burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jozef Zelliger

Jozef Zelliger (* 21. október 1837, Senica – † 31. august 1886, Trnava) bol pedagóg a prekladateľ.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Skalici, Bratislave, v Nových Zámkoch, 1853 získal učiteľský diplom. Učiteľ na viacerých miestach, v roku 18691872 stredoškolský učiteľ na Učiteľskom ústave v Banskej Bystrici, neskôr riaditeľ Kráľovského rímskokatolíckeho učiteľského ústavu v Trnave písal metodické príručky a učebnice: "Praktický návod k písmom – čítaniu pre učiteľov a čakateľov učiteľstva" (1871), "Návod vyučovania zemepisu pre učiteľov" (1874), "Cvičenie umu a reči čili Názorné vyučovanie". Ďalej písal "Abecedáre" (šlabikáre, čítanky, počtovnice pre slovenské školy i učebnice maďarského jazyka a iných predmetov v maďarskom jazyku pre slovenské školy, celkom 27 príručiek a učebníc a desiatky pedagogických článkov v časopisoch. Autor okolo 35 učebníc a metodík vyučovacích predmetov pre ľudové školy. Neskôr sa takmer výlučne venoval maďarskej pedagogickej spisbe, vydávaniu maďarských učebníc pre ľudové školy, ale aj prekladom maďarských učebníc do slovenčiny. Publikačne činný, v odborných prácach a časopiseckých príspevkoch sa zameral na reformy v uhorskom školstve, prípravu učiteľov. Napísal aj osvetovo-výchovné príručky a články. V rokoch 18711872 popri učiteľskom pôsobení v Banskej Bystrici, súčasne aj pisár turčiansko-oravského školského inšpektorátu. Od roku 1875 člen výboru a účtovník Spolku svätého Vojtecha. Bol jedným z tých ktorí prispievali svojimi štúdiami, odbornými a informačnými článkami a správami do Radlinského pedagogického časopisu – "Priateľ školy a literatúry". Bol to prvý pedagogický časopis, ktorý od roku 1859 sústredil okolo seba vynikajúcich slovenských pedagógov. Ich pričinením získal vysokú odbornú úroveň.
Ľudovít Žello

Ľudovít Žello (* 7. august 1809, Banská Bystrica - † 21. november 1873, Malý Kereš) bol pedagóg, básnik. Pseudonym: Dolnozemský Slovák
Životopis.
Pochádzal z remeselníckej rodiny. Ľudovú školu navštevoval v Banskej Bystrici, od 1821 v Budapešti, kde bol pomocníkom → J. Kollára, 1825-1829 študoval na evanjelický lýceu v Bratislave. Od roku 1929 pôsobil ako výpomocný učiteľ, neskôr ako učiteľ od 1834-1873 v slov.-maď.-nem. prostredí v Malom Kereši. Už v čase bratislavských štúdií písal nem. verše a venoval sa prekladaniu z nem. literatúry. Myšlienkovo i formálne nadviazal na národnoobrodeneckú poéziu → J. Kollára. Vydal lyrickú zbierku Básně - verše ospevujúce slávnu minulosť a veľkú budúcnosť Slovenska. V almanachoch Zora, Lipa a v čsp. Orol, Květy, Pešťbudínske vedomosti a i. uverejnil viaceré vlastenecky ladené básne. Okrem básnickej tvorby sa venoval numizmatike, majiteľ cennej numizmatickej zbierky. Roku 1862 vyznamenaný peštianskymi Slovanmi za epos Pád Miliducha strieborným kalichom s rus. a slov. nápismi.
Gustáv Zeman

Gustáv Zeman (* 7. jún 1906, Myjava† 1. marec 1980, Banská Bystrica) bol slovenský staviteľ, podnikateľ, účastník SNP, poslanec Slovenskej národnej rady za Demokratickú stranu (19451948) a mešťanosta Banskej Bystrice (19451946).
Život.
Narodil sa 7. júna 1906 v Myjave v rodine Daniela Zemana a Márie rod. Krupičková. Študoval na Vyššej priemyselnej škole staviteľskej v Bratislave, následne pokračoval v štúdiu v odbore architektúra a pozemné staviteľstvo na Vysokej škole technickej v Brne, avšak vysokoškolské štúdium nedokončil. Ako spolumajiteľ spoločnosti Ivaška a Zeman realizoval stavby všetkých druhov na strednom Slovensku.
Zúčastnil sa a organizačne prispel k Slovenskému národnému povstaniu. Bol spoluzakladateľom Revolučneho národného výboru (RNV) na Horehroní (1944) a predsedom RNV v Banskej Bystrici, ktorý sídlil v priestoroch jeho firmy. Po ústupe povstania do hôr slúžil ako príslušník partizánskej skupiny mjr. Petrova v Balážoch, jeho poradca pre otázky týkajúce sa Banskej Bystrice a okolia. Po oslobodení organizoval obnovenie miestnych orgánov v Banskej Bystrici, kde zastával funkciu mešťanostu (19451946). Na zjazde delegátov národných výborov 29. augusta 1945 v Banskej Bystrici bol zvolený za poslanca Slovenskej národnej rady za Demokratickú stranu. Slávnostný sľub zložil 14. septembra 1945.
V rokoch 19481950 bol vedúcim prevádzky Československých stavebných závodov v Banskej Bystrici, vykonávateľom stavebného dozoru generálneho projektanta Zdravoprojektu Bratislava na stavbe nemocnice v Banskej Bystrici (19761979). Popri svojej práci bol členom Mestského divadelného združenia v Banskej Bystrici, členom telovýchovných spolkov a organizátorom lyžiarskych aktivít v meste. Zomrel 1. marca 1980 v Banskej Bystrici.
Ján Zeman (generál)

Ján Zeman (* 22. jún 1909, New York – † 29. júl 1993, Bratislava) bol generál, protifašistický bojovník, partizánsky veliteľ.
Životopis.
Absolvoval Učiteľský ústav v Banskej Bystrici (1928). Pracoval ako učiteľ na rôznych miestach. Po oslobodení tajomník MNV v Novej Bani a pracovník rezortov školstva a kultúry. Dôstojník Československej ľudovej armády, náčelník Hlavný politickej správy Ministerstva národnej obrany, v hodnosti generálporučíka preradený do zálohy, rehabilitovaný. Pracovník Slovenského národného múzea v Bratislave. Člen Ústredného výboru KSČ, Ústredného výboru KSS, poslanec Národného zhromaždenia. Autor článkov a príspevkov s tematikou protifašistického odboja a SNP. Nositeľ vysokých vyznamenaní.
Zuzana Zemanová

Zuzana Zemanová (rod. Alexyová) (* 10. február 1910, Liptovský Mikuláš – † 26. január 1969, Bratislava) bola slovenská keramikárka.
Životopis.
Študovala na Škole umeleckých remesiel v Bratislave na oddelení keramiky Júlie Horovej. Základy modelovania získala u Ladislava Majerského. Významná predstaviteľka úžitkového umenia a priemyselného výtvarníctva v odbore úžitkovej keramiky a plastiky. Spolupracovala s architektmi pri dotváraní interiérov a exteriérov niekoľkých verejných budov na Slovensku. Realizovala keramickú stenu pre Dom kultúry v Banskej Bystrici (1965). Vystavovala doma i v zahraničí.
Alfréd Zemanovský

Alfréd Zemanovský (* 2. september 1919, Linz - † 4. marec 1994, Podunajské Biskupice) bol hudobný skladateľ.
Životopis.
Vedúci redaktor hudobného vydavateľstva Supraphon a Opus. Organizátor zborového spevu na Slovensku. Účastník rôznych skladateľských súťaží a festivalov doma i v zahraničí. Venoval sa prevažne tvorbe pre amatérske a detské spevácke zbory, 
úpravám ľudových piesní pre rôzne zborové obsadenia. V posledných rokoch života žil a tvoril v Banskej Bystrici (od 1986 ), predseda odbočky Slovenskej hudobnej únie v Banskej Bystrici. Publikoval články o dramatickej a interpretačnej úrovni speváckych zborov a podujatí. Nositeľ vyznamenaní a ocenení.
Ján Zemko

Ján Zemko (* 12. december 1939, Nižná Šuňava) je operný spevák (tenor).
Životopis.
V roku 1966 absolvoval štúdium koncertného a operného spevu na VŠMU v Bratislave (J. Blaho, A. Hrušovská). Od 1966 sólista opery DJGT v Banskej Bystrici. Spočiatku sa uplatňoval v lyrickom tenorovom repertoári: Gróf Almaviva (Barbier zo Sevilly, 1966); Števo (Jej pastorkyňa, 1967); Alfréd (Traviata, 1968); (Princ Rusalka, 1977). Postupne rozšíril svoje postavy o lyricko-dram. repertoár: Cavaradossi (Tosca, 1975); Don José (Carmen, 1976); Paolino (Tajné manželstvo, 1985) a i. Vytvoril viacero postáv aj v spevohernom repertoári, najmä v klasických operetách: René (Gróf z Luxemburgu, 1980); Camilio (Nebo na zemi, 1982); Lucas (Mlynárka z Granady, 1986) a i. Pohostinne vystupoval na viacerých našich div. scénach.
Ernest Zenovicz

Ernest Zenovicz (* 27. apríl 1891, Gelnica – † 12. júl 1924, Lučenec, pochov.: Gelnica) bol banský úradník a právnik.
Jeho otec bol Zenon Zenovitz a matka Pavlína rod. Štefaniová.
Životopis.
Študoval na premonštrátskom gymnáziu v Košiciach, na košickej právnickej akadémii, na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici; 1914 JUDr., 1918 Ing. Od roku 1917 banský úradník, po vzniku ČSR hlavný banský komisár Banského kapitanátu v Banskej Bystrici a člen delimitačnej komisie, ktorá vymeriavala hranice medzi Slovenskom a Maďarskom. Aktivizoval a zavádzal do praxe slovenskú banskú terminológiu z maďarčiny preložil banskopolicajné predpisy. Po smrti Štefana Trúchleho pokračoval v zostavovaní Maďarsko-nemecko-slovenského slovníka baníctva a hutníctva.
Štefan Zermegh

Štefan Zermegh (* 20. august 1796, Hoštiná – † 9. máj 1848, Klobušice) bol slovenský básnik a úradník.
Životopis.
Pochádzal zo šľachtického rodu.Roku 1809 vstúpil do piaristickej rehole, noviciát absolvoval v Prievidzi a v Brezne, 1815 z rehole vystúpil.
Študoval na strednej škole v Trenčine, filozofiu na univerzite v Budapešti.
Bol menovaný za stoličného vicenotára, 18281840 preceptor a 18321848 aj podvýberca daní v Trenčianskej stolici. Prívrženec mladej bernolákovskej generácie. 
Literárne činný, 1827 knižne vydal latinskú oslavnú báseň, v rukopsie sa zachovalo ďalšie jeho dielo v bernolákovčine "Jóba príklady" a divadelná hra v 3 dejstvách.
Ladislav Zgúth

Ladislav Zgúth (* 19. december 1889, Mošovce - † 16. január 1972, Martin), pochov.: Folkušová) bol evanjelický kňaz, publicista. Pseudonym: Kňaz zo Slovenska
Životopis.
Študoval na gymnáziách v Banskej Bystrici, v Soproni a v Szarvasi (1902-1909), teológiu v Bratislave, na misionárskej škole v Betheli pri Bielefelde (Nemecko), v Soproni (1913-1914). Dňa 25. januára 1921 zvolený bol ako kaplán na uprázdnenú kňazskú stanicu v Báčskej Palanke, kde bol inštalovaný 17. júla 1921. Tu pôsobil až do 30. marca 1922. Neskôr bol prvým farárom osamostatneného slov. evanjelického zboru v Erdeviku (1922-1950). Senior Sriemskeho seniorátu. Organizátor života slov. evanjelický na Dolnej zemi, účastník prvej synody slov. evanjelický, jej zapisovateľ, člen výboru na tvorbe cirkevnej legislatívy. Zaslúžil sa o vybudovanie Národného domu a zriadenie slov. odd. na štátnej ľudovej škole. Publikoval články, úvahy, kázne i vlastné básne, písal o otázkach spisovnej slovenčiny v Juhoslávii. Predseda SNS v Srieme, člen výboru Slovákov v Dunajskom bánstve, tajomník Slovenského čitateľského spolku.
Izidor Žiak

Izidor Žiak (* 10. február 1863, Turčiansky Michal - † 25. január 1918, Banská Bystrica) bol slovenský spisovateľ, redaktor, národný pracovník, úradník.
Pseudonym: Izidor Žiak Somolický, Izidor Žiak-Somolický, Slovenkin, Som., Somolický, Vrahobor Somolický, V. Somolický.
Životopis.
Jeho otec bol mlynár Ján Žiak a matka Mária rod. Rohová. Študoval na katolíckom gymnáziu v Banskej Bystrici (1877-1882), šiestu gymnaziálnu triedu absolvoval súkromne (1882-1883), štúdiá nedokončil. Roku 1883 krátko učiteľ a kantor, neskôr pisár v advokátskej kancelárii Andreja Hanzlíka v Banskej Bystrici, redaktor Národných novín v Martine (1896-1899), 1899 sa začas zdržiaval u J. Martičeka v Lopeji, potom opäť pisár v kancelárii Andreja Hanzlíka v Banskej Bystrici. Do národného a kultúrneho pohybu sa zapojil počas gymnaziálnych štúdií v Banskej Bystrici, pod osobným vplyvom Jána Bottu. Za jeho postoje ho Ján Klamárik prinútil odísť z banskobystrického gymnázia. Plodný spisovateľ a publicista, no jeho kvantitatívne bohatá tvorba výraznejšie neovplyvnila smerovanie slovenskej literatúry. Knižne vydal zbierku lyrických veršov, pokúšal sa i o prózu, autor besedníc, čŕt a rozprávok. Písal aj drobné dramatické dielka, prekladal z americkej, francúzskej, ruskej a ukrajinskej literatúry. V publicistike sa okrem politických príspevkov zameral na ľudovýchovnú a osvetovú tematiku. Prispieval do domácej i krajanskej tlače. Niektoré jeho básne boli preložené aj do iných slovanských jazykov.
Michal Zibrin (advokát)

Michal Zibrin (* 20. august 1867, Brezno – † 6. október 1917, Brezno) bol slovenský advokát a národnokultúrny pracovník.
Jeho bol otec Michal Zibrin (povolaním čižmár), matka Zuzana rod. Lepiniová a syn Michal Zibrin (18991968).
Životopis.
Navštevoval ľudovú školu v Brezne, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (18781886), na právnickej akadémii v Kluži a na právnickej fakulte univerzity v Budapešti, JUDr. Advokátsky koncipient v Banskej Bystrici, advokát v Brezne. Vedúca osobnosť slovenského národného hnutia na Horehroní, člen výkonného výboru Slovenskej národnej strany. Zaslúžil sa o rozvoj slovenského peňažníctva na Horehroní, spolkový advokát, neskôr i správca Pomocnice, úverovej banky úč. spol. v Brezne, ktorú pretvoril v prosperujúci ústav, člen správy Zvolenskej ľudovej banky úč. spol. Člen Muzeálnej slovenskej spoločnosti.
Ján Zibrín

Ján Zibrín (* 29. september 1899, Brezno – † 11. august 1974, Brezno) bol advokát a kultúrny pracovník.
Životopis.
V roku 1922 absolvoval štúdium práva na Karlovej univerzite v Prahe. Bol dlhoročným funkcionárom mesta Brezna. Vykonával funkciu mestského právnika (19351938), bol členom Mestského zastupiteľstva. V TJ Sokol bol starostom (19251938), cvičiteľom celoštátnych sokolských sletov a verejných telovýchovných vystúpení po Slovensku. Bol predsedom Klubu slovenských turistov a pracoval aj v horolezeckom oddiele. Ako demokrat sa stal členom Revolučného národného výboru v Brezne, potom bol zvolený za prvého podpredsedu ONV v Brezne. Pracoval aj v rôznych funkciách v evanjelický cirkvi. Vo svojom povolaní advokáta všetku svoju činnosť smeroval v prospech rodného mesta a Horehronia. Bol organizátorom a riaditeľom 1. zjazdárskych pretekov – Veľkej ceny Nízkych Tatier. (1928). V 2. svetovej vojne pracoval v podzemnom hnutí. Ako funkcionár Miestneho odboru Matice slovenskej (1919) presadzoval vytvorenie Gymnázia a Voj. reálky v Brezne. Predsedom MO MS bol 8 rokov do roku 1948. Jeho funkcionárska práca v MO MS bola ocenená Ústredím Matice slovenskej z Martina ďakovným listom, knižným darom od správcu MS J. C. Hronského.
Viera Žifčáková

Viera Žifčáková (rod. Kováčiková) (* 14. marec 1946, Kežmarok - † 28. marec 1988, Detva) bola športovkyňa-gymnastka, trénerka.
Životopis.
Základnú školu navštevovala v Brne a v Banskej Bystrici (1952-1960), študovala na Strednej ekonomickej škole v Banskej Bystrici (1960-1964), na VŠE v Bratislave (1965-1970), 1970 Ing., absolvovala diaľkové štúdium trénerov na FTVŠ UK v Bratislave, tréner I. tr. Pôvodne inžinierka ekonómie. V mladosti aktívna gymnastka za Červenú hviezdu Banská Bystrica. Spoluzakladateľka, profesionálna trénerka a vedúca Tréningového strediska mládeže pri TJ Podpolianskych strojární v Detve. Trénerka Slov. ÚV ČSZTV a ÚV ČSZTV s pôsobiskom v Detve. Vychovala niekoľko úspešných čs. reprezentantiek na olympijských hrách, majstrovstvách sveta a Európy, Svetovom pohári a iných medzinárodných súťažiach.
Juraj Zigler

Juraj Zigler (Georg) (* Banská Bystrica) bol medikováč.
Životopis.
Medikováč z Banskej Bystrice. Usadil sa v Liptovskom Mikuláši (spomínaný do roku 1710).
Ján Zigmundík

Ján Zigmundík (* 1. apríl 1846, Vrbové – † 26. február 1938, Pezinok) bol slovenský pedagóg, spisovateľ, publicista a prekladateľ.
Pseudonym: Laicus, Ľudomil, Rovný, Ján Rovný
Antivaxer
Životopis.
Študoval na nemeckom reálnom gymnáziu v Bratislave, matematiku a fyziku na polytechnickom inštitúte vo Viedni, nedokončil, na učiteľskej preparandii v Banskej Bystrici (18661867). Učiteľ na ľudovej škole v Trenčianskej Teplej, Trenčianskych Tepliciach, Pezinku. V roku 19041919 žil v Bratislave, kde sa venoval iba literárnej činnosti a publicistike, neskôr pôsobil aj ako bankový úradník. Pedagogickej vede sa začal venovať v Banskej Bystrici, z poverenia učiteľského zboru v Banskej Bystrici napísal a vydal svoju pedagogickú prvotinu "Úryvky z výchoslovia". Autor učebníc, učebných textov a cvičebníc, ktoré aj upravoval a prekladal. Popri pedagogike študoval aj problematiku prírodných vied, botaniky, medicíny, živých jazykov, literárnej histórie, dejepisu a zemepisu. Pozornosť si zasluhuje jeho propagácia zdravotníckej osvety (zásady domáceho liečenia, prírodoliečby, prevencie, alopatickej liečby). V publicistike písal úvahy, state, úvodníky, v ktorých písal o politickom dianí, hospodárstve, sociálnej práci, literatúre, biografii a histórii. Agilný národný, osvetový a ľudovýchovný pracovník, člen Muzeálnej slovenskej spoločnosti a Spolku svätého Vojtecha, vynikajúci hudobník, dirigent spevokolu, organista, huslista i tenorista v hudobných spolkoch v Pezinku i v Bratislave. Organizátor ochotníckeho divadla a Mestskej verejnej knižnice v Pezinku. Politickú aktivitu vyvíjal v intenciách Slovenskej národnej strany.
Andrej Zima

Andrej Zima (* 14. december 1910, Vislanka – † 9. apríl 1984, Banská Bystrica) bol pedagóg a gréckokatolícky kňaz rusínskeho pôvodu.
Životopis.
Stredoškolský profesor, kaplán a katechéta v Humennom a v Prešove. Politicky prenasledovaný, väznený (1950). Riaditeľ Akčného výboru gréckokatolíckej cirkvi (od 1. augusta 1968). Kurič, údržbár v Stavebnom bytovom družstve v Banskej Bystrici (od 1962). Pracovník Krajskej hygienickej stanice v Banskej Bystrici (od 1963). Na dôchodku žil v Banskej Bystrici (od 1983).
Jeremiáš Zima

Jeremiáš Zima (Zimani) (* Slovensko) bol murár.
Životopis.
Murársky majster v Banskej Bystrici (doložený 1666). Zúčastnil sa pri obnovovaní hradu Likava a kaštiela sv. Žofie v Ružomberku.
Valent Zimmermann

Valent Zimmermann (Zimerman) (* Slovensko) bol baník, vodca baníckeho povstania.
Životopis.
Baník a správca Bratstva Božieho tela v Banskej Bystrici (1525). Jeden z vodcov baníckeho povstania v Banskej Bystrici (15251526).
Bohuslav Žingor

Bohuslav Žingor (známy skôr ako Bohuš Žingor) (* 26. máj 1910, Bystrička – † 3. november 1944, Pohronský Bukovec) bol úradník, protifašistický bojovník a účastník SNP.
Životopis.
Narodil sa v rodine Jozefa Žingora a Augusty rod. Korbeľovej. Bol bratom Viliama Žingora. Navštevoval ľudovú a meštiansku školu v Martine, absolvoval jednoročný kurz vo Vrútkach. Úradník mestskej správy, advokátskych kancelárií, neskôr v MS a v Neografii v Martine. Od roku 1939 účastník protifašistického hnutia, spolupracovník brata Viliama, od 1943 organizátor partizánskeho hnutia v Turci. Člen RNV v Bystričke. Príslušník partizánskej jednotky brata Viliama, počas jeho neprítomnosti jej veliteľ, spravodajca 2. čs. partizánskej brigády gen. M. R. Štefánika, po 16. septembri 1944 veliteľ spisovne Hlavného štábu partizánskych oddielov na Slovensku v Banskej Bystrici. Po ústupe povstalcov sa v skupine s deťmi Vilama Žingora uchýlil do kúpeľov Sliač a neskôr do chaty nad Pohronským Bukovcom. Po tom, čo oblasť obkľúčili 3. novembra Nemci poslali skupinu žien z chaty do obce, čím ich zrejme zachránil pred likvidáciou. Padol v boji pri Pohronskom Bukovci toho istého dňa spolu s Oldřichom Vorbom a Štefanom Kunom. Bol aj pochovaný v Bystričke.
Filip Zipser

Filip Zipser (Tzipser, Tzippser) (* Banská Bystrica † 6. august 1528, Slovensko) bol mešťan, vodca baníckeho povstania.
Životopis.
Začas žil na Spiši, neskôr banskobystrický mešťan. V roku 15251526 sa zapojil do povstania baníkov v Banskej Bystrici, spoluorganizátor a vodca najradikálnejších akcií, v lete 1528 ho chytili a po niekoľkotýždňovom väzení popravili.
Gabriel Zmeškal

Gabriel Zmeškal - "Zmeskál de Domanovecz" (* 19. apríl 1755, Banská Bystrica) bol advokát, verejný činiteľ.
Životopis.
Pochádzal z oravského zemianskeho rodu, matka Katarína rod. Meerwaldtová bola Banskobystričanka. Vyštudoval právo, pôsobil ako advokát v Banskej Bystrici, neskôr mestský richtár v Banskej Štiavnici. Roku 1825 poslanec uh. snemu za Banskú Štiavnicu a člen jej komisie pre Banské záležitosti. Testamentárne zriadil základinu, z kt. boli vyplácané príspevky chudobným nevestám v Banskej Bystrici a Banskej Štiavnici.
Mikuláš Zmeškal

Mikuláš Zmeškal - "Zmeskál de Domanovecz" (* 20. november 1759, Leštiny - † 26. jún 1833, Viedeň) bol hudobný skladateľ, úradník.
Životopis.
Pochádzal z oravského zemianskeho rodu, matka Katarína rod. Meerwaldtová bola Banskobystričanka. Študoval na evanjelický gymnáziu v Banskej Bystrici, 1770-1778 s podporou K. Pálfiho na Tereziane vo Viedni, 1782 zložil advokátsku skúšku v Budapešti. Hudobne vzdelaný, základy hry na klavíri získal pravdepodobne v rodisku, potom študoval hru na violončelo u A. Krafta vo Viedni. Úradník Hontianskej stolice, advokátsky kandidát v Budapešti, úradník, nakoniec jeden z riaditeľov a radca dvorskej kancelárie vo Viedni. Vynikajúci violončelista, venoval sa aj skladbe komornej hudby. Vo Viedni získal významné postavenie v hudobnom živote mesta, jeden z najbližších priateľov L. van Beethovena, priateľ J. Haydna. Beethoven mu venoval Qurtetto serioso f moll, op. 95 (1810) a Haydn 6 zo svojich tzv. Slnečných kvartet, op 20. Z jeho korešpondencie s Beethovenom sa zachovalo okolo 150 listov a odkazových lístkov.
Jozef Žmuráň

Jozef Žmuráň (* 26. február 1921, Bobrov - † 26. september 1982, Bratislava) bol elektrotechnický inžinier, energetik.
Jeho otec Jozef Žmuráň, matka Mária rod. Šoltísová.
Životopis.
Študoval na Strednej priemyselnej škole strojníckej v Banskej Bystrici (1939-1943), na Elektrotechnickej fakulte SVŠT v Bratislave (1943-1948), 1948 Ing., 1970 CSc. Pôsobil ako energetický referent Dopravných závodov mesta Bratislava, inšpektor výstavby elektrární Elektrovodu, výskumný pracovník Energetických laboratórií SAV, Výskumného ústavu energetického v Bratislave. Vo vedeckom výskume sa zameral na otázky rozvoja elektrizačnej sústavy. Zúčastnil sa na posudzovaní projektu sústavy vodných diel na Dunaji. Autor výskumných správ, štúdií a článkov v zborníkoch Výskumného ústavu energetického.
Gustáv Zoch

Gustáv Zoch (* 3. júl 1884, Cerovo - † 10. február 1924, Bratislava) bol slovenský evanjelický kňaz, náboženský spisovateľ, dramatik.
Jeho otec bol Stanislav Zoch, matka Paulína rod. Leustachová a brat Samuel Zoch.
Životopis.
Základy vzdelania získal u otca, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, Petrinji a v Soprone, kde maturoval, teológiu v Bratislave, 1909 ordinovaný za kňaza. Kaplán u Jána Slávika v Dačovom Lome, evanjelický farár v Hodruši, v Lubine, po 1918 dekan považsko-novomestského školského okr., seniorálny presbyter a vnútromisijný referent nitrianskeho seniorátu. Agilný nar., ľudovýchovný, kultúrny a osvetový pracovník. Prostredníctvom prednášok propagoval moderné formy hospodárstva, zvlášť ovocinárstva, iniciátor ochotníckeho divadla. Autor divadelnej hry, spoluautor a zostavovateľ kázní. Publicistické aktivity orientoval na náboženské otázky evanjelický cirkvi, jej školstva a histórie, náboženskej výchovy. Zverejňoval cirkevné a svetské aktuality z nitrianskeho seniorátu, výsledky osvetovej a ľudovýchovnej práce.
Jozef Zoch

Jozef Zoch (Cochius) (* 28. marec 1798, Veličná – † 26. január 1867, Ľubietová) bol slovenský včelár a farbiar.
Životopis.
Jeho otec bol Pavol Zoch, matka Mária rod. Bobrovnická a brat Ctiboh Zoch. Pôsobil ako farbiarsky majster v Ľubietovej, člen mestskej rady. Známy včelársky praktikant, ktorý sa vo väčšej miere venoval chovu a expedícii včelích matiek. Patril medzi najväčších chovateľov matiek talianskeho plemena na Slovensku. Zakladajúci člen revúckeho gymnázia a Matice slovenskej, rozširovateľ slovenských časopisov.
Samuel Zoch

Samuel Zoch (* 18. december 1882, Cerovo - † 4. január 1928, Bratislava, pochovaný v Modre) bol slovenský evanjelický kňaz, verejný činiteľ, politik, cirkevný hodnostár, náboženský spisovateľ. Autor textu Martinskej deklarácie. Pseudonym: Bojovník.
Jeho otec bol Stanislav Zoch, matka Paulína, rodená Leustachová, brat Gustáv Zoch, manželka Mária, rodená Staneková a syn Stanislav Zoch.
Životopis.
Študoval na evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici (1893-1897) a neskôr v Šoproni. Tu začal študovať Teológiu, ktorú absolvoval vo Viedni v roku 1905. Po skončení štúdia sa stal kaplánom v Novom Sade, Cerove. Potom pôsobil ako administrátor v Kysáči. V roku 1907 bol zvolený za farára v Modre (po smrti svojho strýka Pavla Zocha), kde bol inštalovaný 6. januára 1908. Tu nadviazal na pôsobenie svojho strýka, prevzal správu evanjelického sirotinca a postaral sa o vybudovanie jeho novej budovy (projektoval ju Dušan Jurkovič), pre ktorú organizoval zbierky.
Už ako študent bol známy svojimi národoobrannými článkami, spolupracoval s národne orientovanou mládežou a študentskými spolkami. Počas pôsobenia v Modre sa ako redaktor časopisu Stráž na Sione zastával slovenských učiteľov, ktorí boli v čase maďarizácie často predmetom trestného stíhania. Jeho fara v Modre sa stala centrom cirkevného, ale i národného a politického diania. Medzi jeho priateľov patrili Štefan Krčméry, Kornel Stodola, Milan Ivanka, Martin Rázus. Udržiaval korešpondenciu s Milanom Hodžom, Matúšom Dulom, Antonom Štefánkom. Počas prvej svetovej vojny sa modranskej fare skoncipovali základné články Martinskej deklarácie a budúceho politického usporiadania Slovenska. V roku 1918 sa stal členom Slovenskej národnej rady.
Po vzniku ČSR pôsobil v rokoch 1918-1919 najskôr ako správca SNR pre Bratislavu a okolie, neskôr ako župan a vládny komisár Bratislavskej župy a mesta Bratislavy. Ako prvý slovenský župan bratislavskej župy a mesta Bratislavy sa zaslúžil o usporiadanie národnostných pomerov, riadny chod zásobovania a výroby, zriaďoval a podporoval kultúrne a školské inštitúcie. Zaslúžil sa o zaistenie Žitného ostrova pre ČSR. Roku 1919 sa vzdal županského úradu pre nesúhlas s niektorými krokmi vlády. Začal sa venovať cirkevným záležitostiam. Od roku 1919 bol administrátorom biskupstva a od roku 1922 biskupom Západného dištriktu evanjelickej cirkvi. Bol členom agrárnej strany, ktorú zastupoval ako poslanec v Národnom zhromaždení v rokoch 1925-1928. 
Vo funkcii biskupa sa pričinil o založenie evanjelickej bohosloveckej fakulty v Bratislave. Osobitnú pozornosť venoval mládeži, bol organizátorom Zväzu evanjelickej mládeže. Bol priekopníkom ekumenizmu a propagátor sokolstva na Slovensku. Zaslúžil sa o novú koncepciu školskej politiky. Ako správca sirotinca sa staral o výchovu sirôt (postaral sa o výchovu a štúdium básnika Jána Smreka). Bol autorom mnohých článkov a statí s cirkevnou a svetskou tematikou. Zúčastnil sa viacerých svetových konventov a konferencií.
Stanislav Zoch

Stanislav Zoch (* 30. január 1852, Jasenová – † 27. november 1911, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg, publicista, osvetový pracovník. Pseudonym: Cerovan.
Jeho otec bol Ctiboh Zoch, matka Anna rod. Zochová, bratia Ivan Branislav Zoch, Cyril Zoch, Pavol Peter Zoch a synovia Samuel Zoch a Gustáv Zoch.
Životopis.
Študoval na Prvom slovenskom gymnáziu v Revúcej, kupecký učeň v Ružomberku, neskôr opäť gymnaziálny študent v Revúcej. V roku 18711874 učiteľ na evanjelickej ľudovej škole v Ponikách, 18741908 v Banskej Hodruši a v Cerove, 19091911 pokladník filiálky Zvolenskej ľudovej banky v Banskej Bystrici. Agilný nár., ľudovýchovný a osvetový pracovník; v učiteľskej praxi realizoval výchovu v národnom duchu, organizoval ochotnícke divadlo. Zriadil cirkevnú školskú knižnicu v Cerove. V miestach pôsobísk podporoval hospodársky pokrok, bol uznávaný ovocinár a včelár. Literárne a publicisticky činný, skladal pohrebné verše, písal pedagogické príspevky, propagoval školské knižnice. Upozorňoval na staré tlače a archeologické pamiatky. Autor početných hospodárskych článkov. Vyznamenaný na hospodárskej výstave v Bratislave.
Miroslav Zolvík

Miroslav Zolvík (* 2. jún 1917, New York – † 31. júl 1983, Banská Bystrica) bol dôstojník, vojenský letec, protifašistický bojovník.
Životopis.
V roku 1931-1932 učeň-automechanik, 1932-1935 navštevoval kovoobrábateľský odbor na škole práce v Kostelci nad Orlicí. Počas vojenskej základnej služby absolvoval poddôstojnícku školu a neskôr účastník viacerých vojenských kurzov, 1946 vykonal skúšku dôstojníkov letectva v zálohe, 1948 pozorovateľ letec 1.tr., 1954 šturman 3.tr., 1964 letec navigátor 1. kategórie. Od roku 1939 veliteľ autodielní v Banskej Bystrici, 1942 letec v Nitre, 1943 učiteľ navigácie na leteckej škole v Trenčianskych Bohuslaviciach a v Banskej Bystrici. Po vypuknutí SNP pracovník Veliteľstva 1. čs. armády na Slovensku v Banskej Bystrici. Prostredníctvom tajných vysielačiek udržiaval spojenie s centrami čs. zahraničného odboja v Londýne a Istanbule, rádiotelegrafista vysielačky Vít, spravodajského odboru Min. nár. obrany v Londýne; vysielala zo Sliača a mestských kasární v Banskej Bystrici (január-október 1944). Po oslobodení sa zaslúžil o výchovu čs. vojenských letcov, spoluautor príručky goniometrickej navigácie.
Anton Samuel Zorkóci

Anton Samuel Zorkóci - "Zorkóczy de Zorkócz alias Zorkovszky" (* 13. jún 1845, Banská Bystrica-Radvaň - ?) bol pedagóg.
Životopis.
Pochádzal zo zemianskej rodiny Jána Zorkóci a jeho manželky Alžbety rodenej Plevzákovej. Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Banskej Štiavnici, evanjelickú teológiu v Bratislave, 1871-1873 filozofiu, matematiku a fyziku na univerzite vo Viedni, v Bazileji, v Lausanne, 1873-1874 v Budapešti. Od 1874 profesor prírodopisu a matematiky na evanjelickom lýceu v Bratislave, od 1894 jeho riaditeľ. Roku 1893-1895 redigoval spravodaj bratislavského evanjelického lýcea. Roku 1896 člen správy mesta Bratislavy.
Karol Jaroslav Zorkócy

Karol Jaroslav Zorkócy - "Zorkóczy de Zorkócz alias Zorkovszky" (* 9. január 1824, Banská Bystrica – † 9. február 1883, Žibritov) bol evanjelický kňaz, básnik, publicista. Pseudonym: Pohronský
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval v Banskej Bystrici, nižšie gymnaziálne triedy absolvoval v Gemeri, vyššie na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, 1845 – 1847 študoval teológiu na evanjelickom lýceu v Bratislave, od 1850 na teologickej fakulte vo Viedni. Počas štúdií učil v Pukanci, po štúdiách bol do roku 1855 vychovávateľom v rodine A. Battika vo Vlkanovej, 1855 – 1883 evanjelickým farárom a učiteľom v Žibritove. Literárne začal tvoriť v kruhu mladej štúrovskej mládeže na evanjelickom lýceu v Bratislave. Sprvu písal vlastenecky orientované básne a ponášky na ľudovú pieseň, neskôr sa venoval tvorbe detskej literatúry; v Banskej Bystrici vyšli Rečňovanky pre slovenské školy 2, do ktorých prispel 50 básňami (1855). Okrem básní písal i populárno-náučné a informatívne články, ktoré publikoval v slovenských periodikách a v kalendároch. Polyglot, ovládal latinský, nemecký a maďarský, čiastočne francúzsky, grécky a taliansky jazyk. Participoval na národných podujatiach, v roku 1861 finančne prispel na stavbu pomníka Ľ. Štúra, člen MS.
Samuel Zorkóczy

Samuel Zorkóczy - "Zorkóczy de Zorkócz alias Zorkovszky" (* 8. november 1869, Banská Bystrica† 25. apríl 1934, Budapešť) bol banský inžinier zemianskeho pôvodu.
Životopis.
Narodil sa v zemianskej rodine Karola Zorkóczyho a jeho manželky Paulíny rodenej Wágnerovej. Študoval na stredných školách v Bratislave, 18871890 hutníctvo na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. V roku 18911893 asistent na Katedre hutníctva na Baníckej a lesníckej akadémii, od 1894 zamestnanec Rimamuránsko-salgotarjánskej železiarskej úč. spoločnosti v Budapešti a i. železiarskych spoločností v Uhorsku. Po 1. svetovej vojne pracoval na obnove železiarskej výroby v Maďarsku. Funkcionár profesijných spolkov a spoločností.
Vitalij Zraževský

Vitalij Zraževský (* 31. december 1898, Špikov – † 20. október 1984, Banská Bystrica) bol architekt.
Životopis.
V roku 1918 maturoval, architektúru študoval na ČVUT v Prahe, 1927-1931 pracoval popri štúdiu v projekčných kanceláriách v Prahe. V rokoch 1931-1936 pôsobil ako architekt v Prahe, 1936-1945 samostatný architekt vo Zvolene a v Banskej Bystrici. Počas SNP spolupracoval ako prekladateľ sovietskej vojenskej spravodajskej služby. Po vojne pracoval ako projektant pozemných stavieb vtedajších Stredoslovenských elektrární v Banskej Bystrici (1949-1952), vedúci územného plánovania na odbore výstavby Krajského národného výboru v Banskej Bystrici (1952-1960), a ako pracovník Stavoprojektu v Banskej Bystrici (1960-1980). Podieľal sa na architektonickej úrovni niektorých elektrárenských zariadení na Slovensku; autor administratívnej budovy a bytovej časti Stredoslovenských elekrární v Banskej Bystrici (1948), podrobného územného plánu Brezno-Diel, Šumiac a i. Vo svojej tvorbe sa zameriaval na obytné a obchodné stavby, vypracoval územné plány viacerých rekreačných oblastí a obcí na hornej Orave.
Alexander Zrebený

Alexander Zrebený (* 22. január 1922, Hodruša-Hámre – † 1. september 1985, Zvolen) bol slovenský archivár, múzejník a historik.
Životopis.
Jeho otec bol Alexander Zrebený a matka Katarína rod. Dekiská.
V roku 19391947 študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, potom teológiu v Banskej Bystrici (nedokončil); 19611966 externe študoval históriu a archívnictvo na Filozofickej fakulte UK v Bratislave, 1974 PhDr. Pôsobil ako učiteľ-organista na rozličných miestach, riaditeľ ŠOKA v Trenčíne a vo Zvolene, archívu SAV v Bratislave, odborný pracovník Slovenského banského múzea v Banskej Štiavnici, riaditeľ Mestského múzea v Novej Bani. Vo vedeckom výskume sa zaoberal dejinami miest a obcí stredného Slovenska, baníctva, remeselnej výroby ap. v stredoslovenskom regióne. Autor monografií, archívnych súpisov, obrazových a vlastivedných publikácií, článkov, štúdií v odborných časopisoch a zborníkoch. Člen redakčnej rady zborníka Stredné Slovensko: Vlastivedný zborník Stredoslovenského múzea v Banskej Bystrici.
Armin Zsolnai

Armin Zsolnai (tiež Žolnai, pôvodne Grün) bol slovenský pivovarník a podnikateľ.
Životopis.
Vlastník pivovaru v Banskej Bystrici na Hornej ulici; výrobca piva pod názvom Zlato prameň. Držiteľ "Grand Prix" (1908) v Paríži, v Londýne a v Ríme.
Juraj Žubor

Juraj Žubor (* 8. máj 1940, Banská Bystrica – † 10. november 1991, Banská Bystrica) bol pedagóg, športovec-futbalista, basketbalový tréner.
Životopis.
Stredoškolský profesor telesnej výchovy na SVŠ (dnes Gymnázium Andreja Sládkoviča), neskôr na gymnáziu J. G. Tajovského v Banskej Bystrici. Zaslúžil sa o rozvoj futbalu a basketbalu v Banskej Bystrici. Tréner ženského basketbalu v Banskej Bystrici. Futbalista za dorast TJ ČH Banská Bystrica (1957 – 1959), futbalista za seniorov TJ Dynamo Banská Bystrica-Rudlová (1970 – 1971 a 1973 – 1974).
Ján Zvara

Ján Zvara (* 12. február 1963, Banská Bystrica) je bývalý slovenský atlét, skokan do výšky. Získal bronzovú medailu na halových Majstrovstvách sveta v atletike v roku 1987. 
Kariéra.
S atletikou začínal v roku 1975 v ZŤS Detva. Svoje najväčšie úspechy zaznamenal ako pretekár Sparty Praha, kde pôsobil v rokoch 1984 – 1988. Jeho trénerom bol bronzový medailista z Majstrovstiev Európy v atletike v roku 1954 v Berne Jaroslav Kovář.
V halovej sezóne v roku 1985 sa zúčastnil v dňoch 18. – 19. januára na prvom ročníku Svetových halových hier v atletike (predchodca halového MS v atletike) v Paríži, kde sa umiestnil s výkonom 221 cm na 6. mieste. Dňa 10. februára prekonal v Jablonci nad Nisou ako prvý česko-slovenský skokan do výškyonal iba 220 cm, čo stačilo na delené 7. miesto. V letnej sezóne zvíťazil na európskom pohári v Moskve. Na halových majstrovstvách Európy 1986 v Madride skončil na 8. mieste a na európskom šampionáte pod holým nebom v Stuttgarte obsadil 9. miesto. 
Sezóna 1987.
Jednu z najúspešnejších sezón zažil v roku 1987, keď si vylepšil osobné rekordy v hale i pod holým nebom na 236 cm. Prvým vrcholom sezóny boli v dňoch 21. - 22. februára Halové majstrovstvá Európy v atletike vo francúzskom Liévin. Kvalifikácia nebola na programe a finále sa zúčastnilo štrnásť výškarov. Zvara dokázal prekonať 233 cm, ale medailu nevybojoval. Skončil tesne pod stupňami víťazov, na 4. mieste. Druhým veľkým šampionátom boli prvé oficiálne halové majstrovstvá sveta, ktoré sa konali v USA v Indianapolise. V trinásťčlennom finále Zvara prekonal výšku 234 cm a vybojoval bronzovú medailu. Na druhom ročníku Majstrovstiev sveta v atletike 1987 v Ríme sa prebojoval z kvalifikácie do finále, kde znova zdolal hranicu dvoch metrov a tridsiatich centimetrov. Výkon 232 cm stačil na konečné 7. miesto. 
Osobné rekordy.
Sedemkrát posunul hodnotu slovenského rekordu (227cm - 1985, 236cm - 1987).
Melichar Alagi

Melichar Alagi (Allaghy, Alaghy) - "Alaghy de Bekény" (* 1587, Pácin† 15. jún 1631, hrad Pácin) bol uhorský krajinský hodnostár.
Životopis.
Pôsobil ako zemplínsky župan v rokoch 1622-1631. V rokoch 1625-1631 krajinský sudca. Roku 1620 vyslanec na betlenovskom banskobystrickom sneme. Účastník bojov proti Turkom. Od roku 1629 hornouhorský kapitán. Kráľovský radca a komorník (kráľovský dverník v rokoch 1618-1625). Je pochovaný v Lelesi.
Michael Allert

Michael Allert (* Slovensko?) bol zlatník.
Životopis.
Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1693-1701). Cechovým majstrom zlatníckym bol v roku 1685, 1687, 1692.
Henrik Alpár

Henrik Alpár (* Slovensko?) bol fotograf.
Životopis.
Okrem portrétnej a skupinovej fotografie robil snímky aj pre pohľadnice. Fotograf a majiteľ fotografickej a umeleckej dielne v Banskej Bystrici (okolo roku 1900).
Krištof Ján Anders

Krištof Ján Anders (* Slovensko?) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Ev. kňaz pre slov. a nem národnosť v Banskej Bystrici (1781-1787)
Alexander Andreánsky

Barón Alexander Andreánsky ("Andreánszky de Liptószentandrás"; * 7. máj 1802, Romhány - † 12. september 1873, Slovensko?) bol župný hodnostár, právnik.
Životopis.
Jeho otec bol Jób Andreánsky ("de Liptószentandrás") a matka Rozália rod. Brlóová. Príslušník šľachtického rodu z Liptova. Komorský banský radca v Banskej Štiavnici, 1849-1853 hlavný dištriktuálny komisár pre Tekovskú, Hontiansku, Novohradskú a Zvolenskú župu so sídlom v Banskej Bystrici, 1853 miestodržiteľ v Oradei, potom predseda dištriktuálnej súdnej tabule v Bratislave, 1862-1964 administrátor hontianskej župy, c.k. skutočný tajný radca a štátny radca. Popredný predstaviteľ rakúskej štátnej správy v období bachovského absolutizmu na Slovensku, vo funkcii hlavný dištriktuálneho komisára v Banskej Bystrici sa snažil o zavedenie národnostnej a jazykovej rovnoprávnosti , po revolučných udalostiach 1848-1849 umožnil získať štátnu službu viacerým predstaviteľom predstaviteľom slovenského národného hnutia, intervenoval za omilostenie biskupa → J. Rudňanského odsúdeného za účasť v maďarskej revolúcii, usiloval sa aj o usporiadanie v cirkevnom školstve a po zrušení urbára vysvetľoval ľudu v osobitnom letáku rozdiel medzi urbárskymi a neurbárskymi povinnosťami. Roku 1844 poverený spoluprácou pri vypracovaní nového banského zákona.
Štefan Arborelly

Štefan Arborelly (* Slovensko?) bol rímskokatolícky kňaz, jezuita.
Životopis.
Predstavený banskobystrického jezuitského kláštora, ktorý podľa mestskej kroniky kúpil (1656) záhradu na Štiavničkách pre potreby rádu od Wolfganga Oxa zo Sonnau (predstavený banskobystrickej komory).
Pavol Austerlitzer

Pavol Austerlitzer (* Jihlava) bol evanjelický kňaz, pedagóg.
Životopis.
Prívrženec reformácie, exulant z Moravy. Rektor latinskej školy v Banskej Bystrici (1623).
František Xaver Balássy

František Xaver Balássy (* 1748, Slovensko? - † 1792) bol rímskokatolícky kňaz, jezuita, pedagóg.
Životopis.
Vyučoval syntax a gramatiku na jezuitskom kolégiu v Banskej Bystrici (1768).
Ján Bayr

Ján Bayr (Paier, Bayer) (* Nemecko) je organár.
Životopis.
Pochádzal z Nemecka. So spoločníkom Markom Denzlom pôsobil na Slovensku. V roku 1648 pracoval na oprave a premiestnení veľkého organa v bratislavskom dóme. Používal osemhrannú prsteňovú pečať s monogramom IB a znak rozkročeného leva držiaceho v predných labách píšťalu. V roku 1656 s Denzlom postavil 16-registrový organ v evanjelickom kostole v Banskej Bystrici, ktorý v roku 1666 a 1693 rozšírili a pokladali ho za jeden z najlepších nástrojov na Slovensku.
Benedikti

Benedikti (* Slovensko?) bol podnikateľ, obchodník v Banskej Bystrici. Spolu s Kahnom založili v Banskej Bystrici manufaktúru na výrobu súkna (1729).
Joachim Birkholtz

Joachim Birkholtz, tiež Birchholt, Prikholtz (* Slovensko?) bol hudobník.
Životopis.
V roku 1581-1592 kantor evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici, do roku 1598 rektor školy v Nitrianskom Pravne. Roku 1581 vyhotovil inventár zachytávajúci hudobný repertoár evanjelickej cirkvi v Banskej Bystrici, najstarší doklad o skladbách a skladateľoch preferovaných protestantmi na Slovensku.
Matthias Blasius

Matthias Blasius (* Slovensko?) bol zlatník.
Životopis.
Zlatník v Banskej Bystrici (1. pol. 17.stor.).
Karol Bogdányi

Karol Bogdányi (* 1774, Veszprém - † 18. november 1842, Slovensko?) bol rímskokatolícky kňaz, cirkevný hodnostár a pedagóg.
Životopis.
Študoval teológiu, 1790 vysvätený za rokuk kňaza. Od 1797 vikariálny protokolista, potom kaplán v Banskej Bystrici, od 1802 farár v Hájnikoch, 1807-1816 prednášal Sv. písmo a orientálne jazyky na lýceu, od 1816 diakon, od 1819 konzistoriálny asesor v Banskej Bystrici, od 1821 titulárny, od 1823 riadny kanonik, súčasne kustód, 1842 prodirektor lýcea vo Veszpréme. Popredný mecén Spolku milovníkov reči a literatúry slov., napriek tomu neprijal venovanie do Hollého Básňí.
Ján Prokop Bonanus

Ján Prokop Bonanus (Procopius Polycarpus) (* Slovensko?) bol lekár, prírodovedec.
Životopis.
Pravdepodobne cudzinec, 1648 v službách ostrihomského arcibiskupa Juraja Lipaia v Bratislave, 1657 lekár stredoslov. banských miest v Banskej Bystrici, od 1660 v Banskej Štiavnici. Počas pôsobenia v Banskej Bystrici založil lekársko-
botanickú záhradu (1658).
Klement Brecht

Klement Brecht (* Slovensko?) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Ev. a. v. kazateľ nemeckej evanjelický obce v Banskej Bystrici (1668?-1673).
Eliáš Breithor

Eliáš Breithor (* Banská Bystrica - † 1704, Slovensko?) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Ev. a. v. kazateľ nemeckej evanjelickej obce v Banskej Bystrici (1685?-1704).
Mathias Carthicius

Mathias Carthicius (prímeno Novosoliensis) (* Banská Bystrica?) bol veršovník.
Životopis.
Autor príležitostných latinských veršov venovaných Valérovi Maderovi (1588). Pôvodom z Banskej Bystrice.
Šalamún Curreus

Šalamún Curreus (* Slovensko?) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Kazateľ nem. evanjelický obce v Banskej Bystrici (1588-1599), hlavný mestský farár v Banskej Bystrici (1606?-1608).
Robert Dokládal

Robert Dokládal (* Slovensko?) bol železničiar.
Životopis.
Vrchný inšpektor, prednosta železničnej stanice v Banskej Bystrici (1931-1934).
Adam Dragonsky

Adam Dragonsky (Dragonszky) bol lekár.
Životopis.
Pochádzal zo zemianskej rodiny, pravdepodobne slovenského pôvodu. Absolvoval Vojenskú chirurgickú akadémiu Jozefina vo Viedni. Pôsobil ako vojenský chirurg v cisárskej armáde v Taliansku, asi v 1. desaťročí 19.storočia si dokončil štúdium medicíny vo Viedni. Správca mestského starobinca vo Viedni, neskôr lekár na panstve Siklós v Baranskej stolici. V roku 1814-1818 mestský lekár v Brezne, 1818-1829 v Banskej Bystrici, od roku 1818 čestný stoličný lekár Zvolenskej stolice, po roku 1829 riadny stoličný lekár. Autor jednostránkových zdravotno-výchovných letákov, roku 1831 vydal inštrukciu o cholere.
Samuel Ambrózius Dureus

Samuel Ambrózius Dureus (* Slovensko?) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Pôsobil ako evanjelický farár v Banskej Bystrici-Radvani (1787-1803).
Ján Dutschke

Ján Dutschke (* Slovensko?) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Farár nem. evanjelický obce v Banskej Bystrici (1634-1651).
Ján Ernst

Ján Ernst (* Slovensko?) bol podnikateľ, obchodník.
Životopis.
Banský ťažiar, obchodník so striebrom a meďou, majiteľ časti baní v Banskej Bystrici (1470). Jeden z majiteľov tzv. komorského domu na Námestí č. 8 v Banskej Bystrici; dom odkúpila Turzovsko-fuggerovská spoločnosť (1496).
Ignác Ertzl

Ignác Ertzl (* Slovensko?) bol lekár, lekárnik.
Životopis.
Lekár a majiteľ lekárne v Banskej Bystrici. Lekárstva sa vzdal (1770) a ponechal si lekáreň.
Jakub Eynsetzer

Jakub Eynsetzer (* Slovensko?) bol pedagóg.
Životopis.
Prvý rektor evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici (1523).
Klemens Faber

Klemens Faber (* Slovensko?) bol medikováč.
Životopis.
Medikováč v Banskej Bystrici (1542 platil daň z majetku).
Samuel Farberg

Samuel Farberg (iný zápis priezviska: Fahrberg; * august 1661, Kleinwaltersdorf – † ?) bol nemecký zvonolejár a medilejár.
Pôsobil v Banskej Bystrici. V roku 1698 spolu s Jánom Kristiánom Bienstockom ulial menší zvon do rímskokatolíckeho kostola v Hájnikoch. 29. mája 1693 sa stal mešťanostom Banskej Bystrice.
Martin Feistel

Martin Feistel (Feiste, Feisti) (* Slovensko?) bol zlatník.
Životopis.
Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1645-1651).
Samuel Feistel

Samuel Feistel (Feistl, Feisti) (* Slovensko?) bol zlatník.
Životopis.
Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1645-1651).
František Folgern

František Folgern (iný zápis: "Franciscus Folgern") bol kantor pôsobiaci v Banskej Bystrici v prvej polovici 19. storočia. V rokoch 18291849 slúžil ako "cantor canonicus" v kapitulskom kostole v Banskej Bystrici. Zaviedol tu gregoriánsky spev.
Leopold Forter

Leopold Forter (* Viedeň) bol sochár, rezbár.
Životopis.
Pochádzal z Viedne. Sochár a rezbár v Banskej Bystrici (doložený 1790, keď bol prijatý za mešťana Banskej Bystrici).
Ján Frank

Ján Frank (Hans) (* Slovensko?) je správca baní.
Životopis.
Fuggerovský správca baní v Banskej Bystrici (15251526).
Matej Freund

Matej Freund (Freundt, Mathias) (* Banská Bystrica? - † 25. február 1567, Česko?) bol pedagóg.
Životopis.
Vyučoval náboženstvo, lat. a gramatiku, rétoriku a dialetiku; rektor latinskej partikulárnej školy v Banskej Bystrici (1563-1567); prišiel z Těšína. Mestskej rade v Banskej Bystrici predložil študijný poriadok školy (1566), zaslúžil sa o rozšírenie objektov školy.
Matúš Fridelius

Matúš Fridelius (* Slovensko?) bol evanjelický kňaz.
Životopis.
Kazateľ nem. evanjelický obce v Banskej Bystrici (1649--1667).
Šimon Jozef Geiger

Šimon Jozef Geiger (Simon Josephus) (* Slovensko?) bol medikováč.
Životopis.
Medikováč v Banskej Bystrici. Meštianske práva získal v Banskej Bystrici (7. september 1813).
Maximilián Metod Georgines

Maximilián Metod Georgines (Maximillianus Methodius) (* Slovensko?) bol pedagóg.
Životopis.
Pochádzal zo Spišskej Teplice. Učiteľ na evanjelický gymnáziu za rektorstva → H.E. Binera. V Binerovom spise Tractatio methodica (1642) uverejnil latinské príležitostné verše.
Samuel Glos

Samuel Glos (* Slovensko?) bol lekár.
Životopis.
Medicínu študoval v Padove, promoval (1840). Zubný lekár v Banskej Bystrici. Autor príručky pre praktických lekárov v nemčine Konzervácia zubov (1852).
Nátan Gloxinus

Nátan Gloxinus, tiež Nathan, Gloxin (* Arnswald) bol pedagóg.
Životopis.
Rodák z Arnswaldu, rektor latinskej školy v Banskej Bystrici (1602-1607).
Matej Grenitzer

Matej Grenitzer (iné zápisy: "Greinitzer", "Gränitzer"; žil v 15.16. storočí) bol banský majster, obchodník, richtár Banskej Bystrice v rokoch 1511 a 1513.
Životopis.
Začiatkom 16. storočia bol členom mestskej rady Banskej Bystrice a v rokoch 1511 a 1513 zastával funkciu richtára. V rokoch 15261546 je doložený ako banský majster Turzovsko-fuggerovskej spoločnosti v Banskej Bystrici. Niekoľko rokov viedol miestnu náboženskú sociálnu ustanovizeň Bratstvo Božieho tela. V nej sa zastával záujmov baníkov, avšak počas baníckeho povstania (15251526) obhajoval banských magnátov.
Vlastnil dom č. 29 (31) na Námestí v Banskej Bystrici.
Martin Groszman

Martin Groszman (* Slovensko?) bol zlatník.
Životopis.
Zlatník v Banskej Bystrici (spomínaný 1701-1701)
Gyurkovics (lekár)

Gyurkovics alebo Ďurkovič (* Slovensko?) bol slovenský lekár pôsobiaci v Banskej Bystrici.
Životopis.
Hlavný mestský lekár v Banskej Bystrici. Mestskej rade v Banskej Bystrici podal podrobnú správu o rozbore minerálnych vôd na Štiavničkách (1813).
Ján Häffel

Ján Häffel (* Slovensko?) bol staviteľ a jezuita.
Životopis.
Vypracoval projekt Kostola sv. Františka Xaverského v Banskej Bystrici (staval sa v roku 1695-1715, s nútenou prestávkou 1701-1709).
Jonáš Hammermann

Jonáš Hammermann (Hammermann, Joanes) (* Slovensko?) je zlatník.
Životopis.
Zlatnícky majster v Banskej Bystrici (16.-17.stor.).
Ján Hedvábny

Ján Hedvábny (* Slovensko) bol architektom v Banskej Bystrici (1546-1573).
Pracoval na prestavbe Radnice, tzv. pretória v Banskej Bystrici (1546). Pripisuje sa mu stavba renesančného domu č. 17 na Dolnej ulici v Banskej Bystrici (postavený 1561). Prestaval Striebornú a Hronskú bránu v Banskej Bystrici (1573).
Baltazár Hentschelius

Baltazár Hentschelius (* Slovensko?) bol pedagóg.
Životopis.
Rektor latinskej školy v Banskej Bystrici (16. september 1589-1602, 1611-1613). Člen Mestskej rady v Banskej Bystrici.
Krištof Heyd

Krištof Heyd (* Slovensko?) bol pedagóg.
Životopis.
Rektor evanjelickéhi gymnázia v Banskej Bystrici (1575-1577).
Karol Horn

Karol Horn (* 3. júl 1833, Drážďany) bol kamerár.
Životopis.
Kamenár, výrobca náhrobných kameňov, v Banskej Bystrici žil (od 1908).Autor nezachovanej busty sedmohradského kniežaťa Gabriela Betlena v Banskej Bystrici v Hornej ulici č. 21 (bývalý dom Ev. spolku). Člen Jednoty výtvarných umelcov Slovenska (založenej v Banskej Bystrici), zúčastnil sa výstavy Jednoty v Prahe (1922).
Jodok

Jodok (Jodocus) (* Slovensko?) bol bronzolejár.
Životopis.
Pôsobil v Banskej Bystrici, roku 1475 tu ulial neskorogotickú krsteľnicu pre kostol Nenebovzatie Panny Márie tzv. farský kostol, dnes umiestnená v Kaplnke sv. Barbory v Banskej Bystrici. Podľa nej ulial krsteľnicu aj v Nitre.