burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Vzdušné sily Ozbrojených síl Ukrajiny

Vzdušné sily Ozbrojených síl Ukrajiny () sú leteckou zložkou ukrajinských ozbrojených síl. Veliteľstvo sa nachádza v meste Vinnycia. Po rozpade Sovietskeho zväzu v roku 1991 zostalo na Ukrajine veľké množstvo lietadiel a vybavenia. Odvtedy ukrajinské vzdušné sily trpeli chronickým nedostatkom investícií, čo viedlo k tomu, že väčšina ich vybavenia sa postupne stala nefunkčnou. Napriek tomu sa ukrajinskému obrannému priemyslu, koncernu Ukroboronprom a jeho dcérskej spoločnosti Antonov, darilo udržiavať v prevádzke časť starších lietadiel.
Ukrajinské vzdušné sily sa zapojili aj do vojny v Donbase, ale po prímerí z 5. septembra 2014 im bola pozastavená činnosť v sporných oblastiach Donbasu. Začiatkom roka 2022 slúžilo v ukrajinských vzdušných silách okolo 35 000 osôb a približne 206 lietadiel a 17 vrtuľníkov. Ráno 24. februára 2022 sa začala ruská invázia na Ukrajinu. V počiatočnej fáze pozostávala z raketových útokov vedených z pevniny, mora a zo vzduchu. Zamerali sa prevažne na veliteľskú a riadiacu infraštruktúru, stanoviská protivzdušnej obrany, letecké základne, zariadenia v čiernomorskom prístavnom meste Odesa a ďalšie dôležité ciele. Napriek masívnemu bombardovaniu sa ruským ozbrojeným silám nepodarilo vtedy úplne vyradiť ukrajinské vzdušné sily a protivzdušnú obranu, ktoré si čiastočne zachovali svoje spôsobilosti a postupne začali svoje straty okupačným vojskám oplácať. 
Štruktúra.
Poznámka: Vzhľadom na ruskú inváziu na Ukrajinu sú už nižšie uvedené údaje neaktuálne.
Lokalizácia základní a jednotiek pozemnej protivzdušnej obrany.
Poznámka: Vzhľadom na ruskú inváziu na Ukrajinu sú už nižšie uvedené údaje neaktuálne.
Lietadlový park.
Poznámka: Vzhľadom na ruskú inváziu na Ukrajinu sú už nižšie uvedené údaje neaktuálne.
Pozemná protivzdušná obrana.
Poznámka: Vzhľadom na ruskú inváziu na Ukrajinu sú už nižšie uvedené údaje neaktuálne.
Bellegarde-sur-Valserine (kantón)

Bellegarde-sur-Valserine je francúzsky kantón v obvode Nantua v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 12 obcí.
Brénod (kantón)

Brénod je francúzsky kantón v obvode Nantua v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 12 obcí.
Izernore (kantón)

Izernore je francúzsky kantón v obvode Nantua v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 10 obcí.
Nantua (kantón)

Nantua je francúzsky kantón v obvode Nantua v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 12 obcí.
Poncin (kantón)

Poncin je francúzsky kantón v obvode Nantua v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 9 obcí.
Oyonnax-Nord

Oyonnax-Nord je francúzsky kantón v obvode Nantua v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 5 obcí.
Oyonnax-Sud

Oyonnax-Sud je francúzsky kantón v obvode Nantua v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 5 obcí.
Collonges (kantón)

 Collonges je francúzsky kantón v obvode Gex v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 10 obcí.
Ferney-Voltaire (kantón)

Ferney-Voltaire je francúzsky kantón v obvode Gex v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 8 obcí.
Gex (kantón)

Gex je francúzsky kantón v obvode Gex v departemente Ain v regióne Rhône-Alpes. Tvorí ho 11 obcí.
Deekline

Nicholas Annand (* 20. december 1979, Londýn, Anglicko), viac známy ako DJ Dee Kline alebo Deekline, je britský producent a DJ, ktorý sa špecializuje na štýly ako dance, breakbeat, breakstep, drum and bass či UK garage. Deekline je inovátorom breakstepovej hudby, ktorú charakterizuje jeho hit „I Don't Smoke“, ktorý dosiahol 11. miesto v britskom rebríčku UK Singles Chart. Deekline je tiež majiteľom vydavateľstva Rat Records, ktoré vydalo nahrávky pre interpretov ako DJ Fresh, Jack Beats, Stanton Warriors, Wiley, Skinny Man, Rennie Pilgrem, House Breakers a Freq Nasty. Takisto dlhodobo spolupracuje s britskými producentmi Ed Solom a Wizardom.
DJ Zinc

Benjamin Pettit (* 12. marec 1972, Forest Gate, Londýn, Anglicko), viac známy ako DJ Zinc, je britský DJ. Po prvýkrát sa stal známym svojím hitom „Super Sharp Shooter“, v ktorom spojil hip-hop a jungle. Neskôr pokračoval v produkcii v žánroch drum and bass, breakbeat a v súčasnosti tiež house.
V roku 2007 preestal tvoriť a hrať drum and bass kvôli "rozčarovaniu zo scény". Opäť začal tvoriť hudbu v roku 2009, a to zmes deep house, funky house a fidget house, ktorú neskôr nazval "crack house".
Diskografia.
Single.
† - uvádzaný ako 'DJ Zinc / DJ Hype'
‡ - uvádzaný ako 'DJ Zinc featuring Eksman'
Majstrovstvá sveta v basketbale mužov 2010

Majstrovstvá sveta v basketbale mužov 2010 boli v poradí 16. Majstrovstvá sveta v basketbale mužov, ktoré organizuje Medzinárodná basketbalová federácia (FIBA). Konali sa v štyroch tureckých mestách: Ankara, Istanbul, Izmir a Kayseri, od 28. augusta12. septembra 2010, za účasti 24 tímov. Nováčikmi turnaja boli družstvá Iránu, Jordánska, Srbska a Tuniska. Štvrtý titul získali , ktoré vo finále zvíťazili nad domácim . Turecko, rovnako ako bronzová , získali svoju prvú medailu na MS.
Turnaj bol zároveň jedným z kvalifikačných podujatí na Letné olympijské hry 2012, ktoré sa uskutočnili v Londýne. Kvalifikoval sa na ne iba víťaz.
Voľba organizátora.
O usporiadanie MS 2010 sa uchádzali 3 kandidatúry, ktoré predložili riadnu ponuku: Francúzsko, Turecko a spoločná kandidatúra Bosny a Hercegoviny, Chorvátska, Severného Macedónska, Slovinska a Srbska a Čiernej Hory. Svoju kandidatúru najprv oznámili aj Portoriko, Rusko, Taliansko a spoločná kandidatúra Austrálie a Nového Zélandu, ale neskôr svoje ponuky stiahli. V decembri 2004 na zasadnutí FIBA v malajziskom Kuala Lumpur na základe hlasovania bol oznámený víťazTurecko, ktoré zvíťazilo pred Francúzskom a spoločnou kandidatúrov postjuhoslovanských štátov.
Nasadenie do výkonnostných košov.
FIBA nasadila pred žrebovaním skupín, ktoré sa konalo v decembri 2009, tímy do nasledujúcich výkonnostných košov, v ktorom zohľadnila v 1. koši umiestnenie vo svetovom rebríčku a v ostatných košoch geografické zadelenie a výkonnostné kritéria:
Pozn: V zátvorke je uvedené aktuálne umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIBA v roku 2010.
Eva Babitzová

Eva Babitzová (rod. Ďurníková; * 29. august 1966, Čadca) je slovenská redaktorka, moderátorka, prezidentka Asociácie nezávislých rozhlasových a televíznych staníc Slovenska a bývalá riaditeľka Rádia Expres. Rádio Expres sa počas jej 15-ročného pôsobenia stalo jednou z najpočúvanejších rozhlasových staníc a celkovo jedným z najúspešnejších médií na Slovensku. V roku 2008 bola ekonomickým týždenníkom TREND nominovaná na manažéra roka.
Vyštudovala Matematicko fyzikálnu fakultu UK Bratislava v odbore Fyzikálna elektronika a optika so špecializáciou Fyzika plazmy (19841989).
Po odchode z Rádia Expres a predaji svojho podielu v ňom sa v septembri 2014 zapojila do politického a verejného života. Jej pôsobenie v SDKÚ-DS sa skončilo potom, čo na mimoriadnom kongrese zablokovali jej vtedajší vrcholní predstavitelia výmenu vedenia strany.
V novembri 2014 ohlásila založenie nového politického subjektu s názvom ŠANCA. V rovnakom čase spoluzaložila občianske združenie "Point", ktorého cieľom je za účasti osobností verejného života a odborníkov z rôznych oblastí vytvárať odporúčania a návrhy zmien v kľúčových oblastiach spoločenského života na Slovensku (justícia, sociálna sféra a trh práce, ekonomika, volebný systém).
Žije v Bratislave, je rozvedená, má jedno dieťa.
KTM-25

KTM-25 (podľa unifikovaného označenia 71-625) je projekt ruskej, plne nízkopodlažnej a štvordverovej električky. Električka má byť vyrábaná spoločnosťou UKVZ.
KTM-24

KTM-24 (podľa unifikovaného označenia 71-624) bol projekt ruskej, obojstrannej, čiastočné nízkopodlažnej a šesťdverovej električky. Električka má byť vyrábaná spoločnosťou UKVZ.
Spolu boli vyrobené dva prototypy. Pre nedostatok záujemcov bol ale projekt stopnutý a obe vyrobené vozidlá boli prerobené na typ KTM-23 a prevezené do Moskvy.
Toyota Tundra

Toyota Tundra je veľký pick-up, ktorý od mája 1999 vyrába v USA japonská automobilka Toyota. Časopisom "Motor Trend" bol v rokoch 2000 a 2008 zvolený za Truck of the Year.
Prvá generácia Tundry mala veľa podobností so staršou Toyotou T100 a Toyotou Tacoma
Vladimír Martinec

Vladimír Martinec (* 22. december 1949, Lomnice nad Popelkou) je bývalý česko-slovenský hokejista, hrajúci na pozícii pravého krídla, otec hokejistu Tomáša Martinca mladšieho. Po skončení aktívnej hráčskej činnosti sa stal trénerom. 
Vladimír Martinec je trojnásobným majstrom sveta v rokoch 1972, 1976 a 1977, štvornásobným majstrom Európy (1971, 1972, 1976 a 1977), majstrom Európy v kategórii juniorov do 19 rokov v roku 1968 a majstrom Česko-Slovenska v roku 1973 v drese Tesly Pardubice.
V Tesle Pardubice a v česko-slovenskej reprezentácii vytvoril údernú útočnú trojicu s Jiřím Novákom a Bohuslavom Šťastným.
Vo funkcii asistenta trénera získal s českou reprezentáciou tri tituly majstra sveta (1999, 2000 a 2001).
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2001

Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2001 boli v poradí 32. majstrovstvá Európy v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v troch tureckých mestách: Ankara, Antalya a Istanbul, od 31. augusta9. septembra 2001, za účasti 16 tímov. Turecko bolo organizátorom európskeho šampionátu druhýkrát, keď predtým hostilo turnaj v roku 1959, v Istanbule. Svoj tretí titul v histórii získala , ktoré vo finále zvíťazila nad domácim . To získalo svoju prvú medailu na ME.
Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2002, ktoré sa uskutočnili v Spojených štátoch. Kvalifikovalo sa na ne 5 najlepších družstiev.
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2003

Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2003 boli v poradí 33. majstrovstvá Európy v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v piatich švédskych mestách: Borås, Luleå, Norrköping, Södertälje a Štokholm, od 5.14. septembra 2003, za účasti 16 tímov. Švédsko bolo iba druhým severoeurópskym organizátorom európskeho šampionátu, keď v roku 1967 organizovali turnaj fínske Helsinki. Svoj tretí titul v histórii získala (64 rokov od toho posledného), ktorá vo finále zvíťazila nad . 
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na basketbalový turnaj LOH 2004, ktorý sa uskutočnil v Aténach. Kvalifikovali sa naň 3 najlepšie družstvá. mala ako víťaz MS 2002 olympijskú účasť už dopredu istú.
Leopold V. (Tirolsko)

Leopold V. Habsburský (* 9. október 1586, Graz, Rakúsko - † 13. september 1632, Schwaz) bol rakúsky arcivojvoda a tirolský gróf, syn Karola II . z dynastie habsburskej.
Arcivojvoda.
Leopold V. bol passauský a štrasburgský biskup a zároveň tirolský miestodržiteľ. Bojoval proti švajčiarskemu sprísaženstvu a Švédom. Menovaným biskupom sa stal v 12 rokoch a nebol nikdy vysvätený na kňaza ani na biskupa. 
Deti.
Po obdržaní pápežského dišpenzu sa oženil v roku 1626 s mladou vdovou Klaudiou Medicejskou (* 1604 - † 1648). Z tohto manželstva sa narodilo päť detí:
Poncin

Poncin môže byť:
Nantua

Nantua môže byť:
Železničná stanica Mosty u Jablunkova

Železničná stanica Mosty u Jablunkova (oficiálny dvojjazyčný názov je Mosty u Jablunkova (Mosty koło Jabłonkowa)) je železničná stanica v rovnomennej obci na adrese Mosty u Jablunkova 296 v Moravskoslezskom kraji. Nachádza sa asi 3 km severne od hraničného prechodu v Svrčinovci.
Dejiny.
Prvý vlak do stanice prišiel už 8. januára 1871, kedy bola otvorená Košicko-bohumínska železnica v úseku Český Těšín – Žilina. Po dobudovaní trate do Košíc v roku 1872 a prepojení KBŽ a Považskej železnice v Žiline sa výrazne zvýšila prevádzka na trati, ktorá musela byť už v roku 1898 zdvojkoľajnená. Stanica bola spolu s traťou elektrifikovaná v roku 1963. 
Trate.
Železničnou stanicou Mosty u Jablunkova prechádzajú železničné trate:
Doprava.
Železničná stanica leží v integrovanom dopravnom systéme ODIS a v železničnom systéme Esko. Pred staničnou budovou sa nachádza autobusová zastávka s prípojnými autobusovými spojmi.
Bohuslav Šťastný

Bohuslav Šťastný (* 23. apríl 1949, Chotěboř) je bývalý česko-slovenský hokejista, hrajúci na pozícii ľavého krídla. Je dvojnásobným majstrom sveta v rokoch 1972 a 1976, trojnásobným majstrom Európy (1971, 1972 a 1976) a majstrom Česko-Slovenska v roku 1973 v drese Tesly Pardubice.
V Tesle Pardubice a v česko-slovenskej reprezentácii vytvoril údernú útočnú trojicu s Vladimírom Martincom a Jiřím Novákom. Za Česko-Slovensko odohral 188 
medzištátnych zápasov, v ktorých strelil 73 gólov.
Po skončení aktívnej hráčskej činnosti sa hokeju venoval ako tréner. Vo funkcii asistenta sa podieľal na zisku titulu majstra ČSSR pre Teslu Pardubice v roku 1989.
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2005

Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2005 boli v poradí 34. majstrovstvá Európy v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v štyroch mestách v Srbsku a Čiernej Hore: Belehrad, Nový Sad, Podgorica a Vršac, od 16.25. septembra 2005, za účasti 16 tímov. Srbsko a Čierna ako samostatný subjekt ešte európsky šampionát neorganizovala, ale Juhoslávia hostila tento turnaj trikrát, v rokoch 1961, 1975 a 1989. Svoj druhý titul v histórii získalo (16 rokov od toho prvého), ktoré vo finále zvíťazilo nad . Bronzové získalo medailu po 46 rokoch.
Srbsko a Čierna Hora bola vybraná za organizátora tohto turnaja 9. marca 2002 na zasadnutí FIBA Europe. Ďalšími kandidátmi boli Nemecko a Poľsko.
Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2006, ktoré sa uskutočnili v Japonsku. Kvalifikovalo sa na ne 6 najlepších družstiev.
Nasadenie do výkonnostných košov.
FIBA Europe nasadila družstvá pred žrebovaním skupín, ktoré sa konalo 15. januára 2005, do nasledujúcich výkonnostných košov podľa ich výsledkov v predchádzajúcej edícii ME:
Utah Saints

Utah Saints je anglická elektronická skupina z mesta Leeds. Skupina sa skladá z Jeza Willisa a Tima Garbutta, ktorí v začiatkoch od roku 1991 do 2001 hrali naživo, avšak odvtedy už len ako DJi. Skupina vydala tri single, ktoré sa dostali do prvej desiatky britského rebríčka UK Singles Chart. Tiež sú známi ako priekopníci technológii samplingu.
Železničná stanica Český Těšín

Železničná stanica Český Těšín (oficiálny dvojjazyčný názov je Český Těšín (Czeski Cieszyn)) je železničná stanica v rovnomennom pohraničnom meste na adrese Nádražní 1133 v Moravskoslezskom kraji. Nachádza sa asi 30 km juhovýchodne od Ostravy.
Dejiny.
Prvý vlak do stanice prišiel už 1. februára 1869, kedy bola otvorená Košicko-bohumínska železnica v úseku Bohumín – Český Těšín. Po dobudovaní trate do Košíc v roku 1872, trate do Tešína a prepojení KBŽ a Považskej železnice v Žiline sa výrazne zvýšila prevádzka na trati, ktorá musela byť už v roku 1898 zdvojkoľajnená. Stanica bola spolu s traťou elektrifikovaná v roku 1963. 
Trate.
Železničnou stanicou prechádzajú železničné trate:
Helena Jurikovičová

Helena Jurikovičová (* 10. január 1954, Dolná Súča) je slovenská scénografka a kostýmová výtvarníčka.
Cez svoje bohaté skúsenosti v oblasti scénografie sa vyprofilovala na návrhárku uniforiem pre potreby Ministerstva vnútra a Ministerstva obrany Slovenskej republiky.
Prostredníctvom svojej tvorby umocňuje povedomie Slovákov doma a v zahraničí.
Život.
Helena Jurikovičová pochádza z obce Dolná Súča. Od detstva inklinovala k remeslu, vďaka čomu sa plynulo prepracovala až k módnemu návrhárstvu. V Trenčíne absolvovala Strednú priemyselnú školu odevnú.
Od roku 1974 svoju invenciu rozvíjala v Slovenskej televízií, kde spolupracovala s profesorkou a kostýmovou výtvarníčkou Ludmilou Purkyňovou, ktorá posúvala jej potenciál v oblasti kostýmovej tvorby. Po vzájomnej spolupráci doma aj v zahraničí bola profesorkou prizvaná na štúdium scénografie na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Po absolvovaní štúdia ostala pracovať pre Slovenskú televíziu, kde pôsobila 25 rokov ako scénograf a rekvizitársky pracovník pri výrobe kostýmov pre zábavné programy, inscenácie, rozprávky a filmy.
Od roku 2000 je na voľnej nohe a venuje sa salónnej výrobe odevov pre dámy aj pánov, výrobe historických kostýmov, realizuje eventy, navrhuje interiéry a vytvára scénografie pre rôzne spoločenské podujatia.
V roku 2004 založila vlastný odevný salón Persona, kde od roku 2010 spolupracuje so svojou sestrou dramaturgičkou Otíliou Jurikovičovou.
K najväčším úspechom Heleny Jurikovičovej patria nepochybne realizované zákazky uniforiem pre potreby Ministerstva vnútra a Ministerstva obrany Slovenskej republiky.
Za prezentáciu rodiska jej Dolná Súča udelila ocenenie – Čestné občianstvo obce.
Persona.
Odevný salón Persona sa radí medzi salónne výroby na Slovensku. 
Uniformy.
Počas svojej existencie čestná stráž vymenila niekoľko druhov uniforiem. Ten najnovší model bol zavedený v roku 2008.
Autorka Helena Jurikovičová vychádzala z modrej a sivej farby, ktoré boli pri koncipovaní národnosti v rokoch 1848 stanovené ako slovenské farby, teda najmä farby slovenského kroja.
Nové uniformy, ktoré sú vyrobené v jarnej, letnej, zimnej a slávnostnej verzii, sa používajú na oficiálnych akciách prezidenta SR, pri návšteve významných predstaviteľov z iných štátov alebo pri štátnych protokolárnych akciách SR. Ich súčasťou sú aj zimné doplnky, zimné topánky, rukavice, či kožušinový golier.
Výtvarno–ideový návrh realizovala Hella Jurikovič v spolupráci s Ľubicou Jarjabkovou. Historická uniforma vychádza z uniformy slovenských dobrovoľníkov z roku 1848, konkrétne uniformy Janka Francisciho. Dňom 16. júna 2003 začal útvar čestnej stráže používať historické uniformy pri výkone čestného stráženia sídla prezidenta Slovenskej republiky, pri protokolárnych akciách, ktoré vyžadujú vzdanie pocty špalierom v Prezidentskom paláci, ako aj na Bratislavskom hrade.
Tvorba.
Scénografia pre spoločenské podujatia a akcie
Realizácia eventov
Interiéry
Odevy na mieru
Rovnošata
Módne kolekcie
Kostýmová výprava pre STV / RTVS
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2007

Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2007 boli v poradí 35. majstrovstvá Európy v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v piatich španielskych mestách: Madrid, Alicante, Granada, Palma de Mallorca a Sevilla, od 3.16. septembra 2007, za účasti 16 tímov. Španielsko bolo organizátorom európskeho šampionátu mužov tretíkrát, keď predtým hostilo turnaj v rokoch 1973 a 1997. Nováčikom turnaja bolo iba samostatné družstvo Srbska; po 56 rokoch sa naň kvalifikovalo Portugalsko. Titul získalo , ktoré vo finále zvíťazilo nad domácim . 
Španielsko bolo vybrané za organizátora tohto turnaja 28. novembra 2004 na zasadnutí FIBA Europe. Ďalšími kandidátmi boli Litva, Lotyšsko a Poľsko.
Tento turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia na basketbalový turnaj LOH 2008, ktorý sa uskutočnil v Pekingu. Kvalifikovali sa naň 2 najlepšie družstvá. Ďalšie 4 družstvá postúpili do znovuobnovenej svetovej olympijskej kvalifikácie. malo ako víťaz MS 2006 olympijskú účasť už dopredu istú.
Nasadenie do výkonnostných košov.
FIBA Europe nasadila družstvá pred žrebovaním skupín, ktoré sa konalo 15. januára 2005, do nasledujúcich výkonnostných košov podľa ich výsledkov v predchádzajúcej edícii ME:
KTM-16

KTM-16 (podľa unifikovaného označenia 71-616) bol projekt ruskej vysokopodlažnej električky, ktorú vyrábala spoločnosť UKVZ v spolupráci s nemeckými spoločnosťami. Celkovo dva prototypy boli vyrobené v rokoch 1995 až 1996.
KTM-1

KTM-1 bol typ sovietskej jednosmernej, dvojosej a vysokopodlažnej električky, ktorú vyrábala spoločnosť UKVZ v rokoch 1947 až 1961. Za električky boli zvyčajne zapájané vlečné vozne KTP-1.
Vznik vývoj.
Vývoj KTP 1 sa začal po druhej svetovej vojne . Výroba experimentálnych električiek KTP-1 sa začala v decembri 1947 v závode na výrobu električiek v meste Usť Katavsk. V ďalšom roku závod spustil sériovú výrobu električiek. Výroba trvala do roku 1961, kedy závod prešiel na výrobu modernejších električiek KTP-2.
Použitie.
KTM-1 fungovali vo väčšine sovietskych miest. V mestách Ruskej federácie.
Výhody a nevýhody.
nedostatky.
Kvôli vonkajším podobnostiam sa niekedy vyskytujú vyhlásenia o vzťahu medzi KTM-1 a americkou električkou PCC . V skutočnosti je však táto podobnosť obmedzená na vzhľad. Na rozdiel od PCC, ktorý mal podvozky, KTM-1 bola dvojnápravová električka. Odlišný bol aj riadiaci systém týchto električiek.
Izernore

Izernore môže byť:
Arnošt Procházka

Arnošt Leopold Antonín Procházka (* 15. november 1869, Praha† 16. január 1925, Praha) bol český literárny a výtvarný kritik a prekladateľ modernej európskej literatúry. Patrí k čelným predstaviteľom českej literárnej dekadencie.
V roku 1894 spolu s Jiřím Karáskem z Lvovic založil dekadentne zameraný časopis "Moderní revue".
Krátko potom, čo Kamilla Neumannová začala vydávať svoje "Knihy dobrých autorů" sa stal hlavným redaktorom tejto knižnice. Na vydávaní sa podieľal editorsky aj prekladateľsky, stanovil náklad zväzku 1000 výtlačkov a pevný deň vychádzania 25. každého mesiaca, inicioval založenie ďalších knižníc, rokoval s autormi a s vydavateľkou úzko spolupracoval až do svojej smrti v roku 1925.
Preklady.
Prekladal z germánskych a románskych jazykov a ďalej z ruštiny a poľštiny. Preklady tlačil pod najrôznejšími pseudonymami (napr.: Rudolf Bláha, Norbert Fomeš, Ludvík Havelka, Emerich Hladký, Robert Hořan, Lambert Lakosil, Alois Landa, Katuše Lobčová, Jindřich Morávek, Leopold Pudlač, Julius Skružný, Ferdinand Studnička, Helena Vracelová a ďalšie). Procházkove preklady niektorí kritici (napr. František Xaver Šalda, František Chudoba) ostro kritizovali.
Zberateľ.
Vybudoval obsiahlu a rozmanitú zbierku grafických prác, vzácnych francúzskych výtlačkov. Prvý predal sám z peňažnej tiesne, chcel pomôcť svojej priateľke prostitútke. Žena od neho neskôr utiekla. Potom zhromaždil obdobnú zbierku, ktorá sa však po jeho smrti stratila, časť knižnice bola predaná v dražbe a zostal po nej len katalóg.
Rodina.
Jeho synovcom bol Alois Wachsman.
Moderní revue

Moderní revue bol časopis vychádzajúci medzi rokmi 1894 – 1925, ktorý sústreďoval básnikov symbolistickej a dekadentnej orientácie.
Jej vydavateľmi boli Jiří Karásek ze Lvovic a Arnošt Procházka. Tých spočiatku doplňovali básnik Karel Hlaváček a znalec severských literatúr a ich prekladateľ Hugo Kosterka.
Moderné revue sa neobmedzovala na písané slovo, produkovala aj grafiku, ktorá ladila s jej zameraním. Cudzích spisovateľov uvádzala aj v pôvodných jazykoch, nielen v prekladoch. Orientovala sa na súdobých spisovateľov a mysliteľov preslávených výlučnosťou svojho umenia a myslenia. Z filozofov to bol Friedrich Nietzsche, príťažlivý aj svojím výrazom a štýlom, z francúzskych prekliatych básnikov a symbolistov Charles Baudelaire, Paul Verlaine, Stéphane Mallarmé, z Angličanov Oscar Wilde, z belgických symbolistov francúzskeho jazyka Maurice Maeterlinck a Émile Verhaeren, z Poliakov Stanisław Przybyszewski, z Nemcov Richard Dehmel a Detlev von Liliencron, z nemecky píšucich spisovateľov žijúcich v Čechách Hugo Salus, Paul Leppin a i.
Svojho prvého ideového spojenca si "Moderní revue" našla v individualistickom anarchizme. Ten pomýšľal na likvidáciu existujúcej spoločnosti. "Bombu" do ich základov hľadal v umení, ktoré odmietalo všetky doteraz fungujúce mravné a estetické normy: hlásalo voľnú lásku, legitimitu homosexuality, dôsledné oslobodenie umení od všetkých služieb s výnimkou služby umenia (tzv. Lartpourlartiznus). Estetická funkcia bola jediným kritériom kritiky. Oceňovala sa odvaha šokovať. Umelec bol pochopený ako výstredník. Jeho citlivosť hraničiaca s precitlivenosťou a s utrpením sa javila ako prameň umeleckej tvorby. S podobným ladením sa počítalo u adresáta.
Dekadencia rástla z prežitkov všeobecného úpadku Európy a ľudstva na konci 19. storočia. České pomery tento pocit umocňovali. Na stránkach "Moderní revue" tiež debutovalo množstvo priebojných osobností, ktoré sa vzápätí orientovali aj inak (Viktor Dyk, S. K. Neumann a i.). Umenie malo prežitok úpadku a vyčerpania všetkými dostupnými prostriedkami tlmočiť a ventilovať. Aj keď spočiatku akékoľvek predstavy o sociálnej užitočnosti či prospešnosti umenia odmietali, postupne stúpenci dekadencie tiež dávali najavo záujem o kladné účinkovanie umenia v živote. Nasvedčujú tomu už názvy niektorých kníh, do ktorých zhrnul svoje eseje a kritické prejavy Jiří Karásek ze Lvovic ("Renesanční touhy v umění", 1902; "Chimérické výpravy", 1905).
Miloš Marten, vodcovská kritická osobnosť "Moderní revue" pred prvou svetovou vojnou, považoval za prínos umeleckej individuality v štýle ("Styl a stylizace", 1906). Pôsobivosť umenie v spojení s tradíciou a s nadosobným poriadkom sledoval na vybraných zjavoch francúzskeho umenia ("Kniha silných", 1910). V štúdiách venovaných Machovi, Březinovi a Zeyerovi sa Marten pred vojnou pridal k hľadačom česťstva v umení.
Vydavatelia "Moderní revue" podnecovali umenia knihy. Starostlivosť o krásnu knihu, ktorá pri prezentácii textu spájala výtvarníka, typografa a viazača kníh k všestranne pôsobivému výrazu, mala jedno svoje ohnisko v Knižnici Moderní revue. Sprevádzala časopis po celú dobu jeho existencie, vyšlo v nej 77 zväzkov.
Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2009

Majstrovstvá Európy v basketbale mužov 2009 boli v poradí 36. majstrovstvá Európy v basketbale mužov, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konali sa v siedmich poľských mestách: Bydgoszcz, Gdansk, Katovice, Lodž, Poznaň, Vroclav a Varšava, od 7.20. septembra 2009, za účasti 16 tímov. Poľsko bolo organizátorom európskeho šampionátu mužov druhýkrát, keď predtým hostilo turnaj v roku 1963. Nováčikom turnaja bolo iba družstvo Spojeného kráľovstva (predtým sa však družstvo Anglicka zúčastnilo štyrikrát tohto turnaja). Titul získalo , ktoré vo finále zvíťazilo nad . 
Španielsko bolo vybrané za organizátora tohto turnaja 28. novembra 2004 na zasadnutí FIBA Europe. 
Tento turnaj bol zároveň kvalifikáciou na Majstrovstvá sveta 2010, ktoré sa uskutočnili v Turecku. Kvalifikovalo sa na ne 6 najlepších družstiev.
Nasadenie do výkonnostných košov.
FIBA Europe nasadila družstvá pred žrebovaním skupín, ktoré sa konalo 7. novembra 2008, do nasledujúcich výkonnostných košov podľa ich výsledkov v predchádzajúcej edícii ME:
Konečné poradie.
Pozn: , a postúpili na MS 2010 na základe divokej karty, ktorú im FIBA udelila v decembri 2009.
Sweat (A La La La La Long)

„Sweat (A La La La La Long)“ je skladba jamajskej reggae fusion skupiny Inner Circle. Bola vydaná v auguste 1992, ako hlavný singel z ich albumu "Bad to the Bone".
Skladba si získala veľký úspech, a to hlavne v Európe, kde sa stala hitom v prvej desiatke v mnohých krajinách, vrátane Rakúska, Írska, Nórska a Švédska. Tiež dosiahla 1. miesto vo Švajčiarsku a Nemecku.
Fernando Novas

Fernando Emilio Novas PhD. (* 1960, Buenos Aires, Argentína) je argentínsky paleontológ žijúci a pracujúci v Buenos Aires.
Jeho meno je spojené aj s opisom obrieho sauropóda rodu "Puertasaurus".
Promoval na Universidad de la Plata a je žiakom Josého Bonaparte. Pracuje v Museo Argentino de Ciencias Naturales Bernardino Rivadavia. Je členom National Geographic Society a arentínskej Consejo Nacional de Investigaciones Científicas y Técnicas de Argentina (CONICET).
Zúčastnil sa vykopávok dinosaurov v Patagónii, Indii, Bolívii, Brazílii, USA a objavil veľa druhov. Preslávil sa najmä opisom niekoľkých rodov argentínskych dinosaurov.
Ako jeden z prvých opísal 70 miliónov rokov starý druh Titanosaurov Puertasaurus reuili (s Leonardom Salgadom, Jorge Calvom, Federicom Agnolinom, 2005), Neuquenraptora (s Diegom Polom, 2005), Patagonykusa (1996), polovtáka Unenlagia (s Pablom F. Puertom, 1997), Austroraptora (s D. Polom, J. I. Canale, J. D. Porfiri, Jorge Calvom, 2008), Megaraptor (1996), Aniksosaurusa (s Rubénom Dariom Martinezom, 2006), Skorpiovenatora (s Canalem, C. A. Scanferlaom, Agnolinom, 2009), Tyrannotitana (s S. de Valaisom, Thomasom H. Richom, Patriciou Vickers-Rich, 2005), Talenkauena (s Andrea Cambiasom, Alfredom Ambriosom, 2004), Rahiolisaurusa, Orkoraptora (s Martinom D. Ezcurra, A. Lecuonaom 2008), Abelisaurusa (s J. F. Bonapartem, 1985), Frenguellisaurusa (1986) a Aragosaurusa (so Sanzom a ďalšími,). S Paulom Serenom skúmal v roku 1988 novonájdenú kompletnú kostru Herrerasaurusa.
Na jeho počesť bol pomenovaný "Ekrixinatosaurus novasi".
Zeus (pes)

Zeus (* 22. november 2008† 3. september 2014) bol pes plemena nemecká doga, žijúci u Kevina a Denise Doorlagových v meste Otsego v štáte Michigan v USA. Podľa Guinessovej knihy rekordov 2013 bol titulovaný ako "najvyšší pes na svete".
O zaradenie do Guinessovej knihy rekordov sa jeho majitelia pokúšali už v roku 2010, avšak pre strach z meracích pomôcok nedokázali splniť oficiálne kritériá. Jeho výška v kohútiku podľa oficiálnych meraní činila 111,8 cm a hmotnosť 70,3 kg, pričom keď sa vztýčil na zadné nohy dosahoval výšku 223,52 cm.
11. septembra 2014 majiteľ psa Kevin Doorlag verejne oznámil, že Zeus zomrel na starobu 3. septembra 2014.
Podpoistenie

Podpoistenie je stav, kedy je predmet poistený na nižšiu sumu, než je jeho vlastná hodnota. V prípade poistnej udalosti potom bude poistné plnenie (teda náhrada od poisťovne) stanovované v rovnakom pomere ku škode, v akom bola suma, na ktorú bolo poistenie dojednané, ku skutočnej (reálnej) hodnote poisťovaného predmetu.
Opis podpoistenia.
Ak je predmet poistený na nižšiu sumu, než je jeho vlastná hodnota, dochádza k podpoisteniu. Vlastná hodnota poisťovaného predmetu sa stanovuje výpočtom poisťovne, posudkom znalca alebo stanovením poistníka (ten, kto poistenie dojednáva a bude ho potom tiež platiť). V prípade poistnej udalosti je podpoistenie vnímané relatívne voči hodnote poisteného predmetu. To znamená, že poisťovňou bude vyplácaná náhrada v takej pomernej výške voči spôsobenej škode, v akej je hodnota uzatvoreného poistenia voči skutočnej hodnote predmetu.
Ak bude teda napríklad predmet v hodnote 10 miliónov (t. j. "poistná hodnota") poistený iba na sumu 5 miliónov (t. j. "poistná suma"), teda na sumu polovičnú, a na predmete dôjde ku škode vo výške 2 milióny (teda v pätinovej sume voči skutočnej hodnote predmetu), bude vyplatená suma (t. j. "poistné plnenie") v pätinovej výške voči poistenej hodnote, teda 1 milión.
Dôvody vzniku.
Možnými dôvodmi vzniku podpoistenia môže byť:
Predchádzanie podpoistenia.
Pre predchádzanie podpoistenia (ale aj nadpoistenie) je potrebné poistnú sumu, ktorá je uvedená v poistnej zmluve, pravidelne porovnávať s aktuálnym stavom predmetu a priebežne poistnú sumu v zmluve upravovať.
Moncton

Moncton je kanadské mesto v provincii New Brunswick. So 69 074 obyvateľmi bolo v roku 2011 79. najväčším mestom v Kanade a po Saint John druhým najväčším v provincii Nový Brunswick. Rozprestiera sa medzi 46. a 47. stupňom severnej šírky a 64. a 65. stupňom západnej dĺžky.
Takmer dve tretiny (64,6%) populácie mesta tvoria anglicky hovoriaci a jednu tretinu (31,9%) francúzski hovoriaci obyvatelia.
Basketbal na Ázijských hrách 2014

Basketbal na Ázijských hrách 2014 bol basketbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2014, ktorý sa konal v meste Inčchon, v Kórejskej republike od 20. septembra3. októbra 2014, za účasti 16 mužských a 11 ženských tímov. Basketbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1951 a toto bolo jeho 17. vydanie. Zápasy sa hrali v 2 arénach: Samsan World Gymnasium s kapacitou 7 406 a Hwaseong Sports Complex a kapacitou 5 158 divákov. Svoj štvrtý ázijský titul v kategórii mužov získala domáca , ktorá si vo finále poradila s . V ženskej kategórii zvíťazila tiež po finálovej výhre nad .
Súbežne s turnajom Ázijských hier prebiehali aj Majstrovstvá sveta žien, preto niektoré ženské tímy ako Japonsko a Čína nenastúpili na ázijských hrách v plnom zložení, resp. povolali iba B tím.
Účastníci.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k septembru 2013.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIBA k novembru 2013.
Dale Russell

 
Dale Alan Russell (* 27. december 1937, San Francisco, Kalifornia, USA† 21. december 2019) bol americký paleontológ a geológ.
Životopis.
Študoval na University of Oregon (1958), University of California v Berkeley (magister 1960) a v roku 1964 promoval na Columbia University z geológie. Ako doktorand bol v rokoch 1964/1965 na Yale University.
Od roku 1965 bol kurátorom pre paleontológiu v Canadian Museum of Nature v Ottawe, kde sa stal v roku 1977 riaditeľom oddelenia paleobiologie. Od roku 1995 pôsobil ako "Senior Curator" v prírodovednom múzeu North Carolina State University.. Súčasne bol aj profesorom na fakulte geológie a následne pôsobil ako "Adjunct Professor" na California State University v Sacramente. V roku 1996 dostal "Bancroft Award" od "Royal Society of Canada".
Zúčastnil sa vykopávok dinosaurov v Alberte (Dinosaur Provincial Park) a v 80-tych rokoch uskutočnil spolu s P. J.Curriem a Dongom spoločný kanadsko-čínsky projekt vykopávok dinosaurov.. Preslávil sa napríklad popisom veľkého teropóda (dravého dinosaura) rodu Daspletosaurus.. Popísal aj veľa ďalších dinosaurov, napríklad "Archaeornithomimus", "Berberosaurus", "Lurdusaurus", "Sigilmassasaurus" či "Sinornithoides".
Ako jeden z prvých tiež vyslovil domnienku, že dinosaury mohli byť vyhubené z mimozemských príčin (tj. dopad meteoritu, kométy, kozmického žiarenia a pod.). Je tiež spojený s kontroverznou myšlienkou,že v prípade prežitia konca geologického obdobia kriedy (pred 65 miliónmi rokov) by dinosaury mohli prejsť sapientačnou fázou a premeniť sa v inteligentné bytosti, ktoré Russell nazýva dinosauroidi.. Jeho predstava takých hypotetických bytostí (ktorá vyústila v model, zhotovený roku 1982) však bola z viacerých strán kritizovaná (najmä preto, že bola značne antropomorfická).
Publikoval aj o vplyve paleontologického výskumu na otázky mimozemského života.
Brénod

Brénod môže byť:
Bellegarde-sur-Valserine

Bellegarde-sur-Valserine Izernore môže byť:
Nogent-sur-Marne

Nogent-sur-Marne môže byť:
Jiří Karásek ze Lvovic

Jiří Josef Antonín Karásek ze Lvovic, vlastným menom Josef Karásek, podľa iných zdrojov "vlastným menom" Jiří Antonín Karásek alebo "občianskym menom" Josef Jiří Antonín Karásek (* 24. január 1871, Praha - † 5. marec 1951) bol český básnik, spisovateľ a kritik. Jeho prvé diela boli napísané pod vplyvom naturalizmu, neskôr začal tvoriť dekadentne a stal sa popredným predstaviteľom tohto smeru. Ako kritik používal impresionistických postupov.
Usporiadal tiež pražské poštové múzeum, bol tiež zberateľ drobnej grafiky, pôsobil v časopise "Český bibliofil". Zaujímal sa o okultizmus a bol členom českej spoločnosti hermetikov Universalia.
Prívlastok ze Lvovic k svojmu pripojil na základe svojho tvrdenia, že je potomkom hvezdára zo 16. storočia, Cypriána Lvovického ze Lvovic, čo súviselo so záľubou dekadentov vo vzývaní aristokracie.
Životopis.
Po ukončení štúdia na gymnáziu v Prahe pokračoval na bohosloveckej fakulte, kde strávil necelé dva roky. Potom žil rok v Bavorsku. Po roku 1891 nastúpil ako úradník na pošte, potom bol menovaný riaditeľom knižnice ministerstva pôšt a riaditeľom Poštového múzea a archívu. 
V roku 1894 založil spoločne s Arnoštom Procházkom časopis "Moderní revue", v ktorom uverejňovali najmä českú a francúzsku dekadentnú tvorbu. V nasledujúcom roku sa v júnovom čísle časopisu Karásek prvýkrát v českých dejinách pokúsil o verejnú obhajobu homoerotického cítenia, čo bola jeho osobná téma. Za prvej republiky postupne vydával dva "listy pre sexuálnu reformu" - "Hlas" a "Nový hlas".
Počas svojho života zhromaždil rozsiahlu súkromnú knižnicu (48 000 zväzkov) a zbierku slovanského umenia a grafiky (40 000 položiek). Roku 1922 túto tzv. Karásovu galériu venoval Československej obci sokolskej, ktorá sídlila v Tyršovom dome v Prahe, s podmienkou, že ju bude do konca života spravovať. Od roku 1954 je súčasťou Pamätníka národného písomníctva sídliacom na pražskom Strahove.
Bol tiež spisovateľom, autorom mnohých básní aj próz. Niektoré z jeho románov sú teraz radené do literatúry science fiction.
Zomrel takmer zabudnutý v Prahe roku 1951 na zápal pľúc.
Po celý život vášnivo zbieral obrazy z celého sveta a jeho zbierka je dodnes najväčšou zbierkou moderných obrazov v celej Európe. Neskôr bola zoštátnená a vystavená v českých múzeách.
Poštovní muzeum Praha

Poštovní muzeum Praha (doslova "Poštové múzeum Praha") bolo založené koncom roku 1918 a má celoštátny význam. Od roku 1976 má veľkú pobočku vo Vyššom Brode.
Poslanie múzea.
Múzeum sa zaoberá štúdiom dejín a vývoja spojov na území Česka (predtým celého Česko-Slovenska). Odborne a sústavne zbiera, ošetruje a uschováva doklady o historickom vývoji poštovníctva, známkovej tvorby, telekomunikácií a rádiokomunikácií.
Dejiny.
Múzeum bolo založené 18. decembra 1918, teda v rovnaký deň, kedy boli vydané prvé poštové známky Česko-Slovenska. Prvých desať rokov bolo venované zberateľskej činnosti. V roku 1928 bola otvorená prvá expozícia na prízemí Karolina, avšak tunajšie priestory patriace Karlovej univerzite boli pre múzeum nedostatočné. Podarilo sa získať nové v Holečkovej ulici na Smíchove, v časti zrušeného kláštora sv. Gabriela a od roku 1933 tu bolo sprístupnené verejnosti. Vo vojnovom období bolo niekoľko mesiacov uzavreté, v máji 1945 došlo opäť k otvoreniu. Po roku 1950 došlo k obmedzeniu niektorých expozícií s náplňou poštovníctva v prospech filatelie.
Ďalšia časť zbierok bola umiestnená do budovy zreštaurovaného opátstva Štátneho kláštora vo Vyššom Brode (bývalý cisterciánsky kláštor), kde bola v roku 1976 sprístupnená expozícia dejín poštovníctva.
V Prahe sa podarilo koncom 80. rokov 20. storočia presťahovať múzeum do zreštaurovaných priestorov Vávrova mlyna na nábreží Ludvíka Svobodu v Prahe. Vtedy bolo múzeum riadené metodicky Federálnym ministerstvom spojov, vlastné riadenie bolo v náplni Riaditeľstva pôšt Praha. V nových priestoroch bolo múzeum otvorené slávnostne v roku 1988. Po roku 1990 boli zbierky rozdelené na českú a slovenskú časť. Terajšia adresa je Poštovní muzeum, Nové mlýny 2, Praha 1.
Exponáty pre verejnosť.
V múzeu môžu návštevníci vidieť stálu expozíciu poštových známok nielen z našich krajín, ale aj vzácne a zaujímavé filatelistické materiály zo zahraničia. Konajú sa tu príležitostné výstavy zamerané na určité obdobie či oblasti poštovníctva a filatelie. V budove je bádateľna, knižnica. Otvorené je denne okrem pondelka.
Spolupráca s inštitúciami.
Múzeum je teraz začlenené jednak do Asociácie múzeí a galérií Českej republiky, ale i do celej rady medzinárodných inštitúcií.
Stavebná pamiatka.
Budova je chránenou pamiatkou, barokovým domom zo 17. storočia, sú tu štyri salóniky s nástennými maľbami Josefa Navrátila vybavené nábytkom z polovice 19. storočia. Budova je súčasťou Pražskej pamiatkovej rezervácie UNESCO a nie je bezbariérová.
Slovník české literární fantastiky a science fiction

Slovník české literární fantastiky a science fiction je kniha encyklopedického charakteru, ktorej autorom bol Ivan Adamovič. Knihu vydalo nakladateľstvo R3 v roku 1995.
O knihe.
Knihu napísal a svojimi fotografiami zaobstaral Ivan Adamovič, úvodným slovom ju doplnil Ondřej Neff, niektoré state pripísal Jaroslav Olša, jr. Grafickú úpravu navrhol Oldřich Pošmurný. Vydalo ju v roku 1995 nakladateľstvo R3 z Prahy 1 ako svoju 60. publikáciu v náklade 3000 výtlačkov. Kniha má 352 strán, je viazaná s tmavou obálkou. Odporúčaná cena vtedy bola 190 EUR.
Náplň knihy.
Na začiatku knihy je krátky úvod od vydavateľa Richarda Knota. Potom je úvodné slovo na štyri stránky od autora knihy, kde objasňuje systém radenia hesiel, svoje zdroje. Ďalší úvod napísal Ondřej Neff s dejinami SF literatúry a rozčlenil ich do šiestich kapitol (strany 11 - 23).
Hlavnou časťou knihy sú heslá o 400 spisovateľoch. Heslá sú rôzne dlhé a podrobné, obsahujú životopis a bibliografiu, malé fotografie sú včlenené do hesiel. Radenie autorov je abecedné a na konci každého hesla sú uvedené zdroje.
Ku koncu knihy je súpis autorov s neistou národnosťou, výpočet kníh so sporným zaradením, údaje o anketách a cenách. Potom je tu na troch stranách článok Jaroslava Olšu jr. o českej SF v krajanských a exilových vydaniach. Na úplnom závere knihy je obsah a tiráž.
Hádzaná na Ázijských hrách 2014

Hádzaná na Ázijských hrách 2014 bol hádzanársky turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2014, ktorý sa konal v meste Inčchon v Kórejskej republike od 20. septembra do 2. októbra 2014, za účasti 14 mužských a 9 ženských tímov. Hádzanársky turnaj sa na hrách organizuje od roku 1982 a toto bolo jeho 9. vydanie. Zápasy sa hrali v 2 arénach: Seonhak Handball Gymnasium a Suwon Gymnasium a kapacitou 5 145 divákov. V mužskej kategórii zvíťazil , ktorý vo finále vyhral nad domácou . Šiestykrát sa v ženskej kategórii stala víťazom domáca po finálovej výhre nad .
Účastníci.
 Číslo udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku k júnu 2013.
 Číslo udáva umiestnenie v neoficiálnom svetovom rebríčku k novembru 2013.
Jana Labáthová

Jana Labáthová (* 27. september 1988, Bratislava) je slovenská reprezentantka v synchronizovanom plávaní. Aktuálne súťaží za klub Iuventa Bratislava..
Volejbal na Ázijských hrách 2014

Volejbal na Ázijských hrách 2014 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2014, ktorý sa konal v meste Inčchon, v Kórejskej republike od 20. septembra3. októbra 2014, za účasti 16 mužských a 9 ženských tímov. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1958 a toto bolo jeho 15. vydanie. Zápasy sa hrali v 2 arénach: Songnim Gymnasium s kapacitou 5 009 a Ansan Sangroksu Gymnasium a kapacitou 2 865 divákov. V kategórii mužov získal ázijský titul , ktorý vo finále zvíťazil nad . V ženskej kategórii zvíťazila a svoj druhý titul získala domáca po finálovej výhre nad .
Súbežne s turnajom Ázijských hier prebiehali aj Majstrovstvá sveta žien, preto niektoré ženské tímy ako Japonsko, Čína a Thajsko nenastúpili na ázijských hrách v plnom zložení, resp. ich reprezentoval iba B tímy. 
Účastníci.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k júlu 2014.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k augustu 2014.
Jelena Olegovna Serovová

Jelena Olegovna Serovová (, * 22. apríl 1976, Vozdviženka) je ruská politička, inžinierka a bývalá kozmonautka. V rokoch 2006 až 2016 bola kozmonautkou spoločnosti RKK Energija, od januára 2011 bola členkou oddielu kozmonautov Strediska prípravy kozmonautov. Od decembra 2011 sa pripravovala na svoj prvý a zároveň jediný vesmírny let na Medzinárodnú vesmírnu stanicu (ISS) ako členka Expedície 41/42, ktorý trval od septembra 2014 do marca 2015.
Životopis.
Mladosť, inžinierka.
Jelena Olegovna Serovová pochádza z dedinky Vozdviženka v Prímorskom kraji na ruskom Ďalekom východe. Roku 2001 získala titul inžinier po absolvovaní štúdia na fakulte letectva a kozmonautiky Moskovského leteckého inštitútu, roku 2003 dokončila štúdium ekonómie na Moskovskej štátnej akadémii výroby prístrojov a informatiky. Od augusta 2001 pracovala v spoločnosti RKK Energija, pridelená bola do Strediska riadenia letov Roskosmosu v Koroľove.
Kozmonautka.
V roku 2005 sa prihlásila k výberu kozmonautov, 26. februára 2006 získala súhlas Hlavnej lekárskej komisie a 11. októbra 2006 ju Štátna medzirezortná komisia odporučila na zaradenie do oddielu kozmonautov RKK Energija. Počnúc februárom 2007 prešla dvojročnou všeobecnou kozmickou prípravou v Stredisku prípravy kozmonautov v Hviezdnom mestečku a 9. júna 2009 získala kvalifikáciu „skúšobný kozmonaut“.
V súvislosti s rozhodnutím Roskosmosu o sústredení ruských kozmonautov do jedného oddielu odišla zo spoločnosti RKK Energija a od 22. januára 2011 bola kozmonautkou Strediska prípravy kozmonautov.
Dňa 15. decembra 2011 bola vymenovaná palubným inžinierom posádky kozmickej lode Sojuz TMA-14M a členkou Expedície 41/42 na Medzinárodnú vesmírnu stanicu s plánovaným štartom v septembri 2014. Vymenovanie oficiálne oznámil riaditeľ Roskosmosu, Vladimir Popovkin, 21. decembra 2011. Do vesmíru vzlietla 25. septembra 2014 na palube Sojuzu TMA-14M. Po necelých šiestich hodinách letu sa Sojuz spojil so stanicou ISS a jeho posádka sa zapojila do práce Expedície 41. 
Serovová je 58. kozmonautka sveta, avšak len štvrtá z Ruska a bývalého Sovietskeho zväzu, po Tereškovovej (1963), Savickej (1982 a 1984) a Kondakovovej (1994/95 a 1997). 
Manžel Jeleny Serovovej, Mark Serov, bol v rokoch 2003 – 2011 kozmonautom RKK Energija, od roku 2011 pracoval v Energiji, majú dcéru.
Jiří Novák (hokejista)

Jiří Novák (* 6. jún 1950, Jaroměř) je bývalý česko-slovenský hokejista, hrajúci na pozícii stredného útočníka. Je dvojnásobným majstrom sveta a Európy 1976 a 1977, majstrom Európy v kategórii juniorov do 19 rokov v roku 1968 a trojnásobným majstrom Česko-Slovenska s Duklou Jihlava (1971 a 1972) a Teslou Pardubice (1973).
V Tesle Pardubice a v Česko-slovenskej reprezentácii s Vladimírom Martincom a Bohuslavom Šťastným vytvorili jednu z najúspešnejších útočných formácií v histórii československého ľadového hokeja, médiami a fanúšikmi označovanú aj ako "pardubický útok".
Supafly

SUPAFLY (tiež známa ako Supafly Inc.) je anglická tanečná hudobná dvojica, ktorej členmi sú Panos Liassi (Mister P) a Andrew Tumi (wOne). Dvojica je známa hlavne vďaka klubovému hitu „Let's Get Down“ a singlu „Moving Too Fast“, ktorá obsahuje prvky skladby „Another Day in Paradise“ od Phila Collinsa. Dvojica Supafly získala v roku 2006 cenu Urban Music Award v kategórii Best Newcomer Award.
Slovenská správa ciest

Slovenská správa ciest (skrátene "SSC") je samostatná rozpočtová organizácia zriadená 1. januára 1996 Ministerstvom dopravy, pôšt a telekomunikácií Slovenskej republiky, ktorá vykonáva správu ciest I. triedy a súvisiacich pozemkov vo vlastníctve Slovenskej republiky vrátane investorskej činnosti pre cesty I. triedy a pre diaľnice, rýchlostné cesty, cesty I., II. a III. triedy (podľa cestného zákona označené ako „cestné komunikácie“) tieto činnosti:
Sídlila v Bratislave vo vlastnej budove na Miletičovej ulici č. 19. Od 1.6.2023 sídli v prenajatých priestoroch na Dúbravskej ceste č. 3. Svoju činnosť vykoná aj prostredníctvom štyroch dislokovaných organizačných jednotiek nazvaných Investičná výstavba a správa ciest (skrátene "IVSC") v štyroch mestách: Bratislave, Žiline, Banskej Bystrici a Košiciach.
Generálnym riaditeľom SSC je v súčasnosti Ing. Ivan Rybárik.
História.
Slovenská správa ciest vznikla zlúčením viacerých organizácií a inštitúcií pôsobiacich v oblasti investičnej výstavby a správy ciest. V roku 1995 vznikla Slovenská správa ciest z bývalého Riaditeľstva diaľnic, ku ktorej boli v roku 1996 pričlenené bývalé Okresné správy ciest, Cestné investorské útvary a Ústav cestného hospodárstva a dopravy. 
Tieto fúzie sa odrazili aj na dlhé roky vo vnútornej štruktúre SSC a spôsobe jej fungovania. Agenda výstavby a správy diaľnic bola oddelená od výstavby a správy ciest. Z Riaditeľstva diaľnic vznikli odbor prípravy a výstavby diaľnic a odbor správy a prevádzky diaľnic, pod ktorý spadalo vtedajších šesť stredísk správy a údržby diaľnic (SSÚD). Bývalé krajské cestné investorské útvary sa transformovali na investorské útvary pod metodickým riadením odboru investícií ciest a bývalých 36 okresných správ ciest prešlo pod metodické riadenie nového odboru správy a prevádzky ciest. Pracovníci bývalého Ústavu cestného hospodárstva a dopravy sa začlenili do SSC ako úsek dopravného plánovania a rozvoja a útvar cestnej databanky.
V roku 2004 boli cesty II. a III. triedy delimitované na samosprávne kraje, vrátane majetku stredísk správy a údržby ciest.
V roku 2005 vznikla Národná diaľničná spoločnosť, na ktorú štát previedol diaľnice a rýchlostné cesty a z SSC majetok stredísk správy a údržby diaľnic a rýchlostných ciest.
Ragby na Ázijských hrách 2014

Ragby na Ázijských hrách 2014 bol turnaj sedmičkovom ragby v rámci multišportového podujatia Ázijských hier 2014, ktorý sa konal v meste Inčchon, v Kórejskej republike od 30. septembra2. októbra 2014, za účasti 12 mužských a 10 ženských tímov. Pôvodne sa mali na turnaji predstaviť aj obe reprezentácie Indie. Ragbyový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1998 a toto bolo jeho 5. vydanie. Zápasy sa odohrali na štadióne Namdong Asiad Rugby Field s kapacitou 5 078 divákov. Svoj tretí titul získalo v kategórii mužov , ktoré si vo finále poradilo s . V ženskej kategórii zvíťazila po finálovej výhre nad .