burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Krajná Poľana

Krajná Poľana (do roku 1927 "Poľana") je obec na Slovensku v okrese Svidník. 
Symboly obce.
Erb a vlajka.
V modrom štíte na zelenej pažiti je strieborný kôň v rovnakej zbroji so zlatým postrojom. V zlatom sedle strieborne odetý rytier drži v ľavici striebornú šabľu so zlatou rukoväťou. 
Základom erbu je sediaci jazdec na sivkovi. Motív erbu pravdepodobne vychádza z rodového erbu neidentifikovateľného vlastníka. Erb vznikol podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1868.
Autormi erbu sú Jozef Novák a Ladislav Čisárik.
Vlajka pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách modrej (1/7), bielej (2/7), modrej (1/7), žltej (2/7) a zelenej (1/7). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom dňa 15. marca 2000 a je registrovaný v heraldickom registri SR pod číslom HR: K-153/2000
Prírodné podmienky.
Nadmorská výška 330 m stred obce, 320 – 507 v chotári. Krajná Poľana leží v severnej časti Nízkych Beskýd pri ústí riečky Bodružalíka do Ladomírky. Mierne členitý povrch zväčša odlesneného chotára tvoria flyšové súvrstvia.
V obci, ktorá patrí do územia Laboreckej vrchoviny, je od 17. septembra 2009 vyhlásené Ministerstvom životného prostredia "Chránené vtáčie územie", ktoré má zabezpečiť podmienky pre prežitie a rozmnožovanie vtákov európskeho významu.
Názov.
Vývin názvu obce
Dejiny.
Obec vznikla 1573-1598. Patrila panstvu Makovica. Roku 1712 sa vyľudnila útekom poddaných 
V polovici 19. storočia vysťahovalectvo. Do 1. svetovej vojny bolo v obci iba 10 drevených domov, v každom z nich žili 2-3 rodiny.
Za prvej ČSR pracovali obyvatelia v lesoch a na miestnej píle, chodievali na sezónne poľnohospodárske práce na veľkostatky do južných oblastí Slovenska. V roku 1907 bratia Tonetovci postavili v dedine pílu, ktorú v roku 1936 odkúpil Ladislav Vančura a nazval ju Párna píla veľkostatku L. Vančuru a spol. V roku 1929 do obce prišiel prvý učiteľ Anton Komanický.
Za druhej svetovej vojny počas prechodu frontu bola väčšia časť obce zničená, po oslobodení obnovená, vyznamenaná Radom červenej hviezdy. 
Väčšina obyvateľov pracovala do konca 90. rokov 20. storočia v miestnom závode Piloimpregna. Značná časť obyvateľov vo Svidníku a Stropkove. 
Pôdu obrábali do začiatku 70. rokov 20. storočia súkromne hospodáriaci roľníci. Po tomto období leso-poľnohospodárky podnik. Po prevrate, po roku 1990 väčšia časť pôdy je neopracovaná.
Pôvodnými osídlencami boli najmä pastieri oviec, kôz a dobytka, drevorubači a neskôr aj výrobcovia poľnohospodárskeho náradia a tkáči. 
Staré a inojazyčné názvy obce a obyvateľské mena.
Pôvodný názov – "Hunkovská Poľana" – svedčí o tom, že ju pôvodne vybudovali na poľane v susedstve Hunkoviec, neskôr bola premenovaná prívlastkom „krajná“, z čoho môžeme usudzovať, že ju spravovali krajníci.
Abrahámovce

Abrahámovce môže byť:
Abrahámovce (okres Bardejov)

Abrahámovce () je obec na Slovensku v okrese Bardejov, v Prešovskom kraji.
Lokalita.
Obec leži na hraniciach Nízkych Beskýd s Bartošovskou kotlinou.
Dejiny.
Obec nepochybne od 13. storočia patrila zemanom z Raslavíc.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1427 (pod názvom Abranfalua).
Koncom 16. storočia boli Abrahámovce stredne veľkou dedinou a výlučne poddanským obyvateľstvom. Vhodné prírodné podmienky predurčovali túto lokalitu pre poľnohospodárstvo. Okrem obrábania pôdy sa časť obyvateľstva zaoberala chovom dobytka a pláteníctvom. Poľnohospodársky ráz si obec zachovala aj za Československej republiky a po 2. sv. vojne. Všetká pôda bola v rukách súkromných vlastníkov až do roku 1957 kedy došlo k združstevňovaniu pôdy do spoločného užívania.
Bývalé názvy obce: Abranfalua (1427), Abran (1476), Abrahamovce (1786), Abranowece (1808)
Obyvatelia.
Väčšina obyvateľov Abrahámoviec sa hlási ku kresťanskému náboženstvu: evanjelickej a rímskokatolíckej cirkvi.
Kružlová

Kružlová (rusín. Кружлёва) je obec na Slovensku v okrese Svidník. Obec bola v októbri 1944 vypálená počas oslobodzovacích bojov, pri bombardovaní letectvom Červenej armády. Zhorelo 30 domov.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte na zelenej pažiti je zlatovlasý striebroodetý muž, ktorý oboma zdvihnutými rukami pridržiava na hlave položený veľký zlatý obilný snop. Znamenie erbu tvorí poľnohospodársky motív podľa obecného pečatidla z roku 1868. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 18. júna 1999 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: K-147/1999. Autormi erbu sú Jozef Novák a Ladislav Čisárik.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách modrej, žltej, modrej, bielej a zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Kuková

Kuková je obec na Slovensku v okrese Svidník. 
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štíte je strieborný kolovrátok, medzi úzkymi zlatými prehnutými snopmi. Znamenie na erbu je z roku 2000, pripomínajúce tradičné zamestnanie obyvateľov obce poľnohospodárstvo, tkáčstvo a výrobu kolovrátkov. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 20. novembra 2001 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: K-171/2001. Autormi erbu sú Peter Kónya, Sergej Pančák a Leon Sokolovský.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách 3/8 zelenej, 1/8 bielej 3/8 zelenej a 1/8 žltej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Dejiny.
Kuková bola vybudovaná usadlíkmi podľa zákupného práva. Odhaduje sa, že budovanie sa začalo koncom 13. storočia alebo začiatkom 14. storočia. V roku 1660 mala obec 16 domov, kúrie zemepánov, a v obci sa taktiež nachádzal aj mlyn, kostol, fara a škola. Najrozšírenejšou pestovanou rastlinou bolo konope a s tým úzko súvisela aj pre túto obec tradičná výroba tkanív. Najrozšírenejším remeslom v obci bolo kolárstvo (výroba kolovrátkov). Kolovrátok sa nachádza v erbe obce.
Zemepánmi obce bola rodina Bánovcov. Obec im patrila počas 15. a 16. storočia. Rodina mala vo svojom vlastníctve necelú polovicu chotára, liehovar a kaštieľ v ktorom rodina Bánovcov bývala.
Názov.
Vývin názvu obce
Šport.
Futbal.
V obci sa nachádza futbalový klub TJ Družstevník Kuková, ktorý pôsobí v 7. lige OOFZ Svidník. Futbalový oddiel bol založený už v roku 1963 bratmi Tkáčovcami. Na ich počesť sa každoročne v auguste odohráva memoriálový turnaj. Klub ma aj svoj vlastný štadión, ktorý sa nachádza na konci obce. Vďaka projektu EURÁ z EURA od SFZ bola v roku 2023 kompletne zrekonštruovaná šatňa na štadióne. Najväčšími rivalmi klubu sú futbalové kluby z obce Lúčka a Kalnište. Futbal je možné hrať aj na multifunkčnom ihrisku v priestoroch areálu školy.
Hasičské súťaže – DHZ Kuková.
Obec má aj svoj vlastný dobrovoľný hasičský zbor. V roku 2015 obec od štátu dostala nové hasičské auto. Dobrovoľný zbor sa pravidelné účastní na rôznych hasičských súťažiach a súťaži taktiež vo Východoslovenskej hasičskej superlige.
Zaniknuté – Hokejbal.
Z iniciatívy miestnych mladých ľudí vznikol v obci klub HBK Kuková, ktorý sa neskôr spojil s obcou Podhorany. Klub sa v sezóne 2015/2016 prihlásil do Prešovskej hokejbalovej ligy a bola to ich prvá aj posledná sezóna v tejto lige. V tabuľke skončili na 9. mieste z 12. Pamätná v tejto sezóne bola ich nečakaná výhra 6:4 proti Bardejovu. V sezóne 2015/2016 mal tím na súpiske 31 hráčov.
Kurimka

Kurimka (, ) je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte na zelenej pažiti je strieborný doprava otočený muž v striebornom odeve, rovnakom klobúku a v čiernych topánkach, na pravom ramene so striebornou sklonenou puškou, ľavicou sa opierajúci o striebornú palicu a pravicou si pridržiavajúci strieborným dymom dymiacu zlatú fajku. Tento erb je spracovaný podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787. Zaraďujeme ho k tzv. hovoriacim erbom (v rusínčine kúriť – fajčiť), ikonograficky je netradičné zobrazená osoba s fajkou v ústach. Autorom erbu je Ladislav Nagy. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 27. mája 1997 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod č. HR: K-91/1997.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej, bielej, žltej, zelenej a modrej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Lúčka (okres Svidník)

Lúčka je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly.
Erb.
V modrom štíte na zelenej preliačenej pažiti sú skrížené nástroje strieborný zlatookovaný cep a zlatá kosa na striebornom kosisku, prekryté zlatým snopom so zľava zaseknutým zlatým kosákom na striebornej rukoväti. Znamenie erbu môžeme zaradiť medzi hovoriaci symbol z roku 2001. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom v roku 2001 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: L-123/2001. Autormi erbu sú Peter Kónya, Sergej Pančák a Leon Sokolovský.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách 1/6 modrej, 1/6 bielej 3/6 modrej a 1/6 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Lužany pri Topli

Lužany pri Topli sú obec na Slovensku nachádzajúcasa neďaleko mesta Giraltovce v okrese Svidník.
Prírodné podmienky.
Povrch jej chotára tvorí prevažne rovina, ktorou preteká rieka Topľa, iba východná časť je mierne kopcovitá.
Symboly obce.
Erb a vlajka.
V zelenom štíte nad strieborným zvlneným brvnom zlatý snop bezostných klasov, obopätý strieborným kosákom so zlatou ľavošikmou rukoväťou.
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 14. januára 2006, č. OZ – 1/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou L – 179/2006.
Všeobecná poľnohospodárska symbolika viacerých východoslovenským obci zo 40. rokov 19. storočia, doplnená o hovoriaci symbol rieky Topľa.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej (2/6), zelenej (1/6) bielej (2/6) a bielej (1/6). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Literatúra: Heraldický register Slovenskej republiky VII., Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, Matica slovenská 2009, str. 94- 95
Dejiny.
Praveké osídlenie v katastrálnom území obce je doložené už z obdobia eneolitu. Ide o tzv. východoslovenské mohyly, mohutné hroby, do ktorých boli pochovávaní ľudia rovnomennej kultúry.
Samotná obec vznikla v 14. storočí. V písomnostiach sa prvýkrát spomína v roku 1370 ako dedina Longh. Tento názov jazykovedci a historici spájajú s poľštinou, dá sa teda predpokladať, že prvými tunajšími usadlíkmi boli ľudia poľského pôvodu. Zhromaždil ich dedičný richtár – šoltýs, keďže dedina bola založená podľa zákupného práva. Jej majiteľmi boli viaceré šľachtické rodiny, medzi inými drienovskí Abovci, šľachtici zo Sečoviec či Šemšeiovci. V prvej polovici 15. storočia boli Lužany pri Topli stredne veľkou, roku 1600 už malou dedinou s 10 poddanskými domami. Počet obyvateľov obce sa však v nasledujúcom období zvyšoval, preto podľa záznamov z roku 1828 tu žilo už 244 obyvateľov.
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov: Podľa údajov z 31. 12. 2005 mali Lužany pri Topli 255 obyvateľov.
Národnostná štruktúra: 
Konfesionálna štruktúra: 
Kultúra a zaujímavosti.
Pravidelné podujatia.
Konajú sa každoročne v júli. Jazdci zo Slovenska i zahraničia súťažia vo viacerých kategóriách a stupňoch.
Šport.
Niekoľko družstiev tohto klubu súťaží v stolnotenisových regionálnych súťažiach.
Jazdecký klub, ktorý okrem chovu koní organizuje v obci každoročne jazdecké preteky.
Matovce

Matovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štíte tri a tri zlaté prehnuté a prekrížené bezostené klasy, preložené strieborným obráteným kosákom so zlatou rukoväťou, to všetko prevýšené striebornými skríženými sekerami na zlatých poriskách.
Jestvujúci erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 30. juna 2006, č. OZ – 3/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou M – 184/2006.
Súčasná heraldická kompozícia nového erbu symbolizujúceho drevorubačstvo a lesné práce, doplňujúce atribúty roľníctva.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák. 
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo šiestich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej (1/6), bielej (2/6) zelenej (1/6) žltej (1/6), bielej (2/6) a zelenej (1/6). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Literatúra: Heraldický register Slovenskej republiky VII., Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, Matica slovenská 2009, str. 98 - 99.
Mestisko

Mestisko je obec na Slovensku v okrese Svidník. Obec bola na konci septembra 1944 čiastočne vypálená počas bombardovania lietadlami Červenej armády. Zhorelo alebo bolo zničených celkom 10 domov.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte na zelenej, piatimi striebornými oválnymi kameňmi preloženej pažiti je zlatý obilný snop, podložený strieborným kosákom so zlatou zvislou rukoväťou. Na erbe je znamenie podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1868. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 21. mája 1999 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: M-120/1999. Autormi erbu sú Leon Sokolovský, Sergej Pančák a Peter Kónya.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo šiestich pozdĺžnych pruhov vo farbách modrej, žltej, modrej, bielej, modrej a bielej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Mičakovce

Mičakovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb a vlajka.
V zelenom štíte nad zlatým mlynským kolesom na striebornom brvne strieborný kolovrátok, po bokoch sprevádzaný zlatými priklonenými snopmi bezostených klasov
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 30. decembra 2007, č. OZ – 01/12/2007 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou M – 202/2007.
Súčasná heraldická kompozícia so zamestnaneckými prvkami – roľníctvom a tkaním plátna, mlynské koleso poukazuje na miestne mlyny a brvno na rieku Topľu.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka obce pozostáva zo šiestich pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej (1/8), žltej (1/8) bielej (2/8) zelenej (1/8), žltej (1/8) a bielej (2/8). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Literatúra: Heraldický register Slovenskej republiky VII., Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, Matica slovenská 2009, str. 98 - 99.
Názov.
Vývin názvu obce
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1390 ako Mikeuagasa. Obec patrila do Zemplínskej župy, panstvu Čičava, od roku 1493 panstvu Stropkov.
V roku 1493 tu existovala jedna domácnosť, v roku 1567 pravdepodobne rodina šoltýsa a želiari.
Obyvatelia obce boli zdanení od: 1582 1, 1610 0,375 a 1635 0,375 porty. V roku 1715 mala obec 6 poddanských domácností.
Značná časť obyvateľov bola aktívne zapojená do rákociovského povstania. V roku 1720 bola úplne opustená. O šesťdesiat rokov, neskôr obec už v roku 1787 mala 13 domov a 85 obyvateľov.
V roku 1828 mala 15 domov a 113 obyvateľov. 
V okolitých lesoch obyvatelia z bukového dreva pálili drevné uhlie. Koncom 19. storočia v obci boli vysťahovalecké tendencie za prácou a za lepšími sociálnymi podmienkami. 
Za I. ČSR v obci sa rozvíjala spravidla len poľnohospodárska výroba. Časť obyvateľov po čiastočnom spriemyselnení Slovenska hľada prácu aj v priemyselných podnikoch vznikajúcich v Giraltovciach. Za socializmu v obci bolo založené jednotné roľnícke družstvo, kde väčšina obyvateľov pracuje na družstve v rastlívnej a živočíšnej výrobe. Obhospodárovania poľnohospodárskej pôdy má priemyselný charakter a bola dosiahnutá pomerne vysoká produktivíta práce. Mladá generácia pracujú v priemyselných podnikov v Košiciach, Prešove a Giraltovciach.
K obci patrí miestna časť Tarbaj.
Mlynárovce

Mlynárovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Vodné toky.
Cez obec preteká potok Radomka a taktiež menšie potôčiky Vlčinec a Račí potok.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte na zelenej, šiestimi striebornými kameňmi preloženej pažiti je striebroodetý muž v zlatom klobúku a zlatých čižmách v upaženej pravici so striebornou sekerou na zlatom porisku, v upaženej ľavici so zlatou palicou. Znamenie erbu tvorí žánrový motív podľa odtlačku typária obce z roku 1868. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 14. septembra 2004 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: M-165/2004. Autormi erbu sú Sergej Pančák a Leon Sokolovský.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách 1/6 modrej, 1/6 bielej 3/6 modrej a 1/6 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Dejiny.
Zoznam miestnych farárov: 
Andrej Hlivjak 17331752; Ján Hlivjak 17461746; Štefan Hlivjak 17521752; Jozef Kocakovič 17881792; Jozef Toronský 18021816; Anton Jakovič 1816 - 1821; Michal Beneš 1822 - 1839; Juraj Zubrický 18401859; Alexander Rojkovič 18591860; Anton Molčan 18601914; Aurel Petrik 19151920; Emil Kellö 19201922; Michal Baláž 19231956; Ján Kochaník 19561968; Juraj Červený 19681977; Michal Baraník (excur. z Cerniny) 19771978; Mikuláš Pavlík 19781980; Teodor Hanát 19801982; Michal Stanko st. 19821990; Vasiľ Kočemba (excur. z Hrabovčíka) 19901994; Pavol Litavec (excur. z Cerniny) 19941997; Juraj Popovič 19972003; Marián Buraľ 2003 2008; Vojtech Hornyák 2008 2018; Matúš Verba 2018 ?; 
Hospodárstvo a infraštruktúra.
Doprava.
Cesta tretej triedy: Šarišský Štiavnik – Rovné
Školstvo.
Obec nemá školu
Šport.
V minulosti mala obec veľmi aktívnu telovýchovnú organizáciu. Bola zameraná na futbal. V menšej miere na volejbal a stolný tenis. V súčasnosti obec nemá žiadnu organizovanú športovú aktivitu. Po predošlej činnosti ostalo v obci futbalové a tenisové ihrisko. Raz ročne, zvyčajne počas leta, obec organizuje športové hry pre deti, ktoré sú v obci na prázdninách.
Nižná Jedľová

Nižná Jedľová je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Leží v Nízkych Beskydách v nadmorskej výške 286 m n m. Sídlisko založil šoltýs s usadlíkmi v polovici 16. storočia. 
Symboly obce.
Erb.
V striebornom štíte z oblého, zlatou jalovcovu vetvičkou preloženého zeleného návršia vejárovito vyrastajúcich šesť štíhlych zelených topoľovitých stromov – krajné nižšie.
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 30. septembra 2006, č. OZ – 05/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou N – 70/2006.
Súčasná heraldická kompozícia zobrazuje prírodný motív, podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787, doplnený o jalovcovú vetvičku. 
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák. 
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách bielej (1/7), zelenej (1/7), bielej (1/7), zelenej (1/7), bielej (1/7), zelenej (1/7) a žltej (1/7). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Dejiny.
Obec založili v rokoch 1553-1572. Prvý písomný doklad o dedine pochádza z roku 1559. Obec patrila panstvu Makovica. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom a chovom dobytka. Obec je doložená v roku 1572 ako Alsso Jedlowa, neskôr ako Also Jadlowa (1618), Nizna Jedlowa (1773), Alschó-Jedlova (1786), Alsó-Jedlova, Dolní Jedlová (1808), Alsójedlova (1863–1902), Alsófényves (1907–1913). Od roku 1920 Nižná Jedlová. Dnešný názov obce bol ustálený v roku 1927 ako Nižná Jedľová.
V roku 1600 bolo v sídlisku 7 poddanských domov. V roku 1715 až 1720 tu postupne hospodárilo 16 až 4 poddanské domácnosti. V roku 1787 mala obec 23 domov a 151 obyvateľov, v roku 1828 mala 21 domov a 171 obyvateľov, v roku 1900 bolo 171 obyvateľov, v roku 1970 173 obyvateľov. V polovici 19. storočia sa polovica obyvateľov vysťahovala. V oboch svetových vojnách bola obec značne poškodená. V roku 1914 bol postavený gréckokatolícky chrám, od roku 1927 sa začalo vyučovať v miestnej škole. V roku 1952 bola zavedená elektrina. V roku 1953 zavedenie autobusovej dopravy. V roku 1959 vzniklo JRD. V roku 1972 bol vybudovaný dom kultúry a obecný vodovod, a od r. 1996 bola obec splynofikovaná. V roku 2000 bol postavený pravoslávny chrám. Súčasťou obce je chatová oblasť a letisko. Od roku 2004 je v obci pravoslávna fara, v roku 1998 bolo postavené drevené detské ihrisko. Časť obyvateľstva pracovala v závodoch vo Svidníku. 
V obci sa v roku 1995 nachádzali najčastejšie tieto priezviska: 
Artim, Božik, Derbás, Derco, Dzijak, Džupin, Fecko, Herman, Hičar, Hrib, Jurčo, Jurina, Košik, Kukla, Magnus, Makara, Mihaľ, Mňahončák, Ondočko, Ondocsko, Račko, Savko, Semančo, Serafína, Sivík.
Nižný Mirošov

Nižný Mirošov je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štíte v striebornej zvlnenej pažiti stojaca čiernovlasá striebroodetá a čiernoobutá žena s dvoma veľkými zlatými džbánmi v rozpažených rukách. Znamenie erbu tvorí motív podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 14. decembra 2003 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: N-105/2003. Autormi erbu sú Jozef Petrovič a Kvetoslava Hanzová.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách 2/9 zelenej, 1/9 bielej, 1/9 žltej, 1/9 čiernej, 1/9 žltej, 1/9 bielej a 2/9 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Nižný Orlík

Nižný Orlík je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V červenom štíte nad modrým vŕškom sú dva strieborné orly v zlatej zbroji. Pravý orol je obrátený so spustenými krídlami a ľavý so zdvihnutými krídlami. Je to hovoriaci erb podľa pečatidla obce z roku 1787. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 27. júna 1997 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: N-55/1997. Autorom erbu je Ladislav Nagy.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo šiestich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej, červenej, bielej, červenej, bielej a modrej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Nová Polianka (okres Svidník)

Nová Polianka (, zastar. ) je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Obec sa nachádza asi 5 km juhovýchodne od okresného mesta Svidník. Nová Polianka leží v Nízkych Beskydách v hornej časti Olšavy. Nadmorská výška v strede obce je a v chotári 
Mierne členitý povrch chotára s hlbokými úzkymi dolinami tvoria flyšové vrstvy. Z lesného porastu spravidla prevláda buk a hrab.
Dejiny.
Osadu Novú Polianku založili na zákupnom práve koncom 14. storočia. Prvá písomná zmienka je z roku 1414 ako "Mergusvagasa", "Mergesuagas", neskôr ako "Mergeska" (1618).
Obec bola súčasťou panstva Makovica.
V roku 1427 mala 17 port, v roku 1787 mala 31 domov a 225 obyvateľov, v roku 1828 mala 33 domov a 259 obyvateľov. Obyvatelia spravidla zaoberali sa chovom hovädzieho dobytka a taktiež chovali kone, ktoré boli využívané pri poľnohospodárskych prácach, v lesnom hospodárstve a pri furmankách, prevoze materiálu na rôzne vzdialenosti.
Pracovné aktivity.
Po vzniku Československej republiky v roku 1918 pracovala väčšina obyvateľstva v lesnom hospodárstve.
Z mnohodetných rodín mnohí opustili rodnú dedinu a vycestovali za prácou do mnohých miest Československa. Taktiež značná časť emigrovala do zahraničia a natrvalo sa vysťahovala. V čase 2. svetovej vojny na okolí pôsobili partizánske skupiny a občania ich podporovali. Po oslobodení ČSR mnohí z obyvateľov pracovali v priemyselných podnikoch vo Svidníku a Košiciach.
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štíte je strieborný ľavošikmý meč so zlatou priečkou a gombíkom prekrížený strieborným šikmým prevráteným kľúčom so štvoruhlým, na vrcholoch zlatým prstencom. Pred mečom a kľúčom je zlatá berla so zvinutou hlavicou, skrášlená striebrom opásanou ľaliou. Na berlu je pripevnená strieborná stuha so strapcami – sudárium. Autormi erbu sú Ladislav Vrteľ a Dragica Vrteľová. Erb bol prijatý v roku 2000 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod č. HR: N-83/2000. Berla v erbe pripomína prvého vlastníka obce premonštrátske prepoštvo v Nižnej Myšli, založené v 14. storočí, kľúč a meč sú atribútmi miestneho patocinia sv. Petra a Pavla.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej, bielej, zelenej, žltej, zelenej, bielej a zelenej. Vlajka má pomer strán 2:3 a ukončená je tromi cípmi, t.j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Okrúhle

Okrúhle je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štíte je veľký zlatý, dvakrát previazaný snop, vpravo sprevádzaný strieborným pravošikmým kosákom na zlatej rukoväti. Znamenie erbu tvorí roľnícka symbolika podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1848. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom v roku 1996 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: O-30/1996. Autormi erbu sú Leon Sokolovský, Sergej Pančák a Peter Kónya.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej, žltej, bielej, zelenej a žltej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Dejiny.
Osídlenie koncom eneolitu, začiatok doby bronzovej - skupina východoslovenských mohýl, spomína sa v roku 1394. Svedčí o tom skupina východoslovenských mohýl tiahnúcich sa v smere Okrúhle - Šapinec - Kožany hrebeňom pohoria Radumky. Preskúmané mohyly v minulosti v roku 1940 vydali dôkazový materiál z tejto doby. Nachádzajú sa tu aj vojenské zákopy z 1. svetovej vojny. 
Obec vznikla na území panstva Radoma v roku 1414. Patrila aj panstvu Makovica. V roku 1427 mala 47 stavenísk. Koncom 15. storočia bola po páde poľských hraníc vyľudnená. Záznamy z roku 1492 sa stručne zmieňujú o spustošení makovického panstva. Za poľského ťaženia v rokoch 1490-1492 kedy boli vypálené a úplne zničené aj obce Okrúhle a Štefurov. V 17. storočí boli zemepánmi Rákociovci, v 18. storočí Szirmayovci, Asperontovci. V roku 1787 mala obec Okrúhle 47 domov a 392 obyvateľov, v roku 1828 49 domov a 369 obyvateľov. K 30. júnu 1948 bolo 529 obyvateľov. Občania sa zaoberali povozníctvom a predajom obilia. V 19. storočí sa zaoberali aj ovocinárstvom. Za 1. ČSR bola vúčšina obyvateľov zamestnaná na veľkostatku, v západnej časti obce sa ľudia zaoberali roľníctvom. Do roku 1945 boli v prevádzke liehovar a parná píla a v roku 1956-1957 prestal pracovať aj mlyn. Z pekného kaštieľa sa zachovali iba časti hrubého múra, ktorý tvorí dodnes steny rodinného domu. Namieste starého kostola z roku 1750 bol v roku 1902 postavený nový rímskokatolícky kostol sv. Martina z Tours.
Pôvodný názov obce Okrúhle bol v roku 1414 Kerekreth. Od roku 1773 Okrúhle, odvodeniny mien okruhliansky, Okruhľan, Okruhľanka. Maďarský názov bol Kerekrét.
Šport.
V obci funguje športový futbalový klub FK Družstevník Okrúhle
Rakovčík

Rakovčík je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Obec Rakovčík sa nachádza na severovýchode Slovenska, približne 8 km južne od okresného mesta Svidník na hornom toku rieky Ondava. Katastrálne územie obce sa rozprestiera na výmere 467 ha. 
Chotár Rakovčíka susedí na severe s obcou Mestisko, na severozápade s Mlynárovcami, na východe s katastrom obce Duplín, na juhu so Šarišským Štiavnikom a na juhozápade s obcou Beňadikovce. 
Rakovčíkom preteká Studený potok, do ktorého sa v obci vlieva Bezmenný potok. 
Najvyšší bod obce dosahuje výšku 494 m n. m. , neďaleko od kóty Kochman (500,5 m n.m.). 
Dejiny.
Obec je doložená z roku 1572 ako Rakowcz, neskôr ako Rakocz (1618), Rakowce (1808), Rakovec (1920), Rakovčík (1927); maďarsky Rakóc, Felsőrákoc.
Obec patrila panstvu Makovica. Obyvatelia pracovali v lesoch a chovali dobytok. V 19. storočí tu mali majetky Holländerovci.
V roku 1787 mala obec 22 domov a 160 obyvateľov, v roku 1828 mala 26 domov a 202 obyvateľov. V rokoch 1850–1880 tu bolo veľké vysťahovalectvo. Začiatkom prvej svetovej vojny ju obsadilo ruské vojsko.
V čase druhej svetovej vojny v obci bývala židovská rodina Rozembergovcov. V roku 1942 však bola odsunutá na neznáme miesto, a o jej ďalšom osude nie sú žiadne informácie. 
Hoci obec nezasiahla priama vlna bombardovania, jej obyvatelia boli pred nemeckými vojakmi evakuovaní. 8. 4. 1944 tu partizáni zo skupiny Čapajev demolovali diaľkové telefónne vedenie nemeckej armády. Bola to jedna z prvých partizánskych akcií na východnom Slovensku. Obec bola sovietskym vojskom oslobodená 18. januára 1945.
V bývalom dome Rozembergovcov bola zriadená škola. V roku 1960 bol na MNV zavedený prvý telefón. O rok neskôr bola založená Miestna ľudová knižnica, ktorá funguje do súčasnosti. 
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte na zelenej pažiti je strieborný kosák so zlatou rukoväťou. Znamenie erbu tvorí roľnícky nástroj a je vyhotovený podľa pečatidla obce z roku 1868. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom v roku 2002 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: R-91/2002. Autormi erbu sú Jozef Novák a Ladislav Čisárik.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách 2/6 bielej, 1/6 modrej, 2/6 žltej a 1/6 zelenej . Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu. 
Občianska vybavenosť.
V súčasnosti sa obec zapája do rôznych projektov, vďaka ktorým sa zlepšuje životná úroveň občanov, ako aj vzhľad obce. V posledných rokoch bolo postavené multifunkčné ihrisko, hasičská zbrojnica, prebehla rekonštrukcia budovy obecného úradu, miestneho rozhlasu, regulácia potoka, oplotenie cintorína a iné.
Rovné (okres Svidník)

Rovné je obec na Slovensku v okrese Svidník. Obec bola v novembri 1944 čiastočne vypálená počas bombardovania lietadlami Červenej armády. Zhorelo 5 domov.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte na zelenej pažiti je zlatý pluh s kolieskom a striebornými radlicami. Znamenia erbu boli spracované podľa pečatidla z roku 1868 a vychádzajú z poľnohospodárskeho motívu s čiastočne hovoriacou symbolikou, ktorá tvorí rovná pažiť. 
Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 20. februára 1998 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: R-63/1998. Autormi erbu sú Jozef Novák a Ladislav Čisárik.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách 3/8 modrej, 1/8 žltej, 1/8 bielej a 3/8 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Roztoky (okres Svidník)

Roztoky sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte zo zelenej pažite vyrastajúce dva zlaté listnaté prirodzené stromy, z pravého okraja štítu vyrastajúce strieborné skalné bralo, z ľavého okraja štítu vyrastajúci zlatý položený spílený peň, na ňom obkročmo sediaci vpravo otočený striebro odetý muž so striebornou sekerou vo zdvihnutej pravici.
Jestvujúci erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 20. júna 2005, č. OZ – 3/2005 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou R – 136/2006.
Súčasná heraldická kompozícia erbu symbolizujúceho žánrový obrázok s prírodným a drevorubačským motívov podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1767.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák. 
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej (1/9), modrej (1/9) bielej (2/9) žltej (1/9), bielej (2/9), zelenej (1/9) a modrej (1/9). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Literatúra: Heraldický register Slovenskej republiky VII., Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, Matica slovenská 2009, str. 144 - 145.
Soboš

Soboš je obec na Slovensku v okrese Svidník. 
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štíte zlaté mlynské koleso, spodnou lopatkou prekrývajúce modrú pažiť, v horných rohoch štítu po trie malé zlaté bezostene klasy na listnatých steblách.
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva v roku 2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou S – 368/2006.
Nový erb, čiastočne sa inšpirujúci obsahom odtlačku pečatidla obce z polovice 19. storočia, doplnený o motív mlynárstva ktorého existencia je v obci doložená už v 15. storočí.
Autormi erbu sú Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo šiestich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej (1/6), zelenej (1/6), modrej (1/6), žltej (1/6), zelenej (1/6) a modrej (1/6). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Literatúra: Heraldický register Slovenskej republiky VIII., Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, Matica slovenská 2009, str. 44 - 45.
Svidnička

Svidnička je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Názov.
Vývin názvu obce
Dejiny.
Obec podľa písomných dokumentov bola založená v rozpätí rokov 1553–1572 Šeredyovcami, majiteľmi Makovického panstva. Obec je v makovickom urbári spomínaná v roku 1572. 
Po neúspešnom povstaní Františka II. Rákociho začiatkom 18. storočia bolo makovické panstvo konfiškované a rozdelené. Časť majetkov získal gróf Aspremont, manžel Juliany Rákociovej, časť Sirmaiovci a menšiu časť Erdődyovci. Po zmene majiteľom bol zväčšený útlak obyvateľov, ktorý v roku 1712 bol zavŕšený hromadným útekom poddaných.
V roku 1787 mala obec 28 domov a 150 obyvateľov, 
v roku 1828 mala 31 domov a 250 obyvateľov. 
Hlavným zdrojom obživy bolo poľnohospodárstvo. K dedinským remeslám patrilo košikárstvo, tesárstvo, tkáčstvo, ale i kolesárstvo a výroba šindľov. Obec bola v oboch svetových vojnách veľmi poškodená. Obyvatelia v čase socialistickej výstavby pracovali v priemyselných podnikoch vo Svidníku v okresnom stavebnom podniku, Strojárňach potravinárskeho priemyslu a Odevných závodoch kapitána Jána Nálepku a v Tesle Stropkov. V 70. a 80. rokoch v obci úspešne prosperovala poľnohospodárska výroba, ktorá mala črty priemyselnej výroby a v nej pracovalo značné množstvo dedinčanov.
Symboly obce.
Erb.
V zelenom štíte vľavo striebroodetý pastier v pravici so strieborným bičom na zlatom bičisku, vpravo od neho dva strieborne prekrývajúce sa semhľadiace voly v zlatej zbroji.
Terajší erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva 5. júla 2004, č. OZ – 3/2004 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou S – 317/204.
Symbolika pastierstva podľa staršieho odtlačku pečatidla obce z roku 1787.
Autormi erbu sú Jozef Petrovič a Kvetoslava Hanzová.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z ôsmich pozdĺžnych pruhov vo farbách žltej (1/8), zelenej (1/8), bielej (1/8), zelenej (1/8), žltej (1/8), zelenej (1/8), bielej (1/8) a zelenej (1/8). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Obyvateľstvo.
V roku 1995 v obci boli najpočetnejšie rodiny s týmito rodinnými menami:
Bogdaník, Bogdanik, Cerula, Dobrocký, Ducár, Friga, Fuga, Grocký, Hičar, Hičár, Holovač, Holováč, Hvizd, Južanin, Kandravý, Kněžík, Kobularčik, Kováč, Leškanin, Mackanin, Marčišin, Paňko, Pich, Rodák, Reňak, Rudý, Sabat, Simočko, Skirko, Soľanka, Suvák, Ščerba, Šott, Štec, Štefanco, Štenhura, Timan, Vapnár, Varchol, Vasilenko, Vojtašek, Židiak.
Šarišský Štiavnik

Šarišský Štiavnik je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte zo zeleného návršia medzi dvoma zlatými vyrastajúcimi prirodzenými stromami tryskajúci strieborný prameň.
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 29. októbra 2005, č. OZ – 5/2005/B a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou S – 352/2005. Erb bol schválený podľa odtlačku historickej pečate obce z 19. storočia.
Nový erb s prírodným motívom vyjadrujúci skutočnosť, že chotár obce je zalesnený a nachádzajú sa v ňom minerálne pramene.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej (3/9), bielej (1,5/9), žltej (3/9) a modrej (1,5/9). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Literatúra: Heraldický register Slovenskej republiky VIII., Ministerstvo vnútra Slovenskej republiky, Matica slovenská 2009, str. 52 - 53.
Šemetkovce

Šemetkovce je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1572. V zachovanej listine vydanej protestantským šľachticom Jurajom Rákocim, županom Boršodu, 28. marca 1623, je správa, že tento šľachtic obnovil privilégium z Valašského práva, aby duchovný otec Alexander, kňaz zo Šemetkoviec bol uvoľnený z akejkoľvek roboty na panskom tj. z roboty, akú museli vykonávať iní poddaní a namiesto práce mal platiť ročne daň 10 florénov. Šemetkovce boli súčasťou panstva Makovica, v 19. storočí patrili Sirmayovcom. V roku 1782 mala obec 29 domov a 228 obyvateľov, v roku 1828 bolo v obci 32 domov a 252 obyvateľov, v roku 1940 42 domov a 268 obyvateľov, ktorí sa zaoberali chovom dobytka a pracovali v lesoch. Obec historicky bola súčasťou Šarišskej župy, Svidníckeho okresu. V polovici 19 storočia tento región postihlo veľké vysťahovalectvo, ktoré sa nevyhlo ani tejto obci. 
Po vzniku Česko-Slovenska do Prešovského okresu až do roku 1960. Po vzniku Východoslovenského kraja bola súčasťou Bardejovského okresu. Od roku 1968 patrila do novovzniknutého okresu Svidník. Aj na začiatku 20. storočia a vzniku prvej ČSR sa charakter zamestnania obyvateľstva nezmenil. Pre vylepšenie finančnej situácie si obyvatelia vypomáhali sezónnymi prácami. V rokoch 1943-1944 v obci a na okolí pôsobili partizánske skupiny. Počas prechodu frontu v novembri 1944 bola obec veľmi poškodená. JRD bolo založené až v roku 1960. Značná časť obyvateľov pracovala v priemyselných závodoch vo Svidníku a v Košiciach.
Názov.
Vývin názvu obce
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte v zelenej pažiti stojaci čierny obrátený medveď v striebornej zbroji, prednými labami sa opierajúci o veľký zlatý snop. Do snopu je zľava zapichnutý strieborný kosák so zlatou rukoväťou. Erb bol vytvorený podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1868. Je to jedinečne kombinovaný symbol, ktorý v takejto podobe sa už neopakuje medzi erbami obci. Autormi erbu sú Jozef Novák a Ladislav Čisárik. Erb bol prijatý na rokovaní obecného zastupiteľstva 27. decembra 2000 a je zapísaný v Heraldickom registri Slovenskej republiky pod č. S-214/2000.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbe modrá, žltá, čierna, biela a zelená. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Obyvateľstvo.
V roku 1869 mala obec 137 obyvateľov, v roku 1880 – 182, v roku 1890 – 191, 1900 – 194, 1910 – 317, 1921 – 232, 1930 – 265, 1940 – 168, 1948 – 233, 1961 – 321 a v roku 1970 – 231 obyvateľov.
V 90. rokoch 20. storočia sa obci vyskytovali rodiny s týmito priezviskami:
BREZNOŠČAK, ČIŽMAR, DELIMATA, DEMJAN, GEREK, HANÁSOVÁ, HOJDA, HRUBÝ, HURNÁ, IVANČO, JURČIŠIN, KNIŠ, KOVAĽ, KUNDRAT, ĽOS, MAGUĽÁK, MARCHEVSKÝ, PISANČÍK, SERAFIN, SKIČKA, TEĽATNÍK, VAŇKO, VOROBEĽ, ZAPOTOCKÝ, ZDRAVECKÝ, ŽELIZŇAK, ŽELIZŇÁK.
Rozloha katastra obce je 708 ha.
Štefurov

Štefurov je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V dolnej polovici zeleného štítu zlatý snop, zdola obopnutý strieborným položeným a obráteným kosákom so zlatou rukoväťou, to všetko prevýšené troma postavenými striebornými balmi plátna.
Tento erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva dňa 23. augusta 2006, č. OZ – 5/2006 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou S – 345/2006.
Súčasná heraldická kompozícia erbu symbolizujúceho všeobecnú poľnohospodársku symboliku, podľa odtlačku pečatidla obce zo 40. rokov 19. storočia, doplnená o zamestnanecký motív – plátenníctvo.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva zo šiestich pozdĺžnych pruhov vo farbách zelenej (1/8), žltej (2/8), bielej (1/8), zelenej (1/8), žltej (2/8) a bielej (1/8). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Valkovce

Valkovce sú obec na Slovensku v okrese Svidník.
Polohopis.
Valkovce ležia v doline Valkovského potoka v južnej časti Nízkych Beskýd v nadm. výške okolo 220 m n. m. a v katastri obce okolo 210 – 402 m n. m. Prírodné odlesnené prostredie obce tvoria pahorkatiny treťohorných flyšových vrstiev.
Názov.
Vývin názvu obce
Dejiny.
Obec založil dedičný richtár Válka na teritóriu panstva Radoma s roľníckymi kolonistami po roku 1325 na zákupnom práve. Obec mali vo vlastníctve drienovskí šľachtici Abovci. 
V roku 1427, po sto rokoch jestvovania obce už naležala kamenickému panstvu s 15 portami. Feudálmi, pod ktorých obec patrila v časovom slede boli Somosiovci, Séčiovci, Sirmaiovci, Tahyovci a v 19. storočí Dežőfiovci.
Obyvatelia obce sa spravidla zaoberali poľnohospodárstvom, pre ktoré tu boli vcelku prijateľné podmienky. Druhá polovica 19. storočia obyvateľov bola poznamenaná vysťahovalectvom na južných časti Uhorska a taktiež do Ameriky. 
V 20. storočí časť obyvateľstva pracovala v priemyselných závodoch vo Svidníku a Giraltovciach. 
V obci v roku 1995 žili tieto rodiny: 
Bajcura; Bokšanský; Bučko; Cimba; Cvir; Červeňak; Drimák; Fedák; Gido; Choma; Chrzan; Ivančo; Ivanisko; Jadlovský; Kačala; Kaščak; Kaščák; Klimik; Kmec; Kolesár; Mager; Micenko; Michlik; Michlík; Milý; Obrochta; Pagáč; Paranič; Samek; Simko; Sokol; Šoltés; Štefanik; Štefaník; Vadila ; Voľanský; Vaňko; Vasičko; Zákutný;
Symboly obce.
Erb.
V modrom štíte strieborná otvorená kniha so zlatou väzbou a oriezkou, prevýšená strieborným položeným brkom.
Terajší erb bol prijatý uznesením obecného zastupiteľstva 28. júna 2002, č. OZ – 3/2002 a je zapísaný v heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou V – 189/2002.
Znamenie erbu predstavujú atribúty svätého Lukáša, patróna miestneho kostola.
Autormi erbu sú Peter Kónya, Leon Sokolovský a Sergej Pančák.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách bielej (3/9), modrej (1/9), žltej (1/9), modrej (1/9), bielej (3/9). Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zostrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Blatné

Blatné (historicky , , , ) je obec na Slovensku v okrese Senec. Dnes ešte stále známa aj pod menom Šarfia. V obci je rímskokatolícky gotický kostol sv. Vojtecha z roku 1390.
Vyšná Pisaná

Vyšná Pisaná je obec na Slovensku v okrese Svidník.
Symboly obce.
Erb.
V striebornom štíte po nízkej zelenej, vľavo trávnatej pažiti kráčajúci semhľadiaci muž v zelenom odeve, čiernom klobúku a čižmách, s čiernou kapsou cez ľavé plece, pravicou držiaci hlaveň čiernej pušky, položenej na pravom ramene. Znamenie erbu tvorí motív strážcu hraníc podľa odtlačku pečatidla obce z roku 1787. Erb bol prijatý obecným zastupiteľstvom 25. júna 2001 a je zapísaný v Heraldickom registri SR pod číslom HR: VP-172/2001. Autormi erbu sú Jozef Novák a Ladislav Čisárik.
Vlajka.
Vlajka obce pozostáva z troch pozdĺžnych pruhov vo farbách 2/5 bielej, 1/5 čiernej a 2/5 zelenej. Vlajka má pomer strán 2 : 3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvoma zastrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu.
Veľký Biel

Veľký Biel (historicky , , ) je obec na Slovensku v okrese Senec. V obci je rímskokatolícky kostol Svätého kríža z roku 1896 a kaplnka sv. Ladislava z roku 1732.
Polohopis.
Obec leží v Podunajskej rovine 22 km od Bratislavy, 2 km od Senca. Súčasťou obce je časť Malý Biel, ktorá bola k obci pripojená v r. 1960. Neďaleko od obce (1 km) sa nachádza diaľnica Bratislava-Žilina, priamo v obci sa nachádza železničná zastávka na železničnej trati Bratislava-Budapešť. 
Stavby.
Pamiatky.
Monumentálny barokový kaštieľ - štvorkrídlová poschodová budova s nárožnými vežami a ústredným dvorom postavený v rokoch 1722-1725 (staviteľ: Anton Erhard Martinelli). Má pozoruhodnú výzdobu schodišťa. V 2. svet. vojne ťažko poškodený a anglický park miestnymi obyvateľmi zničený. Po rekonštrukcii v roku 1959-1963 slúžil ako domov dôchodcov, dnes sa odtiaľto sťahuje ženský ústav.
Obyvateľstvo.
Sčítanie 1991.
V roku 1948 bola obec Maďarský Bél (maď. "Magyar Bél") premenovaná na Veľký Biel. V roku 1960 bola k obci pričlenená obec Malý/Nemecký Biel (maď. "Német" "Bél").
Tureň

Tureň (historicky , ) je obec na Slovensku v okrese Senec asi 3 km južne vzdialená od Senca. V obci je rímskokatolícky kostol Panny Márie Snežnej z roku 1958. Má rozlohu 530 ha leží 25 km severovýchodne od Bratislavy. Pôvodne to boli obce Tureň, Zonc a osada Slanisko, ktoré sa v roku 1943 spojili pod názvom Tureň.
Dejiny.
Prvýkrát sa obec spomína v roku 1252, v darovacej listine kráľa Belu IV. V roku 1326 sa dostala do majetku Bratislavskej kapituly. Obec má svoj erb, ktorý bol vyhotovený na základe pečatidla z roku 1740. Na erbe v červenom štíte nad zelenou, trávnatými trsmi porastenou pažiťou je strieborné črieslo a lemeš. Počas celej existencie obce boli jej obyvatelia poľnohospodári, preto je logické, že symboly poľnohospodárstva zobrazili aj vo svojej obecnej pečati.
Rímskokatolícky kostol bol postavený v roku 1833, vtedy to bola malá kaplnka. V roku 1955 ju rozšírili do dnešnej podoby. V obci sú dva cintoríny, nakoľko obe obce (Tureň a Zonec) mali svoj vlastný cintorín. Zvonicu postavili v roku 1883. Ďalšími stavbami sú: základná škola postavená na začiatku 20. storočia. Vyučovanie sa začalo v roku 1926. Dovtedy deti chodili do školy do susedného mesta Senec. Budova materskej školy bola dokončená v roku 1984. Najdôležitejšie stavby, ako most, školu, zvonicu a kostol boli postavené na spoločnej hranici, aby patrili obom obciam.
V obci nie je okrem zvonice žiadna historická pamiatka. Kedysi tu vraj bol kaštieľ s rybníkom, ale niet po nich už ani stopy a žiadne dokumenty sa o ňom nenašli. Verejný vodovod bol dokončený v roku 1986, plynofikácia prebehla v roku 1998.
Budúcnosť.
Pripravuje sa výstavba nákupného strediska a projekt rozsiahlej individuálnej bytovej výstavby.
Tomášov

Tomášov (historicky , , ) je obec na Slovensku v okrese Senec. Má 2 467 obyvateľov a leží 16 km východne od Bratislavy na Podunajskej nížine v západnej časti Žitného ostrova pri Malom Dunaji. 
Obec láka turistov z blízkeho aj širšieho okolia, ktorí sem prichádzajú za účelom splavovania Malého Dunaja.
Miestne časti obce.
K obci Tomášov patrí aj niekoľko miestnych častí:
Historické pamiatky.
Kostol a kaplnka.
Hlavnému námestiu obce dominuje rímskokatolícky kostol sv. Mikuláša z roku 1674. Na cintoríne v centre obce sa nachádza kaplnka Povýšenia sv. kríža z roku 1870. Táto kaplnka je však opustená, využívaná ako sklad a jej funkciu ako dom smútku nahradila v roku 2010 nová budova.
Kaštieľ.
V časti Majorháza sa nachádza barokový kaštieľ, postavený rodinou Jeszenákovcov. Po roku 1946 sa v kaštieli nachádzala škola a rôzne iné inštitúcie, v roku 1953 bol upravený a stal sa sídlom detského domova a neskôr ústavu pre chlapcov. V rokoch 2007 až 2010 bol kompletne zrekonštruovaný a v súčasnosti sa v ňom nachádza hotel a reštaurácia.