Bavorský geograf

Bavorský geograf (iné názvy: Bavorský Geograf, Geograf Bavorský, Geograf bavorský, Opis hradov a krajín na severnej strane Dunaja, (P)opis krajín ležiacich na sever od Dunaja, Opis hradov a krajov na severnom území Dunaja; zastarano: Zemepisec Bavorský, Bavorský zemepisec; latinské názvy: "Geographus Bavarus", "Descriptio civitatum", "Descriptio civitatum et regionum ad septentrionalem plagam Danubii", "Descriptio civitatum ad septentrionalem plagam Danubii"; nemecké názvy: "Bayerischer Geograph", "Bairischer Geograph", "Geographus Bavarus", "Ostfränkische Völkertafel", "St. Emmeramer Völkertafel", "Beschreibung der Städte der nördlichen Donaugegend") je zaužívaný názov latinsky písaného franského spisu, ktorý opisuje územia severne od Dunaja - teda za východnou hranicou Franskej ríše. Bavorský geograf (a varianty) je aj zaužívaný názov jeho anonymného autora.
Obsah a členenie.
Spis má dve hlavné časti; na konci je ešte pridaná dvojvetová glosa. Prvá hlavná časť je asi staršia než druhá, inak však presné datovanie nie je známe (pozri nižšie). 
Prvá hlavná časť obsahuje súpis etník, ktoré sídlia pri franskej hranici; uvádza ich v prísnom geografickom poradí od severu na juh, teda od Baltského mora po Dunaj a uvádza ich vždy spolu s počtom ich hradísk. Názov "»Descriptio civitatum et regionum ad septentrionalem plagam Danubii" (resp. slovenské ekvivalenty) sa prísne vzaté vzťahuje len na prvú hlavnú časť. Z obsahu prvej hlavnej časti, ako aj zo skutočnosti, že jej formulácie poukazujú na príbuznosť s neskorímskymi "laterculi provinciarum", vyplýva, že vznikla na východofranskom kráľovskom dvore alebo v jeho okruhu. Na základe viacerých indícií sa dnes za autora prvej hlavnej časti obyčajne považuje Grimald, opát kláštora Weißenburg (neskôr aj kláštora St. Gallen), arcikaplán a istý čas kancelár kráľa Ľudovíta Nemca (staršie sa text pripisoval mníchovi zo St. Emmeramu v Regensburgu.). Prvá hlavná časť bola teda oficiálnym dokumentom, ktorého cieľom bolo slúžiť kráľovej slovanskej politike.. Od 2. polovice 8. storočia Frankovia prichádzali do kontaktu so svojimi slovanskými susedmi. Zo skúseností bojov s Avarmi pokladali za dôležité hradiská a počty vojakov v nich. Prvá hlavná časť okrem iného spomína aj Moravanov na dvoch rôznych miestach pod dvoma rôznymi názvami (pozri nižšie). 
Druhá hlavná časť vymenúva množstvo bližších a vzdialenejších kmeňov od hranice Franskej ríše až po dolnú Volgu a Chazarov. Je to konkrétne tá časť textu, ktorá sa začína slovami "Isti sunt, qui iuxta istorum fines resident". Druhú hlavnú časť možno ďalej rozdeliť na 3 zreteľne odlišné menšie časti: Prvá sa ešte sčasti podobá na prvú hlavnú časť a typické je pre ňu uvádzanie prehnane vysokých počtov "civitates" jednotlivých kmeňov, ako aj fakt, že skoro všetky uvádzané kmene sú neznáme alebo neidentifikovateľné; táto časť je veľmi nedôveryhodná. Druhá časť len sucho vymenúva mená kmeňov (civitates sú tu uvedené len 1 raz). Tretia je charakteristická formuláciami podobnými formuláciám z prvej hlavnej časti. Druhá a tretia časť obsahujú najmä mená kmeňov z Lužice a Sliezska a sú na rozdiel od prvej časti pomerne cenné. Vzhľadom na rozdiely v spomínaných troch častiach druhej hlavnej časti je pravdepodobné, že išlo o tri samostatné texty, ktoré vznikli v troch rôznych časových okamihoch. Druhá hlavná časť je charakteristická aj tým, že na rozdiel od prvej hlavnej časti je nesystematická, teda neuvádza etníká v prísnom geografickom poradí.
Na konci textu je pridaná jasne odlišná dvojvetová glosa.
Objav.
Spis objavil L. G. de Buat a vydal ho v roku 1772. Prvýkrát mu názov Bavorský geograf dal Jan Potocki, keď otlačil Buatovo vydanie v roku 1796. 
Umiestnenie.
Jediná zachovaná historická verzia textu sa nachádza v knižnici Bayerische Staatsbibliothek v Mníchove na dvoch stranách na konci zbierky tvorenej rôznymi matematickým a astronomickými textami, ktorá má značku Clm 560. Texty zbierky boli napísané prevažne v 2. polovici 9. storočia v tom istom skriptóriu v oblasti Bodamského jazera, ale časť zbierky známa ako Bavorský geograf sa od zvyšku zbierky jasne viditeľne odlišuje, a to aj časom zápisu textu. Samotný bavorský geograf z tejto konkrétnej zbierky fyzicky vznikol asi až okolo roku 900 (glosa na konci môže byť mladšia); jeho pôvodný text je (resp. asi skôr texty sú) aspoň sčasti zrejme staršieho pôvodu (k tomu pozri tu pod nadpisom Datovanie).
Datovanie.
V literatúra uvádzané dátumy vzniku prvej hlavnej časti sú najmä (myslí sa vznik samotného textu, jeho zachovaný zápis môže byť neskorší):
Datovanie druhej časti sa uvádza napríklad nasledovne:
Glosa na konci by mohla pochádzať prípadne až z 11. storočia.
Marharii a Merehanos.
V prvej hlavnej časti sa na dvoch rôznych miestach spomínajú ľudy "Marharii" a "Merehanos" (prekladané ako Merehani). Ich výklad sa v literatúre rôzni. Konkrétne sa vyskytujú najmä tieto možnosti (v zátvorkách sú uvedení známi obhajcovia danej tézy): 
Citáty zástancov prvej z vyššie uvedených téz: 
Citáty zástancu druhej z vyššie uvedených téz: