László Rajk

László Rajk (* 8. máj 1909, Székelyudvarhely† 15. október 1949, Budapešť) bol maďarský komunistický politik a funkcionár (1944 tajomník strany, 19451949 člen predsedníctva), minister vnútra a zahraničných vecí Maďarskej republiky, obeť vykonštruovaného politického procesu. V roku 1955 bol rehabilitovaný.
Životopis.
László Rajk sa narodil v roku 1909 ako deviaty z jedenástich detí do rodiny obuvníka v sedmohradskom meste Székelyudvarhely. Po vyštudovaní lýcea reformovanej cirkvi v rodnom meste začal v roku 1929 študovať maďarčinu a francúzštinu na Filozofickej fakulte Univerzity Loránda Eötvösa v Budapešti. Štúdium nedokončil, pretože v roku 1930 nadviazal spoluprácu s komunistami a o rok neskôr sa dokonca stal členom komunistickej strany (KMP). Pre ilegálnu činnosť v prospech strany a viacnásobné väzobné stíhanie bol prinútený univerzitu opustiť.
Od roku 1933 pracoval ako robotník na stavbách a v roku 1935 sa v rámci Federácie stavebných robotníkov podieľal na organizovaní štrajkov. V roku 1936 bol stranou vyslaný do Prahy, odkiaľ sa dostal do Španielska, kde bojoval za republikánov v španielskej občianskej vojne. Bol politickým komisárom a tajomníkom strany maďarského práporu medzinárodnej brigády. Po víťazstve frankistov bol do roku 1941 internovaný vo Francúzsku a následne sa vrátil do Maďarska, kde ďalej pracoval pre komunistický odboj. Stal sa tajomníkom ilegálnej komunistickej strany MKP. Skrýval sa u svojej priateľky Júlie Földi, s ktorou sa v roku 1944 oženil. V roku 1944 bol po prevzatí moci nacistickými šípovými krížmi uväznený a transportovaný do Nemecka. Pred popravou ho zachránila intervencia jeho brata Endreho, ktorý bol štátnym tajomníkom. Po návrate do Maďarska naďalej pracoval pre komunistickú stranu a pôsobil ako prvý tajomník budapeštianskej sekcie strany a následne ako zástupca generálneho tajomníka strany.
Po vojne síce komunisti voľby nevyhrali, no Rajk sa vo vláde z roku 1946 stal ministrom vnútra. Z tohto postu sa Rajk podieľal na kriminalizácii opozície a na prvých procesoch v povojnovej krajine. Založil tiež maďarskú štátnu políciu ÁVH. Pod zámienkou údajnej fašistickej orientácie bolo zavretých 1000 až 1500 spolkov. Jeho zásluhou boli z mnohých pracovných miest odstránené nepohodlné osoby a pripravil tiež akciu proti Maloroľníckej strane, ktorá vyhrala predchádzajúce voľby. Komunistom sa v Maďarsku nakoniec aj vďaka Rajkovi podarilo získať veľký vplyv a po voľbách v roku 1947 sa ujali moci.
Proces s Rajkom.
Pomerne obľúbený Rajk však čoskoro prišiel do konfliktu s vodcom strany Matyásom Rákosim, ktorý narozdiel od Rajka strávil vojnu v Moskve a ktorý v Rajkovi videl mocenského protivníka. Proti domácim komunistom sa vytvorila opozícia stalinistického moskovského krídla strany a Rajk musel vymeniť post ministra vnútra za menej prominentný úrad ministra zahraničných vecí. V roku 1948 sa vyostril spor medzi Juhosláviou a Sovietskym zväzom a Rajk, ktorý voči Juhoslávii vystupoval skôr zmierlivo na svoje styky doplatil. Už od začiatku roku 1949 sa v Maďarsku pripravoval proces s vnútornými nepriateľmi a v máji 1949 vedenie komunistov rozhodlo, že do čela procesu bude postavený Rajk.
Vykonštruovaný a zinscenovaný politický proces s Rajkom a (Lazarom Brankovom) súvisel s vylúčením Juhoslávie z komunistického tábora v júni 1948 a následnom prenasledovaní domnelých a skutočných Titovych priaznivcov a spojencov. 
30. mája 1949 bol Rajk zatknutý a následne v procese so siedmymi ďalšími Maďarmi obvinený ako titoistický zradca a špión, ktorý chcel v Maďarsku nastoliť kapitalistický imperialistický systém. Spočiatku sa rozvíjala aj fašistická verzia obžaloby. Rajk bol nakoniec v procese v septembri odsúdený k trestu smrti a 15. októbra 1949 popravený. Udalosť bola jedným z prvých procesov podobného typu mimo Sovietskeho zväzu a otvorila sled podobných procesov v ďalších nových komunistických krajinách vrátane Československa (proces Slánský a spol.).
Po Stalinovej smrti sa vo Východnom bloku vytvorili vhodné podmienky pre uvoľnenie režimov a v rámci prvej destalinizácie bol Rajk v júli 1955 rehabilitovaný a so svojimi dvomi spoločníkmi odsúdenými na smrť dôstojne pochovaný. Udalosť pohrebu prepukla v masovú demonštráciu, ktorá bola predzvesťou Maďarského povstania v októbri 1956.