P-800 Oniks

P-800 Oniks (v kóde NATO: SS-N-26 Strobile) je ruská nadzvuková protilodná strela, ktorá je vo výzbroji od roku 2002. V ruskom námorníctve je to nástupca zastaranej strely Granit. Exportná verzia tejto strely sa vyznačuje kratším doletom a nesie označenie Jachont. 
Nosičom striel sú napríklad ruské fregaty projektu 22350, fregaty projektu 11356R/M alebo ponorky projektu 885. Okrem toho môžu byť strely odpaľované z mobilného samohybného systému pobrežnej obrany Bastion-P alebo stacionárneho systému pobrežnej obrany Bastion-S.
Rusko túto raketu upravilo aj pre útoky na pozemné ciele a od roku 2022 je pravidelne používaná pri útokoch na južnej Ukrajine. Ide o nebezpečnú zbraň, pretože rakety Oniks je veľmi ťažké zostreliť.
Vznik a vývoj.
Vývoj rakety P-800 Oniks sa začal v ZSSR v roku 1983 a trvalo takmer dve desaťročia, kým túto raketu vyvinuli do podoby použiteľnej zbrane. Posledné skúšky boli dokončené v roku 2002 a následne bol Oniks zavedený do služby. 
Popis.
Strela Oniks váži približne 3 tony a má bojovú hlavicu s hmotnosťou . Väčšinou vystúpi do výšky až 14 km, ale pred cieľom klesne tesne k morskej hladine, aby ju bolo ťažké zasiahnuť. Oniks má dolet . Exportná verzia tejto rakety, nazvaná Jachont, má dolet znížený na . Modernizovaná verzia Oniks-M, ktorá bola predstavená v roku 2019 má dolet až .
Táto strela je veľmi rýchla vďaka svojmu motoru, ktorý môže dosiahnuť maximálnu rýchlosť 3180 km/h. Strelu urýchľuje raketový motor a po dosiahnutí potrebnej rýchlosti začne pracovať náporový motor. Rakety Oniks sú odpaľované vertikálne, ale ihneď sa otáčajú do vodorovnej polohy a letia smerom k cieľu. Strely môžu tiež meniť výšku letu, aby sa vyhli detekcii. Majú zvýšenú odolnosť voči elektromagnetickému rušeniu a klamným cieľom. V blízkosti cieľovej lode letí strela iba 10 m nad hladinou, aby znížila možnosť svojho zachytenia.
Oniks je vybavený inerciálnym navádzaním a aktívnym radarovým navádzacím systémom a pasívnym radarovým vyhľadávačom, ktoré zaisťujú zásah s presnosťou 1,5 metra. Rakety Oniks je ťažké odhaliť a zostreliť kvôli ich vysokej rýchlosti a malej výške letu.
Pôvodne bola strela Oniks určená pre lode a ponorky ruského námorníctva, ale od roku 2010 ju môžu ruské ozbrojené sily odpaľovať aj prostredníctvom mobilného samohybného systému pobrežnej obrany Bastion-P. Typická batéria Bastion-P sa skladá zo 4 odpaľovacích vozidiel s 2 strelami, 1 až 2 veliteľských vozidiel, a obvykle sú k súčasťou aj podporné vozidlá a prekladače. Založené sú na podvozku MZKT-7930. Systém môže ísť rýchlosťou až 80 km/h a má dojazd až 1 000 kilometrov. Po zaujatí pozície je odpaľovacie vozidlo schopné odpáliť raketu do 5 minút od zastavenia. Okrem útoku na námorné ciele môžu strely z Bastion-P zasahovať aj pozemné ciele.
Nasadenie.
Občianska vojna v Sýrii.
Dňa 15. novembra 2016 boli rakety Oniks odpálené z neznámeho miesta v Sýrii pomocou systému Bastion. Rakety boli vystrelené na sýrske povstalecké skupiny. Nie je jasné, či rakety odpálili ruské alebo sýrske sily. Išlo o prvé známe použitie Oniksov v režime pozemného útoku.
Ruská invázia na Ukrajinu.
Zo štatistík zverejnených Ukrajinou vyplýva, že v priebehu roku 2023 odpálilo Rusko na ukrajinské ciele 20 striel P-800 Oniks. Strely Oniks sa spolu so strelami Ch-22 ukázali byť najefektívnejšími ruskými zbraňami, pretože ukrajinskej protivzdušnej obrane sa nepodarilo zneškodniť ani jednu z nich. Vysoká rýchlosť a nízka úroveň letu týchto protilodných striel z nich robí veľmi ťažký cieľ.