burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Encyklopédia astronómie

Encyklopédia astronómie je prvé slovenské populárnovedecké dielo, určené pre širokú verejnosť, ktorá javí záujem o astronómiu. 
Encyklopédiu zostavil a autorsky pripravil kolektív vedeckých a pedagogických pracovníkov z Astronomického ústavu SAV, z Katedry astronómie, geofyziky a meteorológie matematicko-fyzikálnej fakulty UK v rokoch 1977 – 1984. Vydalo ju vydavateľstvo Obzor v Bratislave v roku 1987. Bola to prvá publikácia na Slovensku z oblasti astronómie, ktorá mala formu a náplň, určenú širokému okruhu záujemcov.
V roku 2000 získala organizácia Slovenský zväz astronómov amatérov (od roku 2013 Slovenský zväz astronómov) súhlas na digitalizáciu Encyklopédie astronómie. Vďaka dobrovoľníckej práci členov a priateľov zväzu bola Encyklopédia astronómie úspešne prevedená do digitálnej podoby a postupne po príslušnej úprave sú jej časti publikované na internete.
Fenoly

Fenoly alebo arenoly sú organické zlúčeniny, ktoré obsahujú hydroxylovú skupinu -OH naviazanú na aromatickom jadre. 
Najjednoduchší predstaviteľ tejto skupiny je fenol so sumárnym vzorcom C6H5OH. Väčšina zlúčenín z tejto skupiny má triviálny názov. Substitučný názov je možné vyjadriť pridaním prípony "- ol" k názvu aromatického uhľovodíka.
Hoci obsahujú -OH skupinu rovnako ako alkoholy, majú podstatne odlišné vlastnosti.
Príprava.
Najčastejšie sa fenol pripravuje oxidáciou kuménu (izopropylbenzénu):
Ďalšie zlúčeniny.
Od fenolu sa odvodzujú aj ďalšie zlúčeniny: 
Vlastnosti fenolov.
Fenoly sú silnejšie kyseliny ako alkoholy, pretože dochádza ku konjugácii voľného elektrónového páru na kyslíku (H+ sa ľahšie odštepuje). Kyslosť sa zvyšuje pridaním skupín s +M a −I efektom (napr. nitroskupiny –NO2).
Palana

Palana je ruské sídlo mestského typu, administratívne centrum Koriackeho autonómneho okruhu. Sídlisko leží na západnom pobreží polostrova Kamčatka, na pravom brehu rieky Palana, asi 8 kilometrov od jej ústia do Ochotského mora.
Koloman Berényi

Koloman Berényi (* 1. máj 1913 – † 11. september 1995) bol priekopníkom slovenskej amatérskej astronómie, jeden zo spoluzakladateľov hvezdárne v Humennom.
Kornel Bezay

Kornel Bezay (* 22. júl 1911 – † 11. jún 1979) bol priekopníkom slovenskej amatérskej astronómie, dlhoročný popularizátor astronómie v Bratislave.
Vilém von Biela

Vilém von Biela alebo Wilhelm von Biela (* 19. marec 1782 – † 18. február 1856) bol český astronóm amatér, ktorý objavil tri kométy, z ktorých jedna, ktorú objavil roku 1826 v Jozefove podľa predpovede J. Morstandta, nesie jeho meno. V období svojej viditeľnosti (1846) sa rozpadla na dve časti.
Objavil tri kométy, z ktorých jedna, ktorú objavil roku 1826 v Jozefove podľa predpovede J. Morstandta, nesie jeho meno. V období svojej viditeľnosti (1846) sa rozpadla na dve časti.
Soľný kúpeľ

Soľný kúpeľ je tavenina soli, určená na izotermické spracovanie ocele a iných materiálov.
Je to výhodné, keď potrebujeme obrobok zohriať alebo ochladiť na nejakú presnú teplotu, pretože pri fázovej zmene (keď sa začne taviť) je až do úplného roztavenia teplota konštantná. Netreba komplikované metódy na udržanie konštantnej teploty.
Na rôzne teploty sa berú rôzne soli alebo zmesi (s izotermickým schodíkom). Používa sa pri teplotách od 150 °C vyššie.
Kungens kurva

Kungens kurva je časť švédskej obce Huddinge, susediaca s obcou Skärholms. Nachádza sa tu rozsiahle nákupné centrum (medzi inými predajne IKEA, Heron City, El-giganten, ONOFF, Siba, Willys, City Gross, Rusta, Jula). Oblasť dostala meno podľa havárie dňa 28. septembra 1946, kedy šofér švédskeho kráľa Gustáva V. dostal šmyk a auto skončilo (spolu s kráľom) mimo vozovky. Meno (v preklade "Kráľovská zákruta") sa neskôr stalo oficiálnym. Úsek cesty je v súčasnosti časťou diaľnic E4 a E20.
Hasdrubal

Hasdrubal bolo meno viacerých kartáginských veliteľov:
Tajga

Tajga je vegetačná formácia a bióm v severnej časti severného mierneho pásma (v Európe, Ázii a Severnej Amerike), v ktorej/-om prevláda ihličnatý les, spravidla pralesného typu. Pôvodne to bolo len označenie pre sibírsky prales na močaristej pôde.
Delí sa na boreálnu a vysokohorskú časť. Rozdiel medzi nimi je v trvaní osvetlenia.
Základnou podmienkou pre rozšírenie ihličnatých lesov je klíma - predovšetkým dĺžka vegetačného obdobia 1 - 4 mesiace. (Ide o obdobie, kedy priemerná teplota vzduchu presahuje 13 °C.) Smerom na sever potom tajga prechádza do tundry (prechodný pás s roztrúsenou stromovou a kríkovou vegetáciou sa nazýva lesotundra). Na juhu zase do biómu zmiešaných a listnatých opadavých lesov. S ihličnatými lesmi sa stretávame často aj mimo ich oblasť prirodzeného výskytu (napr. Česko, Slovensko, Švajčiarsko, Rakúsko), kde rastú vo vysokých nadmorských výškach. Ide o tzv. klimaxové smrečiny, prípadne v podmáčaných oblastiach rašelinné smrečiny a podmáčané smrečiny. Niekedy sa tieto porasty označujú aj pojmom "horská tajga". Väčšina ihličnatých lesov v Európe je však pestovaná umelo. 
Ihličnany potrebujú:
Vďaka veľkému množstvu zrážok a následnej chemickej reakcii so spadnutým ihličím vznikajú podzolové pôdy. Následne kyslá voda vymýva zlúčeniny železa z pôdy, tie klesajú nižšie a tvoria nepriepustnú vrstvu ⇒ tvorba močiarov a rašelinísk, ktoré sú pre sibírsku tajgu typické. Organická hmota je sústredená tak v živých rastlinách, ako aj v odumretej biomase. 
Výskyt tajgy.
Porasty rôznych druhov borovíc, ktoré však nezodpovedajú biómu tajgy, sa nachádzajú aj v Stredomorí, Mexiku, JZ Ázii a na rôznych ostrovoch sopečného pôvodu (napr. Kanárske ostrovy)
V tajge žije mnoho ohrozených druhov cicavcov, napríklad medveď, vlk, los, rys, bobor, vychuchol, atď. Hospodársky významný je lov kožušinovej zveri, ťažba surovín, ťažba dreva (predovšetkým Škandinávia). Ľudské obydlia sa v pásme tajgy vyskytujú len sporadicky, podobne ako aj sieť ciest a železníc nie je príliš rozvinutá, hlavnú úlohu hrá letecká a vodná doprava. Z ťažby je najvýznamnejšia ropa a zemný plyn na Sibíri a Aljaške.
Avraham ibn Daud

Avraham ibn Daud (* asi 1110 – † asi 1180), hebrejsky Avraham ben David ha-Levi, arabsky Ibráhím ibn Daud, známy tiež pod akronymom Rabad alebo Ravad (ראב"ד), bol židovský stredoveký filozof, historik a astrológ, jeden z prvých židovských aristotelikov. Napísal historické dielo "Kniha tradície" (Sefer ha-Kabala) a filozofický spis "Vznešená viera" (Emuna rama).
Cartagena (Španielsko)

Cartagena je španielske prístavné mesto na pobreží Stredozemného mora, patriace do provincie Murcia.
Dejiny.
Založilo ho Kartágo pod menom "Carthago Nova" (Nové Kartágo): Hasdrubal Krásny ho dal postaviť v rokoch 228 - 221 pred Kr. - prístav mu umožnil ovládnuť Gibraltársky prieliv. Navyše v blízkosti boli bohaté ložiská striebra.
Atkinsonov cyklus

Pojem Atkinsonov cyklus môže znamenať:
Cartagena

Cartagena môže byť:
Computer Integrated Manufacturing

Computer Integrated Manufacturing alebo computer-integrated manufacturing, skratka CIM, je komplex navzájom integrovaných CA systémov, ktoré sa podieľajú pri realizácii súčiastky. Je to pohľad na integráciu počítačom podporovaných systémov vo všetkých etapách výroby. Ako základ sa na integráciu CA systémov v podniku uvažujú nasledovné CA systémy: CAD, CAD/CAM, CAM, CAPP, CAQ a PPS systémy.
CAD/CAM

Computer Aided Design/Computer Aided Manufacturing (projektovanie pomocou počítača/výroba pomocou počítača) je počítačom podporovaný systém s integrovanou podporou návrhu a súčasne aj výroby súčiastky. Postupne s vývojom CAD, CAPP a CAM systémov sa začali vyvíjať systémy, ktoré integrovali reťazec činnosti "návrh súčiastky" - "návrh technológie" - "výroba" do jedného systému. Systémy CAD/CAM integrujú modelovanie súčiastky a jej konštrukčný návrh, návrh technickej dokumentácie vo forme NC programov a operatívne riadenie výroby do jedného počítačového systému.
Projektovanie pomocou počítača

Projektovanie pomocou počítača alebo CAD (iné názvy pozri nižšie; angl. "computer-aided design" alebo "computer-assisted design", skr. "CAD") sú programové systémy a počítače používané na projektovanie objektov, najmä pre strojárstvo, architektúru, stavebníctvo, elektroniku, dopravu alebo pre špeciálne vedecké aplikácie.
Názvy.
Slovenské názvy môžu byť:
Charakteristika.
Ide o programové vybavenie pre geometrické a matematické modelovanie súčiastok a ich vlastností. Okrem grafických činností CAD systémy umožňujú realizovať aj rôzne inžinierske výpočty a analýzy.
CAD systémy vykonávajú náročné úkony, preto potrebujú výkonnú výpočtovú techniku a výkonné grafické prostriedky na dvoj- alebo trojrozmerné zobrazovanie projektovaných objektov. Podporujú aj spoluprácu s databázami, ktoré vytvárajú kompletnú technickú a i. dokumentáciu. Spôsob práce operátora s CAD systémom je interaktívny. Rozšírením CAD systémov sú CAD/CAM systémy; v nich sa dáta o projektovanom výrobku prenášajú priamo do výrobného systému počítačovou sieťou.
White Island

White Island môže byť ostrov:
Tepelný obeh

Tepelný obeh, presnejšie tepelný termodynamický obeh alebo tepelný cyklus je séria termodynamických procesov ktoré menia systém z počiatočného stavu spojito do iných stavov, pričom posledný stav je totožný s počiatočným. Vlastnosti systému závisia iba od jeho termodynamického stavu, pričom počas obehu môžeme do systému privádzať alebo odvádzať teplo, alebo prácu. Táto výmena energie s okolím však vždy rešpektuje prvý termodynamický zákon.
Tepelný obeh v stavovom diagrame.
Obrazom tepelného cyklu v stavovom diagrame (napríklad p-V, alebo T-S) je vždy uzavretá krivka. Tepelné cykly sa delia na:
Vratné a nevratné obehy.
Vratný tepelný obeh je obeh zložený iba z vratných termodynamických procesov. Ak je aspoň jeden proces nevratný, celý obeh je nevratný. Vratné procesy a obehy nie sú v prírode alebo technických zariadeniach dosiahnuteľné. Sú však užitočné pre teoretické skúmanie, slúžia ako ideálne modely reálnych procesov a obehov.
Teoretické tepelné obehy.
Pre modelovú analýzu a výpočet parametrov tepelných obehov sa používajú zjednodušené cykly zložené zo základných termodynamických dejov. Sú to napríklad:
Realizácia tepelného obehu.
Praktickú realizáciu tepelného obehu predstavuje tepelný stroj.
CAD

CAD môže byť skratka pre:
CIM

CIM môže byť skratka pre:
Majetok

Majetok môže znamenať:
Depot

Depot je hromadný nález predmetov uložených – deponovaných – "spoločne", za istým "účelom", na istom "mieste". Depot drahých predmetov sa ľudovo nazýva poklad.
Dejiny.
Najstaršie depoty pochádzajú z mladšej kamennej doby – ide o depoty kamenných predmetov (sekery, sekeromlaty, kopytovité kliny, guľovité mlaty) a keramické depoty (napr. vo väčšej nádobe-zásobnici sú uložené misky, poháriky, krčiažky). Účel je zjavne kultový.
Počas bronzovej doby nachádzame depoty bronzových (ale aj zlatých a strieborných) predmetov vo veľkých množstvách a veľkom objeme. Keďže predmety uložené spolu vytvárajú uzavretý celok (uložený do zeme v istom momente, pričom ďalej s nimi nebolo manipulované), stali sa základom datovania a chronológie doby bronzovej v celej Karpatskej kotline a priľahlých oblastiach smerom na sever a západ. Medzi najväčšie depoty patria nálezy z rumunského Sedmohradska, kde napr. depot z Ujoara obsahoval skoro 6000 bronzových predmetov o celkovej hmotnosti 1,1 tony. U väčšiny depotov predpokladáme kultové dôvody uloženia (často blízko riek, prameňov, močiarov, na svahoch a kopcoch), ale niektoré majú charakter surovinových, ktoré zhromaždil kovolejár s cieľom roztaviť ich a znovupoužiť, ale z nejakých dôvodov si ich nevyzdvihol. Pri amatérskych a starých nálezoch môžu niektoré údajné depoty byť v skutočnosti bohatou hrobovou výbavou.
Pre železnú dobu máme depotov menej, ale poznáme napríklad depoty železného náradia z obdobia keltskej prítomnosti na území Slovenska, rovnako ako hromadné nálezy prvých mincí razených na území Slovenska, strieborných aj zlatých. Známe sú strieborné mince typu Biatec z okolia Bratislavy, kde bolo keltské oppidum, či mince veľkobystereckého typu z Liptova a Oravy.
Počas rímskej doby nachádzame depoty skôr hovoriace o uložení mincí a drahých kovov do zeme z nebezpečenstva.
Do obdobia včasného stredoveku datujeme niekoľko významných depotov, ako napríklad nálezy tzv. sekerovitých hrivien (v Krakowe sa ich našlo v dubovej truhlici okolo 4200 o hmotnosti 3,6 tony, dat. ku koncu 9. storočia), nálezy poľnohospodárskeho náradia, alebo známy nález tzv. pokladu byzantského kovotepca zo Zemianskeho Vrbovku (datovaný tesne pred rok 680). Ich uloženie bude zrejme súvisieť s bezpečnosťou, nie s kultom.
Z obdobia vrcholného stredoveku aj včasného novoveku poznáme nálezy tzv. pokladov: mincí a predmetov zo vzácnych kovov, ktoré sú uložené do zeme, do dutín stavieb, do keramických nádob, pod staré stromy či popod múry. Najznámejší je Košický zlatý poklad, pochádzajúci z obdobia krátko pred rokom 1700.
Hľadanie depotov.
Hľadanie kovov pomocou detektorov znamená hrozbu pre poklady dosiaľ ukryté v zemi. Amatérsky nájdené a vyzdvihnuté predmety tým značne strácajú výpovednú hodnotu. Často sú rozdelené a predávajú sa na rôzne miesta či do zahraničia. Takáto činnosť je nielen nezákonná, ale hlavne oberá nás a budúce generácie o spoločné kultúrne dedičstvo a poznanie našej minulosti.
Grímsvötn

Grímsvötn je vodou zaplavená sopečná kaldera, nachádzajúca sa na Islande, pod severozápadnou stranou ľadovca Vatnajökull.
Erupcie Grímsvötnu sú zaujímavé tým, že prebiehajú pod ľadom. Teplo erupcie roztaví dostatočné množstvo ľadu, čo vyvolá tlak a následné vyliatie sa enormného množstva vody z jazera. V roku 1996 záplavy zničili časť cesty Hringvegur (okružná cesta okolo Islandu). Preto je vulkanológmi pravidelne monitorovaný stav vulkánu. Sopka naposledy vybuchla v roku 2004 a v máji 2011.
Jazero je zaujímavé aj tým, že v roku 2004 v ňom objavili baktériu, prvú v jazere pod ľadom s veľmi malým obsahom kyslíka.
Hormizd I.

Hormizd I. (po stredoperzsky "Óhrmazd") bol tretí perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov, vládnuci v rokoch 271/272273. Hormizdovým otcom bol kráľ Šápúr I., matkou podľa neskorej tradície dcéra lokálneho kráľa Mihraka v Perside, zabitého Ardašírom I., otcom Šápúra I. a dedom Hormizda I.
Z obdobia Hormizdovej vlády sa síce dochovalo pomerne dosť literárnych svedectiev (po stredoperzsky písaná "Kniha činov Ardašíra, syna Pápakovho", historky v Tabarího "Dejinách Peržanov a Arabov"), ale konkrétne je o tomto vládcovi známe iba veľmi málo. Vie sa, že bol od roku 252 kráľom v Arménsku, odkiaľ sásánovské vojská vyhnali príslušníkov tamojšej línie Arsakovcov, a že v tom čase používal mená Hormizd Ardašír (na nápise Šápúra I. na Ka‘ba-je Zardošt v Nakš-i Rustame). Po otcovej smrti potom panoval ako kráľ zhruba rok v perzskej ríši, príliš krátko na to, aby po sebe zanechal nejakú významnejšiu stopu. Hormizdovým nástupcom na perzskom tróne sa stal jeho starší brat Báhrám I. (273276), v Arménsku ho pravdepodobne už skôr vystriedal mladší brat Narsé.
Z numizmatického hľadiska sú zaujímavé Hormizdove mince, ktoré vôbec prvýkrát obsahujú titul "kráľ kráľov Iránu a Neiránu", dovtedy doložené iba na nápisoch.
Magadanská oblasť

Magadanská oblasť patrí do najsevernejšieho pásma ruského Ďalekého východu.
Magadanská oblasť bola vytvorená 3. decembra 1953 administratívnym centrom je mesto Magadan (založené v roku 1939).
Geografia.
Oblasť sa nachádza v Ďalekovýchodnom federálnom okruhu, na brehu Ochotského mora a Tichého oceánu.
Tri štvrtiny územia pokrýva tundra a lesotundra. 
Hlavné rieky: Kolyma, Ajan-Jurach.
Kaʼba-je Zardošt

Ka’ba-je Zardošt (iné prepisy: Ka’ba-je Zardušt, Ka’be-je Zardošt/Zardušt, Ka’ba-i Zardošt/Zardušt) alebo Ka’ba-je Zartošt (iné prepisy: Ka’ba-je Zartušt, Ka’be-je Zartošt/Zartušt, Ka’ba-i Zartošt/Zartušt), doslova: Zaratuštrova Ka‘ba, je vežovitá kultová stavba v Nakš-e Rostame v Iráne, iba niekoľko kilometrov severozápadne od Perzepolisu. 
Je postavená z vápencových kvádrov svetlej a tmavej farby a jej výška je zhruba 12,6 metra. Väčšina historikov sa domnieva, že ju dal postaviť perzský kráľ Dareios I. z dynastie Achajmenovcov krátko po svojom nástupe na trón (522 pred Kr.). O jej presnej funkcii sa názory dodnes rozchádzajú. Mohlo ísť jednak o chrám, kde bol uchovávaný posvätný oheň, jednak o provizórnu kráľovskú hrobku, ktorá stratila svoj význam po dokončení skalných hrobov v rostamskej skale. Uvažuje sa aj o tom, že tu mohli byť prechovávané kráľovské štandardy alebo posvätné knihy.
V rokoch 1936 - 1939 objavil Erich F. Schmidt pri základoch Ka‘by pod úrovňou terénu trojjazyčný grécko-partsko-stredoperzský nápis kráľa Šápúra I., opisujúci jeho vojny proti Rímu (zhruba v rokoch 242-260 po Kr.). Okrem toho sa tu našiel aj nápis popredného zoroastrického duchovného z 3. storočia, kňaza Kartíra. Obidva nápisy poskytujú cenné svedectvo o politike a organizácii perzskej ríše počas prvých Sásánovcov.
Kimmo Timonen

Kimmo Timonen (* 18. marec 1975, Kuopio, Fínsko) je bývalý fínsky hokejový obranca, medailista z olympijských hier a majstrovstiev sveta, dvojnásobný fínsky šampión a víťaz Stanleyho pohára. Významnú kariéru odohral v severoamerickej NHL, kde odohral 1108 zápasov základnej časti, v ktorej zaznamenal 571 bodov. Medzi jeho herné prednosti patrili dobrá herná inteligencia a korčuliarske schopnosti.
Medzinárodná hokejová federácia IIHF vymenovala Timonena do Siene slávy IIHF vo februári 2020. Timonen sa tak stal 21. Fínom v sieni slávy.
Spolu so Sami Kapanenom a Scottom Hartnellom vlastní väčšinu akcií klubu KalPa.
Klubový hokej.
Kimmo Timonen je odchovancom klubu KalPa - Kalevan Pallo. Prvé zápasy za tento klub odohral v SM lige v sezóne 1991–1992. V nasledujúcich dvoch sezónach sa jeho herný čas výrazne zvýšil. Pred sezónou 1994-95 sa Timonen pripojil k tímu TPS. Hneď v ďalšej sezóne sa presadil v tomto klube a vyhral fínsky šampionát. Timonen odohral v TPS ešte dve sezóny. V poslednej získal striebornú medailu v lige a bol vybraný do All-star zostavy. Následne sa pripojil k tímu HIFK na sezónu 1997-98. Bol jedným z kľúčových hráčov tímu, ktorý opäť získal majstrovský titul. Získal najviac bodov v svojej karié (25) a vyhral svoj druhý fínsky šampionát.
Bol draftovaný v roku 1993 klubom Los Angeles Kings. Od roku 1998 bol hráčom klubu Nashville Predators v NHL. V roku 2007 prestúpil do klubu Philadelphia Flyers, v roku 2015 ho angažovalo Chicago Blackhawks.
Reprezentácia.
V rokoch 1992 a 1993 hral na majstrovstvách Európy hráčov do 18 rokov. Prvýkrát hral na juniorských majstrovstvách sveta v roku 1993. V nasledujúcom ročníku juniorských majstrovstiev sveta bol vybraný do All-stars turnaja. 
Fínsko reprezentoval na ZOH 1998 (bronz) a ZOH 2006 (striebro).
EMac

eMac bol osobný počítač vyrábaný spoločnosťou Apple Computer určený primárne pre využitie v školstve. Pôvodne sa predával len vzdelávacím inštitúciám, neskôr bol pre veľký záujem sprístupnený aj širokej verejnosti. Jeho hlavnou výhodou oproti spotrebiteľskému počítaču iMac bola najmä cena, čím sa stáva prístupnejším širokým masám užívateľov. eMac vychádzal z koncepcie „všetko v jednom“ pôvodného iMacu, má CRT monitor a ergonomický dizajn. Základom počítača bol procesor PowerPC G4 a 17-palcový vstavaný monitor.
eMac bol uvedený na trh v apríli 2002 ako lacná alternatíva iMacu, ktorý v tom čase začal využívať ploché LCD panely. Pôvodný eMac bol dostupný s procesormi 700 a 800 MHz, posledné verzie z mája 2005 majú procesor taktovaný na 1,42 GHz. Postupne sa tiež zlepšovali ďalšie parametre ako pevný disk, grafický adaptér a pod.
V októbri 2005 Apple opäť rozhodlo obmedziť predaj počítača len pre školstvo. Keďže procesor G4 bol už morálne zastaraný (eMac bol posledný počítač Apple s týmto procesorom, ktorý ešte nebol stiahnutý z trhu), očakávalo sa, že Apple do konca roka 2006 predstaví nový, relatívne lacný počítač pre školstvo postavený na procesoroch Intel.
5. júla 2006 ukončilo Apple predaj počítača pre školstvo eMac a uviedlo na trh lacnejší iMac s procesorom Intel Core Duo určený výhradne pre školstvo (pod názvom iMac EDU), ktorý sa však tak ako eMac začal predávať aj širokej verejnosti ako najnižší model iMacu.
Báhrám I.

Báhrám I., perzský veľkokráľ v rokoch 273276, bol najstarším synom Šápúra I. a bratom Hormizda I. Pred svojim nástupom na trón pôsobil ako kráľ v Gíláne, provincii tiahnucej sa pozdĺž južných brehov Kaspického mora, severozápadne od dnešného Teheránu. Jeho investitúra na kráľa kráľov je zobrazená na reliéfe v Bíšápúre, ktorý si neskôr nechal pre svoje potreby adaptovať kráľ Narsé, ďalší Báhrámov brat.
Najvýznamnejšou udalosťou krátkej Báhrámovej vlády je poprava náboženského mysliteľa Maniho, ku ktorej došlo na podnet najvplyvnejšieho z dvorných mágov, kňaza Kartíra. Podľa manicheiských prameňov bol šesťdesiatročný prorok pozvaný na dvor, kde sa dostal do konfliktu s kráľom a ešte počas audiencie mu nasadili okovy. V marci 276, v závere Báhrámovej vlády, bol Mání popravený v Gundéšápúre, meste založenom jeho niekdajším ochrancom Šápúrom I. Správy o hrozných mukách, ktorým bol pred smrťou vystavený, sa nedajú doložiť a sú asi tendenčné (je však možné, že Peržania neskôr zhanobili jeho mŕtvolu).
O Báhrámovej vláde toho inak nemožno veľa povedať, snáď iba to, že si zvolil ikonograficky pozoruhodnú panovnícku korunu (každý sásánovský kráľ mal inú, čo veľmi pomáha ich identifikácii na reliéfoch a minciach). Báhrámovým nástupcom na perzskom tróne sa stal jeho syn Báhrám II.
Báhrám II.

Báhrám II. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 276293. Jeho otcom bol kráľ Báhrám I. (vládol 273276), dedom kráľ Šápúr I., jeden z najvýznamnejších perzských panovníkov v staroveku. Báhrám II. mal brata Hormizda, neskoršieho pretendenta trónu, a syna Báhráma, krátkodobého veľkokráľa v roku 293.
O vláde Báhráma II. je k dispozícii viacero faktických informácií ako o panovaní obidvoch jeho predchodcov. Je to dané jednak tým, že sa Báhrám udržal pri moci celých sedemnásť rokov, jednak dochovanými nápismi kňaza Kartíra, najvyššieho móbada zoroastrickej cirkvi. Kartír prakticky viedol za Báhráma štátne záležitosti a asi z jeho iniciatívy v ríši prebehlo prvé prenasledovanie inovercov – kresťanov, manichejcov a budhistov. Rozsah a dopad týchto akcií sú doteraz predmetom vedeckých debát.
Zahraničnopoliticky bol Báhrám na západe konfrontovaný s ofenzívnou politikou Rimanov vedených cisárom Carom, ktorí v roku 283 vpadli do Mezopotámie. Iba náhla Carova smrť zabránila vážnejším škodám, ale aj tak stihol dobyť sásánovské hlavné mesto Ktésifón. Historici sa domnievajú, že s novým cisárom Diokleciánom dohodli Báhrámovi vyslanci mier.
Z vnútropolitického hľadiska mala veľký význam vzbura Báhrámovho brata Hormizda, ktorú sa podarilo potlačiť iba s veľkými ťažkosťami. Sakom, podporujúcim Hormizda, bol potom ustanovený nový kráľ – Báhrámov syn a dedič. Presná chronológia udalostí je však vzhľadom na torzovitosť prameňov problematická.
Báhrám II., ktorý po sebe zanechal viac skalných reliéfov ako ktorýkoľvek iný perzský kráľ, zomrel prirodzenou smrťou hneď potom, čo stratil kontrolu nad Arméniou, ovládanou Peržanmi od čias Šápúra I.
Báhrám III.

Báhrám III. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci štyri mesiace v roku 293. Jeho otcom bol kráľ Báhrám II. (vládol 276293), pradedom kráľ Šápúr I., jeden z najvýznamnejších perzských panovníkov v staroveku. Pred svojim nástupom na trón mal Báhrám titul kráľa Sakov, ktorý mu udelil Báhrám II. po porážke revolty princa Hormizda, podporovanej sackou nobilitou.
Báhrámove krátke panovanie bolo od začiatku poznamenané tým, že časť veľmožov si želala za vladára niekdajšieho arménskeho kráľa Narséa, Báhrámovho prastrýka a posledného žijúceho syna Šápúra I. V konflikte medzi oboma pretendentami trónu bol Narsé úspešnejší a Báhrámov ďalší osud je neznámy.
Narsé

Narsé (prepis podľa modernej perzštiny: "Narsí"; v grécko-rímskych prameňoch: "Narses" [iný prepis: "Narsés"] alebo "Narseus") bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci medzi rokmi 293 a 302. Jeho otcom bol kráľ Šápúr I., bratmi králi Hormizd I. a Báhrám I. Pred svojim nástupom na trón bol Narsé arménskym kráľom, zdá sa však, že ho Rimania z Arménie vyhnali už koncom osemdesiatych rokov 3. storočia.
Kráľovskú hodnosť si musel Narsé vybojovať v občianskej vojne s Báhrámom III., svojim prasynovcom, ktorý nastúpil na trón po smrti kráľa Báhráma II. Aj keď v tejto veci sa mu podaril rýchly úspech, hneď sa zaplietol do vojny s Rimanmi (kvôli Arménii), ktorá po počiatočných víťazstvách skončila debaklom – kráľ musel v rokoch 297/298 začať vyjednávať s cisármi Galeriom a Diocletianom. Následná mierová zmluva znamenala stratu západnej Mezopotámie a niektorých oblastí na západnom brehu Tigridu a nevýhodná bola aj ekonomicky, lebo všetok perzsko-rímsky obchodný styk sústreďovala do mesta Nisibis na rímskom území. Narséovu porážku úplne odčinil až Šápúr II. v šesťdesiatych rokoch 4. storočia.
Vnútropoliticky sledoval Narsé umiernenejšiu náboženskú politiku ako králi Báhrám II. a III. Aj keď si Kartír, faktický prvý minister ríše a asi hlavný organizátor prenasledovania inovercov, udržal určitý vplyv, Narsé zastavil napr. perzekúciu manichejcov, ktorí boli od tých čias tolerovaní.
Narsé, ktorý po sobe zanechal známy Páikúlský nápis, v ktorom sú opísané aj okolnosti jeho nástupu na trón, zomrel roku 302 a vládu v perzskej ríši po ňom zdedil jeho syn Hormizd II.
Hormizd II.

Hormizd II. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 302309. Jeho otcom bol kráľ Narsé (vládol 293302), synmi králi Ádhar Narsé a Šápúr II.; okrem nich sú známi ešte synovia Hormizd a Šápúr (neskorší kráľ Sakov) a niekedy k nim býva zaraďovaný aj budúci veľkokráľ Ardašír II., ktorého však časť autorov označuje za syna Šápúra II.
Hormizd, ktorý zdedil ríšu po svojom otcovi Narséovi, sa z politických dôvodov oženil s kušánskou princeznou. Za jeho vlády nedošlo k väčším bojom s Rimanmi, aj keď niektoré neskoršie pramene, napríklad dosť problematická Arbélska kronika, tvrdia opak. 
Z náboženského hľadiska bol Hormizd II. tolerantným panovníkom, a to aj voči kresťanom, perzekvovaným najmä za vlády Báhráma II. (276293) – v každom prípade však neboli zaznamenané žiadne prenasledovania. Hormizdovo panovanie je veľmi slabo doložené prameňmi, viac informácií je k dispozícii až o dynastických zmätkoch po jeho smrti, ktoré na perzský trón vyniesli budúceho veľkého dobyvateľa Šápúra II., vtedy v dojčenskom veku; pri týchto nepokojoch bol najstarší kráľov syn Ádhar Narsé po krátkej vláde zosadený a ďalší syn Hormizd skončil vo väzení.
Ádhar Narsé

Ádhar Narsé (v grécko-rímskych prameňoch uvádzaný ako "Adarnarses") bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci krátko v roku 309. Jeho otcom bol kráľ Hormizd II. (vládol 302309), bratom kráľ Šápúr II., najvýznamnejší panovník Perzie v 4. storočí.
Ádhar Narsé nastúpil na trón hneď po smrti svojho otca, čoskoro si však znepriatelil perzských veľmožov a bol zabitý. V tradícii zmieňovaný dôvod – kráľova prehnaná krutosť – môže zodpovedať realite, môže ale byť aj neskoršou propagandou tých, ktorí dosadili na trón Šápúra II. Ak ide o dĺžku Ádhar Narséovej vlády, prijíma sa niekedy údaj Firdausího o štyridsiatich dňoch, aj keď básnik ich nevzťahuje na kráľa, ale na údajné interregnum medzi vládami kráľov Narséa a Šápúra II.
Vitamín B8

Vitamín B8 môže byť:
Pyrenejský polostrov

Pyrenejský polostrov alebo menej vhodne Iberský polostrov je polostrov medzi Pyrenejami a Gibraltárskym prielivom, teda na juhozápade Európy. 
Na juhu a východe tvorí jeho pobrežie Stredozemné more, na severe a západe Atlantický oceán. Hranice na severovýchode tvoria Pyreneje, ktoré spájajú polostrov s kontinentom. Je tretí najväčším polostrovom Európy, väčší je len Balkánsky polostrov a Škandinávsky polostrov
Hranice.
Pevninské.
Pyrenejský polostrov sa pripája k európskemu kontinentu šijou širokou cca. , kde prirodzenú hranicu tvorí pohorie Pyreneje.
Jazyky.
Na polostrove sa hovorí nasledovnými jazykmi:
Magadan

Magadan je mesto v Rusku. Žije tu asi 95 900 obyvateľov. Je administratívnym centrom Magadanskej oblasti.
Poloha.
Mesto leží na brehu Nagajevovho a Gertnerovho zálivu Ochotského mora.
Dejiny.
Ďaleký východ Sovietskeho zväzu sa v období konca 20. rokov 20. storočia stal miestom prospekcie drahých kovov, ktoré boli potrebné pre rastúcu sovietsku ekonomiku a pripravovanú industrialiázciu krajiny. V roku 1926 geologický prieskum pod vedením S.V. Obručeva objavil v oblasti ložiská zlata. Pôvodná osada na mieste mesta bola založená v roku 1929. Mestom sa stal v roku 1939 a v roku 1953 - oblastným centrom Magadanskej oblasti. Mesto bolo centrom osídľovania Kolymského kraja, známeho množstvom pracovných táborov Gulag. V roku 1931 tu boli usídlení demobilizovaní príslušníci protisovietskej Ďalekovýchodnej armády (asi 2000 osôb).
Primátor mesta - Vladimír Petrovič Pečjonyj (zvolený 10. októbra 2004).
Ekonomika.
Magadan je ekonomickým, vedeckým a kultúrnym strediskom oblasti. V meste sa vyrábajú banské zariadenia, nachádzajú sa tu podniky na spracovanie rýb, strojárske a kovospracujúce závody. Dôležitým pre severovýchod Ruska je námorný prístav, ktorý pracuje od mája do decembra. Mesto má tiež medzinárodné letisko (Sokol).
Kultúra a veda.
Nachádza sa tu Inštitút biologických problémov severu DVO Ruskej akadémie vied, Severná medzinárodná univerzita, 28 všeobecnovzdelávacích škôl, 11 knižníc a niekoľko múzeí.
Vývoj počtu obyvateľov.
Počet obyvateľov sa od r. 1990 sústavne znižuje:
Ardašír II.

Ardašír II. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 379383. Jeho otcom bol podľa časti autorov kráľ Hormizd II., podľa iných Šápúr II.
O Ardašírovej vláde poznáme iba málo podrobností a aj tie sú sčasti rozporuplné. Nevie sa, napríklad, či na tróne zotrval až do svojej smrti alebo či nebol nakoniec zosadený veľmožmi. Dochoval sa však jeho reliéf pri Ták-i Bústane, kde je znázornený spolu s Ahura Mazdou a Mithrou – ide o jedinú pamiatku v Iráne s vyobrazením Mithry. Za Ardašíra II. sporadicky pokračovalo prenasledovanie kresťanov, začaté za vlády Šápúra II.
Sokol (Magadanská oblasť)

Sokol je sídlisko-osada v Rusku v Magadanskej oblasti. Leží neďaleko Magadanu.
Vzniklo v 60. rokoch 20. storočia a bolo pomenované na počesť sovietskych letcov. Nachádza sa tu rovnomenné letisko.
V roku 2021 tu žilo 4 835 obyvateľov.
Šápúr III.

Šápúr III. († 15. august 388) bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 383388. Jeho otcom bol kráľ Šápúr II. (vládol 309379), synom a nástupcom kráľ Báhrám IV.
Šápúr III. nastúpil na trón počas nepokojnej vnútropolitickej situácie v ríši a pravdepodobne to bol hlavný dôvod, prečo sa snažil o dorozumenie s cisárom Theodosiom v otázke Arménie, de facto rozdelenej na rímsku a perzskú sféru vplyvu. Obidve strany si vymenili mnoho vyslancov a asi v roku 387 bola uzavretá dohoda, potvrdzujúca Peržanom držbu štyroch pätín arménskeho územia (nie je však úplne vylúčené, že sa tak stalo až Šápúrovho nástupcu Báhráma IV.). Šápúr bol nábožensky tolerantný panovník, ktorý zastavil dlhoročnú perzekúciu kresťanov, aj keď navonok asi zdôrazňoval skôr ekonomické dôvody, ktoré ho k tomu viedli (z radov kresťanov sa najímali mnohí odborníci a remeselníci).
Šápúrovu vládu ukončili roku 388 perzskí veľmoži, ktorí proti nemu zorganizovali sprisahanie (údajne prerezali laná jeho stanu, ten naňho spadol a zabil ho). Časť kronikárov popisuje tohto kráľa ako spravodlivého a milosrdného vládcu, pramene k jeho vláde sú však vo všeobecnosti nedostatočné.
Báhrám IV.

Bahrám IV. († 399) bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 388399. Jeho otcom bol pravdepodobne kráľ Šápúr III., synom a nástupcom kráľ Jazdkart I.
Rovnako ako v prípade kráľov Ardašíra II. a Šápúra III. je informácii o vláde Báhráma IV. menej. Je možné, že krátko po jeho nástupe na trón bola uzavretá dohoda s Rimanmi o rozdelení Arménie, väčšina bádateľov ju však dnes posúva do vlády jeho predchodcu. V zahraničnopolitickej oblasti sa Báhrám stretával najmä s hunským nebezpečenstvom, ktoré vyvrcholilo vpádom do Mezopotámie v roku 395 – útočníci boli nakoniec odrazení. K iným vojenským akciám v tom čase asi nedošlo.
Báhrám IV., ktorého pramene opisujú ako slabého vládcu, padol roku 399 za obeť sprisahaniu svojich dvoranov. Pre numizmatikov je zaujímavé, že na jeho minciach sú prvýkrát v sásánovskej histórii uvedené značky mincovní.
Nagano

Nagano () je hlavné mesto prefektúry Nagano na ostrove Honšú v Japonsku. Leží neďaleko sútoku riek Čikuma a Sai.
Podľa odhadu z roku 2003 malo mesto 361 221 obyvateľov a hustotu osídlenia 893,34 ob./km². Celková rozloha mesta je 404,35 km².
Moderné mesto Nagano bolo založené 1. apríla 1897.
Mesto usporiadalo Zimné olympijské hry v roku 1998, Zimné paralympijské hry v roku 1998 a Špeciálne olympijské zimné svetové hry v roku 2005. Nagano je prvé mesto na svete, ktoré hostilo všetky tri tieto hry.
Najväčšou turistickou atrakciou mesta je slávny budhistický chrám zo 7. storočia - Zenkódži. Nagano bolo pôvodne malé mesto vybudované okolo tohto chrámu.
Diaľnica A2 (Nemecko)

Diaľnica A2 () je diaľnica v Nemecku, ktorá spája Porýnie na západe s mestami Hannover a Magdeburg a s hlavným mestom Berlínom na východe krajiny. Diaľnica tvorí jednu z hlavných západo-východných tepien a je súčasťou európskych ciest E34 (po križovatku "Kreuz Bad Oeynhausen") a E30 (ďalej po Berlín). Na celej dĺžke diaľnice boli vybudované tri jazdné pruhy v každom smere a povrch diaľnice je v prevažnej miere z betónu. Miestni obyvatelia diaľnica A2 nazývajú aj "Warschauer Alee", teda "Varšavská alej", keďže je využívaná značným počtom vozidiel z Poľska.
Diaľnica A3 (Nemecko)

Diaľnica A3 () je diaľnica v Nemecku. Spája hranice Holandska pri meste Wesel na severozápade s hranicami Rakúska pri meste Passau na juhovýchode. Medzi významné mestá pozdĺž celkovej dĺžky 778 km patria Oberhausen, Duisburg, Düsseldorf, Leverkusen, Kolín nad Rýnom, Wiesbaden, Frankfurt, Würzburg, Norimberg a Regensburg.
História.
A 3 bola časťou pôvodných diaľničných plánov z 20. rokov 20. storočia. S výstavbou diaľnice A 3 sa začalo medzi mestami Oberhausen a Kolín nad Rýnom v roku 1933. Tento úsek bol otvorený v roku 1936. V nasledujúcom roku 1937 boli otvorené ďalšie tri úseky: Kolín nad Rýnom - Seiburg (30 km), Mettmann - Breitscheid (11 km) a Oberhausen-Lirich - Oberhausen (8 km). V roku 1938 bol otvorený 12 kilometrový úsek Siegburg - Siebengebirge. Nasledujúci rok bolo otvorených ďalších 78 kilometrov v úsekoch Siebengebirge - Dierdorf (30,4 km), Limburg-Nord - Limburg-Süd (3 km) a Limburg-Süd - Wiesbaden (44,6 km). V roku 1940 bol doplnený 41,5 kilometrový chýbajúci úsek Limburg-Nord - Dierdorf. V roku 1941 bol otvorený obchvat mesta Norimberg (Erlangen-Tennenlohe - Norimberg / Behringersdorf - Norimberg-Mögeldorf - Norimberg) s dĺžkou 17,9 km. Nasledujúca výstavba pokračovala až po druhej svetovej vojne v 50. rokoch.
Eiffelova veža

Eiffelova veža (, francúzska výslovnosť , zaužívaná slovenská výslovnosť ) je kovová konštrukcia postavená na "Champ de Mars" v blízkosti Seiny v Paríži. V čase jej skonštruovania bola najvyššou budovou na svete. Tento rekord držala 41 rokov, pokiaľ nepostavili newyorský mrakodrap Chrysler Building. Momentálne je najvyššou stavbou v Paríži a je jeden z najznámejších symbolov sveta. Veža je pomenovaná po jej staviteľovi Alexandrovi Gustavovi Eiffelovi.
Táto 330 metrov vysoká a 10 100 ton vážiaca architektonická dominanta bola uvedená do prevádzky v roku 1889 ako symbol Svetovej výstavy a hneď sa stala atrakciou hlavného mesta. Vežu navštívilo už viac ako 243 miliónov turistov. Tri výškové úrovne veže poskytujú ideálne podmienky na pozorovanie zaujímavostí, ako sú Champ de Mars (Marsovo pole), École Militaire a Invalidovňa. Krátkou prechádzkou cez most sa dá dostať k záhradám Trocadéro. Veža je zapísaná v zozname svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny.
Veža bola postavená v rokoch 1887 až 1889 Eiffelovou firmou Gustave Eiffel &amp; Cie pri príležitosti storočného jubilea Francúzskej revolúcie pre Svetovú výstavu. Architektom nebol Gustave Eiffel ale Stephen Sauvestre, ktorý navrhol túto vežu na objednávku Švajčiara Maurice Koechlina. Ten spolu s Emilom Nouguierom vytvoril aj prvé náčrty.
Stavebné náklady Eiffelovej veže dosiahli presne 7 739 401 frankov a 31 centimov a boli tak asi o jeden milión frankov vyššie ako odhad Gustava Eiffela. V posledných piatich mesiacoch roku jej otvorenia (1889) navštívilo ale novú atrakciu 1,9 milióna ľudí, čím sa do konca roka vrátili už tri štvrtiny celkových nákladov. Týmto sa stala Eiffelova veža výnosným podnikom.
3000 kovorobotníkov zložilo 18038 predpripravených jednotlivých železných dielov s 2,5 miliónmi nitov iba za 26 mesiacov. S ohľadom na vtedajšie bezpečnostné predpisy je pozoruhodné, že počas výstavby nedošlo k žiadnym smrteľným úrazom.
Eiffelova veža narazila na odpor parížskeho obyvateľstva, ktoré ju považovalo za poškvrnu. Vo zvyšku Francúzska zväčša nechápali toto vzrušenie hlavného mesta. Pobúrení umelci ju nazvali „tragickou pouličnou lampou“ a vnímali „pochmúrny továrenský komín“ ako zneuctenie Paríža. V umeleckých a literárnych kruhoch sa uskutočňovali kampane, v ktorých sa dokonca vyrábali letáky podpísané mnohými známymi umelcami. Dnes ale všeobecne platí Eiffelova veža ako jeden z najkrajších príkladov architektúry sveta. Medzitým ju aj Parížania láskyplne volajú Železná dáma.
Pôvodne mal Eiffel iba 20-ročné povolenie pre vežu; mala sa teda v roku 1909 zbúrať. Keďže sa ale jej výška ukázala ako cenná pre komunikáciu pomocou bezdrôtovej telegrafie, mohla aj naďalej ostať.
Jazdkart I.

Jazdkart I., v iránskej tradícii známy s prímenom "Bazakar" (Hriešnik), bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 399421. Jeho otcom bol kráľ Báhrám IV., synom a nástupcom kráľ Báhrám V. (okrem neho sú známi ešte synovia Šápúr a Narsé).
Jazdkart patrí k významnejším sásánovským kráľom a napriek svojmu prímeniu bol nábožensky veľmi tolerantný. Počas jeho vlády sa v Seleukii nad Tigridom mohla konať vôbec prvá celoríšska synoda kresťanov, ktorá prijala závery 1. nicejského koncilu. Aj s Rimanmi kráľ zachovával veľmi dobré vzťahy, takže dokonca o sto rokov neskôr kolovala povesť – dobovými prameňmi nedoložená – že cisár Arcadios zveril pred smrťou poručníctvo nad svojím neplnoletým synom Theodosiom do Jazdkartových rúk. Že táto náboženská a politická ústretovosť spôsobovala v zaratuštrovskom kňazstve nevôľu, je nepochybné, ale nevysvetľuje to ešte kráľove hanlivé prímeno – je tiež možné, že Jazdkart podporoval určitý smer v zoroastrizme, stojaci v rozpore s ortodoxiou.
Na konci Jazdkartovej vlády sa vnútropolitická situácia v ríši vyostrila. Niektorí kresťania sa začali chovať vzdorovito a v meste Hormizd-Ardašír v Chúzistáne dokonca strhli zaratuštrovský chrám ohňa. Kráľ musel na nátlak mágov roku 420 nariadiť ich perzekúciu, ktorá potom pokračovala aj za vlády Báhráma V. Súčasne vypukla vojna s Východorímskou ríšou, ktorá ale mala skôr pozičný charakter.
Jazdkart I. zomrel za záhadných okolností v roku 421; mnohé podporuje domnienku, že bol zavraždený pri sprisahaní zosnovanom mágmi a veľmožmi. Po jeho smrti došlo k určitým dynastickým zmätkom, ktoré ukončil až nástup prostredného kráľovho syna Báhráma na trón.
Vŕtanie (obrábanie)

Vŕtanie je spôsob trieskového obrábania, ktorým sa vytvára v plnom obrábanom predmete otvor s kruhovým prierezom rôznej veľkosti a presnosti. Strojové vŕtanie sa najčastejšie vykonáva na vŕtacích strojoch - vŕtačkách, ale je ho možné vykonať aj napríklad na sústruhu. Menšie otvory avšak s nízkou presnosťou je možné vŕtať aj pomocou ručných vŕtačiek.
Rezné pohyby.
"Hlavný rezný pohyb" je rotačný a vykonáva ho nástroj pri vŕtaní na vŕtačkách, alebo obrobok pri vŕtaní na sústruhu.
"Vedľajší rezný pohyb" je posun v smere osi otáčania, vykonáva ho nástroj.
Nástroje na vŕtanie.
Vŕtací nástroj sa volá vrták. Podľa konštrukcie sa rozlišuje niekoľko typov vrtákov:
Geometrické parametre konkrétnych nástrojov závisia hlavne od materiálu do ktorého sa bude vŕtať a menej od materiálu vrtáka a rezných podmienok. 
Upínanie nástrojov.
Nástroje sa upínajú za stopku:
Stroje na vŕtanie.
Vŕtačky na strojové vŕtanie sa rozdeľujú podľa počtu vretien na: 
a ďalej podľa konštrukcie na:
Upínanie obrobkov.
Obrobky sa podľa veľkosti a typu vŕtačky upínajú do:
Chladenie.
Počas vŕtania vzniká teplo, ktoré je potrebné z miesta rezu odvádzať. Na to sa používajú rôzne chladiace kvapaliny podľa druhu vŕtaného materiálu: 
Kvapalina sa tiež niekedy používa na vyplavovanie triesky.
Vyvrtávanie.
S vŕtaním súvisiaca, často po vŕtaní nasledujúca operácia sa nazýva vyvŕtavanie. V tomto prípade sa zväčšuje už predvŕtaný, alebo predliaty otvor. Nástroj môže byť tiež vrták, ale používajú sa aj ďalšie viacrezné nástroje.
Vŕtanie na jadro.
Vyvrtáva sa len prstencový otvor, t. j. stredom diery prechádza ešte valec z nevyvŕtaného materiálu.
Vŕtanie na formu.
Otvor sa vŕta/vyvrtáva na presnú formu. Niekedy môže byť aj zložitá.
Jazdkart II.

Jazdkart II. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 439457. Jeho otcom bol kráľ Báhrám V. Gór (vládol v rokoch 421439), synmi neskorší králi Hormizd III., Péróz I. a Valgaš.
Jazdkartovo osemnásťročné panovanie vypĺňa takmer nepretržitý sled vnútropolitických a zahraničnopolitických konfliktov, ktoré sásánovský štát do veľkej miery oslabili. Začala ich rovnako ako v prípade Báhráma V. vojna s Východorímskou ríšou, prebiehajúca v rokoch 440/441442. Peržania v nej ani tentoraz nedosiahli nič, čo by stálo za zmienku, a skoro uzavreli s cisárom Theodosiom II. mier, snáď dokonca spečatený spojenectvom proti spoločným nepriateľom. 
Na severovýchodnej hranici pokračovali v nasledujúcich rokoch boje s Hefthalitmi, etnikom, ktoré od začiatku 5. storočia opakovane uskutočňovalo výpady na územie ríše. Jazdkartovi sa iba sťažkosťami podarilo nastoliť v oblasti poriadok, moc Hefthalitov však nebola ani v najmenšom zlomená.
Vnútropoliticky sa Jazdkartova vláda vyznačovala intenzívnou perzekúciou kresťanov a po novom teraz aj Židov, ktorí sa dovtedy tešili relatívnej náboženskej slobode. Snaha prvého ministra Mihry Narsého zaviesť v Arménii zoroastrizmus vyvolala v roku 450 vzburu, ktorá musela byť potlačovaná kráľovskými jednotkami a sprevádzali ju rozsiahle násilnosti. V roku Jazdkartovej smrti (457) ešte neboli pomery v ríši urovnané.
Ďalekovýchodný federálny okruh

Ďalekovýchodný federálny okruh () je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Rozprestiera sa na východe Ruska, zaberá plochu (36,4 % Ruskej federácie) a žije v ňom 6,44 milióna obyvateľov (2010). Vďaka obrovskej rozlohe a povahe krajiny je priemerná hustota osídlenia len cca 1,02 obyvateľa na km2. Ďalekovýchodný federálny okruh bol zriadený výnosom prezidenta Ruskej federácie 13. mája 2000. Administratívnym centrom okruhu je mesto Vladivostok, najväčšími mestami sú Chabarovsk a Vladivostok. 
Ďalekovýchodný federálny okruh je zdrojom obrovského prírodného bohatstva. Nachádzajú sa tu ložiská zlata, diamantov, rúd, ropy a zemného plynu. Krajina je bohatá na lesy, veľké množstvo živočíchov a rastlín. V celom regióne je rozšírená tradícia chovu jeleních stád, chovu a lovu kožušinových zvierat a rybolov. Veľkým nedostatkom okruhu však je chýbajúca infraštruktúra a nedostatočná cestná sieť.
Administratívne členenie okruhu.
Ďalekovýchodný federálny okruh tvoria nasledovné subjekty Ruskej federácie:
Tri kraje, tri oblasti, jedna republika, jeden autonómny okruh a jedna autonómna oblasť.
01. Amurská oblasť – administratívne centrum Blagoveščensk
02. Židovská autonómna oblasť – administratívne centrum Birobidžan
03. Kamčatský kraj – administratívne centrum Petropavlovsk-Kamčatskij
04. Magadanská oblasť – administratívne centrum Magadan
05. Prímorský kraj – administratívne centrum Vladivostok
06. Republika Sacha – Jakutsko – administratívne centrum Jakutsk
07. Sachalinská oblasť – administratívne centrum Južno-Sachalinsk
08. Chabarovský kraj – administratívne centrum Chabarovsk
09. Čukotský autonómny okruh – administratívne centrum Anadyr
Hlavným mestom Ďalekovýchodného federálneho okruhu, ako aj Chabarovského kraja je mesto Chabarovsk. 
Najväčšie sídla okruhu.
Najväčšími sídlami Ďalekovýchodného federálneho okruhu z hľadiska počtu obyvateľov (údaje podľa odhadu Ruského štatistického úradu z r. 2010) sú:
Západná konferencia (NHL)

Západná konferencia je jednou z dvoch konferencií v NHL. Sú v nej zastúpené hokejové kluby zo západných a stredných oblastí Kanady a Spojených štátov.
Dejiny konferencie.
V minulosti bola známa ako Campbellova konferencia (Clarence Campbell Conference), ktorá vznikla v roku 1974, keď NHL rozdelila svoje kluby do dvoch konferencií a štyroch divízií. Keďže nové konferencie a divízie neboli rozdelené podľa svojej geografickej polohy, boli tieto z ich názvov vypustené. Konferencie a divízie sa opäť menili v roku 1981 a to podľa geografickej polohy klubov, no ich názvy ostali zachované. V Campbellovej konferencii sa ocitla väčšina klubov NHL, hrajúcich v západnej časti Severnej Ameriky. Mená konferencií a divízií sa menili v roku 1993 a to podľa svojej geografickej polohy. Nový komisár NHL Gary Bettman ich zmenil, aby pomohol lepšie pochopiť hru ľuďom, čo sa o hokej veľmi nezaujímali. Taký istý štýl rozdelenia svojich konferencií a divízií používa aj basketbalová NBA, liga amerického futbalu NFL a bejzbalová MLB. No tento krok nahneval starších a konzervatívnych hokejových fanúšikov, ktorým sa zdalo, že táto zmena vymazáva dlhú históriu NHL. V tomto kontexte je pohár Clarence S. Campbell Bowl, ktorý sa udeľuje víťazovi Západnej konferencie, chápaný ako spojenie s dávnymi koreňmi ligy.
Divízie Západnej konferencie.
Pred prerozdelením v roku 1993 pozostávala Campbellova konferencia z Norrisovej a Smytheovej divízie. V súčasnosti má Západná konferencia 16 klubov v dvoch divíziách. Sú to:
Fotopuška

Fotografická puška alebo fotopuška je fotoaparát, ktorý má teleobjektív a spravidla aj ramennú opierku, takže tvarom pripomína pušku. Dá sa s ňou fotografovať na veľké vzdialenosti.
Dejiny.
Za vynálezcu fotopušky sa považuje Étienne-Jules Marey, ktorý sa v osemdesiatych rokoch 19. storočia začal podieľať na vývoji chronofotografie, ktorá mohla slúžiť dokonca pre trojrozmernú rekonštrukciu pohybu. Použil rotujúcu fotografickú dosku v kamere, ktorá bola podobná zbrani (1882), svetlo-citlivý papier alebo celuloid (1888), následne tiež projekčnú techniku (1893) a 35 mm kameru (1899). Jeho prvá puška z roku 1882 bola schopná zaznamenať 12 snímok za sekundu, všetky zachytila na jeden jediný obrázok. Jeho štúdie sa týkali pohybu ľudského tela a rôznych zvierat.
Už v roku 1869 vynašiel Eadweard Muybridge jednu z prvých kamerových závierok. V roku 1877 nafotografoval svoje rozsiahle experimenty a zdokonalil svoju techniku. Fotografoval až tridsiatimi kamerami a ako výsledok svojej práce vo Philadelphii roku 1887 zverejnil 781 svetlotlačí pod názvom "Animal Locomotion" a "The Human Figure in Motion". V roku 1883 vynašiel kameru, ktorá umožňovala zachytiť celú sériu expozícií na jednu dosku, čím získal pohybový diagram. Neskôr skonštruoval kameru, ktorá pri každom osvite urobila samostatnú snímku jednej pohybovej fázy. Zoopraxiskop je premietačka, kde sú na kotúči nalepené fotografie. Pri točení kľučkou sa kotúč otáčal a cez šošovky sa na plátno premietal pohybujúci sa obraz.
Mareyove dielo "La machine animale" z roku 1873 inšpirovalo guvernéra Lelanda Stanforda k stávke s Eadweardom Muybridge o päť rokov neskôr; a tiež k ďalším chronofotografickým štúdiám zvierat v pohybe špeciálnymi kamerami. Marey sám sa naopak nechal inšpirovať Muybridgovým dielom "Animal Locomotion" (1877), aby vylepšil astronomický revolver Julesa Janssena (1874) a vynašiel svoju chronofotografickú pušku, pomocou ktorej mohli byť zachytené pohybujúce sa objekty v priestore.
Od tejto chvíle to bol len krôčik ku kinematografii.
Západná konferencia

Západná konferencia môže byť:
Hormizd III.

Hormizd III. bol perzský veľkokráľ z rodu Sásánovcov vládnuci v rokoch 457459. Jeho otcom bol kráľ Jazdkart II., matkou kráľovná menom Dénak. Z Hormizdových súrodencov sú známi dvaja bratia – Péróz a Valgaš – ktorí obaja neskôr zasadli na perzský trón.
Hormizdova dvojročná vláda bola z väčšej časti vyplnená bojmi s mladším bratom Pérózom, ktorý chcel získať korunu pre seba. Vie sa, že Hormizd sídlil v meste Raj v Médii, zatiaľ čo v Ktésifóne bývala a administratívu riadila jeho matka. Bližšie podrobnosti však nie sú známe, iba kráľova násilná smrť po Pérózovom víťazstve v roku 459.