Finančné plánovanie

Finančné plánovanie je činnosť vedúca k príprave finančného plánu. Teda stanovenie postupností budúcich dejov v oblasti financií, ktoré popíšu cestu k vytýčenému finančnému cieľu.
Výsledkom finančného plánovania je finančný plán.
Na finančné plánovanie, tak ako na celý proces firemného plánovania sa nedá pozerať ako na diskrétny jednorazový proces. Ide o kontinuálny proces, lebo plánovaná projekcia sa nemôže nikdy považovať za finálny a posledný produkt. Musí sa revidovať podľa toho, ako sa menia podmienky, plnia úlohy a ciele plánu. Informácie tohto charakteru poskytuje kontrolná činnosť, ktorá je úzko spätá s plánovacím procesom. Úlohou kontroly v plánovacej činnosti je hodnotenie návrhu plánu, sledovanie a vyhodnocovanie priebehu a stavu plnenia úloh a cieľov plánu. Kontrola v procese plánovania je teda nevyhnutná, pretože plní nielen funkciu poznávaciu, ale ovplyvňuje aj ďalšie plánové rozhodnutia v procese tvorby plánu (Kráľovič 1998, pp. 20).
Pomocou finančného plánu vieme „predvídať“ budúcnosť a predovšetkým domýšľať prípadné dôsledky pripravovaných rozhodnutí do budúcej finančnej kondície. Slúži k naplňovaniu základných cieľových poslaní podniku, t. j. zaisťovať rast hodnoty akcií, prípadne maximalizovať hodnotu firmy. O výsledky týchto budúcich rozhodnutí sa zaujímajú investori, predovšetkým vlastníci a potencionálny investori, ktorí uvažujú, či investovať dočasne voľný kapitál do predmetnej firmy alebo nie. Informácie o budúcej výkonnosti využívajú analytici k príprave investičných rozhodnutí. (KISLINGEROVÁ, 2010)
Dochádza k vytváraniu budúcich finančných rozpočtov, rozvahy, výkazu ziskov a strát, výkazu finančných tokov atď. Tieto rozpočty, hoci sa týkajú budúceho vývoja, majú spojenie s historickými údajmi. Finančné plánovanie vychádza zo znalosti historických dát, ktoré sú organizáciami získavané z účtovných dokumentov. Niektoré z týchto dokumentov musí organizácia povinne uchovávať, iné si vytvára sama. (Petřík, 2005)
Medzi časovým horizontom a veľkosťou podniku je veľmi úzka spojitosť. Menšie podniky spravidla plánujú na kratší časový horizont, ich plánovací systém nemusí obsahovať všetky zložky, ktoré obsahuje plánovací systém veľkých podnikov.
Naopak, vo veľkých podnikoch je prístup k časovému rozpätiu ich plánov opačný, a plánovacie horizonty sú tu podstatne dlhšie (Kráľovič 1998, pp. 10). Výsledkom finančného plánovania je finančný plán. Finančný plán je dokument, v ktorom sú proti sebe postavené súčasná a budúca potreba finančných prostriedkov (súčasné a budúce výdavky) a súčasné a budúce zdroje na ich krytie (súčasné a budúce príjmy)
Všeobecne platí, že čím je plánovací horizont kratší, tým vyšší je stupeň istoty a presnosti plánu.
Finančné plánovanie má schopnosť obmedziť finančné riziko, ak je realizované dlhodobo a korektne. Môžeme ho považovať za včasné varovanie, pretože by malo predvídať problematické situácie skôr, ako nastanú. Finančný plán takisto preveruje uskutočniteľnosť a obchodnú úspešnosť ostatných častí plánu firmy. Medzi najčastejšie chyby pri zostavovaní finančného plánu môžeme zahrnúť (RŮČKOVÁ a ROUBÍČKOVÁ, 2012):
Delenie finančného plánovania z časového hľadiska.
Z časového hľadiska rozlišujeme finančné plánovanie nasledovne (Petřík 2005, pp. 111):
Zložky finančného plánu.
Finančný plán má príjmovú a výdajovú zložku. Ale tieto zložky môžu byť riešené aj samostatnými plánmi.. V niektorých prípadoch, napríklad v podnikovom prostredí, bývajú vytvárané aj podrobnejšie plány – napríklad pre konkrétne typy výdavkov, alebo príjmov. Príkladom týchto tvorivých plánov môže byť plán investícií, plán odpisov a podobne. Vytváranie finančného plánu potom završuje a spája tieto tvorivé plány z pohľadu výnosnosti a rizík.
Na finančné plánovanie, tak ako na celý proces firemného plánovania sa nedá pozerať ako na diskrétny jednorazový proces. Ide o kontinuálny proces, lebo plánovaná projekcia sa nemôže nikdy považovať za finálny a posledný produkt. Musí sa revidovať podľa toho, ako sa menia podmienky, plnia úlohy a ciele plánu. Informácie tohto charakteru poskytuje kontrolná činnosť, ktorá je úzko spätá s plánovacím procesom. Úlohou kontroly v plánovacej činnosti je hodnotenie návrhu plánu, sledovanie a vyhodnocovanie priebehu a stavu plnenia úloh a cieľov plánu. Kontrola v procese plánovania je teda nevyhnutná, pretože plní nielen funkciu poznávaciu, ale ovplyvňuje aj ďalšie plánové rozhodnutia v procese tvorby plánu (Kráľovič 1998, pp. 20).
V rámci bežného riadenia podniku je finančný plán súčasťou podnikového plánu, jeho vyústením a syntézou. Finančný plán sa skladá z nasledujúcich hlavných finančných výkazov (MAŘÍK, 2011):
Účel finančných plánov.
Zmyslom finančného plánovania je získanie kontroly nad financiami a riadením finančných rizík. Teda priamo stanoviť, či podporiť rozhodovanie pri stanovovaní konkrétneho správania subjektu v oblasti financií. Finančné plánovanie pomáha predvídať pravdepodobné budúce finančné situácie.
Finančné plánovanie je, alebo môže byť vykonávané rôznymi subjektami. Podľa toho hľadiska vieme rozdeliť finančné plánovanie:
Zásady finančného plánovania.
Aby finančné plány mohli plniť svoju úlohu, je nutné rešpektovať určité zásady vo finančnom plánovaní (LANDA, 2007):
Strategické finančné plánovanie.
Strategické finančné plánovanie je neoddeliteľnou súčasťou podnikového strategického plánovania, kedy finančný plán tvorí určitý základný pilier strategického plánu. Tvorbu strategického plánu podniku, ktorého jednou zo základných zložiek je strategický finančný plán, možno rozčleniť do niekoľkých základných krokov, ktoré tvoria (FOTR, 1999):
Analýza a hodnotenie podniku.
Kvalitné strategické plánovanie vyžaduje, aby boli získané a vyhodnotené určité súbory informácií, ktoré charakterizujú jednotlivé stránky podniku. V podstate ide o určitú diagnózu a o hodnotenie východiskovej situácie podniku, ktoré umožňujú špecifikovať jeho možnosti a schopnosti:
Hodnotenie východiskovej situácie podniku a jeho analýza je tvorená súborom čiastkových analýz, ktoré sa zameriavajú na jednotlivé stránky podniku. Napr. analýza zdrojov podniku, analýza a hodnotenie výrobného programu, analýza a hodnotenie ekonomickej a finančnej situácie podniku a analýza a hodnotenie silných a slabých stránok podniku.
Analýza prognózy vývoja okolia podniku.
Pre kvalitnú tvorbu strategického plánu nemôže podnik vystačiť iba s internými analýzami, ale rozhodujúci vplyv budú mať v mnohých prípadoch analýzy externé, t. j. Analýza okolia podniku. Zameriava sa jednak na makro okolie, ale aj na mikro okolie.
Pokiaľ ide o makro okolie, ide predovšetkým o hospodársku a legislatívnu politiku vlády, technológiu okolia z hľadiska poznatkov vedecko-technického rozvoja, očakávaný vývoj medzinárodných politických a ekonomických podmienok a o vývoj na finančných trhoch.
Pokiaľ ide o analýzu mikroprostredia, súčasťou by mali byť analýzy a prognózy trhovej situácie a jej vývoja, konkurenčnej situácie a faktorov ovplyvňujúcich túto situáciu a dostupnosť a cenový vývoj na trhu surovín a energie.
Stanovenie poslania a cieľov.
Poslanie (vízia podniku, resp. misia) je určitý vrchol pyramídy podnikových cieľov a je spravidla všeobecným vyjadrením hlavných smerov činnosti podniku, jeho určitou zjednocujúcou filozofiou, vyjadrením toho, čím chce podnik byť, prečo existuje, aký je jeho rozsah pôsobnosti.
Tvorba podnikateľskej stratégie.
Podnikateľská stratégia, resp. jej komponenty týkajúce sa jednotlivých funkčných oblastí predstavuje spôsob dosahovania strategických cieľov, ktoré si podnik stanovil. Najznámejšie stratégia založená na základnú orientáciu firmy na trhu, vychádzajúci z Porterovho modelu správania firmy.