Martin Stejskal

Martin Stejskal (* 19. február 1944, Praha) je český maliar, esejista a ezoterik hlásiaci sa k surrealizmu.
Život.
Vyštudoval Odbornú školu výtvarnú v Prahe. V roku 1963 sa spriatelil s básnikom Karlom Šebkom, ktorý ho zoznámil so surrealistickým okruhom. Od roku 1968 sa podieľa na činnosti Surrealistickej skupiny v Československu a je členom redakčnej rady revue "Analogon". Koncom 60. rokov spoznal českého alchymistu a hermetika Theofana Abbu a spolupracoval s ním až do jeho smrti. Podľa jeho dispozícií vytvoril veľké tarotové karty, ktoré vydal vlastným nákladom i tlačou ako samizdat s názvom "22 arkán Theofana Abby" (začiatkom 90. rokov vytvoril aj originálne malé tarotové arkána a v posledných rokoch karty koloroval a pripravuje ich na vydanie). Neskôr spolupracoval na českých prekladoch kníh francúzskeho alchymistu Fulcanelliho. ("Tajemství katedrál", "Příbytky filosofů").
Koncom 60. rokov 20. storočia sa dvakrát zúčastnil spolu s niekoľkými výtvarníkmi zo Surrealistickej skupiny experimentov s kyselinou lysergovou (LSD) a psylocibinom vo Výskumnom ústave psychiatrickom v Prahe-Bohniciach. Zážitky z pokusov natrvalo ovplyvnili jeho tvorbu. Je autorom interpretačných metód "konturáže", "leptomanie" a "fázovaných ilusí", v ktorých vždy metamorfuje niekoľko statických obrazov v cykle následných fáz.
V roku 1976 vydal v Paríži v nakladateľstve "Editions surréalistes" veľkoformátovú knihu-bibliofíliu 14 vlastných litografií "Maisons" ("Domy"), sprevádzanú básnickými textami francúzskeho surrealistu Vincenta Bounoura. Podľa autorových kresieb litografie zhotovil prestížny parížsky litografický ateliér Babette Pons. Prispel svojím textom do kolektívneho zborníka "La Civilisation Surrealiste" (ed. V. Bounoure, Payot, Francúzsko, 1976).
Začiatkom 90. rokov bol zvolený do prvého predsedníctva obnovenej spoločnosti čs. hermetikov Universalia. Spolupracoval na koncepcii súbornej hermetickej expozície "Opus Magnum". (s V. Zadrobílkom a L. Antonínom) v roku 1997 v Dome U kamenného zvonu v Prahe a napísal text pre obsiahly katalóg-knihu, ktorú aj graficky upravil. Podieľal sa tiež na koncepcii výstavy ku 450 rokom letohrádku Hvězda v Prahe (s. L. Antonínom a I. Puršom) v roku 2003, ku ktorej spracoval aj interaktívny katalóg na CD. Takisto sa podieľal na výstave o grófovi Šporkovi, ktorú pripravil V. Zadrobílek vo Staromestskej radnici (1999).
Podľa knihy "Labyrintem tajemna" natočila Česká televízia v roku 1993 dvanásťdielny seriál "Magickou krajinou", ku ktorému napísal námet a scenár: (1. "Bílá paní", 2. "Mluvící kameny", 3. "Za ukrytými poklady", 4. "Po stopách alchymistů", 5. "Draci v Čechách", 6. "Zázračné studánky", 7. "Ďábel a jeho pikle", 8. "Obyvatelé podzemí", 9. "Golem", 10. "Zjevení a přízraky", 11. "Čarodějství", 12. "Vládcové krajiny"). Neskôr napísal niekoľko scenárov k televíznemu cyklu Lapidárium ("Příběh kamenných bot", "Příběh Šemíkova hrobu", "Příběh kamenné Luitgardy").
Prvú samostatnú výstavu "Hra proti hře" mal v Dome umenia mesta Brna v roku 1972, katalóg k výstave bol zakázaný. Počas normalizácie tu prakticky nevystavoval, mal však samostatnú výstavu v Paríži v galérii "L'envers du miroir" (1972). Po roku 1989 mal mnoho samostatných výstav a zúčastnil sa aj mnohých výstav zahraničných. Z najvýznamnejších to bola výstava "Zadem k nekonečnu I.", v Paláci kultúry v Prahe v roku 1990, a séria výstav k autorovým 60. narodeninám "Zadem k nekonečnu II." (Remscheid, Cheb, Hradec Králové, České Budějovice, Písek, Nová Paka) v rokoch 20032005. K týmto výstavám bola vydaná aj rovnomenná obsiahla monografia.
V 90. rokoch 20. storočia sa začal venovať počítačovej grafike a animácii. Svoje práce prezentoval ako techniku ​​"digitáže". Spolupracoval svojimi 2D a 3D animáciami na filme Jana Švankmajera "Otesánek" (2000).
Ilustroval napr. knihy V. Effenbergera ("Polowanie na czarnego rekina", Vroclav, Poľsko), E. Švankmajerovej, F. Dryje a M. Novotného. Tiež knihy F. Tristana v nakladateľstve Paseka ("Hadí píseň", "Ateliér ztracených snů"), ďalšie v nakladateľstvách Dauphin, Host (P. Řezníček: "Zrcadlový pes"), Orbis, Torst a Malvern. Výtvarne doprevádzal i knihy M.-D. Massoni a A. Jouberta (Francúzsko) a čierny román H. Walpola "Borgen ii Otranto" (Vertigo, Švédsko). Pre tieto a ďalšie nakladateľstvá graficky upravoval mnoho ďalších publikácií, rovnako ako v 90. rokoch revue Analogon, Logos a periodikum Divadelní noviny.
V 90. rokoch pôsobil niekoľko rokov ako podpredseda Spoločnosti Karla Teiga. V roku 2011 bol spoluautorom retrospektívnej výstavy "Surrealistická východiska (1948–1989) Odkony-Návraty-Přesahy" (so S. Dvorským a F. Dryje) v Pamätníku národného písomníctva konanom v letohrádku Hvězda v Prahe.
Publikoval v mnohých českých a zahraničných periodikách a zborníkoch, najmä v Analogone, Logose (Česko), Arsenalu (USA), Phases, SURR.., BLS, Change, Rouge, Coupure, Surréalisme (Francúzsko) a mnohých ďalších.
Od roku 1990 je členom Spolku výtvarných umelcov Mánes, kam ho kooptoval Josef Istler.