená sumou 5,5 miliárd USD ako najdrahšie samostatné kasíno na svete.
Celý rezort má po dokončení 2 560 izieb, konferenčné centrum s rozlohou 120 000 m2, obchodné centrum, múzeum vedy a umenia, dve divadlá, šesť reštaurácií s významnými šéfkuchármi, dva plávajúce pavilóny, kasíno s kapacitou 500 hracích stolov a 1 600 hracích automatov. Jadro komplexu tvorí hotel, ktorý sa skladá z troch samostatných 55 poschodových veží. Komplex zakončuje 340 metrov dlhá otvorená terasa "SkyPark" s kapacitou 3 900 osôb a 150 metrov dlhým tzv „nekonečným“ bazénom (okraj bazénu vytvára dojem, že sa stráca do nekonečna). Celé zakončenie troch veží je najväčšia verejná konzolová plošina na svete, ktorá presahuje severnú vežu o 67 m.
20 hektárové stredisko navrhla spoločnosť Moshe Safdie Architects. Kasíno bolo otvorené 27. apríla 2010.
Gornja Ploča

Gornja Ploča je osada v Chorvátsku v Licko-senjskej župe. Je súčasťou obce Lovinac a v roku 2001 tu žilo 22 obyvateľov.
Osada sa nachádza neďaleko výjazdu z diaľnice A1, ktorý je prepojený rýchlostnou cestou (D522) s mestom Udbina.
Chris Andrews

Chris Andrews (celým menom Christopher Frederick Andrews, * 16. október 1942) je anglický hudobník, spevák, skladateľ a textár, v súčasnosti žijúci v Nemecku. Naspieval napríklad piesne "Yesterday Man" a "Pretty Belinda", ktoré sa stali hitmi.
Bosiljevo

Bosiljevo je obec v Chorvátsku v Karloveckej župe. Má 43 častí a v roku 2001 tam žilo 1 486 obyvateľov.
Obec sa nachádza neďaleko významnej križovatky diaľnic A1 a A6, kde sa rozdeľuje doprava na Istriu a Dalmáciu.
CityCenter

CityCenter je ucelený komplex moderných budov s úžitkovou plochou 1 560 500 m² na rozlohe 31 hektárov v Las Vegas, Nevada. Projekt je dielom spoločnosti MGM Resorts International a Dubai World, ktorá sa pridala až počas realizácie projektu. CityCenter je najväčší stavebný projekt v histórií USA, ktorý je financovaný súkromnými zdrojmi (8,5 miliardy USD, čo je asi 6,7 miliardy EUR). Výstavba prebiehala na mieste, kde v minulosti stál Boardwalk Hotel and Casino, tiež vo vlastníctve MGM.
Komplex bol otvorený 16. decembra 2009 (okrem Veer Towers a Harmon Hotel). Počas výstavby sa vyskytli viaceré problémy. Na začiatku roku 2009 zažaloval Dubai World svojho partnera MGM, pretože nebol schopný financovať svoju časť nákladov. V marci 2009 sa obidve spoločnosti dohodli. Počas výstavby doteraz zahynulo až 6 robotníkov. Problém sa vyskytol aj pri výstavbe hotela Harmon, keď bola zistená kriticky nesprávne nainštalovaná nosná výstuž.
M. Night Shyamalan

M. Night Shyamalan (* 6. august 1970, Mahé, India ako "Manoj Nelliyattu Shyamalan") je americký filmový režisér, scenárista, producent a herec indického pôvodu, ktorý sa preslávil filmami "Šiesty zmysel", "Znamenia", "Vyvolený", "Osada".
Slovan Duslo Šaľa

Slovan Duslo Šaľa môže byť:
Ed Stafford

Ed Stafford (* 26. december 1975, Peterborough, Cambridgeshire, Spojené kráľovstvo) je britský dobrodruh.
V auguste 2010 sa stal prvým človekom, ktorý za 859 dní dokázateľne prešiel peši pozdĺž celej rieky Amazonky od jej prameňa až po Atlantický oceán Svojím putovaním chcel bývalý kapitán britskej armády upozorniť na dôležitosť ochrany amazonského dažďového pralesa pred ďalším ničením. Jeho hlavným motívom však bola túžba po dobrodružstve.
Stafford s priateľom Lukom Collyom z Veľkej Británie začali svoju cestu 2. apríla 2008 z južného pobrežia Peru. Po troch mesiacoch putovania Collye cestu vzdal. Neskôr sa k Staffordovi pridal peruánsky lesný robotník Gadiel „Cho“ Sanchez Rivera, s ktorým absolvoval zvyšok trasy.
Lincolnov pamätník

Lincolnov pamätník () je pamätník v meste Washington D.C., ktorý bol postavený na počesť 16. prezidenta USA Abrahama Lincolna.
Výstavba prebiehala v rokoch 1915 až 1922. Architektom bol Henry Bacon, autor sochy "Abrahama Lincolna (1920)" bol Daniel Chester French a autorom vnútorných malieb bol Jules Guerin. Pamätník bol miestom viacerých slávnych prejavov vrátane „I Have a Dream“, ktorý prednášal Martin Luther King 28. augusta 1963. Od roku 1966 je kultúrnou pamiatkou USA.
Budova bola postavená v dórskom štýle a obsahuje veľkú mramorovú sochu sediaceho Lincolna spolu so zápismi jeho dvoch známych prejavov. 36 stĺpov symbolizuje počet štátov USA počas vlády Lincolna. Neskôr bolo 12 štátov vyrytých na priečelí budovy a posledné dva Havaj a Aljaška boli umiestnené na podlahe.
Jalta

Jalta (; ; ) je prímorské letovisko na severnom pobreží Čierneho mora a na južnom pobreží polostrova Krym (t.j. na uzemí, ktoré si v súčasnosti nárokuje Rusko aj Ukrajina). Mesto sa nachádza na mieste starej gréckej kolónie založenej gréckymi námorníkmi, jednej z mnohých krymských zátok obklopené Krymskými vrchmi. 
V meste je stredomorské podnebie, takže mesto je obklopené početnými vinicami a ovocnými sadmi v jeho okolí. Na severozápad od mesta sa nachádza najvyšší vrch Krymu – Roman-Koš ().
Zloženie obyvateľstva.
Podľa sčítania ľudu v roku 2007, v meste bývalo 79 400 obyvateľov. Podľa etnika v meste žije až 48,3 % Rusov; 25,7 % Ukrajincov; 21 % krymských Tatárov; 2 % Bielorusov a iné etnické skupiny.
Dejiny.
Mesto sa prvýkrát spomína v 12. storočí ako prístav a rybárska osada. V 14. storočí sa stala súčasťou siete Janovských obchodných kolónií. Na konci 15. storočia bolo toto územie obsadené Osmanskou ríšou a stalo sa súčasťou Krymského chanátu. V roku 1783 sa mesto pripojilo k Ruskej ríši. V Livadijskom paláci na južnom predmestí Jalty sa počas II. svetovej vojny konala Jaltská konferencia zástupcov ZSSR, Spojeného kráľovstva a USA. Medzi najkrajšie architektonické pamiatky mesta patrí Chrám svätého Alexandra Nevského (Jalta).
Doprava.
Do mesta nevedie žiadna železnica; najbližšia stanica je v Simferopoli. S Aluštou a Simferopoľom je Jalta spojená najdlhšou trolejbusovou traťou na svete.
Cch’

Cch’ (, ) je žáner čínskych lyrických básní, ktorý sa v období dynastie Liang vytvoril na základne básní z Knihy piesní a ľudových piesní jüe-fu. V období dynastie Sung (960-1279) sa stali dominantným žánrom v poézii.
Piesne cch’ pôvodne patrili do prostredia profesionálnych speváčok zo zábavných štvrtí. Neskôr sa ale žáner stane literátskou tvorbou. Ich tématika je frivolná, sú milostné, roztúžené, melancholické, radovánky. Jazyk je blízky živej reči, mieša sa klasická čínština s paj-chua a slangom z nevestincov. Sladké texty boli písané zvláštnou formou na základe melódie, ku ktorej boli písané. Preto majú nepravidelnú formu a vo verši sa strieda rôzny počet slabík.
Básne sú rýmované, rozpadajú sa do slôh, uplatňujú sa kombinácie tónov. V období severnej dynastie Sung boli melódie, ku ktorým sa piesne písali, ešte známe, na konci dynastie však upadajú do zabudnutia a texty sa preto píšu ako vyplňovanie vzorcov. Nie je to teda skladanie cch’, ale vyplňovanie cch’. Už za dynastie Sung vzniká trend, že cch’ píšu neúspešní literáti, alebo tí, ktorí na vysokú literatúru rezignovali. Nízke žánre sa stali u literátov populárnymi. Forma sa stáva všeobecne známou a vyvíja sa na seriózny útvar. Témy sú buď hlboko osobné, napríklad spomienky na priateľov, vlastenecké (boj Sungov s barbarmi) alebo filozofické.
Najvýznamnejšími autormi poézie typu cch’ sú Su Š’ (známy aj ako Su Tung-pcho), Liou Jung, Li Čching-čao, Ou-jang Siou a Sin Čchi-ťi. Básne v žánri cch' písal aj Mao Ce-tung.
Avitus

Eparchius Avitus bol rímsky cisár Západorímskej ríše od júla 455 do októbra 456. Po zvrhnútí slúžil ako biskup v meste Piacenza. Avitus bol energický a schopný vládca, ktorý sa snažil obnoviť moc Ríma a za jeho krátkej vlády sa mu skutočne podarilo stabilizovať rímsku moc. 
Pôvod a raná kariéra.
Eparchius Avitus pochádzal z váženej aristokratickej senátorskej rodiny z narbonskej Galie (dnešná Provance), z mesta Narbo. Jeho otec bol Flavius Iulius Agricola, pretoriánsky prefekt Galie a konzul. Avitus sa narodil v galskom meste "Augustonemetum" (dnes Clermont-Ferrand). Avitus slúžil v armáde pod velením Flavia Aetia a zúčastnil sa na jeho najslávnejších výpravách proti Vizigótom, Frankom a Burgundom. Bol to práve Avitus, ktorý presvedčil vizigótskeho kráľa Teodoricha I. aby sa pridal k Rimanom v bitke na Katalaunských poliach proti Atilovi.
Vláda.
Avitus dosiahol titul veliteľ vojska ("Magister militum") za vlády Petronia Maxima, ktorý ho poslal za vizigótskym kráľom Teodorichom II. Tu ho zastihla správa o vyplienení Ríma Vandalmi a o smrti cisára Petronia Maxima. Kráľ Teodorich II. ho nato menoval rímskym cisárom. Avita uznal aj rímsky senát. Počas svojej cesty do Ríma sa Avitovi podarilo upevniť moc v provincii Noricum. Za veliteľa vojska vymenoval Góta Remista. Počas jeho vlády sa začali vyostrovať spory medzi ním a dvoma vplyvnými generálmi, Majorianom a germánom Ricimerom. Avitovi sa spočiatku nedarilo vyriešiť problémy ani s Vandalmi, ktorí neustále útočili z Afriky na Itáliu. Avitus však zmobilizoval sily a Vandalov porazil, raz na Sicílii a konečnú porážku im uštedril v námornej bitke pri Korzike. Počas Avitovej vlády prestali uznávať aspoň formálnu moc germánski Svébi v Hispánii. Rímsky generál Fronto poveril susedných Vizigótov aby Svébov donútili k poslušnosti, čo sa aj podarilo, no Vizigóti sa z Hispánie už nikdy nestiahli, čím fakticky zväčšili svoju ríšu. 
Avitus sa stal nepopulárnym hlavne v očiach bohatých italských veľkostatkárov, aristokratov a senátorov, ktorí boli v 5. stor. zvyknutí zastávať najvyššie miesta. Avitus však dával prednosť rímskej aristokracií z Galie. Avitus musel platiť aj vizigótskym vojakom slúžiacim v rímskom vojsku a nato musel často použiť zlaté sochy a umelecké pamiatky, čo sa nepáčilo obyvateľom. 
Túto nespokojnosť využil Ricimer, ktorý donútil Avita k úteku do Galie. Následne bol popravený aj Remistus. Avitus však získal vizigótske vojsko a vrátil sa do Itálie. Pri meste Placentia (dnes Piacenza) ho však vzbúrenci porazili.
Exil a smrť.
Ricimer ustanovil Avita biskupom Placentie, no neskôr rímsky senát odhlasoval jeho popravu. Avitovi sa však podarilo utiecť do Galie. Cestou tam ale zomrel na dodnes nezistené príčiny.
Klasická čínština

Klasická čínština je:
Klasická čínština v širšom zmysle.
Klasická čínština v širšom zmysle je jazyk, ktorý sa do začiatku dvadsiateho storočia používal v čínskom, ale aj japonskom, kórejskom a vietnamskom písomníctve. Od súčasneho jazyka sa líši najmä gramatikou a prevahou jednoslabičných slov (v súčasnej čínštine prevládajú dvojslabičné slova, i keď existujú aj jedno-, troj-, či dokonca aj štvorslabičné slová). V rámci typológie sa klasická čínština v širšom zmysle uvádza ako klasický prípad izolujúceho jazyka.
Klasická čínština v širšom zmysle je založená na jazyku starovekých čínskych literárnych diel, hlavne textov pochádzajúcich z doby dynastie Chan (tento jazyk sa v čínštine označuje ako ku-wen - ). Vzhľadom na evolúciu fonológie hovorovej čínštiny, ktorá viedla k nárastu homofónie, sa klasická čínština v širšom zmysle stala prakticky nezrozumiteľná vo svojej hovorenej podobe, v písanej podobe sa však používala bez väčších zmien.
Na začiatku dvadsiateho storočia sa čínski spisovatelia na čele s Lu Sünom odvrátili od klasickej čínštiny v širšom zmysle a začali tvoriť v jazyku hovorovom, tzv. paj-chua. V iných krajinách bola klasická čínština v širšom zmysle nahradená národnými jazykmi.
Klasická čínština v širšom zmysle je v súčasnosti predmetom výuky v Číne, najmä na stredných školách a univerzitách. Jej rola v čínskej kultúre sa dá zhruba porovnať s rolou latinčiny v Európe, pretože:
Černá Pole

Černá Pole sú katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Katastrálne územie má rozlohu 245,92 ha a je rozdelené medzi tri mestské časti. Väčšina leží v mestskej časti Brno-sever, park Lužánky a územie južne od parku v časti Brno-střed a malá severná časť v mestskej časti Brno-Královo Pole.
Externé odkazy.
Černá pole na www.sever.brno.cz
Maloměřice

Maloměřice sú katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna a do 16. apríla 1919 samostatná obec. Katastrálne územie má rozlohu 407,9 ha a je rozdelené medzi dve mestské časti. Väčšina leží v mestskej časti Brno-Maloměřice a Obřany a malá časť územia v mestskej časti Brno-Vinohrady.
Externé odkazy.
Maloměřice na stránkach Encyklopedie dějin města Brna
Svetový pohár v biatlone 2010/2011 – muži

Svetový pohár v biatlone 2010/2011 mužov bol 34. ročník Svetového pohára v biatlone. Začiatok tohto ročníka bol 1. decembra 2010 a koniec 20. marca 2010 v nórskom Osle.
Svetový pohár v biatlone 2010/2011 – ženy

Svetový pohár v biatlone 2010/2011 žien bol 34. ročník Svetového pohára v biatlone. Začiatok tohto ročníka bol 1. decembra 2010 a koniec 20. marca 2010 v nórskom Osle.
Kostol svätého Ľudovíta (katolícky)

Kostol svätého Ľudovíta () je rímskokatolíckym chrámom v Moskve. Nachádza sa v časti Malá Ľubianka a je jedným z dvoch katolíckych chrámov v tomto meste, ktoré slúžia potrebám katolíckej minority.
História.
Počet príslušníkov katolíckeho vierovyznania začal stúpať hlavne po pripojení Litvy a časti Poľska k Rusku po tzv. troch deleniach Poľska. Okrem toho prichádzali do mesta Nemci a Francúzi, hlavne ako vychovávatelia do ruských šľachtických rodín. Už za vlády Kataríny II. bol postavený malý rímskokatolícky kostol. Kostol svätého Ľudovíta bol postavený v rokoch 1833 a 1835 podľa návrhu známeho architekta A. Gilardiho v klasicistickom architektonickom štýle. Bol zasvätený svätému Ľudovítovi, francúzskemu kráľovi z obdobia križiackych výprav, ktorého katolícka cirkev svätorečila a jeho kult je rozšírený medzi francúzskymi katolíkmi. Preto kostol slúžil hlavne vtedy početnej francúzskej komunite v Moskve. Pri kostole sa nachádzali aj dve katolícke školy (dievčenská a chlapčenská). V ťažkých časoch komunistického teroru bol tento chrám jediný katolícky chrám, ktorý komunisti nezatvorili a počas celej existencie slúžil katolíckej komunite v Moskve.
Súčasnosť.
V súčasnosti je kostol symbolom ruského katolicizmu, tolerancie a náboženskej slobody Ruska. Konajú sa v ňom aj bohoslužby v anglickom a francúzskom jazyku. Navštívili ho také osobnosti ako Charles de Gaulle, Konrad Adenauer, Lech Wałęsa či Jacques Chirac. Návštevníkov môžu zaujať najmä krásne sochy svätého Ľudovíta a iných francúzskych svätcov (svätá Terézia z Lisieux, Jana z Arku...)
Posti Group

Posti Group Oyj (eng. "Posti Group Corporation") je medzinárodný podnik služieb vo vlastníctve fínskeho štátu. Je rozdelený do troch obchodných skupín: 
Hlavné sídlo spoločnosti Itella je v Helsinkách. Prezidentom a výkonným riaditeľom spoločnosti je Heikki Malinen, predsedom správnej rady Arto Hiltunen. V roku 2012 mala Itella Corporation v priemere 27 460 zamestnancov.
Itella je činná v jedenástich krajinách:
Značky.
Itella slúži svojim globálnym korporátnym zákazníkom pod značkou Itella, spotrebiteľom vo Fínsku pod značkou Posti.
Vojtech Bachleda

Vojtech Bachleda (* 25. január 1974, Poprad) je bývalý československý a slovenský reprezentant v cyklistike. Ako odchovanec popradskej cyklistiky pod vedením Jána Glajzu, otca Ondreja Glajzu, v juniorskej kategórii vyhral Majstrovstvá ČSSR v roku 1991 v cyklokrose a v horskej cyklistike. Na Majstrovstvách sveta juniorov v cyklokrose v roku 1992 v anglickom Leeds skončil na druhom mieste. V tom istom roku sa umiestnil na striebornom stupienku aj na Majstrovstvách sveta juniorov v horskej cyklistike MTB v kanadskom meste Bromont pričom na bronzovú pozíciu odsunul Michaela Rasmussena, neskoršieho nositeľa žltého dresu na Tour de France. 
V rokoch 1996 a 1997 sa za Športový klub Vesel Donovaly stal majstrom Slovenska v horskej cyklistike v hlavnej mužskej kategórii Elite.
Od roku 1998 žije v americkom štáte Colorado, kde mu v usadení pomohla bývalá slovenská cyklistka Eva Lowe-Orvošová.
V roku 2014 sa na cyklistických pretekoch Okolo Colorada zoznámil s cyklistom Petrom Saganom, s ktorým v nasledujúcich rokoch spolupracoval počas Saganových prípravných sústredení v americkom štáte Utah.
Je bratom Jána Bachledu a švagrom Milana Jurča.
Európska cesta 21

Európska cesta 21 ("E21") je európska cesta, ktorá začína v Francúzsku a končí vo Švajčiarsku. Začína v meste Metz a končí v meste Ženeva. Jej celková dĺžka je 458 km.
Európska cesta 23

Európska cesta 23 ("E23") je európska cesta, ktorá začína v Francúzsku a končí vo Švajčiarsku. Začína v meste Metz a končí v meste Lausanne. Jej celková dĺžka je 391 km.
Európska cesta 24

Európska cesta 24 ("E24") je európska cesta, ktorá sa nachádza v Spojenom kráľovstve. Začína v meste Birmingham a končí v meste Ipswich. Jej celková dĺžka je 254 km.
Chrám Nepoškvrneného počatia Panny Márie (Moskva)

Chrám Nepoškvrneného počatia Panny Márie (rus. "Собор Непорочного Зачатия Пресвятой Девы Марии", poľ. "Katedra Niepokalanego Poczęcia Najświętszej Marii Panny") je rímskokatolícka katedrála v hlavnom meste Ruska Moskve. Je jedným z dvoch katolíckych kostolov v Moskve a najväčším v Rusku. Ako pamiatkovo chránená budova je zaradená medzi ruské kultúrne pamiatky.
Dejiny.
Chrám bol vybudovaný najmä pre potreby poľských katolíkov v Moskve, ktorých tu na konci 19. storočia žilo okolo 30 000. Bol vybudovaný z príspevkov katolíkov z celého Ruského impéria i zahraničia, ale najmä z Poľska a Bieloruska. Budoval sa v rokoch 1901 až 1911 v novogotickom štýle podľa plánov architekta T.B. Dworzeckého. Vysvätený bol 21. decembra 1911. V rokoch 1938 až 1996 bol komunistami zatvorený.
Súčasnosť.
Snahy o návrat chrámu katolíkom sa objavovali už v roku 1990. V tomto roku sa konali katolícke bohoslužby pred chrámom, lebo snahy o jeho vrátenie neboli celkom úspešné a budova bola v dezolátnom stave. Katolícka cirkev ho získala späť v roku 1996 a hneď sa začala nákladná rekonštrukcia. Chrám slávnostne v roku 1999 vysvätil kardinál Angelo Sodano a získal status katedrály. V chráme je miesto pre 5 000 veriacich. Slúžia sa v ňom bohoslužby nielen v ruskom jazyku, ale aj v poľskom, anglickom, kórejskom, španielskom, latinskom a arménskom jazyku.
Sme

sme alebo SME môže byť:
Flauta

Flauta je drevený dychový nástroj. Podľa Sachsovej-Hornbostelovej klasifikácie hudobných nástrojov je flauta uzavretý aerofón. Hudobník hrajúci na flaute je flautista.
Prvé flauty boli pravdepodobne vyrobené zo zvieracích kostí. V Nemecku blízko mesta Ulm sa v jaskyni našla flauta z kosti supa stará 35 000 rokov
Mike Resnick

Mike Resnick, celý menom Michael Diamond Resnick (* 5. marec 1942, Chicago, Illinois, USA † 9. január 2020) bol americký spisovateľ science fiction a šéfredaktor časopisu "Jim Baen's Universe".
Životopis.
Ako rodák z Chicaga navštevoval University of Chicago v rokoch 1959 až 1961. Tu spoznal aj svoju budúcu manželku Carol L. Cain s ktorou sa vzali v roku 1961. 
V období šesťdesiatych a sedemdesiatych rokoch napísal viac ako 200 "dospeláckych" románov (pod rôznymy pseudonym)ami, vydával sedem bulvárnych novín a tri pánske časopisy. Viac ako jednu dekádu písal raz za týždeň stĺpček o jazdectve a jedenásť rokov prispieval mesačne stĺpčekom o čistokrvných kóliách, ktoré spoločne so ženou chovali a vystavovali na rôznych súťažiach. Jeho manželka Carol je tiež spisovateľkou, tak ako aj ich dcéra Laura, ktorá vyhrala cenu Johna W.Campbella pre najlepšieho nováčika v science fiction v roku 1993.
Philadelphia City Hall

Philadelphia City Hall (doslovne "Philadelphská radnica") je sídlo vlády mesta Philadelphia v štáte Pensylvánia. S výškou veže, vrátane sochy, 167 metrov je druhou najvyššou murovanou stavbou na svete (prvou je Mole Antonelliana). Váha budovy je prenášaná žulovými a tehlovými stenami s hrúbkou až 6,7 metra. Na exteriér sa použili materiály ako vápenec, žula a mramor.
Výstavba prebiehala v rokoch 1871 - 1901. Od 1901 do 1908 bola najvyššou budovou na svete (okrem Washington Monument a Eiffelovej veže). Do roku 1932 bola najvyššou v Pensylvánii, keď jej výšku prekonala stavba Gulf Tower. Do výstavby One Liberty Place (1984–1987) bola najvyššou budovou v meste. Od roku 1976 je kultúrnou pamiatkou USA.
Autorom budovy bol John McArthur mladší, ktorý ju navrhol v štýle Second Empire. Na vrchole veže je umiestnená socha Williama Penna.
Mole Antonelliana

Mole Antonelliana je významná pamiatka v talianskom meste Turín. Je pomenovaná podľa autora architekta Alessandra Antonelliho. Výstavba začala v roku 1863 a budova bola dokončená v 1888, krátko po smrti Antonelliho. Od roku 2000 je sídlom filmového múzea.
Výška budovy je 167,5 m a je tak najvyššou murovanou budovou na svete. Budova bola koncipovaná a postavená ako synagóga. Antonelli bol poverený miestnou židovskou komunitou na jej výstavbu. Návrh budovy počas výstavby viackrát zmenil a pôvodnú výšku tak zvýšil o 46 metrov.
23. mája 1953 zničila prietrž mračien vrchnú časť 47 metrového ihlana. Ten bol prestavaný až v roku 1961 v podobe kovovej konštrukcie pokrytej kameňom. Veža Mole Antonelliana sa nachádza aj na talianskych eurominciach.
Vesmírny štartovací komplex 37 na Cape Canaveral Space Force Station

Vesmírny štartovací komplex 37 (; skratka: "SLC-37") je jedno zo štartovacích miest na Základni vesmírnych síl Cape Canaveral na Floride. Komplex bol vybudovaný na prelome päťdesiatych a šesťdesiatych rokov dvadsiateho storočia a NASA ho prevzala v roku 1963. Pôvodne z neho štartovala raketa Saturn I vo verzii Block II (všetkých šesť štartov). Potom bol komplex upravený pre bezpilotné misie rakety Saturn IB. Poslednou misiou z programu Apollo bola Apollo 5 v roku 1968, potom bol komplex uzavretý. Až v roku 2002 bolo komplexu pridelené nové využitie, keď bol prestavaný pre štarty rakety Delta IV. V súčasnosti ho prevádzkuje spoločnosť United Launch Alliance.
Chrám svätého Ondreja (Kyjev)

Chrám svätého Ondreja (, ) bol postavený v meste Kyjev na pamiatku apoštola Ondreja nad pravým brehom rieky Dneper.
História.
Bol vybudovaný v rokoch 1749 až 1754 podľa plánov architekta talianskeho pôvodu F. B. Rastrelliho v štýle ukrajinského baroka. Okrem hlavnej veže má ďalších dvanásť veží, ktoré mali symbolizovať dvanásť apoštolov. Najvyššia veža chrámu má výšku 2,5 metra. V období komunistického režimu bol chrám zatvorený a slúžil ako múzeum. Od roku 1968 chrám slúžil ako múzeum Rastrelliho tvorby.
Súčasnosť.
Snahy o návrat cirkvi sa objavili už od 80-tych rokov dvadsiateho storočia. Návrat do cirkevných rúk komplikovali boje medzi pravoslávnymi a gréckokatolíckymi cirkvami na Ukrajine, z ktorých každá chcela získať chrám do svojich rúk. V roku 2008 prezident Ukrajiny Viktor Juščenko začal rokovania s Ukrajinskou autokefálnou pravoslávnou cirkvou o prechode chrámu do jej rúk.
Preraďovanie

Preraďovanie alebo preradenie môže byť:
Zábrdovice

Zábrdovice sú katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna. Katastrálne územie má rozlohu 163,55 ha a je rozdelené medzi tri mestské časti. Väčšina leží v mestskej časti Brno-střed, východná časť katastra Zábrdovic na ľavom brehu Svitavy v časti Brno-Židenice a malá severná časť v mestskej časti Brno-sever.
Ján Bachleda

Ján Bachleda (* 16. október 1977, Poprad) je bývalý slovenský cyklista, majster Slovenska v zjazde na horských bicykloch v roku 1994. Začiatky jeho športovej kariéry sú spojené s trénerom Jánom Glajzom, ktorý sa venoval popradskej mládeži.
V neskoršej dobe sa venoval rekonštrukcii motocyklov, ako aj zabezpečeniu ochranného značenia na rôznych cyklistických pretekoch v Spojených štátoch amerických, kde sa zoznámil s Petrom Saganom.
V období 2017 – 2022 pôsobil ako mechanik v nemeckom profesionálnom cyklistickom tíme Bora-hansgrohe, kde niekoľko rokov pripravoval bicykle aj pre slovenských jazdcov Petra Sagana, Juraja Sagana a Erika Bašku. Ako mechanik slovenskej reprezentácie pôsobil pri víťazstve Petra Sagana na Majstrovstvách sveta v cestnej cyklistike v roku 2017 v Bergene, ako aj na olympijských hrách v Tokiu v roku 2021.
V roku 2022 bol jeden z tímových mechanikov pre celkového víťaza pretekov Giro d’Italia austrálčana Jaia Hindleyho.
Je bratom Vojtecha Bachledu a švagrom Milana Jurča.
Židenice

Židenice sú katastrálne územie, jedno zo štyridsaťosem katastrálnych území štatutárneho mesta Brna a do 16. apríla 1919 samostatná obec. Katastrálne územie má rozlohu 646,41 ha a je rozdelené medzi dve mestské časti. Väčšina leží v mestskej časti Brno-Židenice a menšia severovýchodná časť územia v mestskej časti Brno-Vinohrady.
Park kultúry a oddychu

Park kultúry a oddychu môže byť:
The Right Honourable

The Right Honourable, (skrátene "The Rt. Hon.") je titul pred menom, ktorý vyjadruje úctu jeho nositeľovi. Udeľuje sa len určitým ľudom v krajinách, kde je hlavou štátu kráľ Karol III. (Spojené kráľovstvo)
Spojené kráľovstvo.
Nárok na tento titul majú: 
Aby sa rozlíšili šľachtici, ktorí sú členmi Štátnej rady, od šľachticov, ktorí nimi niesu, pridáva sa niekedy za meno označenie PC "(Privy Council)".
Niekde je zase tento titul udelený funkcii a nikdy nie osobe:
Mimo Spojené kráľovstvo.
Všeobecne je sudcom a členom vlády krajín Commonwealthu udeľovaný titul "ctihodný", dokiaľ niesu menovaní členami Štátnej rady.
Austrália.
V Austrálii sa tento titul skôr používal, ale dnes už nie je spojený so žiadnou funkciou, okrem starostov miest Sydney, Melbourne, Brisbane, Perth, Adelaide a Hobart, ktorí ho používajú len tú dobu, po ktorú sú vo funkcii.
Kanada.
V Kanade je tento titul používaný pre:
Ostatní členovia vlády a najvyšší predstavitelia krajiny sú menovaný do tzv. "Queen's Privy Council for Canada", kde sa používa titul "ctihodný".
Nový Zéland.
Na Novom Zélande sú do Štátnej rady menovaný premiéri, "starší" členovia vlády a "starší" sudcovia. V súčasnosti tu žijú len 4 ľudia, ktorí sú držiteľmi tohoto titulu: Helen Clarková, bývalá premiérka; Jonathan Hunt, bývalý predseda Snemovne reprezentantov; Jenny Shirpley, bývalá predsedníčka vlády a Winston Peters, ktorý zastával mnoho vládnych pozícií.
Spoločná slovensko-česká súťaž hádzanárok

Spoločná slovensko-česká súťaž hádzanárok alebo Slovensko-česká interliga hádzanárok (ang. "Women Handball International League"; skr. WHIL; neoficiálne, ale bežne sa používa aj názov "Interliga") je spoločná súťaž najlepších slovenských a českých ženských hádzanárskych klubov. Hrá sa od roku 2002 systémom každý s každým dvojkolovo doma a vonku. V sezóne 2017/18 došlo k zmene názvu súťaže, WHIL nahradil názov MOL Liga.
Doterajšie ročníky.
Sezóna 2002/03.
V úvodnom ročníku súťaže 2002/03 štartovalo spolu 13 družstiev, z toho:
Historicky prvým víťazom súťaže sa stal rakúsky veľkoklub Hypo Niederösterreich.
Ďalšie sezóny.
V ďalších ročníkoch štartovali v interlige už len slovenské a české kluby:
Národné play-off Slovenska a Česka.
Po skončení súťaže sa 4 najlepšie slovenské a české družstvá v konečnej tabuľke WHIL stávajú účastníkmi národného play-off Slovenska a národného play-off Česka, kde bojujú o tituly majstrov ako aj o ďalšie medailové umiestenie v svojich krajinách. Národné play-off sa hrá vyraďovacím systémom (semifinále, o 3. miesto a finále) spravidla na tri, príp. na dva víťazné zápasy.
Chrám svätého Klementa mučeníka

Chrám svätého Klementa mučeníka (rus. Храм Священномученика Климента, Папы Римского ) je pravoslávny chrám v hlavnom meste Ruska Moskve. Je zasvätený svätému Klementovi, ktorý bol učeníkom svätého Petra a podľa tradície jeho štvrtým nástupcom na pápežskom stolci. Pre svoju vieru bol rímskymi úradmi odsúdený a údajne umučený.
Dejiny.
Chrám bol postavený v rokoch 1762 až 1769 v barokovom štýle na miesto kostola postaveného v roku 1720 Architekt nie je známy, ale väčšinou býva stavba pripisovaná Trezzinimu, architektovi Chrámu sv. Sampsona v Petrohrade. 
Chrám bol v roku 1928 cirkvi odobratý a v roku 1934 sa stal budovou Knižnice V.I. Lenina. 
Súčasnosť.
Ruská pravoslávna cirkev sa usilovala o návrat chrámu do cirkevných rúk. Podarilo sa to v roku 2008 a následne bol rozsiahlo rekonštruovaný.
Prgomet

Prgomet () je obec v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe. V roku 2001 mala 797 obyvateľov. 
Severne od intravilánu obce sa nachádza výjazd "Prgomet" z diaľnice A1.
Časti obce.
Obec Progmet sa člení na päť častí: Bogdanovići, Labin, Prgomet, Sitno a Trolokve.
Šestanovac

Šestanovac () je obec v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe. V roku 2001 tu žilo 2 685 obyvateľov. 
Polohopis.
Obec sa nachádza niekoľko kilometrov severne od pohorí Mosor a Biokovo. Centrum obce leží vzdialené asi 500 metrov od výjazdu z diaľnice A1.
Členenie obce.
Obec Šestanovac sa skladá z piatich častí: Grabovac, Katuni, Kreševo, Šestanovac a Žeževica.
Doprava.
Centrum obce Šestanovac sa nachádza v blízkosti výjazdu z diaľnice A1 na trase Záhreb-Split-Dubrovník. Takisto sa tu nachádza križovatka štátnej cesty 39 vedúcej od pobrežia a 62, ktorá kopíruje trasu diaľnice naprieč južnou Dalmáciou.
Vučevica

Vučevica je osada v Chorvátsku v Splitsko-dalmatínskej župe, ktorá je súčasťou obce Klis. V roku 2001 tu žilo 64 obyvateľov. 
Osada sa nachádza neďaleko výjazdu z diaľnice A1.
Parkovisko

Parkovisko je plocha určená na parkovanie, resp. odstavenie väčšieho počtu motorových i nemotorových vozidiel. Podľa klasifikácie stavieb je parkovisko cestná alebo miestna komunikácia, ktorá je súčasťou dopravnej infraštruktúry.
Parkoviská bývajú budované napríklad pri nákupných centrách, letiskách, na odpočívadlách, pri čerpacích staniciach a pod. Ako parkovisko môže takisto slúžiť účelová komunikácia alebo parkovací pruh, či vyznačené miesta na miestnej komunikácii.
Parkovisko ako komunikácia býva doplnené a vodorovné a zvislé dopravné značenie. Príkladom je napríklad vyhradené miesto pre ľudí s telesným postihnutím.
Parkovisko ako inžinierska stavba.
Hlavnou časťou parkoviska je spevnená plocha (asfaltová, betónová alebo dlažba). Dažďová voda býva odvodnená spádovaním spevnených plôch do žľabov alebo vpustí a následne do kanalizácie. Vzniká tak odpadová voda, ktorá sa čistí podľa požiadaviek špecifických noriem a zákonov napr. odlučovačom ropných látok. Výnimkou sú zastrešené parkoviská alebo viacpodlažné parkovacie domy.
Bihać

Bihać () je mesto v Bosne a Hercegovine. Je administratívnym centrom Unsko-sanského kantóna a v roku 2007 tam žilo 61 035 obyvateľov.
Transport

Transport môže byť:
Katedrála svätého Mikuláša (rímskokatolícka) v Kyjeve

Katedrála svätého Mikuláša () je rímskokatolícka katedrála pre veriacich katolíkov západného obradu v hlavnom meste Ukrajiny Kyjev.
História.
V Kyjeve žila poľská rímskokatolícka komunita od čias, keď Kyjev patril Poľskému kráľovstvu. Zostala tam žiť aj po pripojení mesta k Ruskému impériu. Postupne k nej pribudli aj rímski katolíci nemeckej a inej národnosti. Katedrála svätého Mikuláša sa budovala v rokoch 1899 až 1909 v neogotickom architektonickom štýle podľa plánov architektov S. V. Volonského, V. Gorodeckého a E. Saly. Budovala sa podľa vzoru stredovekých gotických katedrál zo západnej Európy (Nemecko, Francúzsko). Je výnimkou v mori sakrálnej východnej (pravoslávnej a gréckokatolíckej) architektúry. Pôsobí ako ostrov západného kresťanstva vo východnom kresťanskom svete. Po nástupe komunistov k moci bola katedrála rímskokatolíckej cirkvi odobratá. Veľké škody utrpela počas druhej svetovej vojny v roku 1943 (oslobodzovacie boje). Od roku 1978 sa v rekonštruovanom chráme konali organové koncerty.
Súčasnosť.
Po roku 1990 sa rímskokatolícka cirkev usiluje o vrátenie katedrály do jej rúk. Od roku 1992 sa v chráme konajú pravidelné bohoslužby v ukrajinskom, ruskom a poľskom jazyku. 25. júna 2001 navštívil katedrálu pápež Ján Pavol II. počas svojej štátnej návštevy Ukrajiny.
Kyjevsko-pečerská lavra

Kyjevsko-pečerská lavra alebo Kyjevsko-pečorská lavra alebo Pečerská/Pečorská lavra (, ) je pravoslávny monastiersky komplex v ukrajinskom hlavnom meste Kyjev. Je zasvätená Zosnutiu presvätej Bohorodičky. Patrí k najvýraznejším architektonickým skvostom Kyjeva.
Pôvodne išlo o komplex jaskýň, v ktorých sa usádzali mnísi, preto sa aj nazýva Pečerská (teda doslova jaskynná, stsl. пещера = jaskyňa) lavra. Dnes sú tieto jaskyne pospájané do dvoch veľkých celkov – blízkych a vzdialených jaskýň (peščer) – dlhých úzkych podzemných chodieb podobných katakombám.
Dejiny.
Monastier bol založený roku 1051 pustovníkmi prepodobnými Teodózom a Antonom (Pečerskými) za vlády Jaroslava Vladimiroviča na južnom okraji Kyjeva na vysokom brehu rieky Dneper. Stal sa centrom kultúry a duchovného života Kyjevskej Rusi. V roku 1240 po dobytí Kyjeva mongolskými vojskami pod vedením Batuchána bol zničený. Neskôr ho obnovili, ale utrpel škody pri nájazdoch vojsk Zlatej hordy či neskôr vojsk Krymského chanátu a poľsko-litovských vojsk. Veľká rekonštrukcia sa uskutočnila v rokoch 1555 až 1556. V rokoch 1592 až 1688 patrila Kyjevsko-pečerská lavra pod jurisdikciu Konštantínopolského patriarchátu, v rokoch 1699 až 1786 pod jurisdikciu Moskovského patriarchátu a od roku 1786 pod jurisdikciu kyjevského metropolitu Ukrajinskej pravoslávnej cirkvi (Moskovského Patriarchátu). Ťažké časy zažil monastiersky komplex po komunistickom prevrate v roku 1917. V roku 1930 ho komunistická moc dala zatvoriť a komplex chátral. Veľké škody utrpel počas druhej svetovej vojny v rokoch 1941 až 1943. Po vojne prebehla rekonštrukcia a areál slúžil ako múzeum. V roku 1988 sa tu konala pravoslávna božská liturgia pri príležitosti tisícročia prijatia kresťanstva na Rusi (988).
Súčasnosť.
V súčasnosti patrí monastiersky komplex pravoslávnej cirkvi (pod Moskovským patriarchátom). Je sídlom metropolitu Volodymyra (Viktora Sobodana). Od roku 1990 je spolu s Chrámom svätej Sofie (Svätej Múdrosti) zapísaný do zoznamu UNESCO.
Zaujímavosti.
V blízkych peščerách (jaskyniach – katakombách) svätého Antona sú uložené aj pozostatky jedného z prvých svätcov zo slovenského územia – prepodobného Mojseja Uhrína (Mojžiša Uhorského).
Podhume

Podhume () je osada na západe chorvátskeho ostrova Brač, administratívne patriaca pod obec Milna.
Selca (Brač)

Selca () je obec na chorvátskom ostrove Brač. Pozostáva zo štyroch častí: Selca, Sumartin, Novo Selo a Povlja.
Dejiny.
V doline "Zaganj," ktorá leží medzi Selcou a Sumartinom boli nájdené dva hroby z doby bronzovej, približne z roku 500 pred Kr. 
Prvý bračský kronikár Dujam Hranković, autor "Opisu Brača" z roku 1405 spomína dvanásť usadlostí na ostrove, z toho polovica prežila do 17. storočia, Selca bola jednou z nich. Osada bola kvôli blízkemu morskému pobrežiu častým terčom pirátov, v rokoch 14251427 ju navyše znivočila morová epidémia. V tom čase klesol počet obyvateľov celého ostrova na približne 2 000.
V roku 1633 bol v osade postavený rímskokatolícky kostol.
V roku 1668 biskup Andreis rozhodol, že sa Selca a "Lokanja" (dnes časť obce) stali súčasťou farnosti Gornji Humac. V roku 1815 získala Selca samostatnú farnosť.
Ťažba a spracovanie kameňa.
Prelom spôsobil začiatok ťažby bračského bieleho kameňa. Kým v roku 1678 žilo v obci 124 obyvateľov, o storočie neskôr už 400. Tento prírastok bol spôsobený pravidelnou imigráciou za početnými pracovnými príležitosťami.
Traduje sa, že kamenárstvo tu rozvinul Anton Standelpergher, ktorý sa v roku 1713 prisťahoval z dnešných Čiech. Bol známy pod talianskou prezývkou "Stambucco". Jeho potomkovia dodnes žijú v obci a nesú priezvisko "Stambuk".
Rozvoj kultúry.
V roku 1888 dedinčania založili literárno-kultúrny spolok "Hrvatski sastanak" ("Chorvátske stretnutie"), pod patronátom biskupa Štrosmajera. V tom čase bola tunajšia knižnica najkvalitnejšou na ostrove. Do jeho činnosti sa po svojom príchode zapojil slovenský spisovateľ Martin Kukučín, ktorého v roku 1904 zvolili za predsedu. Spolok mal významný vplyv pri vzdelávaní tunajšieho obyvateľstva. Neskôr zanikol (najmä pre emigráciu jeho členov), no po druhej svetovej vojne ho obnovil známy chorvátsky básnik, bračský rodák Vladimir Nazor.
Emigrácia.
Koncom 19. storočia dochádza k zastaveniu rozkvetu obce, časť obyvateľov je nútená vysťahovať do zámoria. Ešte viac ľudí odišlo po prvej svetovej vojne, keď sa vysťahovalo okolo 500 ľudí, predovšetkým tí, ktorí sa zaoberali vinohradníctvom, cieľovými krajinami boli najmä USA, Čile, Argentína a Austrália.
Významnými príčinami vysťahovalectva boli časté zničenia úrody viniča (napr. škodcom "Phylloxera"), ale i vysoké zdaňovanie pestovateľov.
Martin Kukučín.
V Selci pôsobil od roku 1893 ako obecný lekár slovenský spisovateľ Martin Kukučín (vlastným menom "Matej Bencúr"). Zaľúbil sa do miestneho dievčaťa "Perice Didolićovej", s ktorou sa v roku 1904 oženil. Kukučín pred svadobným obradom konvertoval z evanjelickej na katolícku vieru. Bol obľúbený medzi dedinčanmi, po čase si zriadil i lekáreň. 
Osudy svojich susedov a pacientov opísal v románe "Dom v stráni" (), ktorý sa zaraďuje medzi povinné čítanie na slovenských školách.
V roku 1908 sa vysťahoval spolu so skupinou ostatných dedinčanov do Čile (Punta Arenas), ich osudy opísal v románe "Mať volá" ().
Kukučínovo účinkovanie pripomína pamätná tabuľa na dome, kde žil a pôsobil ako lekár. Dnes je v ňom situovaný obecný úrad. Časť budovy stále slúži ako zubná ordinácia. Je po ňom nazvaná i jedna z ulíc.