Pavol Hrnčiar

Prof. RNDr. Pavol Hrnčiar, DrSc. (* 16. január 1930, Tomášovce – † 22. august 2007, Bratislava) bol slovenský chemik a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Pavol (Pavel) Hrnčiar sa narodil a vyrastal v rodine železničiara v Tomášovciach pri Lučenci. Základnú školu absolvoval v rodnej obci a vo Zvolene. V rokoch 19411949 študoval na gymnáziu v Lučenci, kde aj maturoval. Od roku 1949 študoval chémiu na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (PríF UK), ktorú ukončil v roku 1953.
Po absolvovaní vysokej školy nastúpil na Katedru organickej chémie PriF UK ako asistent. Na tejto katedre pôsobil až do roku 1999, keď odišiel do dôchodku. V roku 1961 na Prírodovedeckej fakulte UK obhájil kandidátsku dizertačnú prácu a získal vedecko-pedagogický titul CSc.. V roku 1963 sa habilitoval na docenta organickej chémie. V roku 1975 obhájil doktorskú dizertáciu a stal sa doktorom chemických vied (DrSc.), vedný odbor organická chémia. V roku 1980 bol menovaný univerzitným profesorom v odbore organická chémia na PriF UK. V rokoch 19691970 bol prodekanom PriF UK a v rokoch 19901997 prvým prorektorom Univerzity Komenského v Bratislave. Zomrel v auguste roku 2007 a je pochovaný na Martinskom cintoríne v Bratislave.
Dielo.
Pavol Hrnčiar celú svoju profesionálnu kariéru zasvätil rozvoju organickej chémie na Univerzite Komenského. Už po niekoľkých rokoch od nástupu na fakultu začal prednášať základný kurz organickej chémie a túto prednášku mal prakticky až do svojho odchodu do dôchodku. Medzi študentami bol obľúbený pre svoju priamosť v jednaní a zápal s akým prezentoval matériu organickej chémie. Jeho zaujímavé a zrozumiteľné prednášky pritiahli k štúdiu organickej chémie mnoho talentovaných študentov. Počas svojho pôsobenia na univerzite profesor Hrnčiar sa vzorne staral o to, aby študenti mali z čoho študovať. Bol autorom alebo spoluautorom viacerých vysokoškolských skrípt. Jeho hlavné dielo učebnica "Organická chémia" z roku 1975 vyšla v štyroch prepracovaných vydaniach a stala sa celoštátnou učebnicou organickej chémie. Pri jej koncipovaní profesor Hrnčiar využil moderný koncept vysvetľovania vlastností a reakcií organických zlúčenín na základe poznania ich elektrónovej štruktúry a reakčných mechanizmov. Matériu organickej chémie rozvíjal aj v rámci Slovenskej chemickej spoločnosti, kde po dvadsať rokov viedol Odbornú skupinu organickej chémie. Pri svojom entuziazme o organickú chémiu nezabúdal ani na študentov stredných škôl. So svojimi spolupracovníkmi bol autorom stredoškolskej učebnice chémie.
Vedecky sa profesor Hrnčiar profiloval už v začiatkoch svojho pôsobenia na univerzite. Zaoberal sa syntézou organických zlúčenín. Predmetom jeho záujmu boli predovšetkým cyklické ß-diketóny, vypracoval metódu ich syntézy a študoval ich vlastnosti. Publikoval aj viacero pôvodných vedeckých prác z organickej fotochémie a na sklonku svojej vedeckej kariéry sa zaujímal aj o syntézu a vlastnosti trikarbonylchrómových komplexov ftalidov a indandiónov. Profesor Hrnčiar je autorom alebo spoluautorom viac ako 180 pôvodných vedeckých publikácií. V rokoch 19692000 bol predsedom redakčnej rady chemického časopisu "Chemical Papers" a v rokoch 19911996 predsedom redakčnej rady časopisu "Naša univerzita".
Nemenej významnou je spoločenská angažovanosť profesora Hrnčiara. Počas celého svojho života bol zástancom demokratických princípov fungovania spoločnosti. Za svoju angažovanosť prodekana fakulty v rokoch 19691970 bol neskôr normalizačným režimom odsunutý do úzadia. O to intenzívnejšie sa profesor Hrnčiar zapojil do
reforiem školstva a vzdelávania po páde komunistického režimu v roku 1989. Svojou odbornou autoritou aj z pozície prorektora Univerzity Komenského sa významne zasadil o reformy školského systému a ponovembrové premeny vysokých škôl na moderné vzdelávacie inštitúcie. Zaslúžil sa aj o reformy v oblasti vedy a výskumu a presadzoval výrazné zmeny v organizácii a financovaní vedy a výskumu na Slovensku.