Ioane Petrici

Svätý Ioane Petrici (iné mená pozri nižšie; * neskoré 11. storočie, južné Gruzínsko† po 1125/okolo 1126, Gruzínsko) bol gruzínsky učenec, filozof (novoplatonik) a prekladateľ, žiak a nasledovník Michala Psella a Ióanna Itala. Viedol Gelatskú akadémiu a do gruzínčiny preložil diela antických i kresťanských filozofov. 
Pokúsil sa vytvoriť pôvodnú gruzínsku filozofiu skĺbením aristotelovskej a platónskej filozofie s kresťanským myslením. Veľký úspech v tomto smere však nedosiahol, pretože jeho dielo bolo málo zrozumiteľné a nevyvolalo mnoho záujmu medzi jeho krajanmi. Jeho práca však významne ovplyvnila neskoršiu gruzínsku filozofiu a literatúru. Býva označovaný za najväčšieho gruzínskeho stredovekého filozofa a najčítanejšieho gruzínskeho filozofa vôbec.
Životopis.
Ioanne sa narodil niekedy v 11. storočí do gruzínskej šľachtickej rodiny žijúcej v južnom Gruzínsku, možno v Samcche. Vzdelanie získal v hlavnom meste Byzantskej ríše Konštantínopole, kde sa vzdelával pod vedením velikánov vtedajšej byzantskej filozofie. Jeho učiteľom boli Michaél Psellos a jeho žiak Ióannes Italos. Po Italovom vyhnaní z Konštantínopola v roku 1082 opustil Ioanne školu a pôsobil v gruzínskom Petriconskom kláštore v Bačkove v dnešnom Bulharsku. V kláštore začal rozvíjať svoju prekladateľskú a literárnu činnosť. Na túto časť jeho života sa tiež viaže jeho meno. Istý čas žil následne v Kláštore Gruzíncov na Čiernej hore v Sýrii, kde bol jeho učiteľom Efrém Malý. Na pozvanie gruzínskeho kráľa Dávida IV. sa vrátil do Gruzínska, ktoré v tom období zažívalo svoju zlatú éru. V Gruzínsku sa spolu s Arsenom Ikalthoelim ujal vedenia Gelatskej teologickej akadémie.
Myšlienky a dielo.
Petrici preložil viacero diel. Bol autorom prekladov Aristotelových diel "Topiky" a "Peri hermeneias", ktoré sa však nedochovali. Petriciho preklad Proklovho diela" Základy teológie" (lat. "Institutio theologica") býva považovaný za najstarší na svete. Celkovo obsahuje 211 kapitol, pričom k nemu Petrici poskytuje i odborný komentár, úvod a záver. Ďalšími antickými tvorcami, ktorých prekladal bol Nemesios a jeho dielo "O ľudskej prirodzenosti" a Jozef Flavius a jeho historiografické dielo "Židovské starožitnosti". Z neskoršej, byzantskej literatúry preložil mystické dielo "Rebrík do raja" od Ióanna Klimaka.
Medzi jeho originárnu tvorbu patrí "Výklad Prokla a platónskej filozofie" (gruz. "Ganmarteba proklesthvis diadochosisa da platonurisa philosophiisad") ako aj mysticko-asketický traktát "Schody dobročinnosti" (gruz. "Sathnoebatha kibe") či poetické dielo" Mesačné synaxárium" (gruz. "Sathveo svinakhsari"). Podieľal sa tiež na revízii gruzínskeho prekladu Biblie. 
Petriciho myslenie odráža klasické grécke myslenie i vtedajšiu kultúrnu atmosféru. Jeho cieľom bolo prekonať napätie medzi náboženským rozmerom myslenia a humanizmom, pričom myslením sa skôr radil k novoplatonistom. Originálny bol jeho prístup k otázkam bytia, rozumu a ich spojeniu so svetom. 
Petriciho dielo bolo známe aj mimo Gruzínska. V roku 1248/1284 boli jeho preklady Prokla arménskym mníchom Svimeonom preložené do arménčiny. Tento príspevok sa neskôr prejavil v rozšírení Proklovej filozofie v Arménsku. V 20. storočí vznikol aj ruský preklad jeho "Výkladu".