burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zoznam literárnych článkov/Š

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 68 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
š?
Š'-ťing
ša.
Šakal (román)Šaman KingŠarlátové písmenoŠarlotina pavučinka (kniha)
še.
Šebo TimkoŠelma (Rendell)
ši.
Šiki MasaokaŠikibu MurasakiováŠimon OndrušŠimon ValóŠimon z KézyŠinigami
ší.
Šípková Ruženka
šk.
Škaredé káčatkoŠkoricové dievča
šl.
Šlomo ibn Gabirol
šľ.
Šľachta Bratislavskej stolice
šm.
Šmuel ibn TibonŠmuel Josef Agnon
šo.
Šota Rustaveli
šó.
Šódžo-aiŠónen-ai
šp.
Španielska literatúra
št.
Štát a právoŠtefan AlgöverŠtefan Atila BrezányŠtefan BalákŠtefan Ferdinand SeleckýŠtefan FurdekŠtefan GálséčiŠtefan GráfŠtefan HajdinŠtefan HríbŠtefan HuslicaŠtefan ChrappaŠtefan JanšákŠtefan JastrabíkŠtefan KasardaŠtefan KereškéniŠtefan KomodickýŠtefan KonkolŠtefan KorčmárošŠtefan KrálikŠtefan KrčméryŠtefan KýškaŠtefan LeškaŠtefan LuxŠtefan Marko DaxnerŠtefan MoravčíkŠtefan OľhaŠtefan Patrik KováčŠtefan PilárikŠtefan Pongrác (jezuita)Štefan PovchaničŠtefan PrvokorunovanýŠtefan Romuald HadbavnýŠtefan SandtnerŠtefan SokolŠtefan StrážayŠtefan SzékelyŠtefan ZermeghŠtefan ŽáryŠtefánia PártošováŠtylizácia (formulovanie)Štyri (zbierka poviedok)
šu.
Šu-ťing
šú.
Šúdži Terajama
Zoznam literárnych článkov/U

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 24 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
uč.
Učebnica
ug.
Ugo Foscolo
uh.
Uhorská kronikaUhorsko-poľská kronika
ul.
Uladzimir KaratkevičUlrich KargerUlrich von HuttenUlysses (román)
um.
Umberto EcoUmelá baladaUmelecká literatúraUmenie vojnyUmenie zdravo žiťUmrieť v purpurovej krajine
un.
UnanimizmusUniverzita Komenského v Bratislave, Vydavateľstvo
up.
Upton Sinclair
ur.
Určovací kľúčUrob si sámUrsula Kroeberová Le GuinováUršuľa Kovalyk
us.
Ustanovenia svätých otcov o pokání za vraždu a o každom hriechu
ut.
Uterákový deňUtrenňaja zvezda
Zoznam literárnych článkov/Q

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 11 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
q.
Q (časopis)
qu.
QuarkQuasiQuintus CornificiusQuintus EnniusQuintus Lutatius CatulusQuintus NoviusQuintus Remmius PalaemonQuintus Serenus SammonicusQuintus TrabeaQuo vadis (román)
62P/Tsuchinshan

62P/Tsuchinshan je periodická kométa, ktorá bola objavená na observatóriu Tsuchinshan.
68P/Klemola

68P/Klemola je periodická kométa, ktorú objavil Arnold R. Klemola.
70P/Kojima

70P/Kojima je periodická kométa, ktorú objavil japonský astronóm Nobuhisa Kojima.
106P/Schuster

106P/Schuster je periodická kométa, ktorú objavil Hans-Emil Schuster.
Šiválik

Šiválik alebo iným prepisom Siválik (hind. शिवालिक, angl. "Shiwalik/S(h)ivalik Hills") je najjužnejšie pohorie Himalájí.
Je dlhé asi 1 690 km. Tiahne sa od juhozápadného Kašmíru, cez severnú Indiu po južný Nepál. Najvyšší vrch má výšku 1 067 m. 
Pohorie je známe rozsiahlymi náleziskami fosílií stavovcov.
Zoznam literárnych článkov/W

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 59 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
wa.
Wacław SierpińskiWadí’ Sa’ádaWalden alebo život v leseWalt WhitmanWalter BenjaminWalter DubislavWalter LippmannWalter RaleighWalter RudinWalter ScottWalter TevisWalther von der VogelweideWang MengWaris DirieováWashington IrvingWaterBugWawrzyniec Żuławski
we.
Wen-sin tiao-lungWestern
wh.
Whitney Houstonová
wi.
Wiener Entomologische MonatschriftWilfried WieckWilhelm Busch (farár)Wilhelm GrimmWilhelm RaabeWilkie CollinsWillard GibbsWilliam AllinghamWilliam AuldWilliam BlakeWilliam Butler YeatsWilliam Carlos WilliamsWilliam FaulknerWilliam GibsonWilliam GoldingWilliam HeinesenWilliam Makepeace ThackerayWilliam MorrisWilliam S. BurroughsWilliam SaroyanWilliam ShakespeareWilliam Somerset MaughamWilliam SteigWilliam StyronWilliam WordsworthWincenty KadłubekWinston ChurchillWisława SzymborskáWist
wl.
Wladyslaw Szpilman
wł.
Władysław ReymontWładysław Tarnowski
wo.
Wojciech JagielskiWole SoyinkaWolfgang BaumrothWolfgang HohlbeinWomen (kniha)Woody Allen
Zoznam literárnych článkov/I

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 156 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
i?
I’ve Got Something to Say
i-.
I-ťing
ia.
Ian Cameron EsslemontIan FlemingIan McEwan
ib.
Ibn TufajlIbráhím Abd al-Halím
id.
Ida KamińskaIda UrrováIdentifikačná metódaIdentita frazémyIdeografické frazeologické synonymáIdeografický opis frazémIdiomatická frazémaIdiomatické spojenieIdiomatickosť frazémyIdiomatickosť medzijazykováIdiomatickosť vnútrojazykováIdiomatikaIdiomatizmusIdiomológiaIdióm
ig.
Igino GiordaniIgnác GrebáčIgnác OravecIgor AnsoffIgor BukovskýIgor GalloIgor HochelIgor HrušovskýIgor JanevIgor KapišinskýIgor KluvánekIgor OtčenášIgor Pavlovič MedvedevIgor RusnákIgor ŠtohlIgric
ih.
Ihsán Abd al-Kuddús
ik.
IKAR
il.
Ilia Grigorievič ErenburgIliadaIlja HurníkIlustráciaIlustrátor
im.
Immaculata (časopis)Impakt faktorImplicitnosť frazémyImramImre KertészImre MadáchImrich FestImrich HenszlmannImrich KružliakImrich SteinImrich Točka
in.
In medias resIndická literatúraIndividuálna frazeológiaIndividuálny variantInferno - PekloIngrid HrubaničováIngrid LukáčováIngrid MajerikováInkunábulaInocenc Arnošt BláhaInotajInovácia frazémInsectorum sive Minimorum Animalium TheatrumIntelektuálna frazémaIntelektuálny akcent frazémIntenzifikačná frazémaInternacionalizmy vo frazeológiiInternetový časopisInterpretácia (literárna veda)Interpretácia frazémyInverzia (jazyk)Inžinierov palecInžinierske stavby / Inženýrské stavby
io.
Ioane Petrici
ió.
Ióannes KinnamosIóannes MalalasIóannes SkylitzesIóannes Zónaras
ir.
Ira LevinIrena BrežnáIrina NevickáIrma KrmešskáIrodalom és MűvészetIronická frazémaIróniaIrving Stone
is.
Isaac AsimovIsaac Bashevis SingerIsabel AllendeováIsabella SwanováIshmael Scott ReedIsrael AbrahamsIsrael Joshua SingerIssa KobajašiIstván Kiszely (vedec)
it.
Italo CalvinoItalo Svevo
iu.
Iulius Valerius PolemiusIuvenalis
iv.
Iva HercíkováIva KučerováIva MojžišováIvan AdamovičIvan Alexandrovič GončarovIvan Alexejevič BuninIvan Andrejevič KrylovIvan Baláž KráľIvan BinarIvan BukovčanIvan CankarIvan ČajdaIvan ČarnogurskýIvan ČičmanecIvan GallIvan GundulićIvan HálekIvan Horváth (spisovateľ)Ivan HudecIvan Ivanovič DmitrijevIvan Jakovyč FrankoIvan KadlečíkIvan KlímaIvan KluvánekIvan KoleničIvan KraskoIvan KrálikIvan KrčméryIvan KupecIvan LaučíkIvan LesayIvan LesnýIvan Martin JirousIvan MládekIvan MojíkIvan OlbrachtIvan PecháňIvan PišútIvan PregeljIvan Sergejevič TurgenevIvan StodolaIvan ŠtrpkaIvan TavčarIvan VazovIvan WernischIvana ChristováIvar AasenIvo Andrić
iz.
Izák AbrahamidesIzák Caban
Zoznam literárnych článkov/O

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 105 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
o.
O krátkosti života (Seneca)O myšiach a ľuďochO obrátení Bavorov a Korutáncov
o..
O. Henry
ob.
Obec spisovatelůObjektivizmus (literatúra)Obligátna zložka frazémyObrazné združené pomenovanieObraznosť frazémyObrázková kronika
oc.
Octave MirbeauOctavio PazOctopussy and The Living Daylights
oč.
Očistení
od.
Odborná frazeológiaOdkaz Dračích jazdcovOdkryté mená slovenských miest a dedínOdo DeuilOdpútaný PrometeusOdysea (Homér)Odysseas Elytis
oh.
Ohňom a mečom
ok.
Okane ga Nai!Okazionálny variant frazémyOkolie frazémyOkrídlené slováOktalógia
ol.
Oldřich Prefát z VlkanovaOleg Grigorievič DrobnickijOleg PalumbínyOleg PastierOleh Viktorovyč ŠynkarenkoOlga SommerováOlga TokarczukováOlga WallóOliver SacksOlivier JacquemondOlivier WeberOltár
oľ.
Oľga Alexandrovna SlavnikovováOľga FeldekováOľga KeltošováOľga KralovičováOľga LajdováOľga Záblacká
on.
On Her Majesty’s Secret Service (kniha)Ondrej Fridrich HalickýOndrej HodžaOndrej KalamárOndrej Miloslav BellaOndrej Richard HalagaOndrej StaňoOndrej Tkáč (kňaz)Ondřej Havelka (cestovateľ)Ondřej HejmaOndřej NeffOndřej SekoraOndřej Suchý
op.
Opitá loďOporný člen frazémyOprah Winfreyová
or.
ORBIS INOrbis Iuris RomaniOrbis pictusOrhan PamukOriana FallaciováOriginal Net AnimationOriginal SoundtrackOriginal Video AnimationOrol tatránskiOrson Scott CardOrtografický variant
os.
Osamelí bežciOsamelý pútnikOsamu TezukaOscar WildeOsip Emilievič MandeľštamOsip Ivanovič SenkovskijOskar KokoschkaOskár FormánekOstravak OstravskiOstrov včerajšieho dňaOstrovné kráľovstvoOsudy dobrého vojáka Švejka za světové válkyOsvald ZahradníkOsyp Maksymovyč Boďanskyj
ot.
Ota PavelOtakar Antoň FundaOtakar AuředníčekOtakar SommerOtakuOtec GoriotOthersOto FusánOtokar FischerOton ŽupančičOtta BednářováOtto KaušitzOtto TomečekOtto VíznerOtto WeiterOttův slovník naučný
ou.
Oudong
ov.
Ove AbildgaardOvocie hnevu
Zoznam literárnych článkov/Č

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 44 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ča.
Čajka (dielo)Čajka Jonathan LivingstonČarodejnica z PortobellaČarodejníkov synovecČasomerný veršový systémČasopisČasopis katolického duchovenstvaČasopis pre ženyČastuška
če.
ČeburaškaČechovova zbraňČenkovej detiČerní baroniČernokňažník (trilógia)Čert vie prečoČervená kniha (Mao Ce-tung)Červený a čiernyČervený kapitánČeská literatúraČeská literatúra v rokoch 1750 – 1815Česká literatúra v rokoch 1815 – 1918Česká literatúra v rokoch 1900 – 1945Česká literatúra v rokoch 1945 – 1990Česká modernaČeský časopis historickýČeský etymologický slovníkČeský světČeští brouciČetvertaja političeskaja teorija
čch.
Čchü Jüan
či.
Čiastočná frazeologizáciaČierne a biele kruhyČierny obeliskČingiz AjtmatovČinohra (žáner)Činy Hunov a UhrovČistá duša
čí.
Čínska literatúraČínská studie (kniha)
čl.
Člen frazémyČlovek a spoločnosť
čo.
Čong Mong-džu
čr.
Črta (žáner)
ču.
Čung-jung
Zoznam literárnych článkov/Y

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 4 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ya.
Yann Martel
yn.
Yngwie Malmsteen
yo.
You Only Live Twice (kniha)
yv.
Yves Congar
Vladimír Búřil

Vladimír Búřil (* 17. máj 1969, Bratislava) je bývalý slovenský hokejový obranca, výrazne defenzívny typ. Jeho matka Agnesa Búřilová bola krasokorčuliarska trénerka.
Klubový hokej.
S hokejom začínal v Slovana Bratislava. V tomto klube pôsobil v rokoch 19871994. Následne hral dva roky vo francúzskom Bordeaux, od sezóny 1996/97 znovu v Slovane, kde získal dva extraligové tituly. V priebehu sezóny 2000/01 prestúpil do Wilhelmshavenu v 2. nemeckej bundeslige. V tejto súťaži odohral ďalšie tri roky za Heilbronner Falken. 
Pred sezónou 2004/05 sa vrátil na Slovensko a podpísal kontrakt s MsHK Žilina. Ďalší rok hrával za maďarský klub Alba Volán Székesfehérvár, kde získal majstrovský titul. Následne sa vrátil do Žiliny, no po 18 zápasoch s ním vedenie klubu rozviazalo zmluvu. 
O niekoľko dní podpísal kontrakt s poľským mužstvom Podhale Nowy Targ a s týmto klubom získal svoj ďalší majstrovský titul. Pred sezónou 2006/07 ho angažovalo ďalšie poľské mužstvo KS Toruń, v jej priebehu prestúpil do KS Cracovia z Krakova. Klub sa stal víťazom súťaže a Búřil získal už svoj piaty majstrovský titul. Následne sa vrátil do KS Toruň, kde v roku 2010 ukončil kariéru.
Reprezentácia.
Zúčastnil sa ZOH 1994 v Lillehammeri, kde Slovensko pri svojej olympijskej premiére obsadilo 6. miesto. Celkovo v reprezentácii odohral 25 zápasov, zaznamenal 1 gól.
Marián Cisár

Mgr. Marián Cisár, MBA (* 25. február 1978, Bratislava) je bývalý slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej.
Cisár hrával v juniorských kategóriach za HC Slovan Bratislava. Draftovalo ho Los Angeles Kings v druhom kole z 37. miesta v roku 1996. Následne hrával v klube Spokane Cheifs v IHL, pod známym trénerom Mikom Babcockom.
Svoj prvý zápas odohral NHL v sezóne 1999/00 za klub Nashville Predators, bolo to 28. marca 2000 proti New York Islanders. Nashville ho angažoval ako vôbec prvého hráča pri založení klubu. Celkovo odohral v tomto klube 73 zápasov, v ktorých zaznamenal 13 gólov a 30 asistencií. Od sezóny 200203 pôsobil v Európe; postupne hral v Česku za Znojmo, vo Fínsku za Lukko Rauma a v Nemecku za Nürnberg Ice Tigers a Hannover Scorpions. Kariéru oficiálne neukončil, ale po otrase mozgu, ktorý utrpel v 14. zápase nemeckej DEL a zraneniu kolena už nikdy nehral súťažný zápas.
Reprezentácia.
Za Slovensko odohral 15 zápasov, strelil 3 góly. Reprezentoval Slovensko na juniorských majstrovstvách sveta v roku 1998.
Martin Čakajík

Martin Čakajík (* 12. december 1979, Považská Bystrica), je slovenský hokejový obranca.
Klubový hokej.
Je odchovancom klubu HK Dukla Trenčín. V sezóne 2005/06 pôsobil v českom klube HC Znojemští Orli, v priebehu nasledujúcej prestúpil do HC Plzeň. Následne pôsobil päť rokov v drese Bílí Tygři Liberec.
V novembri 2015 prestúpil do kazašského klubu Beibarys Atyrau. V jeho drese získal dva roky po sebe titul majstra Kazachstanu.
Reprezentácia.
Reprezentoval na MS do 20 rokov 1999, kde získal bronzovú medailu. Za seniorskú reprezentáciu odohral 27 zápasov, strelil 3 góly.
"(štatistické údaje v článku sú z 27. novembra 2006)"
Nikel

Nikel "Niccolum" je chemický prvok v periodickej tabuľke, ktorý má symbol Ni a atómové číslo 28. Je to strieborno biely kov, ktorý má vysoký lesk. Patrí k tranzitným (prechodným) kovom a je tvrdý a kujný. Vyskytuje sa v kombinácii so sírou v mineráli milerit, s arzénom v mineráli nikelín (nikolit) a s arzénom a sírou v mineráli zvanom niklový lesk (nickel glance).
Pre svoju stálosť na vzduchu a inertnosť proti oxidácii sa používa v menších minciach, na pokovovanie železa, mosadze atď., pre chemické prístroje, a v niektorých zliatinách ako niklové striebro. Je magnetický a veľmi často je spolu s kobaltom, oba prvky boli nájdené v meteorickom železe. Najužitočnejší je v zliatinách, najmä vo vysoko legovaných zliatinách.
Nikel je jeden z piatich feromagnetických elementov. Ale napríklad „niklové“ mince v USA nie sú magnetické, lebo väčšinou obsahujú 75% medi. Kanadské medené mince razené v rozličných periódach v rokoch 192281 obsahovali 99,9 % niklu a boli magnetické.
Najčastejší oxidačné číslo niklu je +2, i keď 0, +1, +3 a +4 Ni komplexy sú pozorované. Predpokladá sa, že môže existovať aj oxidačný stav +6.
Bunková jednotka niklu má čelne centrovanú kubickú kryštalografickú štruktúru s mriežkovým parametrom 0,356 nm dávajúci polomer atómu 0,126 nm.
Nikel-62 je najstabilnejší nuklid zo všetkých existujúcich prvkov, je dokonca stabilnejší než železo-56.
Výroba.
Výroba niklu je celkom zložitá a závisí od použitej rudy. V konečnej fáze sa ale väčšinou získava oxid nikelnatý (NiO), ktorý sa ďalej redukuje koksom za vzniku elementárneho niklu:
NiO + C → Ni + CO
Výsledný kov však nie je čistý, a preto sa ešte prečisťuje elektrolýzou.Na anóde sa vylučuje znečistený nikel a na katóde už čistý nikel.
Ni0 - 2e- → Ni2+
Ni2+ + 2e- → Ni0
Veľmi čistý nikel sa vyrába tzv. Mondovým procesom, pri ktorom ako medziprodukt vzniká komplexná zloučenina tetrakarbonylnikel ([Ni(CO)4]). Čistota niklu vyrobeného týmto spôsobom presahuje 99,9%
Použitie.
Najviac niklu sa asi spotrebuje na výrobu zliatin, z ktorých najvýznamnejší je Monelov kov (68 % Ni + 32 % Cu + stopové množstvo mangánu a železa), ktorý je extrémne odolný voči hrdzaveniu a dokonca aj voči fluóru, a nichróm (60 % Ni + 40 % Cr), ktorý sa využíva prevažne v elektrotechnike.
Fyzikálne a mechnické vlastnosti niklu ho predurčili aj na výrobu špeciálnych žiarupevných zliatin a intermetalických zliatin (Ni3AL, NiAl).
Čistý nikel sa používa najmä v potravinárskom priemysle ako katalyzátor pri stužovaní tukov, ďalej v akumulátoroch a pri galvanickom pokovovaní. Nehrdzavejúca oceľ obsahuje asi 8-12% niklu.
Ivan Čiernik

Ivan Čiernik (* 30. október 1977, Levice, ČSSR, dnes Slovensko) je bývalý slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej.
Ivan Čiernik s hokejom začínal v malom mestečku Tlmače a neskôr hrával v Nitre. V drese HK Nitra debutoval aj v slovenskej najvyššej súťaži. V roku 1996 bol draftovaný v 9. kole zo 216. miesta klubom Ottawa Senators. V zámorskej NHL debutoval v sezóne 1997/98. V sezóne 2001/02 uzavrel zmluvu s Washingtonom Capitals. Celkovo odohral v NHL 91 zápasov, v ktorých strelil 12 gólov a zaznamenal 15 asistencií. 
Od sezóny 2004/05 hrával v tíme nemeckej DEL, prvý rok pôsobil v EHC Wolfsburg, ďalšie tri v Kölner Haie, kde patril k oporám v útoku. V ročníku 2007/08 zaznamenal v 56 zápasoch základnej časti 38 gólov a pridal 28 asistencií, bol najlepším strelcom svojho tímu. 20. novembra 2007 strelil najrýchlejší gól v histórii klubu, keď skóroval v dvanástej sekunde. Mužstvo sa prebojovalo do semifinále play-off, napokon obsadilo tretie miesto. Pred sezónou 2008/09 prestúpil do ruského tímu Sibir Novosibirsk a po sezóne sa naspäť vrátil do Kölner Haie. V tíme odohral dve sezóny, v ktorých opäť postúpili do play-off. 
Po sezóne 2010/11 sa nedohodol s klubom na pokračovaní a 22. júla 2011 sa dohodol na ročnej zmluve so švédskym klubom Malmö Redhawks. Ambiciózny klub sa však neprebojoval do play off a s Čiernikom ukončil zmluvu. V juĺi 2012 sa rozhodol vrátiť do Nemecka, podpísal zmluvu s Hannover Scorpions. Bol asistentom kapitána a v 52 zápasoch strelil 25 gólov a celkovo si pripísal 45 bodov, mužstvo Scorpions však opustilo DEL.
Vo veku 35 rokov podpísal zmluvu s ďalším účastníkom DEL, klubom Augsburger Panther. Tu po troch rokoch Čiernik v auguste 2016 prestúpil do nemeckého druholigového klubu Eispiraten Crimmitschau.
Reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii spolu odohral 49 zápasov, strelil 13 gólov. 
MS 2006.
Tréner František Hossa ho nominoval na svetový šampionát v lotyšskej Rige. Slovensko bolo vyradené Kanadou vo štvrťfinále a obsadilo 8. miesto. V 7 zápasoch zaznamenal 2 góly a 3 asistencie.
MS 2007.
Tréner Július Šupler ho nominoval na Majstrovstvá sveta 2007 v Rusku. Slovenské mužstvo vypadlo so Švédskom vo štvrťfinále a obsadilo 6. miesto. Odohral päť zápasov, bodovo sa nepresadil.
MS 2008.
Súčasťou reprezentačného výberu bol aj na svetovom šampionáte v Kanade. Slovensko nepostúpilo zo základnej skupiny po prehrách s Nemeckom a Fínskom. V zápasoch o udržanie zdolalo Slovinsko 5:1 a 4:3 (po samostatných nájazdoch). Čiernik zaznamenal na podujatí dva góly a rovnaký počet asistencií.
MS 2010.
Ivan Čiernik reprezentuje Slovensko aj na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji v 2010.
Bebrava (rieka)

Bebrava je rieka na západnom Slovensku, preteká územím okresov Bánovce nad Bebravou, Partizánske a Topoľčany. Je to pravostranný prítok Nitry, je tokom IV. rádu. Má dĺžku , plochu povodia a priemerný prietok /s v ústí (Práznovce). Bebrava je vrchovinovo-nížinným typom rieky.
Prameň.
Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Zliechovská hornatina, na juhozápadnom svahu Židovho vrchu () v nadmorskej výške cca , na území obce Čierna Lehota. 
Opis toku.
Najprv tečie na juh, preteká cez Suchú dolinu s výskytom viacerých druhov skamenelín a preteká obcou Čierna Lehota, kde zľava priberá potok, ktorý sa prelamuje cez krasové územie Sokolie skaly. V obci tiež priberá pravostranný potok z južného svahu Záhradčia () a ľavostranný prítok z oblasti Závadskej poľany. Pod obcou sa stáča na juhozápad, ďalej preteká obcou Šípkov a po pripojení ľavostranného Trebichavského potoka sa oblúkom stáča cez obec Slatina nad Bebravou k severozápadu a neskôr k západu. Opúšťa Strážovské vrchy a vteká do Nitrianskej pahorkatiny. Preteká cez obce Krásna Ves a Timoradza, v ktorej sprava priberá Timoradzský potok, pod obcou zľava dva menšie prítoky, spájajúce sa v jednom mieste (), ďalej tečie okolo obce Podlužany a pri Horných Ozorovciach sa spája s významným prítokom, pravostranným Machnáčom. Potom tečie cez Bánovce nad Bebravou, na území mesta priberá zľava najprv Jelešnicu a Dubničku, potom sprava Svinicu a napokon na južnom okraji mesta (pri Biskupiciach) aj pravostranný Inovec a vzápätí najvýznamnejší prítok Radišu zľava (). Ďalej preteká rovinatým územím popri obciach Dolné Naštice a Rybany, na území ktorej priberá sprava Haláčovku, neskôr Livinu pri obci Livina a nasledujú prítoky zľava - Pravotický potok a Hydina. V záverečnom úseku tečie poza obec Nadlice, spája sa s Rybianskym kanálom zľava a neskôr ešte s Rajčianskym potokom a Solčianskym potokom () sprava. Pri obci Práznovce sa vlieva do vodnatejšej Nitry ().
Povodie Bebravy podľa prítokov (v smere toku).
Bebrava (P - pravostranné prítoky, Ľ - ľavostranné prítoky)
Blh (rieka)

Blh je rieka na juhovýchode stredného Slovenska, preteká okresom Rimavská Sobota. Je to ľavostranný prítok Rimavy, má dĺžku , priemerný prietok je /s pri obci Rimavská Seč. Je to vrchovinovo-nížinný typ rieky.
Pramení v Stolických vrchoch pod vrchom Salašiská () v nadmorskej výške okolo 
Najprv tečie na juh a neskôr sa stáča na juhovýchod, zľava priberá prítok z oblasti Krokavy (), preteká obcou Ratkovská Zdychava a zľava priberá Krokavku. Vstupuje do Revúckej vrchoviny, preteká obcou Rovné a tok rieky sa stáča viac na juh. Tečie obcou Potok, z pravej strany priberá Dobrú a preteká oblasťou s výskytom porastu jelše a vzácneho perovníka pštrosieho (CHA Alúvium Blhu). 
Koryto rieky sa ďalej rozširuje, preteká obcou Hrušovo, priberá pravostranný Striežovský potok () a tečie krasovou oblasťou (Drienčanský kras) s viacerými jaskyňami na oboch brehoch. Ďalej sa stáča na juhovýchod, preteká okrajom obce Drienčany a vteká do vodnej nádrže Teplý Vrch. Pod priehradným múrom tečie cez obec Teplý Vrch na juh, sprava priberá Papču (), preteká cez obec Veľký Blh a medzi obcou Uzovská Panica a osadou Semsurov priberá sprava Dražický potok. 
Potom tečie na juhovýchod súbežne s Rakytníkom na ľavej strane, popri obci Tomášovce, priberá sprava Tomášovský potok a pri obci Rakytník aj rovnomenný prítok. Následne preteká okolo obcí Bátka a Dulovo, tu priberá z pravej strany Hnojník, tečie okrajom obcí Žíp, Vieska nad Blhom a Radnovce, pri ktorej priberá pravostranný Radnovský potok. V smere toku ďalej nasledujú obce Cakov, Ivanice a Zádor na ľavom brehu a na katastrálnom území obce Rimavská Seč sa v nadmorskej výške cca vlieva do Rimavy.
Dlhý kanál

Dlhý kanál (normovaný názov; ľudové názvy: Cergát, Čatorňa ) je kanalizovaný vodný tok na južnom Slovensku, na Podunajskej nížine, preteká územím okresov Nitra, Šaľa a Nové Zámky. Je to pravostranný prítok Nitry s dĺžkou a plochou povodia .
Prameň.
Pramení v Podunajskej pahorkatine, v geomorfologickom podcelku Nitrianska pahorkatina, v jej geomorfologickej časti Zálužianska pahorkatina, na katastrálnom území obce Lehota, západne od Nitry, v nadmorskej výške 
Opis toku.
Sprvu tečie na západ cez Lehotu, sprava priberá dva krátke prítoky () a stáča sa na juh. Neďaleko obce Veľké Zálužie napája rovnomennú vodnú nádrž, rozširuje svoje koryto, esovito sa stáča a z pravej strany priberá potok tečúci spomenutou obcou. Následne preteká v blízkosti obce Jarok, kde zľava priberá ďalší málo vodnatý prítok. Následne vteká do vodnej nádrže Jarok () a tečie územím úrodnej Nitrianskej tabule.
Potom zľava priberá Košu (), oblúkom obteká obec Horná Kráľová a pokračuje cez susedný Močenok. Za obcou už vstupuje na Podunajskú rovinu. Tu preteká neďaleko areálu Duslo Šaľa a stáča sa na juhovýchod. Za osadou Kľúčiareň je koryto obojstranne zregulované a ďalej pokračuje poľnohospodárskou krajinou v okolí osád Horný Jatov a Kendereš. Zľava priberá Huňadovský kanál a sprava Trnovec, následne pri osade Malý Jatov významný ľavostranný prítok, Cabajský potok.
Potom tečie územím medzi obcou Tvrdošovce na ľavom brehu a osadou Jánošíkovo na opačnom brehu, zľava priberá Tvrdošovský potok () a vstupuje na územie susedného Palárikova. Tu priberá pravostranný Hornokrižoviansky a Dolnokrižoviansky kanál () a preteká cez spomenutú obec. Pokračuje územím medzi osadou Dolný Jur na ľavom brehu a bažantnicou na pravom brehu, ďalej v blízkosti osady Gúg a oblúkom preteká obec Andovce, kde zľava priberá kanál Piritov.
Vzápätí preteká katastrálnym územím mesta Nové Zámky, kde sa Dlhý kanál križuje s (novým) korytom Nitry, neskôr jedným ramenom ústi do koryta Starej Nitry, kým druhé rameno pokračuje na krátkom úseku súbežne s ňou. Už na hraniciach katastrálneho územia obce Nesvady sa aj druhé rameno spája so Starou Nitrou (západne od mesta Nové Zámky.
Približne od sútoku s Trnovcom až po ústie je koryto Dlhého kanála deliacou líniou medzi Novozámockými pláňavami na východe a Martovskou mokraďou na západe. Je to typicky nížinná rieka so zregulovaným korytom a prevažne vodohospodárskou funkciou. Na dolnom toku, v oblasti Palárikova a Andoviec (a tiež v ústí do Nitry) preteká územiami lužných lesov.
Paríž (rieka)

Paríž je kanalizovaný vodný tok na južnom Slovensku, na Podunajskej nížine, preteká územím okresu Nové Zámky. Je to pravostranný prítok Hrona s dĺžkou , plochou povodia a priemerným prietokom v ústí /s. Je vodným tokom III. rádu.
Paríž je umelo upraveným nížinným vodným tokom s prevažne vodohospodárskou funkciou (vodné nádrže, zavlažovacie kanály), ako aj významným krajinotvorným prvkom a biotopom vodnej flóry a fauny. Údolím Paríža viedla v dávnej geologickej dobe pradolina, v ktorej na úseku od dnešnej obce Dvory nad Žitavou k obci Strekov tiekla východným smerom Žitava.
Prameň.
Pramení v Podunajskej pahorkatine, v podcelku Hronská pahorkatina, v časti Bešianska pahorkatina, severne od obce Kolta, v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv na juh cez obec Kolta, za obcou napája vodnú nádrž Jasová, do ktorej zľava ústi Leština. Ďalej vytvára oblúk, sprava priberá málo vodnatý prítok pretekajúci obcou Jasová a pokračuje obcou Dubník. Tu priberá ľavostranný Háj a za obcou vteká do vodnej nádrže Železná brána. Z nádrže tečie západným smerom, rozširuje svoje koryto a sprava priberá Batov.
Potom sa stáča a tečie juhojuhovýchodným smerom okrajom obce Rúbaň, zľava priberá potok Cegléd, na ktorom boli vybudované dva väčšie a jeden malý rybník. Následne preteká obcou Strekov, stáča sa viac na juhovýchod a preteká rozsiahlym močaristým územím s porastom tŕstia na oboch brehoch. Tu tečie chráneným územím Alúvium Paríža, potom popri obci Nová Vieska a následne vstupuje do NPR Parížske močiare, významného biotopu vodného vtáctva medzinárodného významu. Tu sa vetví na dve ramená (Bočný kanál), pričom sa obe stáčajú na východ a opätovne spájajú za obcou Gbelce () a zároveň zľava priberá Svodínsky potok.
Na krátkom úseku potom tečie severovýchodným smerom, avšak vzápätí sa stáča na východ. Tečie v blízkosti obce Šarkan a osady Diva, sprava priberá krátky prítok pretekajúci obcou Ľubá a vteká do vodnej nádrže Kamenný most. Do nej sa zľava vlieva Krovina () a Paríž sa potom stáča na juhovýchod. Preteká okrajom obce Kamenný Most, zľava priberá Kamenínsky kanál a následne ústi do Hrona.
Ústie.
Paríž sa vlieva do Hrona východne od obce Kamenný Most v nadmorskej výške
Háje

Háje môžu byť:
Martina Hingisová

Martina Hingisová (* 30. september 1980, Košice) je švajčiarska tenistka pochádzajúca z česko-slovenskej zmiešanej rodiny. Otec Karol Hingis je Slovák, matka Melánia Molitorová je Češka.
Je víťazkou Wimbledonu 1997 (dvojhra) a 1996 a 1998 (štvorhra), Australian Open 1997 – 99 (dvojhra, štvorhra), French Open 1998 a 2000 (štvorhra) a US Open 1997 (dvojhra) a 1998 (štvorhra). V roku 1998 získala vo štvorhre Grand Slam. Najlepšia svetová tenistka roku 1997, najlepšia športovkyňa sveta 1997. Prvá hráčka svetového rebríčka v roku 1999 a 2000. V roku 2001 menovaná Medzinárodnou tenisovou federáciou majsterkou sveta.
Od októbra 2002 sa kvôli zraneniu nohy nezúčastňovala tenisových turnajov a vo februári 2003 oznámila, že zo zdravotných dôvodov končí kariéru. O tri roky sa vrátila a opäť sa zaradila medzi špičku na okruhu WTA.
1. novembra 2007 na tlačovej konferencii oznámila koniec svojej kariéry najmä kvôli pozitívnemu testu na kokaín na Wimbledone. Sama tenistka k tomu povedala: "Môj test bol pozitívny, ale ja som nikdy nebrala drogy a cítim sa stopercentne nevinná."
Svinka

Svinka je rieka na východe Slovenska. Má dĺžku , plochu povodia , je tokom V. rádu a priemerná lesnatosť povodia je približne 40 %. Je to ľavostranný prítok Hornádu, vzniká sútokom Malej Svinky a Veľkej Svinky. Podľa novšej klasifikácie sa pojem Veľká Svinka nepoužíva a Malá Svinka je prítokom Svinky.
(Veľká) Svinka.
"Veľká Svinka" pramení v pohorí Branisko v masíve Smrekovice () v nadmorskej výške cca Najprv tečie na juh, priberá sprava Dolný potok, preteká popri priesmyku Branisko a stáča sa na juhovýchod. V Branisku priberá ešte niekoľko menších prítokov a vstupuje do Šarišskej vrchoviny. Veľkým oblúkom obteká obec Široké, priberá zľava potok z Krajnej doliny a dvojitým oblúkom sa dostáva k obci Fričovce. Tu zľava priberá najprv Kanný potok a potom Kopytovský potok a tečie ďalej na východ cez Hendrichovce (kde zľava priberá Štefanovský potok a Lazný jarok). Medzi obcami Hendrichovce a Bertotovce vytvára dve väčšie sihote, v Bertotovciach priberá ľavostranný Hermanovský potok a stáča sa na juhovýchod. Meandruje, preteká okrajom obcí Chmiňany a Chminianska Nová Ves, kde sprava priberá Krížovianku, tok sa vzpriamuje a tečie opäť východným smerom. Zľava ďalej priberá Daletický potok () a pri Kojaticiach sa spája s Malou Svinkou, pritekajúcou zľava.
Malá Svinka.
"Malá Svinka" pramení v pohorí Bachureň pod vrchom Žliabky () v nadmorskej výške cca Tečie východným smerom popri obci Renčišov, tu sprava priberá Renčišovský potok a stáča sa na juhovýchod. Z ľavej strany priberá potok Strem a ďalej tečie cez obce Uzovské Pekľany (kde opúšťa Bachureň a vteká do Šarišskej vrchoviny), Jarovnice a Lažany. Tu začína silno meandrovať, preteká popri obci Svinia a napokon sa pri Kojaticiach spája s Veľkou Svinkou.
Svinka.
Od Kojatíc už rieka tečie pod názvom "Svinka", preteká na juh popri Šarišských Lužiankach a Kojatickej Doline až k Rokycanom, kde z pravej strany priberá najprv Brežiansky potok () a následne Kvačiansky potok a ďalej tečie na juhovýchod okrajom Bzenova. Priberá sprava Hlboký potok, tečie cez obce Janov a Radatice, kde priberá Chujavu zľava, výraznejšie meandruje, priberá pravostranný Ľubovec a zarezáva sa do okraja Čiernej hory. Napokon tečie popri Obišovciach a pri Kysaku v nadmorskej výške približne sa vlieva do Hornádu. Je to vrchovinovo-nížinný typ rieky s častými jarnými záplavami.
Ján Lichner (politik)

JUDr. Ján Lichner (* 17. február 1897, Veľký Čepčín † 16. október 1979, Martin, pochovaný v Turčianskych Tepliciach) bol slovenský agrárny a demokratický politik, poslanec Československého národného zhromaždenia aj Slovenskej národnej rady, člen viacerých vlád v 40. rokoch 20. storočia.
Životopis.
Lichner študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici.
Počas 1. svetovej vojny prebehol ako rakúsko-uhorský vojak na ruskú stranu a spoločne so skupinou slovenských zajatcov, ktorých viedol, sa pripojil k československým légiám v Rusku. Po návrate do vlasti vyštudoval Právnickú fakultu UK v Bratislave.
Sprvu notársky úradník v Turčianskych Tepliciach, od 1925 notár vo Varíne, od 1929 v Senci. Pôsobil v agrárnej strane. V rokoch 1935 – 1939 ju zastupoval ako poslanec v Národnom zhromaždení. V októbri 1938 podpísal za agrárnu stranu Žilinský manifest a stal sa ministrom pôšt a železníc v slovenskej autonómnej vláde, kde pôsobil do decembra 1938.
V rokoch 19391940 bol riaditeľom a predsedom správnej rady Slovenskej všeobecnej banky. Od leta 1939 organizoval občiansky odboj, bol v spojení s Milanom Hodžom a Edvardom Benešom. V roku 1940 odišiel do exilu v Spojenom kráľovstve. Tu potom pôsobil v rokoch 19401942 ako štátny minister, v rokoch 19421945 ako minister poľnohospodárstva, poverený aj správou Ministerstva verejných prác československej exilovej vlády v Londýne.
Po návrate do ČSR bol po vojne v rokoch 19451948 členom vedenia Demokratickej strany, za ktorú v tomto období pôsobil ako poslanec v NZ a v rokoch 19451946 v Slovenskej národnej rade. V rokoch 19451946 bol štátny tajomník ministerstva zahraničného obchodu, v rokoch 19461948 štátny tajomník na ministerstve národnej obrany. Vo februári 1948 podal demisiu. Patril medzi časť predstaviteľov DS, ktorí v roku 1948 neodišli do exilu, ale zostali v ČSR. 
Aj preto bol v roku 1950 vo vykonštruovanom procese odsúdený na 17 rokov väzenia. V rokoch 19501960 bol z politických dôvodov väznený, v roku 1960 ho prepustili po amnestii. V roku 1968 bol rehabilitovaný. Venoval sa aj publicistickej činnosti.
Štefan Kočvara

Štefan Kočvara (* 25. december 1896 – † 17. október 1973) bol slovenský politik a právnik. 
Počas 2. svetovej vojny jeden z aktivistov občianskeho odboja proti režimu slovenského štátu. V roku 1945 člen SNR a poverenník vnútra, 1945 –1948 jeden z hlavných predstaviteľov Demokratickej strany, poslanec Národného zhromaždenia, v rokoch 1947 – 1948 podpredseda vlády. Vo februári 1948 podal demisiu, potom emigroval do USA, kde pracoval v knižnici Kongresu.
Národná rada

Národná rada môže byť:
Halič

Halič môže znamenať:
Oktoberfest

Oktoberfest (doslova "Októbrové slávnosti") v Mníchove (tiež skrátene po bavorsky „die Wiesn“ od nemeckého slova die Wiese – lúka, množné číslo Wiesen – lúky) je „najväčšia ľudová oslava na svete“ na Theresienwiese (Terezina lúka). Pre Wiesen varia mníchovské pivovary špeciálne, tmavšie a silnejšie pivo. Pivo sa podáva v litrovom pivnom krčahu, tzv. "Maß".
Dejiny Oktoberfestu.
Prvý „Oktoberfest“ bol usporiadaný 12. októbra 1810 na oslavu sobáša korunného princa Ľudovíta (neskôr kráľ Ľudovít I.) a princeznej Therese von Sachsen-Hildburghausen ešte ako veľké dostihy. Kvôli veľkému úspechu bolo rozhodnuté usporiadať Oktoberfest každý rok.
Od roku 1850 stráži "Wiesn" socha Bavarie. Od roku 1880 je povolené predávať pivo.
V roku 1910 oslávili Wiesn 100. narodeniny, vypilo sa 12000 hektolitrov piva. 
V roku 1950 zaviedli tradičné otvorenie Oktoberfestu: dvanástimi výstrelmi z mažiara a narazením sudu presne o dvanástej v sobotu úradujúcim starostom Mníchova a slovami „O' zapft is!“ („Je narazené.“)
Od šesťdesiatych rokov 20. storočia sa Wiesn zmenili pomaly na svetoznáme masové oslavy.
V roku 1980 pri atentáte zomrelo 13 návštevníkov.
Čísla a fakty (2004).
Oktoberfest je označovaný za „najväčšiu ľudovú oslavu na svete“. Každý rok ho navštívi okolo šesť miliónov návštevníkov, z toho je približne 30% zo zahraničia, najviac je Talianov, ale tiež veľa Japoncov, Američanov a v poslednom čase aj Číňanov. Medzi návštevníkov patria aj Slováci.
Termíny Oktoberfestu.
Na základe nepriaznivého októbrového počasia sa začiatok Októberfestu v roku 1872 presunul na September. Odvtedy tento zvyk pretrváva. Októberfest sa otvára prvú sobotu po 15. Septembri a končí prvú októbrovú nedeľu. Od roku 2000 plati nasledovné pravidlo: Ak pripadne prvá Nedeľa na 1. alebo 2. októbra, bude festival predĺžený o sviatok "Deň Nemeckej Jednoty" 3. Októbra. Takto môže Októberfest trvať až 18. dní.
Veľké pivné stany otvárajú prvú sobotu Októberfestu hneď o 9:00 predpoludním, Pivo sa však podáva až od 12:00, po slávnostnom narazení prvého pivného suda starostom Mníchova. Počas týždňa sú veľké stany otvorené od 10:00 do 23:30, počas víkendu od 09:00 do 23:30. Posledné pivo si môžete objednať o 22:30. Ostatné stánky s jedlom a kolotoče otvárajú spravidla o 10:00 a zatvárajú o 23:30, v soboty o 24:00.
1826

Udalosti.
V roku 1826 bola vytvorená prvá fotka.
Fax (zariadenie)

Fax alebo telefax (skratka slova "faksimile"; staršie názvy byrofax, postfax, faksimilné zariadenie) je zariadenie používané na faksimile, teda na prenos kópií dokumentov pomocou bežnej telefónnej siete. Fax prenáša čiernobiele strany v rozlíšení 100 × 200 alebo 200 × 200 bodov na palec (dpi). Prenosová rýchlosť je 14,4 kilobitov za sekundu (kbit/s) alebo viac.
Klasické faxové prístroje spotrebovávajú veľa papieru a tonerov, aj preto sú čím ďalej tým viac nahradzované faxom v PC alebo službou, ktorá je nazývaná fax cez Internet. Táto služba umožňuje odosielanie a prijímanie faxov formou elektronickej pošty s priloženým súborom.
Poloha

Poloha je pozícia alebo bod v priestore vyjadrený v porovnaní s pozíciou iných predmetov. Polohu často určujeme v karteziánskych súradniciach. Na Zemi sa na určenie polohy používa geografický systém zemepisných dĺžok a šírok.
György Lukács

György Lukács, plným menom Szegedi Lukács György Bernát (* 13. apríl 1885, Budapešť – † 4. jún 1971, Budapešť) bol marxistický filozof a literárny kritik židovského pôvodu.
Život a politika.
Lukácsovo plné meno, v nemčine, bolo Georg Bernhard Lukács von Szegedin, a v maďarčine Szegedi Lukács György Bernát; publikoval pod menom Georg a György Lukács.
Narodil sa ako Löwinger György Bernát v Budapešti Józsefovi Löwingerovi (Szegedi Lukács József, b. Szeged) (1855 - 1928) a Adele Wertheimerovej (Wertheimer Adél, b. Budapešť) (1860 - 1917).
Do prvej svetovej vojny nebol politicky aktívny. Lukács neskôr založil svoje názory na vojnových skúsenostiach a udalostiach z Veľkej októbrovej socialistikej revolúcie z roku 1917 v Rusku. Stal sa komunistom a pripojil sa k vznikajúcej Komunistickej strane v Maďarsku a od marca do augusta 1919 bol ministrom kultúry Maďarskej republiky rád. V máji 1919 ako veliteľ (komisár) piatej divízie Maďarskej červenej armády (maď. "Vörös Hadsereg") dal zastreliť v obci Poroszlo šesť (Csupor Lajos, Malik Ferenc, Fenyő Nándor, Sück Emil, Tóth Lajos, Varga Károly) až 8 vojakov na výstrahu pred sympatiami s postupom československej armády . Podľa vlastného životopisu, ktorý napísal v Moskve 2. decembra 1940: "Biela vláda Maďarska ma naháňala za viac ako 200 vrážd a požadovala moje zatknutie a trest smrti pre mňa".
Komunistická strana

Komunistická strana je politická strana, ktorá propaguje komunizmus, a ktorej program spravidla vychádza z teórie marxizmu alebo marxizmu-leninizmu.
Mnohé takéto strany používajú termín "komunistická" aj vo svojom oficiálnom názve. Komunistické strany začali vznikať spravidla odštiepením zo sociálno-demokratických strán v rôznych krajinách sveta po vzniku komunistickej internacionály v Rusku v roku 1919 ale Komunistická strana Sovietskeho zväzu vznikla už roku 1903.
Ideovým východiskom komunistických strán je Manifest komunistickej strany od Karla Marxa a taktiež jeho dielo "Kapitál". Cieľom komunistov je nastolenie komunizmu.
Najväčší vplyv dosiahli komunisti po druhej svetovej vojne, kedy sa stali "de facto" jedinými politickými stranami pri moci vo všetkých krajinách východnej Európy (vrátane Česko-Slovenska) a niektorých iných krajinách (tzv. "štátostrana"). 
V Česko-Slovensku bolo v roku 1989 okolo 11 % (1,7 milióna ľudí) obyvateľstva členmi KSČ a jej odnože KSS.
Komunistické strany.
Zahraničné.
"Uvedené sú len historicky alebo v súčasnosti významné komunistické strany, úplný zoznam pozri Zoznam komunistických strán."
Známi svetoví politici komunistických strán.
Slovenskí.
"Články o známych politikoch a členoch komunistických strán na Slovensku nájdete v kategórii , a ."
Wikimedia Commons

Wikimedia Commons (tiež nazývaná „Commons“) je úložisko voľne použiteľných obrázkov, zvukov a iných multimediálnych súborov nachádzajúce sa https://commons.wikimedia.org/. Je to jeden z projektov Wikimedia Foundation. Súbory nahrané do tohto úložiska môžu byť priamo použité inými projektmi na Wikimedia serveroch, vrátane Wikipédia, Wikibooks a Wikinews.
Použitie obrázkov.
Obrázky nahrané na Wikimedia Commons môžu byť použité v iných Wikimedia projektoch. Syntax pre použitie obrázkov je rovnaká ako pre obrázky na lokálnych Wiki projektoch. V prípade, že existuje lokálny obrázok na nejakej Wiki, bude použitý prednostne, až v druhom rade (teda ak lokálna verzia neexistuje) bude použitý obrázok rovnakého mena z Commons repozitára.
História.
Projekt bol založený 7. septembra, 2004. V novembri 2004 dosiahol míľnik 10 000 nahraných súborov s médiami. Bol takisto prvým projektom Wikimedie, ktorý používal Mediawiki 1.4.
Jazyky.
Hlavným jazykom pre Commons je angličtina, ale rozhranie sa dá nastaviť pre ľubovoľný jazyk (v používateľských nastaveniach). Niektoré stránky už boli preložené aj do iných jazykov.
Autorské práva.
Od roku 2004 Wikimedia Commons nepovoľuje nahrávanie pod inými ako bezplatnými licenciami, vrátane licencií, ktoré zakazujú komerčné použitie materiálov alebo pre tzv. „fair use“ (použitie za určitých podmienok aj bez súhlasu majiteľa autorských práv; Copyright Act of 1976, 17 U.S.C. § 107). Povolené licenčné podmienku zahrňujú GFDL, Creative Commons (niekoľko variant) a tzv. public domain.
Ústavná listina Československej republiky

Ústava Československej republiky z roku 1920, oficiálne nazývaná Ústavná listina Československej republiky, bola ústava prijatá Dočasným Národným zhromaždením 29. februára 1920 ako ústavný zákon č. 121/1920 Zb. s účinnosťou od 6. marca 1920. 
Štrukturálna skladba Ústavy ČSR pozostávala z týchto častí:
Ústavná listina sa skladá z týchto 6 hláv:
Podľa § 1 ods.1 ústavnej listiny "„Ľud je jediným zdrojom všetkej štátnej moci v ČSR“". Československá republika je tu definovaná ako demokratická republika. Jej hlavou bol prezident, volený parlamentom. Voľbu prezidenta ČSR upravuje č.161/1920 Zb.z. Právomoci prezidenta republiky upravuje § 64. Preambula vychádza zo vzoru ústavy Spojených štátov amerických a začína slovami "„My, národ československý“". Ustanovenie § 4 sa týka českého a slovenského jazyka. Bola jedinou ústavou v strednej Európe, ktorá bola po celú dobu svojej platnosti dodržiavaná. Tvorcovia ústavy sa inšpirujú modernými ústavnými vzormi. Vzory ústav boli – ústavy dohodových štátov, decembrová, belgická, ústava Weimarskej republiky, anglické a švajčiarske ústavné právo. Je v nej zakotvené posilnenie právomoci vlády vo vzťahu ku prezidentovi. Je to typ tuhej ústavy na ktorej zmenu je potrebná troj pätinová väčšina každej z komôr Národného zhromaždenia. Bola historicky prvou ústavou, ktorá umožňovala všeobecné volebné právo na území Slovenska pre všetkých obyvateľov.
Návrh ústavy bol vypracovaný skupinou politikov a právnikov, medzi inými osobnosťami aj T. G. Masarykom. Po odbornej stránke na jej vznik dohliadal prof. Jiří Hoetzel, po politickej Antonín Švehla (nazývaný aj „otcom ústavy“). Spolu s Ústavou z roku 1920 boli vydané aj ďalšie zákony, ktoré rozpracovávali alebo dopĺňali v ústave zakotvené základné zásady majúce všeobecnejšiu podobu. Patrili k nim:
Ústava Československej republiky (1948)

Ústava Československej republiky, známa ako Ústava 9. mája, z roku 1948 bola ústava prijatá Ústavodarným národným zhromaždením 9. mája 1948. Deklarovala „víťazstvo robotníckej triedy“ vo februári 1948, definovala Česko-slovenskú republiku ako „ľudovodemokratický štát“ a zabezpečovala položenie základov socializmu vo všetkých oblastiach spoločenského života. Zakotvila asymetrické štátoprávne usporiadanie, teda okrem česko-slovenských orgánov iba existenciu slovenských orgánov s obmedzenou autonómiou a žiadne české orgány. Povoľovala existenciu podnikov do 50 zamestnancov a držbu pôdy do 50 ha. (Tento princíp bol v praxi porušený.)
Ústava

Ústava alebo zastarano konštitúcia (spolu s ostatnými ústavnými zákonmi) je základný zákon štátu. Ide o zvláštnu, najvýznamnejšiu formu zákona a právny výraz existencie štátu.
Ústava je vo väčšine krajín základným normatívnym aktom, čiže normatívnym aktom najvyššej sily. 
'Pod-ústavné' (t. j. všetky ostatné) zákony a predpisy nesmú svojím obsahom ústave odporovať, pretože sú normatívnymi aktami nižšej sily.
V dnešných krajinách na prijatie ústavy alebo ústavného zákona nestačí zvyčajná nadpolovičná väčšina poslancov parlamentu (alebo obdobného zboru), ale je potrebná väčšia väčšina (tzv.kvalifikovaná väčšina), najčastejšie 3/5-nová alebo 2/3-nová väčšina.
Prvé ústavy vznikali so zánikom absolutistických monarchií (koniec 18.- 19. stor.) a so vznikom parlamentarizmu.
Na Slovensku a v mnohých iných krajinách na dodržiavanie ústavy a na rozpory iných zákonov s ňou dohliada Ústavný súd (v Košiciach). 
Podľa Aristotela ústava je štátne zriadenie vytvárané deľbou mocenských pozícií medzi zložkami spoločnosti (poľnohospodármi, remeselníkmi a kupcami, chudobnými a bohatými, urodzenými a neurodzenými) a deľbou činností v oblasti riadenia spoločenských záležitostí. Podla toho, ktorá sociálna zložka v systéme štátneho zriadenia prevláda a aké záujmy sledujú vládcovia, možno rozoznať šesť foriem štátnej moci, pričom základom členenia nie sú rozdiely profesionálne, ale majetkové. Najlepšou formou ústavy je politeia, ktorá vychádza z demokratických princípov, ale nesmeruje proti bohatým. Cieľom dobrého štátu je zabezpečenie blaženého života otrokárov a slobodných občanov.
Obsah.
Určuje základnú organizáciu štátnej moci a základné zásady spoločenského, politického, štátneho a hospodárskeho zriadenia. Okrem toho zakotvuje základné práva a povinnosti občanov a spôsob zákonodarného procesu v krajine.
Dnešné ústavy majú spravidla päť častí:
Členenia.
Slovenská ústava je rigidná, písaná a reálna. Príkladom faktickej ústavy je Veľká Británia, ktorá dodnes písanú ústavu nemá. Prvá písaná ústava je Ústava USA z roku 1787.
Adresa

Adresa môže byť:
Ekonómia

Ekonómia alebo národohospodárska náuka alebo národné hospodárstvo je ekonomická veda, ktorá skúma na základe čoho a akým spôsobom spoločnosť rieši problém vzácnosti zdrojov. Skúma aj ekonomické vzťahy vznikajúce medzi subjektami, vyslovuje prognózy a formuluje ekonomické zákony, a to prevažne na základe metriky. 
V tradičnom stredoeurópskom delení sa rozlišuje ekonómia (národohospodárska náuka) a podniková ekonomika (podnikovohospodárska náuka). Niekedy (najmä v anglosaských krajinách a za socializmu aj na Slovensku) sa pod termín ekonómia však zaraďuje aj podniková ekonomika a termín ekonómia potom viac-menej splýva s termínom ekonomické vedy.
Názov.
Výraz ekonómia sa vo vyššie uvedenom zmysle používa prakticky až od začiatku 20. storočia, podrobnosti pozri v článku politická ekonómia.
Slovo ekonómia pochádza z gréckeho lat. oeconomia ("patričné zadelenie/hospodárnosť, úspornosť"), ktoré pochádza z gréckeho slova oikonomia ("vedenie domácnosti, správa"), ktoré vzniklo zo slov oikos ("dom, hospodárstvo") a nomos ("pravidlo, zákon"). 
Delenie.
Ekonómia sa najčastejšie delí na nasledujúce disciplíny:
Ekonómia (najmä národohospodárska teória) sa alternatívne delí na:
Charakteristika.
Ekonómia je veda o tom, ako spoločnosť využíva vzácne prírodné a umelé zdroje na výrobu užitočných produktov a ako ich rozdeľuje medzi rozličné skupiny ľudí či jednotlivcov. Jednoduchšie povedané je vedou o voľbe, ako ľudia vyrábajú, ako sa výrobky rozdeľujú, ako sa tovar dostáva k spotrebiteľovi a ako sa produkty spotrebúvajú.
Základné funkcie ekonómie ako vedy:
Tri základné otázky ekonómie.
Z koncepcií vzácnosti a alternatívnych nákladov (oportunity costs) vyplýva nutnosť robiť rozhodnutia. Každá spoločnosť musí riešiť tri základné ekonomické problémy (známe aj ako "triáda otázok" alebo "problémy ekonomík"):
Pritom základnými kategóriami, z ktorých sa vychádza sú:
Spôsob, akým spoločnosť vyrieši tieto otázky určuje, aký má ekonomický systém (trhová ekonomika, zmiešaná ekonomika atď.)
Dejiny ekonomického myslenia.
Hlavné školy ekonomického myslenia, ktoré vznikli v západnej kultúrnej sfére, boli chronologicky:
Všetky články a skupiny článkov k ekonómii vo Wikipédii.
Pozri:
Potreba (ekonómia)

Potreba je uvedomený alebo neuvedomený nedostatok uspokojenia. Iná definícia znie: chcenie prostriedku na nejaký účel.
Podľa Milana Kovačku je potreba "spojenie účelu a prostriedku vôľou subjektu. Napríklad na ukojenie hladu (účel) jeme chlieb (prostriedok). Predmet chcený na nejaký účel je statok alebo tovar. Potreby človeka sú na rozdiel od zdrojov, ktoré používame na výrobu statkov, neobmedzené (neohraničené)."
Podľa Filitu je ekonomická potreba alebo hospodárska potreba nevyhnutnosť používania určitých konkrétnych predmetov, služieb alebo činností pre zabezpečenie hmotnej stránky života ľudskej spoločnosti. Ekonomická potreba vystupuje v podobe požiadavky takýchto predmetov, služieb alebo činností, alebo snahy o odstránenie ich nedostatku cestou spotreby príslušných materiálnych úžitkových hodnôt, použitia služieb alebo výkonu ekonomických činností. 
Jednotlivci majú rôzne potreby a rôzne predstavy o dosahovaní spokojnosti (Ľudská potreba znamená určitý nedostatok, ktorý si človek uvedomuje a snaží sa o jeho odstránenie, uspokojenie).
Môžeme ich členiť: