burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kozia skala

Kozia skala () je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Folkušová, približne juhojuhovýchodne od Martina.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a zasahuje na katastrálne územie obce Blatnica a Necpaly. Najbližšími sídlami sú západne ležiace obce Necpaly, Folkušová a Blatnica. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis.
Kozia skala leží v bočnom hrebeni, ktorý vybieha severozápadným smerom z masívu Suchého vrchu (). Masív tvorí horský chrbát s dvojicou vrcholov; niektoré zdroje pod názvom Kozia skala uvádzajú vyššiu () kótu, iné západnejšiu, nižšiu (), označovanú aj ako Eliášová. Južné úpätie vymedzuje Gaderská dolina, severovýchodné Necpalská dolina. Západne susedí Eliášová () a Pekárová (), južne Tlstá (), Lubená () a Prostredný grúň (), východne Dedošová (), Jastrabské () a Morávková () a severne Hrosková () a Lazce (). Vrch patrí do povodia rieky Váh, resp. jeho čiastkového povodia rieky Turiec, kde vodu odvádza z južných svahov Gaderský a zo severovýchodných Necpalský potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý, no riedky les, ktorý umožňuje veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať najmä okolité veľkofatranské vrcholy, pri priaznivých podmienkach tiež Malú Fatru a Strážovské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný odbočením z chodníkov, vedúcich blízkymi dolinami:
Magurka (Moravsko-sliezske Beskydy)

Magurka () je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad Čeladnou, približne juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy.
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina a jej časti Radhošťský hřbet. Leží v Moravsko-sliezskom kraji v okrese Frýdek-Místek a na katastrálnom území obce Čeladná. Najbližším sídlom je na severe ležiaca obec Čeladná, severozápadne sú Trojanovice a južne Prostřední a Horní Bečva.
Opis.
Magurka leží v rázsoche, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z vrchu Čertův mlýn (). Severne susedí Kněhyně () a Malá Stolová (), východne leží Smrk () a Trojačka (), južne Blato () a Bukovina () a západne Radegast () a Čertův mlýn (). Masív patrí do povodia Odry; voda z južných svahov odteká potokom Magurka, zo severných potokom Kněhyňka do Čeladenky a následne do Ostravice. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Hustý lesný porast vrcholovej časti neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou možno pozorovať najmä okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd, ojedinele aj Javorníky, Biele Karpaty, Malú Fatru a Kysucké Beskydy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no západne vedie hrebeňom zelená trasa z rázc. Bařiny na Čertův mlýn.
Jarky

Jarky môže byť:
Cesta III. triedy 3885 (Slovensko)

Cesta III/3885 je cesta III. triedy v okrese Snina od križovatky s cestou II/558 až po koniec rusínskej obce Ruský Potok. Jej celková dĺžka je 4,197 km. 
Začiatok cesty.
Cesta 3885 vzniká oddelením od cesty II. triedy 558, južne od obce Ruský Potok.
Trasa cesty.
Cesta pokračuje mnohými zákrutami cez ochranné pásmo Národného parku Poloniny do obce Ruský Potok. Trasa cesty ďalej vedie v obci popri 2 ubytovaniach, domoch, miestnemu obecnému úradu a popri dvoch autobusových zastávkach SAD Humenné - Ruský Potok, č. domu 83 a Ruský Potok, Jednota. 
Koniec cesty.
Cesta 3885 končí v strede obce Ruský Potok pri drevenom pravoslávnom chráme sv. Michala Archanjela, ktorý je jedným z najmenších i najstarších v okolí. Ďalej sa dostanete len miestnymi cestami k domom, či poľnou cestou do rusínskych obcí Runina a Topoľa.
Kostol svätého Ondreja (Divina)

Kostol svätého Ondreja v obci Divina je neskoro barokový, bol postavený v rokoch 1773 – 1779. Kostol budovali žilinskí murárski majstri. Na fare sa zachoval pôvodný plán s rezom a pôdorysom kostola. Nad vstupom do objektu sa nachádza aliančný erb Suňogovcov a Esterházyovcov. Kostol dal postavitť gróf Ján Nepomuk (*30. 4. 1728 – †1798) zo sliezskej vetvy Suňogovcov, spolu so svojou druhou manželkou, grófkou Žofiou Esterházyovou. Kostol bol po výstavbe benedikovaný Michalom Rudnayom, farárom v Kysuckom Novom Meste. Kostol 30. júna roku 1900 konsekroval nitriansky biskup Imrich Bende. Na južnej fasáde sú umiestnené slnečné hodiny. Pod kostolom je krypta, v súčasnosti neprístupná. V kostole sa nachádzajú aj dve vzácne barokové sochy sv. Floriána a sv. Antona Paduánskeho z polovice 18. storočia. Hlavný oltár pochádza zo začiatku 20. storočia. Organ z roku 1907 vyrobila firma Gebrűder Rieger z Krnova. Vo veži kostola sú umiestnené 4 zvony. Najstarší má latinský nápis a datovanie: "F. UDIT MEIOANERNEST CHRISTELLIPOSO NIIANNO 1774". Ostatné zvony boli uliate v roku 1924. Okrem nich je vo veži aj drevený rapkáč používaný vo veľkonočnom období. Objekt je Národnou kultúrnou pamiatkou.
Prierastlé

Prierastlé () je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Necpaly, približne juhovýchodne od Martina.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a zasahuje na katastrálne územie obce Belá-Dulice a Necpaly. Najbližšími sídlami sú západným smerom ležiace obce Belá-Dulice, Necpaly, Folkušová a Blatnica, východne ležia Liptovské Revúce. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis.
Prierastlé leží v bočnom hrebeni, ktorý vybieha severozápadným smerom z masívu Borišova (). Hrebeň zoviera zo severovýchodu Belianska dolina, z juhozápadu Necpalská dolina. Severným smerom sa nachádza Štefanová (), Lysec () a Osičné (), západným Dedošová (), Plavá () a Nad Uhliskami (), južným Biela skala () a Suchý vrch () a východným Borišov, Šoproň () a Suchá (). Vrch patrí do povodia rieky Váh, resp. jeho čiastkového povodia rieky Turiec, kde vodu odvádza z južných svahov Necpalský a zo severných Beliansky potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. Východné svahy patria do Národnej prírodnej rezervácie Borišov.
Výhľady.
Hustý súvislý lesný porast pokrýva celý vrch, čím neumožňuje rozhľad. Výnimočne možno z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou pozorovať najmä okolité veľkofatranské vrcholy, no tiež časť Malej Fatry a Strážovských vrchov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný odbočením z chodníkov, vedúcich blízkymi dolinami ku Chate pod Borišovom, príp. hrebeňom z Borišova:
Ifjú Szivek

Ifjú Szivek je tanečné divadlo a jeden z najznámejších maďarských folklórnych súborov na Slovensku, ktoré funguje ako profesionálne umelecké teleso pod Ministerstvom kultúry SR.
Súbor vznikol v roku 1955 po zániku tanečného súboru Népes (podobný Sľuku). Najväčším prínosom telesa je prezentácia tradičnej hudobnej a tanečnej kultúry strednej Európy ako spoločenskej hodnoty, prostredníctvom divadelných predstavení doma i v zahraničí (napr. v Maďarsku, v Austrálii, v USA, v Japonsku, vo Švajčiarsku, či vo Švédsku). Tanečné divadlo častokrát presahuje hranice tradičnej prezentácie hudby, tanca a krojov a niektorými svojimi produkciami nabáda k pochopeniu zložitejších spoločenských javov. Cieľovou skupinou divadla sú predovšetkým Maďari žijúci na Slovensku, vznikajú aj predstavenia výlučne pre deti a divadelné produkcie výchovného charakteru pre mladého diváka. Náplň činnosti divadla je rozšírená aj o archivovanie a spracovávanie terénnych folklórnych výskumov z 20. storočia. Katalogizáciou a spracovaním sa archív stáva dostupným pre záujemcov o tradičnú kultúru.
Súbor sa viackrát zúčastnil na slávnom divadelnom festivale v Avignone s produkciami „Vyvlastnenie“ a „Finetuning“. Ifjú Szivek je jediným maďarským „kamenným“ divadlom v hlavnom meste Slovenskej republiky. Jeho budova sa nachádza na Mostovej ulici v centre starého mesta Bratislavy a v rokoch 2021 a 2022 prešla úplnou rekonštrukciou. Umeleckým šéfom Tanečného divadla Ifjú Szivek je od roku 2000 Dušan Hégli.
Repertoár.
Divadlo udržiava na repertoári inscenácie rôzneho druhu, či už divadelno-výchovné predstavenia pre mládež, tradičný folklór, alebo projekty spoločenskými témami.
Vyvlastnenie.
Premiéra: 12. apríl 2013, Bratislava
„"Všetci sme produktom súhry rôznych kultúr, ideológií a príbehov. Napriek tomu v mnohých z nás žije nevysvetliteľná túžba strániť sa všetkého, čo je „iné“. Výsledkom trvalej izolácie je však vylúčenie, nech už je reč o ktorejkoľvek oblasti života. Otázkou zostáva už len to, či vylučujeme alebo sami sa staneme vylúčeným."“
Divadelno-tanečná inscenácia na základe historických udalostí, t.j. vyvlastnení Maďarov na Slovensku, resp. výmeny obyvateľstva medzi Česko-Slovenskom a Maďarskom.
Finetuning.
„"Táto tanečno-divadelná inscenácia na báze tradičnej ľudovej hudby a tanca mala premiéru v júli roku 2016 vo francúzskom Avignone, kde sa na renomovanom medzinárodnom divadelnom podujatí, Festival Off d’Avignon predstavila dvadsaťdvakrát. Tanečné divadlo Ifjú Szivek je prvým divadelným kolektívom zo Slovenska, ktorý sa prezentoval na Festivale Off d’Avignon."“
Inscenácia o domácom násilí, o násilí v medziľudských vzťahoch, s pomocou folklórnych prvkov.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2018

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2018 boli jedenáste majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov. Konali sa v ruskom meste Dmitrov od 6. do 13. januára 2018. Zlato získali hokejistky USA, keď vo finále vyhrali nad Švédskom 9 : 3.
O udržanie.
Tretí zápas, ktorý bol naplánovaný na 13. januára o 15:30, sa nehral, lebo o zostupujúcom už bolo rozhodnuté.&lt;br&gt; vyhralo 2 : 0 na zápasy a udržalo sa v Top divízii. zostupuje do I. A divízie MS 2019.
Nižšie divízie.
I. A divízia.
Turnaj I. A divízie MS 2018 sa hral v Asiagu v Taliansku od 8. do 14. januára 2018.
I. B divízia.
Turnaj I. B divízie MS 2018 sa hral v Katoviciach v Poľsku od 6. do 12. januára 2018.
Kvalifikácia I. B divízie.
Kvalifikácia I. B divízie v rámci MS 2018 sa hrala v Mexiku, hlavnom meste Mexika, od 30. januára do 4. februára 2018.
Anytos

Anytos () môže byť:
Baku City Circuit

Baku City Circuit je mestský závodný okruh, nachádzajúci sa v hlavnom meste Baku v Azerbajdžane. Dĺžkou okruhu 6,003km je v modernej Formule 1 tretím najdlhším okruhom. Prvým pretekom motoristického športu Formuly 1 v Azerbajdžane vôbec, sa stala Veľká cena Európy v roku 2016, o rok neskôr už Veľká cena Azerbajdžanu 2017.
Tomojuki Itamura

Tomojuki Itamura () je japonský režisér, animátor a umelec storyboardu. Začal pracovať v animačnom štúdiu OLM v roku 2002 ako „in-between“ animátor. Pracoval tam do roku 2007, a potom odišiel do štúdia Shaft. Itamura mal ako svoj režisérsky debut sériu "Monogatari", ktorú prebral od režiséra, a taktiež bývalého zamestnanca štúdia Shaft, Tacuju Oišiho.
Kariéra.
Itamura začal pracovať v štúdiu OLM v roku 2002 ako „in-between“ animátor v anime sérii "Pokémon Chronicles".
V roku 2006 pracoval na storyboardoch pre dve epizódy v "Ray the Animation", a o rok na to prešiel do štúdia Shaft. V ten istý rok debutoval ako režisér epizód s treťou epizódou "Sajonara, Zecubou-sensei", a v roku 2008 debutoval ako plnohodnotný režisér pod Akijuki Šinbom v "Mahou Sensei Nedžima!: Široki Cubasa Ala Alba". So štartom "Nisemonogatari", Itamura narežíroval všetky nasledujúce televízne seriály zo série "Monogatari", až do "Owarimonogatari II", ktoré vyšlo v roku kedy odišiel zo štúdia Shaft.
Júki Jase

Júki Jase () je japonský režisér a umelec storyboardu. Začal pracovať v animačnom štúdiu Satelight v roku 2005 ako produkčný manažér. V roku 2010 prešiel do štúdia Shaft ako režisér epizód, a debutoval v "Hidamari Sketch x Honeycomb".
Kariéra.
Jase začal svoju kariéru v anime priemysle ako produkčný manažér v roku 2005, v štúdiu Satelight. Stal sa režisérom epizód a neskôr na konci roku 2009 zo štúdia odišiel. V roku 2010 nastúpil do štúdia Shaft a zrežíroval dve epizódy série Akijuki Šinbu, "And Yet the Town Moves". V roku 2012 pod hlavným režisérom Šinbu, Jase debutoval ako plnohodnotný režisér v "Hidamari Sketch x Honeycomb", a v nasledujúcom roku zrežíroval "Onimonogatari" a "Koimonogatari" (posledné dve dejstvá "Monogatari Series Second Season"), pod hlavným režisérom Šinbom a režisérom Tomojukim Itamurom. V roku 2014 Jase dostal pozíciu režiséra pre anime adaptáciu JIN-ovho projektu Kagerou Daze, a v rokoch 2016/2017 zrežíroval poslednú sériu za štúdio Shaft: '. Nasledujúci rok podal výpoveď, a v roku 2019 zrežíroval prvú sezónu anime "Fire Force", so štúdiom David Production.
Suchá (vrch vo Veľkej Fatre; 1112 m n. m.)

Suchá () je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Belá-Dulice, približne juhovýchodne od Martina.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a na katastrálnom území obce Belá-Dulice. Najbližšími sídlami sú západným smerom ležiace obce Belá-Dulice, Necpaly a Folkušová, juhovýchodne ležia Liptovské Revúce. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis.
Suchá leží v rázsoche, ktorá vybieha západným smerom z masívu Javoriny () v závere Necpalskej doliny. Severným smerom sa nachádza Lysec () a Štefanová (), východným Javorina, južným Šoproň () a Borišov () a západným Prierastlé (), Osičné () a Havranov (). Vrch patrí do povodia rieky Váh, resp. jeho čiastkového povodia rieky Turiec, kde vodu odvádza Beliansky potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. Južné svahy patria do Národnej prírodnej rezervácie Borišov a na západnom úpätí sa nachádza vodopád Došná. V masíve je tiež niekoľko jaskýň.
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Výnimočne možno z lokalít s riedkou vegetáciou pozorovať okolité veľkofatranské vrcholy a časť Malej Fatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, no na západnom úpätí vedie značený chodník k vodopádu Došná. Prístup je možný odbočením z chodníkov, vedúcich v okolí:
EBLM J0555-57

EBLM J0555-57 je trojhviezdny systém vzdialený približne 670 svetelných rokov od Zeme. EBLM J0555-57Ab, najmenšia hviezda v systéme, obieha okolo svojej primárnej hviezdy s obežnou dobou 7,8 dňa a v čase objavu bola najmenšou známou hviezdou s hmotnosťou dostatočnou na to, aby v jej jadre mohla prebiehať fúziu vodíka.
Trojhviezda.
EBLM J0555-57, tiež známa ako CD−57° 1311, je trojhviezdny systém v súhvezdí Maliar, ktorý obsahuje gravitačne viazanú vizuálnu dvojhviezdu pozostávajúcu z dvoch hviezd podobných Slnku, ktorej zložky sa od seba nachádzajú 2,5": EBLM J0555- 57Aa, hviezda spektrálneho typu F8 so zdanlivou magnitúdou 9,98 a hviezda EBLM J0555-57B, hviezda so zdanlivou magnitúdou 10,76. Nebol u nich zistený žiadny orbitálny pohyb, ale majú takmer identickú radiálnu rýchlosť a predpokladá sa, že sú gravitačne viazané.
Samotná zložka EBLM J0555-57A systému je zákrytová dvojhviezda (EBLM J0555-57Ab obieha okolo EBLM J0555-57Aa). V blízkej infračervenej oblasti boli zaznamenané prechody s poklesom jasu o 0,05 % počas nich. Tvar a trvanie prechodov umožňujú určiť polomery oboch hviezd. Doba obehu bola určená na 7 dní a 18 hodín, s nízkou excentricitou 0,09, so sklonom dráhy 89,84° a veľkou polosou 0,08 AU.
EBLM J0555-57Ab.
EBLM J0555-57Ab má hmotnosť približne 85,2 ± 4 hmotnosti Jupitera alebo 0,081 hmotnosti Slnka. Jej polomer je 0,08 polomeru Slnka (asi 60 000 km), o niečo menší, ako je rovníkový polomer Saturnu 60 268 km, hoci hviezda je asi 250-krát hmotnejšia ako Saturn. EBLM J0555-57Ab má najmenšiu možnú hmotnosť (podľa súčasných modelov vývoja hviezd), aby mohla v jej jadre prebiehať fúzia vodíka. Hviezdu EBLM J0555-57Ab objavila skupina vedcov z Univerzity v Cambridgi, ktorí pracovali na projekte EBLM („Eclipsing Binary, Low Mass“), pomocou údajov zozbieraných projektom WASP. WASP (Wide Angle Search for Planets) hľadá exoplanéty pomocou tranzitej metódy. Ďalšie vlastnosti hviezdy boli stanovené pomocou Dopplerovej spektroskopie, čím boli určené varianty periodickej zmeny radiálnej rýchlosti primárnej hviezdy v dôsledku gravitačného vplyvu jej spoločníka. 
EBLM J0555-57Ab je najmenšia v súčasnosti známa hviezda.
Daniel Mikletič

Daniel Mikletič (* 19. február 1959, Bratislava – † 4. august 2024) bol slovenský popový textár, scenárista, novinár, režisér, producent a spevák.
Životopis.
Na strednej škole písal texty pre kapelu Skrat, z ktorej neskôr vznikla skupina Ventil RG. Po štúdiu na Gymnáziu Ivana Horvátha absolvoval štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Tú ukončil získaním diplomu v roku 1982, kedy následne nastúpil na povinnú vojenskú službu, kde sa najprv stal vojenským veliteľom – absolventom granátometnej čaty a o dva mesiace na to (20. decembra 1982) veliteľ bojového vozidla pechoty vo vojenskom útvare v Michalovciach.
Po povinnej vojenskej službe nastúpil ako redaktor do Bratislavskej informačnej a propagačnej služby. Potom sa mu naskytla ponuka pracovať v Československej televízii v Bratislave. Tu sa uchytil ako hudobný dramaturg, aj ako dramaturg zábavných programov (Triangel Extra – hudobná relácia, Senzi Senzus – hudobno zábavná show). Koncom decembra 1990 sa rozhodol z televízie odísť a nasledujúci rok sa z neho stal definitívne hudobný producent. 1. apríla 1991 založil hudobné vydavateľstvo Škvrna Records, ktoré sídlilo v Dúbravke u Vaša Patejdla. 31. augusta 1992 však priestor v Dúbravke opustil a v Trnávke začal odznova pod názvom hudobné vydavateľstvo SQ Music.
SQ Music sa stalo priekopníkom v produkcii rôznožánrových hudobných diel. Pod hlavičku tohto vydavateľstva patrili stálice domáceho pop-folklóru – skupina Senzus, ale aj kapela Hudba z Marsu, Extasy, Ingola, Ďuro Černý. Ako prvý na Slovensku vydal v roku 1997 prvý repový album skupiny Jednotka Slovenskej Starostlivosti (JSS) s názvom "Kompromis", na ktorom si aj zarepoval a z ktorého následne vysamploval hudbu aj reper Vec (Branči Kováč), ktorý tento sampel použil na jeho prvom repovom albume "Trosky".
Činnosť vydavateľstva SQ Music Daniel Mikletič ukončil 1. júna 2004. Počas jeho činnosti však okrem iného nahral aj album, kde s ním spieval ďalší popredný textár Martin Sarvaš. Album s pretextovanými americkými šlágrami niesol názov Duo Haligali "– Drobnosti majstrov" (z klenotnice populárnej hudby), z ktorého sa stal virálnym song „My nie sme gigolo“ (1994)
Daniel Mikletič bol tým, ktorý vymyslel meno, pre Rádio Vlna, ktoré začalo vysielať 12. apríla 2015.
Spolupracoval s väčšinou umelcov z domácej populárnej scény. Jeho texty naspieval napríklad Richard Müller (skupina Banket), Janko Kuric (skupina Vidiek), Robo Grigorov (skupina Ventil RG – ktorej názov vymyslel Daniel Mikletič), Júlia a Peter Hečkovci, Mirka Brezovská, Jana Kirschner, Plus Mínus, Polemic, Berco Balogh, ale aj česká speváčka Ilona Csáková.
Otvorený čítací rámec

Otvorený čítací rámec (ORF, z anglického "open reading frame") je časť sekvencie DNA medzi štart kodónom a stop kodónom. Súčasťou definície môže byť podmienka, že dĺžka takejto sekvencie musí byť deliteľná tromi. Tento výraz sa bežne používa hlavne u skúmanej časti prokaryotickej sekvencie DNA, kde len jeden zo šiestich možných čítacích rámcov bude „otvorený“ („čítanie“ v tomto kontexte znamená, danú sekvenciu DNA možno transkribovať do RNA a následne preložiť pomocou ribozómu; detaily viď nižšie). Takýto otvorený čítací rámec môže obsahovať štart kodón (v RNA zvyčajne AUG) a podľa definície musí byť ukončený stop kodónom (v RNA zvyčajne UAA, UAG alebo UGA). Štart kodón (nemusí byť vždy prvý) ukazuje, kde začína translácia. Terminátor transkripcie sa nachádza za ORF, teda až za stop kodónom translácie. Ak by sa transkripcia ukončila ešte pred stop kodónom, počas translácie by vznikla nekompletná bielkovina.
V eukaryotických génoch s väčším počtom exónov sa po transkripcii odstraňujú intróny a exóny sa následne spájajú dokopy, čím vzniká hotová mRNA, ktorá môže byť použitá na transláciu. Pri hľadaní génov sa teda definícia ORF ako sekvencie medzi štart a stop kodónmi uplatňuje len pre mRNA po zostrihu (splicingu), nie pre genómovú DNA, pretože intróny môžu obsahovať stop kodóny a/alebo môžu viesť k posunu čítacieho rámca. Podľa alternatívnej definície je ORF sekvencia, ktorá má dĺžku deliteľnú tromi a je ohraničená stop kodónmi (z oboch strán). Táto definícia je všeobecnejšia a môže byť užitočná v transkriptomike a metagenomike, kde štart a stop kodón nemusia byť prítomné v získanej sekvencii. Taký ORF odpovedá časti génu, nie celému génu.
Šesť čítacích rámcov.
Keďže DNA je interpretovaná v skupinách troch nukleotidov (kodónov), jedno vlákno DNA má tri rôzne čítacie rámce. Dvojzávitnicva DNA má dve antiparalelné vlákna a keďže každý z nich má tri čítacie rámce, celkom existuje šesť rôznych rámcov pre transláciu.
Obraznosť

Obraznosť môže byť:
Karen Allenová

Karen Allenová (* 5. október 1951,Carrollton, Illinois, USA) je americká herečka, známa z filmu "Indiana Jones a Dobyvatelia stratenej archy" (1981). 
Detstvo a mladosť.
Jej matkou bola univerzitná profesorka a jej otec bol agent FBI. Má anglický, írsky, waleský a škótsky pôvod. Kvôli práci jej otca, sa musela rodina často sťahovať. Má ešte dve sestry. 
Ako sedemnásťročná, sa presťahovala do New Yorku, kde študovala umenie a dizajn. Študovala herectvo v Inštitúte Leea Strasberga. 
Kariéra.
Debutovala vo filme v roku 1978. V roku 1981 si zahrala po boku Al Pacina, vo filme "Na love" a o rok neskôr, si zahrala po boku Harrisona Forda, vo filme, "Indiana Jones a Dobyvatelia stratenej archy". Film získal veľký úspech a Allenová za svoj herecký výkon získala ocenenie Saturn Awards. Rolu si zopakovala aj v pokračovaní, v roku 2008, s názvom "Indiana Jones a Království křišťálové lebky". V roku 1984 získala druhú nomináciu, aj v rovnakej kategórii, za jej herecký výkon vo filme "Starman". 
V roku 1988 si zahrala v komédii "Strašidelné Vianoce". Objavila sa aj vo filme "Challenger", ktorý bol inšpirovaný skutočnou udalosťou. V roku 1993 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Jeroen Krabbé, Elizabeth McGovern, Adrien Brody a Jesse Bradford vo filme "King of the Hill". V roku 1999 si zahrala v dráme "Fallen Sky", kde stvárnila alkoholickú matku Brittany Murphy. 
V roku 2020 stvárnila hlavnú rolu v dráme "Colewell" a získala nomináciu na herecké ocenenie, Independent Spirit Awards. O rok neskôr, mala menšiu rolu v dráme "Čo sme videli, čo sme počuli".
Súkromný život.
Allenová bola vydatá za herca Kalea Browna, s ktorým má jedného syna. Ich manželstvo skončilo rozvodom, v roku 1998. Po narodení jej syna, odmietala väčšie roly, pretože sa chcela venovať výchove jej syna. 
Venuje sa pleteniu a založila vlastnú textilnú spoločnosť.
Neural

Neural je tlačené (printové) periodikum založené v roku 1993 v Bari v Taliansku. Časopis je orientovaný na umenie nových médií, elektronickú hudbu a hacktivizmus. Jeho zakladateľmi sú Alessandro Ludovico a šéf vydavateľstva Minus Habens Records Ivan Iusco. V historicky prvom čísle časopisu (november 1993) bol uverejnený preklad knihy Williama Gibsona "Agrippa (kniha mŕtvych)" v taliančine.
História.
Prvé témy, ktorými sa Neural zaoberal boli kyberpunk (ako hnutie), elektronická hudba, siete a BBS, virtuálna realita, sci-fi a ďalšie. "Neural" bol od začiatku koncipovaný ako „časopis nápadov“ a jeho ambíciou bolo stať sa priesečníkom medzi vydavateľmi digitálnej kultúry. Obsahoval špecifický grafický dizajn a prezentoval elektronickú kultúru v printovom „rozhraní“ (napríklad: paginácia bola striktne uvádzaná v binárnych, neskôr v desatinných číslach). Grafický layout časopisu bol inšpirovaný americkým časopisom Whole Earth Catalog (WEC).
V roku 1997 bola spustená oficiálna webstránka časopisu "Neural", ktorá je od roku 2000 pravidelne aktualizovaná. Webstránka Neural je v súčasnosti dvojjazyčná (angličtina a taliančina).
Rok 1998 priniesol zásadné témy: mediálne umenie, vrátane sieťového umenia (tzv. net.art), ako aj konceptuálne využitie technológie v umení. Súčasťou vydaní bol tiež hacktivizmus a aktivizmus využívajúci elektronické médiá a umelecký experiment. "Neural" je súčasťou elektronického kultúrneho vydavateľstva Mag.net od roku 2002. Ide o medzinárodnú sieť časopisov, ktorá sa riadila sloganom: „spolupráca je lepšia ako konkurencia“. Vznik siete Mag.net sa viaže na konferenciu „Post Media Publishing“, ktorá sa konala na Universidad International de Andalucia v Seville (Španielsko).
Časopis "Neural" () vychádzal pôvodne ako dvojmesačník, od roku 1997 je publikovaný trikrát ročne. Pôvodne vychádzal v taliančine, neskôr (od roku 2003) vychádzali dve rôzne printové verzie, a to v angličtine a taliančine. V roku 2008 bolo vydávanie talianskej verzie pozastavené.
Ocenenia.
Prix Ars Electronica je už tradične udeľovaná (od roku 1987) inštitúciou Ars Electronica Linz, v Rakúsku. Ocenenie sa týka tiež výnimočných medzinárodných iniciatív v oblasti digitálneho a interaktívneho umenia, digitálnej kultúry alebo elektronickej hudby. V rokoch 20012006 sa v rámci festivalu Ars Electronica ceny udeľovali v kategórii Net Vision / Net Excellence. "Neural" získal v tejto kategórii čestné uznanie (2004).
Prispievatelia.
K významným prispievateľom, ktorí formovali "Neural" patria: Josephine Bosma, Jonah Brucker Cohen, Bronac Ferran, Daphne Dragona, Paul Prudence, Vittore Baroni, Francesca Bianchi, Aldo Chimenti, Cosma Di Tanno, Francesco Lodolo, Antonio Scacco, Paul Toohill, Fabrizio Usberti a ďalší.
Bibury Animation Studios

Bibury Animation Studios G.K. () je japonské animačné štúdio, založené 1. mája 2017.
História.
Animačné štúdio Bibury Animation Studios bolo založené 1. mája 2017 Motoki Tanakom, režisérom ktorý zrežíroval "Kinro Mosaic", sériu "Grisaia" a "Rewrite", ako nezávislý animátor a režisér po odchode zo štúdia White Fox. Prvé dva roky existencie štúdio fungovalo iba pre dodávanie (prevažne) „in-between“ a „2nd key“ animácii. V roku 2019 štúdio vyprodukovalo prvé veľké dielo, ', zrežírované zakladateľom štúdia Motokim (ktorý taktiež zrežíroval predošlé sezóny tejto série). V tom istom roku štúdio vyprodukovalo prvý televízny seriál, '.
Má taktiež dcérske štúdio Bibury Animation CG, ktoré poskytuje 3DCG animáciu a dizajny ako pracovná sila pre ostatné štúdia.
9K512 Uragan-1M

9K512 Uragan-1M je ruský salvový raketomet, ktorý umožňuje paľbu raketami dvoch rôznych kalibrov. Je určený na ničenie živej sily, ľahko obrnených a obrnených vozidiel motorizovanej pechoty a tankových jednotiek nepriateľa, delostrelectva, protilietadlových systémov, veliteľských stanovíšť, komunikačných centier a objektov vojenských síl. Uragan-1M bol vyvinutý špecialistami z NPO SPLAV v spolupráci s podnikom Motovilichinskie zavody.
Vznik a vývoj.
Vývoj podvozku pre raketomet Uragan-1M sa v Brianskom automobilovom závode začal ešte koncom roka 1995, ale kvôli nedostatku finančných prostriedkov boli tieto práce na konci roku 1996 pozastavené. Vtedy sa predpokladalo, že modulárny raketomet bude vyrobený na šasi BAZ-6910 Voščina-1. V dôsledku zavádzania bieloruských podvozkov MZKT-7930 Astrológ, ktoré slúžia najmä pre rakety Iskander, bolo neskôr rozhodnuté postaviť nový komplet na tej istej platforme. Vojskové skúšky raketometu začali v roku 2012 a úspešne skončili v roku 2015. Do výzbroje ruskej armády vstúpil systém 9K512 Uragan-1M na začiatku roku 2017.
Konštrukcia.
Systém 9K512 Uragan-1M pozostáva z bojového vozidla 9A53, nabíjacieho vozidla 9T249 a rôznych neriadených rakiet. Bojové vozidlo 9A53 je postavené na podvozku MZKT-7930 a na ploche za kabínou má dve konzoly, z ktorých každá môže pojať jeden kontajner s neriadenými raketami. Existujú dva typy kontajnerov, a to pre šesť rakiet kalibru 300 mm (dva rady po troch) a pre pätnásť rakiet kalibru 220 mm (jeden rad s tromi a tri rady po štyroch). Pri použití 220mm rakiet je možné celú zásobu vypustiť za 60 sekúnd, zatiaľ čo pri použití 300mm rakiet to zaberie asi 40 sekúnd. Na vozidlo je možné umiestniť aj kombináciu oboch typov kontajnerov. Pohon vozidla zabezpečuje motor JaMZ-846 s výkonom 373 kW, ktorý umožňuje dosiahnuť rýchlosť až 70 km/h. 
Uragan-1M môže odpaľovať široké spektrum rakiet na maximálnu vzdialenosť 35 km (kaliber 220 mm) alebo 120 km (kaliber 300 mm).
Nabíjacie vozidlo 9T249 je postavené tiež na podvozku MZKT-7930. Preváža ďalšie dva kontajnery s raketami a je vybavené žeriavom s nosnosťou 6300 kg.
Studio VOLN

Studio VOLN Co., Ltd. () je japonské animačné štúdio, ktoré animuje a produkuje televízne série (anime) a filmy.
História.
Štúdio bolo založené 12. augusta 2014, bývalým producentom a režisérom štúdia Madhouse, Keidži Mitom. Prvé dve animované série boli produkované v spolupráci so štúdiom MAPPA. Jednou z nich bola adaptácia populárnej manga série "Ushio &amp; Tora". Odvtedy začali produkovať vlastné práce, ako napríklad sfilmovanú verziu novely z roku 2015, "I Want to Eat Your Pancreas".
Paul Hardcastle

Paul Louis Hardcastle (* 10. december 1957, Kensington, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britský skladateľ, hudobník, producent, skladateľ, rozhlasový moderátor a multiinštrumentalista. Je známy vďaka svojej piesni „19“, ktorá sa umiestnila na prvom mieste v rebríčku UK Singles Chart v roku 1985.
Osičné

Osičné () je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Necpaly, približne juhovýchodne od Martina.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a zasahuje na katastrálne územie obce Belá-Dulice a Necpaly. Najbližšími sídlami sú západným smerom ležiace obce Belá-Dulice, Necpaly, Folkušová a Blatnica, východne ležia Liptovské Revúce. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis.
Osičné leží v bočnom hrebeni, ktorý vybieha severozápadným smerom z masívu Borišova (). Hrebeň vymedzuje zo severovýchodu Belianska dolina, z juhozápadu Necpalská dolina. Severným smerom sa nachádza Hradište () a Lysec (), východným Suchá (), Šoproň (), Borišov a Prierastlé (), južným Biela skala () a Nad Uhliskami () a západným Plavá (), Dedošová () a Jastrabské (). Vrch patrí do povodia rieky Váh, resp. jeho čiastkového povodia rieky Turiec, kde vodu odvádza z juhozápadných svahov Necpalský a zo severovýchodných Beliansky potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol Osičného pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou možno pozorovať najmä okolité veľkofatranské vrcholy, no tiež časť Malej Fatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný odbočením z chodníkov, vedúcich blízkymi dolinami:
Železničná stanica Jablonica

Železničná stanica Jablonica je železničná stanica v Jablonici. Leží na trati 116 Kúty – Trnava a odbočuje z nej trať 117 Jablonica – Brezová pod Bradlom. Stanica je elektrifikovaná striedavou sústavou 25kV 50Hz.
Koncesiu na výstavbu získala spoločnosť Uhorskej severozápadnej miestnej železnice (Magyar Eszaknyugati hélyi érdekú vasut) v roku 1897. Povolenie na odbočku do Brezovej pod Bradlom je z októbra 1898.
Doprava.
Na stanici sa nachádzajú 5 dopravných, 4 manipulačné, 7 ostatných koľají. V Jablonici je stanovisko dispečerov. Dispečer I. ovláda trať medzi Kútmi a Jablonicou a trať do Brezovej pod Bradlom. Dispečer II. ovláda trať medzi Trnavou a vchodovým návestidlom v Jablonici.
Železničná stanica Brezová pod Bradlom

Železničná stanica Brezová pod Bradlom je železničná stanica v Brezovej pod Bradlom. Je koncovou stanicou trate 117 Jablonica – Brezová pod Bradlom. Stanica nie je elektrifikovaná.
Doprava.
Na stanici sa nachádzajú 2 dopravné, 1 manipulačná a 2 ostatné koľaje. Počas výstavby Štefánikovej mohyly na Bradle z nej k stavbe viedla úzkorozchodná železnica s rozchodom 600 mm.
Stanica bola otvorená 6. septembra 1899. Osobná doprava do Brezovej pod Bradlom bola zastavená v roku 2003, chodia do nej iba občasné turistické či súkromné vlaky.
Film Konečná stanica.
Na stanici bol v roku 2004 natočený film Konečná stanica, ktorý režíroval Jiří Chlumský.
Martin Šafárik

Martin Šafárik (* 14. február 1983, Bratislava) je slovenský katolícky kňaz, maliar a operný spevák (bas).
Životopis.
Narodil sa 14. februára 1983 v Bratislave otcovi Antonovi a mame Helene ako druhý zo štyroch detí. V rokoch 19972002 absolvoval štúdium operného spevu na Cirkevnom konzervatóriu v Bratislave a účinkoval v Lúčnici ako aj v Schlosstheateri vo Viedni. Koncertné turné absolvoval so sláčikovým telesom "Strieborné struny" v Rakúsku, v USA a v Austrálii. Potom medzi rokmi 20032009 absolvoval štúdium na Teologickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Medzi rokmi 20032012 absolvoval súkromné štúdium maľby u akademického maliara Pavla Potočka. V roku 2009 bol vysvätený za diakona. V nasledujúcom roku bol vysvätený za kňaza a následne nastúpil svoju pastoračnú službu ako novokňaz v Skalici. Následne v rokoch 2011 – 2013 bol kaplánom v Rači. V rokoch 20132016 pôsobil ako kaplán v Podunajských Biskupiciach. Následne v roku 2016 pôsobil ako kaplán v Blumentáli v Bratislave. Následne v roku 2018 ako kaplán v Šamoríne. Od roku 2020 je farárom v obci Borský Svätý Jur.
2S9 Nona-S

2S9 Nona-S je sovietsky a ruský samohybný mínomet, ktorý v sebe kombinuje výhody húfnice a mínometu. Ako ľahká a mobilná zbraň bola Nona-S vyvinutá pre sovietske výsadkové vojsko. Je určená na ničenie delostreleckých a mínometných batérií, raketometov, obrnených cieľov a veliteľských stanovíšť.
Vznik a vývoj.
V roku 1972 sa začal vývoj ľahkého samohybného mínometu, ktorý by bol schopný pristáť na padáku a dokázal by výsadkárom poskytnúť priamu palebnú podporu. Vývoj prebiehal v 25. oddelení Ústredného vedecko-výskumného ústavu Točmaš (Podoľsk) pod vedením A. G. Novožilova. Ako základ sa použila 122 mm samohybná húfnica 2S2 Fialka na podvozku obojživelného pásového obrneného transportéra BTR-D (Objekt 925). V roku 1974 bolo rozhodnuté nahradiť mínomet 120 mm kanónom schopným strieľať projektily aj míny. Táto zbraň, ktorá neskôr dostala označenie 2A51, bola vyvinutá špecialistami zo závodu č. 172 (Motovilichinské závody v meste Perm) pod vedením J. N. Kalačnikova. Nový mínomet dostal názov Nona-S. a po rozsiahlych testoch bol v roku 1981 zavedený do sovietskej armády. Výroba prebiehala do roku 1989, pričom celkovo bolo vyrobených 1432 exemplárov.
Konštrukcia.
Nona-S je postavená na podvozku obojživelného pásového obrneného transportéra BTR-D, ktorý je vyrobený z plechov z hliníkovej zliatiny. V prednej časti vozidla uprostred sedí vodič a vľavo od neho je miesto veliteľa. V strednej časti trupu je bojový priestor, v ktorom je umiestnená zásoba munície. V zadnej časti trupu je motorový priestor s pohonnou jednotkou. Veža je zváraná a vybavená 120 mm kanónom. Vľavo od kanónu je pracovisko strelca a napravo je miesto nabíjača.
Stanovisko veliteľa je vybavené tromi periskopickými pozorovacími zariadeniami TNPO-170A na sledovanie terénu. Stanovisko strelca je vybavené delostreleckým panoramatickým zameriavačom 1P8 pre streľbu z uzavretých palebných postavení a zameriavačom priamej streľby 1P30. Na pravej strane veže je inštalované otočné pozorovacie zariadenie MK-4. Externú rádiovú komunikáciu zabezpečuje rádiostanica R-123M alebo R-173.
2S9 Nona-S je vyzbrojená 120 mm kanónom 2A51, ktorý dokáže strieľať granáty a míny. Hlavná munícia je: 
Nona-S môže byť prepravovaná vo vojenských dopravných lietadlách An-12A, An-22 a Il-76, z ktorých môže byť počas letu vysadená na padáku. Lietadlo Il-76 dokáže prepraviť tri stroje Nona-S, ale pri leteckom výsadku berie na palubu iba dva mínomety.
Leonardo (časopis)

Leonardo je recenzovaný akademický časopis, ktorý vydáva Medzinárodná spoločnosť pre umelecké vedy a technológie (Leonardo/ISAST) v spolupráci s vydavateľstvom MIT Press. Dvojmesačník "Leonardo" je zameraný predovšetkým na vedu a technológie, ktoré sú aplikované v súčasnej hudbe a umení.
História.
Časopis "Leonardo" bol založený v roku 1968 umelcom a vedcom Frankom Malinom v Paríži vo Francúzsku. "Leonardo" publikuje diela umelcov, ktorí pracujú s rozličným médiami a inklinujú k vede či technológiám už vyše päť dekád. Produkcia časopisu sa neskôr presunula do oblasti San Francisco Bay Area, USA. Po smrti Franka Malinu v roku 1981 prevzal rolu šéfredaktora jeho syn Roger Malina. V roku 1982 bola založená Medzinárodná spoločnosť pre umelecké vedy a technológie (Leonardo/ISAST) s cieľom podporovať program "Leonardo" a poskytovať komunikačnú bázu pre umelcov vo sfére nových médií. Spoločnosť ISAST vydáva tiež ďalšie publikácie ako "Leonardo Music Journal", "Leonardo Electronic Almanach", "Leonardo Reviews" a "Leonardo Book Series". Všetky tieto publikácie vznikajú v kooperácii s MIT Press.
Medzi ďalšie aktivity organizácie ISAST patrí udeľovanie cien a účasť na výročných konferenciách a sympóziách – napríklad v rámci Space and the Arts Workshop alebo College Art Association. Leonardo má svoju organizáciu aj vo Francúzsku, tzv. asociáciu Leonardo, ktorá spravuje webstránku "Observatoire Leonardo". Asociácia podporuje inovatívne spôsoby prezentácie umenia, ktoré sú založené na technológiách, je tiež miestom pre stretávanie sa mediálnych umelcov, pedagógov, študentov alebo vedcov. Medzi dôležité aktivity organizácie patrí aj dokumentácia inovatívnych technológií a prototypov, ktoré vytvorili umelci, podobne ako je to v prípade vedcov publikujúcich svoj výskum v akademických publikáciách.
Čítací rámec

Ako čítací rámec sa v molekulárnej biológii označuje spôsob, ktorým sa dá rozdeliť sekvencia nukleotidov v nukleovej kyseline (DNA alebo RNA) na sadu po sebe idúcich trojíc (tripletov), ktoré sa neprekrývajú. Keď tieto trojice odpovedajú aminokyselinám podľa genetického kódu alebo signálu na zastavenie translácie, označujú sa ako kodóny.
Jedno vlákno molekuly nukleovej kyseliny má fosforylový koniec, takisto nazývaný 5'-koniec, a hydroxylový koniec, teda 3'-koniec. Tieto konce udávajú smer 5' → 3'. Existujú tri čítacie rámce, ktoré je možné čítať v smere od 5' konca k 3' koncu, pričom každý z nich začína na inom nukleotide v rámci danej trojice. V dvojvláknovej nukleovej kyseline existjú ďalšie tri čítacie rámce, ktoré je možné použiť, a to v komplementárnom vlákne v smere 5′ → 3′. Keďže vlákna dvojzávitnice molekuly nukleovej kyseliny sú antiparalelné, smer čítania od 5′ konca k 3′ koncu jedného vlákna je opačný, ako smer čítania od 5′ konca k 3′ koncu druhého vlákna.
Všeobecne je len jeden čítací rámec danej časti neukleovej kyseliny biologicky významný. Tento čítací rámec sa označuje ako otvorený čítací rámec. Niektoré vírusové transkripty používajú viacero prekrývajúcich sa čítacích rámcov. Existuje jeden známy príklad prekrývajúcich sa čítacích rámcov v cicavčej mitochondriálnej DNA: časti génov, ktoré kódujú dve podjednotky ATPázy, sa prekrývajú.
Jeddah Corniche Circuit

Jeddah Corniche Circuit je mestský závodný okruh, nachádzajúci sa v meste Džidda v Saudskej Arábii. Dĺžkou okruhu 6,174 km to je najdlhší mestský okruh a druhý najdlhší okruh v modernej Formule 1, dlhší okruh je už len Circuit de Spa-Francorchamps v Belgicku. Okruh je takisto označovaný za najrýchlejší mestský okruh a svojou rýchlosťou 244 km/h prekonal okruh Albert Park Circuit v Melbourne.
Prvá Veľká cena Saudskej Arábie sa konala v roku 2021.
Bágľov kopec

Bágľov kopec () je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Blatnica, približne severovýchodne od Turčianskych Teplíc.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a na katastrálnom území obce Blatnica. Najbližšími sídlami sú západne ležiaca Blatnica a Mošovce a severne situovaná Folkušová a Necpaly. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis.
Bágľov kopec je súčasťou mohutného bočného hrebeňa, ktorý vedie z masívu Krížnej () západným smerom cez Smrekov () na Ostrú () a Tlstú (). Severným smerom sa nachádza vrch Lubená () a Kozia skala (), východným Nad Uhliskami () a Skalná (), južným Haľamova kopa () a Chládkové úplazy () a západným Ostrá a Tlstá. Masív patrí do povodia rieky Turiec, kam vodu odvádza Blatnický potok a jeho prítok Gaderský potok a potok Selenec. Vrcholom vedie značený chodník, prepájajúci hrebeňom Zadnú Ostrú a Tlstú. Masív patrí do Národnej prírodnej rezervácie Tlstá. 
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva súvislý les, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou je možné pozorovať okolité veľkofatranské vrcholy, ojedinele pri priaznivých podmienkach tiež Oravskú Maguru, Malú Fatru, Strážovské vrchy, Vtáčnik a Kremnické vrchy.
Veľká cena Kanady 2022

Veľká cena Kanady 2022 (fra. Formula 1 AWS Grand Prix du Canada 2022) sa uskutočnila 19. júna 2022 na mestskom okruhu Circuit Gilles Villeneuve v Montréale, v kanadskej provincii Québec. Boli to deviate preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1 a prvá Veľká cena Kanady od roku 2019, potom ako predchádzajúce dva ročníky boli zrušené kvôli pandémii koronavírusu.
Tri dni pred Veľkou cenou Kanady bolo oznámené, že zmluva s organizátormi Veľkej ceny Austrálie, ktorá je platná do roku 2025, bola predčasne predĺžená o ďalších desať rokov až do roku 2035. Zmluva zaručuje, že preteky v Austrálii budú počas tohto obdobia najmenej päťkrát úvodnými pretekmi sezóny.
Pred Veľkou cenou sa nachádzali obaja piloti tímu Red Bull Max Verstappen a Sergio Pérez na prvých dvoch miestach priebežného poradia jazdcov. Na treťom mieste v šampionáte ležal Charles Leclerc.
Priebeh kvalifikácie.
Max Verstappen vyhral kvalifikáciu v daždivých podmienkach pred Fernandom Alonsom a Carlosom Sainzom. Alonso tým pádom štartoval prvýkrát od Veľkej ceny Nemecka 2012 z prvého radu.
Priebeh pretekov.
Holandský pretekár Max Verstappen vyhral preteky pred Carlosom Sainzom z tímu Scuderia Ferrari a Lewisom Hamiltonom, ktorý jazdí za Mercedes.
Výsledky.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Preteky.
Poznámky:
Myšlienky vraha

Myšlienky vraha () je americký televízny seriál, ktorý mal v USA premiéru 22. septembra 2005 na stanici CBS.
Intersexualita

Intersexualita je situácia, kde sú „ľudia narodení s pohlavnými znakmi oboch pohlaví, zvonku môžu vyzerať ako chlapčenské alebo dievčenské, ale zároveň môžu mať z hľadiska pohlavia iné reprodukčné orgány vnútri tela vrátane chromozómov, pohlavných žliaz a genitálií.“ Intersexualita sa sama o sebe nepovažuje za lekársky problém a je normálnou súčasťou biológie.
Identita.
Intersexuálna osoba nie je transrodová. Môže sa identifikovať ako žena, muž, ani ani, heterosexuálne, gej, lesba, bisexuálne alebo asexuálne. Intersexualita je súčasťou pojmu LGBTI a intersexuálni ľudia môžu sami seba označovať ako queer. Termín hermafrodit sa nepoužíva, pretože predpokladá, že telo má všetky ženské a mužské orgány spolu, čo sa nestáva.
Príčiny a podoby.
Príčinou intersexuality môže byť nerovnováha hormónov alebo netypická odpoveď plodu na hormóny. Približne 1 z 2000 alebo 17 z 1000 osôb sa narodí ako intersex.
Intersexuálni ľudia mať napr. typické ženské pohlavné znaky navonok, ale mužskú anatómiu vnútri. Môžu sa narodiť bez maternice alebo môžu mať mikropenis. Niektoré prípady majú nejednoznačné genitálie. Môžu sa vyskytnúť aj atypické počty alebo kombinácie chromozómov. Vyskytuje sa tiež genetický mix, kde je časť tela ženská a časť mužská. Tento stav sa vyskytuje pri článkonožcoch, cicavcoch a vtákoch.
Miami International Autodrome

Miami International Autodrome je mestský okruh vybudovaný okolo známeho štadióna Hard Rock Stadium v Miami Gardens na Floride (USA). Premiéra tohto okruhu sa konala 6. mája 2022 prvými tréningmi Veľkej Ceny Miami 2022, Formuly 1. Architektom tohto okruhu je Apex Circuit Design.
Queer

Queer (menej často aj v poslovenčenom fonetickom tvare kvír) je pojem pre ľudí, ktorých sexuálna orientácia nie je heterosexuálna alebo rodová identita nie je cisrodová. Títo ľudia sa tak môžu identifikovať ako gej, lesba, bisexuál alebo trans.
Pôvod a dejiny slova.
Slovo od 16. storočia označovalo niečo podivné alebo zvláštne. Jeho prvé známe použitie ako prídavného mena je z roku 1513. V priebehu 20. storočia sa používalo na zosmiešnenie a ostrakizáciu homosexuálnych ľudí. V roku 1990 slovo prebrala americká organizácia Queer Nation a začala jeho význam prevracať k významu nástroja boja proti útlaku homosexuálov, ktorí neboli spokojní s výsledkami doterajšieho „gay a lesbického aktivizmu“.
Repište (vrch vo Veľkej Fatre)

Repište () je vrch vo Veľkej Fatre. Leží nad obcou Liptovské Revúce, približne severne od Banskej Bystrice.) 
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra. Vrchom vedie hranica medzi Žilinským a Banskobystrickým krajom a zároveň okresmi Banská Bystrica a Ružomberok. Zasahuje na katastrálne územia obcí Liptovské Revúce a Staré Hory. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situovaná osada Valentová, patriaca k obci Motyčky, južne ležiace Staré Hory a severovýchodne Liptovské Revúce. Vrch patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Opis.
Repište je súčasťou mohutného hrebeňa, ktorý vedie z masívu Krížnej () východným smerom cez Šturec () na Zvolen (). Severným smerom sa nachádza vrch Ostredok (), Suchý vrch () a Ostré brdo (), východným Čierna hora (), Šturec () a Veterný vrch (), južným Jelenská skala () a Majerova skala () a západným Líška (), Krížna a Frčkov (). Severná časť hrebeňa je odvodňovaná riekou Revúca do Váhu, vodu z južných svahov odvádza potok Rybie do Starohorského potoka a Bystrice v povodí Hrona. Vrcholom vedie turistická magistrála z Krížnej na Donovaly.
Výhľady.
Časť hrebeňa je odlesnená, zvyšok však pokrýva súvislý les, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité veľkofatranské vrcholy, pri priaznivých podmienkach tiež Javorie, Poľanu, Nízke a Západné Tatry.
2S34 Chosta

2S34 Chosta je ruský samohybný mínomet, ktorý v sebe kombinuje výhody húfnice a mínometu. Je určený na ničenie delostreleckých a mínometných batérií, raketometov, obrnených cieľov a veliteľských stanovíšť na vzdialenosť až 14 km.
Vznik a vývoj.
2S34 Chosta je modernizovaná verzia samohybnej húfnice 2S1 Gvozdika. Prvú objednávku delostreleckého systému 2S34 Chosta zrealizovala ruská armáda v roku 2011. Prvé sériovo vyrobené kusy boli armáde dodané v roku 2012.
Konštrukcia.
2S34 Chosta má pomerne jednoduchú konštrukciu, zároveň ale má trup so zvýšenou odolnosťou proti protitankovým mínam. Veža s kanónom je nainštalovaná na vylepšenom podvozku obrneného transportéru MT-LB. Disponuje zameriavacím a navigačným systémom 1V180-2, ktorým by mali byť vybavené aj nové samohybné húfnice 2S35 Koalicija-SV.
Chosta môže strieľať delostrelecké granáty a míny kalibru 120 mm, ako aj vysoko presnú laserom navádzanú muníciu Kitolov-2. Presnosť streľby sa výrazne zvýšila vďaka inštalácii nového systému optoelektronického prieskumu a označovania cieľov. Paľba môže byť vedená rýchlosťou 9 rán za minútu. Námer kanónu Chosty je −2 až +80 stupňov, pričom dokáže ničiť ciele na vzdialenosť 0,5 - 14 km. Vozidlo môže niesť štandardne 40 ks munície. 2S34 Chosta môže byť použitá spolu s vozidlom automatického riadenia paľby Kapustnik-B a s rádiolokačným prieskumným komplexom Zoopark-1.
Velká Stolová

Velká Stolová () je vrch v Moravsko-sliezskych Beskydách. Leží na severnej Morave nad obcou Kunčice pod Ondřejníkem, približne juhovýchodne od Frenštátu pod Radhoštěm. Patrí do CHKO Beskydy.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Radhošťská hornatina a jej časti Radhošťský hřbet. Leží v Moravsko-sliezskom kraji, v okrese Frýdek-Místek a na katastrálnom území obce Čeladná. Najbližšími sídlami sú severným smerom Kunčice pod Ondřejníkem, severovýchodne ležiaca Čeladná a západným situované Trojanovice.
Opis.
Velká Stolová leží na severnom okraji Radhošťského hrebeňa, vedúceho od Radhošťa () východným smerom. Uzlovým vrchom je Čertův mlýn (), kde sa z hrebeňa odpája severne smerujúca rázsocha Kněhyně, ktorú zakončuje práve Velká Stolová. Východne susedí Malá Stolová () a mohutný Smrk (), južne Kněhyně (), Čertův mlýn () a Tanečnice (), západne Zmrzlý vrch () a Nořičí hora () a severne Skalka () a Ondřejník (). Severné časti masívu odvodňujú prítoky Čeladenky do Ostravice, vodu zo západných odvádza Bystrý potok do Lubiny, obe patriace do povodia Odry. Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no žltá značka vedie traverzom severným a východným úbočím. 
Výhľady.
Vrchol Velké Stolové pokrýva súvislý lesný porast, neumožňujúci rozhľad. Na úbočí sa nachádza niekoľko čistín, z ktorých je možný výhľad na okolité vrchy Moravsko-sliezskych Beskýd a okolité podhorie, výnimočne je vidieť časť Malej Fatry, Oravských Beskýd a Hrubý Jeseník.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická značka, no blízkym okolím vedie: