burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
FC VSS Košice

FC Košice bol slovenský futbalový klub z Košíc.
Športové úspechy.
 Slovenská liga (1939-1944, 1993-2015)
 Slovenský pohár (1961-súčasnosť)
 Slovenský superpohár (1993-2015) 
 Československá liga (1945-1993)
 Československý pohár (1961-1993)
Slávni hráči.
Slovensko
Srbsko
Ukrajina
Tréneri.
"Aktualizované 20. júl 2015"
Zostava v roku 2015.
 
"Legenda: B – Brankár, O – Obranca, Z – Záložník, Ú – Útočník"
Rezervný tím.
MFK Košice B alebo "Mestský futbalový klub Košice B" bol slovenský futbalový klub z Košíc. Tento rezervný tím novozaloženého klubu čerpajúceho z tradície košického futbalu účinkoval v 1. futbalovej lige. 
Káder v roku 2013.
"Stav k 28. júnu 2013"
Hráčske pohyby vsak môžu nastať medzi A-tímom a dorastom
Generátor parity

Generátor parity (angl. "parity generator") je druh logického digitálneho elektronického obvodu zo skupiny kombinačných obvodov.
Funkcia.
Generátor parity je logický obvod, ktorého výstupom je parita vstupného vektora.
Prevedenie.
Aj keď funkcia generovania parity sa najjednoduchšie vyjadruje ako kaskáda XOR hradiel prípadne ako súčet bitov modulo 2, v praxi sa pre jednoduchosť implementuje ako kaskáda hradiel typu AND-OR-INVERT. 
Aj keď je generátor parity vyrábaný aj ako samostatná súčiastka, obvykle je súčasťou integrovaných obvodov používaných pre komunikácie, a mikroprocesorov či mikrokontrolérov.
Ute Lemperová

Ute Lemperová (* 4. júl 1963, Münster, Nemecko) je nemecká herečka, muzikálová herečka a šansoniérka.
Životopis.
Študovala na tanečnej akadémii v Kolíne a v divadelnom seminári Maxa Reinhardta vo Viedni. Učinkovala napr. v muzikáloch "Cats", "Peter Pan", "Modrý anjel", "Chicago" a "Kabaret". Spolupracovala s viacerými skladateľmi súdobej hudby, napr. Michaelom Nymanom alebo Philipom Glassom. Je uznávanou interprétkou šansónov Kurta Weilla. V súčasnosti žije v New Yorku.
Panna (znamenie)

Panna (lat. "Virgo", gr. "Parthenos") je jedno z astrologických znamení, v ktorom sa Slnko nachádza v tropickom zvieratníku od 23. augusta do 22. septembra a v súčasnosti od 17. septembra do 17. októbra v siderickom zvieratníku.
Podľa astrológov je Panna šiestym znamením zvieratníka, nad ktorým Slnko vládne medzi 24. augustom a 23. septembrom. S týmto znamením sú magicky spojené včela, líška a sliepka. Spolu s Býkom a Kozorožcom patrí Panna k tzv. zemským znakom (angl. Earth Sign). Tradičná astrologická symbolika spája súhvezdie Panny s vlastnosťami, ako je pripravenosť na obetu, chladná duchovnosť, čírosť, nezasahovanie do praxe, pripravenosť na zmenu prasubstancie (materie primy) v zmysle alchymistických predstáv, keď že znak ovláda Merkúr. Jeho protipólom sú Ryby. Každému astrologickému znameniu je priradená časť tela, ktorá je pokladaná za jeho sídlo energie. U Panny sú to črevá. Medzi jeho vlastnosti patria organizačné schopnosti, dbanie na čistotu, extrémna netrpezlivosť, nesebeckosť a schopnosť dokončiť začaté veci.
Je tiež jedným z premenlivých znamení, spolu s Blížencami, Strelcom a Rybami.
V babylonskom kalendári tomuto znameniu zodpovedá mesiac "Araḫ Ulūlu".
Tom DeLonge

Thomas Matthew „Tom“ DeLonge (* 13. december 1975, Poway, Kalifornia) je gitarista, spevák a spoluzakladateľ americkej skatepunkovej skupiny "Blink-182".
Životopis.
Thomas Matthew DeLonge junior sa narodil v meste Poway v Kalifornii. Jeho matka pracovala v realitnej kancelárii a otec pôsobil ako vedúci pracovník v energetickej spoločnosti. Má staršieho brata Shona a mladšiu sestru Karie.
Aj keď Thomas pochádzal z dobrej rodiny, bol veľmi problémové dieťa. Veľmi skoro objavil alkohol a pred svojimi pätnástymi narodeninami bol za opilecké výtržnosti na športovom podujatí vylúčený zo školy. Nastúpil na školu Rancho Bernardo, kde sa začal zaujímať o punk rock. Neskôr sa však do pôvodnej školy vrátil. 
&lt;br&gt;Bol takisto známy tým, že budil svojich rodičov v nočných hodinách hraním na trúbku. O iné hudobné nástroje sa začal zaujímať v cirkevnom tábore. Tu objavil gitaru, ktorej sa následne začal venovať. Prvú gitaru dostal od kamaráta, ktorého otec pracoval na skládke. Niekto vyhodil úplne funkčný nástroj a ten sa dostal k Tomovi.
Tom objavil punk rock počas prázdnin v Oregone, kam išiel navštíviť kamaráta, ktorý bol veľkým fanúšikom tohoto žánru. Ukázal Tomovi kapely ako napr. Stiff Little Fingers, Dinosaurus Jr. a The Descendents. Krátko po strednej škole sa Thomas dal dohromady s priateľom Markom a založili kapelu, ktorú neskôr pomenovali "Blink".
Tom je známy tým, že je posadnutý fenoménom UFO a vládnymi sprisahaniami. Je ženatý. Jeho manželkou je Jennifer Jenkins, s ktorou sa oženil 26. mája 2001. Má jednu dcéru, narodenú v roku 2002.
Hudobná kariéra.
V roku 1992 založili spolu so Scottom Raynorom Blink-182. Keď Raynora v roku 1998 nahradil Travis Barker, skupina vydala album "Enema of the state", ktorý zaznamenal veľký úspech. Nasledujúci album "Take Off Your Pants and Jacket" bol ešte populárnejší. Tom a Travis sa neskôr stretli v kapele Box Car Racer, čo bol postranný projekt Toma z roku 2003. Blink vydali ešte jeden album, tesne pred tým, než ohlásili dlhodobú pauzu.
Tom DeLonge neskôr založil alternatívnu skupinu Angels and Airwaves. Skupina vydala v roku 2006 debutový album "We Don't Need To Whisper".
Zolná (prítok Slatiny)

Zolná je riečka na strednom Slovensku, pravostranný prítok Slatiny. Má dĺžku a je tokom IV. rádu.
Pramení v pohorí Poľana, v podcelku Vysoká Poľana, pod Ľubietovskou Bukovinou (), v nadmorskej výške okolo 
Spočiatku tečie na severozápad, priberá svoj prvý prítok zľava (), stáča sa na západ a vstupuje do Zvolenskej kotliny, do podcelku Ponická vrchovina. Preteká Martinovou dolinou, v ktorej priberá ľavostranný prítok zo susednej Piačkovej doliny. Následne sa zarezáva do masívu vrchoviny, v priestore medzi vrchmi Granátka () a Farská hora () na severe a Učovník () a Žiar () na juhu. Ďalej vytvára Veľkú dolinu, ktorú opúšťa pri Ponickej Hute, v oblasti výveru viacerých minerálnych prameňov. Na území obce priberá zľava Malú Zolnú a potom tečie na juhozápad rozšíreným korytom. Preteká obcou Dúbravica, zľava priberá Zolnicu a neskôr sprava Vladárku. Stáča sa na juh, tečie obcami Čačín (tu priberá prítok z pravej strany), Čerín, Bečov a Sebedín (prítok sprava). Začína výrazne meandrovať, pričom úsek od Sebedína až k Zolnej je chráneným územím, s ochranou zachovaných brehových porastov jelší a vŕb. Následne preteká cez obec Zolná, za ktorou sa stáča na juhozápad, opäť meandruje a v nadmorskej výške cca priberá Hučavu.
Po spojení so svojim najvýznamnejším prítokom, ľavostrannou Hučavou, a taktiež pravostranným Lukovským potokom, mení smer toku najprv na juh, preteká okrajom obce Lieskovec, kde priberá najprv pravostranný prítok z doliny Medokýšne a následne prítok z ľavej strany, prestáva meandrovať a opätovne sa stáča na západ. Preteká územím mesta Zvolen, na území ktorého ústi v nadmorskej výške okolo do Slatiny, v priestore medzi Bučinou a Môťovou.
Potok Zolná.
Je prírodná pamiatka na toku riečky Zolná nad sídlom Zolná, ktorá chráni zachovalý úsek toku s pôvodným porastom.
Farská hora

Farská hora () je najvyšším bodom geomorfologického celku Zvolenská kotlina. Nachádza sa v jeho severovýchodnej časti, v podcelku Ponická vrchovina, východne od obce Poniky.
Tektonika (geológia)

Tektonika je vedná disciplína, súčasť geológie, ktorá sa zaoberá štúdiom stavby, deformácie a vývojom zemskej kôry. Často je synonymne stotožňovaná so štruktúrnou geológiou, na rozdiel od nej sa však sústredí na štúdium procesov väčšieho rozsahu, napr. procesom platňovej tektoniky.
Tektonika sa ďalej člení na niekoľko odborov. Odvetvie zaoberajúce sa základnými otázkami stavby litosféry a astenosféry je geotektonika. Termín geotektonika je bežne považovaný za synonymum tektoniky. Štruktúrne prvky hornín mikroskopickej veľkosti skúma petrotektonika. Prejavmi deformácie hornín sa zaoberá štruktúrna geológia.
Vrásová tektonika.
Zaoberá sa deformáciami hornín, pri ktorých nedochádza k prerušeniu kontinuity horniny, je to teda duktilná deformácia. Niekedy tiež označovaná ako alpinotypná tektonika. Vrásnenie najtypickejším prejavom skrátenia hornín zemskej kôry. Je pre ňu príznačný vznik vrás – synklinál (korýt) a antiklinál (sediel).
Zlomová tektonika.
Zaoberá sa deformáciami hornín, pri ktorých sa narušuje kontinuita kôry krehkou deformáciou, niekedy tiež označovaná ako germanotypná tektonika. Zlomová tektonika je príznačná pre rôzne tektonické prostredia súvisiace s rozpínaním aj s stláčaním zemskej kôry. Medzi najtypickejšie zlomové štruktúry patria: prešmyk a pokles - vertikálne posuny na zlomoch, ktoré môžu spôsobiť vznik priekopovej prepadliny alebo grábenu, teda poklesnutej časti kôry alebo naopak hrastov - vyzdvihnutých blokov.
Platňová tektonika.
Väčšinu geologických fenoménov súvisiacich z pohybmi zemskej kôry vysvetľuje teória platňovej tektoniky. Vyvinula sa z dvoch pozorovaných fenoménov: pohybu kontinentov (kontinenty sú tie časti zemskej kôry, ktoré sú stále a nezanikajú) a rozširovania oceánskeho dna (oceány sú tými časťami zemskej kôry, ktoré sú nestále a v priebehu geologického vývoja vznikajú aj zanikajú).
Rozum (román)

Rozum je jeden z najznámejších románov Rudolfa Slobodu. Vyšiel v roku 1982. Vyrovnáva sa v ňom so svojím blízkym vzťahom k otcovi. Zároveň detailne opisuje svoj jednoduchý život scenáristu a dobový kontext.
Tektonika

Tektonika môže byť:
Zolná

Zolná môže byť:
Trnavský literárny klub

Trnavský literárny klub, neskôr aj liTTklub, je spolok (nielen) študentov trnavských univerzít a fakúlt, ktorých spája záujem o literatúru a potreba kritickej odozvy na vlastnu tvorbu. Vznikol na pôde Pedagogickej fakulty Trnavskej univerzity v Trnave v roku 2001. Klub je otvorený pre všetkých záujemcov o literatúru a jej reflexiu.
Stručná história liTTklubu.
medzi hlavnú náplň patria literárne stretnutia spojené s čítaním vlastnej tvorby, usporadúvanie stretnutí s literárnymi osobnosťami, verejná prezentácia klubovej tvorby v Trnave ale aj blízkom okolí (Piešťany, Hlohovec a i.)- tzv. čítačky, klub spolupracuje s viacerými literárnymi klubmi zo Slovenska
Vydanie zborníku Patália. Začína vychádzať periodikum Liter
klub postupne získava solídne renomé čoho dôkazom je aj spolupráca s mestom Trnava a organizovanie literárneho festivalu Trnavské literárne slávnosti
Stručná charakteristika.
Trnavský literárny klub je neformálne zdruzenie priaznivcov slovesnej tvorby. Funguje ako otvorený priestor pre všetkých, ktorí v literatúre hladajú prostriedok sebavyjadrenia a komunikácie. Existuje ako neinštitucionalizovaná skupina mladých ľudí, prevažne poslucháčov trnavských univerzít, pričom sa usiluje nadväzovat dialóg s osobnostami kultúrnej sféry trnavského regiónu a tiež spolupracovať s významnými slovenskými autormi. Medzi najvýznamnejšie aktivity trnavského klubu patrí prezentácia pôvodnej tvorby členov a diskusia o nej, ale taktiež organizovanie stretnutí s autoritami slovenského literárneho zivota. Programovo spolupracuje s ďalšími literárnymi klubmi na Slovensku (napr. s bratislavským, žilinským, liptovským a i.), taktiež s literárnymi časopismi ( Dotyky ­časopis pre mladú literatúru), Knižnicou J. Fándlyho v Trnave a Trnavskou univerzitou.
V súčasnej podobe funguje klub od r. 2001, pod vedením Andreja Šeligu, VŠ učitelia na Katedre slovenského jazyka a literatúry Pedagogickej fakulty TU. Pravidelné stretnutia klubu počas semestra bývajú každý týžden. Vítaní sú nielen mladí autori, ale všetci, ktorí majú záujem zoznámiť sa s tvorbou iných ci podeliť sa o svoje zážitky pri dotyku so zaujímavým textom. Každý nový názor je príležitosťou na tvorivú konfrontáciu, o ktorú členom literárneho klubu ide predovšetkým.
Od 1. 1. 2005 funguje Trnavský literárny klub ako občianske združenie a to najmä z dôvodu možnosti uchádzať sa o rôzne granty, či inú podporu z verejných príp. komunálnych a súkromných zdrojov - granty, sponzoring, príspevok z dane a pod. Stanovy o.z. budú zverejnené na webových stránkach klubu. Klubové prostredie si však nadalej zachováva neformálny ráz a charakter otvoreného priestoru pre všetkých záujemcov o stretanie sa s mladou literatúrou a o otvorenú literárnu komunikáciu.
Publikačná činnosť.
niektorí členovia majú už za sebou aj vydanie knižnej publikácie
Rozum

Rozum je ľudská schopnosť myslieť, rozmýšľať, uvažovať, usudzovať; schopnosť alebo súbor schopností tvoriť alebo pretvárať rôzne (najmä kognitívne a regulatívne) významové útvary a manipulovať či operovať nimi.
Keďže sa rozum tematizoval a tematizuje pri intervencii najrozmanitejšich a často vzájomne sa nekontrolovateľne prestupujúcich pojmov a predstáv, aj jeho obraz v každodennom vedomí, vedách, filozofii, náboženstvách sa značne odlišuje a jeho obrysy bývajú značne neostré. S pojmom rozumu úzko súvisí (napr. ako synonymum, podpojem atď.) pojem umu.
Rozum v Slovenskom folklóre:
Mor

Mor môže byť:
MOR je skratka pre:
M.O.R. je názov piesne od Bluru
Haifa

Haifa alebo Hajfa (; ) je po Tel Avive a Jeruzaleme tretie najväčšie mesto v Izraeli. 
Nachádza sa na severe krajiny na pobreží Stredozemného mora a pod horou Karmel. Je významným morským prístavom. Má 285 316 obyvateľov (podľa štatistiky zo 2020). Sídli tu Hajfská univerzita a "Izraelský technologický inštitút" - Technion.
Hajfa je známa tolerantnou atmosférou a mierovým spolužitím rozličných etník a náboženských skupín. Okrem židov tu žijú moslimovia, arabskí kresťania, drúzi a bahájci, ktorí tu majú aj svoje medzinárodné centrum.
Egejská kultúra

Egejská kultúra alebo egejská civilizácia alebo krétsko-mykénska kultúra je súhrnné označenie pre kultúry Egejskej oblasti (vrátane západnej Malej Ázie a Cypru) v medenej a bronzovej dobe. Vyvíjala sa pod vplyvom vyspelých kultúr Ázie a Egypta.
Delenie chronologické.
Podrobné.
Heladská kultúra:
Minojská kultúra:
Kykladská kultúra:
Stalingrad (rozlišovacia stránka)

Stalingrad môže byť:
Demostenes

Demostenes (-tvar podľa PSP; iné názvy: Démosthenes, Démosthenés, Démostenes; - Démosthenes/iný prepis Démosthenés;* 384 pred Kr. – † 16. november 322 pred Kr., ostrov Kalaureia pri východnom pobreží Peloponézu) bol aténsky štátnik a rečník.
Bol považovaný za najslávnejšieho gréckeho rečníka. Upozorňoval na nebezpečenstvo, ktoré hrozí Aténam od Filipa II. Macedónskeho (reči filipiky). Nedosiahol však úspechu. Zúčastnil sa protimacedónskeho povstania, za čo ho odsúdili na smrť. Otrávil sa.
Kurt Weill

Kurt Julian Weill (* 2. marec 1900, Dessau, Nemecko – † 3. apríl 1950, New York, New York, USA) bol nemecký skladateľ židovského pôvodu. 
Je známy predovšetkým vďaka svojej muzikálovej a šansónovej hudbe ("Trojgrošová opera" - na text Bertolta Brechta, 1928).
Jeho skladbu "Alabama Song" preslávila hudobná skupina The Doors v šesťdesiatych rokoch 20. storočia.
Horizont

Horizont môže byť:
Umelý horizont

Umelý horizont môže byť:
Stupeň voľnosti

Stupeň voľnosti môže byť:
Fórum občanov Slovenska

Fórum občanov Slovenska (SK.FORUM) je občianske združenie so sídlom v Bratislave, ktoré rozvíja činnosť na území Slovenska. Jeho predsedom je Ľubomír Plai.
JHVH

JHVH alebo jhvh (staršie resp. cudzojazyčné prepisy "JHWH" alebo "IHWH"; hebr. יהוה) je vlastné meno Boha Abraháma, Izáka a Jákoba, tak, ako je zapísané v hebrejskej Biblii. Toto slovo sa niekedy všeobecne označuje aj ako tetragramatón alebo tetragram. Sporný je pôvodný význam slova JHVH a vzhľadom na to, že tento zápis neobsahuje samohlásky, je sporná aj správna výslovnosť slova a počet jeho slabík. V súčasnosti prevažujú čítania Jahve, Jehova alebo Jahvo, ale možností je viac. V slovenských prekladoch Starého zákona je použitý výraz Hospodin.
Význam slova.
Slovo JHVH je zložené z hlások י (jod) ה (he) ו (vav) a ה (he). Je to vlastné meno Boha izraelského národa. Jeho presný význam nie je známy. Podľa niektorých interpretácií ide o tvar 3. osoby imperfekta slovesa "ha vah" (הוה, stať sa, byť) v kauzatívnom kmeni, znamená teda „pôsobí, že sa stane“. V prekladoch Biblie sa však používajú aj pomenovania ako napr. "Hospodin", "Zvrchovaný Pán", "Stvoriteľ", "Otec", "Všemohúci", "Najvyšší" "Pán zástupov" a iné. Ale osobnosť a vlastnosti Boha sú obsiahnuté práve v Jeho vlastnom mene, teda »pôsobí, aby sa stalo to, čo si predsavzal«. (pozri Žalm 83,18)
Správna výslovnosť.
JHVH je skupina štyroch spoluhlások, medzi ktoré sa mali pri čítaní vkladať samohlásky. Samohláskové značky boli zavedené až neskôr (asi v prvej polovici prvého tisícročia po Kr.) a tak hebrejská časť Biblie tieto značky neobsahuje. Kvôli tradícii nevyslovovať Božie meno, sa výslovnosť mena časom pozabudla a dnes nie je možné s istotou tvrdiť, aká je pôvodná výslovnosť. Väčšina znalcov Biblie sa prikláňa k výslovnosti "Jahve" alebo "Jahvo"; časté je aj čítanie "Jehova".
Podľa "Jewish Encyclopedia" sa tetragramatón objavuje v Tanachu 6823-krát. Vo vedeckých edíciách hebrejskej Biblie ("Biblia Hebraica, Biblia Hebraica Stutgartensia") sa nachádza 6828-krát. V judaizme sa v určitom období vytvorila predstava (kedy a ako sa vytvorila nie je celkom známe), že je nesprávne vyslovovať Božie meno a tetragramatón bol považovaný za nevysloviteľné Božie meno, preto ho nemožno prečítať ani vysloviť nahlas. Pri čítaní Písma a pri modlitbe sa nahrádza slovom "Adonaj" (hebr. אדני), ktoré sa najčastejšie prekladá ako "Pán". Mimo náboženského kontextu veriaci Židia nevyslovujú ani slovo Adonaj, pretože to považujú za porušenie jedného z prikázaní Desatora - nebrať meno Božie nadarmo. Tetragramatón preto čítajú a vyslovujú ako "Ha-Šem" (השם), čo v preklade znamená "To Meno". Niektorí spájajú slovo Adonaj a Ha-Šem do zloženiny "Adošem". Z rovnakého dôvodu veriaci Židia úmyselné vyslovujú a píšu slovo "Elohim" (hebr. אלהים), ktoré znamená Boh, ako "Elokim" (אלוקים).
Medzihviezdny mrak

Medzihviezdny mrak (bohemizmus "medzihviezdny oblak") alebo medzihviezdne mračno je všeobecný názov zoskupenia plynu, plazmy a prachu v galaxiách. Medzihviezdne mračná majú hustotu vyššiu ako priemerná hustota medzihviezdnej hmoty. V závislosti od hustoty, veľkosti a teploty daného mraku, vodík môže byť neutrálny (oblasti H I), ionizovaný (oblasti H II) alebo molekulárny (molekulárny oblak). Neutrálne a ionizované mraky sa niekedy nazývajú difúzne mračná, zatiaľ čo molekulárne mračná zase husté mračná.
Hans Ledwinka

Hans Ledwinka (* 14. február 1878, Klosterneuburg – † 2. marec 1967, Mníchov) bol rakúsky automobilový konštruktér, známy predovšetkým svojimi originálnymi technickými riešeniami použitými u automobilov Tatra.
V Kopřivnici sa už ako mladý pracovník zúčastnil na pomocných prácach pri stavbe prvého automobilu Präsident (1897). Neskôr tu pracoval s viacerými prestávkami ako konštruktér, vedúci konštruktér, aj ako technický riaditeľ (1921 – 1945). V závode vždy presadzoval prednostný rozvoj automobilovej výroby na úkor výroby železničnej. 
Menej známe je jeho pôsobenie na pozícii konštruktéra v rakúskej automobilke Steyr (1917).
Ledwinka sa preslávil predovšetkým ako autor takzvanej tatrováckej koncepcie, pozostávajúcej z centrálnej nosnej rúry kruhového prierezu a výkyvných polonáprav, používanej v Kopřivnici od roku 1923 (Tatra 11) až podnes. Zároveň je mu prisudzované aj autorstvo známych aerodynamických limuzín Tatra (Tatra 77, 1933), ideovým otcom ktorých však bol menej známy mladý konštruktér Tatry Erich Übelacker, ktorý na nich pracoval spolu s Erichom Ledwinkom pod vedením Hansa Ledwinku.
Ledwinka sa poznal osobne s automobilovým konštruktérom Ferdinandom Porsche, čo je poznať aj na podobnosti neskoršieho KdF Wagen (VW chrobák) s prototypom malého aerodynamického automobilu Tatra V570 (1933), ktorý bol predobrazom neskorších veľmi úspešných vozidiel Tatra a VW.
Sám Ledwinka rád používal ako svoj súkromný automobil prúdnicovú Tatru 87, ktorá je dnes vystavená v technickom múzeu v Mníchove.
Po druhej svetovej vojne bol Ledwinka obvinený česko-slovenským komunistickým totalitným režimom z kolaborácie s nacistickými okupantami a bol uväznený. Aj vo väzení však ochotne radil konštruktérom pri vývoji nového povojnového modelu aerodynamického automobilu Tatra 600.
Neskôr po prepustení z väzenia musel Ledwinka opustiť ČSSR a presťahoval sa do Mníchova, kde je aj pochovaný. K jeho posledným konštrukčným prácam patril miniautomobil Spatz, ktorý tiež využíval niektoré jeho originálne technické riešenia, napr. spôsob radenia prevodových stupňov.
Ledwinkova koncepcia tatrováckeho podvozku je dodnes s výhodou využívaná u ťažkých terénnych nákladných automobilov Tatra. Vývojová vetva aerodynamických limuzín so vzduchom chladeným motorom v zadnej časti karosérie však skončila spolu s výrobou osobných automobilov v Kopřivnici v roku 1998 (Tatra 700).
Modifikované riešenie využívajúce centrálnu nosnú rúru a výkyvné polonápravy využívali však aj rakúske terénne vozidlá Steyr-Puch Haflinger a Pinzgauer, na vývoji ktorých sa podieľal aj Ledwinkov syn Erich.
Molekulárny mrak

Molekulárny mrak (bohemizmus "molekulárny oblak") alebo molekulárne mračno je typ medzihviezdneho oblaku, ktorého hustota a veľkosť umožňuje vznik molekúl, hlavne molekulárneho vodíka H2.
Tieto molekuly sú ťažko detegovateľné a na zistenie ich prítomnosti sa používajú molekuly oxidu uhoľnatého. Pomer medzi svietivosťou molekúl CO a hmotnosťou molekúl molekulárneho vodíka je približne konštantný, hoci existujú dôvody pochybovať o tomto predpoklade, ktoré vyplývajú z pozorovaní niektorých galaxií.
Žralok Owstonov

Žralok Owstonov alebo žralok končistočelý ("Mitsukurina owstoni") je jediný recentný druh z čeľade Mitsukurinidae.
Bol opísaný v roku 1898. Je to hlbokomorský druh žijúci v hĺbkach 270 - 960 metrov pri morskom dne. Dorastá do maximálnej dĺžky 3,85 metra a váhy cez 160 kg., má biele alebo sivé telo a končistý rypák. Má malé oči, korisť vyhľadáva pravdepodobne vnímačmi elektrického poľa. Často býva opisovaný ako živá fosília, pretože sa za milióny rokov prakticky nezmenil.
Topografická anatómia ľudského tela

Telo človeka rozdeľujeme na tieto základné časti (v zátvorkách je "kurzívou" uvedená latinská terminológia, čiarka oddeľuje alternatívne termíny, v prípade potreby je označený singulár [sg.] a plurál [pl.]):
Menšie oblasti tela s prirodzeným alebo umelo určeným ohraničením sa označujú ako krajiny (pl. "regiones"), pričom každá krajina má svoj vlastný názov.
Box Car Racer

Box Car Racer bola hudobná skupina, ktorá pôsobila v roku 2002 ako vedľajší projekt Toma DeLonga z Blink 182. To že sa rozhodol pre tento projekt ktorý viacerí označovali ako "dospelý Blink" ho ako keby donútilo zlé obdobie, ktoré v tom čase prežíval. I keď to bral ako jednorazovú záležitosť jeho kolega z Blink 182 Mark Hoppus to bral ako podraz a cítil sa podvedený. Tom ale priznal že nikdy nechcel tím podviesť Marka.
Zloženie kapely.
Tom si prizval k sebe aj kolegu z Blink 182 Travisa Barkera, lebo Tomovi sa nechcelo platiť štúdiového bubeníka. Sprievodnú gitaru mu obstaral kamarát David Kennedy v tom čase hrajúci v kapele Over My Dead Body. Basovú gitaru si Tom nahral na album sám ale v klipoch a na koncertoch sa na poste basáka objavil Anthony Celestino.
Incesticide

Incesticide je kompilácia B-strán singlov, štúdiových nahrávok a iných rarít skupiny Nirvana, ktorá vyšla v roku 1992 vo vydavateľstve Universal Music.
Artrológia

Artrológia alebo syndezmológia (gr. "arthron" - kĺb, "desmos" - puzdro, väzovo) je pododbor anatómie, ktorý sa zaoberá kĺbmi, väzmi a ďalšími typmi spojení kostí.
Kosti

Kosti môžu byť:
In Utero

In Utero (z ) je tretí a pritom posledný štúdiový album americkej skupiny Nirvana, ktorý bol vydaný v roku 1993 vo vydavateľstve Geffen Records.
Anhinga tmavobruchá

Anhinga tmavobruchá ("Anhinga melanogaster") je druh vtáka z čeľade anhingovité.
Charakteristika.
Podobá sa na kormorána, zvyčajne pláva tak, že jej nad hladinu vyčnieva iba krk, zvyšok tela je celkom ponorený vo vode. Vďaka špeciálne tvarovaným stavcom má krk esovitý tvar, ktorý dokáže vystrieť neuveriteľnou rýchlosťou. Anhinge to umožňuje bleskurýchle vymrštiť hlavu s tenkým končistým zobákom za korisťou. Anhingy hniezdia na kríkoch a stromoch, spravidla vo výške okolo 5 metrov.
Kobercovcotvaré

Kobercovcotvaré alebo žralokovcotvaré () sú rad žralokovidných drsnokožcov. 
Charakteristika.
Sú známe aj pod názvom kobercové žraloky, čo je odvodené zo škvrnitej maskovacej kresby tela niektorých zástupcov radu (vobegongy, stegostoma atď.) ktorá pripomína koberec. Majú 2 chrbtové plutvy bez plutvových ostňov, päť žiabrových štrbín a ústa pred očami.
Leontios II.

Leontios (* † 705), pôvodom z Isaurie, bol byzantský cisár, ktorý vládol v rokoch 695 – 698. Jeho vláda je významná predovšetkým preto, že počas nej ovládli Arabi Kartágo, čo prakticky spečatilo osud byzantských severoafrických držav.
Leontios, ktorý sa osvedčil ako vojvodca počas vlády Konštantína IV. Pogonata a jeho syna Justiniána II., zastával pred svojim vyhlásením za cisára celý rad vysokých úradnych funkcií a roku 695 ho vymenovali za stratéga themy Hellas. V tejto funkcii sa postavil na čelo revolty proti nepopulárnemu Justiniánovmu režimu, oslabenému porážkou vo vojne s kalifom Abdulmalikom (bitka pri Sebastopole roku 693).
Revolta, organizovaná s podporou strany modrých a konštantínopolského patriarchu Kallinika, skončila úspešne a jej výsledkom bolo Justiniánovo zohavenie a poslanie do exilu. To, že cisára nepopravili, súviselo s dlhou vládou herakleiovskej dynastie v Byzancii a s ňou spojeným rešpektom, ktorý si u obyvateľstva získala. Leontiovi sa však neskôr jeho „zhovievavosť“ pomstila.
Najväčším problémom, ktorému ríša v tom čase čelila, bol nový nápor arabskej expanzie, predovšetkým v severnej Afrike. Abdulmalikove oddiely tu postupne obsadili väčšinu byzantských držav vrátane Kartága, a aj keď Leontios získal pomocou loďstva kartáginsky prístav prechodne naspäť, jeho jednotky neboli natoľko silné, aby dokázali svoje pozície udržať. Kartágo sa tak dostalo roku 697 definitívne do rúk Arabov.
Porážka v Afrike viedla k pádu Leontiovho režimu. Pri návrate z ťaženia vojaci revoltovali, vyhlásili za cisára vojvodcu Tiberia Apsimara a po krátkej občianskej vojne Leontia zvrhli. Leontios potom strávil sedem rokov v kláštore, než bol na rozkaz Justinána II., ktorý sa znova zmocnil trónu, roku 705 popravený.
Externé odkazy.
Leontiova biografia (po anglicky)
Kawasaki (Kanagawa)

Kawasaki () je mesto v Japonsku v prefektúre Kanagawa v oblasti Kantó v blízkosti hlavného mesta Tokia. Spolu s Tokiom, Jokohamou a ďalšími mestami tvorí jednu z najväčších aglomerácií na svete. V samotnom meste žije na ploche 144,36km² vyše 1 385 003 obyvateľov.
Kawasaki

Kawasaki môže byť:
IPA

IPA môže byť skratka pre:
Pabianice

Pabianice (nem. "Pabianitz") sú mesto v Lodžskom vojvodstve, v rovnomennom okrese. V roku 2004 v ňom žilo 71 313 obyvateľov. 
Patrónom mesta je Svätý Maximilián Kolbe. Takmer všetci obyvatelia sú poľskej národnosti a rímskokatolíckeho vierovyznania.
Poloha.
Rozloha mesta je 32,98 km². Pabianice sa rozkladajú na nížine. Najnižší bod je situovaný nad riekou Dobrzynkou, Najvyšší bod má hodnotu 
Dejiny.
Vznik mesta a pôvod mena.
Pabianice vznikli zrejme na prelome 10. a 11. storočia ako neveľká osada pri riečke Dobrzynka. Zakladateľom obce bol pravdepodobne muž menom Fabian (Pabian), je možné, že bol pôvodom z Čiech, nakoľko v tých časoch tam bolo toto meno veľmi obľúbené. Existuje však verzia, že názov má pôvod v záľube zakľadateľov mesta v poľovačke (s tým, že pôvodný variant znel "Pobijanice", zo slova "bijanie"), ale traduje sa aj verzia o kňažnej "Fabianke", ktorá bola tak mrzká, že sa musela ukrývať pred ľuďmi na tunajšom zámku.
Mestské práva získali v roku 1297 (niektorí historici dátum spochybňujú).
Mesto troch národov.
V 18. storočí začínajú do mesta prichádzať nemeckí kolonisti. Boli zruční remeselníci (krajčíri, farbiari). Časť z nich sa polonizovala (napr. predkovia Maximilána Kolbeho). Tretím významným etnikom boli Židia, v roku 1836 vznikla židovská obec, 1847 postavili synagógu. V roku 1849 tvorili 15 percent obyvateľov. Až do roku 1862 však mali formálne zakázané bývať v meste.
Druhá svetová vojna.
Pabianice boli včlenené do Tretej ríše. Boli zatvorené všetky poľské školy, plánovalo za vysídlenie Poliakov na východ a osídlenie mesta Nemcami. Poľskí obyvatelia boli vysťahovaní z lepších domov, do ktorých sa nasťahovali Nemci.
Začiatkom roku 1940 bolo vytvorené geto pre židov, väčšina jeho obyvateľov bola neskôr zavraždená (mnohí zahynuli už predtým kvôli epidémiam a hladu). Vojnu prežilo len veľmi málo židovských obyvateľov, tí sa zväčša vysťahovali do Izraela.
Richard Krajicek

Richard Peter Stanislav Krajicek (* 6. december 1971, Rotterdam, Holandsko) je bývalý holandský profesionálny tenista českého pôvodu. Jeho najväčším úspechom bolo víťazstvo vo Wimbledone 1996. Je starším bratom Michaëlly Krajicekovej (majú spoločného otca).
Tenisová kariéra.
Richard, syn českých emigrantov "Krajíčkových", začal hrať tenis už ako štvorročný. Vyhral holandské Majstrovstvá do 12 i 14 rokov (obe dvakrát). Medzi profesionálov vstúpil v roku 1989, o dva roky neskôr vyhral prvý titul (Hongkong) a zaznamenal i prvenstvo vo štvorhre (Hilversum).
V roku 1992 dosiahol prvé grandslamové semifinále - na Australian Open, avšak musel zápas vzdať kvôli zraneniu ramena. Ďalší rok sa prebojoval do semifinále French Open, kde prehral s obhajcom titulu Jim Courierom. 
Pred Wimbledonom 1996 sa Krajicek nikdy nedostal ďalej ako do 4. kola, v predošlých dvoch rokoch dokonca vypadol hneď v úvodnom. Bol hráčom s neodškriepiteľným potenciálom, avšak nepatril medzi favoritov na titul. Jasným kandidátom na víťazstvo bol Američan Pete Sampras, ktorý vyhral predošlé tri ročníky. 
Krajicek vo štvrtom kole porazil šampióna z roku 1991 Michaela Sticha a stretol sa v štvrťfinále so spomínaným Samprasom. Šokoval tenisový svet, keď ho zdolal v troch setoch 7:6, 7:6, 6:4, čím sa stal jediným hráčom, ktorý ho porazil vo Wimbledone v rokoch 1993-2000. V semifinále zvíťazil nad Austrálčanom Jasonom Stoltenbergom a vo finále narazil na Američana čiernej pleti MaliVaia Washingtona, s ktorým vyhral s prehľadom 6:3, 6:4 a 6.3, čím sa stal prvým Holanďanom, ktorý získal wimbledonský pohár. Stretnutie vošlo do histórie i prienikom nahej ženy na kurt.
Neskôr sa ukázalo, že Krajicekove víťazstvo nad Samprasom vôbec nebolo náhodné, počas svojej kariéry s ním dosiahol bilanciu 6:4 a je jedným z minima hráčov na svete, ktorí ju majú s touto americkou legendou priaznivú (ďalším je napr. Lleyton Hewitt).
V roku 1998 bol na wimbledonskej tráve znovu v semifinále, kde prehral v maratónskom zápase s bombardérom Goranom Ivaniševičom 3:6, 4:6, 7:5, 7:6, 13:15. Jeho posledným pokusom vyhrať znovu Wimbledon bol rok 2002, keď prehral vo štvrťfinále s Belgičanom Xavier Malissem. Kariéru ukončil v roku 2003. Počas nej vyhral 17 turnajov v dvojhre a 3 vo štvorhre. Jeho najvyššou pozíciou v rebríčku ATP bolo 4. miesto, ktoré dosiahol 29. marca 1999.
V roku 1999 sa oženil s modelkou, spisovateľkou a herečkou Daphne Deckersovou, ktorá sa objavila v bondovke "Zajtrajšok nikdy nezomiera".
Kontroverzné vyjadrenia.
Na otázku, čo si myslí o ženskom tenise, odvetil, že väčšina tenistiek sú podľa neho "tlsté prasce".
Trzciano (Pomoranské vojvodstvo)

Trzciano je dedina v Poľsku, nachádzajúca sa v Pomoranskom vojvodstve. Má 440 obyvateľov (2005).
Dejiny.
Obec vznikla v 14. storočí na území vtedajšieho križiackeho panstva. Križiaci v rokoch 13271366 zakladali množstvo takýchto osád a motivovali osadníkov tým, že im poskytovali výsady, či dokonca šľachtické tituly. 
Prvá zmienka pochádza z polovice 14. storočia pod nemeckým názvom "Hönigfeld" "(Medové pole)." V neskorších rokoch sa v názve vymenilo jedno písmeno – "Königfeld", čo značí "Kráľovo pole".
V rokoch 19181945 patrilo do nemeckého Východného Pruska, po skončení Druhej svetovej vojny bolo pripojené k Poľsku.
Zaujímavosti.
Iné projekty
Ludwig Franz Benedict Biermann

Ludwig Franz Benedict Biermann (* 13. marec 1907, Hamm, Nemecko – † 12. január 1986, Mníchov,) bol nemecký astronóm, ktorý sa zaoberal štúdiom vnútornej stavby hviezd a fyzikou kozmickej plazmy, slnečnej chromosféry a koróny. Predpovedal existenciu slnečného vetra. 
V roku 1967 získal Bruce Medal a v roku 1974 Zlatú medailu Kráľovskej astronomickej spoločnosti. Je po ňom pomenovaná planétka 73640 Biermann.
Tiberios II. (Byzantská ríša, 6. storočie)

Tiberios II. (Konštantín) (iné mená: Tiberius II. (Konštantín), Tiberios I., Tiberius I., Tiberius Constantinus; † 13. august 582) bol byzantským cisárom v rokoch 578 až 582.
Tiberios bol priateľom cisára Justinia II., počas ktorého vlády ho vymenovali do hodnosti comes Excubitorum a v roku 565 bol vyslaný na vojenské ťaženie proti Langobardom. V roku 574 ho na návrh cisárovnej Sofie Justinus povýšil do hodnosti caesara čím sa stal jeho spoluvládcom. Justin trpel v tom čase duševnou chorobou a sám už nebol schopný vládnuť. Počas Tiberiovho regentstva bola situácia na východnom fronte stabilizovaná. V roku 575 Rimania zasadili Peržanom citeľnú porážku v bitke pri Melitene. Po smrti cisára Justina II. v roku 578 sa stal Tiberios cisárom a oženil sa s cisárovnou vdovou. Odvtedy vystupoval pod menom Konštantín.
Energicky pokračoval v obrannom boji proti Avarom a Peržanom, avšak uzatvoriť s nimi mier sa mu nepodarilo. Naopak Avari a s nimi spojení Slovania prenikali intenzívnejšie ako kedykoľvek predtým na Balkán. Ukončiť vojnu s Peržanmi dokázal až jeho nástupca Maurikios I..
Tiberios ešte silnejšie ako jeho predchodca začal vyprázdňovať štátnu kasu a vyzbrojovať rímske vojsko. Bol veľmi obľúbený medzi ľudom vďaka tomu, že mu späť vyplatil štvrtinu daní vybraných v ríši a rozdával veľké sumy na rôzne dobročinné účely.
Táto jeho márnotratnosť sa skončila v štvrtom roku jeho vlády, keď sa mu náhle zhoršil zdravotný stav. Ochorel a onedlho, 13. augusta v roku 582 zomrel. Ešte predtým stihol adoptovať úspešného vojvodcu Maurikia, ustanoviť ho svojim nástupcom a oženiť ho so svojou druhou dcérou Constantiou.
Metamorfóza (geológia)

Metamorfóza alebo metamorfizmus alebo premena hornín je endogénny proces, pri ktorom sa menia fyzikálne a/alebo chemické vlastnosti horniny, najmä účinkami tlaku a teploty, chemickej aktivity cirkulujúcich roztokov a iných činiteľov v hlbších častiach zemskej kôry, pod zónou, v ktorej nastáva zvetrávanie a spevňovanie hornín. Horniny vzniknuté týmto procesom sa nazývajú metamorfované (premenené).
Horniny sa pri metamorfóze prispôsobujú novým fyzikálno-chemickým podmienkam, odlišným od tých, ktoré jestvovali pri ich vzniku. Stupeň premeny hornín sa líši v závislosti od podmienok, pri miernych zmenách tlaku a teploty sa metamorfované horniny podobajú pôvodným (vyvretým, sedimentárnym, prípadne aj iným premeneným) horninám, pri veľkých rozdieloch teplôt a/alebo tlaku sa ich pôvodné znaky celkom strácajú. V závislosti od stupňa premeny sa mení aj minerálne a chemické zloženie.
Ak nastáva premena hornín iba na malej ploche (napr. pri styku hornín s prehriatymi (roztavenými) vyvretými horninami), nazýva sa kontaktná metamorfóza, v prípade metamorfózy na veľkých areáloch vo väčšej hĺbke sa nazýva regionálna metamorfóza. Spätná, alebo retrográdna metamorfóza či diaftoréza je opačný proces, teda minerálne fázy prechádzajú z vysokoteplotných/vysokotlakových stavov na nízkoteplotné/nízkotlakové. Podľa teplotno-tlakových podmienok, ktoré horniny pri metamorfóze postihli boli vyčlenené viaceré metamorfné fácie.
V minulosti sa usudzovalo, že metamorfóza prebieha len vo veľkých hĺbkach (katazóna). Epizonálna metamorfóza však môže nastať už v hĺbke 1,5 km (epizóna) a intenzívna metamorfóza, pri ktorej vznikajú amfibolity, prebieha do hĺbky asi 2,5 km.
Metamorfózu z hľadiska intenzity teda môžeme rozdeliť na:
Z hľadiska priebehu sa metamorfóza rozdeľuje na:
Oblasť H I

Oblasť H I je medzihviezdny oblak zložený z neutrálneho vodíka. Tieto oblasti sú nesvietivé, ale sú detegovateľné, pretože molekuly, ktoré sú prítomné v malých množstvách, emitujú žiarenie v oblasti (1 420 MHz) rádiového spektra aj pri nízkych teplotách (žiarenie na vlnovej dĺžke je málo pohlcované, výskumom týchto oblastí sa dozvedáme o štruktúre galaxií a vesmíru). Pri ionizácii, kde oblasti H I kolidujú s expandujúcim ionizovaným plynom, napríklad s H II oblasťou, svietia jasnejšie. Stupeň ionizácie v neutrálnej oblasti H I je veľmi nízky (1:10 000), ale plazmoví fyzici to považujú za slabo ionizovanú plazmu.
Mapovanie emisií H I rádioteleskopmi je technika určujúca štruktúru špirálových galaxií. Je určená aj na mapovanie gravitačných porúch medzi galaxiami. Keď kolidujú dve galaxie, vyvrhuje sa materiál, čo umožňuje astronómom určiť, ako sa galaxie pohybujú.
Zoznam vysielacích práv pre Majstrovstvá sveta vo futbale 2006

Toto je zoznam vysielacích práv pre Majstrovstvá sveta vo futbale 2006.
Trpaslík (hviezda)

Trpaslík je súhrnné označenie pre odlišné triedy hviezd. Ide o hviezdy s relatívne malým priemerom a nízkou absolútnou jasnosťou.
Trpaslík je vo všeobecnosti ktorákoľvek hviezda hlavnej postupnosti triedy svietivosti V.
Trpaslík

Trpaslík môže byť:
Polorajotvaré

Polorajotvaré alebo squatinotvaré () je rad žralokov s jedinou čeľaďou polorajovité alebo squatinovité () a jediným recentným rodom poloraja alebo squatina (). 
Zahŕňa 16 recentných druhov ktoré sa vyznačujú plochým telom, ústami na konci rostra a tým, že im chýba análna plutva. Poloraje sú ploché ako raje. Na rozdiel od nich však nemajú prsné plutvy celistvé a žiabrové štrbiny nemajú na spodnej časti tela. Žijú prevažne na morskom dne a preto vodu na dýchanie nasávajú veľkými otvormi (spirakulami) ktoré majú na temeni hlavy. Keby ich nasávali ústami, obsahovala by viac kalu, ktorý by im mohol upchať žiabre. Ich prsné plutvy pripomínajú anjelské krídla preto sa anglicky nazývajú angel shark čiže anjelský žralok.
Žralokotvaré

Žralokotvaré () je rad žralokovidných drsnokožcov. Hlavnými znakmi sú: žmurka (tretie viečko), špirálová črevná riasa, ústa za očami, plutvy bez ostňov, 5 žiabrových štrbín a 2 chrbtové plutvy. Zahŕňa 8 čeľadí.
Gregor Tarkovič

Gregor Tarkovič (* 21. november 1745, Pasika, Berežská župa (dnes Ukrajina) – † 16. január 1841, Prešov), prvý gréckokatolícky biskup Prešovskej eparchie.
Gymnázium absolvoval v Užhorode, filozofiu vo Veľkom Varadíne (Oradea) a teologické štúdia vo Viedni.
V roku 1779 ho mukačevský biskup Andrej Bačinský vysvätil za kňaza. Pôsobil ako profesor teológie v Užhorode a neskôr ako farár, najprv v Hajdúdorogu a neskôr v Užhorode. V roku 1803 odišiel do Budína, kde do roku 1831 pôsobil v cirkevnom vydavateľstve ako cenzor pre slovanské knihy.
Bol organizátorom života gréckokatolíckej cirkvi na východnom Slovensku a v Podkarpatskej Rusi. V roku 1816 ho rakúsky cisár František I. vymenoval za prvého biskupa novozriadenej eparchie v Prešove. Toto cisárske rozhodnutie bolo potvrdené pápežom Piom VII. až v roku 1818, keď bulou Relata semper kanonicky potvrdil ustanovenie prešovského biskupstva a Tarkovičove menovanie 26. septembra 1818. Biskupské svätenie prijal z rúk mukačevského biskupa Alexeja Póčiho 17. júna 1821 v baziliánskom monastierskom chráme v Krásnom Brode.
Počas jeho pôsobenia ako biskupa mu pripadla úloha vytvorenia fungujúcej eparchie. 
Pochovaný je v krypte prešovskej gréckokatolíckej katedrály.
Urbanizácia

Urbanizácia je sociálny proces formovania a rozvoja mestského spôsobu života a/alebo rastu počtu obyvateľstva žijúceho mestským spôsobom života (bez ohľadu na to, či žijú v meste) resp. proces sústreďovania života do miest a rast počtu obyvateľstva žijúceho v mestách. Môže ísť aj všeobecne o prenikanie mestských prvkov do celého sledovaného osídlenia. 
Podiel obyvateľov žijúcich v mestách sa označuje ako miera urbanizácie.
Je úzko spojená s priemyselnou revolúciou. V štátoch ako napríklad Spojené kráľovstvo alebo Spojené štáty miera urbanizácie stúpala spolu s priemyselnou revolúciou a sťahovaním obyvateľov zamestnaných v poľnohospodárstve z vidieka do mestských tovární, čo viedlo k vzniku veľkého množstva mestských aglomerácií, ale v súčasnosti narazila miera urbanizácie na pomyslený strop a ďalej už nestúpala. Priemyselná revolúcia vznikla v Spojenom kráľovstve, čo je dôvod, prečo je Spojené kráľovstvo krajinou s jednou z najvyšších urbanizácií na svete, až 90 percent. Ďalším príkladom je Austrália, ktorá tiež patrí medzi štáty s najvyšším stupňom urbanizácie hlavne z dôvodu, že väčšina obyvateľstva žije v mestských aglomeráciách, čo je spôsobené hlavne neprístupným terénom austrálskych púští. 
Medzi vysoko urbanizované aglomerácie patria niektoré oblasti USA, napríklad Florida, Kalifornia, na severovýchodnom pobreží: Washington – New York – Boston, kde sa obyvateľstvo sústreďuje do konurbácií najväčších amerických miest. 
Rozvojové štáty, ako napríklad Čína, India alebo Nigéria majú väčšinou menšiu mieru urbanizácie, ktorá však stále stúpa. V Nigérii sa od roku 1975 miera urbanizácie zdvojnásobila na 43,3 %.
Svetová urbanizácia stále stúpa a v súčasnosti dosahuje úroveň 47,5 %.
Spolu s rastom urbanizácie súvisí aj väčšia hustota obyvateľstva a zlepšenie obchodu a ostatných aktivít, ako napríklad ekonomická dostupnosť dopravy. Zvyšovanie urbanizácie sa prejavuje sťahovaním obyvateľov z vidieka do miest.
Veltins-Arena

Veltins-Arena je futbalový štadión v nemeckom meste Gelsenkirchen. Pôvodný názov tohto štadiónu bol do roku 2005 Arena AufSchalke. Bol otvorený v roku 2001 ako nové ihrisko pre miestny klub FC Schalke 04. Odohralo sa na ňom aj päť zápasov Majstrovstiev sveta 2006, vrátane jedného štvrťfinále. Od UEFA má označenie ako jeden z takzvaných päťhviezdičkových štadiónov. Ligová kapacita je 61 673 (státie a sedenie), kapacita pre medzinárodné zápasy je 54 142 (iba na sedenie). Práva na pomenovanie štadiónu boli v roku 2005 predané pivovarníckej spoločnosti Veltins. Konajú sa tu i koncerty domácich a zahraničných hudobných skupín.
Aglomerácia

Aglomerácia v urbánnej geografii je mesto so svojim okolím, napríklad predmestiami a satelitnými mestami alebo niekoľko miest spojených do jednej súvislej zastavanej plochy, konurbácie.
Väčšinou sa vyznačuje spoločnou hromadnou dopravou, previazanosťou ekonomiky a zástavbou, spoločnou administratívou alebo veľmi blízkou polohou. Časté sú aglomerácie banských miest hlavne v strednej Európe, napríklad Ostrava, alebo husto koncentrovaných miest v priemyselných centrách západnej Európy, napríklad Porýnie, Porúrie, Londýn, Liverpool, alebo v Spojených štátoch (Miami, Tampa, Boston, New York, Washington, Los Angeles, San Francisco, Chicago, Detroit).
Súmestie

Súmestie alebo konurbácia je komplex niekoľkých miest alebo aglomerácií zrastených do jednej súvisle zastavanej plochy. Na rozdiel od aglomerácie existujú jednotlivé mestá ako samostatné celky a nemusia mať nevyhnutne spoločné zázemie ani jednotné centrum. Takémuto modelu sa hovorí aj polycentrická forma aglomerácie. Spojením niekoľkých konurbácií vzniká tzv. "megalopolis" alebo "megamesto".
Jokohama

Jokohama () je hlavné mesto prefektúry Kanagawa, druhé najväčšie mesto v Japonsku a najväčší prístav krajiny.
Je súčasťou aglomerácie okolo Tokia, kam patrí aj mesto Kawasaki.
Švédske národné futbalové mužstvo na Majstrovstvách sveta 2006

Vystúpenie na Majstrovstvách sveta vo futbale 2006 bolo celkovo jedenástym, keď sa mužstvo kvalifikovalo na záverečný turnaj. Po troch zápasoch v Skupine B skončilo v tejto skupine na druhom mieste a prebojovalo sa do osemfinále, kde prehralo s .
Kvalifikácia.
Švédsko hralo v 8. skupine európskej kvalifikácie. Jeho súpermi boli , , , a . Švédsko v kvalifikácii iba dvakrát prehralo a skončilo s rovnakým počtom bodov ako Chorvátsko. Pretože obidva vzájomné zápasy týchto dvoch mužstiev vyhralo Chorvátsko, obsadilo nakoniec druhé miesto v skupine a postúpilo na finálový turnaj ako najlepšie z mužstiev, ktoré skončili v skupine na druhom mieste (nemuselo hrať barážové stretnutia).
Výsledky mužstva v kvalifikačnej skupine:
Výsledná tabuľka:
Žreb.
Švédske mužstvo sa žrebovaním dostalo do Skupiny B. Jeho súpermi v základnej skupine boli mužstvá , a .
Zostava.
"Z = odohraných zápasov, G = počet strelených gólov, = žlté karty, = červené karty"
Zápasy.
Švédsko na Majstrovstvách sveta 2006 odohralo tri zápasy v skupine, z ktorých jeden vyhralo a dva remizovalo. So ziskom 5 bodov postúpilo do osemfinále, kde prehralo s Nemeckom a skončilo svoje účinkovanie na záverečnom turnaji.
Skupina F.
"Všetky časy sú lokálne (UTC+2)"
Pevné častice (emisie)

Pevné častice (iné názvy: tuhé častice, sypká hmota, nepresne: "(pevné) prachové častice"; po anglicky "particulates", alebo "particulate matter" – PM) sú drobné pevné alebo kvapalné častice rozptýlené vo vzduchu. Dosahujú priemerné veľkosti od menej ako 10 nanometrov až nad 100 mikrometrov. Môžu byť tvorené len pár molekulami, alebo byť väčším zhlukom látky, ktorý je ešte vzduch schopný unášať.
Zdroje emisií.
Zdrojom emisií pevných častíc môže byť samotná príroda, ale aj činnosť človeka. Medzi prírodné zdroje patria:
Ľudskou činnosťou vytvorené zdroje sú napríklad:
Emisie spaľovacích motorov.
Pevné častice emitované spaľovacími motormi je možné rozdeliť na dve skupiny :
10 až 20 % emisií pevných častíc spaľovacieho motora má pôvod v mazacom oleji motora.
Mechanizmy vzniku rozpustných častíc.
Polycyklické aromatické uhľovodíky sa môžu dostávať do spalín nasledovnými mechanizmami: 
Posledné dva mechanizmy pôsobia nasledovne. Polycyklické aromatické uhľovodíky sa zo spaľovacieho priestoru dostávajú do mazacieho oleja, v ktorom sa zvyšuje ich koncentrácia s dobou používania. Po dostatočnom znečistení mazacieho oleja sa tento stáva ich zdrojom, t. j. olejová náplň pôsobí ako zásobník pre ich produkciu. Podobne pôsobí aj výfukové potrubie na ktorého vnútorný povrch sa pri jeho nižších teplotách ukladajú polycyklické aromatické uhľovodíky vo forme úsad a pri zvýšených teplotách (vysoké otáčky a vysoké zaťaženie) opäť uvoľňujú. 
Zaťaženie a otáčky sú významným faktorom pri rozdelení podielov celkových emisií polycyklických aromatických uhľovodíkov na jednotlivé zdroje. Pri nízkom zaľažení a nízkych otáčkach sú hlavným zdrojom nespálené polycyklické aromatické uhľovodíky z paliva, so zvyšovaním zaťaženia a otáčok sa stávajú podstatnými ostatné mechanizmy vzniku emisií.
Mechanizmy vzniku sadzí.
Sadze sa tvoria v podmienkach miestneho nedostatku kyslíka. V týchto oblastiach spotrebuje väčšinu kyslíka reaktívnejší vodík, následkom čoho zostávajú voľné molekuly uhlíka. Na ne sa naväzujú aj prítomné nespálené uhľovodíky a takéto zhluky sa spájajú do väčších častíc.
Vplyv na živý organizmus.
Niektoré z polycyklických aromatických uhľovodíkov sú karcinogénne. V podmienkach, aké sa vyskytujú pri spaľovaní v spaľovacích motoroch, môžu obsahovať aj atómy síry a dusíka ktoré ešte zväčšujú ich karcinogénny účinok.