burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Szépművészeti Múzeum

Szépművészeti Múzeum (slovensky Múzeum krásneho umenia) je jedno z významných maďarských múzeí nachádzajúce sa v Budapešti na Hősök tere. Oproti múzeu sa nachádza Palác umenia – Műcsarnok. 
Kolekcia múzea pozostáva z vyše 100 000 kusov zahraničných (nie maďarských) umeleckých diel. Kolekcia je rozdelená do šiestich tematických okruhov: egyptské; antické umenie; staré sochy, starí majstri, kolekcia moderného umenia a kolekcia grafík.
Budova, v ktorej sídli múzeum, je dielom Alberta Schickedanza a Fülöpa Herzoga. Budovu postavili v eklektickom neoklasickom štýle rokoch 1900 až 1906. V roku 2006 oslávilo múzeum svoju storočnicu.
Dejiny.
Príprava tejto stavby sa začala v roku 1896 po dlhých prípravách, a bolo potvrdení v miléniovom zákone. Po tom čo hlavné mesto predalo parcelu zadarmo, v roku 1898 vypísali konkurz na návrh budovy. Z deviatich projektov si vybrali prácu dvojici: Schickedanz Albert a Herzog Fülöp Ferenc. Súbor budovy sa stavala v rokoch od 1900 až do roku 1906, najprv neorenesanské krídlo galérie, po nej sa urobila klasicistická časť. Na jeho zasvätení (1. december 1906) sa zúčastnil aj vtedajší kráľ a cisár Jozef Ferdinand, pre verejnosť bolo múzeum otvorené od 5-ho decembra. V novootvorenej budove dostali priestor a možnosť jednotnej výstavy tie výtvarné diela, ktoré sa dovtedy nachádzali v rôznych zbierkach. 
Na konci druhej svetovej vojny sa najcennejšie pamiatky odniesli na západ a aj budova utrpela vážne poškodenia. V rokoch 1945-47 sa podarilo väčšinu pamiatok získať späť, po ich reštaurovaní a po rekonštrukcií budovy sa znovu otvorili stále expozície Starej galérie a Novej maďarskej obrazárne a potom krok po kroku sa obnovili aj ostatné výstavy zbierok. Kvôli čoraz väčšej zbierke maďarského umenia bolo potrebné zbierku premiestniť do samostatnej budovy. Maďarské pamiatky prebrala Národná maďarská galéria, kým úlohou Múzea umení sa stalo od roku 1957 prezentovať univerzálne umenie.
ECU

ECU môže byť:
Európska menová jednotka

Európska menová jednotka (European Currency Unit, ECU) bola košová menová jednotka krajín Európskych spoločenstiev slúžiaca na zúčtovanie medzinárodných operácií.
Názov je odvodený od anglického „European Currency Unit“ a zároveň z francúzskeho výrazu pre štít: "„écu“", bola nazývaná aj jedna starofrancúzska minca.
ECU vzniklo 13. marca 1979 (bankový ISO kód XEU) a 1. januára 1999 bola nahradená eurom (ISO kód EUR).
Oxidačné činidlo

Oxidačné činidlo alebo oxidovadlo je látka, ktorá sa v chemickej reakcii redukuje (jej atómy získavajú elektróny) čiže zmenšuje svoje oxidačné číslo a tým oxiduje druhú látku (odoberá im elektróny) a zároveň jej zväčšuje oxidačné číslo. Opačné chemické vlastnosti majú redukčné činidlá.
Silné oxidačné činidlá.
Tieto chemické reakcie sa všeobecne označujú ako oxidačno-redukčné reakcie.
Silnými oxidačnými činidlami sú najmä zlúčeniny prechodných kovov s vysokým oxidačným číslom, napr.: KMnO4, Na2CrO4, K2FeO4, Na2Cr2O7...
Redukčné činidlo

Redukčné činidlo alebo redukovadlo je látka, ktorá sa v chemickej reakcii oxiduje (jej atómy odovzdávajú elektróny), čiže zväčšuje svoje oxidačné číslo, a tým redukuje druhú látku (poskytuje jej elektróny) a zároveň jej zmenšuje oxidačné číslo. Opačné chemické vlastnosti majú oxidačné činidlá.
Silné redukčné činidlá.
Sodík (a ostatné alkalické kovy): 2Na0 + 2H2IO → 2NaIOH + H20
Hliník: Cr2IIIO3 + 2Al0 → Al2IIIO3 + 2Cr0
Oxid uhoľnatý: 3Fe2IIIO3 + CIIO → CIVO2 + 2FeIIO.Fe2O3
Uhlík: Fe2IIIO3 + 3C0 → 3CIIO + 2Fe0
Tieto chemické reakcie sa všeobecne označujú ako oxidačno-redukčné reakcie.
Vision Vancouver

Vision Vancouver je jedna z troch strán, ktoré majú zastúpenie vo Vancouver City Counsil (mestskej rade) v kanadskom meste Vancouver. Strana vznikla niekoľko mesiacov pred mestskými voľbami v roku 2005.
Vision Vancouver je stredopravá politická strana, ktorá bola založená bývalými členmi ľavicovej Coalition of Progressive Electors (COPE), ktorí boli predtým zvolení do Vancouver City Counsil v roku 2002. Po týchto voľbách dostali starosta Larry Campbell a členovia rady Jim Green, Raymond Louie a Tim Stevenson od miestnych médií prezývku "COPE Lite", pre ich umiernené postoje ohľadne výšky daní a rozvoja mesta, čo bolo v protiklade so zvyškom viacej ľavicových radných ("COPE Classic").
Narastajúce nezhody medzi týmito dvoma tábormi viedli v decembri 2004 Campbella a jeho spojencov k vytvoreniu nezávislej frakcie v rámci COPE. V tej istej dobe podporovatelia Campbella a jeho spojenci vytvorili organizáciu nezávislú od COPE, ktorú nazvali Friends of Larry Campbell (Priatelia Larryho Campbella).
Táto skupina a jej podporovatelia nakoniec založili novú stranu, ktorú nazvali Vision Vancouver. Zo začiatku ju viedol Campbell, ktorý ale keď oznámil, že sa nebude uchádzať o svoje druhé volebné obdobie a nebude opäť kandidovať na starostu, vyzval Jima Greena, aby ho nahradil. Strana sa v auguste 2005 rozhodla postaviť len 5 z 10 možných kandidátov na pozície vo Vancouver City Counsil a nezúčastniť sa volieb do školského výboru a do výboru pre správu parkov.
Vo voľbách do Vancouver City Counsil v roku 2005 uspeli štyria kandidáti za Vision Vancouver (Raymond Louie, Tim Stevenson, Heather Deal a George Chow), no hlavný kandidát strany Jim Green bol porazený.
Pred voľbami v novembri 2008 bola Vision Vancouver vážnym favoritom na celkového víťaza volieb z dôvodu narastajúcej nespokojnosti s vtedajším starostom Samom Sullivanom z Non-Partisan Association (NPA). V straníckych primárkach v júni 2008 porazil Gregor Robertson svojich protikandidátov Raymonda Louiea a Allana DeGenovu, čím sa mu podarilo zaistiť si svoju stranícku nomináciu.
Dynamika predvolebného súboja sa zmenila, keď sa NPA rozhodla nepostaviť vtedajšieho starostu Sullivana do boja o starostovské kreslo, ale nahradila ho dlhoročným členom mestskej rady a biznismanom Peterom Ladnerom.
Vision Vancouver pod vedením svojho kandidáta Robertsona uzavrela zmluvu o spolupráci s COPE a s Vancouver Green Party (Stranou Zelených). Týmto sa jej podarilo získať veľa potenciálnych kandidátov na posty v mestskej rade (Vancouver City Council), v školskom výbore (School Board) a vo výbore pre správu parkov (Parks Board). Nominačné voľby sa uskutočnili v sobotu 20. septembra 2008.
15. novembra 2008 Gregor Robertson zvíťazil vo voľbách nad Peterom Ladnerom a stal sa tak novým starostom mesta. Vision Vancouver získala väčšinu kresiel v Mestskej rade.
Stavebnicová metóda

Stavebnicová metóda (z angl. build-up model) je empirická metóda odhadu očakávanej výnosnosti vlastného kapitálu vo WACC (priemerné vážené náklady kapitálu).
Kalkulovaná úroková miera zostavená stavebnicovou metódou, podobne ako metóda CAPM (Capital Asset Pricing Model) zahŕňa: (1) bezrizikovú úrokovú mieru (väčšinou výnosnosť štátnych dlhopisov) a (2) prirážok za špecifické riziká. Hlavnou odlišnosťou týchto dvoch metód je, že stavebnicová metóda nezahŕňa faktor β, ktorý zachytáva systematické riziko.
Algebricky sa dá stavebnicová metóda zachytiť nasledovne:
formula_1
kde:
"formula_2" sú náklady vlastného kapitálu
"formula_3" je bezriziková úroková miera
"formula_4" je riziková prémia, ktorá pozostáva z rôznych faktorov v základnom členení ako faktory obchodného rizika (faktory rizika trhu na ktorom subjekt pôsobí, faktory súvisiace s veľkosťou podniku a iné špecifické faktory) a faktory finančného rizika (riziko kolísania peňažných tokov).
Stavebnicová metóda je založená na subjektívnom a nie tržnom hodnotení rizika. V praxi existuje veľké množstvo variant stavebnicovej metódy.
Rudnayovo námestie

Rudnayovo námestie je námestie v Bratislave v mestskej časti Staré Mesto. Nachádza sa pri Dóme svätého Martina.
Námestie je pomenované podľa slovenského kardinála Alexandra Rudnaya (1760 – 1831), uhorského primasa.
Na Rudnayovom námestí 4 má sídlo Gašparkovo divadlo.
Electric boogie

Electric boogie môže byť:
Purizmus

Purizmus môže byť:
Hold Katalánsku

V diele Hold Katalánsku politický žurnalista a spisovateľ George Orwell zaznamenáva svoje skúsenosti a poznámky (z decembra 1936 až júna 1937) o španielskej občianskej vojne. Prvé vydanie knihy vyšlo v roku 1938.
Fázový diagram

Fázový diagram je diagram, ktorý zachytáva, v akých fázach sa nachádza skúmaná látka v rovnováhe pri rôznych podmienkach (tlak, teplota, magnetická indukcia a podobne). Pri zmenách fázy dochádza k fázovému prechodu. Používa sa vo fyzikálnej chémii, štatistickej fyzike a všeobecne pri skúmaní vlastností materiálov.
Hej, slnko vychodí

Hej, slnko vychodí je jedna z revolučných piesní z obdobia socializmu v Česko-Slovensku.
Hudbu zložil Bartolomej Urbanec, ktorý je aj autorom textu.
Antonín Jaroslav Puchmajer

Antonín Jaroslav Puchmajer (* 7. január 1769, Týn nad Vltavou - † 29. september 1820, Praha) bol český spisovateľ, prekladateľ a vlastenecký kňaz. 
Životopis.
Vyštudoval filozofiu v Prahe. Pôsobil na rôznych miestach v Čechách, bol priateľom Josefa Dobrovského a získal pre svoje zámery mnoho ďalších obrodencov. Počas desaťtýždenného pobytu medzi Rómami na panstve v Radnici pri Plzni ako vôbec prvý Čech popísal v roku 1819 rómčinu. Spolu so Šebestiánom Hněvkovským a Vojtěchom Nejedlým založili v roku 1791 prvé "Básnické združenie" v Čechách. Členmi tohto združenia boli aj Bohuslav Tablic a Juraj Palkovič. Význam A. J. Puchmajera spočíva viac v organizácii tohto hnutia než vo vlastnej tvorbe.
Dielo.
Jeho dielo nie je príliš originálne, veľmi často je ovplyvnené nemeckou literatúrou.
Ján z Dukly

Svätý Ján z Dukly (* okolo 1414, Dukla, Poľsko - † 29. september 1484, Ľvov, Poľsko) bol poľský mních.
Životopis.
Narodil sa v meštianskej rodine. Študoval v rodnom meste, neskôr v Krakove. V mladosti pobýval v pustovni na hore Zaśpit v dedine Trzcina pri Dukle v juhozápadnom Poľsku pri dnešnej hranici so Slovenskom. Okolo roku 1440 vstúpil do františkánskeho rádu. Stal sa predstaveným kláštora v Krosne a v Ľvove. Po reformách rádu františkánov, uskutočnených sv. Bernardínom zo Sieny a vzniku kláštorov Bernardínov v Poľsku (vďaka pôsobeniu Jána Kapistrána), sv. Ján z Dukly prestúpil vo svojich šesťdesiatich rokoch do rádu Bernardínov. Pôsobil v ich kláštoroch v Poznani a Ľvove. Ku koncu života stratil zrak. Zomrel 29. septembra 1484 a bol pochovaný v Ľvove v kostole Bernardínov.
Svätorečenie.
Po smrti sa stal objektom uctievania, v roku 1733 bol blahorečený. Od roku 1948 prebiehal v Ríme proces vedúci k jeho svätorečeniu. K tomu došlo 10. júna 1997 v Krosne, pri príležitosti návštevy pápeža Jána Pavla II. v Poľsku.
V ikonografii je zobrazovaný ako slepý vo františkánskom habite, osvietený lúčmi svetla. Je uctievaný tiež pravoslávnou cirkvou.
Druhá španielska republika

Druhá španielska republika je obdobie španielskych dejín v rokoch 1931 až 1939. 
Po víťazstve republikánskych strán v komunálnych voľbách vo veľkých mestách v roku 1931 bola vo viacerých mestách vyhlásená republika. Kráľ Alfonz XIII. utiekol zo Španielska a bola utvorená dočasná vláda tvorená socialistami a republikánmi. Socialisti a republikáni zvíťazili aj v nasledujúcich parlamentných voľbách v roku 1931. V tom istom roku bola prijatá nová ústava, bola liberálna, pokroková, zaručovala súkromné vlastníctvo a zakotvila odluku cirkvi od štátu. V decembri 1931 bol zvolený za prvého prezidenta advokát Niceto Alcalá-Zamora. 
V roku 1932 dostalo Katalánsko autonómiu, pozemkový zákon prerozdelil pôdu v prospech maloroľníkov a vykonalo sa veľa ďalších reforiem. V roku 1933 sa konali vzbury extrémnej ľavice proti republike, v dôsledku čoho v tom istom roku v parlamentných voľbách zvíťazila koalícia (radikálne) pravicových strán, ktorá hneď zrušila väčšinu reforiem z rokov 1931 a 1932. Ľavica nato zorganizovala vzburu v Astúrii a vyhlásila tam republiku rád a v Katalánsku vyhlásila nezávislosť Katalánska. Obe vzbury boli krvavo potlačené a Katalánsko stratilo autonómiu. 
V roku 1936 vyhrali parlamentné voľby ľavicové strany (spojené do tzv. Ľudového frontu). Nasledovalo obdobie politických vrážd, štrajkov. Krajina bola rozdelená na dva tábory (pravica a ľavica). Pravica sa rozhodla uchopiť moc násilím, čo sa jej nakoniec aj postupne podarilo v občianskej vojne v rokoch 1936 - 1939. 1. apríla 1939, keď Francisco Franco spolu s nemeckými a talianskymi fašistami porazil vládne vojská Španielska a medzinárodné brigády, sa skončila občianska vojna a s ňou aj druhá španielska republika.
Eurokomunizmus

Eurokomunizmus je smer (najmä západoeurópskych) komunistických strán, ktorý vznikol v 70. rokoch 20. storočia a bol veľmi výrazný aj v 80. rokoch v západnej Európe. Eurokomunisti chcú dosiahnuť komunizmus nie s diktatúrou proletariátu, ale s pluralitným politickým systémom. Chcú dosiahnuť komunizmus bez revolúcie, za pomoci postupných reforiem. Najviac sa eurokomunizmus prejavil v Talianskej komunistickej strane pod vedením E. Berlinguera.
Eurokomunisti sa nachádzajú v "Strane Európskej ľavice" v Európskom Parlamente.
Roman Čechmánek

Roman Čechmánek (* 2. marec 1971, Gottwaldov† 12. november 2023, Všemina) bol český hokejový brankár.
Ako brankár českého klubu HC Slovnaft Vsetín dosiahol v 90. rokoch viaceré úspechy, štyrikrát získal titul ligy a päťkrát získal ocenenie Najlepší brankár extraligy. V roku 2000 bol draftovaný klubom Philadelphia Flyers, kde odohral tri sezóny.
V roku 1998 reprezentoval Česko na Olympijských hrách v Nagane, kde český tím získal zlaté medaily.
Čechmánek bol považovaný za výborného brankára s výbušnou a neskrotnou povahou.
Gosudarstvennyj gimn Sojuza Sovetskich Socialističeskich Respublik

Gosudarstvennyj gimn Sojuza Sovetskich Socialističeskich Respublik (doslova "Štátna hymna Zväzu sovietskych socialistických republík") bola v poradí posledná hymna ZSSR. Nahradila v roku 1945 Internacionálu. Po destalinizácii sa z textu odstránilo meno Stalina a text bol tak upravený, aby celý text sa naďalej rýmoval.
Verzia z roku 1977.
Prepis do IPA.
1.
2.
3.
Queen Mary 2

Queen Mary 2 je luxusná osobná dopravná loď a zároveň vlajková loď spoločnosti Cunard Line (dcérska spoločnosť US koncernu Carnival). Pôvodne mala premávať na transatlantickej linke medzi Southamptnom a New Yorkom. Pomenovaná bola po škótskej kráľovnej Marii Stuartovej. 
V čase spustenia na vodu 21. marca 2003 bola najdlhšou, najširšou a s 151 400 GRT najväčšou osobnou loďou na svete. V apríli 2006 ju prekonala Freedom of the Seas spoločnosti Royal Caribbean s 154 407 GRT, ktorá ale bola o 7 m kratšia (338 m). Dnes už sú obidve prekonané sesterskými loďami Oasis of the Seas a Allure of the Seas, ktoré s 225 282 GRT a dĺžkou 360 m dokážu prepraviť dvojnásobok pasažierov a členov posádky.
Interiér.
Loď, ktorá dokáže prepraviť 2 620 (max 3056) cestujúcich a 1 253 členov posádky a ktorá stála 460 miliónov britských libier, prekypuje luxusom. Cestujúci majú k dispozícii päť bazénov, knižnicu s 8 500 knihami, bežeckú trať či vínnu pivnicu s 343 druhmi vína. K dispozícii je niekoľko druhov kajút, tie najdrahšie stoja na týždeň až 1,6 miliónov korún.
Konštrukcia.
Roku 1998 vznikol plán na výstavbu najväčšej a najmodernejšej dopravnej lode na svete, ktorá mala nahradiť loď Queen Mary. Práce na lodi trvali až do roku 2004, kedy boli ale dokončovacie práce poznamenané tragédiou, pri ktorej zomrelo pätnásť ľudí.
José Padilla

José Padilla (* 4. december 1955, Barcelona, Španielsko – † 18. október 2020, Ibiza, Španielsko) bol španielsky DJ a producent ambientnej hudby. Najznámejší bol pre prácu DJ v bare Café del Mar na ostrove Ibizy a bol považovaný za popularizátora elektronickej chill-out hudby.
Životopis.
Narodil sa v Barcelone. Do Ibizy sa presťahoval v roku 1975 a v roku 1991 sa stal rezidentným DJom v Café del Mar. V roku 1994 vytvoril prvý album "Café del Mar" pod vydavateľom React. Séria má teraz svoj 16. a viacero vedľajších albumov. Padilla vybral skladby pre prvých šesť albumov a pre 20. výročný album.
Svoj prvý album, "Souvenir", vydal pod vydavateľstvom Mercury Records. Na CD spolupracoval s mnohými chill-out hudobníkmi, ako Lenny Ibizarre a Paco Fernández. Druhý album, "Navigator", vydal v roku 2001.
Padilla bol rezidentným DJ v Café del Mar, okrem toho tiež chodil na turné po svete. V roku 2007 vydal sériu kompilácií "Bella Musica", ktorá nepatrí pod Café del Mar.
Momentum

Momentum (skr. Mom; z angl. "hybnosť") je indikátor v technickej analýze. Ide o jeden z najpoužívanejších indikátorov vôbec. Za jeho tvorcu sa považuje známy obchodník Welles Wilder.
Momentum sa používa na meranie „sily a rýchlosti trendu“. Jeho hlavnou výhodou je jednoduchosť výpočtu. Počíta sa dvoma alternatívnymi rôznymi spôsobmi: 
pričom "cena n" je aktuálna cena; "cena n-x" je cena x periód späť (najčastejšie nastavenia sú 14 a 20 periód naspäť)
Kladná hodnota znamená, že "aktuálna cena" je vyššia, ako bola "cena x periód späť". Ak je hodnota indikátora kladná, cenový trend podkladového aktíva je rastúci a čím je vzrast prudší, tým je trend zároveň silnejší. Opačná analógia platí pre klesajúce hodnoty momenta. 
Momentum sa zobrazuje graficky formou histogramu. Jeho hodnota osciluje okolo nulovej línie (pri druhom uvedenom spôsobe výpočtu osciluje momentum okolo hodnoty 100). Často sa zvykne vyhladzovať pomocou kĺzavého priemeru, aby sa dosiahol hladší priebeh oscilátora, a tým jednoznačnejšie signály na nákup a predaj. 
Indikátor sa dá využívať niekoľkými spôsobmi. Najčastejšie sa používa tak, že obchodník nakupuje, keď hodnota momenta prerazí nulovú líniu smerom nahor (trend je rastúci a silnie), predáva, keď hodnota momenta prerazí nulovú líniu smerom nadol. Ďalšie klasické spôsoby jeho využitia sú: 
Momentum je obľúbeným indikátorom technických analytikov nielen pre jednoduchosť výpočtu, ale aj preto, že občas dokáže upozorniť na zmenu trendu v predstihu, skôr ako sa zmení samotný cenový trend podkladového aktíva.
Rate of Change.
Variáciou momenta je "indikátor ROC" ("Rate of Change" - "miera zmeny"). Jeho výpočet je takýto:
Oba indikátory (momentum aj rate of change) sú v podstate identické a aj sa používajú rovnakým spôsobom.
Laryngálna teória

Laryngálna teória je teória o vzniku indoeurópskeho vokalizmu (sčasti aj konzonantizmu) založená na zistení, že niektoré javy sa dajú vysvetliť len pomocou istých predpokladaných (na príslušných miestach neskôr zaniknutých) spoluhlások, tradične nazývaných laryngály. Počet a značenie laryngál z laryngálnej teórie sa rôzni, najčastejšie sa uvádzajú tri a značia sa h1, h2, h3 alebo Ә1, Ә2, Ә3 alebo súhrnne H. Pôvodcom teórie je F. de Saussure. Medzičasom je pomerne široko akceptovaná.
Hrtanová spoluhláska

Hrtanová spoluhláska alebo laryngála je spoluhláska, pri ktorej sa záver tvorí v hrtane. V súčasných slovanských jazykoch je hrtanovou spoluhláskou len "h" vyskytujúce sa v slovenčine, češtine, lužickej srbčine a ukrajinčine.
Laryngála

Laryngála môže byť:
Plutvové plávanie

Plutvové plávanie (Finswimming) je šport, pri ktorom plavec používa špeciálne plutvy, konkrétne tzv. monoplutvu a silu svojich svalov. Disciplíny sa plávajú na hladine, pod vodou alebo na nádych. Ide o vzdialenosti od až po .
História.
Prvýkrát plutvy použil Francúz Lieutenant Collier v roku 1927. Boli vyrobené z gumy a použité na armádnej súťaži v Marne.
Prvá súťaž v plutvovom plávaní konaná v bazéne sa uskutočnila vo Francúzsku v roku 1936.
Plutvové plávanie získalo popularitu až po roku 1967, keď plutvy nadobudli nový dizajn, podobný dnešnému. Boli vyvinuté v Rusku, obsahovali laminátový list často dopĺňaný kovovou výstužou a gumenými papučkami.
Prvé Majstrovstvá Európy sa konali v roku 1967. Plutvové plávanie zastrešuje Confédération Mondiale des Activiés Subaquatiques (CMAS), organizácia založená v roku 1959.
Plutvové plávanie na Slovensku.
Ako prvý na Slovensku sa začal plutvovému plávaniu venovať Vladimír Jendek a založil klub športových potápačov Neptún.
V roku 1966 vznikol v Žiline Manta Klub, ktorého zakladateľmi boli Peter DERKITS a Andrej DVORECKÝ. V roku 1973 došlo k zmene názvu, Manta klub Žilina sa premenoval na Klub športového potápania Delfín Žilina.
Postupne vznikali ďalšie kluby. V súčasnosti ich ja na Slovensku 9, a to v Bratislave – 4 kluby, vo Zvolene – 2 kluby, v Šali, v Banskej Bystrici a v Žiline - 2 kluby, v Senci - 1 klub.
Ján Pável

Ján Pável alebo János Pável (* 31. december 1842, Oradea, Rumunsko – † 15. jún (júl) 1901, Záhreb, Chorvátsko) bol menej známy maďarský entomológ – hlavne lepidopterológ a muzeológ - preparátor. Známy je hlavne ako jeden zo spoluautorov entomologickej – (lepidopterologickej) časti práce: "Fauna regni Hungariae", ktorú spracoval spoločne s Lajosom 
Abafi-Aignerom a Dr. Ferdinandom (= Nándorom) Uhrykom.
Biografia.
Narodil sa v rumunskom meste Oradea v župe Bihor] v Sedmohradsku, pri hranici s Maďarskom. Po skončení svojich štúdií pôsobil od roku 1864 ako preparátor a zberateľ v Maďarskom národnom múzeu v Budapešti. 
Entomologické aktivity.
Zaoberal sa hlavne zberom a výskumom motýľov (Lepidoptera). Okolo 15 rokov spolupracoval s Imrem Frivaldským a neskôr i s Jánosom Frivaldským. Počas svojho 37–ročného pôsobenia v múzeu bol známy ako veľmi aktívny a svedomitý lepidopterológ. Svoje zbery prevádzal predovšetkým na území Uhorska, hlavne v Mehádii, kde bol viac ako dvadsaťkrát. Okrem toho navštívil i oblasť Malej Ázie (spoločne s Imrem Frivaldským) a opakovane zbieral i na území Chorvátska. V svojej dobe bol autorom zbierky veľkej časti maďarských motýľov, ktoré boli umiestnené v Maďarskom národnom múze], ako i skupiny denných motýľov (Rhopalocera) všeobecnej lepidopterologickej zbierky tohto múzea. 
Zomrel pri spiatočnej ceste na jednej zo svojich zberateľských exkurzií v Chorvátsku v meste Záhreb v roku 1901. 
Jeho zbierka hmyzu (hlavne motýle z územia Uhorska a Malej Ázie) sa nachádzajú v Maďarskom národnom múzeu v Budapešti.
Clou

Clou bola česká rocková skupina.
Vznikla v roku 2001 zo skupiny "Unsized Upkids". Jadro tvorili členovia Lukáš Vyhnal a Radek Tomášek (predtým pôsobiaci v skupine Stepson), neskôr sa k ním pripojil gitarista Petr Vaško (predtým skupina Amity) a neskôr basgitarista Brian B. (Bugsy), ktorý kapelu v júli 2006 opustil s dôvodom, že pre kapelu nemá zápal. Clou si neskôr našli basgitaristu na záskok, neskôr sa k ním Štěpán pridal ako nový člen.
Hybridizácia (chémia)

Hybridizácia alebo hybridizácia elektrónových dráh je kombinácia (kríženie) energeticky rozdielnych orbitálov "s1", "px1", "py1" a "pz1", pričom vznikajú energeticky rovnaké rovnocenné hybridné orbitály, ktoré môžu vytvárať rovnocenné väzby. Aby mohla hybridizácia vôbec nastať, je potrebné, aby atóm prešiel do excitovaného stavu, tj. aby sa v spomínaných orbitáloch nachádzali len nespárené elektróny. Keby elektróny kovov alkalických zemín spolu s berýliom a horčíkom neexcitovali a ich orbitály by sa nehybridovali, netvorili by žiadne zlúčeniny, z dôvodu, že ich valenčná elektrónová konfigurácia je všeobecne ns2. Teda nemajú v orbitále "s" žiadne nespárené elektróny, ktoré by tvorili väzby. Poznáme 3 základné typy hybridizácie: "sp", "sp2" a "sp3".
Hybridizácia sp.
Nastáva keď sa zhybridujú orbitály "s1" a "px1" a vzniknú dva sp-orbitály, ktoré sa usporiadajú tak, aby sa čo najmenej odpudzovali. Teda zvierajú uhol 180o. Takýto atóm môže tvoriť len dve σ-väzby. Ak má atóm k dispozícii aj navzájom kolmé nezhybridované "p y1" alebo aj "pz1"-orbitály, môže tvoriť jednu prípadne dve π-väzby (môže tvoriť dvojitú alebo trojitú väzbu). Všeobecne sa dá povedať, že môže nastať u atómov od II.A po IV.A skupinu.
Príklad sp hybridizácie.
Valenčná elektrónová konfigurácia Be: 2s2
Excitovaná valenčná elektrónová konfigurácia Be: 2s1 2px1
Valenčná elektrónová konfigurácia C: 2s2 px1 py1
Excitovaná valenčná elektrónová konfigurácia C: 2s1 px1 py1 pz1
Hybridizácia sp2.
Nastáva keď sa zhybridujú orbitály "s1", "px1" a "py1" a vznikajú tri sp2-orbitály. Usporiadajú sa tak aby sa čo najmenej odpudzovali, teda zvierajú uhol 120o a smerujú do vrcholov rovnostranného trojuholníka. Takýto atóm môže tvoriť tri σ-väzby. A ak má atóm k dispozícii kolmý nezhybridovaný "pz1"-orbitál, môže tvoriť jednu π-väzbu (môže tvoriť dvojitú väzbu). Všeobecne sa dá povedať, že môže nastať u atómov od III.A po IV.A skupinu.
Príklad sp2 hybridizácie.
Valenčná elektrónová konfigurácia B: 2s2 px1
Excitovaná válenčná elektrónová konfigurácia B: 2s1 px1 py1
Valenčná elektrónová konfigurácia C: 2s2 px1 py1
Excitovaná valenčná elektrónová konfigurácia C: 2s1 px1 py1 pz1
Hybridizácia sp3.
Nastáva keď sa zhybridujú orbitály "s1", "px1", "py1" a "pz1" a vznikajú štyri sp3-orbitály. Usporiadajú sa tak aby sa čo najmenej odpudzovali, zvierajú uhol 109°28' a smerujú do vrcholov pravidelného štvorstena. Takýto atóm môže tvoriť štyri σ-väzby. Keďže nemá p-orbitál s 1 nespáreným elektrónom, netvorí π-väzby. Všeobecne sa dá povedať, že môže nastať u atómov IV.A skupiny.
Príklad sp3 hybridizácie.
Valenčná elektrónová konfigurácia C: 2s2 px1 py1
Excitovaná valenčná elektrónová konfigurácia C: 2s1 px1 py1 pz1
Oravská lesná železnica

Oravská lesná železnica (skr. OLŽ) je v súčasnosti turistická železnica medzi stanicami "Tanečník" a sedlo "Beskyd" na Orave. Stanica Sedlo Beskyd bola poslednou piatou úvraťou úvraťového úseku spájajúceho historickú zaniknutú OLŽ s Kysuckou lesnou železnicou (skratka KLŽ). OLŽ a KLŽ spojením vytvorili Kysucko-oravskú lesnú železnicu (skratka KOLŽ). Historická OLŽ viedla z Lokce do Erdútky a slúžila na zvážanie dreva.
Dejiny.
Pôvodná trať na zvážanie dreva bola uvedená do prevádzky 27. júla 1918 na trati Oravská Lesná cez Zákamenné do Lokce, ale nebola napojená na verejnú železničnú sieť. Z toho dôvodu sa v roku 1926 dobudoval spojovací úsek ku kysuckej železnici. Vzniknutá KOLŽ bola v prevádzke do roku 1967. Spojovací úsek je výnimočný tým, že stavitelia prekonali veľké výškové prevýšenie z Oravy na Kysuce pomocou piatich úvratí.
Rekonštrukcia.
Vďaka aktivite pamiatkového úradu a občanov nedošlo k demontovaniu spojovacieho úseku od stanice Chmúra po stanicu Tanečník. Vďaka tomu v rokoch 20052007 bola oravská časť železnice zrekonštruovaná podľa projektu Oravského múzea s príspevkom z Európskeho fondu regionálneho rozvoja. Turistická prevádzka bola spustená 31. mája 2008.
Prevádzkovateľ.
Prevádzkovateľom železnice je Oravské múzeum Pavla Országha Hviezdoslava v Dolnom Kubíne, ktorého zriaďovateľom je Žilinský samosprávny kraj.
Prevádzka.
Železnica je v prevádzke celoročne mimo apríla (len Veľká noc), novembra a decembra (len Mikulášske a Silvestrovské jazdy). Východiskovou stanicou pre všetky vlaky je údolná stanica Tanečník. Vlaky jazdia podľa cestovného poriadku a ich odchody z Tanečníka sú:
Kostol Ducha Svätého (Dúbravka)

Kostol Ducha Svätého je rímskoaktolícky kostol v Bratislave, v mestskej časti Dúbravka.
Opis.
Ide o atypický objekt s kruhovým pôdorysom s netradične riešenou strechou s výškou 30 metrov. Obsahuje chrámovú a pastoračnú časť. Kostol je dielom architektov Ing. arch. Ľudovíta Režuchu a Ing. arch. Mariána Luptáka. Namiesto oltárneho obrazu visí na stene kovová podoba Ducha Svätého – holubice. Ide o dielo majstra Jurovatého. Celkovo sa do chrámového priestoru zmestí okolo 600 návštevníkov.
História.
Základný kameň kostola posvätil v roku 1995 pápež Ján Pavol II. pri svojej návšteve Slovenska v Šaštíne. Kostol Ducha Svätého bol požehnaný 26. októbra 2002.
Pravdepodobne v noci zo 16. na 17. októbra 2021 neznámi páchatelia výstrelmi zo strelnej zbrane poškodili sklenené výplne okien a dverí kostola. Podľa dekana a farára Miroslava Bederku spôsobili škodu vo výške 2500 až 3000 eur. Trestný čin je v štádiu vyšetrovania.
Čremošniansky tunel

Čremošniansky tunel (alebo nesprávne aj Harmanecký tunel; v rokoch 19361939 aj v roku 1946 "Tunel Dr. Edvarda Beneša", v rokoch 1939-1945 "Tunel Andreja Hlinku") je jednokoľajný tunel ležiaci na trati Vrútky – Zvolen. Je to najdlhší železničný tunel na Slovensku a bol najdlhším aj v Česko-Slovensku. Dĺžka tunela je . Prekonáva najvyšší bod horského sedla Malý Šturec medzi Veľkou Fatrou a Kremnickými vrchmi, spája Harmanec a Čremošné.
Tunel bol postavený v rokoch 19361940 rakúskou tunelovacou metódou. Slávnostné začatie prác na stavbe trate Banská Bystrica-Dolná Štubňa sa uskutočnilo 28. septembra 1936 za účasti prezidenta Edvarda Beneša, ktorý vykonal aj prvý vrt smerovej štôlne. Smerová štôlňa bola dokončená 28. augusta 1938. Pri stavbe sa ako veľký problém ukázala voda, pri razení sa objavovali stále nové výtrysky. Najväčšie výtrysky vody boli zo strany tunela od Harmanca, kde maximum dosahovalo až 760 l/s. Aj rok po dokončení odtekalo z tunela vyše 0,5 m³/s vody. Tunel bol dokončený v roku 1940 počas Slovenskej republiky za účasti bývalého bulharského cára Ferdinanda Coburga a pomenovaný po Andrejovi Hlinkovi.
Približne uprostred tunela je mohutná zvislá vetracia šachta. Pôvodne bola osadená ventilátormi, ktoré mali zabezpečiť dostatočnú cirkuláciu vzduchu, potrebnú na prevádzku parnej trakcie. Dnes zabezpečujú odvetrávanie spalín z rušňov s dieselovými motormi. Ventilačný systém tvoria motory s výkonom 130 HP (približne 100 kW), ktoré ovláda výpravca v stanici Čremošné.
V evidencii objektov v sieti ŽSR je tento tunel pomenovaný ako Čremošniansky 14, poloha 27,847 km a dĺžka 4 697 m. Tunel je jednokoľajný a neelektrifikovaný.
Hybridizácia

Hybridizácia môže byť:
Ferdinand Uhryk

MUDr. Ferdinand Uhryk alebo Nándor Uhryk (* 18. marec 1848, Košice, Slovensko – † 1909, Budapešť, Maďarsko) bol menej známy, ale pre uhorskú aj slovenskú entomológiu veľmi významný prírodovedec, lekár, entomológ a jeden so spoluautorov entomologickej časti rozsiahlej práce "Fauna regni Hungariae", ktorú spracoval spoločne s Lajosom Abafi-Aignerom a Jánosom Pávelom. 
Biografia.
Narodil sa v rodine Ondreja Uhrika a jeho manželky Apolónie rodenej Visznerovej. Ferdinand Uhryk bol maďarskej národnosti, ale pôvodom zo Slovenska. V roku 1905 je uvedený v Entomologen Adressbuch W. Junka v Berlíne. Má význam hlavne ako výskumník lepidopterofauny Uhorska, ale i niektorých oblastí Slovenska. Ferdinand Uhryk sa narodil v Košiciach roku 1849. Po skončení základnej a strednej školy študoval medicínu a potom pôsobil ako lekár v Budapešti. Počas svojho života publikoval niektoré svoje príspevky s entomologickou tématikou hlavne v maďarskom entomologickom časopise Rovartani lapok, kde publikoval v rokoch 1896 - 1903. Pre entomológiu majú význam hlavne jeho články, ktoré pojednávajú hlavne o motýľoch Uhorska a tiež z územia Slovenska. Zaoberal sa i štúdiom malých motýľov – Microlepidoptera. MUDr. Ferdinand Uhryk zomrel v Budapešti roku 1909. Jeho zbierka hmyzu je uložená v Maďarskom národnom múzeu v Budapešti.
Stenopterygiidae

Stenopterygiidae je čeľaď ichtyosaurov s (v súčasnosti) jediným rodom Stenopterygius. Z tohto rodu sa nám zachovali nielen úplné kostry, ale aj obrazy mäkkých časti tela v podobe tmavých obrysov okolo kostí. Preto poznáme dokonale ich tvar a mnohé iné vlastnosti. Nájdený bol v Európe (Anglicko, Francúzsko, Nemecko, Luxembursko a Švajčiarsko). Predpokladá sa, že jeho maximálna dĺžka sa pohybovala okolo 4 metrov.
Poznávacie znaky.
Príslušníci rodu Stenopterygius boli jaštery vyslovene vodné a ich prispôsobenie vodnému živlu bolo tak dokonalé, že tvarom pripomínali ryby. Ich koža však bola holá, bez šupín. Čeľuste boli zobákovito pretiahnuté a vyzbrojené početnými zubami — zrejme najvýhodnejšie utváranie tlamy pre rybolov, lebo podobne majú ešte dnes upravené čeľuste zdatní lovci rýb — ozubené veľryby. Končatiny boli celkom premenené v plutvy. Chvost bol zakončený mohutnou, kolmo stojacou polmesiačitou kožnatou plutvou a dokonca bola vyvinutá plutva chrbtová v podobe kožného záhybu podobne ako u delfínov. Všetky tieto znaky ukazujú, že Stenopterygius žil podobným spôsobom ako dnes žijúce delfíny. Prakticky celý život trávil na šírom mori, kde lovil ryby, hlavonožce a iné živočíchy. Ostatky tejto potravy sa často nachádzajú v brušných dutinách skamenelých kostier. Okrem potravy sa tam niekedy objavujú aj zvyšky mláďat (embryí), čo dokazuje, že Stenopterygius, ako plaz, bol živorodý. Klásť vajcia do vody, ako to robia ryby alebo obojživelníky, nemohli, pretože novorodené mláďa, dýchajúce vzduch, by sa utopilo. Pohyb na súši im však nedovoľovali silno premenené končatiny.
Monoclonius

Monoclonius (doslova "jednorožec") je rod vymretého rohatého dinosaura. Bol približne 5 metrov dlhý a pred 75 miliónmi rokov obýval západ dnešnej Severnej Ameriky. Meno dostal podľa jedného mohutného rohu, ktorý sedel na nosných kostiach. V súčasnosti zahŕňa jediný druh Monoclonius crassus.
Preradené druhy.
V minulosti sa do rodu Monoclonius radilo mnoho druhov neskôr priradených iným rodom:
Klasifikácia.
Jedinci, predtým popisovaní pod týmto rodovým menom, sú zvyčajne nedospelé exempláre alebo mláďatá iných ceratopsov, ako bol "Centrosauru"s a "Styracosaurus". Je však možné, že niektorí z týchto jedincov skutočne patria medzi doteraz nepopísané a teda vede neznáme rohaté dinosaury.
Poznávacie znaky.
Zadný okraj lebky vybiehal do zvláštneho kosteného goliera, vzniknutého predĺžením temenných kostí. Tento golier chránil najzraniteľnejšie miesta na tele zvieraťa, šiju a krk. Trup bol krátky, okrúhly a v lopatkách dosahoval výšku približne 2 m. Nízke nohy boli silné a nie príliš dlhý chvost zviera pri chôdzi držalo nad zemou. Koža, ktorú poznáme zo zachovaných pseudomúmií, pripomínala nosorožiu, bola hrubá a rozpadala sa na množstvo nepravidelných poličiek. Lopatkovité zuby v hustých radoch boli umiestnené v zadnej časti tlamy, predné okraje hornej aj dolnej čeľuste boli premenené v zobákovitý útvar. 
Spôsob života.
Monoclonius bol typickým suchozemským bylinožravcom, ktorý potravu nežuval, ale len na drobno strihal. K oddeľovaniu výhonkov a vetvičiek mu slúžil práve zobákovitý okraj čeľustí. Jeho domovom boli oblasti neveľkých jazier s vyššie položenými suchými plošinami s porastmi stromov a krov, ktoré sa vtedy rozkladali v severnej časti terajších Spojených štátov amerických a v južnej časti dnešnej Kanady.
Lada (automobil)

Lada alebo VAZ je označenie motorových vozidiel vyrábaných v ruskom meste Toľjatti vo Volžskom automobilovom závode (VAZ). Značka VAZ vznikla v roku 1966 po dohode o spolupráci s talianskou automobilkou FIAT. Prvý sériovo vyrábaný VAZ 2101 vyrobili v roku 1970. Tieto automobily boli na vtedajšom sovietskom trhu predávané pod značkou Žiguli (rusky "Жигули"), čo je odvodené od názvu pohoria a mesta ležiaceho oproti výrobnému závodu v Toľjatti. Takéto "Žiguláky" ešte stále môžeme stretnúť na cestách. Pre exportné trhy sa používal názov Lada a od 80. rokov toto označenie nahradilo Žiguli úplne. Automobilka, v súčasnosti ako AutoVAZ (súčasť francúzskej skupiny Renault), stále ešte vyrába motorové vozidlá Lada, popri výrobe vozidiel materskej skupiny.
Koloman Šándor

Koloman Šándor (* 23. marec 1905, Prešov – † 15. február 1984, Trenčianske Teplice) bol slovenský technik, múzejný pracovník a entomológ – hlavne lepidopterológ, menej koleopterológ. Bol členom Slovenskej entomologickej spoločnosti pri SAV.
Biografia.
Narodil sa v v Prešove. Po skončení štúdií sa v svojom aktívnom veku venoval povolaniu zememerača. Neskôr, už ako dôchodca, dlhé roky pracoval ako zamestnanec "Vlastivedného múzea Spiša" v Spišskej Novej Vsi. Zomrel v roku 1984 v Trenčianských Tepliciach.
Entomologické aktivity.
V entomológii sa ako amatér zameral na zber a faunistiku motýľov (Lepidoptera). V menšej miere sa zaoberal tiež radom chrobákov (Coleoptera). Svoje zbery prevádzal na rôznych miestach Slovenska, hlavne v okolí Spišskej Novej Vsi. Zbieral i na iných miestach na území Slovenska, ako napr. v Malej Fatre: (Štefanová, Rozsutec), Veľkej Fatre: (Gaderská dolina, Dedošová, Široká, Ostrá). Ďalšie svoje zbery vykonával tiež na území Slovenského raja v Suchej Belej, v okolí Margecan v Rolovej Hute, v okolí obce Mlynky na Slovenskom raji, ale i inde. Svoje lepidopterologické údaje poskytol viecerým autorom k publikovaniu: napr. Andrejovi Reiprichovi, A. Čaputovi, alebo i Iľjovi Okálimu. Jeho zbierka hmyzu sa nachádza vo Vlastivednom múzeu Spiša v Spišskej Novej Vsi.
Avimimus

Avimimus je rod vyspelého vtákovitého dinosaura zo skupiny Oviraptorosauria. Dosahoval dĺžku približne 1,5 metra a pravdepodobne predstavoval všežravca alebo bylinožravca. Dosiaľ je známy len z neúplných pozostatkov nájdených na území dnešného Mongolska. Žil približne pred 70 miliónmi rokov a obýval okolie vodných tokov v polopúštnych oblastiach. Jediný druh je Avimimus portentosus.
Stavba tela.
Zástupcovia rodu Avimimus boli ľahko stavaní, s dlhými nohami prispôsobenými na beh. Mali guľatú lebku a skrátené čeľuste s bezzubým, no v prednej časti vrúbkovaným zobákom. Krk bol pohyblivý, esovito prehnutý, ako u dnešných vtákov ale aj iných dinosaurov. Na kostiach pomerne dlhých predných končatín sa zachovali náznaky prítomnosti peria. Živočích sa nikde nezachoval ucelený, preto sa s istotou nevie, ako vyzeral jeho chvost. Telo bolo pravdepodobne kryté perím, ktoré je doložené u príbuzných rodov ako napríklad Caudipteryx.
Klavírna sonáta č. 14 (Beethoven)

Klavírna sonáta č. 14 cis-mol "Quasi una fantasia", Op. 27 č. 2 známa aj ako "Sonáta mesačného svitu" je dielo nemeckého skladateľa Ludwiga van Beethovena.
Sonáta, ktorú skladateľ dokončil v roku 1801, bola vydaná spolu s menej známou "Klavírnou sonátou č. 13 Es-dur" pod jedným opusovým číslom. Skladbu Beethoven venoval svojej žiačke, iba sedemnásťročnej Giuliette Guicciardi, ku ktorej ho viazali okrem učiteľských povinností i hlbšie city. Tu možno hľadať aj skutočné mimohudobné pozadie skladby, zatiaľ čo vžitý a odborníkmi často kritizovaný prívlastok "mesačného svitu" dostalo dielo až neskôr, na základe subjektívneho dojmu hudobného kritika a básnika Ludwiga Restallba, ktorému prvá veta skladby pripomínala svetlo mesiaca nad Luzernským jazerom. Pôvodný podtitul diela pochádzajúci od Beethovena je "quasi una fantasia", čo naznačuje odklon od tradičnej pevne zviazanej stavby sonáty.
Prvá veta diela "Adagio sostenuto" je voľne plynúca a melancholická. Začína triolami pravej ruky s prvými dobami zdôraznenými basovými tónmi ľavej ruky:
Po týchto štyroch taktoch triolové frázy, ktoré tvoria základ celej vety, preberá ľavá ruka. Pravá ruka hrá tému založenú na osamotených tónoch, ktorá netypicky tvorí skôr akýsi sprievod k triolovej melódii. Druhá veta "Allegretto" v 3/4 takte je krátka a predstavuje akési intermezzo, ktoré rozjasňuje celú skladbu a neutrálne prepája ostro odlišujúce sa okrajové vety. Hlavná téma je nasledovná:
Záverečné "Presto agitato" je zvyčajne najdlhšou časťou skladby. Reflexívne trioly z prvej vety sú tu transformované na rýchle šesnástinové figúry. Objavujú sa už v prvých taktoch búrlivej hlavnej témy. Vedľajšia téma skôr vhodne doplňuje hlavnú, akoby s ňou kontrastovala. Vynikajúco vystavaná veta dnes rovnako ako za čias Beethovena vyvoláva v poslucháčovi veľké pohnutie a vzrušenie, no jej úspech závisí predovšetkým od technických a výrazových dispozícií interpreta. Dĺžka skladby je približne 15 minút.
Napriek tomu, že sám Beethoven si cenil mnohé svoje ďalšie sonáty viac, stala sa sonáta č. 14 už za jeho života veľmi populárnou a dnes ju môžeme označiť dokonca za akési synonymum klavírnej skladby. Prvá veta patrí medzi najznámejšie melódie klasickej hudby vôbec.
Liška

Liška môže byť:
Klosterneuburg

Klosterneuburg je mesto v rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko v okrese Tulln. 
Leží na rieke Dunaj, v nadmorskej výške , severozápadne od Viedne. Má rozlohu a 25 686 obyvateľov (1. január 2010) a je tak štvrtým najväčším mestom Dolného Rakúska.
Vyznamenania Sovietskeho zväzu

Vyznamenania Sovietskeho zväzu boli významnou formou uznania zásluh občanov ZSSR, ale aj občanov iných štátov. Ide o morálne a spoločenské ocenenie vynikajúcich jednotlivcov, vojenských útvarov a vojenských zväzkov, ktoré majú zástavu.
Profesijné združenie

Profesijné združenie (nesprávne "profesné združenie") je slobodné a nezávislé, spravidla neziskové, združenie (organizácia) príslušníkov – fyzických alebo právnických osôb – nejakej profesie, ktoré má za cieľ sledovať a zastupovať spoločné profesijné, kultúrne a ekonomické záujmy danej profesie, a ktoré nie je odborovou organizáciou (niekedy sa však profesné združenie chápe ako odborová organizácia).
Obvykle sa zakladajú s cieľom podporovať záujmy členov nejakej profesie, poskytovať výmenu informácií medzi členmi alebo vydávať pravidelné publikácie vo vzťahu k príslušnej profesii.
Tatra Beta

Tatra Beta (1996-1999) bol ľahký dvojmiestny úžitkový automobil s nosnosťou 600 kg, vyrábaný v pobočnom závode Tatra Kopřivnice v Tatra Příbor.
Vozidlo, pôvodne plánované ako elektromobil s pohonom na akumulátory NiCd, bolo vyvinuté začiatkom 90-ych rokov 20. storočia vo firme Škoda Elcar Ejpovice v spolupráci s Liaz Jablonec a Tatra Kopřivnice. Rozpracovaný projekt prevzala neskôr Škoda Plzeň pre svoju divíziu užitkových vozidiel Škoda Truck.
Prvé prototypy s elektrickým pohonom mali dojazd 140 km a boli určené prevažne pre mestskú rozvážkovú službu. Neskôr sa objavila aj požiadavka na flexibilnejší pohon benzínovým motorom. V rokoch 1994-1995 sa do vozidiel Beta montoval agregát zo Škoda Favorit a vozidlo malo názov Škoda Beta, od roku 1996 modernejší a výkonnejší agregát z juhokórejskeho vozidla Hyundai Accent s objemom 1341 ccm a výkonom 62kW pri 5700 ot/min, ktorý už vozidlu zabezpečoval vyhovujúce dynamické parametre. Výroba sa premiestnila do pobočného závodu Tatry, kde predtým vyrábali Tatru 613 a vozidlo zmenilo názov na Tatra Beta. Vozidlo malo rám z oceľových rúrok v prednej časti s deformačnou zónou a s bezpečnostným oblúkom nad prednými sedadlami. Na tento rám bola montovaná panelová karosériu z prefarbeného laminátu, ktorá sa dodávala v troch farbách českej trikolóry, teda biela, modrá a červená. Uzavretá karoséria s oddeleným priestorom pre posádku mala užitkový objemom 2,25 m3. Tatra Beta existovala taktiež v otvorenom prevedení pick up. 
Predná náprava bola typu McPherson, zadná náprava bola tuhá jednoduchej konštrukcie s odpružením listovými pružinami a doplnená teleskopickými tlmičmi.
S benzínovým motorom kombinovaným s 5-stupňovou prevodovkou dosahovalo vozidlo rýchlosť 145 km/h pri priemernej spotrebe okolo 8l /100 km.
Brzdy boli dvojokruhové, vpredu kotúčové a vzadu bubnové, s podtlakovým posilňovačom. Diskové kolesá 4,5xJ13 s pneumatikami 165/70 R 13.
Elektrický pohon bol uvažovaný aj do budúcna, dokonca sa uvažovalo aj o jeho kombinácii so spaľovacou turbínou, k realizácii však už nedošlo. Uvažovalo sa taktiež s montážou vozidla v Bulharsku, Poľsku a Číne.
Rozmery kompaktného vozidla DxŠxV boli 3890x1660x1740 s rázvorom náprav 2465 mm a celkovou hmotnosťou 1570 kg.
Výroba bola v roku 1999 ukončená predovšetkým z dôvodov nedostatočných investičných schopností výrobného závodu, ako aj nevybudovaného servisného zázemia a nízkej kvality výroby v Příbore. 
Na Slovensko bol predaný iba malý počet vozidiel Tatra Beta, takže tieto automobily sú u nás neznáme. Aj keď toto vozidlo konštrukčne nevzišlo z dielne Tatrovky, stalo sa posledným vozidlom tohoto výrobcu v segmente osobných a ľahkých úžitkových automobilov. Po ukončení jeho výroby sa Tatra venuje už iba výrobe ťažkých nákladných automobilov a o obnovení výroby osobných vozidiel sa v Kopřivnici neuvažuje.
Oľga Kralovičová

Oľga Kralovičová (* 1961), za slobodna Rovenská, je slovenská prekladateľka, ktorá prekladá už vyše 25 rokov. Začala prekladať z ruského jazyka, skúsila arménčinu a momentálne sa venuje iba angličtine. Preložila už vyše 80 kníh. Obľúbená kniha, ktorú prekladala je od Matthew Skeltona "Endymion Spring" - "je to autorova prvotina, ale veľmi dobrá." Najťažšie sa jej prekladala "Mandolína kapitána Corelliho". Z filmov má rada dobré komédie, rozprávky a kvalitné európske filmy a neznáša americké „strieľačky“ a horory. Rada počúva Queen.
Priama daň

Priama daň je daň, pri ktorej sú platiteľ dane a daňovník tá istá osoba, teda daň platená "priamo" osobou, ktorej sa týka. 
Na Slovensku existujú v roku 2024 tieto priame dane:
a) štátne:
Zrušené štátne priame dane: daň z darovania (zrušená k 1. 1. 2004), daň z dedičstva (zrušená k 1. 1. 2004), daň z prevodu a prechodu nehnuteľností (zrušená k 1. 1. 2005). Tieto zrušené dane v iných (najmä európskych) štátoch stále bežne existujú.
b) miestne:
Orlik

Orlik môže byť:
Karol Kelecsényi

Karol Kelecsényi (aj Károly Kelecsényi alebo Karol Kelečéni) – (* 16. september 1854,
Topoľčany, Rakúske cisárstvo, dnes Slovensko – † 1. február 1914, Tovarníky, Rakúsko-Uhorsko, dnes Slovensko) – bol menej známy úradník – právnik (notár), entomológ – lepidopterológ a koleopterológ, ktorý má význam hlavne ako autor niektorých opisov nových druhov prevažne z radu chrobákov (Coleoptera).
Biografia.
Károly Kelecsenyi bol maďarskej národnosti. Narodil sa roku 1854 v Topoľčanoch. Po skončení základného vzdelania študoval na gymnáziu v Nitre a Ostrihome. Neskôr pokračoval v štúdiu na dôstojníckej škole v Budapešti a potom na Budapeštianskej univerzite študoval právo. Po skončení štúdií pôsobil ako obvodný notár v Tovarníkoch. Zomrel 1914 v Tovarníkoch.
Entomologické aktivity.
Asi od roku 1876 sa zaoberal ornitológiou, ale neskôr sa venoval hlavne zberu, faunistike a štúdiu chrobákov a motýľov, ktoré zbieral prevažne vo svojom okolí (Topoľčany a Nitra), ale tiež na území celého Uhorska, ako aj na Balkáne (Bosna a Hercegovina). Svoje výsledky zberateľskej expedície z tohoto územia zhrnul v svojej práci: „Coleopterologische Reise nach Bosnien“, ktorá vyšla v roku 1900 v Rovartani lapok. Udržiaval priateľské styky s mnohými entomológmi a vymieňal zbierkový materiál s viacerými domácimi, nemeckými, anglickými i francúzskymi entomológmi. Je autorom viacerých článkov v odborných časopisoch. Jeho najvýznamnejšia práca je prehľad chrobákov a motýľov Nitrianskej župy, ku ktorej vydával postupne doplnky o ďalších, neskôr zistených druhoch. V roku 1905 bol za Rakúsko-Uhorsko uvedený v „Entomologen Adressbuch“ Wilhelma Junka v Berlíne.
Symbol eura

Symbol.
Symbol eura (€) je symbol meny, ktorý sa používa pre euro. Verejnosti ho predstavila Európska komisia 12. decembra 1996. Medzinárodný trojpísmenový kód podľa štandardu ISO 4217 je EUR.
Dizajn.
Pôvodne bolo 32 návrhov na to, ako by euro malo vyzerať. Návrhy boli následne redukované na 10 a tie boli predložené hlasovaniu, z ktorého napokon vzišiel súčasný symbol eura za najlepší.
Predpokladá sa, že dizajnérom znaku eura je belgický grafik Alain Billet.
Písanie znaku eura.
Mena Euro sa označuje znakom, ktorý sa na bežnej klávesnici nenachádza. Euro má znak €, ktorý však treba vedieť napísať. Vieme ho napísať rôznymi spôsobmi. Niektoré sú univerzálne a vieme ich použiť v akejkoľvek situácii, niektoré už tak univerzálne nie sú.
Pakt stability a rastu

Pakt stability a rastu je dohoda medzi členmi eurozóny o koordinácii ich rozpočtových politík tak, aby prípadnými vysokými schodkami štátnych rozpočtov alebo vysokými verejnými dlhmi neohrozovali stabilitu eura a nezvyšovali infláciu v eurozóne. Táto dohoda sa čiastočne vzťahuje aj na krajiny EÚ, ktoré neprijali euro.
Súčasné zásady:
Hainburské vrchy

Hainburské vrchy starší názov Hundsheimské vrchy (nem. "Hainburger Berge" alebo "Hundsheimer Berge") sú vrchy v Rakúsku, ktoré tvoria niekoľko prevažne zalesnených kopcov na pravom brehu Dunaja pri meste Hainburg an der Donau. Geologicky a geomorfologicky tvoria pokračovanie Malých Karpát, teda patria ku Karpatskej sústave, nie k Alpskej sústave. Hranicu medzi Karpatmi a Alpami tvorí Karnuntská brána južne od Hainburských vrchov.
Petroeuro

Petroeuro je označenie eura, ktoré sa používa na priamu platbu za ropu a zemný plyn. Je to novotvar vytvorený podľa široko používaného pojmu petrodolár, ktorý fungoval v podstate ako jediné platidlo na obchod s týmito komoditami. Určujúcimi faktormi pre menu používanú na platbu za ropu je prístup najväčších svetových exportérov tejto suroviny, predovšetkým na Blízkom východe.