burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kalevala

Kalevala je fínsky národný epos, ktorý zostavil Elias Lönnrot na základe ľudovej tvorby. 
Kalevala je základným dielom fínskej literatúry, no zároveň sa svojimi nevšednými básnickými kvalitami radí k najcennejšim skvostom svetovej literatúry. Lönnrot svojou neúnavnou prácou zachránil pred zabudnutím plody starej fínskej poézie, uchovávanej v ústnom podaní. Ľúbostné, magické, svadobné, pohrebné piesne a príslovia upravil do kompozične usporiadaného celku. Od roku 1828 podnikol Lönnrot niekoľko ciest, hlavne do oblasti Karélie. Pri týchto cestách zbieral ľudovú poéziu.
Epos vznikal po častiach. V roku 1833 vyšla takzvaná "Pra-Kalevala" ("Alku – Kalevala"), ktorá vychádzala z povestí o bohatieroch Lemminkäinenovi a Väinämöinenovi a z vienokarelských svadobných piesní.
"Stará Kalevala" ("Vanha – Kalevala"), s obsahom 32 rún a 12 078 veršov, vyšla v roku 1835. Celý názov Starej Kalevaly bol Kalevala, alebo staré karélske spevy z dávnych dôb fínskeho národa. Pre Lönnrota boli vzorom Homérove eposy, aj keď si bol vedomý toho, že Vanha Kalevala nemá ich kvalitu.
Roku 1849 vyšla nakoniec "Nová Kalevala" ("Uusi Kalevala"), ktorá má 50 rún a 22 795 veršov. Táto podoba Kalevaly bola definitívna a dodnes je šírená. 
28. február sa oslavuje vo Fínsku ako deň Kalevaly. V tento deň v roku 1835 vyšlo prvé vydanie (starej) Kalevaly.
Bublinkové triedenie

Bublinkové triedenie () je implementačne jednoduchý výmenný triediaci algoritmus. Pracuje na mieste a nepatrí medzi prirodzené triediace algoritmy. Pre praktické využitie je neefektívny.
Pracuje opakovaným prechodom cez zoznam, ktorý má byť utriedený porovnávajúc vždy dva prvky. Ak prvky nie sú v správnom poradí, zamení ich. Porovnávanie prvkov v zozname trvá, pokiaľ sú potrebné výmeny, teda pokiaľ nie je zoznam usporiadaný. Algoritmus dostal názov vďaka tomu, že menšie prvky sa „prebublinkujú“ na začiatok zoznamu.
Algoritmus.
Poznámka: toto je len jedna z variácií algoritmu.
 Pre i od 1 po (počet prvkov)
 Pre j od 1 po (počet prvkov - i)
 Ak zoznam[j] &gt; zoznam[j+1]
 Vymeň zoznam[j] ↔ zoznam[j+1]
 for I := High(A) downto Low(A) do
 for J := Low(A) to High(A) - 1 do
 if A[J] &gt; A[J + 1] then
 begin
 T := A[J];
 A[J] := A[J + 1];
 A[J + 1] := T;
 end;
Java.
 public static void bubbleSort(int[] array){
 for (int i = 0; i &lt; array.length - 1; i++) {
 for (int j = 0; j &lt; array.length - i - 1; j++) {
 if(array[j] &lt; array[j+1]){
 int tmp = array[j];
 array[j] = array[j+1];
 array[j+1] = tmp;
C++.
 void bubbleSort(int * array, int size){
 for(int i = 0; i &lt; size - 1; i++){
 for(int j = 0; j &lt; size - i - 1; j++){
 if(array[j+1] &lt; array[j]){
 int tmp = array[j + 1];
 array[j + 1] = array[j];
 array[j] = tmp;
 } 
 } 
C#.
 static void BubbleSort(int[] arr)
 for (int i = 0; i &lt; arr.Length - 1; i++)
 for (int j = 0; j &lt; arr.Length - i - 1; j++)
 if (arr[j + 1] &lt; arr[j])
 int tmp = arr[j + 1];
 arr[j + 1] = arr[j];
 arr[j] = tmp;
JavaScript.
 function bubbleSort(array){
 for (var i = 0; i &lt; array.length - 1; i++) {
 for (var j = 0; j &lt; array.length - i - 1; j++) {
 if(array[j] &lt; array[j+1]){
 var tmp = array[j];
 array[j] = array[j+1];
 array[j+1] = tmp;
 } 
Pascal.
 procedure BubbleSort(var X : ArrayType; N : integer);
 var
 I,
 J : integer;
 begin
 for I := 2 to N do
 begin
 for J := N downto I do
 if (X[J] &gt; X[J - 1]) then
 Swap(X[J - 1], X[J]);
 end
 end;
 procedure Swap(var X, Y : integer);
 var
 Temp : integer;
 begin
 Temp := X;
 X := Y;
 Y := Temp
 end;
PHP.
 function bubble_sort($arr)
 $count = count($arr);
 for($i = 0; $i &lt; $count - 1; $i++) {
 for($j = 0; $j &lt; $count - $i - 1; $j++) {
 if($arr[$j + 1] &lt; $arr[$j]) {
 $tmp = $arr[$j + 1];
 $arr[$j + 1] = $arr[$j];
 $arr[$j] = $tmp;
Zložitosť.
Asymptotická priemerná aj najhoršia zložitosť bublinkového triedenia je formula_1.
Tento algoritmus triedenia je jedným z najhorších, oproti iným algoritmom s rovnakou rádovou zložitosťou vyžaduje veľa zápisov do pamäte a neefektívnu prácu s cache procesora. Takmer neexistuje prípad, kedy by mal nejakú výhodu oproti iným postupom.
Triediaci algoritmus

Triediaci algoritmus je v informatike algoritmus, ktorý zoraďuje prvky zoznamu v určenom poradí. Najpoužívanejšie sú numerické a lexikografické poradie.
Efektívny triediaci algoritmus je dôležitý pre optimalizáciu iných algoritmov (ako vyhľadávacie a spájacie algoritmy), ktoré vyžadujú na správnu funkciu utriedený zoznam. Tiež sa používa na kanonizáciu údajov a tvorbu výstupu zrozumiteľného pre človeka. Formálne, výstup musí spĺňať dve podmienky:
Od počiatkov informatiky priťahoval problém triedenia veľa záujmu výskumníkov, snáď vďaka zložitosti efektívneho riešenia napriek jednoduchému a intuitívnemu zadaniu. Napríklad bubble sort bol analyzovaný už v roku 1956 . Hoci mnohí triedenie považujú za vyriešený problém, ešte aj dnes sa stále vyvíjajú užitočné nové triediace algoritmy (napríklad library sort bol prvýkrát publikovaný v roku 2004). Triediace algoritmy sú prevažne prezentované v úvodných kurzoch informatiky a programovania, kde hojnosť algoritmov riešiacich jeden problém poskutuje jemný úvod k rôznym fundamentálnym konceptom algoritmizácie ako notácia veľké O, algoritmy rozdeľ a panuj, údajové štruktúry, probabilistické algoritmy a analýza zložitosti.
Klasifikácia.
Triediace algoritmy klasifikujeme podľa nasledovných kritérií:
Alfred Moisiu

Alfred Spiro Moisiu (* 1. december 1929, Shkodër, Albánsko) bol od 24. júla 2002 do 24. júla 2007 prezidentom Albánska. Zvolený bol Ľudovým zhromaždením pomerom hlasov 97 ku 19 (14 sa zdržalo).
Marián Grupač

Marián Grupač (* 15. január 1973, Čadca) je slovenský básnik, prozaik a vysokoškolský pedagóg. 
Životopis.
V rokoch 1987 – 1991 študoval na gymnáziu V. P. Tótha v Martine, v rokoch 1991 – 1993 na Strednej zdravotnej škole v Bratislave, v období 2004 – 2009 na Žilinskej univerzite, Fakulte humanitných vied, v odbore: Dokumentácia kultúrneho dedičstva. Od roku 1993 do 1995 pracoval ako ošetrovateľ, od 1995 do 2012 ako zdravotnícky záchranár. V roku 2010 pôsobil ako člen Rozhlasovej rady Slovenského rozhlasu. Od roku 2011 do 2018 bol zamestnaný ako vedecký pracovník v Slovenskom literárnom ústave MS v Martine, od roku 2013 ako riaditeľ. Od roku 2012 pôsobí na Žilinskej univerzite v Žiline, Fakulte humanitných vied, Katedre mediamatiky a kultúrneho dedičstva, do roku 2015 ako interný doktorand, v súčasnosti ako docent a vedúci Katedry mediamatiky a kultúrneho dedičstva. Je členom medzinárodnej spisovateľskej organizácie SC PEN a Slovenského syndikátu novinárov. Žije v Žiline a v Čadci.
Tvorba.
Prvé básne a prózy publikoval v literárnych časopisoch Dotyky, Romboid, Slovenské pohľady, Literárny týždenník, Literika, Slovak Literary Review, Pravda, Sme plus, Knižná revue, Psí víno (Česko), Springboard (Veľká Británia), Forum (Mesačník literárneho oddelenia Chorvátskej akadémie vied a umení), World Literature Today (A Literary Quarterly of the University of Oklahoma, Norman – Oklahoma, Spojené štáty americké a i..), v zborníkoch " Správna chvíľa " a " Úpätím času " (oba 1998), prezentoval sa na literárnych súťažiach (Literárne Šurany, Literárna Senica, Rubato a i.). Knižne debutoval v roku 1998 zbierkou básní "Cudná noc v Paríži", v oblasti prózy knižne debutoval v roku 2000 zbierkou krátkych próz "Z podkrovia Európy". Svoju tvorbu publikuje i vo vysielaní Slovenského rozhlasu (poviedky, rozhlasové hry, reportáže…) a niektoré jeho básne zhudobnila hudobná skupina Arzén, napísal niekoľko textov aj pre punkovú skupinu Tri groše. Jeho literárna tvorba bola preložená a časopisecky publikovaná v anglickom, nemeckom, poľskom, talianskom, chorvátskom, slovinskom, bulharskom a maďarskom jazyku.
V roku 2007 vyšla v univerzitnom vydavateľstve sv. Cyrila a Metoda vo Veľkom Trnove (Bulharsko) bulharská mutácia jeho zbierky poviedok Z podkrovia Európy. (Ot tavana na Evropa).
Andorra (rozlišovacia stránka)

Andorra môže byť:
Javorka

Javorka môže byť:
Úradný jazyk

Úradný jazyk alebo oficiálny jazyk (angl. official language; nem. Amtssprache, offizielle Sprache; fr. langue officielle; rus. oficiaľnyj jazyk) je v užšom zmysle jazyk (často stanovený nejakým právnym predpisom), ktorý sa používa ako hlavný alebo ako jediný jazyk na komunikáciu a dokumentovanie v styku s a vnútri verejnej správy (t.j. vlády a úradov, vrátane školstva) na určitom území, konkrétne v celom štáte či závislom území alebo v jeho časti, t. j. napr. v regióne štátu (ale podľa niektorých definícií len v celom štáte). V širšom zmysle sa úradným (oficiálnym) jazykom myslí aj jazyk, v ktorom sa na danom území vydávajú právne predpisy (napr. zákony), jazyk debát parlamentu a jazyk súdov. Podobný je pojem štátny jazyk, ktorý sa často chápe jednoducho ako jediný celoštátny úradný jazyk (obyčajne vo vyššie uvedenom širšom zmysle), ale môže byť definovaný aj odlišne.
Charakteristika.
Približne polovica štátov sveta má úradný jazyk (t. j. úradný jazyk de iure). Niektoré štáty majú iba jeden úradný jazyk, ako napríklad Albánsko, Francúzsko alebo Litva. Niektoré štáty majú viac úradných jazykov, napríklad Afganistan, Bielorusko, Belgicko, Bolívia, Kanada, Eritrea, Fínsko, India, Pakistan, Paraguaj, Južná Afrika a Švajčiarsko. V niektorých štátoch, ako napríklad Slovensko, Taliansko, Palau, Filipíny, Rusko a Španielsko, je síce len jediný celoštátny úradný jazyk (t. j. štátny jazyk), ale menšinové jazyky sa používajú ako úradné jazyky (obyčajne úradné jazyky v užšom zmysle) v určitých regiónoch. 
Niektoré štáty, ako napríklad Švédsko, Tuvalu, Spojené kráľovstvo a Spojené štáty, de iure nemajú úradný jazyk. Namiesto toho sa v mnohých prípadoch (zákony, vládne nariadenia a pod.) používa nejaký "de facto" hlavný jazyk (tzv. úradný jazyk de facto). 
Vo väčšine prípadov je úradným jazykom jazyk, ktorý je na danom území bežne používaným miestnym jazykom, napr. na Slovensku je to slovenčina. Úradné jazyky niektorých bývalých kolónií, hlavne francúzština a angličtina, však nie sú bežne používanými miestnymi jazykmi. Opačným príkladom je írčina, ktorá je teoreticky miestnym jazykom a je "prvým úradným" jazykom Írska, ale reálne ju používa len menej ako tretina Írov; zatiaľ čo angličtina, ktorá je reálne najčastejším miestnym i úradným jazykom Írska, je podľa článku 8 Ústavy Írska označená ako "druhý úradný" jazyk Írska.
Zákony niektorých štátov vyžadujú, aby boli dokumenty štátnej či verejnej správy prekladané aj do iných jazykov než je úradný jazyk.
Rozchádzanie oceánskeho dna

Rozchádzanie oceánskeho dna (známe aj pod angl. termínom Seafloor spreading) je súčasťou teórie platňovej tektoniky. Je to proces zapríčiňujúci pohyb kontinentov. Tento mechanizmus, ktorý je omnoho presnejší ako pôvodná Wegenerova teória pohybu kontinentov posunom po morskom dne, bol navrhnutý Henrym Hessom v 60. rokoch 20. storočia. Je zapríčinený konvekčným prúdením tepla vo vrchnej, plastickej časti zemského plášťa - astenosfére.
Začiatok.
Vo všeobecnosti, rozchádzanie oceánskeho dna sa začína v riftových zónach na kontinentálnych platniach, napr. Východoafrický riftový systém. Proces sa začína zahrievaním pevninskej kôry výstupom tepla zo zemského vnútra, čo zapríčiní zníženie hustoty a čiatočnú plastickosť platne. Pretože ľahšie materiály majú tendenciu vystupovať nad ťažšie, časom sa nad miestom zahrievania vytvorí vydutie. Ako vzrastá, jednotlivé bloky sa lámu a poklesávajú, vytvára sa systém zlomov (rift). Typický riftový systém pozostáva z troch ramien zvierajúcich približne 120° uhol.
Rozširovanie.
Ak proces pokračuje, dve ramená sa otvoria, zatiaľ čo tretie prestane byť aktívne (nazýva sa aj „failed rift“). Dve otvorené ramená sa od seba začnú vzdaľovať, pričom medzeru medzi nimi vypĺňa bazaltová magma. Toto je miesto vzniku novej oceánskej kôry medzi dvoma odďaľujúcimi sa fragmentami kontinentov. Pokiaľ sa jedno z ramien riftu otvorí do oceánu, vyplní sa vodou a vzniká nové more. Dobrým príkladom je Červené more. Východoafrický rift je zasa príkladom „mŕtveho“ ramena, ktoré sa začalo otvárať omnoho neskôr ako zvyšné dve.
Ak sa rozširovanie nezastaví, časom sa more zmení na oceán. Podobný príklad sa dá nájť opäť v Afrike. Odtrhnutím Južnej Ameriky vznikol Atlantický oceán a delta Nigeru je považovaná za mŕtve riftové rameno.
Ukončenie rozpínania a subdukcia.
Pretože nová oceánska kôra je teplejšia ako stará, ukladá sa nad ňou. Navzdory ukladaniu sa novej kôry zostáva priemer Zeme konštantný, čo znamená, že tak ako kôra vzniká, musí aj zanikať. Deje sa to v subdukčných zónach, kde je platňa s oceánskou kôrou zatláčaná pod inú platňu (pevninskú, alebo oceánsku). Rozchádzanie v Atlantickom oceáne je aktívne v Stredoatlantickom chrbáte. Len malá časť tu produkovanej oceánskej kôry je subdukovaná. Naproti tomu, litosférické dosky tvoriace Tichý oceán, sú subdukované v mnohých miestach, čo zapríčiňuje vulkanizmus, nazývaný aj Ohnivý kruh ("The Ring of Fire"). Tichý oceán sa rozpína najrýchlejšie (13 cm/rok). Rozdiel v rozpínaní ovplyvňuje aj chemické zloženie bazaltov novovytvorenej oceánskej kôry.
Rozprava o rozchádzaní sa oceánskeho dna.
V Stredoatlantickom chrbáte (aj na iných miestach) je materiál z plášťa vynášaný na povrch cez systém zlomov a vytvára novú oceánsku kôru. Tým, ako sa platne pohybujú od seba, nastáva nový fenomén: pohyb kontinentov. Keď Alfred Wegener prvýkrát prezentoval teóriu pohybu kontinentov, mnoho geológov ju odmietlo, pretože neposkytovala vysvetlenie mechanizmu tohto pohybu. Až objav oceánskych chrbátov poskytol riešenie tohto problému.
Abú Músá Džábir ibn Hajján

Abú Músa Džábir ibn Hajján (arab. "Abú Abd Alláh Džábir bin Hajján bin Abd Alláh al-Azdí") (* asi 721, Tus, Chorasán, Irán? – † asi 815, Kufa, Irak), známy tiež pod latinským menom Geber bol moslimským alchymistom, farmaceutom, filozofom, astronómom a fyzikom.
Geber sa tiež označuje ako "„otec arabskej chémie“". Jeho etnické pozadie nie je známe, považuje sa buď za Araba alebo Peržana.
Geber je hlavne známy vďaka jeho príspevkom v chémii, zdôrazňuje systematické experimentovanie a urobil veľa, aby premenil alchýmiu z povery na vedu. Geber objavil mnoho typov, dnes bežných, chemických pomôcok. Objavil taktiež mnoho chemických látok a procesov ako napríklad kyselinu chlorovodíkovú, kyselinu dusičnú, destiláciu, kryštalizáciu.
Vydláždil aj cestu pre mnohých islamských alchymistov ako ar-Rází, al-Tughra'í a al-Irakí, ktorý žili v 9., 12. a v 13. storočí. Jeho kniha silno ovplyvnila európskych alchymistov ktorá sa oňu opierali pri hľadaní kameňa mudrcov.
Geber

Geber môže byť:
Nové Mexiko

Nové Mexiko je štát na juhozápade USA v regióne Southwest.
György Hevesy

György Hevesy (* 1. august 1885, Budapešť, Maďarsko – † 5. júl 1966, Freiburg im Breisgau, Nemecko) bol maďarský chemik. V roku 1943 získal Nobelovu cenu za chémiu za svoju prácu na využití izotopov ako značkovačov pre štúdium chemických procesov.
Životopis.
Hevesy študoval chémiu, matematiku a fyziku na univerzitách v Budapešti, v Berlíne a v Freiburgu. Počas štúdia spolupracoval s Ernestom Rutherfordom a Friedrichom Panethom. V Kopenhagene v roku 1922 objavil spolu s Dirk Costerom prvok Hafnium.
V roku 1924 sa oženil s Piou Riisovou. Mali spolu syna a 3 dcéry.
Keď nacistické vojská počas druhej svetovej vojny napadli Dánsko, Hevesy rozpustil Laueho a Franckovu zlatú medailu Nobelovej ceny v lúčavke kráľovskej, aby predišiel ich krádeži. Roztok zanechal na poličke vo svojom laboratóriu v Inštitúte Nielsa Bohra. Po vojne sa Hevesy vrátil do inštitútu kde našiel roztok nedotknutý, následne vyzrážal zlato z roztoku a vrátil ho Nobelovej nadácii. Tá vyrobila pre Laueho a Francka novú medailu.
51 (číslo)

51 (slovom päťdesiatjeden) je prirodzené číslo, ktoré nasleduje za číslom 50 a predchádza číslu 52.
Matematika.
Päťdesiat jeden je pentagonálne číslo, ako aj vycentrované pentagonálne číslo (jedno z mála čísel patriacich do oboch skupín) a 18-gonálne číslo. Je tiež 6. Motzkinovým číslom vypovedajúcim o množstve spôsobov ako nakresliť neprienikajúce časti medzi ľubovolnými 6 bodmi na hranici kruhu bez ohľadu na to, kde sa body môžu na hranici nachádzať.
Ostatné oblasti.
Päťdesiatjeden je aj:
Area 51

Area 51 (dosl. "Oblasť 51") je odľahlý úsek zeme na dne vyschnutého jazera na juhu Nevady, ktorý je vo vlastníctve vlády Spojených štátov a na ktorom sa nachádza vojenské letisko, pravdepodobne používané na tajný vývoj a testovanie prototypov nových vojenských lietadiel. Na letisku prebiehal vývoj mnohých prísne utajovaných strojov ako Lockheed U-2 alebo Lockheed SR-71 Blackbird.
Býva obľúbeným predmetom mnohých konšpiračných teórií o UFO.
Poloha.
Area 51 sa nachádza medzi regiónom Yucca Flats a Nevada Test Site (NTS) - územím kde sa testujú nukleárne zbrane Amerického úradu jadrovej energie. Jadrový sklad Yucca Mountain je asi 64 kilometrov juhozápadne od Groom Lake.
Oblasť je pripojená k sieti ciest NTS vedúcimi na severozápad do Mercury a na juh do Yucca Flats. Severovýchodne od jazera vedie cesta Groom Lake, ktorá bola skôr využívaná ako prístupová cesta k baniam v nížine Groom. Po celej jej šírke sa nachádza niekoľko kontrolných stanovíšť, oblasť v nížine však leží východnejšie, a preto sú neoprávnení návštevníci, ktorí po ceste Groom Lake cestujú, spozorovaní obvykle jednotkami v horách ešte niekoľko kilometrov pred kontrolnými stanicami. Potom, čo cesta opustí zakázanú oblasť (rad varovných značiek typu Photography is prohibited - Fotografovanie zakázané, poprípade Use of deadly force is authorized - Použitie smrtiacej sily povolené), klesá východne do oblasti Tikaboo Valley a potom sa napája na Nevada State Route 375.
Názvy.
Area 51 je známa aj ako Dreamland, Area of secrets, The Ranch, Paradise Ranch, The Farm, The Box, Groom Lake a The Directorate for Development Plans Area.
UFO.
Pre svoju tajomnú povahu, nepochybnú spojitosť s tajným leteckým výskumom a sériu neobvyklých úkazov sa Area 51 stala jednou z významných lokalít dohadov o UFO. K neobvyklým aktivitám pripisovaným základni v Area 51 patrí:
King Diamond

King Diamond občianskym menom Kim Bendix Petersen (* 14. jún 1956, Dánsko) je dánsky heavy metalový spevák, známy ako spevák heavy metalovej skupiny King Diamond.
Kariéra.
Hudobná kariéra Kinga Diamonda začala pôsobením v hardrockovej skupine Black Rose. King Diamond už predtým pôsobil v iných skupinách ako gitarista, ale za začiatok jeho kariéry je považované práve pôsobenie v skupine Black Rose. Po jej rozpade sa pridal k Brats, kde hral na gitaru Hank Shermann (a istý čas predtým aj Michael Denner). Po odchode niektorých členov zakladajú Diamond, Shermann, ďalší gitarista Carsten van der Volsing a bubeník Jan Musen skupinu Mercyful Fate. Diamond a Shermann medzitým vypomáhajú Dennerovi s projektom Danger Zone (kde hrá na basu Timi Hansen). Po niekoľkých personálnych zmenách sa zostava Mercyful Fate ustálila v zložení Diamond/Shermann/Denner/Hansen/Kim Ruzz.
Vďaka svojmu mini-albumu, na ktorom sa nachádzali 4 skladby, získali kontrakt s vydavateľstvom Roadrunner-Records a v roku 1983 vydali svoj prvý album s názvom "Melissa". Tento album sa stal až prekvapivo úspešný. Rok po vydaní svojho prvého albumu vydáva skupina ďalší, nie menej úspešný album s názvom "Don’t Break the Oath". Ešte v tom istom roku sa však rozpadá kvôli nezhodám medzi Diamondom a Hankom Shermanom. 
King Diamond je ženatý, hoci dodnes bezdetný. Jeho žena Livia Zita je speváčka maďarského pôvodu, ktorá vystupuje aj ako vokalistka skupiny King Diamond od albumu "The Puppet Master".
Koncom roku 2010 podstúpil King operáciu srdca potom, ako sa zistilo, že prekonal niekoľko infarktov. O tejto udalosti informovala jeho žena Livia Zita. Od roku 2012 King Diamond znovu koncertuje. V roku 2014 jeho skupinu opustil basgitarista Hal Patino.
King Diamond používa na zvýšenie teatrálnosti svojej hudby hororový mejkap, ktorý sa stal preňho pseudonymom. Známa rocková formácia KISS ho žalovala za jeho používanie s tvrdením, že to od nich okopíroval.
Düsseldorf

Düsseldorf (skrátene "D´Dorf") je mesto v západnej časti Nemecka a hlavné mesto spolkovej krajiny Severné Porýnie-Vestfálsko. Mesto leží na rieke Rýn, na ktorej má dva vnútrozemské prístavy. Nadregionálne je mesto známe svojou nákupnou ulicou Königsallee, svojím Starým mestom a karnevalom. V meste sú štyri vysoké školy, medzi nimi Akadémia umenia a Univerzita Heinricha Heineho.
Obyvateľstvo.
Mesto Düsseldorf je s populáciou 629 047 (k 31. decembru 2022) siedmym najväčším mestom v Nemecku. Z celkovej populácie mesta má 109 883 obyvateľov zahraničný pôvod, z nich väčšina (81,742) pochádza z iných krajín Európy. Najväčšie národnostné menšiny predstavujú Turci, Gréci a Taliani. Mesto Düsseldorf má tretiu najväčšiu japonskú komunitu v Európe. Düsseldorf má aj tretiu najväčšiu židovskú populáciu v Nemecku o počte 7 600 príslušníkov.
Tektonická platňa

Tektonická platňa alebo litosférická platňa je mohutná kryha pevnej zemskej kôry a časti vrchného plášťa (litosféry). Zemský povrch je pokrytý 12 väčšími a radom (okolo 40) menších platní (mikroplatní).
Rozmery a tvar platní sú variabilné: od obrovských (Eurázijská platňa), až po maličké, takzvané mikroplatne (Anatólska platňa). Hrúbka platní je tiež značne kolísavá, od prakticky nulovej v stredooceánskych chrbátoch, až po cca pod Himalájami. Je tvorená dvoma typmi kôry: oceánskou a pevninskou, ktoré sa odlišujú chemickým zložením, ako aj fyzikálnymi vlastnosťami. Pod platňami sa nachádza relatívne duktilná (ale neroztavená) časť plášťa: astenosféra.
Hranice platní nekorešpondujú s hranicami kontinetov (resp. kontinentálnej zemskej kôry), pretože sú zväčša zložené z kontinentálnej ako aj oceánskej kôry. Napr. Severoamerická platňa nepokrýva len Severoamerický kontinent, ale aj Grónsko, časť Sibíri, sever Japonska a celý severozápadný Atlantický oceán.
Interakcie platní a súvisiace geologické procesy.
Tepelný pohyb v astenosfére zapríčiňuje pohybovanie sa platní, známe ako pohyb kontinentov. Interakcie medzi platňami spôsobujú vytváranie pohorí, vulkanizmus, zemetrasenia ako aj iné geologické fenomény.
Chorasán (historické územie)

Chorasán (iné názvy: Chorásán, Churásán, Chorasan, Veľký Chorasán/Chorásán/Churásán/Chorasan, Zem/Krajina vychádzajúceho slnka, Zem/Krajina slnka, Zem/Krajina východu; perz. - Chorásán/podľa dávnej výslovnosti:Churásán) je historické územie v strednej Ázii s rozlohou 268 000 km², ktoré dnes leží na území Iránu, Afganistanu, Tadžikistanu, Uzbekistanu a Turkménska.
Územie Chorasánu je hornaté s rovnobežnými pásmi Hindúkuša, na juhu sú púšte Kavír a Lút. Prevláda tu chov koní, ovcí, tiav, vyrábajú sa tu koberce a hodváb a pestuje sa tu šafran.
Hlavným mestom je Mašhad, pútnické mesto šiítov. V Chorasáne leží mesto Balch, rodisko Rúmího. Z Chorasánu pochádzajú aj mnohé ďalšie významné osobnosti, napr. Al-Gazzálí a Avicenna.
Optoelektronika

Optoelektronika je oblasť elektroniky, ktorá sa zaoberá interakciou svetla s elektronickými prvkami.
Optoelektronické prvky sa delia na:
Hlavné využitie optoelektronických prvkov je pri snímaní a zobrazení obrazu (napr. v televízii), osvetlení a signalizácii, a pri prenose informácií (prostredníctvom optických vlákien alebo „vzduchom“).
Königsberg

Königsberg môže byť:
Apoštol

Apoštol (gr. ἀπόστολος = posol) je termín používaný v Novom zákone. Môže znamenať:
Dvanásti apoštoli.
Apoštolov bolo dvanásť, všetci boli muži. Ich mená môžeme nájsť v Evanjeliu podľa Matúša 10, 2 – 4, Evanjeliu podľa Marka 3, 16 – 19 a Evanjeliu podľa Lukáša 6, 13 – 16. Nový Zákon apoštolov označuje aj ako Dvanástich:
Po Ježišovom odchode bolo prvoradou úlohou apoštolov hlásať spasenie v mene Ježiša Krista, blízky príchod Božieho kráľovstva a šíriť evanjelium pokojnou cestou medzi všetky národy. Obraz apoštolského kolégia sa v myšlienkovom svete raného kresťanstva vytvára postupne. Číslo 12 má symbolický význam: naznačuje, že apoštoli sú zakladateľmi nového Izraela (pozostávajúceho z dvanástich kmeňov). Preto bolo potrebné po zrade apoštola Judáša, ktorý sa obesil, žrebom určiť za dvanásteho apoštola svätého Mateja (Skutky apoštolov 1, 23 – 26).
Apoštoli v dejinách Cirkvi.
Za nástupcov apoštolov, nie za apoštolov samotných, sú v katolíckej a pravoslávnej cirkvi považovaní biskupi. Protestantizmus veriacich na laikov a klérus nedelí, preto sa jeho kazatelia ani denominační vodcovia za nástupcov apoštolov nepovažujú.
Apoštolskí otcovia, skupina autorov kresťanských spisov z 1. polovice 2. storočia, sa pokladajú za žiakov apoštolov a keďže boli očitými svedkami apoštolov, ich spisy požívajú v kresťanstve veľkú autoritu. 
V širšom zmysle sa za apoštolov považujú tiež tí, ktorí priniesli kresťanskú vieru niektorému národu alebo krajine. V byzantskom obrade sa takíto svätci titulujú ako "rovnoapoštoli" alebo "apoštolom rovní". Niekoľko príkladov:
Getafe

Getafe je mesto v Španielsku.
Situované je v južnej časti autonómnej oblasti Madrid (Španielsko), 13 km južne od Madridu. Je to jedno z najdôležitejších priemyselných miest s najväčšou populáciou v centrálnej oblasti okolo hlavného mesta. Mesto je dôležité aj preto, lebo sa tam nachádza vojenská základňa, jedna z prvých v Španielsku. Považuje sa za geografický stred Pyrenejského polostrova. Nachádza sa tu aj rektorát univerzity Karola III.
V blízkosti Getafe a Madridu sa vytvoril mohutný rozvoj priemyslu najmä počas 20. storočia, čím sa zvýšila populácia na 150 000 obyvateľov. Tento nárast populácie si vyžadoval výstavbu mnohých prístupových ciest, rozšírenie ponuky verejných služieb a počas 20. storočia sa vytvorilo mnoho sídlisk.
História.
Prvé zmienky o človeku v okolí Getafe sa registrujú z obdobia paleolitu (asi 100 000 rokov pred Kr.), ktoré sa našli pri rieke Manzanares spolu s rôznymi kamennými pomôckami, či hlinenými nádobami.
V období 2. a 3. storočia na toto územie prišli Rimania, ktorí dokončili výstavbu mestečka La Torrecilla, položeného pri rieke Manzanares. Počas 6. a 7. storočia výstavbou cintorína pri La Torrecilla tu zanechávajú stopy Vizigóti. V 8. storočí napadli Getafe Arabi.
V roku 1085 sa kráľovi Alfonzovi VI. podarilo vymaniť osady v tejto oblasti spod arabskej nadvlády. Základom pre výstavbu mesta bolo založenie magdalénskej pustovne, ktorú ale neskôr zbúrali.
Fotodióda

Fotodióda je polovodičový prvok - dióda - určený predovšetkým pre detekciu zmien svetla a premenu svetla na elektrický prúd/napätie.
Fotodiódy môžu obsahovať optické filtre, zabudované šošovky a môžu mať veľké alebo malé povrchy. Fotodiódy so zvyšovaním plochy majú zvyčajne pomalší čas odozvy. Bežná, tradičná solárna bunka používaná na výrobu elektrickej solárnej energie je veľkoplošná fotodióda.
Fotodiódy sú podobné bežným polovodičovým diódam s tým rozdielom, že môžu byť buď exponované (na detekciu vákuových UV alebo röntgenových lúčov) alebo sú zabalené s okienkom alebo optickým vláknom, aby umožnili svetlu dosiahnuť citlivú časť zariadenia. Mnohé diódy špecifický určené na použitie ako fotodióda používajú namiesto p-n spojenia spojenie PIN, aby sa zvýšila rýchlosť odozvy. Fotodióda je konštruovaná tak, aby fungovala zapojená v opačnom smere, kladne napätie sa pripája na katódu. 
Princíp fungovania.
Fotodióda je p-n spojenia alebo PIN štruktúra. Keď fotón s dostatočnou energiou zasiahne diódu, vytvorí sa pár elektrón - diera. Tento mechanizmus je tiež známy ako vnútorný fotoelektrický efekt. Ak absorpcia nastane v oblasti vyčerpania spojenia alebo v jednej difúznej dĺžke od nej, tieto nosiče sú unesené zo spojenia prostredníctvom zabudovaného elektrického poľa oblasti vyčerpania. Diery sa teda pohybujú smerom k anóde a elektróny smerujú ku katóde a vytvára sa fotoelektrický prúd. Celkový prúd cez fotodiódu je súčet tmavého prúdu (prúd, ktorý sa generuje pri absencii svetla) a svetelného prúdu, takže tmavý prúd musí byť minimalizovaný, aby sa maximalizovala citlivosť zariadenia.
Fotovoltaický režim.
Pri použití v režime s nulovým napätím v obvode alebo fotovoltaickým režimom, je tok fotovoltaického prúdu zo zariadenia obmedzený a vzniká napätie. Tento režim využíva fotovoltaický efekt, ktorý je základom solárnych článkov - tradičná solárna jednotka je len fotodióda veľkého priestoru.
Fotovodivý režim.
V tomto režime je dióda často zapojená v opačnom smere (s kladnou katódou vzhľadom na anódu). Tým sa skracuje čas odozvy, pretože dodatočné opačné napätie zvyšuje šírku vyčerpávajúcej vrstvy, čo znižuje kapacitu spojky. Zapojenie v opačnom smere taktiež zvyšuje tmavý prúd bez veľkej zmeny fotoelektrického prúdu. Pre danú spektrálnu distribúciu je fotoelektrický prúdu lineárne úmerný osvetleniu (a ožiareniu).
Aj keď je tento režim rýchlejší, fotovodivý režim má tendenciu vykazovať väčší elektronický šum. Unikový prúd dobrej PIN diódy je tak nízky (&lt;1 nA), že v bežnom obvode často dominuje Johnson-Nyquistov šum zaťaženia.
Granada

Granada je malebné mesto na juhu Španielska. Leží v Andalúzii, v nadmorskej výške . V roku 2005 v ňom žilo 236 982 obyvateľov.
Kultúra.
V Granade sa nachádza slávna Alhambra, andalúzska pevnosť a palác, vyhlásená za dedičstvo UNESCA v roku 1984 spolu s Generalife a štvrťou Albayzín. Toto historické bohatstvo, ovocie trojitého vplyvu moslimov, židov a kresťanov robia z Granady dôležité turistické a kultúrne stredisko v Španielsku.
Granadská univerzita, založená v roku 1531 kráľom Karolom I., je jednou z najprestížnejších v krajine, a dáva mestu študentské prostredie a známy nočný život. Túto univerzitu navštevuje viac ako 60 000 študentov.
San Cecilio je patrónom mesta Granada. Je mu venovaný 1. február. Bol granadským biskupom a mučeníkom v 1. storočí.
Umenie.
V polovici 13. storočia, keď Ferdinand III. svätý dobyl Córdobu a Sevillu, sa moslimskí umelci ukryli v Granade a na severe Afriky. Z ich tradícií vznikla forma, ktorá určila granadský štýl, ktorý je vyvrcholením severoarabského umenia v Alhambre, ktorý sa nerealizoval až do polovice 14. storočia, kedy vládol Jusuf I. a Mohamed V. v rokoch 1333 a 1354. Granada nemá kalifské umenie, ktoré bolo predchodcom alhamarov.
Podnebie.
Podnebie je v Granade stredozemné. Teploty sú v zime svieže s množstvom mrazu, a v lete sú priemerné, s maximálnymi teplotami, ktoré v mnohých prípadoch často prekračujú 35º. Teplotný rozdiel je veľmi vysoký, počas celého roka prekračuje často 20º v jeden deň. 
Teplotné rekordy v Granade sú:
Karol Štúr (právnik)

JUDr. Karol Štúr (* 12. november 1867, Trenčín – † 15. február 1925, Trenčín) bol slovenský právnik, národný buditeľ a evanjelický kňaz.
Bol zakladateľom Trenčanských novín (predchodca terajších Trenčianskych novín), podieľal sa na vzniku trenčianskeho gymnázia.
Bol dozorcom trenčianskeho evanjelického zboru, dozorcom Trenčianskeho seniorátu a spoluorganizátorom 1. slovenskej evanjelickej synody v Trenčianskych Tepliciach v roku 1921.
Lex posterior derogat legi priori

Lex posterior derogat legi priori (slovensky "Neskorší zákon deroguje skorší zákon") je právny princíp pochádzajúci z rímskeho práva, ktorý znamená, že ak existuje rozpor medzi ustanoveniami dvoch právnych predpisov, alebo dvoch rôznych verzií toho istého právneho predpisu, prednosť má neskoršie, novšie ustanovenie. Toto pravidlo sa uplatní, len pokiaľ sú to dva právne predpisy rovnakej právnej sily, inak sa uplatní pravidlo Lex superior derogat legi inferiori.
Lex specialis derogat legi generali

Lex specialis derogat legi generali (po slovensky "konkrétnejší zákon deroguje všeobecnejší zákon") je právny princíp pochádzajúci z rímskeho práva, ktorý znamená, že ak existuje rozpor medzi ustanoveniami dvoch právnych predpisov, prednosť má konkrétnejší právny predpis oproti všeobecnejšiemu. Toto pravidlo sa uplatní, len pokiaľ sú to dva právne predpisy rovnakej právnej sily, inak sa uplatní pravidlo Lex superior derogat legi inferiori.
Lex superior derogat legi inferiori

Lex superior derogat legi inferiori (slovensky "Vyšší zákon deroguje nižší" ) je právny princíp pochádzajúci z rímskeho práva, ktorý znamená, že ak existuje rozpor medzi ustanoveniami dvoch právnych predpisov rôznej právnej sily, prednosť má predpis vyššej právnej sily (teda ústava má prednosť pred zákonom, zákon má prednosť pred vyhláškou atď…).
NGC 4

NGC 4 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 29. novembra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 15,9.
NGC 5

NGC 5 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 21. októbra 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,8.
NGC 6

NGC 6 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil americký astronóm Lewis A. Swift 20. septembra 1885.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,1.
NGC 7

NGC 7 je galaxia v súhvezdí Sochár, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 27. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,4.
NGC 8

NGC 8 je dvojhviezda v súhvezdí Pegas, ktorú objavil americký astronóm Otto Struve 29. septembra 1865.
NGC 9

NGC 9 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil americký astronóm Otto Struve 27. septembra 1865.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 10

NGC 10 je špirálová galaxia v súhvezdí Sochár, ktorú objavil anglický astronóm John Herschel 25. septembra 1834.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,3.
Lineárna rovnica

Lineárna rovnica je rovnica, ktorá obsahuje na oboch stranách iba sumu konštánt a prvú mocninu premennej. Lineárna rovnica reprezentuje v sústave karteziánskych súradníc priamku.
Jej všeobecný tvar je:
pričom "a" ≠ 0.
Riešenie takejto rovnice je
Príklad lineárnej rovnice je 29x + 67 = 212, ktorej riešením je x=5
NGC 11

NGC 11 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil francúzsky astronóm Édouard Jean-Marie Stephan 24. októbra 1881.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,7.
NGC 12

NGC 12 je galaxia v súhvezdí Ryby, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 6. decembra 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 13

NGC 13 je galaxia v súhvezdí Andromeda, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 26. novembra 1790.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,3.
NGC 14

NGC 14 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 18. septembra 1786.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12,2.
NGC 15

NGC 15 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil nemecký astronóm Albert Marth 30. októbra 1864.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 13,9.
NGC 16

NGC 16 je galaxia v súhvezdí Pegas, ktorú objavil britsko-nemecký astronóm William Herschel 8. septembra 1784.
Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 12.
Ústava Česko-slovenskej republiky

Ústava Česko-slovenskej republiky môže byť:
Pozri aj:
Bel (jednotka)

Bel ("B") je bezrozmerná meracia jednotka, ktorá udáva pomer medzi dvomi (najmä) elektrickými veličinami (dvoma výkonmi, napätiami alebo prúdmi) alebo akustickými veličinami (akustickými výkonmi, akustickými intenzitami alebo akustickými tlakmi). Používa sa predovšetkým v telekomunikáciách, elektrotechnike a akustike. Jednotka je pomenovaná podľa významného amerického vynálezcu Alexandra Grahama Bella.
V praxi sa najčastejšie používa ako decibel ("dB"), pretože bel je v praxi priveľká jednotka. 1 dB = 0,1 B. Výhoda používania decibelov je v tom, že aj veľmi veľké pomery sa dajú vyjadriť „rozumnými“ číslami. Decibel sa často používa najmä ako vyjadrenie hladiny intenzity zvuku. 
Definícia.
1 decibel je definovaný ako desaťnásobok dekadického logaritmu pomeru výkonov (elektrického, akustického) alebo intenzít (svetelná intenzita).
Podobne sa dá decibel použiť aj pre pomery napätí alebo tlakov. Vzhľadom na to, že výkon na konštantnej impedancii je druhou mocninou napätia, po zlogaritmovaní sa exponent prenáša do konštanty pred logaritmom:
V menovateli zlomku sa nachádza tzv. referenčná hodnota, čo je zvolená konštanta. Ak je to pre danú oblasť pevne stanovená hodnota (zväčša normou, napr. v telekomunikáciách), miera v decibeloch je "absolútna", ak je to pre konkrétne použitie zvolená hodnota (podľa toho, ako je to v danej aplikácii výhodné), ide o tzv. "relatívnu mieru v decibeloch".
Česko-slovenská ústava

Česko-slovenská ústava môže byť:
Bimetal

Bimetal, bimetál, alebo dvojkov sú mechanicky spojené dva pásiky kovu s rôznou tepelnou rozťažnosťou. Vplyvom tepla sa jeden kov roztiahne viac ako druhý, čo spôsobí prehnutie pásika. Závislosť teploty a prehnutia je presná, preto sa dá tento efekt použiť aj na meracie účely.
Použitie:
"popis obrázka": "Bimetalový termostat teplo (vlnovky) zahreje bimetal (3), ten prepne prepínač (2). (1) reguluje tlak pružiny vypínača. Prepínač zapína a vypína spotrebič (žehlička, ohrievač ...)"
Zoznam smerových telefónnych čísiel štátov

Toto je zoznam smerových telefónnych čísiel štátov definovaný ITU-T odporúčaním E.164.
Podrobne.
Zóna 0.
nepriradená
Zóna 1 – Severoamerický plán číslovania (North American Numbering Plan Area – NANPA).
Oblastiam v rámci Severoamerického plánu číslovania (NANPA) boli priradené smerové čísla tak, akoby tvorili jeden štát. Spoločná predvoľba je +1, ku ktorej sa podľa oblasti pridávajú ďalšie 3 čísla. Predvoľba tak nadobúda tvar +1-XXX.
Externé odkazy.
0940950393
Films 7

Films 7 bola francúzska filmová produkčná spoločnosť, ktorú založil režisér Claude Zidi a pôsobila v rokoch 1972 až 1996.
História.
V roku 1972 Claude Zidi založil svoju produkčnú spoločnosť Films 7 s pomocou Clauda Berriho, aby sa podieľal, často v menšine, na svojich vlastných filmoch. Po sérii úspechov, vrátane toho, že produkcia filmu "Nenapraviteľní" (1980) bola nízka, ťažila spoločnosť Films 7 z pozitívneho peňažného toku na prelome 80. rokov 20. storočia. Počas 70. a 80. rokov sa podnik spolupodieľal na produkcii okolo dvadsiatich filmov. V roku 1989 Claude Zidi predal Films 7 spoločnosti Paravision International, audiovizuálnej dcérskej spoločnosti skupiny L'Oréal, ktorá spoločnosť pohltila. Zidi znovu založil novú spoločnosť Films 7 v roku 1990, tentoraz ju v roku 1995 predal spoločnosti Renn Productions a začiatkom roku 1996 ju rozpustil. Zoskupenie Paravision International je teraz súčasťou Gaumont a Renn Productions patrí pod Pathé Films.
Roberto Repole

Mons. Roberto kardinál Repole (* 29. január 1967, Turín, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky kňaz, biskup, ktorý od r. 2022 pôsobí ako turínsky arcibiskup a diecézny biskup diecézy Susa. V rokoch 1996 až 2022 vyučoval teológiu na univerzitnej úrovni a v rokoch 2011 až 2016 viedol Talianske teologické združenie.
Pápež František ho 7. decembra 2024 vymenoval za kardinála.
Život.
Narodil sa v okrese Givoletto v Turíne 29. januára 1967. Jeho otec bol členom mestskej rady v Druente. Obaja jeho rodičia boli pôvodne z Rapone v južnom Taliansku. Štúdium na Liceo Valsalice v Turíne ukončil v roku 1986 a bakalársky titul z teológie získal na Turínskej fakulte v roku 1992. Licenciát (1998) a doktorát (2001) získal z teológie na Pápežskej Gregorovej univerzite.
Za kňaza bol vysvätený 13. júna 1992. V rokoch 1992 až 1996 potom pôsobil ako farský vikár, v rokoch 1996 až 2022 prednášal systematickú teológiu na Teologickej fakulte v Turíne a Vyššom inštitúte náboženských vied v Turíne, v rokoch 2010 až 2022 kanonik Kráľovského kostola svätého Vavrinca. 
V rokoch 2016 až 2022 bol aj členom správnej rady Agentúry Svätej stolice pre hodnotenie a podporu kvality na cirkevných univerzitách a fakultách (AVEPRO).
Bol niektorými komentátormi identifikovaný ako „boariniano“, čiže člen skupiny teologicky a politicky liberálnych duchovných ovplyvnených Sergiom Boarinom, ktorý pôsobil ako rektor turínskeho seminára v 80. a 90. rokoch
Biskup.
Pápež František ho 19. februára 2022 vymenoval za turínskeho arcibiskupa a diecézneho biskupa diecézy Susa. Menovanie bolo prekvapením v tom, že jeho meno nebolo uvedené v tlačových špekuláciách o kandidátoch na turínsky post. Je prvým turínskym rodákom, ktorý bol vymenovaný za tamojšieho arcibiskupa od vymenovania Agostina Richelmyho v roku 1897 a prvým absolventom turínskej teologickej fakulty. Bol inštalovaný v Turíne 7. mája, keď prijal biskupskú konsekráciu od svojho predchodcu arcibiskupa Cesareho Nosigliu spolu so spolusvätiteľmi Marcom Arnolfom, arcibiskupom z Vercelli, a Alfonsom Badinim Confalonierim, emeritným biskupom diecézy Susa. Bol inštalovaný v Susach 8. mája.
Kardinál.
Pápež František oznámil, že ho vymenuje za kardinála 8. decembra, tento dátum sa neskôr zmenil na 7. decembra. Dňa 7. decembra 2024 ho pápež František vymenoval za kardinála, pričom mu ako členovi rádu kardinálov kňazov udelil titul Gesù Divin Maestro alla Pineta Sacchetti.
Diera

Diera môže byť:
Jazyčník sibírsky

 
Jazyčník sibírsky
() je druh trvácej byliny rodu jazyčník, z čeľade astrovité ("Asteraceae").
Jeho prirodzený areál zahŕňa oblasti od európskeho Ruska cez Áziu až po Tichý oceán.
Opis.
Jazyčník sibírsky je trváca bylina s krátkym hrubým a rozkonáreným podzemkom. Byľ je priama, nerozkonárená, dutá, lámavá, pozdĺžne ryhovaná, hnedočervená, holá alebo pavučinato vlnatá, až dohora listnatá, vysoká 30 až 200 cm.
Prízemné a dolné byľové listy sú stopkaté, stopka je ryhovaná, dlhá až 80 cm (výrazne dlhšia ako čepeľ). Čepeľ je trojuholníkovito obličkovitá, na okraji zúbkatá, na líci holá, na rube roztrúsene krátko chlpatá, dlhá do 15 cm a široká do 12 cm. Stredné listy sú sediace alebo krátko stopkaté, horné listy sú redukované, šupinovité, sediace, hnedočervené.
Zložené súkvetie tvorí hustý vrcholový strapec alebo metlinu, s dĺžkou do 50 cm. Úbory v súkvetí sú krátko stopkaté, s priemerom 20 až 30 mm a vyrastajú z pazúch kopijovitých listeňov. Jazykovité kvety sú v počte 6 až 10, sú zlatožlté, lúče sú podlhovasté, na vrchole trojzubé. Rúrkovité kvety (terč) sú zlatožlté, v počte 8 až 30, dlhé do 14 mm. Blizna je dvojramenná, vyčnievajúca z koruny a oblúkovito prehnutá. Nitky tyčiniek sú holé, prirastené ku korune a peľnice sú zrastené do rúrky. Valcovitý zákrov tvoria zákrovné listene, ktoré sú široko čiarkovité alebo kopijovité, na vrchole červenohnedé.
Plodmi sú žlté až hnedé nažky, ktoré sú valcovité až podlhovasté, dlhé 4 až 5 mm, na vrchole s chocholcom. Chocholec je dlhší ako nažka a tvoria ho jednoduché špinavobiele štetinky.
Druh je premenlivý v celkovej veľkosti jedincov, tvare listovej čepele prízemných listov a dĺžke ich stopky a okraji listovej čepele.
Rozšírenie.
Jazyčník sibírsky sa súvisle vyskytuje od európskej časti Ruska cez celú Áziu až po pobrežie Tichého oceánu. V Európe zasahuje až za polárny kruh (polostrov Kola). Najzápadnejší výskyt je v strednom a južnom Francúzsku. Za zavlečený druh sa považuje v Rakúsku.
Na Slovensku má ťažisko výskytu v Slovenskom raji (Vernár, Pusté Pole, dolina Veľkej Bielej vody, Dobšinská Ľadová Jaskyňa, Stratená, Veľké a Malé Zajfy) a v oblasti Kráľovej hole. Izolovane sa vyskytuje v pohorí Branisko. Nepôvodný výskyt je v podhorí Belianskych Tatier, v NPR Belianske lúky. Najvyššie doložený výskyt bol zaznamenaný na Pustom Poli, vo výške okolo 1 000 m n.m. U nás sa považuje za zraniteľný druh a je chránený.
Ekológia.
Jazyčník sibírsky osídľuje slatinné rašeliniska, barinaté a rašelinaté lúky, brehové porasty najmä v podhorskom stupni. Obsadzuje miesta so stálou, vysokou hladinou podzemnej vody. Vyžaduje výživné, zásadité až slabo kyslé, rašelinové aj hlinité pôdy. Rozmnožuje sa generatívne, vzácnejšie i vegetatívne. Kvitne od júla do septembra.
Poddruhy.
V rámci druhu eviduje databáza semenných rastlín POWO tieto súčasné poddruhy:
Svätý rok

Svätý rok ("Jubileum", "Jubilejný rok", ale aj "Milostivé leto") je v katolíckej cirkvi zvláštnym rokom odpustenia hriechov, dlhov a všeobecného odpustenia. V knihe Levitikus sa spomína jubilejný rok, ktorý nastáva každý 50. rok, a počas ktorého by boli otroci a väzni oslobodení, dlhy by boli odpustené a Božie milosrdenstvo by bolo obzvlášť zjavné. Od roku 1450 sa Svätý rok koná pravidelne každých 25 rokov. Najbližší Svätý rok bude v roku 2025.
História.
Prvé jubileum vyhlásil pápež Bonifác VIII. v roku 1300. Pápež Klement VI. v roku 1350 rozhodol, že sa budú jubileá sláviť každých sto rokov. Pápež Pavol II. bulou z roku 1470 stanovil, že jubileum sa má konať každých 25 rokov.
Udalosti napoleonského obdobia zabránili Piovi VII. usporiadať svätý rok v roku 1800. Pápežovi Piovi IX. v roku 1850 zabránilo v zorganizovaní jubilea napätie po vzniku Rímskej republiky a dočasný exil. Neskôr však už mohol sláviť Svätý rok 1875, hoci z dôvodu prítomnosti talianskych vojsk v Ríme to bolo bez slávností otvorenia a zatvorenia Svätej brány. Riadne jubileá pokračovali v 20. storočí počnúc pápežom Levom XIII. v roku 1900. Pápež Ján Pavol II. vyhlásil Veľké jubileum 2000 pri vstupe do Tretieho milénia.
Okrem riadnych existujú jubileá aj mimoriadne, ktoré sú vyhlasované s ohľadom na nejakú významnú udalosť. Naposledy to bol Svätý rok božieho milosrdenstva, ktorý vyhlásil na rok 2016 pápež František. Za zmienku stojí aj mimoriadne jubileum z roku 1423, ktoré vyhlásil pápež Martin V. pri príležitosti návratu pápežstva do Ríma po avignonskom vyhnanstve, ale aj jubileum vyhlásené pápežom Piom XI. v roku 1933 pri príležitosti 1900. výročia vykúpenia, či jubileum vyhlásené pápežom Pavlom VI. v roku 1966 pri príležitosti ukončenia Druhého vatikánskeho koncilu a jubileum vyhlásené pápežom Jánom Pavlom II. v roku 1983 pri príležitosti 1950. výročia vykúpenia. A nedávno pápež František hovoril aj o ďalšom Jubileu vykúpenia v roku 2033.
Jubileum ponúka veriacim možnosť získať plnomocné odpustky pre seba alebo pre zosnulých; je to rok zmierenia a obrátenia, solidarity a oddanosti spravodlivosti v službe Bohu a blížnym svojim.
Otvorenie Svätého roka.
Svätý rok sa spravidla začína v noci z 24. na 25. decembra otvorením zamurovanej Svätej brány v štyroch hlavných rímskych bazilikách:
Pápež otvára bránu v Bazilike svätého Petra a v ďalších troch bazilikách potom traja kardináli vybraní mimoriadnym zhromaždením kardinálov. V rovnaký deň nasledujúceho kalendárneho roka je Svätý rok ukončený tak, že pápež touto branou vyjde von z baziliky a hodí tri plné lyžice malty na prah a do nej vloží tri kamene. Potom je Svätá brána zvnútra chrámu zamurovaná špeciálnymi tehlami, aby mohla byť opäť otvorená až nasledujúci Svätý rok.
Čremoš (prítok Zázrivky)

Čremoš je vodný tok v Malej Fatre na území okresu Dolný Kubín. Je to ľavostranný prítok Zázrivky s dĺžkou približne 3,2 km a je tokom V. rádu. Preteká územím Národného parku Malá Fatra.
Priebeh toku.
Potok pramení na východnom okraji Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Krivánska Fatra a jeho časti Osnica, na južných svahoch Mračkova (), v nadmorskej výške približne 
Od pramennej oblasti tečie takmer výhradne iba západným smerom, pričom zakrátko priberá dva významnejšie ľavostranné prítoky zo severných svahov Hrčovej Kečky (). Ďalej priberá krátky pravostranný prítok z juhovýchodného svahu Čremoša a opäť zľava prítok zo západného svahu Hrčovej Kečky. Napokon sa stáča opäť západným smerom, z ľavej strany ešte priberá dva krátke prítoky prameniace severne od kóty 1 186,2 m a pokračujúc hlbokým údolím sa v blízkosti cesty II/583, pod osadou Podskálie patriacej Zázrivej, sa v nadmorskej výške cca vlieva ľavostranne do Zázrivky.
Potok pramení na území obce Veličná, neskôr tvorí hranicu katastra Zázrivej a Párnice v okrese Dolný Kubín v Žilinskom kraji.
Čížsky potok

Čížsky potok je krátky vodný tok v Zemplíne, v západnej časti okresu Trebišov. Je to pravostranný prítok Chlmca, má dĺžku 3,3 km a je tokom VII. rádu.
Pramení vo Východoslovenskej pahorkatine, v podcelku Podslanská pahorkatina, v západnej časti lokality Číž v nadmorskej výške približne Od prameňa tečie severovýchodným smerom, priberá krátky ľavostranný prítok a mení smer toku na východ. Následne priberá pravostranný prítok z lokality Číž a postupne sa stáča na sever. Takto vteká do intravilánu obce Nižný Žipov, preteká jej stredom a za obcou sa ostro stočí na severozápad. Napokon ešte priberá vedľajšie rameno Žipovského potoka a v nadmorskej výške asi sa vlieva do Chlmca.
Al Ain FC

Al Ain Football Club je futbalový klub zo Spojených arabských emirátov, ktorý sídli v meste Al Ain. Tím pôsobí v najvyššej národnej klubovej súťaži UAE Pro League. Klub bol založený v roku 1968 a svoje domáce zápasy hráva na štadióne Hazza Bin Zayed.
História klubu.
Začiatkom 60. rokov sa skupina mladých mužov naučila pravidlá hry sledovaním britských vojakov pri futbale a vytvorila si vlastný tím. Prvé ihrisko bolo veľmi jednoduché a malé, malo tvar štvorcového piesočnatého pozemku na hlavnej ulici v blízkosti kruhového objazdu Clock v Al Ain. V auguste 1968 bol klub oficiálne založený, názov prevzal podľa mesta, v ktorom žili.
V sezóne 1975/76 sa prvýkrát objavili v UAE Pro League a v ďalšej sezóne získali svoj prvý titul. Postupne získavali tituly a poháre. Ich najúspešnejšie obdobie bolo od sezóny 1997/98 až do sezóny 2003/04 kedy vyhrali šesť titulov a v roku 2003 vyhrali aj ázijskú Ligu majstrov.
Al Ain sa postupom času stal najúspešnejším klubom v krajine. Vyhrali 14 titulov. Okrem toho vyhrali aj sedem prezidentských pohárov.
Vďaka víťazstvu v Lige majstrov v sezóne 2023/24 sa Al Ain kvalifikoval na Majstrovstvá klubov FIFA 2025.