Ondrej Šoth

Mgr. art. Ondrej Šoth, ArtD. (uvádzaný aj ako Andrej Šoth; * 23. január 1960, Bardejov) je slovenský choreograf, režisér a tanečný pedagóg. V súčasnosti (2024) je generálnym riaditeľom Národného divadla v Košiciach.
Je bývalým generálnym riaditeľom Slovenského národného divadla v Bratislave, bývalým umeleckým šéfom baletu Štátneho divadla v Košiciach. Je laureátom mnohých ocenení. Medzi najvýznamnejšie patria: Cena Hviezdy svetového baletu (World Ballet Stars 2005), DOSKY 2006/2007 za réžiu a choreografiu baletu "Svadba podľa Figara (Mozarta)", Výročná cena v oblasti divadla Literárneho fondu (2006), Cena ministra kultúry SR za rok 2007 za réžiu a choreografiu baletu "Svadba podľa Figara (Mozarta)", ocenenie Krištáľové krídlo 2009 v kategórii divadlo a audiovizuálne umenie, Laureát 10. ročníka Divadelnej olympiády – Budapešť – tanečné divadlo William Shakespeare: "Hamlet" (2023).
Detstvo.
Narodil sa v Bardejove v rodine zubára Andreja Šotha a učiteľky Terézie Šothovej (rodená Jopeková). Pod vplyvom domáceho prostredia sa chcel stať lekárom. Mama, ktorá si v jeho útlom detstve všimla mimoriadny záujem o hudbu a tanec, ho prihlásila do rôznych tanečných krúžkov. Zároveň navštevoval Základnú umeleckú školu v Bardejove, na ktorej absolvoval hru na akordeóne. Okrem toho aktívne športoval (futbal, atletika). Má dvoch bratov, Mariana Šotha, a Petra Šotha. Jeho bratranec, Ján Šoth, pôsobí v súčasnosti ako veľvyslanec Slovenskej republiky vo Francúzsku a v Monackom kniežatstve.
Štúdium.
V rokoch 1975 až 1979 študoval klasický tanec na Konzervatórium v Košiciach, kde bol žiakom Andreja Halásza, Marileny Halászovej, Csabu Szekeresza, Anny Dlhopolcovej a ďalších. Na Vysokej školy múzických umení v Bratislave vyštudoval v rokoch 1979 až 1983 choreografiu a réžiu tanca u profesora Štefana Nosáľa. Na hudobnej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave získal titul ArtD (2009).
Profesionálna kariéra v Česku.
Krátko po ukončení vysokej školy prijal ponuku na miesto choreografa v Pražskom komornom balete Pavla Šmoka (19841985). Neskôr pôsobil v Národnom divadle Praha (Vladimír Godár: "Orbis Pictus", Carl Orff: "Carmina burana"), v Laterne Magike (Michael Kocáb, Evald Schorm, Jaroslav Kučera: "Odysseus"). Popri svojej choreografickej práci učil na Akadémii múzických umení v Prahe (19941996) a na Konzervatóriu v Prahe (19941996).
Počas svojho pôsobenia v Česku hosťoval na zahraničných scénach. V Nemecku v Arts concerts Mníchov, v Národnom divadle Kyjev a vo Francúzsku. Učil na Vysokej škole hereckej v Krakove, na Kráľovskom konzervatóriu v Liége (Belgicko) a na Akadémii umenia v Paríži.
Zároveň sa zúčastnil niekoľkých študijných pobytov v Číne, Indii, Japonsku, Francúzsku a USA. Svoj polročný pobyt v Tibete komentoval slovami: "„Keď to tak zhrniem, naučil som sa tam byť sám sebou, podeliť sa o to, čo v sebe každý z nás má aj s druhými. Naučil som sa dať do poriadku svoju myseľ aj telo.“"
Manažérske pozície.
V roku 1994 sa stal šéfom baletu v Mestskom divadle Ústí nad Labem, kde pôsobil štyri roky. Počas svojej manažérskej práce pripravil choreograficky a réžijne premiéry inscenácií G. Verdiho: "Requiem", P.I. Čajkovského: "Romeo a Júlia" a G. Bizeta, R. Ščedrina a Deep Forest: "Carmen". V roku 2010 bol po výberovom konaní vymenovaný za generálneho riaditeľa Slovenského národného divadla v Bratislave (20102011). Neskôr pôsobil v Štátnom divadle v Košiciach na poste umeleckého šéfa baletu. V roku 2020 sa stal po úspešnom konkurze generálnym riaditeľom Národného divadla v Košiciach.
Tvorivé princípy choreografickej práce.
Vo svojej tvorbe inklinuje k moderným formám a vyjadrovacím prostriedkom v tanečnom umení. Kladie dôraz na psychologizmus postáv, na drobnokresbu charakterov, vierohodnosť situácií a scén a ich opodstatnenosť v pohybovej reči. Mottom jeho tvorby je „vnútorný svet človeka.“
"„Niekedy sa umenie robí tak, aby bolo spoločensky únosné. Je romantické, pekné, jednoduché, zábavné, muzikálové, baví davy. Však dobre, prečo nie. Ale o tom skutočné umenie nie je. Myslím si, že divadlo je odrazom súčasnosti a všetkých situácií – aj politických, aj morálnych, ktoré pôsobia na dušu človeka. Súčasnosť je z pohľadu politiky niekedy až neznesiteľná a to nielen v slovenskom, ale aj v európskom, či v svetovom meradle.“"
Spolupracoval s mnohými významnými divadelnými režisérmi (napríklad s Ľubomírom Vajdičkom, Romanom Polákom, Jozefom Bednárikom, Mariánom Chudovským). Zaujímavé sú jeho filmové spolupráce, napríklad s Jurajom Jakubiskom na filmovej rozprávke"Perinbaba" (1984), s Petrom Weiglom na filmovej opere "Romeo a Julie na vsi" (1987). V Hollywoode spolupracoval na snímke "Open to hard", v ktorej hrali Ornella Muti, Robert De Niro, Catherine Deneuve.
Osobný život.
V roku 1990 sa oženil s herečkou Zuzanou Mauréry. Dvojica sa po dvoch rokoch manželstva rozviedla. Je fanúšikom futbalových klubov Tatran Prešov, Slovan Bratislava, Real Madrid. Od svojich študentských čias sa aktívne zapája do rôznych charitatívnych projektov.
Výber z choreografických realizácií.
Ondrej Šoth, Marek Šarišský: "Charlie Chaplin" – Štátne divadlo Košice, "Denník Anny Frankovej" – Štátne divadlo Košice, Nelson Perez, Maksym Sklyar, Ondrej Šoth: "Hamlet" – Štátne divadlo Košice, "Rodná zem" – Štátne divadlo Košice, Ondrej Šoth, Zuzana Mistríková: "Milada Horáková" – Štátne divadlo Košice
Ondrej Šoth, Zuzana Mistríková: "Nureyev" – Štátne divadlo Košice