Ako stojí a leží

Ako stojí a leží (po česky "jak stojí a leží", po angl. "as is", po nemecky "wie (er/es/sie) steht und liegt") je jednak doložka používaná pri dohodách o scudzovaní (t.j. spravidla v kúpnych zmluvách), ktorá znamená, že scudziteľ (t.j. spravidla predávajúci) nezodpovedá za vady veci určenej súhrnne, ktorú scudzuje (t.j. spravidla predáva), a jednak synonymum výrazu (vec) určená súhrnne (úhrnom, úhrnkom). 
Zmluvy uzatvorené medzi podnikateľom a nepodnikateľom.
V prípade spotrebiteľských zmlúv, teda akýchkoľvek zmlúv uzatvorených medzi podnikateľom a nepodnikateľom, je doložka "ako stojí a leží" neprípustná, pretože § 53 ods. 4 písmeno d a ods. 5 Občianskeho zákonníka výslovne hovorí: "Za neprijateľné podmienky uvedené v spotrebiteľskej zmluve sa považujú najmä ustanovenia, ktoré:...vylučujú alebo obmedzujú práva spotrebiteľa pri uplatnení zodpovednosti za vady alebo zodpovednosti za škodu... Neprijateľné podmienky upravené v spotrebiteľských zmluvách sú neplatné."
Na upresnenie platí aj:
Ostatné zmluvy.
Na Slovensku je "prenechanie veci ako stojí a leží" upravené v Občianskom zákonníku v § 501 (rovnaké znenie má do decembra 2013 rovnaký paragraf v českom Občianskom zákonníku). Tento paragraf znie: "Ak sa vec prenechá ako stojí a leží, nezodpovedá scudziteľ za jej vady, ibaže vec nemá vlastnosť, o ktorej scudziteľ vyhlásil, že ju má, alebo ktorú si nadobúdateľ výslovne vymienil." 
Napriek tomu, že prvá polovica textu paragrafu na prvý pohľad pôsobí tak, ako keby sa text vzťahoval na akékoľvek veci, výraz "ako stojí a leží" sa vždy vzťahuje len na veci určené súhrnne (synonymá sú: veci určené úhrnkom, veci určené úhrnom, veci určené úhrnne, po latinsky: veci určené per aversionem). Vec určená súhrnne je vec bez konkrétneho určenia jej kvantity a kvality (počtu, váhy, akosti a pod.), ide napríklad o obsah nejakého skladu, obsah vínnej pivnice, celé zariadenie reštaurácie a podobne (všetko bez individuálneho určenia jednotlivých vecí spolu tvoriacich obsah skladu/vínnej pivnice/zariadenia reštaurácie). Na klasickú kúpu, teda na kúpu veci, ktorá je individuálne určená, toto ustanovenie nemožno použiť.
Podľa slov M. Bednářa: "...ustanovenie o prenechaní veci ako stojí a leží sa použije iba v prípadoch, keď je vec prenechaná úhrnom, t.j. napríklad predávajúci predáva vybavenie konkrétnej reštaurácie ako úhrnne určenú vec (t.j. nešpecifikuje počty ani stav jednotlivých kusov vybavenia – stoličiek, stolov). Pre individuálne určené veci sa toto ustanovenie teda použiť nemôže. Keďže by v týchto prípadoch prevodu veci úhrnom bolo nesprávne zachovať úplnú zodpovednosť prevodcu za vady úhrnom prevedenej veci (napríklad pár kusov vybavenia reštaurácie by bolo poškodených), obmedzil zákonodarca túto zodpovednosť iba na tie vlastnosti veci, o ktorých scudziteľ vyhlásil, že ich vec má alebo ktoré si nadobúdateľ výslovne vymienil. Zmyslom predmetného ustanovenia je teda obmedziť prevodcovu zodpovednosť za vady veci, ak vec prevádzal úhrnom, nie umožniť prevodcovi vylúčenie jeho zodpovednosti za individuálne určenú vec (napríklad za prevod motorového vozidla alebo nehnuteľnosti) použitím termínu prevodu veci „ako stojí a leží“ explicitne v texte zmluvy." 
Doklady.
Skutočnosť, že sa paragraf vzťahuje len na veci určené súhrnne, vyplýva napr. z aktuálnych komentárov k Občianskemu zákonníku (pozri napr. komentáre k § 501 Občianskeho zákonníka v knihách Fekete-Feketeová 2012 a Nová práca 2013, a z českých Švestka 2009 a Knappová 2002) a z judikatúry (pozri nižšie). Vidno to aj na znení predchádzajúcej verzie Občianskeho zákonníka (§ 228 Občianskeho zákonníka č. 141/1950 Zb.): "Ak sa prenechajú veci, ako stoja a ležia (úhrnkom), nezodpovedá scudziteľ za ich vady, okrem ak veci nemajú vlastnosť, o ktorej scudziteľ ubezpečil, že ju majú, alebo ktorú si nadobúdateľ výslovne vymienil.".
Judikatúra:
Zmluvy medzi podnikateľmi.
Uvedený paragraf 501 Občianskeho zákonníka platí aj pre kúpne zmluvy uzatvorené medzi dvoma podnikateľmi, ak ide o kúpu veci určenej súhrnne, pretože kúpna zmluva v zmysle Obchodného zákonníka je v § 409 definovaná tak, že sa ňou "predávajúci zaväzuje dodať kupujúcemu hnuteľnú vec (tovar) určenú jednotlivo alebo čo do množstva a druhu", čo priamo protirečí definícii veci určenej úhrnom. Z toho vyplýva, že na veci určené úhrnom sa aj pri zmluvách medzi podnikateľmi nepoužije Obchodný zákonník, ale Občiansky zákonník (nielen prípadne § 501, ale aj ostatné paragrafy Občianskeho zákonníka) ;porov. na potvrdenie napr. Rozsudok Najvyššieho súdu České republiky 32 Odo 441/2003 z 26. novembra 2003.
Zdroje.
Zákony:
Komentáre:
Vyššie spomínané judikáty:
Ostatné: