burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ford Escort RS Cosworth

Ford Escort RS Cosworth bol športový derivát Fordu Escort.
Vývoj.
Na jeho vývoji sa podieľala firma Cosworth, s ktorou Ford spolupracoval vo Formule 1. Vyrábal sa v rokoch 1992 až 1996 vo veľmi obmedzenom počte iba 7 145 vozidiel. Bol to nástupca modelu Sierra RS Cosworth a v podstate prebral všetky mechanické časti. Sierra bola v oblasti rely málo úspešná a tak sa Ford rozhodol celý podvozok a agregáty Sierry vstavať do ľahšej karosérie Escortu, ktorá mala tiež kratší rázvor náprav. Bol rozpoznateľný vďaka svojmu zadnému dvojstupňovému spojleru zvanému "veľrybí chvost", rozšíreným blatníkom a chladiacimi otvormi v kapote.
Konštrukcia.
Vyrábal sa s pohonnou jednotkou Cosworth YBT, vysokootáčkový, s dvomi vačkami v hlave a turbodúchadlom Garrett prepĺňaný motor s objemom 2 litre. Dosahoval výkon 167 kW/227 koní v štandardnej výbave. Motor mal kované piesty Mahle, ventily plnené sodíkom a tvrdený kľukový hriadeľ a ojnice. Boli rozlišované tri verzie podľa farby hlavy valcov. Červená bola pre vysokooktánový benzín, zelená pre bezolovnatý benzín a modrá pre bezolovnatý s katalyzátorom. Montáž karosérie mala na svedomí firma Karmann, ktorá upravila karosériu pre objemnejší motor a diely pohonu všetkých kolies. Do interiéru sa montovali športové sedadlá Recaro s lepším bočným vedením.
Technické údaje.
Civilná verzia 1992.
Motor:
Výkony:
Pretekárska verzia.
ako civilná, s výnimkou:
Produkcia.
"Zdroj:"
Úvraťová železnica

Úvraťová železnica je železnica, na ktorej sa nachádza jedna alebo niekoľko úvratí najčastejšie z dôvodu prekonávania prudkého stúpania. V úvratiach vlak zmení smer (jazda úvraťou) a pokračuje v jazde povyše trate, ktorou do úvrate prišiel. Úvraťové železnice často vznikali na miestach ťažby dreva a predstavujú dnes cenné kultúrne dedičstvo.
Jazda vlaku úvraťou.
V mieste úvrate je výhybka, umiestnená kolmo na spádnicu, z rozvetvenia ktorej sa jedna koľaj mierne zvažuje a druhá mierne stúpa. Na koľaji za výhybkou vlak zastaví, výhybka sa prehodí, vlak zmení smer a pokračuje opäť cez výhybku po druhej koľaji. V úvrati môže a nemusí dôjsť k preprahu rušňa na opačný koniec vlaku; v prípade, že k preprahu dochádza, je koľajisko úvrate zložitejšie.
Význam úvratí.
Železničné trate nemôžu mať veľký sklon z dôvodu pomerne nízkej trecej sily vzhľadom k hmotnosti vlaku. V porovnaní s automobilmi je:
V prípade, že je sklon svahu väčší, ako technicky možné stúpanie trate, je trať vedená šikmo na svah, takmer po vrstevniciach. V určitom mieste je však potrebné, aby sa vlak otočil a pokračoval v stúpaní ponad predchádzajúci úsek trate. Tam, kde z geomorfologických alebo ekonomických dôvodov nie je možné vybudovať oblúk s dostatočne veľkým polomerom (bez použitia tunelu), je riešením zmeniť smer jazdy (z priameho na spiatočný či opačne), ku ktorému dochádza v úvrati. 
Sústava úvratí umožňuje prekonať stúpanie na užšom páse svahu – začiatok a koniec stúpania môžu byť takmer na jednej spádnici a v malej vzdušnej vzdialenosti aj na strmých svahoch. To by bolo inak možné dosiahnuť vybudovaním tunelov, ktoré však stavbu predražujú. Úvraťové železnice sú teda budované v prípadoch, keď náklady na stavbu hrajú dôležitejšiu rolu, než doba jazdy.
Trať s úvraťami je analógiou serpentín na cestách, ale automobily dokážu prechádzať oveľa ostrejšie oblúky – dokážu sa na pomerne malom priestore a v značnom stúpaní otočiť o takmer 180 °, a tak prechádzajú medzi jednotlivými nad sebou umiestnenými úsekmi prejazdom zákruty.
Úvraťová železnica na Slovensku.
Na severe Slovenska boli v roku 1915–1918 uvedené do prevádzky Oravská lesná železnica a Kysucká lesná železnica. V rokoch 1925–1926 vznikla dobudovaním spojovacieho úseku Kysucko-oravská lesná železnica. Na kysuckej strane spojovacia trať prekonáva na krátkej vzdialenosti (vzdušnou čiarou ) prevýšenie 217 metrov pomocou 5 úvratí, z nich 2 vznikli v staniciach na koncoch úseku. 
Časti Kysucko-oravskej lesnej železnica sú dodnes zachované a v prevádzke ako Historická lesná úvraťová železnica (kysucká časť) a Oravská lesná železnica.
Kos (ostrov)

Kos (novogrécky Κως – Kos, starogr. Κῶς – Kós, po turecky "İstanköy", taliansky "Coo") je grécky ostrov v Egejskom mori; administratívne je to (od roku 2011) jedna obec a zároveň jedna krajská jednotka.
Leží v Dodekanézach pri tureckom pobreží na okraji Kosskej zátoky, oddelený pleistocénnym zlomom od severovýchodne položeného Bodrumu na pobreží Malej Ázie. Úzkou šijou sa v západnej časti ostrova vyčleňuje polostrov Kéfalos. Juhovýchodnou časťou ostrova takmer po celej jeho dĺžke prechádza pohorie Díkeos. S rozlohou je Kos tretím najväčším ostrovom Dodekanéz. Má cca 26 000 stálych obyvateľov. Na dĺžku ostrov meria zhruba a na šírku asi . Celková dĺžka pobrežia je . 
Narodil sa tu svetoznámy lekár Hippokrates.
Mestá.
Hlavným mestom ostrova je rovnomenné mesto Kos. Nachádza sa na severovýchodnom pobreží ostrova vo vzdialenosti približne od protiľahlého tureckého prístavu Bodrum. Má cca 12 000 stálych obyvateľov a postupne zrastá s okolitými obcami. Je významným strediskom cestovného ruchu. Väčšina antických pamiatok bola odkrytá po silnom zemetrasení v roku 1933. Mesto je rodiskom slávneho antického lekára Hippokrata z Kosu.
Ďalšie menšie mestá sú Kéfalos, Lambi, Tigaki, Mastichari, Marmari a Kardamena. V bezprostrednom okolí pohoria Dikeos sa nachádzajú dve malé dedinky Zia a Pyli. 
Poľnohospodárstvo a priemysel.
Na ostrove je hlavným zdrojom príjmu cestovný ruch vďaka dlhým plážam. Veľa ľudí pracuje v poľnohospodárstve, kde sa najviac pestuje vinná réva, olivy, mandle, figy a obilniny ako je pšenica a kukurica.
CHROMA Cnife

CHROMA (tiež známa ako CHROMA Cnife) je výrobca kuchynských nožov so sídlom v Demoreste, Georgia, USA. Spoločnosť založil Christian Romanowski v roku 1989. Spoločnosť tiež predáva brúsne kamene, kuchynské nožnice a iné kuchynské príslušenstvo (napr. sada mlynčekov CHROMA pod názvom "ProCuTe").
Nože "CHROMA" sú zamerané na profesionálneho užívateľa. "Cnife" a "Cnives" sú obchodnými značkami spoločnosti. Spoločnosť tiež vyrába pre iných výrobcov (OEM).
Nože "CHROMA" Haiku Classic Santoku a viacero brúsnych kameňov boli v spotrebiteľských testoch vysoko hodnotené.
Výhradným distribútorom týchto výrobkov na Slovensku je Technopol International a.s., Kutlíkova 17, 85250 Bratislava.
Prehľad.
Nože "CHROMA" sú väčšinou vyrábané v Japonsku v malých rodinných firmách. Spoločnosť je riadená Christianom Romanowskim a vlastnená spoločnosťou Garwick Industrial Ltd. Výrobky spoločnosti konkurujú výrobcom nožov na profesionálne použitie, ako Henckels, Chicago Cutlery, Sumikama, Wuesthof, Global, a Solicut.
Cenový rozpätie nožov "CHROMA" sa pohybuje od 20 USD za kvalitný čínsky nôž po 25.000 USD za originálny nôž Majtra Okishibu Masakuni.
Výrobný rad.
Hlavné výrobné série CHROMY:
Profesionalni užívatelia.
Nože "CHROMA" používajú slávni šéfkuchári po celom svete, vrátane Joela Robuchona (rad type 301), dvaja víťazi Bocuse d'or (obidvaja s Haiku classic), viacerí šéfkuchári s hviezdičkami Michelin a kuchárske školy (napr. ADF Culinary school Alaina Ducassea v Paríži).
Značky a obchodné značky.
Obchodnou značkou CHROMY je [C]. K CHROME prináležia i nasledovné obchodné značky:
Spádnica

Spádnica (spádová krivka, ortogonálna trajektória) je krivka na mape či v teréne orientované v každom svojom bode v smere maximálneho sklonu povrchu. Je kolmá na vrstevnice.
Spádnice prebiehajúce najvyššími časťami chrbtov a hrebeňov sa nazývajú chrbátnice, spádnice prebiehajúce najnižšími miestami údolí sa nazývajú údolnice. Ostatné spádnice sa k týmto krivkám asymptoticky približujú: na obe strany od chrbátnic sa terén zvažuje a od údolníc stúpa. Voda tečie terénom po spádniciach, údolnicami často vedú vodné toky.
Opel Calibra

Opel Calibra, tiež známy ako Vauxhall Calibra v Spojenom kráľovstve, ako Chevrolet Calibra v Južnej Amerike a ako Holden Calibra v Austrálii a na Novom Zélande je športový automobil, ktorý v rokoch 1989 až 1997 (v UK predávaný do roku 1999) vyrábala nemecká automobilka Opel. Calibra bola predstavená ako konkurent Japonských športových kupé konca 80. a začiatku 90. rokov. a jej základ je Opel Vectra prvej generácie z roku 1988. Výroba Calibry prebiehala v závode Opel v Rüsselsheime v Nemecku a v závode Valmet Automotive v Uusikaupunki vo Fínsku, kde bola výroba zahájená v novembri 1995.
Dizajn.
Opel Calibra bol dizajnovaný nemeckým dizajnérom Erhardom Schnellom. Ako kupé s predným náhonom so základom v podvozku Vectry, jej jazda a ovládanie nebolo významne lepšie ako automobil strednej triedy, z ktorého vznikla. Keď sa v roku 1989 začala Calibra vyrábať, bola najaerodynamickejším produkčným automobilom na svete.
Osemventilový model bol, avšak, Opelom s najlepším koeficientom odporu vzduchu vôbec, s hodnotou 0,26. Až 10 rokov ostala najaerodynamickejším masovo vyrábaným automobilom, pričom v roku 1999 ju predbehli automobily Honda Insight a Audi A2 s koeficientom odporu vzduchu 0,25. Všetky ďalšie modely ako 16V, V6 alebo 4x4 mali horšiu hodnotu odporu vzduchu 0,29, a to hlavne kvôli zmenám v chladiacom systéme, podvozku, použití lúčových kolies a sklenených detailov.
Miroslav Drobňák

Miroslav Drobňák (* 29. máj 1977, Šarišské Michaľany) je bývalý slovenský futbalový reprezentant. V súčasnosti je hráčom klubu OŠFK Šarišské Michaľany. Hráva na poste ofenzívneho stredopoliara. Reprezentoval Slovensko na Letných olympijských hrách 2000 v Sydney. Za A-mužstvo odohral jeden zápas vo februári 2003 proti .
Bihar

Bihar alebo Bihár môže byť:
Bihar môže byť aj:
1. slovenská futbalová liga 1993/1994

1. Slovenská futbalová liga 1993/94 bol 1. ročník najvyššej slovenskej futbalovej súťaže v samostatnom Slovensku.
Do súťaže bolo zaradených všetkých 6 družstiev z posledného ročníka 1. česko-slovenskej ligy a prvých 6 družstiev z posledného ročníka 1. slovenskej národnej ligy.
Systém súťaže.
V súťaži štartovalo 12 družstiev, ktoré sa stretli systémom doma - vonku. Po odohraní základnej časti sa súťaž rozdelila na dve skupiny, prvých 6 družstiev hralo o titul a zvyšných 6 o záchranu. V oboch skupinách sa opäť hralo systémom doma - vonku, pričom výsledky zo základnej skupiny sa započítavali. Za víťazstvo sa naposledy udeľovali 2 body.
Tabuľky.
Vysvetlivky pre všetky tabuľky:
Bosporský most

Bosporský most (), resp. Prvý bosporský most () je visutý most v Istanbule, ktorý preklenuje prieliv Bospor a spája tak Európu s Áziou (druhým mostom je Most Sultána Mehmeta). Most sa nachádza medzi istanbulskými časťami Ortaköy na európskej strane a Beylerbeyi na ázijskej strane.
Konštrukcia.
Bosporský most je typologicky zaradený medzi oceľové gravitačne kotvené visuté mosty. Má oceľové pylóny a naklonené kotviace laná. Aerodynamická mostovka je zavesená na spletených oceľových lanách. Most je dlhý 1 510 m a mostovka má šírku 39 m a je vo výške 64 m nad hladinou mora. Vzdialenosť medzi vežami (hlavné rozpätie) je 1 074 metrov a výška veží nad úrovňou vozovky je 105 m. Po dokončení v roku 1973 bol 4. najdlhším visutým mostom na svete (v súčasnosti, júl 2010, je 17.) a najdlhším mimo USA.
Dejiny.
Prvé plány na výstavbu mosta spadajú do antiky. Podľa Herodotovho spisu "Histories apodeixis", postavili pre perzského veľkokráľa Dareiosa I. pontónový most aby mohol prenasledovať Skýtov a presúvať svoje vojsko smerom na Balkán. Prvý projekt na permanentné spojenie cez prieliv navrhla železničná spoločnosť pre otomanského sultána Abdülhamita II. v roku 1900. Definitívne rozhodnutie postaviť most prijal turecký premiér Adnan Menderes v roku 1957. Vypracovanie projektu získala britská spoločnosť a inžinieri Sir Gilbert Roberts a William Brown. Práce začali vo februári 1970. Výstavbu realizovala turecká spoločnosť s anglickým a nemeckým subdodávateľom. Na projekte pracovalo 35 inžinierov a 400 robotníkov. Most bol dokončený 30. októbra 1973, jeden deň po 50. výročí vzniku Tureckej republiky. Náklady na výstavbu predstavovali 200 miliónov USD.
Doprava.
Celkovo má most štyri pruhy v každom smere a jeden chodník pre peších. Tri dopravné pruhy sú určené pre vozidlá a jeden slúži ako odstavný pruh. Mostom prechádza trojprúdová diaľnica. Prvé štyri roky mohli využívať most aj chodci, ktorí mali prístup výťahmi v pylónoch. V súčasnosti je most pre chodcov a nákladné autá zakázaný. V obidvoch smeroch denne prejde 180 000 vozidiel.
Volkswagen Corrado

Volkswagen Corrado je športový automobil, ktorý v rokoch 1988 až 1995 vyrábala nemecká automobilka Volkswagen v spolupráci s firmou Karmann vo výrobnom závode v Osnabrücku. V roku 1990 sa dostal do predaja aj v USA.
Časopis "Auto Express" popísal tento automobil ako "Považované ako jedno z najlepšie ovládateľných automobilov Volkswagenu". Model VR6 sa dostal do zoznamu "25 Cars You Must Drive Before You Die" časopisu "Car" a bola označená za "Zďaleka najžiadenjšiu verziu Corrada" časopisom "Auto Express".
Všetky modely majú zadný spojler, ktorý sa automaticky vysúva, keď automobil dosiahne rýchlosť od 72 do /h (záleží na krajine a modeli).
Opis.
Vozidlo malo 3-dverovú štvormiestnu karosériu typu hatchback. Bol postavený na základe Volkswagenu Golf II. Od roku 1990 sa predával aj v USA. Predávali sa aj špeciálne verzie. V Nemecku edícia Jet, vo Veľkej Británii edícia Champaign a v Taliansku Estoril.
Vozidlo malo pohon predných kolies a v ponuke iba benzínové motory. Motory sa spájali s 5-stupňovou prevodovkou umiestnenou naprieč. Podvozok bol bezrámový, predná náprava bola nezávisle zavesená na priečnych ramenách a vzperách McPherson a zadná na vlečných ramenách odpružených vinutými pružinami a teleskopickými tlmičmi. Vpredu aj vzadu bol skrutný stabilizátor. Vozidlo bolo vybavené posilňovačom a antiblokovacím systémom Bosch ABS. Brzdy boli vpredu aj vzadu kotúčové.
Varianty.
Volkswagen Corrado bol zavedený koncom roku 1988 (tri roky pred ukončením výroby modelu Scirocco). Všetky Volkswageny Corrado mali predný náhon a benzínové motory. Debutoval s dvomi motormi v ponuke: 1,8-litrovým 16-ventilovým radovým štvorvalcom s výkonom 101 kW/137 koní ako základný model (dostupný len v Európe) a turbokompresorom prepĺňaný 1,8-litrový 8-ventilový radový štvorvalec označovaný ako G60, ktorý poskytoval výkon 118 kW/160 koní. G60 nesie názov po špirálovom turbokompresore G-Lader, ktorým je motor vybavený a interiér nesie označenia "G".
John Edensor Littlewood

John Edensor Littlewood (* 9. jún 1885, Rochester, Spojené kráľovstvo – † 6. september 1977, Cambridge, Spojené kráľovstvo) bol anglický matematik. Je známy predovšetkým vďaka práci v matematickej analýze, najmä v odvetviach z ktorých neskôr vzišla teória dynamických systémov. Zaoberal sa tiež Fourierovou analýzou a diofantickými aproximáciami.
Nissan 300ZX

Nissan 300ZX je športový automobil, ktorý v rokoch 1983 až 2000 vyrábala japonská automobilka Nissan. Názov 300ZX je daný pre Z generácie "Z31" a "Z32". V Japonsku sa predával ako Fairlady Z, bez ohľadu na modelový rok.
Časopis "Car and Driver" zaradil model Z32 do svojho 10Best zoznamu na 7 po sebe idúcich rokov a časopis "Motor Trend" mu dal ocenenie Import Car of the Year 1990. Nissan 350Z, oficiálne Z33 generácia automobilov Z, nahradil v roku 2003 model 300ZX.
Prvá generácia (Z31).
Označenie Z31 bolo prvýkrát použité v roku 1983 pre Nissan/Datsun 300ZX iba v USA. Dizajnér Kazumasu Takagi a jeho tím vývojárov, zlepšili modely 300ZX aerodynamiku a zvýšili výkon v porovnaní s predchodcom 280ZX. Nový model Z mal koeficient odporu vzduchu 0,30 a poháňal ho prvý masovo vyrábaný vidlicový šesťvalec, na rozdiel od radového šesťvalca v modeli 280ZX. Podľa Nissanu bol motor V6 údajne obnovený v duchu pôvodného Fairlady Z.
Z32.
Generácia Z32 bola úplne nová v čase svojej výroby, pričom skoro nič nebolo použité z generácie Z31. Jednou z najdôležitejších zmien bolo úplné pretvorenie karosérie, ktorá bola širšia, oblejšia, s koeficientom odporu vzduchu 0,31. Z32 vo verzi s dvomi turbodúchadlami twin-turbo mala vtedy nový aktívny systém riadenia zadných kolies, zvaný "Super HICAS", ktorý bol do roku 1994 ovládaný hydraulicky a po roku 1994 bol riadený elektronicky. Výroba generácie Z32 so zmeneným štýlov a pridanými HID svetlometmi pokračovala v Japonsku do augusta 2000. 300ZX Z32 je tiež držiteľom E/BMS pozemného rýchlostného rekordu s hodnotou 419,84 km/h (260,87 mph) z roku 1991 na soľnom jazere počas Bonneville Speed Trial.
KJ-52

Jonah Sorrentino, známy skôr pod svojím psedonymom KJ-52 (* 26. júna 1975), je populárny kresťanský raper pochádzajúci z Tampa, Florida. Prvá časť jeho mena „KJ“ je odkaz na jeho starú raperskú prezývku „King J. Mac”, ktorú neskôr v jednom zo svojich podcastov označil ako „horribly cheesy“. Druhá časť mena, „52“ (vyslovuje sa ako „five two“, nie „fifty two“), sa vzťahuje na biblický príbeh, keď Ježiš nakŕmil zástupy s piatimi chlebmi a dvoma rybami. V roku 2007 bol ocenený na GMA Dove Awards v kategóriách Rap/Hip Hop Recorded Song of the Year za pieseň „Never Look Away“ a Rap/Hip Hop Album of the Year.
Zoznam častí seriálu Povedz, kto ťa zabil

Nasledujúci zoznam je zoznam častí seriálu "Povedz, kto ťa zabil". Seriál má dve série.
Max Mara Fashion Group

Max Mara je taliansky dizajnersky módny dom a patrí k najväčším svetovým producentom dámskej módy. Cieľom spoločnosti je produkovať kvalitné luxusné odevy, ktoré dlho vydržia
História.
Dizajnér Achille Maramotti začal módne oblečenie navrhovať vroku 1947 a následne v roku 1951 oficiálne založil módny dom "Max Mara". Obchodné meno vzniklo spojením časti priezviska zakladateľa "Mara" a mena "Max" podľa osoby lokálneho spoločenského života "Gróf Max".
Výroba odevov bola v rodine Maramotti tradíciou. Už stará mama zakladateľa spoločnosti, Marina Rinaldi vlastnila módny salón a matka Achille Maramottiho viedla krajčírsku školu. Maramotti bol jeden z prvých, ktorý rozpoznali budúcnosť odevného priemyslu v masovej výrobe odevov v dizajnérskej kvalite. Zároveň sa snažil rozvíjať značku Max Mara tak, že zamestnal perspektívne módne individuality a budúcich známych módnych návrhárov ako Karl Lagerfeld, Jean-Charles de Castelbajac, Dolce &amp; Gabbana a Narciso Rodriguez. 
Súčasnosť.
V marci 2008 mala spoločnosť 2 254 obchodov v 90 krajinách.. Spoločnosť Max Mara v súčasnosti vedie syn zakladateľa spoločnosti Luigi Maramotti. Firma momentálne ovláda 35 módnych značiek, napriek tomu však dámska móda Max Mara stále zostáva jadrom, vlajkovou loďou a nosnou aktivitou spoločnosti. Do Max Mara Faschion Group patria okrem iných aj známe odevné značky ako "Sportmax", "Sportmax Code", "Weekend Max Mara", "Max &amp; Co", "Marina Rinaldi", "Marella", "Persona", "Pennyblack", "iBlues" a ďalšie.
Povedz, kto ťa zabil

Povedz, kto ťa zabil je fantasy krimi seriál plný čierneho humoru vyrobený v USA. Hlavnou postavou je cukrár Ned (Lee Pace), ktorý má schopnosť dotykom oživovať mŕtvych. Ak sa oživeného (človek, zviera, rastlina) nedotkne do jednej minúty, zomrie namiesto neho iný (človek, zviera, rastlina). Seriál sa začal natáčať a vysielať v roku 2007 na stanici ABC. Má dve série. Seriál vymyslel Bryan Fuller. Na Slovensku ho vysiela Televízia Markíza so slovenským dabingom.
Dej.
Seriál je nakrútený v štýle rozprávky. Dejom sprevádza rozprávač. Ned už od narodenia môže oživovať mŕtvych. Tí však nesmú byť živí viac ako 60 sekúnd, lebo namiesto nich zomrie niekto iný. Zabitie "náhradnej" osoby závisí od vzdialenosti od oživenej osoby. Oživil aj svoju matku, no namiesto nej zomrel otec Nedovej priateľky Chuck. Keď Chuck zabili pre pár sošiek zo zlata, Ned ju oživil tiež. Namiesto nej zomrel majiteľ pohrebníctva. 
Ned pracuje ako cukrár v The Pie Hole, no pomáha partnerovi Emersonovi v riešení vrážd. Keď si polícia nevie rady, vypíše odmenu za dolapenie vraha a vtedy Ned oživuje mŕtvych, aby im povedali, kto ich zabil. Po oživení Chuck sa k nim pridala aj ona. 
Časti.
"Pozri Zoznam častí seriálu Povedz, kto ťa zabil"
Zoznam medailistov na Letných olympijských hrách v behu na 200 m

Historický prehľad medailistov v behu na 200 metrov na letných olympijských hrách:
Muži.
Muži - od roku 1900
Ženy.
Ženy - od roku 1948
Lancia Delta

Lancia Delta je automobil nižšej strednej triedy, ktorý vyrábala talianska automobilka Lancia. Prvá generácia bola vyrábaná medzi rokmi 1979 až 1994, druhá v rokoch 1993 až 1999 a tretia generácia vsupila do výroby v roku 2008. Prvýkrát bola predstavená na Frankfurt Motor Show in 1979. Delta bola najpopulárnejšia v oblasti Majstrovstiev sveta v rely v 80. a začiatkom 90. rokov, kde dominovala v rely. Lancia ponúkla aj civilné verzie k týmto pretekárskym vozidlám - Lancia Delta HF 4WD a Lancia Delta Integrale.
Fender Jazz Bass

Fender Jazz Bass je druhý model basovej gitary, ktorú vytvoril Leo Fender.Bola uvedená na trh v roku 1960 firmou Fender. Určená bola predovšetkým jazzovým hráčom (ako už napovedá názov), avšak veľmi obľúbenou sa stala u hráčov mnohých ďalších štýlov. Doteraz patrí medzi najpopulárnejšie modely basovej gitary. 
Vznik.
Staršia sestra Jazz bassu, Precision bass sa nechytila u basistov ihneď, stále veľa hráčov (zvlášť jazzových) používalo nemotorný kontrabas a tak Leo Fender prišiel na trh v roku 1960 opäť s niečim novým. Nová basová gitara z dielne Fender mala vďaka dvom snímačom širšie spektrum zvukov. Jej nepravidelné telo, rovnako ako meno odkazovalo na gitaru Fender Jazzmaster, ktorú Fender uviedol na trh o chvíľu skôr.
Konštrukcia.
Na basovej gitare Fender Jazz bass Leo Fender opäť použil svoje overené kombinácie driev z predošlých modelov (Telecaster, Precision bass, Stratocaster). K jelšovému, alebo jaseňovámu telu je prišrubovaný javorový krk. Krk Jazz bassu je užší ako na Precisione, prudko sa zbieha k hlave nástroja, tým pádom je pre väčšinu hráčov pohodlnejší. Dva snímače typu Jazz bass mali pôvodne samostatné ovládanie hlasitosti, aj tónovej clony, ale už v roku 1961 Fender ovládanie zjednodušil a Jazz bass sa odvtedy vyrába s ovládaním hlasitosti pre každý snímač osobitne a so spoločnou tónovou clonou pre oba snímače. Rovnako sa pôvodne na tieto nástroje montovali aj kryt kobylky a snímačov (tie sa dodávali na gitarách Fender až do začiatko 80-tych rokov 20. storočia, dnes sa nachádzajú iba na nástrojoch, ktoré kopírujú staré nástroje), tie si však hráči väčšinou odstraňovali, rovnako ako aj tlmič strún pri kobylke.
Frank Ullrich

Frank Ullrich (* 24. január 1958 , Trusetal) je bývalý nemecký biatlonista. Teraz sa venuje trénerstvu, momentálne trénuje nemecký mužský tým.
Zoznam častí seriálu Joan z Arkádie

Nasledujúci zoznam je zoznam častí seriálu "Joan z Arkádie". Seriál má dve série. Televízia Markíza neurčila slovenské názvy jednotlivým častiam.
Irisbus Crossway

Irisbus Crossway je model medzimestského linkového autobusu, ktorý v rámci koncernu Irisbus vyrába spoločnosť Iveco Czech Republic Vysoké Mýto (predtým Karosa). Vo výrobe nahradil linkové verzie autobusov Karosa radu 900, konkrétne modely Karosa C 954, C 955 a C 956. Produkcia Crossway-ov (v troch dĺžkových verziách) prebieha od roku 2006.
Konštrukcia.
Autobusy Crossway konštrukčne vychádzajú z dialkového vozidla Irisbus Arway. Ide o dvojnápravový autobus so štandardne vysokou podlahou (). Hnacia náprava je zadná, motor a prevodovka sa nachádzajú v zadnej časti autobusu. Konštrukcia vozidla prechádza kataforetickým kúpeľom, ktorý slúži k ochrane pred koróziou. Rám podvozku tvoria zvarené pozdĺžníky a trúbkovité priečniky. Bočnice, ktoré sú vytvorené z trubkových rámov, sú oplechované lepenými oceľovými plechmi. Predné čelo vozidla je vyrobené z lisovaného plechu, zadný tvorí plastový panel. Predné svetla sú rovnaké ako na autobuse Arway a nákladných vozidlách Iveco, zadné svetlá pochádzajú z Fiatu Dobló, ale na konci roku 2008 došlo k ľahkému faceliftu a na prepracovanom zadnom paneli sa objavili guľaté svetlá, podobné tým z Irisbusu Arway. Batožinový priestor pod podlahou (medzi nápravami) má objem 3,5 –  (pre rôzne dĺžkové verzie). V interiéri sú sedadlá pre cestujúcich rozmiestnené 2+2 so strednou uličkou, v zadnej časti sú sedadlá umiestnené na vyvýšenej ploche. Oproti druhým dverám sa (podľa priania zákazníka) môže nachádzať priestor pre kočík. V pravej bočnici sú dve výklopné dvere. Prvé sú umiestnené pred prednou nápravou (u verzie 10.6M sú jednokrídlové, u ostatných môžu byť jedno- i dvojkrídlové), druhé pred zadnou nápravou (na prianie zákazníka jedno- i dvojkrídlové).
Výroba a prevádzka.
Svetová premiéra Crossway-u prebehla na brnianskom výstavisku Autotec 2006, sériová výroba začala na konci tohto roku súčasne s ukončením výroby väčšiny modelov radu 900.
Crossway je určený pre medzimestských dopravcov ako náhrada klasických autobusov C 954, C 955 a C 956 (Axer), ktorí ich najčastejšie prevádzkujú na kratších linkách. Pre diaľkové trate a zájazdy je určený Irisbus Arway.
Tatra 27

Tatra T-27 bol česko-slovenský stredný nákladný automobil s pohonom 4x2.
Bol používaný Česko-slovenskou armádou k preprave vojakov a nákladu i ako delostrelecký ťahač. Jeho výrobcom bola Tatra Kopřivnice a výroba prebiehala v rokoch 1930 - 1941. Automobil mal benzínový motor, no bola testovaná i verzia s dieselovým motorom. Počas výroby bol opakovane modernizovaný.
Tatra 85

Tatra T-85 bol česko-slovenský stredný nákladný automobil s pohonom 6x4.
Vozidlo vyrábala Tatra Kopřivnice v rokoch 1936 - 1941 a okrem valníkovej a cisternovej verzie pre civilnú dopravu bol používaný Česko-slovenskou armádou i ako delostrelecký ťahač.
Hviezda pred hlavnou postupnosťou

Hviezda pred hlavnou postupnosťou (PMS hviezda alebo PMS objekt) je hviezda v štádiu, keď ešte nedosiahla hlavnú postupnosť. Môže tu patriť premenná hviezda typu T Tauri, premenená hviezda typu FU Orionis (menej ako 2-násobok hmoty Slnka) alebo hviezda typu Herbig Ae/Be (2 – 8 násobok hmoty Slnka).
Zdrojom energie týchto objektov je gravitačné zmršťovanie. Na Hertzsprungov-Russellovom diagrame, štádium hviezdy pred hlavnou postupnosťou s hmotou väčšou ako 0,5 násobok hmoty Slnka sa posúva na Hayashiho stopu (takmer vertikálne smerom nadol) a neskôr na Henyeyho stopu (takmer horizontálne doprava naproti hlavnej postupnosti).
PMS hviezdy môžu byť odlíšené od trpaslíkov hlavnej postupnosti použitím hviezdneho spektra pri meraní korelácie medzi gravitáciou a teplotou. PMS hviezda bude mať väčší polomer ako hviezda hlavnej postupnosti a tým pádom bude mať menšiu hustotu a povrchovú gravitáciu.
Ak okolitá hmota padá do centrálnej kondenzácie, tak takáto hviezda je považovaná za protohviezdu. Ak okolitý plynový a prachový obal rozptyľuje a tým sa zastavuje rast hviezdy, tak takáto sa považuje za hviezdu pred hlavnou postupnosťou. Takéto hviezdy sa stávajú opticky viditeľnými už po ich vzniku. V štádiu pred hlavnou postupnosťou existujú po dobu asi 1 % dĺžky života hviezdy (80 % existencie sú vo forme hviezd hlavnej postupnosti).
Predpokladá sa, že všetky hviezdy v tomto štádiu majú hustý protoplanetárny disk, ktorý je miestom vzniku planét.
Horizontálna vetva

Horizontálna vetva je štádium vývoja hviezd, ktoré nasleduje hneď po vetve červených obrov u hviezd, ktorých množstvo hmoty je podobné Slnku. Horizontálna vetva hviezd je poháňaná héliovou fúziou v jadre cez 3-alfa reakciu a vodíkovou fúziou v plášti okolo jadra. Je pomenovaná podľa HB hviezd, ktoré sa nachádzajú v približne horizontálnej línii na Hertzsprungov–Russellovom diagrame. Mnohé hviezdy tejto vetvy pulzujú a tým sú známe ako RR Lyrae hviezdy.
Príbuznou triedou hviezd sú hviezdy známe ako červená skupina, ktoré sú relatívne mladé (populácia I) a sú náprotivkom HB hviezd (populácia II).
Právna forma

Právna forma je právom stanovená forma (spravidla v zmysle stanovený spôsob alebo stanovená inštitúcia). Najčastejšie sa výraz používa v súvislosti s organizáciami, najmä podnikmi.
Právna forma organizácie.
Nasleduje zoznam právnych foriem tak, ako ich definuje a čísluje Štatistický úrad SR spolu s ich počtom. V ŠÚ SR je právna forma organizácie jeden z číselníkov k registru organizácií.
Referencie.
Štatistický úrad SR: Číselníky, Klasifikácie
Vrh guľou

Vrh guľou je atletická disciplína. Cieľom je vrhnúť guľou ťažkou (7,26 kg – priemer 13 cm) čo najďalej, atléti nesmú guľou hádzať. Ženy používajú ľahšiu a menšiu guľu, váži 4 kg a má priemer 11 cm.
Začiatok

Začiatok môže byť:
Lope de Vega

Lope de Vega, vlastným menom Félix Arturo Lope de Vega y Carpio, (* 25. november 1562 Madrid, Španielsko – † 27. august 1635, Madrid) bol španielsky dramatik zlatého veku španielskej literatúry. 
Skladal verše už ako päťročný, keď ešte nevedel písať. Prvú divadelnú hru napísal ako trinásťročný. Za svoj život napísal asi 1800 dramatických diel. Jeho lyrická tvorba je tiež významná, vydal viacero básnických zbierok. Písal aj prózu – pastiersky a cestopisný román.
Životopis.
Narodil sa v starej šľachtickej rodine. Bol nadané dieťa, písal verše a divadelné hry od útleho detstva. Neskôr študoval teológiu a filozofiu, bol vojakom a vstúpil do služieb dvora vojvodu z Alby. V roku 1590 bol sekretárom vojvodu. V roku 1605 vstúpil do dvorskej služby k vojvodovi Sessa, s ktorým odvtedy až do smrti udržiaval pevné priateľstvo.
V roku 1614 sa dal vysvätiť za kňaza, no napriek tomu viedol rušný život plný ľúbostných dobrodružstiev. Už za svojho života sa stal idolom španielskeho národa. Lope de Vega založil žáner španielskej drámy.
Bol tiež familiárom svätej inkvizície, neskôr sa stal radcom jej súdneho dvora. 
Bol dvakrát ženatý. Z druhého manželstva s Juanou de Guardo mal jedného syna a tri dcéry, z ktorých sa dve nedožili dospelosti. Z prvého manželstva mal dvoch potomkov, z mimomanželského vzťahu s herečkou Micaelou de Luján dvoch synov. Lope de Vega viedol zložitý osobný život medzi viacerými rodinami manželiek a metries, ktoré živil spolu s ich deťmi. Medzitým naplno tvoril a zažíval dobrodružstvá s herečkami zo svojich hier.
Dielo.
Dráma.
V jeho hrách sa spájajú lyrické a dramatické prvky. Nepoužíval klasickú dramatickú jednotu času, miesta a deja. Hry majú zložitú dynamickú zápletku, momenty prekvapenia, členitý dej. V jeho dielach je dôležitý tímový subjekt, ktorý je dôležitejší ako hlavná postava. Veľmi častou témou je pojem cti, nielen hidalgov, ale celého národa. Napríklad v hre „Fuente Ovejuna“ (Ovčí prameň) vystupuje spoločenstvo obyvateľov dediny, ktoré sa vzbúrilo proti feudálnemu pánovi Gomézovi, ktorý zneužíval moc vo funkcii komtúra tým, že znásilňoval ženy. Dav zabije komtúra a pri vyšetrovaní veci odpovedá na otázku, kto zabil: „Fuente Ovejuna“. Z 1800 hier sa zachovalo 450, z toho 340 komédií. 
Lope de Vega si volil ako témy históriu Španielska, svetovú históriu, biblické námety, antické inšpirácie, objavenie Ameriky. Vytvoril žáner „komédia plášťa a kordu“ v španielskej barokovej dráme. 
Niektoré dramatické diela:
Tatra 163

Tatra 163 Jamal je nákladný automobil vyrábaný firmou Tatra v rokoch 1999 až 2015. Ide o nástupcu Tatry 148 a je tak predurčený do ťažkých podmienok.
Do Tatry Jamal sa montovali motory Tatra rady T3B-928 a T3C-928. Najčastejšie používaným motorom je T3C-928-81. Zoznam všetkých motorov:
Prevodovka má desať alebo štrnásť stupňov kabína je trojmiestna oceľová, kapota motora je laminátová.
Tatra Jamal sa vyrábala v 7 rôznych variantoch, pričom každý mal inú korbu alebo zadnú časť podvozku. Jeden z nich mal pohon len zadných kolies, ostatné mali pohon 6x6.
Veľký Bočkov

Veľký Bočkov (, , , ) je sídlisko mestského typu v Rachivskom rajóne Zakarpatskej oblasti na Ukrajine. Leží na pravom brehu rieky Tisa, ktorá tvorí hranicu s Rumunskom. Leží 36 kilometrov východne od Ťačivu, kde sa rieka Sopurka vlieva do rieky Tisy. Počet obyvateľov: 9 114 (odhad 2022). 
Dejiny.
Obec sa prvýkrát spomína v roku 1358 pod názvom "Buchku". Jeho názov je odvodený od slovanského slova, ktoré znamená „býk“. Pred rokom 1556 obec vlastnila rodina Bočkaiovcov. Od roku 1556 patrila Bátoriovcom. V roku 1711 tu už stál kaštieľ. Po neúspešnom povstaní pod vedením Františka II. Rákóciho sa v oblasti usadili Nemci. Obec mala tri časti: "Nagybocskó" a "Kisbocskó" ("Väčší" a "Menší" Bocskó), ktoré tvoria dnešný Veľký Bočkov, a "Németbocskó" ("Nemecké Bocskó") za riekou (tvorí dnešné Bocicoiu Mare v Rumunsku).
V roku 1910 mala obec 5955 obyvateľov: 3078 Rusínov, 1646 Maďarov a 1177 Nemcov podľa hlavného jazyka alebo 3374 gréckokatolíckych, 1266 rímskokatolíckych a 1163 židovských veriacich. Pri sčítaní ľudu, vykonanom dňa 1. decembra 1930, tu žilo 6707 obyvateľov, z toho 272 Čechov a Slovákov, 4363 Rusínov, 30 Nemcov, 571 Maďarov, 1253 Židov, 10 občanov iných národností a 208 iných. 
Obec patrila do uhorskej Marmarošskej župy. Po prvej svetovej vojne patrilo Československu. 21. marca 1939 odtiaľ odišiel posledný oddiel ustupujúcich československých vojakov, brániacich do tej doby Veľký Bočkov, do Rumunska. Išlo o posledných československých vojakov na Podkarpatskej Rusi. Potom sa od roku 1939 stal Veľký Bočkov súčasťou Maďarska a v roku 1945 bol ustúpený spolu s celou Podarpatskou Rusou Ukrajinskej SSR. Od roku 1947 má status sídla mestského typu.
Veľký Bočkov má továreň na chemikálie, kyselinu sírovú a kuchynskú soľ, ako aj pílu. V roku 1930 bola vybudovaná lesná železničná trať.
Podľa plánov J. A. Baťu tu mala končiť 980 kilometrov dlhá cestná magistrála naprieč ČSR, ktorá sa mala začínať v Chebe. 
Osobnosti.
Vo Veľkom Bočkove sa narodil Teodor Romža (* 1911), biskup Mukačevskej eparchie, mučeník zavraždený NKVD († 1947) a Osvald Zahradník (* 1932), slovenský dramatik
Čadské jazero

Čadské jazero (arab. بحيرة تشاد الكبرى, ang. "Lake Chad", fr. "Lac Tchad") je veľké plytké bezodtokové jazero medzi štátmi Nigéria, Niger, Čad a Kamerun v severnej časti strednej Afriky. Je ekonomicky veľmi dôležité, pretože predstavuje hlavný zdroj vody a obživy pre 20 miliónov ľudí zo 4 štátov na jeho brehoch. Rozloha jazera sa mení v dôsledku dlhodobého kolísania hladiny od 10 000 do . Maximálna hĺbka kolíše medzi 2 a . Leží v nadmorskej výške .
Rozloha jazera sa za približne 40 rokov zmenšila až o 95 %. V posledných rokoch sa mierne zväčšila, ale stále nedosahuje pôvodné rozmery, kedysi druhého najväčšieho jazera v Afrike. Dôvodom sú menšie zrážky a väčšie využívanie vody človekom.
Memento (film)

Memento je americký psychologický triler, ktorý v roku 2000 natočil režisér Christopher Nolan, ktorý je zároveň aj autorom scenára. Celá kompozícia filmu je stavaná retrospektívne, takže film začína od konca a každá nasledujúca scéna končí tam, kde tá predošlá začala. Hlavnú rolu Leonarda stvárnil Guy Pearce.
Erika Jurinová

Ing. Erika Jurinová (* 31. august 1971, Trstená) je slovenská pedagogička a politička. V rokoch 20102018 bola poslankyňou NR SR za strany SaS a OĽaNO. Od roku 2017 pôsobí ako županka Žilinského kraja, stala prvou župankou na Slovensku vôbec.
Životopis.
Jurinová absolvovala stredoškolské vzdelanie v rokoch 19851989 na Strednej odevnej škole v Trenčíne. Následne v rokoch 19891994 vyštudovala odbor odevníctvo na Vysokej škole strojnej a textilnej v Liberci. Tu rovnako v rokoch 19931994 absolvovala aj doplňujúce pedagogické vzdelanie.
Po skončení štúdia pracovala v rokoch 19942002 ako učiteľka odborných predmetov na Spojenej škole v Námestove. Následne v rokoch 20032010 pôsobila ako vedúca redakcie v regionálnych novinách Oravsko v rámci spoločnosti regionPRESS s.r.o., patriacej Igorovi Matovičovi, od roku 2007 jeho manželke Pavlíne.
Politická kariéra.
Celoslovenské pôsobenie.
V parlamentných voľbách v roku 2010 bola zvolená vďaka preferenčným hlasom na kandidátke strany SaS spolu s ďalšími troma členmi občianskeho združenia (Igor Matovič, Martin Fecko a Jozef Viskupič) za poslankyňu Národnej rady Slovenskej republiky. Prekrúžkovala sa z stoštyridsiatehodeviateho na piate miesto na kandidátke strany. V októbri 2011 spoločne so stranou SaS nepodporila premiérku Ivetu Radičovú pri hlasovaní o eurovale, po ktorom vláda padla. Spolu s Matovičom, Feckom a Viskupičom bola členkou prípravného výboru a zakladajúcou členkou politickej strany OĽANO, ktorá vznikla v novembri 2011.
Po parlamentných voľbách v roku 2012 sa stala podpredsedníčkou parlamentu za hnutie OĽaNO. V roku 2016 bola opäť zvolená do Národnej rady a bola predsedníčkou Výboru NR SR pre ľudské práva a národnostné menšiny.
K 5. januáru 2018 sa vzdala poslaneckého mandátu kvôli zvoleniu za predsedníčku Žilinského kraja.
Pôsobenie v Žilinskom kraji.
Za stranu OĽaNO a s podporou SaS a KDH kandidovala na post predsedu Žilinského samosprávneho kraja v krajských voľbách v roku 2017. Vo voľbách porazila dovtedajšieho župana Juraja Blanára (Smer-SD) o takmer 14%. Získala 82 034 hlasov (43,67 %) a stala sa vôbec prvou župankou na Slovensku. V roku 2022 svoj post obhájila so ziskom 80 049 hlasov (32,04 %).
Kritika.
Erika Jurinová bola podrobená kritike za svoje ultrakonzervatívne postoje a činy ako napríklad pozvanie exorcistu do svojej kancelárie v Žilinskom samosprávnom kraji, alebo za hlasovanie za zákon, ktorý by znamenal odňatie slobody na 5 až 12 rokov pre ženy, ktoré by podstúpili umelé oplodnenie. Jurinová tiež vyjadrila v pléne parlamentu súhlas s poslancom Štefanom Kuffom, ktorý vo svojom vystúpení nazval homosexualitu perverznosťou, vyslovil sa proti ochrane homosexuálov a na ich adresu povedal, že by im bolo lepšie keby im zavesili mlynský kameň na krk a hodili ich do vody. Jurinová na toto vystúpenie reagovala slovami „súhlasím s tým čo hovoril“.
Martin Fecko

Ing. Martin Fecko (* 8. október 1962, Prešov) je slovenský politik, jeden zo zakladajúcich členov hnutia OBYČAJNÍ ĽUDIA a nezávislé osobnosti. V rokoch 2010-2020 pôsobil ako poslanec NR SR, pôvodne zvolený za stranu Sloboda a Solidarita, následne za OĽaNO. Od marca 2020 pracoval ako štátny tajomník na Ministerstve pôdohospodárstva a rozvoja vidieka SR až do júla 2021.
Politická kariéra.
V parlamentných voľbách v roku 2010 bol zvolený vďaka preferenčným hlasom na kandidátke strany SaS spolu s ďalšími troma členmi občianskeho združenia (Igor Matovič, Erika Jurinová a Jozef Viskupič) za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky. Prekrúžkoval sa zo 148. na šieste miesto na kandidátke strany.
Vo voľbách do NR SR v roku 2016 kandidoval na kandidátnej listine politického hnutia OĽaNO a bol zvolený so ziskom 8 928 prednostných hlasov (3,10 %, teda 16. miesto na kandidátnej listine OĽaNO). Bol overovateľom osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti NBÚ a členom výboru NR SR pre pôdohospodárstvo a životné prostredie.
Jozef Viskupič

Mgr. Jozef Viskupič (* 8. február 1976, Trnava) je súčasný predseda Trnavského samosprávneho kraja a bývalý poslanec NR SR. Po voľbách v roku 2010 pôsobil ako poslanec za stranu SaS. Vo volebnom období 2012 – 2016 pôsobil ako poslanec Národnej rady Slovenskej republiky za hnutie OĽaNO. Vo voľbách do VÚC 2017 sa stal županom Trnavského samosprávneho kraja. Pred vstupom do politiky pracoval ako projektový manažér v novinách regionPress. Od 12. júna 2024 je členom hnutia Progresívne Slovensko.
Politická kariéra.
V parlamentných voľbách v roku 2010 bol zvolený vďaka preferenčným hlasom na kandidátke strany SaS spolu s ďalšími troma členmi občianskeho združenia (Igor Matovič, Erika Jurinová a Martin Fecko) za poslanca Národnej rady Slovenskej republiky. Prekrúžkoval sa z stoštyridsiatehosiedmeho na siedme miesto na kandidátke strany.
Vo voľbách v roku 2012 obhájil svoju popularitu opätovným prekrúžkovaním sa z konca kandidátky OĽaNO, a patrí tak stabilne k najvýraznejším tváram hnutia. Viskupič vstúpil do povedomia verejnosti najmä tvrdými a nekompromisnými postojmi voči korupcii, oligarchii a politickej mafii ako takej. Jeho hlavným odborným zameraním je ekonomika, kultúra a zahraničná politika.
V roku 2016 sa stal poslancom NR SR. Bol zvolený za stranu OĽaNO. Kandidoval na 148. mieste. Dostal 23 621 platných prednostných hlasov. Bol členom osobitného kontrolného výboru NR SR na kontrolu činnosti NBÚ, overovateľom výboru NR SR pre európske záležitosti a podpredsedom výboru NR SR pre kultúru a médiá. K 5. januáru 2018 sa vzdal poslaneckého mandátu kvôli zvoleniu za predsedu Trnavského samosprávneho kraja. Po dlhoročnom pôsobení v strane OĽaNO sa 12. júna 2024 stal členom hnutia Progresívne Slovensko.
Krajské pôsobenie.
V krajských voľbách v novembri 2017 kandidoval za OĽaNO a s podporou SaS a KDH za predsedu Trnavského samosprávneho kraja. V jeho volebnom programe bolo okrem iného zavedenie nulového rozpočtu pre divadlo Jána Palárika či zavedenie rezidentského systému pre lekárov. Vo voľbách získal 48 584 hlasov (42,90%) a bol zvolený za predsedu. Úrad prijal od svojho predchodcu, Tibora Mikuša, 4. decembra 2017.
Jurina (priezvisko)

Jurina je slovenské priezvisko. Najrozšírenejšie je v Habovke (okres Tvrdošín), Kapišovej (okres Svidník) a Chtelnici (okres Piešťany). V Česku je najčastejšie v Prahe.
Známi nositelia.
Pozri v článku Jurina, Jurinová.
Jurinová

Jurinová je ženská podoba priezviska Jurina alebo Jurin, napr.:
Pavol Hrtus Jurina

Pavol Hrtus Jurina (* 1. október 1919, Klokočov – † 31. december 1994, Melbourne) bol slovenský spisovateľ, prekladateľ a učiteľ.
Zo života.
Pochádzal zo šiestich detí. Medzi rokmi 1939 – 1944 študoval na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave .
Jurinova jeseň.
Na jeho počesť je pomenovaná celoslovenská literárna súťaž duchovnej tvorby – Jurinova jeseň.
Verrazano-Narrows Bridge

Verrazano-Narrows Bridge je visutý most s dvojpodlažnou mostovkou, ktorý preklenuje prieliv The Narrows a spája časti mesta New York Staten Island a Brooklyn.
Most je pomenovaný po talianskom objaviteľovi Verrazzanovi, ktorý ako prvý Európan vplával cez prieliv The Narrows do New Yorského prístavu a rieky Hudson River. Po dokončení v 1964 mal most najdlhšie rozpätie mostného pola 1 298 m zo všetkých visutých mostov na svete. V súčasnosti (júl 2010) má ôsme najdlhšie rozpätie na svete a najdlhšie v USA. Od roku 1976 je štartovacím miestom Newyorského maratónu.
Výstavba začala v roku 1954 a most bol dokončený na dve etapy. V prvej etape sa 21. novembra 1964 dokončila vrchná časť dvojpodlažnej mostovky a 28. júna 1969 spodná časť. Okrem centrálneho mostného pola s dĺžkou 1 298,45 m sa na obidvoch stranách nachádzajú polia s dĺžkou 370,33 m. Celkovo tvorí visutá časť mosta dĺžku 1,6 km. Veže sú vysoké 207 m a sú v nich kotvené 4 hlavné nosné káble.
Most je dôležitou súčasťou miestnej dopravnej infraštruktúry. Prechádza ním diaľnica Interstate 278 celkovo s počtom 12 pruhov (3+3 každé podlažie). Denne prejde mostom približne 190 000 automobilov (2008).
Hečko (priezvisko)

Hečko je slovenské priezvisko. Najrozšírenejšie je v Trnave a v Bratislave.
Známi nositelia.
Pozri v článku Hečko.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Južná Amerika

Kvalifikácia v Južnej Amerike na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 sa konala v jednej desaťčlennej skupine, z ktorej postúpili 4 mužstvá priamo na MS a 1 mužstvo postúpilo do baráže so severoamerickým tímom. Tento rok to bol a severoamerický tím tento rok bola .
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 – Európa – Skupina 8

V 8. kvalifikačnej skupine o postup na Majstrovstvá sveta vo futbale 2010 hrali proti sebe , , , , Čierna Hora a Gruzínsko. Každý hral proti každému dvakrát, t. j. jeden zápas na domácom štadióne a druhý na súperovom. Víťazom skupiny sa stalo Taliansko. Druhé miesto obsadilo Írsko a posunulo sa do baráže o majstrovstvá sveta.
Peter Hečko

Peter Hečko (* 9. október 1949, Bratislava) je slovenský hudobný producent, scenárista, režisér, spevák a hudobný skladateľ. 
Rodina.
Peter Hečko je starší brat speváčky a výtvarníčky Júlie Hečkovej.
Mitsubishi 3000GT

Mitsubishi 3000GT alebo Mitsubishi GTO či Dodge Stealth je športový automobil vyrábaný automobilkou Mitsubishi Motors medzi rokmi 1990 až 2001. Názov GTO bol odvodený od dvojdverového kupé Mitsubishi Galant GTO, ktoré spoločnosť predávala začiatkom roku 1970.
Po úspešnej výstave konceptu HSR na Tokio Motor Show v roku 1989, Mitsubishi vyvinula nové GTO, ako technicky vyspelé športové kupé, ktoré by konkurovalo vozidlám Honda NSX, Mazda RX-7, Nissan 300ZX, Nissan Skyline R34 GT-R a Toyota Supra. Aj napriek tomu, že názov GTO bol používaný v Japonsku koncern mal obavy že názov GTO, ktorý nesú vysoko postavené vozidlá ako Ferrari 250 GTO alebo Pontiac GTO bude na japonskom aute. Dodge Stealth bol v roku 1991 požitý ako Pace car na pretekoch Indianapolis 500. Asociácia UAW však nepripustila fakt že Pace car bude japonské auto a tak prototyp nahradil Dodge Viper.
Prvá generácia (1990-1993).
Prvá generácia zahŕňala toho času veľa nových technológii napríklad permanentný pohon všetkých štyroch kolies, riadenie všetkých štyroch kolies, aktívne aerodynamické prvky ktoré predstavovali nastaviteľný predný a zadný spojler, športový alebo cestovný režim výfukov a elektronicky riadené odpruženie (ECS). Vzhľadovo auto obsahovalo vyklápacie svetlomety a nápadné vypukliny kapoty kvôli elektronicky riadenému odpruženiu.
Valentino Fashion Group

Valentino Fashion Group (VFG) S.p.A. do roku 2005 Italfashion S.p.A., je taliansky odevný koncern so sídlom v Miláne. Od roku 2007 je vlastníkom skupiny VFG, britská Private equity spoločnosť Permira.
História.
Spoločnosť Valentino Fashion Group sa etablovala ako holdingová spoločnosť v roku 2005, po rozdelení textilného koncernu Marzotto, na textilnú a odevno-konfekčnú sekciu a v tom istom roku bola sa zaknihovala aj na milánskej burze. 
Súčasnosť.
Do konzernu Valentino Fashion Group patria okrem vlajkovej lode skupiny, dizajnérskej značky Valentino Garavani Valentino, ďalšie módne značky prevažne pánskej módy, ako Principe, Portrait, Oxon a Lebole ako aj licenčné módne značky Marlboro Classics (pánske a dámske móda na voľný čas) a M Missoni (dámska móda). V roku 2007 vstúpila spoločnosť do módnej značky Proenza Schouler (dámska móda), ktorá patriacu pod koncern New Yorker.
Ignacio Coronel Villarreal

Ignacio Coronel Villarreal (* 1. február 1954, Canelas, Mexiko – † 29. júl 2010, Guadalajara), prezývaný Nacho Coronel bol jedným z najvplyvnejších mexických obchodníkov s drogami. Patril medzi popredných členov kartelu Sinaloa v Mexiku
Ignacio Coronel bol zodpovedný za pašovanie kokaínu prostredníctvom rybárskych lodí z Kolumbie do Mexika a do amerických štátov Texas a Arizona. Oblasť jeho vplyvu a drogových operácií zasahovala celé Spojené štáty, Mexiko a niekoľko ďalších krajín Európy, Strednej a Južnej Ameriky. V Mexiku bol známy ako "King of Crystal" pre jeho dominanciu vo výrobe metamfetamínu a v obchodovaní s ľuďmi. 
Vlády Spojených štátov a Mexika mali na Coronela vydané zatykače, pričom vláda Spojených štátov štátu ponúkala odmenu vo výške až 5 miliónov dolárov za informácie vedúce k jeho dolapeniu. 
Bol zabitý 29. júla 2010 v Guadalajare, pri prestrelke s mexickou armádou.
Honda NSX

Honda NSX (predávaný ako Acura NSX v Severnej Amerike) je športový automobil, ktorý v rokoch 1990 až 2005 vyrábala japonská automobilka Honda. Je vybavenú zadným náhonom, celohliníkovým benzínovým vidlicovým šesťvalcovým motorom umiestneným v strede s variabilným časovaním ventilov a systémom VTEC. Druhá generácia NSX debutovala ako koncept v roku 2012, vybavená V6 hybridným pohonom a jej vstup do sériovej výroby je schválený na rok 2015.
Prvá generácia (1990-2005).
V roku 1984 poverila taliansku dizajnérsku firmu Pininfarina aby vytvorila HP-X (Honda Pininfarina Xperimental), ktorý mal mať konfiguráciu s motorom C20A umiestneným v strede. Z konceptu HP-X sa vyvinul prototyp NS-X (New Sportscar eXperimental)
Dizajn karosérie špeciálne vyvinuli Okuyuma a Uehara po naštudovaní 360-stupňovej viditeľnosti z vnútra kokpitu stíhacieho lietadla F-16.
Epistyl

Epistyl (iné názvy: epistylión alebo epistylion; , ) môže byť:
Vladimírsky chrám

Vladimírsky chrám alebo Chrám Vladimírskej ikony Matky Božej () je pravoslávny chrám v Petrohrade na Vladimírskom prospekte. Ide o chrám s piatimi vežami, ktorý sa skladá z dvoch poschodí.
História.
Chrám bol vybudovaný v rokoch 1761 až 1769 v barokovom architektonickom štýle, ale nesie aj prvky nastupujúceho klasicizmu. Vybudovaný je podľa projektu talianskeho architekta Trezinniho, ale na jeho ďalšej stavbe participovali aj ďalší architekti. Interiér chrámu je vyzdobený nádherným ikonostasom a mozaikami. Farníkom tohto pravoslávneho chrámu bol počas posledných rokov svojho života aj svetoznámy ruský prozaik F.M. Dostojevskij, ktorého pobyt a pôsobenie pripomína pamätná tabuľa. V rokoch komunistickej diktatúry bol chrám cirkvi odobratý a slúžil ako sklad kníh pre Akadémiu vied.
Súčasnosť.
Chrám bol v roku 1990 vrátený Ruskej pravoslávnej cirkvi a opäť sa v ňom konajú bohoslužby. V roku 2000 získal štatút katedrály.