burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Z pekla (film)

Z pekla je americký triler, z roku 2001. Film je natočený podľa komiksovej predlohy s rovnakým názvom od Alana Moora, ktorá bola inšpirovaná príbehom o Jackovi Rozparovačovi. Film režírovali bratia Hughesovci - Albert a Allen. V hlavnej úlohe sa objavil Johnny Depp a vo vedľajších úlohách Ian Holm, Robbie Coltrane či Heather Graham. Film získal zmiešané recenzie, no filmoví kritici chválili prevažne herecké výkony Johnnyho Deppa a Heather Graham. 
Natáčania sa začalo v júni 2000, v Prahe v Česku a v štúdiu Barrandov. Ďalej sa natáčalo v Spojenom kráľovstve. 
Do hlavnej úlohy detektíva Abberlineho bol pôvodne zvažovaný Daniel Day-Lewis, Sean Connery či Brad Pitt. Neskôr rolu získal Depp. Do role Sira Williama Gulla, bol pôvodne zvažovaný herec Nigel Hawthorne, ktorý musel z projektu odstúpiť kvôli podlomenému zdraviu. Rolu neskôr získal Ian Holm. 
Obsadenie.
Johnny Depp
Heather Graham
Robbie Coltrane
Jason Flemyng
Katrin Cartlidge
Ian Holm
Joanna Page
Ian Richardson
Lesley Sharp
Annabelle Apsion
Estelle Skornik
Terence Harvey
Mark Dexter
Susan Lynch
Paul Rhys
Samantha Spiro
Železničná stanica Kysucké Nové Mesto

Železničná stanica Kysucké Nové Mesto je železničná stanica v Kysuckom Novom Meste. Leží na trati 127 Žilina – Mosty u Jablunkova. Je elektrifikovaná.
Doprava.
Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Žilina.
Ibrahím Sarsúr

Ibrahim Sarsúr ( hebrejsky : אברהים צרצור, "Ibrahim Sarsur," arabsky : ابراهيم صرصور) je izraelský politik a poslanec Knesetu za stranu Zjednotená arabská kandidátka .
Biografia.
Narodil sa 2. februára 1959 v meste Kafr Kasim, kde naďalej býva. Je ženatý, má jedno dieťa. V roku 1981 vyštudoval v bakalárskom cykle odbor anglická literatúra a jazykoveda na Bar-Iľanovo univerzite. Hovorí arabsky a anglicky.
Politická dráha.
V rokoch 1981-1998 bol starostom mesta Kafr Kasim, od roku 1998 je predsedom Islamského hnutia v Izraeli.
Do Knesetu nastúpil po voľbách roku 2006, v ktorých kandidoval za stranu Zjednotená arabská kandidátka . Vo funkčnom období 2006 - 2009 v parlamente pôsobil vo výbore pre status žien, vo výbore pre vnútorné záležitosti a životné prostredie, vo výbore pre práva detí a výboru pre menovanie islamských sudcov. Vo voľbách roku 2009 mandát obhájil. Pracoval potom ako člen výboru Knesetu pre vnútorné záležitosti a životné prostredie a výboru pre menovanie islamských sudcov. Vo voľbách v roku 2013 svoj mandát obhájil.
Kysličkovec hľuznatý

Kysličkovec hľuznatý ("Oxalis tuberosa") je trvalá bylina z čeľade kysličkovité (Oxalidaceae). Prezimuje pomocou podzemných hľúz, ktoré sa nazývajú oka. Pre tieto hľuzy sa začala v stredných a južných Andách pestovať ako zelenina. Do Európy bola rastlina introdukovaná okolo roku 1830 ako alternatíva k zemiakom. Pestuje sa vo vysokých nadmorských výškach od Venezuely po Argentínu a v Mexiku, populárna je aj na Novom Zélande, kde sa komerčne pestuje. Rastie v tvare kríku vysokého 20 – 30 cm a širokého 60 cm. Má žlté kvety s piatimi okvetnými lístkami. Nie je náročná na pestovanie. Rozmnožuje sa ľahko pomocou farebných hľúz dlhých 5 až 15 cm.
Základňa výcviku a mobilizačného doplňovania

Základňa výcviku a mobilizačného doplňovania (ZaVaMD) je útvar Ozbrojených síl Slovenskej republiky.
Jej poslaním je „plniť úlohy výcviku jednotiek PS a ostatných súčastí OS SR. Jeho úlohou je zabezpečovať výcvik jednotlivca, odborný výcvik, výcvik a vzdelávanie poddôstojníkov, výcvik personálu do operácie MKM a byť pripravený vykonať bojové stmelenie mobilizovaných útvarov.“ Základnňa sídli v Martine a je zároveň veliteľstvom Posádky Martin.
Dejiny.
Základňa výcviku a mobilizačného doplňovania vznikla k 1. novembru 2016 reorganizáciou vtedajšieho Práporu výcviku. Veliteľ práporu, podplukovník Róbert Kecső, sa stal veliteľom 12. mechanizovaného práporu a veliteľom Základne sa k 1. novembru stal plk. Ľubomír Podhorec.
24. mája 2022 Základňa získala bojovú zástavu od prezidentky Zuzany Čaputovej. Pri tejto príležitosti minister obrany Jaroslav Naď vyhlásil: „Profesionáli zo Základne výcviku a mobilizačného doplňovania v Martine plnia nesmierne dôležité úlohy výcviku príslušníkov OS SR. Sú to oni, ktorých výcvikom prechádzajú noví profesionálni vojaci v radoch Ozbrojených síl SR, pričom len tento rok pripravili na službu vlasti 657 čakateľov. Samozrejme, veľmi dôležitá je aj ďalšia odborná príprava a špecializovaný výcvik. Na svoju prácu môžu byť právom hrdí.“
Podriadené jednotky.
Podriadenými súčasťami Základne sú:
Huskvarna

Huskvarna (švédska výslovnosť: [ˈHʉ̂ːsˌkvɑːɳa]) je východná časť Jönköpingu, mesta vo švédskej provincii Småland a má asi 24 000 obyvateľov. Vzdialenosť od centra mesta Jönköping je asi 5 km. Názov mesta Huskvarna znamená v preklade domaci mlyn.
V rokoch 1911 až 1970 išlo o vlastnú mestskú obec. Geograficky rástla spolu s mestom Jönköping najmä v 50. rokoch 20. storočia. Od reformy miestnej správy v roku 1971 patri Husquarna administratívne pod obec Jönköping.
Ladislav Dovhun

Generálmajor Ing. Ladislav Dovhun MA (* 9. apríl 1969, Snina) je slovenský generál.
Od roku 2023 je náčelníkom Vojenskej kancelárie prezidenta Slovenskej republiky. Od januára 2021 bol zástupca veliteľa Vzdušných síl OS SR. V minulosti tiež velil Protilietadlovej raketovej brigáde v Nitre a zastával funkcie na Generálnom štábe.
Životopis.
V rokoch 1987 až 1991 študoval na Vysokej vojenskej technickej škole v Liptovskom Mikuláši, predchodkyne Akadémie ozbrojených síl gen. Milana Rastislava Štefánika. Od roku 1991 bol veliteľom čaty 2K12 KUB v protilietadlovom raketovom pluku (plrp) Janovice nad Úhlavou a Rožňava. V roku 1992 sa stal zástupcom veliteľa batérie 2K12 KUB, plrp Rožňava a v rokoch 1994 až 1997 batérii velil. V rokoch 1998 až 2000 bol zástupca veliteľa – hlavný inžinier protilietadlového raketového pluku 2K12 KUB v Rožňave. Od roku 2000 pracoval na Veliteľstve Vzdušných síl vo Zvolene ako starší dôstojník a vedúci starší dôstojník oddelenia prípravy palebných prostriedkov PVO.
Magisterské štúdium v obrannej politike na Londýnskej Kráľovskej univerzite ukončil v roku 2005 a v rovnakom roku sa stal veliteľom protilietadlovej raketovej skupiny 2K12 KUB v Nitre. V roku 2007 bol styčným dôstojníkom pre turecké sily veliteľstva UNFICYP a v roku 2009 bol vo funkcii zástupcu náčelníka štábu pre podporu mnohonárodného veliteľstva Stred KFOR. V roku 2011 sa presunul na Generálny štáb kde bol náčelník oddelenia cvičení (20112012) a Zástupca veliteľa CRO (20122013). Následne pôsobil ako riaditeľ štábu veliteľstva ISAF. V rokoch 2015 až 2016 bol náčelník odboru spravodajstva a EB. Následne sa vrátil do Nitry a v rokoch 2016 až 2019 velil Protilietadlovej raketovej brigáde.
Následne bol v rokoch 2019 a 2020 Náčelníkom SCKM na Generálnom štábe. 1. októbra 2020 bol menovaný do funkcie náčelníka štábu Vzdušných síl a od 1. januára 2021 bol zástupcom veliteľa Vzdušných síl.
Generálska hodnosť.
Vymenovanie plk. Dovhuna do generálskej hodnosti schválila 16. decembra 2020 vláda. 28.januára 2021 ho do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál, vymenovala prezidentka Zuzana Čaputová. 24. októbra 2023 ho prezidentka [Zuzana Čaputová povýšilia do hodnosti generálmajor.
IC 1295

IC 1295 je planetárna hmlovina v súhvezdí Štít. Objavil ju americký astronóm Truman H. Safford 28. augusta v roku 1867. Zelená farba tejto hmloviny je spôsobená ionizovaným kyslíkom.
Kostol Panny Márie Pomocnice kresťanov

Kostol Panny Márie Pomocnice kresťanov môže byť:
Mlok dunajský

 
Mlok dunajský ("Triturus dobrogicus") je mlok, ktorý žije v Strednej a Východnej Európe.
Vyskytuje sa v povodí rieky Dunaj, Tisa, Dráva, Sáva a delte rieky Dneper. Je rozšírený v nížinách do 
Má menšie a štíhlejšie telo ako ostatné mloky z rodu "Triturus". Rovnako ako u ostatných z rodu, u samcov sa v období rozmnožovania vyvinie na chrbte a chvoste nápadný zubatý hrebeň, najvyšší z rodu "Triturus". Brucho je oranžové až červené s malými čiernymi škvrnami. Samce majú veľkosť do 14 cm, samice do 18 cm. 
Polovicu roka alebo dlhšie žijú dospelé jedince v pomaly tečúcich okrajoch riek, jazerách alebo rybníkoch, kde sa rozmnožujú. Sexuálne dospieva v 2 až 3 roku, dožíva sa približne 8 rokov. Samce predvádzajú vábenie a samice kladú okolo 200 vajíčok jednotlivo na listy vodných rastlín. Larvy sa vyvíjajú vo vode dva až štyri mesiace než dosiahnu metamorfózu. Po zvyšok roka mloky žijú v tienistých suchozemských biotopoch, väčšinou v lesoch. Napriek tomu, že populácia mloka chocholatého ešte nie je považovaná za ohrozenú, výrazne poklesla, dôvodom je predovšetkým strata biotopu. Tento druh je v Európskej únii chránený zákonom. Ekosozologický status na Slovensku od roku 2001 "EN" - ohrozený.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 800 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Mlok dunajský je druh európskeho významu, ktorý sa vyskytuje v 23 územiach európskeho významu.
Patrik Kuril

 
Patrik Kuril (* 18. december 1979, Partizánske
) je slovenský cyklista. Na letnej paralympiáde 2020 v Tokiu (konanej v roku 2021) získal zlatú medailu v cestnej paracyklistike. Je tiež dvojnásobným majstrom sveta v paracyklistike.
Šport.
Patrik Kuril sa stal majstrom Európy aj víťazom Svetového pohára v zimnom triatlone. Počas cyklomaratónu v roku 2005 sa zranil a ochrnulo mu pravé predkolenie.
Majstrovstvá sveta.
Na Majstrovstvách sveta v 2015 vo švajčiarskom Nottwille získal zlatú medailu. Na rovnakom podujatí získal z časovky bronz. V júni 2021 zvíťazil na 92,4 km trati v portugalskom Estorile s časom 2:05:49. V roku 2019 získal tretie miesto na cestných pretekoch v holandskom Emmene.
Paralympiády.
2016.
Na letnej paralympiáde 2016 v Riu získal bronzovú medailu v cyklistickej časovke.
2020.
Na letnej paralympiáde 2020 v Tokiu získal zlatú medailu v cestnej paracyklistike v kategórii C4-5. Na 32-kilometrovej trati dosiahol čas 45:47,10 min. Jeho kolega Jozef Metelka získal striebornú medailu so stratou 17,95 s.
2024.
Zúčastní sa aj Letných paralympijských hier 2024 v Paríži.
Osobný život.
Kuril sa narodil v Partizánskom a žije v Tatranskej Štrbe. V Liptovskom Mikuláši prevádzkuje cyklistický obchod. V odbore trénerstvo - cyklistika absolvoval Fakultu telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského. Magisterský titul z učiteľstva získal na Univerzite Mateja Bela v Banskej Bystrici.
2. slovenská futbalová liga 2021/2022

2. slovenská futbalová liga 2021/2022 bol 29. ročník druhej najvyššej futbalovej súťaže na Slovensku. Súťaž organizoval Slovenský futbalový zväz. Majstrom sa stal FK Železiarne Podbrezová a vybojoval si tak postup do ďalšieho ročníka najvyššej súťaže. Kvôli neudeleniu licencie ŠKF Sereď a FK Senica postupovali priamo tri mužstvá, teda aj MFK Dukla Banská Bystrica a MFK Skalica. Na priečkach zaručujúcich zostup sa umiestnili FC Rohožník, ŠK Slovan Bratislava B, Partizán Bardejov a MŠK Námestovo.
Kandidátka HSĽS pre voľby do Krajinského zastupiteľstva v roku 1935

Kandidátna listina Hlinkovej slovenskej ľudovej strany pre voľby do Krajinského zastupiteľstva v roku 1935, ktoré sa konali 26. mája 1935. Za HSĽS bolo zvolených prvých 11 kandidátov (z 36 volených členov zastupiteľstva).
Bukureštská deviatka

Bukureštská deviatka alebo skrátene B9 je medzinárodná organizácia založená 4. novembra 2015 v Bukurešti. Organizácia je zoskupením deviatich štátov, ktoré sú členmi NATO – tzv. "Východného krídla NATO". Vznikla z iniciatívy prezidenta Rumunska Klausa Iohannisa a prezidenta Poľska Andrzeja Dudu počas ich bilaterálneho vzájomného stretnutia.
Členmi sú Poľsko a Rumunsko, ale taktiež Bulharsko, Česko, Estónsko, Maďarsko, Lotyšsko, Litva a Slovensko. Vznik organizácie bol výsledkom zhoršenej bezpečnostnej situácie vo východnej Európe, spôsobenej anexiou Krymu Ruskom. Všetci členovia B9 boli buď súčasťou bývalého Sovietskeho zväzu alebo jeho sféry vplyvu.
28. februára 2019 sa za účasti generálneho tajomníka NATO Jensa Stoltenberga uskutočnilo stretnutie prezidentov krajín Bukureštskej deviatky v Hoteli DoubleTree by Hilton a Kulturparku v Košiciach.
Dňa 10 mája 2021 sa videokonferencie B9 zúčastnil aj americký prezident Joe Biden. Rumunský prezident Iohannis (jeden z dvoch usporiadateľov summitu, druhým bol Duda) ako reakciu na nedávnu mobilizáciu ruských vojsk v blízkosti rusko-ukrajinských hraníc povedal: "Východoevrópske štáty NATO by si na krídle východného bloku želali silnejšieho vojenského spojenca".
B9

B9 môže byť:
Štrbské Pleso (Vysoké Tatry)

Štrbské Pleso je jedna z 15 mestských častí a katastrálne územie mesta Vysoké Tatry.
Do katastrálneho územia patria osady (a zároveň samostatné mestské časti Vysokých Tatier):
Osada Štrbské Pleso, podľa ktorej je toto katastrálne územie pomenované, bola rozhodnutím Najvyššieho súdu SR opäť pričlenená k obci Štrba.
História.
Obec Štrba sa od roku 1990 usilovala o vrátenie pôvodného historického katastrálneho územia Štrbského Plesa. 3. mája 2007 bol ukončený dlhoročný spor o jeho navrátenie rozhodnutím Najvyššieho súdu Slovenskej republiky v prospech obce Štrba a Štrbské Pleso sa tak stalo miestnou časťou obce Štrba. Po rozsudku Najvyššieho súdu Slovenskej republiky, zmenou vykonanou k 7. októbru 2007 prešla časť územia Štrbského Plesa ( ) do katastrálneho územia Štrba obce Štrba. Mestu Vysoké Tatry zostalo v katastrálnom území Štrbské Pleso .
Marek Čižmár

PhDr. Marek Čižmár (* 3. apríl 1975, Trebišov) je slovenský komunálny politik a pedagóg, ktorý od roku 2015 pôsobí vo funkcii primátora mesta Trebišov. 
V roku 1998 absolvoval magisterské štúdium v odbore učiteľstvo predmetov slovenský jazykdejepis na Prešovskej univerzite v Prešove a v roku 2007 získal titul doktora filozofie.
Alexandra Pivková

PhDr. Alexandra Pivková (* 30. september 1964, Lučenec) je bývalá poslankyňa Národnej rady Slovenskej republiky za stranu Za ľudí a od roku 2011 primátorka mesta Lučenec. V roku 1987 absolvovala štúdium na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, odbor pedagogika - psychológia. Po štúdiu pracovala ako psychologička na Krajskej pedagogicko-psychologickej poradni v Banskej Bystrici. Na Okresnom úrade v Lučenci pracovala od roku 1991 ako vedúca odboru sociálnych vecí a od roku 2004 ako riaditeľka Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny. Ako primátorka podporuje ekológiu, na jeseň 2020 samospráva Lučenca vysadila vo verejných priestoroch 70 nových stromov.
Béla Keszegh

Mgr. Béla Keszegh je pedagóg, organizátor a od roku 2018 primátor mesta Komárno.V roku 1998 absolvoval štúdium na Katedre lingvodidaktiky a interkultúrnych štúdií Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre a v roku 2002 doktorandské štúdium politických vied na Univerzite Corvinus v Budapešti. Od decembra 2006 bol poslanec Mestského zastupiteľstva v Komárne a od roku 2014 viceprimátor.
I keď je maďarskej národnosti, v októbri 2020 loboval na ministerstve kultúry za slovenské divadlo Dramaťák sídliace v dome Matice slovenskej v Komárne.
Alexandra Gieciová

JUDr. Alexandra Gieciová (* 13. december 1972, Topoľčany) je slovenská právnička a od roku 2018 primátorka mesta Topoľčany.
Na post primátora kandidovala ako jediná žena z funkcie prednostky Mestského úradu v Bánovciach nad Bebravou, predtým pracovala ako riaditeľka Úradu práce, sociálnych vecí a rodiny v Topoľčanoch. Ako primátorka chce dosiahnuť, aby Topoľčany boli moderné a prosperujúce mesto.
Lenka Balkovičová

Ing. Lenka Balkovičová (* 3. júl 1962, Zvolen) je slovenská ekonómka a v rokoch 2014 až 2022 primátorka mesta Zvolen. Absolvovala štúdium na Fakulte ekonomiky Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici a školenie na Ústave súdneho inžinierstva v Žiline, odvetvie ekonomiky. Pracovala ako riaditeľka na Daňovom úrade vo Zvolene a v Banskej Bystrici. Od roku 2006 bola poslankyňou Mestského zastupiteľstva vo Zvolene a od roku 2013 poslankyňou zastupiteľstva Banskobystrického samosprávneho kraja. V práci vyžaduje transparentnosť, ako primátorka zaviedla priame prenosy z rokovaní mestského zastupiteľstva a obnovila vydávanie Zvolenských novín.
Peter Fiabáne

Mgr. Peter Fiabáne (* 29. jún 1963, Žilina) je slovenský manažér a podnikateľ, od novembra 2018 primátor mesta Žilina. V roku 1987 absolvoval Fakultu telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského v Bratislave. Za priority práce primátora považuje rozvíjať šport a rekreačné zóny, verejný priestor, bezpečnosť, dopravu, parkovanie atď. V septembri 2020 sa stal predsedom Regionálnej rady partnerstva (RRP) Horné Považie, ktorá bude určovať stratégiu integrovaného a udržateľného rozvoja regiónu.
Freedom fries

Freedom fries (v preklade z  „hranolčeky slobody“) bol politicky motivovaný názov pre zemiakové hranolčeky (amer. , doslova „francúzske hranolčeky“) zavedený v Spojených štátoch v roku 2003.
Prvé známe použitie tohto názvu pochádza od Neala Rowlanda, majiteľa reštaurácie Cubbie’s v meste Beaufort v Severnej Karolíne, ktorý ho použil na jedálnom lístku 20. februára 2003. Vo vyjadrení pre Associated Press Rowland tvrdil, že sa inšpiroval podobnou iniciatívou z prvej svetovej vojny, kedy Američania poháňaní antinemeckým sentimentom odstraňovali nemecké názvy jedál (napr. kyslú kapustu premenovali zo "sauerkraut" na "liberty cabbage", teda „kapustu slobody“, pôvodný názov párku v rožku "frankfurter" zmenili na "hot dog" a pod.).
Do širšieho povedomia sa toto pomenovanie dostalo po tom, čo republikánsky predseda Výboru Snemovne reprezentantov Spojených štátov pre správu snemovne ("United States House Committee on House Administration") Bob Ney prikázal odstrániť francúzske názvy pokrmov v jedálnych lístkoch všetkých troch jedální Kongresu Spojených štátov. Takto sa "French fries" zmenili na "freedom fries" a "French toast" (chlieb vo vajci) na "freedom toast". Ney konal na podnet svojho straníckeho kolegu, reprezentanta severokarolínskeho tretieho volebného obvodu Waltera B. Jonesa, Jr., ktorý si všimol Rowlandovu inciatívu.
Dôvodom tohto kroku bola nespokojnosť amerických podporovateľov invázie do Iraku s odporom francúzskej vlády voči britsko-americkému návrhu na vojenský zákrok proti Husajnovmu Iraku. Podľa Neya to predstavovalo "„malú, no symbolickú snahu ukázať nespokojnosť mnohých na Kapitole" [Capitol Hill] "s postojom nášho takzvaného spojenca, Francúzska“".
Niektoré americké reštaurácie sa k tomuto kroku pridali, no s úpadkom verejnej podpory vojny v Iraku pomenovanie vymizlo. 2. augusta 2006, po tom, čo Neya nahradil v čele výboru Vern Ehlers, sa jedálne kongresu vrátili k pôvodnému názvu.
Hranolčeky

Hranolček môže byť:
Javorinka (vrch v Oravskej Magure)

Javorinka () je vrch v Oravskej Magure na Slovensku. Západná a severná časť vrchu patrí do rovnomennej prírodnej rezervácie a rovnako tu zasahujú ochranné pásma Národného parku Malá Fatra a CHKO Kysuce.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Oravskej Magury, v geomorfologickom podcelku Paráč. Leží v hlavnom hrebeni pohoria, priamo nad obcou Zázrivá, do ktorej katastrálneho územia patrí.
Západným smerom pokračuje hrebeň na Okrúhlicu (), severovýchodným smerom susedí iná Okrúhlica () a obďaleč i majestátny Paráč (). Severné svahy odvodňujú prítoky Bystrice do rieky Kysuca, južné svahy odvodňujú prítoky Zázrivky, smerujúcej do rieky Orava.
Výhľady.
Javorinka je vďaka dobrej dostupnosti obľúbeným cieľom turistov, hoci lesný porast celého masívu znemožňuje súvislejší výhľad. Vďaka značnej nadmorskej výške sú však z vhodných lokalít obmedzené, no ďaleké výhľady. Z najvyšších častí je možné pozorovať pohraničný hrebeň Kysuckých a Oravských Beskýd, od Veľkej Rače po Babiu horu, väčšinu oravskomagurských a kysuckých vrchov, Veľký Choč a hrebeň Krivánskej Malej Fatry. Pri vhodných podmienkach sú pozorovateľné vrcholy Veľkej Fatry, Západných, Vysokých i Nízkych Tatier a západným smerom i Moravsko-sliezskych Beskýd.
Prístup.
Na vrchol Javorinky vedie modro značená turistická trasa, ktorá vedie po hrebeni od východu z Kubínskej hole cez Paráč () a pokračuje cez Okrúhlicu do Terchovej. Jednoduchší prístup je po zelenej turistickej trase zo Zázrivej, ktorá sa pod vrcholom pripája na modrú značku. Tá však samotný vrchol obchádza a tak najvyšší bod je dostupný krátkym odbočením zo značenej trasy.
Vue

Vue môže byť
Robert Barron

Robert Emmet Barron (* 19. november 1959, Chicago) je americký katolícky sídelný biskup diecézy Winona-Rochester a titulárny biskup sídla Macriana v Mauritánii.
Barron publikoval množstvo kníh, esejí a článkov o teológii a spiritualite. Je korešpondentom náboženstva pre NBC a tiež sa objavil na stránkach Fox News, CNN a EWTN. Založil organizáciu "Word on Fire" a jeho webovú stránku WordOnFire.org si ročne pozrú milióny ľudí. Ako jeden z najsledovanejších katolíkov na svete a na sociálnych sieťach, bol neformálne nazvaný „biskupom sociálnych médií“ a „biskupom internetu“.
Deň Ústavy Slovenskej republiky

Deň Ústavy Slovenskej republiky je štátny sviatok Slovenskej republiky, ktorý je od roku 1994 každoročne oslavovaný 1. septembra. V tento deň sa pripomína prijatie Ústavy Slovenskej republiky Slovenskou národnou radou (SNR), ku ktorému došlo 1. septembra 1992.
Od roku 2024 tento sviatok nie je dňom pracovného pokoja.
Historický kontext.
SNR schválila vládny návrh Ústavy Slovenskej republiky na svojej 5. schôdzi 1. septembra 1992 o 22:26 SELČ, pričom rozprava sa začala ešte 31. augusta. Zo 134 prítomných poslancov za návrh hlasovalo 114, 16 bolo proti a štyria sa zdržali. Z iniciatívy poslanca Hnutia za demokratické Slovensko (HZDS) Miloša Vajdu a napriek protestu poslancov Strany demokratickej ľavice (SDĽ) Gabriely Rothmayerovej a Kresťanskodemokratického hnutia (KDH) Františka Mikloška sa presadilo aklamačné hlasovanie "„a to tak, že poslanec po menovitom oslovení predsedajúcim schôdze vstane a vysloví svoje stanovisko slovami ‚hlasujem za Ústavu Slovenskej republiky‘, ‚hlasujem proti Ústave Slovenskej republiky‘ alebo ‚zdržiavam sa hlasovania‘. Predsedajúci schôdze meno hlasujúceho poslanca a jeho hlasovanie zopakuje.‘“"
3. septembra o 20:00 SELČ sa v Rytierskej sieni Bratislavského hradu uskutočnil slávnostný akt podpísania ústavy, ktorú podpísali predseda SNR Ivan Gašparovič a predseda vlády Slovenskej republiky Vladimír Mečiar za účasti predsedu Federálneho zhromaždenia Michala Kováča, predsedu vlády Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky Jana Stráskeho, predsedu Českej národnej rady Milana Uhdeho a ďalších hostí.
Ustanovenie sviatku.
Tento štátny sviatok bol ustanovený § 1 písm. d) zákona Národnej rady Slovenskej republiky (NR SR) č. 241/1993 Z. z. z 20. októbra 1993 o štátnych sviatkoch, dňoch pracovného pokoja a pamätných dňoch v znení neskorších predpisov, ktorý nadobudol účinnosť 1. januárom 1994.
Pôvodný návrh rátal so zaradením 1. septembra medzi štátne sviatky, vo vládnom návrhu zákona predloženého do pléna NR SR bol uvedený medzi pamätnými dňami, no pri rokovaní na pôde NR SR bol na základe pozmeňujúceho návrhu poslanca za KDH Františka Javorského, ktorý zopakoval požiadavku poslanca za Slovenskú národnú stranu (SNS) Jozefa Prokeša, zaradený medzi štátne sviatky. S touto požiadavkou súhlasili poslanci za Hnutie za demokratické Slovensko, SNS, KDH, Maďarské kresťanskodemokratické hnutie a Spolužitie, námietky podala Strana demokratickej ľavice (SDĽ).
Podľa rozhovorov na politickom grémiu mal byť 1. september „hlavným štátnym sviatkom“, počas ktorého sa mali konať slávnostné štátne akty (recepcie ap.), avšak takýto termín nebol uvedený v zákone. Zo 106 prítomných poslancov hlasovalo za pozmeňujúci návrh zaradiť deň ústavy medzi štátne sviatky 106, dvaja poslanci boli proti a 11 sa ich zdržalo.
Zvyklosti.
Na Deň Ústavy sa zvykol konať Deň otvorených dverí v Národnej rade SR. Dňa sa zúčastňovalo „niekoľko tisíc“ ľudí. V rokoch 2020 a 2021 bol zrušený pre pandémiu COVIDu.
Peter Paluda

JUDr. Peter Paluda (* 2. december 1959, Ružomberok) je slovenský právnik (sudca a bývalý prokurátor), ktorý od roku 1994 pôsobí ako sudca Najvyššieho súdu Slovenskej republiky.
Po absolvovaní základnej školy (19651974) a Gymnáziu, Metodova 2, Bratislava (19741978) nastúpil na štúdium práva na Právnickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (19781982), kde 15. marca 1983 úspešne zložil rigoróznu skúšku skúšku, pričom sa špecializoval na prezumciu neviny a výkon trestu.
Po návrate zo základnej vojenskej služby v septembri 1983 až do 31. mája 1985 bol právnym čakateľom Okresnej prokuratúry v Banskej Bystrici, kde následne od 1. júna 1985 do 31. januára 1987 pôsobil ako prokurátor. Od 1. februára do 31. mája 1987 pracoval ako prokurátor Krajskej prokuratúry v Banskej Bystrici a od 1. júna 1987 až do 23. mája 1994 pôsobil ako prokurátor Generálnej prokuratúry Slovenskej republiky. 24. mája bol Národnou radou Slovenskej republiky zvolený za sudcu a pridelený na výkon súdnictva na Najvyšší súd Slovenskej republiky.
Od 1. mája 2004 do 31. júla 2007 pôsobil ako národný člen Slovenskej republiky v Eurojuste, za ktorého bol vymenovaný ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky Danielom Lipšicom. Z funkcie bol predčasne a nezákonne odvolaný ministrom spravodlivosti Slovenskej republiky JUDr. Štefanom Harabinom.
V rokoch 20092011 bolo voči nemu vedené disciplinárne konanie, ktoré osoby z prostredia justície a médiá označili za vykonštruované pre jeho kritické názory na vedenie slovenskej justície na čele so Štefanom Harabinom.
Jozef Bubnár

Mgr. Jozef Bubnár (* 29. január 1987) je slovenský učiteľ, hudobník a bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky. Vo voľbách v roku 2020 úspešne kandidoval za hnutie OĽaNO-NOVA-KÚ-Zmena Zdola. V auguste 2021 sa mandátu vzdal.
Životopis.
Pochádza z Vranova nad Topľou. Pracoval ako učiteľ angličtiny na humenskom gymnáziu. V roku 2016 bol oslovený poslancom Richardom Vašečkom, aby v nadchádzajúcich voľbách kandidoval za stranu Obyčajní ľudia a nezávislé osobnosti. Kandidoval zo 61. miesta, zvolený nebol. V ďalších voľbách v roku 2020 úspešne kandidoval z 18. miesta a získal 5052 preferenčných hlasov. V parlamente pôsobil vo "Výbore NR SR na preskúmavanie rozhodnutí Národného bezpečnostného úradu" a vo "Výbore NR SR pre vzdelávanie, vedu, mládež a šport".
Odchod z politiky.
28. augusta 2021 ohlásil, že sa vzdáva mandátu poslanca NR SR. Ako dôvod uviedol zdravotné problémy a znechutenie z vulgárnych útokov vrátane vyhrážok zo strany frustrovaných občanov, najmä z okolia Vranova nad Topľou. Bubnár tiež vyhlásil, že po skončení politickej kariéry plánuje pracovať ako učiteľ na jednom z gymnázií v Nitre. V politike pokračovať nemieni. Nahradníkom za Jozefa Bubnára by sa mal podľa poradia stať Vojtech Tóth.
Hudobná kariéra.
Bubnár niekoľko rokov pôsobil ako frontman, textár a spevák gospelovej skupiny S2G Band, s ktorou nahral štyri albumy. Neskôr sa pokúšal presadiť aj sólovo na sekulárnej scéne pod umeleckým menom B-Joey.
Osobný život.
Jozef Bubnár je ženatý, s manželkou vychováva tri deti. Popri zamestnaní sa venoval hudobnej dráhe, je organistom v kostole.
Dohoda o voľnom obchode medzi Čínou a Austráliou

Dohoda o voľnom obchode medzi Čínou a Austráliou () je bilaterálna dohoda (FTA) medzi Austráliou a Čínskou ľudovou republikou. Od začiatku rokovaní, bolo uskutočnených 21 rokovacích kôl. Dohoda bola dokončená 17. novembra v roku 2014. Podrobnosti zmluvy boli zverejnené o dva dni neskôr takmer 10 rokov po tom čo bolo uskutočnené prvé kolo rokovaní. To sa uskutočnilo 23. mája v roku 2005 po tom ako bola vypracovaná štúdia uskutočniteľnosti. Dohoda o voľnom obchode bola medzi týmito dvoma krajinami podpísaná 17. júna v roku 2015. Na základe obvyklého postupu pri vytváraní zmlúv dohoda nadobudla platnosť 20. decembra v roku 2015, po tom ako čínska vláda dokončila svoje vnútroštátne právne a legislatívne procesy a Spoločný stály výbor austrálskeho parlamentu pre zmluvy a Senátny výbor pre referencie pre zahraničné veci, obranu a obchod dokončil preskúmanie.
Pozadie.
Podľa austrálskeho Ministerstva zahraničných vecí a obchodu bola Čína v roku 2014 najväčším dovozcom tovaru pre Austráliu, čo sa týka služieb a aj celkového vývozu tovaru. Vyvážaná bola takmer tretina tovaru pričom zahraničné investície stále rástli.
Austrálsky premiér Tony Abbott a hlavný čínsky vodca Si Ťin-pching 17. novembra v roku 2014 oznámili, že rokovania o Dohode o voľnom obchode (ChAFTA) sú ukončené. Vyhlásenie o zámere pracovať na podpísaní dohody podpísali austrálsky minister obchodu a investícií Andrew Robb a čínsky minister obchodu Kao Chu-čcheng.
Ustanovenia zmluvy.
Po úplnej implementácii dohody bude 95% austrálskeho exportovaného tovaru do Číny oslobodeného od cla. Týka sa to mnohých poľnohospodárskych výrobkov, vrátane hovädzieho mäsa a mliečnych výrobkov. Taktiež dôjde k liberalizácii prístupu na trh pre austrálsky sektor služieb a investície súkromných spoločností z Číny do 1 078 miliónov AUD nebudú podliehať schváleniu FIRB. Navyše bude podľa zmluvy existovať Mechanizmus urovnávania sporov so štátom investora.
Bude existovať Dohoda o práci a dovolenke, vďaka ktorej Austrália udelí čínskym štátnym príslušníkom až 5 000 víz pre pracujúcich a dovolenkárov. Dohoda o voľnom obchode bola podpísaná v Canberre v Austrálii 17. júna v roku 2015. Dohoda sa bude riadiť obvyklým procesom vytvárania zmlúv, pričom nadobudne platnosť, keď Čína dokončí svoje vnútroštátne právne a legislatívne procesy, a po tom ako bude táto dohoda v Austrálii preskúmaná Spoločným stálym výborom austrálskeho parlamentu pre zmluvy a Senátnymi referenciami pre zahraničné veci, obranu a obchod.
Ivan Pješčák

JUDr. Ivan Pješčák (* 20. september 1904, Veľký Lipník† 7. december 1972, Prešov) bol právnik, verejný činiteľ a politik rusínskej národnosti.
Životopis.
Absolvoval učiteľský seminár. Právnické vzdelanie dosiahol na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Pôsobil ako učiteľ v obciach Ľutina a Driečna. Neskôr pôsobil ako advokát v Prešove, Užhorode a Medzilaborciach. Politicky sa aktivizoval V Autonómnom poľnohospodárskom zväze, strane, ktorá presadzovala autonómiu pre Rusínov.
Vo voľbách do Národného zhromaždenia v roku 1935 strana kandidovala v rámci formácie Autonomistický blok. Ivan Pješčák v týchto voľbách kandidoval v XXI. (prešovskom) volebnom kraji na 4. mieste. Keďže Autonomistický blok v tomto kraji obsadil tri mandáty, poslancom sa nestal. V tomto období pôsobil ako advokátsky koncipient v Prešove. Poslanecký mandát nadobudol až dodatočne 22. apríla 1937, keď do poslaneckej snemovne nastúpil na miesto zosnulého poslanca Štefana Onderča. Po nástupe do parlamentu nevstúpil do poslaneckého klubu HSĽS a spolu s Andrejom Bródym pôsobili ako nezaradení poslanci. So slovenskými autonomistami kooperoval a s ľudáckymi poslancami pravidelne hlasoval jednotne.
V období vystupňovanej vnútropolitickej i zahraničnopolitickej krízy v septembri 1938 podpísal vyhlásenie rusínskych poslancov a senátorov žiadajúcich pre Rusínov právo na sebaurčenie. Zúčastnil sa aj na rokovaní špičiek HSĽS a ostatných nesocialistických strán v októbri 1938 v Žiline, kde bola prijatá Žilinská dohoda a vyhlásená autonómia Slovenska. Po vyhlásení autonómie Podkarpatskej Rusi krátke obdobie zastával aj ministerskú funkciu vo vládach Andreja Bródyho a Augustína Vološina. V novembri 1938 bol iniciátorom založenia Ruskej národnej strane v Prešove, ktorá mala vo svojom programe pripojenie časti východného Slovenska k Podkarpatskej Rusi. Touto svojou iniciatívou sa dostal do sporu s vládnucou HSĽS. Nebol ani kandidovaný vo voľbách do Snemu Slovenskej krajiny v decembri 1938. V období Slovenského štátu pôsobil ako advokát v Medzilaborciach. Bol činný v protifašistickom odboji. Po roku 1945 sa už politicky neangažoval. Pracoval ako inšpektor na ukrajinských školách v Prešove a neskôr ako podnikový právnik. V období politických procesov na prelome 40-tych a 50-tych rokov sa nevyhol perzekúciám. Obvinili ho z buržoázneho nacionalizmu a zbavili politických práv.
Lanová svorka

Lanová svorka je konštrukčný prvok, ktorý sa používa najmä na spájanie a ukončovanie drôtených lán.
Svorky lán vyrobené podľa DIN 741 sa nesmú používať na nosné laná v zdvíhacej technike. Svorky lán vyrobené podľa EN 13411-5 (predtým DIN 1142), už na prvý pohľad majú použité golierové vrúbkované matice, na rozdiel od svoriek DIN 741, s obyčajnými maticami.
Vytvorenie nosného oka.
Lanové svorky sa správne aplikujú nasledovne:
Rudolf Dupkala (politik)

PhDr. Rudolf Dupkala, PhD., MBA (* 30. máj 1981, Prešov) je slovenský nezávislý komunálny politik, vysokoškolský pedagóg a bývalý riaditeľ Šarišskej galérie v Prešove. V rokoch 2010 až 2024 bol poslancom Mestského zastupiteľstva mesta Prešov za volebný obvod č. 6 a v rokoch 2017 až 2024 bol poslancom Zastupiteľstva Prešovského samosprávneho kraja. Ako nezávislý kandidát kandidoval za primátora Prešova v komunálnych voľbách 2014.
Na Špecializovanom trestnom súde v Pezinku sa 7. februára 2022 s ním začal proces, v ktorom bol obžalovaný zo zločinu prijímania úplatku. Súd ho 22. marca 2022 odsúdil na päťročný nepodmienečný trest odňatia slobody. Dupkala sa odvolal. Najvyšší súd potvrdil 5. marca 2024 v neprítomnosti Dupkalu verdikt Špecializovaného trestného súdu v Pezinku. Rozhodnutie je právoplatné. Dupkalovi automaticky zanikli oba jeho poslanecké mandáty.
Dupkala žiadal od investora tréningovej ľadovej plochy v apríli 2018 úplatok vo výške 20 000 eur. Na rokovaní mestského zastupiteľstva za to pri schvaľovaní finančného príspevku vo výške 600 000 eur hlasoval za návrh riešenia, ktorý bol predložený žiadateľom - investorom.
Na druhý deň po rozsudku Najvyššieho súdu Dupkala sám na seba zavolal policajnú hliadku, ktorá poňho prišla do domu v prešovskej časti Cemjata. Policajti s Dupkalom spísali záznam a odviezli ho do prešovskej väznice, kde 6. marca 2024 nastúpil na výkon trestu. Odpykať si ho má v ústave s minimálnym stupňom stráženia.
Je absolventom Prešovskej univerzity v Prešove, v rokoch 1999 až 2004 študoval "Manažment verejnej správy a regiónov" na Fakulte humanitných a prírodných vied a v rokoch 2000 až 2005 odbor "Politológia" na Filozofickej fakulte. Medzi rokmi 2010 až 2014 pôsobil aj ako vysokoškolský pedagóg na Vysokej škole medzinárodného podnikania ISM Slovakia v Prešove, kde vyučoval predmety: "Dejiny filozofie a etiky, Sociálne a komunikačné zručnosti, Hospodárska a podnikateľská etika, Kulturosofia, Kazuistika, Súčasné filozofické a etické smery, Sociálna filozofia, Základy interkultúrnej komunikácie."
Od roku 2005 pracoval na odbore regionálneho rozvoja Úradu Prešovského samosprávneho kraja ako odborný referent. V rokoch 2013 až 2022 bol riaditeľom župnej Šarišskej galérie (v súčasnosti Krajskej galérie) v Prešove. V tejto funkcii skončil v apríli 2022, keď ho na návrh župana Milana Majerského z riaditeľského postu odvolalo krajské zastupiteľstvo. Majerský vtedy dôvod odvolania nekonkretizoval, no uviedol, že Dupkala stratil jeho dôveru. Dupkala sám hovoril o zlyhaní, keď sa opil na spoločenskej akcii organizovanej župou. Za svoje konanie sa ospravedlnil, návrh označil za politické rozhodnutie.
Jeho otec je profesor Rudolf Dupkala, slovenský filozof.
Samuel Andrejčík

 
Samuel Andrejčík (* 10. september 1996, Prešov) je slovenský paralympijský hráč v boccii, ktorý súťaží v kategórii BC4. Je držiteľom štyroch paralympijských medailí vrátane troch zlatých a jednej striebornej. V roku 2016 skončil na Letných paralympijských hrách v Riu de Janeiro v kategórii Jednotlivci BC4 na druhom mieste a s tímom BC4 spoločne s Róbertom Ďurkovičom a Michaelou Balcovou získali zlato v kategórii Párový mix BC4. Na hrách v Tokiu v roku 2021 získal dve zlaté medaily - v kategóriách Jednotlivci BC4 aj Párový mix BC4 spoločne s Balcovou a Martinom Strehárskym.
Životopis.
Samuel Andrejčík sa narodil v Prešove, žije však v Snine. Študuje na Technickej univerzite v Košiciach. Jeho hendikepom je Arthrogryposis multiplex congenita. V detstve túžil stať sa paralympijským hráčom stolného tenisu, pre jeho diagnózu mu to však tréneri neodporúčali. Bocciu začal následne hrávať v roku 2010. V prvom súťažnom zápase v živote prehral s Michaelou Balcovou, s ktorou neskôr získal dva paralympijské triumfy. V roku 2011 zaznamenal prvé významné víťazstvo, keď vyhral faktické majstrovstvá SR, Boccia Masters.
Hanacpachap cussicuinin

Hanacpachap cussicuinin, písané aj "Hanac pachap cussicuinin" alebo v modernej kečuánčine Hanaq pachap kusikuynin je anonymná štvorhlasová procesná pieseň k Panne Márii v kečuánskom jazyku, najstaršia miestna (t.j. americká) polyfónia vytlačená v Novom svete (južnej Amerike, Lime). Štylisticky je mariánsky hymnus jasne zakorenený v európskej hudobnej tradícii. 
Pieseň bola prvýkrát publikovaná v roku 1631 františkánskym mníchom, učencom kečuánskej kultúry Juanom Pérezom Bocanegrom, v liturgickej príručke "Ritual Formulario e Institución de Curas". Je možné, že skladbu zložil kečuánsky Američan vyškolený v limskom katedrálnom zbore. Niektoré hypotézy hovoria o Bocanegrovom autorstve, čo však nie je spoľahlivo dokázané.
Narozdiel od iných piesní obsiahnutých v manuáli, Hanacpachap neobsahoval pôvodný španielsky preklad, čo "„odhaľuje jeho záujem prispôsobiť kresťanské koncepty tradičnému andskému náboženstvu“". Je tiež zrejmé, že sa v ňom sofistikovaným spôsobom prejavujú prvky miestnej pohanskej náboženskej tradície.
Text.
Pieseň má dvadsať sloh, ktoré sa skladajú zo šiestych veršov. Poézia je metrická. Prvých päť veršov je osemslabičných, posledný verš je štvorslabičný. Uzatvára strofu slovom či frázou, ktorá sa viaže na ďalšiu časť básne. Typicky ide o symbolické vzývanie Panny Márie ("„Matka Božia“", "„Nádej ľudstva“", "„Strom prinášajúci ovocie“") alebo sa text viaže k žiadosti interpreta („Pre moju spásu“). Využíva rým "abbaac". 
Hymnus bol napísaný v období konsolidácie španielskych koloniálnych inštitúcií, keď Cirkev navrhla evanjelizovať pôvodné obyvateľstvo. Väčšina z početných symbolov, ktoré sa v hymne nachádzajú, je založená na známych básnických a ikonografických obrazoch, ktoré sú prítomné už v stredovekej náboženskej tvorbe. Existujú však pasáže hymnu, ktoré sú kresťanskej tradícii zjavne cudzie, ako napríklad vzývanie plodnosti Panny Márie ako zdroja poľnohospodárskej plodnosti: "„strom na ktorom dozrieva cenné ovocie“", "„strom nespočetného ovocia“", "„jar, vďaka ktorej klíčite“", "„palma, ktorá prináša jemné ovocie“", "„krásna úroda národov“" či prepojenie Márie s nebeskými telesami spojenými so ženským kultom z predkolumbovských Ánd: „"plejáda“", "„spln luny, ktorý nikdy neklesá“", Panna, ktorá "„premieňa noc na deň“". Hoci nejde o bežné atribúty Panny Márie, dajú sa spravidla veľmi ľahko vysvetliť v kresťanskom duchu. Dá sa preto povedať, že pieseň "„je súčasne chorálom pre Máriu i pre Plejády, ako aj pre ostatné nebeské telesá... a očividne aj pre ženské božstvá spojené s úrodnosťou Zeme. Je zrejmé, že jednostranný výklad textu piesne nie je správny ani dostačujúci“". 
Spomínaný jav však nemožno presne označiť za synkretizmus alebo hybridizáciu. Išlo o výsledok stretnutia dvoch kultúr, v ktorom vznikli nové formy inak interpretované dvoma rôznymi komunitami. Kresťanských kňazov potešilo, keď videli, ako Kečuánci prezentujú kresťanské učenie a umenie, Kečuánci mohli vzývať nové božstvo, ktoré im ale nebolo cudzie.
Znenie.
Text prvých troch najznámejších sloh v modernej kečuánčine:
1. Sloha
2. Sloha
3. Sloha
Zahraničný obchod Austrálie a Číny

Čína je najväčším obchodným partnerom Austrálie. Dôkazom tohoto tvrdenia sú aj produkty a komodity, s ktorými Čína a Austrália obchoduje. Tieto produkty sa pohybujú ročne v hodnote miliárd dolárov.
Politické a obchodné vzťahy Číny a Austrálie.
Vzťahy medzi Čínou a Austráliou sa začali vyvíjať už v roku 1972. Politické a obchodné vzťahy Číny a Austrálie sa však skutočne rozbehli až po stretnutí austrálskeho premiéra Johna Howarda a čínskeho prezidenta Jiang-Zenmina v novembri 1996. Tieto vzťahy boli neskôr upevnené dokumentom "Dohoda o voľnom obchode". 
Vzťahy medzi Čínou a Austráliou narážajú aj na mnohé prekážky. Dôvodom sú rozchody názorov v mnohých politických otázkach alebo napríklad mnohé uštipačné narážky a provokácie či zo strany Číny alebo Austrálie. V dnešnej dobe má na medzinárodné vzťahy veľký vplyv aj pandémia Covid-19.
Dohoda o voľnom obchode.
Najvýznamnejším aspektom vzťahu Číny a Austrálie je dohoda o voľnom obchode medzi Čínou a Austráliou (ChAFTA). Táto zmluva bola uzavretá 17. 6. 2015. Oficiálne vstúpila do platnosti 20. 12. 2015.
Čína a Austrália nie sú jediné krajiny, ktoré medzi sebou uzavreli takúto dohodu. Podobné dohody má Čína s Novým Zélandom a Austrália s Japonskom a Južnou Kóreou.
Najvýznamnejšie komodity obchodu Austrálie a Číny.
Čína je obrovská krajina s veľkými zásobami nerastných surovín. Z tohto dôvodu nemá problém s nedostatkom surových materiálov. Napriek tomu je pre Čínu výhodnejšie mnohé suroviny dovážať zo zahraničia. Tu do hry prichádzajú obchodný partneri Číny. Austrália, ako najväčší obchodný partner, obchoduje s Čínou s mnohými komoditami zahŕňajúcich mnoho sfér priemyslu.
Medzi tieto komodity patria napríklad:
Nerastné suroviny:
Prírodné suroviny:
Potraviny:
Alkohol:
Obmedzenia a zákazy.
Vplyvom "pandémie Covid-19" a všeobecného napätia, čínska vláda vydala mnohé obmedzenia týkajúce sa obchodu s Austráliou. Austrálsky dodávatelia preto čelili zvyšovaniu cla mnohých produktov, obmedzeniu obchodu s konkrétnymi surovinami alebo v niekoľkých prípadoch aj kompletnému zrušeniu dodávok.
Medzi najpodstatnejšie obmedzenia a zákazy patria napríklad:
Vplyv pandémie Covid-19 na zahraničný obchod Číny a Austrálie.
Na zahraničný obchod má vplyv mnoho faktorov, ako napríklad politická situácia krajiny, medzinárodné vzťahy, rôzne obchodné alebo medzivládne dohody a podobne. Jeden s týchto faktorov je aj "pandémia Covid-19". Táto pandémia zapríčinila obrovské straty v mnohých sférach ekonomiky a obchodu po celom svete.
Napriek všetkým obmedzeniam, zákazom a dokonca aj pandémii Covid-19, austrálsky zahraničný obchod neutrpel veľké škody. Pri obchode s niektorými produktami sa dokonca hovorí o náraste zisku. Jedným z nich je napríklad železná ruda.
Iniciála

Iniciála alebo iniciálka môže byť:
Iniciála môže byť v botanike aj bunka na vegetačných vrcholoch rastlín s trvalou schopnosťou delenia, pozri iniciála (botanika)
Veľká cena Holandska 2021

Veľká cena Holandska 2021 (angl. Formula 1 Heineken Dutch Grand Prix 2021) boli preteky Formuly 1, ktoré sa konali dňa 5. septembra 2021 na okruhu Circuit Park Zandvoort pri mestečku Zandvoort na pobreží Severného mora. Bola to trinásta Veľká cena sezóny 2021 a prvá Veľká cena Holandska od roku 1985.
V predpoli Veľkej ceny oznámil Kimi Räikkönen, že po konci sezóny ukončí kariéru vo Formule 1. Samotných pretekov sa ale nemohol zúčastniť pretože v sobotu pred tretím voľným tréningom bol pozitívne testovaný na COVID-19. U tímu Alfa Romeo Racing ho počas zvyšku súťažného víkendu nahradil náhradný pilot Robert Kubica, ktorý tým pádom nastúpil do svojej prvej Veľkej ceny od Veľkej ceny Abu Zabí 2019.
Priebeh pretekov.
Max Verstappen vyhral preteky pred obidvoma pilotmi Mercedesu Lewisom Hamiltonom a Valtterim Bottasom. Tým pádom sa stal prvým Holanďanom, ktorý dokázal vyhrať domácu Veľkú cenu. Navyše sa po pretekoch vrátil späť do vedenia priebežného poradia Poháru Jazdcov.
Výsledky.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Preteky.
Poznámky:
Juraj Aponi

Gróf Juraj Aponi (* 29. december 1808, Bratislava – † 28. február 1899, kaštieľ Eberhard) bol uhorský konzervatívny politik. V rokoch 1846 - 1848 pôsobil ako kancelár Uhorskej dvorskej kancelárie vo Viedni. Od roku 1858 bol členom Uhorskej akadémie vied. Do funkcie najvyššieho krajinského sudcu bol vymenovaný v roku 1861. Ako vodca skupiny „starých konzervatívcov“ sa podieľal na Rakúsko-uhorskom vyrovnaní po roku 1862. 
Kariéra.
Juraj Aponi pochádzal zo šľachtického rodu Aponiovcov. Pôsobil ako tajomník Uhorskej dvorskej kancelárie. Od roku 1843/44 sa stal politicky aktívny. Dohoda s opozičným vodcom Ľudovítom Košútom zlyhala kvôli vypuknutiu revolúcie v rokoch 1848/49.
Po revolúcii odišiel do dôchodku. Najskôr sa v roku 1859 stal doživotným poslancom viedenského parlamentu. Bojoval za nezávislosť Uhorska a bol vplyvným vodcom národnej strany. 
Ako poverený zmocnenec otvoril 6. apríla 1861 parlament v Budapešti, viedol predsedníctvo a hornú komoru. Po rozpustení snemu (21. augusta) zostal vo funkcii ako krajinský sudca. Jeho nádeje, že dosiahne vyrovnanie medzi Rakúskom a Uhorskom, sa však nesplnili, načo sa 8. apríla 1863 vzdal svojho úradu. Okrem účasti v štátnom parlamente v roku 1865 a niekoľkých zasadnutí hornej komory sa stiahol z verejného života.
Jeho synom bol Albert Aponi, predseda Snemovne reprezentantov, minister školstva a vedúci maďarskej delegácie na mierovej konferencii vo Versailles. Tu predstavil prípad Maďarska spojeneckým a združeným mocnostiam s cieľom určiť podmienky mierovej zmluvy s Maďarskom, neskôr známou ako Trianonská zmluva.
Michaela Balcová

 
Michaela Balcová (* 30. máj 1995, Poprad) je slovenská paralympijská hráčka boccie, súťažiaca v kategórii BC4. Je dvojnásobnou paralympijskou víťazkou. Na Letných paralympijských hrách v Riu 2016 vyhrala zlatú medailu s Róbertom Ďurkovičom a Samuelom Andrejčíkom. Na ďalšej paralympiáde, hrách v Tokiu v roku 2021 medailu v tímovej súťaží boccie spoločne s Andrejčíkom a Martinom Strehárskym obhájila.
Životopis.
Balcová sa narodila v Poprade, žije v Bratislave. Vyštudovala odbor Štatistické metódy v ekonómii na Fakulte hospodárskej informatiky Ekonomickej univerzity. Bocciu začala súťažne hrať v roku 2010. Premiéru v zahraničí zažila na Európskych hrách mládeže v roku 2012. Balcová je dvojnásobnou majsterkou Európy a majsterkou sveta v boccii v kategórii Páry BC4.
Aponiho palác (Viedeň)

Aponiho palác ("staršie Apponyiho palác") je neorenesančný palác, ktorý sa nachádza v štvrtom obvode Viedne Wieden v Rakúsku. 
Dejiny.
Malý obytný palác postavil v roku 1880 architekt Viktor Rumpelmayer pre grófku Margaritu Aponiovú, manželku grófa Ľudovíta Aponiho. Teraz je sídlom viedenského akademického bratstva Albia.
Popis.
Palác v neorenesančnom štýle má jednoduchú fasádu. Okná na prvom poschodí sú zdobené trojuholníkovými štítmi nesenými konzolami, zatiaľ čo okná na poschodí vyššie majú iba rovné okenné markízy. Vnútri vedie na prvé poschodie široké schodisko s nádherným zábradlím. V spoločenských miestnostiach sa zachovali drevené kazetové stropy. Dvorová strana je vybavená okrúhlym jadrom.
Zoznam zvolených poslancov za Slovensko v parlamentných voľbách v roku 1935

Vo voľbách do Národného zhromaždenia Republiky československej v roku 1935, ktoré sa konali 19. mája 1935, bolo za územie Slovenskej krajiny zvolených 58 poslancov v siedmich volebných obvodoch (XV. volebný kraj Trnava, XVI. volebný kraj Nové Zámky, XVII. volebný kraj Turčiansky Svätý Martin, XVIII. volebný kraj Banská Bystrica, XIX. volebný kraj Liptovský Svätý Mikuláš, XX. volebný kraj Košice a XXI. volebný kraj Prešov). Podobne, ako vo všetkých predchádzajúcich voľbách (1925, 1925 a 1929), aj v týchto sa v slovenských volebných obvodoch neobsadilo zákonom predpísaných 61 mandátov, ale len 58. Zvyšné tri mandáty vzhľadom na komplikovaný volebný systém, založený na systéme troch skrutínií, prepadli v prospech českých volebných krajov. 59. mandát, ktorý mal pripadnúť Sudetonemeckej strane, resp. Karpatonemeckej strane, obsadil Franz Karmasin v X. volebnom kraji (Jihlava). Napriek tomu išlo o najvyšší počet zvolených poslancov za územie Slovenska v histórii medzivojnového Československa.
Zvolení poslanci.
Stranícke zloženie poslancov: