burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Sigfrid Edström

Johannes Sigfrid Edström (* 21. november 1870, Morlanda, Švédsko – † 18. marec 1964, Štokholm) bol švédsky priemyselník a športový funkcionár.
Životopis.
Edström sa narodil v dedinke Morlanda, študoval na univerzite v Göteborgu a neskôr aj vo Švajčiarsku a USA. V mladosti sa venoval šprintu a bol schopný ubehnúť 100 metrov za 11 sekúnd. Od roku 1903 do roku 1933 pracoval ako riaditeľ elektrotechnickej spoločnosti ASEA, neskôr, do roku 1939 bol predsedom dozornej rady.
V tom čase sa Edström angažoval ako športový funkcionár a pomáhal organizovať olympiádu v Štokholme v roku 1912. Počas týchto hier bola založená Medzinárodná asociácia atletických federácií (IAAF) a Edström bol zvolený za jej prvého predsedu, ktorým zostal až do roku 1946.
Členom MOV sa stal v roku 1920 a po členstve vo výkonnom výbore sa stal neskôr v roku 1931 podpredsedom organizácie. Po smrti dovtedajšieho predsedu, Henriho de Baillet-Latoura v roku 1942 sa Edström stal dočasným zastupujúcim predsedom do skončenia druhej svetovej vojny, po ktorej bol formálne zvolený za predsedu MOV. Zohral významnú úlohu pri obnove olympijského hnutia po vojne.
V roku 1952 sa vzdal funkcie a nahradil ho Avery Brundage.
Justus Möser

Justus Möser (* 14. december 1720, Osnabrück, Nemecko – † 8. január 1794, tamtiež) bol nemecký právnik, štátnik, spisovateľ a historik.
(66391) 1999 KW4

(66391) 1999 KW4 je binárna planétka patriaca do skupiny Aten.
2002 AA29

2002 AA29 je blízkozemnou planétkou Zeme, ktorá bola 29. objektom objaveným v prvej polovici januára 2002 v rámci programu LINEAR. Planétka sa pohybuje po dráhe v tvare podkovy, ktorá ju každých 95 rokov priblíži k Zemi a o 600 rokov sa objekt načas stane satelitom planéty Zem. Teleso meria v priemere 60 metrov.
8. januára 2003 sa planétka priblížila na 5,9 milióna kilometrov od Zeme, čo bola najmenšia vzdialenosť na najbližších 95 rokov. Gravitácia Zeme a Slnka spôsobujú, že teleso sa pri priblížení k Zemi urýchli a začne sa pohybovať ďalej od Zeme. 
Richard Gott a Edward Belbruno z Princetonskej univerzity sa domnievajú, že teleso sa mohlo sformovať spolu so Zemou a Theiou, objektom, ktorý sa podľa teórie pred asi 4 miliardami rokov zrazil so Zemou.
Obežná dráha asteroidu 2002 AA29 je taká, že by sa z neho pomocou sondy dali priviesť na Zem vzorky hornín.
2003 YN107

2003 YN107 je planétka.
3200 Phaethon

3200 Phaethon je planétka s priemerom približne 5 km, ktorú objavila infračervená družica IRAS 11. októbra 1983. Je pôvodcom meteorického roja Geminidy.
Má vzácnu modrú farbu a extrémne excentrickú obežnú dráhu. Dostáva sa veľmi blízko k Slnku, iba na 0,14 AU, a potom zasahuje až za obežnú dráhu Marsu na vzdialenosť 2,4 AU od Slnka. Takáto dráha je typická skôr pre kométy ako pre asteroidy. Patrí medzi potencionálne nebezpečné planétky (PHA).
Po priblížení k Slnku sa jej povrch zahreje na 750°C, začne z nej unikať para, hoci neobsahuje žiaden ľad a vytvorí žiarivý chvost ako kométa. Modely a experimenty amerických astronómov z Kalifornskej technickej univerzity (Caltech) v novej štúdii, publikovanej vo vedeckom časopise The Planetary Science Journal ukázali, že toto správanie môžu spôsobovať aj iné prchavé látky obsiahnuté na povrchu planétky, alebo pod ním. V tomto prípade to môže byť sodík.
3552 Don Quixote

3552 Don Quixote je planétka s priemerom približne 33 km, ktorú objavil Paul Wild 26. septembra 1983.
2985 Shakespeare

2985 Shakespeare je planétka s priemerom približne 50 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 12. októbra 1983.
2984 Chaucer

2984 Chaucer je planétka s priemerom približne 27 km, ktorú objavil Edward L. G. Bowell 30. decembra 1981.
1981 Midas

1981 Midas je planétka s priemerom približne 13 km, ktorú objavil Charles Thomas Kowal 6. marca 1973.
2747 Český Krumlov

2747 Český Krumlov je planétka s priemerom , ktorú objavil Antonín Mrkos 19. februára 1980.
(434326) 2004 JG6

(434326) 2004 JG6 je planétka.
(65407) 2002 RP120

(65407) 2002 RP120 je transneptúnsky objekt.
(137924) 2000 BD19

(137924) 2000 BD19 je planétka.
5261 Eureka

5261 Eureka je planétka, ktorá bola objavená dňa 20. júna 1990 na observatóriu Palomar. Ide o prvý známy trójan Marsu, čiže teleso, ktoré obieha Slnko v libračnom bode planéty Mars.
163693 Atira

163693 Atira je planétka. Objavili ju 11. februára 2003 v programe LINEAR v Socorre v Novom Mexiku M. Blythe, F. Shelly, M. Bezpalko, R. Huber, L. Manguso, S. Adams, D. Torres, T. Brothers i S. Partridge.
3554 Amun

3554 Amun je planétka s priemerom približne 9 km, ktorú objavil C. S. Shoemaker, E. M. Shoemaker 4. marca 1986.
(6178) 1986 DA

(6178) 1986 DA je planétka.
2101 Adonis

2101 Adonis je planétka s priemerom približne 2 km, ktorú objavil E. Delporte 12. februára 1936.
Kulminácia (astronómia)

Kulminácia alebo kulminácia nebeského telesa alebo vrcholenie je okamih, v ktorom je nebeské teleso (v rámci svojho denného pohybu) najvyššie nad obzorom alebo najnižšie pod obzorom.
Meridián (astronómia)

Meridián je imaginárna kružnica na nebeskej sfére, ktorá prechádza cez zenit a severný bod horizontu. Prechádza cez severný bod horizontu, cez nebeský pól, cez zenit a cez južný bod horizontu a je kolmý na lokálny horizont.
Pretože je pevne zviazaný s lokálnym horizontom, poloha hviezd vzhľadom na meridián sa mení spolu s rotáciou Zeme. Na zistenie, kedy objekt prejde cez meridián alebo kedy bude kulminovať, je možné použiť rektascenziu objektu a miestny hviezdny čas.
Horný meridián je polovica meridiánu nad horizontom, dolný alebo spodný meridián je jeho polovica pod horizontom.
Meridián

Meridián môže byť:
Zenit (astronómia)

Zenit alebo nadhlavník je poloha hviezdy alebo iného nebeského telesa priamo nad pozorovateľom. Je to bod s výškou +90˚ a pól horizontálnej súradnicovej sústavy. Jeho opakom je nadir (podnožník). Nebeské objekty, ktoré sa nachádzajú v zenite alebo v jeho blízkosti sú najlepšie pozorovateľné, pretože ich svetlo prechádza cez najtenšiu vrstvu atmosféry Zeme.
Obzorník

Obzorník alebo horizont je priesečnica vodorovnej roviny vedenej pozorovacím miestom s nebeskou sférou. Závisí od polohy pozorovateľa. Roviny rovnobežné s horizontom pretínajú nebeskú sféru vo „vodorovných kružniciach“.
Nadir

Nadir alebo podnožník je poloha objektu na oblohe, ktorý sa nachádza presne pod pozorovateľom, teda jeho výška je -90°. Je opakom zenitu.
Ischémia hypofýzy

Ischémia hypofýzy (často s následnou nekrózou) je stav, ku ktorému dochádza pri poškodení prívodu okysličenej krvi k tomuto orgánu. 
Ischémia adenohypofýzy je oveľa častejšia a môže mať mnoho príčin: 
Patologicky ide o embóliu alebo trombózu ciev zásobujúcich adenohypofýzu, ich miestnu alebo systémovú vaskulitídu, cievny kŕč – spazmus alebo tlak na cievy. Nekróza môže byť drobná, bez klinického významu, alebo môže postihovať takmer celú adenohypofýzu.
Ischémia neurohypofýzy je zriedkavá, má podobné príčiny ako u ischémie adenohypofýzy. Patologicko-anatomicky tu ide o encefalomaláciu a Wallerovu degeneráciu nervov. Výsledkom je gliová jazva.
11P/Tempel-Swift-LINEAR

11P/Tempel-Swift-LINEAR je periodická kométa, ktorú objavili Ernst Wilhelm Leberecht Tempel, Lewis A. Swift a projekt LINEAR.
Krvácanie do hypofýzy

Krvácanie do hypofýzy je vážny stav, ktorý môže viesť k jej nekróze. Môže byť súčasťou poranenia mozgu a lebky, krvácania do mozgu, respirátorového mozgu a nádorov mozgu. Drobné krvácania do hypofýzy sa pozorovali aj pri ťažkej intrakraniálnej hypertenzií - zvýšenom vnútrolebečnom tlaku.
10979 Fristephenson

10979 Fristephenson je planétka.
Akútna hypofyzitída

Akútna hypofyzitída alebo akútny zápal podmozgovej žľazy je pomerne vzácnym ochorením, pričom jeho príčinou sú väčšinou baktérie.
Rozoznáva sa:
2029 Binomi

2029 Binomi je planétka s priemerom približne 26 km, ktorú objavil Paul Wild 11. septembra 1969.
1685 Toro

1685 Toro je planétka s priemerom približne 12 km, ktorú objavil C. A. Wirtanen 17. júla 1948.
136472 Makemake

136472 Makemake, dočasný názov bol (136472) 2005 FY9 je jedna z piatich trpaslíčich planét, nachádzajúca sa v Kuiperovom páse (symbol: ). Objavil ju tím vedený Mikeom Brownom v roku 2005, svoje pomenovanie však dostala až 11. júla 2008. Makemake bol v mytológii Veľkonočného ostrova tvorca ľudstva.
Makemake je po Eris a Plute a planétke 2007 OR10 štvrtým najväčším telesom Kuiperovho pásu. Veľkosťou zodpovedá zhruba 2/3 Pluta. Jej priemer je približne 1 420 ± 60 km. Nedávno bola klasifikovaná ako plutoid. Zatiaľ neexistujú nijaké snímky jej povrchu, je však známe, že má červenkastú farbu a podľa spektra sa usudzuje, že je pokrytá zmrznutým metánom. Makemake obieha okolo Slnka vo väčšej vzdialenosti ako Pluto. Po Plute je druhým najjasnejším transneptúnskym telesom. Makemake sa okolo svojej osi otočí raz za 7,77 hodín. 
V infračervenom spektre vyzerá byť táto trpaslíčia planéta červená, v dôsledku čoho sa predpokladá, že jej povrch je tvorený zamrznutým metánom. 
V apríli roku 2015 bol objavený prvý mesiac tejto trpasličej planéty, ktorý dostal zatiaľ len provizórny názov S/2015 (136472) 1 alebo Mk2. Odhaduje sa, že okolo Makemake obieha vo vzdialenosti 21 000 km s periódou 12 dní a má priemer cca 175 km.
(15874) 1996 TL66

(15874) 1996 TL66 je planétka.
19521 Chaos

19521 Chaos je kubewano obiehajúce Slnko v Kuiperovom páse.
(19308) 1996 TO66

(19308) 1996 TO66 je planétka.
1998 WW31

1998 WW31 je planétka patriaca medzi transneptúnske objekty.
(26375) 1999 DE9

(26375) 1999 DE9 je planétka patriaca medzi transneptúnske objekty. Je v dráhovej rezonancii 2:5 s obežnou dráhou Neptúna.
38083 Rhadamanthus

38083 Rhadamanthus je Transneptúnsky objekt. Pôvodne bol klasifikovaný ako plutíno ale nebolo tak dlho.
53311 Deucalion

53311 Deucalion je planétka.
38628 Huya

38628 Huya je planétka.
(90568) 2004 GV9

(90568) 2004 GV9 je planétka.
11264 Claudiomaccone

11264 Claudiomaccone je planétka.
(84719) 2002 VR128

(84719) 2002 VR128 je planétka.
47171 Lempo

(47171) 1999 TC36 je planétka.
(55565) 2002 AW197

(55565) 2002 AW197 je planétka.
4581 Asclepius

4581 Asclepius je planétka s priemerom približne 1 km, ktorú objavili americkí astronómovia Henry E. Holt a Norman G. Thomas 31. marca 1989.
(87269) 2000 OO67

(87269) 2000 OO67 je planétka.
1958 Chandra

1958 Chandra je planétka s priemerom približne 42 km, ktorú objavil C. U. Cesco 24. septembra 1970.
1866 Sisyphus

1866 Sisyphus je planétka s priemerom približne 33 km, ktorú objavil Paul Wild 5. decembra 1972.
19367 Pink Floyd

19367 Pink Floyd je planétka. Názov dostala podľa hudobnej skupiny Pink Floyd.
1627 Ivar

1627 Ivar je planétka s priemerom približne 30 km, ktorú objavil Ejnar Hertzsprung 25. septembra 1929.
1657 Roemera

1657 Roemera je planétka s priemerom približne 9 km, ktorú objavil Paul Wild 6. marca 1961.
3360 Syrinx

3360 Syrinx alebo 3360 1981 VA je planétka s priemerom približne 8 km, ktorú objavil E. F. Helin, R. S. Dunbar 4. novembra 1981.
(524522) 2002 VE68

(524522) 2002 VE68 je planétka.
5335 Damocles

5335 Damocles je planétka.
1863 Antinous

1863 Antinous je planétka s priemerom približne 10 km, ktorú objavil C. A. Wirtanen 7. marca 1948.
1865 Cerberus

1865 Cerberus je planétka s priemerom približne 6 km, ktorú objavil český astronóm Luboš Kohoutek 26. októbra 1971.
(55637) 2002 UX25

(55637) 2002 UX25 je planétka.
3551 Verenia

3551 Verenia je planétka s priemerom približne 6 km, ktorú objavil R. S. Dunbar 12. septembra 1983.
Rotačná perióda

Rotačná perióda je doba, za ktorú teleso vykoná jednu rotáciu okolo osi rotácie.
(15788) 1993 SB

(15788) 1993 SB je planétka obiehajúca za obežnou dráhou Neptúna.
(385185) 1993 RO

(385185) 1993 RO je transneptúnsky objekt patriaci medzi plutína. O tomto objekte je zatiaľ známych len veľmi málo informácií. Jeho priemer je približne 90 km.
(48639) 1995 TL8

(48639) 1995 TL8 je transneptúnsky objekt rozptýleného disku. Je o ňom známe, že má jeden relatívne veľký prirodzený satelit s označením S/2002 (48639) 1.
9793 Torvalds

9793 Torvalds je planétka objavená 16. januára 1996 v projekte Spacewatch.
Je pomenovaná podľa Linusa Torvaldsa, fínskeho programátora, ktorý je tvorcom linuxového jadra.
Obežná rýchlosť

Obežná rýchlosť je rýchlosť, ktorou teleso obieha okolo barycentra systému, ktoré sa zvyčajne nachádza v blízkosti masívnejšieho telesa.
Slovenský kozmetologický zväz

Slovenský kozmetologický zväz je občianske združenie vystupujúce ako dobrovoľná nezávislá nepolitická odborná organizácia s právnou subjektivitou. Zameriava sa na rozvíjanie odbornej úrovne kozmetiky a kozmetológie na Slovensku.
Poslanie.
Poslaním Slovenského kozmetologického zväzu (ďalej SKZ) je združovať odbornú verejnosť zaoberajúcu sa problematikou kozmetických prostriedkov, a to:
Predmet činnosti.
Pre splnenie svojho poslania SKZ:
organizuje stretnutia členov SKZ formou odborných schôdzí, odborných seminárov a prezentačných akcií, národných a medzinárodných konferencií, výstav, exkurzií, tematických zájazdov a stáží – s cieľom informovať o aktuálnych vedecko-technických a legislatívnych poznatkoch, doškoľovania a výmeny skúseností z oblasti kozmetiky, kozmetológie a súvisiacich odborov 
organizuje a podporuje výskumnú a pedagogickú činnosť v odbore 
rozvíja vzdelávaciu a propagačnú činnosť v odbore, smerovanú ku osvete spotrebiteľskej verejnosti 
spolupracuje so štátnymi legislatívnymi, normotvornými a dozornými orgánmi v oblasti odboru 
koordinuje aktivity a rozvíja spoluprácu s príbuznými odbornými organizáciami na Slovensku a v zahraničí. 
Členská základňa.
SKZ má individuálne členstvo. Tvoria ho riadni a čestní členovia.
Riadnym členom SKZ sa môže stať každý občan SR starší ako 18 rokov na základe prihlášky alebo zahraničný občan starší ako 18 rokov na základe prihlášky a po schválení Výkonným výborom SKZ.
Členstvo vzniká prijatím za člena a zaplatením ročného členského poplatku.
Právom riadneho člena je voliť a byť volený do orgánov SKZ, byť informovaný o činnosti SKZ, podávať návrhy, pripomienky a stanoviská k činnosti orgánov SKZ, využívať výhody vyplývajúce z členstva vo SKZ v každej z oblastí činností uvedených v Časti II. a finančné zľavy na akciách poriadaných SKZ.
Povinnosťou riadneho člena je mať na zreteli prosperitu a propagáciu dobrého mena SKZ, dodržiavať stanovy a rozhodnutia orgánov SKZ, podieľať sa na činnosti SKZ, plniť úlohy vyplývajúce z funkcie, do ktorej bol zvolený alebo ktoré mu boli orgánmi SKZ udelené, platiť členské príspevky vo výške a termíne schválenom výborom. (Ostatné v kompletných Stanovách SKZ)
Chronická hypofyzitída

Chronická hypofyzitída alebo chronický zápal podmozgovej žľazy je relatívne zriedkavé ochorenie, ktoré sa ale vyskytuje podstatne častejšie ako akútny zápal. Rozdeľuje sa na dva základné typy – "primárnu" a "sekundárnu chronickú hypofyzitídu".
Primárna chronická hypofyzitída.
Názov znamená, že zápal postihuje priamo hypofýzu. Diagnostikuje sa čoraz častejšie. Jej význam tkvie v tom, že klinicky i rádiologicky napodobuje oveľa častejšie nádory oblasti tureckého sedla – najmä adenómy. Liečba je však v oboch prípadoch úplne odlišná. Na základe svojho histopatologického obrazu sa rozdeľuje do 4 typov:
Sekundárna hypofyzitída.
Dnes vzácna, môže prebiehať akútne i chronicky. Termín znamená, že ide o zápal, ktorý prešiel na hypofýzu z okolia, alebo o systémový zápalový proces. Z tohto dôvodu je i veľmi ťažko diagnostikovateľná.
Lokálne príčiny:
Systémové príčiny:
Klinické prejavy.
Najčastejšie prejavy sú dôsledkom tlaku zväčšenej hypofýzy na okolie – bolesti hlavy a poruchy zraku typicky sa zužuje periféria zorného poľa (tzv."bitemporálna hemianopsia"). Ďalšími príznakmi sú syndrómy z nedostatočnej tvorby jedného alebo viacerých hormónov hypofýzy. Príznaky neumožňujú odlíšiť hypofyzitídu od iných príčin zväčšenia hypofýzy.
Diagnostika.
Najlepšou metódou na potvrdenie akejkoľvek expanzie v oblasti tureckého sedla je magnetická rezonancia (MR), nasledovaná počítačovou tomografiou (CT). Ani jedna metóda však väčšinou nedokáže zodpovedne odlíšiť hypofyzitídu od nádoru v oblasti hypofýzy. Pomerne typické je výrazné zvyšovanie signálovej intenzity zväčšenej hypofýzy po podaní k.l. pri MR. K odlíšeniu môže prispieť fakt, že hypofyzitída zväčša po čase spontánne ustupuje (na rozdiel od nádoru, ktorý má skôr tendenciu rásť). Pri ťažkých formách ale môže aj po odoznení zápalu pretrvávať nedostatočná produkcia hormónov hypofýzy.
Z uvedeného je zrejmé, že diagnóza zápalu podmozgovej žľazy sa i dnes stanovuje vylučovacou metódou – vylúčením iných príčin ťažkostí pacienta. Pacienti často podstupujú chirurgický zákrok, pretože je ochorenie zamenené za adenóm hypofýzy. Pritom chronická hypofyzitída nie je indikáciou na operačný zákrok, s výnimkou veľkých zväčšení žľazy, ktoré tlačia na zrakové dráhy.
Snahou je nájsť špecifickú látku, ktorej prítomnosť v krvi alebo jej zvýšená hladina by dokázala ochorenie odhaliť.
Liečba.
Časť prípadov odoznie bez akejkoľvek liečby. V nej sa najčastejšie používajú kortikoidy, ktoré majú utlmujúci vplyv na zápalovú reakciu. Dôležitý je skorý začiatok, aby zostalo dostatočné množstvo parenchýmu hypofýzy a nedošlo k trvalému chýbaniu niektorého z jej hormónov.
Pacientov je treba i po úplnom uzdravení endokrinologicky sledovať.
Prognóza.
Ako ochorenie skončí, je dosť rôzne a závisí od mnohých faktorov – rozsah a závažnosť zápalu, skorá diagnostika a liečba, odpoveď na liečbu. Väčšinou je však dobrá, poruchy zraku i bolesti hlavy zväčša ustúpia. Prípadný nedostatok hormónov je nutné trvalo nahradzovať, často až do konca života. Problematická je len neplodnosť (porucha vylučovania folikulostimulačného a luteinizačného hormónu), ktorú dnes i napriek podávaniu hormónov nie je možné odstrániť (najmä u žien).
Bérenger Saunière

Francois-Bérenger Saunière (* 11. apríl 1852, Montazels – † 22. január 1917, Rennes-le-Château) bol francúzsky kňaz, ktorý bol kaplánom v kostole v Rennes-le-Château, južne od mesta Carcassonne v Pyrenejách. 
Americký spisovateľ Dan Brown po ňom pomenoval zavraždeného historika umenia "Jacqua Saunièra" vo svojej knihe "Da Vinciho kód".
Saunière sa narodil v rodine starostu a správcu obilného mlyna. Pochádzal z jedenástich detí, z ktorých nakoniec prežilo sedem. 
Vysvätený bol v roku 1879 v Narbonne. Bol kaplánom v meste Alet-les-Bains, neskôr pôsobil ako kňaz v Le Clat. 1. júna 1885 sa stal kaplánom farnosti v odľahlej obci Rennes-le-Château.
Hus (súhvezdie)

Súhvezdie Hus (lat. Anser) zaviedol Johannes Hevelius v roku 1687. Ležalo medzi súhvezdiami Labuť, Jašterica, Líška a Lýra. IAU ho medzi 88 oficiálnych súhvezdí neprijala. Na oblohe zostala po ňom pomenovaná hviezda Lucida Anseris (α Vul).
Cerberus (súhvezdie)

Súhvezdie Cerberus alebo aj Cerberus Ramus zaviedol Johannes Hevelius v roku 1687 v diele "Firmamentum Sobiescianum". Cerberus (Kerberos) bol v gréckej mytológii trojhlavý pes, ktorý strážil cestu do podsvetia. Hevelius ho zobrazil ako trojhlavého hada, ktorého drží Herkules vo svojej pravej ruke. Dnes je toto súhvezdie súčasťou Súhvezdia Herkules a nepoužíva sa.
Avery Brundage

Avery Brundage (* 28. september 1887, Detroit, Michigan, USA – † 8. máj 1975, Garmisch-Partenkirchen, Nemecko) bol americký atlét, športový funkcionár, zberateľ umenia a filantrop. Avery Brundage bol piatym predsedom Medzinárodného olympijského výboru (MOV).
Životopis.
V roku 1909 absolvoval na Illinoiskej univerzite strojné inžinierstvo, po štúdiách založil vlastnú stavebnú spoločnosť, ktorej sa venoval do roku 1947. Bol aktívnym športovcom a v roku 1912 sa zúčastnil Olympijských hier v Štokholme, kde dosiahol 6. miesto v päťboji a 16. miesto v desaťboji.
V roku 1928 sa stal predsedom Únie amatérskych atlétov, následne v roku 1929 predsedom Olympijského výboru USA a v roku 1930 podpredsedom IAAF. Po smrti Henriho de Baillet-Latoura počas druhej svetovej vojny sa stal podpredsedom MOV a po odstúpení Sigfrida Edströma v roku 1952 sa stal predsedom organizácie. Brundage silno odmietal profesionalizáciu Olympijských hier, jeho názory sa však postupne prestali zhodovať s názormi ostatných členov MOV i celého športového sveta. Jeho postoj viedol k niekoľkým zahanbujúcim incidentom, napr. vylúčeniu rakúskeho lyžiara Karla Schrantza zo Zimnej Olympiády 1972 kvôli podozreniu z profesionalizmu.
Okrem toho sa k Brundagemu sa viaže niekoľko ďalších kontroverzií:
Po olympiáde v Mníchove odstúpil z predsedníctva MOV a vo funkcii predsedu ho nahradil Lord Killanin. Venoval sa najmä zberateľstvu umeleckých predmetov z Ázie. Po smrti zanechal svoje zbierky San Franciscu. Jeho rozsiahla kolekcia sa stala základom múzea ázijského umenia v San Franciscu.
Arpád (prvé meno)

Arpád je mužské krstné meno maďarského pôvodu. Pochádza z maďarského slova "árpa" s významom jačmeň. Meniny na Slovensku má 13. februára.
Perla

Perla je tvrdý, guľatý objekt tvorený v ustriciach. Perly sa v prírode vyskytujú veľmi vzácne. 
Perly sa pestujú aj umelo, hlavne v Japonsku. Perla je jediný drahokam, ktorý je vytvorený živočíchom (perlorodkou).
Lord Killanin

Lord Killanin známy tiež ako Michael Morris, tretí barón Killanin (* 30. júl 1914, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 25. apríl 1999, Dublin, Írsko) bol írsky novinár a športový funkcionár, šiesty predseda Medzinárodného olympijského výboru.
Životopis.
Narodil sa v Londýne do starostavovskej rodiny. Vzdelanie získal v Eton College, na Sorbonne v Paríži a Cambridgeskej univerzite. Koncom 30. rokov začal pracovať ako novinár, ale kariéru prerušil počas druhej svetovej vojny, keď slúžil ako dobrovoľník.
V roku 1950 sa stal šéfom Írskeho olympijského výboru a od roku 1952 bol zástupca Írska v MOV. Prvým podpredsedom organizácie sa stal v roku 1968 a po letnej olympiáde v Mníchove, ktorá bola poznačená teroristickým útokom namiereným proti izraelským športovcom, sa v roku 1972 stal predsedom MOV.
Počas jeho funkčného obdobia prechádzalo olympijské hnutie zložitým obdobím, muselo sa vysporiadať s finančnými stratami Olympiády v Montreale (1976) a bojkotom Olympiády v Moskve (1980) zo strany krajín západného bloku. V tom období boli dokonca mestá Lake Placid a Los Angeles "vybrané" pre ďalšie olympiády, miesto toho, aby prebehol výber z viacerých kandidátov, ako to dovtedy bolo bežné.
Lord Killanin rezignoval na funkciu predsedu MOV po moskovskej Olympiáde a nahradil ho Juan Antonio Samaranch.
Lord Killanin sa okrem olympijského hnutia venoval vedeniu viacerých spoločností a pohyboval sa aj v prostredí filmového priemyslu.
Zomrel v Dubline vo veku 84 rokov.
Pearl S. Bucková

Pearl Sydenstricker Bucková (rodená Pearl Comfort Sydenstrickerová, vydatá Bucková, po roku 1935 Walshová; pseudonym John Sedges; čínske meno 賽珍珠 Sai Zhenzhu) (* 26. jún 1892, Hillsboro, Západná Virgínia, USA – † 6. marec 1973, Danby, Vermont) bola americká spisovateľka, nositeľka Nobelovej ceny za literatúru z roku 1938.
Životopis.
Ako trojmesačná sa presťahovala s otcom do Zhenjiangu v Číne, kde pôsobil ako presbyteriánsky misionár, a strávila tam skoro 40 rokov. Študovala však v USA, kam odišla v roku 1910 do Randolph-Macon Woman's College a ostala tam študovať až do roku 1914. Počas pobytu v Číne sa nielen dokonale naučila čínsky (čínštinu považovala za svoj materinský jazyk, aj keď doma hovorili po anglicky), ale tiež sa dôverne zoznámila s obyčajnými čínskymi ľuďmi, ktorých si zamilovala. Po ukončení štúdia sa vrátila do Číny, kde sa 13. mája 1917 vydala za Johna Lossinga Bucka. V roku 1921 sa im narodila dcéra Carol, ktorá od narodenia trpela fenylketonúriou. Presťahovali sa do Nankingu, kde Pearl učila na miestnej univerzite anglickú literatúru a v roku 1925 adoptovali dievčatko Janice (neskôr mala priezvisko "Walshová").
V roku 1926 sa vrátila do USA, kde si doplnila vzdelanie, a v roku 1930 sa začala venovať literárnej činnosti. V roku 1932 získala Pulitzerovu cenu, v roku 1935 to bolo ocenenie "William Dean Howells Medal" a napokon v roku 1938 získala najvyššie ocenenie – stala sa prvou americkou spisovateľkou, ktorá získala Nobelovu cenu. V roku 1934 boli kvôli politickému napätiu donútení násilím opustiť Čínu a po návrate do USA sa ich manželstvo ešte v tom istom roku skončilo rozvodom. Pearl sa 11. júna 1935 vydala znovu, tentoraz za Richarda J. Walsha, prezidenta John Day Publishing Company, s ktorým si adoptovala šesť detí. V roku 1935 kúpila 60-akrovú usadlosť, ktorú nazvala "Green Hills Farm", a spolu s manželom a ich ôsmimi deťmi sa presťahovala na viac než storočnú farmu. Venovala sa charite i boju za práva žien a rasovú rovnosť. Zomrela v Danby, Vermont, a pochovaná je na Green Hills Farm, Perkasie, Pensylvánia.
Tvorba.
Keďže v mladosti pôsobila ako misionárka v Číne, aj vo svojich románoch sa inšpirovala tamojším životom ľudí. Prvé dielo vydala v roku 1930 s názvom "East Wind West Wind (Východ a západ)", svetovo sa preslávila dielom "The Good Earth (Dobrá zem)" z roku 1931, za ktoré bola o rok neskôr ocenená Pulitzerovou cenou. Spočiatku sa venovala najmä písaniu poviedok, no neskôr v jej diele prevládajú najmä romány, počas svojho života napísala viac než 100 literárnych prác. V roku 1938 získala Nobelovu cenu za literatúru za biografické romány o svojich rodičoch, ktoré vyšli pod názvom "The Exile" a "Fighting Angel (Bojujúci anjel)". Päť románov vydala po vojne pod pseudonymom "John Sedges". Jej diela mali veľký vplyv na postoj američanov k čínskej otázke.
Rostock

Rostock je nemecké mesto, ktoré leží na rieke Warnow pri jej ústí do Baltského mora a je významným centrom Meklenburska-Predpomoranska. Zároveň je dôležitým námorným prístavom s názvom "Warnemünde" (12 km severne). Známou a pravdepodobne najväčšou prehliadkou námorných lodí na svete je tzv. rostocký Hanse Sail, ktorý sa tu organizuje každý rok v lete.
Dejiny.
Pred asi 1400 rokmi bolo územie severovýchodného Nemecka osídlené slovanskými kmeňmi a z tých čias pochádza aj názov mesta (rozdelenie rieky) ako aj názvy ďalších miest či riek na priľahlom území akými sú napr. Bützov, Güstrow, Krakow am See a iné.
V minulosti patrilo medzi významné hanzové mestá Nemecka, má jednu z najstarších univerzít v Európe (1419) a staré historické jadro, ktoré však počas druhej svetovej vojny zažilo silné bombardovanie.
Giga

Giga je predpona vyjadrujúca násobok 1 000 000 000, 109, miliarda. Patrí do sústavy SI.
V informatike predpona giga vyjadruje násobok 230=1 073 741 824.
Iné predpony:
Adrien Auzout

Adrien Auzout (* 28. január 1622, Rouen, Francúzsko – † 23. máj 1691, Rím, Taliansko) bol francúzsky astronóm.
Životopis.
Narodil sa vo francúzskom Rouene ako syn úradníka súdu. V rokoch 1664 – 1665 uskutočnil niekoľko pozorovaní komét a bol zástancom teórie ich pohybu po elipse alebo po parabole (v tom bol v spore so svojím rivalom Johannesom Heveliusom). Od roku 1666 do 1668 bol krátko členom Académie Royale des Sciences a bol zakladajúcim členom francúzskeho Kráľovského observatória. Potom odišiel do Talianska, kde strávil nasledujúcich 20 rokov, aby nakoniec zomrel v Ríme.
Prispel k zlepšeniu teleskopických pozorovaní, vrátane zdokonalenia používania mikrometra. V roku 1647 uskutočnil experiment, ktorý demonštroval úlohu atmosférického tlaku pri funkcii ortuťového barometra. Narýchlo načrtol úvahu o vybudovaní obrovského teleskopu, ktorým chcel pozorovať zvieratá na Mesiaci. V rokoch 1667 – 1668 Adrien a Jean Picard pripojili teleskopický zameriavač k 38-palcovému kvadrantu a použili ho na presné určenie miest na Zemi.
Je po ňom pomenovaný kráter Auzout na Mesiaci.
Strážca úrody

Súhvezdie Strážca úrody ("lat. Custos messium") zaviedol na hviezdnu oblohu Jérôme Lalande v roku 1775 ako poctu svojmu krajanovi Charlesovi Messierovi. Zvyklo sa nazývať aj Messierovou bustou a ležalo medzi Kasiopejou, Žirafou, Cefeom a severným nebeským pólom. V priebehu 19. storočia sa však prestalo používať.
Mačka (súhvezdie)

Súhvezdie Mačka ("lat. Felis") zaviedol na nebeskú oblohu Jérôme Lalande v roku 1799. Mačka sa na oblohu nedostala náhodou, Lalande bol totiž ich veľký milovník. Súhvezdie vytvoril z hviezd medzi Vývevou a Hydrou. Súhvezdie sa objavilo v Bodeho atlase "Uranographia" v roku 1801 a v niekoľkých ďalších atlasoch, ale čoskoro sa prestalo používať.
Fridrichova česť

Súhvezdie Fridrichova česť ("lat. Honores Frederici") zaviedol na nebeskú oblohu Johann Elert Bode v roku 1787 ako poctu pruskému kráľovi Fridrichovi II. Veľkému, ktorý zomrel rok predtým. Skladalo sa z vavrínového venca vinúceho sa okolo kráľovského žezla a koruny. Nachádzalo sa medzi Cefeom, Jaštericou, Pegasom, Andromedou a Kasiopejou. Známe bolo aj pod latinskými názvami "Gloria Frederica" alebo "Gloria Frederici". Dnes sa už nepoužíva.
Robbie Coltrane

Robbie Coltrane (rodným menom Anthony Robert McMillan; * 30. marec 1950, Glasgow, Spojené kráľovstvo – † 14. október 2022 Larbert, Škótsko) bol škótsky herec. Bol synom klaviristky a súdneho chirurga. Na "Glasgow School of Arts" študoval maliarstvo, kresbu a film.
Filmové roly.
Stvárnil hlavnú postavu dôvtipného policajného psychológa Eddieho „Fitza“ Fitzgeralda v populárnom televíznom seriáli "Cracker". Seriál získal v rokoch 1996 a 1997 cenu BAFTA ako najlepší seriál, cenu "Kráľovskej televíznej spoločnosti" za najlepšiu drámu; cenu "US Cable Ace" za najlepší film a seriál a cenu "1993 Broadcasting Press Guilds" za najlepší seriál. Coltrane bol za „Fitza“ ocenený cenou BAFTA za najlepší herecký mužský výkon v rokoch 1994, 1995 a 1996. V roku 1993 získal cenu "Broadcasting Press Guilds" a cenu "Silver Nymph" za najlepší herecký výkon v roku 1994 na "Monte Carlo Television Festival". V roku 1994 bol ocenený kráľovskou televíznou spoločnosťou za najlepší mužský výkon a cenou "FIPA" a "Cable Ace" za najlepší herecký výkon.
Jérôme Lalande

Joseph Jérôme Lefrançois de Lalande (* 11. júl 1732, Bourg-en-Bresse Francúzsko – † 4. apríl 1807, Paríž) bol francúzsky matematik a astronóm.
Životopis.
Narodil sa v Bourg-en-Bresse (teraz v departmente Ain). Jeho rodičia ho poslali študovať právo do Paríža, ale pod vplyvom bývania v Hoteli Cluny, kde mal Delisle svoju pozorovateľňu, sa mladý Lalande upísal astronómii a stal sa horlivým a obľúbeným žiakom ako Delisla tak aj Pierra Lemonniera. Keď sa po skončení štúdii chystal domov do Bourgu aby pracoval ako advokát, Lemonnier získal povolenie poslať ho do Berlína, aby tam vykonal pozorovania mesačnej paralaxy v súlade s tými, ktoré vykonával Lacaille na Myse Dobrej nádeje.
Úspešné splnenie úlohy znamenalo preňho prijatie Berlínskou Akadémiou, ešte pred jeho 21. narodeninami a post asistenta Parížskej Akadémie vied. Venoval sa potom zdokonaleniu planetárnej teórie, ktorú publikoval v upravenej edícii "Halleyových tabuliek" v roku 1756, spolu s dejinami slávnej kométy, ktorej návrat v tom istom roku pomohol vypočítať Alexisovi Clairautovi. V roku 1762 Delisle rezignoval z postu vedúceho katedry astronómie na "Collège de France" v prospech Lalandeho. Svoje povinnosti si plnil 46 rokov. Jeho dom sa stal astronomickým seminárom a medzi jeho žiakov patrili Delambre, Giuseppe Piazzi, Pierre Méchain a jeho synovec Michel Lalande. Svojimi publikáciami týkajúcimi sa prechodu Venuše cez slnečný disk v roku 1769 si získal veľkú slávu. Avšak kvôli svojej komplikovanej osobnosti časť popularity stratil.
Hoci svoj výskum uskutočňoval skôr usilovnosťou než genialitou, jeho kariéra bola eminentná. Ako vysokoškolský učiteľ a spisovateľ pomohol popularizovať astronómiu. Jeho tabuľky planét, do ktorých zaviedol korekcie vzájomného rušenia pohybu po dráhach boli najlepšími dostupnými tabuľkami až do konca 18. storočia a Lalandeho cena, ktorú zaviedol roku 1802 (udeľovaná každý rok najlepším astronomickým prácam), svedčí o jeho zanietení pre svoju obľúbenú činnosť.
Lalandeov hviezdny katalóg z roku 1801 obsahuje slabé ale blízke hviezdy (s nízkou hmotnosťou). To znamená, že napríklad názov Lalande 21185 takmer vždy zaručuje, že ide skôr o slabú červenú hviezdu, než modrú, jasnejšiu a vzdialenejšiu. Lalande zaviedol 4 súhvezdia (Balón, Mačka, Nástenný kvadrant a Strážca úrody), žiadne z nich už však na oblohe nenájdeme.
Významné práce.
Napísal viac než 150 listov pre Francúzsku akadémiu vied, upravoval "Connoissance de temps" (1759–1774), a znovu (1794–1807), a napísal dva záverečné zväzky Montuclovej "Histoire des mathématiques" (1802).
Marc Aaronson

Marc Aaronson (* 24. august 1950, Los Angeles, Kalifornia – † 30. apríl 1987, Kitt Peak, Arizona) bol americký astronóm, ktorý sa zaoberal najmä presnejším určením Hubblovej konštanty H0 použitím Tullyho-Fisherovho vzťahu, štúdiom hviezd bohatých na uhlík a rýchlosťou a rozmiestnením takýchto hviezd v trpasličích sférických galaxiách.
Na jeho počesť je pomenovaná planétka 3277 Aaronson.
George Ogden Abell

George Ogden Abell (* 1. marec 1927, Los Angeles, Kalifornia, USA – † 8. október 1983, Encino, Kalifornia, USA) bol americký astronóm, ktorý prednášal na UCLA, kde si ho vážili ako výskumníka, učiteľa, obhajcu vedy a bojovníka proti pseudovedám.
Ako astronóm je predovšetkým známy svojím katalógom skupín galaxií, ktorý vytvoril počas práce pre Palomar Sky Survey. Jeho analýzy vývoja týchto skupín pomohli pochopiť ich tvar a evolúciu. Demonštroval, že existuje sekundárne usporiadanie skupín galaxií, čím vyvrátil hierarchický model CarlA Charliera. Tiež objavil, ako sa svetelnoť týchto skupín dá použiť na meranie vzdialeností. 
Abellov katalóg je skoro úplný zoznam približne 4000 skupín galaxií, ktoré majú najmenej 30 členov s červeným posunom až do z = 0,2. Pôvodný katalóg severnej oblohy bol publikovaný v roku 1958. Rozšírený katalóg zahrňujúci aj južnú oblohu pod publikovaný po jeho smrti v roku 1987 v spolupráci s Corwinom a Olowinom.
Abbel tiež spoluobjavil periodickú kométu 52P/Harrington-Abell. Spolu s Petrom Goldreichom správne určil, že planetárna hmlovina sa vyvinie z červených obrov.
Na jeho počesť je pomenovaná planétka 3449 Abell.
Šmuel Josef Agnon

Šmuel Josef Agnon, vlastným menom Šmuel Josef Czaczkes ("Čačkes"; * 17. júl 1888, Bučač, Rakúsko-Uhorsko – † 17. február 1970, Tel Aviv, Izrael) bol novohebrejský spisovateľ pôvodom z rakúsko-uhorskej korunnej krajiny Halič, čerpal zo starých hebrejských tradícií ("Krivé sa stalo rovným, Svadobný obrad").
V roku 1966 mu bola spolu s Nelly Sachsovou udelená Nobelova cena za literatúru.
Eclipse

Eclipse je slobodné integrované vývojové prostredie určené na programovanie v jazyku Java a C++, avšak vďaka flexibilite je možné rozšíriť zoznam podporovaných jazykov pomocou pluginov.
Joseph Smith

Joseph Smith (* 23. december 1805, Sharon, Vermont, USA - † 27. jún 1844, Carthage, Illinois) bol zakladateľ Cirkvi Ježiša Krista Svätých neskorších dní.
Od roku 1830 hlásal nové zjavenie, ktoré mu mal dať anjel Moroni prostredníctvom zlatých dosiek, ktoré Smith preložil ako Knihu Mormon.
Josepha Smitha zavraždil v 27. júna 1844 protimormonsky naladený dav v Carthage. Vedenie ním založenej cirkvi prevzal Brigham Young.
Ideálny plyn

Ideálny plyn alebo dokonalý plyn je (hypotetický) plyn, pri ktorom sa ignoruje vzájomné pôsobenie jednotlivých častíc plynu. Rozlišuje sa ideálny plyn v klasickej fyzike (pozri nižšie) a ideálny plyn v kvantovej mechanike. 
Ideálny plyn v klasickej fyzike.
Ideálny plyn alebo dokonalý plyn je (hypotetický) plyn, pre ktorý platí stavová rovnica ideálneho plynu (opisnú, t.j. slovnú verziu tejto definície pozri nižšie). V užšom zmysle (potom najmä - ale nie výlučne - pod označením dokonalý plyn) ide o (hypotetický) plyn, pre ktorý platí stavová rovnica ideálneho plynu a zároveň je (merná) tepelná kapacita pri stálom objeme aj (merná) tepelná kapacita pri stálom tlaku konštantná (čiže je nezávislá od teploty). 
Charakteristika.
Ideálny plyn je teoretický matematický model, ktorý opisuje hypotetickú hmotu v plynnom skupenstve. Je zjednodušením, ktoré sa používa vo fyzike pri štúdiu reálnych plynov.
Zjednodušenie spočíva v tom, že zatiaľ čo molekuly reálneho plynu na seba navzájom pôsobia silami, pri ideálnom plyne toto silové pôsobenie zanedbávame. Molekuly ideálneho plynu sa preto medzi jednotlivými zrážkami pohybujú priamočiaro. Pri ideálnom plyne zanedbávame aj objem jeho molekúl.
Teoretické vlastnosti ideálneho plynu dostatočne presne vystihujú vlastnosti reálneho plynu pri nižších hustotách a vyšších teplotách. Priblíženie ideálneho plynu prestáva byť presné pri vysokých hustotách plynu a tiež vtedy, keď môže plyn meniť skupenstvo (tu môžu byť príkladom nasýtené vodné pary).
Stavová rovnica.
Pre ideálny plyn sa dá odvodiť stavová rovnica, ktorá dáva do súvisu tlak plynu p, objem V a teplotu T:
formula_2 – univerzálna plynová konštanta 
Vnútorná energia.
Vnútorná energia ideálneho plynu sa riadi vzťahom
kde číslo s je tzv. počet stupňov voľnosti molekuly plynu. Pre jednoatómovú molekulu je s = 3, pre dvojatómovú s = 5, pre viacatómové molekuly (ktoré navyše nie sú lineárne) je s = 6. Tento vzťah pre vnútornú energiu prestáva platiť pri vysokých teplotách, kedy sa začnú prejavovať aj ďalšie stupne voľnosti molekuly (molekula začne kmitať).
Dĺžka výstupného uzla

Dĺžka výstupného uzla (☊ alebo Ω) je jedným z elementov dráhy dôležitým na určenie dráhy objektu vo vesmíre. Pre teleso obiehajúce okolo Slnka je to uhol medzi spojnicami Slnka s jarným bodom a výstupným uzlom meraný v rovine ekliptiky v priamom smere.
2004 FU162

2004 FU162 je planétka zo skupiny Aten, patriaca súčasne medzi objekty pravidelne sa približujúce k Zemi (NEO). Jej dráha nie je doposiaľ definitívne určená, preto jej nebolo doteraz pridelené katalógové číslo.
Popis objektu.
Vzhľadom na to, že bola pozorovaná iba 44 minút počas najväčšieho priblíženia sa k Zemi, nebolo možné uskutočniť spektroskopický výskum. Preto o jej chemickom zložení nie je nič známe. Jej priemer je odhadovaný na základe hviezdnej veľkosti a keďže nie je známe ani albedo jej povrchu, je preto do veľkej miery neistý rovnako ako údaje o hmotnosti a strednej hustote, uvedenej v pripojenej tabuľke.
História.
Planétku objavili 31. marca 2004 okolo 06:40 svetového času (UTC) jednometrovým ďalekohľadom s CCD kamerou na Lincoln Laboratory Observatory v rámci programu LINEAR astronómovia M. Blythe, F. Shelly, M. Bezpalko, R. Huber, L. Manguso, D. Torres, R. Kracke, M. McCleary, H. Stange a A. Milner. V čase objavu sa nachádzala vo vzdialenosti približnr 13 tisíc km od stredu Zeme a bola spozorovaná ako objekt hviezdnej veľkosti 16,7m. 
V čase, keď bol tento objekt spozorovaný a jeho objav bol okamžite nahlásený do Strediska pre malé planéty (Minor Planet Center, MPC) sa pohyboval veľmi rýchlo po oblohe a krátko na to zmizol v slnečnej žiare, takže jeho ďalšie sledovanie už nebolo možné. Napriek tomu, že bol pozorovaný veľmi krátko, bolo možné určiť práve vďaka rýchlemu pohybu jeho dráhu veľmi presne a preto mu MPC pridelilo alspoň predbežné označenie, aj keď to v takomto prípade nie je zvyčajné. Pokusy nájsť toto teleso na archívnych snímkach boli neúspešné. 
Parametre dráhy, uvedené v pripojenej tabuľke, platia pre jeho súčasnú dráhu slunečnou sústavou po stretnutí so Zemou. Predtým sa teleso pohybovalo po dráhe s veľkou polosou 1,0045 AU, excentricitou 0,3416, sklonom k ekliptike 2,400º a dobou obehu okolo Slnka 1,007 roku. Je teda vidieť, že vplyvom veľkého priblíženia k Zemi sa táto planétka naraz dostala zo skupiny Apollo do skupiny Aten. Spätný výpočet dráhy do minulosti tiež odhalil, že sa v rokoch 1976, 1987 a 2001 trikrát priblížila k Venuši a to na 6,2 resp. 6,7 resp. 5,8 mil.  km.
Výhľad do budúcnosti.
Zo znalostí súčasných elementov dráhy planétky vyplýva, že minimálna vypočítaná vzdialenosľ medzi jej dráhou a dráhou Zeme je 45 tis. km. Najbližšie priblíženie k Zemi na vzdialenosť 5,38 mil. km sa očakáva 31. marca 2007, ale vzhľadom na odhadovanú veľkosť je málo pravdepodobné, že bude znova spozorovaná. V tomto storočí dôjde ešte mnohokrát k ďalším priblíženiam tohto telesa k Zemi. Najmenšie vzdialenosti počas týchto preletov sa budú na začiatku stále zväčšovať, minimá opäť dosiahnú okolo roku 2040, keď sa minimálna vzdialenosť bude pohybovať okolo 10 mil. km a potom opäť porastú a zmenšia sa až začiatkom 22. storočia. 
Napriek tomu patrí k blízkozemským planétkam, nemôže teda Zem v najbližšej budúcnosti ohroziť.
Argument šírky pericentra

Argument šírky pericentra alebo len argument pericentra je jedným z elementov dráhy opisujúcich pohyb telesa okolo centrálneho telesa. Pokiaľ je tým centrálnym telesom Slnko, nazýva sa argument perihélia alebo argument šírky perihélia. Je to uhol medzi výstupným uzlom a pericentrom (v prípade Slnka perihéliom) meraný v rovine obehu. Ak Zem, tak sa nazýva argument perigea.
Stredná anomália

Stredná anomália v astrodynamike je vyjadrená nasledovne:
formula_1
kde:
Alternatívne:
formula_7
kde:
Stredná anomália je fiktívny uhol. 
Skutočný uhol, ktorý teleso zaujme na eliptickej dráhe voči stredu elipsy, sa nazýva pravá anomália. U eliptických dráh nastane rovnosť strednej a pravej anomálie iba pri priechode telesa apsidami (pericentrom a apocentrom) dráhy; v ostatných bodoch dráhy sa stredná a pravá anomália líši tým viac, čím väčšia je hodnota excentricity dráhy e.
Predbežné označenie

Predbežné označenie alebo provizórne označenie môže byť:
Maffei 1 (skupina galaxií)

Maffei 1 je najbližšia skupina galaxií od Miestnej skupiny galaxií. Pravdepodobne bola súčasťou Miestnej skupiny, ale bola vymrštená von pôsobením Galaxie Androméda. Dominantným členom tejto skupiny je obria eliptická galaxia Maffei I.
Maffei 1

Maffei 1 môže byť:
IC 342

IC 342 je galaxia v súhvezdí Žirafa, v skupine galaxií Maffei.
Jacques Rogge

Gróf Jacques Rogge (* 2. máj 1942, Gent, Belgicko† 29. august 2021) bol belgický ortopéd a prezident Medzinárodného olympijského výboru v rokoch 2001 - 2013.
Životopis.
Narodil sa v meste Gent a žil v Deinze. V rokoch 1968, 1972 a 1976 reprezentoval Belgicko v jachtingu na letných olympiádach. Bol tiež členom belgického ragby tímu.
V rokoch 1989 až 1992 bol Rogge predsedom Belgického olympijského výboru a v rokoch 1989 až 2001 aj predsedom Európskeho olympijského výboru. Členom MOV sa stal v roku 1991, vo výkonnej rade zasadal od roku 1998. Do šľachtického stavu bol povýšený belgickým kráľom Albertom II.
V roku 2001 bol Rogge zvolený za nástupcu Juana Antonia Samarancha, ktorý viedol MOV od roku 1980.
Základným programom Roggeho politiky je obmedziť počet športovcov na olympiádach na dnešných približne 10 000. Rogge sa zároveň vyjadril, že nebude tolerovať korupciu a doping. Pri riešení dopingových škandálov sa prejavil ako spravodlivý a rozhodný vodca. V roku 2002 na Zimnej Olympiáde v Salt Lake City sa Rogge stal prvým predsedom MOV ubytovaným v olympijskej dedine, pozmeniac tak dovtedajší zvyk pohlavárov MOV, ktorí bývali ubytovaní v päťhviezdičkových hoteloch nablízku. Tieto prvé hry pod novým vedením sú označované za začiatok novej éry v olympijskom hnutí, éry, v ktorej sa korupcia a doping nebudú tolerovať.
Počas Roggeho vedenia boli z olympijského programu vylúčené bejzbal a softbal. Toto rozhodnutie nadobudlo platnosť od olympiády v Londýne v roku 2012.
Sochár (skupina galaxií)

Skupina galaxií Sochár je jedna z najbližších skupín galaxií od Miestnej skupiny galaxií vo vzdialenosti okolo 10 miliónov svetelných rokov.
M 101 (skupina galaxií)

Skupina galaxií M101 je skupina galaxií, ktorá obsahuje 3 z najznámejších galaxií na severnej oblohe: M51, M101 a M63.
M 96 (skupina galaxií)

Skupina galaxií M96 alebo Skupina galaxií Lev 1 je skupina galaxií v súhvezdí Lev.
HCG 92

Skupina galaxií HCG 92 (iné názvy: Hicksonova kompaktná skupina 92, Stephanov kvartet) je skupina štyroch interagujúcich galaxií vzdialená 300 miliónov svetelných rokov od našej Galaxie. Sú to galaxie NGC 7317, NGC 7318A, NGC 7318B a NGC 7319. Je súčasťou Stephanovho kvintetu, vizuálneho zoskupenia galaxií, ktoré zahŕňa aj piatu, náhodne sa k nim premietajúcu galaxiu, NGC 7320.
Panna (kopa galaxií)

Kopa galaxií Panna alebo kopa Virgo je kopa galaxií vo vzdialenosti od 15 do 22 Mpc od Galaxie, obsahujúca okolo 1 300, možno však až 2 000 galaxií. Kopa tvorí jadro Miestnej superkopy galaxií, kam patrí aj Miestna skupina galaxií.
Tento rozľahlý systém sa nachádza vo vzdialenosti asi 60 miliónov svetelných rokov. Jej vzdialenosť bola určená pomocou cefeíd v galaxii M100. Táto kopa čiastočne presahuje aj do súhvezdia Vlasy Bereniky. Niekedy je nazývaná aj „Ríša galaxií“. Niekoľko desiatok sa ich dá vidieť ďalekohľadom s priemerom aspoň 15 cm. Messierov katalóg zahŕňa celkove 16 najjasnejších: M49, M58, M59, M60, M84, M85, M86, M87, M88, M89, M90, M91, M98, M99 a M100. Messier ich nazýval „kopa hmlovín“, lebo nepoznal ich skutočnú podstatu.
Väčšina galaxií v kope (asi 75 %) je špirálových (podobne ako naša Galaxia), ostatné sú eliptické a len niekoľko ich je nepravidelných. Eliptické galaxie sú sústredené v strede kopy, špirálové skôr na jej okraji. Kopa galaxií v Panne je stredom Supergalaxie (Miestnej nadkopy galaxií) a svojou obrovskou gravitáciou pôsobí na všetky galaktické kopy, ktoré do Supergalaxie patria. Miestna skupina galaxií je priťahovaná ku kope galaxií v Panne, napriek tomu sa však od nej v dôsledku rozpínania vesmíru vzďaľuje a to rýchlosťou asi 950 km/s. Napriek tomu sa niektoré galaxie z kopy pohybujú smerom k nám. Napríklad galaxia IC 3258 sa podľa spektra k nám približuje rýchlosťou 520 km/s. Niektoré galaxie sa zase od nás vzďaľujú a to rýchlosťami cez 2500 km/s. Rekordnou rýchlosťou 2535 km/s sa vzďaľuje galaxia NGC 4388.
V priestore medzi galaxiami je žeravá plazma s teplotou niekoľko desiatok miliónov stupňov a má väčšiu hmotnosť, ako všetky galaxie dohromady. Astronóm Jan Oort však upozornil na skutočnosť, že ani žiariaca hmota všetkých galaxií nemôže ani zďaleka vysvetliť rýchlosť, akou sa pohybujú. V kope musí byť oveľa viac hmoty, ktorá nežiari, ale napriek tomu má gravitačnú silu. To bol prvý nepriamy dôkaz o existencii tmavej hmoty. 
V strede kopy sa nachádza jej najjasnejšia, najmasívnejšia a najaktívnejšia dominantná cD galaxia M87 (NGC 4486) nazývaná aj Virgo A.
Pec (kopa galaxií)

Kopa galaxií Pec je druhá najbohatšia kopa galaxií do vzdialenosti 100 miliónov svetelných rokov, hoci je omnoho menšia ako Kopa galaxií Panna. Leží hlavne v súhvezdí Pec. Celkovo kopa galaxií Fornax obsahuje vyše 18 galaxií. Hlavný, najväčší člen tejto kopy je NGC 1365. 
Vzdialenosť kopy bola určená pomocou cefeíd v jej galaxiách a z červeného posunu bola zase určená rýchlosť ich vzďaľovania. Výpočtom podľa Hubblovho zákona v = H.r bola potom spresnená Hubblova konštanta.
Balón (súhvezdie)

Súhvezdie Balón ("lat. Globus Aerostaticus" alebo aj "Globus Aeronauticus") zaviedol Jérôme Lalande v roku 1798 ako poctu bratom Montgolfiérovcom a ich vynálezu. Vytvoril ho z veľmi slabých hviezd a umiestnil medzi Kozorožca, Mikroskop a Južnú rybu. Objavilo sa v niekoľkých atlasoch, ale kvôli svojej nevýraznosti sa prestalo používať.
Jurajova harfa

Súhvezdie Jurajova harfa ("lat. Harpa Georgii" alebo aj "Psalterium Georgii") zaviedol v roku 1789 na nebeskú oblohu pôvodom uhorský astronóm Maximilián Hell, vtedajší riaditeľ hvezdárne vo Viedni, na počesť britského kráľa Juraja III. V jeho ročenke "Ephemerides astronomicae" pre rok 1790 figuruje súhvezdie pod názvom "Psalterium Georgii". V Bodeho atlase "Uranographia" ju nájdeme pod menom "Harpa Georgii". Harfa ležala medzi súhvezdiami Býk, Veľryba a Eridanus. Dnes sa však už nepoužíva.
Coma (kopa galaxií)

Kopa galaxií Coma je veľká kopa galaxií s viac ako 1000 galaxiami. Nachádza sa vo vzdialenosti asi 350 mil. ly a jej priemer sa odhaduje na 10 mil. ly. Najznámejšia galaxia kopy je M64 Čiernooká galaxia, ktorá k nej však fyzicky nepatrí, iba so do nej premieta. Kopa sa nazýva podľa súhvezdia Vlasy Bereniky (latinsky "Coma Berenices"), v ktorom sa nachádza.
Abell 1835

Abell 1835 je kopa galaxií v Abellovom katalógu. Je to kopa, ktorá spôsobuje efekt gravitačnej šošovky vzdialených galaxií a umožňuje ich vidieť. Jedna z galaxií, ktorú je takto možné vidieť, je v súčasnosti jedna z najvzdialenejších známych galaxií Abell 1835 IR1916.
Abell 2029

Abell 2029 je veľká kopa galaxií vzdialená miliardu svetelných rokov v súhvezdí Had blízko hranice so súhvezdím Panna. Centrálna galaxia IC 1101 je možno najväčšia známa galaxia, ktorej priemer sa odhaduje na 5,6 až 6 miliónov svetelných rokov. Pre porovnanie, priemer Mliečnej cesty je 100 000 svetelných rokov.
Abell 2218

Abell 2218 je kopa galaxií 3 miliardy ly vzdialená a nachádza sa v súhvezdí Drak. Je známa tým, že vytvára ukážkovú gravitačnú šošovku. Hmotnosť tejto kopy s asi 250 členmi je taká veľká, že zreteľne deformuje svetelné lúče kopy galaxií ležiacej za ňou a vytvára jej zdeformovaný, znásobený, ale zjasnený obraz.