Eugene O’Neill

Eugene Gladstone O'Neill (* 16. október 1888, New York, USA – † 27. november 1953, Boston, Massachusetts, USA) bol americký dramatik, štvornásobný nositeľ Pulitzerovej ceny a nositeľ Nobelovej ceny za literatúru z roku 1936.
Život.
Narodil sa na Broadwayi v hotelovej izbe v hereckej rodine. Jeho otec bol írsky herec James O'Neill a matka Ella Quinlanová. Chodil do katolíckej školy, v ktorej získal vzťah k literatúre. 
Nedokončil univerzitu v Princetone, odišiel na západné pobrežie, kde strávil pár rokov pod vplyvom alkoholu a depresívnych stavov. Skúšal sa uživiť ako námorník, zlatokop v Hondurase, zamestnanec hereckej spoločnosti, tajomník a zamestnanec amerického poštového úradu. V roku 1910 bol už v Greenwich Village(New York) ako člen umeleckej bohémy, kde sa spriatelil s vodcom komunistickej strany USA Johnom Reedom. O'Neill mal vážny citový vzťah s jeho manželkou spisovateľkou Louise Bryantovou. V rokoch 191213 sa liečil na tuberkulózu, ktorú zrejme získal kvôli namáhavému zamestnaniu námorníka na lodiach. Vtedy sa rozhodol písať hry. Zamestnal sa v New London Telegraph čo mu umožnilo písať poéziu. V roku 1909 sa oženil a mal syna Eugena juniora. Rozviedol sa v roku 1912. 
Absolvoval dvojročný dramatický kurz na Harvardovej univerzite - 47. Workshop v rokoch 1914 a 1915. R. 1917 sa oženil s Agnes Boultonovou, autorkou komerčne úspešných románov a odišli spolu do Francúzska na polročný pobyt. Mali spolu dve deti, z ktorých jednou bola aj Oona O'Neill, neskoršia Oona Chaplinová. V roku 1927 sa rozviedol a vzápätí oženil s herečkou Carlottou Monterey, s ktorou zotrval do konca života.
Umelecká kariéra.
V roku 1916 začal spolupracovať s hereckým ansámblom „Provincetown players“, pre ktorý napísal svoje skoré divadelné hry. Hry boli hrané v Provincetowne a v Greenwich Village, neskôr sa preniesli na Broadway. V roku 1920 tam bola uvedená jeho prvá hra „Beyond the Horizon“ - "Za horizontom" a mala veľký úspech. Dostal za ňu Pulitzerovu cenu za drámu.
Dielo.
Dielo O'Neilla náleží do prúdu realistickej psychologickej drámy a zaraďuje sa do kategórie divadelných opusov porovnateľných s tvorbou Henrika Ibsena, Antona Pavloviča Čechova a Augusta Strindberga. Profil postáv týchto hier je vždy v procese vývoja od nádejí a ilúzií k pesimizmu a beznádeji. V hereckom stvárnení týchto hier sa uprednostňovala ruská herecká škola a to metóda Stanislavského. O'Neill písal zo začiatku jednoaktovky, neskôr prešiel na celovečerné hry. Napísal len jednu komédiu "Oh, wilderness!" a jedno dielko na počesť a pre radosť svojej manželky o jej psom miláčikovi "The Last Will and Testament of An Extremely Distinguished Dog", 1940, Posledná vôľa a testament extrémne významného psa, napísané pre útechu Carlotty ako jej „dieťa“ Blemie bol blízko svojej smrti.
O'Neill sa zúčastnil hnutia o obnovu klasicistického divadla a používania heroických masiek hercami podľa vzoru antickej drámy a japonského divadla Nó. Toto použil vo svojich dvoch hrách „Veľký Boh Brown“ a „Lazarus sa smeje“. Tiež sa intenzívne zaoberal faustovskou témou. Je známy používaním romantických mien vo svojich drámach.
O'Neill je prvý veľký americký dramatik v histórii americkej literatúry, ktorý zaujal miesto medzi velikánmi svetovej drámy. Výrazne ovplyvnil tvorbu drámy a filmu v anglofónnych krajinách.
Poznámka.
Preklady názvov hier pochádzajú z „Malá encyklopédia spisovateľov sveta“