Beneš Krabice z Weitmile

 
Beneš Krabice z Weitmile, (""; * 14. storočie† 27. júla 1375), bol český katolícky kňaz, v rokoch 13631375 arcidiakon žatecký, pražský kanonik, autor latinsky písanej kroniky a tretí riaditeľ stavby pražskej katedrály.
Život a rodina.
Miesto a dátum narodenia Beneša sú neznáme. Patril k najznámejším príslušníkom rodu Krabicovcov z Weitmile, ktorého predkovia prišli do Čiech z Durínska. Rod bol pôvodne usadený v severných Čechách a patril k drobnej šľachte, ale niektorí jeho členovia žili aj ako mešťania v Českej Lípe, a to asi už od založenia mesta Henrichom z Lípy. V Českej Lípe sa pravdepodobne narodil aj Beneš Krabice.
Meno Beneš bolo v rodine obľúbené, takže pri niektorých údajoch nemožno s istotou rozhodnúť, s ktorou osobou tohto mena sú spojené. V roku 1350 bol ustanovený rektorom kostola svätého Jakuba v Brne a neskôr sa stal aj svätovítskym kanonikom . Od roku 1355 bol v poradí tretím riaditeľom stavby novej pražskej katedrály, Chrámu svätého Víta, pričom dohliadal na prácu Petra Parléra a jeho dielne. V roku 1373 dal preniesť do novej katedrály pozostatky českých panovníkov a o rok neskôr (1374) aj telá biskupov. Pred svätováclavskou kaplnkou bol napokon pochovaný aj on. Jeho portrétna busta, vytesaná v parlérovskej huty z opuky, sa zachovala na severnej strane chóru vo vnútornom triforiu chrámu. Latinský nápis, vytesaný gotickou fraktúrou pod bustou, nazýva Beneša menom "Benedictus dictus Crabiczie", označuje ho za tretieho riaditeľa stavby katedrály ("director fabricae tertius") a pripája presný dátum jeho úmrtia ("obiit anno d. 1775 die 27 mensis julii").
Dielo.
Na želanie cisára Karla IV. napísal spis "Cronica ecclesiae Pragensis", alebo Kronika pražského kostola, často nazývaná Kronika Beneša Krabice z Weitmile. Dielo je rozdelené do štyroch kníh a zaznamenáva udalosti z rokov 12831374. Prvé tri knihy sú úpravou kroniky Františka Pražského, ktorá bola dovedená do roku 1353, ale preberané správy dopĺňal Beneš Krabice vlastnými dodatkami, zmiernil Františkove výčitky voči Jánovi Luxemburskému a použil tiež neznáme záznamy. Štvrtú knihu napísal samostatne, aj keď v nej prerozprával časť vlastného životopisu Karla IV. a čiastočne použil aj životopis Arnošta z Pardubíc, ktorého autorom bol vyšehradský dekan Viliam z Lestkova.
Kronika pražského kostola, ako aj ďalšie kroniky doby Karlovej, nedosahuje hodnotu o málo staršej Zbraslavskej kroniky, literárna úroveň textu je nevalná a ani ako historik sa jej autor nevyrovná Petrovi Žitavskému. Napriek tomu najmä štvrtá kniha predstavuje dôležitý prameň pre poznanie doby Karla IV. Posledná kniha kroniky obsahuje množstvo cenných správ, pretože v nej Beneš Krabice opisuje udalosti, ktoré osobne zažil alebo sa o nich dozvedel od hodnoverných svedkov. Je tu aj vôbec najstarší zachovaný zápis svätováclavského chorálu. Popísal tiež okolnosti vzniku Veľkého jazera, dnes zvaného Máchovo jazero.
Kronika a Uhorsko.
Kronika zachytáva niektoré udalosti viažúce sa k Uhorsku. Opisuje krátke vládnutie českého kráľa Václava III. v Uhorsku v rokoch 13011305, ako aj boje Jána Luxemburského s Matúšom Čákom Trenčianskym.
Vydania latinského originálu.
Kronika sa zachovala v jedinom rukopise datovanom zhruba medzi 13801400, ktorý je uložený v Archíve Pražského hradu.. Novodobé latinské vydania: 
Zaujímavosť.
Postava Beneša Krabice z Weitmile sa vyskytla v seminári pred divadelnou hrou Českej neba od Zdeňka Svěráka a Ladislava Smoljaka. Vedľa Beneša Krabice v Cimrmanovej prvotine vystupuje aj Smil Flaška z Pardubíc, s ktorým Beneš vedie dialóg o milostných trampotách.