Aero A.100

Aero A.100 (v niektorých zdrojoch označovaný ako A 100 alebo A-100) bol diaľkový prieskumný a bombardovací dvojplošník, skonštruovaný firmou Aero v 30. rokoch 20. storočia.
Vznik a vývoj.
Prudko sa zhoršujúca medzinárodná politická situácia v tridsiatych rokoch 20. storočia donútila k modernizácii svojho leteckého parku aj československú armádu. V súlade s touto situáciou bol v roku 1932 ministerstvom národnej obrany vyhlásený tender na nový moderný diaľkový prieskumný a bombardovací stroj, tzv. „jednotného typu“, ktorý by nahradil zastarané lietadlá A.11, Š.16 a AP.32. Dokumentáciu odoslali 4 firmy: Aero, Praga, Letov a Avia, podľa nej boli na stavbu prototypov vybrané Aero A.100 a E.36 (BH.36). Keďže stroj firmy Praga nebol dokončený včas, konkurz vyhrala firma Aero.
V dobe svojho vzniku bolo Aero A.100 rýchle dvojplošné lietadlo aerodynamického tvaru. Na verejnosti bol dvojplošník po prvýkrát predvedený 10. septembra 1933 na leteckom dni v Prahe, pilotovaný firemným pilotom Vnukom. V čase svojho predstavenia na leteckej prehliadke prebiehali záverečné vojskové skúšky, trvajúce od mája 1933 do októbra 1933. 
Medzi hlavné problémy nového lietadla patrili vibrácie trupu a to hlavne chvostových plôch a koncov krídel. Problémy spôsobovali aj letové vlastnosti po inštalácii vojenského vybavenia. Preto vydalo ministerstvo pokyn prepracovať stroj, pričom boli prekonštruované konce krídel, chvostových plôch, bola predĺžená predná časť trupu a iné úpravy.
Prvú objednávku od ministerstva dostala firma Aero 18. októbra 1933 v počte 11 lietadiel A.100, pričom armáda ich preberala od júla do októbra 1934. Druhá objednávka v počte 33 ks bola prebraná armádou medzi januárom a májom 1935.
Operačné nasadenie.
Kvôli svojej rýchlosti bol A.100 používaný hlavne na prieskumné účely a tak najčastejšie tvoril výzbroj prieskumných letiek. Prieskumná verzia mohla vo vzduchu vydržať až 5 hodín. Lietadlo v bombardovacej verzii unieslo bômb. Pod trupom boli 4 závesníky pre bomby od do , pričom v trupovej bombovnici mohli byť umiestnené bomby do hmotnosti až . Lietadlá sa zúčastnili mobilizácie v roku 1938 a slúžili na výcvik aj vo Vojenskom leteckom učilišti v Prostějove.
Typ Aero A.101, totožný s A.100, až na motor Asso, bol predaný v počte približne 50 ks do republikánskeho Španielska, kde bojoval v Španielskej občianskej vojne.
Používatelia.
 Česko-Slovensko
 Slovensko
 Nemecko
 Španielsko 
Technické údaje.
Stroj A.100 bol dvojmiestny diaľkový prieskumný a bombardovací dvojplošník zmiešanej konštrukcie s pevným podvozkom. Trup priehradovej konštrukcie bol zvarený z oceľových rúrok, na tieto konštrukcii bola upevnená tvarová karoséria s eliptickým prierezom. Prednú časť trupu kryli duralové panely a zvyšok bol potiahnutý plátnom. Krídla boli dvojnosníkové, klasickej drevenej konštrukcie, potiahnuté plátnom. Vyvážené krídelka kovovej konštrukcie a pláteným poťahom boli umiestnené len na hornom krídle. Medzikrídelné vzpery boli tvorené oceľovými rúrkami s profilovaným zákrytom. Vnútorné výstuhy krídel tvorili dvojité profilované laná, neskôr profilované drôty firmy Avia. Chvostové plochy mali kostru zvarenú z oceľových rúrok a boli potiahnuté plátnom. Podvozok s kolesami s priemerom 800 x bol vybavený brzdami Dunlop. Ostrohu tvorila oceľová rúrka s vymeniteľnou pätkou. Pohonnou jednotkou bol vodou chladený dvanásťvalec Avia Hispano Suiza Vr-36, ktorý mal objem 36, 05 l a výkon 544 kW pri 2 100 ot./min. Motor bol vybavený reduktorom na vrtuli s prevodom 1:2. Palivo tvorila zmes benzínu a benzolu v pomere 70:30. Okovaná vrtuľa Aero mala priemer . 
V diaľkovej prieskumnej verzii bolo lietadlo vyzbrojené 4 guľometmi. Za motorom na oboch stranách trupu boli 2 synchronizované guľomety "vz. 29", kalibru , ovládané pilotom. Pozorovateľ ovládal dvojitý otočný guľomet "vz. 30", kalibru , ktorý bol inštalovaný na vysúvateľnej guľometnej lafete "Šu-31", firmy Škoda. Každý guľomet mal zásobu nábojov vo ôsmich zásobníkoch po 70 ks.