burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Heľpa

Heľpa je obec na Slovensku v okrese Brezno. K 1. 1. 2024 žilo v obci 2389 obyvateľov, z toho 1139 mužov a 1250 žien.
Polohopis.
Vodné toky.
Stredom chotára obce preteká druhá najväčšia rieka Slovenska, Hron. Z hľadiska vodného športu predstavuje Heľpa na Hrone významnú lokalitu, pretože za vysokého vodného stavu je Hron splavný práve od Heľpy až po ústie do Dunaja, čo predstavuje dĺžku 272 km. Na území Heľpy prijíma Hron niekoľko menších tokov. Cez Krivuľu, asi 6 km dlhú dolinu na južných svahoch Nízkych Tatier, preteká rovnomenný potok, prameniaci v južnom svahu pod vrcholom Veľkej Vápenice. Na území chotára vyvierajú dva výdatnejšie pramene minerálnych vôd.
Prírodná rezervácia.
Najvyššie položené časti územia Heľpy, vrcholové partie hrebeňa Nízkych Tatier, sú už súčasťou územia Národného parku Nízke Tatry. Do južného chotára zasahuje významná štátna prírodná rezervácia Veľká Stožka v národnom parku Muránska planina.
Dejiny.
Najstaršia písomná zmienka o existencii obce pochádza z urbáru Muránskeho panstva z roku 1549, v ktorom habsburský generál Mikuláš spísal práva a povinnosti obyvateľov horehronských osád, medzi nimi aj Heľpy. Tu sa uvádza, že v Heľpe žijú bratia Jakub a Peter Heľpänskí na spoločnej usadlosti.
Občania obce vždy mali a majú silné národnostné povedomie. Počas druhej svetovej vojny nadväzovali kontakty so sovietskymi partizánmi a po každej stránke ich podporovali. Po vypuknutí SNP bol v obci 1. septembra 1944 vytvorený Revolučný národný výbor. Organizoval brigády na kopanie protitankových priekop a budovanie zábran, v priestoroch školy zriadil vojenskú nemocnicu aj s operačnou sálou.
8. júla 1949 sa vzbúrili občania proti príslušníkom Zboru národnej bezpečnosti a ŠtB, ktorí chceli odvliecť miestneho duchovného správcu fary, vd. p. Michala Čaneckého. Stal sa jednou z osobností, ktoré mali byť stíhané a odsúdené za tzv. protištátnu činnosť. Občania sa proti tejto skutočnosti vzbúrili a kňaza im nezobrali. Tento skutok mal však neblahé následky a vyšetrovanie bolo veľmi tvrdé. Vypočúvali okolo sto osôb, stíhali 42 a odsúdených bolo 35 osôb.
Kultúra a zaujímavosti.
Pravidelné podujatia.
Folklórny festival Horehronské dni spevu a tanca sa koná pravidelne koncom júna od roku 1966. Amfiteáter, kde sa toto podujatie uskutočňuje, sa nachádza za základnou školou. Okrem toho sa v júni koná detský folklórny festival "Kolovrátok", koncom augusta "Prehliadka vojenských folklórnych súborov".
Predajná

Predajná je obec na Slovensku v okrese Brezno. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1284. Obec patrila Ľupčianskemu panstvu.
Svedkom dávnej histórie obce je aj do života znova zavedený niekdajší symbol obce (erb), ktorého história siaha do začiatku 17. storočia. Za zmienku stojí aj skutočnosť, že v nájdenej historickej pečati sa Predajná označuje ako „oppidum“, čiže mestečko.
Drábsko

Drábsko je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis.
Rozprestiera sa na neveľkej náhornej plošine medzi Klenovským Veprom, Ľubietovským Veprom a Poľanou. 
Dejiny.
Po rozsiahlom lesnom polome v tejto oblasti na prelome 17. a 18. storočia priviedol vtedajší majiteľ lesov gróf Forgách do chotára „na drábskie“ skupinu prvých drevorubačov z Oravy. Po vyklčovaní lesov k nim pribudli pastieri, furmani a neskôr aj sklári z oblasti Kysúc a Valašska (Veľké Karlovice - Vsetínsko). Drábsko sa rozšírilo o ďalšie osady - Dolinu, Kysucu (pôvodne Otíliu - podľa dcéry grófa Forgácha), Sedmák a ďalšie. Sklárske huty v oblasti zanikli po 1. svetovej vojne. Odvtedy boli Vrchy len zásobárňou pracovných síl pre lesy, časť sa zaoberala neveľmi výnosným poľnohospodárstvom a miestnymi remeslami - výrobou drevených šindľov, spriadaním ľanu, tkaním plátna a handričkových „pokrovcov“. Po 2. svetovej vojne dochádzali ľudia za prácou do Brezna, Hronca, Podbrezovej a do Utekáča, viacerí sa do týchto miest natrvalo presídlili. Obec sa začala početne zmenšovať a nepriaznivý demografický vývoj nezvrátil ani pokus o založenie roľníckeho družstva. Zachovaná príroda a pokojné prostredie priťahujú do obce desiatky chalupárov, ktorí aspoň prechodne nahrádzajúcich prirodzene ubúdajúcich pôvodných obyvateľov.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Drábsko je prístupné po kvalitnej asfaltovej ceste z Brezna i Hriňovej, za dobrého počasia možno sledovať panorámu Slovenského rudohoria, Nízkych Tatier (Chopok, Ďumbier i Kráľovu hoľu). Častými návštevníkmi sú priaznivci cykloturistiku a bežeckého lyžovania využívajúci výborné „divoké“ terény v okolí Drábska, Lomu nad Rimavicou a Sihly. Odvážnejších peších turistov láka Rudná magistrála i Dobročský prales.
Kultúra.
V obci je niekoľko pozoruhodných dreveníc pamiatkovo chránených objektov. Etnograficky je Drábsko priraďované k známej detvianskej oblasti, aj keď sa viacerými časťami pôvodného odevu odlišuje (úzke súkenné nohavice zakasané do kožených čižiem, kožúškom, kabanicou a iným typom klobúka).
Michalová

Michalová je obec na Slovensku v okrese Brezno v tesnej blízkosti obce Pohronská Polhora. 
Dejiny.
Obec Michalová vznikla v roku 1788 ako komorská osada na katastrálnom území mesta Brezna. História obce Michalová je už od jej založenia nerozlučne spätá s vysokou pecou.
Osrblie

Osrblie (, ) je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis.
Obec sa nachádza v severozápadnej časti Veporských vrchov, na rozhraní podcelkov Čierťaž a Balocké vrchy. Osrblím preteká riečka Osrblianka, ktorá tu priberá ľavostrannú Anderlovú.
Spojenie zabezpečuje cesta III/2377 cez Hronec, pričom najbližším mestom je severovýchodne ležiace Brezno. Krajské mesto je vzdialené západným smerom.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1622. Od 2. polovice 15. storočia do 19. storočia sa tu ťažila a spracúvala železná ruda. Vyrábali sa drôty, plechy (1840–1870 valcovňa) a profilové železo. V rokoch 1944 až 1945 prebiehal partizánsky odboj v SNP.
Šport.
Obec je známa ako hlavné stredisko slovenského biatlonu, kde sa konajú viaceré medzinárodné biatlonové podujatia. V roku 1997 sa tu konali Majstrovstvá sveta v biatlone a v roku 2015 sa tu konali biatlonové disciplíny Zimnej univerziády. Taktiež sa tu konali Majstrovstvá sveta juniorov v biatlone, a to v rokoch 1994, 2017 a 2019.
Turizmus.
Osrblie je atraktívnou turistickou oblasťou a mimo biatlonového areálu je lákadlom najmä dolina Osrblianky, kde sa pri rázcestí Tri vody nahádza vysoká pec. Z rázcestia sa dá po červenom chodníku tzv. Rudnou magistrálou pokračovať ku chate pod Hrbom, opačným smerom na východ cez rázcestie Hronček až do sedla Tlstý javor. Južným smerom dolinou Veľká Prostredná vedie do sedla Jasenová modrá značka.
Erb obce.
V zelenom štíte dve strieborné banícke kladivká so zlatými rúčkami, medzi nimi strieborná sekera so zlatou násadou, lemovaná v rohoch štítu zlatými hviezdami. Keďže obec vznikla kvôli ťažbe železnej rudy a jej obyvatelia sa zaoberali baníctvom, výrobou železa, uhliarstvom, drevorubačstvom, ich spôsob obživy symbolizujú v erbe banícke kladivká a sekera. V rohoch erbového štítu sa nachádzajú hviezdičky, ktoré symbolizujú zasvätenie miestneho kostola Panne Márii – kostol „Navštívenia Panny Márii“. K symbolom Panny Márie patrí práve hviezda, ktorá je znakom nového života a šťastia. Hviezdy sú zlatej farby. Zelená farba štítu erbu symbolizuje horské prostredie, v ktorom sa obec nachádza.
Podbrezová

Podbrezová je obec na Slovensku v okrese Brezno. 
Polohopis.
Podbrezová je dedina roztiahnutá v úzkej doline pri hlavnej pohronskej ceste I/66. V súčasnosti pozostáva zo šiestich miestnych častí, symbolicky vyznačených hviezdami v erbe obce - pôvodne starších osád. 
Osady:
Dejiny.
Podbrezová je úzko spätá s baníctvom, hutníctvom, so spracovaním železa. Osada Podbrezová sa vyvíjala od roku 1840 ako fabrické sídlo pod vrchom Brezová, okolo novej pudlovne a valcovne - najmodernejšieho podniku Hrončianskeho železiarskeho komplexu (dnešných Železiarní Podbrezová).
Jasenie

Jasenie je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Dejiny.
Archeologický výskum dokazuje osídlenie z rímskej doby. Kontinuita osídlenia až do novoveku nie je vylúčená. Najstarší nespochybniteľný údaj o stredovekej banskej osade Jasenie pochádza z listiny Žigmunda z roku 1424, hoci je možné, že údaj z roku 1250 o akejsi osade Jechene sa vzťahuje práve na toto Jasenie.
Roku 1455 sa obec spomína pod názvom Jezen, z roku 1465 je doložený jej názov ako Jassena, 1512 sa volala Jesene. Už od 15. storočia však prevládalo pomenovanie, etymologicky odvodené od názvu stromu jaseň. Osada patrila Ľupčianskemu panstvu. Banskobystrickí podnikatelia tu ťažili do 16. stor.drahé kovy. V 17.–19.storočí tu pracoval železiarsky hámor, patriaci Banskej komore. Obyvatelia pracovali v miestnych podnikoch, furmančili a chovali ovce. V roku 1828 mala obec 102 domov a 785 obyvateľov. V 19.- 20. storočí bolo rozšírené čipkárstvo.
V miestnej časti Kramlištie, ktoré vzniklo v 18. storočí ako komorská osada, bola postavená v polovici 19.stor. skláreň, vyrábajúca tabuľové sklo / zanikla r.1904 /. V rokoch 1923 – 1925 bola vybudovaná elektráreň. V katastrálnom území obce sa ťažila antimónová ruda spracovaná vo Vajskovej. V miestnej časti Kramlištie pracovala parná píla, ktorá poskytovala občanom pracovné príležitosti.
Obec sa aktívne zúčastnila SNP.
Jarabá

Jarabá je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis.
Horská obec s nachádza na južnom úpätí Nízkych Tatier, v údolí Štiavničky. Jarabou prechádza cesta I/72 z Kráľovej Lehoty do Podbrezovej, ktorá cez sedlo Čertovica spája Liptov s Horehroním.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Poloha obce poskytuje vhodné východiskové miesto na vysokohorskú turistiku:
Hronec (okres Brezno)

Hronec je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis.
Leží v údolí Čierneho Hronu na severnom okraji Veporských vrchov, približne 5 km západne od Brezna a 4 km východne od Podbrezovej. Rozloha obce je 35,14 km², nadmorská výška stredu obce je 492 m.
Dejiny.
V Hronci sa nachádza zlieváreň, ktorej tradícia siaha až do konca 18. storočia. V roku 1810 tu bol vyrobený prvý liatinový most v strednej Európe. V neďalekom horskom údolí (lokalita Tri vody) sú zvyšky vysokej pece, dokonca z roku 1795.
V obci okrem zlievárne pracuje aj píla, spracúvajúca drevo z okolitých lesov. Pre obec je dôležitý aj turistický ruch spojený s neďalekým biatlonovým areálom v Osrblí a s Čiernohronskou železnicou, vedúcou z Hronca do Čierneho Balogu. Niekoľko rokov sa tiež vážne uvažuje o obnovení trate tejto železnice k biatlonovému areálu.
Horná Lehota (okres Brezno)

Horná Lehota je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Polohopis.
Leží na západnom okraji centrálnej časti Horehronského podolia, na hranici podcelkov Lopejská kotlina a Bystrianske podhorie. Obcou preteká potok, ktorý sa južne od obce v osade Bruchačka vlieva do Hnusného.
Prístup do obce zabezpečuje cesta III/2374, ktorá odbočuje v Podbrezovej z cesty I/66 (Banská Bystrica – Brezno). Okresné mesto je vzdialené východným smerom, krajské mesto leží na západ.
Turizmus.
Obec leží v atraktívnom prostredí južného úpätia Nízkych Tatier a do jej katastra patria i turistické centrá Krpáčovo a Tále. Kataster siaha až po hlavný hrebeň medzi Ďumbierom a Derešmi, vrátane Chopka a z neho vedúcich zjazdoviek. Súčasťou katastra Hornej Lehoty sú aj lokality Trangoška, Srdiečko a Kosodrevina, známe výbornými podmienkami na lyžovanie. 
Celá oblasť je popretkávaná sieťou turistických chodníkov, ktoré spájajú najmä podhorské oblasti s turistickými lokalitami a hlavným hrebeňom. Ľahko prístupné sú lyžiarske svahy v Krpáčove, Táľoch i na Kosodrevine. Vrcholom Chopka je vybudované prepojenie so strediskom Jasná na severnej strane pohoria. V hornolehotskom chotári leží aj Kamenná chata pod Chopkom.
Dolná Lehota (okres Brezno)

Dolná Lehota je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Dejiny.
Osadu založil v roku 1358 na území Ľupčianskeho panstva dedičný richtár Petrík z Predajnej a viac ako sto rokov niesla v názve jeho meno. Obyvateľstvo sa tak ako v okolitých obciach zaoberalo poľnohospodárstvom, chovom dobytka, furmančením pre erárne železohutnícke podniky.
V 18. - 20. storočí patrila Dolná Lehota medzi tzv. čipkárske obce. Podomoví obchodníci s čipkami, hrnčiarskym, hrebeniarskym tovarom, modrotlačou a nožmi boli známi nielen v Uhorsku, ale aj na Balkáne. K ťažbe nerastov sa obyvatelia vrátili v 19. storočí, zlato a striebro však nahradila antimónová ruda spracovávaná vo Vajskovej.
Dolná Lehota použila pre svoj erb historickú predlohu z obecnej pečate datovanej rokom 1706. Je na nej v heraldike oblúbený a častý výjav - svätý Juraj zabíjajúci kopijou draka. Kult tohto svätca sa šíril najmä v 14. storočí a stal sa patrónom viacerých miest a dedín. 
Vývoj názvu obce.
Dolná Lehota skôr Dolná Lehôtka (v nemčine Peterslehotta; v maďarčine Alsószabadi), staršie názvy obce:
Pohronská Polhora

Pohronská Polhora je obec na Slovensku v okrese Brezno.
Dejiny.
Počiatky histórie obce siahajú do roku 1786, kedy z jedenástich osád Hornej Oravy prichádzajú na územie terajšej obce prví osadníci zaoberajúci sa najmä chovom oviec, drevorubačstvom a povozníctvom. Dôvodom jej založenia boli časté prepady zbojníckych skupín, ktoré napádali obchodníkov a cestujúcich prechádzajúcich cez sedlo Zbojská.
V obci žije dnes 1718 obyvateľov a chotár sa rozprestiera na ploche 3 773 ha. Najnižšie položeným bodom je dolina Liesková () a najvyšším miestom je vo výške 1441 m vrchol Fabovej hole, ktorý je i najvyšším vrcholom mikroregiónu Muránska planina. Obec žije bohatým kultúrnym a spoločenským životom. Je tu kultúrne stredisko a v budove vedľa obecného úradu je zriadená historická expozícia života a tradícií obyvateľov obce.
Čierny Balog

Čierny Balog je obec na Slovensku v okrese Brezno. 
Polohopis.
Rozľahlá obec sa nachádza v srdci Veporských vrchov, asi 4 km južne od Brezna. Tvorí ju 13 osád, situovaných pozdĺž toku Čierneho Hrona a v priľahlých údoliach, obkolesených hustými lesmi. Rieka tvorí os územia a pokračuje severozápadným smerom k Hroncu, kde sa vlieva do Hrona. 
Z Hronca až po osadu Dobroč rieku lemuje úzkorozchodná Čiernohronská železnica, ktorá v čase najväčšieho rozmachu dosahovala dĺžku takmer 132 km. Obcou prechádza cestná spojnica II/529 z Brezna cez sedlo Tlstý javor do Hriňovej.
Osady.
Obec má 13 osád: Krám, Jergov, Balog, Závodie, Vydrovo, Medveďovo, Dolina, Fajtov, Komov, Látky, Jánošovka, Pustô a Dobroč.
Dejiny.
Osídľovanie okolia Čierneho Balogu vo väčšom rozsahu nastalo v 15. storočí, kedy do oblasti Horehronia prišli valašskí pastieri. O storočie neskôr sa tu začali usadzovať drevorubači, ktorí tu už okolo roku 1550 ťažili drevo pre potreby baní a hút. Prvá písomná zmienka o osade v údolí pochádza z 11. júna 1607. 
Najstaršou osadou obce je Krám (z nem. obchod, sklad), ktorá vznikla okolo roku 1563 ako základňa drevorubačov so sídlom ich majstra a skladmi náradia i potravín. Okrem ťažby dreva a jeho splavovania sa obyvatelia venovali i poľnohospodárstvu a chovu dobytka a oviec. Postupne začali vznikať nové pasienky a časom aj osady, ktoré využívali novovzniknuté plochy na vznik obydlí, bližšie pri zdrojoch dreva a železnej rudy. 
Osada Jergov v blízkostí štôlní na železnú rudu sa spomína v roku 1615, následne vznikla osada Balog, ktorá sa časom stala centrom drevorubačov. Rozširovanie pokračovalo Závodím, Medveďovom, Fajtovom, Komovom a ďalšími. Podľa tmavých usadenín v rieke dostala názov Čierny Hron a osadám sa v 18. storočí začalo podľa vtedy najväčšej osady hovoriť Čiernohronský Balog. Postupne s rozmachom drevorubačstva, ťažby rudy, no aj poľnohospodárstva, pastierstva a remesiel rástol aj počet obyvateľov a v 70. rokoch minulého storočia dosahoval počet 6400. Populácia Čierneho Balogu poklesom ťažby a zánikom pracovných príležitostí postupne klesla na terajších približne 5100 obyvateľov.
Lom nad Rimavicou

Lom nad Rimavicou je obec na Slovensku v okrese Brezno. 
Polohopis.
Obec leží v centrálnej časti Veporských vrchov, na pomedzí Balockých vrchov a Sihlianskej planiny. Na západnom okraji sa dotýka CHKO Poľana. S nadmorskou výškou sa radí medzi najvyššie položené obce Slovenska mimo podtatranskej oblasti. Neďaleko obce pramenia rieky Rimavica, Ipeľ a Slatina. Obcou vedie cesta II/529 z Brezna () do Hriňovej ().
Dejiny.
Obec vznikla v pôvodne kokavskom chotári v roku 1796, kedy Forgáčovci založili osadu pre pastierov dobytka a lesných robotníkov. Je tak najmladšou z trojice obcí Sihlianskej planiny (Sihla1744 a Drábsko1566) a doložené sú názvy Forgaczfalva (1799), Lom (1802), Forgáčka (1808), Lôm (1920) a následne Lom nad Rimavicou. Počas sčítania ľudu v roku 1828 tu stálo 58 zväčša zrubových domov, v ktorých žilo 473 obyvateľov. Okrem chovu dobytka a práce v lese sa časť miestnych venovala povozníctvu, práci v sklárskej hute, na píle a v papierni. Súčasný kostol, ktorý nahradil pôvodný drevený z roku 1799 bol vybudovaný v rokoch 181218, kováčska vyhňa pribudla v roku 1932. Po vzniku prvej republiky k obci patrili osady Banský Grúň, Drábsko, Otília, Plešková, Dolina, Chlipňačka, Javorina a Polianka. Počas SNP tu bola zriadená vojenská nemocnica. Autobusové spoje boli zavedené v roku 1947 a od roku 1960 je elektrifikovaná.
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúra.
V minulosti sa v obci konali pašiové hry v prírode, organizované učiteľmi a lesníkmi nad Sihlou od roku 1936. Ich súčasťou bol i tzv. Lomovský odpust s vystúpeniami folklórnych skupín, šermiarov, konských povozov či predajcami ľudových výrobkov a nástrojov.
Mýto pod Ďumbierom

Mýto pod Ďumbierom (, , ang. "Toll") je obec na Slovensku v okrese Brezno. Leží na južnom svahu strednej časti Nízkych Tatier v doline Štiavničky. Na severovýchode a východe hraničí obec s katastrom mesta Brezno, na juhu s obcou Valaská a na západe s obcou Bystrá.
Polohopis.
Mýto pod Ďumbierom sa nachádza pod Ďumbierom (), zo severnej strany, smerom k Mýtu, vybieha z nízkotatranského hrebeňa lesnatý Veľký Gápeľ, ktorý nad obcou klesá na výšku (Stupka). Zo západnej strany sa k Mýtu skláňa Horný Diel (). Južným smerom je to Malý Gápeľ, ktorý končí zalesneným povrchom Zingoty (). Pod vrchom Šánske (), ktorý patrí do Kráľovohoľských Tatier, sa nachádza najrovinatejšia časť celého chotára – Pohansko. Na juhu ešte treba spomenúť zalesnený Diel (), ktorý úzkou Frlajzovou dolinou ústi do obce a cez lúčnaté svahy sa dvíha až ku Skalke () s televíznym vysielačom. V doline Štiavničky je minerálny prameň so zvýšeným obsahom železa.
Dejiny.
Osadu založili baníci, ktorí pre kráľovské mesto Brezno a pre kremnickú mincovňu ťažili drahé kovy a pre huty železo. Obec sa v písomných pamiatkach spomína ako osada, ktorá patrila Breznu. To dalo v úzkom údolí okolo potoka Štiavnička postaviť drevený domček, kde sa ľudia zastavili, oddýchli si a mestskému mýtnikovi zaplatili poplatok za vstup do chotára. Chodili sa sem občerstvovať aj miestni baníci, ktorí v Žlebe vymývali potočné zlato, alebo pálili uhlie v Uhlisku. Títo osadníci si postupne začali pripravovať podmienky aj pre svoje trvalé bývanie. Postavili si domy a okolo nich začali obrábať pôdu a stávali sa tak aj roľníkmi. Hoci sa história obce datuje od roku 1696, už 40 rokov pred týmto dátumom sa uvádzalo, že osada má „40 duší“. Aj viacero iných dôkazov potvrdzuje, že Mýto tu bolo skôr, ako sa stalo obcou. Napríklad v roku 1683, keď sa uprostred zimy z vyhnanstva vracali rektor breznianskeho gymnázia Ján Simonides a básnik Ján Milchovský, tu boli vľúdne a priateľsky privítaní. Ešte o rok skôr sa cez Mýto valili Tököliho vojská. Na tráme domu, ktorý v roku 1956 zvalili, sa nachádzal letopočet 1694. Takže obyvatelia tu už boli skutočne dávno pred oficiálnym uznaním obce.
Najväčší počet obyvateľov bol v roku 1940, takmer 1200. Po vojne obec zaznamenala najmarkantnejší rozmach, keď sa zrekonštruovalo takmer 88 percent rodinných domov. Postavila sa škola, požiarna zbrojnica, 8 penziónov, 2 hotely, 8 rekreačných zariadení a vyrástlo množstvo chát. V súčasnosti žije v obci 536 obyvateľov.
Baďan

Baďan je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica, geografický celok Štiavnické vrchy.
Dejiny.
Nálezy archeologických výskumov z povrchových zberov v katastrálnom území obce a v okolí dokumentujú osídlenie už v mladšej dobe kamennej. Ako osada sa po prvýkrát v písomnom prameni objavuje Baďan v roku 1245 ako "Villa Bagun". Prakticky od konca 20-tych rokov 14. storočia až po zrušenie poddanstva v 19. storočí patrila obec do majetku rôznych zemepánskych rodín, mešťanov, zväčša pochádzajúcich z južnej časti Hontianskej stolice. V druhej polovici 16. storočia dedina prežívala obdobie hrozieb tureckej expanzie. Zachované písomné pramene dokumentujú činnosť obyvateľov dediny najmä v poľnohospodárstve.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
V časti obce Klastava je vybudovaný náučný chodník pod názvom "Po stopách predkov", ktorého súčasťou je trasa umožňujúca jazdenie na koňoch. 
Spolu s ďalšími obcami mikroregiónu Južné Sitno sa organizujú "Podsitnianske dni hojnosti", kde majú návštevníci v období máj až september možnosť vidieť tradičnú kultúru obcí. V obci Baďan sa v júli organizujú "Dni tradičného odievania". Ide o prezentáciu remesiel tradičného odievania spojená s módnou prehliadkou, súťaže ako zmotávanie vlny do klbka, rolovanie tkaných kobercov, navliekanie korálok na motúz, ošívanie záplat a pod.
Beluj

Beluj je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica.
Polohopis.
Leží južne od vrchu Sitno na ceste č. 5241 medzi obcami Prenčov a Baďan (časť Klastava).
Obcou preteká Dedinský potok, ktorý sa vlieva do Belujského potoka.
K obci je pričlenený majer Široká lúka.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je zo dňa 6.júla 1290, písomnosť pochádza z ostrihomskej kapituly a dokladá predaj polovice dediny za 300 hrivien striebra istému mešťanovi zo Štiavnice.
Obec patrila hradnému panstvu Čabraď, neskôr panstvu Sitno.
Druhá svetová vojna.
Obec zohrala dôležitú úlohu v zásobovaní a podporovaní odbojového hnutia najmä skupiny Sitno po potlačení SNP aj počas oslobodzovacích bojov na jar roku 1945.
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádza obecný úrad, predajňa potravín Jednota. V obci je zavedený vysokorýchlostný internet a v okolí obecného úradu je bezplatná WiFi zóna.
Hospodárstvo.
Obyvatelia sa v minulosti živili poľnohospodárstvom, prácami v lesoch a povozníctvom. V obci bolo rozvinuté tiež ovocinárstvo.
Na prelome 19. a 20. storočia obec prevádzkovala tehelňu. Z tehál vyrobených v tejto tehelni sú postavené budovy baníckej a lesníckej akadémie v Banskej Štiavnici, strieborná huta a iné stavby z tohto obdobia.
Obec bola v 17. až 19. storočí známa ako stredisko hrnčiarskej výroby, o výrobky tunajších hrnčiarov bol veľký záujem a rozvážali sa do ďalekého okolia.
V druhej polovici 20. storočia obyvatelia pracovali v miestnom JRD a podnikoch v Banskej Štiavnici.
V súčasnosti je v obci veľká miera nezamestnanosti a obyvatelia sú nútení dochádzať za prácou do iných miest a regiónov.
Dekýš

Dekýš je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica.
Kozelník

Kozelník je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica.
Močiar (okres Banská Štiavnica)

Močiar je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica.
Podhorie (okres Banská Štiavnica)

Podhorie je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica.
Polohopis.
Rozprestiera sa na úpätí Štiavnického pohoria. Patrí do CHKO Štiavnických vrchov. Cez obec preteká potok Teplá, ktorý pramení pod Kautrínom.
Dejiny.
Obec Podhorie vznikla z dvoch katastrálnych území – z Teplej a Žakýla. Osada Žakýl sa v písomných prameňoch po prvýkrát uvádza v roku 1352. Ide o odpis listiny kráľa Ľudovíta – majiteľom Šášovského panstva. Osada Teplá sa po prvýkrát uvádza v listine z roku 1388, podľa ktorej ju Magister Frank dostal od Žigmunda Luxemburského do majetku Šášovské panstvo.
Meno obce „Teplá“ pochádza od teplého žriedla, a od tej istej teplej vody, ktorá vyvierala na tomto území. Teplá a Žakýl ležia na spoločnej hranici medzi tekovskou a hontianskou stolicou, a na spoločnej hranici medzi biskupstvom bansko-bystrickým a ostrihomským. 
V stredoveku osady Teplá a Žakýl patrili Banskej Štiavnici, neskôr boli násilne pripojené k hradnému panstvu Šášov.
V roku 1509 došlo k prvému zlúčeniu obcí pod spoločným richtárom. Z tohto obdobia je zachovaná i pôvodná pečať s vyobrazením Sv. Juraja na koni zabíjajúceho draka, text pečate :
„ SIGILUM REIGI TEBLA ET SCAGKIL 1509 “ (pečať obcí Teplá a Žakýl 1509).
Z menovanej pôvodnej pečate sa vytvoril súčasný erb obce.
Od roku 1662 Teplá a Žakýl patrili pod Komorské panstvo Šášov so sídlom v Ladomeri, ktoré boli súčasťou Banskej komory v Banskej Štiavnici.
Po administratívno-územnom delení v r. 1849–1919 obce patrili do Tekovskej župy a v r. 1923 – 1928 do Zvolenskej župy.
Obyvatelia Žakýla sa zaoberali roľníctvom, uhliarstvom, neskôr povozníctvom. Obyvatelia Teplej najmä drevorubačstvom, čo súviselo s dopytom a rozvojom banskej ťažby v Banskej Štiavnici.
Podhorie vzniklo v roku 1964 zlúčením pôvodne samostatných obcí Teplá a Žakýl.
Za najstarší historický nález možno považovať zvyšky Žakýlskeho hradu, ktorý leží severovýchodne od obce na tzv. Brezovom vrchu. Z pôvodného hradu je tu dnes zachovaný len vonkajší obranný val a podzemný (pivničný) priestor. Údajne popod hrad viedla „ Matejova cesta“, ktorou sa vozilo striebro z Banskej Štiavnice do Kremnice. Žakýlsky hrad, spolu so Sitnom, s hradom pri Sklených Tepliciach, pri Lovči a pri Trubíne boli postavené na ochranu štiavnických drahých kovov a všetkého čo s nimi súviselo. Žakýlsky hrad obývali kráľovskí strážcovia – Sikuli, ktorí sa po jeho zániku v 13. storočí usadili pod hradom a vytvorili osadu Žakýl (Zekel – Sikul), ktorá sa nachádzala asi od dnešnej časti obce Podhorie (časť Žakýl).
Počúvadlo

Počúvadlo je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica, vzdialená asi 6 km od tajchu Počúvadlo, ktoré patrí do systému tajchov využívaných v minulosti na odvodňovanie baní.
História.
II. svetová vojna.
Obec počúvadlo zohrala počas Slovenského štátu, SNP ako aj v období do oslobodenia na jar roku 1945 dôležitú úlohu v odbojovom hnutí najmä skupiny Sitno Ladislava Exnára
Prenčov

Prenčov je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica.
Polohopis.
Obec Prenčov sa nachádza približne 15 km južne od historického mesta Banská Štiavnica. Obec leží v Prenčovskej kotline, južne od vrchu Sitno (), najvyššieho vrchu Štiavnických vrchov.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1266 pod menom "Princh". Od roku 1285 spadal Prenčov pod správu hradného panstva Litva (neskôr označovaného ako Čabraď). Významnými majiteľmi Prenčova boli Horváthovci ktorých práva potvrdil kráľ Matej I. Huňadi Korvín.
Do roku 1526 sa Prenčov spomína vo formách Princh, Prynchfalwa, Printstorff, Prenčov, maďarsky Prencsfalu, Bencsfalu, nemecky Prinzdorf, Prencschdorf. Od roku 1622 sa stal majetkom rodu Coburgovcov. 
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúrne podujatia.
Každoročne sa od roku 2001 v Prenčove (a ďalších obciach Mikroregiónu Južné Sitno) koná kultúrne podujatie pod názvom Podsitnianske dni hojnosti. Podujatie je zamerané na návrat k ľudovým tradíciám a zvykom.
Vysoká (okres Banská Štiavnica)

Vysoká je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica. Maďarský historický názov obce bol Magaslak.
Banská Belá

Banská Belá (, ) je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica.
Polohopis.
Obec leží v údolí Belianskeho potoka a Jasenice, v centrálnej časti Štiavnických vrchov, približne severovýchodne od centra Banskej Štiavnice. Centrom obce prechádza cesta I/51 zo Štiavnice do Hronskej Breznice, kde križuje rýchlostnú cestu R1. Východným okrajom vedie železničná trať Hronská Dúbrava – Banská Štiavnica, ktorá tu má zastávku.
Názov.
Slovenský názov Belá sa odvodzuje od potoka menom Biela (dnes Starý potok) spomínaného v tejto podobe už v roku 1228. Osada, ktorá pri ňom vznikla, dostala obvyklý názov "Bana" a pre odlíšenie od neďalekej Banskej Štiavnice (tiež označovanej ako "Bana") dostala prívlastok "Bila" (t. j. "Bila Bana"). Samotný názov "Bana" (Baňa) sa vysvetľoval ako výraz pôvodne z gréčtiny či latinčiny, kde sa vzťahuje na kúpeľné zaklenuté stavby. Novšie názory odvodzujú tento výraz od stredoslovenského výrazu "báň" – rúbanisko, teda miesto, kde sa rúbe ruda.
Dejiny.
22. mája 1424 bola Banská Belá, v rámci rozsiahleho majetkového komplexu na strednom Slovensku, darovaná kráľom Žigmundom jeho manželke kráľovnej Barbore ako budúce vdovské zabezpečenie.
Banský Studenec

Banský Studenec je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica. (Do roku 1948 slovenský názov "Kolpachy"; nemecký "Ko[h]lbach" alebo "Goldbach", maďarsky do roku 1892 T"ópatak", potom "Kolpach.")
Obec, história.
Chotár je hornatina, ktorú tvoria rozličné druhy andezitov a ich pyroklastiká. Okolie obce je odlesnené, priľahlé lesy sú dubové, jedľové a bukové. Stred obce sa nachádza v nadmorskej výške 585 m, chotár 490-882 m.
Prvýkrát sa obec spomína v roku 1266. Historické názvy: roku 1266 Kulpah, 1773 Kolpachy, 1948 Banský Studenec. V roku 1352 patrila mestu Banská Štiavnica, neskoršie komore a lesnému eráru. Od roku 1730 sú v obci dve vodné nádrže. Veľký Kolpašský tajch bol dokončený 1730 a Malý Kolpašský tajch v roku 1763. Voda z tajchov sa viedla aj cez jedinečný akvadukt pre prechod ponad železničnú trať v Kysihýbli, do úpravárenských zariadení pri bývalej šachte František v Banskej Štiavnici.
V roku 1715 mala obec 18 domácností, 1828 tu bolo 66 domov a 398 obyvateľov. Zaoberali sa prevažne hutníctvom.
Banský Studenec patril administratívne do okresu Banská Štiavnica do 30. júna 1960, potom od 1. júla 1960 sa stal súčasťou okresu Žiar nad Hronom (a Banská Štiavnica sa stala len jeho súčasťou, a od roku 1990 územným obvodom). Od roku 1996 je opäť Štiavnica samostatným okresom.
Pamiatky.
Pozri aj samostatný článok Zoznam (piatich) kultúrnych pamiatok v obci Banský Studenec.
Svätý Anton (obec)

Svätý Anton (v rokoch 1960 – 1996 Antol, , ) je obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica. K obci patria usadlosti Rovne, Bažanica, Macko. 
Polohopis.
Leží v Štiavnických vrchoch, na rozhraní podcelkov Sitnianska vrchovina (západná časť) a Skalka (východná časť). Severo-južným smerom obcou preteká rieka Štiavnica, ktorá tu priberá ľavostranný Studenský potok a na konci obce i Račnov. 
Centrom obce vedie cesta I/51 (Hontianske Nemce – Banská Štiavnica), po ktorej je okresné mesto vzdialené severozápadným smerom. Krupina leží juhovýchodne a krajská metropola severne.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1266. Názov dediny vychádza z názvu pôvodného kostola zasväteného svätému Antonovi Pustovníkovi. Názvy obce: 1266 Scentantollo; 1276 Sanctus Antonius; 1342 Zenthantal; 1808 Swätý Antal; 1920 Svätý Anton; 1960 Antol; v roku 1996 sa obec vrátila k pôvodnému Svätý Anton. V r. 1266 sa v prvej dochovanej listine uvádza, že územný celok okolo kostola bol zapísaný ako majetok rodiny HuntPoznanovcov. Od r.1342 sa v obci vyberalo mýto. Okrem mýtnej stanice sa tu nachádzali dve hutnícke zariadenia, tehelňa a tri mlyny, z ktorých sa zachoval len jeden, v súčasnosti prerobený na penzión. V roku 1472 patrila obec panstvu hradu Čabraď. V 16. storočí sa panstvo Čabraď rozdelilo a vzniklo hradné panstvo Sitno, ktorého sa obec stala súčasťou. V 17. storočí získal panstvo od Ferdinanda II. za zásluhy boja proti Turkom, Peter Kohári. Najmä rodina Koháriovcov sa zaslúžila o hospodársky, duchovný a kultúrny rozvoj celej obce. Po dostavbe kaštieľa r. 1744 sa stala sídlom správy koháriovských majetkov a vyvíjala sa ako zemepanské mestečko. Od roku 1826 patrila obec Coburgovcom, z ktorých Ferdinand, brat posledného vlastníka kaštieľa, navštevoval obec až do roku 1944. 
Obyvatelia sa živili prácou v baniach a hutníckych zariadeniach, v miestnom kameňolome, v lesoch a v priemyselných podnikoch v Banskej Štiavnici. V pol. 20. stor. je známa výroba vyrezávaných a maľovaných betlehemov. V období medzi svetovými vojnami tu pôsobil divadelný krúžok Andreja Trúchleho. V súčasnosti sa v obci nachádza škôlka, základná deväťročná škola, miestna knižnica, dobrovoľný hasičský spolok, dva penzióny, ranč, reštauračné a obchodné prevádzky, futbalové a multifunkčné športové ihrisko. Obec je vybavená vlastnou vodovodnou sieťou a je napojená na plyn. Stredom obce prechádza hlavná cestná komunikácia spájajúca Banskú Štiavnicu s Hontianskymi Nemcami a ďalej na Šahy.
Kultúra a zaujímavosti.
Turizmus.
Z obce vedie zelená značkovaná trasa východným smerom do Banského Studenca (Studenské jazerá) a západným smerom cez obec Ilija na rázcestie Vlčia jama pod Sitnom.
Štiavnické Bane

Štiavnické Bane sú obec na Slovensku v okrese Banská Štiavnica. Pôvodne sa obec nazývala "Piarg", premenovaná na Štiavnické Bane bola v roku 1948. 
Polohopis.
Obec leží v centrálnej časti Štiavnických vrchov, približne juhozápadne od centra Banskej Štiavnice. Centrom obce prechádza cesta II/524 zo Štiavnice k Richnavskému jazeru.
Dejiny.
Lokalita Štiavnické Bane vznikla z dvoch sídelných celkov: osady Sigelsberg a osady Vindšachta. Prvá zmienka o Sigelsbergu je z roku 1352. Osada sa neskôr stala súčasťou hradného, od 17. storočia komorského, panstva Šášov. Lokalita Vindšachta je známa najmä baníctvom. V roku 1648 zriadili v obci banskú erárnu nemocnicu pri kostole, ktorú koncom 19. storočia presťahovali do Banskej Štiavnice.
Od potlačenia SNP do oslobodenia.
V okolí Štiavnických Baní operovali dve partizánske skupiny a to Sitno a Sokol. Skupina Sokol sa významne zaslúžila o skrátenie bojov počas oslobodzovacích operácií Červenej armády tým, že pomohla Sovietom prejsť cez vodné štôlne do tylu nepriateľa.
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
V obci sa nachádza mestská pamiatková rezervácia od roku 1995, zahrňuje viaceré objekty:
Brezovica

Brezovica môže byť:
Jakubovany

Jakubovany môžu byť:
Čelovce

Čelovce môže byť:
Hrušov

Hrušov môže byť:
Vieska

Vieska môže byť:
Závada

Závada môže byť:
Peloponézsky spolok

Peloponézsky spolok je moderné označenie pre sústavu spojenectiev Sparty, ktorá vznikla asi v polovici 6. storočia pred Kr. a trvala až do 60. rokov 4. storočia pred Kr. Patrili doň najprv mestské štáty na Peloponéze (no nie všetky, najmä nie Argos a Chaia), v 5. storočí pred Kr. pristúpila Megara, Korint a Aigína, čím sa spolok stal súperom Aténskeho námorného spolku. Občas k nemu patrili napríklad aj Téby.
Spolok fungoval ako sústava dohôd Sparty s jednotlivými mestskými štátmi, čiže nie ako ústredne vznikajúca a riadená organizácia.
Zohral významnú úlohu v grécko-perzských vojnách, ale najmä v peloponézskych vojnách, keď sa spolok dostal do vojenského konfliktu s Aténskym námorným spolkom a porazil ho. Spolok začal po porážke Sparty Tébami v roku 371 pred Kr. pri Leuktre postupne zanikať, keďže porážka výrazne oslabila vojenskú silu Sparty.
Rád Zlatého rúna

Rád Zlatého rúna () bol rytiersky rád, ktorý od Karola V. nesmelo mať viac ako 52 rytierov. V roku 1430 ho založil burgundský vojvoda Filip III. Dobrý ako dynastický rád. Po vymretí rodu burgundských vojvodov bol rád v roku 1477 prevedený na Maximiliána Habsburského, manžela dedičky burgundských statkov Márie. V roku 1725 bol rád rozdelený kvôli sporom o burgundské dedičstvo medzi španielskym kráľom Filipom V. z rodu Bourbonovcov a rímskym cisárom Karolom VI. z rodu Habsburgovcov. Odvtedy existujú rády dva, španielsky a rakúsky.
Čierna Lehota

Čierna Lehota môže byť:
Ruskovce

Ruskovce môže byť:
Franz von Trenck

Barón Franz von Trenck (* 1. január 1711, Reggio di Calabria, Taliansko – † 14. október 1749, Brno) bol rakúsky jazdecký dôstojník. Od roku 1741 bol veliteľom chorvátskych pandúrov.
Dubnička (obec)

Dubnička je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Dvorec (okres Bánovce nad Bebravou)

Dvorec je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Ľutov

Ľutov je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Libichava

Libichava je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
História.
Obec sa spomína už od roku 1329 ako Libaha, doložená bola v roku 1373 ako Liboha. V minulosti sa obec volala Lubicha, Lybiha, Libika, a v roku 1808 sa ujal súčasný názov Libichava. Pôvodne patrila pánovi Bečendovi z rodu Hunt-Poznanovcov, neskôr Erdődyovcom. V roku 1553 mala 4 obydlia, v roku 1715 mala 10 domácností a v roku 1787 mala aj 1 mlyn, 17 domov a 124 obyvateľov. Obec sa zaoberala najmä poľnohospodárstvom a spracovaním dreva. V súčasnosti má dedina kostol s cintorínom, spoločenský dom, hasičskú zbrojnicu, úrad a detské ihrisko. Od roku 2005 je súčasťou obce súkromný jablčný sad Biodynamic.
Názov.
Vývin názvu obce
Kšinná

Kšinná je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou. 
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Obec je známa folklórom - folklórny súbor Bukovina
Cimenná

Cimenná je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Polohopis.
Obec sa nachádza v okrese Bánovce nad Bebravou. Leží v Nitrianskej pahorkatine, jej podcelku Bánovská pahorkatina východne od Považského Inovca. Má rozlohu 360 ha. 
Dejiny.
V roku 1940 mala obec 160 obyvateľov. Počas SNP bola zázemím partizánskeho zväzku Jána Žižku a oddielu Bohdan Chmeľnyckyj. 30. novembra 1944 ju nemecké vojská za pomoc partizánom obsadili. Zavraždili 6 obyvateľov a vypálili sedem domov, 40 mužov nad 16 rokov odviedli na výsluch do neďalekého Dubodiela.
Trebichava

Trebichava je malá obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou. K 31. 12. 2018 mala obec 35 obyvateľov. 
Polohopis.
Obec sa nachádza v Slatinskej brázde, v údolí Trebichavského potoka, ľavostranného prítoku Bebravy. V okolí sú pohoria s nadmorskou výškou viac ako 500-600 m a táto oblasť je preto vhodná na túry. Mnohí Bánovčania tu majú svoje dovolenkové chaty, pretože od Bánoviec nad Bebravou je táto obec vzdialená len niekoľko kilometrov. V blízkosti je aj kúpeľné mesto Trenčianske Teplice.
Dejiny.
Trebichava bola založená na zákupnom práve a prvá písomná zmienka pochádza z roku 1396. Pôvodne patrila k Beckovskému, neskôr k Uhrovskému panstvu. Boli tu panské majere a lomy na menej kvalitný mramor. V 19. storočí tu bola postavená pálenica. Pre prvú polovicu 20. storočia je typický rozvoj ovocinárstva so sušením ovocia v sušiarňach. Obec charakterizuje potočná ulicová zástavba.
Timoradza

Timoradza je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou. 
Polohopis.
Obec leží na styku Strážovskej hornatiny, na strednom toku rieky Bebravy. 
Dejiny.
Archeológovia tu našli pohrebisko lužickej kultúry z mladšej doby bronzovej. Patrila panstvu Uhrovec.
Šišov

Šišov je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Šípkov

Šípkov je obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Polohopis.
Územie obce leží v doline na hornom toku rieky Bebravy v juhozápadnej časti Strážovských vrchov. V Strážovských horách pri Šípkove sú malé nevyužívané ložiská lignitu. Na hornom konci obce sa nachádzajú pramene kvalitnej pitnej vody. Po ich zachytení a vybudovaní vodárenských objektov sa stali začiatkom Ponitrianskeho skupinového vodovodu na ktorý je obec napojená. 
Dejiny.
Názov obce je písomne doložený z roku 1295 vo forme "Sonko" a z roku 1389 menom "Zybokov". Pravdepodobne vznikol z označenie šípkového porastu, ktorý sa tu hojne vyskytoval. Obec patrila pod Uhrovské panstvo. Obyvatelia boli roľníci, zberači lesných plodov, námezdní robotníci.
V roku 1905 celá obec vyhorela. Počas SNP protipartizánska jednotka Josef, ktorej velili českí Namci Walter Pawlofski a Werner Tutter, prišla do obce v preoblečení za partizánov. Po ich kontakte s obyvateľstvom 6 občanov odvliekla a popravila. O niekoľko dní prišla opäť, ďalších zatkli a po výsluchu v starej krčme ich popravili. Zahynulo spolu 22 občanov. Pozri aj príbeh preživšieho rodáka Prospera Pajtinku v databáze Pamět národa. Tu je dokument o šípkovskom inferne v časopisa Rodina a škola (bližšie špecifikácia, žiaľ, neuvedené, certifikované stránkou Paměť národa)
Počet obyvateľov obce má v posledných desaťročiach klesajúci charakter. K 31. 12. 2015 má v obci trvalý pobyt 138 obyvateľov. Staršie domy odkupujú obyvatelia z väčších miest a prerábajú si ich na rekreačné účely.
Otrhánky

Otrhánky sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou. 
Dejiny.
Na začiatku 20. storočia obec osídlilo aj niekoľko karpatonemeckých rodín z Veľkého Poľa (Hochwies) neďaleko Žarnovice.
Šport.
V obci prevažuje najmä stolný tenis, pričom miestny "STK Orol Otrhánky" hrával IV. ligu. Mnoho dospelých, ale aj detí sa však venuje futbalu v susedných Haláčovciach, pričom klub nesie spoločný názov "TJ Baník Haláčovce-Otrhánky". Muži v sezóne 2012/2013 si po 20 rokoch vybojovali postup do vyššej súťaže (do I. triedy okresov Bánovce nad Bebravou a Partizánske) a hoci sa zachránili, pre nedostatok hráčov a financií došlo k úplnému zrušeniu tohto družstva, vôbec prvýkrát od založenia klubu v roku 1959. Namiesto mužov sa do sezóny 2014/2015 prihlásil tím dorastu, ktorý nebol v TJ Baník dlhých 14 sezón (naposledy 2000/2001). Dorast trénersky viedol skúsený Branislav Gajdoš z Bánoviec nad Bebravou, ktorý si s tímom ako nováčik vybojoval tretie miesto. 
V klube sú tri mládežnícke tímy: dorast, žiakov (deviatu sezónu v rade) a prípravku (tretiu sezónu v rade). TJ Baník je jediným obecným klubom v bánovskom okrese, ktorý má tri mládežnícke družstvá (podobný počet má len mestský FK Spartak Bánovce nad Bebravou). Nadmieru sa darí žiakom, ktorí v sezónach 2013/2014 a 2014/2015 vyhrali svoju súťaž, v aktuálnej sezóne 2015/2016 sú po polovici súťaže opäť na prvom mieste, a tak majú namierené na majstrovský hetrik. Od leta 2014 začali medzi žiakmi pôsobiť aj dievčatá, ktorých počet je v súčasnosti 5-6. Viacero odchovancov sa už presadilo aj vo vyšších súťažiach - stopér Marek Pakanec hráva v II. najvyššej lige za topoľčiansky mladší (ale už aj starší) dorast. Trojica Martin Božik, Martin Sloviak a Branislav Piešťanský je oporou v bánovskom mladšom doraste, ktorý hrá III. najvyššiu ligu, pričom posledný menovaný je kapitánom tohto tímu. 
V súčasnosti výbor TJ Baník pracuje v zložení:
Nedašovce

Nedašovce (, ) sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Miezgovce

Miezgovce sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Brezolupy

Brezolupy sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Borčany

Borčany sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Pečeňany

Pečeňany sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Podlužany (okres Bánovce nad Bebravou)

Podlužany sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou. 
Polohopis.
Obec sa nachádza v regióne Horná Nitra, v mikroregióne Podhorie, asi 7 km severne od Bánoviec nad Bebravou. Západným okrajom obce preteká rieka Bebrava, východne sa dvíhajú Strážovské vrchy. Cez Podlužany prechádza cesta III. triedy z Horných Ozoroviec do Timoradze, na ktorú sa v centre obce pripája cesta do susedných Prús.
Dejiny.
Okolie Podlužian vykazuje známky osídlenia už v eneolite, čo dokladajú nálezy kanelovanej keramiky. Písomná správa o obci sa zachovala z roku 1295, kedy rovnako ako okolité usadlosti, patrila uhroveckému panstvu. Názov pochádza zrejme z polohy „pod luhami“ rieky Bebravy a vzhľadom na polohu na úrodnej nive, patrila medzi významné zásobovacie obce hradu. Dnešnej obci predchádzali tri osady; dve niesli totožný názov Podlužany, tretia sa nazývala Zlobina. Tá postupne zanikla a po roku 1828 zostal na jej území iba majer. V roku 1496 bola obec listinou kráľa Vladislava povýšená na mestečko, čím sa tu mohli konať dva jarmoky ročne. Po veľkých protestoch neďalekých Bánoviec však boli už okolo roku 1506 jarmoky zrušené. Podľa evanjelickej kroniky tu už v roku 1597 fungovala škola, no preukázateľne doložená je až v roku 1781.
V nepokojných rokoch na prelome 17. a 18. storočia sa v oblasti pohyboval František II. Rákoci, ktorý stál na čele protihabsburgského povstania. Traduje sa, že zo stanu nad obcou riadil boje v regióne, i v neďalekom Trenčíne. Od roku 1835 tu stál cukrovar Karola Zaya, ktorý však neskôr vyhorel a na jeho mieste postavili v roku 1868 liehovar. Krátko predtým, v roku 1865 tu bol dokončený kaštieľ. Pred prvou svetovou vojnou bola dokončená úzkorozchodná železnica z Horných Ozoroviec do Timoradze, ktorá sa napájala na trať Trenčín – Chynorany. Významným počinom bola elektrifikácia obce, dokončená už v roku 1935. 
Po druhej svetovej vojne, v ktorej boli miestni občania aktívnou súčasťou protifašistického odboja, vzniklo v roku 1948 JRD, pri ktorom do roku 1965 pôsobilo aj poľnohospodárske učilište. Vodovod tu bol dokončený v roku 1972, káblová televízia v roku 1992 a plynovod v roku 1999.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Poloha obce na rozhraní nížiny a pohoria ponúka zaujímavé možnosti pre turistov. Okrem pamätného duba je v okolí päť prírodných rezervácií: Kňaží stôl, Ľutovský Drieňovec, Smradľavý vrch, Udrina a Žrebíky, ako aj prírodné pamiatky Stará Bebrava a Jaskyňa Dúpna diera. 
Priamo z obce vedie zeleno značený turistický chodník do Trebichavského sedla, odkiaľ sa dá po modrej značke pokračovať do spomínaných prírodných rezervácií. 
Zaujímavosti územia sprístupňuje náučný chodník Slatinským krasom, ktorý začína v Krásnej Vsi a končí v Slatine nad Bebravou a na 12 km prezentuje históriu, flóru, faunu a prírodné krásy mikroregiónu Podhorie.
Pochabany

Pochabany sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou. Počet obyvateľov k 31. 12. 2015 bol 250.
Polohopis.
Nachádzajú sa v Suchej doline medzi obcami Malé a Veľké Hoste.
Pravotice

Pravotice je malá obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou. 
Polohopis.
Nachádza sa vo veľmi pokojnom prostredí približne 7 km od Bánoviec nad Bebravou.
Rybany

Rybany sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou. 
Polohopis.
Obec sa nachádza v južnej časti Bebravskej nivy, ktorá je výbežkom Nitrianskej nivy v severnom výbežku Podunajskej pahorkatiny. Západným okrajom preteká rieka Bebrava, východnou časťou vedie železničná trať Trenčín – Chynorany i cesta II/592 z Nadlíc do Bánoviec nad Bebravou. 
Okresné mesto leží severne, Partizánske východne a Topoľčany južným smerom. Krajské mesto je vzdialené severozápadným smerom a do Bratislavy je to juhozápadným smerom.
Ruskovce (okres Bánovce nad Bebravou)

Ruskovce () sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Polohopis.
Obec leží v strednej časti bánovského výbežku Nitrianskej sprašovej pahorkatiny na širokom chrbte pri sútoku Hradnianskeho potoka a Svinnice. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka je z roku 1329 vo forme Rwzk. Patrila zemianskym rodinám Paganovcov, Stolockých, Hencovcov, Sirmiensisovcov. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom. Jednotné roľnícke družstvo tu bolo založené v roku 1957, pestovali sa tu liečivé rastliny, za socialializmu tu bol Poľnohospodársky nákupný a zásobovací podnik s miešarňou krmív. 
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádza klub mladých ľudí, v budove hasičskej zbrojnice, keďže zastávajú funkciu Dobrovoľného hasičského zboru v Ruskovciach.
Prusy (Slovensko)

Prusy sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Zlatníky

Zlatníky sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Polohopis.
Obec leží na východných svahoch Považského Inovca, na rozhraní s Bánovskou pahorkatinou. Západne od obce sa nachádza význačný vrchol Panskej javoriny. Obcou preteká potok Livina. Na juhovýchode hraničí s územím obce Malé Hoste. Západne od Zlatník sa nachádza osada Kulháň, na severovýchod leží obec Cimenná. V katastrálnom území obce sa nachádzajú prírodné rezervácie Čepúšky, Kulháň a chránený areál Okšovské duby.
Prírodné podmienky.
Geológia.
Obec sa nachádza na východnom konci hrádocko-zlatníckej strižnej zóny. V okolí obce sa nachádza veľa starších dobývacích priestorov, píng a starých háld, ktoré sú pozostatkom po ryžovaní zlata. Zlato sa akumulovalo v náplavoch. Zdroj zlata zrejme pochádzal z inoveckého kryštalinika, resp. súviselo s hrádocko-zlatníckou strižnou zónou. Predpokladá sa však, že dnes je jeho primárny zdroj už celkom odstránený eróziou. Zlato je dnes dlhodobou ťažbou dokonale vyťažené. Na základe obrovského množstva starých pozostatkov ťažby s kubatúrou 4 – 5 miliónov m3 a prítomnosti zlata v koncentrácii približne 0,89 až 1,12 g/t v starých haldách možno usudzovať, že z lokality bolo vyťažených 400 až zlata.
Dejiny.
V katastrálnom území obce sa nachádzajú jedny z najstarších indícií o ťažbe zlata na Slovenskom území. Podľa arecheologických nálezov ho tu ťažili už Kelti. Prvá písomná zmienka o obci so slovanským názvom pochádza z roku 1156.
Haláčovce

Haláčovce sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Šport.
V obci sídli futbalový klub TJ Baník Haláčovce-Otrhánky, vytvorený roku 1959. Hrá II. triedu okresu Bánovce nad Bebravou (VIII. liga). Spoločný názov "Haláčovce-Otrhánky" nesie od roku 2008. 
Muži si v sezóne 2012/2013 po 20 rokoch vybojovali postup do vyššej súťaže (do I. triedy okresov Bánovce nad Bebravou a Partizánske). Hoci sa v nej udržali, pre nedostatok hráčov a financií došlo k úplnému zrušeniu družstva, vôbec prvýkrát od založenia klubu. Namiesto dospelých sa tak do sezóny 2014/2015 prihlásil tím dorastu, ktorý neexistoval v TJ Baník 14 sezón (naposledy 2000/2001). Ako nováčik si vybojoval tretie miesto. Mužský tím sa znova konštituoval pred sezónou 2015/2016.
Horné Naštice

Horné Naštice sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.
Dolné Naštice

Dolné Naštice sú obec na Slovensku v okrese Bánovce nad Bebravou.