burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Epic Games

Epic Games je spoločnosť vyvíjajúca počítačové hry so sídlom v Cary, Severná Karolína, USA. Firmu založili Tim Sweeney a Mark Rein v roku 1991. V tom čase sa však volala Potomac Computer Systems a sídlila v Rockville v Marylande.
Spoločnosť na seba prvýkrát upozornila, keď vydala logickú hru ZZT. Krátko po vydaní ZZT sa spoločnosť premenovala na Epic MegaGames a stala sa obľúbenou, keď vydala sharewarové verzie svojich hier z prvej polovice deväťdesiatych rokov, ako napr. Epic Pinball , Jill of the Jungle alebo Jazz Jackrabbit. Epic MegaGames tiež vydávala počítačové hry iných spoločností. Za zmienku stojí spolupráca so spoločnosťou Safari Software, s ktorou sa neskôr Epic spojil a mnohé hry boli od tej doby predávané pod značkou Epic Classics.
V roku 1998 vydal Epic MegaGames Unreal, svoju prvú 3D akčnú hru, ktorá sa stala prvou zo série niekoľkých hier označovaných ako "Unreal games".Engine tejto hry bol použitý mnohými ďalšími spoločnosťami zaoberajúcich sa vývojom hier. V roku 1999 došlo opäť k premenovaniu spoločnosti na konečný názov Epic Games . Potom sa celá spoločnosť presťahovala z Rockville do svojho terajšieho sídla v Cary. Od tej doby až do leta 2007 sa v spoločnosti veľa nezmenilo a boli postupne vydané hry Unreal Tournament a Unreal 2 a ich vylepšované verzie. V auguste 2007 Epic Games kúpila poľskú spoločnosť People Can Fly, ktorých ľudia takmer zdvojnásobili počet zamestnancov na 125. V roku 2012 získala 40% podiel v spoločnosti čínska spoločnosť Tencent, v októbri 2018 mala Epic Games odhadovanú hodnotu takmer 15 mld. USD (asi 12 mld. EUR).
V roku 2017 Epic Games vytvorili nový herný mód do svojej hry Fortnite, z ktorej sa neskôr stala samostatná hra Fortnite Battle Royale, jedna z najhranejších hier na svete.
Koncom roku 2017 začal dávať zadarmo hry každých štrnásť dní, neskôr zvýšil frekvenciu na raz týždenne, koncom roka 2019 už rozdával dokonca každý deň. V roku 2019 Epic Games rozdal hry v hodnote asi (v prepočte) za 1 100 EUR.
Orechovec

Orechovec môže byť:
Tom Cavanagh

Thomas Garreth Cavanagh (* 24. marec 1982, Warwick, Rhode Island, USA† 6. január 2011, Providence, Rhode Island, USA) bol americký profesionálny hokejista, ktorý v NHL nastupoval v mužstve San Jose Sharks. Neskôr mu bola diagnostikovaná schizofrénia a v roku 2011 spáchal samovraždu skokom z viacposchodovej garáže.
Kariéra.
V roku 2001 začal nastupovať za Harvardovu univerzitu. Dres rovnakej univerzity kedysi obliekal aj jeho otec Joe Cavanagh, ktorý je doposiaľ jedným z najproduktívnejších hokejistov v jej histórii a od roku 1994 členom Americkej hokejovej siene slávy.
Tom Cavanagh bol draftovaný v roku 2001 tímom San Jose Sharks v šiestom kole zo 182. miesta. Od roku 2005 nastupoval v AHL za farmárske celky Sharks Cleveland Barons, resp. Worcester Sharks, za ktorý v priebehu rokov nazbieral 138 bodov, a tak dodnes ostáva tretím najproduktívnejším hráčom v klubovej histórii. V NHL debutoval v ročníku 2007-08 a bodoval hneď v prvom zápase, keď prihrával na gól Joe Thorntonovi už v 36. sekunde zápasu. Žiaden iný nováčik v klubových dejinách Sharks nebodoval rýchlejšie ako Cavanagh.
V sezóne 2008-09 sa mu podarilo streliť svoj jediný gól v najlepšej hokejovej lige sveta, 28. marca 2009 prekonal bekhendovou strelou brankára Phoenixu Coyotes Iliu Bryzgalova. Napriek tomu, že z osobného hľadiska sa jednalo o jeho najúspešnejšiu sezónu, mužstvo s ním zmluvu nepredĺžilo. Neskôr sa skúšal presadiť aj v kluboch Los Angeles Kings i Columbus Blue Jackets, no ani jeden z celkov mu šancu v NHL nedal, a tak nastupoval len za ich rezervné tímy v AHL. 
Osobný život a smrť.
Prvé náznaky psychických problémov sa u Cavanagha začali prejavovať už vo veku 13 rokov, kedy si jeho blízki začali myslieť, že možno trpí depresiou. Psychické problémy sa u neho čoraz viac zhoršovali a od roku 2009 až do svojej smrti musel byť hneď štyrikrát hospitalizovaný pre silné príznaky psychózy. Ťažko niesol nepredĺženie kontraktu so San Jose Sharks a postupne sa začal uzatvárať do seba, čo napokon vyústilo do jeho samovraždy, ktorú spáchal pár dní po novom roku 2011 skokom z viacposchodovej garáže pri priľahlom nákupnom centre.
Spoluhráči naňho spomínajú ako na hráča, ktorý absolútne vybočoval zo zaužívaných stereotypov o hokejistoch. Bývalý kapitán Worcester Sharks a hráč NHL Mike Moore tvrdí, že jakživ nestretol tak rozhľadeného hokejistu ako Tom Cavanagh, na ktorom obdivoval jeho všeobecný prehľad a znalosti od dejepisu až po politickú situáciu vo svete.
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2019

Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2019 boli 31. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov. Konalo sa za účasti 24 tímov od 12.29. septembra 2019 v deviatich mestách v Belgicku, Francúzsku, Slovinsku a Holandsku: Brusel, Antverpy, Paríž, Nantes, Montpellier, Ľubľana, Rotterdam, Amsterdam a Apeldoorn. Po prvý krát sa konali ME v štyroch hostiteľských štátoch. Svoj tretí európsky titul získali Srbi, ktorí vo finále zvíťazili nad Slovinskom. Obhajcovia titulu z Ruska skončili vo štvrťfinále.
Výsledky.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Skupina D.
&lt;br&gt;
Rosidy

Rosidy (lat. "Rosidae") alebo (ako podtrieda) ružové (lat. "Rosidae") sú veľký taxón (tradične presnejšie podtrieda) dvojklíčnolistových rastlín, v APG IV konkrétne hlavný taxón superrosidov. Zloženie tohto taxónu sa značne líši v závislosti od autora; v súčasnosti je rozšírené jeho vymedzenie podľa APG IV.
Rosidy podľa APG IV.
Systematika.
rosidy:
Charakteristika.
Charakteristickými znakmi je 5-početný aktinomorfný kvet s voľnými korunnými lupienkami (sekundárne lupienky môžu byť redukované alebo rôzne modifikované). Vajíčko je väčšinou krasinucelátne.
Anaerób

Anaerób, alebo anaeróbny organizmus, je organizmus, ktorý nevyžaduje prítomnosť kyslíka pre svoj život. Táto schopnosť sa nazýva anaerobióza alebo anoxybióza. Niektoré organizmy kyslík dokonca zabíja. 
Rozlišuje sa niekoľko druhov anaeróbnych organizmov:
Anaeróbne organizmy nevyužívajú na zisk energie redukciu kyslíka – niektoré redukujú iné látky (typicky síru, sírany, dusičnany alebo rôzne kovy) v procese zvanom anaeróbna respirácia, iné využívajú fermentáciu (kvasenie).
Anaeróby sa bežne vyskytujú v miestach, kde je nízka hladina kyslíka, napríklad mokrade, morské sedimenty alebo tráviaci trakt prežúvavcov. Medzi anaeróbne organizmy paria napríklad "Escherichia coli", "Clostridium tetani" (pôvodca tetanu), denitrifikačné baktérie alebo metanogény.
Cesta II. triedy 211 (Slovensko)

Cesta II. triedy 211 je cesta II. triedy na Slovensku v okrese Dunajská Streda. Jej dĺžka je 5,835 a prepája Dolný Štál a Topoľníky.
Priebeh trasy.
II/211 sa začína na križovatke s I/63, smeruje na severovýchod, križuje trať Bratislava – Komárno a končí na križovatke s II/561.
Dejiny.
Cesta vznikla v januári 2019 prekategorizovaním cesty III/1400 v celej dĺžke na cestu II. triedy.
Asteridy

Asteridy (lat. "Asteridae") alebo (ako podtrieda) astrové (lat. "Asteridae") sú veľký taxón (tradične podtrieda) dvojklíčnolistových rastlín, v systéme APG IV konkrétne hlavný taxón superasteridov. Vymedzenie tohto taxónu sa líši v závislosti od autora; v súčasnosti je rozšírené vymedzenie podľa APG IV.
Asteridy podľa APG IV/Stevens 2020.
Systematika.
asteridy:
Poznámka: Systematika podľa APG IV (rok 2016) zaznamenala okolo roku 2020 viacero zmien. Tie sú vyššie zapracované.
Charakteristika.
Charakteristickými znakmi je 5-početný aktinomorfný kvet so zrastenými korunnými lupienkami (sekundárne lupienky môžu byť redukované, rôzne modifikované alebo voľné). Vajíčko je väčšinou tenuinucelátne.
Cesta II. triedy 143 (Slovensko)

Cesta II. triedy 143 je cesta II. triedy na Slovensku v okrese Malacky. Jej dĺžka je 11 571 km a prepája Malacky a Rohožník.
Priebeh trasy.
II/143 sa začína na križovatke s II/590, smeruje na východ, nadjazdom prekonáva diaľnicu D2, pokračuje cez južnú časť vojenského obvodu Záhorie, na okraji Rohožníka sa stáča na juhovýchod a končí na križovatke s II/501.
Dejiny.
Cesta vznikla v decembri 2019 prekategorizovaním cesty III/1113 v celej dĺžke na cestu II. triedy.
Majstrovstvá Európy vo volejbale žien 2019

Majstrovstvá Európy vo volejbale žien 2019 bol v poradí 31. turnaj majstrovstiev Európy vo volejbale žien, ktoré organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV). Konal sa v dňoch od 23. augusta do 8. septembra 2019 v štyroch mestách na Slovensku v Poľsku, Maďarsku a v Turecku za účasti 24 tímov. Svoj tretí titul získalo Srbsko, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad Tureckom.
O organizátoroch turnaja sa rozhodlo na kongrese CEV v roku 2016. Po prvý krát sa ME žien organizovali v štyroch hostiteľských štátoch. Finálové zápasy sa uskutočnili v Turecku.
Výsledky.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Skupina D.
&lt;br&gt;
Gocedelčevska kotlovina

Gocedelčevska kotlovina (, doslova "Gocedelčevská kotlina") je geomorfologická jednotka v Blagoevgradskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Iné názvy.
Do roku 1950 niesla kotlina názov Nevrokopska kotlovina (, doslova "Nevrokopská kotlina"). Tak ako súčasný názov, aj tento pôvodný bol odvodený od názvu mesta "Goce Delčev" (), ktoré sa v minulosti volalo "Nevrokop" ().
Charakteristika.
Vymedzenie a rozmery.
Gocedelčevska kotlovina sa nachádza v povodí rieky Mesta, ktorá preteká stredom kotliny. Predstavuje približne strednú časť doliny rieky Mesta. Zo severozápadu a západu je ohraničená pohorím Pirin, zo severovýchodu, východu a juhovýchodu Západnými Rodopami (diel Dăbraš na severovýchode a východe, tzv. Beslenský hrebeň na juhovýchode), z juhovýchodu a juhu pohorím Stărgač. Na severnej strane sa kotlina zužuje do prielomu Momina klisura.
Na dĺžku má kotlina približne a je široká . Zaberá územie s rozlohou približne . Nadmorská výška sa na území kotliny pohybuje v rozmedzí od do , pričom priemerná nadmorská výška lokality je .
Geológia, klíma, vodstvo a prírodné bohatstvo.
Kotlina tvorila v minulosti dno jazera, v období pliocénu pokryté z veľkej časti riečnymi nánosmi. V kotline sa nachádzajú miesta s badateľnými pôdnymi zosuvmi ako aj alúviá, pochádzajúce z obdobia kvartéru.
Podnebie je mierne, prechodne stredomorské. Priemerná ročná teplota je 11,3°C, pričom v januári je to 0,0°C a v letnom období v júli 21,6°C. Ročný úhrn zrážok predstavuje približne 650720 mm. Vetry sú obvykle západné a severozápadné. Gocedelčevska kotlovina je odvodňovaná riekou Mesta a jej prítokmi, ktorých je približne pätnásť a medzi najvýznamnejšie patria "Mătnica" (), "Nevrokopska reka" () a "Tufča" () (pravé prítoky) a "Bistrica" (), "Kanina" () a "Ribnovska reka" () (ľavé prítoky).
V kotline sa nachádzajú vyvieračky minerálnych prameňov to pri dedinách Ogňanovo, Gărmen a Baničan. V oblasti sa vyskytujú náleziská lignitu (náleziská pri dedinách Baldevo (), Ogňanovo () a Gărmen () a železnej rudy (nálezisko "Ľalevo" ()), nie sú však využívané.
Obývané miesta a hospodárstvo.
Najväčším obývaným sídlom v kotline je mesto Goce Delčev. Okrem Goce Delčeva sa v oblasti nachádza šestnásť dedín.
Oblasť je vo veľkej miere poľnohospodársky obhospodarovaná. Pestuje sa najmä tabak, ale aj zelenina, vinič, ovocie, bavlna a orechy.
Cestnou sieťou je kotlina spojená cez dolinu rieky Mesta s Razlogom, Blagoevgradom a Sofiou, cez horské sedlo Popovi livadi s mestom Sandanski a cez priesmyky v Západných Rodopoch s Plovdivom a Smoľanom.
Tours Citylights

Tours Citylights sú dva mrakodrapy, sa v meste Boulogne-Billancourt na predmestí Paríža.
Hlavná veža má 29 poschodí na 100 metrov. Stavba veže bola dokončená v roku 1975. Rekonštrukcia komplexu, ktorú viedol Dominique Perrault, prebiehala v rokoch 2007 až 2016 a zväčšila plochu o 10%, aby pojala až 4 000 zamestnancov.
Jakub Grič

Jakub Grič (* 5. júl 1996, Prešov) je slovenský futbalový záložník, hrajúci za klub SK Dynamo České Budějovice.
Klubová kariéra.
Zemplín Michalovce.
Grič vyhral 2. ligu s Michalovcami, získali postup do Fortuna ligy.
Vo Fortuna lige debutoval v zápase s Trenčínom 18. júla 2015.
Spartak Trnava.
V júli 2020 podpísal zmluvu s Trnavou. Grič bol zaujímavý pre Trnavu kvôli výkonom z minulej sezóny.
Tour Sequana

Tour Sequana je mrakodrap nachádzajúci sa v meste Issy-les-Moulineaux na predmestí Paríža.
Vo výške 100 metrov sa do nej zmestí 2 720 ľudí. Postavila ho spoločnosť "Arquitectonica" s konštrukčnou kanceláriou "Arup Sustainable Design" a potom bola slávnostne otvorená 14. septembra 2010. 
Všetko vybavenie by malo umožniť veži ušetriť 50% v porovnaní so spotrebou energie v tradičných kanceláriách alebo s emisiami CO2 12 kg / m2 za rok.
Jeff Lynne

Jeffrey Lynne (* 30. december 1947, Birmingham, Anglicko) je anglický spevák, skladateľ, hudobný producent a multiinštrumentalista, spoluzakladateľ anglickej rockovej skupiny Electric Light Orchestra (ELO). Skupina vznikla v roku 1970 ako odnož skupiny The Move, v ktorej bol Lynne členom. Po tom, ako z ELO odišiel Roy Wood, prevzal vedenie projektu Lynne, pričom zložil a produkoval všetky nasledujúce nahrávky.
Po rozpade skupiny Electric Light Orchestra v roku 1986, vydal Lynne dva sólové albumy "Armchair Theatre" (1990) a "Long Wave" (2012). V roku 2014 Lynne obnovil skupinu ELO pod zmeneným názvom Jef Lynne's ELO.
Lynne produkoval všetkých pätnásť singlov skupiny ELO, ktoré sa dostali do prvej desiatky v hudobných rebríčkoch v Spojenom kráľovstve. V roku 2015 obdržal hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy. Takisto vyhral tri ceny Ivor Novello Award, v roku 2017 bol uvedený do Rock and Roll Hall of Fame ako člen ELO a v roku 2020 bol vyznamenaný Radom britského impéria.
Košický kraj (1948 – 1960)

Košický kraj bol správny celok v Česko-Slovensku, ktorý existoval v rokoch 1948 – 1960. Jeho centrom boli Košice. Kraj mal rozlohu 7 523 km².
Vznikol na Východnom Slovensku 24. decembra 1948 na základe administratívnej reformy, pri ktorej bolo k 31. decembru 1948 zrušené krajinské zriadenie. "Krajský národný výbor" bol zriadený 1. januára 1949. Košický kraj sa v roku 1955 členil na 13 okresov a samotné mesto Košice. Kraj bol zrušený k 30. júnu 1960 počas ďalšej administratívnej reformy, pri ktorej vznikli nové kraje. Územie Košického kraja bolo vtedy zahrnuté do Východoslovenského kraja.
Okresy.
Pri vzniku mal Košický kraj tieto okresy:
Štefan Janovják

Ing. Štefan Janovják (* 24. január 1906, Kláštor pod Znievom – † 18. júl 1977, Bratislava) bol stavebný inžinier - vynálezca, náruživý poľovník, záchranca židov v Bratislave počas Slovenského štátu. Počas života pôsobil v Bratislave.
Životopis.
Vyštudoval nemeckú "Vysokú školu technickú" v Brne. Štúdium ukončil v roku 1929.
V rokoch 1941 – 1945 pôsobil ako riaditeľ "Bratislavských plynární". V 1941 sa zasadil za vybudovanie druhého plynojemu, ktorý bol odovzdaný do prevádzky 1. marca 1944 dva kilometre od prvého plynojemu pri bratislavskom prístave. Prístavný plynojem bol náletom amerických vojsk zbombardovaný, ale v Bratislave ostal plyn práve z druhého plynojemu, ktorý ostal neporušený. Pri rekonštrukcii vstupnej brány do plynární, nechal starú železnú bránu odinštalovať a namontovať na "Dievčiu skalu" (kataster obce Orovnica), aby ňou uzavreli spomienkovú kaplnku.
Počas Slovenského štátu bol skupinový krstný otec pri krstení židov pátrom Karolom Hidvéghym (1872 - 1959; jezuita, kazateľ, spisovateľ).
Štefan Janovják bol jeden z troch zakladateľov prvého závodu na spracovanie rýb konzervovaním do konzerv "Ryba Bratislava" (pozri aj Treska v majonéze) v Zimnom prístave. Podnik fungoval až do roku 1948, kedy bol znárodnený, riaditeľ Judr. Alexander Virsík odvolaný, zosadený na technického námestníka a nakoniec v 1950 prepustený zo zamestnania.
Štefan Janovják bol správcom "Centrálnych cirkevných veľkostatkov" do jesene 1947. Do februára 1948 bol vedúci podniku "Dielne povereníctva techniky" na Pluhovej 4 v Bratislave, po tomto roku ho komunisti opäť prepustili z práce. Nasledovala práca ako technický radca na "Vysokej škole technickej" do júla 1951 kedy ho komunisti znova prepustili a celú rodinu vysťahovali z bytu.
Pokračoval ako vedúci dielne firmy Tarbuk, podnik na opravu stavebných strojov a nákladných áut. Neskôr pracoval v "Čsl. Stavebných závodoch", z ktorých vznikol "Výskumný ústav stavebníctva". Vyvinul nové metódy v stavebníctve nasadením vibrátorov. Vynašiel kombajn na rezanie tufov a tufitov a bol vlastníkom patentov na rôzne stavebné konštrukcie.
Zoznam patentov.
Bol autorom alebo spoluautorom niekoľkých kníh o stavebných strojoch alebo návodných kníh pre domácich majstrov.
Árjabhata

Árjabhata (* 476, Ašmaka/Patna† asi 550) bol významný indický stredoveký matematik a astronóm. Dôležitý bol jeho prínos v algebre a geometrii.
Medzi jeho diela patrí magnum opus "Árjabhatija" (499), ktoré je najstaršou zachovanou indickou knihou o matematike. Tvrdil, že Mesiac a planéty svietia kvôli odrazenému slnečnému žiareniu. Správne vysvetlil rotáciu nebies prostredníctvom teórie axiálnej rotácie Zeme. To bolo v tom čase smiešne tvrdenie a neskorší prekladatelia v knihe text upravovali aby túto chybu napravili. Významný bol aj jeho opis eliptických dráh. Rozdiel medzi kruhovou a eliptickou dráhou dokázali potvrdiť až neskoršie európske výkonné ďalekohľady.
Vypočítal aj dĺžku siderického dňa a vymyslel originálny a presný spôsob pre tvorbu astronomických tabuliek. V matematike vyvinul metódy pre extrahovanie druhej odmocniny, sčítanie aritmetických radov a výpočtové hodnoty tetív. Použil hodnotu 3,1416 pre π.
Slovenský pohár v nohejbale mužov

Slovenský pohár v nohejbale mužov je nohejbalová pohárová súťaž mužov na Slovensku, organizovaná Slovenskou nohejbalovou asociáciou (SNA). Vznikla v roku 1975 a zúčastňujú sa jej kluby najvyšších slovenských ligových súťaž. Najúspešnejším klubom súťaže je NK DPMK Košice, ktorý zvíťazil 29 krát.
Štruktúra.
Súťaž sa hrá formou turnajov. Najprv sa v skupinách odohrajú zápasy každého s každým a podľa umiestnenia sa potom odohrajú zápasy o konečné umiestnenie. V minulosti mal turnaj viacero formátov, ale momentálne sa hrá systémom striedania setov trojíc a dvojíc, kde v základných skupinách môže zápas skončiť aj remízou 2:2. Vo vyraďovacej časti sa pri nerozhodnom stave hrá rozhodujúci set trojíc.
Kočerinovsko pole

Kočerinovsko pole (, doslova "Kočerinovské pole") je geomorfologická jednotka v Kiustendilskej oblasti v juhozápadnom Bulharsku.
Iné názvy.
Kotlina je známa aj ako Kočerinovska kotlovina (, doslova "Kočerinovská kotlina"), alebo aj pod miestnym názvom Rilsko korito (, doslova "Rilské koryto").
Charakteristika.
Vymedzenie a rozmery.
Ide o malú kotlinu, ktorá sa nachádza v povodí rieky Rilska reka (), pričom sa rozprestiera na samom konci jej dolného toku (po tom čo rieka opustí pohorie Rila) pred sútokom s riekou Struma. Je ohraničená najzápadnejšími a najnižšími výbežkami hrebeňov pohoria Rila. Zaberá územie s rozlohou približne . Priemerná nadmorská výška na území kotliny je približne .
Geológia, klíma, vodstvo a prírodné bohatstvo.
Kotlina má terasovitý charakter a vyskytujú sa v nej aluviálne náplavy, pričom aluviálne náplavy pokrývajú všetky riečne terasy nachádzajúce sa v lokalite. Základové časti vyšších z riečnych terás majú pôvod v období pliocénu. Podnebie je prechodne kontinentálne s miernou zimou a horúcim letom. Pôdy sú prevažne horského a aluviálneho typu, vyskytujú sa tu však aj lúky. Hlavným tokom je Rilska reka. V oblasti sa okrem tejto rieky nachádza veľké množstvo potokov a kanálov, ktoré Kočerinovsko pole pretínajú na mnohých miestach. 
Obývané miesta a hospodárstvo.
V kotline sa nachádzajú celkovo štyri sídla. Ide o mesto Kočerinovo () a dediny Stob (), Barakovo () a Porominovo (). Väčšina územia kotliny je poľnohospodársky obhospodarovaná. Pestuje sa tabak, zelenina, ovocie a vinič, pričom v minulosti sa v kotline pestovala aj ryža. Rozšírený je aj chov hospodárskych zvierat. Značnému poľnohospodárskemu využitiu krajiny napomáha veľké množstvo vodných zdrojov v kotline (rieka Rilska a množstvo potokov a kanálov), ktoré ju zavlažujú. Kotlinu pretína dôležitá dopravná trasa (cestná aj železničná) zo Sofie do mesta Petrič a na hraničný priechod s Gréckomdedina Kulata. Cez územie prechádza ešte jedna cesta, ktorá sa odpája od hlavného ťahu SofiaKulata pri meste Kočerinovo a vedie k Rilskému monastieru.
Tour Albert

Tour Albert je mrakodrap v 13. parížskom obvode.
Postavený architektom Édouardom Albertom v rokoch 1958 až 1960 v spolupráci s Robertom Boileau a Jacquesom Henri-Labourdettom. Je prvým mrakodrapom v hlavnom meste Francúzska.
"Tour Albert" sa nachádza na ulici 33, rue Croulebarbe v 13. parížskom obvode. Je 67 metrov vysoký, má 23 poschodí a 110 apartmánov.
Majstrovstvá Slovenska v nohejbale mužov jednotlivcov

Majstrovstvá Slovenska v nohejbale mužov v kategórií jednotlivcov je jednorazová nohejbalová súťaž mužov na Slovensku. Organizuje ju Slovenská nohejbalová asociácia (SNA). Majstrovstvá Slovenska sa organizujú od roku 1993. Najúspešnejším klubom je NK DPMK Košice.
Visit Košice

Visit Košice je oblastná organizácia cestovného ruchu sústredená v Košiciach. Organizácia prevádzkuje oficiálne "Návštevnícke centrum" mesta, nachádzajúce sa na Hlavnej ulici 59.
História.
Organizácia bola založená na základe Zákona č. 91/2010 o podpore cestovného ruchu. Oficiálne zapísaná v registri OCR Ministerstva dopravy a výstavby SR pod číslom 09668/2012/SCR bola dňa 28. februára 2012. Od 14. augusta 2019 vedie Visit Košice Ing. Michaela Podoláková.
Prehliadky.
Organizácia pravidelne organizuje komentované prehliadky mesta. Od roku 2016 v troch jazykoch – slovenčine, maďarčine a angličtine. Témami takýchto prehliadok sú najčastejšie: "Relikvie a pútnik v Košiciach", "Židovské Košice", "Paláce na Hlavnej ulici", "Po stopách Máraiho", "Po stopách Rákocziho" a "Najkrajšie skvosty Košíc". Za rok 2019 bol celkový počet prehliadok 153, na ktorých sa zúčastilo 2 459 turistov.
Projekty.
V oblasti edičnej činnosti sa v rámci prvého polroku 2019 organizácia sústredila na promovanie Košíc počas Majstrovstiev sveta v ľadovom hokeji 2019 a Majstrovstiev sveta v hokejbale 2019. Aktivity pozostávali zo špecializovaných letákov "„Kde sa najesť“", "„Top podujatia“", "„Kde sa zabaviť“" a "„Prehliadky a výlety“". Zároveň organizácia aktualizovala mapy mesta vo viacerých jazykoch. Na Letisku Košice bol organizáciou umiestnený prezentačný box s letákmi.
Ďalšiu časť aktivít organizácia sústreďovala najmä na rôzne brožúry a mapy. Pred každoročným podujatím Biela noc organizácia návštevníkom poskytuje špecializovanú mapu Košíc, ktorá vyobrazuje všetky atrakcie podujatia.
V oblasti event manažmentu boli organizáciou organizované vlastné podujatia, medzi ktoré patrili: "Svetový deň sprievodcov", "Košická noc múzeí a galérií", "Košice Gurmán Fest" a "Košické slávnosti vína". Organizácia Visit Košice sa taktiež zúčastnuje na množstve veľtrhov po celej Európe. Medzi najvýznamnejšie patrili: "Ferien Messe" vo Viedni, "IMTM Tel Aviv" v Izraeli, "ITB" v Berlíne, "EXPO Praha Maratón" v Prahe, "WTM London" v Londýne a "BTM Barcelona" v Španielsku.
Tour Initiale

Tour Initiale je mrakodrap nachádzajúci sa na predmestí Paríža Puteaux v štvrti La Défense.
Veža používa zakrivené tabule na každom zo svojich zvislých okrajov, čo bol proces, ktorý bol v čase stavby budovy vo Francúzsku všeobecne neznámy; okná boli dovezené z USA. Na jeho fasádach bola tiež dvojitá stena s cirkuláciou vzduchu, ktorá bola v tom čase experimentálnym usporiadaním tepelného spracovania.
Cesta III. triedy 3410 (Slovensko)

Cesta III. triedy číslo 3410 ("III/3410", staré číslo "III/050196") je cesta III. triedy na Slovensku. Spája cestu I. triedy č. 19 v košickej mestskej časti Košická Nová Ves s cestou II. triedy 576 v obci Ďurkov.
V okrese Košice III cestu spravuje Magistrát mesta Košice, od začiatku hranice okresu Košice-okolie už cestu spravuje Košický samosprávny kraj.
Priebeh.
Cesta začína na križovatke s cestou cestou I. triedy č. 19 na ulici Sečovská cesta a následne pokračuje pozdĺž obytného komplexu "Panoráma", kde sa do nej napája ulica Jelšová. Ďalej smeruje až do obce Sady nad Torysou, kde medzi miestnymi časťami "Zdoba" a "Byster" vedie ponad rieku Torysa. V časti Byster sa na ňu napája cesta III. triedy č. 3321 vedúca do Košickej Polianky. Za Sadmy nad Torysou prechádza ponad potok Holubnica a smeruje do obce Olšovany. V Olšovanoch sa do nej napája cesta III. triedy č. 3322 vedúca do obce Nižný Čaj. Za obcou prechádza ponad rieku Oľšava. Cesta končí v obci Ďurkov, kde sa napája na cestu II. triedy 576 pokračujúcu smerom na juh a sever.
Závody 29. augusta

Závody 29. augusta bola obuvnícka spoločnosť, sídliaca v meste Partizánske. Na jej značku nadviazala súčasná firma ZDA.
V roku 1938 kúpila spoločnosť Moravské a slovenské strojírny vlastnená Jánom Antonínom Baťom pozemok patriaci vtedajšej obci Šimonovany. Podľa plánu mala vyrábať bicykle a obuvnícke stroje, v roku 1939 však bol zámer vlastníkom zmenený na výrobu topánok a do konca roku ich už vyrobila 940 tisíc párov.
Svoj názov získala 13. februára 1949. Pomenovaná bola na počesť obyvateľov, ktorí sa zapojili do Slovenského národného povstania. Vo februári 1966 vznikol v gumárskej budove spoločnosti požiar, škoda bola vyčíslená na takmer 2 milióny Kčs. V tých časoch každým rokom do podniku pribúdalo 1 000 pracovníkov ročne. Koncom 80. rokov bolo pracovníkov až 16 tisíc a podnik produkoval 32 miliónov párov obuvi ročne.
V rokoch 1988 až 1994 boli v Obchodnom registri zapísané ako Závody 29. augusta, štátny podnik. Založené boli zakladacou listinou Ministerstva priemyslu SSR č.25/1988 zo dňa 29. 6. 1988 podľa § 18 zák. č.88/88 Zb. o štátnom podniku. Dňom 30. apríla 1994 boli závody zrušené bez likvidácie a zároveň k nasledujúcemu dňu boli založené Závody 29. augusta štátny podnik, Partizánske strojárne, štátny podnik Partizánske. Obe spoločnosti sa stali právnymi nástupcami pôvodneho podniku. V roku 1995 štátny podnik privatizovala akciová spoločnosť CEBO Holding Slovakia. Predaj za 1 korunu bol prezídiom Fondu národného majetku schválený 22. decembra 1995. Táto suma bola odôvodnená skutočnosťou, že podnik mal aktíva 0,45 mld Sk, ale dlh vo výške 2,7 mld. Sk. CEBO Holding mal však tiež prevziať 97% akcií Obuv, a. s. Partizánske, za 176 miliónov korún. Podnik bol však rozdelený na viaceré spoločnosti, nasledovalo prepúšťanie a v meste vzrástla nezamestnanosť. Viacero zariadení prešlo po likvidácii podniku do správy mesta Partizánske.
Obchodná značka ZDA zostala k dispozícii a výrobu pod ňou obnovila firma ZDA patriaca Milanovi Foltánovi, ktorý začínal v pôvodných Závodoch 29. augusta ako robotník.
Matthaios Blastares

Matthaios Blastares (* ?† po 1346, Solún) bol byzantský cirkevný právnik (kánonista), teológ a spisovateľ, pravoslávny duchovný a mních. 
Autor významného právneho diela "Syntagma kata stoicheion". Býva označovaný za "„poslednú významnú autoritu [pravoslávneho] kánonického práva byzantskom období“".
Život.
O jeho živote sa veľa nevie. Pôvodne bol mníchom na Athose, neskôr v solúnskom kláštore Peribleptos. 
Dielo.
 alebo aj "Syntagma Katastichion"
, v preklade Abecedná príručka, niekedy len "Alphabeticum", či "Syntagma Canonum", "Syntagma" či celým názvom "Syntagma alphabeticum rerum omium, quae in sacris divinisque canonibus comprehenduntur, elaboratum partier et compositum per minimum ex hieromonachis Matthaeum Blastarem"
Napísané bolo v roku 1335. Šlo o zbierku civilných i cirkevných zákonov (nomokánon). Dielo sa skladá z 24 častí, pričom tie sú ďalej rozdelené na kapitoly a tie na nižšie podcelky, ktoré sa zaoberajú určitou oblasťou (napr. krádeže, závety, diakoni, spravodlivosť, cirkevné procesy...). Zoradené sú v abecednom poradí. Šlo o prvý pokus zladenia sústav oboch právnych poriadkov. Ako autor signalizuje, jeho cieľom bolo zozbierať všetky zákony a interpretovať ich. Jeho komentárov je však pomenej a nerozlišoval medzi vlastnými a schóliami klasických komentátorov.. Jeho prameňmi boli mnohé právne zbierky. Z (prevažne) civilnoprávnych zbierok šlo o justiniánske Digesta, Codex Iustiniani, Baziliky a početné cisárske novely. Z cirkevnej oblasti "Nomokánon 14 titulov" či komentáre Ióanna Zónara a Theodóra Balsamóna. Zbierka bola veľmi obľúbená a za vlády Štefana Uroša IV. bola preložená do srbčiny, neskôr aj do bulharčiny (15. stor.), ruštiny (16. stor.) a novogréčtiny. Do 18. storočia bolo dielo uznávané ako štandardný výraz pravoslávneho kánonického práva. Pomohlo vytvoriť slovanskú obyčaj týkajúcu sa pravidiel procesného práva, ako aj zákony upravujúce štátnu ochranu chudobných a prenasledovaných.
Ketóza (sacharid)

Ketóza je monosacharid, ktorý obsahuje jednu ketónovú (karbonylovú) skupinu vo svojej molekule. Najjednoduchšia ketóza je dihydroxyacetón, ktorý má tri uhlíkové atómy a je jedinou ketózou bez optickej aktivity (pretože nie je chirálny). Všetky monosacharidové ketózy sú redukujúce cukry, pretože môžu tautomerizovať na aldózy cez aldolový intermediát. Výsledná aldehydová skupina môže byť oxidovaná, napríklad pri Tollensovej skúške alebo Benediktovej skúške. Ketózy viazané v glykozidoch, ako napríklad fruktózová podjednotka v sacharóze, sú neredukujúce cukry.
Príklady ketóz.
Všetky ketózy v tomto zozname sú 2-ketózy, teda majú karbonylovú skupinu na druhom uhlíku od konca:
Všetky ketózy, ktoré majú aspoň 5 uhlíkov, by teoreticky mohli mať ketónovú skupinu na treťom uhlíku, ale všetky prírodné ketózy majú ketoskupinu na druhom uhlíku. 3-Ketohexózy je možné syntetizovať, no ich syntéza je zložitá.
Chémia.
Ketózy a aldózy sa dajú chemicky odlíšiť pomocou Seliwanoffovej skúšky, počas ktorej sa vzorka zahreje s kyselinou a rezorcinolom. Test je založený na dehydratačnej reakcii, ktorá prebieha rýchlejšie u ketóz - zatiaľ čo aldózy reagujú pomaly za tvorby slaboružovej farby, ketózy reagujú rýchlo a tvoria tmavočervenú farbu. 
Ketózy môžu izomerizovať na aldózy cez Lobry-de Bruyn-van Ekensteinovu transformáciu.
Cesta III. triedy 3390 (Slovensko)

Cesta III. triedy číslo 3390 ("III/3390", staré číslo "III/547002") je cesta III. triedy na Slovensku. Spája cestu II. triedy č. 547 v košickej mestskej časti Sever s obcou Obišovce.
V okrese Košice I cestu spravuje Magistrát mesta Košice, od začiatku hranice okresu Košice-okolie už cestu spravuje Košický samosprávny kraj.
Priebeh.
Cesta začína na križovatke s cestou II. triedy č. 547 na Komenského ulici pri Štadióne Lokomotívy. Následne pokračuje pozdĺž areálu Univerzity veterinárneho lekárstva a farmácie smerom na sever kde sa do nej napája cesta III. triedy číslo 3391 smerujúca do Kavečian. Po začiatok obce Kostoľany nad Hornádom vedie popri rieke Hornád. V obci sa do nej napájajú cesty III. triedy číslo 3350 a 3352. Pred obcou Družstevná pri Hornáde prechádza ponad Hornád a napájajú sa do nej cesty III. triedy číslo 3337 a 3338. Následne cesta vedie pozdĺž železničnej trate Žilina – Košice až po obec Trebejov. Od Trebejova smeruje ku Kysaku kde sa do nej napája cesta 3353. Končí v Obišovciach kde pokračuje ako cesta 3460 dvoma smermi – na východ a sever.
Tour Les Poissons

Tour Les Poissons je mrakodrap nachádzajúci sa v štvrti La Défense mesta Courbevoie na predmestí Paríža.
Bol postavený v roku 1970 a je vysoký 129,5 m. kancelárií a panoramatických terás veže bolo v roku 2009 kompletne zrekonštruovaných parížskou architektonickou agentúrou ESPACES LIBRES.
V roku 1975 bola veža použitá ako miesto natáčania filmu "Strach nad mestom" režiséra Henriho Verneuila.
Maison de la Radio

Maison de la Radio je budova navrhnutá architektom Henrym Bernardom pre francúzsky verejnoprávny rozhlas a televíziu, slávnostne otvorená 14. decembra 1963.
Pozostáva z koruny s obvodom 700 metrov a v jej strede z veže s výškou 68 metrov. Nachádza sa v ňom 1 000 kancelárií a 63 nahrávacích štúdií, čo predstavuje dôležité miesto ekonomickej atraktivity.
10. januára 2021 budova zmenila názov a stala sa z nej "Maison de la radio et de la musique".
Cesta III. triedy 3391 (Slovensko)

Cesta III. triedy číslo 3391 ("III/3391", staré číslo "III/547003") je cesta III. triedy na Slovensku. Spája cestu III. triedy č. 3390 v košickej mestskej časti Sever s mestskou časťou Kavečany. V celom profile cestu spravuje Magistrát mesta Košice.
Priebeh.
Cesta je dlhá 5,346 km. Cesta začína na križovatke s cestou III. triedy č. 3390 pri hokejovom štadióne Crow Arena. Následne smeruje po sídlisku "Podhradová" po Kavečianskej ceste cez "Suchú dolinu". Prechádza popri turistickej ceste vedúcej k Vyhliadkovej veži Košice a Košickému hradu. Potom pokračuje priamo do mestskej časti Kavečany, kde končí pri potoku Hrubša na Gazdovskej ulici. Napájajúce sa miestne komunikácie ďalej vedú smerom k Zoologickej záhrade a DinoParku v Košiciach.
Arménska ulica (Bratislava)

Arménska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Nachádza sa vo štvrti Medzi jarkami. Pomenovaná je podľa Arménska. Názov Arménska ulica niesla aj ulica v Petržalke pred výstavbou panelového sídliska.
Snježana Kordić

Snježana Kordić (* 29. október 1964) je chorvátska jazykovedkyňa. Popri práci v syntaxi sa venuje otázkam sociolingvistiky. Kordić je medzi neodborníkmi známa z mnohých článkov kritizujúcich puristickú a preskriptívnu jazykovú politiku v Chorvátsku. Jej kniha "Jezik i nacionalizam" z roku 2010 popularizuje teóriu pluricentrických jazykov na Balkáne.
Snježana Kordić je absolventkou univerzity v Osijeku (1988). Získala titul M.Sci. v odbore lingvistika na filozofickej fakulte Záhrebskej univerzity (1992). V Záhrebe tiež získala doktorát (1993). V roku 2002 sa habilitovala na univerzite v Münsteri v odbore slavistika.
Anđel Starčević

Anđel Starčević (* 1979) je chorvátsky jazykovedec, sociolingvista a anglista. Medzi jeho vedecko-výskumné záujmy patria: chorvátsko-anglická dvojjazyčnosť, jazykové kontakty, jazykové ideológie a jazyková politika. Venuje sa výskumu vplyvu angličtiny na chorvátsky jazyk, aspektov anglického jazyka, ktoré spôsobujú Chorvátom problémy, a fenoménu purizmu v Chorvátsku. Podieľa sa na kritike preskriptívnych postojov k jazyku a jazykovej diskriminácie.
V roku 2004 získal magisterský titul z anglickej a talianskej filológie na filozofickej fakulte Záhrebskej univerzity, kde neskôr bol asistentem v oblasti výskumu a výučby anglického jazyka. V rokoch 2012–2013 bol štipendistom "Wirth Institute for Austrian and Central European Studies." Doktorát získal v roku 2014 na filozofickej fakulte Záhrebskej univerzity. Od roku 2019 je docentom v záhrebskej Katedre anglistiky.
Damir Kalogjera

Damir Kalogjera (* 27. júl 1932) je chorvátsky jazykovedec.
Vyštudoval anglickú a chorvátskú filológiu na univerzite v Záhrebe. V roku 1957 bol zamestnaný ako asistent na univerzite v Sarajeve. Od roku 1964 prednášal na Katedre Anglistiky v Záhrebe. V roku 1965 získal na tejto univerzite doktorát. Riadnym profesorom bol od roku 1982, od roku 2003 je profesor emeritus. 
Venuje sa anglistice a otázkam v oblasti syntaxe a sociolingvistiky. Vo svojom výskume sa zameral predovšetkým na anglickú gramatiku, potom sa venoval kontrastnej analýze anglického a chorvátskeho jazyka. Od 70. rokov sa viac zameriava na sociolingvistické otazky. Prispel k výskumu nárečia ostrova Korčula.
Majstrovstvá Slovenska v nohejbale mužov dvojíc

Majstrovstvá Slovenska v nohejbale mužov v kategórií dvojíc je jednorazová nohejbalová súťaž mužov na Slovensku. Organizuje ju Slovenská nohejbalová asociácia (SNA). Majstrovstvá Slovenska sa organizujú od roku 1975. Najúspešnejším klubom je NK DPMK Košice, ktorý sa majstrom Slovenska stal 23-krát.
Hradská ulica (Bratislava)

Hradská ulica ("časť cesty II/572") je najdlhšia ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa. Križuje sa spolu s 20 ulicami: Vrakunská cesta, Pod gaštanmi, Majoránová, Podpriehradná, Majerská, Šípová, Levanduľová, Priehradná, Leknová, Ráztočná, Dvojkrížna, Podunajská, Šíravská, Rajecká, Estónska, Stavbárska, Lotyšská, Železničná, Uzbecká a Vrakunská.
Konzervatórium Petra Dvorského

Konzervatórium Petra Dvorského je konzervatórium v Košiciach, mestskej časti Staré Mesto. Bolo založené 10. októbra 1951. Zriaďovateľom konzervatória je Košický samosprávny kraj.
História.
Škola vznikla 10. októbra 1951. V zmysle výnosu "Povereníctva školstva", vied a umení č. 105.056/51-V/3 bolo zriadené "Pedagogické oddelenie pre prípravu kandidátov učiteľstva hudby" pri "Hudobnej škole" v Košiciach na vtedajšej Šmeralovej ulici (dnes Poštová). Zo začiatku boli na škole otvorené tri oddelenia – klavírne, sláčikové a dychové. Prvým riaditeľom bol Ernest Husár. V roku 1952 bol otvorený odbor hra na akordeóne. V roku 1955 sa škola sa presťahovala do nových priestorov na Leninovej ulici č. 93 (dnes Hlavná). Riaditeľkou sa v tomto roku stala Irena Koreňová. Výnosom "Povereníctva kultúry" č. 7.422/1956-Ú-IV/1. z 26. marca 1956 bola od 1. apríla zriadená plnoprávna škola III. stupňa. Škola dostala názov – "Vyššia hudobná škola pre vzdelávanie učiteľov hudobných škôl". V roku 1958 sa na škole otvorili ďalšie dva odbory – spev a dirigovanie.
Dňa 1. septembra 1959 sa na základe príkazu Ministerstva školstva a kultúry zriadila "Rada Krajského národného výboru v Košiciach" pod č. 907-I/7-1959 zo dňa 1. júla 1959 vzniklo "Štátne Konzervatórium" v Košiciach. V roku 1960 sa podľa zákona č. 186/1960 Zb.z. Konzervatórium začlenilo do sústavy stredných odborných škôl, ktoré poskytujú úplné stredné a v pomaturitnom cykle vyššie odborné vzdelanie. V tom istom roku na škole začal fungovať aj dychový súbor a symfonický orchester. Riaditeľom sa v roku 1961 stal PhDr. Teodor Hirner.
V roku 1974 bolo zriadené tanečné oddelenie a odbor skladba. Dva roky na to sa stal riaditeľom PhDr. Štefan Merešš, CSc. V roku 1978 bol založený školský komorný orchester, ktorý absolvoval množstvo zahraničných turné po celej Európe. V roku 1986 sa stal riaditeľom PhDr. Matej Lengyel. Rok na to na škole vznikol "Akordeónový orchester". Rok 1990 priniesol nový učebný odbor – dirigovanie. V septembri 1999 sa konzervatórium presťahovalo z Hlavnej ulice na Timonovu č. 2 a Moyzesovu ulicu č. 44. Budova na Timonovej bola budova mestskej ľudovej školy, ktorá vznikla v roku 1891. Postavená bola Petrom Jakabom.
V roku 2001 bola Konzervatóriu Košice udelená "Cena primátora mesta Košice". V septembri 2006 prešla budova na Timonovej ulici rozsiahlou rekonštrukciou. Dňa 23. mája 2007 navštívila školu Beatrix Wilhelmina Armagard - kráľovná Holandska. V mesiacoch november a december v roku 2014, prebehla rekonštrukcia "Divadelného štúdia". 19. decembra 2017 prebehla inštalácia nového koncertného krídla značky Steinway. 1. júla 2019 sa riaditeľkou školy stala Mgr. art. Aneta Hollá, ArtD.
Od 1. septembra 2024 sa zmenil názov školy na Konzervatórium Petra Dvorského.
Študijné odbory.
Konzervatórium ponúka nasledujúce študijné odbory:
Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2021

Kvalifikácia na Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2021 je európska kontinentálna kvalifikácia vo volejbale mužov, ktorú organizuje Európska volejbalová konfederácia (CEV), o postup na Majstrovstvá Európy 2021. Zúčastňuje sa jej 26 národných družstiev, ktoré súťažia o 12 postupových miest na záverečný turnaj. Na majstrovstvá Európy postúpia víťazi skupín a 5 najlepších družstiev z druhých miest. Kvalifikácia sa odohrá kvôli pandémií koronavírusu COVID-19 turnajovým spôsobom. Kvalifikácia prebehla od 30. augusta 2020 do 16. mája 2021 .
Priamy postup.
Priamo na ME postupili družstvá hostiteľských krajín a 8 najlepších družstiev z Majstrovstviev Európy 2019:
Nasadenie družstiev.
Družstvá boli nasadzované do výkonnostných košov podľa rebčíka CEV tzv. serpentínovým spôsobom
Výsledky.
Skupina A.
Miesto konania: Zadar 
Miesto konania: Apeldoorn 
Skupina B.
Miesto konania: Hadera 
Miesto konania: Hadera 
Skupina C.
Miesto konania: Skopje 
Miesto konania: Skopje 
Skupina D.
Miesto konania: Nikózia 
Miesto konania: Nikózia 
Skupina E.
Miesto konania: Nitra
Miesto konania: Ploiești 
Skupina F.
Miesto konania: Tbilisi 
Miesto konania: Podgorica 
Skupina G.
Miesto konania: Budapešť 
Miesto konania: Matosinhos
Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2021

Majstrovstvá Európy vo volejbale mužov 2021 boli 32. majstrovstvá Európy vo volejbale mužov. Po druhý krát sa konali ME v štyroch hostiteľských štátoch v Poľsku, Česku, Estónsku a Fínsku od 1. - 19. septembra 2021. Po druhý krát sa konali ME v štyroch hostiteľských štátoch. Svoj siedmy európsky titul získali Taliani, ktorí vo finále zvíťazili nad Slovinskom. Obhajcovia titulu zo Srbska skončili štvrtý pred domácim Poľskom, ktoré obsadilo tretie miesto.
Výsledky.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Skupina C.
&lt;br&gt;
Skupina D.
&lt;br&gt;
Majstrovstvá Slovenska v nohejbale mužov trojíc

Majstrovstvá Slovenska v nohejbale mužov v kategórií trojíc je jednorazová nohejbalová súťaž mužov na Slovensku. Organizuje ju Slovenská nohejbalová asociácia (SNA). Majstrovstvá Slovenska sa organizujú od roku 1975. Najúspešnejším klubom je NK DPMK Košice, ktorý sa majstrom Slovenska stal 28-krát.
Vanish (nemecká skupina)

Vanish je nemecká power metalová hudobná skupina založená v roku 2000 v Stuttgarte.
NFL Europe

NFL Europe (predtým World League of American Football alebo skrátene WLAF) bola profesionálna liga amerického futbalu, ktorá fungovala v rokoch 1991 až 2007. Každá sezóna bola zakončená finálovým zápasom World Bowl do ktorého sa dostali dva najlepšie tímy. Svetová liga bola založená v roku 1991 na spôsob jarnej ligy. Sedem z desiatich tímov bolo založených v Severnej Amerike a ďalšie tri v Európe. Tento formát trval dve sezóny, v rokoch 19931994 bola liga zrušená.
Karol Edmund Alexy

Karol Edmund Alexy (iné zápisy mena: Karol Alexy, Karel Alexy, maď. "Alexy Károly", "Alexy Károly Ede", "Alexi Károly Ede"; * 8. február 1816, Poprad† 10. máj 1880, Viedeň) bol slovenský sochár a výtvarný pedagóg, priekopník drobnej plastiky.
Absolvoval štúdium na gymnáziu v Kežmarku, kde mu bol učiteľom Ľudovít Müller, a potom pokračoval v štúdiu na Umeleckopriemyselnej školy vo Viedni. Roku 1838 absolvoval študijnú cestu v Taliansku a v Paríži a od roku 1843 študoval v Mníchove, v Drážďanoch a v Norimbergu. Za účasť na maďarskej buržoáznej revolúcii (1848 – 1849) bol väznený v Pešti. V rokoch 1852 – 1861 žil v emigrácii v Londýne a po návrate do Uhorska v roku 1867 pôsobil ako profesor kreslenia na reálke v Pešti. Od roku 1879 žil na penzii vo Viedni.
Jeho tvorba predstavuje prechod medzi klasicizmom a romantizmom. Medzi jeho najvýznamnejšie diela patrí model anglickej kráľovnej na koni (1841), terakotový model kráľa Mateja I. Korvína (1844) či busty Ludwiga van Beethovena, Franza Schuberta, Carla Mariu von Webera, Ľudovíta Košuta a Ľudovíta Baťána.
Marián Matyáš

Ing. Marián Matyáš (* 8. september 1951, Košice) je bývalý slovenský basketbalista a basketbalový tréner. V rokoch 19931995 sa stal prvým trénerom slovenskej ženskej basketbalovej reprezentácie, s ktorou na Majstrovstvách Európy v roku 1993 získal prvú medailu pre kolektívny šport v ére samostatnosti.
Životopis.
Matyáš sa narodil v roku 1951 v Košiciach. Vyštudoval banské inžinierstvo na Vysokej škole technickej v Košiciach, v tejto profesii následne pracoval v rokoch 19791984. Od roku 1984 pôsobil ako profesionál v basketbale.
Hráčska kariéra.
Matyáš hral basketbal v rokoch 1965 až 1983 postupne za kluby VSS Košice, VŠT Košice, Inter Bratislava, Rudá hvězda Pardubice a Pokrok Krompachy. Bol juniorským reprezentantom Československa a reprezentantom Slovenska medzi dospelými.
Trénerská kariéra.
Ako tréner začal Matyáš pôsobiť najprv v rokoch 19861992 pri tíme ZŤS Košice, ktorý sa v roku 1992 zlúčil s tímom BK Lokomotíva Košice do tímu BK VSS Lokomotíva Košice. So ZŤS Košice skončil v sezóne 1990/91 na treťom a v sezóne 1991/92 na druhom mieste v kvalitnej československej lige. V roku 1993 sa stal prvým trénerom slovenskej ženskej basketbalovej reprezentácie. Reprezentáciu viedol na Majstrovstvách Európy v roku 1993 aj v roku 1995 a na Majstrovstvách sveta v roku 1994. Na ME 1993 získal s tímom bronzové medaily, na MS 1994 skončili Slovensky piate a na ME 1995 štvrté.
Následne sa vrátil ku klubovému trénerstvu, viedol postupne ženské extraligové tímy BK Slovan Bratislava (1995 – 1997), Cassovia Košice (1997 – 2001), Delta Košice (2001 – 2003) a opäť Cassovia Košice (2004/05). V rokoch 20002001 sa opäť vrátil k ženskej reprezentácii, pôsobil ako asistent trénerky na Letných olympijských hrách v roku 2000 a ako hlavný tréner na Majstrovstvách Európy v roku 2001. Jeho posledným zápasom na pozícii hlavného trénera v najvyššej súťaži bol zápas 14. mája 2005 v Poprade na lavičke Cassovie v zápase o extraligový bronz, kedy Cassovia nakoniec skončila na štvrtom mieste. Neskôr pôsobil na viacerých pozíciách v tíme Good Angels Košice a ich mládežníckej Young Angels Academy.
Osobný život.
Matyáš bol ženatý s manželkou Darinou, ktorá zomrela v auguste 2009. Ich syn Marián Matyáš mladší bol prodekanom Fakulty masmediálnej komunikácie Univerzity sv. Cyrila a Metoda v Trnave, tragicky zahynul ako 28-ročný vo februári 2007.
Lindwurmia

Lidnwurmia je rod ranného plesiosaura patriaceho k najstarším objaveným druhom, spolu s Anningasaurou môžu patriť do čeľade Rhomaleosauridae, alebo môžu byť blízkymi príbuznými tejto skupiny. Bola objavená v dnešnom Nemecku, jediný druh je Lindwurmia thiuda.
Popis.
Lindwurmia je rod pomerne malého plesiosaura, dĺžka sa pravdepodobne pohybovala okolo dvoch alebo troch metrov. Pravdepodobne žila v plytkom mori, ktoré pokrývalo veľkú časť západnej Európy. Podobne ako väčšina plesiosaurov, aj Lindwurmia sa pravdepodobne živila rybami a inými morskými živočíchmi, na čo jej dobre slúžil pretiahnutý krk. Ako väčšina primitívnych plesiosaurov, aj Lindwurmia mala krk kratší ako vyspelejšie formy, ktoré sa vyvinuli až neskôr.
Klasifikácia.
Tento plaz patrí do skupiny primitívnych plesiosaurov, ktoré mali evolučne blízko k rhmaleosauridom, z ktorých sa neskôr vyvinuli veľké mäsožravce s krátkym krkom. K najbližším príbuzným tohto druhu pravdepodobne patrili iné primitívne plesiosaury, ako napríklad Anningasaura, Bobosaurus alebo Termatosaurus. Tieto plesiosaury sa vyznačovali kratším krkom a vyskytovali sa hlavne v Európe.
Helena Bartošová-Schützová

Helena Bartošová-Schützová, rod. Bartošová (iný zápis priezviska: Blahová-Bartošová; 11. január 1905, Budapešť – 8. február 1981, Rychnov nad Kněžnou) bola česká operná speváčka (sopranistka) a hudobná pedagogička česko-maďarského pôvodu, ktorá pôsobila na Slovensku.
Štúdium spevu absolvovala v roku 1925 u Josefa Egema na Hudobnej a dramatickej akadémii v Bratislave. Pôsobila ako sólistka Opery Slovenského národného divadla v Bratislave (1924 – 1964), kde debutovala v roku 1925 v úlohe Čo-Čo-San v Pucciniho opere "Madama Butterfly". Stvárnila hlavné postavy aj v prvých slovenských operách – Elenu vo Figuš-Bystrého "Detvanovi", Svanhildu v Bellovom "Kováčovi Wielandovi" či Evu v Smatekovej "Čachtickej pani".
V rokoch 1955 – 1957 učila spev na konzervatóriu v Bratislave.
Masami Ihara

Masami Ihara (; * 17. september 1967, Šiga) je bývalý japonský futbalista.
V rokoch 1988 až 1999, Ihara odohral 122 zápasov v ktorých strelil 5 gólov za Japonské národné futbalové mužstvo. Reprezentoval Japonsko na Majstrovstvách sveta 1998. Získal ocenenie Ázijský futbalista roka 1995. Vyhral Majstrovstvá Ázie vo futbale 1992.
Masaši Nakajama

Masaši Nakajama (; * 23. september 1967, Šizuoka) je bývalý japonský futbalista.
V rokoch 1990 až 2003, Nakajama odohral 53 zápasov v ktorých strelil 21 gólov za Japonské národné futbalové mužstvo. Reprezentoval Japonsko na Majstrovstvách sveta 1998 a 2002.
Akira Narahaši

Akira Narahaši (; * 26. november 1971, Čiba) je bývalý japonský futbalista.
V rokoch 1994 až 2003, Narahaši odohral 38 zápasov za Japonské národné futbalové mužstvo. Reprezentoval Japonsko na Majstrovstvách sveta 1998.
Motohiro Jamaguči

Motohiro Jamaguči (; * 29. január 1969, Gunma) je bývalý japonský futbalista.
V rokoch 1995 až 1998, Jamaguči odohral 58 zápasov v ktorých strelil 4 góly za Japonské národné futbalové mužstvo. Reprezentoval Japonsko na Majstrovstvách sveta 1998.
Hiroaki Morišima

Hiroaki Morišima (; * 30. apríl 1972, Hirošima) je bývalý japonský futbalista.
V rokoch 1995 až 2002, Morišima odohral 64 zápasov v ktorých strelil 12 gólov za Japonské národné futbalové mužstvo. Reprezentoval Japonsko na Majstrovstvách sveta 1998 a 2002.
Naoki Soma

Naoki Soma (; * 19. júl 1971, Šizuoka) je bývalý japonský futbalista.
V rokoch 1995 až 1999, Soma odohral 58 zápasov v ktorých strelil 4 góly za Japonské národné futbalové mužstvo. Reprezentoval Japonsko na Majstrovstvách sveta 1998.
Norio Omura

Norio Omura (; * 6. september 1969, Šimane) je bývalý japonský futbalista.
V rokoch 1995 až 1998, Omura odohral 30 zápasov v ktorých strelil 4 góly za Japonské národné futbalové mužstvo. Reprezentoval Japonsko na Majstrovstvách sveta 1998.