burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Macedónska dynastia

Macedónska dynastia (zriedkavejšie Macedónci) bola vládnuca dynastia Byzantskej ríše v rokoch 8671056. K moci sa dostala prevratom Bazila I. voči Michalovi III. z Amorijskej dynastie. Pôvod rodu možno hľadať v Arménii, odkiaľ sa Bazilovi rodičia presťahovali do okolia Adrianopolu (dnešné Edirne), t. j. do niektorej z vtedajších thém Macedónia alebo Trákia. Podľa dobových historikov, napr. Fótia, bol rod spriaznený s Arsakovcami, pravdou však je, že Bazilovi rodičia boli prostí sedliaci. K Macedónskej dynastii sa radia aj nedynastickí vládcovia, ktorí sa do rodu priženili, alebo boli adoptovaní a vládli ako oficiálni spoluvládcovia, či regenti panovníkov Macedónskej dynastie. Významným prvkom obdobia vlády Macedónskej dynastie bola i vláda ženských panovníčok, sestier Zóé a Teodory. Obdobie vlády macedónskej dynastie býva označované aj ako obdobie macedónska renesancie. Počas jej vlády sa ríši podarilo úspešne odraziť útoky Arabov a znovuzískať rozsiahle územia v Anatólii, Arménsku a Sýrii a poraziť Bulharov i kyjevských nájazdníkov. Vrchol moci Byzantská ríša dosiahla za vlády Bazila II. Zánik vlády Macedónskej dynastie vrhol ríšu do chaosu, v ktorom sa na tróne vystriedali početní príslušníci byzantskej aristokracie. Ríša stratila v prospech Seldžukov Anatóliu a niektoré západné územia v prospech Normanov. Opätovná stabilita sa ríši vrátila až spolu s nástupom novej dynastie Komnénovcov.
Vládnuci príslušníci rodu.
Zoznam podľa informácií z:
Genealógia rodu.
Nasledujúci rodokmeň zobrazuje rodinné vzťahy významnejších príslušníkov Macedónskej dynastie (vládcov) a ich manželov, či manželky. Rodokmeň nie je úplný. Genetické otcovstvo prvých dvoch synov Eudokie Ingeriny (Leva VI. a patriarchu Štefana I.) nie je isté, pretože Eudokia bola milenkou Michala III. Alexander je istým synom Bazila I. a Eudokie Ingeriny.
Zdroj.
 "O preklad ide v časti Genealógia rodu".
Pavel Nechala

JUDr. Pavel Nechala, PhD. (* 15. júl 1978, Partizánske) je slovenský advokát, protikorupčný poradca a bývalý politik.
Životopis.
V roku 2001 vyštudoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave a následne získal obhajobou rigoróznej práce titul JUDr. na Právnickej fakulte Univerzity P. J. Šafárika v Košiciach. Štúdiu sa však venoval aj ďalej a v roku 2014 dokončil svoje doktorantské štúdium na Trnavskej univerzite. Dizertačná práca sa venovala téme "Whistleblowing – Chránené oznamovanie", pričom práca bola podkladom pre zavedenie tohto inštitútu do právneho poriadku.
V roku 2005 založil advokátsku kanceláriu "Nechala &amp; Co. s.r.o.", ktorú vedie dodnes. Má 15-ročné skúsenosti v oblasti riešenia korporatných a obchodných záležitosti klientov, zastupovania v súdnych procesoch, tvorby verejných politík, vrátane prípravy legislatívnych návrhov a prešetrovania podnetov na nekalé praktiky v rôznych oblastiach.
S manželkou a troma deťmi žije v Bratislave.
Pracovné skúsenosti.
Od roku 2001 spolupracoval so slovenskou pobočkou Transparency International, v ktorej odborne viedol Protikorupčnú poradňu. Tu riešil podnety občanov voči nekalým praktikám a nefunkčnosti orgánov verejnej správy.
Podieľal sa na tvorbe viacerých kľúčových protikorupčných zákonov, akými sú napríklad novela Infozákona, či regulácia konfliktu záujmov verejných funkcionárov. Významnou mierou prispel k zakotveniu ochrany oznamovateľov nekalých praktík do právneho poriadku. Taktiež sa podieľal na zavádzaní protikorupčných opatrení na úrovni slovenských miest. Spolupracoval vo viacerých medzinárodných tímoch pri príprave opatrení v oblasti boja proti korupcii.
Odborne pracoval aj pre ďalšie medzinárodné organizácie ako World Bank či OECD. Podieľal sa na výskumnej činnosti pri spracovaní komparatívnych analýz, napr. "Blowing the Whistle Harder: Enhancing Whistleblower Protection in the European Union" (2009), "Research of Corruption-related Statutes of Limitations" (2010) alebo "Progress Report on OECD Convention Enforcement" (20082012).
Politická činnosť.
V novembri 2014 kandidoval ako nezávislý kandidát na funkciu starostu bratislavskej mestskej časti Petržalka a získal 5 291 hlasov od obyvateľov Petržalky, čím skončil na treťom mieste.
Je jedným zo spoluzakladateľov strany SPOLU – občianska demokracia. Od ustanovujúceho snemu strany v apríli 2018 je členom jej predsedníctva a má na starosti právny štát. To zahŕňa otázky z oblasti justície a spravodlivosti ako napríklad:
V parlamentných voľbách vo februári 2020 kandidoval za SPOLU v rámci koalície s Progresívnym Slovenskom pod číslom 31, koalícia získala 6,96 % hlasov a do parlamentu sa nedostala.
Na sneme v Bratislave 25. septembra 2021 sa stal jedným z troch podpredsedov strany SPOLU – občianska demokracia.
Cassovia

Cassovia môže byť:
Jojko

Jojko je detská súkromná televízna stanica na Slovensku, ktorá patrí do portfólia televíznej skupiny JOJ Group. Televízia bola spustená 1. januára 2020, nahradila TV Rik. Stanica je cielená na deti a vysiela denne detské programy iba v slovenskom jazyku.
Dom svätej Marty

Dom svätej Marty (, ) je budova priľahlá k Bazilike svätého Petra vo Vatikáne, ktorá bola dokončená roku 1996 za pontifikátu sv. Jána Pavla II. Budova je pomenovaná po sv. Marte z Betánie, sestre sv. Lazára z Betánie, ktorého Ježiš Kristus zázračne vzkriesil, a sv. Márie z Betánie. Budova je určená ako hosťovský dom pre klerikov, ktorí majú povinnosti pri Svätej stolici, a ako dočasné ubytovanie pre Kardinálsky zbor počas trvania konkláve na zvolenie nového pápeža.
Po svojom zvolení za pápeža v roku 2013 sa Svätý Otec František rozhodol prebývať v podkrovnom apartmáne Domu svätej Marty namiesto využívania Pápežského apartmánu v Apoštolskom paláci.
Stavba a zariadenie.
Svätý Ján Pavol II. sa zúčastnil dvoch konkláve a rozhodol sa urobiť tento proces viac komfortnejší a menej namáhavý pre starších kardinálov a tak zadal zákazku konštrukcie Domu svätej Marty. Špecifikoval, že tento dom bude slúžiť pre konkláve a v ostatných časoch bude dostupný pre „"cirkevný personál slúžiaci na Štátnom sekretariáte a, ak to bude možné, aj pre tých čo slúžia na Dikastériách Rímskej kúrie, tak aj pre kardinálov a biskupov navštevujúcich Vatikán kvôli stretnutiu s pápežom alebo kvôli účasti na udalostiach a stretnutiach organizovaných Svätou stolicou."“ Budova bola zamýšľaná aj pre laikov.
Talianske environmentálne skupiny spolu s talianskymi politikmi protestovali proti konštrukcii Domu svätej Marty, pretože sa obávali blokovania výhľadu na Baziliku svätého Petra z niektorých apartmánov v susedstve. Vedúci Vatikánskeho oddelenia technických služieb povedal, že Dom bude nižší než množstvo okolitých budov a odmietol spochybnenia práva Vatikánu stavať vo vnútri svojich hraníc.
Päťpodlažná budova obsahuje 106 apartmánov, 22 jednoizieb a 1 byt. Dom spravuje Spoločnosť Dcér kresťanskej lásky sv. Vincenta de Paul. Vybavenie budovy zahŕňa zariadené spálne, tolatety a pracovne pre každého ubytovaného. Ponúkané sú aj stravovacie zariadenia.
Pápežská rezidencia.
Dňa 26. marca 2013 Vatikán oznámil, že sa pápež František nepresťahuje do Apoštolského paláca, ale zostane bývať v Dome svätej Marty. Na čas zostal v izbe, ktorá mu bola pridelená ako účastníkovi konkláve, neskôr sa presunul do Apartmánu 201 Domu svätej Marty. Svätý Otec v kaplnke Ducha Svätého slúži ranné sväté omše a konzumuje spoločné jedlá v Dome. Pápež František sa o svojom rozhodnutí vyjadril nasledovne: „"Rezidencia v Apoštolskom paláci je... veľká a urobená s dobrým vkusom, ale nie požívačným... je veľký, ale vstup je úzky. Iba jeden človek tam môže vstúpiť naraz a ja nemôžem žiť sám. Ja musím žiť s ostatnými."“
Pápež žije v izbe vybavenej so základnými nevyhnutnosťami, dreveným stojacim krucifixom, útlou soškou Panny Márie Lujánskej, patrońky Argentíny, Uruguaja a Paraguaja, a sochou svätého Jozefa, pod ktorú Svätý Otec ukladá svoje modlitbové úmysly. Pred pápežskou izbou stoja dvaja príslušníci Švajčiarskej gardy, ktorí strážia okolie dňom aj nocou.
Zoznam austrálskych lesných požiarnych sezón

Toto je zoznam konkrétnych letných lesných požiarov v Austrálii, ktoré vznikajú kvôli veľkým horúčavám, vrátane niektorých významných udalostí lesných požiarov z každej sezóny. Udalosti sú uvedené, ak spôsobili smrteľné udalosti, zničili domy alebo spálili viac ako 100 000 ha pôdy. Každá sezóna sa začína v júni (začiatok austrálskej zimy) a končí nasledujúcim májom (koniec austrálskej jesene).
Povrch s nulovou rýchlosťou

Povrch s nulovou rýchlosťou alebo povrch nulovej rýchlosti je koncept, ktorý sa týka gravitačného problému n-telies. Predstavuje hraničný povrch, ktorý teleso s danou energiou nemôže prekročiť, pretože má na ňom nulovú rýchlosť. Prvýkrát ho predstavil George William Hill. Povrch s nulovou rýchlosťou je obzvlášť významný pri práci so slabými gravitačnými interakciami medzi obiehajúcimi telesami.
Problém troch telies.
Pri kruhovo obmedzenom probléme troch telies obiehajú dve ťažké telesá v konštantnej radiálnej vzdialenosti, konštantnou uhlovou rýchlosťou a teleso zanedbateľnej hmotnosti je ovplyvnené ich gravitáciou. V rotačnom súradnicovom systéme, v ktorom sú telesá nehybné, sa zavedie odstredivá sila. V tomto súradnicovom systéme energia a hybnosť nie sú oddelene a Jacobi integrál je konštantný:
kde formula_2 je rýchlosť rotácie, formula_3 umiestnenie častice v rotujúcom súradnicovom systéme, formula_4 – vzdialenosti k telesám a – formula_5 ich hmotnosti krát gravitačná konštanta.
Pre danú hodnotu formula_6, body na povrchu
vyžadujú, aby formula_8. To znamená, že častica nebude schopná prejsť cez tento povrch. Toto je povrch s nulovou rýchlosťou.
Všimnite si, že nulová rýchlosť je v rotujúcom rámci, v neotáčajúcom rámci častice rotujú s ostatnými telesami. Povrch tiež predpovedá len to, do ktorých oblastí nie je možné vstúpiť, nie tvar trajektórie vnútri povrchu.
Zovšeobecnenie.
Túto koncepciu možno zovšeobecniť na zložitejšie problémy, napríklad na telesá na eliptických obežných dráhach, všeobecný rovinný problém s tromi telesami, problém so štyrmi telesami so slnečným vetrom alebo v prstencoch.
Lagrangeove body.
Povrch s nulovou rýchlosťou je tiež dôležitým parametrom pri hľadaní Lagrangeových bodov. Tieto body zodpovedajú miestam, kde má efektívny potenciál rotujúceho súradnicového systému extrémny. To zodpovedá miestam, kde sa povrchy s nulovou rýchlosťou zachytia a ak sa zmení formula_6 vytvárajú otvory. Pretože trajektórie sú ohraničené povrchmi, trajektória, ktorá sa snaží uniknúť (alebo vstúpiť) do oblasti s minimálnou energiou, bude typicky prechádzať blízko Lagrangeovho bodu, ktorý sa používa pri plánovaní nízko energetickej trajektórie.
Zhluky galaxií.
Vzhľadom na skupinu galaxií, ktoré gravitačne intereagujú, sa povrch nulovej rýchlosti používa na určenie toho, ktoré objekty sú gravitačne viazané (tj. nie sú prekonané Hubblovou expanziou), a teda sú súčasťou klastra galaxií, ako je napríklad miestna skupina.
Medzinárodné letisko Bagdad

Medzinárodné letisko Bagdad (kód IATA: BGW, kód ICAO: ORB, ; ; názov v rokoch 19822003: Saddámovo medzinárodné letisko, kód IATA: SDA, kód ICAO: ORBS) je najväčšie medzinárodné letisko v Iraku, nachádzajúce sa približne 16 km od centra Bagdadu v guvernoráte Bagdad. Letisko je využívané na civilné aj vojenské účely.
Letisko bolo vybudované konzorciom vedeným francúzskou spoločnosťou Spie-Batignolles/Fougerolle na základe zmluvy v hodnote približne 900 miliónov USD z roku 1979. Pre iracko-iranskú vojnu bolo skompletizovanie a otvorenie letiska odložené až na rok 1982. Vzhľadom na obmedzenia uvalené na irackú vládu Organizáciou Spojených národov z dôvodu irackej invázie do Kuvajtu (pozri druhá vojna v Perzskom zálive) došlo v roku 1991 k prerušeniu (väčšiny) civilných letov. V roku 2003 letisko obsadili americké ozbrojené sily (pozri tretia vojna v Perzskom zálive) a z názvu letiska vypustili meno diktátora Saddáma Husajna. Letisko bolo otvorené pre civilnú osobnú letovú dopravu v auguste 2004, po 21 mesiacov trvajúcich rekonštrukčných prácach financovaných z fondov Agentúry Spojených štátov amerických pre medzinárodný rozvoj, čím bolo zároveň odovzdané novej vláde Irackej republiky.
Persea borbonia

Persea borbonia je rastlina z čeľade vavrínovité. Je to stálezelený strom alebo ker. Prirodzeným areálom výskytu je juhovýchod USA. Dorastá do výšky 15 metrov. Jeho obávaným škodcom je chrobák Xyleborus glabratus.
Používanie.
Dávnejšie sa používal v ľudovom liečiteľstve ako dávidlo. Pestuje sa ako parková a okrasná drevina. Slúži aj ako potrava pre medvede, jelene a iné živočíchy.
Kaia Gerberová

Kaia Gerberová (; * 3. september 2001, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká modelka, herečka a módna návrhárka, dcéra modelky Cindy Crawfordovej.
Životopis.
Je dcérou podnikateľa Rande Gerbera a topmodelky Cindy Crawfordovej, ktorá je nemeckého, anglického, francúzskeho a dánskeho pôvodu. Jej starší brat je model Presley (* 1999) je tiež model.
Svoju kariéra odštartovala ako desaťročná pre značku "Versace junior". Neskôr začala fotiť pre módne časopisy ako "Vogue", "Teen Vogue" a "Pop Magazine". V roku 2017 debutovala na prehliadke pre Calvina Kleina]. Neskôr predvázdala pre módne domy ako Chloe, "Burberry", "Max Mara", "Prada", "Chanel", "Fendi", "Moschino" a "Versace". 
V roku 2016 debutovala vo filme "Sister Cities" ako mladá Carolina.
V roku 2018 vytvorila svoju prvú kolekciu "KarlxKaia" s módnym návrhárom Karlom Lagerfeldom.
Ocenenie.
V roku 2018 získala ocenenie "Model of the Year" (modelka roka) na "The Fashion Awards".
Teória Slnka a Mesiaca

Teória Slnka a Mesiaca je stredoveká politicko-právna teokratická teória 13. storočia, podľa ktorej svetská moc podlieha moci duchovnej (pápežskej).
Zástancom tejto teórie bol vrcholný predstaviteľ nadradenosti moci pápežstva Inocent III. Myšlienky teórie sa prejavili v Inocentovom dekréte "Venerabilem" z roku 1202, či na štvrtom lateránskom koncile. Podstatou teórie bola metafora či alegória: Mesiac je menší a menej výrazný, svieti len vďaka svetlu odrazenému od väčšieho Slnka. Podobne svetský panovník má mať moc len vďaka moci a autorite pápeža, zástupcu Boha na zemi. Len pápežovi podľa teórie prislúchala plná moc ("plenitudo potestas"). Pápež ako Kristov vikár vládne dvojakou mocou (Krista kráľa a Krista kňaza) nad celou Cirkvou. Cirkev síce podľa teórie je od svetskej moci oddelená a zásadne sa nemá do angažovať do jej záležitostí inak než napomínaním, avšak vo výnimočných prípadoch ("causaliter, certis causus inspectis") pápež môže priamo zasiahnuť aj do svetskej moci. Pápež napr. podľa teórie môže zasahovať do výberu kandidátov pre svetský trón (napr. voľba cisára v 1198).
Vermút

Vermút (nespisovne zriedkavo "vermut", v dávnejšej minulosti aj "vermouth") je (podľa predpisov EÚ) aromatizované víno, do ktorého bol pridaný alkohol a ktorého charakteristická chuť sa dosiahla použitím vhodných látok z bylín rodu palina (Artemisia).
Etymológia.
Slovenské slovo vermút pochádza z nemeckého slova Wermuth (novší pravopis: Wermut), ktorého významy sú: 1. názov resp. súčasť názvu niektorých druhov z rastlinného rodu palina ("Artemisia"), 2. palina pravá, 3. vermút. Význam „vermút“ tohto slova v nemčine vznikol v 1. polovici 19. storočia, a to asi skrátením slova Wermuthwein, ktoré znamená vermút (doslova: víno s palinou pravou). Pôvod nemeckého slova Wermuth je sporný.
Z nemeckého slova Wermuth pochádzajú aj francúzske ekvivalenty slova vermút (vermouth, staršie vermout) a talianske ekvivalenty (vermut, vermutte, a prostredníctvom francúzštiny aj: vermouth, vermout) 
Charakteristika.
Prvý vermút namiešal v roku 1786 v Turíne Antonio Benedetto Carpano. Niesol názov Punt-é-Mes. Taliansky vermút je červený a sladký, francúzsky biely a suchý.
Vermút sa vyrába z 2.-3. ročných vín, do ktorých sa následne pridáva zmes korenia a byliniek. Následne sa budúci vermut dosladí a fortifikuje čistým alkoholom na 15 objemových %.
Právne záležitosti.
Právna definícia vermútu v rámci EÚ je uvedená v prvej vete tohto článku.
V Taliansku je vermút právne regulovaný od roku 1933. Na úrovni EÚ (predtým ES) je vermút chránený od roku 1991, pričom ale zo všetkých vermútov je chránený len „Vermouth di Torino“ a „Vermouth de Chambéry“ - pôvodne ako „geografické názvy“ (angl. geographical designation), od roku 2015 ako „chránené zemepisné označenia“ (angl. protected geographical indication). Pre Vermouth di Torino bola v roku 2017 v Taliansku (v dôsledku príslušných nových predpisov EÚ) schválená presná špecifikácia (po taliansky: disciplinare) tohto typu vermútu a zároveň bol navrhnutý na ochranu aj alternatívny pravopis „Vermut di Torino“. Schvaľovanie tejto špecifikácie na úrovni EÚ sa má dokončiť v roku 2020.
Zajačij ostrov

Zajačij ostrov (, po slovensky "Zajačí ostrov") je ostrov na rieke Neva v Petrohrade v Rusku. Leží južne od väčšieho Petrohradského ostrova, od ktorého je oddelený Kronverským prielivom, naproti Kronverku. Na ostrove sa nachádza Petropavlovská pevnosť.
Ostrov na diaľku dosahuje 860 metrov, na šírku 430 metrov. Najvyššia vyvýšenina je 9 metrov vysoká.
Jintara Poonlarp

Jintara Poonlarp (thaj. จินตหรา พูนลาภ; * 6. marec 1969) je thajská popová speváčka. V hudobnom priemysle sa výraznejšie presadila v roku 1987 (vo veku 16 rokov).
Jintara Poonlarp je známa svojimi humornými videoklipmi a výkonmi na pódiu a tiež ako interpretka Luk thung, najpopulárnejšej formy thajskej country hudby.
Zatiaľ vydala 40 albumov a 35 singlov.
V roku 2004 navštevovala Univerzitu Suan Sunandha Rajabhat.
Hliva

Hliva môže byť:
Chrastavka

Chrastavka môže byť:
Srež

Srež môže byť:
Hlivák

Hlivák môže byť:
Pesera

Pesera môže byť ľudovo:
Emanuel Komínek

RNDr. Emanuel Komínek (* 28. november 1929, Vladislav, Česko† 29. máj 1993, Nové Město na Moravě) bol česko-slovenský geológ, objaviteľ svetového ložiská medenej rudy Erdenet v Mongolsku.
Biografia.
Narodil sa vo Vladislavi pri Třebíči v roku 1929 a vyštudoval Prírodovedeckú fakultu. Pôsobil ako geológ vo vyhľadávaní a revízii rudných aj nerudných ložísk. V roku 1960 publikoval článok o magnetitovom ložisku pri obci Županovice. Pôsobil tiež pri hľadaní ložísk kameňa na Žďársku.
Alpaka (zliatina)

Alpaka je zliatina medi, zinku a niklu, prípadne ďalších kovov, v Nemecku pre svoj vzhľad známa tiež ako nové striebro. Často býva označovaná aj ako pakfón, v takom prípade však môže ísť aj o zliatinu medi a niklu s prídavkom železa alebo mangánu.
Vlastnosti.
Alpaka je pevná látka strieborného až žltkavého lesklého vzhľadu. Zliatina je vyrobená zo 4764% medi, 1025% niklu, 1542% zinku a s prímesami prvkov ako olovo, cín, mangán alebo železo. Vyznačuje sa jednoduchou opracovateľnosťou, zároveň ale aj tvrdosťou a odolnosťou voči korózii, ako i dobrou tepelnou vodivosťou. Zliatina sama o sebe kladie relatívne veľký odpor elektrickému prúdu, jej oxidy sú ale vodivé. 
Využitie.
Prv bola alpaka obľúbená ako základný kov na výrobu postriebrených nádob, povrch nádoby bol postriebrený pomocou elektrolýzy. S alpakou sa možno stretnúť najmä v bižutérii, hračkárskom priemysle (pre dobrou elektrickú vodivosť oxidov zlúčeniny je vhodná na výrobu koľajníc modelových železníc), ale aj pri kvalitnejších kľúčoch. Dobrá spracovateľnosť zliatiny sa využíva pri výrobe hudobných nástrojov (napr. činely, flauta, saxofón), odolnosť voči korózii alpaku zasa stavia do roly zliatiny vhodnej na výrobu vreckových nožov. Z alpaky sú zhotovené tiež niektoré mince (nemecká marka či portugalské escudo). Príkladom technického využitia je konštrukcia vodovodných potrubí a výhrevných špirál. Kov často využívajú falšovatelia na výrobu mincí a medailónov, ktoré sú vydávané za strieborné. 
História.
Prvá zmienka o alpake pochádza z Číny, odkiaľ bola dovážaná do Európy. Zliatina niesla čínsky názov "paktong" alebo "pakfong" (白銅, doslova „biely bronz“) a slúžila ako náhrada za pravé striebro. Jej hlavné zložky (meď, nikel a zinok) boli však určené až v 18. storočí. V Európe sa zliatinu podarilo vyrobiť v roku 1770 v nemeckých železiarňach v meste Suhl a v roku 1823 bola vyhlásená súťaž o to, komu sa podarí produkciu zdokonaliť, aby sa výsledná zliatina čo najviac podobala striebru. Nezávisle na sebe boli najúspešnejší bratia Hennigerovci v Berlíne a Ernst August Geitner v meste Schneeberg. Iná forma zliatiny bola vynájdená v roku 1832 v Birminghame (británium). Názov "Alpacca" bol pôvodne ochrannou známkou obchodníka Berndorfa, v Severnej Európe sa však rýchlo ujal ako všeobecný názov zliatiny. S rozšírením elektrolytického pokovovania po roku 1840 sa alpaka začala využívať ako vhodný základ pre nanesenie strieborného povlaku.
James Glaisher

James Glaisher (* 7. apríl 1809, Londýn† 7. február 1903, tamže) bol anglický meteorológ, astronóm a priekopník balónového lietania.
Životopis.
Narodil sa v Londýne v štvrti Rotherhithe ako syn hodinára.
V rokoch 1833 až 1835 pracoval ako asistent v Cambridgeskej hvezdárni, pričom do tejto pozície ho menoval anglický matematik a astronóm George Biddell Airy. Neskôr sa stal vedúcim oddelenia meteorológie a magnetizmu v Royal Observatory, túto funkciu zastával až do roku 1874.
V roku 1845 vydal tabuľky rosného bodu, ktoré slúžili na meranie vlhkosti vzduchu. 7. júna 1849 bol zvolený za člena Kráľovskej spoločnosti. V roku 1854 bol zvolený za člena Fotografickej spoločnosti (neskôr Kráľovskej fotografickej spoločnosti), funkciu prezidenta spoločnosti vykonával v rokoch 18691874 a 18751892.
V roku 1856 je zvolený za člena Mikroskopickej spoločnosti v Londýne. Je zakladajúcim členom Meteorologickej spoločnosti, zakladajúcim členom a neskôr aj prezidentom Kráľovskej meteorologickej spoločnosti (v rokoch 1867 a 1868).
V roku 1866 sa podieľal na založení Aeronautical Society of Great Britain.
Známy je tiež ako priekopník balónového lietania. Medzi rokmi 1862 a 1866 vykonal, najčastejšie v spolupráci s anglickým vzduchoplavcom Henrym Traceym Coxwellom, mnoho vzostupov s balónom s cieľom merať teplotu a vlhkosť vzduchu v atmosfére. Jeho výstup 5. septembra 1862 prelomil svetový rekord v nadmorskej výške, posledné odčítanie výšky letu bolo okolo 8 800 metrov. Let pokračoval a odhady naznačujú, že balón vystúpil do nadmorskej výšky viac ako 9 500 alebo 10 900 metrov.
Glaisher žil na ulici Dartmouth Hill číslo 22 v Londýne, kde je na jeho počesť pamätná doska. Zomrel v Londýne v štvrti Croydon v roku 1903 vo veku 93 rokov.
Rodina.
V roku 1843 sa oženil s Ceciliou Louisou Belvillovou, dcérou Henryho Belvilla. Spoločne mali tri deti:
Uznanie.
Je po ňom pomenovaný kráter na Mesiaci. Názov bol schválený Medzinárodnou astronomickou úniou v roku 1935.
The Nutmegs

The Nutmegs bola americká doo-wopová vokálna skupina z 50. rokov 20. storočia z New Haven, štát Connecticut, Spojené štáty americké. Ich najznámejšie piesne sú „Story Untold“ a „Ship of Love“, ktoré vyšli v roku 1955. Každá z nich sa dostala do národného R&amp;B rebríčka (hitparády), prvá pieseň na 2. a druhá na 13. miesto. Kvinteto viedol tenor Leroy Griffin a malo zmluvu s Herald Records.
Malhotky

Malhotky sú národná prírodná pamiatka č. 702, ktorá sa nachádza v katastrálnom území obce Nevojice, na pravom svahu údolia Litavy v Brankovickej pahorkatine (súčasť Lítenčickej pahorkatiny) v Česku. Výmera činí 12,47 ha, nadmorská výška 234-. Vyhlásená bola rozhodnutím Okresného národného výboru vo Vyškove v roku 1981. Dôvodom ochrany sú teplomilné spoločenstvá stepných trávnikov, okrajov lesa a lesných porastov. Správu vykonáva SCHKO Pálava.
Geológia.
Podložie je tvorené treťohornými vápnitými ílmi, slieňmi a pieskovcami Ždánicko-hustopečského súvrstvia vonkajšieho flyšu, miestami prekryté sprašou a sprašovými hlinami. Z pôd je to vo stepnej časti pararendzina kambizemná a kambizem typická, v lese luvizem typická.
Flóra.
Stepnú vegetáciu zastupuje ostrica nízka "(Carex humilis)", mrvica peristá "(Brachypodium pinnatum)", kostrava žliabkatá "(Festuca rupicola)", v lesných lemoch sa vyskytuje pakost krvavý "(Geranium sanguineum)", jasenec biely "(Dictamnus albus)", kamienka modropurpurová "(Lithospermum purpurocaeruleum)" alebo oman vŕbolistý "(Inula salicina)". Z hojnej skupiny chránených rastlín je to veternica lesná "(Anemone sylvestris)", hlaváčik jarný "(Adonis vernalis)", nevädza Triumfettova "(Cyanus triumfettii)", leopoldia chochlatá "(Leopoldia comosa)", vstavač vojenský "(Orchis militaris)", bradáčik vajcovitý "(Listera ovata)", zvonček sibírsky "(Campanula sibirica)", ľanolistník prostredný "(Thesium linophyllon)"
a rad ďalších. Krajná hranica výskytu na strednej Morave tu má dub plstnatý (šípák). Okrem viac ako 300 druhov cievnatých rastlín bolo z lokality popísané 107 druhov húb, napr. lofária tmavá "(Porostereum spadiceum)", ryšavec slziaci "(Pseudoinonotus dryadeus)", hríb príveskatý "(Butyriboletus appendiculatus)" alebo vzácna muchotrávka ostnatá "(Amanita solitaria)". Prvýkrát v Česku tam bola nájdená Hemimycena mauretanica.
Fauna.
Medzi hmyzom sú obzvlášť chránení svižník poľný "(Cicindela campestris)", lajniak skarabeusovitý "(Sisyphus schaefferi)" alebo chlpáčik obyčajný "(Epicometis hirta)", zástupcov tu majú bystrušky a rad druhov mravcov. Pre teplomilnú cikádu "Trypetimorpha Fenestra" je to najsevernejšia lokalita. Motýle zastupuje vretienka vičencová "(Zygaena carniolica)", súmračník čiernohnedý "(Heteropterus morpheus)", očkáň ovsíkový "(Minois dryas)", hnedáčik veronikový "(Melitaea aurelia)", pavúky plachtárkovité "(Linyphiidae)", snovačkovité "(Theridiidae)", bežník "(Ozyptila pullata)", stavovce jašterica krátkohlavá "(Lacerta agilis)" a užovka hladká "(Coronella austriaca)", vtáky strakoš obyčajný "(Lanius collurio)", penica jarabá "(Sylvia nisoria)", vlha obyčajná "(Oriolus oriolus)" alebo krutohlav hnedý "(Jynx torquilla)".
Baračka (prírodná pamiatka)

Baračka je prírodná pamiatka ev. č. 2405, lokalita Kloboučky – časť mesta Bučovice v okrese Vyškov. Správa AOPK Brno. Ide Lesostepné stráne, obrátené na juhozápad. V minulosti bola lokalita poľnohospodársky využívaná ako sad s pastvou a kosením trávy. V súčasnej dobe je stepný charakter ohrozený zarastaním náletom hlohu, trnky a spontánnym rozširovaním susedného lesa.
Predmet ochrany.
Predmetom ochrany je cenná lokalita stepnej kveteny. Rastie tu napríklad kavyľ vláskovitý ("Stipa capillata"), ďatelinovec nemecký ("Dorycnium germanicum"), poniklec lúčny český ("Pulsatilla pratensis subsp. nigricans"), hlaváčik jarný ("Adonis vernalis") a iné.
Srdce temnôt

Srdce temnôt, taktiež Srdce temnoty, (v origináli ; v čes. preklade "Srdce temnoty") je novela britského spisovateľa poľského pôvodu Josepha Conrada vydaná časopisecky v roku 1899 a knižne v roku 1902. V pochmúrnom a mystickom príbehu rozprávač Charles Marlow vykladá členom posádky svojej lode zážitky z jeho cesty do Konga, v ktorých do popredia vystupuje Kurtz – najúspešnejší obchodník so slonovinou, ktorý do čiernej Afriky odchádzal s idealistickým cieľom scivilizovať tamojších divochov, no pobyt v džungli ho natrvalo psychicky poznačil. Novela bola inšpirovaná Conradovými skúsenosťami z cesty do Konga v roku 1889.
Hoci si "Srdce temnôt" v čase svojho vydania nezískalo širšiu pozornosť kritikov ani verejnosti, postupne sa stalo jedným z najoceňovanejších diel anglickej literatúry. Dielo sa dočkalo mnohých vydaní, prekladov a adaptácií, napr. v podobe vojnového filmu režiséra Francisa Fordu Coppolu "Apocalypse Now" (1979) a počítačovej hry "" (2012).
Morbidita

Morbidita môže byť:
Emil Venkov

Emil Venkov (* 22. august 1937, Sofia, Bulharské cárstvo – † 9. jún 2017, Pezinok) bol slovenský akademický sochár a výtvarník.
Životopis.
Narodil sa v Sofii. Navštevoval Strednú školu výtvarných umení v Sofii. Neskôr študoval na Akadémii výtvarných umení v Sofii a v rokoch 1960 až 1966 na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave.
Okrem komornej tvorby sa venoval najmä veľkým realizáciám do architektúry a pamätníkovým monumentom.
Od roku 1988 žil v Pezinku a venoval sa najmä komornej plastike s výrazným symbolickým a pietnym podtextom.
Umrel 9. júna 2017.
Úval

Úval je tvar georeliéfu, výrazná zníženina vytvorená najčastejšie tektonickými pohybmi. Úval je obvykle pretiahnutého tvaru, na jednom alebo oboch koncoch otvorený. Má široké dno a malú výškovú členitosť, nepresahujúcu .
Miliovy louky

Miliovy louky sú prírodná pamiatka ev. č. 6017 na lokalite asi 1 km severozápadne od obce Blatnička na hraniciach Juhomoravského a Zlínskeho kraja. Chránené územie je v správe Krajského úradu Juhomoravského kraja.
Ochrana.
Predmet ochrany.
Hlavným predmetom ochrany je hadinec červený "(Echium maculatum)", ktorý patrí medzi prioritné druhy sústavy Natura 2000. Xerotermné spoločenstvá poloprirodzených suchých stepných a mezofilných trávnikov. Extenzívne kosené lúky nížin až podhorí, s celým radom ohrozených a zvlášť chránených druhov rastlín a živočíchov, ktoré sú na tento biotop viazané.
Cieľ ochrany.
Cieľom ochrany územia je zachovať a zlepšiť podmienky pre výskyt xerotermofilných stepných až mezofilných biotopov umožňujúcich existenciu stálych populácií vzácnych druhov rastlín a živočíchov.
Geomorfológia a geológia.
Z geomorfologického hľadiska sú Miliovy louky súčasťou Boršickej pahorkatiny, ktorá je jedným z okrskov Hluckej pahorkatiny. Podklad je tvorený flyšom nivnického súvrstvia s prevahou vápnitých ílovcov.
Chránené druhy.
Prehľad zvlášť chránených druhov rastlín a živočíchov:
Flóra:
Fauna:
Diktátor (diplomatika)

Diktátor je osoba, ktorá štylizovala text písomnosti, príp. písomnosť aj písal (tzn. vykonával zároveň funkciu ingrosátora). Komparáciou písomností z určitého obdobia a územia možno (najmä do 13. storočia) určiť charakteristické obraty a dikciu jednotlivých osôb, na základe čoho možno zistiť ich podiel na činnosti určitej kancelárie, príp. ich postavenie a vzťah k príjemcovi aj vydavateľovi písomnosti.
František Reichentál

František Reichentál (tiež "Frank, Ferenc, Reichenthal, Reichen-tal"; * 6. máj 1895, Lehnice† 5. apríl 1971, New York) bol slovenský maliar židovského pôvodu.
V roku 1948 v dôsledku vysídlenia emigroval do USA, kde žil a tvoril do konca svojho života. Pôsobil ako pedagóg na viacerých miestach a bol profesorom na Škole umeleckých remesiel v Bratislave. Venoval sa maľbe, kresbe, grafike, grafickému dizajnu. Jeho tvorbu výrazne ovplyvnila maďarská a ruská avantgardná maľba a ruský konštruktivizmus.
Život.
František Reichentál sa narodil v obci Lehnice ako syn Jánosa a Fanny (za slobodna Fanny Weinbergerová) Reichentálovcov. Mal dvoch súrodencov, brata a sestru. Navštevoval gymnázium v Bratislave a Győry.
V roku 1915 začal študovať na Vysokej škole výtvarných umení v Budapešti u profesora Oskara Glatza. Čoskoro však musel narukovať do armády a počas Prvej svetovej vojny v roku 1916 padol do ruského zajatia. Mal dvadsaťjeden rokov keď ho poslali na Sibír do zajateckého tábora.
Po prepustení zo zajatia zažil ruskú revolúciu a zapojil sa do umeleckého diania nového Ruska. V rokoch 19171919 vyučoval kreslenie v Irkutsku. V rokoch 1920  1921 absolvoval štúdium na Akadémii výtvarných umení v Petrohrade u profesora Vasily Vasilieviča Beľajeva. Po úspešných výstavách v Petrohrade a Moskve, všetky jeho vystavené diela odkúpil štát.
V roku 1922 sa vrátil na Slovensko a aktívne vystavoval (1925: Viedeň, Praha, Berlín, Drážďany, Erfurt; 1926: Paríž; 1927: Bratislava, Košice; 1928: Praha). Následne študoval v Nemecku a v roku 1926 absolvoval študijný pobyt v Paríži. Stal sa členom Jednoty výtvarných umelcov Slovenska, Umeleckej besedy slovenskej a Maďarskej vedeckej, literárnej a umeleckej spoločnosti v Československu, tzv. Masarykovej akadémie. V roku 1931 založil v Bratislave súkromnú maliarsku školu. Od roku 1933  do 1938 pracoval ako profesor na Škole umeleckých remesiel v Bratislave (Oddelenie aranžovania výkladov, od roku 1936 filmová kresba, po smrti Mikuláša Galandu v roku 1938 módne návrhárstvo). V tom čase tam pôsobil okrem Galandu aj Ľudovít Fulla.
V roku 1939 ušiel do Maďarska, kde sa skrýval pod falošným menom až do konca vojny. V dôsledku vysídlenia a odmietnutia jeho profesúry na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave emigroval v roku 1948 do USA, kde sa naďalej venoval maľbe a kresbe. Keďže nebol známy, pracoval najskôr v iných umeleckých oblastiach, napríklad ako ilustrátor komiksu, alebo kresliar módnych návrhov pod pseudonymami François Gerome a Ben Ari. Neskôr sa mu podarilo uskutočniť výstavy v New Yorku, Miami, Chicagu, Viedni, Paríži, Toronte, a Izraeli.
František Reichentál zomrel 5. apríla 1971 v New Yorku.
U Vrby

U Vrby je prírodná rezervácia v najstaršej časti Ždánického lesa v okrese Hodonín v Juhomoravskom kraji, blízko najvyššieho kopca U Slepice. Je dostupná po turisticky značených trasách a cyklotrasách. Pramení tu Lovčický potok a neďaleko aj Jordánek. Rezerváciou prechádza náučný chodník.
Predmet ochrany.
Predmetom ochrany na území sú zvyšky starých bučín a dubobučín s bútľavými stromami. Okrem toho sa tu vyskytuje aj hrab, lipa, breza alebo javor poľný "(Acer campestre)".
United Nations Peace Messenger Cities

United Nations Peace Messenger Cities, slovensky približne Mestskí poslovia mieru Spojených národov, sú mestá po svete, ktoré sa dobrovoľne zapojili do iniciatívy sponzorovanej Spojenými národmi na propagáciu mieru a porozumenia medzi národmi.
Hnutie začalo v roku 1985, Medzinárodnom roku mieru, a trvalo do roku 1991. V tom čase bolo vybraných 74 miest z tisícov, ktoré menoval ako "poslov mieru" generálny tajomník OSN Javier Perez de Cuellar.
Osvetlenie

Osvetlenie alebo osvetlenosť môže byť:
Osvetlenie môže byť aj:
Internetový časopis

Internetový časopis alebo online magazín, skrátene e-zin (zo slovného spojenia „elektronický magazín“), je časopis, ktorý je dostupný pre čitateľov online prostredníctvom internetu.
Vývoj a obsah.
Internetové časopisy vznikli spojením tlačených a internetových médií. Ich hlavným rozdielom oproti klasickým tlačeným časopisom je interaktívnosť a tiež neobmedzený obsah, ktorý je limitovaný len dátovou kapacitou. Na prehliadanie internetových časopisov je potrebné pripojenie k internetu a často aj aktuálna verzia flash playera. 
Čo sa týka obsahovej stránky, ponúka možnosti využitia vizuálnych aj audiovizuálnych prvkov, a dovoľuje tieto články prekladať rôznymi videami, zvukovými súbormi alebo aplikáciami. Čitateľovi je tak možné poskytnúť nielen textovú časť, ale napríklad k recenzii nového automobilu pripojiť aj videozáznam z testovacej jazdy, prípadne záznam zvuku motoru pri zvýšených otáčkach.
Palacinka

Palacinka je nekysnutý múčnik, ktorý je vyrábaný z liateho cesta, ktorého základom sú múka, mlieko a vajcia, ktoré môžu byť doplnené soľou, cukrom a dochucovadlami. Má podobu veľmi tenkej placky, pečenej na panvici alebo na rozpálenej doske (kameni). Ako pôstne jedlo (pokiaľ sa nekombinuje s mäsom) sa hocikde spája s určitými rituálmi jari, adaptovanými v náboženstvách.
Lokálne varianty a podobné jedlá.
Pokrmy typu palacinek z múky, kravského mlieka a slepačích vajec sú rozšírené prakticky po celom svete a pripravujú sa v rôznych variantoch, najmä podľa druhu múky, prípadne krupice:
Podávanie.
Palacinka (resp. viac kusov v porcii ako „palacinky“) sa podáva zvyčajne plnená (teda z jednej strany natretá a potom zrolovaná alebo zložená), najčastejšie sladká ale i slaná.
Samotné plnenie sa niekedy (najmä v reštauráciách) vykonáva v kuchyni pred servírovaním, ale najmä v domácich podmienkach prebieha častejšie servírovanie palacinky s náplňami na stole zvlášť, aby si stravníci mohli sami pestro namiešať náplň podľa vlastného vkusu.
Etymológia.
Názov pokrmu „palacinka“ sleduje stopy výpožičiek v niekoľkých jazykoch strednej a juhovýchodnej Európy. V rakúsko-bavorskej nemčine je slovo "Palatschinke" prevzaté z českého slova "palačinka", to zase spolu so slovenským pochádza z maďarského "palacsinta". Palacsinta pochádza z rumunského "plăcintă" (zákusok, koláč), ktorý pochádza z latinského slova "placenta", kde znamenalo nielen plodové lôžko, ale aj plochý koláč. Slovo placenta potom vychádza z gréckeho "πλακύς", ktoré je príbuzné so slovanským "ploský".
"Palacinka" je tiež názov vo väčšine ďalších slovanských jazykov (ukrajinčina, slovenčina – "palacinka", slovinčina, bosniančina, bulharčina, macedónčina, chorvátčina, srbčina). V poľštine sa toto jedlo nazýva "naleśnik", v rumunčine "clătită". Vo východnej Európe je ale súbežne užívaný názov „bliny“ pre miestnu obdobu palaciniek.
Tica

Tica je názov dnes už zaniknutého toku, situovaného v geomorfologickom podcelku Medzibodrocké pláňavy v južnej časti Východoslovenskej nížiny. Je to výrazný krajinný prvok, ktorý v rovinatom území medziriečia riek Tisa a Bodrog vytváral husté meandre a tvoril severne situovaný tok paralelný s tokom rieky Tisa, podobne ako Malý Dunaj vytvára severný paralelný tok k rieke Dunaj. Zvyšky Tice sú viditeľné dodnes severne od mesta Kráľovský Chlmec, západne a južne od obce Leles, v katastroch obcí Zatín, Bačka, Vojka a Rad.
Na bývalom toku sú z dôvodu ochrany unikátnych mokradí vyhlásené prírodné rezervácie (PR) Dlhé Tice a Krátke Tice tvoriace súčasť CHKO Latorica. Mokrade ramenného systému Tice predstavujú raj pre volavkovité vtáky: napr. pre belušu malú, chavkoša nočného, volavku bielu a volavku purpurovú.
Súčasný ekosystém Tice sa vyznačuje so sukcesnými štádiami zarastania otvorených vôd až po močiare. Pokles hladiny vody v poslednom desaťročí urýchlil proces zazemňovania a ohrozuje aj biodiverzitu celého územia.
Je pripravený projekt na revitalizáciu Tice s cieľom zachovať druhové bohatstvo rastlinných i živočíšnych spoločenstiev (lekno biele, leknica žltá, kotvica plávajúca, bublinatka obyčajná, pálka úzkolistá, pálka širokolistá, vodné vtáky, korytnačka močiarna).
So zaniknutým tokom Tice je spojená aj NKP – gotický Most svätého Gottharda zo 14. storočia v obci Leles, ktorý šiel ponad Ticu na starej ceste z Kráľovského Chlmca do Veľkých Kapušian.
Spektr-RG

Spektr-RG (, "spektrum" + "röntgen" + "gamma"; tiež nazývaný Spectrum-X-Gamma, SRG, SXG) je rusko-nemecké vysokoenergetické astrofyzikálne vesmírne observatórium a výskumný projekt röntgenovej astronómie, ktoré bolo vypustené 13. júla 2019. Vychádza zo satelitného ďalekohľadu Spektr-R z roku 2011.
História.
Prvý návrh na röntgenový pozorovací satelit obiehajúci nad zemskou atmosférou, ktorá odfiltruje röntgenové lúče, v 80-tych rokoch 20. storočia podal Rašid Siuňajev z Ruského inštitútu pre výskum vesmíru v Sovietskom zväze. Dvadsať inštitúcií z dvanástich krajín sa spojilo, aby navrhli veľké observatórium s piatimi ďalekohľadmi. Po páde Sovietskeho zväzu sa však misia odsunula z dôvodu znižovania nákladov ruského vesmírneho programu Roskosmos. Projekt bol vzkriesený v roku 2003 so zmenšeným dizajnom.
Prehľad.
Hlavným nástrojom misie je eROSITA, ktorú postavil Inštitút mimozemskej fyziky Maxa Plancka (MPE) v Nemecku. Uskutoční sedemročný röntgenový prieskum, prvý v strednom röntgenovom pásme s energiou menšou ako 10 keV a prvý, ktorý zmapuje odhadovaných 100 000 klastrov galaxií. Tento prieskum môže odhaliť nové zhluky galaxií a aktívne galaktické jadrá. Druhým prístrojom, ART-XC, je ruský vysokoenergetický röntgenový ďalekohľad schopný odhaliť supermasívne čierne diery.
Observatórium.
Koncept misie Spektr-RG bol zverejnený v roku 2005. Stavba bola dokončená v roku 2016 a testovala sa do polovice roku 2018. Štartovalo sa 13. júla 2019 z Bajkonuru rampa 81/24, vyniesla ho raketa Proton-M. Observatórium je integrované do satelitnej základne "Navigator" spoločnosti NPO Lavočkina.
Profil misie a obežná dráha.
Sonda obieha okolo Lagrangeovho bodu L2 Slnko-Zem na halo orbite asi 1,5 milióna kilometrov od Zeme. Let na toto miesto trval tri mesiace, počas ktorých boli oba ďalekohľady skontrolované a skalibrované. Nasledujúce štyri roky sa strávia vykonaním ôsmich prieskumov zameraných na celú oblohu. Cieľom je, tri roky pozorovať vybrané klastre galaxií a aktívne galaktické jadrá.
V pondelok 21. októbra 2019 Spektr-RG absolvoval 100-dňový let k bodu L2 Slnko-Zem. 17. októbra 2019 hlavný prístroj eROSITA zachytil prvé svetlo.
Sily pre špeciálne operácie

Sily pre špeciálne operácie (iné názvy: sily na špeciálne operácie, špeciálne sily) sú strategické formácie a jednotky ozbrojených síl, ktorých úlohou je vykonávať špeciálne operácie na území cudzích štátov.
Emil Aarestrup

Carl Ludvig Emil Aarestrup (* 4. december 1800, Kodaň, Dánsko – † 21. júl 1856, Odense) bol dánsky básnik, civilným povolaním lekár."" 
Hlavnou témou jeho poézie bola ženská krása a erotika. Bol aj známym prekladateľom, napr. Heinricha Heineho či Victora Huga.""
Amfiteáter Pezinok

Amfiteáter Pezinok (hovorovo "Amfík") je amfiteáter a letné kino nachádzajúce sa na Cajlanskej ulici číslo 7 v pezinskej mestskej časti Cajla.
História.
Bol dobudovaný v rámci akcie „Z“ a jeho výstavba stála 1 434 000 Kčs. Je v nepretržitej letnej činnosti od začiatku 60. rokov 20. storočia. 
Od roku 1964 do roku 1972 tu sídlil klub mladých Beatclub.
V rokoch 1976 a 1977 sa tu konal festival Koncert mladosti.
V 80. rokoch 20. storočia tu sídlilo Okresné osvetové stredisko Bratislava-vidiek, ktoré v roku 1987 a 1989 zorganizovalo Hudobný festival mladých.
Súčasnosť.
Amfiteáter bol prvý na Slovensku, ktorý mal možnosť premietať digitálne nosiče. Využíva sa ako letné kino Pezinského kultúrneho centra, ale aj na koncerty a iné kultúrne podujatia. Filmy sa tu premietajú vždy o 21:15, v mesiaci august už o 21:00.
Od roku 2017 sa filmy na amfiteátri premietajú v sedemkanálovom zvuku.
Spoločnosť česko-kórejského priateľstva Pektusan

Spoločnosť česko-kórejského priateľstva Pektusan (skrátene Pektusan) je český spolok, ktorý ako svoj cieľ deklaruje rozvíjanie priateľských vzťahov medzi českým a kórejským ľudom, rozvíjanie kultúrnych, hospodárskych, vedeckých a politických vzťahov a napomáhanie šírenia objektívnych informácií o dianí v KĽDR a o jej medzinárodnom postavení. Spoločnosť vznikla v roku 1999 zaregistrovaním na Ministerstve vnútra Českej republiky ako občianske združenie. Spolupracuje s veľvyslanectvom KĽDR.
Členskú základňu toho českého spolku tvoria aj Slováci. Niektorí jeho členovia sú bývalí vojenskí činitelia Československej ľudovej armády, ktorí pôsobili v KĽDR. Niektorým členom boli v KĽDR udelené štátne vyznamenania.
Verejne pôsobí publikovaním preložených správ prevzatých od severokórejských médií, organizuje besedy s občanmi. a poskytuje rozhovory do médií, kde prezentuje vlastný alternatívny pohľad na KĽDR.
Podobné spolky ako Pektusan existujú aj v zahraničí ako napríklad medzinárodne pôsobiaca Korean Friendship Association, alebo Britská skupina pre štúdium myšlienky čučche.
Kontroverzie.
Pektusan bol českou políciou označený ako extrémistický.
Masakra

Masakra alebo masaker je hromadné zabíjanie, vraždenie, ktorého obeťou môžu byť ako neozbrojení vojaci (spravidla vojnoví zajatci), tak aj civilné obyvateľstvo (muži, ženy aj deti, chorí, alebo starí ktorí sa nemôžu brániť). Dochádza k nim obvykle pri vojnách, vzburách, štátnych prevratoch a pod.
Príkladom masakru vojnových zajatcov sú napríklad Katynský masaker alebo Malmédsky masaker. Jedným z najväčších doložených masakrov v novodobých dejinách je masaker civilného obyvateľstva v Babom Jare. Na Slovensku takými boli napríklad masaker v Kremničke, masaker v Nemeckej alebo masaker v Kľakovskej doline.
Andrea Fischer

Andrea Fischer Uhríková (* 2. november 1972, Česko-Slovensko – † 15. júla 2020, Zálesie) bola slovenská speváčka, moderátorka, podnikateľka a produkčná v spoločnosti JBS Production.
Životopis.
Bola neterou speváčky Evy Márie Uhríkovej a od roku 2012 aj manželkou Otta Weitera, s ktorým účinkovala v rôznych hudobných reláciách televízie Senzi. Do roku 2011 vlastnila a prevádzkovala reštauráciu v Bratislave. Kvôli hudobným, speváckym, producentským, moderátorskym aktivitám túto činnosť ukončila. Žila spolu s manželom v Zálesí, kde 15. júla 2020 zomrela.
Šlágr TV

Šlágr TV (v minulosti pre Slovensko aj "Šláger TV") je česko-slovenská ľudová televízna stanica, s veľmi rôznorodým programom, kde hrajú hlavne dychovky a kapela Peterka a spol. Od novembra 2012 vysiela tiež cez DVB-T. Päťročnú zmluvu na vysielanie v celoplošnom pozemnom multiplexe 3 v Česku podpísala ku konci marca 2013 s jej prevádzkovateľom, spoločnosťou Czech Digital Group (CDG). Šlágr TV spolupracuje s rôznymi hviezdami. Medzi častých moderátorov TV patrí Petr Šiška, Petr Jančařík, Franta Uher a ďalší. Zo Slovenska sú známi interpreti Kollárovci, Martin Jakubec, Vlasta Mudríková, Duo Yamaha, Štefan Repka Gorals a ďalší. Ide dnes už o populárnu TV, ktorá dáva priestor rôznym interpretom.
Písečný rybník

Písečný rybník je prírodná rezervácia ev. č. 310 severovýchodne od obce Milotice v okrese Hodonín. Oblasť je pod správou Krajského úradu Juhomoravského kraja. Novo bola prírodná rezervácia vyhlásená Nariadením Juhomoravského kraja č. 17/2014.
Predmet ochrany.
Dôvodom ochrany je rybničný biotop s výskytom najmä prioritného, ​​európsky významného druhu, kriticky ohrozeného mäkkýša kotúľky štíhlej ("Anisus vorticulus") a ďalších európsky významných a osobitne chránených druhov, medzi ktoré patria:
Skařiny

Skařiny je prírodná rezervácia ev. č. 394 juhovýchodne od obce Mikulčice v okrese Hodonín. Oblasť je pod správou Krajského úradu Juhomoravského kraja.
Ochrana.
Predmetom ochrany je starý lužný porast, hniezdisko vzácneho vtáctva (bociany, dravci a i.). Ide o jedno z mála miest v Česku, kde bociany biele hniezdia v kolóniách. V roku 1960 tu hniezdilo 30 párov, v roku 1984 13 párov. Vzhľadom na to, že ide predovšetkým o významnú ornitologickú lokalitu, je hlavným poslaním ochrany územia uchovať biotopy vhodné tiež pre hniezdenie iných druhov napr.:
ako aj podmienok pre existenciu bobra európskeho "(Castor fiber)".
Klinická neuropsychológia

Klinická neuropsychológia je "„aplikácia neuropsychologického vyšetrenia a princípov intervencie, ktoré sú založené na vedeckom štúdiu ľudského správania počas životného cyklu na základe jeho vzťahov k normálnej a abnormálnej funkcii centrálnej nervovej sústavy.“"
Kurkuma pravá

Kurkuma pravá (iné názvy: kurkuma dlhá, kurkuma; ľudové názvy: indický šafran
, žltý ďumbier, žltý zázvor, žltý koreň, japonský šafran ; lat. "Curcuma longa") je trváca tropická rastlina z čeľade ďumbierovité ("Zingiberaceae"). 
Jej pakoreň sa používa ako korenie, olej, liečivo alebo na výrobu farbiva. Je pôvodom z Indického polostrova a Juhovýchodnej Ázie. Vyžaduje pestovanie na plnom slnku alebo polotieni, pri teplotách medzi 18 a 30 °C a so značným množstvom ročných zrážok do nadmorskej výšky . Rastliny sa každoročne zbierajú pre svoje podzemky, niektoré na množenie v nasledujúcej sezóne a iné na spotrebu.
Podzemky sa používajú čerstvé alebo varené vo vode a sušené, tie sa potom melú na oranžovožltý prášok, ktorý sa bežne používa ako farbivo a dochucovadlo v mnohých ázijských kuchyniach, najmä do karí alebo ako farbivo. Prášok má teplú, horkú arómu podobnú čiernemu koreniu a zemitú horčicovú arómu.
Aj keď sa dlho používa v ajurvédskej medicíne, kde je známa aj ako "haridra", neexistuje žiadny klinický dôkaz o použití kurkumy alebo jej zložky kurkumínu ako liečiva.
Infekcia

Infekcia alebo nákaza môže byť:
Infekčná choroba je choroba spôsobená infekciou.
Infekcie spôsobujú tieto tzv. infekčné agensy (patogény):
Hostitelia môžu bojovať s infekciami pomocou svojho imunitného systému. Hostitelia cicavcov reagujú na infekcie s vrodenou reakciou, často zahŕňajúcou zápal, po ktorom nasleduje adaptívna reakcia.
Infekčné nákazy rozdeľujeme na:
Medzi konkrétne lieky používané na liečbu infekcií patria antibiotiká, antivirotiká, antimykotiká, antiprotozoály a antihelmintiká. Infekčné choroby viedli v roku 2013 k úmrtiu 9,2 milióna (približne 17 % všetkých úmrtí). Odvetvie medicíny, ktoré sa zameriava na infekcie, sa označuje ako infektológia.
Húževnatec jedlý

Húževnatec jedlý (názvy mimo taxonómie [chápané ako citáty japonského názvu]: šiitake, šítake, shiitake [resp. Shiitake], šitake; lat. "Lentinula edodes") je jedlá huba pôvodom z Východnej Ázie, ktorá sa pestuje a konzumuje po celom svete. V niektorých formách tradičnej medicíny sa považuje za liečivú hubu. Oceňujú sa medicínske účinky polysacharidu tentinán
Rastie v trsoch na rozkladajúcom sa listnatom dreve, hlavne "Castanopsis cuspidata" (strom od ktorého je odvodený japonský názov huby – šiitake). Jeho prirodzené rozšírenie zahŕňa teplé a vlhké podnebie v juhovýchodnej Ázii. V Číne a Japonsku sa pestovanie datuje od roku 1000 po Kr. 
Na území Slovenska sa prirodzene nevyskytujte. Pestuje sa na drevených klátoch na tienistom mieste alebo substráte z pilín a prímesí (otruby).