burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Andrej Petrovič Semionov-Ťan-Šanskij

Andrej Petrovič Semionov-Ťan-Šanskij (ruskou azbukou: "Андрей Петрович Семёнов-Тян-Шанский"; * 1866 - † 1942) bol známy a významný ruský zoológ a entomológ, ktorý sa špecializoval na rad chrobákov. Bol synom ďalšieho známeho entomológa, prírodovedca, cestovateľa, politika a významného vedca Piotra Petroviča Semionov-Ťan-Šanského.
Biografia.
Narodil sa v roku 1866. V roku 1885 ukončil štúdium na 8. petrohradskom gymnáziu a po maturitách nastúpil na ďalšie štúdium na Fyzikálno-matematickú fakultu Petrohradskej univerzity (естественное отделение физико-математического факультета Санкт-Петербургского университета). Tu ukončil štúdium v roku 1885. V rokoch 1888 až 1889 navštívil Transkaspickú oblasť a západný Turkestan, kde zbieral hmyz a študoval tamojšiu entomofaunu. Na jar roku 1889 bol druhýkrát v Zakaspickej oblasti. V roku 1890 sa stal kurátorom v zoologickom múzeu Cisárskej akadémie vied (в Зоологическом музее Императорской Академии Наук). Je známy ako autor viacerých vedeckých prác o hmyze, hlavne chrobákoch, ale aj iných skupinách živočíchov. Entomologické práce publikoval v "Horae Societatis Entomologicae Rossicae", "Wiener Entomologische Zeitung" a v "Bulletin de la Societe Imperiale des Naturalister de Moscou". Spolupracoval aj na spracovaní zbierok Potanina a Przevaľského. Patril k jedným z najznámejších entomológov Ruska a potom aj Sovietskeho zväzu. Jeho životopis bol uvedený aj v Ruskom encyklopedickom slovníku z roku 1916. Od roku 1909 bol čestným členom Ruskej entomologickej spoločnosti (Русского энтомологического общества). Od roku 1914 bol jej prezident.
Čergovský Minčol

Čergovský Minčol je národná prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Prešov.
Nachádza sa v západnej časti hlavného hrebeňa Čergova v katastrálnych územiach obcí Kamenica, Kyjov a Livovská Huta v okresoch Bardejov, Sabinov a Stará Ľubovňa v Prešovskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1986 na rozlohe . Ochranné pásmo nebolo určené. Zaberá vrcholové časti najvyššieho vrchu pohoria – Minčol ().
Chránená je typická horská karpatská kvetena so zastúpením východokarpatských prvkov a lesných spoločenstiev najvyšších polôh Čergova, ktoré sú dôležité z vedeckovýskumného, náučného a kultúrno-výchovného hľadiska.
Monika Absolonová

Monika Absolonová (* 27. september 1976 Benešov) je česká muzikálová speváčka.
Ako sedemročná začala spievať v "Kühnovom detskom zbore". Začiatkom 90. rokov chodila na hodiny spevu k Lídě Nopovej a od roku 1996 k Eduardovi Klezlovi. V roku 1993 vydala svoj prvý CD album s názvom "Monika".
Prvý veľký muzikál, v ktorom účinkovala, bol "Dracula". Hrala aj v muzikáloch "Krysař" Daniela Landu a divadelných verziách muzikálu Rebelové a Noc na Karlštejně. Je obsadzovaná do titulných rolí v muzikáloch Michala Davida v Divadle Broadway – "Kleopatra", "Tři mušketýři" (role Mylady) a "Angelika". Objavuje sa tiež v činohre (Veronika v hre Lumíra Olšovského "Den na zkoušku" v Divadle Radka Brzobohatého) aj vo filme (čarodejnica v "Princezne z mlyna 2", menšia rola v "Zdivočelej zemi", "Kameňáku 2" a "Kameňáku 3").
V rokoch 2002 a 2003 bola vyhlásená za skokanku roku v ankete Zlatý slávik. Za rolu Kleopatry bola za rok 2002 nominovaná na cenu Thálie.
Jiří Adam

Jiří Adam (* 12. október 1950, Praha, Česko-Slovensko) je bývalý česko-slovenský reprezentant v modernom päťboji a šerme. Po ukončení aktívnej športovej kariéry sa stal trénerom, najprv v tréningovom stredisku mládeže, neskôr u českej ženskej a nakoniec mužskej reprezentácie. Jeho najväčším športovým úspechom je zisk striebornej olympijskej medaily zo súťaže družstiev v modernom päťboji v Montreale 1976. 
Modernému päťboju sa Adam začal venovať už na základnej škole. Jeho trénerom bol nestor česko-slovenského moderného päťboja, Karel Bártů. Adamovými najsilnejšími disciplínami boli streľba a šerm, ktorému sa venoval tiež sólovo. V rokoch 1973 až 1979 reprezentoval Česko-Slovensko na majstrovstvách sveta, zakaždým však bez výraznejšieho úspechu.
Jediný rok, v ktorom sa dokázal výraznejšie presadiť, bol olympijský rok 1976. Krátko pred začiatkom hier obsadil tretie miesto v individuálnych pretekoch na prestížnom turnaji v Budapešti na ktoré nadviazal 2. miestom v súťaži družstiev v Montreale. Začiatok súťaže, do ktorej šiel ako opora tímu, ktorému tréner vytkol za cieľ 6. miesto, sa však Adamovi vôbec nevydaril. Rovnako ako zvyšok tímu, nezvládol jazdu na koni, navyše si ešte vážne poranil stehenný sval. V šerme kordom sa však česko-slovenský tím dokázal prebojovať do priebežného vedenia, ktoré dokázal udržať aj po streľbe. V tej bol najlepším pretekárom z celého poľa práve Adam. Ten ešte dokázal zaplávať svoje osobné maximum v bazéne, horšie to však bolo v terénnom behu. Nakoniec však česko-slovenské mužstvo v zložení Adam, Bártů a Starnovský obsadilo s 15 451 bodmi druhé miesto za tímom Veľkej Británie. V individuálnych pretekoch sa Adamovi nedarilo a obsadil 29. miesto.
Na hrách v Moskve v roku 1980 bol Adam členom družstva kordistov a spoločne s Jurkou, Holubom, Doubou a Kubištou skončil na 6. mieste.
Jiří Adamec (režisér)

Jiří Adamec (* 9. marec 1948, Dvůr Králové nad Labem) je český televízny režisér.
Vyštudoval DAMU a hneď po nej FAMU. Už počas štúdií na tejto škole spolupracoval s Československou televíziou. 
Natočil niekoľko televíznych seriálov, medzi ktoré patrí Sanitka či Poisťovňa šťastia. Venuje sa aj tvorbe televíznych zábavných a spoločenských programov (predovšetkým pre TV Nova), ako napríklad Český lev alebo Český slavík.
Bol členom KSČ.
Je ženatý so športovou redaktorkou TV Nova Janou Novákovou.
Jiří Adamíra

Jiří Adamíra (* 2. apríl 1926, Dobrovice – † 14. august 1993, Praha) bol český herec, partner herečky Hany Maciuchovej.
Jiří Adamíra hral v niekoľkých filmoch, televíznych inscenáciách aj seriáloch, ale najväčšie úspechy dosiahol na divadelných javiskách. Divadlo začal hrať už v roku 1945. V 50. rokoch 20. storočia sa tiež po prvýkrát objavil pred kamerou, ale potom prijal mimopražské angažmán. Významnejšie bolo napríklad jeho pôsobenie v Štátnom divadle v Ostrave v rokoch 1952 až 1962. Potom nastúpil do Realistického divadla v Prahe, kde pôsobil od roku 1962 do roku 1990. Vytvoril tu desiatky charakteristických rolí, ktorých spoločným rysom bola schopnosť zobraziť typ moderného intelektuála, aristokrata, brániaceho sa banalite noblesou a iróniou. Objavil sa napríklad v roli Shakespeareovho "Richarda III." alebo Pelopa v hre "Námluvy Pelopovy" od Jaroslava Vrchlického.
V roku 1964 hral vo filme Zdeňka Brynycha "... a pátý jezdec je Strach", natočeného na motívy poviedky Hany Bělohradskej "Bez krásy, bez límce". Ide o dramatický príbeh židovského lekára, ktorý prežíva dobu protektorátu ako hrozný sen. Jiří Adamíra bol často obsadzovaný aj do televíznych inscenácií a seriálov – napríklad "Byl jednou jeden dům", "Panoptikum města pražského". Vďaka svojmu podmanivému kultivovanému hlasu je známy tiež z dabingu alebo z umeleckých recitácií.
Svoj umelecký život zavŕšil Jiří Adamíra niekoľkými rolami v Národnom divadle, kam nastúpil v roku 1990.
Jaroslava Adamová

Jaroslava Adamová (* 15. marec 1925, Praha – † 16. jún 2012, Praha) bola česká herečka.
Potom, čo vyštudovala konzervatórium, získala prvé angažmán v Divadle na Vinohradech, kde pôsobila v rokoch 1946-1950. Potom bola zamestnaná v niekoľkých rôznych pražských divadlách, až sa stala členom Divadla ABC a Městských divadel pražských, kde dodnes hosťuje.
Jaroslava Adamová stvárnila mnoho divadelných úloh, hrá predovšetkým vypäté ženské postavy. Ďalej sa uplatňuje aj v dabingu, kde dabovala napríklad Sofiu Lorenovú. Za svoje celoživotné pôsobenie v dabingu získala cenu Františka Filipovského a za výborné herecké výkony cenu Thálie.
Jej bratancom je český spevák Richard Adam.
Ivan Adamovič

Ivan Adamovič (* 27. november 1967, Praha) je redaktor, spisovateľ hlavne sci-fi literatúry, prekladateľ.
Životopis.
Je redaktorom časopisu Ikarie, šéfredaktorom časopisu Živel, redaktorom časopisu Quo ST FF UK Praha. Prispieval do rady časopisov v Česku aj vo svete. Pre nakladateľstvo Najáda v Prahe viedol edíciu Manta. Trojnásobný držiteľ Ceny Akadémie ako najlepší sci-fi redaktor.
Oženil sa v roku 1991 s Kateřinou, rodenou Zemanovou.
Československý fandom.
Na začiatku 80. rokov sa stal členom rady sci-fi klubov, najskôr SFK Spectra, ADA, potom viedol SFK RUR a stal sa členom Klubu Julese Vernea. Zúčastňoval sa desiatok akcií a stretnutí (conov) nielen v Česku, napr. pravidelný účastník všetkých Parconov od roku 1983, tiež vo svete (Worldcon, Eurocon). Stal sa členom World SF Association of Professionals.
Dielo.
Poviedky.
Je autorom desiatok poviedok, uverejnených v fanzinoch, časopisoch a antológiách
Študijné práce.
V rade novín a časopisov uverejňuje publicistické články z oblastí i mimo SF
Marlenka

Marlenka je medová torta, ktorá vychádza zo starej arménskej receptúry. Je zložená z medovo-orechového cesta, ktoré je prekladané karamelovým krémom. Môže byť doplnená čokoládovou polevou, kúskami karamelu a posekanými orieškami.
Podáva sa pri izbovej teplote, preto nie je potrebné ju chladiť a vďaka tomu je vhodná aj do kaviarní. Vyrába sa bez chemických konzervačných látok.
Éric Abidal

Éric Abidal (* 11. september 1979, Lyon, Francúzsko) je bývalý francúzsky futbalista, ktorý hrával na poste krajného obrancu. Narodil sa v Lyone, napriek tomu začal hrávať v Monacu, odkiaľ po dvoch sezónach odišiel do Lille. Do svojho rodného mesta prišiel až v roku 2004, keď ho angažoval Olympique Lyon. V Lyone odohral dve sezóny a jeho výkony na poste krajného obrancu ho dostali až do reprezentácie.
Po tom, čo FC Barcelona opustil Giovanni van Bronckhorst, uvoľnilo sa miesto na ľavej strane, kde hráva práve tento francúzsky internacionál. Vedenie katalánskeho klubu neváhalo a okamžite sa rozhodlo angažovať Abidala. Prestupová suma predstavovala 15 miliónov eur plus nejaké dodatky k zmluve. Eric Abidal sa teda stal hráčom Barcelony, kde dostal dres s číslom 22 a isté miesto v základnej zostave.
Po tom čo hrával aj za Monaco a grécky Olympiakos FC sa 19. decembra 2014 rozhodol ukončiť svoju aktívnu hráčsku kariéru
Úspechy.
Lyon
Barcelona
Olympiakos
France
Individuálne
Mutua Madrileña Madrid Open 2009

Mutua Madrileña Madrid Open 2009 bol spoločný tenisový turnaj mužov a žien, ktorý sa konal v dňoch od 10. do 17. mája 2009 na otvorených antukových dvorcoch v španielskom meste Madrid. Titul v dvojhre získal Švajčiar Roger Federer, ktorý vo finále porazil Španiela R. Nadala. Bol to jeho 58. titul v dvojhre na okruhu ATP. Titul vo štvorhre získali Kanaďan Daniel Nestor a Srb Nenad Zimonjić, ktorí vo finále porazili švédsko-juhoafrický pár Simon Aspelin, Wesley Moodie. Pre D. Nestora to bol 60. a pre N. Zimonjića 28. titul vo štvorhre na okruhu ATP. Titul v dvojhre žien získala Ruska Dinara Safinová, ktorá vo finále porazila Dánku Caroline Wozniacku. Bol to jej 11. titul v dvojhre na okruhu WTA. Titul vo štvorhre žien získali Zimbabwčanka Cara Blacková a Američanka Liezel Huberová, ktoré vo finále porazili česko-americký pár Květa Peschkeová, Lisa Raymondová. Pre C. Blackovú to bol 49. a pre L. Huberovú 37. titul vo štvorhre na okruhu WTA. 
Víťazi.
Dvojhra mužov.
 Roger Federer vs. Rafael Nadal 6-4 6-4
Dvojhra žien.
 Dinara Safinová vs. Caroline Wozniacka 6-2 6-4
Štvorhra mužov.
 Daniel Nestor / Nenad Zimonjić vs. Simon Aspelin / Wesley Moodie 6-4 6-4
Štvorhra žien.
 Cara Blacková / Liezel Huberová vs. Květa Peschkeová / Lisa Raymondová 4-6 6-3 10-6
Mužská dvojhra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009

Mužská dvojhra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009 sa hrala ako súčasť Mutua Madrileña Madrid Open 2009 od 10. do 17. mája 2009. Titul získal Švajčiar Roger Federer, ktorý vo finále porazil Španiela R. Nadala 6-4 6-4. Bol to jeho 58. titul v dvojhre na okruhu ATP.
Mužská štvorhra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009

Mužská štvohra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009 sa hrala ako súčasť Mutua Madrileña Madrid Open 2009 od 10. do 17. mája 2009. Titul získali Kanaďan Daniel Nestor a Srb Nenad Zimonjić, ktorí vo finále porazili švédsko-juhoafrický pár Simon Aspelin, Wesley Moodie , . Pre D. Nestora to bol 60. a pre N. Zimonjića 28. titul vo štvorhre na okruhu ATP.
Ženská dvojhra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009

Ženská dvojhra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009 sa hrala ako súčasť Mutua Madrileña Madrid Open 2009 od 9. do 17. mája 2009. Titul získala Ruska Dinara Safinová, ktorá vo finále porazila Dánku Caroline Wozniacku 6-2 6-4. Bol to jej 11. titul v dvojhre na okruhu WTA.
Ženská štvorhra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009

Ženská štvohra na Mutua Madrileña Madrid Open 2009 sa hrala ako súčasť Mutua Madrileña Madrid Open 2009 od 10. do 16. mája 2009. Titul získali Zimbabwčanka Cara Blacková a Američanka Liezel Huberová, ktoré vo finále porazili česko-americký pár Květa Peschkeová, Lisa Raymondová 4-6 6-3 10-6. Pre C. Blackovú to bol 49. a pre L. Huberovú 37. titul vo štvorhre na okruhu WTA.
Július Hudáček

Július Hudáček (* 9. augusta 1988, Spišská Nová Ves) je slovenský hokejový brankár. 
Klubový hokej.
Hudáček začínal s hokejom v Spišskej Novej Vsi, neskôr chytal za Poprad. V ročníku 2007/2008 pôsobil v HK Orange 20, kde odchytal 20 zápasov a jeho úspešnosť zákrokov bola 88,24%. V roku 2008 reprezentoval Slovensko na majstrovstvách sveta juniorov v Česku, kde mu patrilo 2. miesto v hodnotení brankárov. V šiestich zápasoch dosiahol úspešnosť zákrokov 92,1% a jeho gólový priemer bol 2,67. V úvode sezóny 2008/2009 prestúpil do HC Košice. V tejto sezóne vytvoril v Košiciach duo s Miroslavom Lipovským. V nasledujúcej sezóne sa po odchode Lipovského do Žiliny stal Hudáček brankárskou jednotkou. V základnej časti nastúpil kvôli zraneniu palca na ruke iba na 5 zápasov. V play-off odchytal všetkých 16 zápasov, a so štatistikami 93,6% a 2,0 gólu na zápas a priviedol Košice k druhému titulu v rade. 
V sezóne 2010/2011 sa stal najlepším brankárom v percentuálnej úspešnosti zákrokov, keď vo finále play-off vychytal vo východniarskom derby Poprad. V sezóne 2011/12 pôsobil v druhej najvyššej švédskej hokejovej lige Allsvenskan v tíme Södertälje SK. Nastúpil v 43 stretnutiach (20 víťazných), v ktorých mal 92,6 % úspešnosť zákrokov. Nasledujúcu sezónou 2012/2013 strávil v tíme najvyššej švédskej hokejovej ligy Frölunda Indians. V základnej časti odchytal 48 stretnutí, s 93% úspešnosťou, čo stačilo na siedme miesto v lige. V play off odchytal všetkých šesť stretnutí svojho tímu proti Luleå HF (2:4 séria), úspešnosť zákrokov mal 92%. Po skončení sezóny 2012/2013 sa Frölunda usilovala o predĺženie kontraktu, no slovenský gólman sa rozhodol vymeniť švédsku Elitserien za Kontinentálnu hokejovú ligu, kde podpísal dvojročnú zmluvu so Sibirom Novosibirsk. V KHL však napokon nastúpil iba na jeden zápas a v septembri 2013 s ním klub predčasne ukončil spoluprácu. Následne sa dohodol na zmluve do konca sezóny s českým tímom HC ČSOB Pojišťovna Pardubice. Po skončení sezóny podpísal ročnú zmluvu s účastníkom najvyššej švédskej súťaže Örebro HK. V sezóne 2014/2015 sa stal najužitočnejším hráčom i najlepším brankárom SHL. V 45 dueloch mal percentuálnu úspešnosť zákrokov 92,99 a priemer 1,91 inkasovaného gólu na zápas, dosiahol aj najviac víťazstiev spomedzi všetkých brankárov. V marci 2015 s Örebrom predĺžil zmluvu o ďalšie dva roky. V sezóne 2015/2016 nastúpil na 42 zápasov základnej časti, z toho 23 víťazných, s percentuálnou úspešnosťou zákrokov 90.92 a priemerom 2.55 inkasovaného gólu na zápas. V play-off odchytal ďalšie dva zápasy, úspešnosť zákrokov mal 78.79%. V nasledujúcej sezóne 2016/2017, ktorá bola jeho poslednou sezónou vo švédskom Örebre, nastúpil na 41 zápasov s úspešnosťou 91.41% a priemerom 2.74 inkasovaného gólu na zápas. Pred sezónou 2017/2018 sa upísal účastníkovi KHL Severstaľu Čerepovec.
Reprezentácia.
Slovensko reprezentoval na MS 2012, 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017.
Maurice „Rocket“ Richard Trophy

Maurice 'Rocket' Richard Trophy alebo Maurice Richard Trophy sa dáva hráčovi NHL s najvyšším počtom gólov v základnej časti od sezóny 1998/1999. Nesie meno bývalého hráča Montrealu Canadiens Maurica Richardsna. Zatiaľ ju získali najviackrát Jarome Iginla z Calgary Flames, Alexandr Ovečkin z Washingtonu Capitals a Pavel Bure z Floridy Panthers po dvakrát. V ročníku 2003/04 ju získalo doposiaľ najviac hráčov, až traja. Boli to Ilia Kovaľčuk, Jarome Iginla a Rick Nash. Rick Nash je aj najmladší výherca tejto ceny, získal ju vo veku 19 rokov.
Ventil RG

Ventil RG bola pôvodne punkrocková hudobná skupina pod názvom Skrat, ktorá vznikla v roku 1979 v Rovinke pri Bratislave. Skratka "RG" znamená „"rovinskí gentlemani"“ (Robo Grigorov však v jednom rozhovore uviedol, že je to Ventil ručného granátu). V kapele sa vystriedalo štrnásť hudobníkov, hral v nej aj Robo Grigorov a z niektorých ďalších jej členov vznikla v roku 1987 skupina Vidiek s lídrom Jánom Kuricom. Autorom textov skupiny Ventil RG bol Daniel Mikletič. Medzi ich najznámejšie hity patrili skladby „Fajčenie škodí zdraviu“ a „Radšej budem dnes aktívny, ako zajtra rádioaktívny“. Napriek veľkému ohlasu a vypredaným koncertom sa im ale za bývalého socialistického režimu nepodarilo nahrať album a časom sa aj dostali do nemilosti „ochrancov komunistickej morálky“ čo prispelo k ich rozpadu. Po ich rozpade v roku 1985 vychádza v roku 1991 spomienkový album "Ventil RG". Vzniká aj jediný oficiálny videoklip „Nervózna família“ (natočený v Slovenskej televízii).
V roku 2007 sa Ventil RG vrátili na pódium. Vystúpili ako predkapela koncertu anglickej skupiny Neville Staple formerly of The Specials (z tohto koncertu bol vydaný v polovici novembra koncertný album a DVD s názvom "Randal 2007") a na festivale Bažant Pohoda 2007. V roku 2008 vystúpili na festivale Žákovic Open. V roku 2010 vystúpili na akcii Jarný Žákovic Open 2010 v bratislavskom MMC klube. V roku 2014 vystúpili na festivale Bažant Pohoda a v bratislavskej Refinery Gallery na festivale komornej hudby Konvergencie 2014. V roku 2019 Dušan Giertl založil skupinu pod názvom Ventil (Ventil SK), hrajúcu pôvodný repertoár skupiny Ventil RG, ktorá poprvýkrát vystúpila na Udeľovaní výročných cien Zväzu autorov a interpretov v MMC klube. V roku 2022 vyšiel ich album "Nie sú ľudia".
Biely Drin

Biely Drin (, ) je rieka v Kosove v Srbsku a v severnom Albánsku (Kukës). Po 175 km toku sa v Kukëse steká s Čiernym Drinom a ďalej tečie ako Drin. Veľkosť povodia je .
Priebeh toku.
Srbsko.
Horný tok rieky preteká Metohijou (), časťou Kosova, v oblúku dlhom . Pramení na južných svahoch hôr Žljeb, severne od mesta Peć (). Prúd je zo začiatku pod zemou, ale potom tryská zo silného prameňa a padá dole z vodopádu blízko dediny Radovac. Najprv tečie na východ ku kúpeliam Pećka banja () a dedinám Banjica, Trbuhovac a Zlokućane, kde sa do nej vlieva zľava tečúca Istočka a obracia sa na juh. Zvyšok rieky v Kosove preteká skrz úrodnú a husto osídlenú centrálnu časť "Metohije", na rieke však nie je žiadna väčšia obec, len menšie dediny. Väčšie mestá sú ďaleko od rieky (Peć, Đakovica (), Prizren), zatiaľ čo menšie mestá (Klina) a väčšie dediny (Velika Kruša, Đonaj) sú bližšie.
Do Bieleho Drinu pritekajú sprava rieky Pećka Bistrica, Dečanska Bistrica, Prue potok a Erenik a zľava rieky Istočka, Klina, Miruša, Rimnik, Topluga a Prizrenska Bistrica.
Povodie v Kosove zaberá . Voda z rieky je využívaná vo vodárniach, pri zavlažovaní a pre výrobu elektriky (zvlášť u pravých prítokov). Na hraničnom priechode Vrbnica-Shalqin vteká do regiónu Trektan vo východnom Albánsku.
Albánsko.
Albánska časť rieky je dlhá s povodím . Na rieke niesu žiadne osady. Zľava do nej priteká rieka Lumë (tiež z Metohije). Nakoniec vtečie do mesta Kukës, kde sa spojí s Čiernym Drinom a spolu utvoria Drin, ktorý sa vlieva do Jadranského mora.
Vodný režim.
Priemerný prietok je 56 m³/s.
Drin

Drin alebo Drini je najväčšia rieka v Albánsku (kraje Shkodër, Kukës, Lezhë). Je 148 km dlhá (vrátane "Čierneho Drinu" 281 km). Povodie má rozlohu 12 600 km².
Priebeh toku.
Vzniká spojením svojch dvoch zdrojníc Bieleho a Čierneho Drinu v meste Kukës. "Čierny Drin" odteká z Ohridského jazera v Severnom Macedónsku. "Biely Drin" pramení v Kosove. Tečie prevažne v horách. Na strednom toku preteká skrz južné výbežky Severoalbánskych Alp v tiesňave dlhej 50 km a hlbokej 1 000 m. Na dolnom toku, v prímorskej nížine pri mesta Shkodër, sa rozdeľuje na dve ramená. Južné rameno sa vlieva do Drinského zálivu Jadranského mora pri meste Lezhë. Severné hlavné rameno ústi zľava do rieky Bojana, ktorá odteká zo Skadarského jazera. Niektoré pramene naopak uvádzajú že "Bojana" ústi do tohto severného ramena "Drinu".
Vodný stav.
Vysoký vodný stav je v zime a nízky v lete. Priemerný prietok činí približne 290 m³/s. V čase veľkých povodní sa zvyšuje hladina Skadarského jazera, ktoré zaplavuje brehy pri meste Shkodër.
Využitie.
Na dolnom toku a priehradách (Fierzës, Vaut të Dejës) je rozvinutá lodná doprava, inak je rieka nesplavná.
Mat (rieka)

Mat alebo Mati je rieka v severnom Albánsku na území krajov Dibrë a Lezhë. Je 115 km dlhá. Povodie má rozlohu 2 441 km².
Priebeh toku.
Pramení v pohorí Čermenika v okrese Mat v kraji Dibrë. Na hornom toku preteká dnom úzkej tiesňavy, potom dolinou s početnými rozšírenými a na dolnom toku močiarnatou prímorskou nížinou. Ústi do Drinského zálivu Jadranského mora medzi mestami Lezhë a Laç.
Priemerný ročný prietok v ústí je 103 m³/s
Využitie.
Po rieke sa splavuje drevo. Pri dedine Ulza sa nachádza hydroelektráreň a priehrada (Liqeni i Ulzës). Nižšie po toku sa nachádza ešte menšia priehrada (Liqeni i Shkopetit).
Ján Kuric

Ján Kuric (* 7. január 1963, Bratislava) je slovenský spevák, textár, skladateľ, známy ako frontman skupiny Vidiek. 
Ján Kuric je členom skupín Ventil RG a Vidiek, má za sebou aj jeden sólový projekt, album "Cigánsky plač", ktorý nahral spolu s rómskou speváčkou Věrou Bílou.
Osobný život.
Manželkou Jána Kurica je podnikateľka v oblasti reklamy, akad. mal. Simona Bubánová – Tauchmannová. Majú dcéru Lujzu.
Seman

Seman alebo Semani je rieka v Albánsku (kraje Berat, Fier). Je 85 km dlhá (od prameňa Devoll 266 km). Povodie má rozlohu 6 000 km².
Opis.
Vzniká sútokom riek Osumi a Devoll, ktoré pramenia na západných svahoch chrbátu Gramos. Tečie cez Albánsku nížinu, v širokej, členitej a miestami močiarnatej doline. Ústi do Jadranského mora s priemerným prietokom 95,7 m³/s. 
Vysoký vodný stav je v zime a na jar. Rieka sa využíva na zavlažovanie.
Vjosë

Vjosë alebo Vjosa ( [Aoos], alebo "Βοβούσα-Vuvusa") je rieka v Albánsku (kraje Vlorë, Fier, Gjirokastër) a Grécku (kraj Epirus). Je 249 km dlhá. Povodie má rozlohu 6 600 km².
Opis.
Pramení na svahu hory Katáras v pohorí Pindos v Grécku. Prechádza cez grécke mesto Konitsa. Tečie v hlbokej tiesňave a na dolnom toku cez pobrežnú rovinu. Ústi do Jadranského mora severne od mesta Vlorë.
Vysoký vodný stav je od októbra do mája a nízky v lete. Priemerný prietok činí približne 160 m³/s. Rieka sa využíva na zavlažovanie.
Čierny Drin

Čierny Drin (, ) je rieka v Severnom Macedónsku a Albánsku.
Priebeh toku.
Odteká z Ohridského jazera v meste Struga v Severnom Macedónsku. Po zhruba 50 km prekračuje západne od Debaru hranicu s Albánskom. V Kukëse sa steká s Bielym Drinom a spolu tvoria rieku Drin, ktorá ústi do Jadranského mora. Odvodňuje väčšinu východného hraničného regiónu Albánska vrátane troch jazier, ktoré Albánsko zdieľa so susednými štátmi (Ohridské, Prespanské, Malé Prespanské).
Amblève

Amblève () je ardenská rieka v belgickej provincii Lutyšsko a pravostranný prítok rieky Ourthe.
Číselné údaje.
Amblève je dlhá a jej povodie má rozlohu . Priemerný sklon je 5,4 ‰ a priemerný ročný prietok za rok 1975 činí /s.
Priebeh toku.
Pramení pri Büllingene v oblasti Hautes Fagnes v nadmorskej výške približne . Preteká mestom Stavelot a v obci Comblain-au-Pont sa vlieva do rieky Ourthe. Medzi jej prítoky patrí Warche, Eau Rouge, Salm, Roannay, Lienne, Ninglinspo a Rubicon.
V dedine Coo medzi Trois-Ponts a Stoumontom vznikol odrezaním meandru vodopád "Cascade de Coo", ktorý je s výškou najväčší v Belgicku. Odrezaný meander sa využíva ako dolná nádrž pre prečerpávaciu vodnú elektráreň.
Famagusta

Famagusta ( alebo , (romanizované "Ammochostos"), ) je mesto na východe ostrova Cyprus. Mesto na juhovýchodnom pobreží má najhlbší prístav na ostrove a počas stredoveku bolo za vlády námorných republík Janova a Benátok prosperujúcim obchodným centrom a najvýznamnejším mestom na ostrove. De iure je jedných zo šiestich regionálnych centier Cyperskej republiky, de facto je od tureckej okupácie v auguste 1974 jedným z piatich centier medzinárodne neuznávanej Severocyperskej tureckej republike). V 60. rokoch bolo mesto významným turistickým strediskom s viacerými plážovými rezortami. Po okupácii museli grécki Cyperčania mesto a najmä nimi husto obývané prímorské predmestie Varosha s takmer 40 tisíc obyvateľmi opustiť. Návrat im armádou nebol umožnený a turistické centrum Varosha tak dodnes ostáva opusteným mestom duchov. V auguste 2020 ohlásila vláda tzv. Severocyperskej tureckej republiky plány na revitalizáciu Varoshe. V súčasnosti má približný 40 tisíc obyvateľov a leží v Ammóchostoskom zálive.
Kaplnka Nepoškvrnenej Panny Márie

Kaplnka Nepoškvrnenej Panny Márie sa nachádza v extraviláne Kostolného Seku v blízkosti rekreačného areálu Tona, pri meste Šurany. 
Postavená bola v 20-tych rokoch minulého storočia no dodnes patrí skôr k menej známym pamiatkam mesta (najmä kvôli svojej polohe). Je v správe občanov.
Girne

Girne (-po turecky) alebo Keryneia (-po grécky) je mesto na Cypre (de-iure v Cyperskej republike, de-facto v Severocyperskej republike). Má 28 500 obyvateľov.
Vnútorné mesto (Bratislava)

Vnútorné mesto je časť Bratislavy vo vnútri bývalých mestských hradieb, t. j. pôvodné vlastné mesto Bratislava.
Názov.
Označenie "vnútorné mesto" sa používalo aj ako oficiálne administratívne označenie, a to (prinajmenšom) v 18. storočí a až do roku 1848. V roku 1848 bolo totiž k Bratislave administratívne pripojené Podhradie a pri tejto príležitosti bolo okrem iného jedno predmestie premenované na Nové Mesto a Vnútorné mesto (nem. "Innere Stadt") premenované na Staré mesto (nem. "Altstadt"; 1921 - 1930 nazývané "I. okres Staré mesto", 1930 - 1949 "I. okres"). Dnes pojem Staré mesto zahŕňa výrazne širšie územie než len vnútorné mesto.
Poloha.
Vnútorné mesto nezahŕňa dunajské nábrežie (patrilo k predmestiam), Podhradie (kam patrí Vydrica a Zuckermandel) ani Bratislavský hrad, ktorý bol oddelený od mesta vodnou priekopou, ktorá sa nachádzala zhruba v miestach dnešnej Staromestskej.
V súčasnosti ho ohraničuje na západe Staromestská, na severe Kapucínska, Hurbanovo námestie a Námestie SNP, na východe Kamenné námestie a na juhu Hviezdoslavovo námestie a Gorkého ulica.
Charakteristika.
Je to historická časť Bratislavy medzi historickými mestskými hradbami s obrannými vežami, cvingrami a baštami a medzi štyrmi bývalými mestskými bránami, ktorými boli Michalská brána, Laurinská brána, Rybárska brána a Vydrická brána. Dnes tvorí časť mestskej časti Staré Mesto a je to turisticky najnavštevovanejšia časť mesta, obsahujúca početné kultúrne a historické pamiatky. Jeho rozloha je iba okolo 0,2 km². Dodnes sa zachoval pôvodný pôdorys, ulice a námestia v takmer pôvodnej podobe. Sídlili tu významné inštitúcie, bývala uhorská šľachta, boli tu korunovaní králi a istý čas tu zasadal Uhorský snem.
Ulice.
Nasleduje prehľad ulíc a námestí a ich historických názvov platných v roku 1900 (názvy sa predtým aj potom mnohokrát menili). Prvé úradné pomenovanie ulíc v Bratislave sa vyskytlo v roku 1879 (od roku 1890 povinne dvojjazyčné nemecké a maďarské), ale ulice boli pomenované už dávnejšie. Maďarské názvy ulíc sa pred rokom 1879 vyskytovali veľmi zriedkavo (spravidla len pre zopár najvýznamnejších ulíc), inak boli všetky názvy nemecké resp. dávnejšie aj latinské.
Hurbanovo námestie (Bratislava)

Hurbanovo námestie je námestie v Bratislave v mestskej časti Staré Mesto.. Nachádza sa na hranici historického centra mesta a na križovatke ulíc Kapucínska, Suché mýto, Obchodná a Námestie SNP.
Významnou pamiatkou je Kostol svätých Jána z Mathy a Felixa z Valois.
Dunajské nábrežie

Dunajské nábrežie môže byť:
Divadlo Arteatro

Arteatro bolo divadlo, sídliace v historickom centre Bratislavy v priestoroch klubu Čierny havran neďaleko Františkánskeho námestia. Divadlo založili režisér Tomáš Roháč a dramaturgička Saša Sarvašová v roku 2008. Po odchode Sarvašovej na post dramaturgičky Divadla Aréna v roku 2015 viedol divadlo režisér Roháč s hercom Emilom Leegerom, až do zániku divadla v roku 2020 v dôsledku pandémie COVID-19.
Charakteristika.
Divadlo vykonávalo tvorivú, prezentačnú činnosť v oblasti divadelného umenia. Priestor dávalo mladým, začínajúcim hercom, režisérom, dramaturgom, výtvarníkom, hudobníkom ako aj stáliciam slovenskej umeleckej scény, hrávali sa tu aj školské predstavenia.
Repertoár.
K nahranejším predstaveniam divadla patrili:
Chiers

Chiers (, , ) je rieka v západnej Európe, ktorá preteká Luxemburskom, Belgickom a Francúzskom. Má dĺžku , z toho 12 v Luxembursku, 2 v Belgicku a 130 vo Francúzsku. Jej povodie má plochu .
Priebeh toku.
Chiers tečie približne v smere od východu k západu. Pramení v luxemburskom mestečku Oberkorn, ktoré je súčasťou obce Differdange. Pokračuje cez juhovýchodný cíp Belgicka do Francúzska, kde preteká departementmi Meurthe-et-Moselle, Meuse a Ardennes. Na krátkom úseku pri dedine Torgny (obec Rouvroy, Belgicko) tvorí hranicu medzi Francúzskom a Belgickom. Medzi mestá a obce na Chiers na francúzskom území patria Longlaville, Longwy, Longuyon, Montmédy a Carignan. Rieka sa vlieva do Másy v obci Remilly-Aillicourt. Je pravostranným prítokom Másy.
Prítoky.
Hlavné prítoky sú Crusnes, Ton a Othain.
Mikuláš Oláh

Mikuláš Oláh (* 10. január 1493, Sibiu, Sedmohradsko – † 15. január 1568, Trnava) bol uhorský rímskokatolícky biskup, arcibiskup ostrihomský, významný predstaviteľ protireformácie (rekatolizácie) v Uhorsku a humanistický vzdelanec.
Od roku 1553 ostrihomský arcibiskup so sídlom v Trnave. Zakladateľ školy pre kňazov v Trnave. Od roku 1562 miestodržiteľ Uhorska.
Život.
Oláh od roku 1505 študoval latinčinu, teológiu, rétoriku, hudbu a astronómiu na univerzite vo Veľkom Varadíne (dnes Oradea). Bol obľúbencom na dvore uhorského kráľa Ľudovíta II., vďaka čomu dosiahol množstvo vysokých pozícií v štátnych aj cirkevných úradoch. 
Po bitke pri Moháči, v ktorej Ľudovít zahynul, osobne sprevádzal kráľovnú Máriu do emigrácie. V Bruseli sa zoznámil s Erazmom Rotterdamským, s ktorým udržiaval intenzívny korešpondenčný kontakt (dodnes sa zachovalo 29 listov). 
Po návrate do Uhorska sa stal v roku 1542 kráľovským radcom, v 1543 kráľovským kancelárom a v roku 1562 miestodržiteľom Uhorska. Od roku 1553 bol tiež ostrihomským arcibiskupom. Podporoval rozvoj katolíckeho aj svetského školstva. V roku 1566 založil kňazský seminár v Trnave. 
Oláh bol významným predstaviteľom uhorskej protireformácie (rekatolizácie). V roku 1555 uhorský snem z jeho iniciatívy nariadil všetkým anabaptistom (habánom), aby opustili do tridsiatich dní krajinu. V roku 1561 povolal do Trnavy prvých jezuitov, ktorí pôsobili na tamojšej spojenej kapitulskej a mestskej škole. V roku 1559 nariadil v zmysle ustanovení Tridentského koncilu urobiť vizitáciu v jednotlivých farnostiach, ktorá mala zistiť najmä pravovernosť kňazov (ide o významný historický prameň pre poznanie náboženských pomerov na uhorskom území začiatkom 60. rokov 16. storočia). Výsledky vizitácie na slovenskom území ukázali, že väčšina kňazov prešla na protestantizmus. Na Tridentskom koncile sa snažil získať povolenie prijímania pod dvojakým spôsobom pre uhorských katolíkov, čo malo oslabiť atraktivitu reformačných kresťanských učení. Neúspešný bol aj jeho pokus získať od pápežskej kúrie povolenie ženby pre uhorských katolíckych kňazov. 
Pochovaný je v dóme sv. Mikuláša v Trnave, kde sa nachádza jeho renesančný epitaf.
Dielo.
Vedecká tvorba Mikuláša Oláha sa ohraničuje do piatich prác napísaných po latinsky. Dôkladný opis uhorského štátu "Hungaria" dokončený v roku 1536 napísal na prosbu kráľovnej Márie. Dielo sa tešilo obľube vo vedeckých kruhoch vtedajšej Európy. Historicko-geograficko-etnografická monografia pozostáva z 19 dielov, z ktorých 8 venoval územiu Sedmohradska, ktoré dnes tvorí časť Rumunska. Mikuláš Oláh bol prvým autorom tvrdiacim, že Valasi (obyvateľstvo Valašska) pochádzajú od starovekých Rimanov. Jeho teória ale nenašla nasledovníkov medzi valašskými či moldavskými historikmi. Až okolo roku 1642 kronikár Grigore Ureche (pravdepodobne nepoznajúc diela Oláha) vytvoril podobnú teóriu, ktorú neskôr rozvinuli Miron Costin a Dymitr Kantemir.
Dender

Dender () je belgická rieka a jeden z prítokov Šeldy. Tečie v smere z juhu na sever a je dlhá . Plocha povodia činí , z toho vo Flámskom regióne.
Priebeh toku.
Rieka začína v meste Ath v nadmorskej výške , kde sa stekajú jej dva zdrojnice "Východný Dender" a "Západný" alebo "Malý Dender". "Východný Dender" je dlhý a pramení blízko Jurbise v provincii Hennegavsko v nadmorskej výške . "Západný Dender" má dĺžku a pramení blízko Lueze-en-Hainaut.
Dender preteká provinciami Hennegavsko a Východné Flámsko a obcami Geraardsbergen, Ninove, Denderleeuw a Aalst a končí v meste Dendermonde, kde sa v nadmorskej výške vlieva do Šeldy.
Najvýznamnejším prítokom je rieka Mark, ktorá sa do Denderu vlieva pri Geraardsbergene. Rozloha jej povodia činí . Medzi ďalšie prítoky patrí "Molenbeek" a "Bellebeek".
Vodný stav.
Množstvo vody v rieke je veľmi premenlivé, lebo závisí hlavne na množstve zrážok. Napr. v roku 1996 sa prietok rieky pohyboval medzi 7,26 m³/s a /s. Rieka je splavná pre malé lode.
Matroska

Matroška () je moderný multimediálny kontajner (podobný AVI), ktorý umožňuje implementovať väčšinu moderných video a audio formátov. Dokáže tiež implementovať niekoľko rôznych audio stôp vrátane priestorového zvuku. Matroška je vyvíjaná od roku 2002, zdrojový kód knižníc vývojového tímu Matrošky je vydaný pod licenciou GNU LGPL. Matrošku už podporuje mnoho softvérových prehrávačov a výrobcov elektroniky, ktorí reagujú na vzrastajúci dopyt po zariadeniach, ktoré by dokázali tento kontajner podporovať.
Prípona formátu sa označuje .mkv.
Kerogén

Kerogén je prirodzene sa vyskytujúci nerozpustný podiel zložitej organickej hmoty v sedimentoch. Je tvorený polymerizovanými látkami s vysokou molekulovou hmotnosťou, napr. v porovnaní s bitúmenmi. Je nerozpustný v nepolárnych organických rozpúšťadlách a neoxidujúcich kyselinách (HCl, HF). Vzniká z bitúmenov a humínových látok počas formovania kaustobiolitov.
Termín zaviedol škótsky chemik Alexander Crum Brown roku 1906. Niekedy sa týmto termínom nesprávne označuje všetka fosílna organická hmota prítomná v sedimente.
Rozpoznávaných je viacero typov kerogénu:
Kao (ostrov)

Kao je menší ostrov v kráľovstve Tonga, nachádzajúci sa len severne od ostrova Tofua. Napriek jeho malej rozlohe je to však najvyšší bod kráľovstva, jeho výška je nad hladinou mora. Ostrov nie je trvalo obývaný.
Prakticky celý ostrov je vulkanického pôvodu, predstavuje vrchol v súčasnosti neaktívneho stratovulkánu. Jeho stavba je tvorená prevažne bazaltami a andezitmi a jeho svahy sú až na úpätia pokryté hustou tropickou vegetáciou. Vek poslednej erupcie vulkánu nie je známy.
Bel Ami (porno)

Bel Ami je ochranná známka fyzickej osoby slovenskej národnosti menom Lanning Jánošov podnikajúcej pod menom George Duroy. Ako výrobca produktov tejto známky, ktorými sú predovšetkým homosexuálne pornofilmy s prevažne mladými hercami, je na webovej stránke Belamionline uvedená firma Multimedia Services a.s. so sídlom na Gorkého ulici v Bratislave (stav 2008), čo je firma založená v roku 2003.
Ochranná známka Bel Ami je zaregistrovaná od roku 1996 na meno George Duroy/Lanning Jánošov a sídlo Monterey v Kalifornii v USA na činnosti vo fotografickom a filmovom priemysle. Distribučná firma pre ochrannú známku Bel Ami (prinajmenšom v USA) sa nazýva Bel Ami Video a má sídlo v Monterey v Kalifornii v USA.
Pseudonym „George Duroy“ je meno literárnej postavy z románu Bel Ami od Guy de Maupassanta. „Bel Ami“ v doslovnom preklade z francúzštiny znamená „krásny priateľ“, v slovenčine dielo vyšlo pod názvom „Miláčik“.
História a činnosť.
Aj keď sú filmy určené prevažne pre zahraničné trhy (populárne sú najmä v USA), herci pochádzajú predovšetkým z oblasti strednej Európy (bývalý východný blok, hlavne Česko a Slovensko). Výraznými protagonistami štúdia sú napr. Lukas Ridgeston, Johan Paulik, Josh Elliot, Dano Šulik, Tim Hamilton, Brandon Manilow. So štúdiom spolupracovali aj Jakub Bandoch či Filip Trojovský.
Okrem hardcore a softcore videa firma vydala aj celý rad kalendárov a fotopublikácií ako napr. "Boys of Bel Ami" fotografa Howarda Roffmana (2006). V lete 2009 nadviazala spoluprácu s americkým konkurenčným štúdiom Corbin Fisher.
Jiří Štědroň

Jiří Štědroň (* 23. máj 1942, Vyškov) je český herec, spevák a podnikateľ. Je synovcom klaviristu a muzikológa Bohumíra Štědroňa a bratranec hudobného skladateľa Miloše Štědroňa.
Kopernikovský obrat

Kopernikovský obrat (iné názvy: kopernikánsky obrat, Kopernikov [alebo Koperníkov] obrat, kopernikovský [zriedkavo: kopernikánsky] prevrat, Kopernikov [alebo Koperníkov] prevrat, kopernikovská [zriedkavo: kopernikánska] revolúcia, Kopernikova [alebo Koperníkova] revolúcia) môže znamenať:
Gete

Gete () je rieka v Belgicku, ľavý prítok Demeru. Tečie smerom od juhu k severu.
Priebeh toku.
Gete vzniká blízko mesta Zoutleeuw sútokom zdrojníc "Grote Gete" („Veľká Gete“) a "Kleine Gete" („Malá Gete“). Tečie v dĺžke asi 12 kilometrov k mestu Halen kde sa vlieva do Demeru. Tvorí historickú hranicu medzi Lutyšským biskupstvom a Brabantským kniežatstvom.
Zdrojnica "Veľká Gete" pramení v dedine Perwez. Jej dĺžka je . Preteká obcami Jodoigne, Hoegaarden a Tienen.
Prameň rieky "Malá Gete" je v dedine Ramillies. Na rieke ležia obce Orp-Jauche, Hélécine a Zoutleeuw.
Leie

Leie () je rieka vo Francúzsku (Nord-Pas-de-Calais) a v Belgicku (Hennegavsko, Západné Flámsko, Východné Flámsko). Je to ľavý prítok Šeldy. Je dlhá. Povodie má rozlohu .
Opis.
Pramení na severných svahoch vysočiny Artois a preteká rovinami Flámska. Ústi zľava do Šeldy.
Priemerný prietok vody na dolnom toku činí 28 m³/s. V čase veľkých povodní dosahuje maxima 200 až /s. Zvýšenú vodnatosť má rieka v zime.
Pod mestom Aire-sur-la-Lys je rieka regulovaná pre vodnú dopravu. Je spojená kanálmi s priemyslovými oblasťami Belgicka a severného Francúzska. Ležia na nej mestá Aire-sur-la-Lys, Armentières (Francúzsko), Wervik, Kortrijk, Gent (Belgicko).
Vidiek (skupina)

Vidiek je slovenská poprocková skupina, ktorú v roku 1986 založili v Rovinke členovia rozpadnutej skupiny Ventil RG Ján Kuric a Ondrej Tomčala, ktorí zo začiatku tvorili duo. Neskôr sa k nim pripojili Kamil Grebeň, Richard Jajcay, Peter Dobrota a Peter Sojka. Skupina sa pôvodne mala volať "Jano a jeho družina", alternatívny názov Vidiek bol odvodený od skladby „Vidiečan“, prvej autorskej skladby v ich repertoári. 
Tvorba aj vystúpenia skupiny Vidiek sú charakteristické parodovaním hudobného prejavu amatérskych insitných kapiel, čo však kontrastuje s vysokými skladateľskými kvalitami a virtuozitou jej členov.
V roku 1988 skupina debutovala albumom "Nechajte si ju", na ktorom sa nachádzal niekdajší hit Ventilu RG „Fajčenie škodí zdraviu“, ale aj prvé hity samotného Vidieku ako „Vidiečan“, „Tisíc divov, možno aj viac“, „Film“ či „Nechajte si ju!“. Medzi ďalšie úspešné skladby skupiny patria „Rudy &amp; Hilda“, „Anglická (The Evensong)“, „Keď je 7 ráno, zapnem rádio“, „Nie je to ľahké“, „Anjel“, „Môžeš závidieť“, „O maňo (Mamy Blue)“ a iné.
Skupina Vidiek sa objavila vo filme režiséra Miroslava Šindelku "Vášnivý bozk" (1994), kde v jednej scéne hrala hotelovú kapelu. V scéne zaznela štúdiová verzia skladby „Anglická (The Evensong)“ z albumu "Vidiek".
Zostava.
Súčasní členovia:
Bývalí členovia:
Diskografia.
LP.
Štúdiové:
Koncertné:
Výberové:
Polybrómované difenylétery

Bromované difenylethery (PBDE) sú skupinou 209 brómovaných organických látok, ktoré sú nerozpustné vo vode, ale dobre rozpustné v organických rozpúšťadlách. 
Rizika pre zdravie.
PBDE môžu vyvolať podráždenie kože a očí. Kumulujú sa najmä v tukovom tkanive a môžu spôsobiť poškodenie pečene, štítnej žľazy, zvyšujú pravdepodobnosť vzniku rakoviny pečene a narušujú vývoj plodu v tele matky.
Regulácia.
V máji 2009 bolo v Ženeve na 4. konferencii zmluvných strán Štokholmského dohovoru o perzistentných organických látkach rozhodnuté zaradiť penta- a oktabrómované difenylétery na zoznam látok regulovaných dohovorom.
Kaviár

Kaviár sú rybie ikry určitej ryby, najčastejšie jesetera (čierny kaviár) alebo lososa (červený kaviár). Celosvetovo sa kaviár považuje za delikatesu a používa sa ako ozdoba alebo ako nátierka.
Najväčším zdrojom pravého čierneho kaviáru je Kaspické more (viac ako 90 percent celosvetovej produkcie), ďalej Čierne more, dolný tok Dunaja a povodie rieky Amur.
Hlavnými exportérmi pravého kaviáru sú Rusko, Azerbajdžan, Kazachstan, Turkménsko a Irán.
Pravý kaviár.
Ako pravý, čierny kaviár sa označuje ten, ktorý je z jeseterovitých rýb. Ich ikry sú drobné a majú sivočiernu až čiernu farbu. Najdrahší, najchutnejší a najväčší pravý kaviár pochádza z vyzy veľkej. Môže za to veľký úbytok jeseterovitých rýb v dôsledku veľkého výlovu v poslednej dobe. Pravý kaviár je v dnešnej dobe stále vzácnejší. Za kvalitný kaviár sa považuje ten s veľkými zrnami, pevný, pružný, svetlý a bez zápachu.
Pôvodná farba pravého kaviáru je biela, postupne sivne až černie. Čím je tmavší, slanší a kašovitejší, tým je starší a menej kvalitný.
Nepravý kaviár.
Ako nepravý kaviár sú označované všetky druhy, ktoré nie sú vyrobené z ikier jeseterovitých rýb. Jedná sa o ikry zubáča, lososa, kapra, lipňa, tuniaka a ďalších morských a sladkovodných rýb. Z málo vyvinutých ikier a tých, ktoré počas solenia a úpravy popraskali, sa vyrába menej kvalitný lisovaný kaviár. Najlepší červený kaviár je svetlo oranžovej farby, kypro zrnitý a skoro alebo celkom neslaný. Jasno červeného kaviáru si cenia labužníci menej.
Igor Adamec

Igor Adamec (* 1. apríla 1964, Ružomberok) je slovenský divadelný a televízny herec a politik. 
Život.
Vyštudoval bábkoherectvo na DAMU v Prahe. Na televíznych obrazovkách začínal v detskej televíznej relácii Markízy Kakao. Hral rolu účtovníka mafiánov "Milanka" v televíznom v sitkome Mafstory. Účinkoval v divadle GuNAGu, v predstavení English Is Easy. Od roku 2011 do roku 2019 bol riaditeľom Televízie Ružinov (TVR) v Bratislave.
Pôsobenie v politike.
Po voľbách v marci 2016 Adamca nominovala na post štátneho tajomníka ministerstva kultúry strana Sieť. Po odchode strany z vládnej koalície v novembri 2016 z postu odišiel a vrátil sa do Ružinovskej televízie. V minulosti bol členom SDKÚ-DS. Roky pôsobil v miestnej politike. Roku 2018 neúspešne kandidoval v komunálnych voľbách za politickú stranu Slovenská konzervatívna strana na post starostu bratislavskej mestskej časti Ružinov. V októbri 2021 vstúpil do strany HLAS – sociálna demokracia.
Dukla

Dukla môže byť:
Hôrky

Hôrky môžu byť:
Výhonok

Výhonok () je nadzemná časť cievnatej rastliny. Výhonok sa ďalej delí na stonku a listy. Jeho opakom, tzn. podzemnou časťou rastliny, je koreň.
Ako výhonok sa niekedy označuje len rastový vrchol rastliny (púčik), ktorý ešte nie je diferencovaný na stonku a listy.
Rastliny, ktorých súčasťou tela je výhonok, sú cievnaté rastliny. Opakom sú stielkaté rastliny. Výhonok je charakteristický tým, že má diploidný, prípadne polypoidný počet chromozómov v bunkách (čím sa líši napríklad od stielky machorastov, ktorá síce svojim tvarom niekedy pripomína stonku s listami, ale počet chromozómov v jeho bunkách je haploidný). Ďalším znamok výhonku je prítomnosť chloroplastov a asmilačných farbív minimálne v niektorých jeho častiach. Druhotne (u heterotrofných rastlín) alebo v čase vegetačného pokoja však môžu tieto farbivá chýbať.
Jan Machulski

Jan Henryk Machulski (* 3. júl 1928, Lodž, Poľsko – † 20. november 2008, Varšava, Poľsko) bol poľský divadelný a filmový herec, režisér a pedagóg.
Bol mužom herečky Haliny Machulskej a otec filmového režiséra Juliusza Machulského.
Život.
V roku 1947 ukončil štátne lýceum v meste Aleksandrów Łódzki. V 1950 absolvoval vtedajšie štátne gymnázium a lýceum T. Kościuszki v Lodži. V 1954 ukončil Štátnu hereckú vysokú školu v Lodži a v roku 1971 Štátnu divadelnú školu vo Varšave. O tri roky neskôr začal prednášať na lodžskej filmovej škole herectvo.
Vystupoval na scénach mnohých divadiel: v rokoch 1954-1955 Jaraczovom divadle, Olsztyn, 1955-1957 v Divadle Zeme Opolskej, Opole, 
1957-1963 Lublinské Divadlo, Lublin, 1963-1966 Nové Divadlo, Lodž, 1966-1970 v Poľskom a Národnom Divadle, Varšava.
Zakladateľ mimo iných: „agentúry“ v Lublinskom Divadle (1961), „Štúdiovej scény“ v Lodži (1964). Spoluzakladateľ Divadla Ochoty vo Varšave (1970). Pedagóg a mnohoročný dekan hereckej fakulty v Štátnej Vysokej Filmovej, Televíznej a Divadelnej Škole Leona Schillera v Lodži.
Zahral okolo 80 divadelných a 45 filmových úloh.
V mladosti bol aktívnym športovcom, hral dokonca v treťoligovom futbalovom klube "Włókniarz Aleksandrów".
Bol vyslancom Lodže v snahe o získanie titulu Európskeho hlavného mesta kultúry.
Zomrel na infarkt srdca vo varšavskej nemocnici vo veku 80 rokov. Je pochovaný na vojenskom cintoríne vo Varšave.
Membránové čerpadlo

Membránové čerpadlo je zariadenie na čerpanie kvapalín a plynov malého objemu, prípadne na miešanie a zmiešavanie kvapalín. Čerpadlo umožňuje čerpanie vody, krvi, gélov, kalov, pasty, lepidiel, suspenzií a emulzií. Je nimi možné čerpať viskózne, abrazívne alebo leptavé kvapaliny a tiež kvapaliny s obsahom pevných častíc. Výhodou je, že čerpadlo je plne uzatvorené a preto nedochádza ku kontaktu čerpanej látky a okolitého prostredia.
Princíp.
Čerpadlo tvorí uzatvorená nádoba oddelená pružnou membránou. Membrána je pripojená k tiahlu spojeného s pohonom. Kmitavý pohyb tiahla sa prenáša na membránu, ktorá svojim pohybom mení objem priestoru uzatvorenej nádoby. Priestor pod membránou je osadený nasávacím a výtlačným ventilom, ktoré sa otvárajú v závislosti na podtlaku resp. pretlaku v priestore pod membránou. Niekedy je pre zvýšenie účinnosti a plynulosti čerpania tiahlo prepojené s dvoma membránami, pričom súčasne jedna časť čerpadla čerpá a druhá tlačí. Pri nasávaní je nasávací ventil otvorený a výtlačný ventil uzatvorený. Kvapalina prúdi do telesa čerpadla. Pri výtlaku je nasávací ventil uzatvorený a výtlačný ventil otvorený, kvapalina je vytláčaná z telesa čerpadla. Niekedy je uzatvorená aj časť nádoby nad membránou, membrána je potom poháňaná podtlakom a pretlakom v priestore nad membránou (napr. pneumaticky, alebo hydraulicky).
Materiály.
Membrána pneumatického čerpadla sa vyrába obvykle z tvrdeného polyetylénu (HD PE) alebo polytetrafluóretylénu (PTFE) sú určené pre prenos všetkých druhov kvapalín sú viskózny, žieravých, alebo s obsahom pevných častíc. PE HD má odolnosť proti oteru, ktorá je 6 až 7-krát vyššia ako u polypropylénu (PP). Pneumatické membránové čerpadlo s PE HD sú preto používané pre prenos kvapaliny s pevnými, obrusujúcimi čiastočkami. PE je odolný voči väčšine agresívnych kvapalín ako sú koncentrovanej kyseliny a alkálie. Teplota nesmie prekročiť 70 °C. 
Chemická odolnosť PTFE je vyššia ako u PE HD. Preto membránové čerpadlá s membránou s PTFE sú vhodné pre prenos žieravých kyselín, ako sú koncentrovaná kyselina dusičná. Maximálna teplota tekutiny je tiež vyššia: 100 °C. 
Pre prenos pH neutrálnych kvapalín, kvapalín s pevnými alebo abrazívnymi kvapalinami a kvapalinami o vysokej teplote sa používa pre materiál membrán hliník, mosadz alebo iné zliatiny. 
Keď je potrebné kombinovať mechanickú a chemickú odolnosť, používa sa nerezová oceľ schopné prenášať aj kyselinu dusičnú alebo zásady ako hydroxid sodný. 
Druhy
Každý typ membránových čerpadiel je vhodný pre špecifické použitie.