burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Douglas A-26 Invader

Douglas A-26 Invader (medzi rokmi 1948 až 1965 značený B-26 Invader) bol americký bombardér a útočné lietadlo, ktoré sa zúčastnilo nielen bojov v druhej svetovej vojne, ale bol nasadený aj vo vojne v Kórei a vo Vietname.
Vývoj.
Vývoj typu Douglas A-26 Invader sa začal koncom januára 1941, v apríli bola komisiou schválená drevená maketa pripravovaného stroja a 2. júna 1941 bola podpísaná objednávka na stavbu dvoch prototypov (ľahký bombardér XA-26-DE a nočné stíhacie XA-26A-DE, boli im pridelené sériové čísla 41-19504 a 41-19505). O tri týždne neskôr bola objednávka rozšírená o stavbu prototypu bojového XA-26B-DE (s/n 41-19588), nesúceho silnú hlavňovú výzbroj (pôvodne 75 mm kanón, sériové stroje ale boli vyzbrojené pevnými guľometmi kalibru 12,7 mm). 
Prvý prototyp, XA-26-DE s/n 41-19504, prvýkrát vzlietol 10. júla 1942. Za jeho riadením sedel Benjamin "Ben" Odell Howard. Zalietavanie prototypov a letové skúšky prebiehali celkom úspešne, jediné väčšie problémy boli zaznamenané s chladením motorov. Prvé sériové lietadlá boli prevzaté až v septembri 1943. 
Vývoj typu pochopiteľne pokračoval ďalej. Do sériovej výroby boli prijaté bojové A-26B a ľahké bombardovacie A-26C (tie nadväzovali na prototyp XA-26-DE, avšak rozdiely medzi A-26C a A-26B boli iba v konštrukcii čela; pôvodne sa uvažovalo, že obe verzie budú vyrábané na rovnakej výrobnej linke, ale krátko po začatí výroby došlo k špecializácii - A-26B boli vyrábané v závode v Long Beach a A-26C dodával závod v Tulse). 
Lietadlá Invader boli u lietajúceho personálu obľúbené pre svoje vysoké výkony a dobré letové vlastnosti, problémy boli spočiatku so zložitým prístrojovým vybavením a z toho vyplývajúcou poruchovosťou (podobné problémy však možno čakať u každého nového stroja, než je odskúšaný v praxi a jeho prípadné nedostatky odstránené). Nedostatky boli postupne odstraňované a stroje si zachovali vysokú bojovú hodnotu až do druhej polovice 60. rokov 20. storočia. Celkom bolo vyrobených 2 452 lietadiel.
Bojové použitie.
Douglas A-26 Invader sa zúčastnil bojov v Pacifiku a v Európe, kde podporoval postup amerických pozemných jednotiek (boli nimi vyzbrojené jednotky spadajúce pod 9. (taktickú) leteckú armádu; niekedy uvádzané tvrdenie o účasti na bombardovacej ofenzíve proti Tretej ríši je mylné). Po skončení druhej svetovej vojny bola jeho výroba ukončená, no vďaka svojej kvalite sa zúčastnil bojov v Kórei a vojny vo Vietname.
Majstrovstvá klubov FIFA 2009 – Zostavy

Zostava tímov zúčastnených na majstrovstiev klubov FIFA 2009, ktoré sa uskutočnili od 9. do 19. decembra 2009 v Spojených arabských emirátoch. Celkovo sa zúčastnilo 164 hráčov zo 7 tímov.
Al-Ahli.
Tréner: Mahdi Redha
Atlante.
Tréner: José Guadalupe Cruz
Auckland City.
Tréner: Paul Posa
FC Barcelona.
Tréner: Josep Guardiola
Estudiantes de La Plata.
Tréner: Alejandro Sabella
Pohang Steelers.
Tréner: Sérgio Farias
TP Mazembe.
Tréner: Diego Garzitto
Futbalista roka (Slovensko)

Futbalista roka je ocenenie udeľované od roku 1993 najlepšiemu futbalistovi Slovenska. Od roku 2010 nesie pomenovanie "„Cena Jána Popluhára“" .
História ankety.
Anketa vznikla v roku 1993 z iniciatívy športovej redakcie denníka Pravda, od roku 2002 sa stal jej spoluorganizátorom Slovenský futbalový zväz, ktorý je od roku 2022 jediným organizátorom ankety . Konečné poradie je výsledkom hlasovania futbalových odborníkov, trénerov a novinárov. Súčasťou vyhlasovania ankety sú aj ankety Cena Petra Dubovského, "Najlepšia futbalistka SR", "Najlepší tréner" a "Najlepší hráč Fortuna ligy".
Prvým víťazom ankety sa stal Peter Dubovský, vo veku 21 rokov je dodnes najmladším "Futbalistom roka" v doterajšej histórii. Slávnostné dekorovanie najlepších futbalistov sa konalo 23. decembra 1993 v kongresovej sále hotela Forum v Bratislave, víťaznú trofej, sošku futbalistu, dielo akademického sochára Stanislava Mikuša odovzdal Dubovskému slovenský Futbalista storočia Ján Popluhár . Na počesť tejto legende nášho futbalu nesie od roku 2010 ocenenie pre Futbalistu roka názov "Cena Jána Poluhára".
Prvým futbalistom, ktorý dokázal obhájiť prvenstvo v ankete sa stal v roku 1996 Dušan Tittel, o rok neskôr zavŕšil víťazný hetrik. Posledným víťazom pôsobiacim v slovenskej lige bol v roku 2000 Szilárd Németh, hráč Interu Bratislava. V roku 2003 sa prvý krát dostali do najlepšej desiatky výlučne hráči zo zahraničných klubov.
Skvelé výkony v drese Celticu Glasgow vyniesli na prvé miesto v roku 2001 Ľubomíra Moravčíka, ktorý ako jediný vyhral aj anketu Futbalista roka v Česko-Slovensku, vo veku 36 rokov sa stal najstarším víťazom ankety .
Rekordérom ankety je osemnásobný víťaz Marek Hamšík, štyrikrát vyhrali Martin Škrtel a Milan Škriniar. Najväčší bodový rozdiel medzi víťazom ankety a druhým v poradí dosiahol v roku 1999 Vladimír Labant, ktorý predstihol o 186 bodov Ľubomíra Moravčíka. Naopak najtesnejší výsledok sa zrodil v roku 2011, rozdiel medzi Martinom Škrtelom a Marekom Hamšíkom bol len 16 bodov . 
Víťazom ankety viackrát odovzdávali ocenenie osobnosti športového a spoločenského života. Vladimíra Labanta dekorovali v roku 1999 majster sveta 1998 Christian Karembeu a jeho manželka, slovenská topmodelka Adriana Sklenaříková , Marek Mintál si v roku 2005 prevzal trofej z rúk Michela Platiniho, vtedajšieho viceprezidenta FIFA a trojnásobného držiteľa Zlatej lopty .
Ľuboslav Petruška

Ľuboslav Petruška (* 1980, Prešov) je slovenský hudobník, gitarista a spevák, známy predovšetkým vďaka pôsobeniu v prešovskej skupine Chiki liki tu-a v rokoch 1998-2021. 
V roku 2005 založil rock'n'rollovú skupinu Satin Lead, ktorá nesie hudobné odkazy rockových kapiel 60. a 70. rokov 20. storočia a s ktorou občasne vystupuje, hlavne v menších hudobných kluboch. V roku 2015 vydali eponymné EP album s piatimi pesničkami. 
Do roku 2021 bol tiež častým koncertným a štúdiovým hosťom skupiny Korben Dallas.
Višňovský (priezvisko)

Višňovský je slovenské priezvisko odvodené od sídla Višňové (viacero sídiel). Najčastejšie je vo Vranove nad Topľou, Žiline a Zámutove (okres Vranov nad Topľou).
Známi nositelia.
Pozri v článku Višňovský.
Višňovská

Višňovská môže byť:
Jan Garbarek

Jan Garbarek (* 4. marec 1947, Mysen, Nórsko) je nórsky soprán a tenor saxofonista, ktorý sa žánrovo pohybuje v štýloch jazzu, predovšetkým modálneho a free jazzu, klasickej hudby a world music.
Je známy originalitou svojho hudobného prejavu, ktorý odkazuje na jeho európsky pôvod a ktorý podľa jeho slov nemôže kopírovať džezmenov z newyorských klubov. Už v 60. rokoch bol pritom vplyvným americkým pedagógom a skladateľom Georgeom Russellom označený ako ",najoriginálnejší hlas európskeho džezu od čias Djanga Reinhardta"". 
Detstvo a mladosť.
Jan Garbarek je jediným synom Poliaka Czesława Garbareka (počas II. sv. vojny bol deportovaný nacistami do Nórska na nútené práce/Blodveien) a dcéry nórskeho farmára. Vyrastal v Osle, do siedmeho roku života bez štátnej príslušnosti.
Garbarek si už v teenagerskom veku našiel cestu k jazzovej hudbe. Oslovil ho predovšetkým americký saxofonista John Coltrane. 
Hudobná kariéra.
Garbarekovu kariéru odštartovala výhra v súťaži amatérskych jazzových hráčov v roku 1962. Tá viedla k jeho prvým koncertom. Po zvyšok 60. rokov pracoval stabilne v Nórsku, obvykle v pozícii vedúceho hráča. Štyri roky sa však podieľal na nahrávkach amerického jazzového skladateľa Georga Russella, s ktorým začal aj svoju nahrávaciu činnosť. Išlo napríklad o nahrávky "Othello Ballet Suite" či "Electronic Sonata for Souls Loved by Nature". 
Na začiatku 70. rokov začal nahrávať pre vydavateľstvo ECM, aj keď mal príležitosť hrať s Chick Corea a Donom Cherrym. Slávnym sa stal v polovici 70. rokov po spolupráci s Európskym kvartetom Keitha Jarretta, ktorú je možné zachytiť na výsledných nahrávkach skladieb ,My Song" a ,Belonging".
V 80. rokoch začlenila Garbarekova skupina medzi seba kontrabasistu Eberharda Webera a na niekoľkokrát aj gitaristov Billa Frisella a Davida Torna. V r. 1993 spolupracoval s vokálnym kvartetom Hilliard Ensemble hrajúcim renesančnú hudbu, pričom výsledkom bola prekvapivo populárna nahrávka. V roku 1995 vydal album Visible World a o tri roky neskôr Rites (1998) pričom v apríli roku 1999 vytvoril v spolupráci s Hilliard Ensemble album Mnemosyne.
Hudobný prínos.
Garbarekov zvuk je od 70. rokov pokladaný za nezameniteľný. Je jednou z charakteristických značiek nahrávacej spoločnosti ECM a je tiež typická pre všetky jeho nahrávky. Pre jeho štýl je typický ostrohranný zvuk, dlhé prenikavé tóny a hojné využívanie ticha. 
Osobný život.
Oženil sa vo veku dvadsaťjeden rokov. Jeho žena sa volá Vigdis. Má dcéru Anju, ktorá je taktiež hudobníčkou. 
Diskografia.
Ako hlavný hudobník:
Cena Petra Dubovského

Cena Petra Dubovského je ocenenie udeľované od roku 2000 najlepšiemu futbalistovi Slovenska do 21 rokov. 
História ankety.
"Cena Petra Dubovského" je pomenovaná podľa Petra Dubovského, bývalého 14-násobného reprezentanta a 33-násobného reprezentanta , prvého víťaza ankety Futbalista roka z roku 1993. Dubovský je dodnes najmladším víťazom ankety v jej histórii, v roku 2000 tragicky zahynul na dovolenke v Thajsku.
Anketa vznikla podobne ako anketa Futbalista roka z iniciatívy športovej redakcie denníka Pravda. Prvýkrát sa ocenenie udeľovalo v decembri 2000 v Štúdiu L+S v rámci vyhlasovania ankety "Futbalista roka". Z nominovanej trojice hráčov Ľubomír Meszároš, Tomáš Oravec a Pavol Sedlák získal "Cenu Petra Dubovského" hráč Slovana Bratislava Meszároš a zároveň sa stal majiteľom originálneho dresu Realu Oviedo s číslom 10 a s menom Dubovský, ktorý venoval Eugenio Prieto, prezident klubu, kde naposledy pôsobil Peter Dubovský .
Dres s desiatkou na chrbte a menom Dubovský sa stal symbolom ankety, laureátom Ceny každoročne odovzdával zarámovaný Dubovského reprezentačný dres jeho otec Viliam Dubovský , po jeho smrti pani Darina Dubovská.
Prvým víťazom pôsobiacim v zahraničnom klube sa stal v roku 2004 Milan Ivana z 1. FC Slovácko, o rok neskôr zvíťazil Martin Škrtel, hráč Zenitu Petrohrad . Dvojnásobnými víťazmi ankety sú piati futbalisti: Róbert Vittek , Marek Hamšík, Miroslav Stoch , Róbert Mak a Tomáš Suslov. Štyria z laureátov "Ceny Petra Dubovského" sa neskôr stali aj víťazmi ankety "Futbalista roku".
Generálmajor

Generálmajor (genmjr.) je vojenská hodnosť. V Česko-Slovensku ju od 12. júna 1953 a neskoršie aj v ozbrojených silách Slovenskej republiky (SR) vojaci používali ako najnižšiu generálsku hodnosť. Takýto stav platil až do 31. augusta 2002. Od 1. septembra 2002 sa vojenská hodnosť generálmajor stala druhou generálskou hodnosťou v poradí od najnižších. Dnešná najnižšia generálska hodnosť je brigádny generál. Najbližšia vyššia hodnosť je generálporučík.
Vojenská hodnosť generálmajor je vo vojenskej hierarchii ozbrojených síl SR v zmysle ust. § 34 ods.4 zákona č.346/2005 Z.z zaradená do hodnostného zboru dôstojníkov.
Označenie.
Na uniforme sú umiestnené zlatisté, päťramenné hviezdy veľkosti . Insígnie označujúce generálsku hodnosť sú na čiapke, náplecníkoch, golieri a na nohaviciach.
Generálmajor má na ľavej strane obruby čiapky v rovnakej vzdialenosti od horného aj dolného kraja umiestnené dve hviezdy cípom smerom hore. Prvá je umiestnená od zapichovacieho gombíka a druhá vo vzdialenosti od prvej smerom k stredu čiapky.
Generálmajor má prvú hviezdu umiestnenú vo vzdialenosti od ľavej strany ohybu lodičky na ľavej manžete, druhá hviezda je umiestnená vo vzdialenosti vpravo od prvej. Hviezdy sú umiestnené v strede manžety cípom smerom hore.
Profesionálny vojak v generálskej hodnosti má náplecníky orámované zlatistým, pleteným šujtášom. Na náplecníkoch sú ďalej hodnostné označenia, rozlišovacie znaky druhu vojska a gombík.
Každý dôstojník v generálskej hodnosti má na golieri saka dva odznaky v tvare lipovej ratolesti.
Lampasy so šírkou vo farbe podľa druhu uniformy, na nohaviciach na obidvoch stranách bočného šva s výpustkou. Na slávnostných nohaviciach je v strede bočného šva umiestnený široký červený lampas.
Slobodník (priezvisko)

Slobodník (o význame pozri slobodník) je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v obci Dolný Ohaj (okres Nové Zámky), Banskej Bystrici a v Podkoniciach (okres Banská Bystrica).
Známi nositelia.
Pozri v článku Slobodník (rozlišovacia stránka).
Šujtáš

Šujtáš (z ) je úzka plochá farebná stužka alebo pletenec, trvalo pripevnený na odev ako ozdoba, alebo na zakrytie šva. V zlatistom alebo striebristom prevedení s kovovými vláknami sa používa na uniforme ako súčasť označenia vojenskej hodnosti.
Račí potok (prítok Čičkovského potoka)

Račí potok je potok v košickom regióne Above, na území okresu Košice II. Je to prítok Čičkovského potoka, meria 2,5 km.
Tom Beck

Tom Beck (* 26. február 1978, Norimberg, Nemecko) je nemecký herec a spevák. 
Život.
V roku 1998 zmaturoval na Neuen Gymnasium v Norimbergu. Herectvo študoval na Bavorskej divadelnej akadémii Augusta Everdinga v Mníchove (nem. Bayerische Theaterakademie August Everding). Beck tancuje balet, jazz, moderné, afro, step a hrá na klavír, gitaru, bicie, organ a akordeón. 
Hral a spieval v dvoch kapelách. Z poslednej, King Schlayer, odišiel v roku 2001. 
Potom ako vyhral ocenenie v Národnej speváckej súťaži sa objavil v mnohých divadelných, hudobných a televíznych produkciách. Od roku 2004 sa objavil v rôznych televíznych inscenáciách. Od jesene 2008 do konca roka 2013 hral hlavného komisára Bena Jägera v akčnom seriáli "Kobra 11" po boku Erdoğana Atalaya. Dňa 28. septembra 2012 v "Bülent Ceylan Show" oznámil svoj odchod z "Kobry 11". Posledná epizóda s Beckom bola v Nemecku odvysielaná v decembri 2013.
Dňa 11. marca 2011 vydal svoj prvý singel "Sexy" a o dva týždne neskôr sa dostal do top 50 najlepších nemeckých singlov. Dňa 25. marca 2011 vydal svoj prvý album "Superficial Animal", ktorý debutoval na 36. priečke v nemeckých hitparádach a 5. októbra 2012 vydal svoj druhý album s názvom "Americanized."
Kvôli jeho úlohe v seriáli "Kobra 11" sa presťahoval do Kolína nad Rýnom. Po ukončení v seriáli sa so svojou terajšou manželkou presťahoval do Berlína. Chryssanthi v Berlíne natáča seriál Gute Zeiten, schlechte Zeiten 
V lete 2013 sa objavil v show "Schlag den Star" (celebritná verzia "Schlag den Raab"). V októbri 2013 sa zúčastnil "TV total Stock Car Crash Challenge" a skončil na 4. mieste. Vo februári 2014 sa objavil v relácii "TV total PokerStars.de-Nacht". Je spolumajiteľom Check One Two Perfect GmbH. V roku 2015 hral v televíznom filme "Einstein" po boku Anniky Ernstovej hlavnú rolu policajného poradcu Felixa Winterberga. V roku 2016 sa objavil v televíznej show Grill den Henssler.
Čermeľ

Čermeľ ("Melampyrum") je rod rastlín z čeľade zárazovité ("Orobanchaceae"). Sú to poloparazity, ktoré získavajú vodu a živiny z hostiteľských rastlín, aj keď sú schopné prežiť samostatne bez parazitovania na iných rastlinách.
Na Slovensku sa vyskytujú najmä
Čermeľ (rozlišovacia stránka)

Čermeľ môže byť
Pstruh

Pstruh môže byť:
Šťuka

Šťuka ("Esox") je rod sladkovodných dravých rýb z čeľade šťukovité ("Esocidae"). Žije v pomaly tečúcich a stojatých vodách.  Dorastá pomerne veľkých rozmerov, rýchle rastie a je schopná loviť veľkú korisť.
Systematika.
rod šťuka ("Esox"):
MHK Šaľa

Mestský hokejový klub Šaľa je slovenský 2. ligový hokejový klub zo Šale.
História.
Hokejový klub založený v 90-tych rokoch. Funguje na amatérskej báze. Od roku 2003 sa pravidelne zúčastňuje seniorských súťaží bez výraznejšieho úspechu.
Umiestnenia v jednotlivých sezónach.
Slovensko.
 2. hokejová liga - 9. ročníkov (všetko umiestnenia v skupine Západ)
Petrov nad Desnou

Petrov nad Desnou je obec v Česku v okrese Šumperk v Olomouckom kraji. 1. januára 2013 tu žilo 1 199 obyvateľov.
Do konca roka 2009 bola dedina Petrov nad Desnou s osadou Terezín časťou obce Sobotín, od ktorej sa oddelila po referende.
Endosymbiotická teória

Endosymbiotická teória vysvetľuje pôvod mitochondrií a plastidov (napr. chloroplastov), čo sú organely eukaryotických buniek. Podľa tejto teórie boli tieto organely najprv oddelené nezávislé prokaryotické organizmy, ktoré boli pohltené do buniek a stali sa endosymbiontmi. Mitochondrie sa vyvinuli z proteobaktérií (z príbuzenstva Rickettsiales) a chloroplasty zo siníc.
Nea Makri

Nea Makri (gr. Νέα Μάκρη ("Nová Makri")) je prímorské mesto v Grécku v kraji Atika. Žije tu 15 000 obyvateľov.
Mesto bolo založené v roku 1924 po grécko-tureckej výmene obyvateľstva. Nea Makri osídlili Maloázijskí Gréci, ktorí prišli z tureckých miest Makri a Livisi. Mesto je dovolenkovou destináciou mnohých obyvateľov neďalekých Atén, nakoľko sa tu nachádzajú pokojné pláže a mnoho typických taverien.
Ajos Stefanos

Ajos Stefanos (Svätý Štefan, gr. Άγιος Στέφανος) je mesto v Grécku nachádzajúce sa v kraji Atika, od Atén. Žije tu 12 000 obyvateľov.
Mesto založili v roku 1924 maloázijskí Gréci, ktorí sem prišli po grécko-tureckej výmene obyvateľstva. Títo Gréci pochádzali z Konštantínopola a z Malej Ázie.
Kráter Chicxulub

Kráter Chicxulub (čítaj Číkšulúb) je impaktný kráter na Yucatánskom polostrove, ktorý vznikol pred asi 65,0 až 65,4 ± 0,2 miliónmi rokov v najvyššej kriede (datovaný na základe metódy 39Ar/40Ar). Je považovaný za možnú príčinu vyhynutia dinosaurov. Tento kráter bol vytvorený meteoritom o priemere až . Pri dopade spôsobil obrovskú tlakovú vlnu a do ovzdušia sa dostalo obrovské množstvo kamenia a sutín. Vedci spájajú vymieranie na hranici kriedy a terciéru s impaktom mimozemského telesa preto, že po celom svete možno v hraničných súvrstviach, sledovať vrstvu irídia, typický prvok obsiahnutý v meteoritoch.
Kráter má priemer 170 – 180 kilometrov a je najlepšie zachovaným spomedzi 3 najväčších impaktných kráterov na Zemi. Na základe seizmického štúdia sa predpokladá, že tesne po impakte pred svojim kolapsom bol hlboký okolo .
V rokoch 2001 až 2002 bol v oblasti krátera uskutočnený výskum, pri ktorom bol realizovaný vrt Yaxcopoil-1, ten poukázal na to, že hrubý komplex impaktných brekcií je oddelený od geologickej hranice krieda-terciér bohatej na irídium hrubou vrstvou vápencov s glaukonitom, ktoré sa museli usadiť v pokojnom prostredí. Tento objav poukázal, že dopad meteoritu v Chicxulub nemusí priamo súvisieť s vymedzovaním hranice kriedy a terciéru.
Markíza (strieška)

Markíza (syn. "prístrešok, strieška") je druh previsnutej horizontálnej konštrukcie, ktorá chráni vstup do budovy a podobne. Ochraňuje vstup pred nepohodou (dážď, sneh, priame slnečné svetlo, ...), má sklon od alebo k budove, slúži ako tienidlo a udržiava príjemnú teplotu v miestnosti.
Okavango

Okavango je rieka v južnej časti Afriky. 
Pramení v Angole na planine Bié, kde je známa ako rieka "Cubango". Tečie smerom na juhovýchod, kde sa do nej vlieva najväčší prítok rieka Cuito. Následne prechádza územím Caprivi kde tvorí časť spoločnej hranice Angoly s Namíbiou. Následne vytvára mohutnú deltu v Botswane, kde sa nachádza aj rezervácia Moremi. Tok rieky nikdy nedosiahne oceán a namiesto toho delta rieky vytvára močiar v púšti Kalahari. Južné rameno delty ústi do jazera Ngami. Počas záplav sa vytvorí výtok do rieky Boteti.
Delta.
Delta Okavanga tvorí najväčší sladkovodný močiar na južnej pologuli. S rozlohou je najväčšou Ramsarskou lokalitou. Počas obdobia sucha má delta rozlohu v rozmedzí od 6 000 do ale v období dažďov sa rozšíri až na . 
Delta je tvorená niekoľkými kanálmi a tie vytvárajú tisíce ostrovov a jadro delty tvorí permanentný močiar. Každý rok letné dažde v Angole počas januára naplnia tok rieky a trvá mesiac kým veľké množstvo vody dorazí do delty a nastanú každoročné záplavy. Delta je tak rozdelená na 3 oblasti: oblasť trvalo zaplavená, zaplavená každoročne a príležitostne zaplavená oblasť. 
Počas záplav sa delta zväčší trojnásobne a priláka obrovské množstvo zvierat z okolia a vytvorí jednu z najväčších koncentrácii divokej zvery v Afrike.
Využitie rieky.
Potenciál rieky využíva spoločne Namíbia a Botswana, to vytvorilo priestor pre niekoľko konfliktov. Namíbia postavila kanál a plánuje výstavbu ďalšieho potrubia aby zabezpečia zavlažovanie suchých oblastí. Na druhej strane Botswana používa deltu rieky nielen ako vodný zdroj ale aj turistickú destináciu. Projekty v Namíbii by tak obmedzil prísun vody do suchej Botswany, kde sa väčšina vody už aj tak odparí. Namíbia argumentovala, že projekty nijako neobmedzia prísun vody. Aby sa predišlo negatívnym dôsledkom, podpísali v roku 1994 oba štáty vytvorenie "Okavango River Basin Commission" (OKACOM), a súhlasili tak so spoločným používaním rieky.
Lodičky (hra)

Lodičky je hra s perom a papierom pre dvoch hráčov.
História.
Hru vymyslel Clifford Von Wickler na začiatku dvadsiateho storočia, ale nikdy si ju nedal patentovať. V roku 1943 vydala túto hru firma Milton Bradley Company pod názvom „"Broadsides, the Game of Naval Strategy"“. 
Pravidlá.
Na začiatku hry sa obaja hráči dohodnú na tvare a počte lodí a či je možné ich otáčať. Každý z hráčov má k dispozícii papier, na ktorom má nakreslené dve prázdne siete označené súradnicami, každú o rozmeroch 10×10 polí. Hráči zakreslia do jednej zo svojich sietí dohodnuté tvary lodí tak, aby si ich navzájom nevideli. Druhú sieť hráči použijú na zakreslovanie svojich výstrelov. Zakreslené lode sa nesmú prekrývať. Každá loď zaberá určitý počet polí, podľa toho na akých tvaroch lodí sa hráči dohodnú. Obvykle sa používajú tieto druhy lodí:
Po rozmiestnení lodí hráči striedavo vykonávajú jednotlivé "výstrely". Pri každom vykonaní výstrelu hráč, ktorý je na ťahu zvolí súradnice jedného poľa siete, na ktoré strieľa. Ak sa na danom poli nachádza nejaká loď dôjde k jej zásahu. Súper oznámi strieľajúcemu hráčovi či došlo k zásahu alebo nie. Po zasiahnutí všetkých polí lode je loď potopená. Víťazom hry sa stáva ten hráč, ktorému sa ako prvému podarí potopiť všetky súperove lode. 
Existujú mnoho variant tejto hry, ktoré sa pravidlami mierne líšia.
Viktor Horján

Viktor Horján (* 29. júl 1975, Komárno) je slovenský činoherný a muzikálový herec. Účinkuje v divadlách Nová scéna a GUnaGU.
Vyštudoval bábkoherectvo na Divadelnej fakulte Vysokej školy múzických umení v Bratislave, ale už počas štúdia hral ako činoherný herec. Vystupoval v muzikáloch "Rocky Horror Show", "Klietka bláznov" alebo "Producenti".
V roku 2009 nafotil kalendár fotografických aktov pre občianske združenie NEBOJTESA, ktoré upozorňuje na problém rakoviny mužských semenníkov, otvorene sa hlási k homosexuálnej orientácii.
Jozef Benedik

Jozef Benedik (* 6. jún 1951, Bratislava) je slovenský spevák a herec. Syn Michal je dramaturg , syn Jozef je dabingový herec a režisér .
Zo života.
V detstve spieval v Detskom speváckom zbore Československého rozhlasu. Medzi rokmi 1975 – 2002 pôsobil ako sólista na Novej scéne.
Majstrovstvá sveta vo futbale 1978

Majstrovstvá sveta vo futbale 1978 boli jedenáste majstrovstvá sveta v dejinách futbalu. Finálový turnaj sa odohral medzi 1. júnom a 25. júnom roku 1978 v Argentíne. Turnaja sa zúčastnilo 16 mužstiev.
Víťazom turnaja sa stala , ktorá vo finále zdolalo 3-1 po predĺžení. Argentína sa tak stala piatym štátom, ktorý vyhral Majstrovstvá sveta na domácom turnaji. Najlepším strelcom turnaja bol domáci útočník Mario Kempes. 
Na turnaj sa nedokázali kvalifikovať mužstvá ako , , , či . Naopak, prvú účasť tu malo a . Oficiálnym maskotom turnaja bol chlapec menom "Gauchito".
Výsledky bojov v základných skupinách.
V nasledujúcich tabuľkách:
Druhé kolo.
V nasledujúcich tabuľkách:
Kostol svätého Štefana Kráľa

Kostol svätého Štefana Kráľa môže byť
Nebo

Nebo môže byť:
Dayton

Dayton je mesto na juhozápade štátu Ohio v okrese Montgomery County (severne od aglomerácie Cincinnati) a má 156 771 obyvateľov (2006). Mesto bolo založené 1. apríla 1796.
Dayton je známy najmä ako miesto, kde bolo vyvinutých veľa technických vynálezov a inovácii v oblasti priemyslu, letectva a inžinierstva. V Daytone sa narodili napríklad bratia Wrightovci. 
Bola tu tiež dojednaná Daytonská mierová zmluva, ktorá v roku 1995 ukončila vojnu v Bosne a Hercegovine a Chorvátsku.
Euroregión Beskydy

Euroregión Beskydy je euroregión, ktorý leží na území Slovenska, Poľska a Česka. Euroregión bol založený 9. júna 2000. Jeho cieľom je podpora cezhraničnej spolupráce v tejto oblasti. V roku 2008 mal rozlohu 6 092 km2 a počet obyvateľov bol 1 176 500.
Euroregión sídli v troch mestách: Bielsko-Biała v Poľsku, Frýdek-Místek v Česku a Žilina na Slovensku.
Hlavné úlohy euroregiónu:
Výhybňa

Výhybňa je miesto na koľajovej trati, ktoré umožňuje križovanie alebo predchádzanie vlakov.
Železnica.
Na železničnej trati sa ako výhybňa označuje dopravňa iba vtedy, ak nie je zároveň železničnou stanicou. Na dvojkoľajnej trati je vybavená koľajovými spojkami. Jej význam je čisto dopravný.
Električkové trate.
V električkovej doprave sa ako výhybňa označuje aj dvojkoľajná zastávka na jednokoľajnej trati. Výhybňa je buď ostrovná (električky jazdia po ľavej koľaji a oba smery majú spoločné ostrovné nástupište), alebo s bočnými nástupišťami (električky jazdia po pravej koľaji).
Pozemné lanovky.
Na jednokoľajných pozemných lanovkách sa používa výhybňa s Abtovymi výhybkami. Každý vozeň má svoju koľaj, po ktorej jazdí pri ceste tam aj späť.
Zimka (priezvisko)

Zimka je slovenské priezvisko odvodené od slova zima. Najčastejšie je na Záhorí, najviac v Lopašove (okres Senica), Holíči a Senici.
Známi nositelia.
Pozri v článku Zimka.
Otčenáš (priezvisko)

Otčenáš je slovenské priezvisko, odvodené od rovnomennej modlitby. Najčastejšie je (s výrazným odstupom) v obci Štrba (okres Poprad).
Známi nositelia.
Pozri v článku Otčenáš (rozlišovacia stránka).
Pater noster

Pater noster (slov. "náš otec") môže byť:
Rosomák severský

Rosomák severský (iné názvy: rosomák sibírsky, rosomák tajgový, staršie: "rosomach (?)sibírsky", zastarano: "mnohožráč"; lat. "Gulo gulo") je jediný recentný druh z rodu rosomák ("Gulo").
Výskyt.
Vyskytuje sa v severnej Eurázii (od Nórska po Kamčatku), na Aljaške, v Kanade a čiastočne v USA. 
Charakteristika.
Je dlhý 65-105 cm a váži 8-14 kg, je to teda značne veľký druh lasicovitých. Samec je väčší ako samica. Celkovým výzorom pripomína medveďa, najmä preto, že je zavalitý, silný. Má silné čeľuste, svalnaté nohy a široké chodidlá - to všetko mu pomáha premôcť korisť a rozdrviť potravu. Srsť je černastohnedá, dlhá a hustá, pričom na boku má od pliec po zadok bledý pás a na hrudi máva bielu škvrnu. Vytvára si brlohy medzi koreňmi či skalami alebo nory v snehu. Živí sa mäsom (jelene, zajace, myši, vtáky), vajciami a plodmi.
Majstrovstvá klubov FIFA 2001

Majstrovstvá klubov FIFA 2001 mal byť druhý ročník majstrovstiev klubov FIFA. Turnaj sa mal uskutočniť v Španielsku od 28. júla do 12. augusta 2001. Ale ešte pred začatím bol zrušený.
Dôvod zrušenia.
Tento turnaj bol naplánovaný ako druhý ročník majstrovstiev klubov FIFA, mal nasledovať po prvom ročníku v Brazílii. Tentoraz sa mal turnaj uskutočniť v Španielsku. Ale kvôli rozhodnutiu medzi FIFA-ou a jej marketingovému partnerovi International Sports and Leisure sa neuskutočnil.
Toto rozhodnutie oznámila FIFA 18. mája 2001 a že turnaj bude odložený na rok 2003 ktorý sa taktiež neuskutočnil. Boli uvedené tri dôvody tohto rozhodnutia: národné a medzinárodné príslušenstvá, ekonomické problémy niektorých účastníkov, a kľúčový problém, finančné problémy marketingovému partnerovi FIFA International Sports and Leisure ktorý nakoniec zbankrotoval.
Druhý ročník sa uskutočnil až v roku 2005 keď sa musel s týmto turnajom zlúčiť Interkontinentálny pohár.
Libertinizmus

Libertinizmus môže byť:
Procházka (priezvisko)

Procházka je rozšírené české priezvisko s významom prechádzka. V Česku je 6. najčastejšie s najväčším výskytom v mestách Praha, Brno, Kladno, Jihlava a Olomouc. Na Slovensku je najrozšírenejšie v Nových Zámkoch a Bratislave.
Známi nositelia.
Pozri v článku Procházka.
Hanko (priezvisko)

Hanko je slovenské priezvisko. Najrozšírenejšie je v Bánovciach nad Bebravou, Košiciach a obci Ďurkov (okres Košice-okolie). V Česku je najčastejšie v mestách Děčín, Praha a Sokolov.
Známi nositelia.
Pozri v článku Hanko a Hanková (rozlišovacia stránka).
Lena (rieka)

Lena je najvýchodnejší z troch sibírskych veľtokov, ktoré sa vlievajú do Severného ľadového oceánu (ostatné sú Jenisej a Ob). Je 10. najdlhšou riekou a 9. najväčším povodím.
Väčšina výskumníkov sa domnieva, že pôvod názvu rieky Lena je odvodený od slova "Elyu-Ene" národa Evenkov a znamená „Veľká rieka“. V roku 1620-23 sa k rieke dostala skupina kozákov a preskúmali rieku z jej hornej horskej časti až do stredu Jakutska. Najväčším a strategickým mestom na rieke je Jakutsk. Meno rieky inšpirovalo aj Lenina a preto si ho zvolil ako svoj pseudonym.
Tok.
Pramení vo výške v Bajkalských vrchoch iba západne od Bajkalského jazera. Zdroj sa nachádza v rovnomennej prírodnej rezervácii. Rieka tečie severovýchodne a vlievajú sa do nej prítoky Kirenga, Vitim, Oljokma. Od Jakutska tečie rieka na sever až do sútoku s riekou Aldan. Verchojanské pohorie odráža tok rieky na severozápad. Po sútoku s najväčším prítokom Viljuj rieka tečie skoro priamo na sever do Mora Laptevovcov. Delta rieky s rozlohou je tvorená siedmimi veľkými vetvami z ktorých najväčšia "Bykov" je najvýchodnejšia.
104 kilometrov od mesta Pokrovska sa brehu rieky nachádza prírodný park a lokalita UNESCO Lenskije stolby.
Doprava.
Od októbra do júna nasledujúceho roka je rieka zamrznutá a používa sa ako cesta. Po roztopení ľadu rieka masívne zväčší svoj objem. V máji 2001 rieka zaplavila mesto Lensk a časť Jakutska. Od mesta Usť-Kut je rieka splavná až do svojej delty v dĺžke približne .
Alexander Mucha

Generálporučík Ing. Alexander Mucha (* 17. september, 1919, Prešov - † 31. január 1971, Praha) bol slovenský generál a v roku 1968 aj zástupca ministra národnej obrany Československej republiky.
Život.
Narodil sa 17. septembra 1919 v Prešove. V rokoch 1941 – 1943 bol vojakom základnej služby a zároveň žiakom Vojenskej pechotnej školy v Pezinku a Školy dôstojníkov v zálohe v Bratislave. 
V roku 1943 bol poslaný na východný front, kde zbehol k jednotkám Červenej armády, aby ho následne v roku 1944 poslali k 2. československej samostatnej paradesantnej brigáde v ZSSR. Zúčastnil sa bojov na Dukle a v Slovenskom národnom povstaní. 
V roku 1949 bol vyslaný na dvojročné štúdium do Vojenskej akadémie K. Gottwalda v Prahe a v roku 1952 úspešne absolvoval aj Akadémiu Generálneho štábu Ozbrojených síl Poľskej republiky generála K. Swierczewského vo Varšave. Svoje vzdelávanie dovŕšil na Vojenskej akadémii Generálneho štábu Ozbrojených síl ZSSR K. J. Vorošilova v roku 1958 v Moskve.
Po oslobodení pôsobil v čs. armáde najprv ako záložný dôstojník a od roku 1947 ako dôstojník z povolania v rôznych funkciách orgánov obranného spravodajstva. Po absolvovaní štúdia v Poľsku bol ustanovený do funkcie na veliteľstve 18. streleckej divízie v Košiciach, kde zastával funkciu náčelníka štábu a následne aj veliteľa tejto divízie. Absolvovanie štúdia v Moskve mu otvorilo cestu na výkon funkcii v štábe 1. armády v Prahe, ktorý bol neskôr premiestnený do mesta Příbram a tu postupne vykonával funkciu náčelníka štábu, zástupcu veliteľa a nakoniec aj veliteľa 1. armády. Medzitým bol 5. novembra 1959 vymenovaný do prvej generálskej hodnosti – generálmajor.
Koncom roka 1964 sa stal veliteľom – rektorom Vojenskej akadémie A. Zápotockého v Brne, kde pôsobil do roku 1968, a potom bol ustanovený do funkcie náčelníka Hlavnej správy pozemných vojsk – zástupcu ministra národnej obrany pre bojovú prípravu vojsk.
Jeho úspešnú vojenskú kariéru prerušila roku 1971 tragická dopravná nehoda v Prahe. Patril k uznávaným vojenským odborníkom a pre svoje rozsiahle operačno-taktické vojenské znalosti bol aj na vtedajšom území Západu hodnotený ako jeden z najpripravenejších a najschopnejších generálov vtedajšej čs. armády. 
Do hodnosti generálporučík bol povýšený 1. mája 1966.
Ovláda poľský a ruský jazyk.
Ocenenia.
Trikrát mu bol udelený Československý vojnový kríž, Rad Slovenského národného povstania I. triedy a ďalšie.
Debut

Debut je termín, ktorý sa najčastejšie používa v umeleckej popkultúrnej terminológii na označenie premiérového, verejne známeho, aktu umelca. Používa sa pri označení „prvého kroku“ umelca v danej oblasti. V hudbe môže ísť napr. o debutový album, či debutové vystúpenie. S oblasťou filmu sa najčastejšie spájajú termíny ako režisérsky, herecký či filmový debut. Taktiež sa používa v oblasti športu napr. debut hráča (prvý zápas hráča) za určitý klub resp. reprezentáciu.
František Bartko

Brigádny generál doc. Ing. František Bartko, CSc. (* 13. apríl, 1954, Prešov) je slovenský generál. 
Život.
V roku 1977 bol po absolvovaní Vojenskej vysokej školy vo Vyškove na Morave prijatý v hodnosti poručík za vojaka z povolania. Po ukončení štúdia ostal na škole pôsobiť ako veliteľ čaty. V roku 1979 bol ustanovený do funkcie veliteľa roty školského práporu v Martine. Od roku 1981 začal svoju vojenskú pedagogickú činnosť v Martine, a potom v Liptovskom Mikuláši. Tam postupne pôsobil v pedagogických funkciách. V roku 1994 stal vedúcim Katedry mechanizovaného a tankového vojska.
V roku 1996 absolvoval kurz francúzskeho jazyka v Kanade. Po jeho absolvovaní bol ustanovený do funkcie prorektora pre vedeckú činnosť a v roku 1997 sa stal dekanom fakulty pozemného vojska vojenskej akadémie v Liptovskom Mikuláši.
V roku 2000 absolvoval štúdium na Akadémii obrany ozbrojených síl v Paríži a po jeho absolvovaní začal v hodnosti plukovníka gšt. pracovať v riadiacich štábnych funkciách na Generálnom štábe OS SR. V roku 2004 bol ustanovený do funkcie náčelníka Štábu požiadaviek a dlhodobého plánovania Generálneho štábu. Svoju činnosť tam ukončil v roku 2007 
Koncom roka 2007 prešiel do služieb vojenskej diplomacie, kde sa stal na slovenskom veľvyslanectve vo Francúzsku pridelencom obrany pre Francúzsko, Španielsko, Portugalsko a Taliansko.
Do prvej generálskej hodnosti brigádny generál ho prezident SR vymenoval 26. augusta 2004. Ovláda francúzsky, anglicky a rusky jazyk.
Ocenenia.
Medaila „Za službu vlasti“, Medaila „Za zásluhy o obranu vlasti“, Pamätná medaila ministra obrany I. stupeň, Medaila „Za vernosť ozbrojeným silám“ II. Stupeň, Čestný odznak ozbrojených síl SR I. stupeň, Rád Francúzskej republiky „Veliteľ národného radu za zásluhy“ (L’Ordre National du Mérite), a ďalšie.
Mackenzie

Mackenzie je rieka na severozápade Kanady v teritóriu Severozápadné teritóriá. Rieka dostala svoj názov podľa cestovateľa Alexandra Mackenzieho, ktorý v roku 1789 cestoval po rieke v snahe dosiahnuť Tichý oceán. V minulosti sa rieka nazývala "Disappointment".
So svojou dĺžkou je najdlhšou riekou v Kanade. So svojimi prameňmi Peace a Finlay je riečny systém Mackenzie druhou najdlhšou riekou v Severnej Amerike s dĺžkou . Rieka Mackenzie spolu s prítokmi má rozlohu povodia (uvádza sa aj ). Priemerný prietok rieky predstavuje 10 700 metrov kubických za sekundu.
Tok.
Vyteká z Veľkého jazera otrokov a tečie smerom na sever do Beaufortovho mora, kde vytvára deltu s rozlohou . Dolina rieky obsahuje nivné vrstvy a ľadovcové usadeniny, je silno močaristá a lemovaná smrekovým porastom.
Doprava.
Riečna cesta je splavná približne päť mesiacov v roku a to v dĺžke približne . Každoročne v októbri rieka zamrzne a využíva sa ako ľadová cesta. Počas obdobia, keď je rieka splavná dopravujú člny tovar z uzlu intermodálneho prepravného systému na zbernej stanici v meste Hay River. Zásobuje sa tak sever teritória.
Významné mestá ležiace na rieke sú Aklavik, Inuvik, Norman Wells (centrum ropného priemyslu), Fort Norman, Fort Providence a morský prístav Taktojaktuk.
Osman

Osman alebo staršie Osmán môže byť:
Banková sústava Slovenska

Banková sústava Slovenska je tvorená všetkými bankami na Slovensku.
Bankou prvého stupňa je centrálna banka Národná banka Slovenska, ktorá má svojím poslaním výnimočné postavenie, lebo jej patrí výhradné právo emitovať nové peniaze.
Druhý stupeň bankovej sústavy vytvárajú obchodné banky (komerčné), ktoré podľa zamerania a rozsahu činnosti môžu byť:
Pavol Papač

Generálporučík Ing. Pavol Papač (* 18. január, 1924, Kráľovce† 13. apríl 1994, Prešov) bol slovenský generál; v roku 1979 bol ustanovený do funkcie náčelníka kádrovej správy Čsl. armády na Ministerstve národnej obrany.
Život.
Narodil sa 18. januára 1924 v Kráľovciach. Po ukončení obecnej školy absolvoval dve triedy reálneho gymnázia.
V roku 1945 nastúpil na základnú vojenskú službu, aby sa ďalej stal slúžiacim poddôstojníkom. Vojakom z povolania sa stal v roku 1949. V tom istom roku odišiel študovať na Vojenskú akadémiu v Hraniciach na Moravě. Po jej skončení krátko pôsobil ako veliteľ roty v Prachaticiach.
Vojenské vzdelanie si ďalej dopĺňal v kurzoch v Prahe a Moskve. Po ich úspešnom absolvovaní zastával hlavné funkcie na stupni pluk v meste Jindřichův Hradec, kde sa už ako 29-ročný stal veliteľom 29. pešieho pluku. Už v roku 1960 ho ustanovili do funkcie veliteľa 18. motostreleckej divízie v Prešove.
Potom vykonával najvyššie funkcie na vojenských školách. Od roku 1964 bol veliteľom Vyššieho vojenského učilišťa vo Vyškove na Morave a v roku 1967 sa stal zástupcom veliteľa Vojenskej akadémie A. Zápotockého v Brne.
V roku 1969 sa vrátil k výkonu veliteľských funkcií, aby sa stal náčelníkom oddelenia na veliteľstve Východného vojenského okruhu v Trenčíne, odkiaľ bol ustanovený do funkcie veliteľa 9. tankovej divízie v Tábore. Od roku 1971 až do roku 1987 pôsobil v rôznych funkciách na kádrovej správe v Prahe, kde svoju vojenskú kariéru ukončil na Ministerstve národnej obrany ako náčelník kádrovej správy Čsl. armády.
Zomrel v roku 1994 v Prešove.
Do prvej generálskej hodnosti generálmajor bol prezidentom republiky vymenovaný 1. októbra 1971. Do hodnosti generálporučíka bol povýšený v roku 1978.
Ovláda ruský jazyk.
Ocenenia.
Za službu vlasti, Za zásluhy o výstavbu a ďalšie.
Doktor veterinárneho lekárstva

Doktor veterinárneho lekárstva v skratke MVDr. () je akademický titul, ktorý sa udeľuje absolventom doktorského štúdia odboru všeobecná veterinárna medicína alebo hygiena potravín. Uvádza sa pred menom nositeľa. V anglosaských krajinách získavajú abolventi titul D.V.M. () a titul sa píše za menom.
Angara

Angara (; dolný tok sa staršie nazýval Verchňaja Tunguska / Verchňaja Tunguzka, po slovensky Horná Tunguzka) je rieka v ruskej Irkutskej oblasti a Krasnojarského kraja, ktorá ako jediná vyteká z Bajkalského jazera. Jej povodie má rozlohu 1 039 000 km². Ústi do rieky Jenisej na severozápade sa predstavuje jeho najväčší prítok. Rieka je súčasťou riečneho systému Jenisej-Angara-Selenga a vytvára jeho strednú časť. Celý systém má dĺžku a patrí medzi 5 najdlhších na svete.
Angara má veľký hydroelektrický potenciál. Na jej toku sa nachádza kaskáda štyroch priehrad (Irkutská (660 MW), Bratská (4 500 MW), Usť-Ilimská a Bogučanská) s vodnými elektrárňami. Prvé sa začali stavať v 50. rokoch 20. storočia a posledná ešte nie je dokončená.
Od novembra do mája je rieka zamrznutá a po roztopení spôsobuje záplavy.
Vyšehrad (hradisko)

Vyšehrad () je hradisko na rovnomennom vrchu v pohorí Žiar, nad obcou Jasenovo a časťou obce Nitrianske Pravno – Vyšehradné.
Sedlo pod Vyšehradom bolo strategickým prechodom z Ponitria do Turca, využívaným už v počiatkoch osídľovania Slovenska. Na ťažko prístupnom vrchu Vyšehrad tak od mladšej doby kamennej možno badať stopy osídlenia. Výrazné stopy sa v lokalite spájajú s bronzovou dobou a ľudom lužickej kultúry (rok 1200700 pred Kr.), ako aj s neskoršou železnou dobou (rok 750 pred Kr. – 0), z ktorých sa tu našlo množstvo nálezov. 
Najvýznamnejšiu úlohu zohralo hradisko v období Veľkej Moravy, kedy bolo centrom regiónu. Osídľovanie územia na sever si vyžadovalo budovať opevnené miesta, z ktorých sa rozširovala moc z Ponitria do Turca, na Oravu či Liptov. Obrannú a obchodnú funkciu výšinného hradiska postupne preberali okolité osady a po zániku Veľkej Moravy upadol i jeho význam.
V 13. storočí sa objavujú prvé písomné správy o Vyšehrade, ktorý spravoval rod Diviackovcov. Z roku 1277 pochádza správa, že po mongolskom vpáde sa Vyšehrad spomínal už len ako bývalý hrad. V 15. storočí sa časť bratríkov, prenasledovaných kráľovskými vojskami, uchýlila aj na Vyšehrade. Z tohto obdobia pochádzajú nálezy zbraní, rozličných železných predmetov, súčastí konských postrojov, hlásny roh, ale najmä mincí z 2. polovice 15. storočia. 
Územie na vrchole je súčasťou NPR Vyšehrad.
Považské múzeum v Žiline

Považské múzeum v Žiline je regionálne múzeum so sídlom v Budatíne. Jeho expozície sú zamerané na dejiny slovenského umenia, kultúry a dopravy. Múzeum sa zameriava na dokumentáciu dejín slovenského drotárstva doma i vo svete. Pôsobí ako regionálne zariadenie severozápadného Slovenska.
História.
Iniciatívy na zriadenie múzea v Žiline sa objavovali už od 20. rokoch 20. storočia. V roku 1940 sa v obci Dlhé Pole uskutočnila prvá drotárska výstava na svete. Už o dva roky neskôr vzniklo v priestoroch starej radnice mesta "Mestské múzeum", ktorého vznik podporil aj vtedajší primátor Vojtech Tvrdý. V roku 1948 bolo múzeum presunuté do priestorov Budatínskeho zámku. Prvé expozície múzeum sprístupnilo v roku 1956, v roku 1976 sa od múzea osamostatnila Považská galéria umenia. Tá sa v súčasnosti nachádza v priestoroch na Námestí A. Hlinku v Žiline. Najmladšou expozíciou Považského múzea je Múzeum dopravy, inštalované v priestoroch bývalej železničnej stanice v Rajeckých Tepliciach.
Múzeum sídli v renovovaných priestoroch Budatínskeho zámku, na okraji Žiliny. Zaberá dve podlažia zámku, pričom na prízemí sa nachádzajú pohyblivé a časom sa meniace výstavy. Na poschodí zámku je inštalovaná stála expozícia Drotárskeho umenia, vlastné historické priestory a expozície zámku s dobovým interiérom. Zaujímavým priestorom je veža zámku, z ktorej je výhľad na Žilinu. 
Múzeum vyniká svojou edičnou činnosťou. Vydalo prvý Vlastivedný zborník na Slovensku, ktorý vychádza dodnes pod názvom "Vlastivedný zborník Považia".
Peha

Peha môže byť:
Peha (hudobná skupina)

Peha je slovenská hudobná skupina pôvodom z Prešova. Vznikla v roku 1997 po odchode Kataríny Knechtovej a Martina Migaša zo skupiny IMT Smile a členov skupiny 67th Harlem. 
História.
O dva roky neskôr skupina Peha zaujala hneď debutovým albumom "Niečo sa chystá (1999)". V nasledujúcich rokoch prišla s novými úspešnými albumami "Krajinou (2001)", "Experiment (2003)" a "Deň medzi nedeľou a pondelkom (2005)" za ktoré si odniesla skupina niekoľko ocenení kapela a aj jej hlavná speváčka Katarína Knechtová. Najznámejšie hity Pehy sú „Diaľkové ovládanie“, „Hlava vinná - telo nevinné“, „Naoko spím“, „Slnečná balada“, „Za tebou“ či „Spomaľ“.
Posledným hitom skupiny Peha je pieseň „Môj Bože“ k filmu Juraja Jakubiska, "Bathory" (2008). Zároveň je táto skladba označovaná ako prvá sólová nahrávka Katky Knechtovej. V júni v roku 2018 prebehla médiami správa, že so skupinou Peha má účinkovať finalistka Česko-Slovenskej talentovej súťaže SuperStar, Karmen Pál-Baláž.
Para (hudobná skupina)

Para je slovenská poprocková hudobná skupina pôvodom z Bratislavy. Zakladateľ kapely je Matej Starkov gitarista a Matúš Vallo, basgitara, spev. Na scéne pôsobí už takmer 30 rokov a na svojom konte má 6 albumov, 2 DVD a hity ako Abstinent či Otec. 
Patrí k najlepším koncertným kapelám na Slovensku. V minulosti spolupracovali napr. so skupinou AMO, Janou Kirschner a Sendreiovcami. Pravidelne koncertujú a zúčastňujú sa na letných festivaloch ako Pohoda, Grape, Žákovic Open či študentských majálesoch. Pôsobia na klubovej scéne, v rámci čoho absolvovali niekoľko úspešných turné v mestách po celom Slovensku. Na jeseň 2015 absolvovali turné so skupinou Bez ladu a skladu. Skupina pri príležitosti vydania albumu "Našou krajinou" pripravuje turné po Slovensku a Česku s rovnakým názvom, ktoré sa uskutoční v marci a apríli 2019.
Tebibajt

Tebibajt (skratka "TiB", ) je jednotka kapacity pamäťových médií. 
Definícia.
Jeden tebibajt je 240 bajtov.
Väčšina používateľov namiesto tebibajt používa zaužívaný, ale technicky nesprávny termín terabajt, ktorý je podľa SI definovaný ako 1012 bajtov.
Jeden tebibajt zodpovedá 1024 GiB.
Pozri aj.
Binárny prefix
Ferrara

Ferrara je talianske mesto v oblasti Emilia-Romagna, hlavné mesto rovnomennej provincie. Leží na rieke Pád a od roku 1995 je súčasťou Svetového dedičstva UNESCO.
Nachádza sa tu univerzita (Università degli Studi di Ferrara) a arcibiskupstvo (arcidiecéza Ferrara-Comacchio). Ekonomika je historicky založená na poľnohospodárskej výrobe, ale nachádzajú sa tu aj rôzne priemyselné podniky, najmä v petrochemickom priemysle a stredisko pre malé a stredné podniky.
Dejiny.
V 4. storočí bolo vo Ferrare zriadené biskupstvo a mesto sa v druhej polovici 6. storočia stalo centrom jedného z longobardských vojvodstiev. V 12. storočí získala Ferrara samosprávu (člen Lombardskej ligy) a od roku 1196, resp. 1208, bola s krátkou prestávkou pod vládou rodu Este, keď Azzo I. bol zároveň markgrófom z Este (zo začiatku s titulom podesta). Od roku 1240 vládol rod Este vo Ferrare s titulom kniežat a ovládol odtiaľ i Modenu (1260/1288) a Reggio v Emilii. V rokoch 13081317 sa Ferrara dočasne ocitla pod vládou Benátok a vzápätí pápežov.
V roku 1471 bola Ferrara povýšená na vojvodstvo pod zvrchovanosťou Vatikánu, ktorý v roku 1597 územie (po vymretí priamej línie panujúceho rodu) pripojil a ktorému patrila až do roku 1860/1861, kedy bola pripojená k Talianskemu kráľovstvu. 
Vývoj počtu obyvateľov.
"Počet obyvateľov"
Sacri Monti

Sacri Monti () je komplex deviatich skupín kaplniek a ďalších architektonických stavieb severného Talianska postavených na konci 16. a v 17. storočí. Tieto stavby sú kresťanského charakteru; sú umiestnené na vrcholkoch kopcov a hôr a často tvoria integrálnu súčasť krajiny. 
Od roku 2003 je súbor týchto stavieb súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Medzi "Sacri Monti" patria:
Su Nuraxi di Barumini

Su Nuraxi di Barumini je významná archeologická lokalita neďaleko Barumini na Sardínii. Centrom miestneho komplexu ruín je trojposchodová budova datovaná do doby okolo roku 1500 pred Kr. 
Nálezisko je od roku 1997 súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Karnacký zoznam kráľov

Karnacký zoznam kráľov alebo Zoznam kráľov z Karnaku je zoznam 61 staroegyptských panovníkov. Bol umiestnený v juhozápadnom kúte siene chrámu "Ach menu" Thutmoseho III. Chrám sa neskôr stal základným priestorom chrámu Amon-Rea v Tébach.
Zoznam začína zakladateľom 4. dynastie Snofruom. Dnes je čitateľných 48 mien, z toho jedno nie je umiestnené v kartuši. Neobsahuje úplný zoznam, je však dôležitý kvôli menám panovníkov z Prvého a Druhého prechodného obdobia, ktoré sa v ostatných zoznamoch kráľov obyčajne nevyskytujú.
Jednej noci roku 1843 francúzsky orientalista a dobrodruh Émile Prisse "„v záujme Francúzska“" vybral a odviezol kamenné bloky, na ktorých bol vytesaný zoznam. Dozvedel sa totiž, že sa blíži po Níle do Karnaku nemecká expedícia vedená Lepsiusom. Poškodené bloky sú dnes vystavené v Louvri v Paríži, v inštalácii zvanej "Chambre des Ancetres".
Zoznam panovníkov.
Tabuľka obsahuje poradové čísla (#), transliteráciu mien panovníkov uvedené na zozname, ich prepis, ustálené mená a príslušnú dynastiu či obdobie (D, 2po = Druhé prechodné obdobie).
Modifikácia

Modifikácia je úprava, zmena originálu, ktorej výsledkom je niečo nové, majúce odlišné vlastnosti a použitie. V niektorých prípadoch nahradenie výrobku novšou verziu rovnakého výrobku.
Brazilian Girls

Brazilian Girls je hudobná skupina z New Yorku známa svojim eklektickým mixom elektronickej tanečnej hudby s rôznorodými hudobnými štýlmi ako sú tango, šansón, house, reggae a lounge. Žiadny z členov skupiny nebol z Brazílie a jediná žena v kapela je speváčka Sabina Sciubba. Ďalšími členmi sú klávesista Didi Gutman a bubeník Aaron Johnston. Členom skupiny je aj hráč na basovú gitaru Jesse Murphy. 
Skupina vydala tri štúdiové albumy: debutový album "Brazilian Girls" v roku 2005, album pod názvom "Talk to La Bomb" bol vydaný v septembri 2006 a tretí album "New York City" bol vydaný dňa 5. augusta 2008.
História.
Sabina Sciubba, dcéra talianskych a nemeckých rodičov sa narodila v Ríme 23. februára 1975 a vyrastala v Mníchove a Nice. Naučila sa hovoriť taliansky, nemecky, španielsky, francúzsky, portugalsky a anglicky – všetko jazyky, ktoré sa pravidelne začleňuje do svojich piesní (ich debutový album obsahuje piesne vo všetkých týchto šiestich jazykoch). Pred tvorbou Brazilian Girls Sabina Sciubba nahrala dve jazzové albumy – "You Don't Know What Love Is" s klaviristom Chrisom Andersonom a "Meet Me in London" s gitaristom Antoniom Forcionim. 
Samotná skupina vznikla v roku 2003 pri jamovaní v klube Nublo v New Yorku. Zatiaľ čo hrala každý týždeň koncert, zložila piesne, ktoré sa objavili na ich debutovom albume, ktorý vydala 1. februára 2005.
Ich tretí a zatiaľ posledný album "New York City" vyšiel v roku 2008.
Ženská dvojhra na Wimbledone 2009

Ženská dvojhra na Wimbledone 2009 sa hrala ako súčasť Wimbledonu 2009 od 22. júna do 5. júla. Súťaže sa zúčastnilo 128 hráčok, z toho 32 nasadených, 12 kvalifikantiek a 8 hráčok s divokou kartou. Víťazkou sa po štvrtýkrát stala Serena Williamsová, ktorá vo finále porazila sestru Venus Williamsovú 7:6(3), 6:2.