burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kjúšu

Kjúšu (slovenský normovaný názov) alebo Kjúšú ( – Deväť provincií) je tretí najväčší japonský ostrov a súčasne najjužnejší a najzápadnejší ostrov z hlavných štyroch ostrovov Japonska a tradičný japonský región. Považuje sa za rodisko japonskej civilizácie.
Geografia.
Ostrov Kjúšú je hornatý a nachádza sa tu najaktívnejšia japonská sopka Aso, vysoká 1591 metrov. Nachádza sa tu mnoho ďalších znakov tektonickej činnosti vrátane početných oblastí s termálnymi prameňmi. Najznámejšie z nich sa nachádzajú v Beppu na východnom pobreží a v okolí hory Aso v strednej časti Kjúšú. Ostrov je od Honšu oddelený prielivom Kanmon. Ako najbližší ostrov k ázijskému kontinentu je z historického hľadiska vstupnou bránou do Japonska.
Celková rozloha ostrova je 36 782,37 km2 (14 201,75 km²), čo z neho robí 37. najväčší ostrov na svete, je o niečo väčší ako ostrov Taiwan 35 808 km2 (13 826 km²), najvyššia nadmorská výška je 1791 metrov na sopke Kudžú.
Názov "Kjúšú" pochádza z deviatich starovekých provincií Saikaidó, ktoré sa na ostrove nachádzali: Čikuzen, Čikugo, Hizen, Higo, Buzen, Bungo, Hjúga, Osumi a Sacuma.
Dnešný región Kjúšú (九州地方 – Kyjúšú čihó) je politicky vymedzený región, ktorý pozostáva zo siedmich prefektúr na ostrove Kjúšú (zahŕňa aj bývalú Cušimu a Iki, ako súčasť Nagasaki) a prefektúry Okinawa na juhu:
Populácia.
V Kjúšú je 10,3% obyvateľstva Japonska. Väčšina obyvateľstva Kjúšú je sústredená na severozápade v mestách Fukuoka a Kitakjúšu, pričom populačné koridory sa tiahnu juhozápadne do Sasebo a Nagasaki a na juh do Kumamota a Kagošimy. Okrem mesta Oita a mesta Mijazaki vykazuje východné pobrežie všeobecný pokles populácie.
Politicky je Kjúšú popisovaný ako bašta Liberálno-demokratickej strany.
Podľa údajov z japonského sčítania ľudu zaznamenal región Kjúšú spolu s Rjúkjú (prefektúrami Okinawa a Kagošima) približne od roku 2000 veľký pokles obyvateľstva. Celkový pokles obyvateľstva je však mierny vzhľadom na pomerne vysokú pôrodnosť Rjúkjúčanov v rámci rjúkjúskych krajín (Okinawa a Kagošima) aj v celom regióne Kjúšú. Okrem toho aj ostatné prefektúry v Kjúšú majú, v porovnaní so zvyškom Japonska, mimoriadne vysokú celkovú mieru pôrodnoosti. Rjúkjúčania sú pôvodnou menšinovou skupinou v Japonsku.
Mirca

Mirca je osada v severnej časti chorvátskeho ostrova Brač, administratívne náleží pod mesto Supetar.
Šikoku

Šikoku ( – štyri provincie) je štvrtý najväčší ostrov Japonska a súčasne najmenší a najmenej zaľudnený zo štyroch hlavných japonských ostrovov a tradičný región Japonska. 
Oblasť Šikoku – skladajúca sa zo Šikoku a priľahlých ostrovov má rozlohu asi a delí sa na štyri prefektúry: Ehime, Kagawa, Kóči a Tokušima. Šikoku je s Honšú spojené systémom trajektov, leteckých liniek a od roku 1988 aj sieťou mostov Seto Óhaši. Až do dokončenia mostov bol ostrov izolovaný od ostatných častí Japonska a od možnosti jednoduchšej dopravy medzi Honšú a Šikoku sa očakávalo zrýchlenie rozvoja oblasti. Dnes sa dá na Šikoku dostať tromi sieťami mostov.
Hory rozdeľujú Šikoku na úzku severnú oblasť obmývanú Vnútorným morom a južnú časť u Tichého oceánu. Väčšina zo 4,5 miliónov obyvateľov žije na severe a tam tiež, s jedinou výnimkou, ležia všetky väčšie mestá. Hora Išizuči (石鎚山) v prefektúre Ehime je s výškou najvyššia na ostrove. Priemysel je stredne rozvinutý a zahrňuje spracovanie rudy z dôležitej bane na meď v Bešši. Pôda je obrábaná veľmi intenzívne. V náplavových oblastiach, hlavne na východe oblasti, sa pestuje ryža a v zime pšenica a jačmeň. Na severe ostrova sa pestuje mnoho druhov ovocia vrátane citrusov, broskýň, kaki a grapefruitov. Vďaka produkcii pšenice sa počas obdobia Edo stali dôležitou súčasťou jedálneho lístka v prefektúre Kagawa cestoviny sanuki udon (讃岐うどん).
Väčšia, južná časť Šikoku je hornatá a riedko osídlená. Jediná väčšia nížina sa rozprestiera okolo Kóči, hlavného mesta prefektúry Kóči. Mierne zimy podporujú rozvoj zeleninárstva, predovšetkým pestovanie mimo sezónnej zeleniny pod plastovými fóliami. Na juhu sú bežné dve žatvy ryže do roka. Drevospracujúci a papierenský priemysel je vďaka dostatku dreva a vodnej energie veľmi rozvinutý.
Šikoku je tiež známe pútne miesto. Putovanie po 88 chrámoch mnícha Kúkaia má tradíciu už od 9. storočia.
Škrip

Škrip je osada na chorvátskom ostrove Brač, ktorá existuje už 3 000 rokov. Je tu situované múzeum.
Dol (Postira)

Dol je chorvátska osada na ostrove Brač, 2 km južne od obce Postira, pod ktorú patrí.
Donji Humac

Donji Humac je chorvátska osada na ostrove Brač, patriaca ku obci Nerežišća. Je jedným z najstarších bračských sídiel. Nachádza sa tu rímskokatolícky kostol.
Fieldsova medaila

Fieldsova medaila je cena udeľovaná každé štyri roky dvom, trom alebo štyrom matematikom, ktorí majú menej ako štyridsať rokov. Medailu udeľuje Medzinárodný kongres Medzinárodnej matematickej únie, ktorý sa koná raz za štyri roky.
Cena bola založená na príkaz kanadského matematika Johna Charlesa Fieldsa. Medaila bola prvýkrát udelená v roku 1936 a pravidelne sa udeľuje od roku 1950. Jej hlavným cieľom je prejaviť uznanie a podporiť mladších výskumníkov, ktorí už urobili väčšie objavy.
Fieldsova medaila je pre matematika veľká česť. Súčasťou ocenenia je finančná odmena, ktorá v roku 2006 dosiahla výšku 10 550 €.
Podmienky udelenia.
Fieldsova medaila sa často prirovnáva k „Nobelovej cene za matematiku“. Fieldsova medaila sa však na rozdiel od Nobelovej ceny udeľuje len každé štyri roky, 40. narodeniny laureáta nesmú byť pred 1. januárom roku, v ktorom sa medaila udeľuje, a finančná odmena pre každého oceneného je oveľa nižšia (1,3 milióna dolárov). Z tohto pohľadu je lepším ekvivalentom chýbajúcej Nobelovej ceny za matematiku Abelova cena. Navyše Fieldsova medaila sa neudeľuje za čiastkové výsledky.
Ocenení.
Všetkých osem ocenených Francúzov študovalo na École Normale Supérieure v Paríži.
Zvláštny obvod (Tokio)

Dvadsaťtri zvláštnych obvodov Tokia () alebo len 23 obvodov () je súhrn mestských častí, ktoré rozdeľujú hlavnú a najľudnatejšiu časť Tokia na samosprávne obce. Toto delenie je v Japonsku špecifické iba pre Tokio.
Sutivan

Sutivan () je obec a zároveň osada na chorvátskom ostrove Brač. Má rozlohu 22 km², v roku 2004 tu žilo 747 obyvateľov.
Dejiny.
Korene obce siahajú do rímskych dôb. V 6. storočí bola postavená ranokresťanská bazilika sv. Jána ("sveti Ivan"), od ktorej je odvodený názov obce. Bazilika bola neskôr zničená, ale na jej mieste bol v roku 1579 postavený kostol.
O rozvoj obce sa v 15. storočí zaslúžili utečenci z pevniny, ktorí tu našli úkryt pred Turkami. Začiatkom 18. storočí v obci žilo približne 250 obyvateľov, v roku 1890 mala dokonca 1 875 obyvateľov. Hlavným zdrojom ich obživy bolo poľnohospodárstvo – najmä pestovanie vinnej révy a olív. V roku 1893 dosahovala produkcia vína v Sutivanu 9 300 hl a olivového oleja 3 500 hl, čo bola štvrtina produkcie celého ostrova.
K dramatickému poklesu počtu obyvateľov Sutivanu došlo na prelome 19. a 20. storočí vplyvom emigrácie do zahraničia, najmä do Čile, USA, Argentíny a Bolívie, pretože hospodárstvo celého ostrova utrpelo veľké straty kvôli ochoreniu vínnej révy.
Pamiatky.
Kavanjina z roku 1690
Cintorín

Cintorín (v západo- a východoslovenských nárečiach cinter, cintor, cintir, vo východných stredoslovenských nárečiach cinterín, cinťarín, cinterím, cincerín, v nárečiach častí severného Slovenska cmiťer, cmiter, cmitier, ďalšie zastarané či nárečové názvy: temetov, hrobitov, hroby, nahrobiech) môže byť:
Podobný je termín pohrebisko (zastarano "pohrebište"), ktorý znamená:
Zvláštnym druhom pohrebiska je nekropola. Pozri aj článok pochovávanie (pohrebisko).
Delenie.
Pohrebiská podľa spôsobu pochovávania:
Pohrebiská podľa vonkajšieho výzoru:
Pohrebiská podľa rozmiestnenia hrobov:
Cintoríny podľa účelu:
Pri cintorínoch sa často rozlišujú podľa náboženstva najmä kresťanský cintorín a židovský cintorín.
Definícia podľa slovenských právnych predpisov.
V rokoch 1966 až 1985 (vyhláška č. 47/1966 Zb.) platilo nasledovné: 
V rokoch 1985 až 2005 (vyhláška č. 46/1985 Zb.) platilo nasledovné:
V rokoch 2005 až 2010 (zákon 470/2005 Z.z.) platilo nasledovné:
Od roku 2011 (zákon 131/2010 Z.z.) platí nasledovné:
Časti súčasných cintorínov.
Súčasťou cintorínov okrem hrobov býva:
Hrobka

Hrobka je murovaný alebo do skaly vytesaný priestor, ktorý je architektonicky upravený a slúži na uloženie mŕtvych. Z minulosti sú známe hrobky faraónov (chrámy, pyramídy alebo hroby pod zemou), dnes sú hrobky spravidla malé stavby na cintorínoch.
Juraj Šimko

Juraj Šimko môže byť:
Juraj Šimko (lekár)

Doc. MUDr. RNDr. Juraj Šimko, PhD. (* 1964, Bratislava) je slovenský gynekológ a biológ. Zaoberá sa chlamýdiovými infekciami a genetickou diagnostikou. Publikuje články v odborných i laických časopisoch.
V roku 1987 absolvoval štúdium molekulárnej biológie a genetiky na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (RNDr.), v roku 1993 štúdium všeobecného lekárstva na Lekárskej fakulte UK (MUDr.), kde následne získal ešte tituly PhD. (2001) a doc. (2007) v odbore gynekológia a pôrodníctvo.
Cupola

Cupola (z angl. kupola) je modul kozmickej stanice ISS, ktorý zaistila Európska kozmická agentúra a ktorý umožnil prácu a 180° výhľad až dvom členom posádky stanice. To zjednodušilo prácu napr. s robotickým ramenom alebo pri vykladaní nákladového priestoru amerického raketoplánu.
Modul bol navrhnutý a vyrobený talianskou firmou Alenia – má tvar kupoly tvorenej šiestimi bočnými a jedným vrchným oknom vybavenými poklopmi slúžiacimi ako ochrana pred mikrometeoritmi a vesmírnym smetím. Okná sú z odolnej zmesi kremeňa a borosilikátového skla. Celá konštrukcia má priemer takmer 3 metre a výšku 1,5 metra a je pripojená na jeden z napojovacích uzlov amerického modulu Unity. Okrem komunikačnej techniky môže byť v module Cupola umiestnené jedno z dvoch identických ovládaní kanadského robotického ramena.
Do februára 2010 bola Cupola majetkom NASA (prevedená za dopravu a servis ISS pre ESA) a čakala na vynesenie do vesmíru počas letu raketoplánu. Do vesmíru ju vyniesol raketoplán Endeavour v priebehu misie STS-130. Najprv bola dočasne pripojená na spájací uzol CBM (Common Berthing Mechanism) modulu Tranquility, 15. februára 2010 ju staničný manipulátor premiestnil k spodnému bočnému uzlu toho istého modulu.
Aktivita (filozofia)

Aktivita je vlastnosť objektov pôsobiť na okolie a meniť ho, vyvolávať ako príčina účinky. Pôvodne ide o abstraktné meno pre aristotelskú kategóriu činnosti.
V čínskej filozofii sa aktivita spája s jangom.
National Advisory Committee for Aeronautics

National Advisory Committee for Aeronautics (skratka: NACA), do slovenčiny zvyčajne prekladané ako Národný poradný výbor pre letectvo, bol federálny úrad Spojených štátov založený na podporu leteckého výskumu. Úrad zanikol v roku 1958 kedy jeho aktivity prebrala nová organizácia - NASA.
Vznik.
Výbor založil prezident Woodrow Wilson 3. marca 1915 v snahe zorganizovať americký letecký výskum tak, aby existovala organizácia ktorá by takýto výskum zastrešovala a snažila sa o jeho smerovanie k praktickej použiteľnosti.
Výsledky.
Výsledky sa dostavili už v dvadsiatych rokoch, kedy agentúra vyvinula špeciálny kryt pre hviezdicové motory, ktorý zlepšil ich chladenie a znížil odpor vzduchu až o 60 percent. Testovací dvojplošník Curtis Hawk AT-5A dosiahol s jej krytom o 30 km/h vyššiu rýchlosť ako bez neho. Agentúra za tento čin získala prvú z niekoľkých Collierových cien.
NACA sa ďalej venovala vývoju profilov krídel a zaviedla ich štandardizované značenie – niektoré profily sa používajú dodnes.
Veľké úsilie agentúra venovala výskumu letov vo vysokých rýchlostiach. John Stack vyvinul prvý nadzvukový aerodynamický tunel a ako iniciátor vývoja experimentálenho nadzvukového raketoplánu X-1 sa o ďalšiu z Collierových cien podelil s pilotom amerického letectva Chuckem Yeagerem, ktorý ako prvý človek prekonal rýchlosť zvuku.
NACA ďalej vyvíjala komponenty pre letecký priemysel – napríklad "Robert T. Jones" vyvinul prvý letecký odmrazovací systém a vymyslel koncept delta krídla pre obmedzenie šokových vĺn idúcich cez krídlo pri nadzvukovom lete.
Problémami spojenými s prítomnosťou človeka v kozme a prostriedkom ako ho tam dostať sa agentúra začala zaoberať v prvej polovici päťdesiatych rokov minulého storočia, výsledkom týchto úvah bol vývoj najrýchlejšieho výskumného raketoplánu North American X-15.
Zánik.
V roku 1958, kedy už mala NACA niekoľko tisíc zamestnancov, rozhodol prezident Eisenhower o zriadení nového úradu – "National Aeronautics and Space Administration". Aktivity a viac ako 8000 zamestnancov NACA prešli pod NASA, ktorá sa od 1. október 1958 aktívne venuje leteckému a kozmickému výskumu.
Vladimir Nazor

Vladimir Nazor (* 30. máj 1876, Postira, Brač, Rakúsko-Uhorsko, dnes Chorvátsko – † 19. jún 1949, Záhreb) bol významný chorvátsky spisovateľ, básnik a prekladateľ.
Detstvo a štúdium.
Narodil sa v osade Postira na dalmátskom ostrove Brač, tu absolvoval základnú školu. Navštevoval gymnázium v Splite. Následne vyštudoval matematiku a fyziku v Grazi a Záhrebe.
Tvorba.
Dosiahol veľkú popularitu spracovaním ľudových povestí. Jedno z jeho hlavných diel - "Pastier Loda" (chorv. "Pastir Loda") opisuje dejiny ostrova Brač v podaní Lodu. Úspech dosiahla aj poviedka "Veli Jože", o dobromyseľnom obrovi Jožem z Istrie.
Druhá svetová vojna.
Počas druhej svetovej vojny sa zapojil do partizánskeho odboja Josipa Broza Tita. 
Politická činnosť.
Po vojne sa stal predsedom chorvátskeho parlamentu v rámci komunistickej Juhoslávie. 
Súčasný význam.
Napriek jeho politickej činnosti ostáva v krajine veľmi obľúbený, jeho meno nesie množstvo ulíc, ako aj trajekt spoločnosti Jadrolinija, premávajúci zo Zadaru na ostrov Dugi otok (predtým mnoho rokov zo Splitu na Brač).
Faziľ Abdulovič Iskander

Faziľ Abdulovič Iskander (; * 6. marec 1929, Suchumi, ZSSR† 31. júl 2016, Peredelkino, Moskovská oblasť, Rusko) bol abcházsky spisovateľ a kritik sovietskeho režimu.
Tvorba.
Úspech si získal pútavými opismi života na Kaukaze. Písal prevažne v ruštine. 
Jeho dielo "Strom detstva" vyšlo v roku 1973 aj v slovenčine.
Ocenenia.
Bol ocenený "Puškinovou cenou" (1993) a cenou "Triumf" (1999). 
Postoj k abcházskemu separatizmu.
Po rozpade ZSSR sa dištancoval od abcházskych separatistických snáh a varoval pred vznikom „nového Náhorného Karabachu“, za čo bol dôrazne kritizovaný mnohými krajanmi.
Naum Moisejevič Chodakov

Naum Moisejevič Chodakov (), tiež Naum Michajlovič Chodakov () je sovietsky sexuológ a spisovateľ. 
Je autorom náučnej knihy "Mladým manželom" (rus. "Молодым супругам"). Kniha získala popularitu i v zahraničí, na Slovensku vyšla v niekoľkých vydaniach. Venuje sa v nej predovšetkým sexuálnej problematike. Príznačne pre vtedajšiu dobu cituje aj stanovisko Lenina.
Administratívne členenie Japonska

Japonsko má nasledujúce administratívne členenie (podľa zákona z roku 1947):
Moderné jednotky.
Tretia úroveň.
Zvláštne postavenie majú:
Štvrtá úroveň (obce).
V Japonsku existujú tieto formy obcí:
Prefektúry boli vytvorené v 80. rokoch 19. storočia z tzv. provincií.
Juraj Tušiak

Juraj Tušiak (* 26. január 1935, Báčsky Petrovec, Srbsko† 17. január 1986, Iriški Venac) bol slovenský spisovateľ (básnik a prozaik) a prekladateľ.
Narodil sa v Báčskom Petrovci vo Vojvodine, základnú školu a gymnázium skončil vo svojom rodisku, vyštudoval srbčinu a ruštinu na Vyššej pedagogickej škole v Novom Sade. Bol učiteľom na vyšších ročníkoch základnej školy v Čeláreve, Báčskom Petrovci a v Maglići (1956 - 1963), neskôr pracoval ako novinár v "Hlase ľudu" v Báčskom Petrovci a v Novom Sade. Bol redaktorom mládežníckeho časopisu "Vzlet", literárneho časopisu "Nový život", najskôr redaktorom a potom i šéfredaktorom časopisu pre deti "Naši pionieri", neskoršie "Pionieri". Celý život pôsobil vo Vojvodine. Venoval sa tvorbe pre deti i dospelých, jeho diela boli preložené do viacerých jazykov (albánčiny, maďarčiny, rusínčiny a srbčiny). Tiež prekladal z iných jazykov do slovenčiny a srbčiny.
Analema

Analema je označenie pre dráhu Slnka po oblohe pre danú zemepisnú šírku a dĺžku. Ak pozorovateľ v daný časový okamih (napr. na poludnie) zaznamenáva polohu Slnka v priebehu roka, zistí, že sa Slnko pohybuje približne po osmičke, stúpajúcej a klesajúcej ~23,5° nad a pod ekliptiku. Tento zdanlivý pohyb po oblohe je daný najmä sklonom zemskej rotačnej osi k ekliptike, z menšej časti je tiež ovplyvňovaný excentricitou dráhy Zeme. Analema existuje aj pre ďalšie planéty, jej tvar závisí na ich obežných a rotačných parametroch:
Pre Merkúr a Venušu klasická analema neexistuje – je to vďaka spin-orbitálnej rezonancii Merkúru (každý deň trvá presne dva roky) a veľmi dlhému dňu (v porovnaní s dĺžkou roka) na Venuši.
Závodie (Žilina)

Závodie je mestská časť Žiliny. Leží na ľavej strane rieky Rajčanka, ktorá ho oddeľuje od Žiliny. Na severe susedí s mestskou časťou Strážov a na juhu s mestskou časťou Bánová.
V oblasti Zátepličie sa našlo sídlisko zo staršej doby kamennej (20 000 rokov pred Kr.) a na vrchu Hradisko útočistné opevnenie vybudované pravdepodobne v staršej dobe železnej (7. storočie pred Kr.). Závodie sa písomne spomína v rokoch 1351 ako Zavoda, 1509 ako Zawdie a roku 1598 ako Zawodia. Bolo poddanskou dedinou Žiliny a súčasť jej chotára. Časť Malá Zavoda patrila roku 1393 lietavskému panstvu. Zemanské majetky v obci patrili rodine Závodských. Samostatnou obcou sa stalo až v roku 1848. Z pôvodnej zástavby sa vytvorilo uprostred obce malé námestie, do ktorého sa zbieha 8 ulíc. Na námestí stojí na podstavci kamenný kríž z roku 1906, ktorý dali postaviť závodskí občania v Amerike. Južne od námestia prirodzene nadväzuje asi 400 m dlhý predĺžený park obstavaný domami. Východným okrajom parku prechádza hlavná komunikácia do Bánovej, na sídlisko Hájik a do obcí južne od Závodia. V roku 1927 postavili na okraji parku Kaplnku sv. Cyrila a Metoda. Jednoloďová stavba má predstavenú hranolovú vežu so zvonom, ktorý odliali ešte v roku 1875. Oltárny obraz namaľoval žilinský rodák akademický maliar Viktor Krupec. Na južnej strane parku v tieni stromov je ešte malá prícestná kaplnka. V parku je postavený aj pamätník obetiam vojny. Ojedinelou pamiatkou je rozľahlý drevený hostinec z konca 19. storočia nazývaný Drevenica, ktorý bol postavený podľa projektov z Kanady. V Závodí je základná a materská škola, pošta a ako bývalá obec má vlastný cintorín.
Závodie sa v roku 1949 pripojilo opäť k Žiline. Pre jej blízkosť pri centre sa stala vyhľadávanou lokalitou prevažne pre individuálnu bytovú výstavbu. V severnej časti pribudlo niekoľko priemyselných podnikov a spoločností. Najvýznamnejší je DPMŽ s.r.o. s trolejbusovým depom. Celkom na severnom okraji Závodia prechádza cesta I/18 z Bratislavy do Žiliny, ktorá sa prestavuje na diaľničný privádzač. Pri ceste je postavená čerpacia stanica pohonných hmôt a Autocentrum. Pod Hradiskom je vybudovaný centrálny mestský Nový cintorín a krematórium. Na terase nad Závodím sa v roku 1987 začalo stavať štvrté žilinské sídlisko Hájik, ktoré po dokončení v roku 2007 má asi 7300 obyvateľov. Pod terasou sídliska Hájik pri potoku Bradová je postavený obytný súbor Kvačalova. Po vybudovaní DPMŽ a trolejbusového depa na okraji Závodia pribudla v roku 1994 aj trolejbusová doprava. Jej význam nastal až v roku 2002, kedy sa vybudovala cez intravilán Závodia trolejbusová trať na sídlisko Hájik, čím sa dotvoril mestský charakter.
Bývalá poddanská obec Žiliny, ktorá mala v roku 1784 len 405 obyvateľov, sa rozrástla do nebývalých rozmerov. V roku 2008 tu žilo 2 758 obyvateľov, v roku 2009 Závodie malo 2 963 obyvateľov, čím sa stalo najväčšou mestskou štvrťou v Žiline.
Burgos

Burgos môže byť:
Sídlo alebo administratívna jednotka:
Osoba:
Závodie

Závodie môže byť:
Vladimir Matvejevič Polynin

Vladimir Matvejevič Polynin bol sovietsky biológ, zaoberajúci sa najmä genetikou. 
Tvorba.
Vo svojom najvýznamnejšom diele „"Mama, papa i ja"“ pútavou formou objasňuje zákonitosti dedičnosti. Dielo bolo preložené do slovenčiny i češtiny, zaujímavosťou je, že ani v jednom prípade nezostal zachovaný pôvodný názov, v prvom prípade kniha vyšla pod menom: „"Zavinili to rodičia ?"“ (1971), v druhom „"Co dědíme po rodičích"“ (1974).
Upanišady

Upanišady alebo upanišády (jednotné číslo: upanišada, upanišáda, upanišad, upanišat; sanskritský kmeň v jednotnom čísle: उपिनषद - "upanišad", sanskritský nominatív v jednotnom čísle: "upanišat", sanskritský nominatív v množnom čísle "upanišadah"; význam slova: "sedenie okolo [učiteľa]") sú staroindické nábožensko-filozofické komentáre k védam, písané v priebehu mnohých storočí, posvätné texty brahmanizmu a hinduizmu považované za zjavenie (šruti). Hovorí sa im aj védánta, čiže "zakončenie véd", pretože majú zjavovať skutočný zmysel véd.
Pôvodne to zrejme boli ústne zostavené ezoterické učenia (ako naznačuje aj etymológia slova) neznámych juhoázijských mudrcov. Najdôležitejšie upanišády pochádzajú z 8. storočia – 4. storočia pred Kr., takže sú vlastne najstaršími filozofickými textami v dejinách ľudstva vôbec.
Celkovo existuje viac ako 200 upanišád, tradičný počet je 108 upanišád, uvedených na začiatku "Muktikaupanišády". Väčšina týchto však pochádza z po-védskej doby. Najstarších a základných upanišád je asi 18.
Z hľadiska dejín filozofie sú podstatné Čhándógjópanišad, Brhadáranjakópanišad, Aitaréjópanišad, Kaušítakí a Taittiríjópanišad.
Formou dialógov a debát sa v upanišadách riešia základné otázky ľudskej existencie - vyslobodenie ľudskej duše z kolobehu znovzrodení (sansára) spôsobeného následkami ľudských činov (karma), pôvod sveta. Rovnako zhrnujú ideológiu kastovej sústavy a povyšujú kňazskú kastu nad ostatných ľudí. Védski bohovia a obrady dostávajú v upanišadách filozofický obsah. Sú interpretované ako alegorické zobrazenia človeka a vesmíru. Viera v reinkarnáciu nadobúda morálny charakter. V upanišadách sa kladie otázka, čo je najvyššia realita, ktorej poznaním sa všetko ostatné stáva známym: je to to, z čoho sa zrodilo všetko jestvujúce, to, v čom žije po svojom narodení, i to, do čoho vchádza po svojej smrti; je to brahman.
Základnou ideou upanišád je myšlienka cesty ku spáse skrze rozpoznanie jednoty vesmíru, boha (brahman) a ľudskej duše (átman), ktorá je vyjadrená vetou „Tat tvam asi“ - "to si ty". V obsiahlom súbore upanišád nachádzame aj korene rôznych škôl indickej filozofie a základy hinduistickej vierouky (náuka o sťahovaní duší - reinkarnácii), ako aj pramene indického kvietizmu a počiatky mystiky.
Slovenský preklad upanišad od Róberta Gáfrika obsahuje: Íšópanišad, Kénópanišad, Kathópanišad, Prašnópanišad, Mundakópanišad, Mándúkjópanišad, Taittiríjópanišad, Aitaréjópanišad, Čhándógjópanišad a Brhadáranjakópanišad.
Homo

Homo môže byť:
HOMO môže byť:
HomO môže byť:
Predpona homo- môže znamenať:
Poznámka.
Významy výrazu homo týkajúce sa človeka pochádzajú z latinského slova "homo", ktoré znamená človek, muž, on . Významy výrazu homo týkajúce sa rovnakosti alebo homosexuality pochádzajú zo staršieho gréckeho slova ὁμός - homos, ktoré znamenalo rovnaký, ten istý, podobný, spoločný.
Ósaka

Ósaka môže byť:
Osaka

Osaka
Štefan Blaho

Štefan Blaho (* 22. jún 1985, Trenčín – † 29. august 2006, medzi Belou a Krasňanmi) bol slovenský hokejový útočník. Bol synovcom reprezentačného trénera slovenských kanoistov Pavla Blaha.
Hokejová kariéra.
Bol odchovancom Dukly Trenčín. V roku 2003 si ho vybral klub NHL New York Islanders vo štvrtom kole vstupného draftu ako 120. v poradí. V sezónach 2003/04 až 2005/06 hral v kanadskej juniorskej súťaži OHL ("Sudbury Wolves"), hoci v poslednej sa skúšal uplatniť v hlavnom tíme Dukly, čo sa mu však nepodarilo a odohral len dva zápasy za rezervu v Považskej Bystrici, potom sa vrátil do OHL ("Sarnia Sting"). Pred nasledujúcim ročníkom ho skúšal vtedajší extraligový majster MsHK Žilina. 
Úmrtie.
Štefan Blaho 29. augusta 2006 zahynul pri dopravnej nehode, ktorú medzi Belou a Krasňanmi v okrese Žilina spôsobil pod vplyvom alkoholu hokejista Marcel Hanzal. Prešiel do protismeru a následne mimo cestu, kde sa jeho Mitsubishi Pajero prevrátilo na strechu. Blaho nebol pripútaný. Polícia Hanzalovi namerala v krvi 0,71 mg (1,5 promile) alkoholu, bol odsúdený na štyri roky.
Pavol Blaho

Pavol Blaho môže byť:
Pavel Blaho (tréner)

Pavel Blaho je tréner rýchlostnej kanoistiky. Od roku 1995 do mája 2011 viedol slovenskú reprezentáciu. Bol strýkom nebohého hokejistu Štefana Blaha.
Ondrej Kovaľ

Ondrej Kovaľ (* 10. júl 1979, Bratislava) je slovenský herec.
Študoval na konzervatóriu a na VŠMU. Po štúdiu získal angažmán v SND.
Tomášovský potok

Tomášovský potok môže byť:
Tomášovský potok (prítok Blhu)

Tomášovský potok je potok v Gemeri, na území okresu Rimavská Sobota. Je to pravostranný prítok Blhu a meria 7,5 km. 
Preteká Rimavskou kotlinou, pramení vo Valickej pahorkatine, neďaleko osady Vyšná Bakta, v nadmorskej výške okolo 238 m n. m. Od prameňa tečie na krátkom úseku na juhovýchod, postupne sa stáča na východ a preteká okrajom rimavskosobotskej časti Bakta. Zľava priberá dva krátke prítoky spod Sovieho vrchu (297,0 m n. m.) a tok sa nevýrazne vlní. Ďalej tečie obcou Tomášovce, stáča sa na juhovýchod, sprava priberá prítok z oblasti Čuky a severne od obce Bátka ústi v nadmorskej výške okolo 178 m n. m. do Blhu.
Činča

Činča je potok v Gemeri, v juhovýchodnej časti okresu Revúca. Je to ľavostranný prítok Slanej, má dĺžku 9,8 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Bodvianskej pahorkatine, v podcelku Gemerská pahorkatina, na severnom svahu Veterného vrchu (346 m n. m.) v nadmorskej výške približne 310 m n. m., neďaleko slovensko-maďarskej štátnej hranice. Na hornom toku najprv tečie viac-menej západným smerom lesnatým prostredím a výraznejšie zvlneným korytom. Zľava priberá prítok z osady Železné a pokračuje na západ. Po vstupe do Rimavskej kotliny tečie napriameným korytom severnou časťou mesta Tornaľa, najprv mestskou časťou Starňa, kde sa stáča najprv na juh a po pribratí ľavostranného prítoku prameniaceho západne od kóty 290,9 m na juhozápad. Na okraji mesta sa v nadmorskej výške cca 175 m n. m. vlieva do Slanej.
Malibu (Kalifornia)

Malibu je honosné, plážové mesto nachádzajúce sa na západnom okraji Los Angeles County v Kalifornii, USA. Podľa sčítania ľudu v r. 2010 v meste žije 12 645 obyvateľov. Mesto Malibu sa rozprestiera celou svojou dĺžkou 27 míľ (43 km) na pobreží Tichého oceánu. Miestnymi obyvateľmi a surferami je tiež prezývané skratkou "Bu" a toto mesto je známe svojimi teplými, piesočnatými plážami a tiež je domovom niekoľkých desiatok Hollywoodskych celebrít a ďalších v rámci filmového priemyslu. Značenia v rámci mesta prehlasujú „27 míl prírodných krás“ (angl.27 miles of scenic beauty) čím sa poukazuje na pôvodnú dĺžku mesta 27 míl (43 km), predtým ako bolo Malibu zapísané v roku 1991.
Väčšina domov v Malibu sa rozprestierajú prevažne popri ceste Pacific Coast Highway. Malibu je ohraničené viac menej kaňonom Topanga a Pacifik Palisades na východe, horami Santa Monica na severe, Tichým oceánom na juhu, a okresom Ventura(Ventura County) na západe. 
Najznámejšie pláže v Malibu sú Surfrider Beach, Zuma Beach, Malibu Beach, Topanga Beach, Point Dume Beach a Dan Blocker Beach.
Obyvateľstvo.
V Malibu žije 12 645 obyvateľov (r.2010).Hustota obyvateľstva je 250/km². Vybudovaných je 6 125 domov čo je priemerne 119 domov na km².
19,6 % obyvateľstva nedovŕšil vek 18 rokov, 7,9 % obyvateľstva má od 18 do 24 rokov , 26,4 % má od 25 
do 44, 32,0% obyvateľstva má od 45 do 64, a 14,0 % má 65 a viac rokov. Priemerný vek je 43 rokov.
Priemerný príjem pre domácnosť v meste je 102 031 USD a priemerný príjem pre rodinu 123 293 USD.
Muž zarobí priemerne 100 000+ USD pričom žena zarobí priemerne 46 919 USD. Okolo 3,2 % rodín a 7,6 % obyvateľstva majú priemerný alebo podpriemerný príjem
vrátane dôchodcov a ľudí pod 18 rokov. Celková priemerná mzda je však 74 336 USD.
Malibu v médiach.
Lokalita Malibu je použitá v nespočetných filmoch a televíznych programov. Malibu sa začalo častejšie zobrazovať v surfing filmoch v 60. rokoch. Neskôr prišli filmy, dokumenty, seriály ako "Planet of the Apes,The Rockford Files,Malibu's Most Wanted, Love American Style, Zoey 101" atď. V súčasnosti sa Malibu zobrazuje ako lokalita, v ktorej sa odohráva dej sitcomu Dva a pol chlapa v hlavnej úlohe s Charlie Sheenom.
Hubovský potok

Hubovský potok je potok v Gemeri, v juhovýchodnej časti okresu Rimavská Sobota. Je to ľavostranný prítok Slanej, má dĺžku 9,2 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Bodvianskej pahorkatine, v podcelku Gemerská pahorkatina, v zníženine medzi vrchmi Makov (351,0 m n. m.) a Koč (363,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 279 m n. m. Od prameňa tečie najprv juhojuhozápadným smerom, preteká obcou Hubovo a stáča sa na západ. Vstupuje do Rimavskej kotliny, preteká obcou Lenka, sprava priberá krátky prítok prameniaci južne od kóty 203,0 m a stáča sa na juh. Napája vodnú nádrž Včelince, z nej vyteká juhojuhozápadným smerom cez rovnomennú obec a v jej blízkosti ústi v nadmorskej výške cca 166 m n. m. do Slanej.
Devínska brána

Devínska brána (bývalý názov "Porta Hungarica") je geomorfologický útvar na juhozápadnom okraji Malých Karpát.
Polohopis.
Predstavuje prielomový úsek (geografická brána) údolia Dunaja na hranici Slovenska a Rakúska v Karpatoch. V širšom zmysle začína už pod Bratislavským hradom (potom je dlhý 11,5 km a široký 2,25–7,25 km), v užšom zmysle až pod Devínskym hradom. Končí vrchom Hundsheimer Berg na pravom brehu Dunaja v Rakúsku. Na Slovensku patrí do geomorfologického celku Malé Karpaty, resp. podcelku Devínske Karpaty. 
Vymedzenie.
Brána leží v severozápadnej časti Bratislavy, v časti Karlova Ves a Devín. Geomorfologická časť tvorí úzky pás na juhozápadnom okraji podcelku Devínske Karpaty. Od Hainburských vrchov ju oddeľuje rieka Dunaj, na severe susedí Dolnomoravská niva (podcelok Borskej nížiny), severným smerom pokračuje pohorie Devínskou Kobylou a východným Bratislavské predhorie. juhovýchodným smerom sa rozprestiera Podunajská rovina. 
Geológia.
Vznikla v pleistocéne. Podstatnú časť kryštalického jadra tvoria granitové masívy, ktoré vekom patria do karbónu. Z druhohorného obdobia sa vyskytujú vápence a dolomity. Neogénne sedimenty sú zastúpené zlepencami, štrkmi, pieskami a pieskovcami, ílmi, šlírmi, vápencami a podobne.
Dejiny.
Územie bolo osídlené už od praveku a boli tu vybudované tri hrady: Hainburský hrad, Devínsky hrad a Bratislavský hrad. Týmto územím viedla Jantárová cesta.
Chránené územia.
Na jej území ležia cenné prírodné lokality:
Mačací potok (prítok Rimavy)

Mačací potok je vodný tok v Gemeri, v južnej časti okresu Rimavská Sobota. Je to pravostranný prítok Rimavy, má dĺžku 26,3 km a je tokom V. rádu. Na strednom toku napája vodnú nádrž Hostice. Na dolnom toku sa pri obci Šimonovce delí na dve ramená, ľavé pokračuje na krátkom úseku na sever k ústiu, kým pravé rameno tečie k ústiu na východ, súbežne s korytom Rimavy.
"Prameň:" v Cerovej vrchovine, na území obce Petrovce v nadmorskej výške približne 240 m n. m.
"Smer toku:" od prameňa najprv na severovýchod, postupne sa stáča a tečie na sever, esovito stočeným korytom obteká obec Hostice, za ňou tečie opäť na severovýchod, pri obci Šimonovce sa rozvetvuje, ľavé rameno pokračuje na sever, pravé tečie najprv na severovýchod, medzi obcami Chrámec a Janice na východ, napokon na krátkom úseku k ústiu na severovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Cerová vrchovina, podcelok Petrovská vrchovina, časti Baštianska kotlina a Hostická kotlina, 2.Juhoslovenská kotlina, podcelok Rimavská kotlina
"Prítoky:" sprava z oblasti Feneka, z oblasti Tomášky, Drniansky potok, Chrámecký potok, Pohanský potok, zľava prítok spod Klinového vrchu (331,0 m n. m.), Drieňovský potok, Dechtársky potok, prítok z Malých Sekov, z Veľkých Sekov, z Fušovej doliny a z oblasti Dóny
"Ústie:" ľavé rameno do Rimavy pri obci Šimonovce v nadmorskej výške približne 169 m n. m., pravé rameno do Rimavy juhovýchodne od obce Rimavská Seč v nadmorskej výške cca 160 m n. m.
"Obce:" Petrovce, Jestice, Hostice, Drňa (okrajom), Šimonovce (okrajom), Chrámec (okrajom) a Janice (okrajom)
Omodej Aba

Omodej Aba (, ; * ? – † 5. september 1311, Košice) bol krajinský sudca v Košiciach a uhorský palatín, zakladateľ rodu Omodejovcov."" Otec Dávid z rodu Abovcov, synovia: Ján, Mikuláš, Dávid, Ladislav, Omodej, Dominik, dcéra Katarína.
Život.
Ako krajinský sudca pôsobil v rokoch 12831285, ako uhorský palatín v 12851301 a 13021311.
Veľké zásluhy si získal pri odvrátení druhého tatárskeho vpádu do Uhorska. Po smrti Ladislava IV. Kumánskeho paril k jedným z najaktívnejších podporovateľov Ondreja III. Za to okrem hodnosti palatína získal aj celú Užskú stolicu. Okrem toho vlastnil rozsiahle majetky v Abovskej, Sabolčskej, Spišskej, Šarišskej, Turnianskej a Zemplínskej župe. Počas vlády Ondreja III. bol najmocnejším uhorským magnátom."" 
Po smrti Ondreja III. spočiatku podporoval ako kandidáta na uhorský trón českého kráľoviča Václava-Ladislava V. Neskôr sa však pridal na stranu Karola Róberta, pre ktorého získal mesto Košice, ktoré dovtedy stálo na strane Václava-Ladislava. Podpora kráľa však nebola trvalá. Zo svojich majetkov vytvoril na severovýchode krajiny samostatnú dŕžavu (s vlastným dvorom so sídlom na hrade Amadévár pri meste Gönc), v ktorej vládol nezávisle od kráľovskej moci. Zaberal kráľovské majetky, budoval mýtne stanice, z ktorých mýto si nechával pre seba a bez kráľovského povolenia staval hrady. Okrem iného na svojom hrade poskytol azyl veľkopolskému kniežaťu Vladislavovi Lokietkovi, budúcemu poľskému kráľovi. Neskôr dokonca s vlastným vojskom vtrhol do Poľska, aby pomohol Vladislavovi získať kráľovstvo.
Dostal sa do sporov s mešťanmi Košíc, ktoré sa usiloval ovládnuť a ktoré sa stali oporou kráľa v boji proti Omodejovcom. Pri jednej z potýčok ho nakoniec 5. septembra 1311 košickí mešťania zabili. Omodejovi synovia si vymohli súd, ten však následne využil Karol Róbert na potlačenie ich moci. Zmluvou z 3. októbra 1311 sa Omodejovci zaviazali, že už sa nebudú usilovať ovládnuť Košice a nebudú brániť ich rozmachu. Okrem toho museli vrátiť Abovskú a Zemplínsku župu a plne sa podriadiť kráľovi. Omodejovci tieto podmienky prijali len formálne. Nadviazali spojenectvo s Matúšom Čákom Trenčianskym a na jar 1312 vyplienili okolie kráľovského mesta Blatný Potok (maď. "Sárospatak"). Následne odolali obliehaniu kráľovského vojska na Šarišskom hrade. Pri pokuse dobyť Košice sa stretli 15. júna 1312 s kráľovským vojskom pri Rozhanovciach, kde boli porazení.
Dechtársky potok

Dechtársky potok je potok v Gemeri, v južnej časti okresu Rimavská Sobota. Je to ľavostranný prítok Mačacieho potoka s dĺžkou 7,1 km. 
Pramení v Cerovej vrchovine, v podcelku Petrovská vrchovina, na severnom úpätí Ragáča (536,6 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 300 m n. m. Od prameňa tečie najprv na severovýchod okolo osady Salonkáš, zľava priberá krátky prítok z Veľkej doliny a stáča sa na východ. Ďalej tečie v Hostickej kotline, sprava priberá dva prítoky z oblasti Zugu a preteká južným okrajom obce Gemerské Dechtáre. Zľava priberá potok pretekajúci spomenutou obcou, vzápätí ešte ďalší krátky prítok z ľavej strany a na severnom okraji obce Hostice sa v nadmorskej výške okolo 197 m n. m. vlieva do Mačacieho potoka.
Čierny potok (prítok Gortvy)

Čierny potok je potok v dolnom Gemeri, v južnej časti okresu Rimavská Sobota. Je to ľavostranný prítok Gortvy, má dĺžku 6,1 km a je tokom VI. rádu. 
Pramení v Cerovej vrchovine, v podcelku Bučenská vrchovina a časti Blhovská vrchovina, na severovýchodnom svahu vrchu Veľký Bučeň (514,3 m n. m.) v nadmorskej výške približne 320 m n. m. Najprv tečie na východ, následne sa stáča juhovýchodným smerom, tečie cez osadu Ceveková a pod osadou priberá sprava prítok vznikajúci južne od vrcholu Trojchotára (359,4 m n. m.). Pri Hodoši, miestnej časti obce Čierny Potok, priberá zľava prítok od samoty Kotlina, následne sa stáča smerom na východojuhovýchod a opäť zľava priberá krátky prítok prameniaci západne od kóty 264,9 m. Napokon preteká miestnou časťou Durenda, kde z ľavej strany priberá prítok z juhozápadného svahu Strážnej (305,8 m n. m.) a pokračuje k ústiu východným smerom. Juhozápadne od obce Hodejov ústi v nadmorskej výške cca 198 m n. m. do Gortvy.
Potôčik

Potôčik môže byť:
Calgary

Calgary je najväčšie mesto kanadskej provincie Alberta a tretie najväčšie mesto v Kanade. Nachádza sa na juhu provincie. Má rozlohu a okolo 991-tisíc obyvateľov, pričom s aglomeráciou má celá metropolitná oblasť rozlohu až a vyše 1,06 milióna obyvateľov, čím je piata najväčšia v Kanade. 
Calgary, nazývané tiež mesto bielych golierov (úradníkov a podnikateľov), zaznamenalo za posledných 20 rokov prudký rozvoj a silnú vlnu prisťahovalectva. Počas tohto obdobia sa počet obyvateľov viac ako zdvojnásobil. Je to typická multinárodná aglomerácia a žije tu aj veľmi početná slovenská komunita, ktorá je neustále doplňovaná novými prisťahovalcami. Toto mesto, s prívlastkom olympijské, je bránou do Skalnatých vrchov (cca hodina autom na západ), ktoré poskytujú nekonečné možnosti na turistiku v panenskej prírode kanadského západu.
V rebríčku Economist Intelligence Unit miest najlepších pre život z roku 2019, ktorý hodnotil 140 miest sa Calgary umiestnilo na 5. mieste.
Weberov-Fechnerov zákon

Weberov zákon: Vzťah medzi rastom intenzity štandardného podnetu a zvyšovaním rozdielového prahu je celkom stabilný, čo Weber vyjadril následujúcim vzorcom:
Ide teda o pomer medzi intenzitou základného podnetu formula_2 a jeho prírastkom formula_3, ktorý je konštantný (formula_6) 
Zákon ako prvý formuloval nemecký fyziológ Ernst Heinrich Weber. 
Matematik Gustav Theodor Fechner (1801–1887) odvodil Weberov zákon pomocou integrálu za predpokladu, že formula_6 je konštantné a nezávislé od formula_8:
Rozdielový prah pre každý zmyslový orgán je relatívne konštantou veličinou, udáva aký pomer má byť medzi prírastkom a počiatočnou veľkosťou podnetu, aby vznikla pociťovaná, práve badateľná zmena podnetu
Ku 100 g závažiu pridáme 1 g – nepociťujeme zmenu vo veľkosti podnetu
Potôčik (prítok Gortvy)

Potôčik je potok v južnom Gemeri, na území okresu Rimavská Sobota. Je to pravostranný prítok Gortvy a meria 5,7 km. 
Pramení v Cerovej vrchovine, v podcelku Petrovská vrchovina, západne od obce Gemerské Dechtáre v nadmorskej výške okolo 270 m n. m. Najprv tečie na sever, zľava priberá prítok z oblasti Katera, ďalšie tri krátke ľavostranné prítoky a potom aj významnejšiu Šťavicu z tej istej strany. Stáča sa na severoseverovýchod, preteká okrajom obce Hodejovec, zľava priberá ešte jeden prítok a na území Oždianskej pahorkatiny, východne od obce Gortva, ústi v nadmorskej výške okolo 187 m n. m. do Gortvy.
Bábsky potok

Bábsky potok je potok v Podunajskej nížine, preteká územím okresov Nitra a Galanta. Je to ľavostranný prítok Jarčia a meria 9,7 km. 
Preteká Nitrianskou pahorkatinou, pramení v časti Zálužianska pahorkatina, juhozápadne od obce Rišňovce v nadmorskej výške cca 165 m n. m. Najprv tečie severojužným smerom poľnohospodárskou krajinou, cez obce Rumanová a Báb. Tu priberá ľavostranný prítok z oblasti Zagardu, rozširuje svoje koryto a za obcou sa stáča na západ. Napája vodnú nádrž Báb (139,0 m n. m.), vytvára ostrú zákrutu a pokračuje k ústiu. Do Jarčia sa vlieva v nadmorskej výške 125,9 m n. m. južne od obce Pusté Sady.
Fechnerov zákon

Fechnerov zákon dáva do súvislosti intenzitu pocitu a intenzitu podnetu, ktorý ho vyvolal. Matematicky je vyjadrený vzorcom
kde 
Pri raste intenzity podnetu, pocit rastie spočiatku rýchlo, potom stále pomalšie. 
Zákon objavil roku 1860 Gustav Theodor Fechner. Ide o rozvinutie Weberovho zákona. Niekedy sú oba zákony uvádzané pod názvom Weberov-Fechnerov zákon.
V roku 1961 zákon rozvinul Stanley Smith Stevens a formuloval Stevensov zákon sily.
Slatinka (prítok Jarčia)

Slatinka je potok v Podunajskej nížine, preteká územím okresov Hlohovec a Galanta. Je to ľavostranný prítok Jarčia a meria 6,3 km. 
Pramení v Nitrianskej pahorkatine, východne od obce Bojničky, v lokalite Panské háje v nadmorskej výške okolo 190 m n. m. Tečie v podstate juhojuhozápadným smerom, sprava priberá krátky prítok z oblasti Dolín a na krátkom úseku pokračuje severojužným smerom. Potom sa prudko stáča, tečie na severozápad a južne od obce Dvorníky ústi v nadmorskej výške okolo 138 m n. m. do Jarčia.
Južná Ázia

Južná Ázia je južný geopolitický región ázijského svetadielu zahŕňajúci územia na a okolo indického subkontinentu. Je ohraničený zo západu na východ postupne západnou Áziou, strednou Áziou, východnou Áziou a juhovýchodnou Áziou.
Južná Ázia pozostáva z nasledovných štátov:
Podľa definície Spojených národov sem patrí aj Afganistan, Irán a Maldivy.
Dubovský potok

Dubovský potok môže byť:
Stevensov zákon sily

Stevensov zákon sily hovorí: P = k * Fn alebo P = k * (F - F0 )n
P - veľkosť pocitu
k - konštanta
F - veľkosť pôsobiaceho podnetu
F0 - prahová hodnota podnetu
n - experimentálne určený exponent (0,20 – 3,50)
Ide o upresnenie Fechnerovho zákona.
Exponent n je pre každý zmyslový orgán iný, z uvedeného rozpätia:
Dubovský potok (prítok Hornej Blavy)

Dubovský potok je potok v Podunajskej nížine, na Dolnom Považí, v severnej časti okresu Trnava. Je to pravostranný prítok Hornej Blavy, meria 13,9 km a je tokom V. rádu. Na hornom toku oblúkom obteká ruiny kláštora sv. Kataríny na ľavom brehu. Na dolnom toku sa koryto výraznejšie vlní a napája vodnú nádrž Dolné Dubové s porastmi lužného lesa v okolí.
Prameň.
Pramení v Malých Karpatoch na juhojuhovýchodnom svahu Okrúhlej (395 m n. m.), severne od obce Naháč, v nadmorskej výške približne 330 m n. m.
Smer toku.
Od prameňa tečie najprv juhovýchodným smerom, potom sa stáča na juh a dvojnásobne esovito sa stáča. Pri obci Naháč sa stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Za Dolným Dubovým sa napokon stáča a na krátkych úsekoch tečie k ústiu na východ, napokon na severovýchod.
Ústie.
Do Hornej Blavy sa vlieva na území obce Jaslovské Bohunice, medzi miestnymi časťami Bohunice a Paderovce, v nadmorskej výške cca 160 m n. m.
Stredná Ázia

Stredná Ázia alebo čiastočné synonymum (pozri nižšie) Centrálna Ázia je rozsiahla vnútrozemská oblasť Ázie. Existuje viac definícií Strednej Ázie, žiadna z nich však nie je všeobecne akceptovaná.
V textoch najmä štátov bývalého Sovietskeho zväzu a Východného bloku, vrátane Slovenska, sa rozlišuje medzi pojmami Stredná Ázia a Centrálna Ázia:
V textoch bývalých západných štátov tieto termíny často splývajú (a v niektorých jazykoch ani nie je možné jazykovo rozlíšiť "stredný" a "centrálny"), pričom aj tu platí, že presná definícia sa rôzni. Príklady:
Ale napríklad encyklopédia Britannica v článku "Asia" rozlišuje:
Prah citlivosti

Prah citlivosti môže byť:
Prah citlivosti (psychofyzika)

Prah citlivosti je pojem psychofyziky, je to najslabší podnet, ktorý je schopný subjekt ešte vnímať.
Rozlišujú sa dva druhy prahov citlivosti:
Jedince toho istého druhu môžu mať rôzne prahy citlivosti a aj u toho istého jedinca je tento prah citlivosti premenlivý v čase. 
Hodnoty absolútneho prahu citlivosti jednotlivých zmyslov u človeka.
buhuizhoZdroj tabuľky prahov citlivosti
Juhozápadná Ázia

Juhozápadná Ázia alebo západná Ázia alebo Predná Ázia je región juhozápadnej časti Ázie. Je to územie medzi Bosporom, Egyptom, Adenským zálivom, Kaukazom, Strednou Áziou a Afganistanom (alebo až riekou Indus).
Patria sem nasledovné krajiny a oblasti:
Krupský potok

Krupský potok je potok v severozápadnej časti Podunajskej nížiny, preteká územím okresu Trnava. Je to pravostranný prítok Dolnej Blavy, má dĺžku a je tokom VII. rádu. Medzi obcami Horná a Dolná Krupá napája sústavu piatich Hornokrupských rybníkov (na ľavom brehu), pod obcou Dolná Krupá sa koryto výraznejšie vlní. Pri obci Špačince sa vetví na dve ramená (v dĺžke cca ).
Prameň.
Pramení v Malých Karpatoch v lokalite Okrúhla, na západnej strane kopca Okrúhla (), severoseverozápadne od obce Naháč v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
V pramennej oblasti tečie najprv na krátkom úseku na juhozápad, ďalej na západ a oblúkom sa stáča smerom na juh. Pri osade Prekážka vstupuje na Podunajskú nížinu, odtiaľ k obci Horná Krupá tečie smerom na juhojuhovýchod, následne k sútoku s Krupicou znovu na juh a následne preteká juhovýchodným smerom cez Dolnú Krupú a Špačince. Pod obcou už pokračuje viac na juhojuhovýchod až k obci Brestovany. Tu sa opätovne stáča k juhu, esovito sa ohýba a obteká Dolné Lovčice. Tesne pred ústím sa definitívne stáča na východ k ústiu.
Ústie.
Do Dolnej Blavy sa vlieva juhovýchodne od obce Dolné Lovčice v nadmorskej výške cca 
Obce.
Potok postupne preteká cez:
Juhovýchodná Ázia

Juhovýchodná Ázia je ázijský subregión pozostávajúci z krajín nachádzajúcich sa východne od Indie, južne od Číny, západne od Novej Guiney a severne od Austrálie. Oblasť leží na okrajoch tektonických platní a vyznačuje sa vysokou seizmickou a sopečnou aktivitou. Pozostáva z časti ázijskej pevniny (Indočína) a ostrovov. 
Patria sem nasledovné krajiny:
Ronava

Ronava je potok v Podunajskej nížine, v juhozápadnej časti okresu Trnava. Je to ľavostranný prítok Gidry a má dĺžku 17 km. Na hornom toku (po sútok so Zadným potokom) sa nazýva aj Stredná dolina, nakoľko preteká rovnomennou dolinou, napája vodnú nádrž Ronava.
Prameň.
Pramení na Trnavskej tabuli juhovýchodne od obce Borová v nadmorskej výške približne 212 m n. m.
Opis toku.
Od obce Borová tečie smerom na juhovýchod cez Strednú dolinu, následne preteká západne od obce Ružindol, kde podteká cestu II. triedy č. 504. Južne od tejto obce sa na krátkom úseku stáča na juh, sprava priberá Zadný potok a opätovne pokračuje na juhovýchod. Ďalej podteká železničnú trať č. 120, potom aj štátnu cestu č. 61 a východne od obce Cífer napája vodnú nádrž Ronava. Pod nádržou tečie smerom viac na JJV, podteká diaľnicu D1 a preteká v blízkosti obce Voderady na pravom brehu, pričom na ľavom brehu obteká osadu Jozefov dvor. Na dolnom toku sa zľava oddeľuje Abrahámsky kanál a východne od obce Pavlice sa Ronava vlieva do Gidry.
Prítoky.
Okrem pravostranného Zadného potoka nepriberá žiadne trvalo tečúce prítoky.
Ústie.
Do Gidry ústi východne od obce Pavlice v nadmorskej výške 122,1 m n. m.
Obce.
Postupne preteká katastrálnymi územiami týchto obcí, pričom netečie žiadnym intravilánom:
Sinajský polostrov

Sinajský polostrov () alebo hovorovo Sinaj je trojuholníkový polostrov ležiaci medzi Stredozemným morom a Červeným morom v Egypte s rozlohou okolo 60 000 km².
Zo západnej strany ho obmýva Suezský a z východnej Akabský záliv. Takmer celé územie tvorí skalnatá púšť a v strednej a južnej časti sa dvíha Sinajské pohorie. Južné pobrežie polostrova je obľúbená dovolenková destinácia s najznámejším centrom Šarm aš-Šajch.
Sinajský polostrov patrí geograficky Ázii. Je to jediná časť Egypta, ktorá zasahuje až do Ázie.
Sinaj

Sinaj (v starohebrejčine Sínaj alebo nepresne "Sínai"; slovo je odvodené od mena mezopotámskeho mesačného boha Sína) môže byť:
Sinaj môže byť aj:
Vištucký potok

Vištucký potok je potok v Podunajskej nížine, preteká územím okresov Pezinok a Senec. Je to ľavostranný prítok Stoličného potoka, meria 21 km a je tokom IV. rádu. Horný tok v Malých Karpatoch sa niekedy označuje ako "Kamenný potok" a napája malú vodnú nádrž pri osade Piesok a vodnú nádrž Harmónia pri rovnomennej osade. Na území tejto osady sa sprava oddeľuje vedľajšie rameno, ktoré sa na južnom okraji rekreačnej zástavby spája s tokom Stoličného potoka. Na dolnom toku preteká intenzívne využívanou poľnohospodárskou krajinou, napája vodnú nádrž Vištuk. Medzi obcami Báhoň a Čataj sa koryto výraznejšie vlní a do Stoličného potoka ústi v oblasti hustej siete upravených vodných tokov.
"Prameň:" v Malých Karpatoch na severnom svahu Veľkej homole (709,2 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 570 m n. m., v lokalite Zbojnícke
"Smer toku:" od prameňa najprv na sever, následne sa dvakrát esovito stáča a pokračuje na východ, potom vytvára menší oblúk ohnutý na sever a stáča sa na juhovýchod, pri obci Vištuk tečie na krátkom úseku na východ, ďalej pokračuje až k obci Báhoň na juhovýchod, odtiaľ až po Veľký Grob na juhojuhovýchod a za obcou pokračuje k ústiu východojuhovýchodným smerom
"Geomorfologické celky:" 1.Malé Karpaty, podcelok Pezinské Karpaty, časť Homoľské Karpaty, 2.Podunajská pahorkatina, podcelok Trnavská pahorkatina, časti Podmalokarpatská pahorkatina a Trnavská tabuľa, 3.Podunajská rovina, podcelok Úľanská mokraď
"Prítoky:" zľava dva prítoky z juhovýchodného svahu Modranskej Baby (646 m n. m.), Poľný kanál, Dubovský potok, prítok z oblasti Kamenice a z oblasti Hájskeho; sprava prítok spod Tisových skál a z oblasti Červeného
"Ústie:" do Stoličného potoka juhovýchodne od obce Veľký Grob v nadmorskej výške okolo 122 m n. m.
"Obce:" severný okraj mesta Modra (časti Piesok, Harmónia a Kráľová), Vištuk, Báhoň, Kaplna, Igram, Čataj a Veľký Grob