Endre Szőnyi

Endre Lipót Szőnyi alebo Andrej Leopold Szőnyi, narodený ako Endre Lipót Zapletal (Andrej Leopold Zapletal) (* 13. október 1885, Jászberény – † 23. august 1968, Bratislava) bol slovenský architekt. Patrí medzi osobnosti slovenskej architektúry, ktorý svojou tvorbou a veľkým dielom značne prispel k vývoju hmotnej kultúry Slovenska.
Biografia.
Detstvo a štúdiá.
Narodil sa ako prvý z dvoch synov z Moravy pochádzajúceho Jozefa Zapletala a Emílie, rod. Reichovej.
V rokoch 18911901 absolvoval základné a stredoškolské vzdelanie. Otca – štátneho finančného úradníka často prekladali, preto ľudovú školu vychodil v maďarskom Monore, meštiansku v Budapešti a na obchodnej akadémii študoval v Bratislave.
Neskôr sa ho ujali strýko s tetou, bezdetní a hlavne solventní manželia žijúci vo Švajčiarsku. Preto v rokoch 19051905 študoval vysnívanú architektúru vo Winterthure a po získaní diplomu istý čas pracoval v zürišských projekčných kanceláriách. Strýko, sám staviteľ, ktorý mal projekčnú kanceláriu v Brne, rozpoznal jeho schopnosti a umožnil mu vzdelávať sa aj v Paríži, kde v rokoch 19101914 absolvoval študijný a pracovný pobyt. Študoval dejiny umenia.
I. svetová vojna v jeho živote.
V roku 1914 odišiel ilegálne z Paríža s dokumentmi svojho priateľa maliara W. Gimmyho, pretože mu ako rakúsko-uhorskému štátnemu príslušníkovi hrozilo internovanie. Cez prvú svetovú vojnu bojoval v Taliansku, kde bol zranený a na tieto následky trpel až do smrti. Po vojne mu udelili aj Rytierský kríž.
Kariéra.
V roku 1918 si s povolením úradov zmenil aj meno, zo Zapletala sa stal Szőnyi. Zložil v Budapešti predpísanú stavebnú skúšku a v Bratislave spolu si s Franzom Wimmerom otvorili projektovú kanceláriu. Svoje mimoriadne vzdelanie a skúsenosti uplatňoval v praxi. Významným ťažiskom Szőnyiho tvorby, okrem Bratislavy, boli najmä Piešťany, kde sú realizované mnohé jeho pozoruhodné diela. Vyprojektoval tu mnohé priemyselné, sociálne, obytné i administratívne budovy.
Szőnyi nebol len architektom. Bol dušou bratislavského umeleckého spolku Pressburger Kunstverein, redaktorom a vydavateľom časopisu pre umenie a architektúru FORUM. Neskôr pracoval v edičnej rade slovenských architektov, spolupracoval s časopismi Projekt a Výtvarný život.
V roku 1935 sa oženil s Annou Kulmannovou, vlastné deti nemali, dcéra Gizela (vydatá Gáboríková, publicistka), bola adoptívna, bola o mnoho rokov mladšou nevlastnou sestrou jeho manželky.
V roku 1966 mu udelili titul zaslúžilý umelec za celoživotné dielo.
Zomrel v Bratislave 23. augusta 1968, pochovaný je na cintoríne v Slávičom údolí.
Diela.
Nezrealizované diela.
Návrh záhradného mesta na klimaticky optimálnom južnom svahu s 560 domami v bratislavskej Karlovej Vsi (19191920). Nový obsah tejto sídliskovej myšlienky sa odrážal v návrhu, ktorého iniciátorom bol dr. Ľudovít Kováts, lekár a člen bratislavskej mestskej rady. Vypracovaním plánov poverili Klaudia Madlmayra z Prahy, ktorý vytvoril kolektív, kde pozval bratislavských architektov A. Szőnyiho a F. Weinwurma.
Návrh záhradného mesta v Bratislave sa len z časti podobal myšlienkam E. Howarda ( „Tomorrow“ (Zajtrajšok, 1898) a Garden – „Cities of tomorrow“ (Záhradné mestá zajtrajška, 1902). Komplexnosť základnej myšlienky obsahovala určité zárodky možnosti odstránenia katastrofálnych nedostatkov a následkov živelného narastania miest v kapitalizme. )
Tento návrh sa nerealizoval rovnako ako neskôr s Wimmerom vypracovaný návrh záhradného mesta Floreát v Piešťanoch (19331937) s viacerými typmi rodinných domov.