burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
William Shatner

William Shatner (* 22. marca 1931, Montreal, Quebec, Kanada) je kanadský herec a držiteľ cien Emmy, Saturn a Zlatý glóbus.
Životopis.
Shatner sa narodil v Montreale v Québecu v Kanade do rodiny Josepha Shatnera, výrobcu oblečenia, a Anny Germaise. Všetci jeho prarodičia boli židovskí emigranti zo strednej a východnej Európy. Jeho starý otec Wolf Schattner skrátil rodinné meno na "Shatner." William Shatner chodil na základnú školu Wellingdon Elementary School v Montreale a v roku 1952 získal titul bakalára obchodu na McGillovej univerzite. V roku 1993 bola budova študentskej únie na tejto univerzite premenovaná na "The Shatner Building". Rozhodli o tom sami študenti v referende, no vedenie univerzity toto meno nikdy oficiálne neuznalo.
V divadle začínal ako herec, ktorý hrával väčšinou role v hrách Williama Shakespeara. Medzi jeho prvé role patrilo aj účinkovanie v hre "Henrich V." Tesne nato Shatner debutoval aj na Broadwayi. Nasledovali role v seriáli "Star Trek" a "T. J. Hooker", ale aj mnohé menšie filmové úlohy. Do povedomia divákov sa zapísal rolou kapitána Jamesa T. Kirka, veliteľa lode USS "Enterprise" zo seriálu "Star Trek" v rokoch 19661969. Túto postavu si potom zahral aj v siedmich nadväzujúcich celovečerných filmoch. Napísal tiež viacero kníh o svojich skúsenostiach s rolou Jamesa T. Kirka a hraním v Star Treku. V rokoch 1982 až 1986 stvárnil postavu policajného seržanta T. J. Hookera v rovnomennom seriáli. Neskôr sa živil ako muzikant, spisovateľ, producent a režisér. V rokoch 20042008 hral v seriáli "Bostonské zločiny" postavu právnika Dennyho Crana, za ktorú získal cenu Emmy a Zlatý glóbus.
Ako režisér natočil filmy "" (1989) a "Groom Lake" (2002) a dokumenty "Mind Meld" (2001) a "The Captains" (2011).
Počas svojej kariéry získal Shatner mnohé ocenenia, vrátane vlastných hviezd na Kanadskom chodníku slávy v Toronte a Hollywoodskom chodníku slávy.
13. októbra 2021 sa vo veku 90 rokov stal dosiaľ najstarším človekom, ktorý absolvoval let do vesmíru. Letel ako turista na palube suborbitálneho letu Blue Origin NS-18.
Žaškovské sedlo

Žaškovské sedlo () je rozľahlé lúčnaté sedlo vo Veľkej Fatre, na pomedzí Liptova a Oravy. Leží približne juhozápadne od Žaškova a vedie ním hranica ochranného pásma Národného parku Malá Fatra. V sedle sa nachádzajú tri krasové jamy (závrty), turistom slúži drevený prístrešok.
Poloha.
Sedlo leží na severnom okraji Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Nachádza sa v Žilinskom kraji, vedie ním hranica okresov Ružomberok a Dolný Kubín a zasahuje na katastrálne územie obcí Stankovany a Žaškov. Severnú časť sedla tvorí úpätie vrchu Šíp (), južným smerom ležia výbežky hrebeňov Havrana a Hrdoša. Východné úpätie sedla odvodňujú prítoky Žaškovského potoka do Oravy, zo západnej časti odteká voda potokom cez Škutovu dolinu do Váhu. Najbližším sídlom je asi severovýchodne ležiaci Žaškov a rovnako vzdialené, západným smerom situované Stankovany.
Drieňový potok (prítok Žitavy)

Drieňový potok je potok v Nitrianskom regióne v obci Obyce v okrese Zlaté Moravce v Nitrianskom kraji. Je to ľavostranný prítok Žitavy v povodí Nitry; má dĺžku 2,2 km. Je vodným tokom V. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-21-13-472. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Pohronský Inovec, geomorfologický podcelok Veľký Inovec .
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške 491 m n. m. na severozápadnom úbočí bezmenného vrchu s nadmorskou výškou 685 m n. m. vo vzdialenosti 450 m od spodného okraja lúky "Vitalová" v západnej časti obce Obyce v okrese Zlaté Moravce. 
Opis toku.
"Drieňový potok" tečie od prameňa západným smerom lesným extravilánom obce Obyce; obteká severné úbočie lesa "Čilíková", v nadmorskej výške 414 m n. m. križuje lesnú cestu, neskôr obteká južné úbočie hrebeňa "Skerešov". Po vstupe do intravilánu obce Obyce sa postupne stáča na sever a v strede intravilánu v nadmorskej výške 252 m n. m. ústi do Žitavy. "Drieňový potok" nemá prítoky.
"Drieňový potok" pramení, preteká a ústi v geomorfologickom celku Pohronský Inovec, v geomorfologickom podcelku Veľký Inovec .
Pôvod názvu.
Názov potoka "Drieňový potok" súvisí s charakteristickým výskytom dreviny z čeľade drieňovitých drieňa obyčajného (Cornus mas) v priestore, v ktorom tento vodný tok preteká. Zo slovného základu apelatíva "drieň" systémovým utvorením prídavného mena formantom "-ový" a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) "Drieňový potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2009 . V katastrálnom území obce Obyce sa nachádza aj vrch "Drienka (756 m n. m.) ", ale vzhľadom na svoju vzdialenú lokalizáciu v juhovýchodnej oblasti územia Obýc priamo nesúvisí s toponymom "Drieňový potok". 
Značný počet názvov iných potokov na Slovensku obsahuje slovný základ všeobecného podstatného mena "drieň": Drienický potok, Drienok, Drieňov, Drieňová, Drienovec, Drieňovec (prítok Budinského potoka), Drieňovec (prítok kanála Veľké Revištia-Bežovce), Drienovka, Drienovský potok, Drieňovský potok (prítok Východného Turca), Drieňovský potok (prítok Kútočného potoka), Drieňovský potok (prítok Mačacieho potoka), Drieňovský potok (prítok Štiavnice), Drieňovský potok (prítok Slatiny), Drieňový potok (prítok Žitavy), Drieňový potok (prítok Bukového potoka) i kanálov: Drieňový kanál, Drieňovský kanál, Drieňovec. Názvy týchto vodných tokov majú podobnú motiváciu: buď v svojom pomenovacom procese prebrali s prípadnou modifikáciou do svojho názvu časť názvu sídelného objektu (obce, časti obce) respektíve nesídelného objektu (vrchu, lesa) alebo v pomenovacom procese primárne využili slovný základ apelatíva "drieň".
Sedlo pod Ostrým

Sedlo pod Ostrým () je sedlo vo Veľkej Fatre, na pomedzí Liptova a Oravy. Leží približne severne od Švošova, na úpätí vrchu Ostré.
Poloha.
Sedlo leží na severnom okraji Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Nachádza sa v Žilinskom kraji, vedie ním hranica okresov Ružomberok a Dolný Kubín a zasahuje na katastrálne územie obcí Švošov a Žaškov. Sedlo zoviera zo západu masív Havrana, východným smerom stúpajú svahy vrchu Ostré (). Severné úpätie sedla odvodňujú prítoky Žaškovského potoka do Oravy, z južnej časti odteká voda kratšími potokmi priamo do Váhu. Najbližším sídlom je asi južne ležiaci Švošov, nepatrne ďalej sú západným smerom situované Stankovany, severne ležiaci Žaškov a východne ležiaca Komjatná.
Crumlin (Dublin)

Crumlin (ír. "Cromghlinn", angl. "Crooked Glen") je južné predmestie mesta Dublin v Írsku. Husto osídlená obytná štvrť s určitým priemyselným odvetvím je tiež sídlom najväčšej detskej nemocnice v Írsku.
Crumlin pokrýva oblasť od rieky Poddle v blízkosti KCR (Kimmage Cross Roads) po Sundrive Road a Crumlin Cross pri bývalom The Submarine Bare až po jadro predmestia Crumlin a Drimnagh Road, po Bunting Road, Crumlin Road, potom pozdĺž Grand Canal od mosta Rialto po most Sally's Bridge. Nachádza sa v blízkosti centra mesta, na juhu Dublinu. Medzi susedné oblasti patria Walkinstown, Perrystown, Drimnagh, Terenure a Kimmage. Crumlin sa nachádza v poštovom obvode Dublin 12.
Malý Zvolen

Malý Zvolen () je nevýrazný vrch vo Veľkej Fatre. Nachádza sa severne od vrchu Zvolen, približne južne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa na východnom okraji centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Zvolen. Leží na území Žilinského kraja, v okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovská Osada a Liptovské Revúce. Táto časť pohoria je už mimo Národného parku Veľká Fatra, no zasahuje tu ochranné pásmo Národného parku Nízke Tatry.
Popis.
Čiastočne hôľnatý Malý Zvolen tvorí so susedným Zvolenom a Novou hoľou najvyššiu časť geomorfologického podcelku Zvolen. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie z vrchu Zvolen severným smerom a pokračuje cez Končitú až k Magure (). Dostupnosť vrcholu uľahčuje lanovka na neďalekú Novú hoľu, z ktorej vedie značený chodník hrebeňom bez výraznejších stúpaní. Severným susedom je vrch Končitá (), západne leží Čierna hora (), južne vrch Zvolen () a Nová hoľa (). Západné svahy klesajú do údolia Veľký Hričkov, ktorým odvádza Hričkovský potok vodu do Revúcej, do rovnakého prítoku Váhu prúdi voda aj z východnej časti masívu. Tá klesá do Korytnickej doliny a riečkou Korytnica do Revúcej. Najbližšími sídlami sú Liptovské Revúce na severozápade a Donovaly na juhu, o niečo vzdialenejšia je severovýchodne situovaná Liptovská Osada.
Výhľady.
Riedky porast vrcholovej časti Malého Zvolena umožňuje ďaleký, takmer kruhový rozhľad. Veľmi dobre je pozorovateľná centrálna časť Veľkej Fatry a celá liptovská vetva hlavného hrebeňa, západná časť Nízkych Tatier s masívom Veľkej Chochule, susedný Kozí chrbát, Dolný Liptov a Veľký Choč. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť tiež Poľanu, masív Flochovej či niekoľko vrcholov Tatier.
Turizmus.
Malý Zvolen je dobre dostupný po hrebeni cez susedný Zvolen vďaka lanovke z Donovál na Novú hoľu.
Andrej Zvolenský

Andrej Zvolenský (* 8. apríl 1993, Trnava) je slovenský športový komentátor a novinár.
Životopis.
Pochádza z Trnavy, kde v detstve a mladosti aj hrával v mládežníckych tímoch klubu FC Spartak Trnava. V tomto klube začal aj profesne pôsobiť ako redaktor pre klubovú televíziu Spartak TV, neskôr pracoval v športovej redakcii RTVS, ako komentátor pre SFZ a od roku 2021 je športovým redaktorom a komentátorom v TV Markíza, v projekte vysielania slovenskej Fortunaligy. Moderuje tiež futbalový magazín Góóól a futbalovú talkshow V polčase. Komentuje dianie v domácom futbale pre viaceré portály a je spoluautorom podcastu Bavme sa o lige. Komentoval zápasy slovenskej reprezentácie na UEFA EURO 2024 v Nemecku.
Kristus (rozlišovacia stránka)

Kristus (, , zriedkavejšie a nevhodne: "Chrestos", "Krestos") môže byť v kresťanstve:
Christus môže byť aj:
Christos môže byť aj:
Martin Regáli

Martin Regáli (* 12. október 1993, Prešov) je slovenský futbalista, hráva na pozícii útočníka.
Klubová kariéra.
Premiéru v najvyššej súťaži absolvoval v roku 2015, v drese klubu MFK Zemplín Michalovce , od roku 2019 pôsobil v drese fortunaligového MFK Ružomberok, kde sa stal jedným z najlepších útočníkov súťaže s perspektívou aj pre slovenskú reprezentáciu. 3. januára 2023 prestúpil z Ružomberka do belgického klubu KV Kortrijk.
Reprezentácia.
V marci 2022 bol prvýkrát nominovaný do užšej nominácie A-mužstva Slovenska, pričom svoj debut absolvoval v priateľskom stretnutí proti Nórsku 25. marca 2022.
Končitá (vrch vo Veľkej Fatre)

Končitá () je vrch vo Veľkej Fatre. Nachádza sa severne od vrchu Zvolen, nad obcou Liptovské Revúce, približne južne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa na východnom okraji centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Zvolen. Leží na území Žilinského kraja, v okrese Ružomberok a v katastrálnom území obcí Liptovská Osada a Liptovské Revúce. Táto časť pohoria patrí do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.
Popis.
Čiastočne hôľnatý vrch leží severne od atraktívneho masívu Zvolena () a Novej hole (). Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie cez Malý Zvolen () k Magure (). Na severozápadných svahoch sa nachádzajú lyžiarske zjazdovky, v letnom období využívané na závesné lietanie. Na vrchole stojí drevený dvojkríž. Severným susedom je vrch Magura (), juhozápadne leží Čierna hora () a južne Malý Zvolen (). Západné svahy klesajú do údolia Veľký Hričkov, ktorým odvádza Hričkovský potok vodu do Revúcej, východne časti masívu klesajú do Korytnickej doliny s potokom Korytnica. Najbližšími sídlami sú severozápadne situované Liptovské Revúce, približne na severovýchod leží Liptovská Osada.
Výhľady.
Čiastočne porastený vrchol umožňuje čiastočný výhľad na široké okolie. Veľmi dobre je pozorovateľná centrálna časť Veľkej Fatry a celá liptovská vetva hlavného hrebeňa, západná časť Nízkych Tatier s masívom Veľkej Chochule, Dolný Liptov a Veľký Choč.
Železničná stanica Lok

Železničná stanica Lok je železničná stanica v Loku. Leží na trati 150 Nové Zámky – Zvolen. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Doprava.
Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné a 1 manipulačná koľaj. Obsluhujú ju dva nástupištia. Je nesamostatná stanica, pridelená k železničnej stanici v Leviciach. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Železničná stanica Podhájska

Železničná stanica Podhájska je železničná stanica v Podhájskej. Leží na trati 150 Nové Zámky – Zvolen. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Doprava.
Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné a 1 manipulačná koľaj. Obsluhujú ju dva nástupištia. Je nesamostatná stanica, pridelená k železničnej stanici v Úľanoch nad Žitavou. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Železničná stanica Úľany nad Žitavou

Železničná stanica Úľany nad Žitavou je železničná stanica v Úľanoch nad Žitavou. Leží na tratiach 150 Nové Zámky – Zvolen a 151 Nové Zámky – Zlaté Moravce. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Doprava.
Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné, 1 manipulačná a 3 ostatné koľaje. Obsluhujú ju tri nástupištia. Sú k nej pridelené stanice Hul a Podhájska. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Železničná stanica Beša

Železničná stanica Beša je železničná stanica v Beši. Leží na trati 150 Nové Zámky – Zvolen. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Doprava.
Na stanici sa nachádzajú 3 dopravné, 1 manipulačnú a 1 ostatnú koľaj. Obsluhujú ju dva nástupištia. Je nesamostatná stanica, pridelená k železničnej stanici v Leviciach. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Železničná stanica Hliník nad Hronom

Železničná stanica Hliník nad Hronom je železničná stanica v Hliníku nad Hronom. Leží na trati 150 Nové Zámky – Zvolen. Je elektrifikovaná striedavou sústavou 25 kV.
Doprava.
Na stanici sa nachádzajú 4 dopravné a 2 manipulačné koľaje. Obsluhujú ju tri nástupištia. Je nesamostatná stanica, pridelená k železničnej stanici v Hronskej Dúbrave. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Čierna hora (vrch vo Veľkej Fatre)

Čierna hora () je vrch vo Veľkej Fatre. Nachádza sa severozápadne od vrchu Zvolen, nad obcou Liptovské Revúce, približne južne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa na východe centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Zvolen. Leží na území Žilinského kraja, v okrese Ružomberok a v katastrálnom území obce Liptovské Revúce. Táto časť pohoria patrí do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.
Popis.
Husto zalesnený vrch leží severozápadne od turisticky atraktívneho masívu Zvolena () a Novej hole (). Nachádza sa v rázsoche, ktorá vybieha severozápadným smerom z masívu Zvolena a severne od hrebeňa, vedúceho z Krížnej () na Donovaly. Východným smerom leží Končitá (), Malý Zvolen () a Zvolen () a južným Motyčianska hoľa (). Severozápadným smerom svahy klesajú do Suchej doliny, ktorou preteká riečka Revúca, odvodňujúca celý masív Čiernej hory. Východne ležiaca dolina Veľký Hričkov odvodňuje Hričkovským potokom túto časť masívu. Najbližším sídlom je približne severozápadne situovaná obec Liptovské Revúce.
Výhľady.
Čierna hora je pokrytá hustým lesom, no malá časť vrcholu s riedkym porastom umožňuje obmedzený výhľad. Pozorovateľná je okolitá, centrálna časť Veľkej Fatry a liptovská vetva hlavného hrebeňa, z vhodných lokalít tiež západná časť Nízkych Tatier, niekoľko vrcholov Tatier a Veľký Choč.
Prístup.
Vrch leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry a nevedie naň značkovaná trasa. Prístupný je neznačeným chodníkom hrebeňom z vrchu Zvolen (pripojenie na Cestu hrdinov SNP) alebo lesom z Liptovských Revúc.
Sault Ste. Marie

Sault Ste. Marie môže byť:
Rumpelmayer

Rumpelmayer môže byť:
Motyčianska hoľa

Motyčianska hoľa alebo staršie Motyčská hoľa () je čiastočne hôľnatý vrch vo Veľkej Fatre. Nachádza sa západne od Donovál, v hrebeni medzi sedlom Veľký Šturec a vrchom Zvolen.
Poloha.
Nachádza sa na východnom okraji centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Zvolen. Leží na rozhraní Žilinského a Banskobystrického kraja a okresov Ružomberok a Banská Bystrica. Na vrchole sa stretávajú katastrálne územia obcí Liptovské Revúce, Donovaly a Motyčky. Táto časť pohoria je už mimo Národného parku Veľká Fatra, no zasahuje tu ochranné pásmo Národného parku Nízke Tatry.
Popis.
Čiastočne hôľnatá Motyčianska hoľa leží v hrebeni, ktorý vedie zo Zvolena na Krížnu () a prechádza ním Cesta hrdinov SNP. Severným susedom je Čierna hora (), východným vrch Zvolen () a Nová hoľa () a západne je vrch Šturec (). Hrebeň tvorí rozvodnicu povodia Váhu na severe a Hrona na juhu; severné svahy odvodňujú prítoky Revúcej, južne situované prítoky Starohorského potoka do riečky Bystrica. Najbližšími sídlami sú asi juhovýchodne situované Donovaly a asi severne ležiace Liptovské Revúce.
Výhľady.
Riedky porast vrcholovej časti Motyčianskej hole umožňuje zaujímavý kruhový rozhľad. Veľmi dobre je pozorovateľná centrálna časť Veľkej Fatry a celá liptovská vetva hlavného hrebeňa, masív Veľkej Chochule v západnej časti Nízkych Tatier či Kozí chrbát. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť tiež Veľký Choč, Poľanu, Vepor, hrebeň Kremnických vrchov či Javorie.
Matiašovský

Matiašovský môže byť:
John Cabell Breckinridge

John Cabell Breckinridge (* 16. január 1821, Lexington, Kentucky, Spojené štáty - † 17. máj 1875, Lexington, Kentucky, Spojené štáty) bol americký právnik, politik a vojak. Zastupoval Kentucky v oboch komorách Kongresu a stal sa 14. a najmladším viceprezidentom USA. Slúžil v rokoch 1857 až 1861 a úradu sa ujal ako 36-ročný. Bol členom Demokratickej strany a slúžil v americkom senáte počas vypuknutia americkej občianskej vojny, ale po vstupe do konfederačnej armády bol vylúčený. V roku 1865 bol vymenovaný za vojnového tajomníka Konfederácie.
Malý Choč

Malý Choč () je nevýrazný vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa v masíve Veľkého Choča, západne od Lúčok, približne severne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v západnej, najvyššej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Leží v Žilinskom kraji, okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obcí Lúčky, Valaská Dubová a Lisková. Malý Choč sa nachádza v národnej prírodnej rezervácii Choč.
Popis.
Čiastočne bralnatý Malý Choč tvorí predvrchol Veľkého Choča a leží v hrebeni, ktorý z jeho vrcholovej časti vybieha južným smerom. Z vrcholu hrebeň pokračuje juhovýchodným smerom na Turícku Maguru () a Smrekov (). Západné a južné svahy strmo klesajú do Turíckej doliny, ktorou potok Turík odvádza vodu do Váhu, východne je údolie Žimerovho potoka, smerujúceho do Teplianky. Severným susedom je Veľký Choč (), východným vrch Bukov (), južný Kopa () a Predný Choč () a juhozápadne je vrch Zadný Choč (). Najbližšími sídlami sú asi juhovýchodne situované Lúčky a západne ležiaca Valaská Dubová, asi južne leží Lisková.
Výhľady.
Riedky porast vrcholovej časti Malého Choča, no najmä skalnatá južná časť umožňujú zaujímavý rozhľad. Veľkým Chočom je tienený severný horizont, no dobre je pozorovateľná veľká časť Chočských vrchov a Liptovskej kotliny. Rovnako dobre je možné pozorovať hrebeň Malej a Veľkej Fatry, Nízke i Západné Tatry, Skorušinské vrchy či Babiu horu.
Externé odkazy.
Nineteen (Phil Lynott)

„Nineteen“ je posledný singel írskeho rockového speváka a basgitaristu Phila Lynotta. Prvýkrát vyšiel 6. novembra 1985 v Spojenom kráľovstve a vystupoval s ním v televíznych reláciách do 18. decembra 1985. Lynott pieseň zložil a prvýkrát nahral už v roku 1984 so skupinou Grand Slam. Autorom obalu singla je Andie Airfix.
Skladba.
„Nineteen“ bola inšpirovaná texaským motorkárskym gangom Nineteenth Chapter, ktorý Lynott spoznal sediac v miestnom „ale house“. Motorkár, oblečený vo farbach gangu, prišiel k výčapu, buchol po ňom a povedal "„I'm bad, gimme a beer!“" Začiatok frázy sa nachádza v refréne piesne.
Hudobné video.
Videoklip ku skladbe „Nineteeen“ sa nakrúcal s motorkami Harley-Davidson na púšti, Hollywood a Santa Monica Boulevard v Los Angeles.
Verzia skupiny Grand Slam.
V roku 1984 skupina nahrala demo a štúdiový záznam skladby. Hrávali ju tiež na koncertoch, vrátane Londýna, Glasgowa, Great Yarmouthu a Liffordu, ktoré sa zvukovo záznamenávali. Po tom, čo skončila skupina Grand Slam, ju nahral ako sólový interpret.
V roku 2002 demo a štúdiová nahrávka skladby „Nineteen“ po prvýkrát vyšla na dvojdiskovej kompilácii "".
Dňa 26. apríla 2023 vydalo vydavateľstvo Cleopatra Records digitálny singel skupiny Phil Lynott's Grand Slam s remixom piesne z roku 2022, ktorý sa bude nachádzať aj v nadchádzajúcej digitálnej kompilácii a CD box sete skupiny s názvom "Slam Anthems". K singlu bol vytvorený aj oficiálny videoklip z archívnych materiálov.
Verzia skupiny Bad4Good.
V roku 1992 skupina Bad4Good nahrala pieseň pre svoj štúdiový album s názvom "Refugee". Produkoval ju Steve Vai.
Predný Choč

Predný Choč () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa juhozápadne od Veľkého Choča, severne od Liskovej, približne severne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Choč. Leží v Žilinskom kraji, okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územie obcí Martinček, Likavka a Lisková. Predný Choč sa nachádza v národnej prírodnej rezervácii Choč.
Popis.
Predný Choč leží v hrebeni, ktorý vybieha z Veľkého Choča juhozápadným smerom cez Zadný Choč () a Kopu (). Masív je porastený hustým lesom, v južnej časti sa nachádza viacero skalných brál, umožňujúcich výhľad. Masív Predného Choča od susednej, severovýchodne ležiacej Kopy oddeľuje sedlo Spuštiak (), východným smerom susedí Turícka Magura () a severne sa vypína Zadný Choč (). Severozápadné časti odvodňuje potok Biely breh do Likavky, východné riečka Turík a z južne orientovaných častí menšie prítoky Váhu. Najbližšími sídlami sú asi južne situovaná Likavka a Lisková, ako aj severozápadne ležiaca Valaská Dubová.
Výhľady.
Lesný porast vrcholovej časti Predného Choča značne obmedzuje výhľady, tie sú však možné najmä zo skalnatých brál na južných svahoch. Severnému horizontu dominuje majestátny Veľký Choč, inak je dobre pozorovateľná juhozápadná časť Chočských vrchov, Liptovská kotlina, hrebeň Malej a Veľkej Fatry, Nízke i Západné Tatry.
Externé odkazy.
Turistická značkovaná trasa číslo 5540

 Turistická značkovaná trasa číslo 5540 je zelená trasa, ktorá spája mesto Čadca a obec Nesluša prechodom cez východný okraj Javorníkov. Jej celková dĺžka je 22,6 km. 
Priebeh trasy.
Trasa začína pri železničnej stanici v Čadci spolu s červenou hrebeňovou trasou a prvých 500 m tvorí zároveň nástup na ďalšiu hrebeňovú červenú trasu do Kysuckých Beskýd, ktorá začína pri obchodnom centre. Odtiaľ pokračuje smerom na juh cez centrum mesta a sídlisko Žarec do Rakovskej hornatiny. Obchádza údolie Rieky východne okolo Vrchkonca a Vojtovho vrchu cez kopaničiarske osady mestskej časti Vojty až na Chotárny kopec, kde sa znova križuje s červenou trasou od čadčianskej železničnej stanice. 
Z Chotárneho kopca zostupuje cez osadu "Belajky" do Ochodnice. Tu sa stáča na juhozápad a sleduje Javornícku brázdu až do osady "Klimkovci", odkiaľ vedie znovu na juh spoločne s Cestou Vila Galvánka do osady "Majtánky". Ďalej pokračuje už samostatne pomedzím Javorníckej brázdy a Ochodnickej vrchoviny do Nesluše, kde končí pri obecnom úrade.
Alberto Fernández

Alberto Ángel Fernández (* 2. apríl 1959, Buenos Aires) je argentínsky politik, právnik a vysokoškolský učiteľ. Od roku 2019 je prezidentom Argentíny.
Životopis.
Vstup do politiky.
Na univerzite v Buenos Aires vyštudoval práva, následne na škole učil, nakoniec sa dal na politiku. Od roku 1983 je členom peronistickej Justicialistické strany, pracoval ako poradca v miestnom parlamente či na rôznych ministerstvách. Na prelome tisícročí mal blízko k prezidentovi Eduardovi Duhaldemu (vo funkcii v rokoch 2002 až 2003), v rokoch 2000 až 2003 bol zástupcom v Buenos Aires. V máji 2003 ho prezident Nestor Kircher menoval šéfom argentínskeho kabinetu ministrov. Kabinet viedol krátko aj počas vlády prezidentky Cristiny Kirchnerovej (Kirchnerovej manželky). Rezignoval 23. júla 2008, len niekoľko dní po tom, čo parlament zamietol plány vlády prezidentky na zvýšenie vývozných daní na poľnohospodárske produkty. Ako dôvody rezignácie uviedol Fernandéz podľa médií "vyčerpanie" a "stratu autority". V prezidentských voľbách roku 2015 viedol kampaň liberálneho kandidáta Sergia Massy, ktorý vtedy skončil v prvom kole volieb na treťom mieste.
Prezident.
Vo voľbách roku 2019 kandidoval na prezidenta ako líder stredoľavej koalície Unidad Ciudadana (Občianska jednota). V októbri 2019 zvíťazil už v prvom kole volieb, keď porazil jeho stredopravého súpera Mauricia Macriho v pomere 48,03/40,44 percenta hlasov. V novembri 2020 oznámil, že parlamentu poslal návrh zákona o legalizácii interrupcií, pričom následne v decembri toho roku bola legalizácia schválená aj senátom. V marci 2021 sa stal terčom útoku zo strany odporcov banskej ťažby, keď cestoval po oblasti zasiahnutej nedávno lesnými požiarmi. Fernández sa nachádzal vo vozidle neďaleko mesta Lago Puelo, keď ho skupina ľudí začala zasypávať kameňmi a rozbila dve okná. Nadávky smerovali aj na adresu Mariana Arcioniho, guvernéra tamojšej provincie Chubut, ktorý podporoval ťažobný projekt a mal podporu prezidenta. 
Koronavírus.
V apríli 2021 bol pozitívne testovaný na koronavírus. Miestne médiá informovali, že Fernández dostal 21. januára prvú dávku vakcíny Sputnik V a 11. februára bol preočkovaný jej druhou dávkou. V auguste 2021 argentínska prokuratúra obvinila Fernandeza z porušenia povinne nariadenej karantény, keď v júli 2020 usporiadal narodeninovú oslavu pre svoju priateľku.
Prezidentské voľby 2023.
Fernández v apríli 2023 prekvapivo oznámil, že sa nebude opätovne uchádzať o funkciu prezidenta v októbrových prezidentských voľbách. V prezidentských voľbách vyhral Javier Milei, ktorý ho vo funkcii nahradil 10. decembra 2023.
Lomné (vrch v Chočských vrchoch)

Lomné alebo aj Lômy () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa nad Prosieckou dolinou, približne severozápadne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej polovici Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Liptovský Mikuláš a Dolný Kubín a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovská Anna, Prosiek a Malatiná. Východné svahy Lomného zasahujú na územie národnej prírodnej rezervácie Prosiecka dolina.
Popis.
Lomné sa nachádza v západnej časti podcelku, v mohutnom masíve s vrchom Čerenová (). Oddeľuje ich plytké sedlo a z dôvodu malej šírky pohoria v tejto časti, siaha masív od jeho severného po južný okraj. Východné svahy tvoria okraj Prosieckej doliny, západné klesajú do Anninej doliny a severné prechádzajú do zvlnenej Zuberskej brázdy. Severné úpätie odvodňuje potok Sestrč, západné Annin potok a východné Prosiečanka. Susednými vrchmi sú na západe Heliaš (), na juhu Čerenová (), na východe Prosečné () a severe vrch Grúň (). Najbližšími sídlami sú asi vzdialené obce Liptovská Anna, Prosiek
a Malatiná.
Výhľady.
Nesúvislý porast vrcholovej časti umožňuje zaujímavý kruhový rozhľad. Západným smerom dominuje masív Veľkého Choča, dobre pozorovateľná je však veľká časť Chočských vrchov a Liptovskej kotliny. Rovnako dobre je možné pozorovať hrebeň Oravskej Magury, Oravských Beskýd, Malej a Veľkej Fatry, Nízke i Západné Tatry i Skorušinské vrchy.
Čerenová

Čerenová () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa nad obcou Liptovská Anna, približne severozápadne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej polovici Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovská Anna a Ižipovce. Východným smerom sa nachádza územie národnej prírodnej rezervácie Prosiecka dolina a celá oblasť vykazuje krasové útvary.
Popis.
Čerenová sa nachádza v západnej časti podcelku Prosečné, v mohutnom masíve s vrchom Lomné (). Oddeľuje ich plytké sedlo a z dôvodu malej šírky pohoria v tejto časti, siaha masív od jeho severného po južný okraj, pričom Čerenová zaberá jeho južnú časť. Východné svahy pozvoľne klesajú k Prosieckej doline, južné a západné klesajú strmo do Chočského podhoria, resp. Anninej doliny. Východné a južné svahy odvodňujú menšie potoky priamo do Váhu, západné Annin potok. Susednými vrchmi sú na západe Pravnáč (), na severe Lomné () a na východe Prosečné (). V západnej a južnej časti je masív výrazne bralnatý a na okraji južnej časti sa nachádza vyhliadka Čerenová skala. Najbližšími sídlami sú asi južne ležiaca obec Liptovská Anna, o niečo vzdialenejšie sú Ižipovce a Prosiek.
Výhľady.
Nesúvislý porast vrcholovej časti umožňuje čiastočný výhľad, jedinečný je z vyhliadky Čerenová skala. Západným smerom dominuje masív Veľkého Choča, dobre pozorovateľná je však okolitá časť Chočských vrchov a Liptovskej kotliny. Rovnako dobre je možné pozorovať hrebeň Oravskej Magury, časť Oravských Beskýd, Západné Tatry, Nízke Tatry, severnú časť Malej a Veľkej Fatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa a tak najľahší prístup je sedlom z Lomného () alebo miestnym chodníkom z Liptovskej Anny cez Čerenovú skalu.
Ricky Warwick

Ricky Warwick (* 11. júl 1966, Newtownards, Severné Írsko) je severoírsky hudobník a skladateľ a hlavný spevák skupín Black Star Riders a Thin Lizzy. Je tiež frontmanom škótskej hard rockovej skupiny The Almighty, s ktorou v 90. rokoch dosiahol úspech v britských rebríčkoch, aj keď skupina má momentálne prestávku s kariérou. Warwick vydal niekoľko sólových albumov a vystupoval s rôznymi ďalšími skupinami a umelcami a taktiež stal na čele skupiny The Fighting Hearts, aby predviedol svoj sólový materiál.
Pravnáč

Pravnáč () je vrch v Chočských vrchoch. Nachádza sa nad obcou Liptovská Anna, približne severozápadne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej polovici Chočských vrchov, v geomorfologickom podcelku Prosečné. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a v katastrálnom území obce Liptovská Anna. 
Popis.
Pravnáč sa nachádza v juhozápadnej časti podcelku Prosečné, v masíve, na severe sedlom oddelenom od vrchu Heliaš. Východné svahy klesajú do Anninej doliny, južné klesajú strmo do Chočského podhoria v Liptovskej kotline a západné vymedzuje Sestrčská dolina. Údoliami pretekajú i vodné toky, odvodňujúce masív; východnú časť Annin potok, južnú a západnú potok Sestrč. Susednými vrchmi sú na severe Heliaš (), na východe Čerenová (), južne ležiaci Holubí vrch () a na západe Sestrč () a Sielnická hora (). Najbližším sídlom je priamo na juhovýchodnom úpätí ležiaca obec Liptovská Anna.
Výhľady.
Nesúvislý porast vrcholovej časti umožňuje čiastočný výhľad na široké okolie. Dobre pozorovateľné sú okolité Chočské vrchy a Liptovská kotlina, z vhodných lokalít a pri vhodných podmienkach je viditeľný hrebeň Oravskej Magury, Západné Tatry, Nízke Tatry, severná časť Malej a Veľkej Fatry a časť Oravských Beskýd.
Družstevná zdravotná poisťovňa Perspektíva

Družstevná zdravotná poisťovňa Perspektíva bola komerčná zdravotná poisťovňa založená 30. mája 1995. Bola zrušená v roku 1999 pre nedostatok poistencov. Perspektíva družstevná zdravotná poisťovňa bola zrušená rozhodnutím Ministerstva zdravotníctva SR zo dňa 1. júna 1999 č. 3215/199-A, ktoré nadobudlo právoplatnosť dňa 17. júna 1999, ktorým dňom vstúpila poisťovňa do likvidácie.
Ministerstvo zdravotníctva SR (MZ) zrušilo k 1. júlu 1999 súhlas na zriadenie zdravotnej poisťovne Perspektíva, pretože nespĺňala zákonnú podmienku minimálneho počtu 300-tisíc poistencov. K 1. aprílu 1999 totiž Perspektíva mala len 105 548 poistencov. MZ zároveň rozhodlo o prechode záväzkov a pohľadávok tejto poisťovne na VšZP. Podľa dostupných informácií mala vtedy Perspektíva dlhy na úrovni 1,6 mld. Sk, pričom jej pohľadávky na poistnom ku koncu roku 1998 predstavovali 616 000 Sk. 
Kontinuita.
Formálne sa Družstevná zdravotná poisťovňa Perspektíva zlúčila so zdravotnou poisťovňou DRUZAP Družstevná zdravotná poisťovňa.
Dohra.
Poisťovňa zanechala dlhy, ktoré zaťažil štátny rozpočet a spôsobil krach niektorých lekární. Štatutárov poisťovne navrhol vtedajší minister vnútra Vladimír Palko obžalovať, ale nikdy neboli odsúdení.
Zoe Kazanová

Zoe Kazanová (; * 9. september 1983, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká herečka, scenáristka a dramatička. Je vnučkou režiséra, herca, scenáristu a spisovateľa Eliu Kazana.
Detstvo a mladosť.
Kazanová sa narodila v Los Angeles, v Kalifornii. Je dcérou Nicholasa Kazana (syna Elia Kazana) a Robin Swicordovej. Má mladšiu sestru, Mayu Kazanovú. Jej rodina z otcovej strany, je gréckeho pôvodu. Navštevovala Yale University, kde ukončila bakalárskym titulom divadelné umenie.
Kariéra.
Jej prvý filmový debut pred kamerami, bol vo filme "Swordswallowers and Thin Men". Od roku 2006 sa objavovala tiež aj v divadlách Off-Broadway. O rok neskôr mala menšiu úlohu vo filme "The Savages", po boku Laury Linney a Philipa Seymoura Hoffmana. V roku 2009 stvárnila dcéru Meryl Streep, vo filme "Nejako sa to komplikuje". V roku 2012 sa objavila v hlavnej úlohe vo filme "Ruby Sparks", ku ktorému napísala aj scenár. Jej hereckými kolegami bol Paul Dano, Annette Bening či Antonio Banderas. V roku 2014 stvárnila menšiu rolu v štvordielnom televíznom seriáli "Olive Kitteridge", kde za svoj herecký výkon získala nomináciu na Emmy Award.
V roku 2018 sa objavila po boku Carey Mulligan vo filme "Wildlife". V roku 2020 stvárnila jednu z úloh v televíznom seriáli "The Plot Against America".
Osobný život.
Od roku 2007 je jej manželom herec Paul Dano, s ktorým má dcéru Almu Bay, narodenú v auguste 2018.
Drieňov (prítok Plachtinského potoka)

Drieňov je potok v Honte na území obce Stredné Plachtince v okrese Veľký Krtíš v Banskobystrickom kraji. Je to ľavostranný prítok Plachtinského potoka v povodí Krtíša; má dĺžku . Je vodným tokom V. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-24-02-672. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Krupinská planina a geomorfologický celok Juhoslovenská kotlina.
Prameň.
Pramení v lese v nadmorskej výške vo vzdialenosti 120 m juhovýchodne od ovčína (súpisné číslo 313, Stredné Plachtince) v lesnom extraviláne na juhozápadnom úbočí Dubového vrchu () v severnej časti obce Stredné Plachtince v okrese Veľký Krtíš v Banskobystrickom kraji v regióne Hont.
Opis toku.
Od prameňa tečie južným smerom cez "Hornú Koziu stráň" (les a pasienok), ďalej cez "Pecný potok" (les), úbočím vrchu Skala, stáča sa na západ, v spodnej časti svojho toku tvorí hranicu medzi lesom na svojom pravom, severozápadnom brehu a pasienkom na svojom ľavom, juhovýchodnom brehu a ústi v nadmorskej výške ako ľavostranný prítok do Plachtinského potoka v susedstve okraja intravilánu Horných Plachtiniec, ktoré ležia na náprotivnom brehu; Plachtinský potok je v tomto úseku aj obecnou hranicou medzi Strednými Plachtincami a Hornými Plachtincami. Vodný tok "Drieňov" nemá prítoky; pramení a preteká v lesnom extraviláne obce Stredné Plachtince. Pramení a preteká v geomorfologickom celku Krupinská planina a ústi na pomedzí s geomorfologickým celkom Juhoslovenská kotlina.
Pôvod názvu.
Možný, ale v súčasnosti nedoložený pôvod názvu je v terénnom názve "Drieňov" zatiaľ neznámeho terénneho objektu a to prenesením názvu na potok. Pravdepodobnejšie vysvetlenie pôvodu názvu toponyma "Drieňov" je v charakteristickom výskyte dreviny z čeľade drieňovitých drieňa obyčajného (Cornus mas) v priestore, ktorým tento vodný tok preteká. Zo všeobecného podstatného mena (apelatíva) "drieň" doplneného formantom "-ov" bol utvorený substantivizovaný názov "Drieňov" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, vrátane hydronymie. Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1991 v podobe "Drieňov". Značný počet názvov iných potokov na Slovensku obsahuje slovný základ všeobecného podstatného mena "drieň": Drienický potok, Drienok, Drieňová, Drienovec, Drieňovec (prítok Budinského potoka), Drieňovec (prítok kanála Veľké Revištia-Bežovce), Drienovka, Drienovský potok, Drieňovský potok (prítok Východného Turca), Drieňovský potok (prítok Slatiny), Drieňovský potok (prítok Kútočného potoka), Drieňovský potok (prítok Štiavnice), Drieňovský potok (prítok Mačacieho potoka), Drieňový potok (prítok Bukového potoka), Drieňový potok (prítok Žitavy) i kanálov: Drieňový kanál, Drieňovský kanál, Drieňovec. Názvy týchto vodných tokov majú podobnú motiváciu: buď v svojom pomenovacom procese prebrali s prípadnou modifikáciou do svojho názvu časť názvu sídelného objektu (obce, časti obce) respektíve nesídelného objektu (vrchu, lesa) alebo v pomenovacom procese primárne využili slovný základ apelatíva "drieň".
Annikeris z Kyrény

Annikeris z Kyrény môže byť:
Zdroje.
Annikeris z Kyrény (vozataj)

Annikeris ("Annikeris") bol grécky vozataj, účastník starovekých olympijských hier v 4. stor. pred Kr.
Annikeris z Kyrény sa v staroveku preslávil najmä tým, že vykúpil Platóna z otroctva. Platón po Sokratovej smrti (r. 399 pred Kr.) odišiel z Atén a na svojich cestách počas pobytu na Sicílii prišiel na dvor syrakúzskeho tyrana Dionysia staršieho. Grécky historik a filozof Diogenes Laertios zaznamenal:„"Platón ho však urazil, keď v rozhovore o tyranii tvrdil, že čo je prospešné mocnejšiemu, nie je samo o sebe dobrom, ak onen človek nevyniká cnosťou. Nahnevaný Dionysios mu povedal: "Tvoje reči zapáchajú starinou", na čo mu zase Platón odvetil:"A tvoje tyraniou". To nazlostilo tyrana ešte viac a v prvej chvíli ho chcel zbaviť života, potom však na Diónov a Aristomenov príhovor upustil od svojho úmyslu a uspokojil sa s tým, že ho vydal do rúk Sparťanovi Polidovi, ktorý náhodou prišiel v tom čase ako vyslanec na Sicíliu, aby ho predal ako otroka. Ten ho odviedol na Aigínu a tam ho predal."“ (podľa inej verzie bol obvinený z toho, že sa chystal zosadiť Dionýza a pripraviť vládu pre Dióna). Na trh s otrokmi však prišiel líbyjský vozataj Annikeris, ktorý práve cestoval na olympijské hry (na súťaž so štvorzáprahom v roku 388 pred Kr.) a filozofa vykúpil na slobodu. 
Annikeris kúpil Platóna za 20 mín (podľa iných zdrojov za 30 mín). Platónovi priatelia mu tie peniaze chceli vrátiť, ale on ich neprijal. Podľa iných zdrojov to bol Dión, kto poslal Annikerovi peniaze, a keď ich ten neprijal, kúpil za ne Platónovi pozemok v "Akadémii" (podľa inej verzie mu peniaze nahradil a Annikeris ich venoval na kúpu pozemku v Akadémii). Platón po návrate do Atén na tom pozemku založil (okolo roku 385 pred Kr.) školu Akadémiu (Akadémeia či Hekadémeia), ktorú riadil nasledujúcich 40 rokov.
Annikeris neskôr v snahe zapôsobiť na Platóna predviedol svoju vozatajskú zručnosť. So svojim dvojkolesovým vozom (so štvorzáprahom) v rýchlej jazde krúžil okolo Akadémie, pričom si aj v zákrutách držal jazdnú stopu tak presne, že ju kolesá ani raz neminuli. Všetci prítomní ho za to obdivovali. Platón ho však nepochválil, povedal mu, že by sa nemal zamestnávať vecami bez hodnoty, ale veciam, ktoré skutočne stoja za obdiv.
Podľa niektorých písomných zdrojov sa Annikeris stal olympijským víťazom v preteku dvojkolesových vozov so štvorzáprahom. Odvodzujú si to najmä z toho, že Annikeris po hrách veľkodušne odmietol prijať od Platóna ponúknuté peniaze za výkupné. Luigi Moretti uvádza, že to nedokazuje, že sa ním Annikeris skutočne stal, a preto ho v zozname olympijských víťazov staroveku ako víťaza neuvádza.
Annikera nemožno stotožňovať s rovnomenným kyrénskym filozofom Annikerom (ako napr. Diogenes Laertios), ktorý bol celkom určite súčasníkom Alexandra Veľkého.
Tabla

Tabla () je vrch v hlavnom hrebeni Kremnických vrchov. Leží nad obcou Kordíky, približne severozápadne od Banskej Bystrice. Vrcholom prechádza značená turistická magistrála Cesta hrdinov SNP.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Nevýrazný vrch leží na hranici Žilinského a Banskobystrického kraja a okresov Turčianske Teplice a Banská Bystrica. Vrcholom zároveň prechádza hranica katastrálnych území obcí Turček a Kordíky. Tak ako veľká časť hrebeňa v tejto oblasti Kremnických vrchov, aj Tabla je výškovo len málo výrazná. Tvorí dlhý horský hrebeň, vymedzený na severe sedlom Pod Tablou a na juhu Kordíckym sedlom.
Opis.
Tabla je súčasťou hrebeňa, ktorý sa najmä z východnej strany ukazuje ako výškovo homogénny. Južne od vrcholu je v hrebeni nepatrne vyšší Kordícky štít a vrch Vyhnatová (), východne leží Fintová (), severne Štefanka () a Svrčinník () a západne lokalita Tri kopce. Východné svahy odvodňujú prítoky Harmanca a Kordíckeho potoka, západná časť je pramennou oblasťou rieky Turiec. Vrcholom vedie Cesta hrdinov SNP, ktorá pokračuje južným smerom na Skalku () s vysielačom Suchá hora.
Výhľady.
Zalesnený vrch ponúka minimum lokalít, vhodných na rozhľad, napriek tomu malé otvorené časti poskytujú výhľady najmä na okolie. Okrem susedných vrchov pohoria je pozorovateľná južná časť Veľkej Fatry, západná časť Nízkych Tatier, Poľana i Veporské vrchy.
Mýtny vrch

Mýtny vrch () je vrch v hlavnom hrebeni Kremnických vrchov. Leží nad obcou Králiky, približne západne od Banskej Bystrice. Vrcholom prechádza značená turistická magistrála, v sedle Tunel napojená na Cestu hrdinov SNP.
Poloha.
Nachádza sa v strednej, atraktívnej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Žiar nad Hronom a Banská Bystrica. Východná časť hrebeňa zasahuje na katastrálne územie banskobystrickej Radvane, západná časť patrí mestu Kremnica. Tak ako veľká časť hrebeňa v tejto oblasti Kremnických vrchov, aj Mýtny vrch je výškovo málo výrazný. Severojužný horský hrebeň vymedzuje na severe Bystrické () a na juhu Králické sedlo ().
Opis.
Mýtny vrch je súčasťou hrebeňa, ktorý zo severne situovanej Skalky pokračuje južným smerom na Zlatú studňu. Susedstvo strediska na Skalke, atraktívny hrebeň a sieť značených trás uľahčujú dostupnosť vrcholu. Z okolitých vrchov dominuje na severe spomínaná Skalka () s vysielačom Suchá hora, západným smerom susedí Hladká (), južným Zlatá studňa () a juhovýchodným Horná roveň (). Oblasť patrí do povodia Hrona; východnú časť hrebeňa odvodňuje Tajovský potok, západne orientovaná časť masívu odvádza vodu potokom Skalka do Kremnického potoka. Vrcholom vedie turistická magistrála, ktorú v susedných sedlách križujú značkované trasy z okolitých sídiel.
Výhľady.
Zalesnený hrebeň ponúka len málo lokalít, vhodných na rozhľad, Mýtny vrch však výhľad umožňuje. Z vhodných miest je výhľad najmä na okolité vrchy pohoria, no zaujímavý výhľad je najmä východným smerom. Pozorovateľná je najmä Poľana a časť Nízkych Tatier, južná časť Veľkej Fatry, pri vhodných podmienkach tiež časť Vtáčnika, Pohronského Inovca a Strážovských vrchov.
Sklenárska ulica

Sklenárska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto.
Je slepá. Začína na Drotáskej ceste. Je ukončená lesnou cestou.
Kremnická skala

Kremnická skala () je vrch v hlavnom hrebeni Kremnických vrchov. Leží severne od Skalky nad obcou Králiky, približne západne od Banskej Bystrice. Vrcholom prechádza značená turistická magistrála, v sedle Tunel napojená na Cestu hrdinov SNP.
Poloha.
Nachádza sa v strednej, atraktívnej časti Kremnických vrchov, v geomorfologickom podcelku Flochovský chrbát. Vrch leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Žiar nad Hronom a Banská Bystrica. Východná časť hrebeňa zasahuje na katastrálne územie Tajova a Banskej Bystrice, západná časť patrí mestu Kremnica. Vrch leží v tesnom susedstve vrchu Skalka s vysielačom Suchá hora a rekreačného strediska. V severne položenom sedle Tunel je významná križovatka turistických trás.
Opis.
Vrch je súčasťou hrebeňa, ktorý z južne situovanej Zlatej studne () vedie cez Skalku a pokračuje cez Kremnickú skalu severným smerom na Vyhnatovú () a Svrčinník (). Susedstvo strediska na Skalke, atraktívny hrebeň a sieť značených trás uľahčujú dostupnosť vrcholu. Z okolitých vrchov dominuje v tesnom susedstve na juhu spomínaná Skalka (), severozápadným smerom susedí vrch Farba () a severným Vyhnatová (). Západné svahy sú pramennou oblasťou potoka Turček, ktorý odvádza vodu do rieky Turiec, východné svahy hrebeňa patria do povodia Hrona, do ktorého smeruje v tejto časti prameniaci Tajovský potok. Vrcholom vedie turistická magistrála, ktorá sa v blízkom sedle Tunel križuje s Cestou hrdinov SNP s jedinečným Görgeiho tunelom. Turistickým lákadlom je i ferrata, vybudovaná vo východnej, skalnatej časti vrchu.
Výhľady.
Zalesnený hrebeň ponúka len málo lokalít vhodných na rozhľad, preto aj Kremnická skala umožňuje len obmedzené výhľady. Z vhodných miest je výhľad najmä na okolité vrchy pohoria, no zaujímavá panoráma sa otvára východným smerom. Pozorovateľná je najmä Zvolenská kotlina, Javorie, Poľana, Nízke Tatry a juhovýchodná časť Veľkej Fatry. Západným smerom možno vidieť časť Vtáčnika a Strážovských vrchov.
Šimon Stylita

Šimon Stylita (iné mená: Symeón Stylita, Symeon Stylita, Simeon Stĺpnik, Simeon Stylita, Simeon Stylites, , ) môže byť:
Symeón (stylita z Lesbu)

Svätý Symeón Stylites (; * 765/766, Mytiléne, Lesbos†844, tamtiež) bol byzantský mních, askéta, odporca obrazoborectva. Jeho sviatok v Pravoslávnej cirkvi pripadá na 1. februára, keď sa jeho pamiatka slávi spolu s jeho bratmi. V minulosti sa pripomínal aj 27. apríla. Spomína sa v Synodikone pravoslávia.
Životopis.
Narodil sa v Mytilénach na ostrove Lesbos do rodiny Hadriána a Konstantie. Svätými boli tiež jeho traja bratia. Ako osemročného ho matka zverila do výchovy jeho bratovi Dávidovi, ktorý bol mníchom v jednom z maloázijských kláštorov. Do kláštora vstúpil aj Symeón a neskôr bol dokonca vysvätený za kňaza. Po bratovej smrti sa vrátil do rodného mesta, kde začal žiť asketickým spôsobom života v Kláštore Narodenia Panny Márie. Po vzore svätého Symeóna Stylitu staršieho začal žiť ako stylita, pričom podľa legiend mal vykonať viacero zázrakov.
Ako predstaviteľ ikonodulského mníšstva bol však Symeón po istom čase z mesta obrazoboreckým biskupom vyhnaný. Spolu so siedmimi učeníkmi sa uchýlil na menších gréckych ostrovoch, odkiaľ bol však vyštvaný arabskými pirátmi, ktorí využívali chaos spôsobený povstaním Tomáša Slovana. Útočisko našiel v jednom z pevninských kláštorov a neskôr v Konštantínopole. V hlavnom byzantskom meste mal Symeon zázračne uzdraviť mladé dievča, Hypatiu, ktorú matka nútila k sobášu. Hypatia, ktorá chcela byť mníškou, podľa legendy zažila mystický zážitok a onemela. Keď neskôr stretla Symeóna, dostala meno Febronia a sedem dní pobudla v jeho blízkosti. Po tom, čo každý deň prijímala sväté prijímanie, mala byť schopná znova hovoriť. Jej domov premenili na ženský kláštor.
Za vlády cisára Teofila nastalo v Byzancii ďalšie prenasledovanie ikonodulov (832), v dôsledku čoho bol Symeón zatknutý, zbičovaný a vyhostený na ostrov Afusia. kde spolu s ďalšími mníchmi založil nový kláštor zasvätený Presvätej Bohorodičke. Po cisárovej smrti sa zúčastnil na procese obnovy ortodoxie (843). Po porážke obrazoborectva bol Symeónov brat vymenovaný arcibiskupom v Mytylénach a Symeón sa na ostrov vrátil spolu s ním. O rok neskôr zomrel a bol pochovaný v miestnom Kláštore Matky Božej.