burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
SLOVENSKÝ VODOHOSPODÁRSKY PODNIK

SLOVENSKÝ VODOHOSPODÁRSKY PODNIK, štátny podnik (skrátene SVP, štátny podnik) je správca vodných tokov a povodí na Slovensku. Patrí medzi strategicky dôležité štátne podniky s upraveným spôsobom hospodárenia, pretože má v správe i majetok, ktorý podľa Ústavy SR (čl. 4) je vo výhradnom vlastníctve štátu. Zabezpečuje starostlivosť o vodné toky a na nich vybudovaný hmotný investičný majetok, stará sa o kvantitu a kvalitu povrchových a podzemných vôd. Časť činností Slovenského vodohospodárskeho podniku má charakter výkonov vo verejnom záujme – je to predovšetkým protipovodňová ochrana a vytváranie plavebných podmienok.
Hlavné úlohy.
Hlavnými úlohami podniku sú:
Pôsobnosť.
SVP má celoštátnu pôsobnosť. Prostredníctvom štyroch odštepných závodov: OZ Banská Bystrica, OZ Bratislava, OZ Košice a OZ Piešťany, zriadených na báze prirodzených povodí (odštepné závody – t. j. bývalé samostatné štátne podniky Povodie Dunaja, Povodie Váhu, Povodie Hrona a Povodie Bodrogu a Hornádu) spravuje vodné toky v dĺžke 33 673 km, 295 vodných nádrží, 3 158 km ochranných hrádzí a kanálovú sieť v dĺžke 1 605 km. Celková plocha povodí je 49 034 km2.
Správu tokov a riadenie vodohospodárskych činností realizuje SVP v rámci prirodzených povodí, čo umožňuje väčšiu pružnosť pri riadení záchranných a zabezpečovacích prác počas povodní. Tento model, ktorý uplatňuje SR už cca 50 rokov, sa aj v súčasnosti potvrdzuje ako optimálny, a preto ho pre členské krajiny odporúča zaviesť aj Európska únia.
Keďže Slovensko leží na rozvodnici Čierneho a Baltického mora a svojimi prírodnými danosťami vytvára tzv. hydrologickú strechu Európy, po ktorej väčšina vody z atmosférických zrážok z územia našej krajiny odteká, uvedomujúc si zároveň nerovnomerný výskyt vody v čase a priestore, jednou z dôležitých priorít SVP je zadržiavať vodu v krajine, akumulovať ju v čase prebytku pre obdobie jej nedostatku. Túto prioritu umocňujú prognózy nastupujúcich globálnych zmien klímy.
Slovenský vodohospodársky podnik vie a chce vo vodnom hospodárstve nášho štátu pôsobiť ako racionálny hospodár, zodpovedný, spoločenský prospešný a potrebný správca nenahraditeľného prírodného bohatstva vôd Slovenska.
Dejiny.
SVP bol založený na uspokojovanie verejnoprospešných záujmov splynutím štátnych podnikov Povodie Dunaja Bratislava, Povodie Váhu Piešťany, Povodie Hrona Banská Bystrica, Povodie Bodrogu a Hornádu Košice na základe rozhodnutia Ministerstva pôdohospodárstva SR č. 3554/1996-100 zo dňa 19. decembra 1996 s účinnosťou od 1. 7. 1997. Sídlo podnikového riaditeľstva SVP, š. p. sa nachádza na strednom Slovensku, v historickom meste Banská Štiavnica. Zakladateľská pôsobnosť prešla v od 1. mája v roku 2003 z Ministerstva pôdohospodárstva do pôsobnosti Ministerstva životného prostredia SR. (Zakladacia listina).
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2013

Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2013 bola kvalifikácia, ktorú organizovala Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Zúčastnilo sa jej 7 štátov, ktoré bojovali o 1 miesto na záverečný turnaj. Pôvodne sa malo zúčastniť družstvo Ukrajiny. Prebiehala od 5.9. septembra 2012.
Výsledky.
Play off.
Stretnutie o 5 - 7. miesto.
Zápas Rakúsko - Holandsko (6:3) sa započítajú zo skupiny
MFK Detva

MFK Detva (celým názvom: "Mestský futbalový klub Detva") je slovenský futbalový klub, ktorý sídli v meste Detva. Založený bol v roku 1936 pod názvom "ŠK Detva".
Svoje domáce zápasy odohráva na mestskom štadióne Detva s kapacitou 5 000 divákov.
Historické názvy.
Zdroj: 
Súťaže v jednotlivých sezónach.
Zdroj:
Chrám svätých Cyrila a Metoda

Chrám svätých Cyrila a Metoda môže byť:
v Česku:
v Bulharsku:
Nákladný prístav (Bratislava)

Nákladný prístav je prístav v Bratislave na rieke Dunaj. Tvoria ho tri časti "Zimný prístav", "Pálenisko" a "Lodenica". Prístav je využívaný na prekládku tovarov medzi prostriedkami železničnej, cestnej a vodnej dopravy. Má priame napojenie na dopravnú infraštruktúru a tým aj ekonomiku Slovenska a susedných štátov Česka, Rakúska a Maďarska.
V prístave je možné realizovať preklady: hromadných tovarov, kusových tovarov, feromateriálov, tekutých tovarov, ťažkých a nadrozmerných tovarov. Prístav umožňuje aj Ro-Ro prepravu.
Zimný prístav.
Zimný prístav je pôvodný starý prístav, dnes lokalizovaný medzi mostom Apollo a Prístavným mostom. Tvorí severnú časť celého areálu nákladného prístavu. Výstavba prístavu začala v roku 1897. Má dva prístavné bazény, severný a južný.
V júni 1944 sa stal jedným z cieľov spojeneckého bombardovania Bratislavy.
Pálenisko.
Pálenisko je novšia, stredná časť nákladného prístavu. Leží medzi Prístavným mostom a Malým Dunajom. Táto časť bola budovaná v rokoch 19751983. Má jeden prístavný bazén a kontajnerové prekladisko. Kontajnerový terminál je trimodálny t.j. umožňuje preklad medzi železničnou nákladnou, cestnou nákladnou a riečnou vnútrozemskou dopravou. Rozloha terminálu je 24 000 m2, skladová kapacita 1 400 TEU.
V tejto časti sa nachádza aj prekladací terminál pre tekuté tovary. Slúži na prekládku ropných produktov spoločnosti Slovnaft cez produktovod z rafinérie priamo do plavidiel bez potreby medziskladovania. Je možná tiež prekládka železničná cisterna – tankové plavidlo.
V južnej časti prístavného bazéna je možná prekládka a skladovanie ťažkých a nadrozmerných zásielok do hmotnosti 560600 ton, resp. do priemeru/výšky 10 m alebo dĺžky nákladového priestoru plavidla 60 m. V tejto časti je tiež rampa pre Ro-Ro prepravu (nájazdom a výjazdom po vlastnej osi). Umožňuje prepravovať kolesovú techniku vrátane poľnohospodárskej a tovary na kolesových nosičoch do celkovej hmotnosti 60 ton. Kapacita nakládky je 400 a viac osobných automobilov za smenu.
Lodenica.
Lodenica je najjužnejšia časť prístavu, zo severu ohraničená Malým Dunajom. Bola budovaná v rokoch 19751983. Slúži ako opravovňa lodí a v bazéne je aj opravárenská základňa Slovenského vodohospodárskeho podniku.
Aristeas z Megalopolisu

Aristeas () bol grécky sochár v 2. storočí pred Kr.
Od starovekých autorov sa o gréckom sochárovi Aristeovi nezachovala správa. V rokoch 1876 až 1881 boli ale počas vykopávok v Olympii objavené tri fragmenty podstavca zo svetlošedého vápenca s nápisom (v hornej časti veľmi poškodený), ktorý hlásal, že sochu (alebo možno súsošie) venovali (zrejme ako votívny dar Diovi Olympskému) obyvatelia Megalopolisu, autorom diela bol Aristeas syn Nikandra z Megalopolisu. Znalci nápis podľa typu písma datujú do 2. storočia pred Kr.
Karol Ziči

Gróf Karol Jozef Ziči (, "Zichy de Zich et Vásonkeö"; * 4. marec 1753, Bratislava† 28. september 1826, Viedeň) bol gróf a konzervatívny politik, uhorský taverník a v roku 1785 predseda Uhorskej kráľovskej komory.
Narodil sa v rodine grófa Štefana Ziči (17151769) a jeho manželky grófky Márie Cecílie rod. Stubenbergovej (17251763).
V roku 1809 sa stal ministrom vojny v uhorskej vláde a v rokoch 18131814 ministrom vnútra.
Po smrti bol pochovaný v Cíferi.
Aladár Ziči

Gróf Aladár Ziči (, "Zichy de Zich et Vásonkeö"; * 4. november 1864, Nagyláng† 16. november 1937, Budapešť) bol konzervatívny politik, člen agrárnej skupiny uhorských poslancov, od roku 1893 člen hornej snemovne uhorského snemu.
V rokoch 19061910 a 19171918 minister uhorskej vlády bez kresla, od roku 1927 poslanec maďarského parlamentu.
Veronika Cifrová Ostrihoňová

Bc. Veronika Cifrová Ostrihoňová (* 3. február 1989, Bratislava) je bývalá slovenská televízna redaktorka, reportérka a moderátorka. V súčasnosti je poslankyňou Európskeho parlamentu za stranu Progresívne Slovensko.
Životopis.
V roku 2008 absolvovala štúdium v programe International Baccalaureate Diploma na Gymnáziu Jura Hronca v Bratislave. Vyštudovala politológiu a históriu na univerzite v Paríži a na New York University v USA. 
Do televízie Markíza prišla v roku 2013, kde pracovala ako redaktorka v spravodajskej relácii "Televízne noviny", kde sa zameriavala na témy z oblasti zdravotníctva. V roku 2015 uvádzala reláciu "Šoubiz noviny". Od roku 2021 do 2024 moderovala a spolutvorila reláciu Silná zostava na RTVS.
10. septembra 2016 sa vydala za rozhlasového a televízneho moderátora Mateja „Sajfu“ Cifru.
Od júna 2017 uvádzala Talk show "SIT DOWN s Veronikou", s ktorou cestovala po celom Slovensku. V šou predstavovala inšpiratívne osobnosti, zaujímavé ženy a známych mužov. Medzi jej hosťami boli napríklad novinárka Monika Tódová, Marianna Kováčová z Centra Slniečko, Katarína Strýčková, aj prezidentka Zuzana Čaputová, z mužov privítali športovcov ako Richard Lintner, komikov ako Tomáš Hudák, či Jakub Gulík, aj hercov - Braňa Deáka, Jána Koleníka a mnohých iných. 
Od roku 2019 natáčala videá na svoj YouTube kanál "Very Veri," na ktorom už dlhšie nie je aktívna.
V roku 2023 ju slovenské vydanie magazínu Forbes uvádzalo na 7. mieste rebríčka slovenských influencerov. V roku 2023 bola šéfredaktorkou historicky prvého vydania Forbes Woman.
Politické pôsobenie.
V roku 2024 oznámila vstup do politiky kandidatúrou do eurovolieb na kandidátnej listine Progresívneho Slovenska (PS) vedenej expremiérom Ľudovítom Ódorom. Na základe toho s RTVS ukončila spoluprácu v relácii "Silná zostava". V júni bola zvolená za europoslankyňu s počtom hlasov 117 107. V Európskom parlamente je členkou frakcie Renew Europe (Obnovme Európu). Pôsobí vo výboroch pre právny štát a občianske slobody (LIBE) a pre rodovú rovnosť (FEMM). V októbri 2024 sa stala právoplatnou členkou Progresívneho Slovenska.
Osobný život.
Je vydatá za Mateja „Sajfu“ Cifru, s ktorým má dcéru Sáru (* 2019) a syna Šimona Kolomana (* 2022).
Majstrovstvá Južnej Ameriky CSFS vo futsale žien 2017

Majstrovstvá Južnej Ameriky CSFS vo futsale žien 2017 bol v poradí 2. turnaj majstrovstiev Južnej Ameriky CSFS vo futsale AMF, ktoré organizuje Juhoamerická futsalová konfederácia (CSFS) v spolupráci so Svetovou futsalovou asociáciou (AMF). Konal sa v dňoch od 2.6. augusta 2017 v mestách Tunja, Duitama a Chiquinquirá, v departemente Boyacá, v Kolumbii, za účasti 8 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo Bolívie. Kolumbia organizovala juhoamerický šampionát žien druhýkrát, predtým hostila toto podujatie v roku 2015, v Cali. Zápasy sa odohrali v arénach Coliseo Cubierto Barrio San Antonio, Coliseo Mayor Duitama a Coliseo de los Deportes Chiquinquirá. Titul získala domáca , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad obhajcom prvenstva z . 
Na rozdiel od turnaja v roku 2015 neslúžil tento turnaj ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta AMF 2017. Na MS 2017 sa družstvá z Južnej Ameriky kvalifikovali z turnaja v roku 2015 a tiež z kontinentálnej kvalifikácie organizovanej v roku 2017.
Všetko čo mám rád

Všetko čo mám rád môže byť:
Sam Shepard

Sam Shepard, rodným menom Samuel Shepard Rogers III (* 5. november 1943, Fort Sheridan, Illinois, USA† 27. júl 2017, Midway, Kentucky) bol americký dramatik, spisovateľ, hudobník (gitarista, bendžista a bubeník), scenárista, herec a režisér. 
Ako divadelný autor vytvoril niekoľko desiatok divadelných hier. V roku 1979 sa stal držiteľom Pulitzerovej ceny za drámu "Pochované dieťa". Jedenásť jeho divadelných hier obdržalo divadelnú cenu "Obie".
Životopis.
Obaja jeho rodičia boli pôvodným povolaním učitelia, jeho otec za 2. svetovej vojny slúžil v americkom letectve ako bombardér a po vojne v armáde zostal natrvalo, svoje detstvo preto strávil na rôznych amerických vojenských základniach. Nakoniec však celá rodina skončila na ovocinárskej poľnohospodárskej farme, kde sám spočiatku tiež pracoval. Okrem toho sa venoval aj športu (rodeo a bejzbal) a hudbe, hral okrem iného aj v rockovej kapele, hudba jeho kapely "The Holy Modal Rounders" zaznela v známom filme "Bezstarostná jazda". 
Po ukončení strednej školy krátko študoval aj na vysokej škole, štúdium však nedokončil, pretože sa pripojil k zájazdovej divadelnej skupine. Službe vo vietnamskej vojne sa vyhol výhovorkou na to, že je drogovo závislý na heroíne.
Na začiatku osemdesiatych rokov spolupracoval s waleským hudobníkom a skladateľom Johnom Caleom; prispel dvoma textami na jeho album "Music for a New Society", konkrétne k piesňam "If You Were Still Around" a "Risé, Sam and Rimsky-Korsakov."
112 (rozlišovacia stránka)

112 môže byť:
Kredenc

Kredenc môže byť:
Štefan Ziči

Gróf Štefan Ziči ("Zichy de Zich et Vásonkeö"; * 18. september 1616† 15. marec 1693) bol krajinský a vojenský hodnostár. Stal sa zakladateľom slávy a bohatstva rodu. V roku 1637 bol veliteľom rábskych husárov a veliteľom niekoľkých miest (1641 Ráb, 1650 Vesprém a Palota). 
Od roku 1655 bol predsedom Uhorskej kráľovskej komory a strážcom uhorskej kráľovskej koruny. V roku 1655 získal pre rod barónsky a v roku 1676 grófsky titul a predikát "de Vásonkeö".
Je pochovaný v Rusovciach.
Cmiter (Vysoké Tatry)

Cmiter (, , ) je najvyššia terasa Skalnatej doliny pod úpätím Vidlových veží vo Vysokých Tatrách. Je ohraničený kupolou Lomnického štítu a na severovýchode Kežmarským štítom. Do Skalnatej doliny spadá strmým prahom.
Názov.
Je odvodený z malého pustého priestoru kotla obklopeného skaliskami, vyplneného snehom, ktorý pripomína cintorínsku atmosféru.
Turistika.
Nie je prístupný pre turistov.
Etudy

Etudy môžu byť:
Majstrovstvá Európy v horseballe 2017

Majstrovstvá Európy v horseballe 2017 bol v poradí 19. turnaj majstrovstiev Európy v horseballe, ktoré organizuje Medzinárodná horseballová federácia (FIHB). Konal sa v Saint-Lô, v Normandii, vo Francúzsku v dňoch od 8.12. augusta 2017, za účasti 6 zmiešaných a 6 ženských tímov. Francúzsko bolo organizátorom európskeho šampionátu desiatykrát, predtým hostilo podujatie mixu v rokoch 1992, 2001, 2007, 2011, 2013 a 2015, a podujatie žien v rokoch 2004, 2007 a 2010. Zápasy sa odohrali v aréne Hall du Pôle Hippique de Saint-Lô, ktorá je súčasťou komplexu Normandie Horse Show. Titul v ženskej kategórii obhájilo domáce Francúzsko, keď vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad Španielskom. U mužov sa iba druhým víťazom stalo Španielsko, ktoré vo finále vyhralo nad v histórii doteraz neprekonaným 18-násobným víťazom z Francúzska.
Účastníci.
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIHB k septembru 2016.
Ženská dvojhra na US Open 2006

Kim Clijstersová bola obhajkyňa titulu, ale rozhodla sa nezúčastniť tohto roku z dôvodu zranenia.
Maria Šarapovová vyhrala svoj druhý grandslamový titul, vo finále porazila Justine Heninovú-Hardennovú.
František Ziči-Ferraris

Gróf František Ziči-Ferraris (, "Zichy de Zich et Vásonkeö"; * 25. jún 1777, Viedeň - † 6. október 1839, Bratislava), prvorodený syn Karola Jozefa Ziči a grófky Anny Antónie Márie von Khevenhüller-Metsch. Bol dôstojníkom (dosiahol hodnosť generálporučíka).
Bol zakladateľom vetvy "Ziči-Ferraris" keďže po vymretí rodu Ferraris začal používať priezvisko "Ziči-Ferraris de Zich et Vásonkeö" po manželke grófke Márii Wilhelmine von Ferraris (* 3. september 1780† 25. január 1866). Jej rodičmi boli gróf Jozef Ján Ferraris (17261814) a vojvodkyňa Mária Henrieta Kristína Leonarde d'Ursel et Hoboken.
Chrám svätého veľkomučeníka Juraja (Lukovit)

Chrám svätého veľkomučeníka Juraja () je pravoslávny chrám nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Lukovit v Lovečskej oblasti v centrálnom severnom Bulharsku.
Charakteristika.
Chrám postavený po oslobodení Bulharska sa nachádza v malom parku v centre mesta Lukovit oproti centrálnemu mestskému námestiu (námestie 3. mája). Postavil ho v roku 1885 autor mnohých chrámov v Bulharsku, známy staviteľ z mesta Trjavna Genčo Kănev-Golemija. Neskôr bol chrám zreštaurovaný miestnym umelcom. Chrámový sviatok sa slávi 6. mája.
Lukovit

Lukovit () je mesto ležiace v Lovečskej oblasti v centrálnom severnom Bulharsku. Je centrom rovnomenného okresu.
Geografia.
Lukovit je malé mesto v severozápadnej časti Lovečskej oblasti. Nachádza sa na území stredného Predbalkánu v pahorkovitej oblasti v nadmorskej výške na obidvoch brehoch rieky Zlatna Panega. Klíma je kontinentálna s horúcimi letami a studenými zimami.
História mesta.
Nevie sa úplne presne, kedy bolo mesto Lukovit založené. Dlho sa predpokladalo, že to bolo niekedy v rokoch 17401750, ale neskôr sa v tureckých registroch uchovávaných v Národnej knižnici v Sofii našla zmienka o osadách Gorni Lukovit a Dolni Lukovit v tejto oblasti, pričom tieto zápisy sú z rokov 1430 a 1495.
V ďalších registroch sa Lukovit spomína na konci 17. storočia (16831687), pri zmienkach o poturčovaní okolia, ktoré tam v týchto rokoch prebiehalo. Lukovit sa ale nepodarilo poturčiť úplne, keďže v roku 1860 sa v ňom nachádzalo 250 pomáckych (Pomáci sú poturčení Bulhari, ktorí v čase osmanskej nadvlády prijali Islam) a 260 kresťanských domácností. Po oslobodení Bulharska sa z mesta všetci Pomáci vysťahovali. Lukovit získal štatút mesta v roku 1898 po vybudovaní potrebnej infraštruktúry (škôl, nemocnice/polikliniky a iných).
Pamiatky.
Lukovit nie je veľmi bohatý na kultúrne pamiatky, najvýznamnejšou pamiatkou mesta je chrám svätého veľkomučeníka Juraja.
Mesto leží v krasovej oblasti stredného Predbalkánu a okolie je veľmi bohaté na prírodné pamiatky. Nachádza sa tu napríklad kaňon rieky Zlatna Panega, mnoho skalných útvarov a tiež viac ako 240 jaskýň vrátane jaskyne Prochodna, ktorá leží v najkrajšej časti okolia mesta, takzvanom Karlukovskom krase. Mestom a okolím prechádza množstvo turistických trás.
Doprava.
Mesto leží na hlavnom cestnom ťahu na trasách SofiaRuse a SofiaPleven. Autobusové spoje do mnohých častí Bulharska sú časté.
Barania kotlina

Barania kotlina () tvorí hornú časť Veľkej Zmrzlej doliny pod Baraními rohami, "Čiernými vežami" a Čiernym štítom. Severovýchodný bočný hrebeň Pyšného štítu ju oddeľuje od susednej Medenej kotliny. Nachádza sa vo výške približne .
Názov.
Je odvodený od polohy pod Baraními rohami.
Turistika.
Kotlina nie je prístupná pre turistov.
Ruse

Ruse () môže byť:
Dlhá kotlina

Dlhá kotlina, Kotol Dlhého plesa () tvorí časť Veľkej Studenej doliny. Tiahne sa od Vareškového plesa k Zbojníckej chate. Ohraničujú ju severovýchdoný hrebeň a vedľajšie rameno Východnej slavkovskej veže a zo strany Veľkej Studenej doliny Zbojnícky chrbát.
Názov.
Je odvodený od polohy pod kamennými zosuvmi, ktoré sa pomaly zužujú okolo Dlhého plesa. Názov je známy aj ako Kotol Dlhého plesa.
Turistika.
Ponad kotlinu vedie po značke turistický chodník na Zbojnícku chatu.
Šumen

Šumen () môže byť:
Silistra

Silistra () môže byť:
Sliven

Sliven () môže byť:
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2017

Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2017 bol v poradí 30. turnaj majstrovstiev Európy vo volejbale mužov, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konal sa v dňoch od 24. augusta3. septembra 2017 v štyroch mestách Poľska: Gdansk, Katovice, Krakov a Štetín, za účasti 16 tímov. Svoj druhý titul (štrnásty spolu so sovietskymi) získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . Strieborné Nemecko získalo svoju prvú medailu.
Poľsko sa stalo organizátorom po tom, ako sa ostatné krajiny vzdali svojich kandidatúr. Bolo organizátorom európskeho šampionátu mužov druhýkrát, v roku 2013 spolu s Dánskom toto podujatie spoluhostilo, v mestách Gdansk a Gdyňa. Zápasy sa odohrali v 4 dejiskách, pričom otvárací ceremoniál a následne otvárací zápas turnaja medzi domácim Poľskom a Srbskom sa uskutočnil na futbalovom štadióne Stadion Narodowy w Warszawie. 
Nasadenie do výkonnostných košov.
Žrebovanie do skupín, ktoré prebehlo 15. novembra 2016, sa uskutočnilo podľa nasledovných výkonnostných skupín:
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v európskom rebríčku CEV k 10. júlu 2017.
Výsledky.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Skupina D.
&lt;br&gt;
Hokejista roka

Od roku 1994 do roku 1997 sa udeľovalo ocenenie len pre Najlepšieho hokejistu sezóny. Od roku 1998 sa udeľujú aj ostatné ocenenia. Anketa sa od roku 1998 do roku 2013 volala Zlatý puk. Od roku 2014 sa volá Hokejista roka.
Ocenenia.
Najlepší hokejista sezóny.
Víťazi v ankete Zlatý puk (do roku 1997 sa vyhlasoval iba Najlepší hokejista sezóny)
Rhonda Lentonová

Rhonda Lentonová, ( Ph.D. je kanadská sociologička, vysokoškolská pedagogička a od 1. júla 2017 rektorka York University v Toronte.
Život.
Rhonda Lentonová získala doktorát zo sociológie na University of Toronto v roku 1989. Bola profesorkou a prodekankou na McMaster University.
Medzi predmetmi výskumu patrila problematika násilia v rodine, feministického hnutia v akademickom prostredí a zoznamovania cez internet Venovala sa tiež rodovej a zdravotnej problematike. Od roku 2002 pôsobí na York University. Pred menovaním pôsobila sedem rokov ako dekanka Atkinson Faculty of Liberal &amp; Professional Studies a od roku 2012 do začiatku funkcie rektorky ako prorektorka pre akademické záležitosti.
Rektorka York University.
Vo februári 2017 predseda správnej rady univerzity oznámil, že sa Lentonová k 1. júlu 2017 stane rektorkou ("president and vice-chancellor") York University. Jej predchodcom bol Mamdouh Shoukri. Zvolenie Lentonovej za 8. rektorku bolo kritizované York Cross-Campus Alliance, skupinou študentov a pedagógov univerzity. Vyčítali jej znefunkčnenie pracovnoprávnych vzťahov na univerzite.
Aurélie Rivardová

Aurélie Rivardová (; *14. máj 1996) je kanadská plavkyňa. Je Québečanka, žije v Saint-Jean-sur-Richelieu, kde trénuje v Club de natation du Haut-Richelieu. Jej trénerom je France Latendresse. So súťažným plávaním začala v roku 2008, pričom s poškodením ľavej ruky súťaží v paralympijských plaveckých kategóriách S10, SB9 a SM10.
Šport.
Rivardová sa zúčastnila Svetového šampionátu IPC v plávaní v roku 2010, no nezískala žiadne medaily. Na letnej paralympiáde 2012 v Londýne sa zúčastnila šiestich súťaží a získala striebro vo voľnom štýle na 400 metrov v kategórii S10. Päť medailí získala na Svetom šampionáte IPC v plávaní v roku 2013: dve bronzové a tri strieborné, pričom jedna z nich bola za spoločné druhé miesto v štafete žien na 200 metrov v kategórii SM10. Na Hrách spoločenstva národov 2014 získala bronz v 200 metroch žien voľným spôsobom v kategórii SM10.
V roku 2014 ju národná plavecká organizácia Swimming Canada vymenovala za paraplavkyňu roka. Na parapanamerických hrach v roku 2015 v Toronte sa ako devätnásťročná stala najúspešnejšou športovkyňou – získala sedem medailí, z toho 6 zlatých.
2016.
Po výhre štyroch paralympijských medailí (troch zlatých a jednej striebornej) a získaní dvoch svetových rekordov a jedného paralympijského rekordu na Letnej paralympiáde 2016 v Riu sa stala vlajkonosičkou kanadskej výpravy na záverečnom ceremoniáli. Po paralympiáde bola vymenovaná za najlepšiu športovkyňu "Canadian Paralympic Hall of Fame and Sport Awards". Celkovo sa jej na tejto paralympiáde podarilo získať 4 medaily: 3 zlaté a 1 striebornú.
2020.
Na Letnej paralympiáde 2020 v Tokiu získala bronz na 50 m voľným štýlom časom 28,11 sekundy. S časom 58,14 sekundy neskôr získala zlaté umiestnenie v 100 metrov voľným spôsobom, zároveň ním vylepšila svoj osobný rekord v tejto disciplíne.
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo volejbale mužov 2017

Majstrovstvá Južnej Ameriky vo volejbale mužov 2017 bol v poradí 32. turnaj majstrovstiev Južnej Ameriky vo volejbale mužov, ktoré organizuje Juhoamerická volejbalová konfederácia (CSV). Konal sa v dňoch od 7.11. augusta 2017 v mestách Santiago a Temuco, v Čile, za účasti 8 tímov. Čile bolo organizátorom juhoamerického šampionátu mužov štvrtýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1962, 1981 a 2007, zakaždým v Santiagu. Zápasy sa odohrali v arénach Centro Nacional de Entrenamiento Olimpico s kapacitou 3 000 divákov a Gimnasio Olímpico de la Universidad de La Frontera s kapacitou 3 200 divákov. 26. titul v rade a celkovo 31. titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad .
Turnaj zároveň slúžil ako jedna z kvalifikácií juhoamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2018, ktoré organizujú Taliansko a Bulharsko. Kvalifikovalo sa ne iba víťazné družstvo.
Účastníci.
Poznámka: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k 7. júlu 2017.
Výsledky.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Dolina Malej hučavy

Dolina Malej hučavy () je nevýrazné plytké odvetvie, ktoré sa zavažuje z juhozápadných zrázov Tupej a ústí do Doliny Veľkej hučavy vo Vysokých Tatrách. Dolinou preteká potok Malá hučava, ktorá je prítokom Veľkej hučavy.
Názov.
Je odvodený z mena Malej hučavy, potoka, ktorý preteká dolinou.
Včelka

Včelka bol časopis pre školskú mládež, ktorý vychádzal v druhej polovici 19. storočia na Slovensku.
Včelka bol mesačník, ktorý vychádzal v Martine. Jeho redaktorom a vydavateľom bol Andrej Sokolík a Anton Emanuel Timko, neskôr len Sokolík. Časopis sa tlačil v Martine.
Hoof krikov

Hoof krikov je žilinská alternatívno-rocková hudobná formácia miešajúca prvky rôznych subžánrov rockovej hudby. Pre kapelu je typický čiernobiely imidž (fotky, kostýmy). Nástrojové obsadenie kapely tvoria: el. gitara (1-2), basgitara, bicie, spev.
Skupina vznikla v roku 2011. Prvé EP s názvom "Štvrtá cesta" bolo vydané v roku 2014. Potom kapela vydala v roku 2015 dvojsingel "Masovka/Lúka." Nasledoval konceptuálny album "Poď si po mňa" (2016), ktorý sa nahrával v GM Recording Studio v Česku. Koncept albumu tvorí príbeh mladej ženy odohrávajúci sa v priebehu 24 hodín. Jednej skladbe z nahrávky („Bravčové hlavy“) sa podarilo dostať aj do vysielania Rádia FM.
V roku 2018 kapela vydáva prvý videoklip k singlu Žilina Pije (Daj Si). V rovnakom roku vyšiel aj prvý anglický singel Sunday In NY. 
Medzi ďalšie známe skladby patria „Lúka“, „Oukej Bejbe“, Otčenáš a „Masovka“.
Kapele je venovaná aj časť knihy Ako vzniká hit.
Schrattenthal’s Frauen – Zeitung

Schrattenthal’s Frauen – Zeitung bol časopis, ktorý vychádzal na Slovensku na konci 19. storočia ako príloha Pressburger Zeitung.
Schrattenthal’s Frauen – Zeitung bol nemecký ženský a rodinný časopis, ktorý vychádzal dvakrát mesačne v Bratislave. Zodpovedný redaktor bol Carl Angermayer, ktorý časopis zároveň aj tlačil (v švabachu/fraktúre).
Fyromachos z Atén

Fyromachos () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr.
Fyromachos, grécky sochár z Atén, pôsobil v Pergamone a pravdepodobne i na ostrove Délos, kde spolupracoval so sochárom Nikératom, o čom svedčí nájdený nápis na mramorovom podstavci. Plínius jeho činnosť datuje do obdobia vlády pergamonských vládcov Eumena I. a Attala I. a zaraďuje ho medzi predstaviteľov tzv. pergamonskej sochárskej školy (s Epigonom, Stratonikom a Antigonom), ktorí pracovali na triumfálnom pomníku so sochami umierajúcich Galov v pergamonskej Aténinej svätyni.
Macedónsky kráľ Filip V. si počas obliehania Pergamonu (v roku 201 pred Kr.) vybil svoj hnev na chrámoch a i na sochách. Jednotlivé kamenné bloky z chrámov prikázal rozbiť tak, aby nemohli byť použité na ich obnovu. V tomto meste sa nachádzala aj slávna socha boha Asklépia, ktorú zhotovil Fyromachos. Polybios ale uvádza, že túto sochu si v roku 156 pred Kr. odniesol ako vojenskú korisť bitýnsky kráľ Prusias II. Fyromachos bol podľa Plínia autorom sochy aténskeho politika Alkibiada na štvorzáprahu, víťaza olympijských hier v tethrippe v roku 416 pred Kr.
Fyromachovi sa pripisuje originál sochy aténskeho filozofa Antisthena, z ktorého sa zachovalo niekoľko rímskych kópií. Na základe značných odchýlok v usporiadaní jeho kaderí vlasov a záhybov zriasenej látky na zadnej časti jeho krku je možné usúdiť, že zachované rímske sochy boli len voľnými napodobeninami Fyromachovho portrétu.
Fyromachovo autorstvo tejto sochy potvrdzuje nápis na spodnej časti podstavca (výška 25 cm, šírka 82 cm) z nezachovanej travertínovej sochy Antisthena:
Podstavec Antisthenovej sochy objavil v roku 1969 taliansky archeológ Fausto Zevi počas vykopávok v Ostii. Nápis na podstavci je v starogréčtine, (v type písma) ktorá sa ale používala až v rímskej dobe, zrejme počas vlády Sullu, t. j. na prelome 2. a 1. storočia pred Kr. Zevi nepochybuje o tom, že socha bola rímskou kópiou gréckeho originálu, ale nevie posúdiť, či išlo o postavu sediacu, alebo stojacu. Nález v Ostii je prvým dokladom o tom, že portrét Antisthena bol vytvorený už niekedy v 3. storočí pred Kr., t. j. v čase, keď sochár Fyromachos pôsobil na dvore pergamonského vládcu Attala I. Zdá sa, že práve Fyromachov portrét slúžil ako predloha pre rímske "hermovky" a ich početné repliky (vytvorené približne od 1. stor. pred Kr.), ktorých hojný počet dosvedčuje to, že vychádzali zo slávneho gréckeho originálu. Rakúsko-nemecká archeologička Helga von Heintze ho datuje na prelom 3. a 2. storočia pred Kr., čo by zodpovedalo pôsobeniu Fyromacha.
Stratonikos

Stratonikos () môže byť:
Stromness

Stromness (šk. "Strumnis", ) je druhé najväčšie mesto Orknejských ostrovov pri severnom pobreží Škótska. Stromness leží na najväčšom ostrove súostrovia, na ostrove Mainland, asi 14 km západne od Kirkwallu. 
Stromness je prístav pre ďialkové lode, leží pri jednom z ústí do zátoky Scapa Flow. Podľa sčítania 2011 v meste žije 1 758 obyvateľov.
Zmok

Zmok (iné názvy: zmek/zmak/smok, rarášik/rarášok/rarášík/rarášek, bôžik/božek, škriatok/škrátek/škrata, kosper, džmiľ) je démonická bytosť zo slovenského folklóru. Má najčastejšie podobu čierneho kurčaťa, mužíka so slepačími nohami alebo ohnivej reťaze. Podľa rozprávok mohol človek zmoka nájsť, dostať od iného človeka alebo vysedieť - to však iba za zložitých podmienok. Zmok sa takisto môže za určitých okolností narodiť obyčajnej čiernej sliepke. Zmok slúži tomu, kto sa ho ujme, nosí človeku rôzny majetok (masť, soľ, drevo, striebro, zlato atď.), je však náročné sa ho zbaviť. Po čase začne byť vlastníkovi na príťaž, v niektorých verziách za zmokove služby jeho vlastník zaplatí dušou. Zmoka sa možno zbaviť takým spôsobom, že sa mu zadá nesplniteľná úloha, ktorá ho zničí.
Čalăkovov dom

Čalăkovov dom () je meštiansky dom z obdobia bulharského národného obrodenia nachádzajúci sa v bezprostrednej blízkosti chrámu svätého Mikuláša v architektonickej rezervácii Starý Plovdiv v centre mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Má štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika.
Čalăkovov dom je dom v ktorom počas bulharského národného obrodenia bývala rodina Čalăkovových (pôvodne z mesta Koprivštica), ktorí mali veľkú zásluhu na zlepšovaní kultúry, vzdelania a dostupnosti pravoslávnej viery v Plovdive. Najmä Vălko Čalăkov, zvaný aj „Veľký“, ktorý sa prisťahoval do Plovdivu v roku 1817, má priamu zásluhu na výstavbe nemocnice, niekoľkých plovdivských chrámov a škôl v čase národného obrodenia. Budova bola po roku 1989 v súkromných rukách a dlho chátrala, neskôr bola predaná neziskovému združeniu a bola opravená. V súčasnosti je budova plne reštaurovaná (vrátane stenomalieb vnútri budovy) a slúži ako čitáreň a galéria „Obrodenie“.
Panamerické majstrovstvá v softbale žien 2017

Panamerické majstrovstvá v softbale žien 2017 bol v poradí 9. turnaj panamerických majstrovstiev v softbale žien, ktoré organizuje Panamerická softbalová konfederácia (WBSC Americas Softball, predtým CONPASA). Konal sa v Santo Domingu, v Dominikánskej republike v dňoch od 4.13. augusta 2017, za účasti 18 tímov. Na turnaji sa pôvodne malo predstaviť 20 družstiev, družstvá Jamajky a Turks A Caicos sa na poslednú chvíľu odhlásili. Zápasy sa hrali v športovom komplexe Centro Olímpico Juan Pablo Duarte. Titul obhájilo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . Strieborné Mexiko získalo svoju prvú medailu.
Tieto majstrovstvá zároveň slúžili ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2018, ktoré organizuje Japonsko. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev. Rovnako 5 družstiev sa kvalifikovalo aj na Panamerické hry 2019 v Lime. Ďalej sa najlepších 6 družstiev zo zóny Strednej Ameriky a Karibiku (5 pre španielsky hovoriaci a 1 pre anglicky hovoriaci Karibik) kvalifikovalo na Stredoamerické a karibské hry 2018 v Barranquille.
Hermokles z Rodosu

Hermokles alebo Hermoklés () bol grécky sochár z prelomu 4. a 3. storočia pred Kr. 
Hermokles bol grécky sochár z ostrova Rodos, činný pravdepobne na konci 4. a na začiatku 3. storočia pred Kr. Staroveký autor Lukianos uvádza, že vytvoril bronzovú sochu krásneho Kombaba, umiestnenú v chráme bohyne Héry v Hierapolise. Podľa nemeckého znalca antického umenia J. J. Winckelmanna žiaril na kráľovskom dvore Seleuka I., prvého kráľa dynastie Seleukovcov, a bol jedným zo sochárov, ktorí sa vo svojej dobe preslávili.
Hermokles

Hermokles alebo Hermoklés () môže byť:
Majstrovstvá Južnej Ameriky vo volejbale žien 2017

Majstrovstvá Južnej Ameriky vo volejbale žien 2017 bol v poradí 32. turnaj majstrovstiev Južnej Ameriky vo volejbale žien, ktoré organizuje Juhoamerická volejbalová konfederácia (CSV). Konal sa v dňoch od 15.19. augusta 2017 v Cali, v Kolumbii, za účasti 6 tímov. Kolumbia bola organizátorom juhoamerického šampionátu žien štvrtýkrát, predtým hostila toto podujatie v rokoch 1973, 2003 a 2015. Zápasy sa odohrali aréne Coliseo Evangelista Mora s kapacitou 3 340 divákov. Titul obhájila , ktorá sa v jedinej hranej skupine umiestnila pred domácou a . Strieborná Kolumbia dosiahla na tomto podujatí svoje najlepšie umiestnenie.
Turnaj zároveň slúžil ako jedna z kvalifikácií juhoamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2018, ktoré organizuje Japonsko. Kvalifikovalo sa ne iba víťazné družstvo.
Účastníci.
Poznámka: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k 22. augustu 2016.
Výsledky.
&lt;br&gt;
Ženská dvojhra na US Open 2011

Kim Clijstersová bola dvojnásobná obhajkyňa titulu, ale odhlásila sa kvôli zraneniu brušného svalstva.
Deviata nasadená Samantha Stosurová vyhrala svoj prvý grandslamový titul, keď vo finále porazila Serenu Williamsovú, trojnásobnú víťazku US Open a 28. nasadenú, 6–2, 6–3. Stala sa prvou austrálskou tenistkou, ktorá vyhrala grandslamový titul od roku 1980, kedy vyhrala Evonne Goolagongová Cawleyová.
Rarášok

Rarášok (staršie názvy: rarášik, rarášek, rarášík ) môže byť:
Rarášok môže byť aj:
Škriatok

Škriatok (staršie názvy: škrátek, škrata) môže byť:
Škriatok môže byť aj:
Škrata

Škrata môže byť:
Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 2017

Majstrovstvá Ázie v basketbale mužov 2017 bol v poradí 29. turnaj majstrovstiev Ázie v basketbale mužov, ktoré organizuje Ázijská basketbalová federácia (FIBA Asia). Konal sa v meste Zouk Mosbeh ( od Bejrútu), v Libanone v dňoch od 8.20. augusta 2017, za účasti 16 tímov. Novinkou turnaja bolo, že sa okrem ázijských družstiev predstavili aj oceánske; družstvá Austrálie a Nového Zélandu boli zároveň nováčikmi podujatia. Libanon bol iba tretím organizátorom z Juhozápadnej Ázie, ktorý hostil ázijský šampionát mužov, po Saudskej Arábii v roku 1997 a Katare v roku 2005. Zápasy sa uskutočnili v aréne Nouhad Nawfal Sports Complex s kapacitou 8 000 divákov. Titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad . Obhajca titulu z skončil piaty.
Kvalifikácia.
Poznámka: Každá ázijská zóna mala právo minimálne na 1 miestenku (Západná Ázia na 2, Východná Ázia na 3 miestenky), pričom ich počet si dodatočne mohla zvýšiť počtom umiestnení svojich družstiev do 5. miesta na Ázijskom pohári 2016.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá boli pred žrebovaním do skupín, ktoré prebehlo 30. mája 2017, nasadené do nasledovných výkonnostných košov:
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2016.
SpaceX CRS-12

SpaceX CRS-12 (SpX-12) bola dvanásta zásobovacia misia kozmickej lode Dragon k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS) uskutočnená v rámci kontraktu Commercial Resupply Services uzavretého s NASA. Celkovo išlo o štrnásty let Dragonu do vesmíru (ak počítame aj demo lety C1 a C2+). Vzhľadom na úspech letu znovupoužitej lode Dragon pri misii SpaceX CRS-11, išlo o poslednú misiu, pri ktorej bol použitý nový kus lode Dragon.
Náklad.
Náklad pri štarte.
Náklad predstavoval celkovo vybavenia. Z toho v hermetizovanej časti a približne v nehermetizovanej časti. V nehermetizovanej časti bol umiestnený prístroj CREAM.
Náklad pri návrate.
Späť na Zem Dragon dopravil 1 700 kg experimentov a vybavenia.
Slovenská otázka

Slovenská otázka môže byť:
Deus absconditus

Deus absconditus () je pojem, ktorý vystihuje židovsko-kresťanskú predstavu o principiálnej neuchopiteľnosti Boha. Prvýkrát sa s ním stretávame v starozákonnej Knihe proroka Izaiáša (45, 15):
Teológiu "skrytého Boha" rozvíjali vo svojich dielach o. i. aj Mikuláš Kuzánsky, Blaise Pascal, Ján Kalvín alebo Martin Luther.
Martin Luther sa tejto problematike venoval v spise "De servo arbitrio" (O neslobodnej vôli). Antonymom pojmu "Deus absconditus" je pojem "Deus revelatus" (lat. "zjavený Boh").
Deus revelatus

Deus revelatus () je teologický pojem, ktorý použil Martin Luther vo svojom spise "De servo arbitrio" (O neslobodnej vôli). Luther rozlišoval medzi "skrytým Bohom" (Deus absconditus; porov. Iz 45, 15) a "Bohom, ktorý sa zjavil v dejinách" (Deus revelatus).
Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 2017

Majstrovstvá Ameriky v basketbale mužov 2017 bol v poradí 19. turnaj majstrovstiev Ameriky v basketbale mužov, ktoré organizuje Americká basketbalová federácia (FIBA Americas). Konal sa v 3 krajinách a 4 dejiskách: Córdoba a Bahía Blanca v Argentíne, Medellín v Kolumbii a Montevideo v Uruguaji. Prebiehal v dňoch od 25. augusta3. septembra 2017, za účasti 12 tímov. Počet účastníkov sa oproti predchádzajúcim turnajom zvýšil z 10 na 12. Nováčikom podujatia bolo družstvo Kolumbie. Titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácou . Obahjca titulu z skončil až na 9. mieste.
Prvýkrát sa odohral turnaj vo viac ako v jednej krajine, pričom predtým hostila Argentína kontinentálne majstrovstvá mužov trikrát (1995, 2001, 2011) a Uruguaj dvakrát (1988, 1997); Kolumbia doteraz hostila iba ženské kontinentálne podujatie. Zápasy sa odohráli v 4 dejiskách, pričom dejiskom finálovej fázy turnaja bola córdobská aréna Orfeo Superdomo.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na Panamerické hry, ktoré hostí Lima. Kvalifikovalo sa na ne 7 najlepších družstiev.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá boli pred žrebovanim do skupín, ktoré prebehlo 20. apríla 2017, nasadené podľa nasledovných výkonnostných košov:
Poznámka: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2016.
Khméri

Khméri (iné názvy: Kméri, Khmérovia, Kmérovia, Kambodžania) sú základná etnická jednotka (resp. väčšinový národ) Kambodže. Malé skupiny Khmérov žijú aj vo Vietname, Thajsku, Laose a inde.
Bioantropologicky tvoria prechodný typ medzi mongoloidnou rasou a čiernou rasou. Ich jazykom je khmérčina patriaca do monkhmérskej skupiny austroázijskej jazykovej rodiny. Majú vlastné písmo – khmérske písmo, ktoré je odvodené z juhoindického písma. Khméri sú od neolitu primárne roľníkmi; pestujú hlavne ryžu. Najmä v období Angkorského kráľovstva boli významnými staviteľmi – svetoznámy je napr. komplex Angkór Vat. Nábožensky sa u Khmérov presadil brahmanizmus, od 12. storočia budhizmus (najprv mahájána, neskôr hínajána).
Kambodžania

Kambodžania môžu byť:
Smok

Smok môže byť:
Menaichmos z Naupaktosu

Menaichmos () bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
Menaichmos, sochár z Naupaktosu, bol činný pravdepodobne v prvej polovici 5. storočia pred Kr. Podľa J. J. Winckelmanna žil v tej istej dobe ako sochársky majster Kallón z Élidy. Antický cestovateľ Pausanias uvádza, že Menaichmos a jeho rodák Soidas boli autormi slávnej chryselefantínovej sochy (zo zlata a slonoviny) bohyne Artemidy, zhotovenej pre chrám v Patrai.
Pausanias do svojej sprievodcovskej príručky o tom zaznamenal: „"Patraičania majú na akropole svätyňu Artemidy Lafrie. Bohyňa má cudzie meno, a aj jej socha sem bola dopravená odinokiaľ. Cisár Augustus totiž zbavil aitólske územie i mesto Kalydón obyvateľstva, pretože sa i Aitólčania museli presťahovať do Nikopolisu na predhorie Aktionu, a tak dostali Patraičania sochu Lafrie. Iné sochy z Aitólie a od Akarnančanov dal cisár dopraviť do Nikopolisu, ale sochu Lafrie venoval Augustus Patraičanom okrem iného ako súčasť kalydónskej koristi. A ešte dnes bola na patraiskej akropole uctievaná. Hovoria, že Lafria bola pomenovaná akýmsi Fókom. Iní prehlasujú, že Kalydónčanom starobylú sochu Artemidy vytvoril Lafrios, syn Kastaliov, vnuk Delfov, druhí zase tvrdia, že sa bohyňa pohnevaná na Oinea stala časom ku Kalydónčanom vľúdnejšia (elafroteron) a to je dôvod jej pomenovania."“
Traubeho mechúrik

Traubeho mechúrik alebo Traubeho bunka je umelý osmotický rastový útvar, vytvorený Moritzom Traubem na účely študovania procesov v živých bunkách, hlavne rastu a osmózy. Útvar nie je skutočnou bunkou, nie je živý, neprebiehajú tam biologické procesy.
Dejiny.
Pokus prvýkrát uskutočnil nemecký biochemik Moritz Traube v roku 1867.
Príprava.
Malý kryštálik hexakyanoželeznatanu draselného K4[Fe (CN)6] je vhodený do roztoku Cu2SO4. V okamihu zreaguje a na povrchu sa vytvorí tenká polopriepustná blanka hexakyanoželeznatanu mednatého Cu2[Fe (CN)6].
Kryštálik obalený blankou padne na dno nádoby. Keďže vnútri je vysoká koncentrácia substrátu, dochádza k osmóze.
Bublinka naberá roztok z okolia a rastie .
Po chvíľke blanka praskne, a v okamihu keď sa hexakyanoželeznatan draselný dostane do kontaktu s roztokom Cu2SO4, znova zreaguje a vytvorí sa nová blanka.
Bublinka môže takto narásť až na niekoľko centimetrov a začne sa podobať na mechúrik.
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2017

Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2017 alebo Eurobasket 2017 bol v poradí 40. turnaj majstrovstiev Európy v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Opäť boli hostiteľmi 4 krajiny v týchto 5 dejiskách: Istanbul, Helsinki, Tel Aviv-Jafo a Kluž, kde sa odohral turnaj v dňoch od 31. augusta – 17. septembra 2017, za účasti 24 družstiev. Titul získalo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad .
Najužitočnejším hráčom (MVP) turnaja sa stal Slovinec Goran Dragić, ktorý zaznemnal 22,6-bodový priemer na zápas. Španiel Pau Gasol sa počas tohoto turnaja stal historicky najproduktívnejší hráč všetkých turnajov ME, keď po zápase s Maďarskom dosiahol 1 111 bodov, čím prekonal predchádzajúceho lídraFrancúza Tonyho Parkera so 1 104 bodmi. V ďalšom priebehu turnaj pridal ešte 72 bodov, čím zvýšil svoju celkovú produktivitu na 1 183 bodov.
Voľby organizátora.
O organizáciu ME 2017 sa pôvodne uchádzalo až 12 krajín, niektoré so spoločnou kandidatúrou: Estónsko, Litva, Lotyšsko a Fínsko, Bulharsko, Severné Macedónsko a Srbsko, Belgicko, Izrael, Poľsko, Slovinsko, Spojené kráľovstvo. FIBA Europe 5. novembra 2015 oznámila za víťaza spoločnú kandidatúru Fínska, Izraela, Poľska, Rumunska a Turecka. O mesiac neskôr, 11. decembra 2015 zredukoval počet organizátorov na 4 krajiny, keď vyňala Poľsko, pričom dejiskom finálovej fázy turnaja sa stala istanbulská aréna Sinan Erdem Dome.
Nasadenie do výkonnostných košov.
Družstvá boli pred žrebovaním do skupín, ktoré sa uskutočnilo 22. novembra 2016, nasadené do nasledovných výkonnostných košov:
Poznámka: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA v roku 2016.
Club Atlético Estudiantil Porteño

Club Atlético Estudiantil Porteño, skrátene Estudiantil Porteño, je argentínsky športový klub so sídlom v meste Ramos Mejía, ktoré sa nachádza v oblasti hlavného mesta Buenos Aires. Estudiantil Porteño vyhral spolu 2 tituly v argentínskej najvyššej súťaži Primera División, oba však ešte v 30. rokoch 20. storočia. Klub vznikol už v roku 1902 a existuje do súčasnosti. Jeho futbalový oddiel však zanikol v roku 1938. V súčasnosti sa Estudiantil Porteño venuje rôznym druhom športu, združuje okrem iného basketbal, gymnastiku, hádzanú či volejbal.
História.
Klub bol založený v roku 1902 pod názvom Club Atlético Estudiantil Porteño študentmi školy Colegio Nacional del Oeste. Študenti školy boli fanúšikovia a členovia klubov Estudiantes de Buenos Aires a Porteño, preto bol zvolený práve názov Estudiantil Porteño. V roku 1904 sa klub stal členom argentínskej futbalovej federácie. Už v roku 1913 sa klub predstavil v najvyššej futbalovej súťaži, kde obsadil deviate miesto. V ďalších ročníkoch sa klub postupe uchytil v strede ligovej tabuľky. V roku 1919 sa liga rozdelila na dve súbežne hrané súťaže. Klub sa pripojil ku konkurenčnej futbalovej federácií a najvyššej súťaži. Aj tu sa klub umiestňoval v strede tabuľky. 20. roky 20. storočia však Estudiantil Porteño trávil skôr v spodnej časti tabuľky. Po zjednotení súťaže v roku 1927 sa tím posunul znova do stredu tabuľky, kde strávil aj zvyšok dekády. V ročníku 1931 sa súťaž profesionalizovala, no nie všetky kluby s touto zmenou súhlasili. Niektoré zostali hrať amatérsku súťaž, ktorú organizovala pôvodná futbalová federácia. To sa týkalo aj klubu Estudiantil Porteño. V sezóne 1931 skončil klub na delenom prvom mieste spoločne s tímom Club Almagro. V následnom finále vyhral Estudiantil Porteño 3:1 a získal svoj prvý majstrovský titul. V nasledujúcich sezónach sa však klubu vôbec nedarilo. V sezóne 1934 bol znovu úspešný, keď skončil na prvom mieste a získal druhý titul. Po tejto sezóne však došlo k zjednoteniu súťaží a všetky amatérske kluby museli povinne zostúpiť do druhej ligy. Keďže Estudiantil Porteño chcel zotrvať na amatérskej úrovni, musel napriek zisku titulu zostúpiť.
Účasť v druhej lige a zánik futbalového oddielu.
Po nútenom zostupe do druhej ligy sa v sezóne 1935 umiestnil klub až na 22. mieste. V ročníku 1936 skončil o miesto nižšie. V sezóne 1937 už hralo druhú ligu iba sedemnásť tímov a Estudiantil Porteño skončil na trinástom mieste. V ročníku 1938 obsadil klub desiate miesto. Predstavitelia klubu však nechceli vytvoriť profesionálny oddiel a preto z vlastnej vôle odhlásili svoj tím z druhej ligy. Vďaka tomu mohol klub zostať na amatérskej úrovni. Od tej doby už tím nehral žiadnu súťaž organizovanú futbalovou federáciou. Klub existuje do súčasnosti a venuje sa organizovaniu rôznych športov, no stále na amatérskej úrovni.
Farby a znak klubu.
V roku 1907 si klub zvolil modrú a červenú farbu ako farby klubu. Tieto farby používa pre svoje družstvá klub aj v súčasnosti.
Klubový znak je taktiež červeno-modrý s nápisom C.A.E.P., teda Club Atlético Estudiantil Porteño.
Wacław Łaciński

Wacław Łaciński (* 26. august 1891 – † ?) bol poľský diplomat, konzul Poľska v Bratislave v rokoch 19321939 (od 1. októbra 1938 generálny konzul).
Činnosť do septembra 1939.
V poľskej zahraničnej službe pôsobil od roku 1919, v rokoch 19191925 ako pracovník vyslanectva v Prahe, vzápätí ako pracovník Politicko-ekonomického oddelenia Ministerstva zahraničných vecí (19251932), ako konzul v Bratislave (19321939) a radca Politicko-ekonomického oddelenia Ministerstva zahraničných vecí (1939). Zúčastnil sa na poľsko-litovských rokovaniach v Kráľovci (dnes Kaliningrad) v roku 1928.
Zatknutie a uväznenie v Sovietskom zväze.
Po vypuknutí nemecko-poľskej vojny ho 17. septembra 1939 zatkli príslušníci NKVD a 28. septembra ho internovali v zajateckom tábore v Krzemieńci. V nasledujúcom období bol väznený v koncentračných táboroch, resp. väzeniach v Sovietskom zväze, konkrétne v Šepetivke, Kozielsku, Pavliševom Bore, Grjazovci a Ľubianke.
Za jeho uvoľnenie z väzenia opakovane intervenoval slovenský vyslanec v Moskve Fraňo Tiso, bratranec predsedu vlády a neskoršieho prezidenta Slovenska Jozefa Tisa. Prvýkrát tak učinil už krátko po svojom príchode do Moskvy marci 1940. Vedúcemu Národného komisariátu zahraničných vecí Viačeslavovi Michajlovičovi Molotovovi adresoval zvláštnu prosbu, v ktorej vyjadril "„vďaku človeku, ktorý v svojom čase urobil veľa dobrého pre môj národ“". Zrejme aj jeho intervencie prispeli k tomu, že začiatkom júna 1941 bol Łacińskemu udelený súhlas na vycestovanie zo Sovietskeho zväzu. Slovenskí historici Dušan Segeš a Valerián Bystrický v tejto súvislosti uvádzajú: "„Ak sa zohľadní skutočnosť, že konečnou zastávkou pre mnohých Poliakov väznených v Kozielsku boli masového hroby v Katyňskom lese "[pozri Katynský masaker]", je veľmi pravdepodobné, že F. Tiso zachránil W. Łacińskemu život.“" Napriek tomu, že prepusteniu Łacińskeho predchádzali intervencie F. Tisa, či mali reálny dopad na sovietske rozhodnutie nemožno potvrdiť.
Činnosť po prepustení z väzenia.
V auguste 1941 bol Łaciński prepustený a následne pôsobil v konzulárnom oddelení poľského veľvyslanectva v Moskve a od októbra 1941 v Taškente. Od roku 1942 pracoval na vyslanectve v Teheráne (ako riaditeľ úradu pre humanitárnu pomoc). Následne v rokoch 19421944 pôsobil na poľskom konzuláte v Nairobi, neskôr až do 50. rokov v Kapskom Meste.
Władysław Bobek

Władysław Bobek môže byť:
Albert Rust

Albert Rust môže byť: