burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Saguenay (mesto v Quebecu)

Saguenay je mesto v kanadskej provincii Québec. V roku 2021 malo 144 723 obyvateľov. Bolo vytvorené v roku 2002 spojením viacerých entít: Canton-Tremblay, Shipshaw, Lac-Kénogami, Laterrière, Jonquière, La Baie a Chicoutimi.
Demografia.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 144 723 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 145 949. V roku 2021 15 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 0 slovenský a 0 česko-slovenský. 141 550 obyvateľov uviedlo ako prvý jazyk francúzštinu, 1 375 angličtinu. 380 oba jazyky a 95 ani jeden z nich.
Doprava.
Do mesta vedú provinčné cesty 170, 172 a 175.
Ekonomika.
V meste sa nachádza základňa Kanadských ozbrojených síl, CFB/BFC Bagotville.
Kultúra.
V Jonquière sa koná La semaine mondiale de la marionnette, svetový festival bábkarskeho umenia.
Ročne sa v meste koná Carnaval-Souvenir (Chicoutimi). V meste sídli Musée du Saguenay-Lac-St-Jean (Chicoutimi), Musée du Fjord (La Baie), ktoré sa zameriava na vodstvo oblasti a Musée de la Défense aérienne. Kultúrne centrum Centre culturel du Mont-Jacob sídli v Jonquière.
Kaprolaktám

Kaprolaktám je laktám (cyklický amid) odvodený od kyseliny ε-aminokaprónovej. Je to bezfarebná pevná látka, tvorí hygroskopické šupinkovité kryštály. Ročne sa ho vyrába asi päť miliónov ton, drvivá väčšina sa spotrebováva na tvorbu nylonu 6.
Vlastnosti.
Kaprolaktám je rozpustný vo vode i v organických rozpúšťadlách. Dráždi kožu a sliznice.
Syntéza a výroba.
Kaprolaktám bol po prvýkrát opísaný na konci 19. storočia, kedy sa ho podarilo pripraviť cyklizáciou kyseliny ε-aminokaprónovej, ktorá vzniká jeho hydrolýzou. Ročne sa ho vyrába niekoľko miliónov ton. 90 % kaprolaktámu sa používa na výrobu vlákien, 10 % na výrobu plastov a malé množstvo sa používa na výrobu iných chemikálií. Kvôli jeho priemyselnému významu existuje mnoho metód jeho výroby. Asi 90 % kaprolaktámu sa vyrába z cyklohexanónu, ktorý sa najprv premieňa na oxím. Reakciou oxímu s kyselinou potom dochádza k Beckmannovmu prešmyku, čím vzniká kaprolaktám:
Počas reakcie s kyselinou sírovou vzniká hydrogénsíranová soľ kaprolaktámu. Táto soľ sa potom neutralizuje amoniakom, čím sa uvoľní laktám a síran amónny. Pri optimalizácii priemyselných postupov sa venuje veľké množstvo pozornosti minimalizácii amónnych solí. Počas tejto syntéze totiž vznikajú 4 tony síranu amónneho na jednu tonu kaprolaktámu.
Medzi ďalšie hlavné spôsoby priemyselnej prípravy patrí tvorba oxímu z cyklohexánu pomocou nitrozylchloridu, pričom táto metóda predstavuje asi 10 % celosvetovej výroby. Výhodou tejto metódy je, že cyklohexán je lacnejší než cyklohexanón.
Ďalším spôsobom výroby kaprolaktámu je depolymerizácia odpadového nylonu 6 a reakcia kaprolaktónu s amoniakom. V laboratóriu je možné pripraviť kaprolaktám aj reakciou cyklohexanónu s kyselinou azidovodíkovou pomocou Schmidtovej reakcie.
Použitie.
Prakticky všetok kaprolaktám sa používa na výrobu nylonu 6. Počas reakcie dochádza k polymerizácii štiepením kruhu:
Nylon 6 sa bežne používa v textilných vláknach a plastoch.
"In situ" aniónová polymerizácia sa používa na tvorbu liateho nylonu, pričom premena kaprolaktámu na nylon 6 prebieha vo forme. 
Kaprolaktám sa takisto používa na syntézu niekoľkých farmaceutík, medzi ktoré patria pentyléntetrazol, meptazinol a laurokaprám.
Bezpečnosť.
Kaprolaktám je dráždivý a mierne toxický, jeho LD50 je 1,1 g/kg (krysa, perorálne podanie). V roku 1991 bol kaprolaktám zaradený na zoznam nebezpečných polutantov v USA v Clean Air Act, v roku 1996 bol z tohto zoznamu odstránený na žiadosť výrobcov.
Vo vode kaprolaktám hydrolyzuje na kyselinu aminokaprónovú, ktorá má lekárske použitie.
V roku 2016 bol kaprolaktám jedinou látkou, ktorá bola zaradená do kategórie karcinogénov IARC skupiny 4: „pravdepodobne nie je karcinogénny pre ľudí.“
Aktuálne v USA neexistuje oficiálny povolený limit, ktorému môže byť pracovník vystavený pri práci s kaprolaktámom. Odporúčaný limit je 1 mg/m3 na osemhodinovú pracovnú dobu pri výparoch a prachu kaprolaktámu. Limit pri krátkodovom vystavení prachu a výparov je 3 mg/m3.
Michal Kalčok

Michal Kalčok, tiež. Kalcsók (* 26. september 1878, Hodruša-Hámre – † 23. október 1941, Rimavská Sobota) bol slovenský obchodník, statkár a politik HSĽS v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Životopis.
Po vzniku Česko-Slovenska získal na základe pozemkovej reformy zvyškové statky v obciach Žip a Veľký Balog. V prvých parlamentných voľbách v roku 1920 kandidoval za Slovenskú ľudovú stranu do Poslaneckej snemovne Národného zhromaždenia. V tomto období sa uvádza, že pôsobil ako obchodník vo Svätom Kríži nad Hronom. Po župných voľbách v roku 1923 sa za ľudovú stranu stal poslancom Zvolenskej župy. V parlamentných voľbách v roku 1925 bol za HSĽS zvolený do hornej komory Národného zhromaždenia, kde zasadal v rozpočtovom výbore senátu.
Okrem politiky sa venoval aj poľnohospodárstvu, pozemkovej problematike, bol správcom cirkevných veľkostatkov a funkcionárom Slovenskej zemedelskej rady. Po Viedenskej arbitráži v roku 1938 sa politicky aktivizoval aj v nových maďarských podmienkach. V roku 1940 zakladá Krajinskú uhorskú slovenskú kresťanskú ľudovú stranu a stáva sa jej predsedom. Strana väčší ohlas nezaznamenala. V slovenských kruhoch bola vnímaná ako Kalčokova súkromná akcia, ktorou si chcel získať náklonnosť maďarskej vlády, aby si tak mohol zabezpečiť svoje bývalé majetky, získané ešte v časoch československej pozemkovej reformy.
Mama na prenájom

Mama na prenájom bol slovenský rodinný seriál, ktorý sa vysielal od 9. januára 2023 každý pracovný deň o 17:55 na TV Markíza. Hlavné postavy stvárňovali Adam Bardy a Martina Zábranská. Seriál bol nahradený dobovým seriálom "Sľub".
Courçon

Courçon môže byť:
La Jarrie

La Jarrie môže byť:
Zaclonená konformácia

Zaclonená konformácia (angl. "eclipsed conformation") je konformácia, kedy sú substituenty X a Y na susedných atómoch A a B najbližšie, ako je možné, teda dihedrálny uhol X–A–B–Y je 0°. Pri pohľade do osi väzby sú teda substituenty jedného atómu zakryté substituentmi druhého atómu. Niekedy sa táto konformácia označuje i ako zákrytová alebo syn-periplanárna. Táto konformácia je opakom zabrzdenej konformácie, v ktorej sú tieto substituenty tak ďaleko od seba, ako je možné.
Význam.
Takáto konformácia existuje u akejkoľvek chemickej väzby v lineárnom reťazci, ktorá spája dva sp3-hybridizované atómy. Tieto usporiadania predstavujú maximá potenciálnej energie rotácie okolo jednoduchej väzby. Vzniká totiž nevýhodná interakcia substituentov, ktorá je daná dvomi faktormi – sterickými faktormi (objemom jednotlivých substituentov) a hyperkonjugáciou (prekryvom orbitálov).
Rotácia etánu okolo C-C väzby nie je voľná, existuje malá energetická bariéra, ktorá tejto rotácii bráni. V zaclonenej konformácii existuje pnutie, ktoré je spôsobené nevýhodným usporiadaním atómov, preto je zaclonená konformácia najmenej výhodná. Energetický rozdiel medzi maximom (zaclonenou konformáciou) a minimom (zabrzdenou konformáciou) je u etánu asi 12,5 kJ/mol.
Väčšie molekuly.
U dlhších reťazcov molekúl sa možno pozerať na rôzne väzby a potenciálnu energiu ich rotácie. Pre niektoré molekuly, napríklad "n"-bután a väzbu C2-C3, existujú špeciálne prípady zaclonenej konformácie, kde je dihedrálny uhol rovný 120° alebo -120°. Takto teda vzniká niekoľko rôznych miním a maxím potenciálnej energie podľa vzájomného usporiadania substituentov.
Použitie.
Zaclonená konformácia sa vyskytuje i u látok, ktoré nie sú organické. Pomocou röntgenovej kryštalografie blo potvrdené, že oktachlórdimolybdénatý anión ([Mo2Cl8]4-) má takisto zaclonenú konformáciu. Táto stericky nevýhodná geometria sa uvádza ako dôkaz štvoritej väzby mezi atómami molybdénu.
Pomocou experimentov, ako je difrakcia röntgenového žiarenia a elektrónov, NMR, mikrovlnná spektroskopia a ďalších, je možné ukázať, ktoré štruktúry cykloalkánov sú najstabilnejšie. Medzi ďalšie úspešné metódy patrí molekulová mechanika, čo je počítačová metóda, ktorá umožňuje nájsť celkové pnutie rôznych konformácií. Zistilo sa, že najstabilnejšie konformácie majú nižšie energie dané hodnotami energií dĺžiek väzieb a väzbových uhlov.
V mnohých prípadoch majú vetvené izoméry alkánov nižšie body varu, než lineárne alkány, čo bolo ukázané pomocou experimentov s izomérmi oktánu, C8H18. Je to spôsobené kombináciou medzimolekulových síl a veľkosti molekuly, ktorá vychádza z vetveného reťazca. Čím viac má alkán reťazcov, tým väčší je jeho tvar. Menej vetvené alkány majú viac medzimolekulárnych síl, ktoré spôsobujú priťahovanie molekúl, ktoré je nutné prekonať, čo zapríčiňuje vyšší bod varu pre nevetvené alkány. Okrem toho má napríklad 2,2,3,3-tetrametylbután tvar elipsoidu, na základe čoho je schopný tvoriť kryštálovú mriežku, čo zvyšuje jeho bod topenia, pretože prechod z pevnej fáze do kvapalnej fáze vyžaduje viac energie.
Dunaj, k vašim službám

Dunaj, k vašim službám je slovenský dobový seriál TV Markíza, ktorý sa vysiela od 10. januára 2023 dvakrát do týždňa, v utorky a štvrtky o 20:30.
Synopsa.
Seriál sa odohráva v roku 1939 v Bratislave, kedy sa otvára nový obchodný dom Dunaj. Práve tento dom sa stal symbolom modernej doby a prepychovou dominantou centra mesta. Obchodný dom Dunaj je však plný ľudí v čase, keď je krajina uvrhnutá do neistoty a strachu z možnej vojny, nakoľko bol vyhlásený Slovenský štát.
Iveta (seriál)

Iveta je slovenský rodinný seriál TV JOJ, ktorý sa vysiela od 8. januára 2023. Hlavnú postavu stvárňuje Alžbeta Ferencová.
Seriál je z dielne scenáristu Petra Kolečka a režiséra Jana Hřebejka.
Už od začiatku televíznej kampane vyvolal seriál veľký divácky ohlas. Iveta sa pri štarte stala najsledovanejším seriálom v celej dvadsaťročnej histórii televízie JOJ, keď si jej úvodné dve časti pozrelo 799 a 755-tisíc divákov v univerzálnej cieľovej skupine. Prekonala tak aj nasledovanejšie vydania jej niekdajšieho najúspešnejšieho seriálu "Panelák", ale tiež vysoko sledovaný štart seriálov "Prázdniny" alebo "Naši".
Oľga Luptáková

Mgr. Oľga Luptáková (* 25. apríl 1965, Skalica) je primátorka mesta Skalica a poslankyňa Trnavského samosprávneho kraja.
Životopis.
Vyštudovala odbor učiteľstvo na Vysokej škole pedagogickej v Nitre (dnes Univerzita Konštantína Filozofa v Nitre).
V roku 1993 sa stala tlmočníčkou a hlavnou koordinátorkou družobných vzťahov mesta Skalica. Neskôr, od marca 2003 až do zvolenia za primátorku, pôsobila ako riaditeľka mestskej rozpočtovej organizácie Materská škola Skalica.
Komunálna politika.
V júni 2018 oznámila svoje rozhodnutie kandidovať na primátorku Skalice. V nadchádzajúcich komunálnych voľbách skončila na druhom mieste so ziskom 1414 hlasov. Na víťazku volieb, Ing. Annu Miernu, jej chýbalo 176 hlasov.
15. augusta 2022 oficiálne vyjadrila opätovný záujem uchádzať sa o primátorské kreslo v Skalici. Ako jeden z dôvodov uviedla veľkú podporu Skaličanov v jej rozhodnutí.. Spolu s kandidatúrou na primátorku informovala, že sa bude uchádzať aj o zastúpenie v Trnavskom samosprávnom kraji.
V spojených voľbách, ktoré sa konali 29. októbra 2022, bola zvolená za primátorku Skalice. Svoj hlas jej odovzdalo 2098 Skaličanov (39,79%), čo bol najvyšší výsledok od komunálnych volieb v roku 2010. Luptáková sa v spojených voľbách stala aj poslankyňou Trnavského samosprávneho kraja, keď jej dôveru prejavilo 4679 voličov..
Funkcie primátorky Skalice sa oficiálne ujala 21. novembra 2022, kedy spolu s novým poslaneckým zborom zložila sľub. Vo svojom slávnostnom príhovore, ktorý odznel počas ustanovujúceho zastupiteľstva, vyzdvihla záujem o konštruktívnu spoluprácu a zjednotenie.
Ocenenia.
Za dlhoročný prínos v sociálnej oblasti a v šírení dobrého mena Skalice jej bola v roku 2015 primátorom udelená Cena mesta Skalica. Ocenenia získala aj za prácu v rámci družobných aktivít. Rakúske mesto Schwechat, spolu s ostatnými významnými osobnosťami, venovalo Luptákovej pamätnú medailu za dlhodobú spoluprácu pri budovaní medzinárodných vzťahov. Nemecké mesto Gladbeck jej udelilo zlatú plaketu za rozvoj školstva a športu.
27. marca 2018 si z rúk ministerky školstva Martiny Lubyovej prevzala najvyššie rezortné vyznamenanie - Veľkú medailu svätého Gorazda. .
Zoznam staníc bakuského metra

Nasledujúci zoznam zahŕňa všetky stanice bakuského metra, zoradené podľa liniek. Bakuské metro zahrnuje celkom 27 staníc, z toho 13 na Linke 1, 10 na Linke 2 a 4 na Linke 3.
Osly

Osly môže byť:
Osly (vrch v Ľubovnianskej vrchovine)

Osly alebo aj Oslí vrch () je vrch v Ľubovnianskej vrchovine, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží nad obcou Kremná, približne severne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria, v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a na katastrálnom území mesta Stará Ľubovňa. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná Kremná, západne sa nachádza Jarabina, južne Stará Ľubovňa a Chmeľnica, východne Matysová a severovýchodne obec Sulín.
Opis.
Vrch Osly leží v hlavnom hrebeni, vedúcom z Eliášovky () cez sedlo Vabec na Okrúhlu (). Severným smerom sa nachádza Soľovka (), Petríkov vrch () a Eliášovka (), západným Medvedelica (), Čertova skala () a Veľká hora (), južným Patria (), Nemecký vrch () a Hrubá Klada () a východným Vyšniansky vrch (), Široký vrch () a Okrúhla (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Poprad; voda zo severozápadných svahov odteká Kremniankou, zo severovýchodných ju odvádza Sulínsky potok a z južných Maslienka a Pasterník. Na vrchol vedie až trojica značených turistických chodníkov. 
Výhľady.
Plochý vrchol pokrýva horská lúka a sčasti lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať okolité vrcholy Ľubovnianskej vrchoviny, Pieniny, Spišskú Maguru, Vysoké a Nízke Tatry, Levočské vrchy, Bachureň, Busov a mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Josef Steinhübl

Josef Steinhübl (* 26. marec 1902, Nitrianske Pravno, Rakúsko-Uhorsko – † 18. apríl 1984, Stuttgart, Západné Nemecko) bol karpatonemecký politik a katolícky kňaz. V karpatonemeckých kruhoch je považovaný za národného hrdinu a zjednotiteľa, v slovenských za kolaboranta a rozbíjača 1. ČSR.
Životopis.
Narodil sa v Nitrianskom Pravne. O otca prišiel ako trojročný. V rokoch 1912–1918 študoval na piaristickom gymnáziu v Prievidzi, v rokoch 1920–1921 teológiu na fakulte v Olomouci a v rokoch 1921–1925 teológiu v Prahe. Vojenskú službu absolvoval v rokoch 1923–1924. 
Vysvätený bol v roku 1925. Do roku 1928 pôsobil ako farár v Kremnických Baniach, potom v rokoch 1928-1932 v Slovenskej Ľupči, v rokoch 1932-1935 vo Vrícku, v rokoch 1935-1938 v Sklenom a v rokoch 1940-1946 v Handlovej. 
Politická činnosť.
V politike sa začal angažovať počas svojho pôsobenia na Vrícku. Vstúpil do Karpatonemeckej strany (KdP) a v rokoch 1934 až 1938 pôsobil ako Hauerlandský predseda strany ("Landschaftsleiter"). Počas pôsobenia v Sklenom jeho politická činnosť kulminovala, v dôsledku čoho sa Sklené stalo jednou z hlavných bášt KdP. Jeho vplyv na miestnych spôsobil polarizáciu obce, ktorá mala za následok niekoľko úradných, ale aj fyzických potýčok, ktoré vyvrcholili inzultáciou miestneho notára aj učiteľa.
Keď sa KdP za Franza Karmasina prihlásila k nacizmu, Steinhübl vystupoval ako jediný vedúci predstaviteľ KdP, ktorý verejne kritizoval zavedenie "führerprinzipu" a deportáciu slovenských židov (aj keď pomerne vágne).
Steinhübl a Karmasin boli dvaja poslanci "Deutsche Partei" zvolení do Slovenského snemu 18. decembra 1938 na kandidátke Hlinkovej slovenskej ľudovej strany – Strany slovenskej národnej jednoty (HSĽS-SSNJ). Poslancom parlamentu Slovenskej republiky zostal do roku 1945. Dňa 1. októbra 1939 bol vymenovaný za štátneho inšpektora pre nemecké školy v Rímskokatolíckej diecéze v Banskej Bystrici. Dňa 15. mája 1942 parlament schválil zákon č. 68/1942 o deportáciách Židov. Steinhübl bol medzi tými, ktorí pred hlasovaním na protest odišli z rokovacej sály.
Útek a väzenie.
Keď sa Červená armáda priblížila k Handlovej, ušiel do českého Ašu, ktorý ovládali americké jednotky. Bol odovzdaný československým úradom a v rokoch 1945–1948 držaný ako vojnový zajatec v Bratislave. Steinhübla odsúdil bratislavský ľudový tribunál 18. marca 1946 na trest smrti. V roku 1948 bol jeho trest zmenený na doživotie. V rokoch 1948 – 1949 bol zadržaný v pracovnom tábore v Ústí nad Oravou a potom do júla 1955 väznený v Leopoldove. Po prepustení z väzenia bol vyhostený do Západného Nemecka.
Po prepustení.
V západnom Nemecku pôsobil ako pastor v Stuttgarte v rokoch 1956 až 1969. V roku 1956 založil organizáciu "". Steinhübl zomrel 18. apríla 1984 v Stuttgarte.
Kum

Kum môže byť:
Mikuláš Pajor

JUDr. Mikuláš Pajor (; * 2. február 1884, Tvrdošín† 19. september 1956, Budapešť) bol právnik a menšinový politik maďarskej národnosti v období medzivojnového Česko-Slovenska a po roku 1938 politik Maďarského kráľovstva. 
Pochádzal z katolíckej rodiny. Po absolvovaní strednej školy študoval právo na univerzitách v Kluži a v Budapešti, ktorému sa po skončení štúdií začal venovať. Podieľal sa na založení kresťansko-sociálneho združenia v Košiciach, ako aj na založení vysokoškolského spolku sv. Imricha. Aktívne sa zúčastnil bojov I. svetovej vojny. V hodnosti nadporučíka bojoval na srbskom, albánskom, ruskom a talianskom fronte. Po vzniku Česko-Slovenska sa politicky aktivizoval v Krajinskej kresťansko-socialistickej strane. Patril k jej najvýznamnejším predstaviteľom v Košiciach. Stranu zastupoval aj v košickom mestskom zastupiteľstve a mestskej rade. Po parlamentných voľbách v roku 1935 zasadol do hornej komory Národného zhromaždenia. V senáte zasadal v živnostenskom a rozpočtovom výbore. O senátorský mandát prišiel v súvislosti s pričlenením Košíc Maďarsku v závere roku 1938. Následne bol ako zástupca novopripojených území kooptovaný do maďarského parlamentu, v ktorom zasadal aj po voľbách v roku 1939.
Plán obnovy

Plán obnovy () je dokument ktorý je vytvorený na pomoc organizáciám pri vykonávaní procesu obnovy v prípade nejakej katastrofy, aby sa ochránila IT infraštruktúra podniku. Sú vytvárané s cieľom minimalizovať dopady narušenia informačných systémov (dobu výpadku alebo nedostupnosti príslušného IS), tiež bezpečnostného incidentu, a tiež minimalizovať stratu uchovávaných a spracúvaných dát. Najdôležitejšou časťou pri tvorbe DRP je vytvorenie a testovanie plánov obnovy.
Niektoré výhody DRP:
Metodika pri tvorbe plánu obnovy činností.
Správca spracováva DRP v nasledovnej štruktúre:
Ménofilos z Efezu

Ménofilos () bol grécky sochár v 2. stor. pred Kr.
Ménofilos, syn Agasia, pochádzal z Efezu. Činný bol v druhej polovici 2. stor. pred Kr. Jeho meno je zachované v troch nápisoch nájdených na ostrove Délos. Prvý, ktorý bol objavený niekoľko metrov západne od Apolónovho chrámu, uvádza meno jeho otca, domovskú krajinu a je vyrytý na podstavci, ktorý bol pôvodne základňou bronzovej sochy zasvätenej bohu. Tento podstavec bol neskôr znovu použitý pre čestný nápis Iulie (Iulia Staršia), dcéry cisára Augusta (medzi rokmi 21. až 12 pred Kr.) 
Druhý nápis s jeho signatúrou, vyrytou na obdĺžnikovom podstavci, sa nachádzal v blízkosti chrámu, pri juhovýchodnom rohu hypostylu (hypostylos – stĺpová sieň). Nápis uvádza, že sochu venoval Dionysios syn Nikóna, "epimelétés" („superintendent“, dozorca, kontrolór), na ostrove Délos v rokoch 110/9 pred Kr. V treťom nápise, značne poškodenom, sa jeho meno zachovalo len čiastočne, preto nie je isté.
Ján Dobránsky

Mons. Ján Dobránsky (; * 9. máj 1869, Veľký Šariš † 20. február 1950, Solivar) bol slovenský katolícky kňaz, publicista a promaďarsky orientovaný politik v období medzivojnového Česko-Slovenska. 
Stredoškolské štúdium absolvoval v Prešove. Následne študoval teológiu v Košiciach. Za kňaza bol vysvätený v roku 1894. Začínal ako administrátor vo farnosti Drienov, odkiaľ prešiel do obce Terňa, z ktorej sa opäť vrátil do svojho predchádzajúceho pôsobiska. Od roku 1899 bol kaplánom v Michalovciach. V tom istom roku sa stal administrátorom farnosti Široké. Od roku 1915 bol správcom farnosti v Solivare. V roku 1931 už bol dekanom a od roku 1933 pápežským komorníkom. 
Po vzniku Česko-Slovenska sa začal politicky aktivizovať. Bol stúpencom myšlienky samostatného východoslovenského národa a šarišského nárečia ako spisovného jazyka. Bol členom Krajinskej kresťansko-socialistickej strany, v ktorej pôsobil v rokoch 1925 - 1932 ako jej podpredseda a vedúci predstaviteľ jej slovenskej frakcie. V parlamentných voľbách 1929 viedol kandidátku strany v prešovskom volebnom kraji a bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. V snemovni zasadal v rozpočtovom a imunitnom výbore. Okrem toho stranu v rokoch 1923 - 1928 reprezentoval v zastupiteľstve Košickej župy. 
Venoval sa aj prekladateľstvu a publikoval v cirkevných časopisoch. Pôsobil aj v Združení katolíckej mládeže Slovenska. Po vzniku Zjednotenej maďarskej strany v roku 1936 si naďalej udržal popredné pozície v jej štruktúrach. 
Dobová maďarská tlač uvádza, že po vyhlásení autonómie Slovenska bol Ján Dobránsky v novembri 1938 perzekvovaný zo strany Hlinkovej gardy a dokonca vysídlený na územie pričlenené k Maďarsku po Viedenskej arbitráži. No v roku 1940 denník Slovák informuje, že solivarský farár Ján Dobránsky osobne blahoželal ministrovi spravodlivosti Gejzovi Fritzovi k jeho narodeninám počas návštevy Solivaru.
Široký vrch (vrch v Ľubovnianskej vrchovine)

Široký vrch () je vrch v Ľubovnianskej vrchovine, krajinnom celku Východných Beskýd. Leží nad obcou Matysová, približne severovýchodne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria, v Prešovskom kraji, v okrese Stará Ľubovňa a zasahuje na katastrálne územie mesta Stará Ľubovňa a obce Matysová. Najbližším sídlom je juhovýchodne situovaná obec Matysová, južne leží Stará Ľubovňa a Chmeľnica, západne Jarabina, severozápadne Kremná a severne obec Sulín.
Opis.
Široký vrch leží v hlavnom hrebeni, vedúcom z Eliášovky () cez sedlo Vabec na Hrubú kladu (). Východným smerom vybieha rázsocha k vrchu Okrúhla () a Sliboň (), rovnakým smerom leží aj Vyšniansky vrch () a Patria (), južne sa nachádza Hrubá klada (), Nemecký vrch () a Javorinka (), západne Jarabinská (), Osly (), Čertova skala () a Veľká hora () a severne Petríkov vrch (), Eliášovka () a Soľovka (). Masív je súčasťou povodia rieky Poprad, kde vodu zo severnej časti odvádza Sulínsky potok, z juhovýchodnej Lipník a z juhozápadnej potok Maslienka. Vrchol traverzuje značený turistický chodník zo Starej Ľubovne. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý, miestami redší lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou je tak možné pozorovať okolité vrcholy Ľubovnianskej vrchoviny, Pieniny, Spišskú Maguru, Vysoké a Nízke Tatry, Levočské vrchy, Bachureň, Čergov, Busov a mnohé prihraničné vrchy južného Poľska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no traverzom vedie:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2023

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2023 boli pätnáste majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov. Turnaj Top divízie sa hral v Östersunde vo Švédsku od 8. do 15. januára 2023. Titul z minulého roku obhájili hokejistky Kanady.
Štatistiky turnaja.
Kanadské bodovanie.
"Poradie podľa počtu bodov"
Hetrik
"Hráči, ktorí skórovali aspoň trikrát v jednom zápase (dali tri góly za zápas)."
Najlepší brankári.
Shut-out
"Brankári, ktorí vychytali zápas s nulou (t. j. nedostali v zápase ani jeden gól)."
Nižšie divízie.
I. A divízia.
Turnaj I. A divízie MS 2023 sa hral v Rittene v Taliansku od 9. do 15. januára 2023.
I. B divízia.
Turnaj I. B divízie MS 2023 sa hral v Katoviciach v Poľsku od 10. do 15. januára 2023. Čína sa odhlásila z turnaja.
II. A divízia.
Turnaj II. A divízie MS 2023 sa hral v Dumfries v Spojenom kráľovstve od 21. do 27. januára 2023.
II. B divízia.
Turnaj II. B divízie MS 2023 sa hral v Sofii v Bulharsku od 26. januára do 1. februára 2023.
Juraj Kaliňák

Juraj Kaliňák (* 13. júl 1899, Vyšný Svidník † 7. august 1980) bol slovenský politik rusínskej národnosti v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Pochádzal z gréckokatolíckej rodiny. Povolaním bol roľník a pracoval na svojej usadlosti vo Vyšnom Svidníku. Bol predstaviteľom Rusínskej roľníckej strany, marginálneho politického zoskupenia na severovýchode Slovenska a na Podkarpatskej Rusi, ktorá bola pod vplyvom Republikánskej strany poľnohospodárskeho a maloroľníckeho ľudu. Po obecných voľbách v roku 1927 sa stal starostom rodnej obce. V nasledujúcom roku sa mandátu vzdal, pretože mal odcestovať do Spojených štátov amerických. Odchod sa však nekonal a v parlamentných voľbách v roku 1929 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia za agrárnu stranu v prešovskom volebnom kraji. V snemovni zasadal v zásobovacom výbore.
Aktívny bol aj publicisticky. Prispieval do periodika Russkij zemledelec. Bol prívržencom východoslovenského regionalizmu, ako aj ruského jazykového smeru. Po roku 1939 sa viac politicky neangažoval.
Andrej Rjevaj

Andrej Rjevaj (* 23. október 1899, Pliešovce † 15. december 1931, Pliešovce) bol slovenský komunistický politik v období medzivojnového Česko-Slovenska. 
Povolaním bol maloroľník. Politicky sa angažoval v Komunistickej strane Česko-Slovenska a bol aj jej oblastným sekretárom. V parlamentných voľbách v roku 1929 bol zvolený za poslanca Národného zhromaždenia. Kandidoval v XVII. volebnom kraji (Turčiansky Svätý Martin). V snemovni zasadal v rozpočtovom a poľnohospodárskom výbore. S vekom 30 rokov, ktoré dosiahol iba niekoľko dní pred voľbami, bol najmladším poslancom 300-člennej poslaneckej snemovne. Aktívnym bol aj vo svojej rodnej obci. Bol členom obecného zastupiteľstva a zástupcom starostu. Zomrel vo veku 32 rokov. Jeho nástupcom v parlamente bol Ján Mravec.
Ménofilos (syn Ménogena)

Ménofilos () bol grécky sochár v 1. stor. pred Kr.
Sochár Ménofilos, syn Ménogena (zrejme z Pergamonu), pôsobil približne v polovici 1. stor. pred Kr. Jeho autorský podpis je uvedený na poškodenom podstavci, ktorý bol kedysi základňou sochy rímskeho politika Lucia Antonia (mladšieho brata Marca Antonia), zasvätenej v roku 50/9 pred Kr. Podstavec sa našiel na mieste starogréckeho gymnasionu počas vykopávok nemeckých archeológov v Pergamone v rokoch 1878 až 1880.
Hranatými zátvorkami je v starogréckom texte (dopĺňajú sa tak zvyčajne medzery (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené) doplnený chýbajúci text, keďže z podstavca chýba pravý horný roh.
Stevie Wright

Stephen Carlton „Stevie“ Wright (* 20. december 1947, Leeds, Anglicko† 27. december 2015, Moruya, Austrália) bol austrálsky hudobník a skladateľ. Počas rokov 19641969 bol frontman rock and rollovej kapely Easybeats, považovanej za najväčšiu austrálsku skupinu 60. rokov 20. storočia. Narodil sa v Anglicku, ale vo svojich deviatich rokoch s rodičmi odišiel do Austrálie. V roku 1974 vydal sólový album "Hard Road". Na nahrávke sa podieľali skorší členovia Easybeats Harry Vanda a George Young, ale aj Youngov mladší brat Malcolm Young, člen skupiny AC/DC. Neskôr vydal niekoľko ďalších albumov.
Hyperloop

Hyperloop je koncept vysokorýchlostného transportného systému navrhnutého podnikateľom Elonom Muskom.
Je založený na pohybe pretlakových kapsúl podtlakovými rúrkovými tunelmi. Kapsule majú poháňať lineárne indukčné motory a vzduchové kompresory.
V roku 2016 má byť dokončený prototyp v skutočných rozmeroch.
Prvotný návrh bol zverejnený v auguste 2013. Obsahoval tiež navrhovanú trasu spájajúcu Los Angeles s oblasťou San Francisco Bay Area. Prvé analýzy ukazovali, že doba potrebná na zvládnutie takejto trasy dlhej 570 km je 35 minút pri plánovanej priemernej rýchlosti 962 km/h a maximálnej rýchlosti 1220 km/h. Odhadovaná cena bola šesť miliárd dolárov v prípade len osobnej verzie, ak by projekt mal zahŕňať aj prepravu vozidiel, narástla by na 7,5 miliardy dolárov.
Cenu ale v roku 2013 spochybnili dopravní stavitelia ako nerealisticky nízku, a to najmä s ohľadom na rozsah stavby a spoliehania sa na nevyskúšanú technológiu. Technologická aj ekonomická realizovateľnosť zostáva predmetom diskusie.
Na začiatku roka 2016 vyšla správa, že v nevadskej púšti sa začala výstavba dráhy pre testovanie prototypu.
11. mája 2016, sa napokon uskutočnila prvá skúšobná jazda systému Hyperloop. Americká spoločnosť Hyperloop One, donedávna ešte známa ako Hyperloop Technologies, otestovala neďaleko Las Vegas pohon svojho prototypu. Ten dostal názov "Kitty Hawk moment", a to podľa mesta Kitty Hawk (USA), kde v roku 1903 uskutočnili svoj prvý riadený let bratia Wrightovci. 
Okrem spoločnosti Hyperloop One, vyvíja dopravný systém Hyperloop aj spoločnosť Hyperloop Transportation Technologies. Tá má v pláne postaviť svoju prvú trať na Slovensku, konkrétne v Bratislave. Následne chce túto trať napojiť na Viedeň a neskôr Budapešť. Cesta z Bratislavy do Viedne by mala trvať 8 minút. 
Generálny riaditeľ spoločnosti Hyperloop Transportation Technologies (HTT), Dirk Ahlborn, rokoval koncom apríla 2016 v Bratislave so zástupcami slovenskej a rakúskej vlády. Zúčastnené strany sa dohodli na vypracovaní analýzy využiteľnosti pre implementáciu dopravného systému Hyperloop v Bratislave a pre prepojenie Bratislavy a Viedne. Ahlborn uvádza, že bratislavská vnútro-mestská trať by mala byť dokončená v roku 2020 a mohla by spájať centrum a letisko. HTT plánuje aj prepojenie kalifornských miest Los Angeles a San Francisco.Nakoniec sa však Hyperloop na Slovensku stavať nebude.
Stevie Young

Stephen Crawford "Stevie" Young (* 11. december 1956, Glasgow, Škótsko) je škótsky rockový gitarista. Je synovcom gitaristov Angusa a Malcolma Youngovcov zo skupiny AC/DC. Jeho otec bol Alexander Young. Počas roka 1988 pri turné AC/DC po USA k albumu "Blow Up Your Video", nahradil Malcolma Younga, ktorý sa musel vysporiadať s rastúcou závislosťou na alkohole. Pre podobu s Malcolmom si mnoho priaznivcov a návštevníkov koncertov zámeny ani nevšimlo. V roku 2014 so skupinou začal opäť pracovať kvôli zlému zdravotnému stavu Malcolma Younga; najprv so skupinou nahral album "Rock or Bust" a neskôr bolo oznámené, že sa Malcolm už do skupiny nevráti a Stevie sa tak stal plnohodnotnou náhradou.
Rob Bailey

Rob Bailey je bývalý basgitarista rockovej kapely AC/DC. Ku skupine sa pripojil v apríli 1974. Bailey bol členom kapely v priebehu nahrávania ich debutového albumu High Voltage. Bailey v súčasnej dobe koncertuje s Wayne Green a Brett Keyser.
Sevan (jazero)

Sevan (, nazývané tiež "Gokča" z tureckého Gökça) je horské jazero v Arménsku, najväčšie jazero na Kaukaze. Má rozlohu (v roku 1968). Priemernú hĺbku má a maximálnu hĺbku . Leží v nadmorskej výške medzi Malým Kaukazom a Arménskou vysočinou obklopené horskými chrbtami. Na severovýchode je to Sevanský chrbát Malého Kaukazu. Zvyšné tri chrbty patria pod Arménsku vysočinu. Sú to na severozápade Pambacký chrbát, na západe Gegamský chrbát a na juhu Vardenisský chrbát. Sevan zaberá centrálnu časť medzihorskej tektonickej prepadliny.
Rozčlenenie.
Dvoma mysmi je jazero rozdelené na menšiu severozápadnú časť Malý Sevan a veľkú rozšírenú juhovýchodnú časť Veľký Sevan, ktoré sú spojené prielivom. Malý Sevan sa odlišuje veľkou hĺbkou (86 m) a členitejšími brehmi. Vo Veľkom Sevane je dno rovné, brehy málo členité a má maximálnu hĺbku 35 m. V severozápadnej časti sa týčil skalnatý ostrov Sevan so zvislými brehmi. Po odpustení časti vody sa ostrov stal polostrovom. Nachádza sa na ňom Sevanský kláštor.
Vodné bilancie.
Do jazera ústí 28 neveľkých riek a vyteká zoň rieka Hrazdan. Vodná hladina má blankytne modrú farbu a je priezračná do hĺbky 11 m. Priemerná mineralizácia vody je 716 mg/l. Ročný rozsah kolísania hladiny je do 0,6 m, najvyššia hladina je v júli a auguste a najnižšia vo februári a marci. Vo vodnej bilancii hrajú hlavnú prírastkovú rolu povrchové prítoky (0,727 km³ za rok) a zrážky (0,491 km³ za rok). Hlavnú úbytkovú úlohu potom hrá odpar (1,083 km³ za rok), podzemný odtok (0,085 km³ za rok) a rieka "Hrazdan" (0,050 km³ za rok). Hladina jazera je tak udržiavaná v rovnováhe.
Vlastnosti vody.
Priemerná teplota povrchovej vrstvy vody v júli a auguste je 17 až 19 °С, maximálna 24°С. V januári a februári teplota klesá na 1,5 až 1,8°С. Veľkú časť roka je teplota konštantná. Celé jazero zamŕza len vo výnimočne chladných zimách.
Využitie.
Voda jazera rieky "Hrazdan" je využívaná Sevanskou kaskádou hydroelektráreň. Z dôvodu zväčšenia vodnej zásoby jazera a "Sevanskej kaskády" bol v roku 1975 vybudovaný tunel Arpa-Sevan (dĺžka 48,6 km), ktorý privádza vodu rieky Arpa do jazera.
Na brehu leží mesto Sevan. Jazero je jedno z najobľúbenejších miest oddychu obyvateľov Arménska. Je tu rozvinutý turistický ruch.
Z rýb sa v jazere loví pstruh sevanský, mrena, "Varicorhinus" a tiež naturalizovaný sih severný.
Fehérgyarmatský obvod

Fehérgyarmatský obvod (maď. "Fehérgyarmati kistérség") je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v župe Szabolcs-Szatmár-Bereg. Jeho správnym centrom bolo mesto Fehérgyarmat.
Roman Brecely

Ing. Roman Brecely, MBA (* 26. júl 1966, Zálesie) je bývalý predseda politickej strany #SIEŤ a minister dopravy, výstavby a regionálneho rozvoja Slovenskej republiky. 
Život.
Roman Brecely absolvoval Fakulta technológií Slovenská technická univerzita v Bratislave so sídlom v Trnave. Potom vyštudoval City University of Seattle v Seattle vo Washingtone.
V rokoch 1991 až 1996 pracoval na rôznych pozíciách manažéra v Slovnafte, neskôr v reklamnej agentúre, od roku 1996 bol dva roky konateľom HILTI ČR. Riaditeľom a predsedom predstavenstva bol v spoločnosti Smurfit Kappa obaly v Štúrove po dobu desiatich rokov až do roku 2008. V energetickej spoločnosti ČEZ bol v období rokov 20092014 zodpovedný za riadenie investičných procesov.
Od roku 2014 bol samostatne zárobkovo činnou osobou.
Politická činnosť.
#SIEŤ.
Roman Brecely kandidoval vo voľbách do Národnej rady Slovenskej republiky v roku 2016 na kandidátnej listine strany #SIEŤ na 27. mieste. Nestal sa však zvoleným poslancom.
Na straníckom sneme v Trnave 13. augusta 2016 sa stal predsedom strany ako jediný kandidát. Získal 86 hlasov zo 125 prítomných delegátov.
10. mája 2017 Brecely oznámil, že sa vzdáva predsedníctva a členstva v strane. Predsedníctvo dočasným výkonom funkcie poverilo Mareka Čepka.
Minister dopravy.
Po koaličnej dohode bol 23. marca 2016 vymenovaný za ministra dopravy v tretej vláde Roberta Fica.
V úrade bol do 31. augusta 2016, skončil v dôsledu zmien po odchode skupiny poslancov strany #SIEŤ do strany MOST – HÍD a vo funkcii ministra ho nahradil Árpád Érsek.
Dick Diamonde

Dingeman Adriaan Henry van der Sluijs (v Austrálii "Van der Sluys"; známejší pod umeleckým menom Dick Diamonde; * 28. december 1947, Hilversum, Holandsko – † 18. september 2024) bol basgitarista skupiny The Easybeats. Gitarista George Young sa presťahoval zo Škótska, spevák Stevie Wright a bubeník Snowy Fleet boli Angličania a zostávajúci dvaja členovia skupiny boli Holanďania, gitarista Harry Vanda a basgitarista Dick Diamonde.
Şirvanský národný park

Şirvanský národný park (, ) je národný park v Azerbajdžane.
Bol vyhlásený 5. júla 2003 dekrétom prezidenta Azerbajdžanu Hejdara Alijeva na ploche v správnych oblastiach (rajón) Neftçala a Salyan.
Fauna.
Şirvanský národný park je neobyčajne bohatý na vtáctvo. Vzácne a cenné druhy vtákov (napr. turaj, drop malý, drop veľký, labuť, plameniak atď.) prezimovávajú a hniezdia v močaristých oblastiach. Srnec je najrozšírenejším cicavcom v tejto krajine.
Blažej Podmanický

Blažej Podmanický (* 1420 – † 1480) bol uhorský vojvodca, majiteľ hradu Hričov.
Osobnosť Blažeja Podmanického býva často mylne zamieňaná s Blažejom Maďarom alebo Blažejom Borotínom, o jeho pôvode sa nevie nič určitého. Jeho mladosť spadá do doby husitských vojen. Z počiatku vraj bojoval po boku husitov proti českému kráľovi. Od roku 1466 sa priklonil na stranu kráľa Mateja. Jiří z Poděbrad požiadal kráľa Mateja (1467), aby odvolal Blažeja Podmanického z Moravy, kde pustošil.
Roku 1468 daroval kráľ Matej Blažejovi Podmanickému za osobnú zdatnosť a smelosť hrad Hričov s príslušenstvami (Horný a Dolný Hričov, Hričovské Podhradie, Peklina, Dolné a Horné Hlboké, Závadka, Bytčianska Lehota, Ovčarsko, Veľká Kotešová a Dlhé Pole). V máji roku 1469 Blažej nadobudol nové majetky ako Prečín, Fačkov a Hliník.
Blažej Podmanický sa oženil po dva razy. Prvá žena bola dcéra (alebo vnučka) Vencela Bjelika, pána lednického hradu. Druhá žena Dorota bola vdovou po Svidrigovi, vodcovi českých husitov. S Blažejom mala syna Vencela (Ladislava). Blažej Podmanický zomrel v auguste roku 1480.
Csengerský obvod

Csengerský obvod (maď. "Csengeri kistérség") je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v župe Szabolcs-Szatmár-Bereg. Jeho správnym centrom bolo mesto Csenger.
Baktalórántházsky obvod

Baktalórántházsky obvod (maď. "Baktalórántházi kistérség") je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v župe Szabolcs-Szatmár-Bereg. Jeho správnym centrom bolo mesto Baktalórántháza.
Ibránsko-nagyhalászsky obvod

Ibránsko-nagyhalászsky obvod (maď. "Ibrányi kistérség") je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v župe Szabolcs-Szatmár-Bereg. Jeho správnym centrom bolo mesto Ibrány.
Orša

Orša (, ) je mesto vo Vitebskej oblasti v severovýchodnom Bielorusku, blízko hraníc s Ruskom. V roku 2005 tu žilo 125 000 obyvateľov.
Dejiny.
Prvé zmienky pochádzajú už z roku 1067. Dnes je Orša priemyselným mestom a predovšetkým jedným z najdôležitejších železničných uzlov Bieloruska a celej východnej Európy: stretávajú sa tu železničné ťahy VaršavaMinskMoskva a PetrohradVitebskŽmerynkaOdesa, ktoré využívajú mimoúrovňové kríženie a hneď tri železničné stanice.
Kisvárdiansky obvod

Kisvárdiansky obvod (maď. "Kisvárdai kistérség") bývalý okres v Maďarsku, súčasť Szabolcs-Szatmár-Bereg.
Mátészalkiansky obvod

Mátészalkiansky obvod () je bývalá administratívna jednotka v župe Szabolcs-Szatmár-Bereg v Maďarsku. Jej obvodným mestom bolo mesto Mátészalka.
Sterlitamak

Sterlitamak (, baškirsky Стәрлетамаҡ) je mesto v Rusku, po Ufe druhé najväčšie mesto republiky Baškirsko a centrum Sterlitamackého rajónu. V roku 2019 malo podľa odhadov približne 278-tis. obyvateľov. Nachádza sa 156 km južne od Ufy (po železnici) na úpätí Uralu. Mesto bolo založené v roku 1766 na sútoku riek Belaja a Sterľa. Jeho názov pochádza z názvu rieky Sterľa a baškirského slova „тамаҡ" (ústie), čiže v preklade do slovenčiny „Ústie rieky Sterle". Dnes ide o významné centrum chemického priemyslu.
Sterlitamak bol založený v roku 1781 na mieste niekdajšej poštovej stanice Aškadarskij Jam. Počas ruskej občianskej vojny ho isté obdobie kontrolovali československí legionári. Od roku 1920 sa dostal pod kontrolu Sovietskeho zväzu. Hospodársky rozmach mesta nastal cez druhú svetovú vojnu, keď bolo do Sterlitamaku evakuovaných niekoľko tovární z území na západe ZSSR, ktoré obsadilo Nemecko, a vo veľkom sa začal rozvíjať chemický priemysel, predovšetkým vďaka objaveniu ropných ložísk v okolí.
Grossvenediger

Großvenediger (3 662 m) je 4. najvyšší vrch Rakúska, ktorý sa nachádza v skupine Venediger patriaci do Vysokých Taur na hraniciach spolkových krajín Salzbursko a Tirolsko.
Výstup cez pražské chaty.
Najčastejšia výstupová cesta na Großvenediger začína od parkovisku pri Matreier Tauernhaus vo výške Prvých pohodlných päť kilometrov vedie údolím potoka Tauernbach po cestičke a neskôr širokej ceste cez niekoľko horských osád. Až na krátky úsek okolo perejí pri osade Außergschlöß stúpa cesta len veľmi mierne. To sa zmení pri sútoku s potokom Karlesbach v , v miestach kde v 19. storočí končil ľadovec. Novo preznačená cesta 902B odbočuje, vedie cez most, takmer sa stráca a neskôr sa napojí na zreteľnú pôvodnú trasu 902B. Chodník vedie po svahu bočného údolia Karlesbachu a ostro stúpa až na Starú pražskú chatu () a ďalej už o niečo miernejšie na Novú pražskú chatu (), kde väčšina turistov prenocuje. Nad chatou sa chodník postupne stráca, značka vedie po suti a cez snehové pole traverzom pod hrebeňom Niederer Zaun k ľadovcu Schlatenkees. Vzhľadom k veľkému množstvu trhlín je nevyhnutnosťou základná ľadovcová výbava, takisto je potrebné počítať s obtiažnou orientáciou pri zhoršenej viditeľnosti. Technicky je cesta po ľadovci pomerne nenáročná, iba v spodnej časti je krátke prudšie miesto. Na citlivejších jedincov už môže pôsobiť nadmorská výška (únava, zadýchanie, nevoľnosť, bolesti hlavy). Na záver cesta opúšťa ľadovec a vedie po krátkom úzkom snehovom hrebienku s možnosťou pádu na obe strany až k vrcholu s krížom.
Kornati

Kornati je súostrovie v Jadranskom mori pri pobreží Chorvátska, ktorému tiež patrí. Nachádza v severnej Dalmácii medzi mestami Zadar a Šibenik. Názov Kornati pochádza od starých moreplavcov a to od slova corona (koruna).
Na ostrovoch bol v roku 1980 zriadený Národný park Kornati. Park sa rozkladá na 218 km² a nachádza sa v ňom nad 89 ostrovov. Najväčším a hlavným ostrovom je Kornat s plochou takmer 33 km². Ostrov nie je trvalo osídlený, sú tu iba malá sídla, ktoré slúžia pre prechodný pobyt obyvateľov, ktorí tu chovajú ovce a pestujú olivy. Nachádza sa tu aj niekoľko nudistických pláží. Keďže na ostrovoch nie je pitná voda, je nutné ju dovážať z pobrežia. Elektrina je vyrábaná agregátmi.
Na ostrovoch platia veľmi prísne pravidlá obmedzujúce pohyb ako lodí, tak i chodcov. Nie je tu dovolené zakladanie ohňa, zber akýchkoľvek kameňov, mušlí, platí tu zákaz rekreačného rybolovu. Každá loď si pred vplávaním do parku musí zaobstarať vstupnú kartu podľa dĺžky lode. Na ostrove Piškera je vystavaná Marina ACI.
Děčínský Sněžník

Děčínský Sněžník () (723 m) je pieskovcový stolový vrch, dvíhajúci sa 7 km západoseverozápadne od mesta Děčín. Predstavuje najvyšší vrchol geomorfologického okrsku Sněžnická hornatina, celého geomorfologického celku Děčínská vrchovina, ako aj CHKO Labské pískovce a štvrtý najvyšší vrchol okresu Děčín. V rámci podokrsku tvorí vrch samostatnú časť.
Vrch.
Vrch, tvorený vrchnokriedovými turonskými pieskovcami, je takmer celý zalesnený, väčšinu jeho svahov pokrývajú smrekové porasty, v menšej miere sa vyskytuje borovica, smrekovec a buk, pre vrcholovú časť sú typické aj brezy a jarabiny. Vrchol zaberá rozľahlá plošina s rozmermi približne 1600 krát 600 metrov, mierne sa skláňajúca k severovýchodu. Po väčšine svojho obvodu je lemovaná niekoľko desiatok metrov vysokými pieskovcovými stenami, ktorých lámaním a zvetrávaním vznikli, najmä na južnom úbočí, početné pseudokrasové jaskyne so stenami pokrytými fluoritom. Malá časť týchto priestorov (cca 0,09 ha) je chránená čoby prírodná pamiatka Jeskyně pod Sněžníkem. Ťažbu fluoritu na Snežníku v rokoch 19551994 dnes dokumentuje expozícia v múzeu na zámku v Jílovom. Z okrajov vrcholovej plošiny sa na mnohých miestach otvára ďaleký rozhľad na Lužické hory aj Českosaské Švýcarsko, vyhľadávané sú z "Drážďanskej vyhlídky" na druhom konci plošiny viditeľné Drážďany na severozápade a "Koňská hlava" na východe..
Rozhľadňa.
Najvýznamnejším kruhovým výhľadovým bodom je však 33 m vysoká "kamenná rozhľadňa" z roku 1864, jedna z najstarších na území Česka. Pôvodne išlo o veľkoryso poňatú trigonometrickú vežu 1. rádu, ktorú pre potreby rakúskych, saských a pruských zememeračov nechal svojim nákladom vybudovať majiteľ panstva gróf František Antonín Thun, od samého začiatku však slúži aj turistickému ruchu. V roku 1936 tu bol prvýkrát na území vtedajšieho Československa zachytený televízny signál vysielaný z Olympijských hier v Berlíne. V roku 1992 prešla schátraná a uzavretá veža celkovou rekonštrukciou a bola znovu sprístupnená verejnosti. Pri rozhľadni sa nachádza bufet a horská chata a malé jazierko, vrchol hory je z niekoľkých smerov prístupný turistickými značenými cestami. Najkratší príchod sa ponúka po doprave autobusom či autom do Jílovskej miestnej časti Sněžník na západnej strane vrchu. Z tohto východiskového bodu predstavuje cesta k rozhľadni necelé 2 km chôdze s prevýšením 130 m. Podstatne náročnejšie sú varianty začínajúce v Jílovom (zelená značka, zhruba 5 km / 460 m) respektíve Děčíne (červená značka, približne 9 km / 600 m).
Horolezectvo.
Děčínský Sněžník je samostatnou horolezeckou oblasťou. Lezecké možnosti na tejto najväčšej českej stolovej hore boli objavené až v roku 1987 (masívy "Májová" a "Jarní"). Rad ciest bolo vytvorených v roku 2005. Podmienky pre lezenie sú priaznivé, lebo pieskovcová skala je tvrdá a masív je orientovaný napospol južným a juhozápadným smerom. Na svahoch je značné množstvo balvanov, ponúkajúcich využitie pre bouldering. Vzhľadom k obľúbenosti tohto športového odvetvia bol pre oblasť Snežníka spracovaný samostatný sprievodca s popismi a plániky.
Zoznam poslancov NR SR (2016 – 2020)

Toto je zoznam poslancov Národnej rady Slovenskej republiky vo volebnom období 20162020.
Zloženie NR SR.
Vývoj príslušnosti poslancov k politickým stranám počas volebného obdobia.
Iba niekoľko týždňov po voľbách sa postupne rozpadol celý poslanecký klub strany #SIEŤ, postupne počas volebného obdobia zmenilo poslanecký klub či politickú stranu niekoľko desiatok poslancov. K septembru 2019 až 23 poslancov NR SR nebolo členom niektorého z existujúcich poslaneckých klubov zvolených strán vo voľbách v marci 2016. Najviac poslancov sa v roku 2019 zo strán, ktoré neprekročili 5 % hranicu vo voľbách, hlásilo k strane SPOLU. Viacero strán získalo len jediného poslanca (ZA ĽUDÍ – Veronika Remišová, HLAS ĽUDU – Peter Marček, Kresťanská únia – Richard Vašečka, PS – Martin Poliačik a Maďarské fórum – Zsolt Simon).
Ďalšie zmeny nastali aj na jeseň roku 2019. Jozef Lukáč a Anna Verešová odišli z OĽaNO-NOVA, prvý menovaný vstúpil do SME RODINA, druhá do KDH. Ján Mora odišiel z ĽSNS, namiesto Milana Mazureka z ĽSNS nastúpil Milan Špánik, ktorý ostal pôsobiť ako nezaradený. Katarína Cséfalvayová a Martin Fedor odišli z Mostu do vznikajúcej strany DOBRÁ VOĽBA a 9 poslancov SaS vstúpilo do DS. Alena Bašistová, ktorá po rozpade poslaneckého klubu strany Sieť pôsobila ako nezaradená, vstúpila do strany SNS a Jana Nehézová opustila poslanecký klub ĽSNS. V novembri 2019 tiež Peter Kresák, ktorý po odchode z Mostu-Híd pôsobil ako nezaradený poslanec, vstúpil do strany DOBRÁ VOĽBA.
Poslanci NR SR.
Prvých 150 položiek zoznamu tvoria v úvodnom zoradení "zvolení poslanci" v poradí primárne podľa čísla politického subjektu vo voľbách a sekundárne podľa poradia kandidáta po zohľadnení prednostného hlasovania. Za nimi nasledujú "náhradníci" chronologicky, v poradí ako nastupovali. Dátumy a dôvody vznikov a zánikov mandátov sú uvádzané formou poznámok k menám. Zoznam je možné zoradiť podľa vlastného kritéria kliknutím na záhlavie stĺpca.
Zdroje:
Iori

Iori (, ) je rieka v Gruzínsku a v Azerbajdžane, ktorá ústi do Mingačevirskej priehrady. Je dlhá 320 km. Povodie má rozlohu 4 650 km².
Priebeh toku.
Pramení na južných svahoch hlavného rozvodného hrebeňa Veľkého Kaukazu. Najprv tečie juhozápadným smerom, pri mestečku Tianeti sa stáča na juh a potom na juhovýchod. Tento smer si zachováva až k ústiu. Južne od Tianeti je prehradenie a vytvára vodnú nádrž Sioni. Za hrádzou pokračuje stále sa zužujúcou tiesňavou do Kachetie, ďalej na strednom toku preteká Samgorskou kotlinu. Po postavení Mingačevirskej priehrady v 50. rokoch 20. storočia ústi do nej, keď predtým bola pravým prítokom Alazani.
Vodný stav.
Zdroj vody je snehový a dažďový. Priemerný ročný prietok vody pri dedine Salachly (43 km od ústia) činí 11,6 m³/s a nižšie slabne na 9,82 m³/s pri dedine Jusufly.
Využitie.
V súvislosti so stavbou Samgorskej zavlažovacej sústavy je pri obci Paldo viac ako polovica toku odvádzaná tunelom do zavlažovacieho kanála Samgori, ktorý vedie smerom k Tbilisi, kde zásobuje vodou priehradnú nádrž, (tzv. Tbiliské more), ktorá sa nachádza východne od Tbilisi.
Uňadovo

Uňadovo je prírodná rezervácia v Starohorských vrchoch v katastri Podlavíc, mestskej časti Banskej Bystrice.
Polohopis.
Uňadovo sa nachádza na svahu Ostrého vrchu, asi kilometer východne od Košarísk, približne 5 km severozápadne vzdušnou čiarou od Námestia SNP.
Prírodná rezervácia.
Rozloha rezervácie je 35 800 m², ochranné pásmo nie je stanovené. Ochranný stupeň je číslo 4. Pamiatka bola vyhlásená v roku 1988 Ministerstvom kultúry Slovenskej socialistickej republiky výnosom č. 1161/1988-32 z 30. júna 1988. Účelom je ochrana „"bohatého výskytu tisu obyčajného (Taxus baccata L.) v porastoch prirodzeného lesa Starohorských vrchov"“. Chránený areál spravuje Štátna ochrana prírody stredisko CHKO Poľana. Podlavické výmole nie sú súčasťou VCHÚ.