burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Fiodor Fiodorovič Radeckij

Fiodor Fiodorovič Radeckij (rus. Фёдор Фёдорович Радецкий, * 28. júl 1820, Kazaň – † 14. január 1890) bol ruský generál.
Pochádzal z nižšej šľachtickej rodiny. V roku 1839 sa stal ženijným dôstojníkoma a slúžil na Kaukaze. V roku 1849 sa v Uhorsku stal generálnym štábnym majorom generála Rüdigera, 1853 plukovník armády na Kaukaze, 1860 šéf generálneho štábu kozáckej armády v Tereku a generálmajor, v 1868 generálporučík, 1876 veliteľ 8. armády.
V júni 1877 prekročil Dunaj pri meste Zimnicea a od augusta do septembra úspešne bránil Šipčenský priesmyk proti tureckej armáde. Dňa 9. januára 1878 zajal turecké vojská v Šipčenskom priesmyku a 22. januára postúpil k Adrianopolu.
Dňa 19. septembra 1878 sa stal veliteľom 5. armády v Poľsku, 1881 veliteľom delostreleckej armády v Moskve a v roku 1882 generálnym guvernérom v Charkove.
Triplet

Triplet môže byť:
Dom (vrch)

Dom () je druhý najvyšší vrch Švajčiarska (ak rátame masív Monte Rosy ako jeden, inak piaty a celkovo šiesty v Alpách) a zároveň je to najvyšší vrch, ktorý leží celou svojou plochou na švajčiarskom území. Spolu s vrchmi Monte Rosa, Matterhorn a Weisshorn ohraničujú malebné údolie vo Penninských Alpách s mestečkami Zermatt, Tasch, Randa a Sant Niklaus. Bezprostredným susedom Domu je vrch Taschhorn ()
Výstup na Dom - normálka.
Od kostola v Rande () mierne na SV až k potoku Dorfbach. Cez potok na lesnú cestu (dobré značenie). Cesta sa kľukatí lesom, ktorý postupne prechádza do lúk a pastvín. Tu sa cesta križuje s trekovou cestou Monte Rosa (TMR). Pokračuje po značkách na Dom hütte. Technickejšie miesta sú zabezpečené. Cez skalnú suť sa dostaneme k peknej horskej chate Dom hütte () (kapacita 75 ľudí, otvorené iba v lete). Zhruba 200 výškových metrov nad chatou je možnosť bivakovania, sú tam pripravené tzv. hniezda pre viacero stanov. Vodu je však nevyhnutné nabrať pri chate. Ďalej sa postupuje skalným terénom pozdĺž morény až k ľadovcu Festigletscher. Vystupuje sa po jeho ľavom okraji.
Povrch ľadovca je zvrásnený (viditeľné trhliny, nutná obozretnosť, mačky a cepín sú nevyhnutné). Na konci ľadovca sa cez strmý asi 200 metrový výšvih (prevažuje suť, je vhodné mať prilbu) dostávame do sedla Festijoch () (v závere je vyvýšená exponovaná, no dobre zaistená hrana). Cesta pokračuje nie príliš exponovanými ľadovými pláňami svahov Hohbärggletscheru na vrchol (), na ktorom je vrcholový kríž. Zostupuje sa po tej istej trase. Z vrcholu je nádherný výhľad na okolité vrcholy Penninských Álp (Monte Rosa, Matterhorn, Weisshorn).
Neapolčina-kalábrijčina

Neapolčina je románsky jazyk, niekedy považovaný len za nárečie taliančiny. Je rozšírená v talianskej Kampánii.
Dejiny.
Podobne ako taliančina, neapolčina sa vyvinula z ľudovej latinčiny, ktorou sa hovorilo v stredojužnom Taliansku, a vo svojej histórii bola ovplyvňovaná jazykmi ďalších národov, ktoré obývali Kampániu - gréckymi kolonistami a obchodníkmi z Byzancie v období Neapolského vojvodstva až do 9. storočia, po nich Normanmi, Francúzmi, Španielmi (španielska nadvláda trvala približne 400 rokov medzi 1442 - 1707 a 1734 - 1859) a počas druhej svetovej vojny a následnej okupácie Neapola dokonca aj Američanmi.
Za vlády aragónskych kráľov v Neapoli sa uvažovalo o uzákonení neapolčiny ako úradného jazyka bez toho, aby sa úradnými jazykmi stali aj aragónčina alebo katalánčina. To sa však nikdy nepodarilo. V Kráľovstve dvoch Sicílií, počas prvej polovice 19. storočia, sa ako úradný i literárny jazyk používala taliančina a neapolčina nikdy nemala formu úradného jazyka. Napriek tomu neapolčina od 15. storočia až do dneška nikdy neprestala byť veľmi živou v oblasti poézie, hudby a dramatického umenia.
Nárečia.
Podôb neapolčiny je veľa - jazyk sa v minulosti odlišoval i v rámci jednej obce či mestskej štvrte -, avšak v posledných desaťročiach sa niektoré podoby vytrácajú, niektoré vzájomne splývajú a miešajú sa, a tak sa rozdiely postupne stierajú.
Neapolčina v literatúre.
Neapolčina, spoločne so sicílčinou, má veľmi rozsiahlu literárnu tradíciu.
Prvvé písomné doklady o neapolčine pochádzajú z roku 960, a to v podobe slávneho dokumemtu Placito di Capua (je síce považovaný za prvý dokument v talianskom jazyku, ale v skutočnosti ide o jazyk používaný v Kampánii, z ktorého je neapolčina odvodená), a ďalej zo začiatku 3. storočia, kde ide o zľudovelý dokument (alebo presnejšie o „preklad“) Storia della distruzione di Troia (Príbeh o zničení Tróje) od Guida Giudiceho delle Colonne.
Neapolská literatúra sa ďalej rozvíjala zásluhou Giulia Cesara Cortesa a Giambattistu Basila, ktorí obaja žili v prvej polovici 17. storočia. Giambattista Basile je autorom diela Lo Cunto de li Cunti, ovvero lo trattenimiento de le piccerille, ktoré do taliančiny preložil Benedetto Croce, autor ľudových rozprávok, na ktorého v budúcnosti nadviazali Charles Perrault a bratia Jacob a Wilhelm Grimmovci.
Výslovnosť.
Výslovnosť v neapolčine je trochu odlišná od taliančiny:
Novohrad (región)

Novohrad alebo Poiplie (v jednom z jeho významov) je jedným zo slovenských regiónov a regiónov cestovného ruchu. Dnes tento región netvorí samostatnú územnosprávnu jednotku, pomenovanie Novohrad sa používa ako neformálny názov príslušného regiónu.
Na Slovensku územie Novohradu dnes pokrýva takmer celý okres Lučenec, približne 2/3 okresu Poltár, východnú polovicu okresu Veľký Krtíš, južnú časť okresu Zvolen (Lešť a okolie), južnú časť okresu Detva a malé časti okresu Rimavská Sobota. Medzi historicky významné obce Novohradu patrí Halič a Divín. 
Územie susedí na západe s Hontom, na severe s Podpoľaním a okrajovo Horehroním, na východe s Gemerom a na juhu s Maďarskom.
Najvýznamnejším centrom Novohradu je Lučenec a taktiež Veľký Krtíš.
Novohradská župa (Uhorsko)

Novohradská župa resp. Novohradská stolica resp. Novohradský komitát (iný názov: Novohrad; , , ) bola župa resp. stolica resp. komitát v Uhorsku.
Novohrad bol pôvodne komitát, stolica a župa v Uhorsku. V súčasnosti je územie bývalej uhorskej župy rozdelené medzi Slovensko a Maďarsko a ako Novohrad sa v oboch štátoch označujú v užšom zmysle len príslušné časti bývalej uhorskej župy na ich území. 
Názov župy je odvodený od hradu Novohrad v dnešnom Maďarsku. 
Uhorský komitát/stolica/župa.
Novohradská stolica susedila s Hontianskou, Zvolenskou, Malohontskou, Gemerskou, (od roku 1803 Gemersko-Malohontskou), Hevešskou a Pešťsko-Pilišsko-Šoltsko-Malokumánskou stolicou. Rozloha župy v r. 1910 bola 4 133 km².
Centrum.
Administratívnym centrom Novohradskej stolice bol hrad Novohrad, správnym centrom stolice boli Balážske Ďarmoty (Balassagyarmat) (polovica 14. storočia – polovica 16. storočia). Medzi 16. a 18. storočím nemala stolica svoje stále centrum, keďže bola ohrozovaná tureckými nájazdmi a neskôr sa neustálilo. Stoličné zasadnutia prebiehali v mestách Fiľakovo, Lučenec a Sečany. Od 18. storočia bol centrom Lučenec, neskôr striedavo Lučenec a Sečany a od roku 1790 opäť Balašské Ďarmoty.
Dejiny.
Novohradský komitát sa vyvinul medzi prvými v Uhorsku, jeho súčasťou spočiatku bol aj Hontiansky komitát, ktorý sa oddelil od Novohradu v 11. storočí. Do konca 13. storočia sa Novohrad zmenil na zemiansku (šľachtickú) stolicu. Novohradská stolica (tak ako ostatné stolice) bola od začiatku rozdelená na štyri slúžnovské okresy.
Počas tureckých nájazdov Turci postupne obsadili hrad Novohrad (1544), Szando (1546), Ďarmoty, Sečany, Hollóko (1552), kedy kotrolovali už viac ako tretinu stolice.
Po porážke cisárskeho vojska pri Plášťovciach ovládli polovicu Novohradu. roku 1554 dobyli Fiľakovo a hrad Salgó, r. 1576 Modrý Kameň, Šomošku a Divín – posledné hrady pod kontrolou Uhorska. Turci dobyté územie pripojili k budínskemu pašalíku, v rokoch 155254 vytvorili tri sandžaky: Fiľakovo, Novohrad a Sečany. Počas tureckej expanzie a okupácie Novohradská stolica síce nezanikla, ale existovala len na malom území a živorila.
Po oslobodení fiľakovského hradu roku 1606 – "Žitavský mier" (ako výsledok 15-ročnej vojny) cisárskymi vojskami sa Turci postupne stiahli z územia Novohradu, no mierovú zmluvu nedodržali a v rokoch 16631686 opäť ovládli veľkú časť Novohradu. Turecké panstvo skončilo až po ich porážke pri Budíne roku 1686.
V roku 1918 (potvrdené trianonskou zmluvou r. 1920) sa Novohrad rozdelil medzi Česko-Slovensko a Maďarsko. Župa v Česko-Slovensku ešte krátko existovala do roku 1923, kedy bola včlenená do Zvolenskej veľžupy. Počas 2. svetovej vojny sa južná časť slovenského Novohradu stala súčasťou Maďarska a maďarskej Novohradskej župy, po vojne však boli predvojnové hranice obnovené.
Župani Novohradskej stolice v rokoch 1526 - 1848.
Zoznam županov:
Národnosti.
Novohrad bol etnicky rozdelený na severnú slovenskú časť a južnú maďarskú časť. Toto rozdelenie sa nezmenilo ani vznikom Česko-Slovenska a Slovenska.
Okresy.
V roku 1910 sa Novohrad delil na tieto slúžnovské okresy:
Zoznam obcí Novohradskej župy

Toto je zoznam obcí ležiacich na území slovenskej časti bývalej Novohradskej župy. Obce sú rozdelené podľa súčasných okresov a uvedené pod súčasným menom.
Okres Detva
Okres Lučenec
Okres Poltár
Okres Rimavská Sobota
Okres Veľký Krtíš
Okres Zvolen
Mascon

Mascon (z anglického "mass concentration – koncentrácia hmoty") je anomálna oblasť v zemskej kôre spojená s podpovrchovou koncentráciou hmoty. Oblasť, ktorá by tak mala mať nevýrazný alebo dokonca záporný gravitačný signál (napr. impaktný kráter) je naopak miestom so silnou pozitívnou gravitačnou anomáliou. Dôvod vzniku masconu môže byť exogénny (dopad meteoritu) aj endogénny (vzostup napr. magmatického materiálu s vysokou hustotou).
Mesačné mascony.
Významným javom sú mascony na Mesiaci, kde sa nachádzajú vo veľkých impaktných panvách predovšetkým na privrátenej strane (Mare Imbrium, Mare Serenitatis, Mare Crisium, Mare Humorum, Mare Nectaris a ďalšie menšie) – ich vznik sa vysvetľuje vzostupom plášťového materiálu v centre panvy krátko po impakte. K ich objavu došlo v roku 1968 Paulom Mullerom a Williamom Sjogrenom v americkej Jet Propulsion Laboratory (NASA) pri analýze odchýlok dráh automatických lunárnych sond. Vďaka tomuto objavu sa neskôr podarilo spresniť navigáciu nad povrchom Mesiaca dostatočne pre nasledujúce pilotované výpravy programu Apollo, ktoré z bezpečnostných dôvodov vyžadovali veľkú presnosť pri pristávaní lunárneho modulu.
Mascony na iných telesách slnečnej sústavy.
Aj keď nie sú tak výrazné ako mesačné, mascony sú pozorované aj na Marse. Tam sú spojené s menšími impaktmi (Isidis Planitia, Argyre Planitia), ako aj s komplikovanou štruktúrou severných nížin (napr. Utopia Planitia – zrejme erodovaná obria impaktná panva). Na Venuši žiadne mascony pozorované neboli (zrejme vďaka hustej atmosfére brániacej prienikom meteoritov) a pre Merkúr nemáme zatiaľ dostatok dát – z analýzy topografie sa ale zdá, že minimálne niektoré veľké impaktné panvy nevykazujú deformácie spojené s tvorbou masconov. Zaujímavý je aj fakt, že najväčšie impaktné štruktúry v slnečnej sústave (mesačná panva Južný pól-Aitken a marsovská panva Hellas) neobsahujú mascony; ich vznik teda nemožno jednoducho spájať s veľkými impaktmi a je dôsledkom zložitejších dejov pri ich vzniku.
Oskar Negt

Prof. Dr. Oskar Negt (* 1. august 1934, Kapkeim – † 2. február 2024, Hannover) bol nemecký sociálny filozof, jeden z najvýznamnejších v Nemecku.
Absolvoval štúdium práva a filozofie na univerzite v Göttingene a na Goethe-Universität Frankfurt, kde bol študentom filozofov Maxa Horkheimera a Theodora Adorna a asistentom Jürgena Habermasa. Bol známy svojou dlhoročnou spoluprácou s filmárom a výtvarným umelcom Alexandrom Klugem.
Karbonatit

Karbonatit je zriedkavá intruzívna vyvretá hornina, ktorá obsahuje viac ako 50 % podiel karbonátov (uhličitanov). Vyskytujú sa vo forme výplní vulkanických prívodných komínov, dajok, sillov a brekcií, nakoľko karbonatitová láva je na povrchu nestabilná a na vzduchu rýchlo reaguje. Teplota karbonatitovej lávy sa pohybuje v intervale 500 – 600 °C.
Termín zaviedol v roku 1921 W. Ch. Brogger.
Vznik a zloženie.
Vznik karbonatitvých magiem je predmetom diskusií a v súčasnosti sa ich pôvod odvádza od nasledovných procesov:
V minulosti sa vedci domnievali, že medzi možné spôsoby vzniku patrí i magmatická asimilácia starších karbonátových hornín, no výskum izotopového zloženia tieto predpoklady nepotvrdil.
Prevládajúce oxidy karbonatitovej lávy sú CO2, Na2O a CaO. Oproti iným lávam sa karbonatity líšia aj vyšším obsahom nekompaktabilných prvkov (Ba, Cs, Rb). Medzi hlavné minerály karbonatitov patria predovšetkým uhličitany – napr. natrolit, ďalej apatit, barit, fluorit, z kremičitanov pyroxény, olivín, sodalit a nefelín.
Rozoznáva sa niekoľko druhov karbonatitov. Kalcitické karbonatity sa označujú ako sövity (hrubozrnné) a alvikity (jemnozrnné). Dolomitické karbonatity sa volajú beforsity. Existujú aj ďalšie typy železnatých a sodných karbonatitov.
Výskyt.
Väčšinou ide o staré, proterozoické horniny (napríklad archaické kratóny Ruska, Brazílie, Austrálie, Indie, USA, Kanady a Škandinávie), zo súčasnosti je známe jediná sopka, eruptujúca karbonatitové horniny – Ol Doinyo Lengai v Tanzánii. Celkovo bolo nájdených asi 300 karbonatitiových lokalít.
Karbonatitový vulkanizmus je všobecne spojený s vnútroplatňovými extenznými štruktúrami, väčšinou v blízkosti ultrabázických alebo alkalických komplexov v asociácii s alkalickými silikátovými magmatitmi (ijolitmi, urtitmi, nefelínickými syenitmi, menej s pyroxenitmi, peridotitmi, kimberlitmi a lamprofýrmi).
Využitie.
Karbonatity môžu byť zdrojom prvkov vzácnych zemín, lantanoidov, uránu, fosforu, bária a iných nekompatibilných prvkov.
Ada Lovelace

Augusta Ada King-Noel, grófka Lovelace (rodená Byron, dnes známa ako Ada Lovelace; * 10. december 1815, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 27. november 1852, tamže) bola anglická matematička. Je známa predovšetkým vďaka tomu, že detailne opísala fungovanie „analytického stroja“ () – mechanického počítača, navrhnutého anglickým polyhistorom Charlesom Babbageom ako komplexnejší variant jeho prvého „diferenčného stroja“ (). Medzi jej poznámkami k analytickému stroju bol i algoritmus na výpočet Bernoulliho čísiel, ktorý býva považovaný za prvý publikovaný algoritmus spracovateľný počítačom, vďaka čomu býva Ada Lovelace uvádzaná ako prvá počítačová programátorka.
Bola jediným legitímnym potomkom anglo-škótskeho básnika George Gordona Byrona. Zomrela ako tridsaťšesťročná (rovnako ako jej otec) potom, ako jej lekár pustil žilou kvôli komplikáciám s rakovinou. Zanechala po sebe dvoch synov a jednu dcéru, lady Anne Bluntovú, spoluzakladateľku chovu arabských koní v Európe.
V roku 1979 po nej americké ministerstvo obrany pomenovalo programovací jazyk Ada a pre číslo súvisiaceho štandardu (MIL-STD-1815) bol použitý jej rok narodenia. Je po nej tiež pomenovaná kryptomena Ada blockchainovej platformy Cardano a spoločnosť Nvidia použila jej meno ako názov GPU mikroarchitektúry v sérii RTX 40.
Životopis.
Detstvo.
Ada Lovelace sa narodila 10. decembra 1815. Pomenovaná Augusta po Byronovej nevlastnej sestre Auguste Leigh; jej druhé meno Ada vybral Byron samotný pretože „je krátke, starobylé a zvučné“.
Východoafrický rift

Východoafrický rift alebo východoafrická priekopová prepadlina (, svahilsky "Bonde la Ufa la Afrika ya Mashariki") je aktívna kontinentálna riftová zóna vo východnej Afrike na rozhraní vzďaľujúcich sa tektonických dosiek. Africká platňa sa tu rozpadá na dosku Núbijskú a Somálsku. Predpokladá sa, že oblasť je zárodkom budúceho nového oceánu.
Riftová zóna sa tiahne od tzv. Afarskej križovatky čiže Afarského trojuholníka cez územie Etiópie juhozápadným smerom. Na území Kene pokračuje východná vetva, tzv. Gregoryho rift cez Tanzániu až na pobrežie Mozambiku. Ďalej vo vnútrozemí, na pomedzí Ugandy a Konga sa tiahne zreteľná západná vetva, tzv. Albertínsky rift. Pásmo prepadlín je lemované horskými pásmami, často so stopami sopečnej činnosti alebo priamo s aktívnymi sopkami. Aj najvyššia hora tejto oblasti a celej Afriky, Kilimandžáro, je vyhasnutá sopka. K významným pásmam pozdĺž Albertínskeho riftu patria pohoria Rwenzori a Mitumba.
Voľný priestor medzi masívmi Západného a Východného zlomového pohoria bol v minulosti čiastočne vyplnený vodou a vznikla tak sústava východoafrických jazier (napr. jazero Tanganika). Niektoré jazerá sú natoľko ovplyvnené tektonickou činnosťou celej sústavy, že ich slanosť sa postupne zvyšuje. Tento proces bol pozorovaný pri jazere Magadi v Keni.
Priestor východoafrickej priekopy je významný aj pre antropológov, lebo v jeho časti sa vďaka vhodným prírodným podmienkam dochovali kostrové pozostatky hominidov rodu Australopithecus, konkrétne "Australopithecus afarensis".
Prvý podrobný prieskum riftu vykonal v roku 1893 škótsky geológ John Walter Gregory.
Karol Ondreička (hudobník)

Karol Ondreička (* 3. november 1935, Bratislava – † 18. apríl 2013) bol slovenský džezový gitarista, skladateľ a aranžér.
Je považovaný za priekopníka moderného džezu na Slovensku.
Pôsobenie.
Študoval lingvistiku na filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Jeho prvou skupinou bolo "Kvinteto Karola Ondreičku", ktoré založil v roku 1956. V 60. rokoch sa stal lídrom skupiny "Combo 4". V tomto období sa venoval aj publicistike (v časopise "Mladá Tvorba"). V 70. rokoch sa stal členom "Kvarteta L. Gerhardta", kde pôsobil aj v ďalšom desaťročí a spolupracoval s významnými zahraničnými hudobníkmi, akými boli Švéd Bernt Rosengren, Rakúšan Hans Koller, či Američania Kenny Wheeler a Charlie Mariano.
V roku 1982 vytvoril "Trio Karola Ondreičku", ktoré okrem neho tvorili Petr Kořínek a Josef Vejvoda. Vystúpili na bratislavskej "Gitariáde 1982". Trio existovalo dva roky, vytvorilo niekoľko nahrávok pre Československý rozhlas v Prahe. 
Od roku 1990 účinkoval s "Kvartetom L. Gerhardta" v divadle "Freie Bühne" vo Viedni s rakúskou speváčkou Topsy Küppersovou. Začiatkom 90. rokov sa venoval príležitostným spomienkovým projektom so skupinou "Traditional club". V roku 1993 sa stal lídrom "Karol Ondreička Quartet" (po odchode jedného z členov len "Trio"). V roku 1996 spoluzaložil "Karol Ondreička and Stano Počaji Band". O rok neskôr nahral hudbu k filmu "Tábor padlých žien" (autorom hudby bol Rudolf Geri). V tom istom roku režisér Ján Fajnor nakrútil film "Človek uprostred – profil Karola Ondreičku".
V roku 1998 absolvoval turné po Nemecku, Švajčiarsku a Rakúsku s orchestrom Novej scény s predstavením "Ples v hoteli Savoy".
Karol Ondreička prešiel vývojom od cool jazzu, cez west coast jazz, soul jazz až po modálny jazz. Je považovaný za lyrického gitaristu zdôrazňujúceho melódiu a vrúcnosť. V roku 1990 sa stal členom "Rady Hudobného fondu", o dva roky neskôr viceprezidentom "Slovenskej jazzovej spoločnosti" (SJS).
Dom (objekt)

Dom je obydlie, objekt slúžiaci na bývanie alebo na iné spoločenské činnosti.
Karol Ondreička (1944)

Profesor Karol Ondreička (* 23. apríl 1944, Čachtice – † 11. november 2003, Bratislava) bol slovenský maliar, grafik, ilustrátor a pedagóg, profesor, rektor Vysokej školy výtvarných umení v Bratislave. 
Je autorom viac ako 100 ex librisov. Ilustroval takmer 200 knižných publikácií pre deti i dospelých, za ktoré získal mnoho ocenení doma i vo svete. Je autorom ilustrácií 1. dielu knižného cyklu Tisíc a jedna noc. Významná je aj jeho známková tvorba. 
Grafické i maliarske dielo charakterizuje imaginatívne vnímanie sveta, zdôrazňovanie emotívnosti, lyrizmu a fantázie. Spoluzakladateľ grafického združenia G- BOD. Každoročne sa i posmrtne zúčastňuje svojim dielom na mnohých výstavách doma i vo svete.
20132014 mu boli usporiadané veľké retrospektívne výstavy k výročiu jeho nedožitých 70 narodenín v GMB Mirbachovom paláci v Bratislave, GJK Kopplovom kaštieli v Trnave a OG Dolnom Kubíne.
Vo vydavateľstve Tatran vyšla v roku 2000 rozsiahla rozsiahla monografia od historičky umenia Dagmar Srnenskej s názvom "Karol Ondreička a knižná publikácia Ex Libris (Petrus, 2006, ISBN 80-89233-1-98)", podrobnejšie mapujúca jeho dielo.
Ivan Olbracht

Ivan Olbracht, vlastným menom Kamil Zeman (* 6. január 1882, Semily – † 30. december 1952, Praha) bol český spisovateľ, prozaik, publicista, novinár a prekladateľ.
Časť svojho života prežil na Podkarpatskej Rusi, kde čerpal inšpiráciu pre svoju tvorbu.
Cesta na Mesiac

Cesta na Mesiac (pôvodný názov "De la terre à la lune, trajet direct en 97 heures 20 minutes"doslova "Zo zeme na mesiac, priame spojenie za 97 hodín a 20 minút") je kniha, ktorú napísal Jules Verne v roku 1865. Kniha patrí medzi najznámejšie vedeckofantastické romány tohto autora. Dej románu sa odohráva hlavne v Spojených štátoch amerických počas stavby gigantického dela, schopného dopraviť na Mesiac strelu s ľudskou posádkou, a v cislunárnom priestore pri ceste zo Zeme na Mesiac.
Pokračovanie románu autor napísal v roku 1870, má názov "Okolo mesiaca" ("Autour de la lune") a ďalšie pokračovanie v roku 1889 pod názvom "Všetko naopak" ("Sans dessus dessous").
Dej.
Americký Gun Club, ktorý vyrába zbrane, je znepokojený mierom, pretože ich delá nemajú bez boja uplatnenie a ich pokrok v balistike bude zbytočný. Preto najprv vymýšľajú rafinované spôsoby, ako vyhlásiť vojnu inému štátu, ale predseda klubu Barbicane príde na skvelý nápad. Vyrobiť obrovské delo, ktoré vystrelí strelu až na Mesiac. Všetko sa darí, až keď narazia na problém – kde umiestniť Columbiadu, obrovské delo, z ktorého bude strela vystrelená. Nakoniec si vyberú Floridu, kde sídli aj Barbicanov odveký nepriateľ Nicholl. Nicholl sa celý život venoval výrobe štítov a Barbicane výrobou diel, ktorých úlohou bolo zničiť štíty vyrobené Nichollom. Z toho dôvodu sa neznášali. Keď je už delo hotové a čaká sa už len na vhodný okamih, na vystrelenie strely, určený Cambridgskou hvezdárňou pristúpi na scénu francúz Michel Ardan. Michel je ochotný nechať sa vystreliť v strele na mesiac a preto sa stáva medzinárodným hrdinom. Ponúkne Nichollovi a Barbicanovi ponuku, aby leteli na mesiac všetci traja. Ponuku prijmu a Nicholl a Barbicane sa uzmieria. Pri vystrelení strely bolo všetko v poriadku, ale problémy nastali počas cesty. Strela sa stretla s druhým mesiacom Zeme. Je taký malý, že sa jeho existencia neberie do úvahy a ten vychýli strelu z dráhy. Cambridgská hvezdáreň zároveň zle určila počiatočnú rýchlosť strely, a preto strela nedopadla na Mesiac, ale sa stala jeho obežnicou.
Kniha na Slovensku.
Kniha Cesta na mesiac vyšla na Slovensku prvýkrát v jednom zväzku spolu s knihou Okolo mesiaca v roku 1870.
Štatistický znak

Štatistický znak je spoločná vlastnosť štatistických jednotiek v štatistickom súbore. Je predmetom štatistického skúmania. Každý prvok má štatistickému znaku priradenú "hodnotu znaku".
Delenie.
Podľa počtu možných obmien:
Podľa možnosti priamej merateľnosti:
Podľa toho, či sa vyskytujú u všetkých uvažovaných štat. jednotiek:
Podľa charakteru:
Karol Ondreička (1898)

Karol Ondreička (* 23. február 1898, Dubnica nad Váhom – † 13. december 1961, Bratislava) bol slovenský maliar, jeden zo zakladateľov moderného výtvarného umenia na Slovensku.
Pôsobenie.
V rokoch 1920-27 študoval na Umeleckopriemyselnej škole v Prahe (jeho pedagógmi boli českí maliari Josef Schusser a Karel Vítězslav Mašek). V rokoch 1927-28 pôsobil ako učiteľ kreslenia v Komárne, 1931-33 v Kláštore pod Znievom, 1933-35 vo Vrútkach. Od roku 1935 žil v Martine. Od roku 1936 viedol odborné kurzy Štátneho ústavu pre zveľaďovanie živností až do zániku ústavu v roku 1959. Od roku 1951 žil v Bratislave a od roku 1953 pôsobil na Fakulte architektúry a pozemného staviteľstva SVŠT ako vedúci docent katedry kreslenia a modelovania.
Obrazová tvorba.
Svojou obrazovou tvorbou bol najbližší Martinovi Benkovi a Milošovi Alexandrovi Bazovskému, Jankovi Alexymu a Zoltánovi Palugyayovi.
Jeho najvýznamnejšie obrazy vznikli 30. rokoch, medzi ne sa zaraďujú napr. "Pltníci", "Z pohrebu"," Zimný motív", "Cigánsky pohreb", "Rodina drevorubača". 
Po prekonaní mnohých osobných a rodinných ťažkostí znovu začína úspešne maľovať na konci 50. rokov, jeho tvorbu však zastavuje náhle úmrtie.
Ilustračná tvorba.
Patrí k priekopníkom ilustrácie detských kníh na Slovensku. Ilustroval knihy Jozefa Cígera Hronského, Jozefa Horáka, Ľudmily Podjavorinskej, Ľuda Ondrejova a niekoľko ročníkov detského časopisu Slniečko.
Podieľal sa tiež na ilustráciách periodík Matice slovenskej. 
Externé odkazy.
[[Kategória:Slovenskí maliari]]
[[Kategória:Slovenskí ilustrátori]]
[[Kategória:Slovenskí pedagógovia]]
[[Kategória:Osobnosti z Dubnice nad Váhom]]
Viliam Hornáček

Akademický maliar Viliam Hornáček (* 1. november 1950, Bratislava) je slovenský maliar. Zakladateľ a predseda Spoločnosti slovenskej inteligencie Korene.
Prvá berná rula

Prvá berná rula alebo berná rula bol prvý rustikálny kataster (súpis poddanskej pôdy podľa hláv) na berné účely (teda na účely štátnych daní) v Rakúskej monarchii. Bol vyhotovený roku 1654 (1653 – 1655) na základe vrchnostenského priznania počtu tzv. berných usadlostí na jednotlivých panstvách. 
Vizitačné komisie pri tzv. "generálnej" vizitácii vyšetrili pre nedostatok času na mieste len najväčšie, po mnoho rokov nahromadené nedostatky v daňových priznaniach a prevzali údaje zväčša od vrchnostenských úradníkov.
Po revizitácii vznikla v roku 1684 tzv. druhá berná rula.
Matka (Gorkij)

Matka je román ruského spisovateľa Maxima Gorkého z roku 1906.
Trabant

Trabant môže byť:
Berná rula

Berná rula môže byť:
Per partes

Per partes (lat. po častiach) môže byť:
Doba ľadová (séria)

Doba ľadová (angl. "Ice Age") je filmová séria z produkcie Blue Sky Studios, ktorú vydala spoločnosť 20th Century Fox v spolupráci s Rayom Romanom, Johnom Leguizamom, Denisom Learym a Chrisom Wedgem. Séria zahŕňa doposiaľ 5 vydaných filmov: "Doba ľadová" (2002), "Doba ľadová 2" (2006), "Doba ľadová 3" (2009), ' (2012) a ' (2016). Okrem týchto filmov sú krátke filmy: ' (2011) a ' (2016).
Videohry.
Hra na Game Boy Advance bola vydaná Ubisoftom po prvej Dobe ľadovej. V roku 2006 vydala Sierra Entertainment videohru postavenú na deji druhej Doby ľadovej pre Wii, PlayStation 2, GameCube, Game Boy Advance, Nintendo DS, Xbox, a PC. Úsvit dinosaurov prerobila na hru v roku 2009 spoločnosť Activision pre siedmu generáciu hier (Wii, DS, PlayStation 3, PSP, a Xbox 360) okrem PS2 a PC. Videohry umožňujú byť v hlavnej postave Mannym (vo všetkých hrách), Sidom (všetkých hrách), Diegom (všetkých hrách), Scratom (pre druhú a tretiu Dobu ľadovú), Scratte (pre tretiu Dobu ľadovú), a Buckom (pre tretiu Dobu ľadovú).
Bertalan Farkas

Bertalan Farkas (* 2. august 1949, Gyulaháza, Maďarsko) je bývalý maďarský kozmonaut.
V roku 1980 sa zúčastnil na lete kozmickej lode Sojuz 36 spolu s Valerijom Nikolajevičom Kubasovom. Absolvoval aj pobyt na orbitálnej stanici Saľut 6, s návratom na kozmickej lodi Sojuz 35. Bol to piaty let programu Interkozmos s medzinárodnou posádkou.
Alexej Archipovič Leonov

Alexej Archipovič Leonov (; * 30. máj 1934, Listvianka – † 11. október 2019, Moskva) bol sovietsky kozmonaut, ktorý v rámci letu Voschod 2 vystúpil ako prvý človek do voľného priestoru.
Život.
Narodil sa v mnohopočetnej rodine v obci Listvianka v Kemerovskej oblasti. V roku 1947 sa s rodičmi presťahoval do Kaliningradu. V roku 1955 absolvoval začiatočný letecký výcvik leteckej škole v meste Kremenčug. V roku 1957 skončil vojenský letecký výcvik v meste Čugujev.
V roku 1960 sa dostal do prvej skupiny sovietskych kozmonautov. V roku 1965 pri lete kozmickou loďou Voschod 2 vystúpil ako prvý človek z družice do voľného priestoru. Vzdialil sa od lode pripútaný lanom na vzdialenosť 5,35 metrov. Výstup trval dovedna 20 minút, z toho 12 minút mimo kozmickej lode.
Neskôr bol v rámci sovietskeho mesačného programu cvičený za veliteľa lunárneho modulu a podľa viacerých zdrojov sa v prípade jeho úspechu mal stať prvým človekom na Mesiaci. Celý program bol ale zrušený a poslednou kozmickou misiou, na ktorej sa Leonov zúčastnil, bol medzinárodný experiment kozmických lodí Apollo a Sojuz 19 (na ktorej bol Leonov veliteľom) na obežnej dráhe okolo Zeme v dňoch 15. – 24. júla 1975, uskutočnenom pod názvami „Apollo Sojuz Test Project“ (ASTP) a „Experimentaľnyj Poľot Apollon Sojuz“ (EPAS).
Leonov sa tiež podieľal na vyšetrovaní havárie a smrti prvého kozmonauta J. Gagarina a napokon v roku 2013 zverejnil ako prvý z kompetentných informácie o okolnostiach jeho smrti.
Operácia (výroba)

Operácia je časť technologického procesu vykonávaná bez prerušenia na jednom pracovisku jedným pracovníkom (alebo jednou skupinou pracovníkov) na danom pracovnom predmete (súčiastke). 
V rovnakom význame je operácia aj časť písomnej dokumentácie (výrobný postup) - návodu na výrobu predmetu.
Operácia vo výrobnom postupe.
Výrobný postup sa člení na jednotlivé operácie. Operácie sa ďalej členia na úseky. Pre operáciu je predpísaný výrobný čas.
Operácie sa uvádzajú v poradí v akom za sebou skutočne nasledujú. Pre každú operáciu je uvedené jej číslo a dielňa, alebo pracovisko, na ktorom sa bude vykonávať. Ďalej sú uvedené špeciálne výrobné pomôcky.
Príklad.
Pri výrobe hriadeľa sa môžu vyskytnúť nasledovné operácie:
Operátor nabla

Operátor nabla (iné názvy: nabla, operátor del, del, Hamiltonov operátor, Hamiltonov operátor nabla, hamiltonián) je diferenciálny operátor vo vektorovej analýze. Označuje sa symbolom nabla formula_1 alebo formula_2 (v anglosaských krajinách formula_3), aby sa vyjadrila jeho podobnosť s vektorom. Meno nabla je odvodené od názvu hebrejského strunového nástroja, ktorý mal zhruba tento tvar.
Nabla sa používa na skrátený zápis matematických operátorov ako gradient, divergencia, rotácia a iných.
V "n"-rozmernom priestore R"n" vytvára ∇ všetky parciálne derivácie funkcie R"n" podľa R, čo je presne gradient funkcie "f".
Ako "n"-vektor má nabla tvar: formula_4
Svojim diferenciálnym charakterom pôsobí operátor napravo (teda na symboly stojace napravo od neho), pričom sa prejavuje jeho vektorový charakter.
V tenzorovej analýze sa operátor nabla ukázal byť dôležitým príkladom kovariantného tenzoru.
Operátor sa označuje aj ako "Hamiltonov operátor" (pozor na zámenu s pojmom hamiltonián), pretože ho ako prvý používal sir William Rowan Hamilton. 
Zápis významných vzorcov pomocou operátoru nabla.
Nasledujúce pravidlá platia pre (vo fyzike najobvyklejší) "trojdimenzionálny euklidovský priestor" R3 s pravouhlými súradnicami "x", "y" a "z".
Ďalej potom pre ľubovolné skalárne pole φ, ψ a f a vektorové polia A a B platia nasledujúce operácie:
Výrobný postup

Výrobný postup je písomné zachytenie správneho poradia prác, ktoré treba vykonať, aby sa z polotovaru stal výrobok predpísaný výrobným výkresom. Postup býva často doplnený aj grafickými znázorneniami. Výrobný postup zároveň určuje výrobné prostriedky a výrobné náklady pre výrobu danej súčiastky.
Výrobný postup sa vypracúva pre každú súčiastku samostatne, výnimkou sú iba montážne postupy.
Členenie výrobného postupu.
V závislosti od typu výroby je výrobný postup viac, alebo menej podrobný. Napríklad výrobný postup pre sériovú výrobu je rozčlenený podľa nasledovnej štruktúry:
Naopak, výrobný postup pre kusovú výrobu môže byť menej podrobný:
Novohradská župa (Maďarsko, od roku 1950)

Novohradská župa () je jedna zo žúp v Maďarsku. Má rozlohu .
Dejiny.
V roku 1918 (potvrdené trianonskou zmluvou v roku 1920) sa uhorská Novohradská župa rozdelila medzi Česko-Slovensko a Maďarsko. 
Po roku 1918 boli maďarské územia Novohradu a Hontu spojené do Novohradsko-hontianskej župy. 
V roku 1950 bola opäť vytvorená Novohradská župa ("Nógrad megye"), ktorej územie približne zodpovedá maďarskej časti bývalej uhorskej Novohradskej župy (plus časti maďarského Hontu). Od 1. januára 2023 sa oficiálne maďarské označenie župy zmenilo z "megye" na "vármegye" a názov župy na .
Obec

Obec môže byť:
Okres

Okres je bežné slovenské označenie menších administratívnych jednotiek po celom svete, ktoré spravidla veľkosťou nasledujú ako väčšie po obciach. Názov je vytvorený analógiou k podobným slovenským jednotkám nazývaným okres - pozri okres (Slovensko).
Ako okres sa prekladá spravidla napr.:
Ojedinele sa ako okres prekladajú aj americké counties či ruské a ukrajinské rajóny.
Nabla

Nabla môže byť:
Jozef Šošoka

Jozef Šošoka, prezývaný "Dodo" (* 16. marec 1943, Hronské Kosihy – † 21. november 2008, Piešťany) bol slovenský džezový hudobník. Pôvodným povolaním pedagóg. Nestor a propagátor džezu na Slovensku.
Diskografie:CD
"BOP-TOP"
The Czecho- Slovak- American Jazz Quartet
J.Gardner-piano
A.Praskin-altosax
J.D.Šošoka- drums
P.Kořínek- bass
Producent by Art and jazz agendy
1992
Štúdiá.
V roku 1959 zmaturoval na gymnáziu v Komárne. Potom pokračoval v štúdiu na Pedagogickej fakulte v Nitre, kde promoval v roku 1963. V roku 1988 skončil Berklee College of Music v americkom Bostone.
Hudobná kariéra.
Množstvo kontaktov na významných zahraničných hudobníkov získal počas svojho štúdia na Berklee College Of Music v Bostone. Hral napríklad s osobnosťami ako Charlie Mariano, Hans Koller, Lee Konitz, Atilla Zoller, Aladar Pege, Linda Sharrock, Larry Smith, Tomasz Stanko, Bireli Lagrene, Piotr Baron, Barbara Dennerlein, Jan Jankeje, Marek Balata, Harry Sokal, Wolfgang Puschnig, John Purcell a s mnohými ďalšími.
Z jeho diskografie sú významné: album Už sa ženiť nebudeme s Ladislavom Gerhardtom, Bratislava Blue s Petrom Cardarellim, Jazz At Philharmonic s Larrym Smithom a prvé slovenské džezové CD – Meditation Jazz Trio.
Počas svojho života získal niekoľko významných ocenení, medzi inými aj americkú Cenu Leo Danihelsa za hudbu. Slovenský hudobný fond mu udelil Cenu za celoživotné dielo, propagáciu džezu doma i v zahraničí a za vernosť džezu. 
Na konci života sa usadil v Piešťanoch, kde žil s výtvarníčkou Ivetou Schwarzbacherovou. Svadbu mali v roku 2007 počas európskeho festivalu poézie, divadla a hudby Capalest v Banskej Štiavnici. Pár vlastnil aj známu Jazz Art Gallery v Piešťanoch, kde Šošoka pozýval popredných hudobníkov na koncerty.
Latin Grammy

Ceny Latin Grammy sa začali udeľovať od roku 2000 a vysielali sa na telivízii CBS. Bol to prvý primárne španielsky prime-timový program vysielaný v americkej televíznej sieti. Podobne ako Grammy, Latin Grammy vyjadruje uznanie umeleckej a technickej dokonalosti v hudobných umeniach a odboroch v rovnom hlasovaní (Latin Grammy Awards Process). Tiež reprezentujú mieru úspešnosti latino hudby.
Ceny v jednotlivých rokoch.
Latin Grammy Awards by year&lt;br&gt;
2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 
Ceny.
Alejandro Sanz: 14 
Shakira in 2006: 5
Juanes v 2003: 5
Shakira

Shakira (výs. ), vlastným menom Shakira Isabel Mebarak Ripoll (* 2. február 1977, Barranquilla, Kolumbia) je kolumbijská popová speváčka.
Narodila sa v Barranquille v Kolumbii v zmiešanej rodine, otec Libanonec, matka Kolumbijčanka. Okrem rodnej španielčiny hovorí aj plynulo po anglicky, portugalsky a taliansky. V 13 rokoch vydala vo vydavateľstve Sony svoj prvý album nazvaný "Magia" neskôr, druhý "Peligro" (v preklade "nebezpečenstvo"), no ich ohlas nebol veľký. Objavila sa aj v telenovele "El Oasis" ("Oáza").
V roku 1995 vydala ďalší album nazvaný "Pies descalzos". S pesničkou „Estoy aquí“ („Som tu“) sa dostala na 1. miesto v kolumbijskej hitparáde a otvorila si tak dvere do sveta populárnej hudby.
V roku 1998 spolupracovala s Emiliom Estefanom a vydala album "¿Dónde están los ladrones?", s ktorým sa zúčastnila na Latin Grammy. Tento album sa považuje za jeden z jej najlepších. Najznámejšie hity z neho sú „¿Dónde están los ladrones?“, „Ciega Sordumuda“ a skladba „Ojos Así“, s ktorou vystúpila na Latin Grammy.
V roku 1999 nahrávala pre MTV a následne vydala album "Shakira MTV Unplugged". V roku 2001 vyšiel prvý album v angličtine nazvaný "Laundry Service". Potom sa na niekoľko rokov odmlčala a až v roku 2005 jej vyšiel album v dvoch jazykoch "Fijación oral 1" (v španielčine) a "Oral Fixation 2" (v angličtine).
Jej bývalý partner bol španielsky futbalista Gerard Piqué, s ktorým má dvoch synov, Milana a Sashu.
Magia

Magia (v preklade „"Mágia"“) je debutový album speváčky Shakiry. Ide o kolekciu pesničiek, ktoré nahrala od svojich ôsmich rokov. Tento album nahrala pre Sony Colombia v roku 1991, keď mala 13 rokov. Vydalo sa ho iba 900 kusov.
Peligro

Peligro (v preklade „"Nebezpečenstvo"“) je druhý album speváčky Shakiry. Bol vydaný v roku 1993. Shakira mala vtedy len 15 rokov a album vyšiel vo vydavateľstve Sony Colombia. Album vznikol potom, čo bola Shakira pre svoj mladý vek stiahnutá z hudobného festivalu OTI v Španielsku.
Pies descalzos

Pies descalzos (v preklade „"Bosé nohy"“) je tretí album Shakiry vydaný v roku 1996.
The Remixes

The Remixes (v preklade „"Remix"“) je ďalší album kolumbijskej speváčky Shakiry z roku 1997. Obsahuje remixy a rozšírené verzie starších pesničiek. 
Reedícia albumu vyšla v roku 2002, v tom istom roku vyšla aj rozšírená verzia s pesničkami v portugalčine.
¿Dónde están los ladrones?

¿Dónde Están los ladrones? (v preklade „"Kde sú zlodeji?"“) je názov pre štvrtý album Shakiry naspievaný v španielčine. Bol vydaný v roku 1998 a do súčasnosti je považovaný za jeden z najlepších. V Spojených štátoch sa ho predalo milión kusov a ďalších sedem miliónov po celom svete. Názov je venovaný udalosti, keď Shakire ukradli kufor s pesničkami, práve k tomuto albumu.
John Pierpont Morgan

John Pierpont Morgan (* 17. apríl 1837, Hartford, Connecticut – † 31. marec 1913, Rím, Taliansko) bol americký podnikateľ a bankár.
V roku veľkej krízy 1907 zabránil ochromeniu finančného systému USA, keď dokázal získať milióny dolárov zo zahraničia na vybudovanie železničnej siete v USA, pomohol splatiť veľký štátny dlh a spolufinancoval založenie US Steel.
So žiadosťou o financovanie svojej práce a vynálezov sa k nemu obracal aj vynálezca Nikola Tesla, ktorý už vtedy žil a pracoval v USA, ale podľa životopisnej literatúry N. Teslu toto spojenectvo nebolo z rôznych príčin najšťastnejšie.
Finančník J. P. Morgan bol aj dlhoročným správcom Metropolitan Museum of Art a veľmi sa zaslúžil o zrušenie 20 % cla na dovoz umeleckých predmetov, čo po roku 1909 americkým miliardárom umožnilo doviesť najkrajšie zbierky, ktoré potom darovali práve tomuto múzeu. Morgan dokázal zainteresovať vyššie vrstvy na financovaní umenia ako nikto iný. Od jeho čias sa správcovské funkcie zverujú najštedrejším donorom a ich manželkám.
MTV Unplugged (Shakira)

MTV Unplugged je názov albumu kolumbijskej speváčky Shakiry vydaný v roku 2000 a v roku 2002 ako DVD. MTV Unplugged je živá relácia televiznej stanice MTV, ktorý ponúka populárnych hudobníkov hrajúcich na akustické nástroje. V prípade Shakiry tomu tak bolo v roku 1999. Tento album nahraný v auguste 1999 v New Yorku otvoril Shakire cestu do americkej populárnej hudby spievanej v angličtine.
Laundry Service

Laundry Service (v preklade „Práčovňa“) je názov prvého albumu ktorý nahrala kolumbijská speváčka Shakira v angličtine. Tento album bol vydaný v roku 2001. V roku 2002 bol vydaný album "Laundry Service: Washed &amp; Dried", ktorý obsahuje pesničky navyše.
Album s rovnakými skladbami, ale v inom poradí vyšiel v španielčine pod názvom "Servicio de Lavandería".
Ruslana

Ruslana Stepanivna Lyžyčková (, * 24. mája 1973, Ľvov, Ukrajina) je ukrajinská popová speváčka, klaviristka, skladateľka a producentka.
Ruslana spieva od svojich 4 rokov. Slávu získala vydaním singlu Wild Dances z albumu "Diki tanci" (v preklade Divoké tance), ktorého sa predalo 170 000 kópií a získala zaň platinovú platňu. Pieseň Wild Dances sa takisto stala víťaznou skladbou Eurovízie v roku 2004, čím získala prvé víťazstvo pre Ukrajinu.
V roku 2005 mala na na Slovensku koncerty: 18. februára v Ružomberku a 3. júna v Prešove. Koncert, ktorý sa mal uskutočniť 19. februára v Bratislave, bol kvôli stretnutiu prezidentov Busha a Putina zrušený.
MTV Unplugged

MTV Unplugged je názov série televíznych koncertov, ktoré vysielala televízna stanica MTV.
Interpreti pri nich môžu používať výlučne akustické hudobné nástroje.
Penetračný test

Penetračný test (niekedy nazývaný ako ethical hacking) je test, ktorý odhalí formou pokusu o neoprávnený prienik do systémov slabiny a mieru zraniteľnosti organizácie.
Externý penetračný test preverí ochranu pred pokusom o prienik z Internetu. Interný penetračný test odkryje slabiny umožňujúce odcudzenie či poškodenie citlivých firemných dát pracovníkom spoločnosti.
Dąbrowa Tarnowska

Dąbrowa Tarnowska je poľské okresné mesto v Malopoľskom vojvodstve. Počet obyvateľov v roku 2007 bol 11 750.
Westminster (stanica metra)

Westminster je jednou zo staníc londýnskeho metra, ktorá sa nachádza v londýnskej mestskej časti City of Westminster. Stanicu obsluhujú tri rôzne linky. Nachádza sa v tarifnej zóne 1.
História.
Stanicu otvorili pod názvom „Westminster Bridge“ 24. decembra 1868 ako súčasť Metropolitan District Railway (dnešná Circle a District Line). Svoj súčasný názov, „Westminter“, nadobudla v roku 1907.
22. decembra 1999 bola stanica znovu otvorená po radikálnej prestavbe, ako súčasť predĺženia Jubilee Line (tzv. "Jubilee Line Extension"). Počas prestavby bola pod pôvodnou stanicou vykopaná jama o hĺbke 39 metrov, ktorá pojala výťahy, eskalátory a schody vedúce na nástupištia Jubilee Line. Najzávažnejší problém, s ktorým sa stretli inžinieri, bol ako postaviť stanicu okolo tunelov a nástupíšť Circle a District Line, na ktorých bola zachovaná bežná prevádzka. Koľajnice Circle a District Line museli byť znížené o celých 30 centimetrov, čo sa dosahovalo postupným znižovaním, vždy o niekoľko milimetrov, počas noci, keď metro nepremáva. Čo sa týka konštrukčného riešenia, je stanica najkomplikovanejšou na Jubilee Line a zároveň bola i poslednou otvorenou stanicou na predĺženej trase.
Stanicu navrhol architektonický ateliér Michael Hopkins &amp; Partners. Ich návrh vyhral v roku 2001 cenu udeľovanú Kráľovským inštitútom britských architektov a taktiež sa dostala medzi finalistov prestížnej Stirling Prize.
Interiér stanice pozostáva z gigantických betónových pilierov, medzi ktoré sú poprepletané oceľové eskalátory a podpery. Dôvodom prítomnosti toľkých podperných prvkov je umiestnenie stanice. Tá sa nachádza priamo pod Porticullis House, v ktorom sa nachádzajú kancelárie poslancov britského parlamentu.
Okrem iného sa na stanici nachádzajú sklenené zábrany medzi nástupišťom a koľajnicami, v snahe kontrolovať cirkuláciu vzduchu na stanici a taktiež na zvýšenie bezpečnosti cestujúcich. Nástupištia sa nachádzajú v hĺbke 32 metrov, čím sa radia medzi jedny z najhlbších v sieti londýnskeho metra. Kvôli obmedzenému priestoru, nástupištia Jubilee Line sa nachádzajú nad sebou a nie vedľa seba, ako je zvykom.
Miesta záujmu.
Keďže stanica sa nachádza v samom centre Londýna, v jej blízkosti sa nachádza veľké množstvo kultúrnych pamiatok a iných turistických atrakcií, medzi inými aj:
Linky.
Stanicu v súčasnosti obsluhujú tri linky:
Ardoukôba

Ardoukôba je názov vulkanotektonickej depresie v Džibuti, nachádzajúcej sa medzi jazerom Asal a zálivom Ghoubbat al Kharab. Riftový systém je tvorený niekoľkými bazaltovými troskovými kužeľmi a bazaltovými tufmi. Tieto sú produkované kontaktom magmy s vodou. Celý systém je pomerne mladý, jazerné sedimenty s vekom 5 300 rokov sú staršie. Posledná erupcia sa odhrala v základni riftu, neďaleko pobrežia Červeného mora v roku 1978 a vytvorila lávový prúd bazaltového zloženia.
Embankment (stanica metra)

Embankment je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa v londýnskej mestskej časti City of Westminster. Východy zo stanice sa nachádzajú na ulici Victoria Embankment a na Villiers Street. Obsluhujú ju štyri rôzne linky. Nachádza sa v tarifnej zóne 1.
História.
Stanicu Embankment otvorili v roku 1870 ako súčasť Metropolitan District Railway (dnešná Circle a District Line) pod názvom „Charing Cross“. 10. marca 1906 bola otvorená Baker Street &amp; Waterloo Railway (dnešná Bakerloo Line), jej nástupištia však niesli na tejto stanici meno „Embankment“. 
V roku 1914 bola zo svojej konečnej stanice Charing Cross predĺžená trasa Charing Cross, Euston &amp; Hampstead Railway (dnešná Northern Line) do stanice Embankment v snahe zlepšiť možnosti prestupu medzi jednotlivými trasami. Vznikol tu prestupný bod medzi Charing Cross, Euston &amp; Hampstead Railway, Baker Street &amp; Waterloo Railway a District Railway. S týmito úpravami došlo aj k zmene mien jednotlivých častí stanice. Nástupištia Baker Street &amp; Waterloo Railways a Charing Cross, Euston and Hamptead Railway boli premenované na „Charing Cross (Embankment)“, aby boli odlíšené od stanice „Charing Cross (Strand)“, zatiaľ čo časť stanice obsluhovaná District Railway si zachovala svoje pôvodné meno „Charing Cross“. V roku 1915 v snahe zamedziť zmätkom boli stanice opäť premenované. Stanica bola premenovaná na „Charing Cross“ a „Charing Cross (Strand)“ sa zmenila na „Strand“. 
V roku 1974 bola celá stanica opäť premenovaná na „Charing Cross Embankment“. A 12. septembra 1976 sa vrátila k svojmu prapôvodnému názvu „Embankment“ a stanice Trafalgar Square a Strand boli zjednotené pod názvom „Charing Cross“.
Zaujímavosti.
Stanica sa objavila vo filme "Sliding Doors", v hlavnej úlohe s herečkou Gwyneth Palthrow. Avšak natáčanie na nástupištiach a podzemných pasážach sa uskutočnilo na Waterloo &amp; City Line.
Linky.
Stanicu v súčasnosti obsluhujú štyri linky:
Miesta záujmu.
Nad stanicou sa nachádza železničný most Hungerford Bridge a taktiež most pre peších Golden Jubilee Bridge, ktorý poskytuje spojenie s centrom na South Bank, kde sa okrem iného nachádza aj Kráľovské národné divadlo alebo Royal Festival Hall. V blízkosti stanice sa ďalej nachádzajú:
Baker Street (stanica metra)

Baker Street je jednou zo staníc londýnskeho metra nachádzajúca sa na ulici Baker Street v londýnskej mestskej časti City of Westminster. Obsluhuje ju päť liniek a tvorí jeden z hlavných prestupných uzlov siete metra v Londýne. Nachádza sa v tarifnej zóne 1. 
História.
Stanicu metra na Baker Sreet otvorili 10. januára 1863 ako jednu z pôvodných staníc prvej podzemnej dráhy na svete, tzv. Metropolitan Railway. Tieto nástupištia sa využívajú dodnes a zastavujú na nich vlaky Circle a Hammersmith &amp; City Line. 
O päť rokov neskôr, 14. apríla 1868 otvorili nové nástupištia (v súčasnosti obsluhované Metropolitan Line) ako súčasť rozšírenia linky do dnes už neexistujúcej stanice Swiss Cottage, potom Harrow-on-the-Hill a ďalej na severozápad. Počas nasledujúcich desaťročí bola táto časť stanice niekoľkokrát prestavaná tak, aby poskytovala štyri nástupištia. Súčasná konfigurácia stanice na Metropolitan Line pochádza z roku 1925 a z približne rovnakého obdobia pochádza aj nadzemná staničná budova, navrhnutá architektom Charlesom Clarkom. 
Baker Street &amp; Waterloo Railway (dnešná Bakerloo Line) bola otvorená 10. marca 1906 a Baker Street bola navrhnutá ako jej konečná stanica, kým nebude linka predĺžená do stanice Marylebone. To sa stalo 27. marca 1907.
20. novembra 1939 prevzala Bakerloo Line vetvu do Stanmore, ktorú dovtedy obsluhovala Metropolitan Line, pričom nasledovala výstavba ďalších dvoch nástupíšť a spojovacích tunelov medzi stanicami Baker Street a Finchley Road. O štyridsať rokov neskôr, 1. mája 1979, vystriedala Bakerloo Line na vetve do Stanmore novo-otvorená Jubilee Line. 
Baker Street patrí medzi najkomplikovanejšie stanice siete londýnskeho metra. Podpovrchová (pôvodná) stanica (Circle a Hammersmith &amp; City Line) je spojená s otvorenou stanicou Metropolitan Line. Tá slúži ako konečná stanica niektorých vlakov premávajúcich na Metropolitan Line. Nachádza sa tu ale aj spojka, ktorá umožňuje vlakom napojenie sa na trať Circle Line až do stanice Aldgate. Pod týmito nástupišťami sa nachádzajú nástupištia podzemných liniek (Bakerloo a Jubilee Line), ktoré sú navrhnuté tak, aby poskytovali možnosť priameho prestupu. Baker Street ma najviac nástupíšť zo všetkých staníc londýnskeho metra, spolu ich je desať.
Linky.
Stanicu v súčasnosti obsluhuje päť liniek:
Miesta záujmu.
V blízkosti stanice sa nachádzajú tieto turistické atrakcie:
Formula 1 v roku 1991

Sezóna formuly 1 v roku 1991 bol 42. ročníkom svetového šampionátu jazdcov a 32. ročníkom pohára konštruktérov. Začala sa 10. marca Grand Prix USA a skončila 3. novembra Grand Prix Austrálie po šestnástich pretekoch. V 35. monopostoch z 18. tímov súťažilo celkovo 49 pilotov.