burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Wojciech Roj

Wojciech Roj, vlastným menom Wojciech Raj-Gąsienica (* 3. január 1839, Zakopané, Poľsko, † 21. január 1924, Zakopané) – poľský gazda, kováč, tesár a horský vodca.
Bol najstarším dieťaťom gorala Andrzeja Gąsienicu a Katarzyny Budzovej. Roľu Gąsienicových prezývali „Rajom”, z toho pomenovania pochádza tradícia prídomku Roj. Časom ho začal používať ako priezvisko. Venoval sa rôznym remeslám. Od malička pomáhal doma na gazdovstve, učil sa remeslu kováča a tesára, príležitostne pracoval v uhoľných baniach v Maďarsku. V Zakopanom mal kováčsku dielňu.
Od roku 1873 sa zúčastňoval (najprv ako nosič) na tatranských túrach s Józefom Stolarczykom a Tytusom Chałubińským. Často to boli pionierske výpravy, na ktorých sa zúčastňovali aj iní horskí vodcovia Jan Krzeptowski–Sabała a Bartłomej Obrochta. Po niekoľkých rokoch jeho úloha na Chałubińského vychádzkach do hôr významne vzrástla. Stal sa hlavným sprievodcom a organizátorom výprav. Bol talentovaný, vedel dobre variť, bol dobrý spoločník.
Pri kolíske Rojovho horského vodcovstva stáli Macieja Sieczkę a Szymon Tatar. Jeho vodcovské schopnosti sa rozvíjali počas výprav s Tytusom Chałubińským. V roku 1874 spolu s Tatarom vystúpil novou cestou na Gerlachovský štít, keď sprevádzal Stolarczyka. O tri roky neskôr (28. júna 1877) spolu so Sieczkom a Chałubińským prví vystúpili na Veľký Mengusovský štít. Bol to jeden z najväčších horolezeckých počinov vo Vysokých Tatrách v druhej polovici 19. storočia. V tom čase Roj a Obrochtą sa pokúšali o prvovýstup na Ganek, pokus nevyšiel. Zastavili sa v Galérii Ganku. V roku 1884 boli druhí na vrchole W roku 1884 Baraních rohoch spoločne s Karolom Potkańskym a Ludwikiom Chałubińskym, synom Tytusa Chałubińského.
Na pozvanie Chałubińského niekoľko razy navštívil Varšavu, kde sa vzdelával v zámočníctve. Pod jeho vedením ako prvý začal pestovať krmoviny. V rokoch 18811882 postavil Chałubińskému v Zakopanom dom. Chałubińský ho, okrem iných, spomenul v testamente.
Bol hlavným dodávateľom výstavby domov zakopanského architektonického štýlu. Postavil domy mnohým známym poľským osobnostiam. Mnohé osobnosti medzi inými aj Henryka Sienkiewicza sprevádzal na horských túrach. Rojove spomienky o Chałubińskom zaznamenal Adam Wrzosek, zachovala sa tiež korešpondencia Roja z Chałubińským z rokov 18791884. Bol členom goralských záujmových organizácií v Zakopanom.
Ženatý bol s Katarzynou Ustupskou (* 1843, † 1919), s ktorou mal syna Józefa (* 1863, † 1892), ktorý Chałubińskému pomáhal pri vedeckých výskumoch minerálov a machov v Tatrách.
Po smrti Tytusa Chałubińského bol často chorý a zanechal horské vodcovstvo. Rodinné problémy – synova smrť, skon dcéry i zaťa a zakrátko i jeho manželky zhoršili jeho zdravie a posilnili vieru. Zomrel vo veku 85 rokov. Pochovali ho na Nowom Cmentarzi (Novom cintoríne) v Zakopanom.
Anton Fabian

Mons. Prof. Anton Fabian ThDr., JCDr., PhD. (* 11. jún 1950, Ražňany) je slovenský duchovný, profesor pastorálnej teológie na Teologickej fakulte v Košiciach Katolíckej univerzity v Ružomberku, docent sociálnej práce a kanonik Košickej kapituly pri Dóme svätej Alžbety. Od roku 2023 je prepoštom kapituly.
Život.
Narodil sa 11. júna 1950 v Ražňanoch, okr. Prešov. Pôsobil vo farnosti Hýľov.
Jędrzej Wala (1841)

Jędrzej Wala mladší (* 25. júl 1841, Zakopané† po 1900 v okolí Prešova) bol vysokotatranský horský vodca, syn Jędrzeja Walu st.
Bol predstaviteľom mladšej generácie poľských horských vodcov a spomedzi nich jeden z najlepších. Od roku 1877 bol držiteľom odznaku horského vodcu I. triedy. Bol známy výbornými znalosťami tatranského prostredia. Na horských túrach sprevádzal takých vynikajúcich horolezcov ako boli Tytus Chałubiński, Leopold Świerz, Karol Potkański, Kazimierz Przerwa-Tetmajer, Janusz Chmielowski alebo Mieczysław Karłowicz. Žiakom Jędrzeja Walu bol „Kráľ Tatier“ Klimek Bachleda.
Vystúpil na mnohé tatranské štíty. Medzi jeho najväčšie úspechy a prvovýstupy patria: „Cesta po balvanoch“ (Droga po Głazach) na Veľký Mengusovský štít (1883), prechod východnou stenou Ľadového štítu (1889), prvovýstup na Mlynár, urobil prvý známy výstup na Jasińského sedlo (1895) a výstup na Ganek s Leopoldom Świerzom (1877), ktorý pre tmu nedokončili.
V roku 1898 odcestoval do Uhorska. V okolí Prešova si založil gazdovstvo a rodinu. Pravdepodobne krátko potom zomrel. Jeho menom nazvali "Walow rebrík" vo východnej stene Ľadového štítu a "Walow žľab" v západnej stene Gerlachu.
Jędrzej Wala

Jędrzej Wala môže byť:
Jędrzej Wala (1820)

Jędrzej Wala starší, (* 15. júl 1820, Zakopané, Poľsko† 29. január 1896, Zakopané) bol horský vodca, otec Jędrzeja Walu ml.
Bol pytliakom, preto veľmi dobre poznal Tatry. Poľoval na kamzíkov a svište. Na vodcovskú dráhu sa dal po roku 1850 a veľmi rýchlo po boku Macieja Sieczku sa stal jedným z naviac vyhľadávaných vodcov. Rovnako ako jeho priateľ Sieczka na radu Maksymiliana Nowického a Eugeniusza Janotu zanechal pytliačenie a stal sa jedným z najhorlivejších ochrancov prírody. Pomáhal zoológovi profesorovi Nowickému počas jeho vedeckých výskumov kamzíkov a svišťov.
Vo Vysokých Tatrách sprevádzal mnohých umelcov a vedcov, okrem iných Józefa Stolarczyka, Leopolda Świerza i jednu z prvých tatranských turistiek učiteľku Mariu Steczkowsku, ktorá ho považovala za „dokonalého horského vodcu, poctivého človeka, na ktorého je možné spoľahnúť sa“. Jeho služby si cenili pre výbornú znalosť vysokohorského terénu Vysokých Tatier. Aj napriek tomu, že bol negramotný mal veľa informácii aj o iných pohoriach a o ich prírode.
Jędrzej Wala urobil veľa prvovýstupov na tatranské štíty. Okrem iných v roku 1867 sprevádzal Józefa Stolarczyka na Baranie rohy a v roku 1861 spoločne s priateľmi urobil prvý známy výstup do Vyšného Kôprovského sedla. Do neskorého veku si zachoval fyzickú silu. Ešte v roku 1895 sprevádzal turistov na Krížnu. Pochovaný je na Cmentarzi Zasłużonych na Pęksowym Brzyzku.
Jeho menom boli nazvané Valove veže Zadná Valova veža, Prostredná Valova veža, Predná Valova veža, Predná Valova lávka, Zadná Valova lávka a Prostredná Valova lávka na Hrubom hrebeni a Valova lúka. Wala patril k najlepším znalcom Hrubého. Keďže slovenčina nepozná písmeno W, ale meno Wala je na Slovensku známe, používa sa v jeho slovenskej transkripcii takáto podoba.
Ã

Ã (ã, a s vlnovkou) je písmeno portugalskej, guaraníjskej, kašubskej, arumunskej a vietnamskej abecedy. V minulosti sa používalo aj v grónčine.
Krížna (vrch v Západných Tatrách)

Krížna zriedkavo Krížne (; , , ) je vrch v Tatrách na Slovensku. Leží nad Podbanským, približne severovýchodne od Liptovského Hrádku. 
Názov.
Na jeho vrchole sa schádzajú, križujú tri horské hrebene. Meno Krizno sa v literatúre prvý raz objavuje u Mateja Bela (Notitia, 1735).
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a ich geomorfologickej časti Liptovské kopy. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území mesta Vysoké Tatry. Najbližším sídlom je juhozápadne situované Podbanské, juhovýchodne sa nachádza Štrbské Pleso a Štrba, južne Východná a Važec a severne mesto Zakopané. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a hrebeňom vedie hranica národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina a Kôprová dolina.
Opis.
Krížna je druhý najvyšší vrch v masíve Veľkej kopy, tvoriacej samostatnú časť Liptovské kopy. Tie sú na hlavný hrebeň Vysokých Tatier napojené sedlom Závory v masíve Hladkého štítu (). Ohraničuje ich na západe a severe Tichá dolina a na juhu a východe Kôprová dolina, ktorými voda z celej oblasti odteká riekou Belá do Váhu. Severozápadné svahy odvodňuje potok Kôprovnica, juhozápadné Krížny potok, oba do Tichého potoka, z východných a južných odteká do Kôprovského potoka. 
Vrch leží v juhozápadnej časti hlavnej osi hrebeňa, medzi Nižným kôprovickým sedlom (Predným Holým vrchom) a Opáleným. Krížna je uzlovým bodom a odtiaľ v pokračovaní hlavnej osi rázsochy leží Opálené a Všiváky, pokým vo vedľajšom ramene medzi Kôprovicou a Krížnou dolinou je Malé Krížne, Koniarčisko (sedlo) a Štíty.
Západným smerom sa nachádza Holý vrch (), Bystrá (), Veľká Kamenistá (), Brdárová zvonica () a Smrečiny (), severným Poľská Tomanová (), Veľká Brdárova grapa (), Kondratova kopa (), Predný Holý vrch () a Veľká kopa (), východným Zadná Garajová kopa (), Hrubá kopa (), Nefcerské veže (), Hrubý vrch (), Furkotský štít () a Kriváň () a južným Malý Kriváň (), Vyšná Priehyba (), Grúnik (), Všiváky () a Štíty (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Na jeseň v roku 1943 veľký požiar zničil lesné porasty na južných stráňach štítu. V zime po holých stráňach padajú veľké lavíny. V minulosti vypásali chrbty vrchu miestni pastieri z Liptovskej Kokavy a Východnej. Počas Slovenského národného povstania sa tu nachádzal štáb partizánskeho oddielu Vysoké Tatry.
Výhľady.
Turisticky neprístupný skalnato-hôľnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú mnohé vrcholy a okolité doliny Vysokých a Západných Tatier a Nízke Tatry.
Prístup.
Vrch sa nachádza na území národnej prírodnej rezervácie s najvyšším stupňom ochrany a Tatranského národného parku, preto vstup do tejto časti Tatier je zakázaný. Prvý zaznamenaný zimný výstup uskutočnili 13. januára 1903 Karol Englisch a Karol Jordán.
Obdobie Reiwa

Obdobie Reiwa alebo éra Reiwa alebo Reiwa je aktuálne obdobie dejín Japonska. Táto éra začala nástupom cisára Naruhita na trón po abdikácií predchádzajúceho cisára Akihita 1. mája 2019
Rohlederova koľajnica

Rohlederova koľajnica je koľajnica, ktorá je súčasťou Rohlederovej koľaje a slúži na jazdu železničných vozňov na trati s oblúkom s veľmi malým polomerom. Vymyslel ju rakúsko-uhorský inižinier Max Rohleder.
Svojou konštrukciou umožňuje prejazd vlakov na trati s oblúkom s polomerom od 30 do 70 metrov. Jej princíp spočíva v tom, že vozeň sa pohybuje po koľajnici tak, že po koľajnici jazdí okolesník kolesa na vonkajšej strane oblúka, pričom sa odvaľuje po upravenej hlave koľajnice. Protiľahlé koleso sa odvaľuje po svojej koľajnici, ale aby sa zabránenilo vykoľajeniu, je dvojkolesie vedené prídržnou koľajnicou.
Jedna takáto koľaj sa nachádza aj v Bratislave na bývalej železničnej stanici Bratislava-Filiálka, ktorá viedla do elektrotechnického závodu Siemens-Schuckert a postavená bola v roku 1902.
Trojuholníkové číslo

Trojuholníkové číslo je také číslo formula_1, ktoré je možné zapísať v tvare trojuholníka diskrétnych bodiek. Prvých 5 trojuholníkových čísel: 3, 6, 10, 15, 21 ...
OVB Holding

OVB Holding AG je nadnárodná akciová spoločnosť, zaoberajúca sa poskytovaním finančných služieb a finančného poradenstva. Bola založená v roku 1970 v Kolíne nad Rýnom. Od roku 2006 je kótovaná na frankfurtskej burze. Pôsobí v 14 európskych krajinách, kde získala približne 2,8 miliónov zákazníkov.
Manažment materskej spoločnosti OVB Holding AG tvorí predstavenstvo a dozorná rada. Do predstavenstva patria predseda Mario Freis, podpredseda Oskar Heitz a člen predstavenstva Thomas Hücker. Dozornú radu tvorí predseda, podpredseda a ďalší 4 členovia dozornej rady.
OVB Allfinanz Slovensko.
OVB Allfinanz Slovensko je dcérskou spoločnosťou nadnárodnej akciovej spoločnosti OVB Holding AG. Na Slovensko prišlo OVB v roku 1993, kedy v Bratislave založili prvú centrálu.
Na Slovensku sa spoločnosť rozrástla a v súčasnosti má 128 kancelárii (aktuálnosť informácie k 1. augustu 2019).
Slovenský manažment je zastrešený predsedom predstavenstva Ing. Jaroslavom Vonkomerom a Mgr. Robertom Schmidtom, ktorý je členom predstavenstva.
Robert Frank Borkenstein

Robert Frank Borkenstein (* 31. august 1912, Fort Wayne, Indiana – † 10. august 2002, Bloomington, Indiana) bol americký policajný dôstojník a vedec, autor vynálezu prístroja Breathalyzer na dychové skúšky.
Životopis.
Borkenstein sa narodil 31. augusta 1912 vo Fort Wayne v štáte Indiana.
V roku 1938 spolupracoval s Rollom Neil Hargerom na Indiana University School of Medicine na vývoji Drunkometra. V roku 1936 sa pridal k štátnej polícii v štáte Indiana a bol neskôr povýšený na kapitána veliaceho forenznému oddeleniu štátnej polície. V roku 1954 vyvinul Breathalyzer.
Urobil tiež veľkú časť prvotnej práce na polygrafe. a bol žiadaný expert na tento prístroj. V roku 1988 sa stal členom Safety and Health Hall of Fame International (Medzinárodnej siene slávy pre bezpečnosť a zdravie). V roku 1999 zomrela jeho manželka Marjorie K. Buchananová.
Borkenstein zomrel 10. augusta 2002 v Bloomingtone vo veku 89 rokov.
Sunshine Coast

Sunshine Coast môže byť:
Mikaela Kumlinová Granitová

Mikaela Kumlinová Granitová (; * 1. november 1967, Štokholm, Švédsko) je švédska diplomatka, bývalá veľvyslankyňa Švédska v Rakúsku, na Slovensku a v Slovinsku a stála zástupkyňa Švédska pri organizáciách OSN vo Viedni.
Životopis.
Vzdelanie získala na Štokholmskej univerzite, kde získala bakalársky titul z ekonómie.
Diplomatické pôsobenie.
Od roku 1994 pracuje pre švédske ministerstvo zahraničných vecí. V rokoch 1997 až 1999 pracovala ako druhá tajomníčka na veľvyslanectve v Zimbabwe, v rokoch 1999 až 2004 ako prvá tajomníčka v Spojených štátoch. Od roku 2004 pracovala na Ministerstve zahraničných vecí. Na začiatku ako zástupkyňa riaditeľa pre záležitosti Spojených štátov, neskôr ako vedúca oddelenia. V rokoch 2007 až 2010 bola riaditeľkou a poradkyňou pre zahraničné vzťahy Kancelárie predsedu vlády. V rokoch 2010 až 2012 bola poradkyňou pre zahraničné vzťahy v kabinete Predsedu Európskej rady. V roku 2012 sa stala zástupkyňou riaditeľa a vedúcou oddelenia pre európske záležitosti na Ministerstve zahraničných vecí. Na tomto poste bola do roku 2018.
Veľvyslankyňa v Rakúsku, na Slovensku a pri OSN.
Bola stála veľvyslankyňa a zástupkyňa Švédska pri organizáciách OSN vo Viedni. Prezident Andrej Kiska prevzal jej poverovacie listiny 5. decembra 2018. Jej nástupkyňou je Annika Markovicová, ktorú 7. decembra 2021 prijala prezidentka Zuzana Čaputová.
Od 28. septembra 2020 bola na obdobie jedného roku predsedníčka Rady guvernérov MAAE, hlavného výkonného orgánu Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu. V roku 2020 ju nahradila vtedajšia veľvyslankyňa Kanady, Heidi Alberta Hulan.
Veľvyslankyňa v Spojenom kráľovstve.
V auguste 2021 bola privítaná ako veľvyslankyňa Švédska v Spojenom kráľovstve.
Osobný život.
Kumlinová Granitová hovorí švédsky, anglicky, francúzsky a nemecky. Je vydatá a má tri deti.
Ivan Mesík

Ivan Mesík (* 1. jún 2001, Banská Bystrica) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za nórsky klub Odds. Mesík hráva ako obranca a na drese nosí číslo 5.
Svoju kariéru odštartoval v klube zo svojho rodného mesta, teda v Banskej Bystrici. Za klub ale nastupoval len v mládežníckych kategóriách. V roku 2016 odišiel do trnavského Spartaka. V roku 2019 debutoval v slovenskej najvyššej súťaži. 28. januára 2020 bolo oznámené, že Mesík bude vo svojej kariére pokračovať v Dánsku. 5-ročný kontrakt podpísal s účastníkom najvyššej dánskej súťaže, FC Nordsjælland. Stal sa tak druhým Slovákom v histórii tohto klubu (prvým bol pred pár rokmi predtým Stanislav Lobotka).
Rádio KIKS

Rádio KIKS je od 90. rokov regionálne rádio so sídlom v Košiciach.
História.
Dejiny pôvodného Rádia KIKS sa začali písať v prvej polovici 90-tych rokov. V decembri 1993 sa slovenským éterom začal šíriť signál rádia, ktoré vysielalo z Michaloviec. Vysielanie rádia Kiks sa v éteri prvýkrát objavilo na Mikuláša, presne 6. decembra 1993, kedy začalo vysielať zo štúdia v Michalovciach, ako súkromná lokálna rozhlasová stanica na „historickej“ frekvencii 103,3 z vrchu Hôrka, vzdialeného 8 km severozápadne od mesta Michalovce. Signál pokrýval okolie v okruhu 30-50 km. Prvé vysielacie štúdio a sídlo spoločnosti boli na ulici Sama Chalupku č. 20, v budove bývalej hematológie michalovskej nemocnice. Kedysi miesto, kde sa rádio vysielalo, no dnes svojím vzhľadom ani zďaleka nepripomína nielen vysielacie štúdio, ale ani nemocnicu. Vtedy išlo o najvýchodnejšie položené rozhlasové štúdio a FM vysielač na Slovensku. Rádio KIKS začínalo ako 28-členný kolektív, patrilo medzi prvé rozhlasové stanice, ktoré začali na Slovensku vysielať. Rozširovanie pokrytia pokračovalo o rok neskôr, keď v októbri 1994 rádio KIKS „zavítalo“ do metropoly východného Slovenska prostredníctvom druhej frekvencie 104,5 MHz, ktorá sa šírila zo stožiara umiestneného na streche Fakultnej nemocnice na Triede SNP v Košiciach. V druhej polovici 90-tých rokov sa rádio presťahovalo do Košíc na ulicu Masarykova (budova Jumbo Centra).
Z míľnikov histórie 90-tých rokov Rádia KIKS:
Vysielanie rádia KIKS ako FM rozhlasovej stanice bolo ukončené 31.10.2005. Deň nato, 01.11.2005, bolo Rádio KIKS premenované na Rádio Kiss.
Súčasnosť.
Rádio KIKS opäť spustilo svoje vysielanie 30. marca 2019 prostredníctvom internetu a je zamerané na hity, ktoré sa hrávali v rokoch 1980-2005 a po dlhých rokoch opäť oslovilo „starých“ poslucháčov, ale i mladšiu generáciu. Zmenil sa spôsob vysielania a aktuálne šíri signál ako internetový stream do celého sveta. Poslucháčov sa snaží osloviť nielen prostredníctvom vysielania, ale aj sociálnych sietí. Interakcia a spojenie s poslucháčmi je základný pilier živého vysielania rádia KIKS. Kým v minulosti to boli iba telefonáty a klasická listová pošta, dnes sú možnosti ďaleko väčšie.
Moderátori.
V súčasnosti sa na živom vysielaní podieľajú piati moderátori a hudobný dramaturg žijúci nielen na Slovensku, ale aj vo Veľkej Británii:
Dusený mat na poslednom rade

Dusený mat na poslednom rade je označenie pre jednoduchý mat, pri ktorom veža alebo dáma stojaca na prvej alebo ôsmej rade (v závislosti od farby) útočí na súperovho kráľa na tomto rade a úniku kráľa zo šachu v tomto prípade fyzicky bránia jeho vlastní pešiaci. Tento spôsob matu často využívajú amatérski hráči, u silných šachistov býva motív slabého prvého/ôsmeho radu súčasťou zložitejších kombinácií.
V partii Ossip Bernstein − José Raúl Capablanca (Moskva, 1914) zahral po 29. ťahu bieleho Capablanca vyhrávajúci ťah 29… Db2!!, ktorý využíva slabosť prvého radu. Čierna dáma napáda bielu dámu a vežu. Pokiaľ biely zahrá 30. Dxb2, čierny dáva mat 30… Vd1#. Pokiaľ biely zahrá 30. De1, čierny vezme vežu 30… Dxc3 a dámu nie je možné opäť brať pre mat na d1, takže čierny získa rozhodujúcu materiálnu prevahu. Po inom možnom ťahu 30. Vc2 čierny zahrá 30… Db1+ a po pokračovaní 31. Df1 Dxc2 má čierny opäť vyhratú pozíciu.
Matu na poslednom rade je možné predchádzať postupom pešiakov pred kráľom, ktorí mu tak uvoľňujú ústupové pole. Tento postup pešiakov však môže v niektorých pozíciach vytvárať iné taktické slabiny okolo kráľa, napríklad pri malej rošáde a postupe g-pešiaka bývajú často slabé polia f3 a h3, respektíve f6 a h6.
Twin Towers

Twin Towers môže byť:
Tetrahydridoboritan sodný

Tetrahydridoboritan sodný (iné názvy: bórhydrid sodný, hydrid sodno-boritý) je biela kryštalická pevná anorganická zlúčenina. Je to redukovadlo, ktoré sa využíva pri chemických reakciách ako aj v laboratórnom meradle, tak aj pri priemyselnej chemickej veľkovýrobe. Rozpustný je v alkoholoch, niektorých éteroch a aj vo vode, s tou však reaguje za vzniku vodíku.
Túto zlúčeninu objavil americký chemik Hermann Irving Schlesinger v 40. rokoch minulého storočia, ktorý spolu so svojím výskumným tímom skúmal prchavé zlúčeniny uránu. Výsledky výskumu boli po vojne uverejnené v roku 1953.
Výroba.
Priemyselne sa vyrába reakciou hydridu sodného a trimetylboritanu pri rozmedzí teplôt 250 - 270 °C, pričom prebieha nasledovná reakcia:
B(OCH3)3 + 4 NaH → NaBH4 + 3 NaOCH3
Okrem toho sa dá vyrobiť aj tzv. Bayerovým spôsobom, t.j. reakciou medzi bóraxom, oxidom kremičitým, vodíkom a sodíkom. Táto reakcia prebieha podľa chemickej rovnice:
Na2B4O7 + 16 Na + 8 H2 + 7 SiO2 → 4 NaBH4 + 7 Na2SiO3
Kvôli vysokej cene sodíku existujú pokusy o nahradenie sodíka iným lacnejším, vhodným kovom ako napríklad horčík. Napriek týmto pokusom nebola však táto upravená reakcia preskúmaná natoľko, aby boli nájdené vhodné reakčné podmienky, pri ktorých je výťažok dostatočne vysoký aby bola finančne výhodná a zároveň prebehla dostatočne rýchlo. Takéto reakcie by mohli byť:
8 MgH2 + Na2B4O7 + Na2CO3 → 4 NaBH4 + 8 MgO + CO2
A taktiež 
MgH2 + NaBO2 → NaBH4 + 2 MgO
Redukčné vlastnosti.
Tetrahydridoboritanom sodným sa dajú reduvať mnohé karbonylové zlúčeniny. V laboratóriu sa najčastejšie používa na redukciu ketónov a aldehydov na príslušné alkoholy. Taktiež dokáže redukovať aj acylchloridy, organické anhydridy, tioestery a imíny za izbovej teploty, poprípade nižšej.
S vodou a alkoholmi reaguje za vzniku vodíku a boritanu. Reakcia s alkoholmi je však dostatočne pomalá na to aby sa dali použiť ako rozpúšťadlo.
Okrem Tetrahydridoboritanu sodného existujú aj iné, silnejšie štruktúrne podobné redukčné činidlá. Ide o látky v ktorých sú vodíky nahradené alkylovými skupinami (ako napríklad trietylbórhydrid lítny), poprípade nahradením centrálneho atómu atómom hliníku (napr. hydrid sodno-hlinitý).
Reaktivita samotného bórhydridu sodného sa dá ovplyvniť rôznymi reaktantmi. Napríklad oxidáciou jódom v tetrahydrofuráne vznikne boritanovo-tetrahydrofuránový komplex, ktorým sa dajú redukovať karboxylové kyseliny.
Marko Tešija

Marko Tešija (* 14. január 1992, Split, Chorvátsko) je chorvátsky futbalista hrajúci za grécky klub Xanthi.
Tešija svoju kariéru započal v rodnom Splite, kde hral za RNK. V roku 2012 odišiel do Dugopolja, odkiaľ o dva roky neskôr zavítal do Zadaru. V roku 2015 bol súčasťou tímu Zrinjski Mostar, kde ale neodohral ani jeden zápas. V kariére pokračoval v chorvátskom Záhrebe. Hral aj za Rudeš, opäť aj za Dugopolje a štrnásť ligových duelov odohral aj za Goricu. V roku 2018 odišiel do slovenskej Senice, kde bol počas sezóny 2018/19 oporou tímu a pomohol k ôsmemu miestu v tabuľke. Po sezóne odišiel do Spartaka Trnava.
Junior Eurovision Song Contest 2019

Junior Eurovision Song Contest (franc. Concours de la Chanson Eurovision Junior 2019, slov. Detská eurovízna pesničková súťaž 2019 alebo skrátene Detská Eurovízia 2019, Pol. Konkurs Piosenki Eurowizji dla Dzieci 2019, slie. Ojrowizyjŏ Junior 2019)
je to 17. ročník ročnej súťaže detskej verzie súťaže ESC. Španielsko sa na festival vráti o štrnásť rokov neskôr po jeho stiahnutí a na druhej strane sa Azerbajdžan a Izrael prestanú zúčastňovať (hoci pôvodne potvrdili svoju účasť).
Účastníci.
Z 16 zakladajúcich krajín sa tohto vydania zúčastňuje šesť krajín: Bielorusko, Španielsko, Severné Macedónsko, Malta, Holandsko a Poľsko.
Adam Morong

Adam Morong (* 16. jún 1993, Galanta) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub MFK Ružomberok. Väčšinou hráva na pozícii záložníka, niekedy ako hrotový útočník.
Morong je odchovancom Trenčína, v prvom tíme sa ale nepresadil. Hosťoval v Liptovskom Mikuláši, a v Seredi. V roku 2015 odišiel do Nitry, odkiaľ po polroku prestúpil do Senice. V rokoch 2016-2022 bol hráčom Serede, v ktorej patril k ústredným postavám pri historickom postupe do Fortuna ligy a dvoch postupoch do nadstavbovej časti o titul. Keďže však Seredi nebola udelená licencia pre sezónu 2022/23 kvôli nevyhovujúcim podmienkam, prestúpil v lete 2022 do Ružomberka.
Inaugurácia Rudolfa Schustera

Inaugurácia prezidenta Rudolfa Schustera sa uskutočnila v utorok 15. júna 1999 v Bratislave v budove Slovenskej filharmónie zvanej "Reduta" na námestí Eugena Suchoňa 1.
Priebeh inaugurácie.
Prezident Schuster napoludnie zložil do rúk predsedu Ústavného súdu Slovenskej republiky Milana Čiča sľub. Text sľubu je presne stanovený Ústavou Slovenskej republiky (čl. 104, ods. 1) a znie nasledovne:Potom ako prezident prečítal text sľubu, jeho zloženie potvrdil podaním ruky predsedovi Ústavného súdu a následne text sľubu podpísal, Milan Čič osvedčil, že ústavný akt prebehol v súlade so základným zákonom štátu a vyhlásil, že sa Rudolf Schuster ujal funkcie prezidenta Slovenskej republiky na obdobie piatich rokov.
Na znak toho, že sa prezident ujal úradu zaznela Slovenská hymna a z nábrežia Dunaja bolo vypálených 20 delostreleckých sálv.
Prezident potom predniesol prejav, v ktorom okrem iného povedal, že chce zjednocovať politickú scénu.
Ďalší program.
Popoludňajší program okrem iného obsahoval aj ďakovnú bohoslužbu Te Deum, či tlačová beseda v Dome novinárov na Župnom námestí. Traja najvyšší ústavní činitelia pri príležitosti inaugurácie prezidenta symbolicky zviazali tri Svätoplukove prúty ako symbol ich perspektívnej spolupráce a hľadania jednoty v rôznosti.
Denis Ventúra

Denis Ventúra (* 1. august 1995, Senica) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za rumunský klub Academica Clinceni. Hráva ako stredový záložník a na drese nosí číslo 19.
Ventúra je odchovancom senického futbalu, kde sa aj narodil. V roku 2016 ale ako voľný hráč odišiel do vtedy ešte druholigovej Serede, s ktorou sa v priebehu dvoch rokov dostal až do Fortuna ligy. Pri historickom postupe patril k oporám tímu.
Dejan Iliev

Dejan Iliev (; * 25. február, 1995, Strumica) je profesionálny macedónsky futbalista hrajúci za poľský klub Jagiellonia, kde je na hosťovaní z anglického klubu Arsenal FC. Na drese nosí číslo 1 a hráva ako brankár.
Klubová kariéra.
Arsenal.
V roku 2012 odišiel Iliev z klubu z jeho rodného mesta Belasica do londýnskeho Arsenalu, kde hral za mládežnícke tímy. Podpísal trojročný kontrakt, ktorý si v marci 2015 predĺžil až do júna 2018. V júni 2018 ho predĺžil opäť. Počas sezón 2017/18 a 2018/19 sa Iliev trikrát objavil na lavičke prvého tímu Arsenalu; prvýkrát to bolo v zápase s Norwichom v Carabao Cupe v októbri 2017, druhýkrát v zápase proti Karabachu a tretíkrát dokonca vo finále Európskej ligy UEFA proti Chelsea. Do hry však nezasiahol ani raz.
Sereď.
V júli 2019 odišiel Iliev na jednoročné hosťovanie do slovenského klubu ŠKF Sereď. 22. júla 2019 debutoval za Sereď v zápase proti Spartaku Trnava vonku. Sereď prehrala 0–2.
Reprezentačná kariéra.
Iliev reprezentoval Severné Macedónsko vo výbere do 19 aj do 21 rokov. Dohromady odohral desať zápasov. Bol povolaný aj do seniorskej reprezentácie, kde si odsedel na lavičke desať zápasov. Do hry sa nedostal ani v jednom zo zápasov.
Prvá inaugurácia Ivana Gašparoviča

Prvá inaugurácia prezidenta Ivana Gašparoviča sa uskutočnila v utorok 15. júna 2004 v Bratislave na námestí Eugena Suchoňa v budove Slovenskej filharmónie zvanej "Reduta".
Priebeh inaugurácie.
Inaugurácia sa podľa programu začala o 11.40 hod. a prezident Gašparovič napoludnie zložil do rúk predsedu Ústavného súdu Slovenskej republiky Jána Mazáka sľub, ktorého znenie je presne stanovené Ústavou Slovenskej republiky (čl. 104, ods. 1) a sľub teda znie nasledovne:Potom ako prezident prečítal text sľubu, jeho zloženie potvrdil podaním ruky predsedovi Ústavného súdu a následne text sľubu podpísal, Ján Mazák osvedčil, že ústavný akt prebehol v súlade so základným zákonom štátu a vyhlásil, že sa Ivan Gašparovič ujal funkcie prezidenta Slovenskej republiky na obdobie piatich rokov.
Na znak toho, že sa prezident ujal úradu zaznela Slovenská hymna a z nábrežia Dunaja bolo vypálených 20 delostreleckých sálv.
Inauguračný prejav.
Prezident okrem iného vyhlásil, že je: „"pripravený obhajovať ústavné a široké slovenské národné záujmy. A tie sú v prvom rade ekonomické, sociálne, kultúrne, jedným slovom – humánne, ľudské.“" Celé znenie prejavu je možné zobraziť kliknutím na externý odkaz na konci článku.
Te Deum.
Po skončení programu v Redute sa zhromaždenie presunulo do Dómu svätého Martina, kde bola prebehla ekumenická ďakovná bohoslužba Te Deum, ktorej predsedal Ján Sokol, arcibiskup metropolita Bratislavsko-trnavskej arcidiecézy za účasti nitrianskeho diecézneho biskupa Jána Chryzostoma kardinála Korca, havanského arcibiskupa Jaime Lucasa kardinála Ortegu y Alamina. Na bohoslužbe boli prítomní aj zástupcovia ďalších cirkví a náboženských spoločností pôsobiacich na Slovensku, napríklad generálny biskup Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku Július Filo.
Parížsky šalát

Parížsky šalát (hovorovo "parižák") je druh šalátu, ktorý má v rôznych krajinách rôzne zloženie.
V Česku a Slovensku to je druh šalátu, vyrábaného z parížskej či inej mäkkej salámy, sladkokyslých sterilizovaných uhoriek, cibule, sterilizovaného hrášku, majonézy, horčice, soli, mletého korenia, worcestra, octu a cukru.
Cléber Nascimento da Silva

Cleber Silva Nascimento (* 3. jún 1986, São Paulo) je profesionálny brazílsky futbalista hrajúci za slovenský klub ŠKF Sereď. Hráva ako záložník alebo krídelník a na drese nosí číslo 10.
Cleber odštartoval kariéru v klube São Carlos. V roku 2006 prišiel do svojho prvého európskeho klubu. V Arménsku hral za FC Mika. V roku 2008 odišiel na Slovensko, kde sa upísal Petržalke. Po dobrých výkonoch ho angažovalo české Slovácko. Po angažmá v Slovácku sa vrátil do rodnej Brazílie, kde hral za Corinthians Alagoano. V roku 2012 sa vrátil na Slovensko, konkrétne do Nitry. Po dvoch rokoch odišiel do trnavského Spartaka. V roku 2016 ho získal bratislavský Slovan. V drese belasých sa ale Cleber nedostal do dobrej formy a po sezóne odišiel do Zlatých Moraviec. Od leta 2019 je hráčom Serede.
Gordon Ramsay

Gordon James Ramsay OBE (* 8. november 1966 Johnstone, Škótsko) je britský šéfkuchár a televízna osobnosť. Získal celkovo 16 Michelinskych hviezd a v roku 2001 sa stal jedným z troch šéfkuchárov v Spojenom kráľovstve, ktorý držal 3 hviezdy pri troch reštauráciach naraz. Je známy predovšetkým moderovaním televíznych reality show o varení, ako je "Ramsay’s Kitchen Nightmares" alebo (Enough boss)"Už dosť, šéfe!" (niekedy uvádzaná aj ako "Pekelná kuchyňa", v origináli "Hell’s Kitchen").
Osobný život.
Od svojich piatich rokov vyrastal v Stratford-upon-Avon. Neskôr, v šestnástich rokoch sa presťahoval z rodinného domu do bytu v Banbury v Anglicku. V roku 1996 si vzal Cayetan Elizabeth Hutchesonovú, známu ako Tanu Ramsayovú. Pár má 4 deti: dcéru Megan Jane (* 1998), dvojčatá Jacka Scotta a Holly Annu (* 1999) a dcéru Matildu Elizabeth (* 2001)
Na začiatku svojej kariéry pracoval v Londýne pod kuchárom Marcom Pierrom Whitom v reštaurácii Harveys.
V roku 2011 účinkoval v americkom animovanom seriáli Simpsonovci ako animovaná postavička, ktorú aj sám nadaboval. Do češtiny ho nadaboval šéfkuchár Zdeněk Pohlreich.
Meria 189 cm a je ľavákom.
Panini

Panini môže byť:
Panini (jedlo)

Panini (jednotné číslo "panino" - žemľa) je taliansky výraz pre sendvič, žemlu pripravený z iného ako plátkovaného chleba (takéto sendviče sa v Taliansku nazývajú "tramezzino").
Panini sa typicky pripravujú z ciabatty, z michetti alebo aj z bagety. Chlieb sa pozdĺžne rozreže a vyplní lahôdkovou náplňou, ako je saláma, šunka, syr, mortadela či iné pochúťkové potraviny . Panini sa vždy podáva teplé, ohriate, zapečené v grile či v zapekacej piecke alebo v toustovači. 
Obľúbená stredotalianska verzia panini sa plní plátkami bravčovej porchetty pečené so soľou, rozmarínom a šalviou. 
História.
Prvé písomné záznamy o predchodcoch týchto sendvičov sa síce objavili v talianskych kuchárskych knihách už v 16. storočí a prvé americké zmienky o nich sa datujú do roku 1956, avšak tento pokrm prišiel v milánskych baroch zvaných "paninoteche" do kurzu až v 70. a 80. rokoch 20. storočia.
Piadina

Piadina (tal. piadina romagnola, v romaňolskom nárečí "pida, pieda" alebo "piè") je druh tenkej pšeničnej placky, typickej predovšetkým pre taliansky región Romagna. Podáva sa slaná, plnená syrom, salámou, tvarohom a zeleninou alebo sladká s marmeládou, medom alebo čokoládou.
Pôvod.
História romaňolskej piadiny siaha až do dávnych čias, keď išlo o jedlo skôr chudobných obyvateľov. Postupom času si však vyslúžila aj miesto na stoloch strednej a vyššej vrstvy.
Prvý, kto pripravil pšeničnú placku (aj keď pravdepodobne nie v jej terajšej podobe) boli Etruskovia, ktorí sa dobre vyznali v pestovaní a spracovaní obilia. Piadina sa podávala aj v antickom Ríme, kde však patrila medzi pochúťky bohatých obyvateľov a vyšších vrstiev, pretože musela byť podávaná hneď po upečení, pretože po nejakej dobe stvrdla a nebola požívateľná. Nebola preto vhodná pre bežné meštianstvo, ktoré muselo jedlo uchovávať dlhšiu dobu.
V stredoveku boli všetky kysnuté výrobky jedlom panstva a výrobky bez droždia, nekysnuté, vyrobené iba z múky a vody sa stali jedlom chudobných.
V roku 1900 sa piadina pomaly dostávala na všetky romaňolské stoly, stala sa jedlom ľahko dostupným a pripravovaným na počkanie. Vďaka turistom sa stala medzinárodne známou a vyhlásenou pochúťkou.
Piadina je zapísaná do zoznamu tradičných talianskych agropotravinárskych výrobkov (P.A.T.) kraja Emilia-Romagna.
Keďže je územie, pre ktoré je piadina typická široké, neexistuje len jeden recept, ako túto pšeničnú pochúťku urobiť. Líšia sa od seba tiež vzhľadom. Čím viac sa nachádzate na severe je piadina hrubšia a naopak čím viac idete na juh, je tenšia.
Arabská Wikipédia

Arabská Wikipédia je arabská jazyková verzia Wikipédie – internetovej encyklopédie so slobodným obsahom, na ktorej tvorbe ako autori a redaktori spolupracujú dobrovoľní prispievatelia.
Založená bola 9. júla 2003. Počtom článkov bol k 2. augustu 2019 s 913 358 na 17. mieste, mala 4 367 aktívnych redaktorov.
Obsah.
V auguste 2019 získala indikátor 167 v hĺbke článkov. Umiestnila sa tak na 10. mieste spomedzi Wikipédií s viac než 100 000 článkami. Pre porovnanie anglická má najviac s 965, druhá srbo-chorvátska 765 a tretia thajská 268. Slovenská má 19.
Návštevnosť.
Medzi 1. a 30. septembrom 2018 na arabskú Wikipédiu prichádzajú návštevníci z týchto krajín (10 najčastejších) pričom arabská Wikipédia tvorí 1,2 % z celkového počtu návštev:
Blokovanie.
Arabská Wikipédia bola bez udania dôvodu zablokovaná sýrskou vládou.
Na Wikimánii 2008 Jimmy Wales tvrdil, že významné zatknutia (ako egyptský bloger Kareem Amer) by mohli spomaliť vývoj arabskej Wikipédie odstrašovaním záujemcov o prispievanie.
Oshawa

Oshawa je kanadské mesto v južnom Ontáriu, ležiace na brehu Ontárijského jazera.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2016 malo 159 458 obyvateľov. Názov Oshawa pochádza z jazyka Ojibwa: "aaz haway" s významom križovatka alebo kríž. Oshawa je najväčšou obcou regiónu Durham a sídlia v nej tri vysokoškolské inštitúcie.
Dejiny.
Korene Oshawy sú spojené s automobilovým priemyslom, špeciálne s kanadskou divíziou firmy General Motors, zvanou General Motors Canada. Založená bola v roku 1876 ako McLaughlin Carriage Company. Riaditeľstvo General Motors of Canada je stále v meste. Dom zakladateľa a riaditeľa firmy, Parkwood Estate, je národnou historickou pamiatkou Kanady.
Najstaršie známky osídlenia pochádzajú z 15. storočia. V roku 1849 bola Oshawa založená ako obec („village“). Jej prístav bol v tom čase známy ako Port Sydenham a bol približne 5 kilometrov od mesta. V roku 1856 prišla do Oshawy železnica. V roku 1876 Robert McLaughlin premiestnil svoju firmu na výrobu kočov do Oshawy a v roku 1907 firma začala vyrábať autá. 8. marca 1924 získala Oshawa označenie mesto („City“).
Ekonomika a doprava.
Oshawou prechádza diaľnica 401 a diaľnica 407. Nachádza sa tu letisko Oshawa Executive Airport, prístav a železničné trate spoločností CN a CP. Železničnú dopravu poskytujú spoločnosti VIA (diaľkovú) a GO Transit (regionálnu) a Durham Regional Transit (mestskú hromadnú dopravu).
Inštitúcie.
V meste sídlia tri vysokoškolské inštitúcie, Durham College, Trent University Durham a Ontario Tech University.
Umenie.
V meste sídli filharmonický orchester Ontario Philharmonic a Regent Theatre. Galéria Robert McLaughlin Gallery vlastní približne 4 000 diel, Canadian Automotive Museum prezentuje automobilovú históriu Kanady a Oshawa Museum približuje históriu mesta.
Šport.
V Oshawe je štadión Tribute Communities Centre, sídlom tímu Oshawa Generals. V Oshawe sa konali Majstrovstvá sveta v halovom lakrose mužov 2003 a Majstrovstvá sveta v lakrose žien 2013.
Enzo Vecciarelli

Gen. Enzo Vecciarelli (* 13. máj 1957, Colleferro, Taliansko) je taliansky vojak a generál. Bol veliteľom Talianskych vzdušných síl. Od novembra 2018 je náčelník štábu Ozbrojených síl Talianska.
Životopis.
Vecciarelli je stíhací pilot. Väčšinu svojej kariéry pracoval vo 4. krídle v Grosseto. V rokoch 1999 až 2002 krídlu velil. Potom slúžil v štábnych pozíciách. V roku 2003 velil kontingentu talianskych vzdušných síl v Iraku. V rokoch 2007 až 2010 bol vojenským atašé v Berlíne s akreditáciou tiež pre Dánsko a Holandsko. V roku 2011 sa stal náčelníkom Štábu vzdušných síl pre operácie. V rokoch 2012 až 2015 pracoval v Národnom stredisku pre vyzbrojovanie. Od 26. februára 2015 do 29. februára 2016 bol zástupcom náčelníka Generálneho štábu. V období od 30. marca 2016 do 5. novembra 2018 bol Náčelníkom štábu Talianskych vzdušných síl. Od 5. novembra 2018 je náčelníkom Generálneho štábu Talianskych ozbrojených síl.
Múzeum Karola Plicku

Múzeum Karola Plicku je bývalé štátne múzeum, ktoré obsahovalo expozície venované slovenskému folkloristovi Karolovi Plickovi (18941987) s osobitným zreteľom na jeho zobrazenie slovenskej ľudovej kultúry. Nachádzalo sa v Prónayovskej kúrii v Blatnici pri Martine, ktorú spolu s príslušnými pozemkami získalo Slovenské národné múzeum (SNM) v roku 1986 od vtedajšieho Štátneho majetku Blatnica. Múzeum bolo slávnostne otvorené 13. augusta 1988.
V roku 2019 bolo múzeum trvalo zatvorené pre nevyhovujúci technický stav, ktorý priamo ohrozoval samotnú expozíciu. Expozícia bola presťahovaná do hlavnej budovy SNM v Martine.
Bogdan Mitrea

Bogdan Alexandru Mitrea (* 29. september 1987, Kluž, Rumunsko) je profesionálny rumunský futbalista.
Mitrea počas svojej kariéry hrával prevažne v Rumunsku. V roku 2019 sa stal novou posilou Spartaka Trnava. V klube je momentálne kapitánom a dôležitou súčasťou obrany. Kapitánom bude dovtedy, kým sa nevráti zranený Erik Grendel.
Die to Live (Volbeat)

„Die to Live“ je štvrtá skladba dánskej hudobnej skupiny Volbeat z ich siedmeho štúdiového albumu "Rewind, Replay, Rebound", ktorý vydali 2. augusta 2019 vydavateľstvá Universal, Vertigo a Republic Records. Ako singel skladba vyšla 1. novembra 2019.
Die to Live

Die to Live môže byť:
Dusty Springfieldová

Mary Isobel Catherine Bernadette O'Brienová, OBE (; * 16. apríl 1939, Londýn, Anglicko† 2. marec 1999, Henley-on-Thames, Oxfordshire, Anglicko), známa ako Dusty Springfieldová (), bola britská speváčka. V roku 1999 bola uvedená do Rock and Roll Hall of Fame. V tom istom roku ju časopis "Mojo" zaradil medzi 25 najlepších speváčok v rockovej hudbe.
Filmografia.
Dusty Springfield bola moderátorkou alebo hosťom v niekoľkých televíznych reláciách:
Kitty Wells

Kitty Wells, vlastným menom Ellen Muriel Deasonová (angl. Ellen Muriel Deason; * 30. august 1919, Nashville, Tennessee, USA – † 16. júl 2012, Nashville) bola americká country speváčka, skladateľka a členka Grand Ole Opry.
Jej hit z roku 1952 "It Wasn't God Who Made Honky Tonk Angels" z nej urobil prvú ozajstnú ženskú spevácku country hviezdu, ktorá bola označovaná lichotivým prídomkom "Kráľovná Country Music". Vrchol jej kariéry nastal v 50. a 60. rokoch 20. storočia. Spoločne s Dolly Partonovou, Lorettou Lynnovou, Rebou McEntirovou, Tammy Wynettovou, Patsy Clinovou a Tanyou Tuckerovou patrí medzi najväčšie ženské legendy americkej country scény. V roku 1976 bola uvedená do americkej country siene slávy Country Music Hall of Fame, ktorej bola aj najstarším doposiaľ žijúcim členom.
Rafael Tavares

Rafael Tavares dos Santos (* 26. jún 2000, Porto Seguro, Brazília) je profesionálny brazílsky futbalista hrajúci za brazílsky klub Capivariano z ktorého je na hosťovaní MFK Karviná.
Tavares je odchovancom Capivariana, odkiaľ v roku 2018 odišiel na hosťovanie do Spartaka Trnava. Spočiatku hrával len za mládežnícky tím Trnavy, no od začiatku roku 2019 bol stálym členom prvého tímu. Momentálne sa vrátil do svojho klubu Caprivariana. Z Caprivariana je na hosťovaní v Kravinej.
Rewind the Exit

„Rewind the Exit“ je tretia skladba dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat z ich albumu "Rewind, Replay, Rebound", ktorý vydali 2. augusta 2019 vydavateľstvá Universal, Vertigo a Republic Records. 
V deluxe verzii albumu vyšla aj demonahrávka skladby.
Zliatina sodíka a draslíka

Zliatina sodíka a draslíka (častokrát označovaná aj ako NaK) je zliatina ktorá vzniká spoločným tavením sodíka a draslíka. Má eutektické vlastnosti a pri správnom pomere sodíka a draslíka môže byť dokonca kvapalná aj pri izbovej teplote. Táto zliatina je ešte viac reaktívna než samotný sodík či draslík, a pri vystavení atmosférickému vzduchu sa dokonca občas môže samovznietiť.
Vlastnosti a bezpečnosť.
Táto zliatina je kvapalná za izbovej teploty pokiaľ obsahuje 40 - 90% draslíka. Tak ako aj samotné alkalické kovy, ktoré ju tvoria prudko reaguje vodou, a preto sa skladuje v petroleji, alebo inom kvapalnom uhľovodíku. Pokiaľ je nutné aby bola zliatina čo najčistejšia, bez prímesí, ktoré vznikajú jej oxidáciou môže sa uchovávať aj v ochrannej atmosfére vzácneho plynu (napr. hélia alebo argónu).
Pri kontakte so vzduchom sa na povrchu vytvára vrstva oxidov a superoxidov sodíka a draslíka, pričom najnebezpečnejší z nich je superoxid draselný, ktorý sa môže vznietiť. Okrem toho prudko reaguje s vodou, ale aj organickými látkami.
Zliatina NaK má taktiež vysoké povrchové napätie a preto sa pri rozliatí, podobne ako ortuť, spája do guľôčok.
Merná tepelná kapacita tejto zliatiny je 982 J/kg⋅K. Pre lepšiu predstavu, táto hodnota predstavuje zhruba 1/4 mernej tepelnej kapacity vody.
Využitie.
Ako chladiace médium.
Ako chladivo sa využíva najmä v experimentálnych rýchlych atómových reaktoroch. Tieto reaktory využívajú vysoko energetické neutróny, a preto v nich voda, ktorá je neutrónový moderátor (spomaľuje vysokoenergetické rýchle neutróny), nie je vhodným chladivom.
Okrem toho sa využívala aj ako chladivo termoelektrických generátorov BES-5, ktorými boli napájané sovietske radarové družice US-A. Problémom je, že pri niektorých z týchto družíc, ako napríklad Kosmos 1867 a Kosmos 1818, toto chladivo uniklo, pričom pri nízkych teplotách vesmíru zamrzlo, čím vznikli niekoľko centimetrové guľôčky. Pri takomto uniknutom chladive teda ide o tzv. kozmický odpad, ktorý predstavuje hrozbu zrážky pre družice, ktoré sa nachádzajú na obežnej dráhe.
Ako chladivo táto zliatina našla využitie dokonca aj v oblasti počítačových komponentov, ako chladič procesoru Danamics LMX Superleggera, kde NaK obieha vo vnútri chladiča čím odvádza teplo od procesoru.
V organickej chémii.
Tak ako aj samotný sodík a draslík má aj ich zliatina redukčné vlastnosti, a preto sa v organickej chémii využíva ako redukčné činidlo.
Príprava.
Existuje viacero spôsobov ktorým sa dá táto zliatina pripraviť.
Jedným z nich je príprava zo sodíka a draslíka, ktoré sa vložia do nádoby, do ktorej je privádzaný vzácny plyn, tá sa potom nahreje tak aby sa oba kovy roztavili, po vychladení sa vzniknutá zliatina buď zaleje uhľovodíkom alebo sa s ňou pracuje pod ochranou atmosférou vzácneho plynu.
Ďalším z nich je destilácia roztaveného sodíka s roztaveným chloridom draselným, pričom časť sodíka reaguje s chloridom draselným za vzniku draslíka a chloridu sodného a časť sa spolu s draslíkom oddestiluje a vytvorí s ním zliatinu. Táto metóda sa výužíva aj pri priemyselnej výrobe tejto zliatiny.
Show

Show môže byť:
Sidžo

Sidžo (, hanča 時調) je forma kórejskej krátkej lyrickej básne, ktorú tvorí strofa z troch veršov po 1416 slabikách, spolu najviac 45 slabík. Išlo o veľmi obľúbenú a rozšírenú básnickú formu, ktorá zažívala vrchol rozkvetu v 14.17. storočí.
Michal Orság

Michal Orság z Gutu (o mene pozri nižšie) (* ?†? 1484) bol uhorský šľachtic, palatín a kráľovský pokladník.
Meno.
Podoby jeho mena sú:
Rodičia a deti.
Jeho otcom bol Gašpar Orság. Michal mal 2 dcéry a 4 synov (z ktorých jeden sa tiež volal Michal).
Pôvod rodu.
Meno Orság (Országh) je priezvisko, ktoré nosili príslušníci jednej vetvy rodu nazývaného "z Gutu" (de Guth, maď. Gúthy), a to vetvy začínajúcej sa práve Michalom Orságom (výraz "z Gutu" zostal v tejto vetve už len prídomkom mena Oszág). Gut(h) označuje sídlo/územie v Sabolčskej župe (v dnešnej Ukrajine). Országh doslova znamená "krajina" a podľa legendy toto meno dostal Michal od kráľa Žigmunda v dôsledku toho, že tento výraz Michal vyslovil počas ich prvého vzájomného rozhovoru, ktorý sa uskutočnil ešte počas Michalovho detstva.
Rod "de Guth" pochádzal z (resp. bol vetvou) rodu Gutkeled (Guth-Keled), o ktorého pôvode uvádza Viedenská obrázková kronika: "„Potom za vlády kráľa Petra, imigrovali Kelad a Gut, traja bratia švábskeho pôvodu. Narodili sa na hrade v Stofe.“" ("Sed postea, tempore Petri regis Kelad et Gut intrant tres frateres ex gente Svevorum procreati. De castello Stof sunt nativi.") 
Život.
V roku 1433 bol Michal hlavným komorníkom a sprevádzal kráľa Žigmunda do Ríma, kde bol tento korunovaný za cisára Svätej rímskej ríše nemeckého národa.
Michal zastával funkciu palatína v rokoch 14581484 a dvakrát funkciu kráľovského pokladníka: prvýkrát v rokoch 1436-1437/1438 (t.j. prevažne za vlády kráľa Žigmunda Luxemburského) a druhýkrát v rokoch 1440-1453 (t.j. do prevzatia vlády Ladislavom Pohrobkom).
V občianskej vojne, ktorá nasledovala po smrti kráľa Žigmunda na konci roku 1437, bojoval Michal spolu s Jánom Huňadym za tzv. národnú (čiže protihabsburskú) stranu. V roku 1445 sa Michal Orság z Gutu stal jedným zo siedmich hlavných kapitánov, ktorí boli zvolení za správcov Uhorska, kým sa už korunovaný ale ešte maloletý Ladislav Pohrobok neujme trónu. Sedem hlavných kapitánov si v roku 1446 zvolilo za svojho vodcu ("gubernátora krajiny") Jána Huňadyho, ktorý bol po úspešných bojoch proti Turkom národným hrdinom. V roku 1447 boli siedmi hlavní kapitáni zrušení. Ladislav Pohrobok nastúpil na trón v roku 1453.
Čachtice a Častkovce.
V roku 1466 sa Michal Orság z Gutu stal majiteľom čachtického hradu a aj opevnenej kúrie v Častkovciach, z ktorej po niekoľkých prestavbách vznikol dnešný kaštiel v Častkovciach. Hrad sa stal sídlom rodiny Orságovcov a zostal v ich vlastníctve, až kým v roku 1597 rodina nevymrela. Zrúcanina hradu dnes priťahuje veľa turistov pre jeho neskoršie spojenie s neslávne známou grófkou Bátoriovou.
Štadión Myjava

Štadión Myjava je futbalový štadión v slovenskom meste Myjava. Domáce zápasy tu hráva klub Spartak Myjava, ktorý momentálne pôsobí v 3. lige. Kapacita štadióna je 2 709 miest na sedenie. Štadión bol renovovaný počas sezóny 2012/13.
Dominik Greif

Dominik Greif (* 6. apríl 1997, Bratislava) je slovenský futbalista hrajúci za španielsky klub RCD Mallorca ako brankár.
Greif je rodákom z Bratislavy a odchovancom klubov ŠK Vrakuňa Bratislava a neskôr aj Slovan Bratislava. Za prvý tím Slovana debutoval už v roku 2016, no jednotkou v zostave nebol. V úvode sezóny 2018/19 sa mu z brány podarilo po skvelých výkonoch vytlačiť Michala Šullu a stal sa jednotkou belasých v bráne.
Dino Špehar

Dino Špehar (* 8. február 1994, Osijek, Chorvátsko) je chorvátsky futbalista hrajúci za slovenský klub ŠKF Sereď.
Špehar sa narodil v chorvátskom meste Osijek, kde aj začínal s futbalom. Po pôsobení v rodnom Osijeku sa presťahoval do konkurenčného Dinama Záhreb. Hosťoval aj v Lokomotive Záhreb, či Istre 1961. Po angažmá v Splite sa v roku 2017 rozhodol po prvýkrát v kariére odísť do zahraničia. Zvolil si rumunský Kluž. Za klub ale neodohral ani jeden zápas a hosťoval v dvoch ďalších rumunských tímoch. V roku 2019 po angažmá v Albánsku prišiel do slovenskej Serede.
Teenage Bottlerocket

Teenage Bottlerocket je americká punk rocková hudobná skupina založená v meste Laramie v štáte Wyoming v roku 2000.
Skupinu založili dvojčatá Ray a Brandon Carlisloví, po rozpadnutí ich predchádzajúcej skupiny Homeless Wonders v roku 2000. Na hudbu skupiny silne vplýva gitarista a druhá skupina spolu-speváka Kodyho Templemana s názvom The Lillingtons a punk rockové skupiny ako Ramones, Screeching Weasel, Green Day, Bouncing Souls a Misfits.
Dňa 7. novembra 2015 nečakane umrel bubeník Brandon Carlisle po krátkej hospitalizácii.