burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Voznica

Voznica je obec na Slovensku v okrese Žarnovica. 
Polohopis.
Obec leží na ľavej strane rieky Hron medzi mestami Žarnovica a Nová Baňa. Kataster obce lemuje z východu Chránená krajinná oblasť Štiavnické vrchy a zo západu Pohronský Inovec. Obcou preteká potok Richňava s ústím do rieky Hron. Najvyšším miestom je Drastvica s nadmorskou výškou 820 m n. m.
Malá Lehota

Malá Lehota je obec na Slovensku v okrese Žarnovica. Obec je typická roztrateným osídlením kopanicového typu, štálmi.
Občianska vybavenosť.
V obci je okrem kostola aj kaplnka Nepoškvrneného Počatia Panny Márie z roku 1958, obecný úrad, základná škola, materská škola, zdravotnícke stredisko, tri obchody COOP Jednota a jeden súkromný Daniela, park, cintorín, futbalové ihrisko, družstvo a niekoľko pohostinstiev.
Doprava.
Keďže je časť z obce situovaná na ceste z Novej Bane do Zlatých Moraviec (jedna zastávka – Malá Lehota rázcestie), tak má dedina spojenie aj so Zlatými Moravcami, avšak do obce idú výlučne autobusy z Novej Bane/Žarnovice.
Ostrý Grúň

Ostrý Grúň je obec na Slovensku v okrese Žarnovica.
Polohopis.
Ostrý Grúň sa nachádza v Kľakovskej doline v pohorí Vtáčnik.
Dejiny.
Obec pôvodne patrila k obciam Kľak a Hrabičov. Osamostatnila sa v roku 1951.
Počas druhej svetovej vojny, po potlačení SNP bola obec významným oporným bodom partizánskeho hnutia v pohorí Vtáčnik. Pôsobili tu napríklad oddiely Vtáčnik a Bohdan Chmeľnickij. Spolu s neďalekým Kľakom bola na výstrahu napadnutá jednotkou Edelweiss 21. januára 1945. Protipartizánske jednotky obzvlášť brutálnym spôsobom povraždili väčšinu obyvateľov obce a následne ju vypálili. Zahynulo 64 mužov, žien i detí. Zhorelo 128 domov. Nemecké protipartizánske akcie sú známe ako masaker v Kľakovskej doline.
Paradoxom je, že v parlamentných voľbách roku 2016 v obci volilo stranu ĽSNS, ktorá je spojovaná ( KÝM ? )s fašizmom v obci 16,93 % voličov.
Tekovská Breznica

Tekovská Breznica (, ) je obec na Slovensku v okrese Žarnovica. 
Polohopis.
Tekovská Breznica leží na ľavom brehu rieky Hron, 5 km južne od Novej Bane a 5 km severne od Hronského Beňadiku. Cez kataster obce prechádza rýchlostná cesta R1. Obec sa nachádza na juhozápadných pahorkoch Štiavnických vrchov, v doline medzi vrchmi Veľký Inovec a Priesil. Nadmorská výška obce sa pohybuje medzi 186 a 746 metrami. Cez chotár obce preteká rieka Hron. Neďaleko Tekovskej Breznice sa týči najmladšia sopka Strednej Európy a pod vrchom Chmelinie je lávová jaskyňa Sezam. Blízke osídlenia sú Orovnica, Nová Baňa a Hronský Beňadik.
Občianska vybavenosť.
Školstvo.
Prvé záznamy o škole v Tekovskej Breznici sa zachovali z roku 1601, ale jej založenie muselo byť skoršie, lebo obec bola od roku 1530 v rukách školského rádu benediktínov. Rímskokatolícka škola bola postavená v roku 1790, ale v strede 19. storočia zhorela. Po roku ju znovu postavili a zväčšili. Neskôr budova slúžila rôznym účelom, a vyhorela v roku 1923. Zbúrali ju v roku 1940. Začiatkom 20. storočia bola postavená štátna škola, ktorú viackrát rozšíril. V roku 1969 začali s budovaním novej budovy školy, a dokončili ju v roku 1975. 
V roku 1960 v Tekovskej Breznici otvorili materskú školu, ktorá sídlila v upravenej hospodárskej budove. V roku 1989 otvorili novú budovu pre materskú školu, ktorá svojmu účelu slúžila do novembra 2007, kedy sa materská škola presťahovala do prerobených priestorov na prízemí základnej školy. V bývalej materskej škole od júla 2008 je domov sociálnych služieb a domov dôchodcov.
Veľké Pole

Veľké Pole () je obec na Slovensku v okrese Žarnovica.
Dejiny.
Prvá zmienka o obci je z roku 1332. Do roku 1945 bolo Veľké Pole obec karpatských Nemcov v oblasti Hauerland, osídľovanej od 13. storočia. V blízkosti sa nachádza podobná menšia obec Píla, kopanicového typu. 25. septembra 1944 partizánski povstalci, ktorí boli súčasťou SNP mučili a zavraždili vysoký počet civilných nemeckých obyvateľov na železničnej stanici v Banskej Štiavnici. Obete boli pochované v masových hroboch na odľahlom cintoríne určenom pre obete moru. Po skončení druhej svetovej vojny v rokoch 194546 boli karpatskí Nemci, ktorí neboli v obci počas udalostí v roku 1944 vysídlení. Dnešné obyvateľstvo sa prisťahovalo z okolitých obcí Kľak, Ostrý Grúň, Veľkej a Malej Lehoty. 
V roku 1951 na časti pôdy založili Jednotné roľnícke družstvo (JRD), na ostatnej pôde v roku 1953 založili žrebčín, ktorý patril krajskej správe lesov. V roku 1962 bol vytvorený Štátny majetok, ktorý prebral pôdu JRD a žrebčína. 
Do roku 1960 obec patrila pod Tekovskú župu, okres Nová Baňa, kraj Banská Bystrica. Po roku 1960 patrila pod okres Žiar nad Hronom, kraj Stredoslovenský. Na základe rozhodnutia vyšších straníckych a štátnych orgánov došlo v roku 1971 k vytvoreniu "Spoločného Miestneho národného výboru Veľké Pole – Píla". Po revolúcií v roku 1991 sa obce opäť rozdelili. V súčasnosti obec Veľké Pole patrí pod okres Žarnovica. 
Národnostné zloženie.
Ako vyplýva z nasledovných štatistík bývalé obce karpatských Nemcov dnes pomaly vymierajú: 
1919:
2012:
Horné Hámre

Horné Hámre sú obec na Slovensku v okrese Žarnovica. 
Polohopis.
Obec leží na styku Pohronského Inovca a Vtáčnika v doline potoka Kľak. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1391. Patrila hradnému panstvu Revište, od 17. storočia bola v správe Banskej komory v Banskej Štiavnici. Obyvateľstvo sa zaoberalo hlavne spracovaním rudy v okolitých banských mestách. Za prvej ČSR poľnohospodárstvom.
Brehy

Brehy sú obec na Slovensku v okrese Žarnovica v Banskobystrickom samosprávnom kraji.
Názov obce.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1283 ako "Mogosmorth". V roku 1324 "Magasmarth". Podľa listiny z roku 1347 sa tiež spomína ako "Mogos Morth ... in Comitatu Borsyensis" (v Tekovskej stolici). Nasledujúci rok 17. novembra 1348 vydal v Budíne vtedajší palatín Mikuláš Gilétfi listinu, v ktorom sa riešil spor Leukusa a Paula, synov Michaela Symonyho proti Hypolitovi z Kremnice ("Ipolidus de Cremnychbanya") ohľadom majetku "Mogasmorth". V roku 1773 sa dedina volá "Brehy".
Dejiny obce.
Brehy sa prvýkrát spomínajú v roku 1283. V roku 1393 daroval obec kráľ Žigmund Luxemburský nemocnici sv. Alžbety v Novej Bani, neskôr v 1536 prešla do majetku mesta Nová Baňa. Od roku 1601 sa majiteľom obce stal rod Dóczyovcov. Vtedy už obec disponovala s vlastnou krčmou a stálo tu 55 domov. V daňovom súpise z roku 1715 sa uvádza, že tu žilo 42 daňovníkov (spravidla hlavy rodín) a obecným richtárom bol v tom roku uvedený Michal Štefko ("judex Michael Styefko"). V rámci Tekovskej stolice bola obec začlenená do slúžnovského okresu so sídlom v Oslanoch. V roku 1828 stálo v obci 98 domov a žilo tu 613 obyvateľov. Elek Fényes vo svojom súpisu uhorských obcí z roku 1851 o obci Brehy píše: „"Magospart (maď. v doslovnom preklade Vysoký breh), Brehi, slovenská obec v Tekovskej stolici na ľavom brehu Hrona, na 1 míľu od Novej Bane, obyvatelia 601 katolíkov, 12 evanjelikov. Rímskokatolícka farnosť s farským kostolom, zaoberajú sa hrnčiarstvom, zemepánom je mesto Nová Baňa, posledná pošta Levice."“
Rímskokatolícka farnosť.
Spočiatku v obci nebol kostol a veriaci z Brehov museli navštevovať kostol v Novej Bani. Po vzniku Banskobystrického biskupstva v roku 1776 sa snahou rodáka a prvého banskobystrického kanonika Jozefa Janovského vytvorili podmienky na výstavbu kostola, darovaním otcovského pozemku i finančným zabezpečením. Kostol sv. Jozefa bol v obci postavený do roku 1786, ale nestal sa hneď farským kostolom. Spočiatku bola obec filiálkou farnosti Tekovská Breznica. V roku 1811 sa obec stala samostatnou farnosťou. Podľa rodáka Imricha Medveďa pôsobilo po 200-ročné výročie existencie farnosti v roku 2011 spolu 34 kňazov, z ktorých boli dvaja rodáci z obce.
Ladzany

Ladzany sú obec na Slovensku v okrese Krupina. V obci sa nachádza románsky evanjelický kostol z 13. storočia.
Dejiny.
V miestnej evanjelickej ľudovej škole pôsobil v roku 1838 Andrej Braxatoris - Sládkovič ako pomocný učiteľ. Na mieste pôvodnej budovy postavili v roku 1934 novú školu, dnes je v týchto priestoroch materská škola.
Pred prvou svetovou vojnou dal majiteľ veľkostatku v Ladzanoch Alfréd Westfried vybudovať úzkokoľajnú železničku na prepravu dreva z Ladzian do Hontianskych Tesárov (cca 8 kilometrov). Počas prvej svetovej vojny bola táto trať rozšírená severným smerom do obce Klastava. Po prvej svetovej vojne bola trať predĺžená cez lokalitu Dobrá voda až pod Sitno, na lokalitu Záholík. Celkovo dosiahla trať dĺžku až 36 kilometrov. V roku 1948 bola trať zoštátnená, ale už v roku 1952 bola jej prevádzka ukončená.
Na jeseň roka 2006 bola v obci vďaka dotácii z Štrukturálnych fondov Európskej únie vystavaná nová obecná cesta. V novembri 2006 bola v obci postavená nová kamenno-drevená autobusová zastávka.
Selce (okres Krupina)

Selce sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Sudince

Sudince sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Súdovce

Súdovce sú obec na Slovensku v okrese Krupina v Banskobystrickom kraji.
Polohopis.
Obec leží v doline potoka Veperec, na juhozápadnom okraji Krupinskej planiny. Južnú odlesnenú časť chotára tvorí Ipeľská pahorkatina, v severnej časti sú rozsiahle dubové a bukové lesy. Nadmorská výška obce je , najnižšia poloha je a najvyššia Pôdy sú hnedozemné, na nive lužné.
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania ľudu z roku 2001 mala obec 211 obyvateľov. Obec mala k 31. decembru 2015 225 obyvateľov.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci Súdovce je z roku 1244. V minulosti sa obyvatelia tejto obce zaoberali prevažne poľnohospodárstvom, ale najviac vinohradníctvom, ako to dokazuje znak na pečatidle z roku 1668. Obec Súdovce používala svoj erb už v 17. storočí. Od roku 1302 vlastnila obec rodina Hebeczi. Člen tejto rodiny Gabriel Hebezci prijal v roku 1342 meno Szúdi. Toto pomenovanie sa používalo pre obec od roku 1773, predtým mala obec rozličné názvy: Zyud, Zuud, Zyvgdh. Obec vlastnil aj Ištván Žembery, ktorý tu dal vybudovať kaštieľ.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti a tradície.
Severne od obce Súdovce sa nachádzajú vinohrady, patriace do Hontianskeho vinohradníckeho rajónu Stredoslovenskej vinohradníckej oblasti. V obci rastie zákonom chránený strom Ginko dvojlaločné (), ktorý má podľa prírodovedcov 260 rokov a je pravdepodobne najstarším ginkom na Slovensku. 
V obci sa nachádza okrem evanjelického aj moderný rímskokatolícky kostol. Na juh od obce sa nachádza rybník.
Terany (okres Krupina)

Terany je obec v okrese Krupina na juhu stredného Slovenska v regióne Hont.
Polohopis.
Leží v rovinatej oblasti v nadmorskej výške na rozhraní Štiavnických vrchov, Krupinskej planiny a Ipeľskej pahorkatiny, preteká cez ňu rieka Štiavnica. Obcou prechádza dopravná tepna I/66 a E77, spájajúca Budapešť s Varšavou (kedysi bola nazývaná aj "Magna via"). V budúcnosti sa v blízkosti obce bude nachádzať rýchlostná cesta R3, ktorá odkloní najmä tranzitnú dopravu a tiež sa neďaleko bude nachádzať križovatka rýchlostných ciest R3 a R7. Dopravnú sieť dopĺňa aj železničná trať 153 (momentálne využívaná len pre nákladnú prepravu). Klimaticky patrí územie obce do oblasti teplej, podoblasti mierne suchej s miernou zimou.
Drážovce

Drážovce sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Domaníky

Domaníky (), sú obec na Slovensku v okrese Krupina. 
Polohopis.
Obec Domaníky leží v doline potoka Štiavnička v Krupinskej výšine.
Nadmorská výška v strede obce je 195 m n. m. a v katastri 130–314 m n. m. Kataster obce tvorí mierna vrchovina, ktorá vznikla rozrezaním pliocénnej rovne. Tvoria ju andezitické tufity a tufy, na plochých chrbtoch pokryté sprašovými hlinami. Na strmých úbočiach doliny sú dubové lesy, inde je odlesnený. Na chrbtoch má hnedozemné a illimerizované pôdy, v doline lužné a nivné.
Najbližšie obce a mestá sú na severe obec Hontianske Nemce a Devičie, mesto Krupina, na juhu obec Hontianske Tesáre a mesto Dudince, na východe obec Medovarce a západe obec Sebechleby.
V blízkosti obce sa nachádza letisko Hontianske Nemce.
Dejiny.
Obec sa spomína od roku 1135 ako Dominyk, neskôr sa premenovala na Also Domanik (1247), Domonig (1258), Damanyk Tout dicta (1285), Domungy (1291), Thoutdamanyk, Domanik (1331), Nemeth Domanik Theuthonicalis (1382), Damanik (1808), až do dnešnej podoby Domaníky maďarsky Dömeháza. Obec patrila Jánovi a Rubinovi z Ostrihomu, v 14. storočí patrila hradu Čabraď, v 18. storočí Foglárovcom, neskoršie Kevickovcom. V roku 1715 mala 7 domácností, v roku 1828 mala 33 domov a 200 obyvateľov.
Obyvateľstvo.
Vodné plochy.
Neďaleko obce sa nachádza vodná nádrž Sebechleby.
Čekovce

Čekovce sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Rykynčice

Rykynčice sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Dejiny.
Rykynčice vznikli v roku 1964 zlúčením Dolných a Horných Rykynčíc. Dolné Rykynčice sú doložené v roku 1281. Patrili tunajším zemanom Rakonczayovcom, od roku 1327 Mikulášovi, od roku 1498 Paskovcom a od 16. storočia panstvu Bzovík. Roku 1715 je doložený mlyn, vinice a 81 domácností. Horné Rykynčice sa spomínajú v roku 1462. V 14. storočí ich od Štefana Rakonczaya kúpil Mikuláš. Neskôr patrili Palásthyovcom, koncom 18. storočia Koháryovcom a Coburgovcom. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom.
Horné Rykynčice.
Po prvýkrát sa objavuje názov Felsewrakaucha (Horné Rykynčice) v roku 1327. Ďalšie pomenovanie Horných Rykynčíc je na listinách z roku 1422 – Felsewrakancha. Felserakoncza (1470), Fesew Rakoncza (1477, 1491, 1497) Felso Rakoncza (1489), Horne Rikinčice (1773), po maďarsky: Felsőrakonca. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1422, keď Štefan Palásthy dal do zálohu dve usadlosti Demetrovi Darášimu v Horných Rykynčiciach. Palásthyovci boli vlastníkmi do konca 18. storočia. Ďalšími vlastníkmi majetkov obce boli rody Koháryovcov a Coburgovcov. Roku 1715 obec mala 22 domácností, 1828 spolu 58 domov a 350 obyvateľov.
Kultúra a zaujímavosti.
Arborétum Felaťa.
Arborétum Felaťa sa nachádza asi 7 km juhovýchodným smerom od časti Dolné Rykynčice v nadmorskej výške 357 m n. m. na náhornej rovine so sklonom do 5 stupňov. Prvé exotické dreviny boli vysadené v roku 1957. Podľa najnovšieho zamerania pozemkov plocha chráneného areálu arboréta Felaťa predstavuje 13,21 ha. V arboréte je vysadených a evidovaných spolu 170 taxónov drevín, z toho 80 ihličnatých a 90 listnatých.
Sebechleby

Sebechleby sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Dejiny.
Obec Sebechleby nachádzajúca sa južne od mesta Krupina na úpätí Štiavnických vrchov, sa po prvýkrát spomína v listinách z prvej polovice 12. storočia. V jej odľahlej osade s názvom Stará Hora sa nachádza jedinečná pamiatková rezervácia ľudovej architektúry. Chránené sú jednopriestorové a dvojpriestorové vinohradnícke domčeky so stĺpovým podstením, ktoré sú predstavené pred vytesané pivnice do tufu. Osada Stará Hora vznikla niekedy v 16. storočí v čase tureckých výprav a bojov. V tejto zalesnenej oblasti nachádzali útočisko obyvatelia Sebechlieb pred nájazdmi Turkov. Na bývanie si kopali do brala diery väčších rozmerov, kde sa ukrývali pred tureckým nebezpečenstvom. Z tohto obdobia bol odvodený aj názov lokality Stará Hora. V 17. storočí sa začalo v Sebechlebskej oblasti s pestovaním hrozna. Klčovali sa lesné porasty a vysádzali vinohrady. Tak vznikla požiadavka na dobré pivnice na uskladnenie vína. Postupne sa pivnice rozširovali a začali sa stavať nadstavby, ktoré slúžili na obývanie v čase vinohradníckych prác. V roku 1737 bola v jadre osady postavená kaplnka sv. Urbana. Okolie kostola s vinohradníckymi pivnicami a domami – chyžami tvoria malé vretenovité námestie. Záujem o vinohradnícke domy a ich výstavbu pretrváva dodnes. V posledných rokoch sa presadzuje tendencia využívať objekty na rekreačné účely a agroturistiku. Počas návštevy je možná prehliadka pôvodných vinohradníckych pivníc spojená s ochutnávkou vín a špecialít miestnej a slovenskej kuchyne.
Obecné symboly.
Erb.
Erb obce Sebechleby tvoria tri zlaté chleby v striebornom koši umiestnené v červenom štíte.
Vlajka.
Vlajku obce Sebechleby tvorí päť pozdĺžnych pruhov vo farbách červenej, bielej, žltej, bielej a červenej. Vlajka je ukončená tromi cípmi.
Medovarce

Medovarce sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Horné Mladonice

Horné Mladonice sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Hontianske Moravce

Hontianske Moravce sú obec na Slovensku v okrese Krupina. Súčasným starostom obce je Dalibor Tesársky. Obec vznikla v roku 1960 zlúčením obcí Kostolné Moravce a Opátove Moravce.
Polohopis.
Hontianske Moravce ležia v juhovýchodnej časti Ipeľskej pahorkatiny, južne od Krupiny. Najnižšie miesto je v nadmorskej výške 140 m n. m. a najvyšší bod je 254 m n. m. Celková rozhloha je 1 683 ha, z toho katastrálne územie Kostolné Moravce 983 ha a katastrálne územie Opatové Moravce 890 ha. Cez obec pretekajú vodné toky: Veperec, Lišovský potok, Trstiansky potok. Okolo obce je pahorkatina, ktorú tvoria miocénne (miocén = treťohorný útvar, spodný oddiel neogénu), väčšinou tufitické uloženiny, pokryté sprašou a sprašovými hlinami.
Dolné Mladonice

Dolné Mladonice sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Hontianske Tesáre

Hontianske Tesáre sú obec na Slovensku v okrese Krupina. V roku 1971 k nej boli pripojené tri pôvodne samostatné obce, Dvorníky, Šipice a Báčovce. K obci patria aj osady Pírovské a Patkôš.
Hontianske Nemce

Hontianske Nemce sú obec na Slovensku v okrese Krupina.
Polohopis.
Obec Hontianske Nemce sa rozprestiera v údolí rieky Štiavnica, v južnej časti stredného Slovenska, 10 km juhozápadne od Krupiny. Leží na križovatke ciest od miest Levice, Šahy, Zvolen a Banská Štiavnica. Obec tvoria sídelné útvary: Hontianske Nemce, Majer, Rakovec a Sitnianska Lehôtka.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1246. Jej plné znenie je obsiahnuté v listine z roku 1293. V rokoch 12351270 počas tatárskych vpádov bola obec spustošená. Kvôli neúrodným rokom 12411242 sa v obci zvýšil hlad a vypukla tiež epidémia. Pár rokov po vpádoch Tatárov sa obec začala rozrastať. Patrila do kráľovského majetku a bola tu colnica na vyberanie mýta.
Do života obce tiež negatívne zasiahli Turecké vpády v 16. storočí.
Z novodobejších dejín za zmienku stojí obdobie svetových vojen, kde bojovalo mnoho mužov aj z Hontianskych Nemiec.
Obec je prevažne poľnohospodárska s rozvinutými vinohradníctvom. Zachovalo sa tu množstvo zvykov a tradícií, ktoré sú súčasťou kultúrneho a spoločenského života obce až dodnes.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Kostol sv. Martina.
Miestny rímskokatolícky kostol je trojloďová je pôvodne románska trojloďová bazilika s polygonálnym ukončením presbytéria a predstavanou vežou z druhej polovice 13. storočia. Kostol patrí medzi najzachovalejšie románske trojlodia na Slovensku. Nachádza sa v opevnenom areáli na vyvýšenej polohe nad obcou. Kostol prešiel viacerými prestavbami a tak obsahuje aj gotické, rensančné a barokové prvky. Dnešné, rensančné presbytérium bolo doplnené počas prestavby kostola v 16. storočí. V tomto období bol kostol, ako opevnené miesto, cieľom útokov tureckých jednotiek, ktoré ho viackrát poškodili. Do roku 1619 bol kostol evanjelický. V 18. storočí prešiel kostol barokovou prestavbou, kedy bola upravená veža s barokovou helmicou a taktiež bola pristavaná sakristia. Fasáda kostola je novodobá, nárožia veže sú dekorované nárožným kvádrovaním. Portál tvorí ostenie s trojuholníkovou supraportou, na preklade sa nachádza latinský nápis pripomínajúci obnovu kostola po požiari v roku 1788.
Vinohradníctvo.
Hontianske Nemce sú obec s bohatou vinohradníckou históriou. Už v prvej listine z roku 1135 sa spomína 10 zakúpených vinohradov a prvá oficiálnejšia zmienka zároveň s ich lokalizáciou pochádza z roku 1291. Dôkazom je aj kostolík na Viniciach zo 14. storočia.
Vínne pivničky sú vytesané do andezitového tufu, často prekryté stavbou. Tieto stavby slúžili hlavne na spracovanie hrozna, či ako senníky. Pivnice boli často využívané v dobách nepokojov, napr. v období tureckých vojen a II. svetovej vojny. Do 19. storočia boli vinice sústredené do oblasti juhozápadných svahov vrchu Kukučky. V súčasnosti sú využívané najmä plochy dvoch vinohradníckych osád – Pod vŕškom (cca 68 pivníc) a Husín (cca 53 pivníc).
Zemiansky Vrbovok

Zemiansky Vrbovok je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Litava (okres Krupina)

Litava je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Každoročne sa tu uskutočňuje púť pri príležitosti slávnosti Najsvätejšieho Srdca Ježišovho.
Lišov (okres Krupina)

Lišov je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Polohopis.
Malá obec rozprestierajúca sa na najjužnejších výbežkoch Štiavnických vrchov. Obec patrí medzi typicky hontianske, dodnes sa tu zachovalo množstvo zvykov a tradícií. Je tu obľúbené pestovanie viniča a výroba vína.
Obyvateľstvo.
Zloženie obyvateľstva k 1. januáru 2009
Dejiny.
Na území dnešnej obce Lišov bolo osídlenie v neolite – bolo tu sídlisko lengyelskej a potiskej kultúry, sídlisko a popolnicové pohrebisko lužickej kultúry z mladšej doby bronzovej. Obec sa spomína v rokoch 1235–1270 ako zemiansky majetok. Staré a cudzojazyčné pomenovania obce boli: Lysou (1235–1270), (1360), Liyso (1286), Lysso (1311), Lyzow (1338), Lyssowa (1497), Lisow (1773); po maďarsky Lisó, Lissó. V 16. storočí patrila hradu Levice, v 17. storočí Pálfiovcom, v 18. storočí Esterházyovcom, v 16.-20. storočí tu mali majetky Schoellerovci. V roku 1554 ju prepadli Turci. V roku 1715 mala mlyn a 76 domácností, v roku 1828 mala 33 domov a 197 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom a vinohradníctvom. Za I. ČSR pre nedostatok pracovných príležitostí značné vysťahovalectvo. JRD založili v roku 1952, v niektorých prevádzkarniach vyrábali košíky.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
V strede obce sa nachádza pomník sovietskym vojakom padlým pri oslobodzovaní obce, do ktorého je text napísaný v azbuke. Je to údajne prvý pomník postavený v Československu po vojne. V súčasnosti pamätné miesto skrášľuje vstupná brána s pergolou a oddychovým miestom.
Ďalšou zaujímavosťou je mierne mineralizovaný prameň v dolnej časti obce, v minulosti využívaný hlavne na pranie. V súčasnosti je nad prameňom vybudovaný prístrešok na zachovanie historickej pamiatky.
V dedine nájdete aj miestne múzeum, ktoré Vás vráti do doby jednoduchého dedinského života z minulosti.
Za miestnu pamätihodnosť boli vyhlásené aj kamenné obydlia, ktoré sú do dnes funkčné. Po vstupe do týchto pivníc vás zavalí vlna úžasu a emócií nad mohutnosťou a precíznosťou kamenného obydlia.
Za pozornosť stojí lišovský cintorín, kde sa nachádzajú aj náhrobné kamene, ktoré boli vlastnoručne vyrobené domácimi kamenármi. Vedľa cintorína je novopostavený dom smútku, ktorý je situovaný do panorámy obce a dokonale splýva s prostredím.
Lackov

Lackov je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Jalšovík

Jalšovík je obec na Slovensku v okrese Krupina. Vo februári 1945 obec čiastočne vypálili ustupujúci nemeckí vojaci. Do Nemecka bolo odvlečených 11 jej obyvateľov.
Horný Badín

Horný Badín je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Drienovo

Drienovo () je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Devičie

Devičie je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Cerovo (okres Krupina)

Cerovo je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
2. januára 1945 bola počas oslobodzovacích bojov obec vypálená. Zhorelo 13 domov a 15 hospodárskych budov.
Bzovík (okres Krupina)

Bzovík je obec na Slovensku v okrese Krupina v Banskobystrickom kraji.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
Opevnený kláštor.
Južne od obce sa nachádza komplex opevneného kláštora s kostolom. Pôvodne benediktínsky kláštor zasvätený sv. Štefanovi bol založený v prvej polovici 12. storočia komesom Lampertom z rodu Huntovcov-Poznanovcov. Už koncom 12. storočia sa kláštor stáva premonštrátskym. Jadrom kláštora bol románsky jednoloďový dvojvežový kostol sv. Štefana. V 15. storočí bol vyplienený husitmi, neskôr krupinčanmi. V tomto období došlo aj ku gotickej prestavbe kláštora, kedy vzniklo nové presbytérium. V roku 1530 sa kláštora zmocnil Žigmund Balaša, mníchov vyhnal či pozabíjal a z kláštora vytvoril fortifikovaný kaštieľ. Koplex bol po prvej svetovej vojne opustený a postupne devastovaný. V dnešnej dobe sú dochované iba obranné múry na pôdoryse štvorca s obrannými baštami. Samotný kláštor sa dochoval len vo forme fragmentov múrov.
Senohrad

Senohrad je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Polohopis.
Obec Senohrad leží v údolí riečky Litava v Krupinskej planine. Nadmorská výška stredu obce je , rozloha chotára 1 520 ha a počet obyvateľov k 31. decembru 2018 bol 768. Administratívne je obec začlenená do okresu Krupina, od ktorej je vzdialená východným smerom. Do Zvolena je to z obce severným smerom, Veľký Krtíš je vzdialený južne. V obci sa križujú cesty II/526 (Hontianske NemcePodkriváň) a II/527 (ZvolenVeľký Krtíš). 
Dejiny.
Prvá zmienka o obci pochádza z roku 1135, kde sa spomína pod meno Zenegar. Ďalšia písomná zmienka pochádza z roku 1262 pod menom Senograd. V roku 1779 zachvátil Senohrad veľký požiar, ktorý zničil takmer celú osadu.
Kultúra a zaujímavosti.
Tradície a prírodné zaujímavosti.
V obci sa zachovala tradícia výroby hontianskej čipky, ale aj dobová architektúra v podobe schátraných rodinných domov, ktoré sú v súčasnosti vo veľkej miere neobývané.
V okolí obce žije chránený živočích salamandra škvrnitá.
Medzi ďalšie prírodné zaujímavosti patria aj viac ako storočné duby a lipy.
Trpín (okres Krupina)

Trpín je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Čabradský Vrbovok

Čabradský Vrbovok je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Neďaleko obce sa nachádza hrad Čabraď a Národná prírodná rezervácia Čabraď s piatym, najprísnejším, stupňom ochrany.
Dolný Badín

Dolný Badín je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Kozí Vrbovok

Kozí Vrbovok je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Polohopis.
Leží v centrálnej časti Krupinskej planiny, v údolí potoka Vrbovok. Je vzdialená juhovýchodne od Krupiny a prístupná po ceste III/2565 cez Bzovík alebo Trpín. Veľký Krtíš je vzdialený juhovýchodne, Zvolen severne a Šahy juhozápadne.
Dejiny.
Dejiny mnohých osád v okolí sú spojené s kláštorom v Bzovíku, ktorý je od Kozieho Vrbovku vzdialený len okolo . Kláštor napadli a ovládli mongolské hordy počas ich vpádu do Uhorska v roku 1241. Najstaršia písomná zmienka o Kozom Vrbovku sa zachovala v listine Bela IV. z roku 1262, ktorou obec daroval rodine Kaza. Neskôr sa dostala do majetku pánov zo Bzovíka. V roku 1433 bol kláštor napadnutý Husitmi, ktorí vyrabovali aj okolité usadlosti a obce. Obyvatelia sa živili najmä poľnohospodárstvom a vinohradníctvom, no výraznou mierou do ich životov zasahovali epidémie (mor v roku 1644), či rabovanie vojenských oddielov (Tököliho oddiely v roku 1681 vyvraždili celý kláštor). K veľkým škodám prišlo aj počas bojov koncom 2. svetovej vojny, počas ktorej boli 6. obyvatelia odvlečení do Nemecka. Počas prechodu frontu bolo niekoľko domov vypálených, mnohé boli poškodené. 
Zavedenie elektrického prúdu do obce prebehlo v roku 1947 a už v tom čase prebiehala výrazná premena obce. Pôvodné slamené strechy vymizli, budovali sa nové domy a družstevné objekty. Bol vybudovaný vodovod, predajňa Jednoty, materská škola, Dom smútku, prebehla regulácia potoka a dokončená bola vodná nádrž s rozlohou 20 ha. Upravené boli cesty, miestny cintorín vrátane oplotenia, a v roku 1964 sa začala výstavba školskej budovy s jednotriedkou pre 1. stupeň a učiteľským bytom. Prevádzka školy bola ukončená v roku 1980 a deti prešli do školy v Bzovíku. Pre nedostatok detí bola zatvorená aj materská škola. Budova bývalej ZŠ bola rekonštrukciou premenená na kultúrny dom.
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúra.
Kozí Vrbovok patrí do hontianskeho regiónu, čomu v minulosti zodpovedala aj typická hontianská architektúra. Domy boli tradične trojpriestorové s izbou, kuchyňou a komorou, na ktoré často naväzovali hospodárske stavby s maštaľami, chlievmi, sýpkou a podobne. Sedlovú strechu pokrývala slama, múry boli najčastejšie z kameňa, spájaného hlinovo-pieskovou zmesou. Až po 2. svetovej vojne sa vo väčšom rozsahu začali využívať tehly a škridly. Kolektivizáciou sa výrazne zredukoval domáci chov zvierat a obhospodarovanie pôdy, čím schátrali mnohé hospodárske budovy. 
Odev patril do senohradskej skupiny, tradície zastupovali najmä vinšovačky, šibačky, stavanie májov a podobne. Zvyky sa udržujú aj pri krstení, svätom prijímaní, svadbe či pohrebe. 
Šport.
Kozí Vrbvok je pravidelným účastníkom futbalového turnaja o Pohár starostu obce, kde o trofej bojujú s obcami Jalšovík, Zemiansky Vrbovok a Čekovce. Turnaj sa koná každý rok v inej obci.
Kráľovce-Krnišov

Kráľovce-Krnišov je obec na Slovensku v okrese Krupina.
Pavlovce

Pavlovce môže byť:
Poproč

Poproč môže byť:
Potok (rozlišovacia stránka)

Potok môže byť:
Riečka

Riečka môže byť:
Babiná (okres Zvolen)

Babiná je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Prírodná rezervácia.
V katastrálnom území obce sa nachádza prírodná rezervácia Gajdošovo.
Bacúrov

Bacúrov je obec na strednom Slovensku v okrese Zvolen.
Dubové (okres Zvolen)

Dubové je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Lukavica (okres Zvolen)

Lukavica je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Lieskovec (okres Zvolen)

Lieskovec () je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Polohopis.
Obec leží v strednej časti Zvolenskej kotliny, v podcelku Zvolenská pahorkatina, asi východne od centra Zvolena. Východný okraj lemuje riečka Zolná, ktorá tu priberá Lieskovský potok. Prístupná je cestou III/2454 zo Zvolena, ako aj miestnou komunikáciou, križujúcou cestu I/16. Južným okrajom obce vedie cesta na Lučenec a železničná trať Zvolen – Košice.
Dejiny.
Poloha v tesnom susedstve Zvolena, blízkosť pradávnej cesty údolím Slatiny a archeologické nálezy na Hrádku (Badenská kultúra) i v neďalekom okolí obce vytvárajú predpoklad pohybu človeka v lokalite Lieskovca už v staroveku. Písomných dokumentov zo stredoveku, ktoré by prinášali údaje o živote v danej dobe sa zachovalo veľmi málo a tak aj najstaršia zmienka o Lieskovci pochádza až z roku 1263. Od 15. storočia sa obec stáva poddanskou obcou, prináležiacou kráľovskému mestu Zvolen. V období tureckej nadvlády v Uhorsku bola v roku 1577 obec vyrabovaná a časť jej obyvateľov odvlečená do zajatia, útrap si však obyvatelia užili aj v 17. storočí počas protihabsburských povstaní (1604 – 1711). Miestni sa živili poľnohospodárstvom, chovom dobytka a oviec, drevorubačstvom a furmančením, výrobky a tovar predávali na trhoch vo Zvolene a Banskej Bystrici. V pokojnom období mal začiatkom 19. storočia Lieskovec v 82 domoch 512 obyvateľov, školu a krčmu, zvonica pribudla v roku 1866. 
Výraznú zmenu života ľudí a rozšírenie možností na živobytie priniesla výstavba Uhorskej severnej železnice (Pešť – Lučenec – Zvolen – Vrútky) v roku 1871 a s ňou súvisiaca výstavba depa a ďalšieho zázemia na okraji Zvolena. Po vzniku Prvej republiky sa podmienky pre život výrazne zlepšujú - realizovaná bola elektrifikácia obce, regulácia potoka a vybudované cesty. Hoci tu počas II. svetovej vojny sídlil nemecký štáb, počas SNP sa obyvateľstvo pridalo na stranu povstalcov. V 70. rokoch bola obec pričlenená k mestu, osamostatnil sa opäť až k 1. decembru 1990.
Michalková

Michalková je obec na Slovensku v okrese Zvolen. 
Polohopis.
Leží v doline potoka Burzovo v pohorí Javorie, časť Lomnianska vrchovina. Michalková je najmenšou obcou okresu Zvolen. Obec tvoria nasledovné miestne časti: Mozoľovci (Mozolovci), Padovci, Joklovci (Jochlovci), Parobkov laz (Parobkovci), Futákovci, Hlivíkovci a Uhrinková. Jediným podnikom v Michalkovej je ekofarma Michalková, ktorá chová prevažne ovce a v menšej miere hovädzí dobytok. V osadách Hlivíkovci a Mozoľovci (Mozolovci) rastú mohutné exempláre dubov. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1786 a osada vznikla okolo majera. Historické názvy boli: Mihalykova, Mihálkowá (1808) a dnešná Michalková (1920). Do roku 1790 bola samotou Dobronivského panstva.
Tomášovce

Tomášovce môže byť:
Turová (okres Zvolen)

Turová je obec na Slovensku v okrese Zvolen. Obklopujú ju Štiavnické a Kremnické vrchy.
Tŕnie

Tŕnie je obec na Slovensku v okrese Zvolen. Osady Budička a Kašová Lehôtka, ktoré patria k obci boli v marci 1945 vypálené, nemeckými vojakmi za pomoc partizánom.
Sielnica

Sielnica je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Polohopis.
Obec leží v centrálnej časti Sliačskej kotliny, geomorfologického podcelku Zvolenskej kotliny, západný okraj zástavby zasahuje na mierne zvlnené Turovské predhorie. Centrom obce preteká Sielnický potok. Sielnica je prístupná cestou III/2448 z rýchlostnej cesty R1 i mesta Sliač. Zvolen je vzdialený južne, Banská Bystrica severne.
Sása (okres Zvolen)

Sása je obec na Slovensku v okrese Zvolen. Je súčasťou Pliešovského mikroregiónu. Vznikla v polovici 13. storočia. Obec bola v októbri 1944 vypálená počas povstaleckých bojov, nemeckými vojakmi. Zhorelo alebo bolo zničených celkom 28 domov.
V obci sa nacháza Železničná stanica Sása-Pliešovce.
Podzámčok

Podzámčok je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Dobrá Niva (obec)

Dobrá Niva (, ) je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Názov.
Etymológia názvu obce sa spája so starším slovenským slovom "niva", pomenúvajúcim úrodnú zem, spojenie "dobrá niva" teda označovalo územie vhodné na poľnohospodárske využitie. Najstaršia podoba názvu obce v tvare "Dobruna" sa nachádza v listine z roku 1254. Podobu "Dobraniua" nachádzame v listine z roku 1337. V nemčine sa obec dobovo nazývalo "Dobring" alebo aj "Döbring".
Bzovská Lehôtka

Bzovská Lehôtka je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Hronská Breznica

Hronská Breznica je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Polohopis.
Obec leží na Strednom Pohroní, na severnom okraji Štiavnických vrchov a ľavom brehu rieky Hron. Na východnom okraji obce ústí Jasenica, ktorej údolím vedie železničná trať Hronská Dúbrava – Banská Štiavnica a cesta I/51. Južným okrajom obce vedie hranica CHKO Štiavnické vrchy.
Dejiny.
Napriek prvej písomnej zmienke o „Brezenche“ až z roku 1424 možno s určitosťou predpokladať pohyb a pobyt ľudí v chotári obce už v starších časoch. Dokladá to nález bronzového oštepu z obdobia lužickej kultúry (1900 - 800 pred Kr.), no tiež poloha na križovatke pohronskej a cesty do Banskej Štiavnice. Do 16. storočia patrila dobronivskému panstvu, neskôr Jurajovi Thurzovi, Banskobystrickej komore a od 18. storočia čiastočne hradom Dobrá Niva a Šášov. Pri sčítaní v roku 1828 bolo v obci 30 domov a 226 obyvateľov, ktorí sa živili poľnohospodárstvom a prácou v lesoch. 
Po roku 1848 bola obec zaradená do okresu Zvolen vo Zvolenskej župe. Od 12. augusta 1872 bola v prevádzke železničná trať Zvolen – Vrútky (prepojenie s Košicko-bohumínskou železnicou), od 10. augusta 1873 začala premávať aj úzkokoľajná trať do Banskej Štiavnice. Počas výstavby Trate mládeže boli pri obci postavené dva ubytovacie tábory. Verejné osvetlenie bolo zavedené v roku 1955, vodovod a vodojem boli dokončené v roku 1968 a výstavba kultúrneho domu začala v roku 1976.
Ostrá Lúka

Ostrá Lúka je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Polohopis.
Obec leží na náhornej planine na pomedzí Štiavnických vrchov a Pliešovskej kotliny. Pokým východná a západná časť chotára je kopcovitá, okolie obce a južná časť je zvlnená len mierne. Poloha nad údolím Hrona a otvorený horizont poskytuje výhľad tak na blízke vrchy Štiavnického pohoria, ako aj Kremnické vrchy, Nízke Tatry a Poľanu.
Prístup do obce je zo severu križovatkou z rýchlostnej cesty R1 pri Budči, z juhovýchodu odbočkou z cesty I/66 cez Breziny. Zvolen je vzdialený , Krupina a Banská Štiavnica . 
Geológia.
Väčšinu poľnohospodárskej pôdy v chotári tvorí hnedozem, z hornín prevládajú andezity a čadiče. V katastri Ostrej Lúky sa v údolí Suchého potoka nachádza prameň „Červený kameň” s výnimočnou kvalitou vody a vyváženým pomerom vápnika a horčíka.
Klíma.
Podnebie je mierne teplé až teplé, mierne vlhké s priemernými ročnými zrážkami 600700 mm. Priemerná ročná teplota je 68,5°C, vegetačné obdobie trvá 165180 dní a snehová prikrývka sa udrží v priemere 4060 dní v roku.
Dejiny.
Najstaršie písomné pramene spomínajú dedinku "Ostroluka" už v roku 1280, historikmi uprednostňovaný je však záznam z roku 1332, kde sa v pápežskom zozname daňovníkov spomína ako "Stroluca". Obcou viedla obchodná cesta, na ktorej bola v roku 1393 zriadená mýtna stanica, do tohto obdobia spadá aj výstavba dreveného gotického kostola s farou. Z tohto chrámu sa zachovali iba fragmenty základov na cintoríne a kamenná krstiteľnica, uložená v miestnom kaštieli. Od roku 1420 bola spoločne s okolitými obcami Žigmundom darovaná kráľovnej Barbore a Dobronivskému hradu. V tom čase sa pre obec používal názov Oztralwka, v roku 1773 Ostra Luka a od roku 1927 sa názov obce Ostrá Lúka používa v súčasnej podobe.
Rod Ostrolúckych.
S obcou je úzko spätý šľachtický rod Ostrolúckych. Na základe dostupných prameňov sa predpokladá, že tento rod pochádza z Ostrej Lúky a obec bola aj ich vlastníctvom, ktoré získali ako dar. V roku 1286 kráľ Ladislav IV. obnovil darovaciu listinu na celý chotár obce Ottovi de Ostroluka. Rod Ostrolúckych sa vzmáhal majetkom i postavením svojich príslušníkov, zastávajúcich dôležité funkcie v správe Zvolenskej stolice. Mali vplyv mocenský i hospodársky. Prispievali do kultúrnej sféry a viacerí sa zaoberali vedou. Najstarší známy člen rodu Juraj bol v roku 1512-1518 podžupanom Zvolenskej stolice. Medzi významné osobnosti sa zaraďuje aj Mikuláš Ostrolúcky, ktorého dcéra Adela bola blízkou priateľkou Ľudovíta Štúra. Mikuláš sa pričinil o získanie poslaneckého kresla Štúrom za Zvolen v Uhorskom sneme v roku 1847. Príbeh nenaplnenej lásky Adely a Ľudovíta Štúra opisuje dielo Ľuda Zúbeka Jar Adely Ostrolúckej. Adela zomrela vo Viedni na týfus ako 28-ročná a je pochovaná v rodinnej hrobke v obci. Členovia rodu Ostrolúckych bývali v obci do 2. svetovej vojny. Hlavnou figúrou ich erbu bola poštová trúbka.
Železná Breznica

Železná Breznica je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Polohopis.
Obec leží v severozápadnej časti zvolenského okresu. Väčšiu časť územia zaberá Turovské predhorie, ktoré je súčasťou Kremnických vrchov. Severne od obce v Kremnických vrchoch sa nachádza Národná prírodná rezervácia Mláčik, ktorá bola v roku 1982 vyhlásená za štátnu prírodnú rezerváciu.
Dejiny.
V 15. storočí obec patrila k panstvu Dobrá Niva, ktoré sa vyčlenilo zo Zvolenského panstva po vybudovaní hradu. Názov Železnej Breznice, situovanej v blízkosti banských miest prezrádza, že už v 15. storočí predstavovala významné stredoslovenské železorudné stredisko. Väčšina jej obyvateľov bola zamestnaná v baniach a hutách a tiež sa živili výrobou uhlia.
Veľká Lúka (okres Zvolen)

Veľká Lúka je obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Polohopis.
Obec sa nachádza v blízkosti letiska Sliač vo Zvolenskej kotline. K 31. 12. 2015 žilo v obci 625 obyvateľov, ktorí žijú v 136 domoch. Katastrálne územie má rozlohu 854 ha, v nadmorskej výške 308 Obcou preteká potok Lukavica. Najstaršia písomná zmienka je z roku 1281. Občania za prácou dochádzajú do Zvolena, Banskej Bystrice a Vlkanovej. V roku 1999 bola obec plynofikovaná.
Breziny

Breziny sú obec na Slovensku v okrese Zvolen.
Bacúch

Bacúch je obec na Slovensku v okrese Brezno. 
Polohopis.
Obec Bacúch sa nachádza v severnej časti Banskobystrického kraja v okrese Brezno. Katastrálne územie obce Bacúch spadá do geomorfologického celku Horehronské podolie. Sever územia obce patrí do geomorfologického celku Nízke Tatry a južná časť oddelená riekou Hron je súčasťou Veporských vrchov. Bacúch na východe susedí s obcou Polomka a na západe s obcou Beňuš. Najsevernejším bodom je vrch Jánov grúň () a najjužnejšou časťou je územie medzi vrchmi Blato () a Lešník (). Najvyšším bodom je vrch Končisté () v severnej časti územia. Samotná obec sa nachádza vo výške v rozmedzí 590
Dejiny.
Existenciu Bacúcha ako najstaršej dediny na Horehroní možno dokázať archeologicky aj písomne už od 13. storočia. Prvá písomná zmienka o území Bacúcha je v listine z roku 1274, ktorá zaručovala Bogomírovi z Liptovského rodu v tejto oblasti ryžovať zlato. Oblasť spomínali ako "silva Wazuch," čo v preklade znamená les Bacúch. Vďaka tejto výsade na tomto území vznikla osada "Wazych", ktorá však mala charakter sezónneho osídlenia. Po vyťažení zlata osada s najväčšou pravdepodobnosťou zanikla. Až do 16. storočia sú dôkazy o existencii stáleho osídlenia na tomto území nejasné. V 15. storočí sa objavujú dôkazy o osídlení Bacúšskej doliny, a to prevažne slovenským etnikom. Postupne sa tu začali usídľovať Nemci za účelom ťažby a Valasi s poľským alebo rusínskym etnikom.
Fauna a flóra.
Lesy sú zastúpené najmä smrekom a listnatými stromami (buk, dub, lipa a javor). Bohaté zastúpenie má aj živočíšstvo, v okolí žije medveď hnedý, rys ostrovid, vlk dravý, líška hrdzavá, jazvec lesný alebo kuna lesná.
V potoku žije pstruh potočný, lipeň timiánový alebo hlaváč pásoplutvý. Okolie obce je posilnené bohatstvom podzemných vôd. Tie vyvierajú v prameňoch a môžu slúžiť pre účel pitnej vody.
Kultúra a zaujímavosti.
Folklór.
S cieľom zachovať ľudové zvyky a tradície vznikol v 20. storočí folklórny súbor Bacúšan. Tradícia založenia sa datuje od roku 1937. V tomto roku vystúpil súbor po prvý raz na národnopisných slávnostiach na Sliači.
Tradičný ľudový odev na Bacúchu sa postupne prestával nosiť po druhej svetovej vojne. Približný zánik nosenia kroja sa pohybuje okolo 50. rokov 20. storočia. Bacúšske kroje sú vyšívané krížikovou výšivkou a ich dominantnou farbou je bordová.
Braväcovo

Braväcovo (, pred 1899 "Bravaczkó") je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis.
Obec Braväcovo sa rozprestiera na južných svahoch Nízkych Tatier, v nadmorskej výške , 12 km východne od mesta Brezna. Obec je tvorená časťami Podholie a Srnkovo. V atraktívnej okolitej prírode prevládajú ihličnaté lesy.
Dejiny.
Obec vznikla ako drevorubačská osada koncom 16. storočia. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1630. Do roku 1957 bolo Braväcovo a jeho časti súčasťou obce Beňuš. V súčasnosti tu žije necelých 700 ľudí. Obec je zaujímavá množstvom zachovalých starých dreveníc, ktoré sa vo veľkej miere využívajú ako rekreačné chalupy. 
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúra.
V obci pôsobí spevácky zbor Domovina, kultúrne združenie Bukovinka a rovnomenný folklórny súbor. V obci sa tiež nachádza amfiteáter, ktorý svojou architektúrou zapadá do rázovitej horehronskej dediny. Každoročne v júli sa tu organizuje folklórny festival "Na Bielych Handľoch". 
Turistika.
Cez obec prechádza zeleno značená turistická trasa 5424, po ktorej sa možno dostať na najvyšší vrch katastra Beňuška (), ľudovo nazývaného aj Käčka.
Polomka

Polomka je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis.
Horehronská obec leží na pravom brehu Hrona, asi 20 km východne od Brezna. Rozprestiera sa na južnom úpätí Nízkych Tatier a ich styku s Veporskými vrchmi. Územie na pravom brehu Hrona leží v ochrannom pásme NP Nízke Tatry, ľavý breh zasa v ochrannom pásme NP Muránska planina. 
Stredom obce prechádza cesta I/66 z Brezna do Červenej Skaly, južným okrajom obce železničná trať Banská Bystrica – Červená Skala.Erb obce znázorňuje ruku so sekerou.
Valaská

Valaská je obec na Slovensku v okrese Brezno. Obec vznikla počas tzv. Valašskej kolonizácie na prelome stredoveku a novoveku . V októbri 1944 počas povstaleckých bojov, obec čiastočne vypálili nemeckí vojaci. Zhoreli 3 budovy a zahynulo 5 ľudí.
Vaľkovňa

Vaľkovňa je obec na Slovensku v okrese Brezno. Vznikla v roku 1954 odčlenením od obce Šumiac. Tvoria ju osady Vaľkovňa, Nová Maša, Zlatno a Švábolka.
Telgárt

Telgárt (v minulosti Švermovo, , ) je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis.
Obec leží na východnom okraji breznianskeho okresu i kraja. 
Telgártom preteká potok Zubrovica, Hron, prameniaci pod sedlom Besník, preteká jeho južným okrajom. Je najvyššie položenou horehronskou obcou, rozprestierajúcou sa na južných svahoch Kráľovej hole, resp. Kráľovej skaly. Obcou vedie cesta I/66, ako aj železničná trať Brezno – Margecany s jedinečným tunelom. Asi severovýchodne sa nachádza sedlo Besník, ktorý trať prekonáva ďalším tunelom s najvyšším bodom tratí s normálnym rozchodom na Slovensku ().
Dejiny.
Najstaršie zmienky o osade Tiergarten pochádza z roku 1326. Tá však neležala pri Hrone, ako je tomu dnes, ale na starej ceste z Gemera do Spiša pri riečke Hnilec. Založil ju Šoltýs Mikuláš, syn Ladislava Kuna zo Spiša. Oblasť bola už v roku 1288, kedy sa spomína ako kráľovský poľovnícky revír. Ten zahŕňal územie od Muráňa a častým návštevníkom tu bol kráľ Matej Korvín, s ktorým sa viažu mnohé legendy a povesti. Po pôvodnej osade sa zachovali chotárne názvy ako „starý cintorín“ či „starý hostinec“. Nie je známy dôvod ani čas opustenia danej lokality, no už v 14. a 15. storočí nastala v obci kolonizácia. V tom čase obec patrila pod muránske panstvo a neskôr Gemersko-malohontskej župy.
Obyvatelia sa zaoberali chovom dobytka a oviec, ťažbou a spracovaním dreva a povozníctvom. Významným impulzom pre celú oblasť bol rozvoj železiarskeho priemyslu, ktorý dal prácu veľkej časti Horehronského Gemera. Prosperujúca obec prešla počas pôsobenia Istvana Koháryho na gréckokatolícku vieru a v roku 1784 aj s prispením Františka Koháryho vybudovala nový kostol. Veľký význam pre celú oblasť malo vybudovanie železničnej trate Červená Skala – Margecany, ktorá výrazne zjednodušila cestovanie a prepravu tovaru v hornatom kraji. V Telgárte počas výstavby trate žilo až okolo 5 000 obyvateľov, z čoho bolo až 3 200 robotníkov a technikov. Zavedením elektriny a telegrafu, vybudovaním vodovodu a ciest a rozbehnutím výstavby školy sa výrazne zlepšili podmienky pre život obyvateľov. Rozvíjali sa tradície, kultúra i šport, no sľubný rozvoj zastavila druhá svetová vojna. 
Počas Slovenského národného povstania sa o oblasť Telgártu viedli ťažké boje. Pri protiútoku vedenom 5. septembra 1944 sa podarilo povstalcom spolu s partizánmi vytlačiť posilnenú rotu nemeckej 1. tankovej armády k sedlu Besník. V obci pri bojoch vypuklo viacero požiarov a napokon celá vyhorela. Bolo zničených 263 domov a zahynuli 3 obyvatelia.
V rokoch obec 1948 – 1990 mala obec názov "Švermovo", na počesť Jana Švermu (1901 – 1944), českého komunistického politika a účastníka SNP.
Šumiac

Šumiac () je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Z tejto obce vedie cesta na Kráľovu hoľu a aj ku vysielaču Kráľova hoľa. Je to historicky jedna z najzápadnejších obcí v minulosti osídlených rusínskym obyvateľstvom. Väčšina občanov sa dnes hlási k slovenskej národnosti, no obec zostáva najzápadnejšou obcou Slovenska s gréckokatolíckou väčšinou..
Dejiny.
Obec vznikla v 15. storočí kolonizáciou na valašskom práve. V daňových registroch sa Šumiac objavuje okolo roku 1566, listina je doložená až v roku 1575. Najstaršie známe práva obce sú z roku 1573, patrila Muránskemu panstvu a mala dedičného richtára. Pôvodní obyvatelia boli Rusíni, v 17. storočí úplne poslovenčení. Obyvateľstvo sa zaoberalo chovom dobytka a oviec, spracúvaním dreva, predajom šindľov. Hlavným zamestnaním obyvateľov bolo pastierstvo, furmanstvo, drevorubačstvo, pálenie dreveného uhlia. V 17. storočí tu bola píla a sklenená huta. Ťažila sa tiež olovená a zinková ruda. V roku 1898 Šumiac zachvátil veľký požiar. Obec sa zapísala do slávnej histórie SNP, oslobodená bola 23. januára 1945. Od roku 1960 patrí k obci aj osada Červená Skala.
Etymológia názvu.
Názov obce je odvodený od šumiackych lesov obklopujúcich obec a šumu bystrých vôd, napájajúcich koryto Hrona.
Sihla

Sihla je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis.
Nachádza sa na Sihlianskej planine vo Veporských vrchoch, na rozhraní Horehronia, Podpoľania a Gemera. V blízkosti pramení Kamenistý potok, ktorý pokračuje západným smerom a vytvára dlhú Kamenistú dolinu. 
Východným okrajom prechádza cesta II/529 z Hriňovej do Brezna. Lesná cesta vedie zo Sihly Kamenistou dolinou až po "Svätý Ján", kde Kamenistý potok ústi do Čierneho Hrona. V minulosti viedla týmto úsekom aj jedna z vetiev Čiernohronskej železnice.
Ráztoka (okres Brezno)

Ráztoka je obec na Slovensku v okrese Brezno.