burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Amor fati

Amor fati je dionýzovský postoj k životu, čiže taký postoj, ktorý to, čo je nevyhnutné, poníma ako základ všetkého tvorivého, ktorý nevyhnutnosť dokáže nielen prijať, ale ju aj milovať. Pojem "amor fati" používal Friedrich Nietzsche.
Amor intellectualis dei

Amor intellectualis dei je duchovná láska k Bohu.
Podľa Spinozu je to etická verzia toho, čo sa nazýva "intellectus infinitus", výraz súhlasu s existenciou Boha poznanou týmto nekonečným intelektom, čiže lásky k sebe samému.
Amoralizmus

Amoralizmus je odmietanie akejkoľvek morálky, vedomé odmietanie zákonov mravnosti, snaha stáť „mimo dobra a zla.“ (Nietzsche).
Amorálny

Amorálny (lat.) je nemajúci nijaký vzťah k morálke (mimo dobra a zla); bez mravného zmyslu, nemorálny.
Amplitúda

Amplitúda je maximálna výchylka alebo maximálna hodnota nejakej periodicky sa meniacej veličiny.
Ingeborg Amthauerová

Ingeborg Amthauerová, Dipl. Psych. (orig. Ingeborg Amthauer; * 7. apríl 1923, Zwickau, Nemecko) je nemecká psychologička, ktorá sa venovala priemyselnej psychológii, najmä výskumu odbornej spôsobilosti a hodnotenia pracovného výkonu.
Štúdium psychológie absolvovala Universität Leipzig, kde spromovala v roku 1945. Pôsobila vo Frankfurte nad Mohanom.
An sich

An sich (nem. "o sebe", "ako taký") znamená v sebe, osebe. Termín "an sich" zaviedol Christian Wolff na označenie veci osebe od čias Kanta označenie nepoznateľnej veci.
Anabaptizmus

Anabaptisti alebo novokrstenci (z gr. ανα - "znovu" + βαπτιζω - "krstiť") je jedno z mnohých reformných kresťanských náboženských hnutí, ktoré vznikli v 16. storočí. Je to pôvodne ľudová sekta so sociálnorevolučným zameraním. Teologicky vyšli jednak zo starších ľudových kacírstiev, jednak z U. Zwingliho. 
Pôvod hnutia bol vo Švajčiarsku, Tirolsku, južnom Nemecku a Východnom Frízsku, ale rýchlo sa rozšírilo po celej strednej Európe. Zakladateľmi hnutia boli náboženskí reformátori ako Ulrich Zwingli a jeho radikálni prívrženci Konrad Grebel a Felix Manz.
Anabaptisti počas reformácie vystupovali ako stúpenci radikálnej obnovy kresťanstva. Odmietali krst novorodencov, ktorý vyhlasovali za neplatný a zdôrazňovali vedomé prijatie krstu dospelými veriacimi. Odmietali tiež cirkevnú a spoločenskú hierarchiu a hlásali spoločné vlastníctvo. V oboch bodoch boli inšpirovaní myslením Tomáša Müntzera.
V anabaptistickom hnutí majú svoje korene napríklad menoniti, kvakeri, amišovia a v určitom zmysle aj baptisti.
V 16. storočí ich vyhnali zo Švajčiarska a juhozápadného Nemecka. Odišli do Holandska, severozápadného Nemecka, na Moravu a na Slovensko. V 17. stor. ich protireformácia z Moravy vytlačila v ďalšej vlne na Slovensko a ďalej na východ (Sedmohradsko). V 18. storočí sa presunuli do Sedmohradska odtiaľ do južného Ruska a severnej Ameriky.
Na našom území sa objavili už koncom 20-tych rokov na Spiši (v Levoči, Švedlári, v Spišskej Novej Vsi). Na územie západného Slovenska a južnej Moravy sa anabaptisti dostali ako vyhnanci z Nemecka po roku 1545. Uhorský snem ich však v roku 1548 nariadil vyhnať z krajiny. Do konca 16. storočia sa rozšírili do viacerých západoslovenských obcí, ležiacich najmä na území panstva šľachtického rodu Ňáriovcov (hist. Nyáry). Žili napríklad v Sobotišti, Holíči, Kopčanoch, Veľkých Levároch a v ďalších obciach. Keďže boli prenasledovaní štátnymi úradmi a majoritné katolícke obyvateľstvo ich tiež priateľsky neprijímalo, žili značne uzavreto na svojich usadlostiach a navzájom sa podporovali. Na Slovensku dostali ľudové pomenovanie habáni, pravdepodobne odkazujúce na to, že vlastnili murované domy ("haus habend" = dom majúci).
Novokrstenci boli zruční remeselníci, vynikali najmä v garbiarstve, v kováčstve a tiež v hrnčiarstve. Vyrábali veľmi obľúbenú maľovanú a glazovanú keramiku, tzv. habánsku majoliku.
Anaháta

Anaháta (sans.) je 4. čakra, čakra srdca, srdcové centrum. Symbolizuje ju lotos s dvanástimi okvetnými lístkami. Umiestnená je uprostred hrude v úrovni srdca, otvára smerom dopredu.
Základným princípom anaháty je oddanosť, jej zmyslovou funkciou je hmat, jej farbou zelená, i ružová a zlatá.
Anaklét

Svätý Anaklét alebo Anakletus alebo Kletus, Klétus (* ? – † ?), bol tretí rímsky pápež (v období rokov 76/78 – 88/91), ktorý sa v najranejších zoznamoch postupnosti rímskych biskupov zaraďuje za sv. Lina, druhý v rade do úradu uvedených apoštolmi Petrom a Pavlom. Neskoršia tradícia ho pokladala za tretieho pápeža od sv. Petra.
"Liberiánsky katalóg" mylne rozlišoval dvoch pápežov – Kleta a Anakleta; Kletus však bola iba skrátená forma mena Anakletus. 
Údaje o jeho živote a verejnom účinkovaní sa väčšinou zakladajú na dohadoch a legendách. Tak je tomu v prípade jeho pôvodu (usudzuje sa, že bol Grék), pôsobenia (menoval pre Rím dvadsaťpäť duchovných a každému zveril vymedzené územie čím dal vzniknúť predchodkyniam dnešných farností, postavil pomník na mieste skonu sv. Petra) ako aj vlastnej smrti (umrel ako mučeník).
Anály

Anály (iné názvy: letopis(y), anál) sú „typicky stredoveký dejepisecký žáner, ktorý zachytáva v podobe stručných chronologických záznamov pozoruhodné udalosti vzťahujúce sa k jednotlivým rokom“.
Staroveké anály.
Anály sú prvotná forma historiografie. Medzi najstaršie zachované anály patria egyptské, blízkovýchodné a čínske (zachovali sa iba Čchun-čchiou).
V antike anály boli ročné záznamy pontifikov, ktorí mali na starosti rímsky kalendár. Existovali od konca 5. stor. pred Kr., vo forme zápisov na osobitné biele tabule (lat. tabulae dealbatae), ktoré boli verejne vystavované pred sídlom najvyššieho pontifika a po skočení roku boli archivované. Udalosti začínali nástupom konzula, ktoré meno označovalo rok. Boli zaznamenávané sviatočné dni a k jednotlivým dňom zapisovatelia pripisovali podstatné udalosti. Šlo predovšetkým o: veci z náboženského života, nadprirodzené úkazy, vojnové udalosti (víťazstvá, triumfy vojvodcov), vojnové a prírodné katastrofy. Anály boli veľmi stručné, s minimálnou literárnou formou.
Najstaršie anály boli zničené počas keltského vpádu v 4. stor. pred Kr. Asi v roku 123. alebo 130. pred Kr. anály zozbieral a upravil (80 zvitkov) pontifex Mucius Scaevola. Sú známe pod menom Annales maximi, do súčasnosti sa nedochovali. Zachytávali udalosti v rozmedzí 280 rokov. Marcus Porcius Cato ich kritizoval kvôli bezvýznamnosti uvádzaných udalostí, stále však predstavovali významný prameň pre neskorších historikov. Rímske anály mali autochtónny pôvod (nezávislý od gréckeho vplyvu) a mali značný prínos pre vývoj typicky rímskej historiografie.
Stredoveké anály.
Hoci bolo anály známe už v staroveku ako žáner boli pestované najmä v stredoveku. Vznikli na konci 7. storočia z marginalnych a medziriadkových poznámok vpisovaných do veľkonočných tabuliek či podobných liturgických pomôcok. Rozšírenosť análov v 8.-10. storočí súvisí s úpadkom vzdelania počas sťahovania národov. Pôvodne sa v nich zaznamenávali udalosti ako: úmrtia pápežov (a iných cirkevných hodnostárov), panovníkov, prírodné katastrofy a pod. Neskôr dôležité udalosti v chronologickom poradí. Najvýznamnejšie vznikali v kláštoroch. Názvy análov boli podla miesta vzniku, autora, zriedkavejšie podľa témy, na ktorú sa prevažne zameriavali. Najväčší rozvoj tvorby análov je spojený s franskou dynastiou Karolovcov, od konca 12. storočia ich popularita klesá (v západnej Európe). S príchodom renesancie ich obľúbenosť končí, namiesto nich nastupuje širšie prístupný historický kalendár.
Pre slovenské dejiny sú podstatné Anály Franskej ríše a na ne nadväzujúce Fuldské anály. Najstaršie anály v Uhorsku sú Bratislavské anály (Annales Posonienses).
Bohatú tradíciu mali anály aj v Rusku - napr. Rozprávanie o dávnych časoch.
Hranice medzi análmi, kronikou a historickou reláciou sú problematické.
Analgézia

Analgézia alebo analgia je (najmä miestne) znížená vnímavosť bolesti, necítenie bolesti, bezbolestivosť, bezbolestnosť; znecitlivenie.
Analistika

Analistika (lat.) je jedna z najstarších foriem dejepisectva; spočíva v zápise udalostí len v chronologickom poradí.
Analógia (logika)

Analógia je skutočnosť, že medzi dvoma alebo viacerými objektmi jestvuje rovnakosť
určitých znakov (vlastností, štruktúr, funkcií), ale zároveň rôznosť iných znakov. Pojem analógie často stotožňujú s pojmom podobnosti.
Vyhľadávanie analógií a usudzovanie z určitých už známych súvislostí na neznáme súvislosti sa označuje ako analogický úsudok.
Analógia je nenáhodná mnohoznačnosť. Existujú dva základné typy analógie:
analógia pomeru a analógia úmernosti.
Analógia podľa O. Landu.
Analógia podľa O. Landu je neúplná, čiastočná podobnosť spočívajuca v jednej alebo viacerých spoločných vlastnostiach, črtách rôznorodých javov alebo predmetov. To umožňuje preniesť poznatky z jednej oblasti do druhej, predpokladať ich platnosť i tam, keď sa jej výskyt doposiaľ nepreukázal, a inšpirovať sa tak pri riešení ťažkých problémov. Vhodné analógie sprostredkúvajú často celkom nové spôsoby videnia problémov a ich súvislostí, poskytujú jedinečné pohľady na realitu, ktoré sú iným formám myslenia nedostupné. Analógie tak majú funkciu generativnu, invenčnú, heuristickú.
Utváranie analógií sa neriadi pevnými zákonitosťami logiky. Analógie sú premenlivým produktom fantázie, ktorá vytvára nepredvídateľné nové spojenia rôznorodých obsahov a významov, uskutočňuje zdanlivo nezmyselné porovnávania, odhaľuje skryté suvislosti a prináša nové pohľady na zložité problémy i na staré a známe skutočnosti. Podnetné analógie oslobodzujú riešiteľov od osvojenych myšlienkovych stereotypov, od funkčnej fascinácie.
Práca s analógiami sa dočasne stáva samoúčelom a jej výsledky sa podrobujú logickej kontrole až dodatočne.
Užitočnosť analógií v procese riešenia invenčných problémov spočíva v tom, že umožňujú experimentovať s funkciami, procesmi a vzťahmi charakteristickými pre riešené problémy, reštrukturovať ich a obohacovať s cieľom nájsť originálne riešenie a myšlienkové koncepcie.
Analógia podľa Platóna.
Analógia podľa Platona je geometrická proporcia a kozmický štruktúrny princíp, ktorý rozdielne živly (oheň a zem) spája do usporiadaného sveta.
Analógia bytia

Analógia bytia alebo analogia entis je podobanie sa každého súcna inému súcnu pri ich súčasnom odlišovaní sa. Je to ústredný pojem kresťanskej filozofie.
Analogický

Analogický (gr.) je zhodujúci sa, rovnakého druhu, zodpovedajúci, podobný. Založený na analógii.
Analogizmus

Analogizmus (gr.) je analogický (podľa analógie) záver.
Analogón

Analogón je entita adekvátna inej entite alebo v širšom zmysle niečo analogické, analógia.
Analogon rationis

Analogon rationis (lat. obdoba rozumu) sú u Leibniza nižšie formy vedomia, vlastné živočíchom.
Analytickosť

Analytickosť je určiteľnosť pravdivosti vety nejakého logicky usporiadaného systému poznania, zafixovaného v bežnom jazyku alebo v odbornom vedeckom jazyku iba na základe pravidiel daného systému bez využitia mimojazykovych faktov.
Podľa R. Carnapa je analytickosť pravdivosť založená na zmysle; nezlučiteľnosť dvoch vlastností.
Analytický

Analytický (gr.) je rozčleňujúci, rozkladajúci, založený na analýze; opak: syntetický.
Analytika

Analytika (lat.) je vedný odbor používajúci metódu rozboru.
Analýza (rozbor)

Analýza alebo rozbor je jedna zo základných metód a myšlienkových operácií. Je to rozklad nejakého celku na jeho zložky, súčasti, ktorý smeruje k nejakým relatívne najjednoduchším zložkám, za ktoré sa ďalej už nepokračuje (prvky). Čiže pojmy časti, celku a prvku tvoria jadro matrice kategórií aplikovaných v priebehu analyzovania. Historický typ, druh alebo povahu analýzy podstatne ovplyvňuje to, aké ďalšie významové útvary (najmä kategórie) intervenujú v priebehu jej realizácie. Ak napríklad pri analýze jazyka prevažujú logickosyntaktické a logickosémantické kategórie, hovoríme o logickej analýze jazyka, alebo ak v jadrových kategóriách uplatňovaných v priebehu analýzy začne zaujímať dominantné miesto kategória vzťahu, hovoríme o vzťahovej analýze a pod.
Analýza je postup, v ktorom sa jednota rozkladá na svoje časti.
Algoritmická analýza (rozloženie na kroky)

Algoritmická analýza je rozloženie určitého postupu na konečný počet presne určených krokov (operácií). Výsledkom algoritmickej analýzy je algoritmus.
Dokumentová analýza

Dokumentová analýza je získavanie dokumentografickych informácií, v priebehu ktorého sa vytvára reprodukovaný obraz pôvodného dokumentu, tzv. sekundárny dokument.
Elementárna analýza

Elementárna analýza je postup rozkladania na rozličné prvky.
Existenciálna analýza

Existenciálna analýza je metóda analýzy osobnosti v celej šírke a jedinečnosti jej existencie. Jej autorom v oblasti psychológie je Ludwig Binswanger, ktorý vychádza z tézy, že skutočné bytie osobnosti je výsledkom jej ponorenia sa do seba s cieľom zvoliť si životný plán, ktorý nezávisí od nijakých vonkajších činiteľov.
Funkcionálna analýza

Funkcionálna analýza je časť matematiky, v ktorej objektom skúmania sú skupiny funkcií a vzťah medzi nimi. Jednou z charakteristických čŕt funkcionálnej analýzy je, že prenáša rad pojmov a metód matematickej analýzy na prvky všeobecnejšieho charakteru. Okrem pojmov a metód matematickej analýzy používa aj metódy a pojmy algebry a geometrie.
Funkcionálna analýza vznikla začiatkom 20. storočia. Korene funkcionálnej analýzy treba hľadať v klasických disciplínach matematiky, najmä vo variačnom počte, v teórii integrálnych rovníc a v teórii diferenciálnych rovníc.
Hodnotová analýza

Hodnotová analýza je účelne zostavený súbor metód, ktorého zmyslom je hľadanie a navrhovanie zlepšeného alebo až zásadne nového riešenia s cieľom zvýšiť jeho efektívnosť. Tvorcom tejto metodiky je Lawrence Delos Miles a jej vznik sa datuje rokom 1947 vo firme General Electric Company.
Analýza jazyka

Analýza jazyka alebo jazykový rozbor alebo jazyková analýza je rozklad celku jazyka pomocou pojmovoterminologického aparátu logiky, lingvistiky, psychológie, sémiotiky, kulturológie, antropológie, informatiky, literárnej vedy
a iných vied alebo filozofie na relatívne najjednoduchšie žložky, za ktoré sa pri použití aparátu tej ktorej disciplíny už nepokračuje. Príkladom relatívne najjednoduchšej zložky jazyka pri jeho analýze prostriedkami logiky je jednoduchý výrok. Analýza jazyka je nevyhnutným podprocesom konštitúcie tohto ktorého pojmu jazyka, napríklad ligvistického pojmu jazyka, logického pojmu jazyka, psychologického pojmu jazyka, literárnovedného pojmu jazyka a pod.
Logická analýza jazyka

Logická analýza jazyka je rozklad celku jazyka pomocou pojmovoterminologického aparátu logiky najmä pomocou logickosyntaktických a logickosémantických kategórií, na tieto jazykové útvary alebo výrazy: výroky, názvy, mená, funktory, operátory, pravda, nepravda, pravdepodobnosť, zmysel.
Logická analýza prirodzeného jazyka

Logická analýza prirodzeného jazyka je odhaľovanie pojmovej štruktúry výrazov prirodzeného jazyka. Logická analýza prirodzeného jazyka patrí do oblasti aplikovanej logiky.
Primárnou úlohou logickej analýzy prirodzeného jazyka je nájsť sémantické zákonitosti jazyka: jadrom tejto problematiky je otázka, ako závisí význam zloženého výrazu od významu jeho podvýrazov.
Ďalšou úlohou logickej analýzy prirodzeného jazyka je hľadanie takých vzťahov a vlastností jazykových výrazov, ktoré sú nezávislé od skúsenosti, t. j. ktoré platia výhradne vďaka spôsobu, akým sú jednotlivé výrazy zostavené.
Kauzálna analýza

Kauzálna analýza je metóda odhaľovania príčinných súvislostí javov. Napr. v sociológii sa pri kauzálnej analýze využívajú matematicko-štatistické postupy: korelačné koeficienty, faktorová analýza, diskriminačná analýza ap.
Komponentová analýza

Komponentová analýza je skúmanie významu slov vyčleňovaním sémantických komponentov čiže sém. Bez presného teoretického zdôvodnenia sa komponentová analýza už dávnejšie používa v lexikografickej praxi pri vysvetľovaní lexikálnych významov slov.
Pri komponentovej analýze sa aplikujú dva základné postupy:
Logická analýza

Logická analýza je postup rozkladu na súčasti, v ktorom rozhodujúcu úlohu hrajú pojmy alebo kategórie logiky, ako napríklad logický pojem pojmu, logický pojem výrazu, logický pojem významu, logický pojem používania výrazu, logický pojem vyjadrovania atď. 
Logická analýza je skúmanie štruktúry jazykových výrazov z hľadiska logiky, t. j. so zreteľom na využitie jazykových výrazov pri dedukcii alebo logickom vyplývaní. Výsledkom logickej analýzy mena je termín, výsledkom logickej analýzy vety je formula.
V analytickej filozofii je logická analýza (logická) analýza, ktorej predmetom je význam a používanie tých jazykových výrazov, o ktorých sa predpokladá, že vyjadrujú príslušný význam. 
Podľa G. E. Moora je logická analýza (logická) analýza, ktorá má formu postupu definovania. Moore rozlišuje v logickej analýze "analysandum", čiže to, čo sa má analyzovať, a "analysans", čiže to, čo analyzuje. Napríklad vo výraze "„Poznanie je dobre zdôvodnená, pravdivá viera“" je výraz „poznanie“ "analysandum" a výraz „dobre zdôvodnená, pravdivá viera“ "analysans". Tvrdenie, ktoré je v tejto analýze obsiahnuté, je tvrdenie vzťahu synonymie medzi "analysandom" a "analysansom" v jazyku. Ak je toto tvrdenie pravdivé, má status analytickej pravdivosti.
Podľa teórie opisu Russella je logická analýza (logická) analýza, ktorej predmetom je význam celej vety, pričom význam slov sa objasňuje z ich miestnej hodnoty pre určenie významu vety. Russell analyzuje napríklad vetu "„Kráľ Francúzska je plešatý“" pomocou vety "„Existuje len jedna osoba, ktorá je kráľom Francúzska, a táto je plešatá“". Veta s problematickými výrazmi, ako napríklad výraz „kráľ Francúzska“ je nahradená vetou s údajne rovnakým významom, avšak bez problematických výrazov. Analýza ukazuje, po prvé, že „zmiznuvší“ výraz nemá nijaký samostatný význam, ale slúži na určenie logickej formy vety, po druhé, že gramatická forma vety je zavádzajúca. Analýza spočíva na predpoklade, že analyzujúca veta udáva v logicky správne artikulovanej forme podmienku pravdivosti analyzovanej vety. Význam vety sa teda určuje prostredníctvom jej pravdivostnych podmienok. V súlade s tým význam slova je určovaný prostredníctvom príspevku, ktorým slovo prispieva k určeniu pravdivostných podmienok viet, v ktorých sa vyskytuje.
Matematická analýza

Matematická analýza je časť matematiky, v ktorej základnými pojmami sú: pojem limity, pojem funkcie, pojem derivácie a pojem integrálu. Základnými časťami matematickej analýzy sú diferenciálny počet a integrálny počet, teória funkcií reálnej a komplexnej premennej, teoria diferenciálnych rovníc a i. Poskytuje prostriedky na kvantitatívne skúmanie zmien, závislostí veličín od iných veličín a podobne; zaoberá sa funkciami a rovnicami, ktorých riešením sú funkcie.
Obsahová analýza

Analýza obsahová je v sociológii výskumná technika vypracovaná Berelsonom spočívajúca objektívnom systematickom a kvantitatívnom opise manifestovaných (prejavených) obsahov komunikácií. Za obsah sa tu považujú jazykové, obrazové, hudobné a iné symboly, z ktorých je oznam zložený.
Obsahová analýza je vymedzenie výberovej a vyšetrovanej jednotky, zostavenie znakov, vypracovanie zoznamu špecifických analytických kategórií a kvantitatívne zistenie, ktoré možno doplniť pomocou kvantitatívnej alebo interpretačnej analýzy.
Obsahová analýza vychádza z predpokladu, že symboly majú pre všetkých zúčastnených v komunikačnom procese rovnaký význam (obsah) a z predpokladu, že početnosť výskytu určitých symbolov má pre komunikačný proces vôbec význam.
V sociológii slúži obsahová analýza ako podklad pre sociálnu a kultúrnu analýzu, pričom sa predpokladá, že obsah komunikačných procesov (napríklad hromadných oznamovacích prostriedkov) odráža vlastnosti, postoje, hodnoty, normy a záujmy spoločnosti (prijímateľov osnamov). Obsahová analýza sa používa aj pri rozbore prejavov jednotlivých osôb.
Porovnávacia analýza

Porovnávacia analýza je výskumná metóda založená na porovnávaní.
Sémantická analýza

Sémantická analýza je analýza významu výrazu.
Spektrálna analýza

Spektrálna analýza je metóda na určovanie chemických prvkov využívajúca charakteristické žiarenie prvkov pri spálení v plameni. Pomocou spektrálneho zariadenia sa získava spektrum, t. j. súbor čiar charakteristických pre jednotlivé prvky. Na spektrálnu analýzu stačí malé množstvo vzorky.
Štruktúrno-funkčná analýza

Štruktúrno-funkčná analýza je metóda skúmania systémových objektov, ktorá sa zakladá na vyčlenení štruktúrnych zložiek systémov a ich vzájomných úloh (funkcií).
Systémová analýza

Analýza systémová je metóda všeobecnej teórie systémov na exaktné a empiricko-intuitívne skúmanie základných vlastností a cieľov jednoduchých systémov i zložitých systémov v rôznych oblastiach ľudskej činnosti.
Cieľom systémovej analýzy je zlepšiť existujúci systém alebo vytvoriť a zaviesť nový systém.
Systémová analýza je dnes základnou metódou riešenia problémov.
Hlavnou činnosťou v systémovej analýze je: 
V systémovej analýze sa skúmajú počítače, obchod, mesto, svetová ekonomika a i. Podstatnou zložkou systémovej analýzy je vývoj modelov.
Analýza toku

Analýza toku je metóda sledovania pohybu rôznych druhov materiálov alebo informácií v systéme s cieľom zachovania integrity materiálov alebo informácií.
Analyzandum

Analyzandum je to, čo má byť analyzované, napríklad výraz "vedenie".
Analyzans

Analyzans je to, čo analyzuje, napríklad výraz "dobre zdôvodnená, pravdivá viera" v definícii "Vedenie je dobre zdôvodnená, pravdivá viera.".
Analyzátor

Analyzátor môže byť:
Ánanda

Ánanda (sans.) môže byť:
Ánandamája-kóša

Ánandamája-kóša (sans.) je zložka najvyššieho poznania.
Ananké

Ananké môže byť:
Epistemologický anarchizmus

Epistemologický anarchizmus (iné názvy: metodologický anarchizmus, gnozeologický anarchizmus) je koncepcia, ktorú v 70.-80. rokoch 20. storočia sformuloval Paul Karl Feyerabend podľa ktorej je vo vedeckom poznaní nevyhnutný pluralizmus teórií, hypotéz iných významových útvarov, je potrebné nastoľovať alternatívne, aj nepotvrdené a nepreverené zákony a hypotézy. Zdrojom alternatívnych ideí môže byť aj zariekavanie, šamanstvo, mystika, východné kulty, zdravý rozum atď. Nie privilegovaných noriem, vždy sa nájdu fakty a okolnosti, v ktorých sa môžu hodiť, zísť normy, štandardy a koncepcie odmietané v iných podmienkach. Heslom metodologického anarchizmu preto je, že "všetko sa hodí" (anything goes).
Anarchokomunizmus

Anarchokomunizmus je smer anarchizmu, ktorý založil Piotr Alexejevič Kropotkin. Kropotkin zachádza ešte ďalej než Bakuninov anarchokolektivizmus, predstavuje si ešte zjavnejšie zblíženie s komunizmom. Očaril ho anarchizmus „na zásadách rovnosti a nezávislého myslenia. Anarchizmus hľadá najdokonalejší rozvoj individuality v spojení s najvyšším rozvojom dobrovoľného združovania vo všetkých formách“. Avšak nechcel dať prednosť individualizmu, a navrhoval zveriť obci organizáciu výroby a práce, rovnako ako správu vlastníctva, kde vidno inšpiráciu komunistickým vzorom, no avšak s veľkým rozdielom. Spoločnosť, ktorú chcel Kropotkin, nebude závisieť od žiadnej autority (štátu či strany), ale bude založená na hodnotách vzájomnej pomoci. Anarchokomunizmus je podľa Kropotkina spojením slobody (anarchie) a rovnosti (komunizmu).
Anarchokomunizmus sa od Bakuninovho anarchokolektivizmu odlišuje tým, že neuznáva peniaze.
Anarchokomunistické hnutie, spolu s anarchosyndikalistickým, získalo veľký ohlas na konci 19. a v prvej polovici 20. storočia.
Anarchosyndikalizmus

Anarchosyndikalizmus je anarchistický smer, ktorý sa snaží o zrušenie klasických kapitalistických ekonomických vzťahov a ich nahradenie samosprávou robotníkov, združených v odborových organizáciách. Rovnako ako komunizmus presadzuje kolektivizmus a revolučný odpor robotníkov, ktorý môže mať podobu násilných činov, teroru, či pacifizmu, obecnejšie však štrajky. 
Vznikol v 19. storočí, jeho najvýraznejším teoretikom bol Georges Sorel a ide o jediný anarchistický smer, ktorý sa mohol vážnejšie presadiť v praxi – bol hlavným myšlienkovým základom hnutia španielskych anarchistov, ktorí získali významný vlplyv v Španielsku hlavne v roku 1936 a mali nezanedbateľnú rolu na strane republikánov v španielskej občianskej vojne. Na strane anarchistov vtedy blízko Barcelony bojoval aj spisovateľ George Orwell. Anarchosyndikalisti sa zúčastnili aj vtedajšieho povstania radikálnej ľavice vnútri republikánskych síl, ktorého výsledkom bolo oslabenie pozícii španielskeho ľudového frontu. Tento vývoj ale zjavne súvisel so značnou dvojakosťou vojenskej pomoci republikánom zo strany vtedajšieho Sovietskeho zväzu – diktátor Stalin sa v tom čase na jednu stranu chystal uzavrieť spojenectvo s nacistickým Nemeckom a Španielsko nemohol pokladať za súčasť svojej sféry vplyvu, na druhej strane ani nepotreboval, aby kdekoľvek na svete získali akýkoľvek pozitívny ohlas anarchistické myšlienky a činy, odmietajúce autoritu Tretej internacionály – teda v podstate autoritu jeho osoby.
Anarchosyndikalismus si po porážke republikánov v Španielsku až do konca frankistickej diktatúry udržal isté spoločensky významnejšie pozície viac-menej len v niektorých krajinách Latinskej Ameriky.
Na Slovensku pôsobí anarchosyndikalistický zväz Priama akcia.
Porovnávacia anatómia

Porovnávacia anatómia je porovnávacia disciplína anatómie, ktorá sleduje stavbu ústrojov z hľadiska ich fylogenetického vývoja.
Anava sthítattva

Anava sthítattva (sans.) je nedostatok vytrvalosti.
Andalúzia

Andalúzia je autonómne spoločenstvo a historické územie v južnom Španielsku. 
Významnými mestami Andalúzie sú: Cádiz, Sevilla, Granada, Córdoba a Malaga.
Dejiny.
Názov zaviedli moslimovia po Vandaloch (Wandalenhaus = Vandalicia - Al Andalus).
V staroveku bola Andalúzia obývaná iberskými kmeňmi, v 3. stor. pred Kr. bola pripojená ku Kartágu, po dobytí Rimanmi bola súčasťou Hispánie (Bastica); v 5. stor. boli vpády Vandalov (odtiaľ názov), súčasť Vizigótskeho kráľovstva, po roku 711 Arabskej ríše.
Neskôr bola Andalúzia jadrom Córdobského kalifátu, v 13. stor. nastal rozpad na menšie celky. V 14. stor. až 15. stor. bola pod vládou Kastílie. Bola strediskom protinapoleonských vojen; 1936-39 protifrankistické boje. Od roku 1978 je Andalúzia autonómne spoločenstvo.
Günther Anders

Günther Anders (pseudonym Günther Stern) (* 12. júl 1902, Vroclav – † 17. december 1992, Viedeň) bol významný nemecký kultúrnokritický a spoločenskokritický filozof, ktorý reflektoval predovšetkým atómové ohrozenie a možné zničenie ľudstva a bojoval proti nemu.
Giulio Andreotti

Giulio Andreotti (* 14. január 1919, Rím – † 6. máj 2013, Rím) bol taliansky kresťansko-demokratický politik, doživotný senátor, taliansky predseda vlády v rokoch 1972-73, 1976-79 a 1987-1991 a bývalý minister zahraničných vecí 1983-1985. 
Andreotti mal v 70. a 80. rokoch v talianskej politike veľký vplyv, no stal sa veľmi kontroverznou osobnosťou, pričom bol obviňovaný s kontaktmi s mafiou a pravicovými teroristami (Gladio). Rímsky tribunál ho na základe svedectva mafiána Tommasa Buscettu v novembri 2002 odsúdil na 24 rokov väzenia za podiel na vražde nepohodlného novinára Mina Pecorelliho v roku 1979. Neskôr bol spod obžaloby odvolacím súdom oslobodený. Najvyšší súd konštatoval, že celý prípad je premlčaný.
Androcentrizmus

Androcentrizmus je kultúrna sústredenosť na muža; hodnotová alebo predsudková štruktúra, príznačná pre patriarchálne organizované spoločnosti, ktorá stotožňuje všeobecné vymedzenie conditio humana so životnými podmienkami a postavením muža.V androcentrickom myslení sa mužské stáva meradlom ľudského.
Androgyn

Androgyn alebo androgýn (z gréckych slov "anér", "andros" – muž a "gyné" – žena) bola obojpohlavná bytosť úžasnej sily, ktorá sa vzbúrila proti bohom. Zeus rozťal každého androgyna na polovicu a odvtedy tieto časti v túžbe po stratenej jednote hľadajú svoje chýbajúce polovice, aby sa s nimi spojili. Týmto mýtus vysvetľuje vznik pohlavnej lásky z pôvodnej obojpohlavnosti.
Andrológia

Andrológia je odbor lekárstva, ktorý sa zaoberá chorobami mužských reprodukčných orgánov, ich liečením a prevenciou.
Andronikos z Rodosu

Andronikos z Rodu/Rhodu (* 1. stor. pred Kr.) bol grécky filozof, predstaviteľ peripatetizmu, 10. scholarch po Aristotelovi a prvý usporiadavteľ Aristotelových spisov s komentárom (zachoval sa arabský preklad). Aristotelove spisy o prvej filozofii (proté filosofia) zaradil za (meta) spisy o prírode (fysis) – odtiaľto zvyknú odvodzovať názov "metafyzika".
Anekuména

Anekuména (gr.) je väčšia trvalo neobývaná a človekom nevyužívaná oblasť na Zemi. Je to opak ekumény.
Anergia

Anergia môže byť:
Angažovanie

Angažovanie je vytvorenie právneho alebo mravného záväzku s úmyslom ho dodržať. V užšom zmysle je to uzavrietie angažmánu s niekým.
Podľa Sartra je angažovanie nevyhnutná vlastnosť ľudskej bytosti, ktorá je vždy v nejakej situácii a nemôže predstierať nezaujatosť a neutralitu.
Angažovanosť

Angažovanosť je:
Angiológia

Angiológia je špecializovaný medicínsky odbor vnútorného lekárstva, ktorý sa zaoberá diagnostikou, posudzovaním, výskumom, liečbou a dispenzarizáciou pacientov s ochoreniami cievneho systému a je zameraný na prevenciu vzniku srdcovo-cievnych komplikácií. Úzko spolupracuje s ostatnými medicínskymi odbormi a pri diagnostike i liečbe intenzívne využíva moderné röntgenologické a USG zobrazovacie techniky. S rozvojom zobrazovacích metód a s možnosťou využiť robotické systémy vstupuje tento odbor do úplne nových rozmerov.
Cievne choroby a cievne poruchy patria v súčasnosti medzi najrozšírenejšie, najzávažnejšie a najpálčivejšie nielen zdravotnícke, ale aj ekonomické a sociálne problémy súčasného sveta, vrátane Slovenskej republiky. Zapríčiňujú vysokú chorobnosť spojenú s dlhotrvajúcou práceneschopnosťou a invalidizáciou a asi polovicu zo všetkých úmrtí.
Špecializačné štúdium nadväzuje na vysokoškolské vzdelanie druhého stupňa v doktorskom študijnom programe v študijnom odbore všeobecné lekárstvo a trvá päť rokov.
Angličania

Angličania alebo Briti sú základnou etnickou zložkou národa Spojeného kráľovstva.
Formovali sa po stáročia z radu kmeňov a národností na území Anglicka, Škótska a Walesu. Sú potomkami najstaršieho obyvateľstva Britských ostrovov a početných prisťahovalcov, z ktorých boli v staroveku prví Iberi, neskôr keltskí Briti a Belgovia, ďalej nepočetní Rimania a početne najsilnejšie germánske kmene Anglov, Sasov, Jutov, Dánov, Frízov, Nórov, Normanov aď.
Anglikanizmus

Anglikanizmus alebo anglikánstvo je západokresťanský smer ktorý má korene v anglickej reformácii v 16. storočí. Zahŕňa vierouku štátnej cirkvi v Anglicku (Church of England) a jej dcérskych cirkví po celom svete, ktoré sú zväčša združené v Anglikánskom zväze cirkví. Celkovo Anglikánsky zväz cirkví združuje okolo 70 miliónov veriacich. 
Anglikáni vnímajú svoju zakotvenosť ako v protestantskej tradícii, s ktorou ju spája najmä neuznanie autority rímskeho pápeža, tak v katolíckej tradícii, z ktorej si ponechali napr. hierarchické usporiadanie, liturgické rúcha, sviatostnú teológiu a podobne. 
História.
" Pre bližšie informácie pozri Anglikánska cirkev (Church of England) " 
Náuka.
Anglikáni za prameň viery považujú Bibliu, Tradíciu a rozum. Vyznávajú taktiež tri historické vyznania: Apoštolské, Nicejsko-carihradské a Atanaziánske. V náuke má tiež významné postavenie 39 článkov a Kniha spoločných modlitieb. Anglikáni uznávajú sedem sviatostí. Dve veľké (krst a Eucharistia) a päť malých (spoveď, birmovanie, manželstvo, kňazstvo, pomazanie chorých). Eucharistia sa vysluhuje pod obomi spôsobmi (hostie aj víno) a spoveď je spoločná, pri bohoslužbe. Súkromná spoveď kňazovi alebo biskupovi je tiež možná. Celibát kňazov i biskupov je dobrovoľný a to aj po vysviacke. Niektoré anglikánske cirkvi udeľujú svätenie i ženám a niektoré sobášia aj páry rovnakého pohlavia.
Anglikánsky zväz cirkví.
Anglikánske cirkvi sú po väčšine združené v Anglikánskom zväze cirkví (nazývanom aj Anglikánske spoločenstvo, angl. Anglican Communion). Anglická cirkev je „matkou“ a „hlavou“ všetkých anglikánskych cirkví po celom svete.
Anglistika

Anglistika je vedný odbor, ktorý sa zaoberá anglickým jazykom, anglickou literatúrou a anglickou kultúrou.
Anglit

Anglit bola anglistická hypertextová ancyklopédia, ktorá obsahovala anglicko-slovenský hypertextový lexikón, slovensko-anglický hypertextový lexikón a ďalšie
dokumenty.
Anglovia

Anglovia boli staroveký západogermánsky kmeň, ktorý mal svoje pôvodné sídla v
1. storočí na území dnešného Šlezvicka-Holštajnska v Nemecku a juhovýchodnej časti Dánska. 
Časť Anglov zostala v pôvodných sidlach, časť prispela k vytvoreniu kmeňového zväzu Durinkov, ale najvýznamnejšími sa stali tí Anglovia, ktorí spolu so Sasmi a ďalšími západogermánskymi kmeňmi prenikali na Britské ostrovy, podrobili si domáce keltské obyvateľstvo a vytvorili v 6. a7. storočí prvé štátne celky Mercia, Northumbria a Východné Anglicko. Na začiatku 9. storočia prispeli Anglovia a Sasi k vytvoreniu jednotného štátu, ktorý nazvali Anglicko a sami seba Anglosasi.
Anicet

Svätý Anicet, latinsky: "Anicetus", bol 11. pápež, bol Sýrčan z Emesy Homs. Bol pravdepodobne v styku s Hegesippom, autorom antignostickych diel. Čoskoro po nastúpení do úradu ho navštívil Polykarp, 80-ročný biskup zo Smyrny, ktorý keď dosiahli dohodu o iných sporných otázkach, sa ho pokúsil presvedčiť, aby prijal prax cirkví Malej Ázie a slávil Veľkú Noc 14. židovského mesiaca nisan (deň Paschy) - tzv. quartodecimanský dátum. V tom čase rímska cirkev nemala osobitný veľkonočný sviatok a Anicet sa mohol odvolať na to, že cíti povinnosť pridŕžať sa zvyku svojich predchodcov sláviť Pánovo vzkriesenie každú nedeľu. Biskupi ostali v priateľskom vzťahu a Anicet pozval Polykarpa, aby viedol omšu. Hoci o jeho činnosti nie je nič iné známe, musel byť v styku s Hegesippom. Bol to pravdepodobne Anicet, kto postavil sv. Petrovi pamätnú svätyňu na Vatikánskom kopci. Tradícii, že zomrel mučeníckou smrťou, chýbajú dôkazy. Sviatok je 20. apríla.
Anima

Anima (lat.) môže byť:
Anima (Jung)

Anima je pojem zavedený Carlom Gustavom Jungom. Označoval ním feminínny archetyp muža, osobnosť.
Tento termín označuje dva základné archetypy prítomné v mysli človeka, ženský (anima) a mužský (animus). Napr. muž sa môže oženiť so ženou, ktorá zodpovedá jeho animu, teda jeho vlastným ženským aspektom, alebo na strane druhej projektovať svoje anima na ženu, ktorá má fakticky celkom odlišné vlastnosti.
Animatizmus

Animatizmus je predstava o oživení všetkého okolo nás, celej prírody. Oduševňovanie prírodných síl a javov. Animatizmus je všeobecný, blízky deťom. Jeho dôsledkom môže byť opatrnosť alebo strach.
Animatizmus je zárodkom náboženských predstáv.
Animizmus

Animizmus (lat. anima, duša) je základný stupeň náboženského myslenia, v ktorom sa všetkému živému i neživému pripisuje vlastná životná sila (duša). Podľa animizmu je tá istá duša zároveň princípom myslenia, ako aj organického života. Pravekí ľudia prostredníctvom tohto náboženstva nadväzovali kontakt so silami i duchmi prírody a vesmíru.
Animizmus je prírodné náboženstvo vyznávané niektorými domorodými kmeňmi v Afrike, Amerike a v Ázii. Týka sa uctievania niektorých zvierat (napr. bizónov) a rastlín. Animisti veria v nesmrteľnosť duše, prevteľovanie. Animizmus je príznačný pre rodovú spoločnosť, jeho prvky možno nájsť v mnohých súčasných náboženstvách.
Animus

Animus (lat.) je:
Anketa

Anketa môže byť:
Annamája-kóša

Annamája-kóša (sanskr.) je hrubohmotné telo.
Pavel Vasilievič Annenkov

Pavel Vasilievič Annenkov (* 1. júl 1813, Moskva, Rusko – † 20. marec 1887, Drážďany, Nemecko) bol ruský literárny kritik, publicista, memoarista, predstaviteľ západníctva.
Anuela

Anuela (iné názvy: jednoročná rastlina, jednoročná letnička) je rastlina s jednoročnou dĺžkou života.
Anóda

Anóda ( ἄνοδος (anodos), „"výstup"“) je elektróda, odvádzajúca z priestoru záporné častice elektrického náboja.
Ktorá z elektród konkrétnej súčiastky predstavuje v danom momente anódu a ktorá katódu, závisí od typu súčiastky a prevádzkového režimu. V elektrochémii predstavuje anóda elektródu, na ktorej prebieha oxidácia. V prípade priloženia dostatočne veľkého vonkajšieho napätia na elektródy nastáva elektrolýza, pri ktorej je anódou elektróda s "kladným nábojom". Príkladom je nabíjanie akumulátora. Naopak, pri vybíjaní elektrochemického zdroja, kedy prúd tečie opačným smerom, než pri nabíjaní, je anódou elektróda so "záporným nábojom".
V elektronike sa s týmto názvom môžeme stretnúť pri súčiastkach ako sú dióda alebo elektrónka, kde anóda zvyčajne (nie vždy) predstavuje elektródu s kladným napätím. Pri polovodičových diódach je anóda polovodič typu P a v priepustnom smere je pripojená ku kladnému napätiu. Špeciálnym prípadom je fotodióda. Ide o diódu, ktorá pri osvetlení pracuje ako zdroj elektrickej energie. Polovodič typu P je v takomto prípade kladným pólom zdroja, prúd z neho vystupuje, prechádza elektrickým obvodom a vstupuje do zápornej svorky - polovodiča typu N, ktorý tvorí anódou.
Anomália

Anomália (gr.) môže byť:
Anonym

Anonym môže byť:
Anorganický

Anorganický alebo neústrojný môže byť:
Opakom je pojem organický.
Anorganizmus

Anorganizmus je útvar neživej prírody.
Antagonizmus

Antagonizmus môže byť:
Prídavné meno znie antagonistický alebo antagonický.
Antagonizmus (sociológia)

Antagonizmus je súbor negatívnych postojov a hodnotení, ktoré môžu viesť k činnostiam
smerujúcim k eliminácii alebo k podriadeniu protivníka. Antagonizmus môže vzniknúť na základe objektívnej rozdielnosti záujmov. Na konflikt sa mení až vtedy, keď si túto rozdielnosť záujmov uvedomil aspoň jeden z partnerov.
Antar mauna

Antar mauna (sans.) je vnútorné ticho.
Antara kumbhaka

Antara kumbhaka (sans.) je zadržanie dychu po nádychu.
Antaranga sádhaná

Antaranga sádhaná (sans.) je vnútorné hľadanie, IV. a V. stupeň aštangajogy.
Antarátmá sádhaná

Antarátmá sádhaná (sans.) je hľadanie v duši, VI., VII. a VIII. stupeň aštangajogy.
Antiastmatikum

Antiastmatikum alebo antastmatikum (gr.) je všeobecné označenie lieku proti astme, ktorý zmierňuje dýchacie ťažkosti.
Ante

Ante znamená po latinsky „pred“. Príklad: "Hanibal ante portas" = Hanibal pred bránami.
Antecedens

Antecedens (lat.) je predchádzajúce. Pozri aj: antecedent.
Antecedent

Antecedent (lat.) môže byť:
Opakom je pojem konzekvent.
Antepozícia

Antepozícia môže byť:
Opakom je postpozícia.
Anter (pápež)

Svätý Anter alebo Anterus (latinsky) alebo Anteros (* ? , Grécko – † 3. január 236, Rím) bol 19. pápežom v období pontifikátu od 21. novembra 235 do 3. januára 236. Jeho meno je polatinčený tvar gréckeho boha Antera.
Za pápeža bol zvolený po 7-dňovej vakancii pápežskej stolice. Pápežom bol len niekoľko týždňov, o udalostiach jeho pontifikátu je známe veľmi málo, a aj to málo je sporné (údajná mučenícka smrť a podobne). Na druhej strane ide o prvého historicky úplne doloženého pápeža. 
Pochovaný je v Calixtovej katakombe v Ríme, jeho hrob znovu objavili v roku 1854.
Ante-

Ante- (lat.) je predpona znamenajúca pred-, vopred, vpredu, skôr, predchádzajúci.
Antifašizmus

Antifašizmus je politický smer, hnutie nepriateľské a bojujúce proti každej forme fašizmu a nacizmu. Taktiež otvorene vystupuje proti rasizmu, sexizmu, nacionalizmu, antisemitizmu a homofóbii. 
Rôzne antifašistické prúdy.
Hoci sa zdá, že antifašizmus je len jeden, v rámci tohto hnutia existujú rôzne názory napríklad na otázku použitia násilia proti fašistom či slobodu prejavu. Preto rozoznávame:
Antifundamentalizmus

Antifundamentalizmus je vo filozofii vedy stanovisko, podľa ktorého neexistuje základ alebo základný stupeň v hierarchii vied, a je pochybné, či vôbec takáta hierarchia existuje. Pripúštájú sa nanajvýš čiastkové hierarchie vied.
Antiklerikalizmus

Antiklerikalizmus je hnutie proti klerikalizmu - odmietanie politického zasahovania náboženstva do občianskeho politického života a myslenia.
Antiklinála

Antiklinála (z gr.) alebo sedlo je označenie strechovito alebo sedlovito vyklenutej časti vrásy, opak synklinály. Jadro antiklinály budujú staršie členy, krídla mladšie členy zvrásneného súvrstvia.
Antiklinálne štruktúry sa na Slovensku vyskytujú vo všetkých zvrásnených usadených súvrstviach.
Osové časti antiklinál sú miestom ich najväčšej deformácie, často tu dochádza k vzniku puklín a extenzných trhlín, ktoré môžu byť vyplnené minerálmi. V osových častiach antiklinál preto môžu vo vhodných podmienkach vznikať menšie ložiská zlata. Antiklinály vytvárajú výborné pasce na uhľovodíky (ropu a zemný plyn), hlavne vrásy s horninami rezervoárového typy vo svojom jadre a nepriepustnými horninami v krídlach a nadloží antiklinály.
Antikomunizmus

Antikomunizmus (zriedkavo antimarxizmus, antiboľševizmus) je termín, ktorý zahŕňa postoje, teórie, politiky a praktiky namierené proti marxizmu, predovšetkým voči komunistickým režimom v socialistických štátoch. Počiatky antikomunizmu spadajú do vzniku opozície voči "Manifestu komunistickej strany" (1848). Antikomunizmus neexistuje ako ucelená ideológia, viaceré politické ideológie, hnutia a smery naberali antikomunistický charakter (napr. monarchizmus, liberalizmus, fašizmus).
Antikoróznosť

Antikoróznosť (gr.+lat.) je vlastnosť (schopnosť) materiálu odolávať koróznym účinkom.
Antikorózny materiál sa nanáša na korózny materiál farbením alebo galvanizáciou.
Antikultúrnosť

Antikultúrnosť (gr. + lat.) môže byť:
Antikum

Antikum môže byť:
Antilogizmus

Antilogizmus je logický princíp vyjadrujúci nezlučiteľnosť premís kategorického sylogizmu s popieraním jeho záveru. Teória antilogizmu je jedným z viacerých variantov sylogistiky.
Antily

Antily (iné názvy: Antilské ostrovy, Antilské súostrovie, Antilský oblúk, Západná India/Západoindické súostrovie/Západoindické ostrovy; staršie: "Antilly", "Antillské ostrovy"; po špan. "Antillas", po fran. a angl. "Antilles") je ostrovná reťaz medzi Severnou Amerikou (Yucatánom) a Južnou Amerikou (Venezuelou) oddeľujúca Karibské more od Atlantického oceánu. V detailoch sa definícia Antíl rôzni v závislosti od zdroja (pozri Delenie).
Delenie.
Trochu zjednodušene (pri použití jednej z možností delenia Antíl) možno povedať, že sa Antily členia na Veľké Antily a Malé Antily.
Podrobnejšie delenie je takéto:&lt;br&gt;
Antily v užšom zmysle:
Antily v širšom zmysle (najmä v starších textoch) zahŕňajú okrem Antíl v užšom zmysle aj Bahamy (vrátane ostrovov Turks a Caicos) a ojedinele aj Bermudy , pričom Bahamy a Bermudy sa potom prípadne zaraďujú konkrétne pod Malé Antily (i keď historicky možno nájsť aj zaradenie Bahám pod Veľké Antily).
Geológia.
Antily v užšom zmysle geologicky predstavujú ostrovný oblúk. K jeho vzniku dochádza podsúvaním severoamerickej a juhoamerickej platne pod karibskú platňu.
Antimodernizmus

Antimodernizmus (lat.) môže byť:
1. filozofické stanovisko, ktoré sa zakladá na tradicionalizme a konzervativizme a ktoré odmieta tak modernú transformatívnu interpretáciu
starších, ako aj obsahové a významové zrovnoprávnenie novších alebo vznikajúcich tradícií. Vzťah antimodernizmu k tradícii je emocionálny a imitatívny. Antimodernizmus vidí optimálnu podobu súčasného v čírej aplikácii tradičného, pričom vybraným tradíciám prisudzuje terapeutické účinky na súčasnosť. Tým sa odlišuje od postmoderného antimodernizmu, ktorý vychádza zanamnestického myslenia a ktorý sa zameriava proti eurocentrickému provincializmu západných tradícií a spája prvky diferentných tradícií so základnými formami modernej skúsenosti.
2. reakcia rímskokatolíckej cirkvi na katolícky modernizmus, ktorá sa v
prvom desaťročí 20. storočia prejavila vynucovaním si lojality od progresívnych teológov s integralistickými cirkevnými kruhmi (Pius X., prísaha proti modernizmu, predpísaná 1910 a zrušená 1967).
Antinómia

Antinómia je výpoveď, z ktorej pravdivosti sa dá odvodiť jej nepravdivosť a naopak. Antinómia je zdanlivý rozpor medzi dokázanými vetami alebo skutočný rozpor medzi zdanlivo dokázanými vetami. Výskumom antinómií sa zaoberá antitetika.
Antinómia je rozpor medzi dvomi rovnako záväznými zákonmi, konflikt autorít alebo rozpor medzi dvomi závermi, ktoré sa zdajú byť rovnako logické.
Antinómia podľa Immanuela Kanta vzniká z nesprávneho chápania rozumu, ktorý svoje idey pokladá za súhrnné pojmy samotných vecí. Rozum sa zaplieta do abstraktných špekulácií, ktoré sa usiluje overiť v skutočnom svete. Lenže nijaká
skúsenosť nie je schopná potvrdiť to, čo sa javí ako nevyhnutné iba v dôsledku špekulácií rozumu. Centrálnou ideou rozumu, ktorá riadi všetky jeho špekulácie, je idea absolútnej totality: že svet rozmanite podmienených javov má svoj konečný zjednocujúci základ v niečom nepodmienenom. Z tohto metafyzického predpokladu, ktorý už nemá nijaký vzťah k možnej skúsenosti, odvodzuje rozum svoje tézy o celku sveta. Tieto tézy rozum môže zdôvodniť "rozumovo" ako úplne nevyhnutné tvrdenia, ku ktorým sa však dá bez veľkej námahy vždy nájsť antitéza, pričom jej zdôvodnenie v ničom nezaostáva za zdôvodnením nevyhnutnosti prvej tézy.
Antinómia podľa J. Wolfa je rozpor zákona so sebou samým – rozpor medzi niekoľkými vetami, z ktorých platí len jedna.
Sémantická antinómia

Sémantická antinómia je antinómia, ktorá vzniká vo výrokoch, v ktorých predmetom sú výrazy určitého jazyka.
Antipód

Antipód môže byť:
Antipsychiatria

Antipsychiatria je hnutie prevažne anglosaského pôvodu, ktoré sa v 60. rokoch 20. storočia rozišlo s kritériami a metódami klasickej psychiatrie a odmieta najmä internovanie schizofrenikov.
Antirezonancia

Antirezonancia (gr.+lat.) je stav fyzikálneho systému, ktorý sa prejavuje minimálnymi hodnotami amplitúdy rýchlosti alebo výchylky kmitania;
paralelná rezonancia.
Antiscientizmus

Antiscientizmus je tendencia v rámci súčasnej filozofie niekedy stotožňovaná s antropologizmom a stavaná do protikladu k scientizmu.
Antiscientizmus odmieta vedu a za spásonosný prístup človeka k problémom a hľadá mimovedecké postupy prekonávania kríz.
Antitetika

Antitetika je výskum antinómií.
Antonymný

Antonymný (gr.) je majúci opačný význam.
Pozri: Antonymum
Antropický

Antropický je zameraný, zameriavajúci sa, orientovaný na človeka, uprednostňujúci ho,
zdôrazňujúci ľudskú dimenziu.
Antropocentrizmus

Antropocentrizmus je presvedčenie, že človek je stredom vesmíru a že cieľom vesmíru je dobro ľudstva.
Antropodicea

Antropodicea je obhajoba ľudského rozumu pred obvineniami, ktoré vyplývajú z analýzy rozporov moderných dejín a týkajú sa sčasti fatálnych dôsledkov ľudskej racionality pre život všeobecne.
Antropogenéza

Antropogenéza je proces vzniku a vývoja človeka ako spoločenskej bytosti, proces vyčleňovania sa človeka zo živočíšnej ríše, kmeňový vývoj človeka a jeho živočíšnych predchodcov v rámci vývoja stavovcov.
Antropogenézu študuje antropogénia.
Stručný prehľad vývoja človeka.
Prírodovedec Carl Linné (1758) ako prvý zaradil človeka do vývojového radu živočíchov (primáty). Prírodovedec Charles Darwin v diele "O pôvode druhov prirodzeným výberom" opísal vznik a vývoj druhov.
Spoloční živočíšni predchodcovia človeka a ľudoopíc (gorila, šimpanz) sa objavili na začiatku treťohôr. Išlo o antropoidné opice (človeku podobné), ktoré žili na konci treťohôr v nezalesnených oblastiach Afriky, Južnej Ázie. Boli donútené pohybovať sa po zemi. Mali zvislejšie posadenie hlavy, čo podporuje vývoj mozgu a lebky. Palec bol posadený oproti ostatným prstom, čo umožňuje používať rozličné predmety ako prirodzené nástroje. Na základe týchto zmien postupne prešli od zberu k lovu. Bielkoviny z mäsa majú vplyv na vývoj mozgu, čím sa zvýšila vynaliezavosť a dôvtip. Napriek tomu ešte nevedeli cieľavedome vyrábať nástroje - až postupne si začali uvedomovať užitočnosť nájdených kovov a ostrých kameňov, ktoré sústavne používali. Zámernou výrobou sa naši predkovia začali odlišovať od zvierat - práca utvárala človeka.
Hominizácia sa začala asi pred 14 miliónmi rokov. Medzi jej základné javy patrí: 
Ďalej pozri článok Homo.
Antropogénia

Antropogénia je veda o antropogenéze, čiže o procese vzniku človeka a vývoji človeka.
Aplikovaná antropológia

Aplikovaná antropológia je využívania poznatkov vedy o človeku v praxi, najmä v priemysle (rozmery tela pre vyrobu priemyselných vyrobkov a konštrukciu strojov, pri voľbe a navrhovaní nábytku a zriadenia atď.), aby bol človek zaradený v pracovnom procese vzhľadom na svoje prirodzené fyzické a psychické vlastnosti na takom mieste, kde by sa mohol čo najlepšie uplatniť v ľudskej spoločnosti ako indivíduum.