Nan-čchang Q-5

Nan-čchang Q-5 (; ; v kóde NATO: „Fantan“) je čínske dvojmiestne bojové lietadlo, ktoré vyvinula spoločnosť Nanchang Aircraft Manufacturing Corporation (dnes Hongdu Aviation Industry Group). Toto nadzvukové dvojmotorové lietadlo je určené hlavne na blízku leteckú podporu.
Prvé verzie Q-5 slúžili primárne v čínskom letectve a námorníctve, ale neskôr boli tieto stroje exportované aj do iných krajín pod označením A-5.
Vznik a vývoj.
Korene vzniku Q-5 siahajú až do roku 1958, keď Čínska ľudová republika začala sériovo vyrábať stíhačku J-6, čo bola kópia ruského MiG-19. V tom čase požadovalo čínske letectvo špecializované útočné lietadlo, ktoré by malo lepší výkon ako existujúce MiGy. V októbri 1958 bola skonštruovaná maketa Q-5 v reálnej veľkosti a následne bola odoslaná do Pekingu na posúdenie. Zástupca náčelníka generálneho štábu Čen Geng projekt posúdil a schválil, čím vytvoril podmienky pre konštrukciu prototypu. Avšak v roku 1961, keď prebiehala stavba prvého prototypu, bol program Q-5 kvôli finančným ťažkostiam zrušený. 
O dva roky neskôr bol program znovu obnovený, čo viedlo ku vzniku prvého prototypu, ktorý vzlietol 4. júna 1965. Q-5 zdedila od MiGu-19 krídla a chvost, ale v porovnaní so svojím predchodcom malo lietadlo dve zásadné konštrukčné zmeny. Tie sa týkali trupu, ktorý mal pevný zašpicatený nos a bočné prívody vzduchu. Zvýšená hmotnosť draku a upravený profil viedli k tomu, že Q-5 bola menej ovládateľná ako MiG-19. 
Nový typ čínskeho bojového lietadla vstúpil do služby v roku 1969. Zrovna v čase, keď boli čínsko-sovietske vzťahy najnapätejšie. Nepriateľské vzťahy so Sovietskym zväzom boli jedným z hlavných dôvodov urýchleného zavádzania Q-5 do služby. V tej dobe rozmiestnil Sovietsky zväz svoje jednotky na čínsko-sovietskych hraniciach a čínska armáda nutne potrebovala útočné lietadlo, ktoré by si poradilo s impozantnými sovietskymi tankovými divíziami. Spočiatku však bola výroba v továrni Nan-čchang veľmi pomalá, čo spôsobili najmä dopady čínskej kultúrnej revolúcie. Problémom ale nebola len kvantita, ale aj kvalita výroby. 
Produkcia lietadiel sa zrýchlila až po revolúcii koncom 70. rokov 20. storočia. Prvé štyri divízie čínskeho letectva tak boli vybavené prvou generáciou taktických bombardérov Q-5 až začiatkom 80. rokov 20. storočia.
Konštrukcia.
Lietadlo Q-5 bolo o ťažšie ako J-6, čo zapríčinilo zníženie jeho maximálnej rýchlosti o 0,23 Machu. Q-5 má tiež v porovnaní s J-6 horšiu stúpavosť. Okrem toho potrebuje dlhšiu dráhu pre vzlet a pristátie. Aby sa uvoľnil priestor pre ďalšiu avioniku a výzbroj, bolo potrebné znížiť vnútornú kapacitu paliva, čo malo za následok kratší bojový rádius.
Q-5 má nadol sklonený profil nosa, čo poskytuje pilotovi lepšiu viditeľnosť. Q-5 je strednoplošník s rozpätím krídel . Prvé varianty Q-5 mali vo vnútri trupu zbraňovú šachtu dlhú asi , podobne ako americká F-105 Thunderchief. Tá bola neskôr odstránená, aby sa zväčšila nádrž paliva. Kokpit a vnútorné nádrže majú pancierovú ochranu. Kokpit je vybavený 3-dielnym čelným sklom.
Prvý variant Q-5 využíval staré sovietske navigačné, rádiové a zbraňové systémy MiGu-19. Lietadlo mohlo niesť munície, ktorá pozostávala hlavne zo sovietskych bômb FAB-50, FAB-100, FAB-250. Zabudovanú výzbroj tvorili dva kanóny Type 23-2K, z ktorých každý mal v zásobníku 100 nábojov.
Lietadlo bolo poháňané dvoma prúdovými motormi WP-6, z ktorých každý mal ťah 25,5 kN (s prídavným spaľovaním 31,87 kN). Dokázalo letieť takmer rýchlosťou zvuku, ak nieslo munície umiestnenej vo vnútornej zbraňovej šachte. Pri nesení dvojice externých palivových nádrží dosahovalo len podzvukovú rýchlosť. V závislosti od letového profilu bol maximálny akčný rádius stroja .