burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
N5 (album)

N5 je názov piateho štúdiového albumu speváčky Kataríny Kubošiovej, ktorá vystupuje pod umeleckým menom Katarzia. Tento album v roku 2021 vydalo hudobné vydavateľstvo Slnko records. 
Výsledný mix albumu "N5" vzišiel z práce Aid Kida, Isama Zinga a Olivera Torra. Mastering albumu mal na starosti holandský muzikant a masteringový inžinier Johanz Westerman.
Zuzana Mikulcová

Zuzana Mikulcová (* 1989, Rimavská Sobota) je slovenská speváčka, textárka a skladateľka.
Hudobná kariéra.
Zuzana Mikulcová vyštudovala štúdium spevu, skladby a aranžovania v populárnej hudbe na Pražskom hudobnom konzervatóriu. Už ako študentka vystupovala v rôznych televíznych reláciách, predstavila sa napríklad ako interprétka v programe "Legendy popu". Spolu so svojou sprievodnou kapelou bola predskokankou koncertu Jamesa Blunta. Mesiac po tomto vystúpení získala druhé miesto na 30. ročníku súťaže Košický zlatý poklad (pieseň „Istý pocit“). V roku 2010 sa Zuzana Mikulcová stala víťazkou súťaže "Nové tváre slovenského jazzu". 
Svoj debutový album, "Slová", nahrala v roku 2015 s popdporou Slovenskej jazzovej spoločnosti a s pomocou grantu, ktorý jej poskytol Slovenský hudobný fond. Druhý sólový album, "Dievča", vydala Zuzana Mikulcová v roku 2018. Zuzana Mikulcová vystupuje so svojou hudobnou skupinou, ktorej stabilnými členmi sú Michal Šelep (basová gitara), Štefan Szabó (elektrická gitara), Luboš Ežo Ambrozai (cajon, bicie nástroje). 
Počas svojej, aj keď nie ešte veľmi dlhej, profesionálnej kariéry Zuzana Mikulcová spolupracovala v rámci nahrávania svojich albumov, čí verejných vystúpení, s viacerými hudobníkmi, ktorí pôsobia v rôznych hudobných žánroch. S týmto účinkovaním v rôznych hudobných žánroch, či s interprétmi z rôznych krajín, súvisí aj základná myšlienka jej ďalšieho audiovizuálneho projektu spolupráce známych, či takmer náhodne nájdených ľudí zaoberajúcich sa hudbou, ktorý je nazvaný "Fúzie". Projekt bol vydaný na nezvyčajnom hudobnom nosiči, ktorým je drevený USB kľúč a zo známejších tvárí je na ňom zúčastnený Dan Bárta, či Peter Lipa. Z projektu "Fúzie" pochádza aj coververzia pôvodnej skladby Petra Lipu, ktorá bola po novom nahraná ako duet so Zuzanou Mikulcovou a má názov „Nenápadný nápad“.
Kriminálka Kraj

Kriminálka Kraj je slovenský seriál vysielaný od 7. septembra 2022 na TV JOJ.
Časti.
3. séria (2025).
! rowspan="2" style="background: #800080; color: #FFFFFF;" | №
! rowspan="2" style="background: #800080; color: #FFFFFF;" | #
! rowspan="2" style="background: #800080; color: #FFFFFF;" | Názov
! rowspan="2" style="background: #800080; color: #FFFFFF;" | Réžia
! rowspan="2" style="background: #800080; color: #FFFFFF;" | Scenár
! rowspan="2" style="background: #800080; color: #FFFFFF;" | Premiéra
! colspan="2" style="background: #800080; color: #FFFFFF;" | Sledovanosť 
! style="background: #800080; color: #FFFFFF;" | (12 – 54) Rating / Share
! style="background: #800080; color: #FFFFFF;" | (12+) Počet divákov
Pamätník Christa Boteva (Plovdiv)

Pamätník Christa Boteva () je pamätník dedikovaný Christovi Botevovi z prvej polovice 20. storočia v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Poloha.
Pamätník sa nachádza v centrálnej časti mesta Plovdiv v parku Car Simeonova gradina v jeho centrálnej časti.
Charakteristika.
Pamätník vo forme busty na podstavci znázorňuje bulharského revolucionára a básnika Christa Boteva. Pamätník bol odhalený v priebehu roku 1927. Ide tak o prvý bulharský pamätník vôbec, ktorý bol odhalený na území Plovdivu. Jeho autorom je sochár Vasil Vičev.
Štefan Hudec

Štefan Hudec môže byť:
Ráztocký potok (prítok Klubinského potoka)

Ráztocký potok je potok v regióne Horné Považie, na území obcí Stará Bystrica a Klubina v okrese Čadca v Žilinskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Kysucké Beskydy. Ústi do Klubinského potoka. Má dĺžku . Rád toku VI. 
Začiatok.
Začína sa sútokom zdrojníc v na území obce Stará Bystrica. Severná zdrojnica pramení v a priteká z južného svahu vrchu Malá Rača s . Východná zdrojnica pramení v a priteká spod západného svahu vrchu Orol s .
Opis toku.
Od sútoku zdrojníc preteká v lesnom extraviláne južným smerom, v priberá bezmenný ľavostranný prítok spod juhozápadného svahu vrchu Orol s , v priberá bezmenný ľavostranný prítok, v priberá bezmenný ľavostranný prítok, stáča sa na juhozápad, v priberá bezmenný pravostranný prítok, v priberá bezmenný ľavostranný prítok, v priberá bezmenný ľavostranný prítok, v priberá bezmenný ľavostranný prítok z lesa "Za Blatom", veľkým oblúkom obmýva severné úpätie vrchu "Kykula", v priberá bezmenný pravostranný prítok z lesa "Kotliny" a zároveň vteká na obecnú hranicu medzi obcami Stará Bystrica a Klubina, ktorú s drobnými odchýlkami sleduje skoro až do svojho ústia, pokračuje východným smerom, v priberá bezmenný ľavostranný prítok, v opúšťa obecnú hranicu a vteká na územie obce Klubina, po krátkom úseku na území obce Klubina v ústi južne od horárne "Lesácka" do Klubinského potoka ako jeho ľavostranný prítok .
"Ráztocký potok" patrí do okresu Čadca v Žilinskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Kysucké Beskydy v geomorfologickom podcelku Rača. Nemá významnejšie prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Ráztocký potok" má pôvod v charakteristickom výskyte "ráztoky" v priestore vodného toku. Z apelatíva "ráztoka" bolo po rozšírení o formant "-ský, -cký" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Ráztocký potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1994.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Ráztocký potok" nie je jedinečným hydronymom (august 2022). 
Referencie.
Baňa (vrch v Nízkych Tatrách)

Baňa () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Demänovskou Dolinou, približne južne od Liptovského Mikuláša. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Liptovský Ján. Najbližším sídlom je západne situovaná Demänovská Dolina, severným smerom leží Liptovský Ján, Závažná Poruba a Iľanovo, východným Nižná a Vyšná Boca a južným smerom Jarabá a Mýto pod Ďumbierom. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Baba sa nachádza v rázsoche, vybiehajúcej severným smerom z Ďumbiera na Ludárovu hoľu (). Západným smerom susedí Krúpova hoľa (), Konské () a Chopok (), severným Prašivá (), Tanečnica () a Ludárova hoľa, východným Rovná hoľa () a Štiavnica () a južným Ďumbier (). Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu zo západných svahov odvádza potok Bystrá a z východných Ludárov potok, oba smerujúce do Štiavnice. Masív patrí do Národnej prírodnej rezervácie Ďumbier.
Výhľady.
Skalnato hôľnatý hrebeň i vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať mnohé vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy a Malú Fatru.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný odbočením z hlavného hrebeňa. Vzhľadom na chránené územie je tu však pohyb turistov nežiadúci.
Láska na chate

Láska na chate je slovenská romantická relácia vysielaná od 30. augusta 2022 na TV JOJ.
Slová (album)

Slová je názov debutového sólového štúdiového albumu speváčky Zuzany Mikulcovej. Album v roku 2015 vydal Slovenský hudobný fond.
Dievča (album Zuzany Mikulcovej)

Dievča je názov druhého štúdiového albumu speváčky Zuzany Mikulcovej. Album v roku 2015 vydalo hudobné vydavateľstvo Go2stage. Najhranejšou skladbou tohto albumu je pieseň „Priestor“. Podľa redakcie Hudba.sk sa tento album dostal medzi 50 najlepších roka 2018, redakcia newmodelradio.sk ho v tomto roku dala do prvej dvadsaťpäťky.
Fúzie (album)

Slová je názov audiovizuálneho projektu speváčky Zuzany Mikulcovej. Album je konceptuálnou zbierkou šiestich nahrávok v roku 2021 na drevenom USB kľúči vydalo hudobné vydavateľstvo Tranzistor.
Projekt je charakterizovaný ako „audiovizuálna umelecká reflexia na súčasnú spoločenskú situáciu, týkajúcu sa otázok národnostných menšín a narastajúceho extrémizmu a rasizmu. Má ambície hudbou, t.j. najuniverzálnejším dorozumievacím jazykom búrať pomyselné hranice. Spája pre tento cieľ k spolupráci umelcov a chce vytvoriť nielen hudobnú, ale aj ľudskú a spoločenskú fúziu rôznych kultúr a jazykov.“ Pri realizácii nahrávok došlo k spojeniu Zuzany Mikulcovej, Dana Bártu, Barbory Mochowej, Sýrčanky Lary Abou Hamdan a s Petrom Lipom. Tesne pred vydaním albumu doplnila jeho zoznam skladieb nahrávka „Můj stín“, ktorá bola zrealizovaná s frontmanom českej skupiny Zvíře jménem podzim, Jakubom Königom.
Jean-Marie Poiré

Jean-Marie Poiré (* 10. júl 1945, Paríž, Francúzsko) je francúzsky filmový režisér, scenárista a producent. Je synom Alaina Poirého, producenta spoločnosti Gaumont.
Životopis.
Jean-Marie Poiré začínal vo filmovej branži v roku 1966 ako asistent kameramana na jednoduchých filmoch Gaumontu a potom ako pomocný režisér na filmoch Clauda Autanta-Lary, Édouarda Molinara a Gérarda Ouryho. Priťahovalo ho písanie, pracoval ako autor dialógov a scenárista na niekoľkých filmoch Michela Audiarda "Operácia Leontína" (1968), "Nepije, nefajčí, nedroguje, ale... hovorí!" (1970), Georgesa Lautnera "Pár príliš tichých pánov" (1973) alebo Roberta Lamoureuxa "Návrat siedmej roty" (1975).
Jean-Marie Poiré sa pripojil k produkcii s písaním v roku 1978 pre "Les Petits calins." V tomto prvom filme režíruje herečku Josiane Balasko, ktorá ho zoznámi so súborom Le Splendid. Po tom, čo si nasledujúci rok vyskúšal detektívku "Retour en force", napísal spolu s Josiane Balasko a režíroval "Les Hommes préfèrent les grosses". V tejto ľahkej komédii účinkuje množstvo hercov z Le Splendid, ktorí sa v roku 1981 opäť zišli pri adaptácii hry "Ježiško je neporiadnik", ktorá sa stala jedným z kultových filmov 80. rokov. V roku 1983 Jean-Marie Poiré režíroval druhý veľký úspech "Dedko sa dal na odboj", ktorý napísali Christian Clavier a Martin Lamotte, a je založený na výstrednosti postáv a nesúrodosti situácií. S týmto receptom presúva dianie opäť na sovietsky front v "Takto to robíme v Moskve" (1986). O dva roky zinscenuje skupinu starých priateľov, ktorí sa zišli na narodeniny u jedného z ich priateľov v komédii "Mes meilleurs copains" (1988). V "Operácii Corned Beef" (1991) režisér vyzýva Jeana Rena, aby si zahral tajného agenta a vytvoril šokový tandem s Christianom Clavierom. Dvojka funguje úžasne a Poiré ju opäť využíva v "Návštevníkoch" (1993), v ktorých do 20. storočia prichádza stredoveký rytier a jeho sluha. Film s takmer 15 miliónovou návštevnosťou triumfuje v kinách. Pred nakrúcaním pokračovania "Návštevníci 2: V chodbách času" (1998) spojil Jean-Marie Poiré Christiana Claviera a Gérarda Depardieu v ďalšej komédii "Strážni anjeli" (1995). V roku 2002 zaznamenal nový úspech písaním, réžiou a produkciou komédie "Maurice to zariadi" s inými hercami Chevallier a Laspalès v titulných úlohách. V roku 2004 sa Poiré podieľal na písaní scenára k filmu "Mladí, krásni a skazení", ktorého bol aj producentom. V súčasnosti píše scenáre a námety k rôznym filmom.
Pred vstupom do sveta kinematografie bol Jean-Marie Poiré fotografom pod pseudonymom Antonin Berg (19671968). Pod prezývkou Martin Dune, v rokoch 19731975 pôsobil aj ako spevák skupiny Frenchies.
Azol

Azoly sú zlúčeniny, ktoré majú päťčlenný heterocyklický kruh obsahujúci dusík a aspoň jeden ďalší neuhlíkový atóm (konkrétne dusík, síru alebo kyslík) ako súčasť kruhu. Ich názov vychádza z Hantzschovho-Widmanovho názvoslovia. Tieto zlúčeniny sú aromatické s dvoma dvojitými väzbami, existujú však i v redukovanej podobe (azolíny a azolidíny), ktoré majú menej dvojitých väzieb. Z každého heteroatómu v azole je práve jeden elektrónový pár súčasťou aromatického kruhu. Názvy azolov si zachovávajú predpony počas redukcie (napr. pyrazol, pyrazolín, pyrazolidín). Číslovanie atómov začína heteroatómom, ktorý nie je súčasťou žiadnej dvojitej väzby a potom pokračuje k najbližšiemu heteroatómu.
Imidazol a iné päťčlenné heterocyklické systémy s dvomi atómami dusíka sú veľmi bežné v prírode a nachádzajú sa v jadre mnohých biomolekúl, napríklad aminokyseliny histidínu.
Zlúčeniny.
Zlúčeniny s dusíkom.
Podľa počtu dusíkov sa tieto zlúčeniny označujú ako diazoly (dva atómy dusíka), triazoly (tri atómy dusíka), tetrazol a pentazol.
Použitie ako antimykotiká.
Pri hľadaní nových antimykotík s prijateľnou toxicitou bol najprv objavený ketokonazol, prvé liečivo podávané ústne na liečbu systémových mykotických infekcií, na začiatku 80. rokoch 20. storočia. Neskôr boli vyvinuté triazoly flukonazol a itrakonazol, ktoré majú širšiu antimykotickú aktivitu a sú bezpečnejšie. Následne boli vyvinuté rôzne analógy, aby sa prekonali obmedzenia týchto liekov, napríklad neoptimálne spektrum aktivity, interakcie s inými liekmi, toxicita, vznik rezistencie a nevýhodná farmakokinetika. Triazoly druhej generácie, medzi ktoré patria vorikonazol, posakonazol a ravukonazol, majú vyššiu potenciu a sú aktívnejšie voči rezistentným patogénom.
Amor Towles

Amor Hollingsworth Towles (* 24. október 1964, Boston, Massachusetts, USA) je americký románopisec, autor bestsellerov "Pravidlá zdvorilosti" (2011), "Džentlmen v Moskve" (2016) a "Lincolnova diaľnica" (2021).
Osobný život.
Amor Towles sa narodil v Bostone do bohatej rodiny, ktorá sa tešila vysokému postaveniu v susedstve. O knihy i písanie sa zaujímal už od detstva, ako desaťročný hodil do Atlantického oceánu fľašu s krátkou správou, ktorá sa o niekoľko týždňov dostala ku Harrisonovi Salisburymu, hlavnému redaktorovi New York Times. Salisbury odpovedal na správu Towlesovi, a neskôr si obaja muži začali pravidelne dopisovať po dobu niekoľkých rokov.
Vyštudoval anglický jazyk, bakalársky titul získal na Yalovej univerzite, magisterské štúdia zdarne ukončil na Stanforde. V rámci programu o vzájomnej spoluprácii Yalovej univerzity mal zamieriť ako učiteľ angličtiny do Číny, kam ale nikdy neodcestoval z dôvodu protestov na Námestí nebeského pokoja.
V rokoch 1991 - 2012 pracoval na manažérskej pozícii v investičnej firme na Wall Street. Nečakaný úspech debutového románu "Pravidlá zdvorilosti" mu umožnil po dvoch dekádach zanechať prácu vo finančníctve a naplno sa venovať literárnej tvorbe.
V súčasnosti žije na Manhattane spoločne so svojou manželkou a dvomi deťmi.
Delokalizovaný elektrón

V chémii sa ako delokalizovaný elektrón sa označuje elektrón v molekule, ióne alebo pevnom kove, ktorý nie je asociovaný s jedným konkrétnym atómom alebo jednou konkrétnou kovalentnou väzbou.
Delokalizácia je všeobecný pojem a môže mať rozličné významy podľa použitia: 
Rezonancia.
V jednoduchom aromatickom kruhu benzénu je šesť delokalizovaných pí elektrónov. Tieto elektróny sú rozložené po šesťuhlíkatom kruhu a graficky sa často znázorňujú kruhom. Všetkých šest C–C má rovnakú dĺžku (sú ekvidistantné), čo naznačuje delokalizáciu elektrónov – ak by štruktúra mala izolované jednoduché a dvojité väzby, odpovedali by tomu dĺžky väzieb. V teórii valenčných väzieb sú delokalizované elektróny benzénu naznačované rezonančnými štruktúrami.
Elektrická vodivosť.
Delokalizované elektróny existujú i v štruktúre pevných kovov. Štruktúra kovov sa skladá z kladných iónov (katiónov) usporiadaných v mriežke, ktorá je obklopená záporne nabitými delokalizovanými elektrónmi. To znamená, že elektróny sa môžu voľne pohybovať, čo umožňuje ich elektrickú vodivosť.
V diamante sú všetky elektróny valenčnej vrstvy každého atómu uhlíka lokalizované medzi atómami v kovalentnej väzbe. Pohyb elektrónov je obmedzený, preto diamant nevedie elektrický prúd. V grafite však každý atóm uhlíka využíva len tri zo svojich štyroch valenčných elektrónov na kovalentné väzby k trom ďalším atómom uhlíka v rovine. Každý atóm uhlíka tak prispieva jeden elektrón k delokalizovanému systému elektrónov, ktorý je takisto súčasťou chemickej väzby medzi nimi (podobne, ako u benzénu). Delokalizované elektróny sa môžu voľne pohybovať v rovine, vďaka čomu grafit vedie elektrický prúd v rovine uhlíkových atómov. Nevedie však elektrický prúd v smeroch kolmo na túto rovinu.
Molekulárne orbitály.
Štandardné ab initio metódy kvantovej chémie vedú k delokalizovaným orbitálom, ktoré sa všeobecne rozprestierajú cez celú molekulu a majú symetriu zhodnú s molekulou. Lokalizované orbitály potom možno nájsť ako lineárnu kombináciu delokalizovaných orbitálov, ak je známa správna unitárna transformácia.
U molekuly metánu ukazujú ab initio výpočty väzbový charakter v štyroch molekulárnych orbitáloch, ktoré zdieľajú elektróny rovnomerne medzi všetkých päť atómov. Existujú dve hladiny orbitálov, väzbový molekulárny orbitál tvorený 2s orbitálom uhlíka a trikrát degenerované väzbové molekulárne orbitály každého z 2p orbitálov uhlíka. Lokalizované sp3 orbitály odpovedajúce každej individuálnej väzbe v teórii valenčnej väzby je možné získať lineárnou kombináciou týchto štyroch molekulárnych orbitálov.
Uncharted (film)

Uncharted je americký dobrodružný akčný film z roku 2022. Film bol v USA uvedený do kín 18. februára 2022 a zakladá sa na úspešnej rovnomennej sérii videohier pre PlayStation od spoločnosti Naughty Dog. V hlavných úlohách účinkujú Tom Holland ako mladý lovec pokladov Nathan Drake a Mark Wahlberg ako jeho mentor Victor „Sully“ Sullivan. V ďalších úlohách sa objavujú Antonio Banderas, Sophia Ali a Tati Gabrielle.
Dej.
Skúsený lovec pokladov Victor Sullivan si chce najať mladého Nathana Drakea, aby mu pomohol nájsť stratený legendárny poklad Ferdinanda Magellana v hodnote 5 miliárd dolárov. Drake, ktorý je potomkom slávneho piráta Sira Francisa Drakea, sa o poklad zaujíma už od detstva, a preto ponuku prijíma. Tajne dúfa, že pri tom nájde aj svojho nezvestného brata Sama, ktorý tiež hľadal tento poklad. Nathan Drake a Sully sa spoločne vydávajú na dobrodružnú cestu, ktorá ich zavedie z New Yorku do Barcelony až na tropické ostrovy Filipín. Musia sa však mať neustále na pozore, pretože ich prenasleduje žoldnierska banda Santiaga Moncadu, šľachtica, ktorý verí, že má na poklad dedičné právo.
Produkcia.
Prvé plány na vytvorenie filmu inšpirovaného úspešnými videohrami Uncharted sa objavili v roku 2008. Pôvodne mal lovca pokladov Nathana Drakea hrať Mark Wahlberg, ale po niekoľkých neúspešných pokusoch o realizáciu, zmenách režiséra a úpravách scenára sa začiatok natáčania odložil na začiatok roka 2020. Výsledkom bolo, že do úlohy bol obsadený mladší herec Tom Holland. Wahlberg však zostal pri projekte a bol vybraný na stvárnenie Drakeovho mentora Victora Sullivana. Nakrúcanie sa o niekoľko mesiacov oneskorilo kvôli pandémii coronavírusu a bolo dokončené v októbri 2020. Medzi lokácie patrili Boston, New York City, Barcelona, Indonézia a filmové štúdiá Babelsberg pri Berlíne. Kvôli pandémii bolo uvedenie filmu do kín niekoľkokrát odložené, kým bol konečný dátum stanovený na február 2022.
Príjmy.
S rozpočtom približne 120 miliónov dolárov dosiahol film Uncharted celosvetové tržby vo výške 401,7 milióna dolárov. Film sa tým pádom stal 10. najúspešnejším filmom roku 2022 a 5. najvýnosnejšou adaptáciou videohry všetkých čias. Vďaka tomuto úspechu oznámil Tom Rothman, šéf spoločnosti Sony Studios, v správe pre svojich zamestnancov pokračovanie tohto filmu.
Jánov grúň

Jánov grúň () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Vyšnou Bocou, približne severovýchodne od Brezna. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží na hranici Banskobystrického a Žilinského kraja, okresov Brezno a Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Bacúch, Polomka a Vyšná Boca. Vrch sa nachádza nad Bacúšskym sedlom a najbližšími sídlami sú severne ležiaca Vyšná a Nižná Boca, západne situovaná Jarabá a juhovýchodne sa nachádza Braväcovo, Bacúch a Polomka. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Jánov grúň je súčasťou hlavného hrebeňa, východne nad Bacúšskym sedlom, medzi Končistým () a Babinou (). Severne sa nachádza Fišiarka () a Špíglové (), východne Vrbovica (), Babina () a Javorinka (), južne Biela skala () a Vrchbánsky grúň () a západne Beňuška (), Čertova svadba (), Končisté a Lajštroch (). Severnú časť masívu odvodňuje Grúňový potok do Boce v povodí Váhu, voda z južných a východných svahov odteká Bacúšskym potokom do Hrona. Vrcholom vedie značená turistická magistrála Cesta hrdinov SNP.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý riedky lesný porast poznačený polomom, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s nižšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Veporské a Stolické vrchy.
Riskuj!

Riskuj! je slovenská televízna súťažná relácia, ktorú vysielala TV JOJ od 30. septembra 2002 do 21. decembra 2007. Moderátorom bol Štefan Bučko. Pôvodne bolo odvysielaných 6 sérií. Od 5. septembra 2022, po 15 rokoch TV JOJ zahájila 7. sériu, ktorú moderuje Dušan Ambróš.
Ráztocký potok (prítok Hrona)

Ráztocký potok je potok v regióne Horehronie, na území obce Ráztoka a v malom rozsahu i obce Nemecká v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Nízke Tatry. Ústi do Hrona. Má dĺžku . Rád toku III. 
Prameň.
Pramení v v severnej časti územia obce Ráztoka na západnom svahu vrchu Čierny diel s v lesnom extraviláne.
Opis toku.
Od prameňa preteká v lesnom extraviláne krátkym úsekom na juhozápad, nižšie tečie väčšinou južným smerom (od juhozápadu po juhovýchod), v priberá bezmenný ľavostranný prítok, v vteká do intravilánu obce Ráztoka, v vyteká z intravilánu, preteká "Ráztockou dolinou", v vteká na hranicu medzi obcou Ráztoka a obcou Nemecká a záverečných 200 m svojho toku pokračuje po obecnej hranici až do svojho ústia, v podteká cestu Brusno - Nemecká, v ústi na obecnej hranici do Hrona ako jeho pravostranný prítok.
"Ráztocký potok" patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Nízke Tatry v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry. Nemá významnejšie prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Ráztocký potok" má pôvod v názve obce Ráztoka, na území ktorej pramení a preteká. Pôvodne bol pomenovací akt smerovaný na vodný tok v podobe "Ráztoka" a sekundárne (pred rokom 1424) bol názov potoka bez zmeny prenesený na osadu (dnešnú obec).
Z toponyma "Ráztoka" bolo po rozšírení o formant "-ský, -cký" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Ráztocký potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Najstarší písomný doklad názvu obce je z roka 1424 v podobe "Razthoka"
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1987.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Ráztocký potok" nie je jedinečným hydronymom (august 2022). 
Referencie.
Diimid

Diimid alebo diazén patrí medzi zlúčeniny dusíka. Existuje v dvoch geometrických izoméroch, "E" ("trans") a "Z" ("cis"). Jeho organické deriváty sa označujú ako diazény, ktorých typickým príkladom je azobenzén.
Syntéza a rozklad.
Tradičný spôsob príprady diimidu spočíva v oxidácii hydrazínu na vzduchu alebo peroxidom vodíka.
Alternatívne je možné ho získať rozkladom dietylazodikarboxylátu či azodikarbonamidu (približná reakcia):
Aktuálne sa diimid vyrába tepelným rozkladom 2,4,5-triizopropylbenzénsulfonylhydrazidu.
Keďže je nestabilný, diimid sa zvyčajne vytvára "in situ" (priamo na mieste použitia). V procese vzniká zmes "Z" ("cis") a "E (trans)" izomérov. Oba izoméry sú nestabilné a pomaly sa premieňajú jeden na druhý. "E" izomér je stabilnejší, ale "Z" izomér je ten, ktorý reaguje s nenasýtenými substrátmi, takže rovnováha sa posúva smerom k "Z" izoméru podľa Le Chatelierovho princípu. V niektorých procesoch sa používajú karboxylové kyseliny, ktoré katalyzujú "cis-trans" izomerizáciu.
Diimid sa ľahko rozkladá. Aj pri nízkych replotách podlieha stabilnejší "E" izomér rôznym disproporcionačným reakciám. Hlavnou z nich je rozklad na hydrazín a plynný dusík: 
Pri použití diimidu ako reakčného činidla je kvôli tejto reakcii zvačajne nutné veľký nadbytok diimidu.
Použitie v organickej syntéze.
Diimid je niekedy užitočným redukčným činidlom v organickej syntéze. Diimid hydrogenuje alkény a alkíny, pričom ide o selektívnu "syn" adíciu (adícia oboch vodíkov z tej istej strany dvojitej väzby), takže má rovnakú stereoselektivitu ako "syn" adícia vodíka katalyzovaná kovmi. Jediný vedľajší produkt reakcie je plynný dusík. Aj keď táto metóda je trochu ťažkopádna, pri použití diimidu nie je nutný vysoký tlak alebo plynný vodík a kovový katalyzátor, ktoré môžu byť drahé. Reakčný mechanizmus hydrogenácie zahŕňa šesťuhlíkatý C2H2N2 tranzitný stav:
Ako činidlo v tejto reakcii možno použiť len "Z (cis)" izomér. "E (trans)" izomér nemá správne umiestnené vodíkové atómy, takže nie je možné ho použiť.
Selektivita.
Použitie diimidu je výhodné, pretože selektívne redukuje alkény a alkíny a je nereaktívny s mnohými funkčnými skupinami, ktoré by sa inak mohli redukovať. Peroxidy, alkylhalogenidy a tioly sú diimidom tolerované (sú voči nemu inertné), ale tieto skupiny by sa v katalýze kovmi rozložili. Diimid ako činidlo preferenčne redukuje alkíny a stéricky dostupné či napnuté alkény na príslušné alkény a alkány.
Príbuzné zlúčeniny.
Je spočítané, že dikatión HNNH2+ má najsilnejšiu známu chemickú väzbu. Tento ión predstavuje dvakrát protónovanú molekulu dusíka. Realtívny poriadok sily väzby (RBSO) je 3,38. FNNH2+ a FNNF2+ majú o niečo slabšie väzby.
Theology and Philosophy of Education

Theology and Philosophy of Education (TAPE) je medzinárodný vedecký elektronický časopis pre teológiu výchovy a filozofiu výchovy. Časopis vydáva Česká kresťanská akadémia, Pedagogická sekcia, vychádza dvakrát za rok. Časopis bol založený 20. januára 2022, prvé číslo vyšlo 25. mája 2022. Vznik časopisu TAPE bol oficiálne oznámený na Zimnej škole filozofie výchovy v roku 2022, ktorá rovnako ako časopis vznikla z odkazu nestora českej školy filozofie výchovy, Radima Palouša, a prvej dámy českej filozofie výchovy, Jaroslavy Peškovej. TAPE sa tiež výslovne hlási k odkazu českého teológa Josefa Zvěřinu a jeho "Teologie Agapé."
TAPE je časopis typu open-access (OA, diamond/platinum cesta), jeho hlavným zmyslom je vydávaním recenzovaných odborných textov prispievať k diskusii o rôznych aspektoch teológie výchovy a filozofie výchovy. TAPE vytvára priestor pre diskusiu týkajúcu sa filozofických, teologických a výchovných (pedagogických) otázok, pre vzájomné vzťahy a možnú spoluprácu.
Zaradenie do databáz.
Časopis TAPE má vlastné ISSN a je zaradený v medzinárodnej databáze teologických časopisov, v databáze stredo- a východoeurópskych on-line časopisov CEEOL, v databáze OpenArchives, v databáze BASE a v databáze WorldCat.
Divné videnie

Divné videnie je názov štúdiového albumu skupiny Sanyland. Kapela nahrala tento album so speváčkou Zuzanou Mikulcovou. Album vyšiel ako nezávislý projekt bez vydavateľa v roku 2011.
Return of the Dream Canteen

Return of the Dream Canteen je trinásty štúdiový album americkej rockovej kapely Red Hot Chili Peppers, ktorého vydanie je naplánované na 14. októbra 2022 prostredníctvom Warner Records ako dvojité LP a jedno CD. Album produkoval Rick Rubin a bol nahraný počas rovnakých sedení ako predchádzajúci štúdiový album kapely, "Unlimited Love", vydaný skôr v roku 2022.
Prvý singel albumu, „ Tippa My Tongue “, bol vydaný spolu s videoklipom 19. augusta 2022. 
Pozadie pri tvorbe albumu.
"Return of the Dream Canteen" bol napísaný a nahraný počas rovnakých sedení ako predchádzajúci štúdiový album kapely, "Unlimited Love" (2022).
Bubeník Chad Smith sa zamyslel nad tvorbou v poslednom roku: „Napísali sme veľa hudby a písali a písali bez časového obmedzenia a nakoniec sme nahrali všetky tieto piesne. Vždy nahráme viac, než čo vyjde na doske, ale často zostanú v trezore alebo nedokončenej alebo čokoľvek iné. Ale dokončili sme ich všetky. Jednoducho sme mali pocit, že máme príliš veľa dobrých piesní na to, aby sme nevydali ďalší album. Nie je to ako béčková doska alebo niečo podobné. Všetko bolo dobré a správne."
Sklony

Sklony je štúdiový sólový album slovenského gitaristu Andreja Šebana, ktorý v roku 2008 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal.
Turistická značkovaná trasa číslo 0934

Prístupnosť.
Prístup pre verejnosť je možný len v letnom období od 16. júna do 31. októbra.
Parný rušeň 486.0

Parný rušeň radu 486.0 (prezývaný tiež Zelený Anton) je česko-slovenská parná rýchliková lokomotíva. Bola najvýkonnejšou medzivojnovou československou lokomotívou a priamym predchodcom neskoršieho typu 498.0. Vychádzala z úspešného typu 387.0, vyrábaného od 20. rokov 20. storočia, ktorý však výkonovo nepostačoval pre vozbu ťažkých rýchlikov v horských oblastiach. Nový rušeň bol určený pre trate z Prahy do Přerov a Bratislavy, no tiež severný ťah bývalej Košicko-bohumínskej železnice medzi Žiliny do Košíc. Medzi rokmi 1933 – 1938 bolo vyrobených 9 kusov rušňov, ktoré boli v prevádzke až do začiatku 70. rokov, kedy ich nahradili elektrické rušne. Zachovali sa dve lokomotívy, označené číslami 007 a 008.
Vznik a vývoj.
Krátko po vzniku Česko-Slovenska bola poštátnená Buštěhradská aj Ústecko-teplická železnica, a tak poslednou väčšou neštátnou zostala Košicko-bohumínska železnica. Česko-slovenské štátne dráhy ju prevzali 1. februára 1921 spoločne s celým vozovým parkom. Oproti iným súkromným železniciam disponovala, vzhľadom na dĺžku svojich tratí, ako aj na náročné sklonové pomery, pomerne výkonnými rýchlikovými strojmi radov 345.9 a 455.0, ktoré patrili v tom čase medzi najmodernejšie a najvýkonnejšie rušne, prevádzkované v Česko-Slovensku. Šlo však iba o malú sériu, v roku 1924 doplnenú o 10 kusov rušňov radu 445.1, ktoré už onedlho prestali výkonnostne postačovať pre potreby Košicko-bohumínskej železnice. Pôvodne zamýšľané nové rušne radu 387.0, napriek dostatočnému výkonu, kvôli iba 3 sprahnutým nápravám nedokázali na tiahlych stúpaniach udržiavať požadovanú rýchlosť. Preto Česko-slovenské štátne dráhy začiatkom 30. rokov požiadali Škodové závody a ČKD o dodávky nových výkonnejších štvorspražných rušňov. 
V decembri 1933 poskytli Škodové závody prvý prototyp rušňa 486.001 typu "Mountain" s usporiadaním náprav 2´D´1 a následne, v apríli 1934 dodala svoje lokomotívy 486.101 – 103 s usporiadaním náprav 1´D´2 aj ČKD. Hoci oba typy rušňov mali podobné parametre aj výkon, porovnávacie testy na Košicko-bohumínskej železnici a trati Praha – České Velenice ukázali, že škodovácke rušne 486.0 mali oproti rušňom z ČKD nižšiu spotrebu paliva, vody aj maziva, pokojnejší chod pri vyšších rýchlostiach a nižšiu cenu. Preto ČSD objednali ďalšie 4 rušne tohto typu, s tým, že rušne s poradovými číslami 4 a 5 vyrobila ako odškodné ČKD, ale podľa dokumentácie zo Škodových závodov v Plzni. Posledné dva kusy boli dodané v roku 1938.
Mamers

Mamers môže byť:
Časozber

Časozber je štúdiový sólový album slovenského gitaristu Andreja Šebana, ktorý v roku 2011 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Ráztocký potok (prítok Marikovského potoka)

Ráztocký potok je potok v regióne Horné Považie, na území obce Horná Mariková v okrese Považská Bystrica v Trenčianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Javorníky. Ústi do Marikovského potoka. Má dĺžku . Rád toku IV. 
Prameň.
Pramení v v severnej časti územia obce Horná Mariková, v jej časti obce "Ráztoka", 600 m severne od samoty "Hrkotovci" a 200 m západne od lesa "Hrkotov" v lesnom extraviláne.
Opis toku.
Od prameňa preteká v lesnom extraviláne južným smerom, pravým brehom obmýva samotu "Hrkotovci", v celom priebehu toku neopustí územie obce Horná Mariková, jej časť obce "Ráztoka", v vteká do intravilánu osady – časti obce "Ráztoka", v ústi do Marikovského potoka ako jeho pravostranný prítok. 
"Ráztocký potok" patrí do okresu Považská Bystrica v Trenčianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Javorníky v geomorfologickom podcelku Vysoké Javorníky. Nemá prítoky..
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Ráztocký potok" má pôvod v názve najsevernejšej osady obce Horná Mariková, dnes časti obce "Ráztoka", na území ktorej pramení, preteká a ústi. Je zrejmé, že pôvodne bol pomenovací akt primárne smerovaný na vodný tok v podobe "Ráztoka" a sekundárne bol názov potoka bez zmeny prenesený na osadu (dnešnú časť obce). Z toponyma "Ráztoka" bolo po rozšírení o formant "-ský, -cký" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Ráztocký potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2019.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Ráztocký potok" nie je jedinečným hydronymom (august 2022). 
Referencie.
Fišiarka

Fišiarka () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Vyšnou Bocou, približne juhovýchodne od Liptovského Hrádku. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obcí Nižná a Vyšná Boca. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí ležiaca Vyšná a severne situovaná Nižná Boca a Malužiná, juhozápadne sa nachádza Jarabá a juhovýchodne Bacúch a Polomka. Vrcholom prechádza hranica Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Fišiarka je súčasťou rázsochy, ktorá vybieha severným smerom z hlavného hrebeňa v lokalite Ramža, východne od Bacúšskeho sedla. Východným smerom sa nachádza Pavlová (), Domárka () a Vrbovica (), južným Javorinka (), Biela skala (), Vrchbánsky grúň () a Jánov grúň (), západným Končisté (), Lajštroch () a Chopec () a severným Červená () a Špíglové (). Masív patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza potok Čertovica a iné prítoky Boce. Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no južne po hrebeni prechádza Cesta hrdinov SNP.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva riedky lesný porast, ktorý umožňuje len obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s nižšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Veporské a Stolické vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný z hlavného hrebeňa (Cesta hrdinov SNP). Juhozápadným úpätím prechádza údolím Grúňového potoka značený chodník z Vyšnej Boce do Bacúšskeho sedla.
Pythagoras (sochár zo Samosu)

Pythagoras () bol grécky sochár a maliar z ostrova Samos v 5. stor. pred Kr.
Pythagoras, z ostrova Samos, bol maliar a sochár, ktorý tvoril pravdepodobne v 5. storočí pred Kr. Plínius ho výslovne odlišoval od sochára Pythagora z Rhégia a tiež aj Diogenes Laertios, ktorý uvádza: „"Niektorí spisovatelia však tvrdia, že bol ešte iný Pythagoras, sochár z Rhégia, ktorého pokladajú za vynálezcu teórie a symetrii, a ešte iný, sochár zo Samosu..."“ 
Plínius zaznamenal, že Pythagoras zo Samosu začínal ako maliar a že sa veľa hovorilo o jeho siedmich nahých sochách (zrejme sochách Sedmich proti Thébam ), ktoré boli umiestnené pri chráme "Dnešného šťastia" (Fortuna Huiusce Diei) v Ríme a o soche starého muža.
Pausanias spomína sochu Euthyma z Lokier, víťaza olympijských hier v boxe v rokoch 484, 476 a 472 pred Kr., umiestnenú v Olympii, ako dielo sochára Pythagora (Pausanias tu neuvádza jeho domovskú krajinu). Nápis na podstavci tejto sochy nájdený v Olympii ho identifikuje ako sochára zo Samosu:
 
Je možné, že Pythagoras zo Samosu a Pythagoras z Rhégia bola tá istá osoba (väčšina znalcov je o tom presvedčených).
Bezslov

Bezslov je štúdiový sólový album slovenského gitaristu Andreja Šebana. V roku 2012 album vyšiel ako CD príloha knihy fotografií Ivana Zubaľa a textov od Ivana Kadlečíka. Kniha s názvom "Andrej Šeban (kniha portrétov a CD "bezslov")" bola vydaná pri príležitosti Šebanových päťdesiatych narodenín.
Vlado Bis

Ing. Vladimír Bis (* 7. august 1973) je slovenský basgitarista, spevák, hudobný manažér, spisovateľ, učiteľ a moderátor. Pôsobil a pôsobí v kapelách: Dimenzia X., F.B.I. (Forever be Inside), N.D.E., S.I.L.A, Iné Kafe.
Zo života.
V roku 1991 spoluzakladal kapelu Dimenzia X.. V roku 2010 vytvoril hudobný projekt "Otázka času" . Od januára 2018 hrá v kapele Iné Kafe. V roku 2018 až 2019 pôsobil v Rádiu Mária Slovensko. 
Založil hudobnú hitparádu gosamka.gospel.sk . Je aj autorom 4 kníh, predovšetkým o indiánskej tématike. Venuje sa lektorovaniu počítačových kurzov, na druhom stupni ZŠ vyučuje matematiku a informatiku. V rádiu G-Radiu moderoval reláciu "G-novinky" . V Dome Quo Vadis, v Bratislave moderuje program - (s)Povedačky s Vladom pri kafe. Je spoluautorom projektu "Misia Život" .
Improvizácie I.

Improvizácie I. je názov štúdiového sólového albumu slovenského gitaristu Andreja Šebana. V roku 2012 album vyšiel ako CD príloha knihy "Kadlečík &amp; Štrpka", v ktorej boli okrem textov Ivana Kadlečíka a Ivana Štrpku, aj fotografie od Ivana Zubaľa.
Annie Pottsová

Annie Pottsová (* 28. október 1952, Nashville, Tennessee, USA) je americká herečka. Známa je zo série filmov "Krotitelia duchov" a tiež stvárnila starú mamu Sheldona Coopera, v televíznom seriáli "Mladý Sheldon".
Detstvo a mladosť.
Pottsová sa narodila ako najmladšia z troch detí. Svoje detstvo prežila v meste Franklin, v štáte Kentucky. 
Kariéra.
Jej prvá veľká úloha bola vo filme "Corvette Summer", kde zaujala natoľko, že bola za rok 1978 nominovaná na Zlatý glóbus, pre Najlepší herecký ženský objav. V roku 1984 sa pripojila k hereckému obsadeniu filmu, "Krotitelia duchov". V rokoch 1986 až 1993 účinkovala v televíznom seriály "Designing Women", kde za svoj herecký výkon, získala nomináciu na Emmy Awards. V rokoch 1998 až 2002 si spoločne s Lorraine Toussaint zahrala v úspešnom televíznom seriály "Možno už zajtra". O rok neskôr, si zahrala v televíznom filme, "V záujme našich detí; Príbeh Julie Poseyovej", kde hrala po boku Ksenie Solo.
V roku 2011 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Jennifer Morrison, Patricia Clarkson, Ginnifer Goodwin, Rosario Dawson a Kathy Najimy vo filme "Päť žien". Od roku 2017 do roku 2022 sa pripojila k hereckému obsadeniu spin-offu "Mladý Sheldon", kde stvárňuje babičku hlavnej postavy. 
Súkromný život.
Jej prvým manželom bol Stephen Hartley, s ktorým sa rozviedla v roku 1978. Spoločne s Hartleym, boli účastníkmi dopravnej nehody, pri ktorej si zlomila Pottsová niekoľko kostí pod pásom, tiež mala zlomeniny oboch nôh. Pottsová je matkou troch synov: najstarší syn Clay (s tretím manželom Scottom Senechalom, sobáš v roku 1981) a dvoch s Jamesom Haymanom: syn James (narodený v roku 1992) a syn Harry (narodený v roku 1996). Má tiež jedného vnuka, Cassiusa, narodeného 12. júla 2021.
Extrémne premeny Slovensko

Extremné premeny Slovensko Druhá šanca na život je slovenská televízna súťažná relácia typu reality show, ktorú vysiela TV Markíza od roku 2017. Moderátorom je Maroš Molnár.
Adam Ďurica a hostia (Akustické koncerty)

Adam Ďurica a hostia (Akustické koncerty) je koncertný album Adama Ďuricu. V roku 2019 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Na tomto prvom koncertnom album Adama Ďuricu je záznam z jarnej časti jeho akustických koncertov. Ako hostia na nich vystúpili aj: Karmen Pál-Baláž, Peter Bič a Viktória Vargová. Okrem hitova Adama Ďuricu teda môžeme na albume počuť aj skladby skupiny Peter Bič Project a Karmen Pál-Baláž.
Zoznam turistických značkovaných trás vo Vysokých Tatrách

Toto je zoznam turistických značkovaných trás vo Vysokých Tatrách.
Guanidínium chlorid

Guanidínium chlorid (niekedy guanidíniumchlorid či guanidínium-chlorid), často skracovaný na GdmCl, GdnHCL alebo GuHCl, je chlorovodíková soľ guanidínu. Vzniká zmiešaním guanidínu s roztokom kyseliny chlorovodíkovej. Guanidíniový katión, guanidínium, vzniká protonáciou guanidínu.
Štruktúra.
Guanidínium chlorid kryštalizuje v rombickej priestorovej grupe "Pbca". Jeho kryštálová štruktúra pozostáva zo siete guanidíniových katiónov a chloridových aniónov prepojených väzbami N–H···Cl.
Kyslosť.
Guanidínium chlorid je veľmi slabá kyselina, ktorej pKa je 13,6. To znamená, že veľmi ťažko štiepi vodíkový katión, pretože má kompletne delokalizovaný kladný náboj na troch dusíkových atómoch (a častočne na uhlíkovom atóme). Vďaka rezonančným štruktúram je guanidínium veľmi stabilný katión:
Niektoré silné zásady ho však dokážu deprotonovať, napríklad hydroxid sodný:
Rovnováha nie je úplne posunutá doprava, pretože rozdiel medzi kyslosťou guanidínia a vody nie je veľký (približné hodnoty pKa sú 13,6 a 15,7).
Úplná deprotonácia je možná s veľmi silnými zásadami, ako je lítium diizopropylamid:
Použitie v denaturácii proteínov.
Guanidínium chlorid je silný chaotrop a jeden z najsilnejších denaturantov používaných v štúdiách skladania bielkovín. Bielkoviny pri vysokých koncentráciách guanidínium chloridu (používa sa typicky 6 M) strácajú svoju prirodzenú štruktúru a vznikajú z nich náhodne zmotané reťazce, takže nemajú žiadny náznak vyššej štruktúry. Pri milimolárnych koncentráciách "in vivo" však bolo ukázané, že guanidínium chlorid "lieči" kvasinkové bunky, v ktorých sú prítomné prióny (teda bunky ukazujúce prión-pozitívny fenotyp sa premenia na prión-negatívny fenotyp). Je to kvôli inhibícii Hsp104 šaperón proteínu, o ktorom je známe, že hrá dôležitú úlohu vo fragmentácii a propagácii tvorby priónových vláken.
Historický výskum.
Prví, ktorý študovali guanidínium chlorid, vyzerajú byť Petrunkin a Petrunkin (1927, 1928), ktorí ho používali na naviazanie na želatínu na zmes tepelne denaturovaných bielkovín z extraktu z mozgu. Greenstein (1938, 1939) však evidentne ako prvý objavil silné denaturačné schopnosti guanidínium halogenidov a tiokyanátov v závislosti na ich koncentrácií po uvoľnení sulfhydrylových skupín v ovalbumíne a niekoľkých ďalších bielkovinách.
Medicínske použitie.
Existuje evidencia, že guanidínium chlorid znižuje symptómy oslabenia svalov a rýchlej únavy spojené s Eaton-Lambertovým syndrómom. Nie je však indikovaný v liečbe myasthenie gravis. Evdentne pôsobí tak, že po nervovom impulze zvyšuje uvoľnenie acetylcholínu. Takisto vyzerá, že znižuje rýchlosť depolarizácie a repolarizácie membrán svalových buniek. Počiatočná dávka je zvyčajne medzi 10 a 15 mg/kg telesnej váhy na deň v troch alebo štyroch dávkach. Táto dávka môže byť postupne zvýšená až na 35 mg/kg telesnej váhy alebo až kým sa neobjavia vedľajšie účinky. Medzi vedľajšie účinky patrí zvýšená peristaltika a hnačka. Guanidín však môže potlačiť fungovanie kostnej drene, evidentne podľa veľkosti dávky.
Dikatión

Dikatión alebo dvojmocný katión je akýkoľvek katión, ktorý vzniká odňatím dvoch elektrónov z neutrálnej látky. Všeobecný vzorec dikatiónu je X2+.
Dvojatómové dikatióny odvodené od stabilných neutrálnych látok (napríklad H22+ odvodený odňatím dvoch elektrónov z H2) sa často rýchlo rozpadajú na dva jednomocné katióny (napr. H+), pretože stratili dva elektróny vo väzbových molekulárnych orbitáloch. Energetické hladiny dvojatómových dikatiónov je možné študovať s dobrým rozlíšením pomocou merania výťažkov párov elektrónov s nulovou kinetickou energiou pomocou dvojitej fotoionizácie molekuly ako závislosti na fotoionizujúcej vlnovej dĺžke (teda závislosť výťažku na vlnovej dĺžke). Táto spektroskopická metóda sa označuje ako TPEsCO. Dikatión He22+ je kineticky stabilný.
Detekcia.
Mnohé organické dikatióny je možné detegovať pomocou hmotnostnej spektrometrie, napríklad metylový CH42+ (komplex CH22+·H2) alebo acetylénový dikatión C2H22+. Adamantylový dikatión sa takisto podarilo syntetizovať: 
Príklady.
Príkladom stabilného dvojatómového dikatiónu, ktorý nevzniká oxidáciou neutrálnej dvojatómovej molekuly, je katión Hg22+. Príkladom polyatómového dikatiónu je S82+, ktorý vzniká oxidáciou S8 a je nestabilný a podlieha oxidácii za vzniku SO2.
Dvojmocné katióny kovov.
Niektoré kovy sa bežne nachádzajú v podobe dikatiónov v soliach alebo po rozpustení i v roztokoch. Medzi tieto kovy patria
Ritorov dom

Ritorov dom (), známy aj ako Ritorov dom s kúpeľmi vo dvore (), prípadne len ako „Ritora“ () je meštiansky dom z druhej polovice 18. storočia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita.
Ritorov dom leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv a tzv. Trojpahorčia vo vrcholovej časti pahorku Džambaz tepe na križovatke ulíc „Todor Samodumov“ (, doslova "ulica Todora Samodumova") a „Car Ivajlo“ (, doslova "ulica cára Ivajla"). 
Dejiny a súčasnosť.
Dom bol postavený v druhej polovici 18. storočia pre potreby rodiny Ritora Dimitrakiho, ktorá sa do Plovdivu presťahovala z Istanbulu.
Po čase pobytu v Plovdive sa Ritor Dimitraki s rodinou presťahoval začiatkom 19. storočia naspäť do Istanbulu a dom zveril do správy svojho priateľa, veľmajstra pláteníckeho cechu, Konstantina Mitkoglua. S jeho pomocou dom aj neskôr predal. Kupcom bol hadži Pavel Paničerec.
Dnes sa v budove nachádza luxusná reštaurácia.
Charakteristika.
Ritorov dom je jedným z najväčších asymetrických domov z 18. storočia ležiacich v architektonicko-historickej rezervácii Starý Plovdiv. Ide o dvojposchodovú budovu s pôdorysom v tvare bulharského znaku „Г“.
Časti fasády, ktoré sa nachádzajú vo dvore areálu, sú v prízemnej časti budovy obkolesené po celej dĺžke podlubným koridorom so stĺpmi. Nad koridorom sa nachádza priestranná dláždená presklená lodžia. Stropy v interiéri sú po okrajoch zdobené výzdobou z latiek typickou pre plovdivské ranoobrodenecké domy.
Okolo budovy sa nachádza priestranný dláždený dvor obkolesený vysokou stenou. V juhovýchodnom uhle dvora sa nachádzajú prístavby, konkrétne: kuchyňa, práčovňa a turecké kúpele.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č.4 z roku 1995, pričom ako dôvod ochrany bola uvedená architektonicko-umelecká hodnota budovy. Názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je "Kăšta na Ritora s baňata v dvora" (, doslova "Ritorov dom s kúpeľmi vo dvore").
Vrchbánsky grúň

Vrchbánsky grúň () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Bacúchom, približne severovýchodne od Brezna. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry a časti Priehyba. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obcí Braväcovo a Bacúch. Najbližšími sídlami sú južným smerom situované Braväcovo a Bacúch, západne leží Jarabá a severne je horské sedlo Čertovica a Vyšná Boca. Masív patrí do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Vrchbánsky grúň je súčasťou východne smerujúcej vetvy rázsochy, ktorá vybieha z masívu Čertovej svadby () v hlavnom hrebeni juhozápadným smerom na Beňušku (). Vetva odbočuje v masíve Lenivej, južne od Sedla za Lenivou. Severným smerom sa nachádza Čertova svadba, Končisté () a Jánov grúň (), východným Babina (), Javorinka () a Biela skala (), južným Michalová () a západným Kečka () a Beňuška. Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu zo západných svahov odvádza potok Leňuška, z južných Maková a z východných Bacúšsky potok. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nesúvislý riedky, zväčša nízky porast, ktorý umožňuje kruhový rozhľad. Je tak možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Vysoké a Západné Tatry, Poľanu, Veporské a Stolické vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník a prístup je možný hrebeňom cez Lenivú, prípadne Beňušskou alebo Krškovou dolinou.