burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jamníček (prítok Hornádu)

Jamníček je potok na Spiši, na území okresu Spišská Nová Ves. Je to ľavostranný prítok Hornádu a má dĺžku 4,9 km. 
Preteká Hornádskou kotlinou, kde aj v podcelku Hornádske podolie pramení, na južnej stráni vrchu Spúšťadlo (609,9 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 550 m n. m. Tečie viac-menej na juhovýchod cez obec Jamník, sprava priberá prítok z oblasti Panského poľa. Do Hornádu ústi severovýchodne od obce Matejovce nad Hornádom v nadmorskej výške 408,6 m n. m.
Kamenistý potok (prítok Čierneho Hrona)

Kamenistý potok je vodný tok vo Veporských vrchoch, na území okresu Brezno. Je to významný, vodnatý ľavostranný prítok Čierneho Hrona a má dĺžku . 
Vytvára takmer dlhú Kamenistú dolinu, v jej hornej časti (od obce Sihla po horáreň Klementka) je tok chráneným územím, ochraňuje sa meandrujúce koryto horského toku (PP Meandre Kamenistého potoka). Pri samote Hronček v strednej časti doliny bola vybudovaná malá vodná nádrž (tajch), ktorá v minulosti slúžila na splavovanie dreva. Od tejto samoty je tok významným biotopom vzácnych vodných živočíchov, v roku 1999 bol úsek od mosta nad tajchom až po ústie vyhlásený za PP Kamenistý potok. Na ploche sa chráni zachovalý podhorský tok s trvalým výskytom vydry riečnej. Po celej dĺžke toku priberá Kamenistý potok množstvo krátkych prítokov z oboch strán, čo mu zaisťuje vysoké prietoky. V minulosti viedla údolím potoka vetva Čiernohronskej železnice. Horný tok je súčasťou CHKO Poľana.
"Prameň:" vo Veporských vrchoch, v podcelku Sihlianska planina, na juhovýchodnom úpätí vrchu Tlstý javor (), pod sedlom Tlstý javor () v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" Na krátkom úseku najprv na juh, v obci Sihla sa stáča na severozápad, na hornom toku sa zložito vlní a až po sútok s prítokom z doliny Spády tečie striedavo na západ a severozápad. Na strednom toku sa oblúkom stáča na sever, ďalej postupne na severoseverovýchod, pričom sa na dolnom toku esovito stáča.
"Geomorfologické celky:"Veporské vrchy, podcelky Sihlianska planina a Balocké vrchy
"Prítoky:" sprava spod Tlstého javora (), z doliny Danková, Moglová, Studený potok, Slatina, prítok zo Starej doliny, Čierny potok, Spádsky potok a Hronček
"Ústie:" do Čierneho Hrona pri horárni U Jána, juhojuhovýchodne od obce Hronec, v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" iba Sihla, viaceré horárne a samoty v doline (Klementka, Strunženo, Čierny Potok, Hronček, Endreska, Krámniská a ďalšie).
Benkovský potok (prítok Čierneho Váhu)

Benkovský potok je potok na hornom Liptove, v západnej časti okresu Poprad. Je to ľavostranný prítok Čierneho Váhu, meria 10,8 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Tečie v Nízkych Tatrách, pramení v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na severnom svahu Smrečín () v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Na hornom toku tečie smerom na sever, na južnom úpätí Doštianky () sa stáča na západ a pokračuje k horárni Kremeniny. Tu sa stáča severozápadným smerom, preteká dolinou Benkovo a z oboch strán priberá viaceré kratšie prítoky: sprava najprv prítok prameniaci západne od kóty 1 276,5 m, potom prítok prameniaci severne od tejto kóty, zľava prítok zo severného svahu Zadného grúňa (), opäť sprava prítoky z južného a juhozápadného svahu Závrchov (), zľava dva prítoky zo severozápadného svahu Grúňa (). V dolnej časti doliny, pri horárni Benkovo priberá ďalej krátky pravostranný prítok z juhovýchodného svahu Koreňového grúňa () a ľavostranný prítok prameniaci severovýchodne od kóty , potom ešte ďalšie ľavostranný prítok zo severného svahu tejto kóty a z tej istej strany aj prítok () z oblasti Suchého Benkova. Napokon sa vlieva do Čierneho Váhu v nadmorskej výške východne od osady Čierny Váh.
Mlyničná voda

Mlyničná voda je potok v hornom Liptove, na území okresov Poprad a Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Bieleho Váhu, meria a je tokom IV. rádu. Potok má typicky vysokohorský režim odtoku a bystrinný charakter. Na hornom toku preteká územím TANAP-u.
Prameň.
Pramení vo Vysokých Tatrách na juhojuhozápadnom úpätí Malého Kriváňa () v nadmorskej výške približne 
Smer toku.
Od prameňa tečie najprv juhozápadným smerom, potom prechodne severojužným smerom a následne tečie juhojuhozápadným smerom cez Pavúčiu dolinu. Ďalej vytvára výrazný oblúk prehnutý na západ a najprv zo západu, potom i z juhu obteká masív Hrádku (). Na krátkom úseku odtiaľ pokračuje na juhovýchod, vzápätí na juh a potom k sútoku so Soliskovou vodou na juhojuhovýchod. Ďalej už tečie juhojuhozápadným smerom, nad obcou Važec sa rozvetvuje na dve ramená, pravé pokračuje na juhojuhozápad do obce, kde sa napokon stáča k ústiu južným smerom. Ľavé rameno smeruje ďalej na juh.
Ústie.
Ľavé rameno ústi do Bieleho Váhu východne od Važca v nadmorskej výške cca , pravé rameno sa do Bieleho Váhu vlieva v obci, severovýchodne od centra, v nadmorskej výške cca 
Obce.
Mlyničná voda preteká dvomi katastrálnymi územiami:
Dovalovec

Dovalovec je potok na hornom Liptove, v okrese Liptovský Mikuláš, je to ľavostranný prítok Belej a má dĺžku 13 km. 
Preteká Liptovskou kotlinou, kde pramení v podhorí Tatier v nadmorskej výške okolo 900 m n. m. Tečie v podstate juhozápadným smerom, na strednom toku vytvára oblúk smerujúci k obci Liptovská Kokava. Priberá len krátke prítoky, preteká cez Dovalovo a na území mesta Liptovský Hrádok sa v nadmorskej výške okolo 662 m n. m. vlieva do Belej.
Suchý potok (prítok Kvačianky)

Suchý potok je vodný tok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to najvýznamnejší ľavostranný prítok Kvačianky, meria a je tokom IV. rádu. 
Pramení v Západných Tatrách, v časti Sivý vrch, na juhozápadnom úpätí Sivého vrchu () v nadmorskej výške približne na území národnej prírodnej rezervácie Suchá dolina. Na hornom toku tečie západným smerom bralnatou krasovou Suchou dolinou, priberá dva krátke prítoky zo severného svahu Suchého vrchu, vytvára vodopád Skoky a stáča sa na juhojuhozápad. Zľava priberá Huňovú a Dobrošovú, sprava prítok z južného svahu Holice a na ľavom brehu preteká v blízkosti jaskyne Dúpnica.
V závere Suchej doliny priberá ľavostranný prítok zo západného svahu vrchu Babky, vstupuje do Liptovskej kotliny, následne podteká cestu II/584, a stáča sa na juhozápad. Preteká v blízkosti obce Liptovské Matiašovce, výrazne meandruje, a západne od obce ústi v nadmorskej výške cca do Kvačianky. Má bystrinný charakter.
Borovianka

Borovianka je potok na Liptove, v severnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Kvačianky, meria a je tokom IV. rádu. 
Pramení v Podtatranskej brázde, v podcelku Zuberská brázda, na východnom svahu vrchu Diel () v nadmorskej výške cca Najprv tečie na severovýchod, potom sa stáča a preteká juhovýchodným smerom cez obec Veľké Borové. Napokon pokračuje na východ, sprava priberá prítok spod Sekaného () a vstupuje do Chočských vrchov, do podcelku Prosečné. Vytvára kaňonovitú dolinu vo vápencovo-dolomitovom masíve, zľava priberá Ráztocký potok a po krátkom úseku neďaleko samoty Oblazy sa v nadmorskej výške približne vlieva do Kvačianky a nadväzuje na tiesňavu Kvačianskej doliny.
Prosiečanka

Prosiečanka je potok na Liptove, preteká územím okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu, meria 8 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v Podtatranskej brázde, v podcelku Zuberská brázda, na južnom svahu vrchu Diel (1 051,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 000 m n. m. 
Opis toku.
Tečie prevažne severojužným smerom, na strednom toku vstupuje do Chočských vrchov, do podcelku Prosečné, kde Prosiečanka utvorila Prosiecku dolinu, kaňonovité údolie vo vápencoch a dolomitoch so zachovanými skalnými a lesnými biocenózami. Pred vstupom do nej potok tečie cez plošinu Svorad, následne sa Prosiečanka ponára v mohutnom závrtovitom ponore a stráca sa v podzemí. Preto je v súčasnosti dno doliny suché. V dolnej časti doliny sa opäť objavuje, na ľavom brehu obteká Prosiecku jaskyňu a vstupuje do Liptovskej kotliny. Napokon preteká obcou Prosiek a v nadmorskej výške 565,3 m n. m. sa vlieva do vodnej nádrže Liptovská Mara.
Sestrč (potok)

Sestrč je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu a meria 11,5 km. 
Prameň.
Pramení v Podtatranskej brázde, v podcelku Zuberská brázda, na južnom svahu vrchu Grúň (959 m n. m.) v nadmorskej výške cca 900 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie na západ, v blízkosti obce Malatiná sa postupne stáča na juh. Na strednom toku sa prerezáva cez Chočské vrchy (oddeľuje podcelky Sielnické vrchy na západe a Prosečné na východe) a vytvára cca 3 km dlhú Sestrčskú dolinu, ktorou preteká severojužným smerom, na jej konci sa stáča na juhovýchod. Vstupuje do Liptovskej kotliny (časť Chočské podhorie), zľava priberá Annin potok, preteká cez obec Bukovina, následne sa opäť stáča na juh a neďaleko osady Hliník sa v nadmorskej výške približne 565 m n. m. vlieva do vodnej nádrže Liptovská Mara.
Kalamenianka

Kalamenianka je potok na dolnom Liptove, na území okresu Ružomberok. 
Je to ľavostranný prítok Teplianky a meria . Pramení v Chočských vrchoch, v podcelku Sielnické vrchy, na juhovýchodnom úpätí Ostrého () v nadmorskej výške okolo Tečie viac-menej severojužným smerom, vytvára oblúk vypnutý k západu. Na dolnom toku vstupuje do Liptovskej kotliny (časť Chočské podhorie), preteká cez Kalameny a na okraji susednej obce Lúčky sa v nadmorskej výške okolo vlieva do Teplianky.
LIBRIS

LIBRIS je slovenský automatizovaný knižničný informačný systém v minulosti používaný vo viac než 150 knižniciach rozličného druhu na Slovensku. V súčasnosti je systém na ústupe, väčšina knižníc prešla na niektorý zo systémov, ktorý bol inplemenovaný pod operačný systém Windows. 
LIBRIS komplexne automatizuje všetky knižničné procesy, systém je modulárny a skladá sa z týchto modulov:
Nadstavbou nad systémom LIBRIS je WWW OPAC LIBRIS, ktorý umožňuje vystavovať databázu knižnice na Internete v ktorej si čitatelia okrem vyhľadávania informácií môžu vyhľadané dokumenty aj rezervovať.
Program LIBRIS je napísaný pre systém MS DOS, možno ho však prevádzkovať aj pod všetkými verziami MS Windows a pod Linuxom pod emulátorom FreeDOS. V najnovších verziách Windows systém LIBRIS možno prevádzkovať pod DOSBOXOM.
Likavka (potok)

Likavka je potok v dolnom Liptove, preteká severnou časťou okresu Ružomberok. Je to pravostranný prítok Váhu, meria 9,3 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v severovýchodnom výbežku Veľkej Fatry, na okraji podcelku Šípskej Fatry, na východojuhovýchodnom úpätí Hlavačky (901,8 m n. m.) v nadmorskej výške približne 790 m n. m., severoseverovýchodne od osady Studničná. 
Smer toku.
Od prameňa tečie najprv severovýchodným smerom, pod sedlom Brestová (720 m n. m.) podteká cestu I. triedy č. 59 a oblúkom sa stáča severojužným smerom. Pod obcou Valaská Dubová opäť podteká štátnu cestu a pokračuje juhojuhovýchodným smerom až do obce Likavka. Nad Likavkou tretíkrát podteká spomenutú cestu a obcou preteká k ústiu severojužným smerom.
Ústie.
Do Váhu sa vlieva južne od Likavky v blízkosti železničnej stanice Ružomberok, v nadmorskej výške cca 470 m n. m.).
BIBLIS

Biblis je tiež časť južného Hesse, Nemecko, s 9 250 obyvateľmi, v dištrikte Bergstraße. Mesto sa nachádza 21 km severne od Mannheimu a 50 km južne od Frankfurtu.
BIBLIS je slovenský automatizovaný bibliografický systém využívaný hlavne vo verejných regionálnych knižniciach na tvorbu regionálnych bibliografií a na vysokých školách na evidenciu publikačnej činnosti.
Nadstavbou nad systémom BIBLIS je WWW BIBLIS umožňujúci vystavovať bibliografickú databázu na internete.
Turík (potok)

Turík je potok na dolnom Liptove, v okrese Ružomberok. 
Je to pravostranný prítok Váhu a meria . Pramení v Chočských vrchoch, v podcelku Choč, na svahoch Malého Choča v nadmorskej výške cca Na hornom toku vysychá. Preteká Turíckou dolinou najprv juhovýchodným, potom južným a napokon opäť juhovýchodným smerom. V dolnej časti doliny napája malú vodnú nádrž a vteká do Liptovskej kotliny (časť Chočské podhorie), kde preteká obcou Turík. Stáča sa na juh a južne od obce, pri samote Turíček, sa vlieva v nadmorskej výške okolo do Váhu. Oblasť ústia je súčasťou PR Ivachnovský luh, najsevernejšie lokalizovaného zvyšku lužného lesa na Slovensku.
OSUD (systém)

OSUD (akronym slov "Osobnosti" a "Udalosti") je biobibliografický informačný systém, slúžiaci na evidenciu osobností a udalostí a na automatické vytváranie kalendárov výročí. Využívajú ho hlavne verejné regionálne knižnice na evidenciu regionálnych osobností a udalostí.
Databáza OSUD môže byť vystavené aj vo forme webovej stránky na internete.
Komjatná (potok)

Komjatná je potok na dolnom Liptove, na území okresu Ružomberok. Je to pravostranný prítok Váhu, má dĺžku 7,3 km a je tokom III. rádu.
Pramení na okraji Šípskej Fatry na severozápadnom svahu Tlstej hory (1 062,5 m n. m.) v nadmorskej výške približne 860 m n. m. Na krátkom úseku tečie na sever cez osadu Studničná a vzápätí sa stáča na severozápad. Zľava ďalej priberá Bukovec, preteká cez obec Komjatná a oblúkom sa stáča na juhojuhozápad. Na okraji obce priberá sprava Lúčny potok a pokračuje Komjatnianskou dolinou. Na jej konci sa stáča na juh a východne od obce Švošov sa v nadmorskej výške cca 450 m n. m. vlieva do Váhu.
Mag

Mag môže byť skratka pre:
Stanislav Šurin

Mgr. art. Stanislav Šurin PhD. (* 17. január 1971, Trnava) je slovenský organista, organizátor organových festivalov na Slovensku. 
Životopis.
Študoval na Konzervatóriu v Bratislave, na Diecéznom konzervatóriu vo Viedni, na VŠMU v Bratislave u profesora Ivana Sokola a súkromne u profesora Johanna Trummera v Grazi. S orchestrom Slovenskej filharmónie uviedol niekoľko skladieb pre organ a orchester. Organové recitály hral vo viacerých štátoch Európy, v USA, Mexiku, v Kanade a na Tchajwane. 
V rokoch 1991-1995 bol organistom Dómu sv. Martina v Bratislave. Účinkoval na mnohých mediálnych prenosoch bohoslužieb vrátane inaugurácií slovenských prezidentov a návštev pápeža Jána Pavla II.
Je zakladateľom a oganizátorom organových festivalov v Trnave, Piešťanoch a v Skalici. Svoje CD nahral v Grazerskom dóme a Schubertkirche vo Viedni. Je zakladateľom a predsedom Bachovej spoločnosti na Slovensku a členom Európskej konferencie cirkevno-hudobných asociácií (CEDAME). V oblasti historických organov je poradcom Krajského pamiatkového ústavu v Trnave. V rokoch 1999-2002 bol šéfredaktorom časopisu o duchovnej hudbe - "Adoramus Te". V rokoch 2006 - 2008 pôsobil vo funkcií Diecézneho hudobníka Bratislavsko-trnavskej arcidiecézy. V súčasnosti pôsobí ako poradca pri opravách a rekonštrukciách historických a pri stavbách nových organov (napr. Slovenská filharmónia, Katedrála sv. Martina v Bratislave, Katolícka univerzita Ružomberok). Vyučuje na Katolíckej univerzite v Ružomberku.
Venuje sa aj kompozícií. Je autorom Trnavskej omše, viacerých skladieb na duchovné a liturgické texty, piesní na texty slovenských a francúzskych básnikov (predovšetkým Miroslava Válka).
Milan Polák (politik)

Milan Polák (* 17. august 1897, Čadca - † 2. august 1951, medzi Kostolnou a Záblatím) bol slovenský dôstojník, politik, pedagóg, poslanec SNR.
Život.
Základnú a meštiansku školu navštevoval v Žiline, učiteľský ústav v Ostrihome. Pôsobil ako učiteľ na viacerých miestach Slovenska, neskôr činiteľ ústredných štátnych orgánov. Príslušník slovenskej armády. Účastník protifašistického odboja, člen Ústredného národného revolučného výboru, podieľal sa na prípravách SNP. V aktívnej vojenskej službe v hodnosti kapitána pôsobil na Veliteľstve pozemných vojsk v Banskej Bystrici (1944). Pobočník Jána Goliana, člen štábu Veliteľstva 1. československej armády na Slovensku. Člen povstaleckej SNR v Banskej Bystrici. Povereník zdravotníctva, spoluzakladateľ a funkcionár DS, spoluzakladateľ a vedúci činiteľ Strany slovenskej obrody. Poslanec Národného zhromaždenia a SNR, člen predsedníctva SNR. V mocenskom boji počas tzv. Februára 1948 sa podieľal na zlikvidovaní Demokratickej strany na Slovensku.
Zomrel pri autonehode a pochovaný je v Bratislave.
Ondrej Klokoč

Ondrej Klokoč (* 17. august 1911, Hačava† 26. marec 1975, Bratislava) bol slovenský komunistický politik, novinár, predseda Slovenskej národnej rady.
Život.
Jeden z hlavných organizátorov ilegálneho protifašistického hnutia a ozbrojeného boja na Gemeri. Počas Slovenského národného povstania predseda OV KSS a Revolučného národného výboru v Hnúšti, člen povstaleckej Slovenskej národnej rady.
V rokoch 19221927 študoval na gymnáziu v Rimavskej Sobote, 1933 maturoval na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici. Sprvu pôsobil ako učiteľ na viacerých miestach, po oslobodení pracoval vo vysokých politických a štátnych funkciách v oblasti školstva a kultúry, 19491950 predseda KNV v Banskej Bystrici, 19501951 vedúci tajomník KV KSS v Banskej Bystrici, šéfredaktor Pravdy. V rokoch 19681975 pôsobil ako predseda Slovenskej národnej rady.
Siverskyj Donec

Siverskyj Donec (iné názvy: Severskij Donec, Severský Donec, skrátene Donec; - Siverskyj Donec; - Severskij Donec) je rieka na juhu Východoeurópskej roviny pretekajúca cez Belgorodskú a Rostovskú oblasť Ruska, ako aj Charkovskú, Doneckú a Luhanskú oblasť Ukrajiny. Je pravým a najväčším prítokom rieky Don.
Zbojský potok

Zbojský potok je vodný tok v najvýchodnejšej časti Slovenska, v okrese Snina. Je to najvýznamnejší, ľavostranný prítok Uličky a meria 21,4 km. Na hornom toku preteká územím Národného parku Poloniny, z oboch strán priberá veľké množstvo prítokov, vďaka čomu má vysoké vodné stavy.
"Prameň:" v Bukovských vrchoch na juhozápadnom svahu vrchu Jarabá skala () v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" na hornom toku na juhovýchod, v obci Nová Sedlica sa stáča na juhozápad, od obce Uličské Krivé tečie na juh
"Geomorfologické celky:" Bukovské vrchy, podcelok Bukovce, časti Sedlická kotlina a Uličská kotlina
"Prítoky:" sprava spod Jarabej skaly (), spod Čela (), spod Borsukovho vrchu (), spod Packovej Kýčery, spod Rozdielu (), Bystriansky potok, Kvašný potok, Sučina, prítok spod Príporu (); zľava spod Ďurkovca (), Ráztoka, Begovec, prítok () spod Kuzmovho hrbu () a spod Veže ()
"Ústie:" do Uličky pri obci Ulič v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" Nová Sedlica, Zboj, Uličské Krivé a okrajom obce Ulič
Pčolinka

Pčolinka je potok v severovýchodnej časti Slovenska, preteká územím okresu Snina. Je to významný pravostranný prítok Cirochy, meria 18,5 km a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení v Bukovských vrchoch na severozápadných svahoch vrchu Hrčasté (774,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 640 m n. m.
Smer toku.
Na hornom toku tečie na juhozápad, potom pokračuje prevažne severojužným smerom, po prijatí Pichnianky sa stáča opäť na juhozápad.
Ústie.
Do Cirochy sa vlieva na území mesta Snina v nadmorskej výške cca 208 m n. m.
Kolonička

Kolonička je potok v severovýchodnej časti Slovenska, preteká územím okresu Snina. Je to ľavostranný prítok Trnovca, má dĺžku 8,5 km a je tokom VIII. rádu.
"Prameň:" vo Vihorlatských vrchoch na juhovýchodnom úpätí vrchu Nežabec () v nadmorskej výške okolo 
"Smer toku:" najprv na sever, obcou Kolonica preteká severozápadným smerom, potom sa esovito stáča a na krátkom úseku pokračuje k ústiu opäť na severozápad
"Geomorfologické celky:" 1.Vihorlatské vrchy, podcelok Vihorlat, 2.Beskydské predhorie, podcelok Ublianska pahorkatina
"Prítoky:" sprava prítok () zo severovýchodného úpätia Dielu (), spod sedla Kolonický vrch (); zľava niekoľko prítokov z východných svahov vrchu Nežabec, z juhovýchodného svahu Kameňa () a spod kóty 435,8 m
"Ústie:" do Trnovca juhovýchodne od obce Stakčín v nadmorskej výške okolo 
"Obce:" iba Kolonica
Rostov nad Donom

Rostov nad Donom (po rusky: Ростов-на-Дону - Rostov-na-Donu) je mesto na juhu európskej časti Ruska. Leží na rieke Don, neďaleko hraníc s Ukrajinou, 46 km od pobrežia Azovského mora. Má 1 130 305 obyvateľov (2018) a je správnym centrom Rostovskej oblasti a celého Južného federálneho okruhu.
Dejiny.
Mesto bolo založené v roku 1749, onedlho po jeho založení tu vznikla pevnosť a obchodné centrum Temernická colnica. Vďaka vhodnej polohe neďaleko mora sa malé mesto okolo svojej pevnosti postupne rozširovalo. Názov Rostov-na-Donu vo svojej dnešnej podobe vznikol v roku 1796, keď sa vtedajšie mestečko rýchlo vzmáhalo a čoskoro získalo mestské privilégiá. Pomenované bolo podľa biskupa - Svätého Dimitrija Rostovského, pochádzajúceho z Rostova v Jaroslavľskej oblasti.
Vďaka silnému dopravnému ruchu na rieke Don sa rozrastalo tak rýchlo, že už roku 1928 sa sem presťahovali úrady regionálnej správy z Novočerkasska. V rámci boja komunistov proti náboženstvu, po ruskej občianskej vojne a ustanovení komunistickej vlády tu boli zborené dve kedysi dominantné katedrály - Katedrála sv. Alexandra Nevského a Katedrála sv. Juraja v Nachičevane. 
V rokoch 1941 a 1942 mesto dvakrát obsadil Wehrmacht. Začiatkom 90. rokov sa tu po páde ZSSR rozrastala bieda a kriminalita. V priebehu prvého desaťčočia 21. storočia sa ekonomická a sociálna situácia v meste postupne zlepšila. Vznikali nové podniky a iné sa sem usadili z okolitých oblastí.
Počas rusko-ukrajinskej vojny bolo mesto dôležitým logistickým centrom ruských síl a sídlom južného vojenského okruhu, ktorý fakticky viedol inváziu na Ukrajinu. 23. júna 2023 sa mesta bez boja zmocnili jednotky Wagnerovej skupiny, ktorej veliteľ Jevgenij Prigožin dlhšie kritizoval ruské velenie a snažil sa zabrániť plánovanej integrácii ním vedenej súkromnej armády pod plnú kontrolu ruského ministerstva obrany. Prigožinovej jednotky následne začali postupovať na Moskvu s cieľom zosadiť vedenie armády (Šojgu, Gerasimov). Upokojenie situácie nastalo až po intervencii bieloruského prezidenta Lukašenka, ktorý zaistil beztrestnosť Wagnerovej skupiny, ak odíde do Bieloruska. Jednotky sa zastavili asi 200 km od Moskvy.
Šport.
V meste sídli futbalový klub FK Rostov či popredný hádzanársky klub GK Rostov-Don.
Rieka (prítok Udavy)

Rieka je potok v severovýchodnej časti Slovenska a taktiež v severovýchodnej časti okresu Humenné. Je to pravostranný prítok Udavy a meria 9,5 km. 
Preteká Laboreckou vrchovinou, kde aj pramení, pod Kýčerským grúňom v nadmorskej výške okolo 680 m n. m. Na hornom toku tečie na západ, priberá niekoľko pravostranných prítokov spod Vysokého grúňa (904,9 m n. m.) a stáča sa na juh. Preteká obcou Vyšná Jablonka, zľava priberá prítok z oblasti Ostrého vrchu, za obcou priberá sprava Priedolský potok z oblasti Baranovce. Preteká ešte obcou Nižná Jablonka, tu priberá pravostranný prítok spod Lieštin (665,3 m n. m.) a na území obce sa v nadmorskej výške okolo 298 m n. m. vlieva do Udavy.
Ľubiška

Ľubiška je potok na území okresu Humenné, je to pravostranný prítok Laborca s dĺžkou 10 km.
Olšava (prítok Laborca)

Olšava je potok v severovýchodnej časti Slovenska, na území okresu Medzilaborce. Je to ľavostranný prítok Laborca, ktorý meria 11,8 km. 
Pramení v Laboreckej vrchovine pod masívom Magury v nadmorskej výške okolo Na hornom toku tečie viac-menej severojužným smerom, preteká Medzilaboreckou brázdou, zľava priberá Čabalovský potok a stáča sa na juhozápad. Sprava priberá prítok () spod Hrabína (), zľava prítok () spod Javorskej () a preteká obcou Čabiny (časť Nižné Čabiny). Neďaleko obce sa v nadmorskej výške cca vlieva do Laborca.
Hrišov potok

Hrišov potok je potok v severovýchodnej časti Slovenska, preteká územím okresu Svidník. Je to pravostranný prítok Ladomirky a meria 11,2 km. 
Pramení v severozápadnom výbežku Laboreckej vrchoviny, na slovensko-poľskej štátnej hranici, v nadmorskej výške okolo 610 m n. m. Tečie prevažne severojužným smerom, vstupuje do Ondavskej vrchoviny, preteká obcou Šarbov, sprava priberá prítok spod Lysého vrchu (698,5 m n. m.) a zľava spod Porubského sedla. Pokračuje k obci Medvedie, kde zľava priberá prítok z obce Krajná Porúbka. Následne preteká cez obce Korejovce a Hunkovce, kde sa južne od obce v nadmorskej výške 292 m n. m. vlieva do Ladomirky.
Poliansky potok (prítok Chotčianky)

Poliansky potok je potok v severovýchodnej časti Slovenska, preteká územím okresu Stropkov. Je to ľavostranný prítok Chotčianky, meria 11,5 km a je tokom VI. rádu.
Pramení v Laboreckej vrchovine v lokalite Klímov v nadmorskej výške približne 580 m n. m. Najprv tečie severojužným smerom cez Mikovskú brázdu, na krátkom úseku sa stáča na juhozápad a preteká obcou Miková. Sprava priberá prítok spod Pastovne (678,1 m n. m.) a pokračuje na juh. Ďalej tečie cez obec Malá Poľana, zľava priberá Brúsy a stáča sa na juhozápad. Z pravej strany potom priberá prítok (305,2 m n. m.) spod masívu Ždiaru (586,3 m n. m.) a prerezáva sa masívom vrchoviny do susednej Repejovskej brázdy. Tu preteká obcou Havaj, zľava priberá Bystrú a mení smer toku na západ. Zľava ďalej priberá Bystricu a sprava prítok spod Ždiaru (529,1 m n. m.) a tečie cez obec Makovce. Napokon sa stáča sa na severozápad a neďaleko spomenutej obce sa v nadmorskej výške cca 250 m n. m. vlieva do Chotčianky.
Bystrica (prítok Polianskeho potoka)

Bystrica je krátky potok na území okresu Stropkov, je to ľavostranný prítok Polianskeho potoka a meria 3,6 km. 
Pramení v Laboreckej vrchovine na východnom úpätí vrchu Poľana (506,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 400 m n. m. Sprvu tečie na východ a v Repejovskej brázde sa oblúkom stáča najprv na sever, sprava priberá krátky prítok (309,5 m n. m.), a pokračuje na severozápad. Preteká obcou Havaj, v ktorej sa v nadmorskej výške okolo 275 m n. m. vlieva do Polianskeho potoka.
Vojtovec

Vojtovec je riečka v severovýchodnej časti Slovenska, na území okresu Stropkov. Je to ľavostranný prítok Ondavy a meria 16,7 km.
"Prameň:" na okraji Laboreckej vrchoviny pod vrchom Tovarišské (440,3 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 430 m n. m. GPS súradnice prameňa sú N49°13.778' E21°45.694' 
"Smer toku:" od prameňa na krátkom úseku na sever až severozápad, potom sa stáča na juhozápad, vytvára výrazný oblúk vypnutý k severozápadu a pokračuje juhozápadným smerom, na dolnom toku sa stáča k ústiu na západ
"Geomorfologické celky:" 1.Laborecká vrchovina, 2.Ondavská vrchovina, podcelok Stropkovská brázda
"Prítoky:" sprava spod Radového (431 m n. m.), z obce Potôčky a z oblasti Hlbokého
"Ústie:" do Ondavy pri obci Breznica v nadmorskej výške okolo 168 m n. m. GPS súradnice ústia sú N49°9.661' E21°39.291'.
"Obce:" Veľkrop, Breznička, Vojtovce a Breznica
Brusnička

Brusnička je potok v severovýchodnej časti Slovenska, preteká územím okresu Stropkov. Je to ľavostranný prítok Ondavy a má dĺžku 15,2 km. Na dolnom toku meandruje.
"Prameň:" v Laboreckej vrchovine pod masívom Korunkova v nadmorskej výške okolo 450 m n. m.
"Smer toku:" najprv na západ, od obce Soľník viac-menej severojužným smerom, medzi obcami Kolbovce a Brusnica na juhozápad, odtiaľ k ústiu na západ.
"Geomorfologické celky:" 1.Laborecká vrchovina, 2.Ondavská vrchovina, podcelok Stropkovská brázda
"Prítoky:" sprava z oblasti Hlbokého, zľava prítok (238,5 m n. m.) z obce Korunková, prítok z obce Jakušovce, Krišľovský potok, prítok (174,1 m n. m.) spod Baníkova (422,0 m n. m.)
"Ústie:" do Ondavy východne od obce Nižná Olšava v nadmorskej výške okolo 166 m n. m.
"Obce:" Soľník, Kolbovce a Brusnica
The George C. Marshall Space Flight Center

The George C. Marshall Space Flight Center (skratka MSFC ), hovorovo Marshall Space Flight Center, je hlavné stredisko NASA pre výrobu raketových motorov, palivových nádrží, výcviku posádok, navrhovanie a výstavbu Medzinárodnej vesmírnej stanice. Hlavné sídlo strediska sa nachádza v Redstone Arsenal v Huntsville v Alabame.
Stredisko nosí meno na počesť generála George Marshalla. V stredisku sa nachádza tiež jedno z kontrolných stredísk amerických raketoplánov známe pod skratkou HOSC ("Huntsville Operations Support Center"). Dopĺňa riadiace stredisko Kennedy Space Center (KSC) na Floride.
Stredisko vzniklo z US Army Ballistic Missile Agency a "Army Ordnance Missile Command" so správnym strediskom v Redstone Arsenal. Prechod z vojenskej správy do civilnej sa uskutočnil počas vlády prezidenta Dwighta D. Eisenhowera, ktorý dňa 1. júla 1960 založil civilnú agentúru NASA. Stredisko sa hneď stalo novým domovom nemeckého raketového konštruktéra Wernhera von Brauna zajatého počas druhej svetovej vojny, ktorý tu pokračoval vo vývoji rakiet pre Američanov.
Mostovka (potok)

Mostovka je potok v severovýchodnej časti Slovenska, preteká územím okresu Svidník. Je to ľavostranný prítok Ondavy a meria 11 km. 
Pramení v severozápadnom výbežku Laboreckej vrchoviny v lokalite Kuchtovce v nadmorskej výške okolo 580 m n. m. Tečie prevažne severojužným smerom, sprava priberá prítok (506,8 m n. m.) spod Kuchtovského sedla a vstupuje do Ondavskej vrchoviny. Preteká cez obec Kečkovce a južne od obce sa zarezáva do flyšového pásma, pričom na ľavom brehu odkrýva flyšové súvrstvie (tzv. Magurský flyš). Vteká do Mirošovskej brázdy, preteká obcou Vyšný Orlík a priamo v obci ústi v nadmorskej výške okolo 265 m n. m. do Ondavy.
Epitókia

Epitókia je špeciálny variant architómie (čo je druh fisipárie) u niektorých morských mnohoštetinavcov ("Polychaeta").
Spočíva v tom, že nepohlavný jedinec oddeľuje na konci tela postupne reťaz článkov s pohlavnými orgánmi – epitokná časť. Tieto po oddelení voľne plávajú na morskej hladine, kde dochádza k výmene spermií. Epitókna časť má iba rozmnožovaciu funkciu, nevyvíja sa v samostatné indivíduum. Vývin a oddeľovanie epitokných častí je závislý od najvyššieho prílivu, ktorý nastáva pri splne Mesiaca v určitom ročnom období. Podobným procesom – „postupnou epitókiou“ sa rozmnožujú aj pásomnice ("Cestodes"). Vytvárajú nepravé články (proglotidy), ktoré zostávajú spojené s hlavičkou (scolex), až kým pohlavne dozrejú. Potom sa oddeľujú a slúžia na rozmnožovanie.
Strobilácia

Strobilácia je druh nepohlavného rozmnožovania, ktorý je akýmsi prechodom medzi fisipáriou a pučaním, a ktorým sa rozmnožujú medúzovce ("Scyphozoa"). 
Prisadnuté polypové štádium sa postupne delí na ústnom konci, ale novovzniknuté jedince sa úplne neoddelia. Tak vzniká reťazec jedincov, ktorých označujeme ako strobila. Najstarší, vrchný jedinec sa postupne oddeľuje, otáča sa a voľne pláva už ako mladá medúza. Tomuto štádiu hovoríme efyra. Efyre postupne dorastajú ramená a mení sa na dospelú medúzu. Z oplodnených vajíčok dospelej medúzy sa vyliahne larva – planula, ktorá prisadá na dno, mení sa na polypa a celý cyklus sa opakuje.
Mnohozárodkovosť

Polyembryónia alebo mnohozárodkovosť môže byť:
Mnohozárodkovosť (zoológia)

Mnohozárodkovosť alebo polyembryónia je druh nepohlavného rozmnožovania. Rozdelenie rýhujúceho vajíčka na viac buniek, z ktorých sa vytvára zárodok.
U niektorých živočíchov sa nepohlavné rozmnožovanie vyskytuje už vo veľmi raných štádiách embryonálneho vývinu, prípadne je obmedzené iba na toto obdobie a neskôr sa už nevyskytuje. Nepohlavné rozmnožovanie počas embryonálneho vývinu sa nazýva polyembryonia. Vyskytuje sa hlavne u živorodých a parazitických živočíchov, kde zárodky majú dostatok výživy. Pri tomto spôsobe rozmnožovania sa rýhujúce vajíčko rozdelí na viac častí (blastomér), ktoré sa následne vyvinú na úplné jedince. Z jedného vajíčka tak môže vzniknúť 100 aj viac lariev (parazitické čeľade hmyzu "Chalcididae", "Braconidae" a rad "Strepsiptera"). Polyembryonia sa vyskytuje aj u cicavcov ("Mammalia"). Je normálnym spôsobom rozmnožovania pásavcov ("Dasypodidae"), u ktorých z jedného vajíčka vzniká druhovo charakteristický počet 4 – 12 mláďat. Aj u človeka môže dôjsť k fakultatívnej (príležitostnej) polyembrionii pri vzniku jednovaječných dvojčiat, trojčiat atď. Jedinci, ktorý vzniknú týmto spôsobom, sú rovnakého pohlavia a geneticky úplne zhodní (na rozdiel od dvojvaječných dvojčiat, ktoré vznikli oplodnením dvoch vajíčok, preto môžu mať rozličné pohlavie).
Pedogenéza

Pedogenéza môže byť:
Pedogenéza (zoológia)

Pedogenéza je druh zaraďovania zaraďovaný buď ako zvláštny spôsob nepohlavného rozmnožovania alebo ako typ partenogenézy (pozri článok partenogenéza). 
Pri pedogenéze vznikajú z oplodneného vajíčka larvy, ktoré po krátkom období rastu, ešte pred metamorfózou, dávajú vznik ďalším generáciám lariev. Zárodočné bunky v larvách prekonávajú predčasné zretie bez redukcie chromozómov a vyvíjajú sa v hemolymfe. Larvy z týchto vajíčok parazitujú v materskej larve (alebo sa ňou živia). Takýto vývin pokračuje za priaznivých podmienok ďalej. Pri zhoršení životných podmienok vznikajú larvy, ktoré sa zakuklia a dávajú vznik samčím a samičím indivíduám, ktoré sa pária. Z oplodnených vajíčok sa liahnu pedogenetické larvy ďalšej generácie. Tento typ rozmnožovania je často spojený so živorodosťou a objavuje sa u niektorých čeľadí hmyzu "(Chironomidae", "Cecidomyidae") a mnohonásobná pedogenéza sa objavuje u motolíc "(Trematodes)", u ktorých vznikajú rôzne typy lariev, v súvislosti so striedaním hostiteľov.
Kazimir Severinovič Malevič

Kazimir Severinovič Malevič (ukr. a rus. Казими́р Севери́нович Мале́вич, poľ. Kazimierz Malewicz; * 23. február 1879, Kyjev, Ruská ríša – † 15. máj 1935, Leningrad, Ruská SFSR) bol ukrajinský maliar pol'ského pôvodu, dizajnér a grafik, predstaviteľ svetovej avantgardy.
Životopis.
Narodil sa v Kyjeve poľským rodičom, ktorí neskôr odišli do Kurska.
Je považovaný za zakladateľa suprematizmu, umeleckého smeru v ktorom umelci vizuálne vnemy z okolitých predmetov považovali za nepodstatné a ich snahou bolo vytvoriť svet bez predmetov.
Jeho diela predstavujú mnoho zaujímavých dvojdimenzionálnych postrehov a geometrických obrazcov.
Po Októbrovej revolúcii v roku 1917 sa stal predsedom umeleckého oddelenia moskovského sovietu, riadil "Dielňu nového umenia", založil "Múzeum umeleckej kultúry".
V roku 1918 namaľoval obraz "Biela na bielej", koniec abstrakcie všetkých abstrakcií, a keďže si uvedomil, že jeho abstrakcia už nemá ďalšie pokračovanie, vrátil sa k figuratívnemu umeniu.
Vďaka tomu, že bol Leninovym chránencom, mal v Moskve v decembri 1919 veľkú retrospektívnu výstavu.
Napísal manifest "Od kubizmu k suprematizmu", bol zakladateľom spolku "Supremus" a je aj autorom učebnice "Cesta od impresionizmu k suprematizmu".
Medzi jeho najznámejšie diela patrí "Čierny štvorec na bielom pozadí" z roku 1913.
A. Genis v eseji Kosmetická Utopie uvádza: "Ruské dejiny vstrebali a opravili západnú civilizáciu s takou rýchlosťou, s akou Malevič predbehol svetovú avantgardu. (...) Tvrdí sa, že Malevičova geometria sa objavila akoby odnikiaľ. Včera nebola a dnes sa zrodila." 
S týmto však Genis nesúhlasí. Podľa neho Malevičov prevrat pripravila celá ruská kultúra. So svojim Čiernym štvorcom (1913) priviedol k logickému vyústeniu dominantnú ideu ruskej kultúry, ktorá spočívala vo vášnivom hľadaní jednoduchosti a jednoty, oprostení a celistvosti.
Hydroláza

Hydrolázy sú druh enzýmov, ktoré využívajú vodu na štiepenie chemických väzieb. Katalyzujú teda hydrolýzu a zvyčajne pomáhajú štiepiť väčšie molekuly na menšie zložky. Reakcia, ktorú katalyzujú, má všeobecný zápis
kde A–B reprezentuje chemickú väzbu nešpecifikovanej molekuly.
Bežnými príkladmi sú esterázy, medzi ktoré patria napríklad lipázy, fosfatázy, glykozidázy, peptidázy a nukleozidázy. Esterázy štiepia konkrétne esterové väzby. Príkladom veľmi dôležitej esterázy je acetylcholínesteráza, ktorá pomáha pri prenose nervového impulzu štiepením acetylcholínu na cholín a acetát. Acetát je dôležitý metabolit a kľúčový medziprodukt iných reakcií či metabolických dráh, napríklad glykolýzy. Lipázy štiepia glyceridy. Glykozidázy štiepia cukry zo sacharidov a peptidázy štiepia peptidové väzby. Nukleozidázy štiepia väzby prítomné v nukleotidoch.
Hydrolázy sú dôležité, lebo napomáhajú rozkladu rôznych zlúčenín. Lipázy pomáhajú rozkladu tukov a lipoproteínov a iných veľkých molekúl na menšie molekuly, napríklad mastné kyseliny a glycerol. Mastné kyseliny sa potom využívajú pre syntézu iných látok a zároveň ako zdroj energie.
Názvoslovie.
Systematické názvoslovie sa tvorí v podobe "substráthydroláza". Mnohé názvy sú však triviálne, napríklad "lipáza", a naznačujú substrát v prvej časti názvu.
Názov hydroláza pochádza zo slova "hydrolýza" a všeobecnej koncovky názvu enzýmov "-áza".
Klasifikácia.
Hydrolázam je v klasifikácii enzýmov priradené EC číslo EC 3. Hydrolázy je možné deliť na niekoľko ďalších kategórií, podľa toho, ktoré väzby štiepia:
Klinický význam.
Hydroláza sekretovaná baktériou "Lactobacillus jensenii" v ľudskom tráviacom trakte stimuluje pečeň k tvorbe žlčových kyselín, ktoré pomáhajú pri trávení potravy.
Hydrolázy viazané na membrány.
Mnoho hydroláz a hlavne proteáz je asociovaných s biologickými membránami v podobe periférnych membránových proteínov alebo sú v nich ukotvené pomocou jedného transmembránového helixu. Niektoré transmembránové proteíny môžu mať niekoľko reťazcov zakotvených v membráne.
Hontiansko-novohradská knižnica A.H. Škultétyho

Hontiansko-novohradská knižnica A.H. Škultétyho, Veľký Krtíš je verejná knižnica s regionálnou pôsobnosťou plniaca aj funkciu mestskej knižnice. Zriaďovateľom je Banskobystrický samosprávny kraj, sídli v Kultúrnom dome.
Knižnica vznikla ako Okresná knižnica Veľký Krtíš so sídlom v Modrom Kameni v roku 1968 z fondu bývalej Mestskej knižnice v Modrom Kameni. Od roku 2002 je jej zriaďovateľom Banskobystrický samosprávny kraj.
V roku 2023 mala 52 821 knižných jednotiek, 147 087 výpožičiek a 1 253 registrovaných používateľov.
Squeak

Programovací jazyk Squeak je implementácia Smalltalk-u, odvodená priamo od Smalltalk-80 autormi Smalltalk-u. Takže je objektovo orientovaná a reflexívna. Je možné ju stiahnuť spolu so zdrojovým kódom zadarmo, ale debatuje sa o tom, či sa dá jej licencia kvalifikovať ako slobodný softvér alebo nie. Implementácia je k dispozícií pre veľa platforiem a programy vytvorené na jednej platforme fungujú na všetkých ostatných platformách bez akýchkoľvek zmien. Systém Squeak obsahuje kód pre generovanie novej verzie virtuálneho stroja (angl. virtual machine - VM), na ktorom beží. Taktiež obsahuje simulátor VM napísaný v jazyku Squeak. Z tohto dôvodu je ľahko prenositeľný.
Squeak obsahuje štyri používateľské rozhrania:
Squeak obsahuje veľa prvkov navrhnutých Alan Kayom v Dynabook koncepte, ktorý formuloval v 60. rokoch. Kay je dôležitým prispievateľom do projektu Squeak. Kay a veľa ostatných Squeak prispievateľov taktiež spolupracuje na voľne šíriteľnom projekte Croquet, ktorý je založený na Squeak-u a poskytuje v reálnom čase pracujúce sieťové kolaboratívne pracovné prostredie s 2D a 3D schopnosťami.
Squeak bol viacero rokov súčasťou študijného plánu v odbore informatika na Georgia Institute of Technology a členovia fakulty sa aktívne podieľajú na raste a vývoji tohto jazyka. Používa sa obvykle pri vyučovaní objektovo orientovaného vývoja kvôli svojej dostupnosti a možnostiam.
Mandy Moorová

Mandy Moorová (, celým menom Amanda Leigh Moore; * 10. apríl, 1984, Nashua, New Hampshire, USA) je americká speváčka, skladateľka a herečka.
Narodila sa Donovi a Stacy Moorovým. Má dvoch bratov, Scota a Kyla. Vyrastala v Seminole na Floride kam sa odsťahovali z Orlanda krátko po jej narodení.
Kariéra.
Spievanie ju zaujalo v muzikáli "Oklahoma!" a tak sa mu začala venovať. Objavili ju ako 14-ročnú a podpísala zmluvu so Sony Records. V roku 1999 odcestovala na turné s chlapčenskou skupinou Backstreet Boys.
Simplicius (opereta)

Simplicius je opereta v dvoch dejstvách, ktorú skomponoval Johann Strauss ml. Premiéra sa konala 17. decembra 1887 v Theater an der Wien. Libreto napísal Victor Léon.
Opereta bola napísaná podľa románu Grimmelhausena "Dobrodružný Simplicius Simplicissimus". Victor Léon bol v tom čase ešte len začínajúci autor, bol mladý, nadšený, ale ešte mal málo skúseností s divadlom. Výsledné libreto nebolo kvalitné ale Victor Léon sa mnohému priučil, čo potom skvele zúžitkoval v libretách operiet pre Franza Lehára.
Okrem nie veľmi podareného libreta úspechu operety neprispelo ani to, že v deň premiéry začal horieť klobúk jedného z chóristov, čo nakrátko spôsobilo paniku v publiku. Straussovi sa to podarilo pohotovo zachrániť len opätovným zahratím valčíka "Ich denke gern zurück an mein entschwundnes Glück", ktorý presvedčil publikum že nič nehrozí. (Dôvodom paniky bolo, že viedeňčania mali ešte v čerstvej pamäti vyhorenie Ringtheatra z 8. decembra 1881, počas predstavenia "Hoffamnových Poviedok" od Jacquesa Offenbacha, kde zahynulo 386 ľudí.)
Z orchestálnych spracovaní motívov tejto operety je známy valčík "Donauweibchen" op. 427.
Obsah.
I. dejstvo.
Dej operety sa odohráva počas Tridsaťročnej vojny. Simplicius žije na samote, vychováva ho starý pustovník, ktorý ho takto chce chrániť pred hrôzami a zlom ľudskej spoločnosti. Preto vie Simplicius veľmi málo o skutočnom svete. Do domu vtrhnú vojaci a Simplicia odvedú, aby im ukázal cestu cez les.
Vo vojenskom tábore sa má konať svadba generálovej dcéry Hildegardy s barónom Grüberom. Veci však skomplikuje Armin, ktorý Hildegardu miluje a vydáva sa teda za baróna Grübera. Naopak prvého baróna považujú spočiatku za švédskeho špióna. Keďže nikto nevie, ktorý z nich je pravý Grüber, oboch zavrú a svadba sa teda nekoná.
II. dejstvo.
O dva roky neskôr je Simplicius už ostrieľaný husár. Pustovník, ktorý ho vychoval mu prezradí že je v skutočnosti synom baróna Grübera. Simplicius sa teda rozhodne vziať si Hildegardu nemiesto otca. Jej milý Armin mu prezradí, že Hildegardu miluje. Prekvapený Simplicius si jeho vplyvom uvedomí, že on vlastne ani nevie čo je to láska. Spozná ju však, keď stretne mladú Tilly a rozhodne si ju vziať. Hildegardu si konečne môže vziať Armino.
QFT

Skratka QFT môže byť:
Dendrit

Dendrit môže byť:
László Szigeti (politik)

Mgr. László Szigeti (* 3. august 1957, Búč – † 2. február 2022) bol slovenský učiteľ a politik maďarskej národnosti. Počas druhej vlády Mikuláša Dzurindu bol v roku 2006 minister školstva Slovenskej republiky. Bol podpredseda Strany maďarskej komunity.
Život.
V roku 1981 absolvoval Prírodovedeckú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave, odbor učiteľstvo matematiky a zemepisu. Od roku 1990 bol učiteľ a riaditeľ Gymnázia v Štúrove.
László Szigeti bol ženatý a mal dve deti. Bol obžalovaný zo subvenčného podvodu proti EÚ, nakoniec sa tento nepodarilo dokázať a súd ho oslobodil.
Bystrica

Bystrica môže byť:
Martin Bajčičák

Martin Bajčičák (* 12. jún 1976, Dolný Kubín) je bývalý slovenský bežec na lyžiach.
V roku 1996 sa umiestnil na prvom mieste na majstrovstvách sveta juniorov v behu na 10 km klasickým štýlom. Bol členom štafety Slovenska na 4x10 km na zimných olympijských hrách v Nagane v roku 1998, ktorá sa umiestnila na 11. mieste. Na zimnej olympiáde v roku 2002 v Salt Lake City skončil na 12. mieste na 50. km klasicky. Na majstrovstvách sveta v roku 2005 bol štvrtý v skiatlone. V svetovom pohári v roku 2005 skončil na 16.mieste. O rok neskôr pri jeho treťom štarte na ZOH v Turíne obsadil dve 8. miesta. Jedno bolo v skiatlone a druhé v tímovom šprinte kde bežal s jeho dlhoročným reprezentačným kolegom Ivanom Bátorym.
Zúčastnil sa na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. 
Na majstrovstvách sveta v roku 2007 v Japonskom Sappore obsadil 6. miesto na trati dlhej 50km klasickou technikou s hromadným štartom.
Reprezentoval Slovensko na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouvri. V disciplíne behu na lyžiach mužov na 15 km voľnou technikou s intervalovým štartom skončil na 23. mieste z celkového počtu 95-tich štartujúcich. V ďalšej disciplíne, v ktorej nastúpil, v skiatlone, skončil na 25. mieste zo 64 pretekárov.
Je členom klubu SŠŠR MV SR ŠKP Štrbské Pleso, trénuje ho Ivan Hudač.
Referencie.
Michal Malák

Michal Malák (* 25. august 1980, Poprad) je slovenský bežec na lyžiach.
Michal Malák reprezentoval Slovensko na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Je slobodný, je vysoký 177 cm a váži 77 kg (údaj z roku 2006). Je členom klubu SŠŠR MV SR ŠKP Štrbské Pleso, trénuje ho Ivan Hudač a Ján Klimko.
Michal Malák sa umiestnil na majstrovstvách sveta v roku 2005 na 47. mieste v šprinte a na 61. mieste na 15 km voľnou technikou.
Reprezentoval Slovensko na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouvri. V disciplíne behu na lyžiach mužov na 15 km voľnou technikou s intervalovým štartom skončil na 54. mieste z celkového počtu 95-tich štartujúcich.
František Janečko

František Janečko (* 22. jún 1987, Bratislava) je slovenský bežec na lyžiach.
František Janečko bol nominovaný na Zimné olympijské hry 2006 v Turíne, ale pre chorobu nakoniec z nominácie vypadol. Je slobodný, je vysoký 181 cm a váži 70 kg (údaj z roku 2006). Je členom klubu ŠKP Štrbské Pleso, trénuje ho Viera Klimková.
František Janečko sa umiestnil na majstrovstvách sveta juniorov v roku 2005 na 22. mieste na 10 km voľne, bol členom bronzovej štafety na Európskom Olympijskom festivale mládeže vo švajčiarskom Monthey (2005), je 16- násobným majstrom Slovenskej republiky v behu na lyžiach a úspešne sa zúčastňuje aj pretekov v biatlone (niekoľkonásobný titul majstra Slovenskej republiky v zimnom i letnom biatlone), behu do vrchu (22. miesto na Majstrovstvách sveta juniorov v talianskom Sauze d´ Oulx) a iných pretekov.
Bol študentom Cirkevného gymnázia Pavla Ušáka Olivu v Poprade. Študoval na Fakulte zdravotníctva Slovenskej zdravotníckej univerzity v Banskej Bystrici, neskôr v Kňazskom seminári biskupa Jána Vojtaššáka v Spišskej Kapitule - Spišskom Podhradí a momentálne je katolíckym kňazom Spišskej diecézy.
Martin Otčenáš

Martin Otčenáš (* 25. august 1987, Poprad) je bývalý slovenský bežec na lyžiach a biatlonista.
Je slobodný, je vysoký 180 cm a váži 68 kg (údaj z roku 2006). Bol členom klubu ŠKP Štrbské Pleso, trénovala ho Viera Klimková.
Dňa 25. augusta 2019 sa v Bielorusku stal majstrom sveta v stíhacích pretekoch v letnom biatlone.
Jeho najlepší výsledok bol zaznamenaný na Majstrovstvách sveta v biatlone v talianskej Antholz - Anterselve, kde dosiahol 13. miesto. 
Zimné olympijské hry.
Turín 2006.
Martin Otčenáš reprezentoval Slovensko na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne.
V januári 2018 bola potvrdená jeho účasť na Zimných olympijských hrách 2018 v kórejskom Pchjongčchangu.
Tabuľkový súhrn.
Beh na lyžiach.
OH Turin 2006 - Šprint 1. km volne - 49. miesto
MSJ 06 Slovinsko - 18. miesto - šprint, 34. miesto skiatlon,
MSJ 05 Rovaniemi - 28. miesto - skiatlon, 39. miesto šprint
MSJ 04 Stryn - 76. miesto - šprint
5-násobný majster Slovenska
MS Sapporo 2007 Japonsko
Alena Procházková

Alena Procházková (* 9. august 1984, Banská Bystrica) je slovenská bežkyňa na lyžiach.
Alena Procházková reprezentovala Slovensko na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Je slobodná, je vysoká 171 cm a váži 55 kg (údaj z roku 2006). Je členkou klubu LK Slávia Ekonóm UMB Banská Bystrica, trénuje ju Ján Valuška.
1. decembra 2007 obsadila na pretekoch Svetového pohára v šprinte na 1,2 km vo fínskom Kuusame 3. miesto, čo bolo jej prvé pódiové umiestnenie a zároveň i najväčší úspech slovenskej bežkyne za posledných 19 rokov.
17. januára 2009 sa jej podarilo dokonca prvýkrát v pretekoch Svetového pohára zvíťaziť. Stalo sa to v šprinte na 1,3 km v kanadskom Whistleri. Stala sa tak po Alžbete Havrančíkovej len druhou Slovenkou, ktorej sa podarilo vyhrať preteky Svetového pohára.
Reprezentovala Slovensko na Zimných olympijských hrách 2010 vo Vancouvri. V disciplíne šprintu klasickou technikou nepostúpila zo štvrťfinále, keď vo svojom behu skončila až na štvrtom z celkového počtu šiestich miest. Z tohto výsledku bola veľmi sklamaná. Na ďalšiu disciplínu skiatlon nenastúpila kvôli zlému fyzickému a psychickému stavu.
Pred Zimnými olympijskými hrami 2018 sľúbila olympijský sľub za slovenskú olympijskú výpravu.
Katarína Garajová

Katarína Garajová (* 21. júl 1987, Planá) je slovenská bežkyňa na lyžiach.
Reprezentovala Slovensko na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Je slobodná, je vysoká 160 cm a váži 54 kg (údaj z roku 2006). Je členkou klubu KBL Jasná Liptovský Mikuláš, trénuje ju Pavol Ševčík.
Martin Mesík

Martin Mesík (* 17. október 1979, Banská Bystrica) je slovenský skokan na lyžiach.
Martin Mesík reprezentuje Slovensko na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Je slobodný, je vysoký 187 cm a váži 67 kg (údaj z roku 2006). Je členom klubu LK Vimar Banská Bystrica, trénuje ho Peter Schlank.
Martin Mesík sa umiestnil na majstrovstvách sveta v roku 1997 na 20. mieste, na ZOH v Nagane v roku 1998 sa umiestnil na 60. mieste na strednom mostíku.
Iné projekty.
Milan Jagnešák

Milan Jagnešák (* 29. august 1969, Rabčice) je slovenský bobista.
Reprezentoval Slovensko na štyroch olympiádach - ZOH v Salt Lake City v roku 2002, ZOH v Turíne v roku 2006, ZOH vo Vancouveri v roku 2010 a ZOH v roku 2014 v Soči. Je vysoký 180 cm a váži 102 kg (údaj z roku 2013). Je členom klubu ŠBK Olympis Bratislava.
Na zimnej olympiáde v Salt Lake City v roku 2002 sa umiestnil na 30. mieste ako pilot dvojbobov a na 24. mieste ako pilot štvorbobov.