Marián Hossa

Marián Hossa (* 12. január 1979, Stará Ľubovňa) je bývalý slovenský hokejový reprezentant. Väčšinu svojej kariéry odohral v kanadsko-americkej NHL, krátko hral aj vo Švédsku a na Slovensku. Bol považovaný za jedného z najlepších útočníkov NHL a taktiež za jedného z najrýchlejších korčuliarov tejto súťaže.
Reprezentoval na viacerých medzinárodných podujatiach, vrátane štyroch Zimných olympijských hier v Salt Lake City, Turíne, Vancouveri a v Soči. Ako prvý hokejista na svete hral tri roky po sebe za tri rôzne kluby vo finále Stanleyho pohára, úspešný bol celkovo trikrát, pohár získal vždy v drese Chicaga Blackhawks. Je štvornásobným držiteľom ocenenia najlepší hokejista Slovenska. Pred sezónou 2017/18 ohlásil prerušenie svojej hráčskej kariéry kvôli závažným vedľajším účinkom liečby kožnej choroby. Kariéru oficiálne slávnostne ukončil 8. apríla 2022. 24. júna 2020 ho v Toronte uviedli do Siene slávy NHL. 
Životopis.
Marián Hossa sa narodil 12. januára 1979 v Starej Ľubovni. Vyrastal v meste Podolínec, odkiaľ pochádzala jeho mama Mária. Jeho otec je František Hossa, bývalý tréner slovenskej hokejovej reprezentácie a mladší brat Marcel Hossa je tiež bývalý hokejový útočník ktorý hrával najmä v NHL a KHL. Keď bol malé dieťa jeho rodina sa odsťahovala do Trenčína. Ukončil Stredné odborné učilište železničné v Trenčíne. V roku 2010 sa oženil s Jankou Ferovou, majú spolu tri dcéry - Miu, Zoju a Emmu. Podniká v potravinárstve a spolu s bratom založil nadáciu HOSS Heroes, ktorá má za cieľ poskytovať humanitárnu i charitatívnu činnosť ako i zlepšovať podmienky a komunitné vzťahy v oblasti podpory, výchovy a rozvoja športu mládeže na regionálnej úrovni a ďalšie aktivity.
Hokejová kariéra.
Začiatky.
S hokejom začínal ako päťročný v Dukle Trenčín . V Dukle hrával počas celej dorasteneckej a juniorskej kariéry. Najskôr začínal na poste centra, no potom ho vtedajší tréner Jaroslav Walter postavil na pravé krídlo . Juniori Dukly získali v tomto období titul majstra Slovenska .
Slovenská extraliga.
V seniorskej extralige debutoval ako 17-ročný. V prvej sezóne 1996/97 strelil v základnej časti 30 gólov, zaznamenal 24 asistencií a 44 plusových bodov, čím významnou mierou prispel k zisku majstrovského titulu .
Za Duklu hral aj v neskoršom období, niekoľko zápasov na začiatku sezóny 2001/02, nakoľko čakal na podpis nového kontraktu s Ottawou a taktiež v ročníku 2004/05, keď bola NHL na celý rok prerušená kvôli lockoutu. Za Trenčín vtedy odohral 25 zápasov, jeho spoluhráčmi boli aj Marián Gáborík a Pavol Demitra a časť sezóny hosťoval v tíme nováčika švédskej Elitserien Mora IK, kde hral aj jeho brat Marcel .
Zahraničná kariéra.
Ottawa Senators.
V roku 1997 bol draftovaný v úvodnom drafte NHL tímom Ottawa Senators v prvom kole ako 12. v celkovom poradí. Zaujímavosť v drafte je porovnanie s rokom narodenia: 12.1.1979 - 1. kolo, 12. poradie rok draftu 1997. Už v najbližšej sezóne odišiel do zámoria, v prípravných zápasoch sa gólovo presadil, čo mu spolu s absenciou kapitána Senataros Daniela Alfredssona dopomohlo k možnosti debutu v NHL. Celkovo odohral túto sezónu v NHL 7 stretnutí v úvode, v nich zaznamenal len jednu asistenciu. Následne bol poslaný do farmárskeho klubu Portland Winterhawks (WHL), v drese ktorého získal Memorial Cup. V nasledujúcej sezóne sa stal stabilným hráčom základného kádra Ottawy a stal sa jedným z najlepších hráčov mužstva . Na začiatku sezóny sa musel zotaviť po zranení kolena, nakoniec odohral 60 zápasov, väčšinu v checking line . Na konci sezóny 1999-00 bol so 29 gólmi streleckým lídrom klubu a bol aj nominovaný na Calder Memorial Trophy pre najlepšieho nováčika sezóny.
V sezóne 2000-01 s klubom uzavrel novú zmluvu, s ročným príjmom 650 000 dolárov . Počas tejto sezóny prekonal 30-gólovú hranicu a stanovil klubový rekord pre počet asistencií v jednom zápase (5).
V základnej časti sezóny 2002/03 dokázal streliť 45 gólov, čím prekonal klubový rekord ruského hokejistu Alexeja Jašina , zároveň bol tretím najlepším strelcom NHL . V tejto sezóne (10. marca 2002) strelil v zápase proti Phoenixu jubilejný 100. gól v NHL . V poslednej sezóne, ktorú odohral za Ottawu (2003/04) bol s 36 gólmi najlepším strelcom mužstva v základnej časti a celkovo dosiahol 82 kanadských bodov, čo bol najlepší výsledok v tíme. Najúspešnejším strelcom bol aj v play-off tejto sezóny .
Atlanta Thrashers.
Marián Hossa bol jedným z mála hokejistov, ktorým sa po uzavretí novej kolektívnej dohody medzi hráčmi a majiteľmi klubov NHL po ročnom lockoute, plat neznížil, ale naopak zvýšil. Po dlhých rokovaniach 23. augusta 2005, posledný deň pred vypršaním termínu, jeho klub Ottawa Senators súhlasil s podpisom zmluvy na tri roky za 18 miliónov dolárov . Na sezónu 2005/06 mal tak zaručený príjem 5 mil. USD, čím sa stal najlepšie plateným slovenským hokejistom v NHL. Už o niekoľko hodín po podpise ho však prekvapujúco vymenili do Atlanty Thrashers za Danyho Heatleyho s trojročným platom 13,5 milióna dolárov . Po siedmich sezónach v Ottawe, počas ktorých sa Hossa stal jedným z jej najdôležitejších hráčov, tak zmenil svoje pôsobisko. Práve výmena medzi týmito dvoma hokejistami patrí medzi najväčšie v histórii NHL, vtedajší kapitán Ottawy Daniel Alfredsson opísal oboch hokejistov ako rozdielnych, ale produktívnych hráčov. V tomto období zároveň zmenil svojho agenta, namiesto Jiřího Crhu angažovala Richa Wintera.
Hossa odohral svoj prvý zápas za Thrashers 22. septembra 2005, bol to prípravný zápas v ktorom Atlanta podľahla Floride Panthers 3:4 . V prvej sezóne v Atlante si Hossa so ziskom 92 bodov vytvoril svoje bodové maximum. Atlante však play-off aj kvôli zraneniu brankárskej jednotky Kariho Lehtonena ušlo o dva body . V nasledujúcej dosiahol ako prvý hráč Thrashers v histórii 100 bodov za sezónu a zároveň sa stal prvým Slovákom, ktorému sa to podarilo v ére samostatného Slovenska. V rebríčku produktivity celej NHL skončil šiesty. V 1. kole play-off sa stretol so svojím bratom Marcelom z New Yorku Rangers, Atlanta bola vyradená hladko 0:4 na zápasy .
Po sezóne bol nominovaný aj na rôzne ocenenia v NHL. V hlasovaní o Hart Trophy získal 10. miesto .
Pittsburgh Penguins.
Mariánovi Hossovi na konci sezóny 2007/08 končila zmluva. Ku koncu februára bolo jasné, že sa s Atlantou na novom kontrakte nedohodne a tak ho čakal prestup do iného klubu . Záujem prejavili viaceré kluby NHL (ako San José Sharks, Detroit Red Wings a Montreal Canadiens ). Nakoniec ale v posledný možný termín pred koncom prestupového obdobia bol spolu s krídelníkom Pascalom Dupuisom vymenený Pittsburghu za Colbyho Armstronga, Erika Christensena, Angela Esposita a právo výberu v prvom kole draftu. Hossa mal popri mladíkoch Sidneym Crosbym a Jevgenijovi Malkinovi pomôcť tučniakom v play off . 28. februára debutoval za Penguins v zápase proti Bruins. Po približne 10 minútach si ale po zrážke s Glenom Murrayom zranil koleno a zápas nedohral .
V prvom kole play-off prispel k vyradeniu svojho bývalého klubu, Ottawy. V zápasoch nastupoval v útoku s Crosbym a v sérii zaznamenal celkovo 5 bodov . 4. mája 2008 v zápase proti New Yorku Rangers rozhodol o postupe Pittsburghu do finále Východnej konferencie, keď strelil dva góly vrátane víťazného v predĺžení (Pittsburgh vyhral 3:2, na zápasy 4:1) .
Vo finále Východnej konferencie Pittsburgh porazil Philadelphiu Flyers 4:1 na zápasy, Hossa zaznamenal v rozhodujúcom zápase gól a tri asistencie a bol vyhlásený za druhú hviezdu stretnutia. Stal sa deviatym Slovákom, ktorý sa prebojoval do finále Stanley Cupu (prvý Stan Mikita mal kanadské občianstvo) . Vo finále Stanley Cupu sa Pittsburgh stretol s Detroitom Red Wings, no napokon prehral na zápasy 2:4. Hossa skončil v play-off v kanadskom bodovaní na treťom mieste, keď spolu strelil 12 gólov a pripísal si 14 asistencií .
Aj napriek neúspechu vo finále je prestup Hossu do Pittsburghu označovaný ako jeden z najlepších počas sezóny a za jednu z najkvalitnejších posíl pred play-off .
Detroit Red Wings.
Po sezóne 2007/08 sa stal voľným hráčom a 2. júla 2008 podpísal ročný kontrakt s Detroitom Red Wings na 7,4 miliónov dolárov . Hossa v drese Red Wings nosil číslo 81, pretože číslo 18 v Detroite patrilo dlhoročnému hráčovi Red Wings Kirkovi Maltbymu . 18. októbra 2008 strelil v zápase proti New York Rangers svoj 300. gól v NHL, ktorý bol zároveň jeho prvý gól v drese Detroitu . V ročníku 2008-09 sa opäť zopakovalo rovnaké zloženie finále Stanley Cupu, tentokrát však Hossa hral v drese Red Wings práve proti Penguins.. Po sedemzápasovej sérii sa víťazom Stanley Cupu stal však Pittsburgh.
Chicago Blackhawks.
1. júla 2009 sa ako voľný hráč stal hráčom klubu Chicago Blackhawks, s ktorým podpísal 12-ročnú zmluvu s príjmom 5,2 milióna dolárov ročne. Na začiatku sezóny sa podrobil operácii ramena a vynechal tak začiatok sezóny. Za Blackhawks debutoval 25. novembra 2009 v zápase proti San José Sharks, v tomto zápase zároveň strelil dva góly. Počas pôsobenia v Chicagu nosil dres číslo 81, pretože dres s číslom 18 bol vyradený z používania, nakoľko ho nosila klubová legenda Denis Savard. 
S Chicagom sa mu hneď v prvej sezóne opäť podarilo postúpiť do finále, ako prvému hráčovi na svete sa trikrát prebojoval po sebe v drese troch rôznych klubov. Napriek obavám, že Stanleyho pohár je pre neho nedosiahnuteľný sa mu podarilo tentokrát zvíťaziť a Chicago vyhralo nad Philadelphiou 4-2 na zápasy.
V sezóne 2011/12 bol v zápase playoff tvrdo narazený protihráčom Raffim Torresom v dôsledku čoho bol hospitalizovaný a vynechal zbytok sezóny. Počas skrátenej sezóny 2012/13 odohral svoj 1000. zápas v NHL a získal svoj druhý Stanleyho pohár.
V tomto klube dosiahol 30. októbra 2014 ako 80. hráč v histórií NHL métu 1000 bodov, bolo to v zápase proti Ottawe Senators. 15. júna 2015 Hossa spolu s tímom Chicaga vyhral po porazení Tampy Bay ďalší, svoj tretí Stanleyho pohár. Tréner Chicaga Joel Quenneville ho označil za vzor pre mladých hokejistov a jedného z najlepších defenzívnych útočníkov na svete.
18. októbra 2016 strelil Hossa svoj 500. gól v NHL, bolo v to v zápase proti Philadelphia Flyers.Po Stanovi Mikitovi a Petrovi Bondrovi sa stal tretím Slovákom, ktorému sa to podarilo a celkovo 44. hráčom NHL.Aj vo veku 37 rokov jeho výkony tréner Quenneville označil za také, ktoré napredujú.
Ukončenie kariéry.
21. júna 2017 ohlásil prerušenie kariéry kvôli závažnej alergickej reakcii na športovú výstroj. Liečba, ktorú podstúpil, si vyžaduje pauzu, nakoľko mu spôsobuje vážne vedľajšie účinky. V období pred prerušením kariéry bol pod dohľadom lekárskeho tímu Chicaga a súkromne podstupoval liečbu rozširujúceho sa kožného ochorenia. Marián Hossa nevylúčil aj koniec hokejovej kariéry. Definitívne ukončil kariéru symbolicky 8. apríla 2022 pred zápasom Chicago proti Seattle Kraken.
20. novembra 2022 klub Chicago Blackhawks na slávnostnej ceremónií vyradil Hossovo číslo 81 z používania.
Reprezentácia.
Juniori.
Marián Hossa v svojej prelomovej sezóne 1996/97 hral za na majstrovstvách do 18 rokov, do 20 rokov ako v seniorskej reprezentácií. Reprezentoval Slovensko ako junior na Majstrovstvách sveta do 20 rokov v rokoch 1997 vo Švajčiarsku a v 1998 vo Fínsku . Na oboch majstrovstvách patril k najproduktívnejším hráčom Slovenska.
Seniori.
Jeho prvým seniorským turnajom boli Majstrovstvá sveta 1997 vo Fínsku, na ktoré ho nominoval tréner Jozef Golonka . Nastúpil vtedy ešte ako 18-ročný talent slovenského výberu . Hral aj na Majstrovstvách sveta 1999 v Nórsku. Odohral šesť stretnutí v ktorých strelil 5 gólov a na dve prihral, čím sa stal spolu so Žigmundom Pálffym najlepším strelcom Slovenska .
Celkovo Hossa za Slovensko nastúpil na majstrovstvách sveta v rokoch 1997, 1999, 2001, 2004, 2005, 2006, na Zimných olympijských hrách 2002 v Salt Lake City, 2006 v Turíne a Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouveri a na Svetovom pohári v roku 2004. Zaujímavosťou je, že ako jeden z mála špičkových slovenských hráčov v strednom veku zatiaľ nezískal medailu z majstrovstiev sveta . Spolu odohral za seniorskú reprezentáciu 72 zápasov v ktorých dal 33 gólov.
Na svetovom šampionáte v lotyšskej Rige pricestoval ako najväčšia hviezda a kapitán slovenského mužstva . V zápase s Kazachstanom sa po zákroku protihráča Alexeja Litvinenka zranil a v ďalších dôležitých stretnutiach proti Rusku a Švajčiarsku nemohol nastúpiť kvôli poškodeniu vnútorného väzu ľavého kolena . Na kľúčové stretnutie proti Švédsku nastúpil s menším zranením a mal významný podiel na výhre svojho mužstva 5:2, keď zaznamenal gól a dve asistencie . Po vypadnutí slovenského tímu vo štvrťfinále s Kanadou, kde prihral na jediný gól svojho mužstva (prehralo 1:4), bol vyhlásený za najlepšieho útočníka Slovenska na turnaji.
V roku 2007 ho po vypadnutí Atlanty v prvom kole play-off ho kontaktoval reprezentačný tréner Július Šupler. Po krátkom čase sa vyjadril ohľadom svojej účasti kladne, s tým, že sa na šampionát dostaví neskôr. Nehral tak v prvom zápase proti Nórsku (rovnako ako Pavol Demitra, s ktorým pricestoval) . Hral znovu v "„trenčianskom“" útoku s Demitrom a Gáboríkom, strelil 2 góly a zaznamenal 4 asistencie. Mužstvo vypadlo so Švédskom vo štvrťfinále a obsadilo 6. miesto.
Jeho poslednými majstrovstvami sveta boli MS 2011, ktoré sa konali na Slovensku. Aj napriek očakávaniam majstrovstvá nedopadli pre Slovensko úspešne, Hossa v piatich zápasoch strelil 1 gól a pripísal si jednu asistenciu. Hossa prisľúbil neskoršiemu trénerovi Vladimírovi Vůjtkovi účasť na ďalších majstrovstvách v roku 2012, avšak pre otras mozgu sa ich nezúčastnil.
Celkovo sa zúčastnil ôsmych majstrovstiev sveta, v ktorých odohral spolu 52 zápasov s bilanciou 16 gólov a 25 asistencií.
ZOH.
Slovensko obsadilo na zimnej olympiáde v Turíne piate miesto. Po tom ako postúpilo zo základnej skupiny bez straty bodu, bolo vyradené v štvrťfinále Českom . Marián Hossa hral spoločne s Pavlom Demitrom a Mariánom Gáboríkom v prvom útoku, ktorý dal na olympiáde 10 gólov, čo je viac ako zvyšok mužstva dohromady . S 10 bodmi za 5 gólov a 5 prihrávok bol najproduktívnejším hráčom a najlepším strelcom Slovenska, zároveň tretím najproduktívnejším hráčom i tretím najlepším strelcom olympiády (oboje spolu s Danielom Alfredssonom). V +/- hodnotení sa umiestnil s 9 plusovými bodmi na druhom mieste zo všetkých účastníkov olympiády a spoločne s Mariánom Gáboríkom bol s 19 strelami najčastejšie strieľajúcim hráčom Slovenska.
Účasť Mariána Hossu na zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouveri bola ohrozená vzhľadom na predchádzajúce zranenie. Napriek tomu nastúpil už v prvom zápase proti Česku v rámci takzvaného trenčianskeho útoku spolu s bratom Marcelom a Pavlom Demitrom. V druhom zápase Slovenska proti Rusku dal vyrovnávajúci gól na 1:1. Vo štvrťfinále zaznamenal 3 asistencie. Celkovo strelil 9 kanadských bodov, čím sa stal druhým najproduktívnejším hráčom na olympiáde.
Ostatné.
V roku 2016 reprezentoval európsky výber "Team Europe" na Svetovom pohári, s tímom získal striebornú medailu.