burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Násobenie

Násobenie je jedna z oblastí zo štyroch základných operácii v aritmetike. Násobenie prirodzených čísel predstavuje ich opakované sčítanie.
"a" a "b" sa nazývajú činitele. Výsledok, „a krát b“, sa nazýva súčin.
Napríklad sa zapisuje 3 ⋅ 4 pre 4 + 4 + 4. Tento zápis sa číta „trikrát štyri“. Podľa PSP sa násobenie píše s bodkou a s vynechanými medzerami.
Namiesto 3 ⋅ 4 sa niekedy píše 3 · 4 (tzv. middle dot, ktorá však spravidla vyzerá inak ako symbol pre násobenie – dot operator alebo multiplication dot) alebo 3 × 4, niekedy sa môže znamienko vynechať úplne. Pri násobení premennou môžeme zapisovať napr. 5"x", "xy". V programovacích jazykoch sa často používa znak *.
Pri násobení viacerých čísel sa používa grécky znak formula_2:
alebo tiež
Opakované násobenie rovnakých činiteľov zvyčajne nahradzujeme umocňovaním
Inverzná operácia k násobeniu je delenie.
Pravidlá.
V algebrickom telese (napríklad formula_6 a formula_7 s operáciami násobenia a sčítania) platí:
Aritmetika

Aritmetika je disciplína matematiky, ktorá sa zaoberá opisovaním vlastností základných matematických operácií s číslami. Často sa používa ako synonymum teórie čísel.
Bežne používané základné operácie sú sčítanie, odčítanie, násobenie a delenie, ale do aritmetiky patria samozrejme aj ďalšie operácie ako počítanie s percentami, mocninami a odmocninami, exponenciálnymi a logaritmickými funkciami. Poradie týchto operácií je dané dohodou.
Základy počítania s prirodzenými, celými, racionálnymi a reálnymi číslami sa vyučujú na základnej škole.
Vaiaku

Vaiaku je obec v Tuvalu na južnom pobreží na ostrove Fongafale v atole Funafuti. 
V roku 2002 tu žilo 516 obyvateľov.&lt;br&gt;
Nachádzajú sa tu všetky administratívne budovy a jediný hotel v Tuvalu, "Vaiaku Langi Hotel".
Kampala

Kampala je hlavné mesto Ugandy. 
Nachádza sa na juhu krajiny, na severnom pobreží Viktóriinho jazera a má takmer 1,7 mil. obyvateľov. Je rozdelené na päť častí: Central, Kawempe, Makindye, Nakawa a Rubaga.
Dejiny.
Mesto založil bugandský kráľ "Mutesa I." v 60. rokoch 19. storočia na mieste, kde rád a často chodil na poľovačky. Kampala sa rýchlo stala centrom Bugandského kráľovstva a vzniklo tu niekoľko palácov, honosných budov, no i kráľovské hrobky, od roku 2001 zapísané na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Po vzniku Ugandy ako samostatnej krajiny sa stala Kampala jej hlavným mestom. Dnes sa tu nachádza parlament, najvyšší súd, univerzita, korunovačný palác, ale aj medzinárodné letisko, obchodné domy, hotely, banky či nemocnice.
Port Vila

Port Vila, Vila alebo Villa je hlavné mesto Vanuatu na ostrove Efate. Má 34 000 obyvateľov. Je tu sídlo Ekonomickej a sociálnej komisie pre Áziu a Tichomorie. V meste sa nachádza prístav a letisko.
Počas druhej svetovej vojny tu bola americká vojenská základňa.
Egon Hostovský

Egon Hostovský (* 23. apríl 1908 – † 7. máj 1973), bol český spisovateľ.
Stručný životopis.
Vyštudoval gymnázium v Náchode (1927), potom začal študovať filozofiu v Prahe, roku 1929 prešiel na univerzitu do Viedne, ale štúdium čoskoro zanechal. Roku 1930 sa vrátil do Prahy, kde pracoval v niekoľkých nakladateľstvách ako nakladateľský redaktor. V roku 1937 sa Hostovský stal úradníkom česko-slovenského ministerstva zahraničia, roku 1939 pracovne odcestoval do Bruselu, odkiaľ po okupácii Čiech a Moravy (15. marca 1939) emigroval do Paríža, po jejho dobytí do Portugalska a roku 1941 do USA, kde bol zamestnaný v New Yorku na česko-slovenskom konzuláte. Po druhej svetovej vojne sa vrátil do Česko-Slovenska, kde znova pracoval na ministerstve zahraničia. Roku 1948 odišiel do Dánska, potom do Nórska a nakoniec do USA, kde 
pracoval najprv ako učiteľ češtiny, neskôr ako novinár a redaktor rádia Slobodná Európa.
Dielo.
Jeho tvorba je ovplyvnená jeho židovským pôvodom a dvojitou emigráciou. Jeho hrdinovia zápasia so zlom, sú vinou politického vývoja nútení odísť z vlasti, hľadajú stratené istoty a korene.
Tvorbu pred prvou emigráciou ovplyvnil expresionizmus.
Agnesa Búřilová

Agnesa Búřilová, rod. "Wlachovská" (* 4. január 1943, Rožňava) je bývalá krasokorčuliarka, neskôr trénerka. Jej syn Vladimír je známy slovenský hokejista.
Aktívna činnosť.
Reprezentovala ČSSR na zimnej olympiáde 1964 v Innsbrucku, kde v súťaží párov obsadila spolu s Petrom Bartosiewiczom 9. miesto. 
Trénerská činnosť.
Po ukončení aktívnej kariéry sa venovala trénerskej profesii. Jozef Sabovčík pod jej vedením v roku 1984 získal na zimných OH v Sarajeve striebornú medailu.
Vila

Vila môže byť:
Leopold Haverl

Leopold Haverl (* 16. február 1936, Bratislava – † 5. február 2016, Bratislava) bol slovenský herec a recitátor.
V roku 1954 absolvoval štúdium herectva v Odbornom divadelnom kurze pri Štátnom konzervatóriu v Bratislave. V rokoch 19541960 bol členom Dedinského divadla, 19601965 Krajského divadla v Trnave, 19651968 Divadla poézie a od roku 1967 bol členom činohry SND v Bratislave. V divadlách vytváral charakterové a dramaticky vypäté postavy.
Od 60. rokov začal hrávať vo filmoch a najmä v televízii, ktorá mu poskytla väčší priestor (napr. "Prípad jasnovidca Hanussena" (1969), "Hájnikova žena" (1971), "Straty a nálezy" (1975), "Život bez konca" (1982). Vytvoril portréty historických osobností napr. Lenina, V. Clementisa a L. Novomeského (v seriáli "Povstalecká história" (1984).
V roku 1980 dostal titul zaslúžilý umelec.
Zomrel 5. februára 2016 po vážnych problémoch s obličkami.
Lusaka

Lusaka je hlavné mesto Zambie. 
Mesto bolo založené v roku 1905 európskymi kolonistami a od roku 1935 bolo hlavným mestom britskej kolónie Severná Rhodésia. V roku 1964 sa potom stalo hlavným mestom nezávislej Zambie.
Harare

Harare (do roku 1980 Salisbury) je hlavné mesto Zimbabwe. Na rozlohe 872 km2 žije približne 1 600 000 ľudí (v metropolitnej oblasti 2 800 000) a je tak najväčším mestom krajiny.
Charakteristika.
Centrum Harare leží v nadmorskej výške na náhornej plošine v provincii Mashonaland Central v severovýchodnej časti krajiny. Priemerná teplota v januári sa pohybuje okolo 21 °C, v júli okolo 14 °C a prší najmä na prelome roka, kedy spadne v januári priemerne 140 mm zrážok.
Mesto založila ako "Salisbury" v roku 1890 Britská juhoafrická spoločnosť a v roku 1899 bola otvorená železničná trať z mesta Beira v Mozambiku. Mestské práva mu boli udelené v roku 1935 a počas druhej svetovej vojny nastal jeho prudký rozvoj. Rapídne sa zvýšil počet obyvateľov a v rokoch 1953-1963 bolo hlavným mestom kolónie Rodézia, od 1965 štátu Rodézia a od 18. apríla 1980 Zimbabwe. O dva roky neskôr sa mesto premenovalo na Harare, podľa pôvodného názvu mesta Chitungwiza a jeho pôvod sa odvodzuje od mena náčelníka Neharaweho.
Harare je dnes moderné a veľmi čisté mesto s výškovými budovami a ulicami, lemovanými zeleňou. Nachádza sa tu bulvár "Samora Machel avenue", katedrály rímsko-katolíckej a anglikánskej cirkvi, múzeum, Knižnica kráľovny Viktórie, Zimbabwianska národná galéria a Národný archív.
Dili

Dili (zriedkavo "Díli") je hlavné a najväčšie mesto Východného Timoru. Má 59 069 obyvateľov, s aglomeráciou okolo 163-tisíc (2006).
Leží na severnom pobreží ostrova Timor. Nachádza sa tu "Univerzita Východného Timoru" a medzinárodné letisko.
Dejiny.
Dili bolo osídlené portugalskými osadníkmi v roku 1520 a v roku 1596 sa stalo hlavným mestom Portugalského Timoru. Počas 2. svetovej vojny bolo mesto okupované japonskými vojakmi od februára 1942 až do jej konca v roku 1945. 28. novembra 1975 sa Dili stalo hlavným mestom novo vzniknutého štátu Východný Timor, ale 7. decembra mesto obsadila Indonézia a 17. júla 1976 anektovala Východný Timor ako svoju 27. provinciu s centrom práve v Dili. 20. mája 2002 bol pod dohľadom OSN obnovený štát Východný Timor a Dili sa tak znova stalo hlavným mestom nezávislého štátu. V máji 2006 zasiahli mesto nepokoje, ktoré v meste napáchali značné škody. Vyústili až do evakuácie cudzích štátnych príslušníkov, ktorí sa práve nachádzali v Dili, a k zahraničnej intervencii a následnému znovunastoleniu poriadku.
Ekonomika.
Dili je komerčným centrom a najvýznamnejším prístavom v krajine. Hlavnými hospodárskymi odvetviami sú výroba keramiky, mydla a parfumov a spracovávanie kávy.
Irma Krmešská

Irma Krmešská (* 1. máj 1903, Modra† 2. júl 1975, Bratislava) bola slovenská pedagogička a autorka učebníc.
Životopis.
Narodila sa v Modre vo vinohradníckej rodine. Do roku 1923 študovala na učiteľskom ústave v Modre. Učiteľskú skúšku spôsobilosti absolvovala v roku 1926. Následne pôsobila ako učiteľka na ľudových a meštianskych školách v Modre, Prešove a od roku 1929 v Bratislave.
Autorka učebnice nemčiny "Deutsch für unsere Kinder 1-3" (Liptovský Mikuláš, 1941-1942) a spoluautorka (spolu s Jánom Dianovským) učebníc ruštiny "Ruský jazyk : pokusné učebné texty pre 5. ročník všeobecnovzdelávacích škola 1-2" (Bratislava 1957) a "Ruský jazyk pre 5. ročník ZDŠ" (Bratislava 1963).
Písala odborné články do časopisov "Učiteľské noviny" a "Psychológia".
Triviálny názov

Triviálny názov je názov chemickej zlúčeniny, ktorý sa používa v bežnom živote, v obchode alebo v literatúre. Na rozdiel od systematického názvu nemá žiadny vzťah ku štruktúre či zloženiu zlúčeniny, ktorú popisuje. Systematický názov, ktorý je v ideálnom prípade kombináciou jazykových a grafických prostriedkov, v maximálnej miere odráža chemickú štruktúru danej zlúčeniny.
Triviálne mená sú väčšinou veľmi staré. Ich vek súvisí s časom používania danej zlúčeniny ľuďmi. U mnohých triviálnych mien nie sme schopní zistiť pôvod, mnohé však pochádzajú od alchymistov.
Niektoré pôvodné triviálne názvy sa stali súčasťou chemického názvoslovia. Typickým príkladom sú názvy nižších alifatických uhľovodíkov (metán, etán, propán a bután) alebo jednoduchých aromatických uhľovodíkov (benzén, naftalén). U všeobecne známych zlúčenín, hlavne v prípadoch, kedy systematický názov je príliš zložitý, sa aj v odbornej literatúre používa triviálny názov (alifatické kyseliny, aromatické uhľovodíky, viacsýtne alkoholy). Použitie triviálnych názvov je tiež veľmi rozšírené u látok prírodného pôvodu, izolovaných z rastlín a živočíchov (napríklad aminokyseliny, steroidy, terpény, sacharidy a iné).
Stanislav Šmatlák

PhDr. Stanislav Šmatlák, DrSc. (pseudonym: "Stanislav Kostka") (* 28. november 1925, Oslany – † 5. august 2008, Bratislava) bol slovenský literárny historik, teoretik a kritik. Autor základných diel o dejinách slovenskej literatúry a literárnych monografií.
Životopis.
Študoval na gymnáziách v Prievidzi, Zlatých Moravciach a v Banskej Bystrici, kde roku 1944 maturoval, v roku 19441949 študoval filozofiu a slovenčinu na Filozofickej fakulte Slovenskej univerzity v Bratislave. Už ako študent redaktor vydavat. SAVU, neskôr odborný asistent Literárnovedného ústavu SAV a po skončení školy jeho vedeckým pracovníkom, redaktor vydavat. "Smena" (19521953), "Slovenských pohľadov" (19601963). Vo svojej práci sa zameral na metodologické problémy literárnej vedy, štúdie o diele a živote slovenských spisovateľov a básnikov (Červeň, Hviezdoslav, Švantner), popularizačné práce. Edične pripravil množstvo vedeckých zborníkov a výbery z tvorby slovenských spisovateľov a kritikov (F. Kráľ, I. Krasko, M. Rúfus , M. Válek atď.). Súbežne sa venoval problematike vzniku a vývinu nadrealizmu a poézie pre deti. Aktuálne problémy slovenskej literatúry nastolil spoločne s Jánom Števčekom v publikácii "Literárne rozhovory". Napísal súbor úvah, štúdií a esejí o slovenskej poézii. Po spoluautorskej účasti na 3. a 4. zväzku "Dejín slovenskej literatúry" (1967, 1975) napísal syntetizujúce "Dejiny slovenskej literatúry od stredoveku po súčasnosť" (1988).
Gorgonea Tertia

Gorgonea Tertia alebo "ró Persei" (ρ Per) je hviezda v súhvezdí Perzeus.
ρ Persei je veľmi jasná polopravidelná premenná hviezda, spektrálnej triedy M4II. Jasnosť mení v intervale 3,20m až 3,27m v perióde 33 dní. Nachádza sa vo vzdialenosti 408 svetelných rokov.
Ándhrapradéš

Ándhrapradéš (po telugsky ఆంధ్ర ప్రదేశ్ - Ándhra Pradéš, po hindsky "Ándhra Pradéš", po anglicky "Andhra Pradesh") je jeden zo štátov Indie. V roku 2014 bolo jeho územie podstatne zmenšené, pretože od neho bol odčlenený novo vytvorený štát Telangána.
Charakteristika v územnom rozsahu platnom do roku 2014.
Rozlohou 275 045 km² bol štvrtým a počtom obyvateľov 76 210 007 piatym najväčším štátom Indie. Na severe bol ohraničený štátmi Maháraštra, Čhattísgarh a Urísa, na juhu Tamilnádu, západe Karnátaka a na východe Bengálskym zálivom. 
Až 77 % z celkovej poľnohospodárskej žatvy tvorila ryža. V roku 2006 sa v tomto štáte vyprodukovalo 17,796 milióna ton ryže.
Zem nikoho (film)

Zem nikoho je koprodukčný film debutujúceho režiséra Danisa Tanovića z roku 2001.
Príbeh jedného dňa sa odohráva v roku 1993 v zákope uprostred frontovej línie medzi srbskými a bosnianskymi vojakmi. Komorná tragikomická snímka odhaľuje nezmyselnosť bratovražedného boja na Balkáne a absurditu vojny vo svojej podstate. Zároveň ironizuje účasť médií na zobrazovaní vojnových udalostí v priamom prenose a neschopnosť medzinárodných mierových síl. 
Obsadenie.
Branko Djurić 
Rene Bitorajac 
Filip Šovagović 
Georges Siatidis
Serge-Henri Valcke
Sacha Kremer
Alain Eloy
Mustafa Nadarević
Bogdan Diklić
Katrin Cartlidge 
Simon Callow
Tanja Ribić
Grafias

Grafias alebo "ksí Scorpii" (ξ Sco/ξ Scorpii) je hviezdny systém v súhvezdí Škorpión.
Grumium

Grumium alebo "ksí Draconis" (ξ Dra / ξ Draconis) je hviezda v súhvezdí Drak.
Cape Canaveral

Cape Canaveral (doslova: "Mys Canaveral"; ; v rokoch 1963 až 1973 známy pod oficiálnym názvom Cape Kennedy) je pobrežný pás a mys v strede východného pobrežia Floridy v USA.
Nachádza sa na ňom vesmírna raketová základňa. Oficiálny názov komplexu je Eastern Range. Delí sa na dve časti. Na juhu je Cape Canaveral Space Force Station, ktorá patrí vesmírnym silám. Štartujú odtadiaľ rakety Atlas, Delta a Titan. Sú tu tiež štartovacie rampy z čias programov Mercury a Gemini. Severnejšie sa nachádza Kennedyho vesmírne stredisko ("Kennedy Space Center"), ktoré patrí NASA. Nachádzajú sa tu dve štartovacie rampy – 39A a 39B. Z nich štartovali rakety Saturn V k Mesiacu (program Apollo) a tiež raketoplány (program Space Shuttle). Neďaleko sa nachádza montážna hala Vehicle Assembly Building (VAB).
HD 13189

HD 13189 je oranžový obor spektrálneho typu K v súhvezdí Trojuholník.
HD 13189 b je exoplanéta (alebo hnedý trpaslík), ktorá bola objavená pri HD 13189 v roku 2005.
Al Kalb al Rai

Al Kalb al Rai alebo "ró2 Cephei" (ρ2 Cep / ρ2 Cephei) je hviezda v súhvezdí Cefeus.
Azelfafage

Azelfafage (arab. zilf al-faras – konské kopyto) alebo pí1 Cygni (π1 Cyg / π1 Cygni) je hviezda v súhvezdí Labuť zdanl. jasnosti 4,67m, spektrálneho typu B3. Vzdialenosť od Zeme je približne 1700 ly.
Návrat Jána Petru

Návrat Jána Petru (angl. "Return of Ján Petro") je slovenský film natočený na motívy románu Emila Dzvoníka "Dukáty v naftalíne". 
Príbeh o mužovi, ktorý sa po 14 rokoch strávených vo väzení vracia domov. Cíti sa však osamotený v dedine ale aj vo svojej rodine.
Arrakis

Arrakis (arab. الراقِس ar-rāqiṣ – tanečník) alebo mí Draconis (μ Dra / μ Draconis) je dvojhviezda v súhvezdí Drak.
Nachádza sa pri Hlave Draka. Skladá sa z dvoch zložiek, ktorých vzájomnú obežnú dobu nemožno presne určiť, je to 600 – 1000 rokov. Koncom 20. storočia boli obe hviezdy vzdialené asi 1,9″. Za priaznivých podmienok by sa mal dať tento pár rozlíšiť už ďalekohľad s priemerom objektívu 6 cm.
Alzir

Alzir alebo Alzirr alebo "ksí Geminorum" (ξ Gem / ξ Geminorum) je premenná hviezda v súhvezdi Blíženci. Mení svoju jasnosť v rozsahu 3,6 až 4,2 magnitúd s periódou 10,15 dňa. Je to premenná hviezda typu delta Cephei (cefeida), pričom zmeny jasnosti sprevádzajú zmeny spektrálneho typu od F7 po G3.
Alkalurops

Alkalurops alebo "mí Boötis" (μ Boo / μ Boötis) je hviezda v súhvezdí Pastier.
Alkurah

Alkurah alebo "ksí Cephei" (ξ Cep / ξ Cephei) je hviezda v súhvezdí Cefeus.
Alshat

Alshat alebo "ný Capricorni" je hviezda s jasnosťou 4,8 magnitúd v súhvezdí Kozorožec. Zaraďuje sa medzi modrobiele podobry. Nachádza sa vo vzdialenosti 272 svetelných rokov od nás.
Alathfar

Alathfar alebo "mí Lyrae" (μ Lyr / μ Lyrae) je hviezda v súhvezdí Lýra.
Albaldah

Albaldah alebo "pí Sagittarii" (π Sgr / π Sagittarii) je hviezda v súhvezdí Strelec. Jej teplota dosahuje 6 670 K. Má dvoch veľmi tesných sprievodcov.
Alula Australis

Alula Australis (arab. al-watba al-'úlā – prvý skok gazely; lat. australis – južný) alebo "Xi Ursae Majoris" (ξ UMa/ξ Ursae Majoris) je hviezdny systém v súhvezdí Veľká medvedica. Je to štvorhviezda celkovej zdanlivej jasnosti 3,79m. V sústave obiehajú okolo spoločného ťažiska dve spektroskopické dvojhviezdy zdanlivej jasnosti 4,32m a 4,84m, spektrálneho typu G0, triedy svietivosti V, s povrchovou teplotou 6 000 K, vzdialené od seba 20,17 AU, s periódou 59,74 roka. Hviezdy v jasnejšej dvojhviezde majú periódu obehu 669,15 dní, v menej jasnej 4 dni. Ich odstup sa od roku 1992, kedy dosiahol minimum, opäť zväčšuje. Obe zložky sú zlatožltej farby, preto sa občas nazývajú aj „nebeské diamanty“.
Sústava je vzdialená od Zeme približne podľa starších údajov približne 27,3 ly, podľa novších 29 ly.
Alula Borealis

Alula Borealis (arab. al-watba al-'úlā – prvý skok gazely; lat. borealis – severný) alebo Nu Ursae Majoris (ν UMa/ν Ursae Majoris) je dvojhviezda v súhvezdí Veľká medvedica zdanlivej jasnosti 3,49m. Hlavná zložka sústavy má zdanlivú jasnosť 3,71m, patrí do spektrálneho typu K3, do triedy svietivosti III, povrchová teplota dosahuje 3 800 K. Jej sprievodca, hviezda zdanlivej jasnosti 10,1m, je na oblohe vzdialený od nej 7,2". Vzdialenosť od Zeme je približne 420 ly.
Skleníková Venuša

Skleníková Venuša (angl. "Hothouse Venus") je slovenský film natočený na motívy rovnomenného románu Antona Baláža. 
Príbeh mladého vedca, ktorý sa rozhodol pomôcť rodnému podhorskému kraju zničenému chemickou továrňou.
Nosné rakety Spojených štátov

Prvou nosnou raketou Spojených štátov sa mala stať raketa Vanguard. Avšak po sérii neúspešných štartov ju predbehla raketa Juno I postavená na základe prieskumnej rakety Jupiter-C. 
V Spojených štátoch v 50. rokoch 20. storočia prebiehali tri paralelné vývoje a skúšky rakiet.
Atlas.
Pôvodne taktická balistická raketa z ktorej sa vyvinula veľmi úspešná nosná raketa, ktorá sa používa do dnes.
Delta.
Štandardná ľahšia nosná raketa USA. Vznikla zdokonalením rakety Thor. Je to veľmi úspešná a obľúbená raketa, ktorá sa dodnes používa. Existuje veľa druhov tejto rakety: Delta DM 19, A, B, C, C-1, D, D, E, E-1, G, J, L, M, M-6, N, N-6, 900, 1000, 2000, 3000, 2, 6925, 7925, 3, 4.
Juno I.
Historická štvorstupňová raketa. Vyniesla na obežnú dráhu prvú americkú družicu Explorer 1.
Redstone.
Historická raketa, vynášala lode Mercury na suborbitálne lety.
Saturn.
Superraketa, používaná v programe Apollo. Mala štyri modifikácie: Saturn I, Saturn II Saturn IB a Saturn V. Prvé dve slúzili na skúšky, tretia vyniesla Američanov na Mesiac.
Scout.
Štvorstupňová raketa, slúžila na vynášanie ľahších družíc. Dnes sa už nepoužíva.
Thor.
Prvá spoľahlivejšia raketa USA. Existujú rôzne modifikácie tejto rakety: Thor Able (nosnosť 130 kg), Thor Ablestar (nosnosť 230 kg), Thor Agena (nosnosť 770 kg), Thorad Agena, Thor Burner, Thor Delta (predchodza rakiet Delta). Dnes sa už nepoužíva.
Titan.
Raketa na vynášanie ťažších nákladov. V šesťdesiatych rokoch slúžila v Programe Gemini. Modifikácie: Titan 2 (Gemini), 3A, 3B, 3C, 3D, 3E Centaur, 34D, 4, 4B, 4e. Dnes sa už nepoužíva.
Vanguard.
Historická trojstupňová raketa. Málo spoľahlivá, z jedenástich pokusov boli tri úspešné. Spolu z raketou Juno patrila medzi prvé americké rakety.
Progress (kozmická loď)

Progress () je ruská nepilotovaná nákladná kozmická loď. Slúži na dopĺňanie zásob vo vesmírnej stanici ISS a v minulosti aj v staniciach Mir a Saľut. Výrobcom a prevádzkovateľom je NPO Energija &lt;НПО Энергия&gt; (teraz RKK Energija im. S. P. Koroľova), Kaliningrad (teraz Koroľov), Moskovskaja obl., RSFSR (SSSR). 
Konštrukcia.
Kozmické lode typu Progress s celkovou dĺžkou , maximálnym priemerom a vzletovou hmotnosťou od 7 020 do (vrátane nákladu) tvoria tri časti:
Sekcia GO je oválneho tvaru s priemerom , dĺžkou vrátane stykovacieho zariadenia a s vnútorným hermetizovaným priestorom slúži na uloženie kusového nákladu, dopravovaného na kozmickú stanicu. V prednej časti sa nachádza prielez uzavretý hermetickým poklopom a zakončený aktívnym stykovacím zariadením. Na obvode príruby sú umiestnené spojky na prepojení potrubí pre prečerpávanie paliva a okysličovadla, vzduchu pre klimatizačné systémy stanice a elektrické konektory. V nehermetizovanej sekcii OKD tvaru zrezaného kužeľa s maximálnym priemerom a dĺžkou sú umiestnené dve nádrže s palivom, dve nádrže s okysličovadlom, tlakové fľaše s dusíkom a so vzduchom. Sekcia PAO je valcového tvaru s maximálnym priemerom a dĺžkou Vo svojej hermetizovanej časti s priemerom a dĺžkou nesie riadiace, navigačné a telekomunikačné systémy. V prechodovej časti medzi PAO a OKD je umiestnených 10 manévrovacích motorčekov. V zadnej časti je umiestnený hlavný korekčný motor s ťahom 3,1 kN, ďalšie 4 manévrovacie motorčeky a 10 trysiek systému orientácie spolu s nádržami kvapalných pohonných látok. Všetky motory pracujú s hypergolickými kvapalnými pohonnými látkami (asymetrický dimethylhydrazín a oxid dusičitý). Na vonkajšom plášti PAO je umiestnený radiátor termoregulačného systému. 
Celková nosnosť nákladnej lode je od 2 300 do (kusový náklad v sekcii GO, pohonné látky pre stanici a plyny pre klimatizačný systém stanice). 
Motory nákladnej lode sa zvyčajne využívajú tiež na korekciu obežnej dráhy stanice. Po splnení všetkých úloh je nákladná loď naplnená odpadkami a vecami určenými na likvidáciu, odpojí sa od stanice a je navedená do atmosféry Zeme nad južnými oblasťami Pacifiku, kde zhorí a jej zvyšky bez nebezpečenstva dopadnú na hladinu oceánu. 
Kozmická loď Progress je vynášaná do vesmíru rôznymi variantmi nosných rakiet typu Sojuz. Loď je schopná samostatného letu približne týždeň. Po spojení s kozmickou stanicou v zakonzervovanom stave má životnosť 3 mesiace. 
Tento typ nákladných kozmických lodí bol odvodený z pilotovanej transportnej lode typu Sojuz, na rozdiel od Sojuzu však nie je schopný bezpečne pristáť na Zemi.
Varianty.
Kozmická loď Progress bola postupne zdokonaľovaná a stavaná v rôznych sériách, ktoré boli označované ako:
Najstarší variant (Progress) bol používaný na zásobovanie sovietskych kozmických staníc Saľut 6 a Saľut 7 a spoločne s Progressom M tiež na zaisťovanie prevádzky stanice Mir. V súčasnosti sa používa verzia Progress MS na zásobovanie Medzinárodnej vesmírnej stanice.
NP-úplný problém

NP-úplný problém je taký problém, ktorý patrí do triedy NP (je vypočítateľný v nedeterministickom polynomiálnom čase) a ľubovoľný iný problém z triedy NP je naň polynomiálne redukovateľný (tzn. je NP-ťažký). NP-úplné problémy v istom zmysle reprezentujú tie najťažšie problémy spomedzi triedy NP. Pokiaľ by niekto našiel deterministický polynomiálny algoritmus pre jeden NP-úplný problém, vďaka existujúcej redukcii by boli všetky problémy z triedy NP riešiteľné v deterministickom polynomiálnom čase (P=NP).
Častou chybou je interpretácia skratky NP v názve NP-úplný ako nepolynomiálny (ang. non-polynomial), t. j., neriešiteľný v deterministickom polynomiálnom čase. Aj keď sa väčšina odborníkov prikláňa k názoru, že neexistuje deterministický polynomiálny algoritmus pre žiadny NP-úplný problém, toto nebolo nikdy dokázané. Tiež treba dodať, že trieda NP obsahuje všetky problémy ktoré sú riešiteľné v deterministickom polynomiálnom čase.
NP-úplné problémy sú tiež charakteristické tým, že správnosť ich riešenia môže byť overená rýchlo (v deterministickom polynomiálnom čase), ale
nie je známa efektívna cesta pre nájdenie riešenia. To znamená, že čas potrebný na riešenie NP-úplného problému rastie asymptoticky rýchlejšie ako polynomiálne (obvykle exponenciálne) vzhľadom na veľkosť zadania (inštancie) problému. Dôsledkom je, že čas potrebný na riešenie aj stredne veľkých inštancií NP-úplných problémov ľahko dosahuje bilióny alebo trilióny rokov pri použití akéhokoľvek množstva dnes dostupného výpočtového výkonu. Aj preto je otázka, či je možné riešiť NP-úplné problémy efektívne jednou z centrálnych otázok počítačovej vedy dneška.
Muhlifain

Muhlifain alebo "gama Centauri" (γ Cen / γ Centauri) je hviezda v súhvezdí Kentaur.
Teleso

Teleso môže byť:
Eta Aquilae

Eta Aquilae (η Aql/η Aquilae) je premenná hviezda v súhvezdí Orol, najjasnejšia cefeida na oblohe. V obrazci tvorí východné krídlo Orla. 
Leží takmer 8° južne od hviezdy Altair. Svoju jasnosť mení pravidelne od 3,5 (3,6) do 4,4 magnitúdy v perióde 1 týždeň (presnejšie 7,18 dňa). Tieto zmeny možno ľahko pozorovať voľným okom porovnávaním s jasnosťou okolitých hviezd. Jej polomer je 50 – 60-krát väčší ako polomer Slnka a svietivosť 3 000-krát väčšia ako slnečná svietivosť. Je od nás vzdialená 900 svetelných rokov, podľa iných zdrojov až 1 000 svetelných rokov.
R Coronae Borealis

R Coronae Borealis je žltý nadobor v súhvezdí Severná koruna a prototyp osobitnej skupiny premenných hviezd nazývaných podľa nej. Zmeny jej jasnosti nastávajú preto, že R CrB občas vyvrhne obrovský mrak plynu bohatý na uhlík, ktorý hviezdu dočasne zatieni. Intervaly zmien sú nepravidelné.
Daman a Diú

Daman a Diú (iné názvy: Daman a Díu, Damán a Díjú; po hindsky दमन और दीव, po anglicky "Daman and Diu") bolo do roku 2020 zväzové teritórium Indie. Dnes je súčasťou zväzového teritória Dádra a Nagar Havelí a Daman a Diú. 
Historicky bolo územie tohto zväzového teritória spolu s Goou súčasť portugalskej kolónie Portugalská India. Po obsadení Portugalskej Indie v roku 1961 indickým vojskom boli Daman a Diú od roku 1962 pod vládou tzv. administrátora, vymenúvaného ústrednou indickou federálnou vládou v Dillí (zatiaľ čo Goa sa v roku 1987 stala jedným zo štátov Indie). Hlavným mestom oboch okresov je mesto Daman. Hovoreným jazykom je najmä gudžarátčina (a ako v celej Indii aj angličtina), po portugalsky dnes hovorí iba malá časť obyvateľov (5 – 10 percent).
Daman.
Okres Daman (resp. predtým po portugalsky Damão) leží na južnom cípe federálneho indického štátu Gudžarát na pobreží Arabského mora (Indický oceán). Meno Daman zrejme pochádza z mena rieky, ktorá tu preteká Damanganga (iný názov: Daman Ganga).
Minulosť Damanu je tesne spojená s dejinami okolitých území, najmä s dejinami štátu Gudžarát. Začiatkom 16. storočia prenikajú na západné pobrežie Indie Portugalci a zakladajú kolóniu Portugalská India, ku ktorej Daman patril od roku 1588. 
Daman má rozlohu 72 km². V hospodárstve hrá úlohu iba poľnohospodárstvo a rybolov. Väčšinu obyvateľstva tvoria hindovia, žijú tu tiež aj malé menšiny moslimov a kresťanov. Hovorovým jazykom je gudžarátčina. 
Diú.
Diú patril (rovnako ako Daman) od roku 1535 do roku 1961 k portugalskej kolónií Portugalská India. Okres Diú je ostrov a malé územie na južnom pobreží indického štátu Gudžarát, obe časti sú spolu spojené mostom. Diú má rozlohu 40 km², ostrov sám meria 11 × 3 km. Meno pochádza zo sanskritského výrazu "dvipa" („ostrov“).
Eratostenovo sito

Eratostenovo sito je jednoduchý algoritmus pre nájdenie všetkých prvočísel menších ako zadaná horná hranica. Algoritmus je pomenovaný po gréckom matematikovi Eratostenovi, ktorý žil v rokoch 276 – 194 pred Kr.
Algoritmus funguje na postupnom „presievaní“ zoznamu čísel – na začiatku zoznam obsahuje všetky čísla v danom rozsahu (2, 3, 4, …, zadané maximum). Potom sa opakovane prvé číslo zo zoznamu vyberie, toto číslo je prvočíslom; zo zoznamu sa potom odstránia všetky násobky tohto čísla (to sú zložené čísla). Tak sa pokračuje až dovtedy, kým sa zo zoznamu neodstráni posledné číslo (alebo dovtedy, keď je ako prvočíslo označené číslo vyššie ako odmocnina najvyššieho čísla – v tomto prípade všetky zostávajúce čísla v zozname sú určite prvočísla).
Príklad.
Pre nájdenie prvočísel medzi prvými 20 číslami :
Krok 1: Zoznam obsahuje všetky čísla v rozsahu 2–20:
Krok 2: Odoberieme prvé číslo zo zoznamu a označíme ho ako prvočíslo:
Krok 3: Odoberieme zo zoznamu všetky násobky práve odobratého prvočísla:
Krok 4: Pokračujeme opäť bodom 2, pokiaľ ostávajú nejaké čísla :
Výsledný zoznam prvočísel v rozsahu 2–20: 2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19.
Príklad (Inak).
Ak máme vyhľadať napríklad všetky prvočísla menšie ako prirodzené číslo "n" = 30, napíšeme si (na papier) čísla od 2 do 30 (číslo 1 nie je prvočíslo!), zakrúžkujeme číslo 2 a vyškrtáme všetky jeho násobky. Potom zakrúžkujeme ďalšie najmenšie nevyškrtnúte číslo, čiže 3, a vyškrtáme všetky jeho násobky. To isté spravíme aj s číslami 5 a 7. Zakrúžkované čísla sú prvočísla.
Spravodajská služba

Spravodajská služba je zvláštny štátny orgán, ktorý utajeným spôsobom získava také informácie pre najvyššie štátne orgány, či napríklad políciu, ktoré nemožno získať iným spôsobom. Často tiež informácie analyzuje, rozširuje a venuje sa špionáži a kontrašpionáži. Patrí medzi tajné služby. 
Stupeň utajenia jednotlivých spravodajských služieb je rôzny. Spravidla sa utajujú pracovné metódy, používaná technika, pracovníci, u niektorých služieb aj rozpočet, sídlo a podobne. Niekedy sa utajuje aj fakt, že daná služba vôbec existuje – napr. v Spojenom kráľovstve legálne rozviedka neexistuje, hoci je jej existencia všeobecne známa. 
Spravodajské služby na Slovensku.
V januári 2013 sa Vojenská spravodajská služba (VSS) a Vojenské obranné spravodajstvo (VOS) zlúčili so spojenej služby pod názvom Vojenské spravodajstvo.
Koordinácia.
Na Slovensku činnosť jednotlivých spravodajských služieb koordinuje Výbor Bezpečnostnej rady Slovenskej republiky pre koordináciu spravodajských služieb (Bezpečnostná rada SR bola zriadená roku 2002). Činnosť SIS kontroluje Osobitný kontrolný výbor Národnej rady Slovenskej republiky na kontrolu činnosti SIS. Je stálym pracovným orgánom bezpečnostnej rady pre koordináciu plánovania opatrení zameraných na zabezpečenie činnosti štátnych orgánov a špeciálnych služieb, ktoré plnia úlohy podľa osobitných predpisov. Predsedom výboru je predseda bezpečnostnej rady. Podpredsedom výboru je podpredseda Bezpečnostnej rady. Členovia výboru sú: minister zahraničných vecí Slovenskej republiky, minister obrany Slovenskej republiky, minister vnútra Slovenskej republiky, riaditeľ Slovenskej informačnej služby, riaditeľ Vojenského obranného spravodajstva, riaditeľ Vojenskej spravodajskej služby, prezident Policajného zboru a riaditeľ Národného bezpečnostného úradu.
Rozviedka a kontrarozviedka.
Termíny rozviedka a kontrarozviedka sa už dnes na Slovensku oficiálne nepoužívajú a ide len o neformálne označenia:
Ribonukleová kyselina

Ribonukleová kyselina alebo kyselina ribonukleová (slovenská skratka RNA alebo RNK; anglická skratka je "RNA" a pochádza z angl. názvu "ribonucleic acid") je nukleová kyselina tvorená jedným vláknom kovalentne naviazaných ribonukleotidov. Je biochemicky odlíšiteľná od DNA vďaka prítomnosti dodatočnej hydroxylovej skupiny pripojenej ku každej pentózovej molekule reťazca a prítomnosti uracilu (U) namiesto tymínu (T). Jednou z hlavných funkcií RNA je okopírovať genetickú informáciu z DNA (transkripcia) a fyzicky ju preniesť na miesto, kde dôjde k jej preloženiu (translácia) na výsledný proteín (priamo túto funkciu plní iba jedna trieda RNA, mediátorová RNA (mRNA).
Chemická štruktúra.
RNA tvoria štyri rozdielne bázy: adenín, guanín, cytozín a uracil. Prvé tri sú totožné s tými, ktoré sa nachádzajú v DNA, ale uracil v RNA nahrádza tymín v jeho komplementárnej funkcii k adenínu. Zdôvodnenie, prečo sa uracil nachádza v RNA môže byť v tom, že je energeticky menej nákladný, a to aj napriek tomu, že ľahko dochádza k jeho degenerácii na cytozín.
Porovnanie s DNA.
RNA má v princípe rovnakú štruktúru ako DNA. Podobným spôsobom je vlákno RNA zložené z nukleotidov. Rozdielom je však prítomnosť hydroxylových skupín, ktoré sú pripojené na druhý uhlík pentózového cyklu (ribóza). DNA má v tejto pozícii iba jeden atóm vodíka (deoxyribóza). Hydroxylová skupina robí RNA menej stabilnou ako DNA.
DNA vytvára dlhú dvojitú špirálu (helix), zloženú z dvoch komplementárnych vlákien. RNA vytvára relatívne kratšie jednovláknové reťazce. V niektorých prípadoch má komplementarita dvoch molekúl RNA aj fyziologickú funkciu (RNAi).
Vznik.
RNA vzniká na jednom z dvoch vlákien DNA v procese, ktorý sa nazýva transkripcia. Prepisovaný reťazec sa nazýva matrica. Aby sa DNA mohla prepísať do RNA, musí byť najprv jej dvojzávitnica rozdelená a vodíkové väzby medzi purínovými a pyrimidínovými bázami prerušené. Na samotnej transkripcii sa podieľa enzým nazývaný RNA-polymeráza. Tá na základe princípu komplementarity pridáva na novovznikajúce vlákno RNA ribonukleotidy, ktoré vzájomne spája fosfodiesterovou väzbou. Reťazec RNA sa postupne predlžuje v smere 5´ → 3´. Pri raste sa RNA postupne oddeľuje od matrice a v mieste oddelenia sa obnovuje dvojvláknová štruktúra DNA. 
Typy RNA.
Typy RNA:
Progress

Progress môže byť:
V838 Monocerotis

V838 Monocerotis je hviezda v súhvezdí Jednorožec, jedna z najväčších známych hviezd. Objavená bola 6. januára 2002 istým amatérskym astronómom. Dnes je považovaná za jednu z najzaujímavejších premenných hviezd.
Jej presná povaha zatiaľ nie je jasná. Pôvodne sa predpokladalo, že ide o novu. Dnes sa astronómovia nazdávajú, že jej nedávny vývoj ju odklonil z hlavnej postupnosti a stáva sa z nej červený nadobor. Dovtedy sa však predpokladalo, že táto fáza trvá stoky až tisíce rokov, ale v prípade V 838 Monocerotis prebehla za niekoľko mesiacov. Môže tiež ísť o celkom nový druh eruptívnej premennej hviezdy. Hypotézy o príčine jej premennosti sú veľmi rôzne, niektoré naznačujú, že je súčasťou dvojhviezdy. 
Prvé vzplanutie hviezdy bolo pozorované v januári 2002 a zopakovalo sa o niekoľko mesiacov neskôr, pričom jej jasnosť stúpla z 11. – 12. magnitúdy na 6,5 v priebehu jediného dňa. Bolo to približne deväťtisícnásobné zjasnenie. V 838 Monocerotis sa vtedy dočasne stala najjasnejšou hviezdou v Galaxii. Svetelné echá zo vzplanutí presvetlili priezračné obálky vyvrhnutého materiálu a v ich strede sa nachádza žiarivo červená hviezda spektrálneho typu K. Obálky boli vyvrhnuté hviezdou v minulosti, ale až do vzplanutí zostávali neviditeľné. Najväčšia obálka má priemer asi 6 svetelných rokov. Okrem toho odhodila hviezda počas vzplanutí aj časť vlastnej hmoty. V marci 2002 hviezda opäť zjasnela z magnitúdy 9 na 7,5 v priebehu niekoľkých dní. V súčasnosti má hviezda magnitúdu okolo 10 a je od nás vzdialená 20 000 svetelných rokov.
Žlčník

Žlčník alebo žlčový mechúr () je dutý orgán podobný vaku hruškovitého tvaru, nachádzajúci sa pod pravým pečeňovým lalokom. Je súčasťou tráviacej sústavy. Jeho hlavnou funkciou je zhromažďovanie žlče a jej následné vypudenie pri zvýšenej potrebe v procese trávenia.
Anatómia.
Žlčník je umiestnený pod pravým pečeňovým lalokom v mieste pomenovanom ako lôžko žlčníka. Má sivozelenú až sivomodrú farbu, keď v ňom neprebieha žiadny patologický proces. Je približne 8 až 12 centimetrov dlhý, 4 až 5 centimetrov široký a má objem zhruba 50 až 80 mililitrov. Jeho vnútorný povrch je vystlaný žlčovým epitelom. V stene sa nachádzajú hladké svalové vlákna, ktoré umožňujú kontrakciu a následné vypudenie obsahu žlčníka, teda žlče.
Fyziológia.
Slúži na zhromažďovanie a zahusťovanie žlče, ktorá do neho priteká cez žlčovod a odteká žlčovým vývodom do tenkého čreva. Jeho funkciou však nie je len zhromažďovanie, ale aj zahustenie žlče. To prebieha vstrebaním vody a sčasti aj niektorých elektrolytov na 10-násobne koncentrovanú žlč. K uvoľňovaniu žlče zo žlčníka dáva povel hormón cholecystokinín, uvoľňovaný dvanástnikom po príjme potravy do žalúdka. Žlč napomáha predovšetkým pri trávení tukov ich emulgáciou, t. j. neutralizáciou kyslej potravinovej hmoty putujúcej zo žalúdka do ďalších častí tráviacej sústavy – dvanástniku (duodenum). Obsahuje zmes žlčových kyselín, cholesterolu, vybraných pigmentov, bielkovín a minerálnych solí, napr. ióny sodíka alebo draslíka. Žltohnedá farba žlče má svoj pôvod v žlčovom farbive bilirubíne, vznikajúcom predovšetkým rozpadom červených krviniek.
Najdôležitejšou súčasťou žlče sú žlčové kyseliny tvorené z cholesterolu v pečeni. Primárne žlčové kyseliny (kyselina cholová a chenodeoxycholová) sú po vylúčení žlče do čreva premenené na tzv. sekundárne žlčové kyseliny, ktoré sa uplatňujú pri emulgácii primárnych tukov – teda po každom mastnom jedle. Strávenie sýtejších pokrmov si žiada niekoľko gramov týchto kyselín. Pretože ľudské telo ich má k dispozícii iba asi 2 až 4 gramy, je ich potrebné množstvo zaisťovať cirkuláciou medzi črevom a pečeňou. Prevažná časť žlčových kyselín (95%) je totižto v poslednom úseku tenkého čreva, bedrovníka, vstrebávaná naspäť do krvi a transportovaná do pečene, kde sa opäť stáva súčasťou novovytvorenej žlče.
Pečeňové bunky denne vytvoria 0,50,7 l žlče. Pečeňovými žlčovými vývodmi potom putuje sčasti priamo do počiatočnej časti tenkého čreva, dvanástniku (duodenum), sčasti odteká do žlčníka, kde sa ako v rezervoári hromadí a zahusťuje a je k dispozícii na plnenie svojich ďalších funkcií.
Slepé črevo

Slepé črevo (iné názvy: cékum, caecum; ) je vakovitý začiatok hrubého čreva. Hovorovo sa ako "„slepé črevo“" chybne označuje červovitý prívesok slepého čreva ().
Má imunitnú funkciu.
Konečník (stavovce)

Konečník (lat. "intestinum rectum" alebo "rectum") je posledná časť hrubého čreva (resp. pri inej terminológii posledná časť čreva nadväzujúca na hrubé črevo) stavovcov. Ústi buď do kloaky alebo pri cicavcoch do vonkajšieho priestoru.
Konečník cicavcov (aj človeka).
Konečník je zakončený ritným otvorom (lat. "anus"). Delí sa na vlastný konečník (v hornej časti) a ritný kanál (=análny kanál; v spodnej časti). Zadržuje a zahusťuje sa tu stolica, konečník sa podieľa na defekácii.
Aorta

Aorta () alebo srdcovnica je najväčšia cieva človeka. Vystupuje priamo z ľavej srdcovej komory smerom nahor, zatáča sa v srdcovnicovom oblúku ("arcus aortae") nadol, pokračuje v hrudníku a brušnej dutine pred chrbticou až do panvovej oblasti, kde sa rozdeľuje (lek. bifurkácia) na dve bedrové cievy ("arteriae illiacae").
Kostra ruky

Kostra ruky je súčasťou kostry hornej končatiny a tvoria ju kosti:
Kostra nohy človeka

Kostra nohy človeka je súčasťou kostry dolnej končatiny a tvoria ju kosti:
Kostra hrudníka

Kostra hrudníka alebo hrudný kôš je kostená časť hrudníka. Skladá sa z 12 hrudných stavcov, 12 párov rebier (lat. "costae") a jednej nepárovej hrudnej kosti (lat. "sternum"). Vytvára „kôš“, ktorý chráni vnútrohrudníkové orgány – pľúca, srdce a veľké cievy.
Kĺby trupu

Kĺbne spojenia trupu zahŕňaju:
Kĺby dolnej končatiny

Kĺby dolnej končatiny zahŕňajú:
Kĺby hornej končatiny

Kĺby hornej končatiny zahŕňajú:
Oblička

Oblička (lat. "ren", gr. "nefros") je:
Nižšie stavovce majú obličky (v užšom zmysle) pozdĺžneho lalokovitého tvaru, cicavce ich majú spravidla fazuľovité.
Oblička človeka.
Oblička je párový orgán, fazuľovitého tvaru, uložený po stranách lumbálnej chrbtice na zadnej strane brušnej dutiny retroperitoneálne, vo výške L1 - L3. Hornou časťou zadnej plochy nasadajú obličky pod bránicu. Oblička má hmotnosť asi 150 g (variabilita 120 - 300 g), je približne 12 cm dlhá, 6 cm široká a 3 cm hrubá. Pravá oblička býva o niečo menšia a nižšie uložená. Vo veľkosti obličiek sú určité intersexuálne rozdiely. Mediálna hrana obličky je mierne konkávna, smeruje do stredu a zároveň mierne dopredu. V jej strede je obličková brána (hilus renalis), v ktorej vstupujú a vystupujú cievy (arteria a vena renalis a tenučké miazgové cievy), autonómna nervová spleť - obličková spleť (plexus renalis)- a vývodné močové cesty. Obličková brána sa smerom do obličky prehlbuje do obličkovej zátoky (sinus renalis), čo je prehĺbenina obkolesená obličkovým parenchýmom. Obsahuje obličkovú panvičku, cievy, nervy, väzivo a tuk. 
Oblička je obalená tenkým, ale pevným väzivovým puzdrom (capsula fibrosa), na ktoré zvonku prilieha tuková vrstva - tukové puzdro (capsula adiposa). Zvonka ju obaľuje ešte jemná väzivová blana - renálna/Gerotova fascia (fascia renalis). Pri prudkej strate tukovej vrstvy môže byť oblička mierne pohyblivá, môže dokonca zo svojho miesta vykĺznuť (blúdivá oblička - ren migrans).
Na reze obličkou vidieť, že sa skladá z dvoch vrstiev: z kôry obličky a drene obličky. Dreň je tmavšia, radiálne prúžkovaná, tvorí ju viacero (10 - 20) kužeľovitých útvarov pyramides renales. Pyramídy sa skladajú z dolných častí stočených kanálikov, Henleho slučky a zberných kanálikov. Vrchol každej pyramídy (obličková bradavka/papila - papilla renalis), obsahuje drobné otvory (vyústenia zberných kanálikov) a smeruje do obličkovej zátoky, kde zaniká v obličkových kalichoch, ktoré sú súčasťou obličkovej panvičky. Široká báza pyramíd je orientovaná ku kôre, do ktorej lúčovite prestupuje.
Kôra je svetlejšia a vybieha medzi pyramídami vo forme stĺpcov - columnae ranales až k obličkovej zátoke. Kôra obličky sa skladá z dvoch vrstiev. Pri povrchu obličky je vrstva zložená z obličkových teliesok (corpuscula renis), ktoré sa pod lupou javia ako červené bodky. Hlbšia vrstva kôry vybieha medzi pyramídy a prilieha k nim. Tvoria ju rovné obličkové kanáliky.
Obličková pyramída (pyramis renalis) spolu s časťou kôry, ktorá k nej prilieha a spolu s ňou funkčne súvisí, nazýva sa obličkový lalok (lobus renalis). Jednotlivé laloky majú niektoré cicavce od seba oddelené. U človeka v priebehu ontogenézy sú obličky tiež najskôr rozdelené laloky, až v priebehu života sa ich lalokovitý charakter stráca.
Obličky pôsobia ako filter pretekajúcej krvi. Odstraňujú splodiny metabolizmu, regulujú množstvo vody a solí v organizme, zúžastňujú sa na regulácii krvného tlaku, krvotvorby a acidobázickej rovnováhe.Základnou stavebnou a funkčnou jednotkou obličiek je nefrón.
Základné charakteristiky obličiek:
Močovod

Močovod (, ) je párová svalová trubica vychádzajúca z obličkovej panvičky, dlhá 25 - 30 cm (ľavý močovod býva zväčša o niečo dlhší) s vnútorným priemerom 3 - 7 mm. 
Močovod spája obličkovú panvičku s močovým mechúrom. Na močovode sú 3 zúženiny, ktoré môžu spôsobiť klinické problémy, lebo sa v nich môžu zadržať močové kamienky. Najužšie miesto je pri vstupe močovodov do močového mechúra. "Ureter" má hrubú stenu, zvnútra pokrytú skrkvanou sliznicou s prechodným epitelom na povrchu. Hladká svalovina močovodu peristaltickými pohybmi posúva kvapky moču do močového mechúra i proti tlaku tekutiny pri naplnenom močovom mechúre.
Močový mechúr

Močový mechúr (lat. "vesica urinaria") je elastický dutý orgán väčšiny stavovcov, ktorý slúži (prinajmenšom) na uskladnenie moču. Ontogeneticky vzniká ako výbežok kloaky. 
U žiab a korytnačiek slúži aj predovšetkým na uskladnenie vody. Niektoré plazy a vtáky (skoro všetky okrem pštrosa) v dospelosti už močový mechúr nemajú.
Močový mechúr človeka.
Je to dutý svalový orgán v malej panve, ktorý slúži ako rezervoár moču. Jeho veľkosť závisí od pohlavia, individuálenej variability a najmä stupňa naplnenia. Vnútro močového mechúra vystiela skrkvaná sliznica (pri naplnenom mechúre sa vystiera), na povrchu je pokrytá prechodným epitelom.
Hladké svaly močového mechúra prebiehajú rôznym smerom a sú uložené v troch vrstvách: 
Pri odstupe močovej rúry je zosilnená vrstva cirkulárnych hladkých svalov - zvierač močového mechúra (musculus sphincter vesicae), ktorá uzatvára močový mechúr a bráni odtoku moču i pri určitom vnútornom tlaku. Zvonku pokrýva moč. mechúr väzivová tunica adventicia. Hornú časť zadnej plochy kryje pobrušnica.
Močovody prestupujú šikmo zhora nadol zadnou stenou močového mechúra. Hladká svalovina tu vytvára akýsi ventilový systém uzatvárania vyústenia močovodov pri naplnení mechúra, ktorý bráni spätnému toku moču do obličkovej panvičky. Z prednej hornej časti močového mechúra sa tiahne po vnútornej ploche brušnej steny smerom k pupku väzivový povrazec ligamentum umbilicale medianum. Je to zaniknutý prvomočovod (urachus), ktorý počas intrauterinného vývinu spájal močový mechúr a alantois.
Močovody privádzajú do močového mechúra po kvapkách. Fyziologická kapacita mechúra je 150 - 300 cm3 . Močový mechúr sa vie posunom sliznice a zmenou napätia hladkých svalových vlákien prispôsobiť rôznemu obsahu moču bez toho tak, aby sa aspoň zvýšil tlak. Napnutie stien močového mechúra vyvoláva vypudzovací reflex, ktorý možno vôľou tlmiť asi do kapacity 700 - 1000 cm3 (maximálne až do 1500 cm3). Prázdny mechúr je uložený v malej panve za lonovými kosťami, plný vystupuje až na 5 cm nad horný okraj symfýzy. 
Močový mechúr sa vyprázdňuje reflexne (mikcia). Je to sprostredkované cez parasympatické centrum vesicospinale v sakrálnej mieche. Keďže toto centrum je podriadené vplyvu vyšších centier, možno vyprázdňovanie močového mechúra ovládať vôľou. Významnú úlohu pritom má zvierač močovej rúry. Pri vyprázdňovaní mechúra významnou mierou napomáha brušný lis. Vôľové vyprázdňovanie močového mechúra sa viaže na pocit potreby močenia, ktorý nastupuje asi do množstva 250 cm3. Vyprázdňovanie však môžu vyvolávať aj iné podnety ako napríklad dráždenie sliznice močového mechúra alebo močovej rúry (močové kamene), zápal, psychické vplyvy (strach, zľaknutie) a podobne.
Močová rúra

Močová rúra (lat. "uretra", gr. "ourethra") je trubica, do ktorej vyúsťuje močový mechúr. Zúčastňuje sa na mikcii (močení).
Ženská močová rúra (urethra feminina) má jednoduchý hviezdicovitý prirez, je asi 3 - 5 cm dlhá, prebieha a ústi pred vagínou do vestibulum vaginae, kde je otvor ostium urethae externum, čo je sagitálna štrbina asi 2 - 3 cm dorzálne od klitorisu. Ženská močová rúra zodpovedá hornej časti mužskej močovej rúry. Sliznica tu vytvára záhyby, takže na priereze má hviezdicovitý tvar. ženská močová rúra v dôsledku tvaru a malej dĺžke umožňuje pomerne ľahké a časté vniknutie infekcie do močového mechúra (zápaly sú u žien oveľa častejšie ako u mužov). Ženská močová rúra je i relatívne široká 6 - 8 mm a pri znecitlivení sa jej lumen môže pasívne rozšíriť až na 2 cm.
Mužská močová rúra (urethra masculina), má asi 12 - 25 cm. Po výstupe z dna močového mechúra cez ostium urethrae internum prechádza pod močovým mechúrom cez predstojnicu (postatu) a diaphragma urogenitale. Vstupuje do penisu, kde končí na žaludi otvorom (ostium urethrae externum). Úsek od prostaty je u mužov súčasne pohlavnou vývodnou cestou. Sliznicu močovej rúry muža v hornej časti tvorí prechodný epitel, v dolnej časti viacvrstvový epitel, v koncovej časti - žaludi (fossa navicularis) plochý epitel. 
Mužská močová rúra sa skladá zo štyroch častí. Prvá sa nachádza v stene močového mechúra (lat. "pars intramuralis"), druhá prechádza predstojnicou (lat. "pars prostatica"), tretia prechádza blanovitým predelom medzi lonovou kosťou a konečníkom (lat. "pars membranacea") a štvrtá, najdlhšia, prechádza toporiacim telesom pohlavného údu (lat. "pars spongiosa").
Drávidské jazyky

Drávidské jazyky je jazyková rodina, ktorými sa hovorí predovšetkým v Južnej Indii a na Srí Lanke. 
S indoeurópskymi jazykmi, ktorými sa hovorí na severe Indie, táto jazyková skupina nemá žiadne blízke, spoločné korene. Prirodzene súčasné drávidské jazyky prevzali mnoho slov zo sanskritu a hindčiny. Názov "drávidské" je odvodený zo sanskritského slova "drávida" pre "juh" a používa sa od 19. storočia. 
Rodina obsahuje asi 26/27/vyše 30 jazykov. Na web-stránke Ethnologue, známej tým, že považuje nárečia za jazyky, je ich uvedených okolo 75, to však nezodpovedá žiadnej odbornej literatúre.
V Indii sú štyri dráviské jazyky, ktoré sú oficiálnymi úradnými jazykmi: tamilčina, telugčina, malajálamčina a kannadčina. Aj tulčinou, góndčinou a kurukhčinou (oraončina) hovorí v Indii viac, ako milión ľudí.
Bráhujčinou sa hovorí v Pakistane, Afganistane a v Iráne.
Postupnou migráciou veľká skupina ľudí hovorí drávidskými jazykmi aj v Singapure, Malajzii, na ostrovoch Fidži a v Suriname.
Delenia.
Vnútorné členenie je sporné. Pôvodne sa delili na dve vetvy (drávida a ándhra), dnes prevažuje delenie na južnú, centrálnu a severnú vetvu (pozri ďalej). N.S. Andronov navrhol delenie na sedem skupín (južnú, juhozápadnú, juhovýchodnú, centrálnu, góndvanskú, severovýchodnú, severozápadnú) plus jazyky tulu a telugčina sú samostatné jazyky.
Zoznam poslancov Trnavského samosprávneho kraja (2001 – 2005)

Zoznam poslancov Trnavského samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2001-2005.
Dom pre obesencov

Dom pre obesencov je koprodukčný film režiséra Emira Kusturicu o živote dnešných Rómov, o strete modernej civilizácie s tradičnou kultúrou svojrázneho etnika. 
Na 42. MFF v Cannes v roku 1989 získal film cenu za réžiu.
Otec na služobnej ceste

Otec na služobnej ceste (angl. "When Father Was Away on Business", franc. "Papa est en voyage d'affaires") je film režiséra Emira Kusturicu. 
Príbeh, ktorý sa odohráva v rokoch 1950 – 1952, rozpráva malý chlapec Malik. Jeho otec nie je však na služobnej ceste, ale na práci v bani a neskôr vo vyhnanstve, za svoj výrok proti vtedajšiemu režimu.
Na MFF v Cannes v roku 1985 získal Zlatú palmu.