Július Schubert

Július Schubert, v niektorých zdrojoch uvádzaný ako Július Šubert, maďarsky Schubert Gyula (* 12. december 1922 Budapešť, Maďarsko – † 4. máj 1949, Turín, Taliansko) bol slovenský futbalista, reprezentant Československa.
Kariéra.
Július Schubert sa narodil v Budapešti, jeho matka pochádzala zo Zemplína, obaja rodičia zahynuli pri bombardovaní hlavného mesta Maďarska. S futbalom začínal ako 12-ročný v žiackom mužstve Kőbányai AC, neskôr hral za dorast KTK Kőbányai a vo veku 16 rokov už hral v III. lige. Po dvoch rokoch prestúpil do druholigového mužstva Ganz TE, ktoré obsadilo v sezóne 1942/43 3. miesto vo svojej skupine a o rok neskôr bolo na druhej priečke. V dôsledku vojnových udalostí sa na jeseň roku 1944 hrala improvizovaná ligová súťaž, v ktorej štartovali len budapeštianske kluby, vrátane Ganz TE. Mužstvo odohralo v zostave s Schubertom a mladým Ladislavom Kubalom prvý ligový zápas 1. októbra 1944 proti mužstvu Elektromosu. Pri prehre 1:3 bol jediným strelcom domácich Schubert, v skrátenej lige strelil v ôsmich zápasoch štyri góly. 
V sezóne 1945/46 už ako hráč klubu Kőbányai Barátság strelil 34 gólov, no tento výkon mu stačil „len“ na umiestnenie v prvej desiatke najlepších strelcov ligy. Maďarská liga mala v tom období výnimočných kanonierov, kráľom strelcov sa stal Ferenc Deák s neuveriteľným počtom 66 gólov, čo je absolútny rekord v histórii európskych ligových súťaží! Druhý v poradí Gyula Zsengellér mal na konte 51 gólov, vtedy len 19-ročný Ferenc Puskás 36 gólov . Schubert dokázal v dvoch zápasoch streliť po štyri góly, proti mužstvám Szentlőrinci (4:3) a Dózsa MaDISz (8:2) . 14. apríla 1946 reprezentoval výber Budapešti v medzimestskom stretnutí s Viedňou (1:1) . 
V roku 1946 prestúpil do ŠK Bratislava, v rámci presídľovacej akcie medzi Československom a Maďarskom prišli do mužstva aj ďalší repatrianti Ladislav Kubala, Rudolf Ilovszky a Ferenc Procenko. V belasom drese sa prvý krát predstavil 11. júla 1946 v prípravnom zápase s poľskou Cracoviou (5:0). Prvý ligový zápas odohral proti SK Kladno, prvý ligový gól strelil pri vysokom víťazstve 6:1 nad SK Libeň. V sezóne 1947/48 bol s 11 gólmi druhým najlepším strelcom mužstva, viac gólov ako on strelil len Gejza Šimanský (16). Pekné úspechy dosahoval ŠK Bratislava na medzinárodnej scéne, reprezentáciu Rakúska rozdrvili 6:1 (Schubert dal gól z 11 m) , majstra ZSSR CDKA Moskva porazili 3:2 (Schubert vyrovnal na 2:2 zblízka prízemnou strelou). Najčastejšie hral útok v zložení Gürtler, Kubala, Forejt, Schubert, Šimanský. 
Schubert reprezentoval raz výber Slovenska proti výberu Stredného Poľska (5:1) a päťkrát výber Bratislavy v medzimestských stretnutiach s výbermi Viedne, Brna, Lodže a okresu Zaglebie.
Schubert sa zúčastnil na historickom zájazde klubu do Mexika a USA, k úspešnej bilancii turné prispel siedmimi gólmi . V zápase s mužstvom Veracruz utrpel zranenie nohy a kvôli následným komplikáciám po návrate zo zámoria šesť týždňov nehral. Po odchode Kubalu z ŠK Bratislava chcel Schubert odísť do Ferencvárosu, nakoniec sa jeho novým pôsobiskom stalo Taliansko. S Bratislavou sa rozlúčil 7. novembra 1948 v zápase proti Trnave (0:1). Na sklonku roka 1948 odcestoval do Turína podpísať zmluvu s FC Turín . Do tímu nazývaného "Grande Torino" (Veľký Turín) ho angažoval prezident klubu Ferruccio Novo.
Turínčania nemali v 40. rokoch 20. storočia v talianskej lige konkurenciu. V rokoch 1943, 1946, 1947 a 1948 získali štyri majstrovské tituly v sérii a v rozbehnutej sezóne 1948/49 kráčali za ďalším titulom. Mužstvo tvorilo základ reprezentácie Talianska, 11. mája 1947 nastúpilo proti Maďarsku až desať hráčov Turína . Najväčšou hviezdou tímu bol Valentino Mazzola. Schubert v silnej konkurencii nedostal veľa príležitostí, väčšinou sa striedal na ľavom krídle s Francom Ossolom. V granátovo-červenom drese Turínčanov odohral päť zápasov s jedným gólovým zápisom. V Serii A debutoval 6. januára 1949 v zápase 19. kola s Palermom (2:2), svoj jediný gól strelil o tri dni neskôr mužstvu Pro Patria, pri výsledku 1:0 to bol víťazný gól . V 21. kole 16. januára 1949 vyhralo Torino 2:0 nad Atalantou, v tomto zápase si zahral proti svojmu bývalému spoluhráčovi z ŠK Bratislava Júliusovi Korostelevovi. Posledný zápas odohral Schubert 30. apríla 1949 na ihrisku Interu Miláno (0:0). Žiaľ, bol to zároveň posledný zápas tohto skvelého mužstva na talianskej pôde.
4. mája 1949 sa mužstvo Torina vracalo z Lisabonu, kde odohralo priateľský zápas s Benficou. Pri návrate došlo k leteckému nešťastiu, po náraze do Baziliky Suprega na predmestí Turína zahynulo 18 hráčov tímu a 13 členov posádky . Životná púť Júliusa Schuberta sa skončila vo veku 26 rokov; Schubert bol jediným zo zahynutých hráčov, ktorý nevysvetliteľne nemal počas pohrebu v Turíne prítomnosť príbuzných a priateľov, rovnako ako sa ešte žiadny príbuzný neaktivoval pre prípadnú repatriáciu jeho tela; v dôsledku toho bol pochovaný na monumentálnom cintoríne v Turíne spolu so 7 jeho padlými kamarátmi. Schubertov príbeh spracoval Domenico Beccaria v knihe"“Come nuvole nel vento. Il Grande Torino di Julius Schubert”" ("Ako mraky vo vetre. Veľký Turín Júliusa Schuberta") . 
Július Schubert bol po Júliusovi Korostelevovi, Jánovi Arpášovi a Jánovi Chavkovi štvrtým Slovákom, ktorý si zahral v Serii A a zároveň prvým slovenským futbalistom s majstrovským titulom v elitnej európskej lige. Slovenský futbal čakal na ďalšieho majstra Talianska dlhých 71 rokov, v sezóne 2020/21 sa ním stal Milan Škriniar, hráč Interu Miláno.
Reprezentačná kariéra.
Prvú príležitosť reprezentovať dostal 18. apríla 1948, keď nastúpil za B-mužstvo Československa proti Luxembursku. Rýchly a nebezpečne strieľajúci Schubert bol najlepším hráčom na ihrisku, k víťazstvu 4:2 prispel dvomi gólmi, najskôr otvoril skóre po prihrávke Peška a v druhom polčase po sólovom úniku zvýšil na 4:0 . V A-mužstve Československa odohral dva zápasy, debutoval 23. mája 1948 v Budapešti proti Maďarsku. V omladenom tíme nastúpilo proti silnému súperovi päť nováčikov, útok hral v zložení Kokštein, Rýgr, Malatinský, Schubert a Klimek. Schubert sa presadil gólom, po prihrávke Malatinského vbehol do šestnástky a strelou do pravého horného rohu brány znížil stav zápasu na 1:2 . Druhý štart si pripísal 31. októbra 1948 v Bratislave s Rakúskom (3:1). Bol to vôbec prvý zápas čs. reprezentácie na Tehelnom poli. Po Schubertovom úniku po ľavej strane a centrovanej prihrávke Hlaváček uzavrel skóre zápasu na 3:1 .