Slepúch

Slepúch (iné názvy pozri nižšie; lat. "Anguis") je rod z čeľade slepúchovité. Sú to beznohé, hladké, v priereze okrúhle jaštery, obyčajne s gaštanovitou farbou tela. Sú živorodé. Žijú v Európe a západnej Ázii, živia sa húsenicami a hmyzom.
Názvy.
Rod "Anguis" sa dnes označuje názvom slepúch. Zastarané názvy rodu "Anguis" či druhu "Anguis fragilis" v širšom zmysle (pozri kapitolu Systematika) sú: "slepýš", "slepáš", "slepích", "slepáň", "slepý had"; ľudovo "slepoň", "slepý jašter". 
Druh "Anguis fragilis" sa dnes označuje názvom slepúch lámavý. Staršie názvy druhu "Anguis fragilis" (v tom čase chápaného v širšom alebo užšom, nie však v najužšom, zmysle - pozri kapitolu Systematika) sú slepúch krehký, slepúch obyčajný (resp. do 40. rokov 20. storočia: "slepúch obecný"); a zastarané názvy tohto druhu sú: "slepúch", "slepýš lámavý", "slepýš krehký", "slepýš obecný", "slepýš", "slepáň", plus všetky názvy uvedené v predchádzajúcom odseku. 
Systematika.
Systém do začiatku 21. storočia.
Počas väčšiny 20. storočia sa všetci recentní príslušníci rodu slepúch ("Anguis") zaraďovali do jediného druhu "Anguis fragilis" [po slovensky: slepúch lámavý - staršie názvy pozri vyššie], ktorý sa niekedy delil na tri poddruhy: 
V roku 1990 bol dovtedajší druh "Anguis fragilis" rozdelený na dva druhy - "Anguis fragilis" a "Anguis cephallonica", takže systém rodu "Anguis" (okrem vyhynutých druhov) odvtedy celkovo vyzeral takto:
Na začiatku 21. storočia niektorí autori do rodu "Anguis" ako ďalší druh zaraďovali pod názvom "Anguis incomptus" aj druh dnes označovaný ako "Ophisaurus incomptus" a niektorí autori do rodu "Anguis" zaraďovali dokonca celý obsah dnešnej podčeľade Anguinae (čiže okrem obsahu klasického rodu "Anguis" zahŕňal aj všetky druhy z dnešných rodov "Ophisaurus", "Dopasia", "Pseudopus" a "Hyalosaurus"), ale takéto rozšírenie rodu sa neujalo, čiže v literatúre rýchlo došlo k návratu k pôvodnému rozsahu rodu "Anguis".
Súčasný systém.
V rokoch 2009-2013 napokon došlo k rozdeleniu dovtedajšieho druhu "Anguis fragilis" na menšie druhy (konkrétne na druhy "Anguis fragilis" , "Anguis colchica", "Anguis graeca" a "Anguis veronensis"), čím vznikol nasledujúci súčasný systém rodu "Anguis" (stav v roku 2023):
rod slepúch ("Anguis"):
Druhy označené hviezdičkou (*) spolu zodpovedajú hore spomínanému bývalému poddruhu "Anguis fragilis fragilis", pričom ale taxón "graeca" sa - ako už bolo vyššie spomenuté - niekedy považoval za súčasť poddruhu "Anguis fragilis colchica".
Areál rozšírenia.
Slepúchy sú rozšírené prakticky na väčšine územia Európy, od Pyrenejského polostrova až po čiernomorské Zakaukazie a Ural. V Írsku, na Kryme, na juhu Španielska a niektorých stredomorských ostrovoch sa nevyskytuje, chýba aj v severnej Škandinávii a Laponsku. Mimo Európy sa vyskytujú v severnom Turecku a v Iráne. Staršie údaje o výskyte aj v severnej Afrike sa dnes považujú za mylné na základe zámeny s fyzicky podobnými druhmi scinkovitých jašterov.
Slepúchy žijú takmer na celom území Slovenska, od nížin až po viac ako , najpočetnejšia populácia však žije zhruba od 400 do 
Vzhľad.
Slepúch zvyčajne dorastá do dĺžky 30 cm, maximálne do 50 cm. Sfarbený je nenápadne hnedo, s jedným, dvoma, alebo aj troma tmavými pruhmi a modročiernym bruchom u samíc, samce mávajú brucho skôr bridlicovo sivé, často so žltkastou kresbou. Slepúch však môže byť svojim sfarbením aj kresbou značne variabilný, niektoré jedince majú nádych skôr do žlta, iné naopak prechádzajú až do medeného odtieňa. Niektoré samce majú blankytne modré škvrny na bokoch. Pohybuje sa plazením ako hady, ale nie je taký svižný. V kostre má zakrpatené zvyšky nôh. Telo má pokryté hladkými šupinami, s rastom sa jeho koža zvlieka. Na rozdiel od hadov má malé oči s pohyblivým viečkom a viditeľné uši.
V prípade nebezpečenstva môže odlomiť časť chvosta, ktorý sa môže ešte nejakú chvíľu hýbať (autotómia). Slepúchovi chvost za pár týždňov čiastočne dorastie, ale ostane menší. Má zuby, ktoré sú zahnuté dozadu, a tak sú prispôsobené na lov dážďoviek a slimákov. Zuby dokáže nahrádzať.
Stanovište.
Bežne sa vyskytuje v lesoch na čistinách, v krovinatých stráňach i na lúkach od nížin až do horských polôh. Slepúchy žijú skryto, cez deň sa ukrývajú pod kameňmi, v pňoch, pod lístím a až za súmraku vyliezajú von. Preferujú vlhkejšiu krajinu, najčastejšie bukové lesy a ich okraje. Objavujú sa najmä po daždi, keď na zemi pátrajú po dážďovkách a slimákoch. Slepúch sa živí aj rôznymi článkonožcami, larvami a červami primeranej veľkosti. Aj gravidné samičky možno zastihnúť pri slnení.
Prebýva aj v blízkosti ľudských obydlí, najmä v záhradách. Tu je jeho najväčším predátorom mačka domáca.
Etológia.
Slepúch cez zimu hibernuje (aj v skupinách) a vylieza na jar, koncom marca až začiatkom mája (záleží na podnebí a počasí).
Rozmnožovanie.
Párenie prebieha krátko po prebudení zo zimného spánku. Samce začnú byť na seba agresívne. Ku kladeniu vajec (rodenie mláďat) dochádza na prelome júla a augusta, výnimočne k nemu môže u niektorých populácií dôjsť až začiatkom septembra. Samice môžu mať 4 až 28 mláďat, výnimočne aj viac. Slepúch je vajcoživorodý, vaječný vývoj prebieha v tele samice a mláďatá sa liahnu pri prechode vajca kloakou. Po vyliahnutí majú mláďatá 7 až 10 cm.
Ochrana.
Podľa vyhlášky MŽP SR č. 170/2021 Z. z. sú na území Slovenska chránenými druhmi druhy slepúch lámavý a slepúch východný.
Podľa vyhlášky MŽP SR č. 24/2003 z. z., ktorá platila do roku 2021, bol na Slovensku chráneným druhom druh slepúch lámavý v staršom ponímaní (t. j. všetky či takmer všetky recentné druhy z rodu slepúch - porov. hore kapitolu Systematika). Jeho spoločenská hodnota bola (stav v roku 2015) 230 €.
Rod slepúch je zaradený aj do Bernského dohovoru (Príloha III).