burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Orol malý

Orol malý (iné názvy: orlík, orol myšiakovitý; "Hieraaetus pennatus" synonymum "Aquila pennata") je dravec z čeľade jastrabovitých. Žije v lesostepiach hraničiacich s listnatými lesmi južnej palearktídy. Na Slovensku hniezdil najmä na východnom Slovensku. Po roku 1991 už nebolo hniezdenie preukázané. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov orol malý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia má neznámy trend, miestami populácia klesá kvôli lesnej ťažbe, vyrušovaniu či prenasledovaniu a aj z toho dôvodu, že má k dispozícii menej koristi. U európskej populácii bol zaznamenaný vzostup.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 0 - 6. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje vykazujú "výrazný pokles" viac ako o 50%. Posledný doklad o hniezdení pochádza z roku 1991, odvtedy sa objavuje len zriedkavo, Faunistická komisia uznala pozorovanie svetlého jedinca dňa 3. júna 2017 na lokalite Pleš, zdokumentované fotograficky. 
Ekosozologický status v roku 1995 "E" - ohrozený druh. V roku 1998 "CR:A1c,B1,D", "CR" - kriticky ohrozený. V roku 2001 "CR" - kriticky ohrozený. V roku 2014 CR C2a(i,ii) ; D - kriticky ohrozený. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "R" - vzácny druh.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 5990 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Orol stepný (Aquila nipalensis)

Orol stepný alebo orol bronzový (lat. "Aquila nipalensis") je dravec z čeľade jastrabovitých. Rozšírený je v južnej časti palearktickej oblasti a v orientálnej oblasti. Uprednostňuje otvorenú krajinu, najmä step. Zo Slovenska je do roku 1999 známych 6 výskytov. Po roku 2000 pribudli ďalšie: jedno pozorovanie Faunistická komisia neuznala, akceptovaný bol výskyt 19.8.2010 pri Zemplínskom Klečenove a pozorovanie z 15.7.2016 je v riešení.
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov orol stepný patrí medzi ohrozené druhy, celková populácia klesá, počet párov sa odhaduje na menej ako 37000, dôvodom je najmä strata biotopov, premene stepí na polia, prenasledovanie a kolízie s elektrickým vedením. Európska populácia poklesla za obdobie troch generácií (49,8 rokov) o 80%, keďže tvorí len malý podiel celkového areálu rozšírenia, predpoklad trendu na celé územie rozšírenia bol odhadnutý pomocou stavov v rokoch 19772011 a 20132015 na pokles o 58,6%.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 3220 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Orol bronzový (Aquila rapax)

Orol bronzový alebo orol stepný (lat. "Aquila rapax") je dravec z čeľade jastrabovitých. Je rozšírený v Afrike južne od Sahary a v Indii, kde obýva škálu biotopov od lesnatých saván až po polopúšte. Živý sa menšími stavovcami, hmyzom a zdochlinami. Vo svojom areáli rozšírenia je to stály vták, prispôsobivý bežný druh. Donedávna sa uvádzalo, že orol bronzový a orol stepný je jeden druh. Na základe výskumov genetickej príbuznosti sa potvrdilo, že sú to dva rôzne druhy. 
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov orol bronzový patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 3220 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Čaplička vlasatá

Čaplička vlasatá (iné názvy: volavka vlasavá, volavica vlasatá, volavka vlasatá;lat. "Ardeola ralloides") je druh z čeľade volavkovité. Obýva juhozápadnú palearktickú a etiópsku oblasť kde hniezdi v krovinatých sladkovodných močiaroch. Na Slovensku je to veľmi vzácny hniezdič, hniezdenie bolo dokázané v 0,5 % mapovacích kvadrátov, počas obdobia migrácie v 5,60 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov čaplička vlasatá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia má neznámy trend, v Európe je populácia stabilná.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 0 - 5. Druh je "fluktujúci", územie na ktorom sa vyskytuje je "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 "E" - ohrozený druh. V roku 1998 "EN:B3c", "EN" - ohrozený. V roku 2001 "EN" - ohrozený.V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný. Čaplička vlasatá je jeden z 15. nehodnotených druhov, z niektorého z nasledujúcich dôvodov: o ktorých pravidelnom hniezdení u nás existujú údaje z menej ako 10 posledných rokov, sú v štádiu rozširovania areálu, hniezdia alebo hniezdili u nás len sporadicky alebo ojedinele. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" - zraniteľný druh. 
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 3220 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Hltavka chochlatá

Hltavka chochlatá (iné názvy: volavka chochlatá, volavka chocholatá;lat. "Bubulcus ibis") je druh z čeľade volavkovité. Je to celosvetovo rozšírený druh, obýva všetky kontinenty okrem Antarktídy. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov hltavka chochlatá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, Európska populácia má klesajúci trend, rýchlosť klesania je 25% za obdobie troch generácií (24,3 roka). V severnej Amerike za obdobie 40 rokov zaznamenali malý, štatisticky nevýznamný pokles. Prieskum pokrýval menej ako 50% severoamerickej populácie.
Výskyt a stav na Slovensku.
Na Slovensku pribúdajú pozorovania od konca 90-tych rokov. V tom období stúpol počet hlásení záletov do strednej Európy. V online zozname najnovších vzácnych ornitologických pozorovaní existuje viacero údajov, väčšinou všetko z lokality Senné rybníky - jedno pozorovanie z roku 2010, štyri pozorovania z roku 2016, jedno z roku 2017 a jedno z roku 2018. Výnimkou je záznam z Jakubovských rybníkov z roku 2017. 
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Kamenár strakatý

Kamenár strakatý alebo kameniarik malý ("Arenaria interpres") druh vtáka z čeľade slukovité ("Scolopacidae"). Je rozšírený na morskom pobreží v tundre holarktídy. Cez Slovensko pravidelne migruje na jar najmä v máji a na jeseň v septembri. Najskoršie jarné pozorovanie pochádza zo dňa 29. apríla 1986 a najneskoršie zo 14. júna 1991. Jesenná migrácia začína už v auguste. Najčastejšie pozorovania sú z bahnitých kamenitých brehov vodných nádrží, rybníkov a riek. Migrujú jednotlivo alebo v malých skupinkách. Najväčší kŕdlik mal 20 jedincov dňa 25. augusta 1993. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kamenár strakatý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci. V severnej Amerike jeho stavy stúpajú, kým Európska populácia klesla o 25% za obdobie troch generácií (21.9 rokov).
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Chochlačka sivá

Chochlačka sivá alebo chochlačka červenohlavá (lat. "Aythya ferina") je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírená v palearktíde od Írska po Bajkalské jazero. V Európe hniezdi 35% a zimuje 40% celkovej populácie. Na Slovensku preukázane hniezdi v 12,80 % mapovacích kvadrátov, počas migrácie sa vyskytuje na celom území, zimovanie bolo zistené na 24 % mapovacích kvadrátov. Je chránená. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov chochlačka sivá patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, európska populácia poklesla za obdobie troch generácií (22.8 roka) o 3049%, rovnako aj počty na zimoviská. 
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 500 – 1 000, zimujúcich jedincov 2 000 – 15 000. Najvyšší celkový počet zimujúcich na rieke Dunaj bol 13709. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytovala vykazovali "mierny nárast" o 20 do 50 %. Ekosozologický status v roku 1995 žiadny. V roku 1998 "NE" – nehodnotený druh podľa uvedených kritérií z viacerých dôvodov. V roku 2001 "NE" - nehodnotený. Európsky ochranársky status "SPEC4" – druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 bol 300500 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20002012) bol "klesajúci", z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802012) bol "stúpajúci". Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov bola "stabilná", z pohľadu dlhodobého trendu bola "klesajúca". V roku 2014 LC - menej dotknutý. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 300500 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20072018) i dlhodobý trendu od roku 1980 (19802018) boli "klesajúce". Veľkosť územia na ktorom hniezdil za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola "stabilná".
Biotop.
V minulosti obývala slatinné až slané jazerá v stepiach. Rozšírila sa na západ. Na Slovensku hniezdi na nížinách od 100 - v rybníkoch a močiaroch s porastom trstiny a pálky. V období migrácie sa objavuje na celom území a zimuje vo veľkých kŕdľoch na Dunaji a iných riekach.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Chochlačka morská

Chochlačka morská (lat. "Aythya marila") je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírená v celej holarktíde. Hniezdi na mokradiach v tundre. V Európe zimuje na pobreží Baltského, Severného, Jadranského, Čierneho a Kaspického mora. Na Slovensko zalieta iba zriedkavo, najmä počas obdobia jesennej migrácie v mesiacoch november a december. Ako zimný hosť bola zistená v 6,30 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov chochlačka morská patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, európska populácia klesá rýchlosťou 25% za obdobie troch generácií (24,6 rokov). V severnej Amerike stavy v rokoch 19742011 významne stúpli.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 10 – 30. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. Európsky ochranársky status "SPEC3" – druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "L" – lokalizovaný.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Hlaholka severská

Hlaholka severská (iné názvy: hohoľ obyčajný, hlaholka obyčajná lat. "Bucephala clangula") je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírená v oblasti ihličnatých lesov holarktickej oblasti. Cez Slovensko migruje v menšom rozsahu i zimuje. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov hlaholka severská patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková a európska populácia sú stabilné, v severnej Amerike bol za posledných 40 rokov zaznamenaný mierny nárast.
Výskyt a stav na Slovensku.
Hlaholka severská migruje cez Slovensko najmä v marci a v apríli. Bola zistená takmer na celom území. V zime bola potvrdená na 26,10 % mapovacích kvadrátov.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 3 000 – 7 000. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Ľadovka dlhochvostá

Ľadovka dlhochvostá alebo kačica ľadová (lat. "Clangula hyemalis") je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírená v celej holarktickej oblasti, hniezdi mimo tundry, v Európe zimuje hlavne v Baltickom mori. Na Slovensku je zaraďovaný medzi vzácne migranty a zimuje v 6,30 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov ľadovka dlhochvostá patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci. Porovnanie výsledkov zimného sčítania zimujúcich ľadoviek v Baltickom mori v zime 19921993 s výsledkami v sčítaní v zime 20072009 ukázalo prudký pokles zo 4 720 000 na 1 486 000 jedincov. Vo statných územiach rozšírenia druhu nie sú jasné trendy populácie. Pre to je ťažko určiť globálny trend, pre zimujúce populácie je na základe týchto zistení odhadovaný pokles pre obdobie 27 rokov (tri generácie, 19932020) o 3049%.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 – 20. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Kamenárka strakatá

Kamenárka strakatá alebo kačica strakatá (lat. "Histrionicus histrionicus") je druh z čeľade kačicovité. Obýva Holarktídu, hniezdi pri polárnom kruhu. Zo Slovenska sú známe tri pozorovania pri rieke Morave a na Dunaji. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kamenárka strakatá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, európska populácia má neznámy trend, v severnej Amerike bol zaznamenaný v období 40 rokov štatisticky málo významný nárast.
Výskyt a stav na Slovensku.
Len výnimočne zalieta do strednej Európy, na Slovensku je to veľmi zriedkavý hosť. Z troch známych záletov bol prvý 28. februára 1867, keď bol jeden samec chytený pri Holíči a uložený v Prírodovednom múzeu vo Viedni. Druhé pozorovanie je tiež blízko rieky Moravy zo štrkoviska Adamov (Gbely), kde dňa 28. novembra 1991 boli pozorované tri jedince a tretí prípad je pozorovanie páru na Dunaji pri obci Sap. Pár sa zdržoval na lokalite od 24. novembra 1991 do 10. januára 1992. Samica bola zastrelená a samec už potom viac nebol videný.
Nie je žiaden novší záznam v online zozname vzácnych ornitologických pozorovaní ani v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia.
Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998 a 2001 žiadny.
Európsky ochranársky status "SPEC3" – druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" – zraniteľný druh.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Kačica strakatá

Kačica strakatá môže byť:
Potápnica bielohlavá

Potápnica bielohlavá (lat. "Oxyura leucocephala") je druh z čeľade kačicovité. Obýva centrálnu a juhozápadnú Palearktídu. Do roku 1977 hniezdila aj v Maďarsku a do roku 1986 v Rumunsku. Na Slovensku sú známe dve pozorovania do roku 1980 a po roku 2000 výskyt na jednej lokalite v roku 2015. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov potápnica bielohlavá patrí medzi ohrozené druhy, celková populácia má klesajúci trend, v rokoch 20052013 bol zaznamenaný pokles o 34%, čo sa rovná 61,3% za obdobie troch generácií (18 rokov). Zimné výskyty naznačujú, že skutočný stav populácie nie je presne známy a pokiaľ sa nepotvrdia novšie skutočnosti, predbežne ostáva zaradená ako ohrozená s vypočítaným poklesom za obdobie troch generácií o 5079%.
Výskyt a stav na Slovensku.
Najstarší publikovaný výskyt zo Slovenska pochádza z roku 1857, kedy jednu potápnicu bielohlavú chytili v zariadení na odchyt kačíc pri Holíči. Z 20. storočia existuje pozorovanie jednej nedospelej potápnice zo Sĺňavy pri Piešťanoch, ktorá tu bola pozorovaná od 22. februára do 9. marca 1974. V online zozname vzácnych ornitologických pozorovaní sú tri záznamy z Dunaja z lokality Hrušovská zdrž od 19. januára do 5. februára 2015.
Ekosozologický status v rokoch 1995, 1998,2001 a 2014 žiadny. Európsky ochranársky status "SPEC1" - druhy vyskytujúce sa v Európe, vyžadujúce celosvetovú ochranu ako globálne ohrozené. Stupeň ohrozenia "E" - ohrozený druh.
DPS

DPS môže byť:
Kosatínský viklan

Kosatínský viklan je veľký kamenný blok, ktorý sa nachádza neďaleko obce Boudy na Písecku a prírodnej pamiatky Malý Kosatín. Viklan leží na vrchole prirodzeného kamenného radu v lese na kopci Malý Kosatín (). Horný žulový balvan je vysoký 1,1 metra s pôdorysom 2,6 x 2,1 metra a spodného balvanu sa dotýka iba malou plochou a pri dotyku sa pohybuje. Miestni ľudia ho kedysi nazývali "„hejbací kámen“".
História.
V okolí viklana, v prvej polovici 20. storočia, robil archeologický prieskum známy český archeológ Bedřich Dubský. Boli tu nájdené stopy z obdobia staršej doby železnej. Z rovnakého obdobia ako neďaleké, asi 100 m východne vzdialené, mohyly z halštatského obdobia.
Turizmus.
Vikan je prístupný po neudržiavanej ceste medzi obcami Pohoří a Boudy neďaleko Alšovej náučnej stezky vedúcej z Mirotíc do Čimelíc.
International Association of Dental Students

International Association of Dental Students (IADS, doslova "Svetová asociácia študentov zubného lekárstva") je mimovládna organizácia, ktorá reprezentuje študentov zubného lekárstva na celom svete. Bola založená v septembri 1951 počas prvého Valného zhromaždenia, ktoré sa uskutočnilo v Kodani v Dánsku. Aktuálne sa jej základňa nachádza na rovnakom mieste ako základňa Svetovej komory zubných lekárov (FDI) v Ženeve vo Švajčiarsku. IADS sa usiluje o excelenciu vo výučbovej a výskumnej sfére prostredníctvom medzinárodných projektov.
Kajka morská

Kajka morská alebo kajka obyčajná (lat. "Somateria mollissima") je druh z čeľade kačicovité. Hniezdi v kolóniách na morskom pobreží v celej holarktíde. Na Slovensku v malých počtoch zimuje a migruje na veľkých vodných plochách a riekach. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kajka morská patrí medzi takmer ohrozené druhy, celková populácia pomerne rýchlo klesá.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 – 5. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 1380 € (Vyhláška MŽP č. 579/2008 Z.z.).
Kazarka hrdzavá

Kazarka hrdzavá (iné názvy hus červená, húska hrdzavá lat. "Tadorna ferruginea") je druh z čeľade kačicovité. Obýva južnú palearktídu od Grécka po Čínu. Na hniezdenie potrebuje nory, preto vyhľadáva piesčité miesta na morskom pobreží, pri sladkovodných a brakických jazerách. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kazarka hrdzavá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej ani Európskej populácie nie je známy.
Výskyt a stav na Slovensku.
Na Slovensku bola zaznamenaná v rokoch 1980 – 1999 iba 3-krát. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" - nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998, 2001 a 2014 žiadny. V 21. storočí stúpa počet záznamov. V rokoch 2002 a 2003 boli uznané štyri pozorovania, v rokoch 2004 a 2005 boli zaznamenané tri prípady výskytu krotkých jedincov, pravdepodobne úlety z ľudskej opatery.. V roku 2011 bolo jedno pozorovanie a v roku 2013 štyri výskyty. Z roku 2015 pochádza len jedno pozorovanie chovaného jedinca Rybárskom dvore (vodná nádrž Sĺňava). Aktuálne výskyty a diskusie sú k dispozícii v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia alebo v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii.
Európsky ochranársky status je "SPEC3" – druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" – zraniteľný druh.
Kazarka pestrá

Kazarka pestrá (iné názvy hus morská, húska pestrá; lat. "Tadorna tadorna") je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírená na bahnitom pobreží a v lagúnach morí a Atlantického oceánu v južnej a západnej Palearktíde. Širi sa do vnútrozemia. Na Slovensku sa pravidelnejšie objavuje na jar, menej na jeseň a v zime, v roku 2006 bolo zistené prvé hniezdenie v mokradi pri rieke Morave. V okolitých štátoch Slovenska už zahniezdila v Rakúsku, v Česku a v Maďarsku. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kazarka pestrá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je hodnotený ako stúpajúci. V niektorých oblastiach trend nie je známy, v Európe stavy narastajú.
Výskyt a stav na Slovensku.
V rokoch mapovania od 1980 do 1999 bola v zime zistená na 2,80 % mapovacích kvadrátov. Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 – 30. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V rokoch 1998 a 2001 žiadny. V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný. Kazarka pestrá je jeden z 15. nehodnotených druhov, z niektorého z nasledujúcich dôvodov: o ktorých pravidelnom hniezdení u nás existujú údaje z menej ako 10 posledných rokov, sú v štádiu rozširovania areálu, hniezdia alebo hniezdili u nás len sporadicky alebo ojedinele. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Piata správa Faunistickej komisie pre ornitológiu konštatuje v roku 2005 že kazarke pestrej sa zvyšujú populácie v okolitých krajinách a preto sa na Slovensku v posledných rokoch každoročne objavuje, v roku 2006 sa podarilo doložiť hniezdenie. Aktuálne výskyty a diskusie sú k dispozícii v zozname vzácnych a zriedkavých druhov vtákov databázového systému Birding Slovakia alebo v zozname vzácnych ornitologických pozorovaní podliehajúcich hláseniu Faunistickej komisii.
Turpan tmavý

Turpan tmavý alebo kačica tmavá (lat. "Melanitta fusca") je druh z čeľade kačicovité. Je rozšírený v celej holarktíde. Podľa niektorých autorov je severoamerický poddruh "Melanitta fusca deglandi" samostatný druh "Melanitta deglandi". Hniezdne prostredie sú sladké a brakické vody v lesoch. Na morskom pobreží zimuje. Zalieta pritom aj do vnútrozemia. Na Slovensku patrí medzi zriedkavých migrantov a zimujúci bol zistený na 9,80 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov turpan tmavý patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci. Najvýznamnejším zimoviskom druhu je Baltické more. Tu zimovalo v rokoch 19921993 približne 93% svetovej populácie a odvtedy stavy zimujúcich tu poklesli o 60% čo znamená prepočítane na obdobie troch generácií (23 rokov) pokles o 77%. Podobný dlhodobý pokles hlásili aj z iných pravidelne skúmaných lokalít, zimovísk aj hniezdisk. Podľa výsledkov z prepočtov v roku 2015 rýchlosť poklesu spomalila na hodnotu 3049% / 3 generácie.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 10 – 50. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 žiadny. Európsky ochranársky status "SPEC3" - druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "L" - lokalizovaný.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Turpan čierny

Turpan čierny alebo kačica čierna (lat. "Melanitta nigra") je druh z čeľade kačicovité. Obýva tundru a tajgu Holarktídy, kde sa zdržuje na brehoch stojacich a pomaly tečúcich vôd. Na Slovensku je vzácny zimný hosť a migrant. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov turpan čierny patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie nie je známy. Existujú viaceré práce s protichodnými výsledkami. Podľa porovnania počtov zimujúcich turpanov čiernych v Baltickom mori z dvoch výskumov a to v rokoch 19881993 a 20072009 vychádza pokles 55 % za obdobie troch generácií. Iné prieskumy v Škandinávii vykazujú stabilné stavy ale aj mierny nárast.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet zimujúcich jedincov 0 – 15. Ekosozologický status v roku 1995 "Im" – nezaradený migrant, resp. nehniezdič. V roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 žiadny. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 920 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Kněz u Hrazan

Kněz u Hrazan je prírodná pamiatka ev. č. 998, v lese približne 0,5 km severne od obce Hrazany v okrese Písek, ktorá je chránená kvôli kamennému poľu, tvorenému balvanmi rôznych veľkostí s rozsiahlymi skalnými misami. Oblasť bola pomenovaná po najväčšom balvane v oblasti, ktorý sa lokálne nazýva "Kněz". Okrem kamenného poľa sa tu nachádza aj zmiešaný les, ktorý sa rozkladá na celom území pamiatky. Pamiatka spadá pod správu AOPK České Budějovice.
Oblasť geologicky patrí do Českého masívu, konkrétnejšie do moldanubika. Žulové balvany vznikli dvojfázovo, v treťohorách došlo k obnaženiu žulových jadier zo zvetranej horniny a následne potom vo štvrtohorách k sformovaniu mís s odtokovými žliabkami. V súčasnosti sa balvany tvoriace pamiatku nachádzajú roztrúsené od úpätia až po vrch kopca v nadmorskej výške od 510 do 550 metrov nad morom.
Prírodné podmienky.
Geológia.
Chránené je tu balvanové more a rozptýlené balvany porfyrické amfibol-biotitické melanokrátne žuly typu Čertovo břemeno. Najväčší balvan v tejto oblasti je o rozmeroch až 8 × 4 m. Na niekoľkých balvanoch sú vytvorené skalné misy s odtokovými žliabkami, z ktorých najväčšia je misa má rozmer 100 × 70 cm a hĺbku okolo 20 cm.
Najväčší balvan je miestne nazývaný "Kněz" a na jeho zvislej, cez 2 metre vysokej bočnej stene sa nachádza niekoľko dutín typu tafone.
Flóra.
Chránený je ďalej zmiešaný lesný porast o zložení: borovica lesná ("Pinus sylvestris"), buk lesný ("Fagus sylvatica"), hrab obyčajný ("Carpinus betulus"), dub letný ("Quercus robur"), javor horský ("Acer pseudoplatanus"), breza previsnutá ("Betula pendula") a lipa malolistá ("Tilia cordata"). Územie je inak po botanickej stránke chudobné. Zo zaujímavejších druhov bol zaznamenaný napr. čermeľ hájny ("Melampyrum nemorosum").
Turizmus.
Okolo pamiatky prechádza červeno značený turistický chodník vedúci z Milevska do Petrovíc, ale samotná pamiatka nie je turistickou cestou prístupná. Pre pozretie je nutné opustiť cestu a vyraziť do lesného porastu. Na okraji pamiatky je umiestnené jedno z náučných zastavení Náučnej stezky Kovářovskem.
Talianske národné hokejbalové družstvo mužov

Talianske národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Taliansko v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Italian National Ball Hockey Federation" (INBF). Jeho najväčším úspechom je bronzová medaila z majstrovstiev sveta v roku 2005.
Vrcholné podujatia.
Talianske družstvo sa zúčastnilo siedmich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2003. Hneď na prvom turnaji vo švajčiarskom Sierre sa prebojovalo do semifinále, v ktorom prehralo s a následne aj v zápase o 3. miesto so . Najlepšie umiestnenie dosiahlo na druhom turnaji konanom v americkom Pittsburghu, na ktorom získalo po výhre v stretnutí o 3. miesto nad bronzovú medailu. Na turnaji prehralo iba raz, v semifinálovom zápase so Slovenskom. O dva roky neskôr, na turnaji v nemeckom Rattingene, sa opäť dostalo do semifinále. V ňom s , ako aj v zápase o bronz so Slovenskom, neuspelo. Po tom, čo sa nezúčastnilo turnaja v roku 2011, zostúpilo v roku 2013 do skupín B divízie, v ktorých zotrvalo aj v roku 2015. V roku 2017 sa dostalo späť do A divízie, kde obsadilo 10. priečku.
Zoznam lietadlových lodí USA zapojených do druhej svetovej vojny

Tu sa nachádza zoznam lietadlových lodí USA, ktoré sa zapojili do druhej svetovej vojny :
Bruno Grandi

Bruno Grandi (* 9. máj 1934, Forlì, Taliansko – † 13. september 2019) bol taliansky gymnastický funkcionár, dlhoročný predseda Medzinárodnej gymnastickej federácie (FIG).
Životopis.
Grandi sa venoval gymnastike a dostal sa až do juniorskej reprezentácie Talianska. Stal sa učiteľom telocviku, pôsobil ako gymnastický tréner (aj juniorského národného tímu) a gymnastický rozhodca a vydal sa aj na funkcionársku dráhu. V rokoch 1977 až 2000 bol prezidentom talianskej federácie gymnastiky.
Na 70. kongrese Medzinárodnej gymnastickej federácie (FIG) v Atlante bol zvolený predsedom. Za jeho nasledujúcej činnosti sa stali riadnymi gymnastickými disciplínami aj športová (gymnastická) akrobacia, gymnastický aerobik a skoky na trampolíne, ktoré sa dokonca v Sydney v roku 2000 presadili do olympijského programu. Neskôr, najmä po olympijských hrách v Aténach v roku 2004, kládol dôraz na reformu pravidiel. Gymnastika v nasledujúcom olympijskom cykle do roku 2008 opustila dlhoročnú prax známkovania maximálne do 10 bodov. Neskôr sa k téme vrátil a v roku 2011 nazval systém pravidiel "„časovanou bombou“". Požadoval najmä jeho zjednodušenie a prestavbu tak, aby pravidlá pomáhali rozvoju športu. O rok neskôr, pripomenul, že pravidlá už nespĺňajú požiadavky publika.
V roku 2008 FIG pod jeho vedením rozhodla o svojom presídlení z Moutieru do Lausanne, kde je aj sídlo Medzinárodného olympijského výboru.
V októbri 2012 bol s prevahou potvrdený ako predseda FIG už na piate volebné obdobie.
Bol aj viceprezidentom talianskeho olympijského výboru a od roku 2000 je členom Medzinárodného olympijského výboru, tiež je členom jeho komisie športu pre všetkých.
V roku 2014 oznámil, že o dva roky neskôr už nebude post predsedu FIG obhajovať. Na kongrese FIG v Tokiu v októbri 2016 bol za jeho nástupcu zvolený Japonec Morinari Watanabe, Grandi bol posledný deň kongresu vymenovaný za čestného predsedu FIG.
Ocenenia.
V roku 2001 bol uvedený do Medzinárodnej gymnastickej siene slávy. Grandimu boli udelené čestné doktoráty bulharskej Národnej športovej akadémie Vasila Levského v roku 1998 a japonskej Národnej univerzity športových vied v roku 2013. Je veľkodôstojníkom Rádu za zásluhy talianskej republiky. V roku 2010 prijal Grandi Medzinárodnú mecenášsku cenu fair-play za dlhoročný aktívny a vzdelávací prínos pre rozvoj športu a gymnastiky. V roku 2016 ho špeciálnou osobnou cenou vyznamenal prezident Medzinárodného olympijského výboru Thomas Bach.
Portugalské národné hokejbalové družstvo mužov

Portugalské národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Portugalsko v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Portuguese Ball Hockey Association" (PBHA). Jeho najlepším výsledkom je semifinálová účasť na majstrovstvách sveta v rokoch 2005 a 2013.
Vrcholné podujatia.
Portugalské družstvo sa zúčastnilo siedmich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2005. Hneď na prvom turnaji, konanom v americkom Pittsburghu, dosiahlo výrazné umiestnenie, keď sa prebojovalo do semifinále, v ktorom prehralo s a následne aj v zápase o 3. miesto s . Na ďalších turnajoch už hralo v skupinách A divízie a vždy sa dostalo do štvrťfinálových bojov. Postup do svojho druhého semifinále zaznamenalo v roku 2013 v kanadskom St. John’s, keď vyhralo jednu zo skupín A divízie a priamo sa tak kvalifikovalo medzi 4 najlepšie družstvá. V semifinále so , ako aj v súboji o bronz s , však už na súperov nestačilo.
Grécke národné hokejbalové družstvo mužov

Grécke národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Grécko v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Hellenic Ball Hockey Association" (HBHA). Jeho najlepším výsledkom je semifinálová účasť na majstrovstvách sveta v rokoch 2015 a 2017.
Vrcholné podujatia.
Grécke družstvo sa zúčastnilo siedmich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2005. Bolo nasadené do skupín B divízie, z ktorej sa mu nepodarilo postúpiť vyššie v roku 2005 a ani v roku 2007, keď skončilo na turnaji až predposledné. V roku 2009 sa však umiestnilo na 9. mieste, ktoré mu zaručovalo postup do A divízie. Hneď na prvom turnaji v A divízii dosiahlo výrazné výsledky, ktoré ho posunuli do zápasov o 5. miesto. S , ako aj v roku 2013 s , v tomto zápase neuspelo a obsadilo zakaždým celkové 6. miesto. Najlepšie umiestnenie dosiahlo o 2 roky neskôr vo švajčiarskom Zugu, kde dokázalo postúpiť vo štvrťfinálovom stretnutí cez Portugalsko do semifinále. V samotnom semifinále s USA, ako aj v zápase o bronzovú medailu s , však prehralo. Rovnaké umiestnienie dosiahlo aj v roku 2017 v Česku, keď v zápase o bronz prehralo s .
Arybbas z Epiru

Arybbas () bol kráľ Molossov v rokoch 373 – 342 pred Kr.
Arybbas bol syn a nástupca Alketa I. z dynastie Aiakidov, vládcov gréckeho kmeňa Molossov obývajúcich hornatý kraj Epiru (Épeiros). Spočiatku, t. j. približne do roku 360 pred Kr. sa delil o moc so svojim starším bratom Neoptolemom, s ktorým sa tak po spoločných rozbrojoch zmluvne dohodol. Bratia následne túto zmluvu poctivo dodržiavali. Keď Neoptolemos zomrel, Arybbas sa ujal jeho troch detí a stal sa jediným kráľom Molossov.
V susednej Macedónii medzitým po šťastnej vláde Archelaa, ukončenej v roku 399 pred Kr. jeho zavraždením, nastalo obdobie zmätkov. Macedónia sa navyše stretla v boji s Tébanmi, neskôr s Ilýrmi a utrpela dve ťažké porážky. Keď v roku 359 pred Kr. v boji so vzbúreným kmeňom Lynkéstov zahynul macedónsky kráľ Perdikkas III., vlády sa zmocnil jeho brat Filip II., ktorý zreorganizoval macedónske vojsko a začiatkom roka 357 pred Kr. porazil Paiónov a potom i Ilýrov.
Arybbas sa zrejme cítil ohrozený mocenskými ambíciami Filipa II. a preto sa v snahe posilniť svoje politické postavenie oženil s neterou Troadou, a aby si Filipa II. získal za svojho spojenca, nahovoril ho na sobáš s jeho druhou neterou Olympiadou, ktorá sa tak stala v poradí štvrtou Filipovou manželkou. Olympias nebola v macedónskej Pelle pre svoj pôvod a povahu obľúbená, preto sa po dvoch rokoch do Epiru vrátila. Arybbas ju ale poslal späť do Pelly, kde onedlho otehotnela a 20. júla v roku 356 pred Kr. porodila Filipovi syna Alexandra a o rok neskôr dcéru Kleopatru.
Aliancia s Macedóniou bola pre Arybba začiatkom ťažkostí, pretože jeho „spojenec" Filip II. sa po niekoľkých rokoch rozhodol vziať kontrolu nad Epirom do vlastných rúk. Spojenectvo medzi Epirom a Macedóniou sa ocitlo v troskách okolo roku 350 pred Kr., keď Filip II. zviedol proti Arybbovi úspešné vojenské ťaženie. Hoci si Arybbas na oklieštenom území Epiru trón udržal, musel uznať macedónsku zvrchovanosť (dokazujú to aj nálezy bronzových mincí s vyobrazením Filipa II. na obsadenom území Epiru). Neprešlo mnoho rokov a Arybbas bol donútený vzdať sa nárokov na epirský trón. Stalo sa to v roku 342 pred Kr., keď ho Filip II. z trónu zosadil a nahradil ho jeho synovcom Alexandrom, ktorého už niekoľko rokov hostil na svojom kráľovskom dvore v Pelle. Pokorený Arybbas nato utiekol do Atén, kde získal čestné občianstvo a neskôr tam pravdepodobne aj zomrel.
Jeho nástupca Alexandros I. v roku 331 pred Kr. odišiel na prosby Tarenťanov do Lukánie v Itálii, aby premohol ich nepriateľov Brutijčanov a Lukanov, ale sám prišiel o život. Po jeho smrti sa stal kráľom Epiru Arybbov
mladší syn Aiakides (staršieho Alketa otec vyhnal pre jeho neskrotnú povahu).
Podľa epigrafických nálezov z Atiky Arybbas zvíťazil na olympijských (možno v roku 344 pred Kr.) a pýtických hrách v tethrippe. Dosiahnutie triumfov na panhelénskych hrách bolo pravdepodobne súčasťou jeho
súperenia s macedónskym kráľom Filipom aj na tomto poli.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2017

Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo florbale mužov do 19 rokov 2017 bola kvalifikácia vo florbale mužov na MSU19 2017, ktorú organizuje Medzinárodná florbalová federácia (IFF). Zúčastnilo sa jej 14 družstiev z 2 kontinentov, ktoré súťažili o 4 miesta na záverečný turnaj v Divízii B, v 3 kvalifikačných skupinách. Kvalifikácia prebiehala v Európe od 6. do 10. septembra 2016. Ázijsko-oceánska kvalifikácia prebiehala od 18. - 20. septembra 2015. Priamo z MSU19 2015 postúpilo prvých 10 tímov a Kanada, Spojené štáty. Nováčikmi kvalifikácie boli družstvá Francúzska a Iránu.
Priamy postup.
Priamo z MSU19 2015 postúpili 10 najvyššie umiestnené tímy, hostiteľská krajina a štáty na americkom kontinente:
Účastníci kvalifikácie.
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie v medzinárodnom rebríčku IFF v roku 2016.
Oceánia.
 Fujiyoshida
Európa.
 Celano
Štatistiky.
Európa.
Najproduktívnejšie hráči.
Zdroj: IFF.com
Česko Slovensko má talent 2015

Česko Slovensko má talent 2015 je piata séria medzinárodnej televíznej talentovej súťaže Česko Slovensko má talent, vysielanej na slovenskej televíznej stanici TV JOJ a českej TV Prima. Na Slovensku sa začala vysielať 1. septembra 2013na TV JOJ a v Česku o dva dni neskôr, 3. septembra 2013 na TV Prima. Štvorčlennú porotu tvorili Jaro Slávik, Lucie Bílá, Jakub Prachař a Diana Mórová. Moderátormi boli Marcel Forgáč a Milan "Junior" Zimnýkoval, ktorí nahradili pôvodnú dvojicu Jakub Prachař a Martin „Pyco“ Rausch, ktorý prijal ponuku moderovať štvrtú sériu SuperStar. Na produkcii show sa podieľala len TV JOJ, Prima pomáhala s organizovaním castingov na území Česka s tým, že samotnú show nebude vysielať, preto je piata séria obsadená viacmenej Slovákmi. Neskôr sa Prima rozhodla show odvysielať tiež.
Piata séria sa vysielala dvakrát týždenne, v stredu a v sobotu na Slovensku a v štvrtok a sobotu v Česku. Show sa nevysielala v nedeľu, pretože licencia na vysielanie pochádza od tej istej spoločnosti ako licencia k SuperStar, ktoré stanice TV Nova a TV Markíza uviedli na jeseň 2015 v nedeľu a v jej pravidlách je zákaz vysielania ich show v ten istý čas.
Víťazkou sa stala speváčka Gyöngyi Bodišová, ktorá vyhrala 100 000 €.
Zmeny formátu.
V piatej sérii ČSMT sa uskutočnilo len jedno porotcovské semifinálové kolo. Zvýšil sa počet castingových kôl a porotcovia vo veľkom treskou pošlú súťažiacich rovno do finále. Novinkou je aj tzv. zlatý bzučiak, ktorým môže porotca poslať súťažiaceho rovno do finále (použiť ho môže len raz za celú súťaž).
Olympias

Olympias ("Olympias") môže byť:
Britské národné hokejbalové družstvo mužov

Britské národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Spojené kráľovstvo v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Ball Hockey UK" (BHUK). Jeho najlepším výsledkom je 7. miesto z majstrovstiev sveta.
Vrcholné podujatia.
Britské družstvo sa zúčastnilo 7 turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2005. Hneď na prvom turnaji dosiahlo svoje najlepšie umiestnenie, keď sa mu zo skupiny B divízie podarilo postúpiť so štvrťfinále, aby neskôr v zápase o 7. miesto zvíťazilo nad . To ho oprávňovalo účinkovať na ďalšom turnaji v A divízie, na ktorom sa udržalo medzi ôsmymi najlepšími tímami. V roku 2009 však zo skupiny A divízii kleslo vďaka slabším výsledkom až na predposledné miesto turnaja. Na nasledujúcich turnajoch nedokázalo nikdy postúpiť zo skupín B divízie ani do preliminačných zápasov a končilo zakaždým na konci konečného poradia družstiev.
Múzeum filištínskej kultúry

Múzeum filištínskej kultúry ("המוזיאון לתרבות הפלשתים ע"ש קורין ממן") je archeologické múzeum v Ašdode v Izraeli. Skúma kultúru Filištíncov, ktorí žili v oblasti mesta. Je to jediné múzeum na svete, venované filištínskej kultúre a zároveň prvé múzeum, otvorené v Ašdode.
Múzeum má 3 nadzemné podlažia. Na prvom je výstava Filištínskej kultúry, druhé je určené pre krátkodobé výstavy, tretie poschodie je venované filištínskej kuchyni.
Jiří Brady

Jiří Brady alebo George Brady (* 9. február 1928, Nové Město na Moravě – † 12. január 2019, Toronto, Kanada) bol kanadský podnikateľ českého pôvodu. Počas druhej svetovej vojny prešiel dvoma koncentračnými tábormi, Terezínom a Osvienčimom. Od roku 1951 žil v Kanade.
Život.
Jiří Brady sa narodil do židovskej rodiny Markéty a Karla Bradyových. Mal o tri roky mladšiu sestru Hanu (19311944). V roku 1941 bola ich matka zatknutá gestapom a deportovaná do Ravensbrücku. V septembri toho istého roku bol zatknutý aj ich otec, ktorý bol poslaný do Osvienčimu, kde v júli 1942 zahynul. Súrodenci zostali nakrátko u svojej tety a strýka (katolíka), deportovaní boli v máji 1942 do Terezína. Brady bol v Terezíne na izbe číslo 1 v objekte L417, kde vydávali časopis "Vedem", do ktorého občas písal články, a pracoval tu ako inštalatér. Žili tam až do jesene 1944, kedy boli rozdelení a odvezení do Osvienčimu. Brady odišiel 27. septembra spoločne s Petrom Ginzom a Zdeňkom Ornestom. Hana odišla 23. októbra a čoskoro potom zomrela v plynovej komore. Brady bol prevezený do pobočného tábora Gliwice, kde pracoval na opravách železničných vozňov. V januári 1945 sa mu podarilo počas pochodu smrti utiecť. Zostal na ceste až do mája toho roku, kedy sa dostal k príbuzným v Novom Meste na Morave, od ktorých sa dozvedel, že jeho rodičia zahynuli.
V roku 1949 emigroval do Rakúska, odkiaľ sa dostal v roku 1951 do Kanady. Pomáhal tu ďalším emigrantom, s jedným založil úspešnú inštalatérsku firmu. Obhajoval tiež ľudské práva a vydával svedectvo o hrôzach holokaustu. V roku 1990 zorganizoval zbierku pre Lidové noviny na kúpu nových tlačiarenských strojov (vybralo sa zhruba 100 000 dolárov). V roku 1995 pomohol, aby v USA vyšla kniha Marie Rút Křížkovej, Kurta Jiřího Kotouče a Zdeňka Ornesta "Je mojí vlastí hradba ghett?" v anglickom preklade "We Are Children Just the Same: Vedem, the Secret Magazine by the Boys of Terezín".
Jiří Brady vystúpil v dokumentárnom filme "Hanin kufrík" z roku 2009, ktorý pojednáva o jeho sestre Hane.
Podľa svojho tvrdenia bol v roku 2016 informovaný, že bude pri príležitosti štátneho sviatku 28. októbra 2016 prezidentom republiky Milošom Zemanom vyznamenaný Radom T. G. Masaryka, prezident však uviedol, že žiadny návrh nikdy nepodal. Bradyho príbuzný, český minister kultúry Daniel Herman však tvrdí, že ide o dôsledok toho, že sa stretol s dalajlámom a že informáciu má od samotného prezidenta. Podľa prezidentovho hovorcu Jiřího Ovčáčka však s Bradym iba telefonoval riaditeľ prezidentského protokolu Jindřich Forejt, ktorý podľa Ovčáčkových slov len „indikoval niektoré údaje, ako to robí každý rok.“
V noci na 12. januára 2019 umrel na zlyhanie srdca.
Rodina.
V Kanade sa Brady dvakrát oženil a stal sa otcom troch synov a dcéry.
Bradyho otec Karel mal brata Viktora. Viktorova dcéra je matkou českého ministra kultúry Daniela Hermana. Jiří Brady je tak bratrancom Hermanovej matky.
Daniel Herman

Daniel Herman (* 28. apríl 1963, České Budějovice) je český politik a laicizovaný katolícky kňaz. Od januára 2014 bol ministrom kultúry Českej republiky, od októbra 2013 poslancom Poslaneckej snemovne PČR za KDU-ČSL, v rokoch 2010 až 2013 bol riaditeľom Ústavu pre štúdium totalitných režimov. Bol tiež hovorcom Českej biskupskej konferencie.
Život.
Jeho matka bola sesternicou Hany Bradyovej a Jiřího Bradyho. Je priamym potomkom Františka Dobrovského, brata Josefa Dobrovského. Vyštudoval gymnázium, potom nastúpil na pedagogickú fakultu, ktorú však po jednom roku opustil. V roku 1984 začal študovať teologickú fakultu v Litoměřiciach, v roku 1989 bol vysvätený za kňaza. Po necelom roku v duchovnej službe sa na jar 1990 stal sekretárom Miloslava Vlka.
V rokoch 1996-2005 bol hovorcom Českej biskupskej konferencie. Medzi rokmi 2005-2007 pracoval na Linke pomoci v kríze pri Policajnom prezídiu Českej republiky. V roku 2007 požiadal o laicizáciu. Dňa 12. augusta 2010 bol zvolený riaditeľom Ústavu pre štúdium totalitných režimov. Dňa 10. apríla 2013 ho rada ústavu odvolala.
Dňa 2. mája 2014 rozhodol Obvodný súd pre Prahu 3, že Hermanovo odvolanie je neplatné. Mestský súd v Prahe však toto rozhodnutie 21. januára 2015 zrušil a vrátil späť Obvodnému súdu pre Prahu 3.
Politické pôsobenie.
Vo voľbách do Poslaneckej snemovne PČR v roku 2013 kandidoval v Prahe ako líder KDU-ČSL a bol zvolený za poslanca. Dňa 29. januára 2014 sa stal ministrom kultúry vo vláde Bohuslava Sobotku.
Maďarské národné hokejbalové družstvo mužov

Maďarské národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Maďarsko v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Magyar Ballhockey Szövetség" (MBHSZ). Jeho najlepším výsledkom je 7. miesto z majstrovstiev sveta a 6. miesto z majstrovstiev Európy.
Vrcholné podujatia.
Maďarské družstvo sa zúčastnilo troch turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 1998. Zakaždým však skončilo na poslednom mieste. Na prvom turnaji v českých Litoměřiciach nevyhralo v žiadnom stretnutí. O rok neskôr vo Zvolene po troch prehrách v základnej skupine hralo iba v nadstavbovej skupine o 5. miesto. V nej dokázalo vyhrať nad , ale prehralo s a skončilo posledné. Po dvanásťročnej odmlke sa zúčastnilo turnaja v Bratislave, na ktorom prehralo všetky zápasy skupiny B divízie a potom aj zápasy play-off a skončilo opäť posledné.
Družstvo sa v roku 2000 zúčastnilo tiež majstrovstiev Európy. Skončilo na ňom predposlednéšieste, keď predstihlo iba družstvo .
Výsledky.
V roku 2003 malo Maďarsko organizovať turnaj ME, ISBHF ho však vo februári 2003 zrušila. V roku 2012 sa mal v Budapešti pôvodne organizovať ďalší turnaj ME, na ktorý už bolo prihlásených 10 družstiev a na ktorom sa ma uskutočniť aj prvý ženský turnaj ME, neskôr bol však zrušený.
Kalpé

Kalpé (od "kalpé") bolo súťažnou jazdeckou disciplínou v starovekom Grécku.
Kalpé alebo "preteky klusákov" boli starogrécke jazdecké preteky na kobylách, v ktorých jazdec (alebo možno vozataj) na poslednom úseku súťažnej trate z kobyly (alebo z dvojkolesového voza) zoskočil a dobehol do cieľa držiac ju za uzdu. Tieto preteky tak preverili aj bežecké schopnosti jazdca či vozataja. Podrobnejšie informácie o tejto starovekej jazdeckej disciplíne nie sú známe. Zachovali sa ale dobové mince (aj reliéf na mramorovom podstavci), ktoré súťaž ilustrujú. Jediným známym pretekárom súťažiacim v kalpé je olympijský víťaz Pataikos z Dým.
Podľa antického autora Pausania sa zavedenie kalpé do programu olympijských hier datuje do roku 496 pred Kr. Sám autor o tom píše: „"Pokiaľ ide o preteky štvorkolesových vozov (apéné) a poklus (kalpé), boli prvé zavedené na sedemdesiatej olympiáde (500 pred Kr.), poklus na nasledujúcej (r. 496 pred Kr.), ale u oboch bolo na osemdesiatej štvrtej olympiáde (444 pred Kr.) vyhlásené, aby sa vôbec nekonali, a to ani apéné, ani kalpé. Keď boli na začiatku zavedené, v apéné zvíťazil Thersios z Tesálie a v kalpé Pataikos z Dým. To bežala kobyla a pri poslednom behu (možno kole) ľudia zoskočili zo zvierat, a držiac ich za uzdu, bežali súčasne s kobylami, tak ako ešte dnes takzvaní anabati (anabatai). Anabatés sa od behu kalpé líši tým, že má značky a že používa kone.""
Anabati alebo aj apobati (apobatai, j. č. apobatés) súťažili napr. na Veľkých Panathénaiách, a to v pretekoch na vozoch, kde predvádzali rôzne akrobatické výkony vrátane toho, že nahí muži (so štítom a prilbou) vyskakovali a naskakovali späť do svojich vozov. Výraz "apobatés" sa používal aj pre akrobatický prvok skákania z jedného koňa na druhého, čo bola jedna z ďalších atrakcií týchto hier.
Fínske národné hokejbalové družstvo mužov

Fínske národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Fínsko v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Street Hockey Finland" (SHF). Jeho najlepším výsledkom je 2. miesto z majstrovstiev sveta 2019 v Košiciach.
Vrcholné podujatia.
Fínske družstvo sa zúčastnilo troch turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2009. Na prvom turnaji bolo nasadené do skupiny B divízie, z ktorej sa nedokázalo kvalifikovať do zápasov o prelimináciu. O dva roky neskôr v Plzni kvôli neúčasti viacerých družstiev sa zúčastnilo skupín A divízie, v ktorej sa dokázalo udržať a obsadilo celkové 7. miestosvoje najlepšie umiestnenie. V roku 2015 na turnaji vo švajčiarskom Zugu súťažilo opäť v A divízii, v ktorej sa udržalo vďaka víťazstvu v preliminačnom zápase nad a postúpilo do štvrťfinále. V nasledujúcich troch zápasoch s , a však prehralo a obsadilo 8. priečku.