burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Slovensko-česká interliga hádzanárok 2012/13

Slovensko-česká interliga hádzanárok alebo WHIL v sezóne 2012/13 bol 11. ročník spoločnej slovensko-českej hádzanárskej súťaže žien, spravovanej Slovenským zväzom hádzanej a Českým zväzom hádzanej. Súťaže sa zúčastňilo tých istých 13 družstiev ako v minulej sezóne, pričom celok z Nitry, ktorý vlani hral pod názvom UDHK ŠG Nitra-Sereď, sa vrátil k pôvodnému názvu UDHK ŠG Nitra. Úvodné kolo bolo na programe v dňoch 1. – 2. 9. 2012. Víťazskami WHIL-ky sa stali premiérovo hráčky DHK Baník Most, ktorý získali neskôr aj český titul. Slovenským majstrom sa tretíkrát za sebou stala IUVENTA Michalovce, ktorá vo finále play-off jasne dominovala nad hráčkami HK Slovan Duslo Šaľa.
Systém súťaže.
Systém súťaže bol rovnaký ako po minulé roky. Hrala sa iba základná časť, ktorá pozostávala z 26 kôl. Každý s každým sa stretol 2-krát, čo znamená, že každý tím odohral 24 zápasov. Po základnej časti nasledovalo národné play-off. Do slovenského postúpili prvé 4 tímy, v českej nasledovala nadstavbová časť v dvoch skupinách (o 1.4. miesto a o 5.8. miesto). Zo slovenskej strany nezostúpil nikto, v českej sa v skupine o 5.8. miesto sa hralo o zotrvanie vo WHIL. Slovenské play-off sa odohralo na 3 víťazné zápasy.
Konečné umiestnenie.
Slovensko
Česko
Česko-slovenská federatívna republika

Česko-slovenská federatívna republika (skr. ČSFR; po česky "Československá federativní republika") bol (podľa zákona 81/1990 Zb. a podľa českej verzie zákona 81/1990 Zb.) oficiálny názov Česko-Slovenska v slovenskom jazyku od 29. marca 1990 do 23. apríla 1990. Názov štátu bol následne už v apríli zmenený na Česká a Slovenská Federatívna Republika.
Zemepisný názov ČSFR znel v slovenčine "Česko-Slovensko" a v češtine "Československo". ČSFR mala dve zemepisné mená i pri prekladoch do cudzích jazykov: so spojovníkom v prekladoch zo slovenčiny (napr. anglicky "Czecho-Slovakia", francúzsky "Tchéco-Slovaquie", nemecky "Tschecho-Slowakei" atď.) a bez spojovníka v prekladoch z češtiny (napr. anglicky "Czechoslovakia", francúzsky "Tchécoslovaquie", nemecky "Tschechoslowakei" atď.).
Česko-slovenská federatívna republika bol predposledný názov česko-slovenského štátu v dvojjazyčnom rovnocennom znení používaný v tomto období. Po zložitých rokovaniach bol prijatý ústavným zákonom FZ č. 81/1990 Zb z 29. marca 1990 ako náhrada dovtedajšieho názvu z r. 1960 Československá socialistická republika, ČSSR, a ako nevydarený kompromis medzi rozličnými návrhmi na nový názov. Verejnosťou bol okamžite prudko odmietnutý - českej verejnosti prekážal spojovník interpretovaný ako "pomlčka", slovenskej verejnosti prekážalo malé "s" v adjektíve slovenská. Parlament reparoval/zmenil znenie názvu na dvojjazyčné rovnocenné znenie Česká a Slovenská Federatívna republika / Česká a Slovenská Federativní republika (ČSFR) ústavným zákonom č. 101/1990 z 20. apríla 1990, čo sa vyvinulo na tzv. pomlčkovú vojnu. Zavedenie názvu sprevádzalo aj zavedenie nového štátneho znaku a novej verzie hesla/devízy na štandarde prezidenta republiky - starý nápis Pravda vítězí po latinsky ako Veritas vincit.
Col du Grand Colombier

Col du Grand Colombier () je horský priesmyk v pohorí Jura vo Francúzsku.
Tento priesmyk prechádza južným krajom pohoria Jura v masíve Grand Colombier. S priesmykom Chasseral Pass je najvyšším cestným priesmykom v po horí Jura. Prechádza medzi vrchmi Grand Colombier () a Croix du Colombier (), ktorý je dostupný chodníkom z priesmyku.
Cyklistické preteky.
Priesmyk je jedným z najnáročnejších priesmykov vo Francúzsku, s 20% stúpaním z Artemare cez Virieu-le-Petit do Bugey (západnej) strany. Priesmyk je často používaný cyklistami, a pravidelne sa objavuje na pretekoch Tour de l’Ain a tiež je používaný v pretekoch Critérium du Dauphiné a Tour de l’Avenir.
Z Culozu (juh) je stúpanie s priemerným sklonom 6,9%, ale niektoré sekcie majú sklon až 12%.
Tour de France.
Priesmyk navštívili preteky Tour de France po prvýkrát v 10. etape Tour de France 2012 ako horská prémia najvyššej kategórie. Lídrom na vrchole bol Thomas Voeckler, ktorý aj túto etapu vyhral.
Zoznam významných svetových harfistov

Toto je zoznam významných svetových harfistov klasickej hudby. Zoznam nie je úplný.
Teiresias

Teiresias alebo Teiresiás (starogr. "Τειρεσίας" – "Teiresias", ) je v gréckej mytológii syn Euéra a najády Charikly. Bol slávnym tébskym veštcom.
Podľa jednej verzie veštecké nadanie nemal od narodenia. Získal ho vraj, keď mal rozhodnúť spor medzi najvyšším bohom Diom a jeho manželkou Hérou, o tom, kto má väčšie potešenie z lásky, žena alebo muž. Teiresias mal byť schopný tento spor rozsúdiť, pretože sám bol v mladosti zmenený na ženu na celých sedem rokov. Teiresias rozhodol, že žena je na tom vždy lepšie, takže prisúdil výhru Diovi. Nahnevaná Héra ho za tento verdikt potrestala slepotou. Zeus nemohol zmariť kúzlo iného boha, preto mu to vynahradil vešteckým duchom. K tomu mu daroval dlhý život, sedem až deväť ľudských pokolení. 
Iná verzia uvádza, že vešteckú schopnosť mu darovala bohyňa Aténa, ktorá ho oslepila za to, že ju pri kúpeli uvidel nahú. Potom vraj z lásky k jeho matke mu tak zbystrila sluch, že rozumel aj hlasom vtákov. Urobila to tak, že zo svojho štítu vzala hada Erichthonia a prikázala mu, aby jemne jazykom lízal Teiresiove uši a tým zjemnil jeho sluch. Navyše mu bohyňa darovala aj slepeckú palicu, pomocou ktorej chodil s takou istotou, ako vidiaci.
Teiresias sa počas svojho dlhého života preslávil mnohými vešteckými výkonmi, k jeho najslávnejšiemu výkonu patrí, keď kráľovi Oidipovi, ktorý hľadal vraha kráľa Laia, povedal, že sám je jeho vrahom a to dokonca vrahom svojho otca a aj manželom vlastnej matky. 
Neomylné boli aj jeho veštby kráľovi Kreontovi vo vojne "Siedmi proti Tébam".
Vládkyňa podsvetia Persefona ponechala Teiresiovi, ako jedinému z duší zomrelých, pamäť i rozum. Teiresias potom v podsvetí veštil Odyseovi, ktorému predpovedal šťastný návrat do vlasti.
Veštkyňou sa stala aj jeho dcéra Manto.
Międzymorze

Międzymorze [mjɛnd͡zɨˈmɔʐɛ] (v slovenskom preklade "Medzimorie"), známe aj pod latinským názvom Intermarum bol poľský projekt federatívneho usporiadania stredoeurópskych a východoeurópskych štátov pod vedením Poľska.
Federáciu Medzimoria presadzoval po prvej svetovej vojne poľský štátnik Józef Piłsudski. Medzi jej členov mali patriť vedľa vedúceho Poľska tiež pobaltské štáty (Litva, Lotyšsko a Estónsko),Bielorusko, Česko-Slovensko, Fínsko, Juhoslávia, Maďarsko, Rumunsko a Ukrajina. Medzimorie malo za svoj cieľ napodobniť Poľsko-litovskú úniu, rozprestierajúcu sa od konca 16. storočia do konca 18. storočia medzi Baltským a Čiernym morom, ktorá vznikla zjednotením Litovského veľkokniežatstva a Poľského kráľovstva v roku 1569.
Projekt Medzimoria bol odmietaný predovšetkým Litovcami a Ukrajincami, ktorí ho vnímali ako ohrozenie svojej nezávislosti. Proti bolo i Rusko a západné štáty s výnimkou Francúzska. Francúzsko vo federácii videlo potenciálny cordon sanitaire – územie, ktoré malo byť prekážkou šíreniu komunizmu na západ. Proti bol aj významný poľský politik Roman Dmowski, ktorý mal vlastnú koncepciu pre Poľsko (tzv. Dmowského línia).
Do dvadsiatich rokov od načrtnutia federácie sa všetky štáty (s výnimkou Fínska, ktoré však muselo odstúpiť svoje pohraničné územia po zimnej vojne), ktoré mali byť jeho súčasťou dostali pod vplyv buď Nemecka, alebo Sovietskeho zväzu.
Federatívnym usporiadaním strednej Európy sa cez druhú svetovú vojnu zaoberal Milan Hodža (Federácia v strednej Európe).
Euénos (otec Myneta)

Euénos (starogr. "Εὔηνος" – "Euénos", ) je v gréckej mytológii syn Selepa, manžel neskoršej Achillovej milenky Briseidy, dcéry pédasského kráľa Brisea. 
Euénos syn Selepa bol kráľom v meste Lyrnéssos v Dardanii (dnes na západe v Malej Ázie). Jeho dvaja synovia, Mynes a Epistrofos bojovali v trójskej vojne na strane trójskeho kráľa Priama a padli rukou achájskeho hrdinu Achillea.
Serie A 1940/1941

Serie A 1940/1941 bola sezóna talianskej najvyššej futbalovej súťaže. Víťazom tohto ročníka sa stala Bologna, ktorá tak získala svoj šiesty taliansky titul.
Eunéos

Eunéos (starogr. "Εὔνηος" – "Eunéos", ) môže byť:
Euneus

Euneus môže byť:
Slovenská republika (1990 – 1992)

Slovenská republika (zemepisný názov: Slovensko, skratka: SR) bol od 1. marca 1990 do 31. decembra 1992 (spolu s Českou republikou) členský štát Česko-slovenskej federatívnej republiky/Českej a Slovenskej Federatívnej republiky. Protokolárny názov štátu vznikol vynechaním slova „socialistická“ z dovtedajšieho názvu Slovenská socialistická republika.
Česká republika (1990 – 1992)

Česká republika (zemepisný názov: Česko, skratka: ČR) bol od 6. marca 1990 do 31. decembra 1992 (spolu so Slovenskou republikou) členský štát Česko-slovenskej federatívnej republiky/Českej a Slovenskej Federatívnej Republiky. Protokolárny názov vznikol vynechaním slova „socialistická“ z predchádzajúceho názvu Česká socialistická republika.
Fochova línia

Fochova línia bola dočasná demarkačná línia medzi Poľskom a Litvou, navrhnutá Dohodou po skončení prvej svetovej vojny. Jej autorom bol maršal Ferdinand Foch, po ktorom bola aj pomenovaná. Fochovu líniu prijala Konferencia veľvyslancov v roku 1919. S malými úpravami tvorila Fochova línia medzivojnové hranice oboch štátov, Litvou však v tej dobe nikdy neuznané (Litvu predovšetkým mrzela strata oblasti Vilniusu, litovskej historickej metropoly). Po skončení druhej svetovej vojny zostáva najzápadnejšia časť Fochovej línie v oblasti Suwaliek hranicou medzi dnešným Poľskom a Litvou.
Mynes

Mynes alebo Mynés (starogr. "Μύνης" – "Mynes; iný prepis: Mynés") môže byť:
Superheterodyn

Superheterodyn (skrátene superhet, z ) alebo prijímač s nepriamym zosilnením je typ prijímača (rozhlasového, televízneho a pod.), ktorý umožňuje príjem signálu na viacerých frekvenciách. 
Prijímaný signál sa v superhete zmiešava so signálom pomocného oscilátora, ladeného súbežne so vstupnými obvodmi tak, aby výsledným produktom (zvyčajne je to rozdiel frekvencie oscilátora a prijímaného signálu) bol konštantný kmitočet, nazývaný medzifrekvencia. Tento signál sa následne zosilňuje v tzv. medzifrekvenčnom zosilňovači a následne demoduluje a ďalej spracúva. 
Princíp superheterodynu umožnil získať vysokú citlivosť pri výbornej selektivite, preto postupne nahradil jednoduchšie prijímače s priamym zosilnením (typicky spätnoväzobné audióny). Pomerne zložitý prístup umožnil, aby sa jedinými ladenými okruhmi prijímača stali len dva – vstupný a oscilátorový (u niektorých prijímačov aj tretí predzosilňovací), zvyšné medzifrekvenčné obvody sú naladené natrvalo. Získala sa tým výborná selektivita – možnosť dostatočne oddeliť signály blízkych vysielačov od seba, aj dobrá citlivosť – počet zosilňovacích stupňov je vyšší. Súbežné ladenie viacerých obvodov totiž spôsobuje nepresnosti (nerovnaký priebeh zmeny kapacít a indukčností ladených obvodov).
Spočiatku boli prijímače osadené elektrónkami, neskôr tranzistormi ale princíp zostal rovnaký.
História.
Ako vynálezca superhetu sa zvyčajne uvádza Edwin Armstrong, major americkej armády vo Francúzsku, ktorý princíp využil v roku 1918 počas prvej svetovej vojny pri prekonávaní obmedzení raných vákuových triód. Princíp síce už pred ním teoreticky popísal kanadský vynálezca v oblasti rádiotelegrafie Reginald Fessenden v roku 1905, potrebné aktívne prvky (vákuové triódy) pre konštrukciu preladiteľných lokálnych oscilátorov však v tom čase ešte neboli k dispozícii, zapojenie sa preto neujalo.
Čingov

Čingov () je oblasť v Slovenskom raji a významné turistické stredisko. Nachádza sa na jeho severnom okraji, v kotlinovitom rozšírení rieky Hornád v blízkosti Spišskej Novej Vsi a Smižian. Okrem Podleska na severnej strane a Dediniek na južnej strane Slovenského raja je oblasť Čingova najväčšie turistické centrum ležiace nad ľavým brehom Hornádu a v dolnej časti Prielomu Hornádu. 
Je zároveň východiskovým bodom pre mnohé turistické trasy ako sú napr. Tomášovský výhľad, Sokolia dolina, Klauzy, Kláštorisko, Prielom Hornádu, turistickej trasy, ktorá patrí k najväčším turistickým lákadlám Slovenského raja. a pod. Čingovom prechádza osobitne vyznačený dlhý náučný chodník. Na blízkej vyvýšenine Hradisko je významné archeologické nálezisko slovanského osídlenia. Nájdené pamiatky na lokalite Hradisko potvrdzujú osídlenie z mladšej doby kamennej. Prvé turistické objekty tu vznikajú v r. 1932. Samotné stredisko Čingov dnes poskytuje stravovacie aj ubytovacie služby (súkromné chaty, podnikové chaty, penzión). Je tam umiestnený Dom Horskej služby Slovenský raj, terénna stanica Správy Národného parku Slovenský raj (len v letných mesiacoch). Dopravné spojenie do Čingova je dostupné pravidelnou autobusovou dopravou.
Časti.
Časti rekreačného strediska Čingov k 1. januáru 1987:
Dmowského línia

Dmowského línia (poľsky "Linia Dmowskiego") bolo vymedzenie hraníc obnoveného Poľska, navrhované poľskou delegáciou na Parížskej mierovej konferencii v roku 1919. Jej autorom bol významný poľský politik Roman Dmowski. Podľa tejto koncepcie malo Poľsku pripadnúť okrem iných celé Horné Sliezsko s prevažnou väčšinou Tešínska, Orava a Spiš, Gdansk, Litva, východné Bielorusko vrátane Minska, celá západná Ukrajina až po Žytomyr. 
Tento návrh bol na konferencii zamietnutý a neskôr od neho jeho autor – Roman Dmowski – upustil. Neskôr dokonca počas mierových rokovaní s cieľom ukončiť poľsko-boľševickú vojnu vystupoval ostro proti začleneniu Minska do Poľska. Zdôvodňoval to želaním vytvorenia krajiny bez etnických menšín – de facto chcel zabrániť zrealizovaniu konceptu federácie Medzimoria, ktorú vymyslel jeho rival Jozef Pilsudski, hoci aj v tom najmenšom rozsahu. Následne, rižský mier stanovil poľsko-sovietsku hranicu vo vzdialenosti približne západne i severne od Minska. 
Ak by Poľsku vo Versailles uznali hranice tak, ako ich pôvodne Roman Dmowski žiadal, tak by sa Poľsko rozprestieralo na ploche . Rozloha medzivojnového Poľska bola 388,4 tis. km² a asi 40% obyvateľstva tvorili príslušníci menšín.
Herkulove úlohy

Herkulove úlohy () je zbierka detektívnych poviedok Agathy Christie, ktorá prvýkrát vyšla v roku 1947.
Vo svojej pravdepodobne najlepšej zbierke poviedok využíva Agatha Christie jednotný námet, aby na dvanástich príkladoch dala vyniknúť svojmu detektíva Hercula Poirota. Belgičan po skvelej kariére uvažuje o odchode na odpočinok, aby sa mohol usadiť a pestovať dyne. Napadne mu však, že než sa odoberie na dôchodok, vysporiada sa s dvanástimi úlohami a napodobní tak mytologického hrdinu Herakla (Herkula). Výsledkom je dvanásť dobrodružstiev, ktoré zodpovedajú dvanástim hrdinským činom detektívovho mýtického menovca.
Zbierka obsahuje úvodnú kapitolu a dvanásť príbehov:
Syntelencefália

Syntelencefália, staršie stredný interhemisferický variant holoprozencefálie, je vrodená chyba centrálnej nervovej sústavy podobná semilobárnej holoprozencefálii. Na rozdiel od nej sú interhemisferická ryha a mozgový kosák ("falx cerebri") do rôznej miery utvorené vpredu i vzadu, no chýbajú v strednej časti. klinické prejavy sú podobné tým pri holoprozencefálii.
Spojenie mozgových pologúľ je najvýraznejšie v oblasti čelovej konvexity koncového mozgu; často sú vzájomne spojené Silviove ryhy. Svorové teleso ("corpus callosum") má porušený vývoj – koleno a hrča svorového telesa ("genu et splenium corporis callosi") sú obvykle prítomné, defekt postihuje predovšetkým strednú časť tela. V oblasti kde by sa svorové teleso malo nachádzať sa často nájde heterotopická sivá hmota. Priezračná priehradka ("septum pellucidum") chýba. Hypotalamy nie sú spojené a tretia mozgová komora je obvykle normálna. Podobne bez abnormalít býva tvár a systém hypotalamus – hypofýza; naopak približne 20% postihnutých má rôzne anomálie mozočka.
Cannondale Pro Cycling

Cannondale Pro Cycling je ("Kód UCI:" CAN) je taliansky profesionálny tím v cestnej cyklistike v UCI ProTour. Súčasným hlavným sponzorom je americký výrobca bicyklov Cannondale. 
História.
Tím bol založený pod názvom Liquigas v roku 1999 a dlho bol v druhej divízii, kde si pomaly robil svoje dobré meno. Hlavným sponzorom bola od založenia tímu až do roku 2012 talianska firma Liquigas, ktorá poskytuje produkty v rámci kvapalného plynu.Od roku 2005 bol tím spojený s tímom Bianchi Team pre ProTour a premenovaný na Liquigas-Bianchi. V roku 2007 sponzor Cannondale nahradil Bianchi. Od roku 2013 sa Cannondale po odstúpení Liquigasu stáva hlavným sponzorom tímu a tímová značka sa mení na Cannondale Pro Cycling.
Patricia Petibonová

Patricia Petibon (* 7. február 1970, Montargis, Francúzsko) je francúzska koloratúrna sopranistka. 
Životopis.
Jej repertoár zahŕňa francúzsku barokovú a klasickú hudbu, Mozarta a moderných skladateľov ako Poulenc, Bernstein, Copland, Berg, Bacri. Študovala spev na Conservatoire de Paris, kde získala svoju prvú cenu v roku 1995. 
Spolupracovala s dirigentmi ako William Christie, najmä s jeho barokovým súborom Les Arts Florissants, rovnako ako aj s Johnom Eliotom Gardinerom, Marcom Minkowskim, Nikolausom Harnoncourtom, Danielom Hardingom, režisérom Bobom Wilsonom a rakúskym súborom Concertus Musicus Wien.
V roku 1996 debutovala v Opéra National de Paris s operou J. P. Rameaua "Hippolitus a Aricia". Následne hrala a spievala rôzne úlohy: Blonda v opere "Únos zo Serailu" W. A. Mozarta, Zerbinetta v opere "Ariadna na Naxe" R. Straussa, Sophie v opere "Gavalier s ružou" R. Straussa, Norina v opere "Don Pasquale" G. Donizettiho, Ofélia v opere "Hamlet" A. Thomasa, Olympia v opere "Hoffmanove poviedky" J. Offenbacha, Serpetta v opere "La finta giardiniera" W. A. Mozarta, Junia v opere "Lucio Silla" W. A. Mozarta, Aspasia v opere "Mitridate, re di Ponto", v roku 2012 debutovala ako Donna Anna v opere "Don Giovanni" W. A. Mozarta, Zuzanka v opere „"Figarova svadba"“ W. A. Mozarta a Gilda v opere "Rigoletto" G. Verdiho. 
Okrem uvedeného radu ženských rolí, ktoré predstavujú ženy naivné v láske alebo extravagantné, Patricia Petibon stvárňuje aj tragické postavy, ako titulnú rolu "Lulu" od Albana Berga, s ktorou brilantným spôsobom debutovala v roku 2010 v Barcelone. Nedávno debutovala v operách W. A. Mozarta "Don Giovanni" (ako Donna Anna) a "Figarova svadba" (ako Zuzanka). Patricia Petibon získala v rámci svojich barokových lyrických rolí veľký úspech ako Junia v Mozartovej opere "Lucio Silla" v Theatre an der Wien, pod dirigentskou taktovkou Nicolausa Harnoncourta a tiež ako Aspasia v Mozartovej opere "Mitridate, re di Ponto".
Bathory (album)

Bathory je debutový eponymný album švédskej skupiny Bathory.
Album sa mal pôvodne volať Pentagrammaton, ale potom, čo to mnohí čítali ako Pentagon sa skupina rozhodla ho premenovať.
Skladby.
Hudba a texty – Quorthon
William Garrow

Sir William Garrow (* 13. apríl 1760 – † 24. september 1840) bol britský advokát, politik a sudca známy pre jeho nepriamu reformu právneho systému, ktorou pomohol zaviesť do sporného súdneho systému obyčajové/zvykové právo (Common law - anglo-americký právny systém) používané vo väčšine vtedajších štátov. Je autorom frázy "„nevinný, kým nie je dokázaná vina“", trval na tom, že dôkazy žalobcov obvinených budú na súde dôkladne posudzované. 
Životopis.
Garrow študoval v obci Middlesex v škole svojho otca. Potom sa vyučil u Thomasa Southousea, právnika v Cheapside a absolvoval záverečnú advokátsku prax s pánom Cromptonom, špeciálnym obhajcom. Ako horlivý študent práva často pozoroval prípady v Old Bailey (súdny dvor v Londýne); v dôsledku čoho mu Crompton odporučil, aby sa stal advokátom alebo obhajcom. Garrow vstúpil do Lincoln's Inn v novembri 1778, a bol menovaný advokátom dňa 27. novembra 1783. Rýchlo sa stal uznávaným trestným obhajcom, a vo februári 1793 z neho vláda urobila kráľovského radcu v prípadoch týkajúcich sa zrady a ťažkých zločinov.
Do parlamentu bol zvolený v roku 1805 za okres Gatton. V roku 1812 sa stal prokurátorom a o rok neskôr generálnym prokurátorom pre Anglicko a Wales. Pokúšal sa o prijatie právnych predpisov, ktoré by odsúdili týranie zvierat. V roku 1817 sa Garrow stal barónom štátnej pokladnice a vysoko postaveným právnikom, bol nútený rezignovať na post v parlamente, a nasledujúcich 15 rokov strávil ako sudca. V obchodných prípadoch štátnej pokladnice nebol príliš úspešný, no dosiahol skvelé výsledky, keď na súdnom zasadaní využil znalosti trestného práva z doby svojho pôsobenia ako obhajca. Po rezignácii 1832 bol vládou na znak úcty menovaný za člena štátnej rady. 
V roku 1991 sa vďaka článku Johna Beattieho v londýnskom magazíne History Today, pod názvom „Garrow for the Defence“, význam jeho práce opäť dostal do povedomia akademikov 20. storočia. Garrow sa preslávil najmä metódou obhajoby klientov v trestnom práve, ktorá pomohla zaviesť do praxe v Spojenom kráľovstve, Spojených štátoch a ďalších bývalých Britských kolóniách moderný agresívny systém krížového výsluchu svedkov. Garrow je tiež známy spôsobom dokazovania, ktorý viedol k pravidlu priamych dôkazov. Jeho práca bola nedávno citovaná na najvyššom súde Kanady (1982) a na Írskom trestnom odvolacom súde (2006).
O Garrowových začiatkoch v Old Bailey nakrútila v roku 2009 produkčná spoločnosť Twenty Twenty televízny seriál Garrow's Law (Garrowov zákon).
Autonómna Slovenská krajina

Autonómna Slovenská krajina môže byť:
Suchoj (spoločnosť)

Suchoj (; doslova: "PAO Spoločnosť „Suchoj“") je ruská letecká konštrukčná kancelária, založená v roku 1934 v Moskve. V roku 2006 ruská vláda spojila Suchoj so spoločnosťami Iljušin, Irkut, OKB Jakovleva, MiG a Tupolev do novej štátnej akciovej spoločnosti, ktorá nesie názov Zjednotená korporácia pre stavbu lietadiel.
História.
OKB Suchoj bola založená Pavlom Osipovičom Suchojom v roku 1934, ktorý predtým pracoval pre kanceláriu Andreja Tupoleva. Do roku 1949, kedy J.V. Stalin zrušil samostatnú kanceláriu OKB Suchoj, sa P. Suchojovi okrem návrhu a výrobe modelu Su-2 podarilo len málo. Činnosť samostatnej kancelárie mohla byť obnovená až po smrti Stalina, v roku 1953, odkedy ju Pavel Suchoj viedol až do svojej smrti v roku 1975.Do roku 1954 boli v OKB Suchoj navrhnuté najmenej 2 prúdové nadzvukové stíhačky. Ich označenie bolo "S" a "T". Prototyp "S" mal šípovité krídlo, zatiaľčo model "T" mal krídlo trojuholníkové. Prototyp "S" bol vypracovaný do neskoršieho stroja Su-7 a prototyp "T" poslúžil ako základ pre neskorší Su-9. Od polovice 50. rokov 20. storočia bola OKB Suchoj, spolu s OKB MiG zodpovedná za návrhy takmer všetkých významných sovietskych stíhačiek a útočných lietadiel v povojnovom období. Napriek tomu, že OKB Suchoj nezískala na Západe takú slávu ako OKB MiG, jej stíhačky a bojové lietadlá boli široko nasadené v sovietskych vzdušných silách a v zahraničí. Vývoj ďalších nových a vylepšených lietadiel pokračuje v OKB Suchoj aj dnes, s dôrazom kladeným najmä na cenu a profitabilitu.
Fallen (Evanescence)

Fallen je debutový album americkej rockovej skupiny Evanescence. Bol vydaný 4. marca 2003 cez vydavateľstvo Wind-up Records. Album bol nahraný vo viacerých nahrávacích štúdiách, vrátane Conway Recording Studios v Hollywoode. Dodnes je komerčne najúspešnejším albumom skupiny, s predajom viac ako 7 miliónov kópií v USA a viac ako 17 miliónmi kópií po celom svete. Debutoval na 7. mieste v rebríčku "Billboard" 200 s predajom viac ako 141 000 kópií v prvom týždni, nakoniec dosiahol 3. miesto v júni 2003. Album dosiahol 1. miesta v rebríčkoch vo viac ako desiatich krajinách po celom svete. Bol certifikovaný sedemkrát na platinu prostredníctvom Recording Industry Association of America (RIAA) a celosvetovo získal viacnásobné certifikácie.
Z albumu boli vydané štyri single: „Bring Me to Life“, „My Immortal“, „Going Under“ a „Everybody’s Fool“. Single „Bring Me to Life“ a „My Immortal“ dosiahli vrchol rebríčkov vo viac ako desiatich krajinách, vrátane Austrálie, Spojeného kráľovstva a USA. Album vyniesol skupine päť nominácií na Grammy Awards 2004: Album roka, Najlepší rockový album, Najlepšia rocková pieseň, Najlepší hardrockový výkon a Najlepší nováčik, pričom vyhrali v kategóriách Najlepší nováčik a Najlepší hardrockový výkon.
Zostava a personál.
Zoznam personálu je prevzatý z Allmusic, a poznámok albumu "Fallen".
Slovenská krajina (1938 – 1939)

Slovenská krajina bolo autonómne územie Česko-slovenskej republiky (tzv. druhej republiky) ustanovené ústavným zákonom č. 299/1938 Zb. z. a n. zo dňa 22. novembra 1938 o autonómii Slovenskej krajiny. V praxi autonómnu vládnu a výkonnú moc na tomto území vykonávala Slovenská krajinská vláda už od 7. októbra 1938.
Dejiny.
Hlinkova slovenská ľudová strana (HSĽS) využila zložitú medzinárodnú situáciu, v ktorej sa Česko-Slovensko ocitlo na jeseň 1938 na vystupňovanie svojich autonomistických požiadaviek. Necelý týždeň po Mníchovskej dohode (29., resp. 30. september) sa v Žiline stretol výkonný výbor HSĽS spolu s pozvanými predstaviteľmi politických strán pôsobiacich na Slovensku. Na schôdzi prijali vyhlásenie (tzv. Žilinskú dohodu), ktorým zúčastnení postavili za návrh ústavného zákona o autonómii Slovenska z júna 1938, ktorý poslanci HSĽS 17. augusta 1938 predložili Národnému zhromaždeniu. Zároveň bol prijatý Manifest slovenského národa, idúci nad rámec ústavného zákona o autonómii, o ktorom ale členovia ostatných strán predpokladali, že v súlade s prísľubom ľudákov nebude zverejnený. Avšak tlačový orgán HSĽS "Slovák" 7. októbra nezverejnil text vyhlásenia, len oznámil prijatie dohody o autonómnom postavení Slovenska v Česko-Slovensku, no v plnom znení zverejnil text manifestu.
Pražská vláda 7. októbra vymenovala prvú vládu autonómnej Slovenskej krajiny. Na jej čele stál Jozef Tiso. 
Už 9. októbra sa slovenská vláda musela zúčastniť na rokovaniach, ktoré vyústili do Viedenskej arbitráže, v dôsledku ktorej bolo územie Slovenskej krajiny zmenšené o južné pohraničie. 10. októbra okrem toho Nemci obsadili Petržalku. 
22. novembra 1938 (po schválení parlamentom v Prahe) nadobudol platnosť Ústavný zákon o autonómii Slovenskej krajiny, ktorý definoval nové, pomerne rozsiahle právomoci slovenských orgánov v rámci Česko-Slovenska. Okrem iného bol vytvorený a zvolený aj Snem Slovenskej krajiny, ktorého prvé zasadnutie sa uskutočnilo 18. januára 1939. 
9. marca 1939 prezident Česko-Slovenska nečakane odvolal vládu Slovenskej krajiny a dosadil svojho človeka. Zároveň pražská vláda na Slovensku vyhlásila stanné právo a dala odvliecť do Česka 250 popredných slovenských činiteľov (vrátane poslancov). 11. marca 1939 prezident Česko-Slovenska vymenoval na návrh predsedníctva Snemu Slovenskej krajiny novú vládu na čele s Karolom Sidorom. 
14. marca 1939 bola na území Slovenskej krajiny vyhlásená prvá slovenská republika, podrobnosti pozri v článku Vznik prvej slovenskej republiky. Krajinské zriadenie však ešte zvyškovo pokračovalo do 31. decembra 1939, potom bolo nahradené župami.
Autonómia Slovenska

Autonómia Slovenska môže byť:
Alterglobalizmus

Alterglobalizmus (odvodené z francúzskeho slova "altermondialisme") je kozmopolitná politická ideológia alebo druh sociálneho hnutia, ktoré podporuje globálnu spoluprácu a interakciu, ale je proti negatívnym dopadom ekonomickej globalizácie (likvidácia tradícií a kultúr, prehlbovanie sociálnych nerovností, liberalizácia a deregulácia trhu). Alterglobalizmus podporuje ľudské hodnoty, životné prostredie, ochranu klímy, ekonomickej spravodlivosti, práce, ochranu domorodých kultúr a ľudských práv. Nadväzuje na ľavicové tradície.
Ľavé spektrum 2012

Ľavé spektrum 2012 je projekt košického režiséra Juliána Bosáka ml., ktorý vznikol ako nezávislá iniciatíva zachytiť slovenskú ľavicu v jej rôznorodosti vrátane jej sebadefinícií, hodnotením momentálneho stavu a víziami do budúcna. Jednotlivé osobnosti odpovedajú na otázky, "čo znamená byť ľavičiarom, aká je situácia na ľavicovom spektre a aké sú perspektívy ľavicových ideálov v súčasnosti". Projekt bol publikovaný prostredníctvom stránok YouTube a integruje osobnosti, ktoré ponímajú ľavicové spektrum od anarchokomunizmu, utopického komunizmu cez socialistickú demokracia až po umiernených sociálnych demokratov či svetoobčanov. Na projekte sa podieľali nezávislé osobnosti, občianski aktivisti, študenti, dôchodcovia, historici, filozofi, politológovia, filmári, publicisti a taktiež členovia KSS, SZM, SMER-SD, MSD, Nezávislí, Utópia a iných hnutí.
Zoznam osobností.
Ľubomír Andrassy, Ľuboš Blaha, Milan Blaha, Eva Blažeková, Vangelis Bontinis, Julián Bosák st., Peter Daubner, Peter Dinuš, Dominika Dinušová, Hana Fábry, Michal Feik, Joe Feinberg, Martin Filko, Michal Frič, Milan Ftáčnik, Ivan Gaľa, Radovan Geist, Eugen Gindl, Ladislav Hohoš, Eduard Chmelár, Kamil Kandalaft, Andrej Kolesík, Karanowak, Ján Kopas, Peter Krákorník, Alena Krempaská, Dušan Krnáč, Adam Kurta, Zuzana Kusá, Marcel Lacko, Ivan Lesay, Juraj Marušiak Robert Mihály, Roman Michelko, Martin Muránsky, Peter Nedoroščík, Karol Ondriaš, Adrián Ondrovič, Michael Petráš, Michal Polák, Miroslav Pomajdík, Tomáš Profant, Gabriela Rothmayerová, Silvia Ruppeldtová, Brigita Schmögnerová, Jalal Suleiman, Kristína Šabíková, František Škvrnda, Ivan Štefunko, Boris Štěrbák, Miroslav Tížik, Marián Vitkovič, Peter Vittek, Peter Weisenbacher, Matej Zagrapan, Robert Žanony.
Orfeus

Orfeus (starogr. "Ὀρφεύς" – "Orfeus", ) môže byť:
Orfeus (mytológia)

Orfeus (starogr. "Ὀρφεύς" – "Orfeus", ) je v gréckej mytológii syn boha Apollóna alebo riečneho boha Oiagra a Múzy Kalioppy. Bol to najväčší hudobník a spevák.
Orfeus sa preslávil svojím spevom, ktorým okúzľoval ľudí, uchvacoval a upokojoval zver a vtáctvo, tíšil prírodu a nastoľoval v nej pokoj a mier. Hovorí sa, že aj Sirény bledli závisťou pred jeho čarovným hlasom.
Rovnako tak ako umením, preslávil sa Orfeus aj svojou láskou k svojej manželke, krásnej Eurydike. Ich manželské šťastie však netrvalo dlho, Eurydika raz pri trhaní lúčnych kvetov stúpila na vretenicu a keď k nej Orfeus na jej výkrik pribehol, bola už mŕtva. Zdrvený žiaľom a zúfalstvom, odhodlal sa k činu, ktorý dovtedy žiadny smrteľník nevykonal. Vypravil sa do podsvetia s odhodlaním vyžiadať si svoju manželku späť. Čarom svojej hudby najprv obmäkčil prievozníka Charóna, ktorý ho previezol cez podsvetnú rieku Styx a potom sa postavil pred boha podsvetia Háda a jeho manželku Persefonu a spieval im o svojej láske k Eurydike a prosil, aby mu ju vrátili, veď ju tak či tak dostanú neskôr, keď skončí jej životná púť. A ak mu nemôžu vyhovieť, nech si vezmú aj jeho, aby mohli byť v podsvetí spolu ako tiene.
Orfeov tklivý spev dojal celú podzemnú ríšu, Tantalos zabudol na hlad, Sizyfos na svoj balvan, ešte aj v očiach nemilosrdných Erínyí sa zaleskli slzy. Nakoniec zaplakala aj Persefona a keď to videl jej muž Hádes, sľúbil, že Orfeovi vyhovie. Dal mu však podmienku, že keď ho bude dlhou cestou z podsvetia boh Hermes vyvádzať, pôjde za ním prvý a neobzrie sa za Eurydikou, kým obaja nevyjdu na svetlo sveta.
Orfeus podmienku prijal a počas celej dlhej a strastiplnej cesty podsvetím sa ovládal. Keď ale ostával posledný úsek cesty, nevydržal, obzrel sa, či Eurydika neklesla únavou. A v tom okamihu zbadal už jej odchádzajúci tieň, ktorý sa vracia späť a navždy. Sedem dní a sedem nocí potom sedel bez jedla a pitia na brehu rieky Styx, prosil, plakal, ale do podsvetia sa už nedostal. Zronený žiaľom sa nakoniec vrátil do rodnej Trákie. Potom blúdil svetom a zúčastnil sa aj výpravy Argonautov. So svojou manželkou sa stretol už pomerne skoro – o štyri roky zahynul rukami žien, ktorým sa toľko vyhýbal. Pri Dionýzových slávnostiach pod Rhodopskými skalami po ňom opité Bakchantky hádzali kamene a keď videli, že sa kamene pri jeho speve za letu zastavovali, vrhli sa na neho a roztrhali ho, jeho hlavu a lýru následne hodili do rieky. Celá príroda sa vtedy zdesila nad týmto násilím, zahalila sa do smútku a dokonca aj skaly, ktoré ronili slzy, rozvodnili rieky. Keď sa blíži výročie Orfeovej smrti príroda smúti a najviac plačú Rhodopské skaly, ktoré dodnes rozvodňujú rieku Hebros. (dnes rieku Maricu)
Iná verzia mýtu uvádza, že vlny jeho hlavu a lýru vyplavili na ostrov Lesbos, kde sa zrodil lyrický spev.
Chlorid meďný

Chlorid meďný (CuCl) je anorganická zlúčenina, jeden z chloridov medi. Ide o bielu tuhú látku zle rozpustnú vo vode, ale dobre rozpustnú v koncentrovanej kyseline chlorovodíkovej. Nečisté vzorky sú zelenkasté vďaka prítomnosti zeleného chloridu meďnatého.
Vlastnosti.
Chlorid meďný je Lewisova kyselina, klasifikovaná podľa konceptu HSAB ako „mäkká“. Preto má tendenciu tvoriť stabilné komplexy s mäkkými Lewisovými hydroxidmi, napríklad trifenylfosfínom:
Hoci sa chlorid meďný príliš nerozpúšťa vo vode, rozpúšťa sa vo vodných roztokoch obsahujúcich vhodné donorové molekuly. Tvorí komplexy s halogenidovými iónmi; napríklad s koncentrovanou kyselinou chlorovodíkovou tvorí H3O+CuCl2-. Podobne tvorí komplexy aj s aniónom kyanidu, aniónom tiosíranu a amoniakom.
Roztoky chloridu meďného s chlorovodíkom alebo amoniakom pohlcujú oxid uhoľnatý za vzniku bezfarebných komplexov, napríklad diméru s chloridovým mostíkom [CuCl(CO)]2. Rovnaký roztok s chlorovodíkom reaguje tiež s acetylénom na [CuCl(C2H2)]. Roztok s amoniakom dáva s acetylénom výbušný acetylid meďný. Komplexy chloridu meďného s alkénmi možno pripraviť redukciou chloridu meďnatého oxidom siričitým za prítomnosti alkénu v alkoholovom roztoku. Komplexy s diénmi, napr. 1,5-cyklooktadiénom, sú obzvlášť stabilné:
Za neprítomnosti iných ligandov sú vodné roztoky chlorid meďného nestabilné vzhľadom k disproporcionácii na meď a chlorid meďnatý. Čiastočne z tohto dôvodu sa chlorid meďný na vzduchu sfarbuje dozelena.
Použitie.
Hlavné použitie chloridu meďného je ako prekurzor pre výrobu fungicídneho oxychloridu meďnatého. Na tento účel sa chlorid meďný generuje synproporcionáciu a potom sa oxiduje vzduchom:
Chlorid meďný katalyzuje veľa organických reakcií. Jeho afinita k oxidu uhoľnatému v prítomnosti chloridu hlinitého sa využíva v procese COPureSM.
Organická syntéza.
V Sandmeyerovej reakcii vedie pôsobenie chloridu meďného na aréndiazóniové soli k vzniku arylchloridov, napríklad:
Táto reakcia má široký záber a obvykle ponúka vysokú výťažnosť.
Polyméry.
Chlorid meďný sa používa ako katalyzátor v radikálovej polymerizácii prenosom atómu (ATRP).
Bona Espero

Bona Espero (v esperante Dobrá nádej, celým názvom Fazenda-Escola Bona Espero) je škola a statok pre chudobné deti pri meste Alto Paraíso de Goiás v Brazílii. Tento detský domov so základnou školou (z počiatku mal funkciu polepšovne) založili roku 1957 šiesti brazílski esperantisti s cieľom vzdelávať deti bez rodiny, alebo deti v iných rizikových životných situáciách. Žiaci sa tu vzdelávajú v piatich ročníkoch základnej školy a väčšina z nich je tam tiež ubytovaná.
História.
Školu založilo roku 1957 šesť brazílskych esperantistov (Arthur Velloso, Renato Diniz, Neuza Esteves de Araújo, Elisabeth Pointcaré, Inês Nunes de Andrade a Camélia Gomes da Silva). Pre definitívne umiestenie školy vybrali miesto na náhornej plošine pri meste Alto Paraíso v strede Brazílie, od hlavného mesta Brasília.
Zakladatelia si priali založiť medzinárodné esperantské centrum, kde by mohli realizovať sociálnu prácu, poľnohospodársku sebestačnosť a využiť esperanto na národnej aj medzinárodnej úrovni. Od založenia školy ňou prešlo približne 800 detí, z ktorých mnohé získali vyššie vzdelanie a takmer 30 z nich dnes vyučujú v susedných mestách ako diplomovaní učitelia a niektorí z nich boli zvolení do mestských rad.
Chlorid molybdeničný

Chlorid molybdeničný (MoCl5) je anorganická zlúčenina, jeden z chloridov molybdénu.
Príprava a vlastnosti.
Príprava.
Chlorid molybdeničný sa pripravuje chloráciou kovového molybdénu alebo aj oxidu molybdénového, pretože chlorid molybdénový nie je možné na rozdiel od chloridu volfrámového pripraviť za normálnych podmienok.
Vlastnosti.
V pevnom skupenstve existuje chlorid molybdeničný v dimerovej forme (Mo2Cl10), ktorý má rovnakú štruktúru ako zodpovedajúce chloridy volfrámu, nióbu a tantalu.V plynnom skupenstve tvorí monomérne molekuly.Je tiež paramagnetický.
Použitie.
Chlorid molybdeničný je dôležitý prekurzor v príprave ostatných zlúčenín molybdénu. Jedná sa o silné oxidačné činidlo. Chlorid molybdeničný je aj Lewisova kyselina. V organickej syntéze je príležitostne používaný k chlóraciam a deoxygenačním reakciám.
Bezpečnosť.
Chlorid molybdeničný je agresívny oxidant a pri styku s vodou sa rozkladá za vzniku kyseliny chlorovodíkovej.
Komplexná hospodárska a obchodná dohoda

Komplexná hospodárska a obchodná dohoda (angl. "Comprehensive Economic and Trade Agreement", skr. "CETA") je navrhovaná dohoda medzi Kanadou a štátmi Európskej únie, ktorá upravuje podmienky voľného obchodu a dodržiavania autorských práv.
Znenie veľkej časti ustanovení týkajúcich sa autorského práva je zhodné s ustanoveniami, ktoré obsahovala Európskym parlamentom nedávno zamietnutá kontroverzná dohoda ACTA, čo vyvoláva obavy v radách zástancov slobody internetu a ľudských práv.
Dejiny.
CETA je najväčšou iniciatívou Kanady na poli obojstranných dohôd od čias NAFTA. CETA je výsledkom analýzy štúdie "Assessing the Costs and Benefits of a Closer EU-Canada Economic Partnership" (Hodnotenie nákladov a prínosov bližšieho partnerstva medzi EÚ a Kanadou), ktorá bola publikovaná v októbri 2008.
Oznámenie o začatí rokovaní sa uskutočnilo dňa 6. mája 2009 na samite EÚ-Kanada v Prahe. Základy tejto zmluvy pochádzajú zo dňa 18.3.2004, kedy sa na samite v Ottawe začal vytvárať rámec obchodnej a ekonomickej dohody medzi Kanadou a EÚ (TIEA), pre ktorú je CETA náhradou. TIEA sa zameriavala na úpravu podmienok pre obchod, investície, hospodársku súťaž, finančné služby, obchodovanie cez internet, zjednodušenie vzájomnej akceptácie odborných kvalifikácií, riešila aj otázky trvalo udržateľného rozvoja a zdieľania vedeckého a technického pokroku. TIEA mala oživiť kanadsko-európsku spoluprácu, presadiť osvedčené regulačné postupy, právne ich ošetriť a zjednodušiť tým obchodovanie a investície. Okrem odbúrania bariér mala TIEA za cieľ aj zlepšenie pozície oboch aktérov na globálnom trhu.
Rokovania TIEA prebiehali až do roku 2006, kedy bolo jednoznačne rozhodnuté o ich pozastavení. Tento krok viedol k rokovaniam o Komplexnej hospodárskej a obchodnej dohode (CETA), ktorá má väčší dosah a ambicióznejšie ciele ako TIEA.
Ekonomické vzťahy medzi EU a Kanadou.
Kanada a Európska Únia majú dlhú históriu ekonomickej spolupráce. S 27 členskými štátmi, s celkovou populáciou skoro 500 miliónov a s HDP vyše 19 miliárd dolárov v minulom roku, je EÚ najväčším jednotným trhom, zahraničným investorom a kupcom na svete. Ako integrovaný celok, EÚ reprezentuje pre Kanadu druhého najväčšieho obchodného partnera. V roku 2008 mal kanadský export služieb a tovarov do EÚ hodnotu 52,2 miliardy dolárov, čo bolo navýšením o 3,95% z roku 2007. Import z EÚ dosahoval hodnotu 62,4 miliardy dolárov.
Ustanovenia autorských práv.
Dôležitou a kontroverznou časťou tejto dohody je striktné posilnenie ochrany intelektuálneho vlastníctva, čo zahŕňa, okrem iného, zvýšenú zodpovednosť ISP, zákaz technológií, ktoré možno použiť na obchádzanie opatrení na ochranu autorských práv a ďalšie opatrenia podobné kontroverzným dohodám ACTA, DCMA, PIPA a SOPA, uvedené nižšie:
Robí sa to trikom

Robí sa to trikom () je detektívny román Agathy Christie, ktorý prvýkrát vyšiel v roku 1952 a ktorého hlavnou postavou je slečna Marplová.
Obsah.
Slečna Marplová navštívi svoju dlhoročnú priateľku Ruth van Rydockovú počas svojho každoročného výletu do Londýna. Poznajú sa už od mladosti, keď sa slečna Marplová prvýkrát stretla s Ruth a jej sestrou Carrie Louise počas pobytu vo Florencii. Ruth a Carrie Louise sa nakoniec vydali (a to niekoľkokrát), pričom Ruth sa usadila doma v Amerike a Carrie Louise sa presťahovla sa Anglicka.
Carrie a slečna Marplová sa nevideli dvadsať rokov, takže je potrebné sa s Ruth podeliť o všetky novinky. Prvý manžel Carrie Louise bol milionár a filantrop Eric Gulbrandsen. Jej druhý manžel bol márnotratník Johnny Restarick, ktorý ju opustil a zahynul pri autonehode. Tretí manžel, Lewis Serrocold, je ďalší ľudomil, ibaže svet chce napravovať pomocou peňazí svojej ženy. Jeho súčasný projekt spočíva v napravovaní mladistvých delikventov, a tak ich panstvo Stonygates premenil na internát pre chlapcov. Ruth sa však obáva, že všetko nie je úplne v poriadku.
Slečna Marplová prichádza na Stonygates a skutočne jej veci pripadajú podivne pokrivené. Peňazí je viac než dosť, no aj tak je všade zreteľne poznať, ako sa ich nedostáva. Svedčia o tom otlčené riady aj potreba naliehavých opráv v celom dome. To všetko pripadá divné aj členovi správnej rady ústavu Christianovi Gulbrandsenovi, zvlášť potom ako neohlásene navštívi domov a starostlivo sa vypytuje slečny Marplovej na zdravie Carrie Louise, zvlášť na jej srdce. Onedlho potom je Gulbrandsen zastrelený vo svojej izbe a list, ktorý v tej chvíli písal, záhadne zmizne.
Oiagros

Oiagros (starogr. "Οἴαγρος" – "Oiagros", ) je v gréckej mytológii kráľ (alebo riečny boh) v Trákii, otec slávneho hudobníka a pevca Orfea.
Oiagros syn boha Area je v gréckych mýtoch podľa jednej verzie otcom slávneho pevca Orfea, ktorého mu porodila Múza Kalliopé. Ale keďže bol Orfeus taký veľký umelec, väčšina antických autorov tvrdila, že jeho otcom mohol byť len sám boh Apolón. Oiagros mal aj syna Lina, ktorého mu zabil hrdina Herakles.(podľa inej verzie bol synom boha Apolóna)
Svetová liga vo vodnom póle

Svetová liga vo vodnom póle bola prestížna svetová súťaž národných družstiev vo vodnom póle, ktorú riadila Medzinárodná plavecká federácia (FINA). Jej história siaha do roku 2002, kedy sa konal prvý ročník mužov, a o 2 roky neskôr aj prvý ročník žien. SL prebiehala každoročne. V historických tabuľkách získali najviac prvenstiev družstvá a . V roku 2022 sa odohrala jej posledná edícia. FINA v októbri 2022 oznámila, že podujatie bude nahradené Svetovým pohárom FINA.
Svetová liga bola jedným z kvalifikačných podujatí pre účasť na majstrovstvách sveta či letných olympijských hrách.
Grand Theft Auto V

Grand Theft Auto V je videohra typu akčnej adventúry v otvorenom hernom svete, vytvorená spoločnosťou Rockstar North a vydaná spoločnosťou Rockstar Games. Hra bola uvedená na trh 17. septembra 2013 pre PlayStation 3 a Xbox 360, 18. novembra 2014 pre PlayStation 4 a Xbox One, a 14. apríla 2015 pre Microsoft Windows. Odohráva sa vo vymyslenom štáte San Andreas v Južnej Kalifornii. Hráči sa môžu voľne prechádzať po krajine a fiktívnom meste Los Santos, ktoré je založené na Los Angeles. Príbeh hry pre jedného hráča sa točí okolo troch ľudí (Michael, Franklin a Trevor ), ktorí sa snažia realizovať si svoje plány a rôzne aktivity.
Charakteristika.
Hru je možné hrať z pohľadu prvej alebo tretej osoby, v otvorenom hernom svete, ktorým sa prechádza pešo alebo rôznymi dopravnými prostriedkami. Hráči ovládajú v hre jedného hráča troch hlavných protagonistov a prepínajú medzi nimi počas misii aj mimo nich. Príbeh sa sústreďuje na rôzne misie ktoré zahŕňajú prácu v utajení, jazdu autom, vodným člnom či aj let vrtuľníkom alebo lietadlom. 
"Grand Theft Auto Online" je režim hry viacerých hráčov, ktorá umožňuje preskúmať otvorený svet až 32 hráčom a hrať v kooperácii alebo proti sebe.
Výroba začala čoskoro po vydaní "Grand Theft Auto IV" a bola rozdelená medzi viacero Rockstar štúdii po celom svete. Veľkú časť vývoja hry predstavovalo vytvorenie otvoreného sveta, a preto sa niekoľko členov tímu venovalo terénnemu výskumu v štáte Kalifornia, aby zachytili čo najvernejšiu jeho podobu. Hra sa odohráva v meste Los Angeles, ktoré má len málo zmien.
Ohlasy.
Hra prekonala predajné rekordy a stala sa v danej dobe najrýchlejšie predávaným produktom v histórií. Zarobila 750 miliónov € v prvý deň a 940 miliónov v prvých 3 dňoch predaja. Bola prijatá veľmi pozitívne. Je považovaná za jeden z najvýznamnejších titulov siedmej generácie herných konzol, a mnoho kritikov a hráčov ju považuje za jednu z najlepších hier všetkých čias. Získala Game of the Year ocenenia od niekoľkých herných časopisov. Predalo sa viac ako 190 miliónov kópii a je jedna z najpredávanejších videohier všetkých čias.
Alchymista (album)

Alchymista je pripravovaný druhý štúdiový album slovenského rappera Suverena, ktorý by mal vyjsť 19. novembra 2012. Album bude okrem iných produkovať Billy Hollywood, DJ Mad Skill a Oliver Fillner. Medzi potvrdených hostí na albume patria rapperi Majk Spirit, Kali a spevák Paul Project.
Pozadie vzniku a nahrávanie.
Suvereno spomenul pripravovaný album ešte v roku 2011, keď povedal, že album bude tretia časť trilógie po albume "Král vs Joker" a mixtape "Zlatá stredná cesta mixtape". Album bude doposiaľ jeho najosobnejšie dielo; bude prostredníctvom rapperovho príbehu podávať obraz o ceste sebapoznávania a sebapremeny.
Single a videoklipy.
Prvé video k albumu "Alchymista" bolo urobené k skladbe "Osloboď myseľ", kde hosťoval spevák Paul Project a skladbu produkoval Emeres. Videoklip mal premiéru 1. marca 2012 a obsahuje zábery zo Západných Tatier, kde bol Suvereno v niektorých scénach iba v tielku pri teplotách -20° C. Skladba bola nasadená aj do niektorých slovenských rádií, kde najvyššie dosiahla 33. miesto v rebríčku najhranejších domácich skladieb. Keďže ďalšie video "Life" bolo opisované ako prvé video z albumu, nie je jasné, či sa skladba objaví na albume.
Pilotný videoklip k albumu urobený k skladbe "Life" mal premiéru 7. júla 2012. Producentom bol Billy Hollywood a videoklip vytvoril DoubleJ.
Zoznam skladieb
CETA

CETA môže byť:
Bejzbal na Letných olympijských hrách

 
Basketbal na Letných olympijských hrách je bejzbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Letných olympijských hier. Organizuje ho Medzinárodný olympijský výbor (MOV) v spolupráci so Svetovou bejzbalovou a softbalovou konfederáciou (WBSC) (do roku 2008 ho spoluorganizovala Medzinárodná bejzbalová federácia (IBAF)). Bejzbal sa objavil ako oficiálny šport prvýkrát na Olympiáde 1992 v Barcelone. Predtým sa však predstavil ako exhibičný šport na olympiádach v rokoch 1912, 1936, 1952, 1956 a 1964. Na olympiádach 1984 v Los Angeles a 1988 v Soule sa predstavil ako demonštračný šport (turnaj s 8 družstvami). Naposledy sa objavil na olympiáde 2008 v Pekingu predtým, než bol spolu so softbalom vyradený z oficiálnych športov MOV v októbri 2009. V roku 2020 v Tokiu bol opäť pridaný medzi olympijské športy. Najviac víťazstiev zaznamenala , ktorá dokázala na OH zvíťaziť trikrát.
Camera obscura

Camera obscura ( tmavá komora) je optické zariadenie, ktoré sa používa ako pomôcka pre maliarov, je predchodcom fotoaparátu.
Princíp.
Camera obscura je v princípe schránka, (môže dosahovať aj veľkosť miestnosti) s otvorom na jednej strane. Svetlo z vonkajšej scény po prechode otvorom dopadne na konkrétne miesto na protiľahlej stene. Premietalo sa na papier takže maliar mohol obraz jednoducho obkresliť. Výhodou tejto techniky bolo zachovanie perspektivity a realistickosť výsledného obrazu.
S opísaným aparátom bol premietaný obraz vždy menší než v skutočnosti a bol prevrátený hore nohami.
Kazincbarcický obvod

Kazincbarcický obvod () je bývalá administratívna jednotka v Maďarsku v Boršodsko-abovsko-zemplínskej župe. Jeho sídlom bolo mesto Kazincbarcika. Obvody boli zavedené v roku 1994 a zanikli v roku 2014, kedy ich nahradili okresy.