M1 Abrams

M1 Abrams je hlavný bojový tank () USA. Používaný Armádou Spojených štátov a United States Marine Corps v troch hlavných verziách nasadzovaných od roku 1980: M1, M1A1 a M1A2. Posledné verzie M1A2 majú nový pancier a elektroniku. M1 Abrams nahradil v americkej armáde tank M60 Patton.
Vznik a vývoj.
V roku 1963 podpísali Spojené štáty so Západným Nemeckom dohodu o spoločnom vývoji hlavného bojového tanku. Tento vývojový program niesol označenie MBT-70 a jeho výsledkom mal byť tank, ktorý by v USA nahradil M60 Patton zavedený len pred štyrmi rokmi. Cieľom programu bolo použiť najmodernejšie technológie na vytvorenie čo najlepšieho stroja. Výsledkom však bolo drahé vozidlo využívajúce nevyskúšané technológie. Štvornásobné náklady na vývoj a produkciu tanku však viedli k tomu, že v decembri 1971 bol program definitívne zrušený. Skúsenosti, ktoré si Nemci z tohto programu odniesli vyústili nakoniec do vývoja tanku Leopard 2.
Po fiasku programu MBT-70 americká armáda zmenila svoj prístup. Namiesto dopytovania vozidiel s najmodernejšou technológiou sa zamerala na vývoj cenovo dostupných vozidiel, ktoré budú dostatočne dobré na to, aby zabezpečili prevahu na bojisku, ale aby neboli také drahé ako MBT-70. A tak sa zrodil program M1. Prvé prototypy XM1 (predtým XM815) dodali Chrysler Defence a General Motors v roku 1976. Oba boli vyzbrojené 105mm kanónom M68, čo bol licenčne vyrábaný variant Royal Ordnance L7, jednej z najlepších zbraní NATO tej doby. Vozidlo firmy General Motors poháňal dieselový motor, zatiaľ čo prototyp od Chrysler Defense poháňal novovyvinutý turbínový motor. Chrysler mal veľa skúseností s navrhovaním turbín už od 50. rokov minulého storočia a bol presvedčený o vynikajúcich schopnostiach tohto nového typu pohonu. Tanky s turbínovým pohonom neboli žiadnou novinkou, niektoré z prvých pokusov sa datujú do druhej svetovej vojny, ale Abrams a sovietsky T-80 boli prvé tanky s týmto pohonom, ktoré sa začali sériovo vyrábať.
Po porovnávacích skúškach bol v novembri 1976 ako budúci tank americkej armády vybraný Chrysler XM1. Bol pomenovaný po generálovi Creightonovi Abramsovi, ktorý velil americkým ozbrojeným silám v druhej svetovej vojne aj vo vojne vo Vietname. Výroba prebiehala od roku 1979 a doteraz bolo vyrobených okolo 10 tisíc hlavných bojových tankov Abrams rôznych verzií.
Konštrukcia.
M1 Abrams je klasický hlavný bojový tank so 4-člennou posádkou (veliteľ, strelec, nabíjač a vodič). Jeho hmotnosť sa pohybuje od 54 ton (pôvodná M1) do 62 ton (verzia M1A2). S kanónom nasmerovaným dopredu je tank dlhý 9,77 metra. Na šírku má 3,66 metra a na výšku 2,44 metra.
Ochrana a vybavenie.
Hlavným vylepšením nového tanku oproti jeho predchodcovi bolo pancierovanie typu Chobham. Americký vývoj tohto typu panciera siaha do roku 1973, keď zástupcovia Chrysleru a General Motors navštívili Spojené kráľovstvo, kde boli svedkami jeho výrobného procesu. Táto skúsenosť viedla k veľkým zmenám v konštrukcii oboch prototypov. Americký vojenský historik Steven Zaloga odhaduje, že ochrana čelného panciera základných Abramsov sa rovná 350 mm RHAe proti kinetickým nábojom a 700 mm RHAe proti HEAT nábojom. V neskorších verziách Abramsu bola už aj tak značná ochrana posilnená zavedením pancierových prvkov s ochudobneným uránom (počnúc od roku 1988 a verzie M1A1). To zvýšilo jeho ochranu až na 600 mm RHAe proti kinetickým nábojom a 1300 mm RHAe proti HEAT nábojom. Exportné varianty Abramsu sú zvyčajne bez prvkov z ochudobneného uránu. Najnovší prvok ochrany zahŕňa súpravu Explosive Reactive Armor (súčasť súpravy Tank Urban Survival Kit), ktorá robí vozidlo odolnejšie v mestskom prostredí pri strete so zbraňami typu RPG.
Abrams môže byť tiež vybavený systémom aktívnej ochrany soft-kill (AN/VLQ-6 Missile Countermeasure Device), ktorý ruší navádzací systém určitých typov riadených striel vysielaním silného infračerveného signálu. Vnútorná konštrukcia Abramsu zaisťuje maximálnu bezpečnosť posádky tým, že munícia je uložená v oddelom priestore za pancierovanou prepážkou. Posádka tak môže prežiť aj explóziu munície počas zásahu, pretože sila výbuchu je nasmerovaná von.
Výzbroj.
Prvá verzia Abrams bola vyzbrojená 105 mm kanónom M68, čo je kópia British Royal Ordnance L7. Hoci ide o účinnú zbraň, potreba zvýšiť palebnú silu pri konfrontácii s pokročilými sovietskymi konštrukciami viedla koncom osemdesiatych rokov k jej nahradeniu nemeckým ručne nabíjaným kanónom kalibru 120 mm L/44 s hladkým vývrtom. V Abramse bol kanón označený ako M256 a dodnes zostáva hlavnou výzbrojou tanku. Dokáže strieľať nielen kinetické (APFSDS), ale aj viacúčelové HEAT náboje, ktoré je možné použiť aj proti mäkkým cieľom.
Náboj M829 (typ APFSDS) bol zavedený s cieľom zničiť aj najmodernejšie dobové sovietske tanky. M829A4 je údajne schopný zničiť akýkoľvek hlavný bojový tank, ktorý je v súčasnosti zavedený alebo sa objaví v blízkej budúcnosti. Ďalším z arzenálu tanku je náboj M1028, ktorý bol vyvinutý po vojne v Iraku. Je absolútne smrtiaci pre pechotu a mäkké ciele na vzdialenosť až 600 metrov.
Okrem hlavného kanónu je Abrams vybavený tromi guľometmi – Browningom M2 na vrchu veže pred poklopom veliteľa, 7,62 mm M240 pri poklope nakladača a koaxiálnym 7,62 mm M240. Ďalší diaľkovo ovládaný ťažký guľomet systému CROWS je možné pridať k veži ako súčasť súpravy TUSK.
Mobilita.
Abrams je poháňaný plynovou turbínou Honeywell AGT-1500 s výkonom 1500 k a šesťstupňovou automatickou prevodovkou Allison X-1100-3B Hydro-Kinetic. Tento motor umožňuje Abramsu ísť rýchlosťou až 72 km/h na spevnenom povrchu alebo 48 km/h v teréne. Turbína môže bežať na viacero druhov palív vrátane petroleja, nafty alebo benzínu – táto schopnosť bola implementovaná s cieľom zjednodušiť logistické požiadavky. Najbežnejšie používaným palivom v americkej armáde je JP-8, zatiaľ čo austrálske tanky Abrams jazdia na naftu. Nevýhodou tohto typu motora je spotreba paliva, ktorá je o niečo vyššia ako pri dieselových motoroch rovnakého výkonu.