burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Lindsay Lohanová

Lindsay Dee Lohanová (* 2. júl 1986, New York, New York, Spojené štáty) je americká herečka, modelka, speváčka, skladateľka, režisérka a producentka. 
Životopis.
Lindsay Lohanová sa narodila v júli 1986 obchodnej analytičke Dine Lohanovej a obchodníkovi z Wall Street Michaelovi Lohanovi. Od troch rokov účinkovala v reklamách a už v roku 1996 prišla jej prvá filmová úloha vo filme "Pasca na rodičov", kde stvárnila rovno dvojúlohu; dvojičky, ktoré sa nepoznajú kvôli rozvodu svojich rodičov. Vďaka úspechu s ňou Disney podpísal zmluvu na tri filmy.
V roku 2003 sa objavila po boku Jamie Lee Curtisovej vo filme "Medzi nami dievčatami". V roku 2004 sa presťahovala do Los Angeles a ten istý rok natočala film "Protivné sprosté dievčatá" podľa knihy psychologičky Rosalindy Wisemanovej, ktorá študovala správanie študentov na vysokých školách. V snímke sa objavili aj vtedy začínajúce herečky Amanda Seyfriedová či Rachel McAdamsová. Ďalším jej filmovým hitom bol "Herbie na plný plyn", kde hrala dcéru filmového pretekára (Michael Keaton).
V roku 2006 získala cenu Zlatá malina v kategórií Najhoršia herečka za svoj herecký výkon vo filme "Len trochu šťastia", neskôr si zahrala vo filmoch "Zajtra nehráme!" po boku Meryl Streepovej, či vo filme "Bobby", ktorý poukazuje na smrť Roberta F. Kennedyho. 
V roku 2007 sa u Lindsay začali prejavovať problémy zo zákonom a drogami, niekoľkokrát musela absolvovať aj liečenie. V roku 2009 sa vrátila k herectvu vo filme "Šéfe, som v tom!" a tiež sa stala porotkyňou v šiestej sérií americkej show Project Runaway! Objavila sa aj vo filme "Machete", v ktorom si zahrala po boku hercov Danny Trejo, Robert De Niro, Jessica Alba či Steven Seagal. V tom istom roku bola obvinená ž krádeže luxusného náhrdelníka, za ktorú bola odsúdená na 120 dní vo väzbe.
V roku 2012 fotila pre časopis Playboy a zahrala si v televíznom filme "Liz a Dick", kde stvárnila postavu Elizabeth Taylorovej. O rok neskôr si zahrala v "Scary Movie 5", kde sa objavila po boku Charlieho Sheena. V poslednej dobe jej herecká kariéra upadá kvôli odvykacím kúram a neúspešným liečeniam.
Emma Stonová

Emily Jean Stoneová (* 6. november 1988, Scottsdale, Arizona, USA) je americká herečka. Je držiteľkou dvoch cien Academy Awards.
Životopis.
Emily Jean Stonová sa narodila rodičom Jeffovi a Kristy Stonovým 6. novembra 1988 v meste Scottsdale v Arizone. Už odmalička bola členkou miestneho divadla Valley Youth v Phoenixu. Navštevovala základnú školu Sequoya, ale kvôli hraniu sa posledné dva roky učila doma. Za tú dobu sa objavila vo veľkom množstve divadelných predstavení od "Popolušky" až po "Malú morskú vílu". Jeden semester tiež pobudla na Xavier College, čo je dievčenská katolícka škola. Keď mala pätnásť rokov prosila matku, aby sa s ňou presťahovala do Kalifornie, pretože sa chcela naplno venovať herectvu. Prvé skúsenosti nazbierala v seriáloch ako "Malcolm" či "Médium", tiež si zahrala v siedmich epizódach seriálu stanice Fox "Drive", ktorý bol za krátky čas stiahnutý z obrazovky. Šťastie sa na ňu usmialo v roku 2007, keď stvárnila postavu Jules vo filme "Superbad". Film sa stal kasovým trhákom. Hneď potom účinkovala vo filme "The Rocker" ktorý jej veľký úspech nepriniesol, ale ostala obľúbenou herečkou u divákov. V komédií "The House Bunny" si zahrala vedľajšiu postavu po boku Anny Farisovej kde stvárnila postavu Natalie ktorá bola prezidentkou dievčenského spolku. V roku 2010 účinkovala v teenagerskej komédií "Easy A" a za svoj výkon bola nominovaná na Zlatý glóbus. V októbri 2010 sa jej splnil sen, keď moderovala jednu epizódu kultového seriálu Saturday Night Live, o rok neskôr získala túto možnosť ešte raz. Mimoriadne úspešným bol pre ňu rok 2011, predstavila sa po boku Ryana Goslinga a Julianne Moore vo film "Crazy Stupid Love" a potom nastala jej prvá veľká úloha, za ktorú si vyslúžila nomináciu na Oscara, The Help. Emma tiež prepožičala jej hlas v animovanej rozprávke "Croods". V roku 2015 hrala spolu s Naomi Wattsovou, Andreou Riseborough, Michaelom Keatonom, Amy Ryan a Zachom Galifianakisom čiernej komédií "Birdman", kde stvárnila dcéru Michaela Keatona, ktorá sa vrátila z liečenia. Tiež sa objavila po boku Rachel McAdamsovej a Bradley Coopera vo filme "Aloha". V roku 2021 si zahrala hlavnú rolu vo filme Cruella. 
Súkromný život.
Od polovice roku 2011 do októbra 2015 bol jej partnerom Andrew Garfield. Miluje čiernobiele filmy a venuje sa boju proti rakovine prsníkov, ktorou trpí aj jej matka. Pôvodom je blondína a veľmi si chráni svoje súkromie.
Hovig Demirjian

Hovig Demirjian (* 3. január 1989, Nikózia), známejší pod menom Hovig, je cyperský spevák arménskeho pôvodu. V roku 2017 reprezentoval Cyprus na Eurovision Song Contest 2017.
Život a kariéra.
Narodil 3. januára 1989 v Nikózii, no má arménsky pôvod. Študoval marketing a určitý čas v tejto oblasti aj pracoval, no jeho túžbou bola spevácka kariéra. Naučil sa hrať na gitaru a klavír, študoval i jazz a spev. Jeho prvým veľkým úspechom bolo získanie druhého miesta v hudobnej súťaži v Larnake. 
Eurovision Song Contest.
Hovig chcel reprezentovať Cyprus na Eurovision Song Contest v rokoch 2010 a 2015. V roku 2010 sa však v národnej súťaži umiestnil na treťom mieste s pesničkou "Goodbye", v roku 2015 skončil s piesňou "Stone in a River" štvrtý.
Dňa 21. októbra 2016 bol Hovig vybraný za interpreta, ktorý bude reprezentovať Cyprus na Eurovision Song Contest 2017. Jeho pieseň napísal švédsky hudobný skladateľ Thomas G:son.
Climate Change

Climate Change je desiaty štúdiový album repera Pitbulla, ktorý bol vydaný 17. marca 2017 prostredníctvom vydavateľstiev: Mr. 305, Polo Grounds Music a RCA Records.
Majstrovstvá Ázie v inline hokeji 2016

Majstrovstvá Ázie v inline hokeji 2016 bol v poradí 7. turnaj majstrovstiev Ázie v inline hokeji, ktoré organizuje Ázijská konfederácia kolieskových športov (CARS). Bol súčasťou "17. Majstrovstiev Ázie v kolieskových športoch 2016". Konal sa v meste Li-šuej, v provincii Če-ťiang, v Číne v dňoch od 25. októbra1. novembra 2016, za účasti 7 mužských a 5 ženských tímov. Nováčikom turnaja bolo iba ženské družstvo Kórejskej republiky. Čína organizovala ázijský šampionát štvrtýkrát, keď predtým hostila toto podujatie v rokoch 2010, 2012 a 2014. Pôvodne sa mal turnaj konať v Kórejskej republike. Tituly získali obe družstvá Čínskeho Tchaj-peja.
Apollónios (syn Archestrata)

Apollónios () bol olympijský víťaz v neznámej disciplíne v 1. storočí.
Epigrafický nález uvedený vo vedeckej publikácii "SEG 17:381" (Supplementum Epigraphicum Graecum, obsahujúcej zverejnené grécke nápisy a štúdie doteraz známych dokumentov), datovaný do prvej polovice 1. stor., objavený v lokalite starovekého lýdskeho mesta Daldis, hlása, že Archestratov syn Apollónios bol "periodonikés", t. j. víťaz všetkých panhelénskych hier, počas štvorročného obdobia, zvaného olympiáda. Jeho domovskú krajinu a víťaznú disciplínu nápis neuvádza (podľa niektorých zdrojov dosiahol tri olympijské triumfy, a to v rokoch 37, 41 a 45).
Ženská dvojhra na French Open 2015

Do súťaže ženskej dvojhry parížskeho grandslamu French Open 2015 nastúpilo sto dvadsať osem tenistiek. Z kvalifikácie postúpilo dvanásť tenistiek. Obhajkyňou titulu bola druhá hráčka sveta Maria Šarapovová z Ruska, ktorá antukový Roland Garros vyhrala dvakrát. Vo štvrtom kole však nestačila na českú tenistku Luciu Šafářovú, ktorej podľahla za hodinu a päťdesiat minút v dvoch setoch. Češka sa tak prvýkrát prebojovala do štvrťfinále parížskeho turnaja.
Vo štvrťfinále Lucie Šafářová porazila Španielku Garbine Muguruzovú a v semifinále potom vyradila bývalú svetovú jednotku a šampiónku French Open z roku 2008 Anu Ivanovićovú zo Srbska. Vo finále sa Šafářová stretla so svetovou jednotkou, Američankou Serenou Williamsovou. Williamsová zvíťazila 2–1 na sety a získala tak svoj tretí titul na French Open a zároveň dvadsiaty singlový grandslamový titul svojej kariéry.
Víťazka si do rebríčka WTA pripísala 2 000 bodov a získala sumu 1 800 000 eur, finalistka potom polovičnú prémiu.
Kukavica chochlatá

Kukavica chochlatá alebo kukučka chochlatá ("Clamator glandarius") je druh vtáka z čeľade kukučkovité ("Cuculidae"). V Európe obýva Stredomorie, hniezdi hlavne v Španielsku. Do strednej Európy zalieta len náhodne, na Slovensku bola zistená iba dvakrát. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kukavica chochlatá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, európska populácia narastá.
Výskyt a stav na Slovensku.
V období 1980 - 1999 bola zistená jedenkrát, 20. októbra 1985 v kŕdli strák pri rieke Nitre, v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii nie je žiaden záznam a v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia existujú 4 pozorovania jedného jedinca na jar roku 2007 a je vedená ako zatúlanec.
Ekosozologický status v roku 1995 aj v roku 1998 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status. 
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Pľaša (národná prírodná rezervácia)

Pľaša je národná prírodná rezervácia v Poloninách v obci Stakčín, v okrese Snina.
Polohopis.
Národná prírodná rezervácia Pľaša sa nachádza na východnej strane vrchu Pľaša v Poloninách Je súčasťou katastrálneho územia Ruské obce Stakčín v okrese Snina. Nachádza sa približne 3,3 km severovýchodne vzdušnou čiarou od stredu Ruského.
Prírodná rezervácia.
Rozloha rezervácie je 1 108 000 m², ochranné pásmo nie je stanovené. Ochranný stupeň je číslo 5. Pamiatka bola vyhlásená v roku 1967 Ministerstvom kultúry SSR Výnosom č. 1160/1988-32 z 30. júna 1988. Posledná novelizácia bola v roku 1988. 
Predmetom ochrany je: "Pôvodný zachovalý komplex lesných porastov pralesovitého charakteru s výskytom buka a prímesou javora, bresta a jaseňa na vedeckovýskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele. Územie je pod vplyvom vlhkejšej klímy od severu."“. Chránený areál spravuje Štátna ochrana prírody stredisko Národný park Poloniny.
Prístup.
Okrajom prírodnej rezervácie, hrebeňom a zároveň slovensko-poľskou hranicou vedie červená turistická značka.
Sýkorka lazúrová

Sýkorka lazúrová (lat. "Cyanistes cyanus" alebo "Parus cyanus") patrí do čeľade sýkorkovité ("Paridae"). Hniezdi v palearktíde po východnú Európu. Na Slovensko sa vzácne zatúla, po roku 1948 a ani v rokoch 1980 - 1999 už nebola v 20. storočí zistená. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii existuje jeden záznam z roku 2002 a v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia nie je záznam
. V 6. správe Slovenskej faunistickej komisie pre ornitológiu je popísaný výskyt jedného jedinca pri obci Zalužice v novembri 2004 (je to v poradí siedme pozorovanie) a v 12. správe Faunistickej komisie Slovenskej ornitologickej spoločnosti/BirdLife Slovensko je uverejnené prvé pozorovanie kríženca sýkorky lazúrovej a sýkorky belasej na Slovensku z októbra 2010 pri obci Drienovec. 
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sýkorka lazúrová patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia klesá, v priebehu 12,6 rokov (tri generácie) poklesla európska populácia o 25%.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Apollónios z Epidaurosu

Apollónios () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. storočí.
Apollónios z Epidaurosu si na 203. olympijských hrách v roku 33 vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. V Olympii boli víťazi hier korunovaní olivovým vencom zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku, ale Apollónios bol ocenený aj poctou celogréckeho meradla, a to tak, že 203. olympiádu nazvali jeho menom. Beh na vzdialenosť jedného stadia bol totiž hlavným olympijským pretekom a menom jeho víťaza sa olympiáda označovala.
Olympijské víťazstvo Apollónia zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (hlavne víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Ľanolistník bezlistencový

Ľanolistník bezlistenný ("Thesium ebracteatum") je poloparazitická rastlina z čeľade santalovitých, na Slovensku kriticky ohrozená, nachádzajúc sa len na jednej lokalite.
Rozšírenie.
Na Slovensku sa vyskytuje len na jednej lokalite - Hradné lúky v katastri obce Dúbravy v okrese Detva. Do roku 2016 bol považovaný za na Slovensku vyhynutý, pričom posledný nález sa datoval do roku 1923 v Záhorskej nížine v katastri obce Abrod. Mimo Slovenska je rozšírený od Uralu až po Strednú Európu. Hranica výskytu je Česko, kde sa vyskytuje na Polabí.
Ekológia.
Rastie na vlhkých, zamokrených lúkach, dobre však znáša odvodňovanie. Kvitne od mája do júna.
Trasavka veľká

Trasavka veľká () je pavúk z čeľade trasavkovitých. Je to jeden z druhov, ktoré sú ľudovo nazývané „záchodové pavúky“ (spolu s napr. trasavkou koscovitou – "Pholcus opilionides"), pretože sa vyskytujú v pivniciach, na toaletách a všeobecne v chladných a vlhkých častiach ľudských obydlí.
Popis.
Telo samotné dosahuje veľkosť 8-11 mm, no pre enormne dlhé nohy je omnoho väčšia. Celkovo vzhľadom pripomína kosca, no pri bližšom pohľade je zreteľné rozdelenie tela na hlavohruď a bruško. Je to pavúk bledosivej farby s neurčitou tmavšou kresbou. Oči sú umiestnené na stranách hlavohrude.
Správanie.
Stavia si nepravidelné malé siete, do ktorých chytá hmyz, častokrát väčší (hmotnosťou), než je on sám. Typická je obranná reakcia pri vyrušení - začne rýchlo kmitať telom, aby zmiatol nepriateľa.
Ekológia a rozšírenie.
V Európe je hojná, v severnejších oblastiach menej. Rozšírenie mimo Európy: viď mapka v šablóne. Je to typický synantropný druh, ktorému sa dobre darí v ľudských obydliach.
Studňa (rozlišovacia stránka)

Studňa môže byť:
Trasavka koscovitá

Trasavka koscovitá () je pavúk z čeľade trasavkovitých. Spolu s trasavkou veľkou ("Pholcus phalangioides") a niekoľkými ďalšími druhmi synantropných pavúkov býva ľudovo prezývaná „záchodový pavúk“.
Opis.
Dlhé nohy tohto pavúka pripomínajú kosca (čo vyplýva aj z názvu), no pri bližšom pohľade je zjavné delenie tela na hlavohruď a bruško. Loví bez pomoci siete. Samička nosí vajíčka v guľovitom zámotku na chelicerách. Vyliahnuté mláďatá sa spočiatku držia pohromade, ako u väčšiny pavúkov. Farba je svetlosivá, s nevýraznou tmavšou kresbou.
Ekológia a rozšírenie.
Rozšírená je v celej Európe, na Slovensku bežný synantropný druh. Uprednostňuje suché stanovištia, chodby, pivnice, kúpeľne, mimo ľudských príbytkov pod kameňmi.
Trasavkovité

Trasavkovité () je čeľaď pavúkov, v ktorej je známych zhruba 560 druhov, z ktorých väčšina žije v tropických oblastiach, a to predovšetkým v jaskyniach.
Stavba tela.
Telo trasavkovitých je skôr menších rozmerov (315 mm), končatiny sú neobvykle dlhé, ich tarzy majú nepravé článkovanie, ktoré umožňuje ohýbanie chodidiel. Vďaka tomu trasavky pripomínajú na prvý pohľad skôr kosca než pavúky. Pri bližšom prezretí však vidíme zreteľné rozdelenie tela na bruško a hlavohruď tenkou stopkou; na čele karapaxu sa nachádza 8 alebo 6 očí. Pokiaľ má trasavka očí osem, sú zoskupené do troch skupín – po stranách po troch a uprostred dve – tento prostredný pár u šesťokých trasaviek chýba. Trasavkovité majú veľkú jedovú žľazu a úplne im chýba tracheálny systém. Na chelicerách možno pozorovať náznak prítomnosti nepohyblivého prsta niekdajšieho klepeta pavúčích predkov, ktorý má tvar zúbku a nachádza sa na konci základného článku chelicery.
Život.
Trasavky si budujú siete, ktoré sú tvorené riedko a nepravidelne usporiadanými vláknami, v ľudských príbytkoch sú spravidla umiestnené pri okrajoch stropu. Trasavky sa na ne vešajú chrbtom k zemi pomocou koncových pazúrikov končatín. Ak je pavúk vyrušený, veľmi rýchlo rozkmitá telo zavesené v sieti – odtiaľ názov „trasavkovité“.
Samice nosia vajíčka spojené navzájom lepkavým sekrétom, ktorý vylučujú pri kladení a pavučinami v chelicerách pred telom až do vyliahnutia mláďat.
Majstrovstvá Ázie v hokeji na kolieskových korčuliach 2016

Majstrovstvá Ázie v hokeji na kolieskových korčuliach 2016 bol v poradí 16. turnaj majstrovstiev Ázie v hokeji na kolieskových korčuliach, ktoré organizuje Ázijská konfederácia kolieskových športov (CARS). Bol súčasťou "16. Majstrovstiev Ázie v kolieskových športoch 2016". Konal sa v Li-šuej, v provincii Če-ťiang, v Číne v dňoch od 24. do 28. októbra 2016, za účasti 4 mužských tímov. Ženský turnaj sa pre nedostatočný počet prihlasených družstiev neuskutočnil. Čína bola organizátorom ázijského šampionátu siedmykrát, keď predtým hostila toto podujatie v rokoch 1989, 1999, 2009, 2010, 2012 a 2014. Tretí titul v rade a jedenásty celkovo získalo , ktoré sa v jedinej hranej skupine umiestnilo pred a .
Strnádka cia

Strnádka cia alebo strnádka ciavá (lat. "Emberiza cia") je druh spevavca z čeľade strnádkovité. Hniezdi v južnej palearktíde, na území Európy hlavne v stredomorí. Na Slovensku je to vzácny hniezdič, hniezdenie alebo pravdepodobné hniezdenie bolo zistené v 3,80 % mapovacích kvadrátov. Malá časť populácie aj prezimuje, v zime bola zistená v 2,30 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov strnádka cia patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, v Európe jej stavy v rokoch 19982013 mierne stúpli.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 150250, zimujúcich jedincov 50500. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytovali boli "stabilné", maximálna zmena bola do 20 %. Ekosozologický status v roku 1995 "V" - zraniteľný. V roku 1998 "LR:nt", "LR" - menej ohrozený druh. V roku 2001 "LR" - menej ohrozený. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" - zraniteľný druh. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 bol 150200 párov. Krátkodobý trend hniezdnej populácie za posledných 12 rokov (20002012) bol "stabilný", dlhodobý trend od roku 1980 (19802012) bol "klesajúci". Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu boli "klesajúca". V roku 2014 "NT* B2a; D1" - takmer ohrozený.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 400 550 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov (20072018) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802018) boli "stabilné".
Strnádka lúčna

Strnádka lúčna (lat. "Emberiza calandra") je druh spevavca z čeľade strnádkovité. Hniezdi v Európe, severozápadnej Afrike a juhozápadnej Ázii. Na Slovensku hniezdi v panónskej nížine, hniezdenie alebo pravdepodobné hniezdenie bolo zistené v 51 % mapovacích kvadrátov. Malá časť populácie aj prezimuje, v zime bola zistená v 7,70 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov strnádka lúčna patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, v rokoch 19802013 bol u európskej populácii zaznamenaný mierny pokles. Najväčší pokles bol zistený v severozápadnej Európe.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 4 000 – 8 000, zimujúcich jedincov 50 – 300. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20 %. Ekosozologický status v roku 1995 "R" - vzácny. V roku 1998 "NE" - nehodnotený druh podľa uvedených kritérií z viacerých dôvodov. V roku 2001 "NE" - nehodnotený. V roku 2014 "LC" - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC4" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Strnádka záhradná

Strnádka záhradná (lat. "Emberiza hortulana") je druh spevavca z čeľade strnádkovité. Hniezdi v západnej palearktíde. Na Slovensku je to veľmi vzácny hniezdiaci spevavec, hniezdenie alebo pravdepodobné hniezdenie bolo zistené v 0,20 % mapovacích kvadrátov. Počas obdobia migrácie bola zistená v 2,60 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov strnádka záhradná patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy klesajú kvôli deštrukcii biotopov, v Európe bol v rokoch 19802013 zistený prudký pokles populácie.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 0 – 5. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytovala mali "nejasný trend". Ekosozologický status v roku 1995 "I" - nezaradený. V roku 1998 "EN:A1,B1,D", "EN" - ohrozený. V roku 2001 "EN" - ohrozený. Európsky ochranársky status "SPEC2" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" - zraniteľný druh. 
Odhadovať počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 nebolo možné pre nedostatok údajov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov (20002012) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802012) boli "neznáme". V roku 2014 "CR B2ab(v) + c(iv); D" - kriticky ohrozený. 
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 3000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Strnádka čiernohlavá

Strnádka čiernohlavá alebo strnádka černohlavá (lat. "Emberiza melanocephala") je druh spevavca z čeľade strnádkovité. Hniezdi v východnej časti Stredozemia, pri migrácia sa sťahuje smerom na východ a nie južným smerom. Na Slovensku je to vzácny zatúlanec, doteraz hlavne na jar. Pred rokom 1980 bol zistený iba trikrát, z toho len raz išlo o samca. V rokoch 1980 - 1999 bol zaznamenaný len jedenkrát. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii sú 2 záznamy 
 a tie isté dve pozorovania sú aj v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia. Oba najnovšie záznamy sú z roku 2015.
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov strnádka čiernohlavá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy, výsledky prieskumu trendu v Európe v rokoch 19802011 priniesli nejasný výsledok.
Výskyt a stav na Slovensku.
Ekosozologický status v roku 1995 aj v roku 1998 žiadny. Európsky ochranársky status "SPEC2" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" - zraniteľný druh. 
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Uškárik vrchovský

Uškárik vrchovský (iné názvy: škovránok vrchovský, škovránok uškatý, škovránok ušatý; lat. "Eremophila alpestris") je druh spevavca z čeľade škovránkovité. Hniezdi v suchej tundre porastenej lišajníkmi alebo v horách na alpínskych lúkach v celej holarktíde. Na Slovensku patrí medzi zimných hostí, niekedy invazívne, najmä na východnom Slovensku. Ako zimujúci bol zaznamenaný v 2,80 % mapovacích kvadrátov. V 90tych rokoch poklesla hniezdna populácia v Škandinávii a odvtedy je jeho výskyt na Slovensku vzácnejší. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov uškárik vrchovský patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy v Európe sú stabilné. V Severnej Amerike bol zaznamenaný za posledných 50 rokov (v rokoch 19662015) významný pokles o 70% a predpokladá sa pokles za obdobie nasledujúcich troch generácíí o ďalších 22,9%.
Výskyt a stav na Slovensku.
V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii nie sú žiadne novšie záznamy 
 a v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia existujú 3 pozorovania zo zimy 2011 od Turčianskych Teplíc.. Tento údaj od Turčianskych Teplíc od obce Veľký Čepčín z 30. januára 2011 bol prijatý Faunistickou komisiou Slovenskej ornitologickej spoločnosti. 
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 - 300. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Simon Gallup

Simon Jonathon Gallup (* 1. jún 1960, Surrey, Spojené kráľovstvo) je anglický basgitarista, člen skupiny The Cure.
Reeves Gabrels

Reeves Gabrels (* 4. júna 1956, New York, New York, USA) je americký gitarista a skladateľ. 
Je členom skupiny The Cure. Známy je taktiež vďaka spolupráci s Davidom Bowiem v rokoch 1987 až 1999. Rovnako bol členom kapely The Machine. Žil v Bostone, posledné roky býva v Nashville.
Ako gitarista je uznávaný najmä pre svoju zručnosť a všestrannosť. Je považovaný za jedného z najodvážnejších gitarových improvizátorov od čias Jimiho Hendrixa. 
Diskografia.
Tin Machine
David Bowie
Reeves Gabrels
Spolupráce
Tryfón

Tryfón (, ) môže byť:
Tryphon môže byť aj:
Sokol tmavý

Sokol tmavý môže byť:
Joan Sutherlandová

Joan Sutherlandová DBE (* 7. november 1926, Sydney, Austrália† 10. október 2010, Montreux, Švajčiarsko) bola austrálska operná speváčka, koloratúrna sopranistka.
Začínala ako dramatický soprán, ale jej manžel ju presvedčil, aby sa preorientovala na bel canto Kvôli svojmu hlasu získala prezývku „La Stupenda” („Úžasná”), Luciano Pavarotti ju nazval „hlasom storočia”, a Montserrat Caballé opísala jej hlas ako „nebeský”.
Životopis.
V roku 1951, po víťazstve na austrálskej hudobnej súťaži "Sun Aria" (dnes "Sydney Eisteddfod McDonald's Operatic Aria") v roku 1949, odišla študovať do Londýna na Royal College of Music. V Londýne získala angažmán v Covent Garden, kde debutovala v roku 1952 v Mozartovej "Čarovnej flaute". V roku 1954 sa stal jej manželom dirigent Richard Bonynge. V roku 1961 debutovala postavou Lucie v Donizettiho "Lucii z Lammermooru" v MET v New Yorku a milánskej La Scale
Jej častým speváckym partnerom bol Luciano Pavarotti, ktorému pomohla v medzinárodnej kariére, keď ho v roku 1965 pozvala, aby spieval po jej boku Edgarda v Donizettiho "Lucii z Lammermooru" v Miami a sprevádzal ju aj na jej veľkom austrálskom turné.
S kariérou sa rozlúčila v roku 1990 v Sydney Opera House ako Margaréta z Valois v "Hugenotoch" od Meyerbeera a v galapredstavení Straussovho "Netopiera" v Covent Garden na Silvestra roku 1990 po boku Luciana Pavarottiho..
V roku 1997 vydala autobiografiu "The autobiography of Joan Sutherland: A Prima Donna's Progress".
V roku 1978 jej britská kráľovná Alžbeta II. udelila čestný rytiersky titul "Dame".
Sutherland bol pochovaný na cintoríne Clarens VD. Vedľa jej hrobu je budúce miesto posledného odpočinku jej vdovca.
Opukový lom u Přední Kopaniny

Prírodná pamiatka Opukový lom u Přední Kopaniny, ev. č. 1109, sa nachádza na samom severozápadnom pomedzí Prahy pri južnom okraji miestnej časti Přední Kopanina medzi diaľnicou D7 (na Kladno a Slaný) a ulicou K Tuchoměřicům. Správu tejto prírodnej pamiatky (PP) vykonáva Magistrát hlavního města Prahy.
Ochrana.
Predmetom ochrany je v lome odkrytý geologický profil kriedovými sedimentami. Jedná sa o uznaný stratotyp korycanského a bělohorského súvrstvia. Ložisko a lom Predná Kopanina sú významnou geologickou lokalitou. V hornine je možno pozorovať miestami drobné bioklasty a ihlice morských húb, ktoré sa tu počas vzniku sedimentovali.
Zoológia a botanika.
Z plazov tu bola pozorovaná jašterica krátkohlavá, z vtákov žltochvost hôrny. Z botanického hľadiska je územie PP nevýznamné.
História lomu.
Tunajšie opukové lomy boli otvorené už v 1. polovici 12. storočia, kedy z nej bola postavená tunajšia rotunda sv. Márie Magdalény. V písomných prameňoch sú tunajšie lomy doložené až v polovici 19. storočia.
Súčasnosť.
V severovýchodnej časti lomu prebieha ťažba opuky dodnes aj cez to, že je oblasť prírodnou pamiatkou, pretože ide o jeden z troch funkčných opukových lomov na území Česka. Vyťažená opuka sa využíva pri opravách pražských pamiatkových budov, pretože nahrádza pôvodný kameň, ktorý bol na ich stavbu využitý.
Ťažba tu sa musí vykonávať ručne len s minimálnou mechanizáciou, pretože by odstrely a ťažká technika poškodili trhlinami skalné bloky, ktoré by neboli použiteľné pre sochárstvo. Najžiadanejšia je približne 3 metre hrubá vrstva tzv. "Zlatej opuky".
Sokol kobec

Sokol kobec (iné názvy: kobec obyčajný, kobec lat. "Falco columbarius") je dravý vták. Obýva otvorené územia ako tundra a step celej holarktídy. Na Slovensku je pravidelný ale nie hojný migrant a zimujúci. V zimnom období bol zistený v 29,10 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sokol kobec patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je kolísavý, trend v Európe nie je známy, v severnej Amerike za posledných 40 rokov populácia významne narástla o 295%.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 100 - 350. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Sokol bielopazúravý

Sokol bielopazúravý (iné názvy: pustovka južná, pustovka bielopazúravá, pustovka bielopazúrová, sokol bielopazúrový; lat. "Falco naumanni") je dravý vták. Obýva otvorené územia južnej palearktídy. Na Slovensku je považovaný za vyhynutý druh. Posledné hniezdenie bolo v roku 1948 na budove kláštora v obci Leles (hniezdenie na Silickej planine v roku 1956 bolo nedoložené). Posledný doložený výskyt je z 19. júna 1974 pri obci Folkušová. Pozorovania zo Záhoria v 90tych rokoch neboli poslané na Slovenskú faunistickú komisiu pre ornitológiu, existuje preto pochybnosť o správnosti určenia. V zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii nie sú žiadne novšie záznamy, takisto ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia nie je žiaden údaj
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sokol bielopazúravý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je v období troch posledných generácií (17 rokov) považovaná za stabilnú, v druhej polovici 20. storočia bol zaznamenaný pokles, v súčasnosti sú stavy stabilné alebo stúpajúce.
Výskyt a stav na Slovensku.
Ekosozologický status v roku 1995 "Ex" a v rokoch 1998, 2001 takisto - vyhynutý druh. V roku 2014 "RE" - regionálne vyhynutý. 
V hodnotenom období 2002 - 2012 sa nepodarilo zaznamenať ani pravdepodobné ako možné hniezdenie druhu. Európsky ochranársky status "SPEC1" - druhy vyskytujúce sa v Európe, vyžadujúce celosvetovú ochranu ako globálne ohrozené. Stupeň ohrozenia "V" - zraniteľný druh. 
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 1840 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Ľudovít Némethy

Ľudovít Némethy (* 29. február 1840, Budín – † 8. október 1917, Bojná) bol uhorský cirkevný historik a knihovník.
Študoval na gymnáziu v Budíne, Trnave, Bratislave, teológiu v Ostrihome, bol vysvätený za kňaza. Bol kaplanom v Szomore, v Budíne, v Budapešti-Belvárosi, bol učiteľom náboženstva v šľachtických rodinách a na učiteľskom ústave, v r. 1888 bol farárom v Ostrihome-Vizivárosi, r. 1892 bol arcibiskupským knihovníkom a od r. 1908 špirituálom šk. bratov v Bojnej.
Je autorom početných cirkevno-historických prác, z ktorých nekrológium a historický schematizmus kňazov a fár ostrihomskej arcidiecézy majú dodnes pramennú hodnotu. Prispieval do periodík "Relígió", "Magyar Állam", "Magyar Korona", "Katholikus Hetilap", "Kelet Népe", "Új Magayr Sion" a i.
Priehlavok

Priehlavok (alebo – najmä vo význame chrbát nohy a časť obuvi – nárečovo alebo zastarano aj "nárt") môže byť:
Melaka

Melaka (po malajsky: "Melaka", po anglicky: "Malacca"; slovenské historické názvy resp. názvy používané vo vzťahu k histórii: Malakka, Malaka, Malacca) môže byť:
Malacca môže byť aj názov viacerých osád na Andamanoch a Nikobaroch v Indii
Malaka

Malaka môže byť:
Ján Chryzostom Hanulík

Ján Chryzostom Hanulík (Hannulik, vl. m. Daniel Hanulík) (* 22. júl 1745, Predmier, Habsburská monarchia – † 3. september 1816, Carei, Rumunsko) bol slovenský básnik a učiteľ.
Študoval na gymnáziu, roku 1764 vstúpil do piaristického rádu v Prievidzi, študoval filozofiu v Carei, teológiu v Nitre, v roku 1772 bol vysvätený za kňaza.
Učil na rádovej škole v Krupine, na gymnáziu v Budapešti, bol profesorom v Nitre, v Mosonmagyaróváre, na gymnáziu v Carei, kde bol aj riaditeľom novicov aj vicerektorom, aj zástupcom provinciála. Od roku 1812 bol vo výslužbe.
Bol autorom príležitostnej poézie. Zásluhou mecéna Antona Károliho vydal 75 básnických diel, prevažne ód, elégií, dedikačných a pohrebných básní, venovaných napr. mestu Carei, členom dvora, osobnostiam politického a cirkevného života. Svetový ohlas získal vydaním štyroch kníh "Lyriky". Osvietenský charakter jeho poézie spočíva v stvárnení témy lásky k vlasti, oslavy mieru, bratstva medzi ľuďmi a národmi, chvály zdravia. Odmietol Francúzsku buržoáznu revolúciu, lebo v zmysle náboženskej etiky vyššie kládol morálne povinnosti človeka voči spoločnosti a princípy vlastenectva. Jeho tvorbu charakterizuje vycibrenosť básnického jazyka a štýlu. Je autorom latinskej čítanky.
Noha (v užšom zmysle)

Noha (lat. pes) je konečný úsek zadnej končatiny štvornožcov. Pri nebipédnych štvornožcoch výraz noha môže v širšom ponímaní označovať konečný úsek ktorejkoľvek končatiny (latinské synonymum je v takom prípade autopodium), pri bipédnych štvornožcoch ale vždy označuje len konečný úsek dolnej (teda zadnej) končatiny.
Noha sa (skoro vždy) skladá z týchto častí (zahŕňajúcich kosti aj ostatné tkanivo):
Kostrový základ uvedených častí tvoria:
Často sa do pojmu noha zahŕňa aj (celý) členok (ak je vôbec prítomný).
Vtáky majú namiesto tarzu a metatarzu tzv. behák (lat. tarso-metatarsus).
Noha človeka.
Aj noha človeka obsahuje vyššie uvedené časti horizontálneho delenia nohy, t.j. priehlavok, predpriehlavok, prsty a v širšom poňatí aj celý členok. O kostiach v ľudskej nohe pozri aj článok kostra nohy človeka.
Alternatívne sa noha (prípadne okrem prstovej časti) dá deliť vertikálne, a to na tzv. chrbát nohy/spaknožie/priehlavok (lat. dorsum pedis), t. j. vrchnú časť nohy, a chodidlo/stupaj (lat. planta pedis), t.j. spodnú, našľapovaciu časť nohy (pozri aj chodidlo).
Stupaj

Stupaj (v dávnej slovenčine aj: "stopaj") alebo šľapa(j) (v dávnej slovenčine aj: "šlepej") môže byť:
Stupaj alebo šľapa môže byť aj: časť ponožky alebo pančuchy priliehajúca na časť nohy, na ktorú sa našľapuje, synonymum: chodidlo, pozri chodidlo (ponožka)
Stupaj môže byť aj:
Planta

Planta (z lat., resp. aj priamo po lat.) môže byť:
Tesla Model 3

Tesla Model 3 je štvrtým produkčným elektromobilom automobilky Tesla Motors. Prvá predprodukčná verzia bola predstavená 31. marca 2016. Jedná sa o elektromobil nižšej strednej triedy, tzv. "kompakt". Karoséria je typu sedan.
Cena základnej verzie Modelu 3 je 40 990 € bez DPH. Túto cenu si bolo možné znížiť o štátnu dotáciu vo výške 8 000 €, avšak iba ak celková kúpna cena nepresiahla 50 000 € s DPH. Tento limit bolo možné splniť iba so základnou verziou s dojazdom 448 kilometrov a pohonom zadných kolies. Akceleráciu z 0 na 100 km/h zvládne Model 3 pod 5,6 sekúnd. V základe nechýba bohatá bezpečnostná výbava.
Rezervácia.
Napriek tomu, že bol predstavený iba prototyp, Model 3 si rezervovalo približne 400 000 záujemcov. Rezerváciu je možné uskutočniť prostredníctvom web stránky spoločnosti Tesla Motors. Rezervačný poplatok je 1 000 €. Rezervácia je nezáväzná a rezervačný poplatok je vratný v plnej výške.
Uvedenie na trh.
Výroba Tesly Model 3 by sa mala spustiť v druhej polovici roku 2017. Prvé elektromobily sa začali dodávať koncom roka 2017.
Verzie Tesla Model 3.
V priebehu ďalšieho obdobia od spustenia predaja prvej verzie Tesla Model 3 boli predstavené aj ďalšie verzie, ktoré sa technologicky posúvajú ďalej a prinášajú viaceré vylepšenia. Tie zvyšujú komfort, no predovšetkým efektivitu a dojazd. Automobilka Tesla ho pravidelne navyšovala. 
Aktuálna verzia Tesla Model 3 Standard Range ponúka dojazd 448 kilometrov WLTP. Elektromotor je osadený na zadnej náprave a vozidlo dokáže zrýchliť z 0 na 100 km/h už za 5,6 sekundy. Maximálna rýchlosť je 225 km/h. 
Verzia Tesla Model 3 Long Range, teda s dlhým dojazdom, ponúka dojazd až 580 kilometrov WLTP. Elektrický motor má osadený na oboch nápravách, čo zvyšuje výkon a zrýchlenie. Maximálna rýchlosť je 233 km/h a zrýchlenie z 0 na 100 km/h dokáže za 4,4 sekundy. 
Najvyššia verzia Tesla Model 3 Performance je zameraná na výkon, preto ponúka o niečo menší dojazd na úkor vyššieho výkonu. Normovaný WLTP dojazd je preto 567 kilometrov, no maximálna rýchlosť až 261 km/h a zrýchlenie z 0 na 100 km/h zvláda za 3,3 sekundy.
Tryfón z Filadelfie

Tryfón () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. stor. pred Kr.
Tryfón z lýdskej Filadefie si na 211. olympijských hrách v roku 67 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. V Olympii boli víťazi hier korunovaní olivovým vencom zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku, ale Tryfóna ocenili aj poctou celogréckeho meradla, a to tak, že 211. olympiádu nazvali jeho menom. Beh na vzdialenosť jedného stadia bol totiž hlavným olympijským pretekom a menom víťaza tejto disciplíny sa každá olympiáda označovala.
Olympijské víťazstvo Tryfóna zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Tieto olympijské hry boli na rozkaz rímskeho cisára Nera odložené o dva roky, aby sa program hier stačil zreformovať podľa jeho želania, lebo sa na nich rozhodol sám vystupovať. Nera už totiž neuspokojila len brutalita a neresti, zaumienil si ešte, že prevýši všetkých umelcov a atlétov. V Olympii sa tak napr. po prvý raz (aj posledný raz) konali umelecké súťaže v hre na lýre a v prednese tragédie. Celé 211. hry by boli bývali akýmsi „cirkusom cisára Nera“, keby si hellanodikovia od neho nevymohli aspoň to, aby sa napriek jeho „reforme“ konali tradičné preteky v behu na jedno stadion.
S/2004 N 1

S/2004 N 1 alebo Hippocamp je malý mesiac Neptúna s priemerom okolo 34 kilometrov.
Jeho obežná doba je menej ako jeden pozemský deň. Objav tohto mesiaca 1. júla 2013 zvýšil počet známych satelitov Neptúna na štrnásť. Kvôli jeho slabej magnitúde +26,5 ho sonda Voyager 2 pri prelete okolo Neptúna neobjavila. Objavil ho Mark Showalter analýzou archivovaných fotografií Neptúna z Hubbleovho ďalekohľadu, zachytených v rokoch 2004 a 2009. Pôvodne pre jeho pomenovanie prichádzali do úvahy mená Polyphemus alebo Thoosa, nakoniec mesiac dostal meno Hippocamp podľa morskej príšery z gréckej a rímskej mytológie.
25. septembra 2018 bol mesiac Centrom pre malé plánetky očíslovaný ako Neptún XIV.
Vznikol pravdepodobne odštiepením od väčšieho Proteusa.
Sonda

Sonda môže byť:
SONDA môže byť:
Diofanes

Diofanes alebo Diofanés ("Diofanes," iný prepis: "Diofanés") môže byť:
Lastovičiar

Lastovičiar môže byť:
Side

Side alebo Sidé ("Sidé") môže byť:
Side môže byť aj:
Drienok (hrad)

Drienok je zrúcanina hradu nachádzajúca sa v katastrálnom území obce Rybník v okrese Revúca. Vznikol v 13. a zanikol v 15. storočí. Ostali po ňom iba zvyšky základov.
Ruiny hradu sú dostupné od obce Rybník po spevnenej ceste smerom na Španie Pole, ďalej lesnou cestou po tiahlom svahu. Ruina sa nachádza na južnom svahu vrchu Rúbaň () nad potokom Drienok.
Kallistos zo Side

Kallistos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 2. storočí.
Kallistos z pamfýlskeho mesta Sidé si na 222. olympijských hrách v roku 109 vydobyl veniec víťaza v behu na jedno stadion. V Olympii boli víťazi hier korunovaní olivovým vencom zo stromu rastúceho v Diovom posvätnom okrsku, ale Kallista ocenili aj poctou celogréckeho meradla, a to tak, že 222. olympiádu nazvali jeho menom. Na olympijských hrách totiž beh na vzdialenosť jedného stadia považovali za hlavné preteky a menom víťaza tejto disciplíny sa každá olympiáda označovala.
Olympijské víťazstvo Kallista zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Rúbaň (rozlišovacia stránka)

Rúbaň môže byť:
Enzýmová imunosorbentová analýza

Enzýmová imunosorbentová analýza (, skr. ELISA) je bežne používaná analytická biochemická analýza, ktorú prvýkrát opísali Engvall a Perlmann v roku 1971. Test využíva typ enzýmovej imunoanalýzy na pevnej fáze (EIA) na zisťovanie prítomnosti ligandu (obyčajne proteínu) v tekutej vzorke pomocou protilátok namierených proti meranému proteínu. ELISA sa používa ako diagnostický nástroj v medicíne, rastlinnej patológii a biotechnológii, ako aj na kontrolu kvality v rôznych priemyselných odvetviach.
V najjednoduchšej forme ELISA sa antigény z testovanej vzorky pripevnia na povrch. Potom sa na povrch nanesie zodpovedajúca protilátka, aby mohla antigén naviazať. Táto protilátka sa spojí s enzýmom a potom sa odstránia všetky nenaviazané protilátky. V poslednom kroku sa pridá látka obsahujúca enzýmový substrát. Ak došlo k naviazaniu, následná reakcia vytvorí detegovateľný signál, najčastejšie zmenu farby.
Vykonanie testu ELISA zahŕňa aspoň jednu protilátku so špecifickosťou pre konkrétny antigén. Vzorka s neznámym množstvom antigénu sa imobilizuje na pevný nosič (zvyčajne polystyrénovú mikrotitračnú platničku) buď nešpecificky (prostredníctvom adsorpcie na povrch), alebo špecificky (prostredníctvom zachytenia inou protilátkou špecifickou pre ten istý antigén, v "sendvičovej" ELISA). Po imobilizácii antigénu sa pridá detekčná protilátka, ktorá s antigénom vytvorí komplex. Detekčná protilátka môže byť kovalentne spojená s enzýmom alebo môže byť sama detegovaná sekundárnou protilátkou, ktorá je spojená s enzýmom prostredníctvom biokonjugácie. Medzi jednotlivými krokmi sa platňa zvyčajne premyje jemným roztokom detergentu, aby sa odstránili všetky proteíny alebo protilátky, ktoré sú nešpecificky naviazané. Po poslednom kroku premývania sa platňa vyvolá pridaním enzymatického substrátu, aby sa vytvoril viditeľný signál, ktorý indikuje množstvo antigénu vo vzorke.
Za zmienku stojí, že metódou ELISA sa môžu vykonávať iné formy testov väzby ligandov namiesto striktne "imuno" testov, hoci názov niesol pôvodné "imuno" kvôli bežnému používaniu a histórii vývoja tejto metódy. Táto technika si v podstate vyžaduje akékoľvek ligatizačné činidlo, ktoré možno imobilizovať na pevnej fáze spolu s detekčným činidlom, ktoré sa špecificky viaže a pomocou enzýmu vytvára signál, ktorý možno správne kvantifikovať. Medzi premývaním zostáva na pevnej fáze špecificky viazaný alebo "imunosorbovaný" interakciou antigén-protilátka len ligand a jeho špecifické väzobné ekvivalenty, zatiaľ čo nešpecifické alebo neviazané zložky sa premyjú. Na rozdiel od iných formátov spektrofotometrických testov v mokrom laboratóriu, kde sa tá istá reakčná jamka (napr. kyveta) môže po premytí znovu použiť, na platničkách ELISA sú reakčné produkty imunosorbované na pevnú fázu, ktorá je súčasťou platničky, a preto sa nedajú ľahko znovu použiť.
Kallistos

Kallistos () môže byť:
Taormina

Taormina môže byť:
USS Hornet

USS Hornet bol názov ôsmych lodí United States Navy:
USS Hornet (CV-8)

USS "Hornet" (CV-8) bola americká lietadlová loď triedy "Yorktown". Bola tretia a zároveň posledná postavená loď tejto triedy. Do služby amerického námorníctva bola zaradená v októbri 1941 a zúčastnila sa prvých námorných bitiek v Pacifiku s japonským námorníctvom. 27. októbra 1942 bola potopená v bitke pri ostrovoch Santa Cruz.
Operačné nasadenie.
V apríli 1942 USS Hornet poslúžila ako plávajúca základňa pre vzlet 16-tich stredných bombardérov B-25 Mitchell pod velením plukovníka Doolittlea k náletu na Tokio. V júni 1942 sa zúčastnila bitky pri Midway. V októbri 1942 sa zúčastnila bitky pri ostrovoch Santa Cruz, kde bola niekoľkokrát zasiahnutá a nakoniec 27. októbra 1942 potopená. Jej bojové meno bolo pridelené novej rozostavanej lietadlovej lodi USS Hornet (CV-12).
Soc-pop

Soc-pop je hudobný žáner, podžáner pop music, ktorý sa rozvíjal najmä v krajinách bývalého východného bloku. Išlo o hudbu schválenú vtedajším systémom v týchto krajinách, pričom niektorí umelci boli priam uctievaní. Typickým predstaviteľom v bývalej ČSSR je napr. Karel Gott. Žáner bol relatívne pestrý, vyskytovali sa v ňom však mnohé prvky, ktoré ho robia dnes neaktuálnym, napríklad časté odkazy na témy ako VOSR, socializmus a pod. (najmä v ZSSR), rovnako ako aj zaostávanie za svetovou hudobnou scénou, keďže každý nový štýl zo západu bol sprvoti odsudzovaný ako „imperialistický“ a „úpadkový“.
Lamachos

Lamachos (, ) môže byť:
Lamachus môže byť aj:
Michal Romeo Dvořák

Michal Romeo Dvořák (* 29. január 1978, Praha) je český filmový a televízny režisér a producent žijúci na Slovensku.
Tvorba.
Je významnou osobnosťou česko-slovenskej hip-hopovej scény, maľoval graffiti, nakrútil niekoľko českých i slovenských hudobných videoklipov, dokumentov a dvd, 5 rokov viedol českú hudobnú televíznu hitparádu T-music. Pochádza z Prahy, kde na VŠUP vyštudoval konceptuálne umenie, ktorému sa dodnes venuje. Je spoluzakladateľom umeleckej skupiny Ztohoven, podieľal sa na vzniku pražského centra alternatívnej kultúry Trafačka. Je majiteľom filmovej produkčnej spoločnosti Romeofilms s pobočkou v Prahe a Bratislave. Stál na začiatku kariéry kapely Kontrafakt, nakrútil im všetky prvé videoklipy.
Je členom združenia eSlovensko a autorom publikácie pre mládež MAŤ FILIPA, venujúcej sa duševnému vlastníctvu.
Dielo.
Graffiti.
Svojou graffiti tvorbou v konečnej fáze (neue estetique) predbehol dobu a poprel všetky do tej chvíle známe princípy a formy práce s písmom. Graffiti sa pre neho stalo súborom sémantických znakov, oprostil ho od ega tvorca aj formy. (citácia Babrák, 2004: "“Prechádzam sa životom. Slabý, malý, nahý a sám. Nerozumiem, toľko túžim. Obsah-fillin-tvar sa dávno vytratili. Graffiti-písmeno-slovo-ja miznú nenávratne. Nie som-nelipnem. Existujem ako konštanta. Sprej je príliš tvrdý. Aj tak ho mám rád. To ako sa nedotkne, nepozná plochu. Nestrpí jej pražiadnú bolesť. Len sa vírivo jemne nanáša sen farby...”"). Vrcholné obdobie de-estetiky zakončil, doslova rozplynul do jemných a pominuteľných kresieb prstom v orosených oknách pražskej MHD. Pominuteľnosť ako graffiti princíp bol pre neho kľúčovým, nikdy neopustil verejný priestor mesta, neuchýlil sa do galerijného prostredia. V roku 2001 svoju graffiti tvorbu doslova zo dňa na deň ukončil, v graffiti prestal vidieť zmysel a naplno sa začal venovať a vzdelávať v kinematografii. Verejný priestor ale neopustil, ako jeden zo zakladajúcich členov umeleckej skupiny Ztohoven aj naďalej hľadal jeho nové významy a formy prejavu v ňom.
Konceptuálne umenie.
Ztohoven projekty