burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Stredoveké nástenné maľby

Stredoveké nástenné maľby v slovenských kostoloch predstavujú unikátny súbor sakrálneho výtvarného umenia nachádzajúci sa v románskych a ranogotických kostoloch a rotundách rozmiestnených na celom území Slovenska. Spomedzi množstva sakrálnych objektov so svojimi nástennými maľbami bolo tridsaťpäť z nich v roku 1991 zaradených do Zoznamu národných kultúrnych pamiatok. 
O nástenných maľbách v stredovekých kostoloch.
Vysoká umelecko-historická a výtvarná kvalita a ikonografická rozmanitosť radí stredoveké nástenné maľby v sakrálnych objektoch pochádzajúcich z obdobia druhej polovice 13. a 14. storočia medzi najzaujímavejšie v kontexte celoeurópskeho sakrálneho umenia. Vznik nástenných malieb predstavuje výnimočný jav v kultúrnych dejinách Slovenska. Stredoveké nástenné maliarstvo, výrazne zastúpené vo výzdobe najmä malých vidieckych kostolov má dominantné postavenie nielen v rámci pamiatkového fondu na Slovensku, ale svojimi špecifickými znakmi, ako sú bohatosť námetov, nebývalá rôznorodosť výtvarných prejavov ako aj vysoká výtvarno-umelecká výpoveď, významom a hodnotou ďaleko prekračujú rámec krajiny. Dokonca možno povedať, že v stredoeurópskom kontexte čo do množstva a kvality zachovalých stredovekých maliarskych prejavov ani nemá obdobu. 
Výrazné zastúpenie v tejto oblasti majú maľby, v ktorých sa silne prejavuje vplyv talianskeho nástenného maliarstva 13. storočia. Je dôvodné predpokladať, že popredné zemepanské rody v Hornom Uhorsku, ktorých mnohí členovia zastávali významné funkcie pri kráľovskom dvore a ktorí vďaka intenzívnym kultúrnym stykom s krajinami južnej Európy mali možnosť vidieť vrcholné diela nástenného maliarstva v Toskánsku, Benátsku a inde, po postavení svojich rodových kostolov prizvali na ich výzdobu talianskych freskárov, alebo nimi vyučených majstrov. Tí sčasti inšpirovaní dielami vo svojej vlasti a tiež kultúrnym vplyvom nemeckých prisťahovalcov, vniesli do svojich prác výraznú schopnosť svojského, domáceho výtvarného podania zobrazovaných tém. Rozsiahle maliarske cykly na stenách vidieckych kostolov napr. v Ochtinej, Koceľovciach, Rákoši, Chyžnom sú toho dokladom a dokazujú veľkú frekvenciu maliarskych dielní i jednotlivých umelcov.
Úloha nástennej maľby spočívala, vo forme obrázkov nazývaných „biblia pauperum“, v približovaní biblických príbehov vidieckym, zväčša negramotným veriacim. Fresky tak plnili veľmi dôležitú litograficko-ikonografickú funkciu. Počas reformácie boli viaceré nástenné maľby prekryté vápenným náterom.
Maľby ako pamiatkový objekt.
Nástenné maľby tvoria osobitnú skupinu v pamiatkovom fonde Slovenskej republiky. Okrem stavieb zahrnutých do súboru sa mnoho ďalších sakrálnych priestorov môže pochváliť jedinečnou nástennou maliarskou výzdobou. Viaceré z takýchto stavieb boli do zoznamu národných kultúrnych pamiatok zaradené pod samostatným katalógovým číslom, resp. boli za národné kultúrne pamiatky vyhlásené už skôr, a preto v tomto súbore nefigurujú (napr. Kostol Svätého Ducha v Žehre). Za národnú kultúrnu pamiatku bol tento súbor vyhlásený nariadením vlády číslo 299/1991 Zb. zo dňa 11. júna 1991, ktoré vstúpilo do platnosti 1. augusta 1991.
Bystřina (prírodná rezervácia)

Bystřina je prírodná rezervácia, bola vyhlásená v roku 1992 a nachádza sa neďaleko mesta Hranice pri Aši (Hranice u Aše). Dôvodom ochrany je zachovanie ekosystému oligotrofných vôd s populáciou perlorodky riečnej. Toto územie je významným biocentrom a svojim významom presahuje územie Česka.
Pixar Animation Studios

Pixar Animation Studios alebo iba Pixar je americké filmové štúdio venujúce sa tvorbe počítačovej animácie. Sídlo spoločnosti sa nachádza v Emeryville, Kalifornii v Spojených štátoch amerických. 
Pixar bol založený v roku 1979 spoluzakladateľom firmy Apple Stevom Jobsom. V roku 2006 bol kúpený spoločnosťou The Walt Disney Company. Okrem iných cien získalo štúdio 24 Oscarov, 6 Zlatých glóbusov a 3 ceny Grammy a ich zárobok činí celosvetovo 5.5 miliárd dolárov. Kritici ho označujú ako jedno z najlepších filmových štúdií všetkých čias. Štúdio je najznámejšie pre svoje celovečerné filmy, ktoré vytvára svojím softvérom RenderMan, ten slúži na generovanie vysoko kvalitných snímok. 20. apríla 2010 otvoril Pixar nové štúdio v centre Vancouveru v Kanade. Pomenovali ho Glenn McQueen Pixar Animation Center po kanadskom rodákovi Glennovi McQueenovi, ktorý pracoval pre Pixar a ktorý zomrel v roku 2002 na rakovinu. Bol mu venovaný film Hľadá sa Nemo. Štúdio má asi 2000 m2 a vyrába predovšetkým krátke filmy a televízne špeciály celovečerných filmov od  Pixaru.
V roku 2011 Pixar oslávil 25 rokov, v rovnakom čase bol do kín uvedený film Autá 2.
Filmy.
Jojko Air bol v špeciálnom slovenčine 20. septembra 2021
Ačinsk

Ačinsk () je mesto v Rusku, v Krasnojarskom kraji na Sibíri. Žije v ňom vyše 100-tisíc obyvateľov, je tak tretím najväčším mestom Krasnojarského kraja po Krasnojarsku a Noriľsku.
Leží na rieke Čulym a Transsibírskej magistrále; je preto dôležitým riečnym a železničným dopravným uzlom. Leží v oblasti Kansko-ačinskej hnedouhoľnej panvy, bohatej zásobárne hnedého uhlia a farebných kovov. Je tu preto rozvinutá energetika, ťažba a spracovanie hliníka.
Ačinsk je známy aj výrobou stavebných materiálov, najmä cementu, potravinárskym, textilným a obuvníckym priemyslom.
Dejiny.
Ačinsk bol založený v roku 1682, mestom sa stal o 100 rokov neskôr.
A. D.

A. D. môže byť:
a. d. je skratka latinského právneho výrazu "a dato"
Chytač

Chytač
Americká kriketová asociácia

Americká kriketová asociácia, skr. ACA alebo ICC Americas, je americká športová konfederácia, ktorá združuje kriketové zväzy amerických štátov. Svoje sídlo má v Colorado Springs, v Spojených štátoch. Momentálne (2012) združuje 21 národných kriketových zväzov. ACA je členom Medzinárodnej kriketovej rady (ICC) a tiež PASO. 
Členstvo v ACA.
Členské štáty ACA sú rozdelené do 3 kategórií: plní (full), pridružení (associate) a partnerskí (affiliate) členovia. Najmladšími členmi ACA sa stali Ekvádor, Kolumbia a Venezuela.
Členské federácie.
Pozn: Západnú Indiu tvorí zoskupenie štátov: Barbados, Guyana, Jamajka, Trinidad a Tobago, Leewarské ostrovy a Windwardské ostrovy.
Podujatia.
Národné tímy.
Regionálne
ICC East Asia-Pacific

ICC East Asia-Pacific, skr. EAP, je oceánska športová konfederácia, ktorá združuje kriketové zväzy oceánskych a niektorých ázijských štátov. Vznikla v roku 1996 a sídli v Melbourne, v Austrálii. Momentálne (2012) združuje 12 národných kriketových zväzov a na jej čele stojí Austrálčan Andrew Faichney. EAP je členom Medzinárodnej kriketovej rady (ICC), ako aj ONOC a OSFO. 
Členstvo v EAP.
Členské štáty EAP sú rozdelené do 3 kategórií: plní (full), pridružení (associate) a partnerskí (affiliate) členovia. Japonsko, Fidži a Papua-Nová Guinea boli do roku 1996 členmi Ázijskej kriketovej rady.
Podujatia.
Národné tímy.
Twenty20 kriket
Taygeta

Taygeta môže byť:
Taygete

Taygete môže byť:
Adab (literatúra)

Adab je stredoveká arabská vzdelávacia próza. Prvé knihy vznikli v 8. storočí a boli určené šľachte a úradníkom. Obsahovali informácie o etike, štátnej správe, organizácii vlády a armády a podobne. Neskôr sa k tejto próze začali priraďovať i bájky, anekdoty, životopisy a encyklopédie. K významným autorom adabu patrili:
Adab

Adab môže byť:
Nordlandsbanen

Nordlandsbanen je železničná trať v Nórsku medzi mestami Trondheim a Bodø. Dĺžka trate je cca 729 km, čím je najdlhšia železničná linka v Nórsku a jediná v krajine, ktorá prechádza cez polárny kruh. Vlastní ju nórska národná železničná správa.
Prvá linka bola otvorená v roku 1882, ďalšie pribudli v roku 1902 a 1904. Počas druhej svetovej vojny v roku 1940 bola trať ešte ďalej rozšírená.
Taygeté

Taygeté alebo Taygeta alebo Taygete (starogr. " Ταϋγέτη" – "Taygeté", ) je v gréckej mytológii dcéra Titana Atlanta a Pléiony, dcéry Titana Ókeana.
Taygeté bola jednou zo siedmich sestier Plejád. Jej sestrami boli Maia, Élektra, Asteropé, Meropé, Alkyoné a Kelaino. Taygeté bola taká krásna, že sa o ňu uchádzal najvyšší boh Zeus. Taygeté sa mu ale nechcela oddať a pred jeho naliehaním ju chcela zachrániť bohyňa Artemis tak, že ju premenila na fenu. Ani to však Dia neodradilo a Taygety sa aj tak zmocnil. Taygeté mu potom porodila syna Lakedaimóna a obesila sa na vrchole hory Amyklaios, ktorú neskôr pomenovali po nej. 
Lakedaimón sa neskôr stal kráľom a svoje kráľovstvo pomenoval po sebe Lakedaimón a založil v ňom hlavné mesto, ktorému dal meno svojej manželky Sparta.
Podľa inej verzie si Taygeté ako aj jej sestry vzali život, potom keď sa ich sestry Hyády zo žiaľu nad smrťou svojho brata Hyanta usúžili až k smrti a najvyšší boh Zeus ich následne vzal na nebo a premenil na hviezdy Plejády, ktoré na nebi žiaria dodnes.
Zoro Laurinc

Zoro Laurinc, občianskym menom Zoroslav Laurinc, (* 7. január 1949) je slovenský herec, textár, režisér, scenárista, moderátor, spevák, dabingový herec a pedagóg .
Adad

Adad alebo Addu bol asýrsky a babylonsky - resp. pod názvom Hadda (iné názvy: Haddu, Chaddu, Had, Remon/Rimmón/Rimmon, Rammánu) hornomezopotámsky, sýrsky a aramejský - boh dažďa a búrky. Najneskôr v období Ur III splynul so sumerským bohom Iškurom.
V južnej Babylonii bol považovaný za negatívne, v Mezopotámii za pozitívne božstvo, uctievané ako božstvo plodnosti. Zobrazoval sa na chrbte býka, jeho symbolom bol blesk. Ako asýrsko-babylonský boh mal za manželku bohyňu Šála (stotožňovaná so sumerskou bohyňou Medimša).
Hadad

Hadad môže byť:
Zoznam piesní Zora Laurinca

Toto je zoznam piesní Zora Laurinca.
Zoznam.
poz.: pieseň - interpret - (autor hudby / autor textu piesne) - album
Azerbajdžanci

Azerbajdžanci (po azerbajdžansky Azərbaycanlılar, آذربایجان تورک لری, Azəri türkləri, Azәrilәr, po rusky Азербайджа́нцы - Azerbajdžancy, po perzsky ترک آذربایجانی) sú turkický národ žijúci predovšetkým v Azerbajdžane, Gruzínsku, severozápadnom Iráne a roztrúsene po celom bývalom ZSSR.
Azerbajdžanci hovoria po azerbajdžansky a miešajú sa v nich turecké, perzské a kaukazské korene. Väčšina Azerbajdžancov (predovšetkým v Iráne) je šíitského vyznania islamu; sunnitská menšina žije prevažne na severe Azerbajdžanu.
Na celom svete žije asi 35-45 miliónov Azerbajdžancov. Najviac ich žije v nasledujúcich štátoch:
Hadda

Hadda môže byť:
Tetrahydrotiofén

Tetrahydrotiofén, tiofán alebo THT (C4H8S) je organická zlúčenina síry s veľmi silným zápachom. Patrí medzi sírne heterocyklické zlúčeniny. Je prchavá, bezfarebná kvapalina intenzívne nepríjemného zápachu. Používa sa na odorizovanie (vytvorenie špecifického pachu) zemného plynu, ktorý je inak bez zápachu.
Pripravuje sa reakciou 1,4-butándiolu alebo tetrahydrofuránu so sírovodíkom. Reakcie takýchto parných fáz prebiehajú za katalýzy pomocou hliníka alebo iných kyslých katalyzátorov.
Remon

Remon alebo Rimmón alebo Rimmon je výraz z Biblie, konkrétne:
Sedemriečie

Sedemriečie (iné názvy: Semirečie, Žetys, Žetysu, staršie Džetysu, Džety-su; po kazašsky "Жетісу", po turecky "Yedisu", po ujgursky "Yetti-su", doslova: „sedem vôd“) je geografická a historická oblasť v Strednej Ázii.
Rozkladá sa medzi jazerami Balchaš na severe, Sasykköl a Alakol na severovýchode, pohorím Džungársky Alatau na juhovýchode a severným Ťanšanom na juhu. Oblasť je nazvaná podľa siedmich hlavných riek, ktoré regiónom pretekajú a ústia do jazera Balchaš: Ili, Karatal, Bien, Aksu, Lepsy, Baskan a Sarkan.
Život je jinde

Život je jinde je druhý román Milana Kunderu z roku 1969. Je písaný po česky a hovorí o osudoch naivného básnika "Jaromila" pred a po druhej svetovej vojne.
Prvýkrát bol vydaný vo francúzskom preklade v roku 1973, v češtine ho vydalo až exilové nakladateľstvo Sixty-Eight Publishers v Toronte v roku 1979.
Živoj

Živoj ( - živý) bol ruský torpédoborec triedy Zavidnyj. Do služby v Čiernomorskom loďstve bol zaradený v roku 1905.
Počas prvej svetovej vojny sa zúčastnil bojových akcií proti Turecku. Po vypuknutí vojny slúžil na základni Batumi, odkiaľ podporoval operácie ruských vojsk na Kaukaze. V roku 1917, operujúc zo základne Sulina, podnikal spolu s torpédoborcom Žarkij výpady proti tureckému pobrežiu. Úspešná bola až ich tretia akcia z dňa 4. apríla, kedy potopili dva väčšie turecké škunery. V júni 1918 padol do nemeckých rúk a bol zaradený do služby pod názvom R 12. Po nemeckej kapitulácii zostal Živoj spolu s ďalšími zvyšnými ruskými loďami v Sevastopoli, ktorý ovládli britské a francúzske expedičné zbory. V septembri 1919 bol predaný novo sformovanému bielogvardejskému loďstvu. Počas evakuácie Sevastopolu v novembri 1920 sa v silnej búrke 16. novembra prevrátil aj s 350 ľudmi na palube.
Beatrix

Beatrix môže byť:
Madeleine (švédska princezná)

Princezná Madeleine Švédska, vojvodkyňa z Hälsinglandu a Gästriklandu, celým menom Madeleine Thérèse Amélie Joséphine (* 10. jún 1982, Ekerö, Švédsko), je švédska princezná a najmladšie dieťa Karola XVI. Gustáva a kráľovnej Silvie. Je štvrtou v poradí v nástupníctve na švédsky trón, a to po sestre Viktórii, neteri Estelle a bratovi Karolovi Filipovi.
Detstvo.
Madeleine sa narodila v Drottningholmskom paláci. Pokrstená bola 31. augusta 1982 v kaplnke kráľovského paláca. Jej krstnými rodičmi sú: princ Andreas zo Saska-Coburgu a Gothy, brat jej matky Walther Sommerlath, princezná Benedikta Dánska a sestra jejho otca princezná Kristína Švédska ("Prinsessan Christina, fru Magnuson"). 
Vzdelanie.
V rokoch 1985–1989 Madeleine študovala na Västerledskej cirkevnej škole. Na jeseň 1989 bola zapísaná na Smedslättsskolanskú školu v Bromme. Potom pokračovala v štúdiu na Carlssonskej škole v Štokholme a Enskildanskom gymnáziu, ktoré absolvovala v roku 2001. Počas jesene roku 2001 žila v Londýne, kde študovala angličtinu. Na jar 2002 začala študovať základy práva a European Computer Driving Licence. V januári 2003 bola zapísaná na Štokholmskú univerzitu, kde začala študovať dejiny umenia. V jeseni 2004 na rovnakej univerzite študovala etnológiu.
Madeleine hovorí po anglicky, nemecky, švédsky a trochu francúzsky.
Záľuby.
Princezná vlastní niekoľko koní a tiež súťaží v parkúrovom jazdení pod menom „Anna Svensson“. Rada lyžuje a zaujíma sa o kultúru, najmä divadlo, tanec a umenie.
Je patrónkou organizácie Min. Stora Dag.
V roku 2006 pracovala počas šiestich mesiacov pre UNICEF v New York City.
Súkromie.
Dňa 11. augusta 2009 bolo oficiálne oznámené jej zasnúbenie s Jonasom Bergströmem. , ktoré však bolo v apríli 2010 zrušené.
25. októbra 2012 bolo oznámené jej zasnúbenie s Christopherom O'Neill, britsko-americkým bankérom. Svadba sa konala 8. júna 2013 v Štokholme. Majú dve deti, dcéra Leonore Lilian Maria Bernadotte sa narodila v roku 2014 v New Yorku, syn Nicolas Paul Gustaf prišiel na svet v júni 2015.
Garážová brána

Garážová brána pohyblivou konštrukciou uzatvára prejazdný otvor v objektoch alebo priestoroch na parkovanie cestných vozidiel.
Bežne sa skladajú zo zárubní (oceľových) zapustených do steny a torznej pružiny, ktorá uľahčuje manipuláciu s pohyblivým krídlom.
Otvor brány ohraničuje po stranách ostenie, hore nadpražie a dole podlaha alebo prah.
Krídla brán môžu byť kovové, drevené, plastové, sklenené.
Garážové brány sa rozdeľujú podľa spôsobu otvárania, náročnosti stavebnej pripravenosti a montáže na:
Brány sa vyrábajú a dodávajú aj s automatickým pohonom. Ten je možné ovládať diaľkovým ovládaním.
Garážové brány môžu byť bez tepelnej izolácie, prípadne môžu byť krídla vyplnené polyuretánovou penou, ktorá zabezpečí ich tepelnú izoláciu.
Brány sú vyrábané v typizovaných rozmeroch alebo presne podľa veľkosti stavebného otvoru - tzv. na mieru.
Rodný dom Ľudovíta Štúra a Alexandra Dubčeka

Rodný dom Ľudovíta Štúra a Alexandra Dubčeka je národná kultúrna pamiatka v obci Uhrovec, vo východnej časti okresu Bánovce nad Bebravou. Predstavuje miesto narodenia Ľudovíta Štúra (1815), vedúcej osobnosti slovenského národného hnutia, ako aj slovenského komunistického politika Alexandra Dubčeka (1921), ktorý stál na čele Pražskej jari.
Bol postavený v 18. storočí, zmeny v objekte sa vykonali v rokoch 1921 až 24, 1943, 1975 a 1995. Slúžil ako škola s učiteľským bytom. V súčasnosti sa tu nachádzajú expozície Trenčianskeho múzea venované najmä Štúrovi a z časti aj Dubčekovi.
1. časť expozície.
Expozícia bola otvorená 31. októbra 1965 pri príležitosti 150. výročia narodenia Ľ. Štúra. Je venovaná jeho rodine a mladosti. Informuje najmä o Štúrových mladých rokoch v Uhrovci, ale aj o rodičoch a súrodencoch, ktorí sa tiež zúčastňovali na budovaní slovenskeho povedomia a kultúry.
2. časť expozície.
Po rozsiahlej rekonštrukci je roku 1979 sprístupnená rozšírená expozícia, ktorá interpretuje Štúrove diela a venuje sa ich hodnotám a osudom. Tiež sa venuje jeho účinkovaniu v spoločenskom živote Slovákov a jeho zveľaďovaniu spisovnej slovenčiny. Ďalej pripomína pôsobenie Ľudovíta Štúra na jeho miestach pôsobenia na Slovensku.
3. časť expozície.
Otvorili ju v novembri 1995 a tvorí ju pamätná izba Alexandra Dubčeka, ktorý sa v tomto dome narodil 106 rokov po narodení Ľ. Štúra. V expozícii sú zachytené významné medzníky jeho života.
Uhrovec (hrad)

Uhrovec (normovaný názov; iné názvy: Uhrovský hrad, Uhrovecký hrad
) je zrúcanina hradu v južnej časti Strážovských vrchov, nad obcou Uhrovské Podhradie.
Dejiny.
Hrad bol postavený v polovici 13. storočia v nedostupnom teréne Nitrických vrchov. Neskororománska pevnosť onedlho prešla do rúk Matúša Čáka, po ktorom ho vlastnili napríklad Žigmund Luxemburský, Stibor zo Stiboríc. V období 15. a 16. storočia bohatí páni viedli početné majetkové spory o tento hrad, ktorý často menil majiteľov. Napokon pripadol rodu Zayovcov. Doba hospodárskej aktivity sa prejavila aj na stavebných úpravách hradu.
Hrad sa vďaka svojej polohe neocitol v centre diania veľkých bojov, dokonca ho nezničili ani turecké vojská pri svojich nájazdoch. K jeho deštrukcii prispeli napokon samotní Zayovci, ktorí život sústredili do pohodlnejšieho kaštieľa v Uhrovci a na hrade udržiavali iba strážne a hospodárske objekty. Neskôr začali hrad Uhrovec využívať ako väznicu a v priebehu 18. storočia stratil svoju pôvodnú funkciu. Po požiari v júli 1848 hrad začal nezadržateľne pustnúť.
Napriek tomu sa však vďaka odľahlej polohe hradu zachovala jeho pomerne kompaktná ruina s peknými ukážkami vzájomného prepojenia viacerých slohových období.
Turkiti

Turkiti alebo turkitské národy môžu byť:
Turci

Turci (alebo nesprávne "Turkovia") môže byť:
Turkovia alebo Türkovia alebo Turci môžu byť:
Turek

Turek môže byť:
Chalmová

Chalmová je miestna časť Bystričian, obce vzdialenej 19 km južne od okresného mesta Prievidza.
Nachádza sa centrálnej časti Hornonitrianskej kotliny na úpätí Drieňového vrchu v najjužnejšej časti Nitrických vrchov. Okrajom miestnej časti preteká rieka Nitra a severne od centra sa nachádza termálne kúpalisko. 
Prvá písomná zmienka pochádza až z roku 1321, no osídlenie lokality dokazuje románsky kostol svätej Anny, postavený v 12. storočí, ktorý bol upravený v 16. storočí a rozšírený v roku 1730. Patrí medzi kostoly, ktoré boli ako prvé zasvätené tejto patrónke. V roku 1924 obec pričlenená k obci Bystričany.
V Chalmovej sa nachádza aj pôvodne renesančný kaštieľ s dvoma nárožnými vežami z 1. pol. 17. storočia. V 19. storočí bol rozšírený a upravený. V súčasnosti slúži ako Reedukačný domov pre mládež (výchovný ústav pre mladistvých), vo vlastníctve ministerstva školstva.
Drieňový vrch (vrch v Strážovských vrchoch)

Drieňový vrch () je vrch Strážovských vrchov. Leží nad obcou Nitrica, približne juhozápadne od Prievidze. 
Poloha.
Nachádza sa v najjužnejšej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Nitrické vrchy a časti Drieňov. Vrchol leží v Trenčianskom kraji, na území okresu Prievidza a v katastrálnom území obce Nitrica. Je najvyšším vrchom samostatnej časti Drieňov, ktorú obklopuje prevažne rovinatá Hornonitrianska kotlina a Nitrianska pahorkatina.
Opis.
Drieňový vrch leží na južnom okraji Nitrických vrchov v masíve, so zvyškom pohoria prepojenom iba úzkym hrebeňom. Z okolitých rovín pôsobí napriek neveľkej výške pomerne mohutne. Západným susedom je Šušov dol (), juhovýchodne susedí Veľký Lubín () a severovýchodne vrch Koláč (). Juhovýchodne preteká rieka Nitra, kam odteká voda z juhovýchodnej časti masívu, severné a západné svahy odvodňujú prítoky Nitrice. Najbližšími obcami sú severne situovaná Nitrica, južne ležiaca Chalmová (súčasť obce Bystričany) a východne položené Zemianske Kostoľany.
Výhľady.
Pomerne plochý zalesnený vrchol neumožňuje výhľad, obmedzený poskytujú menšie odlesnené lokality na úbočí. Poloha vrchu nad okolitými rovinami umožňuje z vyšších častí pozorovať najmä južne situované vrchy pohoria, časť Hornonitrianskej kotliny a blízky Vtáčnik. Pri vhodných podmienkach možno vidieť aj Považský Inovec, Tribeč, Žiar či Malú Fatru.
Marburg

Marburg je mesto v Hesensku na západe Nemecka, sídlo okresu Marburg-Biedenkopf a prirodzené centrum stredného Hesenska. Mestom preteká rieka Lahn. Mestské práva má od 12. storočia. Žije tu necelých 80 000 obyvateľov.
Mesto je známe tým, že po ňom bol pomenovaný jeden z najnebezpečnejších filovírusov, "vírus Marburg". K prvému potvrdenému nakazeniu človeka totiž došlo práve v tomto meste, keď sa zamestnanci miestneho laboratória nakazili od opíc dovezených z Ugandy.
Univerzita.
Marburg je jedným z tradičných nemeckých univerzitných miest: miestna univerzita bola založená v roku 1527 a v súčasnosti má priemerne 17 500 študentov, ktorí tak majú veľmi výrazný podiel na obyvateľstve mesta. Pôsobilo tu veľa slávnych učencov, napr. Giordano Bruno, Michail Lomonosov či Martin Heidegger. Na konci 19. storočia bola „marburgská škola“ jednou z vetví novokantovstva.
Jenisejskí Kirgizi

Jenisejskí Kirgizi (ďalšie varianty mena pozri analogicky v článku Kirgizi) boli turkické kmene, ktoré žili od staroveku na hornom toku Jeniseja, najmä na území Minusinskej kotliny. 
V 6. storočí vytvorili Jenisejskí Kirgizi štátný útvar, ktorý zanikol v 13. storočí podrobením Mongolmi. V 17. a 18. storočí pod tlakom Rusov a Ojratov (západomongolských kmeňov) časť Jenisejských Kirgizov odišla z horného toku Jeniseja na juh do Žetysu. Táto časť sa podieľala na etnogenéze Kirgizov. Časť, ktorá zostala v pôvodných sídliskách, sa rozhodujúcou mierou podieľala na etnogenéze Chakasov.
Kultúrne a jazykovo boli Jenisejskí Kirgizi turkické kmene, ale etnicky mohli byť zmesou rôznych ľudí. Boli opisovaní v textoch dynastie Tchang ako ľudia s primárne kaukazskými rysmi a niektorými východoázijskými črtami.
Jenisejskí Kirgizi boli kočovní pasteri, venovali sa ale aj poľnohospodárstvu. Zanechali po sebe početné nápisy na kamenných stélach, písané staroturkickým runovým písmom.
Putikov vŕšok

Putikov vŕšok je vyhasnutá bazaltová sopka ležiaca asi 0,5 km od intravilánu obce Tekovská Breznica v okrese Žarnovica na Strednom Slovensku. Troskový kužeľ dosahuje nadmorskú výšku 477 m n. m. a predstavuje poslednú aktívnu sopečnú činnosť na území Slovenska. Spolu s vulkanitmi pohoria Harghita v Rumunsku je súčasťou najmladších prejavov sopečnej aktivity v Karpatsko-Panónskej oblasti.
Oblasť Putikovho vŕška je prírodnou pamiatkou a je chránená 5. stupňom ochrany. Prvé podrobnejšie výskumy geológie Putikovho vŕška uskutočnil v 50. rokoch F. Fiala. Kvartérny vek preukázali výskumy L. Šimona a ďalších.
Geologicky je sopka viazaná na najmladší alkalicko-bazaltový vulkanizmus, ktorý sa v Západných Karpatoch začal v období po skončení hlavnej neogénnej sopečnej aktivity a trval od vrchného miocénu až do štvrtohôr. Z hľadiska regionálneho členenia patrí medzi alkalické-bazaltové sopky stredoslovenského vulkanického poľa. Z hľadiska horninového zloženia ju tvoria hlavne alkalické olivinické bazalty až nefelinické bazanity.
Zvyšky vyhasnutej sopky buduje hlavne troskový kužeľ tvorený pyroklastickými sedimentami a lávové prúdy rôznej dĺžky. Troskový kužeľ je tvorený troskovo-lapilovým tufom, aglutinátmi a vulkanickými bombami. Lávové prúdy sú najtenšie v centrálnej časti vulkánu a hrubnú smerom do doliny Hrona, kde dosahujú až 15 m. Najdlhší zaznamenaný lávový prúd tiekol smerom na sever a dosahoval dĺžku okolo 3,2 km. V oblasti medzi Novou Baňou a Brehmi tento prúd prenikol do koryta rieky Hron a na čas ho prehradil. Práve datovanie sedimentov Hrona pomocou rôznych metód a najmä použitie opticky stimulovanej luminiscencie umožnilo určiť vek sopky ako vrchný pleistocén asi 102 000 ± 11 000 rokov.
Inými metódami boli získané aj ďalšie stratigrafické a geochronologické informácie o veku sopky. Výskum stratigrafie hornín v podloží lávového prúdu, ktorý prekryl sedimenty štrkových akumulácií Hrona bol zistený vek mladší ris, teda 0,2 až 0,13 milióna rokov. Metódou Ar/K rádiometrického datovania bol zistený vek 0,53±0,16 milióna rokov.
Kirgizi

Kirgizi (zastarano Kirgizovia, zriedkavo (bohemizmus) Kyrgyzi, Kyrgyzovia; do 20. rokov 20. storočia Karakirgizi/Karakirgizovia; slovenský kodifikovaný je len [v jednotnom čísle] tvar "Kirgiz") je turkický národ žijúci najmä v Kirgizsku a sekundárne v Rusku, Číne, Uzbekistane, Tadžikistane a Afganistane. 
Ich jazykom je kirgizština, v 20. storočí sa často používala aj ruština. Do začiatku 20. storočia Kirgizi používali ako literárny jazyk tatárčinu alebo kazaštinu (v severnom Kirgizsku) resp. tatárčinu a uzbečtinu (v južnom Kirgizsku).
Ich náboženstvom je sunnitský islam s mnohými predislamskými šamanisticko-animistickými tradíciami. 
Kultúrne a jazykovo sú veľmi blízki Kazachom a v menšej miere Karakalpakom. Podľa niektorých názorov sú dokonca Kirgizi podskupinou Kazachov. 
Kirgizi do začiatku 20. storočia žili v rodovej organizácii spoločnosti, boli pastiermi a miestami poľnohospodármi.
Etnogenéza Kirgizov pravdepodobne spočívala v miešaní mongolských, východoturkických a kypčackoturkických predkov; vplyv Jenisejských Kirgizov na ich etnogenézu bol pravdepodobne buď slabý alebo žiaden.
Okolo mesiaca

Okolo Mesiaca (1870, "Autour de la Lune") je dobrodružný román francúzskeho spisovateľa Julesa Verna z jeho cyklu "Podivuhodné cesty" ("Les Voyages extraordinaires"). Kniha bezprostredne naväzuje na román "Cesta na Mesiac" (1865, "De la terre à la Lune"). Ďalšie pokračovanie napísal autor v roku 1889 pod názvom "Všetko naopak" ("Sans dessus dessous"). V slovenčine bola kniha vydaná v rokoch 1971 a 1981 spolu s knihou Cesta na Mesiac v dvojzväzku Cesta na Mesiac.
Obsah románu.
Román rozpráva o ceste troch cestujúcich menom Barbicane, Nicol a Michel Ardan na Mesiac. Traja cestovatelia sú uzavretí v strele, ktorá ich v románe Cesta na Mesiac vystrelila smerom k Mesiacu. Autor opisuje ich cestu k Mesiacu, ktorá sa neskončí ako by mala. Pri lete sa totiž len tesne minú s malým meteorom, ktorý pozmení dráhu ich letu. Dôsledkom toho strela minie Mesiac a stáva sa jeho obežnicou. Autor z cestovateľmi prežíva stav beztiaže, opisuje pozorovanie povrchu Mesiaca a sleduje dojmy cestujúcich. Strela celkom obletí Mesiac a nakoniec šťastne spadne späť na zem, do Tichého oceánu.
Doktor Ox

Doktor Ox (1874, "Une fantaisie du docteur Ox") je úvodná novela zo zbierky poviedok od francúzskeho spisovateľa Julesa Verna. Autor zbierku do svojho cyklu "Podivuhodné cesty (Les Voyages extraordinaires)" nezaradil, kniha sa však často v rámci tohto cyklu vydáva samostatne.
Obsah románu.
Novela rozpráva historku o vynálezcovi, ktorý ponúka mestečku Quiquendone kyslíkovodíkové osvetlenie do všetkých domácností, a to zadarmo. V skutočnosti však Doktor Ox so svojim asistentom Ygénom chce uskutočniť vedecký pokus a nasýtiť ovzdušia mestečka kyslíkom. Následkom toho sa z kľudných, flegmatických ľudí v mestečku stanú podráždení, energickí, výbušní ľudia. Iba nešťastný výbuch továrne Doktora Oxa zabráni veľkej katastrofe, pretože obyvatelia mestečka sa rozhodli viesť vojnu proti susednému mestečku. Po výbuchu Doktor Ox a Ygéne nenápadne odídu a obyvatelia mestečka sa vrátia do svojho pokojného života.
Podivuhodné cesty

Podivuhodné cesty ("Les Voyages extraordinaires") je označenie pre cyklus šesťdesiatich dvoch dobrodružných a vedeckofantastických románov francúzskeho spisovateľa Julesa Verna (18281905) vydaných v rokoch 1863 až 1919. Verne však v skutočnosti nie je autorom všetkých románov.
História vydávania Podivuhodných ciest.
Prvý román cyklu bol vydaný v roku 1863. V tej dobe sa doposiaľ pomerne neúspešný spisovateľ zoznámil s nakladateľom Pierrom-Juleoem Hetzelom, ktorý vydal jeho dobrodružný román "Päť týždňov v balóne'. Ten mal tak obrovský úspech, že nakladateľ ponúkol Vernovi exkluzívnu zmluvu na dvadsať rokov, v ktorej sa Verne zaviazal napísať dva zväzky ročne (nejde o počet titulov, pretože niektoré romány boli niekoľkozväzkové). Tato zmluva Verna finančne zaistila a umožnila mu živiť sa len písaním. Pierre-Jules Hetzel tiež vymyslel pre tento cyklus názov "Podivuhodné cesty", ktoré mali podle neho "„zhrnúť všetky znalosti zemepisné, geologické, fyzikálne, astronomické, tak ako ich zhromaždila moderná veda, a spracovať tak pútavým spôsobom dejiny sveta“".
Prvým Vernovým dielom, ktoré nieslo označenie "Podivuhodné cesty", bol však až druhý román cyklu s názvom "Dobrodružstvá kapitána Hatterasa". Nedošlo však k tomu už pri vydaní prvej verzie románu v roku 1864, ale až pri vydaní verzie definitívnej z roku 1866. Tri Vernove knihy z rokov 18631865 ("Päť týždňov v balóne", "Cesta do stredu Zeme" a "Cesta na Mesiac") boli do cyklu zaradené spätne. 
Ako už bolo uvedené, Verne nie je autorom všetkých románov z cyklu. Už autorstvo niektorých diel vydaných ešte za jeho života je sporné. Tak napríklad romány "Nečakané dedičstvo" a "Hviezda juhu" vznikli úpravou rukopisov iného francúzskeho spisovateľa Andrého Laurieho (18441909). K stálym Vernovym spolupracovníkom patril aj jeho brat Paul (18291897), kapitán diaľkovej plavby, ktorý mal podiel na všetkých jeho knihách týkajúcich se mora a námorníctva. Za pravidelného Vernovho spolupracovníka musíme považovať aj nakladateľa Hetzela, ktorý bol prvým čitateľom jeho diel. Ich vzájomná korešpondencia a analýza pôvodných rukopisov, poukazujú na to, že Hetzel nielen prispieval mnohými nápadmi, ale prevádzal v rukopisoch aj zmeny.
Za Vernovho života obsahoval cyklus "Podivuhodné cesty" päťdesiat štyri titulov. Po Vernovej smrti rozšíril jeho syn Michel cyklus ešte o ďalších osem knih (počínajúc "Majákom na konci sveta"). Tieto Michelom dokončené alebo prepracované romány sa podľa posledných výskumov dosť líšia od pôvodných Vernovych textov, pričom knihu Trampoty pána Thompsona napísal Michel dokonca sám.
Troskový kužeľ

Troskový kužeľ alebo pyroklastický kužeľ je menší vulkán nadobúdajúci tvar kužeľa, ktorý je tvorený explozívnymi erupciami trosiek a pyroklastík. Jeho výška je oproti iným formám malá obyčajne 40 – 400 m vysoké. Obvykle sa stáva neaktívnym po krátkej dobe. Niekedy eruptuje len raz. Veľa troskových kužeľov má na svojom vrchole misovitý kráter. Troskové kužele sú tvorené prevažne pyroklastikami troskami až vulkanickými bombami často (ale nie výlučne) bazaltového zloženia.
Troskové kužele sa bežne vyskytujú na svahoch stratovulkánov alebo štítových vulkánov a kalder.
Adagio

Adagio (tal.) môže byť:
Adagio (tanec)

Adagio je forma tanca. V balete využíva nesené figúry, rotácie, skoky, pohyby rúk a ďalšie, pričom vývoj do tejto formy vniesol i niektoré akrobatické prvky. V klasickom tanci sa takto označuje skupina cvikov, ktorá slúži na tréning rovnováhy, koordinácie, sily a hudobného cítenia.
Glen Johnson

Glen Johnson (* 23. august 1984, Londýn, Anglicko) je bývalý anglický profesionálny futbalista hrajúci na pozícii pravého obrancu. Prešiel mnohými klubmi, hral za West Ham United, Millwall, Chelsea a Portsmouth.
Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2014 – Mužský turnaj

Turnaj mužov v ľadovom hokeji na Zimných olympijských hrách 2014 prebiehal v dňoch 8. až 23. februára 2014 v ruskom meste Soči. Na turnaji sa zúčastnilo dvanásť reprezentačných družstiev.
Kvalifikované tímy.
Na olympijský turnaj do Soči sa kvalifikovalo prvých 9 krajín Svetového rebríčka IIHF po Majstrovstvách sveta 2012 vo Fínsku a Švédsku. Ďalšie tri družstvá postúpili z kvalifikácie.
Základná časť.
Skupina A.
Všetky časy sú v stredoeurópskom čase (UTC+1).
Skupina B.
Všetky časy sú v stredoeurópskom čase (UTC+1).
Skupina C.
Všetky časy sú v stredoeurópskom čase (UTC+1).
Kvalifikačné kolo.
Všetky časy sú v stredoeurópskom čase (UTC+1).
Štvrťfinále.
Všetky časy sú v stredoeurópskom čase (UTC+1).
Semifinále.
Všetky časy sú v stredoeurópskom čase (UTC+1).
Zápas o bronz.
Všetky časy sú v stredoeurópskom čase (UTC+1).
Finále.
Všetky časy sú v stredoeurópskom čase (UTC+1).
Úvodná kvalifikácia.
Kvalifikačná skupina K.
Turnaj sa odohral v Záhrebe (Chorvátsko) v dňoch 17. - 19. septembra 2012
Ďalšie informácie sa nachádzajú v článku "Ľadový hokej na Zimných olympijských hrách 2014 – Kvalifikácia na mužský turnaj."
Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2012/2013

Kontinentálny pohár v ľadovom hokeji 2012/2013 sa aj v tejto sezóne hral bez účasti slovenského tímu. Turnaja sa zúčastnilo 19 klubov z 19 krajín.
1. kolo.
Skupina A (Miercurea Ciuc,Rumunsko).
Tabuľka.
 Baskent Yildizlari Ankara bol diskvalifikovaný z dôvodu neregulérnych prestupov.
Superlearning

Superlearning je (pôvodne severoamerická) obmena (de)sugestopédie. Hlavné rozdiely voči (pôvodnej) sugestopédii sú:
Gods of Metal

Gods of Metal je najväčší heavymetalový hudobný festival v Taliansku. Prvý ročník sa uskutočnil v roku 1997 v Miláne, v nasledujúcich rokoch festival organizovali mestá Rho, Collegno, Monza a Bologna.
V priebehu rokov na festivale Gods of Metal hrali okrem iného umelci ako Heaven and Hell, Queensrÿche, Dream Theater, Blind Guardian, Dark Tranquillity, Symphony X, Anathema, Judas Priest, Whitesnake, Europe, Mr. Big, Cradle of Filth, Cavalera Conspiracy, Slipknot, Napalm Death či Static-X.
Starí Turci

Starí Turci alebo starí Turkovia alebo starí Türkovia môžu byť:
Turkomani

Turkomani alebo Turkmani môže byť:
Jüe-č'

Jüe-č' alebo (asi nesprávne) Žou-č' (po čínsky 月氏 - pchin-jin "Yuèzhī" alebo [asi nesprávne] "Ròuzhī", doslova: Mesačný klan) bol staroveký Indoeurópsky národ. Podľa názoru väčšiny historikov mohli byť totožní alebo úzko spätí s Tocharmi (Τοχάριοι). V 1. storočí Jüe-č' založili v oblastiach strednej Ázie Kušánovskú ríšu, ktorá skoro dve storočia ovládala celú oblasť.
Avari

Avari môže byť:
Uhorčianka

Uhorčianka je minerálny prameň v Uhorskej Vsi.
Lokalizácia.
Minerálny prameň sa nachádza asi 200 metrov od cesty do Liptovského Jána. Je prístupný zo zástavky SAD v obci Uhorská Ves, alebo zo zástavky železnice v obci Podtureň. Nie je to jediný prameň v okolí, ale je jeden z najobľúbenejších pre ľahký prístup a jeho skvelú nakyslú chuť. 
Zloženie.
Zloženiu dominuje sodík a draslík, z ďalších zložiek je významný vápnik, horčík a jedlá soľ.
Je vhodná pre žalúdkarov a pôsobí na mužskú potenciu. Užívajú ju aj starší ľudia, ktorí si ju obľúbili hlavne pre jej priaznivé zloženie. Jeho zloženie je nápadne podobné so zložením prameňa Medokýš blízko Liptovského Jána. 
Referencie.
http://www.uhorskaves.sk/
Medokýš (Liptovský Ján)

Minerálny prameň Medokýš je prameň pitnej minerálnej vody nachádzajúci sa na severovýchodnom okraji extravilánu obce Liptovský Ján, pri hranici s obcou Podtureň. Prameň je jednou z pozoruhodností miestneho náučného chodníka. Vyznačuje sa vodou s vysokým obsahom železa.
Etymológia pomenovania „Medokýš“ vo všeobecnosti značí ľudové pomenovanie pre minerálnu vodu kyslej chuti.
Lesostep

Lesostep je charakteristická kombináciou listnatých lesov a trávnatých stepí. Tento bióm je typický pre vnútrozemské časti regiónov s kontinentálnou klímou. V Eurázii sa lesostepné pásmo tiahne od Karpát cez Ukrajinu až do Ruska ku pohoriu Altaj. Existujú však aj izolované fragmenty na východnej Sibíri. Medzi prevažujúce dreviny patria duby a javory. Trávnaté stepy sú druhým elementom tohto biómu, pričom prevažujú typy tráv do 1 m. Lesostep bola vo veľkej miere pretransformovaná ľudskou aktivitou, pretože vo väčšine regiónov tohto biómu sa nachádza úrodná černozem.
Kontinentálne podnebie

Kontinentálne podnebie sa vyznačuje veľkými rozdielmi teplôt vzduchu v priebehu dňa aj roka a nízkymi úhrnmi zrážok. Tento typ podnebia je charakteristický napr. pre východnú časť Európy alebo strednú Áziu (hlavne v štátoch bývalého Sovietskeho zväzu a Mongolsku). Je typické aj pre vnútrozemie Severnej Ameriky. Pre menšie plochy kontinentov sa tento typ podnebia vôbec nevyskytuje na južnej pologuli.
Priemerná teplota vzduchu v najchladnejšom mesiaci je nižšia ako 0 °C (resp. -3 °C, záleží od metodológie) a aspoň 3 mesiace v roku majú vyššiu priemernú teplotu vzduchu ako 10 °C.
Pléxippos (syn Finea)

Pléxippos (starogr. "Πλήξιππος" – "Pléxippos", ) je v gréckej mytológii syn tráckeho kráľa Finea a Kleopatry, dcéry boha severného vetra Borea.
Kleopatra svojmu manželovi Fineovi porodila dvoch synov, Pléxippa a Pandióna. Fineus sa s ňou neskôr rozišiel, znova sa oženil a na naliehanie druhej manželky Idaie (alebo Eidothey) svojich synov zavrel do podzemného väzenia. Podľa inej verzie ich dokonca oslepil a zakopal za živa do zeme. 
Podľa iných antických zdrojov po uvrhnutí detí do tmavého žalára potrestali Finea bohovia neukojiteľným hladom. Keď si sadol za stôl, prileteli hrozné Harpye, napoly ženy, napoly vtáky, jedlo mu zožrali a čo zostalo znečistili svojimi výkalmi. Nakoniec bol Fineus už len kosť a koža. Ale okrídlení Kleopatrini bratia Kalais a Zétes mu pomohli. Najprv oslobodili jeho deti a následne zahnali Harpye do nenávratna.
Pandión

Pandión alebo Pandíón ("Pandión", ) môže byť v gréckej mytológii:
Pandion môže byť aj:
Psychopédia

Psychopédia môže byť:
Adaktýlia

Adaktýlia (z gr. "daktylos" - prst) je vrodená chyba, pri ktorej sa nevyvinie prst alebo prsty ruky alebo nohy. Izolovaná je vzácna, väčšinou sa spája s komplexnejšími anomáliami hornej alebo dolnej končatiny/končatín. Funkčne najzávažnejšou formou adaktýlie je chýbanie palca ruky, čo znemožňuje úchop - riešenie je chirurgické, plastická rekonštrukcia.
SALT

SALT môže byť:
Ribóza

Ribóza je monosacharid zo skupiny aldopentóz. V prírode sa prevažne vyskytuje jej D-forma.
V živých organizmoch je ribóza spolu s deoxyribózou súčasťou nukleotidov, preto tvorí zložku látok ako ribonukleové kyseliny, adenozíntrifosfát, nikotínamid adenín dinukleotid a veľa ďalších. Jej fosforylovaná forma vstupuje do pentózového cyklu, kde dochádza k premenám monosacharidov a redukcii kofaktora NADPH, ktorý je potrebný na redukčné syntézy v organizmoch (napríklad fotosyntéza, syntéza mastných kyselín).
Ribóza hrá kľúčovú úlohu v bunkovom metabolizme viacerých tkanív. Je súčasťou ATP (adenozíntrifosfát), čo je hlavná energetická molekula. Zásoby tejto molekuly sa nachádzajú v svaloch, kde sa fyzickou aktivitou spotrebúva.
Rozhovory o obmedzení strategických zbrani

Rozhovory/rokovania o obmedzení strategických zbraní alebo rozhovory/rokovania o znížení počtu strategických zbraní môže byť:
Európsky pohár majstrov v ľadovom hokeji žien 2012/2013

Európsky pohár majstrov v ľadovom hokeji žien 2012/2013 bol deviaty ročník európskej klubovej súťaže v ľadovom hokeji žien za účasti družstiev, ktoré v sezóne 2011/12 získali titul majstra svojej krajiny. V sezóne 2012/13 sa tejto súťaže zúčastnilo 20 družstiev, z ktorých štyri postúpili priamo do druhého vyraďovacieho kola a zostavajúcich šestnásť bolo v prvom kole rozdelených do štyroch štvorčlenných skupín. Súťaž vyvrcholila záverečným finálovým turnajom Final Four vo februári 2013.
Prvé kolo.
Turnaje skupín prvého vyraďovacieho kola sa uskutočnili v októbri 2012 v týchto mestách:
Do druhého kola postupujú víťazi skupín.
Skupina B.
Výsledky.
Časy začiatkov zápasov sú uvedené v stredoeurópskom letnom čase.
Druhé kolo.
Turnaje skupín druhého vyraďovacieho kola boli na programe v dňoch 7. : 9. decembra 2012 vo rakúskom Dornbirne, ktorý zaskočil za pôvodne určené dejisko skupiny E švajčiarsky Zürich a vo fínskom Oulu, (skupina F). K štyrom postupujúcim z 1. kola pribudli štyria priamo nasadení do 2. kola. 
Skupina F.
Tabuľka.
Do Final Four postúpili najlepšie dva tímy z obidvoch skupín.
Final Four.
Final Four (finálový turnaj) sa uskutočnil v dňoch 22. – 24. februára 2013 vo fínskom Oulu.
Stredoeurópska liga vo volejbale mužov 2012/13

Stredoeurópska liga vo volejbale mužov v sezóne 2012/13 bol 8. ročník stredoeurópskej ligy vo volejbale mužov, ktorú organizuje MEVZA. Prvýkrát sa v nej zúčastnili až 2 kluby zo Slovenska. Tým druhým klubom bol Volley Team UNICEF Bratislava, ktorý ako nováčik súťaže skončil celkove na 4. mieste. Titul získal piatykrát klub ACH Volley Ľubľana.
Systém súťaže.
Po základnej časti, v ktorej sa stretnú družstvá raz doma a raz vonku, bude nasledovať Final four, ktoré sa odohrá ešte na zatiaľ neurčenom mieste.
Skalky (geomorfologický podcelok)

Skalky sú geomorfologický podcelok Súľovských vrchov. Nachádzajú sa vo východnej časti pohoria v tesnej blízkosti Rajeckých Teplíc a najvyšším vrcholom sú vysoké Skalky.
Poloha.
Podcelok sa nachádza na území okresu Žilina a ohraničuje ho Rajecká kotlina z juhu, Žilinská pahorkatina (oba podcelky Žilinskej kotliny) z východu a severu a zo západu Súľovské skaly. Územie odvodňujú prítoky Rajčanky.
Ochrana prírody.
Vápencové Skalky nie sú celoplošne chránené, no leží tu prírodná rezervácia Slnečné skaly, prírodná pamiatka Poluvsianska skalná ihla a Turská skala. V centrálnej časti sa nachádza kultúrna pamiatka Lietavský hrad.
Turizmus.
Najvýchodnejší výbežok Súľovských vrchov je najmä vďaka vápencovým bralám atraktívnym cieľom turistov. V centrálnej časti je pomerne zachovaná ruina rozsiahleho Lietavského hradu. Priamo z kúpeľného mestečka Rajecké Teplice vedú turistické trasy rôznymi smermi:
Tilia

Tilia môže byť:
Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji žien 2012

Majstrovstvá Ázie v halovom pozemnom hokeji žien 2012 boli 2. majstrovstvá Ázie v halovej forme pozemného hokeja žien, ktoré organizuje Ázijská federácia pozemného hokeja (ASHF). Konali sa od 2.7. októbra 2012 v Bangkoku, v Thajsku, za účasti 7 tímov. Nováčikmi turnaja boli Kambodža a Taiwan, pre ktoré to boli vôbec prvé zápasy v histórii. Zvíťazili hráčky Kazachstanu pred domácim družstvom a obhajkyňami z Malajzie.
Majstrovstvá Ázie tiež slúžili ako kvalifikácia na Majstrovstvá sveta 2015, ktoré sa uskutočnia v Nemecku.
Účastníci.
Pozn: V zátvorke je uvedené umiestnenie vo svetovom ELO rebríčku k 30. septembru 2012.
Konečné poradie tímov.
https://web.archive.org/web/20121016070447/http://asiahockey.org/kazakhstan-retain-indoor-title/
Nightmare Anatomy

Nightmare Anatomy je druhý štúdiový album americkej rockovej kapely Aiden. Je to prvý album skupiny, ktorý bol vydaný vydavateľstvom Victory Records a zároveň ich komerčne najúspešnejší. Producentom bol Steve Carter. 
Album obsahuje tri single: „Knife Blood Nightmare“, „The Last Sunrise“ a „Die Romantic“.
Die Romantic

Die Romantic je tretí singel americkej rockovej kapely Aiden z albumu "Nightmare Anatomy", vydaný v roku 2005.
Téma.
Text skladby zobrazuje tému samovraždy ako takej. V mnohých rozhovoroch a na vystúpeniach kapely spevák WiL Francis prezradil príbeh skrytý za touto skladbou. Napísal túto skladbu pre svoju najlepšiu kamarátku, ktorú poznal od útleho veku. Keď žil na ulici a bral drogy, mal najlepšiu kamarátku, s ktorou býval denne. WiL prezradil, že jedného dňa, keď už svoju situáciu nedokázala zvládať, tak sa vrátila domov, v podkroví našla zbraň svojho otca a strelila sa do srdca. Táto skladba zobrazuje samovraždu aj ako sebeckú a nezmyselnú.
Videoklip.
Videoklip je natočený na rôznych miestach, teda každý člen kapely hrá na inom mieste. Výnimkou je WiL, ktorý sa objavuje na každom. WiL hrá vo videoklipe "diabla", ktorý nahovára ľudí na zlé veci; napríklad muža z kancelárie ktorý chce skončiť so svojim životom skokom z budovy, alebo dievča z rodiny ktoré má komplexy zo svojho vzhľadu, bezdomovca ktorý spáva pri odpadkových košoch a rozhodne sa okrádať ľudí. Mnoho scén je natočených v kostole.
Live vystúpenia.
Aiden hrávali od vydania Nightmare Anatomy skladbu Die Romantic v pôvodnom znení. Zmena nastala okolo roku 2008 keď bola skladba skrátená a spojená so skladbou "The Last Sunrise". Celá druhá sloha bola odstránená. Keďže je známe, že WiL Francis je zarytý ateista, je ľahko pochopiteľné prečo sa druhá sloha Die Romantic viac naživo nespieva. V druhej slohe totiž WiL na nahrávke spieva: " God save me please...", "Bože zachráň ma prosím..."
Pečenežština

Pečenežština je mŕtvy turkický oghuzský jazyk, ktorým hovorili Pečenehovia, obývajúci východnú Európu. Definitívne sa ním prestalo rozprávať v 12. storočí.
Zaradenie pečenežštiny do oghuzskej vetvy sa zakladá na podobnosti študovaných jazykových materiálov. Napriek tomu že pečenežský jazyk spadal do Oguzskej skupiny, dorozumievali sa prevažne kypčackými jazykmi.
Kostol svätého Ladislava (Necpaly)

Kostol svätého Ladislava je rímskokatolícky kostol v Necpaloch v okrese Martin. Zasvätený je svätému Ladislavovi, uhorskému kráľovi. V období reformácie slúžil evanjelickej cirkvi.
Poloha.
Kostol sa nachádza na južnom okraji obce, na vyvýšenej terase. Obklopený je cintorínom, ktorý je z troch strán ohraničený kamenným múrom.
Farnosť.
Kostol bol farským kostolom farnosti Necpaly, ktorá zahrňovala obce Belá-Dulice, Žabokreky, Folkušová, Ďanová a Blatnica. Od 70. rokov 20. storočia farnosť nebola obsadená a bola spravovaná "ex-currendo" z Turčianskeho Petra. 1. februára 1994 v rámci reorganizácie farností banskobystrickej diecézy bola farnosť Necpaly zrušená a kostol sa stal filiálnym kostolom farnosti Turčiansky Peter. Do tejto farnosti bola začlenená celá pôvodná farnosť s výnimkou Blatnice, ktorá bola pričlenená k farnosti Mošovce a Ďanovej, ktorá bola pričlenená k farnosti Valča.
Stavba.
Ranogotický kostol bol postavený v polovici 13. storočia, pričom niektoré zdroje uvádzajú rok 1222, iní autori kladú vznik kostola do obdobia rokov 1250-1260. Okolo roku 1320 bola ku kostolu pristavená sakristia. V 14. a 15. storočí kostol opravili. Koncom 16. storočia loď bola zaklenutá valenou klenbou. Pri tejto úprave sa časť nástenných malieb dostala do priestoru povaly. V 80. rokoch 20. storočia bola vykonaná veľká oprava a úprava interiéru a zároveň sa spravili úpravy znižujúce vlhkosť budovy.
Interiér.
Pod kostolom sa nachádza krypta, kde boli pochovávaní príslušníci rodiny Justhovej, ktorí boli patrónmi kostola a farnosti. Pri úpravách v 20. storočí bol vchod do krypty zabetónovaný a vstup do nej nie je možný.
Najvzácnejšou pamiatkou sú zachované fresky v sanktuáriu, ako aj na povale kostola. Predpokladá sa, že fresky sa nachádzajú aj pod maľovkou v lodi kostola, podrobný umelecko-historický prieskum však nebol vykonaný. Tieto fresky boli vyhlásené nariadením vlády Slovenskej republiky z 11. júna 1991, spolu s freskami v iných kostoloch, ako súbor stredovekých nástenných malieb za národnú kultúrnu pamiatku.
Súčasťou interiéru bola gotická socha Madony, ktorá bola začiatkom 20. storočia prevezená do Múzea krásneho umenia v Budapešti ( Szépművészeti múzeum). Po reorganizácii múzea sa socha stala súčasťou zbierok Maďarskej národnej galérie v Budapešti ( Magyar nemzeti galéria)
Majstrovstvá sveta vo futbale žien do 17 rokov 2012

Majstrovstvá sveta vo futbale žien do 17 rokov 2012 boli tretie majstrovstvá sveta vo futbale žien v tejto juniorskej vekovej kategórii, na ktorých mohli hrať dievčatá narodené v roku 1995 a mladšie. Záverečný turnaj sa konal od 22. septembra do 13. októbra 2012 v Azerbajdžane za účasti šestnástich reprezentačných družstiev. 
Titul majsteriek sveta z roku 2010 mali obhajovať reprezentantky Kórejskej republiky, ktoré sa však na šampionát neprebojovali.
Systém turnaja.
Hralo sa rovnakým systémom ako prevažná väčšina svetových a kontinentálnych futbalových šampionátov so 16 účastníkmi. Zo štyroch štvorčlenných skupín prví dvaja postúpili do vyraďovacej fázy (play-off), ktorá sa začala štvrťfinálovými zápasmi vo štvrtok 4. a v piatok 5. októbra.
Pozri aj.
Majstrovstvá sveta vo futbale žien do 20 rokov 2012
Borová Sihoť

Borová Sihoť je oblasť na západ od Liptovského Hrádku.
Lokalizácia.
Borová Sihoť je rekreačná oblasť patriaca pod správu hotela Borová Sihoť. Nachádza sa na území časti obce Podtureň Roveň.
Jej rozmery sú 1 km x 1,8 km a na jej území sa nachádzajú ruiny veže bývalého sídla Bogomíra a jeho synov z Liptovského Jána. Tiež tu vyviera minerálny prameň Medokýš. 
V lokalite je prístav kajakárov, smerujúcich do Liptovského Mikuláša, ďalšia zástavka je v obci Podtureň a v obci Uhorská Ves na druhej strane rieky Váh.
Hotel Borová Sihoť.
Hotel Borová Sihoť bol založený okolo roku 1950, ako hotel pre zamestnancov firmy Tesla, a. s.. Takto mal status do roku 1989, kedy padol socializmus a začala sa silná privatizácia. Vtedy hotel kúpil podnikateľ z Bratislavy. Do roku 2009 tu bola výstava absolventov Základnej Umeleckej školy v Liptovskom Hrádku. V areáli hotela sa nachádzajú chatky na rekreáciu.
Zdroje.
http://www.borovasihot.sk/sk/