Popieranie holokaustu

Popieranie a/alebo spochybňovanie holokaustu alebo osvienčimská lož (podľa knihy Die Auschwitz-Lüge („Osvienčimská lož“) nemeckého neonacistu a bývalého člena SS Thiesa Christophersena) je verejné vyjadrovanie pochybností o existencii holokaustu (či dokonca jeho verejné schvaľovanie).
Holokaust je často terčom spochybňovania, prevažne z radov kritikov štátu Izrael a neonacistických a antisemitsky zameraných ľudí a skupín. Osvienčimská lož sa považuje za prejav, ktorý zasahuje do práv obetí nacistického režimu počas 2. svetovej vojny a spôsobuje poškodeným citovú ujmu. Vo viacerých krajinách je spochybňovanie holokaustu trestné.
Výklad dejín.
Súčasťou práce historikov je výklad dejín. Predchodcovia dnešných historikov zanechali historické diela, ale so zmenou perspektívy a uhla pohľadu je históriu nutné vykladať znova. Historici pracujú s nespochybniteľnými dátami, ale naratív sa vývojom spoločnosti alebo postavením historika môže zmeniť. Dejiny sa tak často reinterpretujú.
Historický revizionizmus.
Niekedy dôjde k objavu zásadného historického prameňa, ktorý je v rozpore s doterajším poznaním. Došlo k zmene paradigmy a dejiny musia byť revidované.
Popieranie (negacionizmus).
K popieraniu dejinných udalostí dochádza bez existencie objektívnych dát či faktov.
Popieranie genocíd (holokaustu).
Popieranie holokaustu sú odporné aktivity motivované politicky, často aj ekonomicky.
Sofistikované taktiky popieračov holokaustu - šírenie ilúzie vedeckosti:
Najznámejší spochybňovači.
Konštruktér Fred A. Leuchter vo svojom posudku tvrdí, že udávané počty zavraždených pomocou Cyklonu B sú príliš vysoké a technicky nezvládnuteľné. Táto správa bola už niekoľkými vedcami vyvrátená, kritici jej tiež vyčítajú, že bola vypracovaná na objednávku iného revizionistu Ernsta Zündela (zaplatil za ňu $35 000) a že jej autor (ako zistil aj kanadský súd) nemal vzdelanie ani skúsenosti na vypracovanie takéhoto posudku. Germar Rudolf (toho času väznený v SRN, kam bol vydaný z USA) potom predložil výsledky svojich analýz, podľa ktorých vzorky odobraté z údajných priestorov bývalých plynových komôr neobsahujú kyanid draselný a odvodzuje z toho, že vyhladzovanie Židov Cyklónom B sa tam nikdy neodohralo. Jeho práca bola odmietnutá (uvádzaný kladný posudok prof. H. G. von Schneringa sa týka iba prevedenia chemických analýz v laboratóriu, nie okolností odberu vzoriek a následných všeobecne odmietaných výsledkov) a vyvrátená. V roku 1994 tiež publikoval krakovský Institute of Forensic Research správu, v ktorej oznámil výsledky vlastného výskumu. V údajných plynových komorách boli nájdené stopy kyanidu a oficiálna verzia holokaustu bola potvrdená.
Existenciu plynových komôr spochybnil aj amatérsky historik David Irving, ktorý však svoj názor po štúdiu sovietskych archívov prehodnotil a v súčasnosti len spochybňuje počet mŕtvych a rozsah viny niektorých nacistických predstaviteľov.
Holokaust opakovane spochybňuje aj iránsky prezident Mahmúd Ahmadínežád.
Právny stav v štátoch Európy.
V Európe je popieranie holokaustu upravené vo viacerých krajinách právnou normou. Výška trestu je stanovená od pokuty až po vysoké nepodmienečné tresty odňatia slobody.
Právny stav na Slovensku.
Na Slovensku je popieranie holokaustu trestné od roku 2001 (novela Trestného zákona č. 485/2001 Z.z.) a v novom Trestnom zákone (300/2005 Z.z.) ho upravuje § 422d. Podľa neho: „Kto verejne popiera, spochybňuje, schvaľuje, alebo sa snaží ospravedlniť holokaust, zločiny režimu založeného na fašistickej ideológii, zločiny režimu založeného na komunistickej ideológii alebo zločiny iného podobného hnutia, ktoré násilím, hrozbou násilia alebo hrozbou inej ťažkej ujmy smeruje k potlačeniu základných práv a slobôd osôb, potrestá sa odňatím slobody na šesť mesiacov až tri roky.“ (Účinnosť od 1. septembra 2011)" Uvedená novela bola presadená v roku 2001 na návrh poslanca OKS Petra Osuského.
Rozhodnutia Európskeho súdneho dvoru pre ľudské práva.
Európsky súdny dvor pre ľudské práva považuje holokaust za preukázanú historickú udalosť. Popieranie holokaustu chápe ako skutok, ktorý nespadá pod ochranu článku 10 Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd. Popieranie holokaustu je často súčasťou útokov na Židovskú komunitu a takéto vyhlásenia sú považované za podnecovanie rasovej nenávisti, antiseminizmu a xenofóbie.