Rudolf Dilong

Rudolf Dilong (* 1. august 1905, Trstená – † 7. apríl 1986, Pittsburgh) bol slovenský básnik katolíckej moderny, katolícky kňaz, člen františkánskeho rádu.
Životopis.
Po maturite sa Rudolf Dilong stal mníchom františkánskej rehole. V mladosti sa stal jeho blízkym priateľom aj básnik Štefan Atila Brezány, s ktorým Dilong udržoval sporadický písomný kontakt aj počas neskoršej emigrácie. Pôsobil v Kremnici, Hlohovci, Malackách. Po absolvovaní štúdia katolíckej teológie ho v roku 1929 vysvätili za kňaza. Niekoľko rokov pôsobil ako stredoškolský profesor náboženstva. Po vypuknutí 2. svetovej vojny narukoval ako vojenský kňaz do armády. V roku 1936 sa na besede v malackom hostinci Bersón zoznámil so židovskou poetkou Valériou Reiszovou, ktorú ochránil pred deportáciou do koncentračného tábora a s ktorou splodil v roku 1942 Dagmar. Valéria konvertovala na katolicizmus pred 15. marcom 1939. Po Dilongovej emigrácii sa vydala za Jozefa Krivdu. Dcéra Dagmar sa vydala za Jozefa Kota a narodila sa im jediná Dilongova vnučka, spisovateľka Denisa Fulmeková. V roku 2016 napísala o vzťahu svojich starých rodičov román Konvália.
V roku 1945 odišiel Dilong do emigrácie. Najskôr sa usadil v Ríme, v roku 1947 odišiel do Argentíny, kde najskôr pôsobil ako kňaz slovenských vysťahovalcov v Buenos Aires. Redigoval periodikum "Slovenské zvesti". Od roku 1965 žil v kláštore v Pittsburghu v USA. Tu pracoval ako redaktor "Listov sv. Františka". Pracoval aj ako funkcionár Svetového kongresu Slovákov. V roku 1969 navštívil Slovensko a mal v pláne zostať tu. Existuje niekoľko verzií, prečo tak neurobil. Podľa J. Rydla to má na svedomí Ladislav Novomeský. Dilong dostal od literárnych kritikov mnoho prívlastkov – utajený mních, knieža básnikov, básnik uštipnutý slobodou, básnik stratenej slovenskej slobody. Bol považovaný za básnika-búrliváka. Zomrel v Pittsburgu v Spojených štátoch 7. apríla 1986. Je pochovaný na pôde františkánskeho kláštora Sedembolestnej Panny Márie vo Valparaise, v štáte Indiana (USA).
Tvorba.
Dilong sa svojou tvorbou radí medzi najvýznamnejších a najplodnejších autorov katolíckej moderny. Venoval sa najmä písaniu poézie, no i dráme. Bol tiež zakladateľom časopisu "Postup". Svoje diela umiestňoval do vidieckeho prostredia, venoval sa témam detstva a často opisoval svoju rodnú Oravu, čo mu poskytovalo vítané útočište a stabilitu najmä v období 2. svetovej vojny. Napísal viac než 100 diel, pričom mnohé z nich zhoreli počas požiaru kláštora v Argentíne.
Dielo.
Lyrika.
Výrez z básní.
1970 – "Matka celá krásna"
2002 – "Hviezdy a smútok: Literárne dielo I." Bratislava: Petrus, 2002. 302 s. ISBN 80-88939-48-8. (Edične pripravil a úvod i poznámky napísal Július Pašteka, ilustrovala U. Zmetáková, jazyková redaktorka Š. Medvecká, dizajn P. Brunovský).
2002 – "Cesty a stesky: Literárne dielo II." Bratislava: Petrus, 2002. 264 s. ISBN 80-88939-80-X. (Edične pripravil a úvod i poznámky napísal Július Pašteka, ilustrovala U. Zmetáková, jazyková redaktorka Š. Medvecká, dizajn P. Brunovský).
2002 – "Pieseň lásky: Literárne dielo III." Bratislava: Petrus, 2002. 277 s. ISBN 80-88939-49-6. (Edične pripravil a úvod i poznámky napísal Július Pašteka, ilustrovala U. Zmetáková, jazyková redaktorka Š. Medvecká, dizajn P. Brunovský).