Ženská obriezka

Ženská obriezka čiže infibulácia je amputácia (odstránenie) niektorých častí vonkajších pohlavných orgánov ženy. Tento úkon býva často spojený s rituálom. Prevádza sa predovšetkým v afrických krajinách. Existuje niekoľko typov ženských obriezok. Samotný pojem obriezka je často označovaný ako chybný, lebo navodzuje dojem zmysluplného lekárskeho zákroku, o ktorý v drvivej väčšine prípadov nejde, pretože dochádza k nevratnému poškodeniu zdravia.
Na rozdiel od mužskej obriezky, ktorá môže niekedy byť aj zdravotne prospešná a nespôsobuje vážne poškodenie pohlavného orgánu, je infibulácia u žien podstatne vážnejší zákrok s celoživotnými, predovšetkým negatívnymi, dôsledkami.
Anglické označenie "female genital mutilation" (FGM), používané Svetovou zdravotníckou organizáciou (WHO) možno preložiť ako "mrzačenie ženských pohlavných orgánov", "ženská pohlavná mutilácia" alebo "mrzačenie rodidiel". Podľa definície WHO ide o zákroky, „pri ktorých dôjde k čiastočnému alebo úplnému odstráneniu ženských pohlavných orgánov (genitálií), alebo inému poškodeniu ženských pohlavných orgánov z iných ako zdravotných dôvodov“.
Zákrok väčšinou vykonávajú ostrým nožom, žiletkou alebo nožničkami tradičné obrezávačky. Tieto ženy majú často dôležitú pozíciu a vo svojich komunitách plnia tiež funkciu pôrodnej baby. Podľa WHO však 18 % zákrokov vykonávajú poskytovatelia zdravotnej starostlivosti.
Ženská obriezka nemá pre ženy a dievčatá žiadne zdravotné prínosy. Medzi okamžité dôsledky patria ťažké krvácanie a problémy s močením, neskôr sa môžu vyvinúť cysty, infekcie, neplodnosť. Zvyšuje sa tiež pravdepodobnosť komplikácií pri pôrode a rizika, že sa dieťa narodí mŕtve.
Podľa WHO sa ženská obriezka praktikuje v 28 krajinách západnej, východnej a severovýchodnej Afriky, v častiach Stredného východu a v niektorých spoločenstvách imigrantov v ďalších krajinách. WHO odhaduje, že s následkami procedúry dnes žije asi 140 miliónov žien a dievčat po celom svete, z toho asi 92 miliónov v Afrike.
Panuje medzinárodná zhoda, že ženská obriezka je porušením ľudských práv vrátane práv žien a dievčat, že je odrazom hlboko zakorenenej nerovnosti medzi pohlaviami a že je formou diskriminácie žien. Takmer vždy sa vykonáva na deťoch, čím sa porušujú práva detí. Za porušenie práv dieťaťa sa začína považovať aj chlapčenská obriezka. Zákrok je tiež porušením práva na zdravie, bezpečie a osobnú integritu, práva nebyť mučený a podrobený neľudskému alebo ponižujúcemu zaobchádzaniu a v prípade fatálnych následkov zákroku tiež práva na život. Rezolúciu o tom schválila v novembri 2012 OSN.
Klasifikácia.
Klasifikácia WHO.
Svetová zdravotnícka organizácia uvádza štyri typy FGM:
Typ I, klitoridektómia: čiastočné alebo úplné "odstránenie klitorisu", výnimočne len jeho predkožky.
Typ II, excízia: čiastočné alebo "úplné odstránenie klitorisu a malých pyskov ohanbia", len niekdy tiež odstránenie veľkých pyskov ohanbia.
Typ III, infibulácia: "zúženie pošvového otvoru" vytvorením kryjúceho uzáveru tým, že sa narežú a premiestnia veľké alebo malé pysky ohanbia, niekedy doprevádzané odstránením klitorisu.
Typ IV, ďalšie: všetky ostatné škodlivé zásahy do ženských pohlavných orgánov - prepichovanie, piercing, narezávanie a vyškrabávanie, rovnako kauterizáciu ženských rodidiel.
Iná klasifikácia.
Sunna cirkumcízia.
Ide o arabskú tradíciu, pri ktorej by mala byť odstránená len predkožka klitorisu. Takto vykonaný zákrok má ako jediný nárok na názov obriezka a pokiaľ je vykonaný v pôvodnom zmysle a malom rozsahu, možno u neho ako u jediného pripustiť aj možné zlepšenie sexuálneho prežitku obnaženým glans pri stoporení.
Väčšinou však pri tomto zákroku dôjde k odstráneniu špičky (glans) klitorisu, takže žena potom neprežíva také vzrušenie, ako pri celistvej konfigurácii klitorisu. Odstránením len špičky klitorisu nemusí dôjsť k absolútnej strate prežitku pri stoporení pahýľa. Z toho potom môžu nastať traumatické situácie, avšak to ešte nie je to najhoršie, pokiaľ je odrezanie „čisté“, tzn. celistvo ošetrené. Pokiaľ je obriezka tohto typu vykonaná ako infibulácia, tak je odrezaný celý voľný klitoris, tj. preťaté crura tesne za väzmi k lonovej kosti. Potom ho dievča necíti, len ho má v pamäti zafixovaný. Bývajú problémy s masturbáciou.
Klitoridektómia.
Pri tomto zákroku dochádza k odstráneniu klitorisu a niekedy aj malých pyskov ohanbia.
Faraónska obriezka.
Najťažšia infibulácia. Pri tomto zákroku dochádza k odstráneniu malých aj veľkých pyskov ohanbia a klitorisu. Rana je potom zošitá tak, že po zahojení zostane len malý otvor pre močenie a menštruačnú krv. Pokiaľ je zákrok vykonaný pred pubertou, môžu okrem uvedeného nastať ešte následné komplikácie pri zahájení menštruačných cyklov. Pri svadobnej noci je potom žena narezaná.
Oblasti praktikovania.
Ženská obriezka je dnes praktikovaná najmä v afrických krajinách. Je bežná v páse, ktorý sa tiahne od Senegalu v západnej Afrike po Somálsko na východnom pobreží, rovnako tak ako v páse od Egypta na severe po Tanzániu na juhu. V týchto oblastiach sa odhaduje, že tento zákrok podstúpilo viac ako 95 % všetkých žien. Je tiež praktikovaná niektorými skupinami na Arabskom polostrove, hlavne v Jemene (20 %). Vo väčšine moslimských krajinách (okrem niektorých v subsaharskej Afrike) sa tento zákrok nepraktikuje.
Aj keď je infibulácia vykonávaná africkými moslimami, vie sa, že sa vyskytuje aj na Blízkom východe. Tu je to však viac držané v tajnosti, na rozdiel od niektorých častí Afriky, kde je vykonávaná relatívne otvorene. Tieto praktiky sa čiastočne vyskytujú v severnej Saudskej Arábii, severnom Jordánsku a Iraku. Existujú nepriame dôkazy, ktoré predpokladajú prítomnosť obriezky v Sýrii, západnom Iráne a medzi beduínmi v Izraeli. V Ománe niekoľko málo komunít stále praktikuje ženskú obriezku, napriek tomu experti veria, že počet obrezaných dievčat je nízky a každým rokom klesá. V SAE a tiež v Saudskej Arábii je praktikovaná najmä medzi cudzími robotníkmi z východnej Afriky alebo údolia Nílu.
V Egypte je ženská obriezka od júna 2008 zakázaná zákonom.
Dejiny a tradícia.
Napriek tomu že je ním niekedy zdôvodňovaná, ženská obriezka nijako nesúvisí s náboženstvom a je v určitých častiach Afriky vykonávaná v moslimských, židovských aj kresťanských rodinách, bez toho aby mala oporu vo vierouke ktoréhokoľvek náboženstva. Teológovia všetkých troch význačných náboženstiev ju zakazujú. Podľa sunnitského islamu ženskú obriezku odsudzoval aj sám Mohamed; jeho tradovaný výrok - "Neobrezávaj kruto, tak je to lepšie pre ženu a žiadúcejšie pre jej manžela" - môže byť ale vykladaný buď ako úplný zákaz ženskej obriezky, alebo ako príkaz, aby prebiehala čo najmiernejším spôsobom. Vyplýva z miestnych tradícií a má význam ženského iniciačného rituálu. V niektorých oblastiach je nevyhnutnou podmienkou sobáša - neobrezaná žena je pokladaná za nečistú a nevydateľnú. Nepokladá sa za skutočnú ženu, je sociálne vylúčená.
Tradícia ženskej obriezky je po prvýkrát zmieňovaná gréckymi historikmi. Obriezku podľa nich podstupovali v starovekom Egypte podobne ako muži tiež ženy. Rovnako na staroegyptských múmiách boli nájdené známky ženskej obriezky. Má teda podstatne dlhšiu históriu ako islam. Z egyptských zdrojov ale nie sú zachované žiadne bližšie informácie.
So ženskou obriezkou je spätá celá rada tradícií a povier. Podľa jedného z tradičných zdôvodnení má amputácia časti ženských genitálií zabrániť masturbácii u žien a tak zaistiť ich duchovnú čistotu (masturbácia je tu podobne ako v mnohých iných kultúrach považovaná za zdroj duchovnej nečistoty). Podľa afrických povestí (napr. v Mali) sú novorodenci čiastočne obojpohlavní a obriezkou je odstránený prvok pohlavia druhého (u mužov je za ženský prvok považovaná predkožka, u žien klitoris), touto legendou sa teda zdôvodňuje obriezka u oboch pohlaví. Podľa kurdskej tradície znamená ženská obriezka očistenie ženy (opäť súvisí so sekréciou amputovaných častí, sekrét z klitorisu je podľa niektorých miestnych povier nečistý a môže partnera dokonca zabiť) a je jej rovnako prisudzovaná estetická funkcia.
Ženská obriezka však nie je len africkou záležitosťou. Amputácia klitorisu bola často vykonávaná v Spojených štátoch v 19. a na začiatku 20. storočia. Príčinou bola lekársky dlho diskutovaná hypotéza, podľa ktorej spôsobovalo u žien nadmerné nahromadenie sekrétu na klitorise neurózy, epilepsiu a ďalšie choroby. Od tejto "liečby" sa samozrejme už upustilo (články o nej sa napriek tomu v lekárskych časopisoch objavovali sporadicky ešte v šesťdesiatych rokoch 20. storočia), postihla ale veľké množstvo žien.