burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Inhibítor protónovej pumpy

Inhibítory protónovej pumpy (PPI, IPP, ATC skupina A02BC) sú liečivá, ktoré potláčajú tvorbu žalúdočnej kyseliny. V humánnej medicíne sú indikované pri refluxnej chorobe (pálenie záhy, gastroezofageálny reflux), vredovej chorobe (vred žalúdka alebo dvanástnika) a pri eradikácii infekcie "Helicobacter pylori". Ďalšia indikácia IPP je Zollingerov-Ellisonov syndróm.
Účinné látky tejto triedy sú
Tieto sú podávané v acidorezistentných kapsulách a tabletách perorálne. Čiastočne sa používajú tieto liečivá aj intravenózne.
Mechanizmus účinku.
Inhibítory protónovej pumpy sú absorbované v tenkom čreve a dostanú sa cez krvný obeh do sekrečných kanálov parietálnych buniek žalúdka. U všetkých IPP ide o tzv. prodrugs, ktoré sú až na mieste účinku premenené na účinnú formu, ktorá sa viaže na H+/K+ ATP-ázu a tak nezvratne zablokuje jej funkciu ako protónová pumpa. Stupeň blokády je závislý od dávky a pôsobí ako na základnú, tak na stimulovanú žalúdočnú sekréciu. Zníženie produkcie kyseliny v žalúdku a výsledný nárast pH žalúdočnej kyseliny vedie k zníženiu agresivity žalúdočnej kyseliny a k rýchlejšiemu hojeniu poranení žalúdka (ako sú erózie sliznice, či vredy).
Farmakokinetika.
Inhibítory protónovej pumpy napriek tomu, že majú polčas v plazme len asi 0,5 až 1,5 hodín, pôsobia 1 až 3 dni, keďže až po tejto dobe sú trvale zablokované pumpy postupne nahradené novosyntetizovanými.
Inhibítory protónovej pumpy sú metabolizované výlučne systémom cytochrómu P450 (CYP). Konkrétne, väčšina je metabolizovaná cez CYP2C19 a malá časť je metabolizovaná CYP3A4.
Vedľajšie účinky a obmedzenia pri používaní.
Inhibítory protónovej pumpy sú pokladané za pomerne bezpečné lieky. Najbežnejšie vedľajšie účinky sa vzťahujú na tráviaci systém. Mimo nich sa môže vyskytnúť najmä počiatkom liečby ospalosť, závraty, bolesti hlavy, poruchy spánku, zmeny na koži a zmenené pečeňové parametre. Vážnejšie vedľajšie účinky boli pozorované pri parenterálnom podaní.
Liečivá na slovenskom trhu.
Informácie z 1. júla 2015 
Prípravky s obsahom IPP sú na slovenskom trhu dostupné väčšinou len na recept.
Astérix (družica)

Astérix (A1) je prvá francúzska umelá družica určená na výskum blízkeho okolia Zeme a na skúšky družicového systému. Štartovala 26. novembra 1965 zo základne Hammaguir pomocou nosnej rakety Diamant na obežnú dráhu s perigeom 530 km, apogeom 1 820 km, sklonom 34° a obežnou dobou 108,6 min. Hmotnosť družice bola 42 kg. V priebehu štartu tejto družice boli poškodené jej vysielacie antény a tak s ňou nebolo nikdy nadviazané spojenie.
Optická chyba

Optická chyba (iné názvy pozri nižšie) je chyba zobrazovania optickej sústavy. 
Názvy.
Slovenské názvy tejto chyby sú: optická chyba, chyba optického zobrazenia, aberácia optického zobrazenia, optická aberácia, aberácia, chyba zobrazenia, zobrazovacia chyba; nevhodne [bohemizmy]: "optická vada", "vada optického zobrazenia", "vada zobrazenia", "zobrazovacia vada".
Ak je optickou sústavou šošovka, tak sú názvy aj: chyba šošovky, aberácia šošovky, nevhodne [bohemizmus]: "vada šošovky".
Charakteristika.
Pri zobrazovaní predmetov lúčmi, ktoré zvierajú s optickou osou len malé uhly (paraxiálne), a lúčmi pri optickej osi zobrazuje sa predmet s dostatočnou presnosťou. Malé sklony lúčov na optickú os nútia obmedzovať sa iba na úzke svetelné zväzky, a tým klesá osvetlenie obrazov. Pri prechode k väčším priestorovým uhlom a lúčom mimo optickej osi rozbíja sa homocentrický zväzok lúčov po lome na optickej sústave a obraz predmetu konečných rozmerov má veľa chýb. 
Zobrazovacie chyby optických sústav sa delia takto:
Astigmatizmus (optika)

Astigmatizmus je závažná optická chyba pri veľkých vzdialenostiach od optickej osi aj pri málo svetelných sústavách, pretože je priamo úmerná svetelnosti a druhej mocnine odklonu od optickej osi. Astigmatizmus majú aj úzke zväzky lúčov, ak sú mimoosové. Astigmatické zväzky sa pretínajú v dvoch fokálach (nevytvárajú nikde bodové ohnisko) navzájom kolmých - meridiálny a sagitálny rez. Vzdialenosť medzi fokálami sa nazýva astigmatický rozdiel. Pri astigmatizme má obraz bodového zdroja tvar krátkej čiary (na fokálach) alebo neostrého krúžka (medzi fokálami). Astigmatizmus dobre vidieť pri zobrazení predmetu v tvare sústredných kružníc preťatých niekoľkými priemermi, ležiacich v rovine kolmej na optickú os a so stredmi na optickej osi. Pri umiestení premietacieho tienidla v rovine ohnísk meridiálnych rezov sa kružnice zobrazia ostro, ale obrazy polomerov sú neostré, a to tým viac, čím sú od optickej osi ďalej. Ak je tienidlo v rovine sagitálnych rezov, obrazy polomerov sú ostré, ale kružnice neostré. Astigmatizmus sústavy možno opraviť vhodným výberom polomerov krivosti lámavých plôch a ich optických mohutností. Sústava s opraveným astigmatizmom je anastigmat. Astigmatizmus a koma sa vyskytujú aj pri parabolických zrkadlách.
Astigmatizmus

Astigmatizmus môže byť:
Pekinský palácový psík

Pekinský palácový psík je nezameniteľné psie plemeno, vyšľachtené v dávnych dobách starej Číny, uznané v FCI ako spoločenské plemeno. 
Hoci sa za jeho domovinu považuje Čína, veľký kus práce pri šľachtení tohoto plemena spravili chovatelia zo Spojeného kráľovstva.
História.
Ak by sme sa mali držať pôvodných historických zdrojov, je pekinský palácový psík "krížencom leva a opice". Teraz však vieme, aj keď sa to človeku na pohľad nezdá, že naozaj ide o psa. Pekinský palácový psík, ako napovedá už názov plemena, bol pôvodne chovaný ako spoločník na panovníckom dvore v Číne. Patronát nad chovom a šľachtením plemena držala priamo čínska cisárska rodina a prvý štandard napísala čínska cisárovná. Čínskej šľachte pekinské palácové psíky slúžili napr. na zohrievanie nôh. Po začatí obchodných plavieb do Číny doniesli britskí obchodníci niekoľko jedincov tohoto vzácneho plemena do Spojeného kráľovstva. Priam z niekoľkých jedincov bolo toto plemeno v novej domovine obnovené a zachránené. Dnes patrí medzi najobľúbenejšie spoločenské plemená.
Výzor.
Pekinský palácový psík, pôvodne prezývaný aj "leví psík", je typické malé spoločenské plemeno (typu toy) s nápadnou dlhou srsťou, krátkymi nožičkami a zarazeným nosom. Pre jeho typický výzor je prakticky nemožné pomýliť si ho s iným plemenom. 
Charakteristika.
Plemeno je náročné na chov, preto je pomerne vzácne. Okrem exteriérového dizajnu odviedli chovatelia a šľachtitelia dobrú prácu i na povahe plemena. Pekinéz je dôstojný a pokojný psík, ale v pravý čas sa rád oddá aj radosti pohybu. Nie je agresívny, ale návštevu cudzieho človeka ohlási brechotom. Napriek svojmu malému vzrastu má v prípade potreby odvahu leva.
Pracovné upotrebenie.
Vzhľadom na fyzické dispozície plemena je jeho pracovné upotrebenie minimálne až žiadne. Len niekoľko jedincov sa venuje výcviku canisterapie.
Starostlivosť.
Plemeno je náročné na chov, odchov, starostlivosť o srsť a zdravotnú starostlivosť, preto je pomerne vzácne. Dôsledkom extrémneho šľachtenia zameraného takmer výlučne na exteriér sa prejavujú niektoré typické zdravotné problémy (kĺby, oči, dýchanie, problematické pôrody). Náročná je hlavne starostlivosť o bohatú srsť. V strave je tento psík niekedy prieberčivý. Ide o plemeno primárne určené do bytu (resp. do interiéru), je však pomerne prispôsobivý a má rád aj pobyt vonku. 
Výstavy.
Vystavovanie pekinského palácového psíka nie je náročné, ale extrémne náročná je príprava jeho srsti tak, aby mohol byť na výstave úspešný. Vystavovateľom bez skúseností sa odporúča zveriť starostlivosť o srsť pekinéza odborníkovi.
Esterháziho palác (Námestie Ľudovíta Štúra)

Esterháziho palác (staršie "Esterházyho palác") je národná kultúrna pamiatka Slovenskej republiky pod číslom 101-193/2 a trojposchodový palác z roku 1870 na Námestí Ľudovíta Štúra číslo 4 v mestskej časti Staré Mesto v Bratislave.
Charakteristika.
V koncepcii pôdorysného usporiadania do tvaru U je na ňom viditeľný vplyv viedenského architektra J. E. Fischera z Erlachu. Za autora štvorposchodového priečelia sa pokladá A. Huter. Priečelie s kamenným vstupným portálom je ozdobené atlantami, ktorí nesú širokú rímsu zvinutú do volút. Na vrchole je mušľa a po stranách vázy.
V súčasnosti tu sídli Slovenská národná galéria a reštauračné zariadenie.
Tantal

Tantal (lat. "tantalum") je chemický prvok v Periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Ta a protónové číslo 73. Je to tvrdý, pružný, ťažný a kujný kov. Pomenovaný je podľa gréckeho mýtického kráľa Tantala. Oxid tantalu objavil A. E. Ekeberg. V roku 1824 tantal získal Jöns Jakob Berzelius. Tantal je chemicky odolný. Používa sa v zliatinách s chrómom v konštrukcii lietadiel a v chirurgických nástrojoch. Taktiež je nezastupiteľný pri výrobe kondenzátorov pre elektronické zariadenia.
Zmes karbidu tantalu a karbidu zirkónia v pomere 4:1 má teplotu topenia 4 000 °C, čo je zatiaľ najvyššia teplota topenia zo známych látok.
Výskyt.
Najznámejšie tantalové rudy sú: tantalit, wodginit, mikrolit a columbit.
Aspremontov letný palác

Aspremontov letný palác je jednoposchodový barokový palác a národná kultúrna pamiatka Slovenskej republiky pod číslom 101-263/1. Nachádza sa v Bratislave v Medickej záhrade v Špitálskej ulici číslo 24.
V súčasnosti (2014) tu sídli dekanát Lekárskej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
História.
V roku 1769 kúpil gróf Johann Nepomuk Gobert d’Aspremont-Lynden polia a záhrady a v roku 1770 alebo 1771 dal postaviť palác podľa projektu architekta Johanna Josepha Thalherra. V roku 1781 sa palác aj so záhradou stali majetkom Esterháziovcov. V druhej polovici 19. storočia kúpila záhradu rodina Jankovitsova a v roku 1862 bratislavský obchodník Karol Schiffbeck, podľa neho bol palác známy aj ako Schiffbeckov palác.
Opis.
Hlavná fasáda paláca smeruje do záhrady upravenej podľa dobového vkusu vo francúzskom štýle (Medická záhrada). Palác bol po štýlovej stránke poznačený dekórom Ľudovíta XVI., v interiéroch sú motívy vavrínových vencov, stužkových girlánd a medailónov, ktoré sú zachované najmä v slávnostnej sále (dnes miestnosť Vedeckej rady LF UK), krytej širokou kupolou. 
20. decembra 2004 bola zrekonštruovaná a znovuotvorená Kaplnka Ukrižovania v neskorobarokovom slohu na prízemí. Dominantou kaplnky je Oltár Ukrižovania z červeného a bieleho mramoru.
Jégého ulica (Prievidza)

Jégého ulica je ulica v Prievidzi.
Pôvod názvu.
Je pomenovaná na počesť slovenského spisovateľa Ladislava Nádaši-Jégého.
Astérix

Astérix môže byť:
Asterix

Asterix môže byť:
Asterixove dobrodružstvá

Asterixove dobrodružstvá (v francúzskom origináli "Astérix le Gaulois") je francúzska komiksová séria od autorov René Goscinny (príbehy) a Albert Uderzo (kresby). Séria bola vytvorená v roku 1959. K sérii existujú aj filmy (hrané či kreslené) a iná literatúra.
Asterixove komiksy boli preložené do veľa jazykov vrátane rôznych nárečí, latinčiny a starogréčtiny. Je to najobľúbenejší francúzsky komiks.
Zhrnutie.
Príbehy sa odohrávajú okolo roku 50 pred Kristom vo vymyslenej dedinke v Galii. Táto dedina je jediná, ktorú si dovtedy nepodmanil Julius Caesar a jeho rímske légie.
Obyvatelia dediny získavajú nadľudskú silu pitím čarovného nápoja, ktorý im varí ich druid Panoramix.
Väčšina príbehov sa točí okolo Rímskych pokusov získať čarovný nápoj a snažia sa s Galmi rôznymi spôsobmi vybabrať. Tieto pokusy vždy zmarí Asterix a jeho najlepší priateľ Obelix.
Filmová séria.
Ak nie je uvedené inak, je film animovaný
Mat

Mat môže byť:
MAT môže byť:
Babylonská veža

Babylonská veža (umelecky aj bábelská veža) môže byť:
Dismutácia

Dismutácia môže byť:
Zoom

Zoom môže byť:
Juh

Juh môže byť:
Sever

Sever môže byť:
Západ

Západ môže byť:
Tenma

Tenma (jap. Pegasus) je japonská umelá družica určená na prehliadku oblohy v rtg oblasti spektra a na výskum vybraných zdrojov, vypustená 20. februára 1983 na obežnú dráhu s perigeom 487 km, apogeom 503 km, sklonom 31,49° a obežnou dobou 94,38 min. Hmotnosť 216 kg. Tenma znamená v preklade Pegasus a pred štartom mal pracovný názov ASTRO-B.
Sikaku

Sikaku je logická hra pôvodom z Japonska.
Pravidlá.
Sikaku sa hrá na štvorcovom poli pravidelne rozdelenom na menšie štvorce. Niektoré z nich obsahujú číslo. Cieľom hry je vyznačiť štvorce alebo obdĺžniky, z ktorých každý obsahuje jedno zo zadaných čísel, pričom jednotlivé útvary sa nemôžu prekrývať.
Externé odkazy.
Hlavolamy od triada
Robert Jungk

Robert Jungk (* 11. máj 1913, Berlín, Nemecko – † 14. júl 1994, Salzburg, Rakúsko) bol rakúsky futurológ, prognostik, sociológ, novinár, politik a publicista.
Životopis.
Narodil sa v Berlíne. Od roku 1932 študoval filozofiu a psychológiu na univerzite v Berlíne. V rokoch 1933 až 1935 študoval psychológiu a sociológiu na Sorbonne v Paríži. Získal titul doktora filozofie. V rokoch 1938 až 1945 študoval históriu v Zürichu.
V rokoch 1965 až 1968 bol prezidentom Ústavu pre otázky budúcnosti – Institut fur Zukuntstfragen vo Viedni. Pôsobil v "Centre for Futures Research" v Berlíne a v "International Futures Library" v Salzburgu. Pôsobil tiež v USA a vo Švajčiarsku. V roku 1967 spoluzaložil v Londýne skupinu "Mankind 2000" a spoluorganizoval prvú svetovú konferenciu pre výskum budúcnosti v Oslo spolu s Jamesom Wellesley-Wesleyom a Johanom Galtungom. Od roku 1974 pôsobil ako predseda skupiny Mankind 2000. V roku 1986 získal alternatívnu Nobelovú cenu. V roku 1991 kandidoval na rakúskeho prezidenta. Angažoval sa tiež ako mierový, protijadrový a proekologický aktivista.
Bibliografia.
Je autorom kníh a publikácií:
Barbara Marxová Hubbardová

Barbara Marxová Hubbardová (* 22. december 1929 – † 10. apríl 2019) bola americká futurologička.
Profil.
Vytvorila koncept Vedomej evolúcie – Conscious Evolution. Tento koncept rozpracovala v knihe "Conscious Evolution. Awakening the Power of Our Social Potential", ktorú vydala v roku 1998. Je prezidentkou Nadácie pre vedomú evolúciu – "The Foundation for Conscious Evolution" so sídlom v Santa Barbare v Kalifornii. Je pravidelnou účastníčkou konferencií World Future Society.
Hazel Hendersonová

Hazel Hendersonová (* 27. marec 1933, Bristol, Anglicko – † 22. máj 2022, St. Augustine, Florida, USA) bola americká futurologička a ekonómka anglického pôvodu.
Profil.
Bola profesorkou ekonómie. Zaoberala sa posunom paradigiem v ekonómii. Prednášala na Schumacher College. Bola konzultantkou pre udržateľný rozvoj vo viac ako tridsiatich štátoch, členkou predstavenstva Worldwatch Institute, autorkou viacerých kníh a spoluautorka a spolueditorka prvej správy Globálnej komisie pre financovanie OSN – Global Commission to Fund the United Nations. V roku 1996 vytvorila novú skupinu indikátorov Country Futures Indicators. Tieto indikátory boli neskôr vylepšené a pomenované ako Calvert-Hendersonovej indikátory kvality života – Calvert-Henderson Quality-of-Life Indicators. Žila v St. Augustine v štáte Florida v USA.
Bibliografia.
Bola autorkou a spoluautorkou kníh a publikácií
Joseph Coates

Joseph F. Coates (* 1929) je americký prognostik a futurológ.
Profil.
Pôsobil ako prezident Coates and Jarrat, Inc. - think tanku a futurologickej konzultačnej a výskumnej firmy zaoberajúcej sa trendmi a kľúčovými faktormi vytvárajúcimi budúcnosť. Vedie poradenskú firmu Joseph Coates Consulting Futurist, Inc. vo Washingtone DC v USA.
Dielo.
Je autorom a spoluautorom kníh
Bibliografia.
Knihy.
Coates, Joseph F., Jarrat, Jennifer: What Futurists Believe. World Future Society, Bethesda, Maryland 1990
Coates, Joseph, Mahaffic, John, B., Hines, Andy: 2025. Scenarios of US and Global Society Reshaped By Science and Technology. Coates and Jarratt, Inc., Oakhill Press, Greensboro 1997
Kapitoly v knihách.
Coates, Joseph F.: Technology Assessment. In: Fowles, Jib (editor): Handbook of Futures Research. Greenwood Press, Westport, Connecticut, London, England 1978
Coates, Joseph F.: Normative Forecasting. In: Glenn, Jerome C. (editor): Futures Research Methodology. Version 1.0. The Millennium Project Of American Council for the United Nations University, Washington, D.C. 1999
Ken Wilber

Ken Wilber (* 31. január 1949, Oklahoma City, Oklahoma, USA) je americký integrálny filozof, psychológ a vizionár. V začiatkoch svojej kariéry sa zviditeľnil v oblasti transpersonálnej psychológie, neskôr sa preslávil predovšetkým vytvorením integrálnej teórie - teórie, ktorá spája mnohé domény života a sveta do jedného funkčného celku.
Profil.
Zaoberá sa integrálnou filozofiou, integrálnym myslením a presadzuje integrálne prístupy. Zaoberá sa spiritualitou. Vytvoril koncept "All Quadrants All Levels" ("Všetky kvadranty, Všetky úrovne"). Tento koncept je nástrojom umožňujúcim integrálne a holistické chápanie a vnímanie sveta. Na základe tohoto konceptu americkí futurológovia Don Beck a Chris Cowan vytvorili koncept evolúcie ľudskej spoločnosti nazvaný špirálovitá dynamika ("Spiral Dynamics"). Žije v štáte Colorado v USA.
Dielo.
Je autorom a spoluautorom kníh:
Allen Ginsberg

Irwin Allen Ginsberg (* 3. jún 1926, Newark, New Jersey, USA – † 5. apríl 1997, New York, New York) bol americký básnik a jedna z hlavných osobností beatnickej generácie.
Život.
Je autorom sloganu hnutia "hippies - „flower power“", bol veľkým odporcom vojny vo Vietname. V roku 1965 sa zúčastnil na mierovom pochode v Berkeley, proti povolávaniu mladých Američanov do Vietnamu. Známy bol aj obhajobou práv homosexuálov.
Študoval právo na Kolumbijskej univerzite v New Yorku, kde sa stretával s predstaviteľmi neskôr vzniknutej generácie beatnikov: Williamom S. Burroughsom, Jackom Kerouacom, Nealom Cassadym a ďalšími.
V roku 1985 sa stal profesorom anglického jazyka a literatúry na Brooklyn College. So svojimi básňami vystupoval aj v Brne, Prahe a Olomouci a v 60. rokoch navštívil tiež Bratislavu. Zomrel 5. apríla 1997 na následky rakoviny pečene.
Václav Havel ho považoval za svoj vzor.
Dielo.
Medzi jeho najznámejšie diela patrí: básnická zbierka "Kvílenie" (1956), ktorou odštartovala "literárna revolúcia" v San Franciscu, ďalej zbierky ako "Kadiš a iné básne", "Pád Ameriky", "Dych mysle", "Prázdne zrkadlo", "Smrť a sláva" a mnoho ďalších. Jeho diela stoja dodnes na piedestáli tvorby beatnikov.
Peqin (okres)

Peqin (alb.: "Rrethi i Peqinit") je okres v Albánsku v kraji Elbasan. Počet obyvateľov je 33 000 (2004 odhad), a rozloha je 191 km². Nachádza sa v strede krajiny, jeho hlavné mesto je Peqin.
Carlo Ponti

Carlo Ponti (* 11. december 1912, Magenta, Taliansko† 10. január 2007, Ženeva, Švajčiarsko) bol svetovo preslávený taliansky producent. Od roku 1941 produkoval viac ako 140 filmov, medzi nimi aj "Cestu" Federica Felliniho, "Včera, dnes a zajtra" Vittoria De Sicu, "Doktora Živaga" Davida Leana, alebo "Zväčšeninu" Michelangela Antonioniho.
Pri svojej producentskej tvorbe spolupracoval s najvýznamnejšími režisérmi svetovej kinematografie. Produkoval tiež snímku "Hoří, má panenko" režiséra Miloša Formana.
Životopis.
Po štúdiách práv na univerzite v Miláne a krátkodobej praxi v advokátskej kancelárii svojho otca (19351938) odštartoval svoju kariéru filmového producenta v spoločnosti "Artisti Tecnici Associati (ATA)" v Miláne.
Roku 1951 založil spoločne s Dino de Laurentiisom produkčnú spoločnosť "Ponti-De Laurentiis", ktorá okrem iného so spoločnosťou "Toto a Colori" produkovala prvý taliansky farebný film.
V roku 1950 pri jednej zo súťaži krásy Miss Ríma stretol šestnásťročnú dievčinu Sofia Villani Scicolone. Neskôr pre ňu vymyslel pseudonym Sophia Loren. 17. septembra 1957 uzavreli manželstvo potom, čo sa nechal v Mexiku rozviesť so svojou prvou manželkou Giulianou Fiastri. Rozvod bol však v Taliansku anulovaný a neprijateľný, pretože katolícka cirkev vtedy rozvody neumožňovala, a Ponti bol obvinený z bigamie, čo malo v roku 1962 za následok tiež anulovanie sobáša so Sofiou Loren. On aj Sophia Loren, ako aj jeho prvá manželka sa v dôsledku toho rozhodli prijať francúzske štátne občianstvo. Vo Francúzsku im bol rozvod v roku 1966 umožnený a 9. apríla toho istého roku si sobáš so Sophiou Loren zopakovali.
Mal štyri deti. S prvou manželkou Giulianou Fiastri dcéru Guendalinu, právničku, a syna Alessandra, filmového producenta, so Sophiou Loren synov Carla, bývalého herca a dnes dirigenta kalifornského San Bernardino Symphony Orchestra, a Edoarda, režiséra a scenáristu.
Zomrel v noci na 10. januára 2007 na zápal pľúc. Pochovaný bol vo svojom rodnom meste Magenta v provincii Miláno.
Christopher Cowan

Christopher C. Cowan je americký konzultant a futurológ.
Profil.
Je spolutvorcom koncepctu špirálovitej dynamiky - Spiral Dynamics. Spolupracuje s Donom E. Beckom. Vyučoval na University of North Texas. Je spoluzakladateľom National Values Center, Inc. a riaditeľom National Values Center Consulting v Santa Barbare v Kalifornii v USA.
Dielo.
Je autorom a spoluautorom kníh a publikácií:
Hranolový astroláb

Hranolový astroláb je prístroj na určovanie geografických súradníc. Pred objektívom vodorovného alebo zalomeného ďalekohľadu je 60° hranol nad ortuťovým horizontom. V zornom poli vznikajú dva obrazy oblasti oblohy asi 60° nad horizontom, jeden po lome v hranole a druhý po odraze z ortuťového horizontu. Obidva obrazy určitej hviezdy sa pohybujú smerom k sebe a splývajú presne vo výške 60°, vtedy sa zaznamenáva presný čas. Najdokonalejším hranolovým astrolábom je Danjonov astroláb. Podobný princíp využíva nezávisle skonštruovaný cirkumzenitál.
Tantalos (syn Dia)

Tantalos alebo Tantalus (v PSP sú kodifikované názvy Tantalos aj Tantalus; gr. Tantalos, lat. "Tantalus") bol mýtický kráľ Lýdie, Diov syn. Manželka Diona. Deti Pelops, Niobé, Broteas.
Bol obľúbencom bohov a zvykol s nimi hodovať na Olympe. Postupne ho začala opantávať pýcha a rozhodol sa skúšať ich vševedúcnosť. Kradol im božský nápoj, z Diovho chrámu nechal ukradnúť zlatého psa. Jeho najhorším skutkom bola vražda vlastného syna Pelopa, z ktorého nechal pripraviť pokrm a pohostil ním bohov. Bohyňa Démétér si jeden kúsok v zamyslení vzala a zjedla. Bohovia Tantala potrestali tak, že v ríši mŕtvych stojí Tantalos v čistej vode, ale keď sa ku nej zohne, aby sa napil, voda zmizne. Nad ním rastie ovocie, ale keď sa za ním načiahne, ovocie sa vzdiali. Nad hlavou mu visí balvan, ktorý každú chvíľu môže spadnúť. Toto jeho utrpenie sa nazýva "Tantalove muky".
Bohovia Pelopa vzkriesili a kúsok mäsa, ktorý zjedla Demeter, nahradili slonovou kosťou. Odvtedy jeho potomkovia mávali na lopatke biele materské znamienko.
Podľa Tantala je nazvaný chemický prvok tantal.
Përmet (okres)

Përmet (, , ) je okres v Albánsku. Počet obyvateľov je 26 000 (2004, odhad). Väčšinu obyvateľov tvoria Gréci a Arumuni. 
Po páde komunizmu nastalo obrodenie Albánskej ortodoxnej cirkvi, moslimských siekt, ako historicky novom protestantskom regióne. Okres má rozlohu 929 km². Nachádza sa na juhovýchode krajiny, a jeho hlavné mesto je Përmet (vyslov Parmét). Ďalšie mesto v okrese je Këlcyrë. 
Okres Përmet je slávny výrobou vína a rakie, nápoj s vysokým množstvom alkoholu ktorý sa páli z grapefruitov tradičnou domácou receptúrou.
V okrese sú pohoria Dhëmbel, Nemërçkë, Trebeshinë, a preteká tu rieka Vjosër a horúce pramene Bënjë.
Përmet čaká na objavenie turistami, zatiaľ je na okraji záujmu v turistickom ruchu Albánska. Stredozemská klíma v spojení s horskou členitosťou umožňuje splavovanie riek a horskú turistiku veľmi príjemné v tejto časti Albánska. Horúce pramene Bënjë sú len 10 km na juh od hlavného mesta. Podnikajú sa tam cesty terénnymi autami, alebo horskými bicyklami, pretože druhá polovica cesty nie je udržiavaná. Stoja tam architektonicky zaujímavé ortodoxné kostoly v Byzantskom štýle. Kostol v Leuse bol postavený v 17. storočí.
Përmet (mesto)

Përmet alebo Përmeti, grécky Πρεμετή (Premeti) je mesto v Albánsku, hlavné mesto Përmetského okresu. Počet obyvateľov je okolo 10 800. Žijú tu hlavne Gréci a Arumuni. V meste je futbalový klub SK Përmeti.
Mesto Përmet je známe svojimi ružami a priestormi s kvetmi; V Albánsku známe ako "mesto ruží". Okrem toho je známe tradičnou ľudovou hudbou a je "domovským" mestom Lavera Bariu (Laver Bariu), známeho klarinetného ľudového hudobníka.
KF Përmeti

Sportklub Përmeti, dnes Klubi Futbolli Përmeti, je albánsky futbalový klub sídliaci v Përmet.
Založený v roku 1930, tím momentálne (sezóna 2006-07) hrá albánsku tretiu divíziu (ligu).
Bitka pri rieke Marica

Bitka pri rieke Marica alebo bitka pri Černomene sa odohrala pri rieke Marica, neďaleko dediny Černomen (dnes Ormenio, Grécko) a mesta Edirne dňa 26. septembra 1371.
Bitka bola súšasťou Osmanskej expanzie na Balkáne. Predchádzalo jej dobytie Sozopolu. V ďalších bojoch Turci získali mestá Drama, Kavala a Serres v dnešom Grécku. V bitke stáli proti sebe vojská osmanského sultána Murada I. pod velením Lala Šahin Pašu a na druhej strane vojská balkánskej protitureckej koalície zloženej z armád Srbska, Bulharska, Uhorska, Valašska a Moldavska pod velením prilepského despotu Vukašina Mrnjavčevića a jeho brata Jovana Uglješu.
Priebeh.
Uglješa chcel podniknúť prekvapivý útok proti tureckému hlavnému mestu Edirne, kým sa sultán Murad I. zdržoval v Malej Ázii. Turkom sa najprv podarilo ovládnuť pevnosť Dimotiku (Dodymoteichon) na pravom brehu rieky Marice a potom celú východnú Thrákiu vrátane Drinopola (dnešná turecká Edirna),kam sultán Murad I. preniesol svoje sídlo.Osmanská armáda bola omnoho menšia, ale vďaka lepšej taktike dokázal Šahin Paša poraziť kresťanskú armádu a usmrtiť oboch vodcov, Vukašina aj Uglješu.
Dôsledky.
Macedónia a časť dnešného Grécka pripadli Osmanskej ríši. Bulharský cár Ivan Šišman a Vukašinov syn princ Marko sa stali vazalmi tureckého sultána a boli nútení bojovať na strane Osmanov proti Valašsku. Turecku sa prakticky otvorili dvere na Balkán.
Pogradec (okres)

Pogradec (alb.: "Rrethi i Pogradecit") je okres v Albánsku. Počet obyvateľov je 71 000 (2004 odhad), a rozloha 725 km². Nachádza sa na východe krajiny. Hlavné mesto je Pogradec.
Pukë (okres)

Pukë (alb.: "Rrethi i Pukës") je okres v Albánsku v kraji Shkodër. Počet obyvateľov je 34 000 (2004 odhad), a rozloha je 1 034 km². Nachádza sa na severe krajiny, Hlavné mesto je Pukë. Ďalšie mestá v okrese sú Iballe, Fierzë a Fushë-Arrëz.
Vukašin Mrnjavčević

Vukašin Mrnjavčević (* okolo 1320, Livno – † 1371 v bitke pri rieke Marica) bol srbský despota a kráľ, ktorý vládol v oblasti dnešného centrálneho a severozápadného Macedónska v rokoch 13651371.
Spomína sa v roku 1350 ako prilepský župan. Neskôr mu cár Stefan Uroš V. (alebo Stefan Uroš IV. Dušan) udelil titul despotu. Od roku 1365 bol kráľom ako Urošov vazal, neskôr samostatne. Vládol v oblasti dnešných miest Prizren, Skopje a Prilep. Udržoval dobré vzťahy so svojim bratom Jovanom Uglješom, ktorý bol despotom v oblasti okolo mesta Serres.
V roku 1371 sa zúčastnil bitky pri rieke Marica, kde bojovala balkánska koalícia proti expanzii Osmanskej ríše. Vďaka lepšej taktike osmanská armáda zvíťazila a Vukašin padol.
Jovan Uglješa

Jovan Uglješa alebo Ivan Uglješa, niekedy tiež Uglješa Mrnjavčević († 1371 v bitke pri rieke Marica) bol srbský despota, brat Vukašina Mrnjavčevića.
Bol županom Zachumlja, od roku 1366 guvernérom v meste Ser na východe Srbska (dnes mesto a prefektúra ra Serres v Grécku). Súčasne s korunováciou svojho brata Vukašina bol korunovaný za despotu.
Sarandë (okres)

Sarandë (alb.: "Rrethi i Sarandës", gr. Επαρχία Αγίων Σαράντα-Eparchia Ajion Saranda) je okres v Albánsku, polohou v južnom Albánsku, kraji Vlorë približne 39,88° severnej šírky, 20,00° východnej dĺžky.
Rozloha okresu je 730 km². Sčítanie ľudu v roku 2001 35 235, no v januári 1993, to bolo odhadom 53 700. Žijú tu predovšetkým Gréci.
Hlavným mestom je Sarandë, ďalšie mestá sú Konispol (na hraniciach s Gréckom), Ksamil (navštevované miesto), Çukë, Vrinë a Butrint (archeologické miesto).
Shkodër (okres)

Shkodër (alb.: "Rrethi i Shkodrës") je okres v Albánsku v kraji Shkodër. Počet obyvateľov je 185 000 (2004 odhad), a rozloha je 1 631 km². nachádza sa na severe krajiny, jeho hlavné mesto je Shkodër.
Skrapar (okres)

Skrapar (alb.: "Rrethi i Skraparit") je okres v Albánsku. Počet obyvateľov je 30 000 (2004 odhad), a rozloha 775 km². Nachádza sa v strede krajiny, jeho hlavné mesto je Çorovodë.
ODS

ODS môže byť:
Niobé (dcéra Tantala)

Niobé alebo Nioba alebo zastarano Niobe (starogr. "Niobé", lat. "Nioba" alebo "Niobe") bola tébska kráľovná, Tantalova dcéra, manželka kráľa Amfióna.
Mala sedem dcér a sedem synov. Keď obyvatelia Téb obetovali bohyni Léto, vyčítala im to a vyvyšovala sa nad bohyňu, vraj ona má 14 detí a Léto iba dve. Léto sa posťažovala na Niobu svojim deťom - Apolónovi a Artemide. Tí za trest zabili všetkých štrnásť Niobiných detí. Nioba od žiaľu skamenela a z očí jej vytekali dva nekonečné pramene sĺz. Jej manžel Amfión si od žiaľu prebodol mečom hruď.
Podľa Nioby je pomenovaný chemický prvok niób.
Léto

Léto alebo Létó (2. pád Léty alebo neskl.; po starogrécky "Létó"; lat. "Lato" alebo "Latona") je dcéra Titana Koia a jeho ženy Foiby, matka Diových detí Apolóna a Artemidy. Kruto sa pomstila Niobe za jej vyvyšovanie sa nad ňou. Je to
bohyňa plodnosti.
Podľa gréckej mytológie je kráľ bohov Zeus otcom jej dvojčiat, Apolóna a Artemidy, ktoré Léto počala po tom, čo jej krása náhodou upútala Diovu pozornosť. Klasické grécke mýty zaznamenávajú len málo o Léto samotnej okrem jej tehotenstva a hľadania miesta, kde by mohla porodiť Apolóna a Artemidu, keďže Héra, Diova manželka, vo svojej žiarlivosti nariadila všetkým krajinám, aby sa jej vyhýbali a odopreli jej prístrešie.
Héra je tiež tá, ktorá proti Léto poslala obludného Pytóna, obrovského hada, aby ju prenasledoval a ublížil jej. Léto nakoniec našla ostrov Dilos, ktorý nebol spojený s pevninou ani pripevnený k morskému dnu, preto sa nepovažoval za pevninu ani za ostrov a mohla na ňom porodiť. V niektorých príbehoch Héra ďalej trápila Léto tým, že odďaľovala jej pôrod a nechávala Léto niekoľko dní v agónii, kým mohla porodiť dvojčatá, najmä Apolóna. Keď sa Apolón a Artemis narodili a vyrástli, Léto sa stiahla, svoju úlohu už zohrala.
Okrem mýtu o narodení Artemidy a Apolóna sa Léto objavuje aj v ďalších významných mýtoch, zvyčajne tam, kde trestá smrteľníkov za ich pýchu voči nej. Po tom, čo jej a jej deťom niektorí lýkijskí roľníci zabránili napiť sa z fontány, Léto ich všetkých premenila na žaby, ktoré ju obývali.
V príbehu o Niobe sa kráľovná Niobé chváli, že je lepšia matka ako Léto, pretože porodila štrnásť detí, zatiaľ čo ona len dve. Léto požiada svoje dvojčatá, aby ju pomstili, a tie odpovedia tak, že za trest zastrelia všetkých Niobiných synov a dcéry. V inom mýte sa obrovský Tityos pokúsil znásilniť Léto, ale Artemis a Apolón ho zabili. Zvyčajne sa Léto nachádza na Olympe medzi ostatnými bohmi, na mieste vedľa Dia, alebo sprevádza a pomáha svojmu synovi a dcére v ich rôznych snahách.
V antike bola Léto zvyčajne uctievaná v spojení so svojimi dvojčatami, najmä na posvätnom ostrove Dilos, ako kourotrofické božstvo, bohyňa materstva; v Lýkii bola bohyňou matky. V rímskej mytológii je jej ekvivalentom Latona, latinizácia jej mena, ovplyvnená etruskou Letunou. V antickom umení sa zobrazuje ako skromná, zahalená žena v prítomnosti svojich detí a Dia, často pri tom, ako ju unáša Tityos.
Marko Mrnjavčević

Marko Mrnjavčević, známy ako kráľovič Marko (srb. "Краљевић Марко" alebo Kraljević Marko) (* 1335 – † 17. máj 1395 v bitke pri Rovine) bol srbský despota, ktorý vládol v rokoch 13711395 v oblasti okolo mesta Prilep (dnes Severné Macedónsko).
Život.
Kráľovstvo zdedil, keď jeho otec Vukašin zahynul v boji proti Turkom v bitke pri rieke Marica. V roku 1371 bol korunovaný za kráľa, ale musel uznať suverenitu tureckého sultána a bojovať v osmanskej armáde.
Srbské kniežatá, ktoré ďalej bojovali proti Turkom zaberali jeho územia a pripájali ich ku svojim, keďže Marko im nemohol s vojskami oslabenými po bitke pri rieke Marici vzdorovať. Tak získal Đurađ Balšić mesto Prizren v roku 1371 a Peć v 1372; Lazar Hrebeljanović získal Prištinu a Vuk Branković získal Skopje v roku 1377.
Mytológia.
Marko sa stal polomýtickým hrdinom mnohých srbských, macedónskych a bulharských povestí a piesní. Napriek spojenectvu s Turkami sa v ľudových povestiach stal symbolom zmeny spôsobu boja proti Turkom. Namiesto otvorenej vojny s nimi bojuje diplomaticky a dokáže sa presadiť aj proti samotnému sultánovi. Trestá turecké zločiny na ľuďoch a keď vidí neprávosť, často býva krutý. Jeho legendu šírili po Balkáne gusliari.
Tepelenë (okres)

Tepelenë (turecky: "Tepedelen", (alb.: "Rrethi i Tepelenës", gr. Επαρχία Τεπελενίου-Eparchia Tepeleniu, arumunsky "Districtul di Tepelena") je okres v Albánsku v kraji Gjirokastër. Počet obyvateľov je 32 000 (2004 odhad), a rozloha je 817 km². Nachádza sa na juhu krajiny, jeho hlavné mesto je Tepelenë, v okrese je ďalšie mesto Memaliaj.
Obyvateľstvo tvoria hlavne Arumuni a Gréci.
Despota (titul)

Despota (z gréc. "δεσπότης"/despotēs, fem. "δέσποινα"/despoina; po srbsky "despot") bol byzantský dvorský titul, ktorý sa udeľoval aj vládcom v Latinskom cisárstve, Bulharsku, Srbsku, Rumunsku a Trapezuntskom cisárstve.
Pôvodný význam titulu "despota" bol "pán", a bol ekvivalentný osloveniu "kyrios". Neskôr sa udeľoval ako najvyššia pocta členom kráľovských rodov a protokolárne stál despota hneď po cisárovi. 
Ako s čestným titulom s nim nebol spojený žiaden úrad, vojenská hodnosť alebo územný nárok, napriek tomu si niektoré územia nárokovali pomenovanie "despotát".
Až v priebehu 19. a 20. storočia získalo označenie "despota" negatívnu konotáciu spojenú s despotickou (absolutistickou) formou vlády.
Tirana (okres)

Tirana (alb.: "Rrethi i Tiranës") je okres v Albánsku v kraji Tirana. Počet obyvateľov je 521 000 (2004 odhad), a rozloha je 1 238 km². Je priamo v srdci krajiny, s hlavným mestom Tirana, ktoré je zároveň hlavným mestom krajiny. Ďalšie mestá v okrese sú Kamzë a Vorë.
Tropojë (okres)

Tropojë (alb.: "Rrethi i Tropojës") je okres v Albánsku v kraji Kukës. Počet obyvateľov je 28 000 (2004 odhad), a rozloha je 1 043 km². Nachádza sa na severe krajiny a hlavné mesto je Bajram Curri.
Vuk Branković

Vuk Branković (srb. "Вук Бранковић") († 6. október 1398) bol srbské knieža Rašky (Kosovo).
Ako syn sebastokratora Branka Mladenovića patril k vysokej srbskej šľachte. Prvé zmienky o ňom sú okolo roku 1370, kedy bol pánom Rašky so sídlom v Prištine, od roku 1378 v mestách Prizren a Skoplje. Oženil sa s Marou, dcérou srbského despotu a cára Lazara Hrebeljanovića a Milice Nemanjićovej.
Podľa ľudovej tradície zradil počas bitky pri Kosovom poli (1389) cára Lazara Hrebeljanovića, ktorého Turci zajali a popravili. Dejepisci však túto historku nepovažujú za pravdivú.
Okolo roku 1396 jeho územia dobyl sultán Bajazid I. a Vuk musel utiecť; miesto jeho smrti nie je známe.
Po Vukovej smrti jeho syn Đurađ vzniesol nárok na srbský trón, na ktorom sedel Lazarov syn, despota Stefan Lazarević. Neskôr uzatvorili prímerie a bojovali spolu proti postupujúcej Osmanskej ríši.
Vlorë (okres)

Vlorë (alb.: "Rrethi i Vlorës", grécky: Επαρχία Αυλώνα-Eparchia Avlona) je okres v Albánsku v kraji Vlorë. Počet obyvateľov je 147 000 (2004, odhad) vrátane gréckej menšiny. Okres má rozlohu 1 609 km². Nachádza sa na juhozápade krajiny, a jeho hlavné mesto je Vlorë. Ďalšie mestá sú Himarë, Dhërmi, Palase, Kocul, a Selenicë.
Územie bolo v staroveku obývané gréckymi kmeňmi Epirótov, neskôr tu Dóri založili mesto Avlon. Prevažne grécky charakter si územie uchovalo dodnes, hoci mnohí Gréci emigrovali do Grécka. Rozpráva sa tu špecifickým dialektom novogréčtiny. 
V okrese Vlorë je Albánske pobrežie najbližšie k jeho susedovy Taliansku. Okres je povestný svojím krásnym pobrežím.
Širokouhlý objektív

Širokouhlý objektív je objektív vo fotografii a kinematografii, ktorého ohnisková vzdialenosť je podstatne kratšia ako ohnisková vzdialenosť normálneho objektívu pre veľkosť obrazu vytvoreného fotoaparátom, čo môže byť dané rozmermi políčka obrazu na rovine filmu pre filmové fotoaparáty (filmový formát) alebo rozmermi fotosenzora pre digitálne fotoaparáty.
Podľa konvencie je v stojatej fotografii ohnisková vzdialenosť normálneho objektívu pre daný formát zhruba rovný dĺžke uhlopriečky políčka obrazu alebo digitálneho fotosenzora. V kinematografii je za "normálny" objektív považované o niečo dlhšie ohnisko.
Existuje jednoduchý vzorec na výpočet zorného poľa akéhokoľvek objektívu, ktorý vytvára obdĺžnikový obraz. Dodatočne k poskytnutiu širšieho zorného poľa je obraz vytvorený širokouhlým objektívom citlivejší na deformáciu perspektívy než obraz vytvorený normálnym objektívom, pretože zvyčajne sa zvykne používať omnoho bližšie k subjektu.
Širokouhlé objektívy pre 35 mm formát.
Pre celopolíčkový (full-frame) 35 mm fotoaparát s formátom 36 mm × 24 mm meria uhlopriečka 43,3 mm a podľa zvyku je za normálny objektív adoptovaný väčšinou výrobcov považované 50 mm ohnisko. Takže, rovnako podľa zvyku, je objektív, ktorého ohnisková vzdialenosť je 35 mm a menej považovaný za širokouhlý.
Bežné širokouhlé objektívy pre celopolíčkový fotoaparát sú 35, 28, 24, 21, 18 a 14 mm. Mnoho objektívov v tomto rozsahu vytvorí viac-menej obdĺžnikový obraz na rovine filmu (aj keď sa tu zvykne prejaviť určitý stupeň barrel distortion).
Extrémne širokouhlé objektívy, ktoré nevytvárajú obdĺžnikový obraz sa nazývajú rybie oká. Bežné ohniskové vzdialenosti týchto objektívov sú 6 až 8 mm (ktoré vytvárajú kruhový obraz) pre 35 mm fotoaparát. Objektívy s ohniskovými vzdialenosťami 14 až 16 mm môžu byť navrhnuté buď ako obdĺžnikové alebo ako rybie oká.
Širokouhlé objektívy existujú v oboch druhoch, ako pevné ohniská aj ako zoomy. Pre 35 mm fotoaparáty môžu byť objektívy, ktoré vytvárajú obdĺžnikové obrazy nájdené s ohniskovými dĺžkami až 12 mm, vrátane zoom objektívov s rozsahmi 2:1, ktoré tiež začínajú na 12 mm.
Okoličné

Okoličné (maď. "Okolicsnó") je mestská časť Liptovského Mikuláša, vo východnej časti mesta. Súčasťou katastrálneho územia je aj sídlisko Podbreziny a mestské časti Stošice a Vitálišovce. K 30. júlu 2009 tu žilo 1 118 obyvateľov. 
Polohopis.
Mestská časť sa nachádza na sútoku Váhu so Smrečiankou, popri oboch stranách cesty I. triedy č. 18, východne od centra mesta. Na jej území odbočujú z hlavnej cesty spojnice do susednej obce Závažná Poruba, cez Podbreziny do Žiarskej doliny a tiež do susednej mestskej časti Stošice.
Dejiny.
Pôvodne samostatná obec je prvýkrát písomne doložená v roku 1273, avšak patrí k najstarším obciam na Liptove. Patrila zemianskej rodine Okolicsányiovcov, ktorí tu dali v rokoch 1480-92 vystavať kláštor s kostolom.
Zakladateľom Okolicsányiovcov je Serafín I., o ktorom prvá zmienka pochádza až z roku 1282. Kedy Serafín získal aj Okoličné, nemožno z písomných prameňov presne zistiť, no v roku 1293 vystupuje v jeho držbe už jeho syn Peter. Michal I. z Okoličného, syn Jána II. z Okoličného, udelil v roku 1435 Okoličnému čiastkové mestské privilégiá po vzore Nemeckej Ľupče (dnes Partizánskej Ľupče).
V roku 1480 zahájil Michal Okoličányi výstavbu kostola a kláštora.
Mestskou časťou Liptovského Mikuláša sa Okoličné stalo v roku 1971 a začiatkom 80-tych rokov 20. storočia vyrástlo severne od centra obce sídlisko Podbreziny.
Občianska vybavenosť.
Obyvateľom mestskej časti i okolitých obcí slúži základná škola, materská škola, čerpacia stanica Slovnaft, autoservis, autopredajňa, nákupné stredisko, dve cukrárne. Na autobusovej zastávke Okoličné, ZŠ sa nachádzajú novinové stánky (v oboch smeroch), služby dopĺňa butik, predajňa potravín Jednota, kaderníctvo, sklenárstvo atď.
Doprava.
Okoličné má výborné dopravné spojenie nielen s Liptovským Mikulášom, ale aj so susednými obcami Závažná Poruba, Veterná Poruba, Smrečany, Žiar a ďalšími obcami i mestom Liptovský Hrádok. Osou mestskej časti je spomenutá cesta I. triedy č. 18, ktorá prechádza katastrálnym územím v dĺžke cca v smere západ - východ. Súbežne s cestou vedie aj železničná trať č. 180 s rovnomennou železničnou zastávkou. Na území mestskej časti sa nachádzajú štyri autobusové zastávky (ZŠ, Kláštorná, Swedwood a na znamenie: autoservis). Zastávka "Okoličné, ZŠ" je obsluhovaná frekventovanými spojmi MHD (linky č. 2, 8, 9, 10, 11, 12, 13 a 14, niektoré spoje linky č. 1, v minulosti aj zrušená linka č. 7) a prímestskej dopravy. Južne od mestskej časti prechádza diaľnica D1 v smere západ - východ, pričom je naplánovaný diaľničný privádzač, ktorý vyústi kruhovým objazdom na hlavnú cestu na východnom okraji Okoličného.
Vlorë (kraj)

Vlorë (alb.: "Qarku i Vlorës") je kraj v Albánsku. Pozostáva z okresov Delvinë, Sarandë a Vlorë, jeho hlavné mesto je Vlorë. Časť obyvateľstva tvorí grécka menšina.
Vloreské západné a južné pobrežie tvorí súčasť Otrantského prielivu, a ďalej na juh má krátku hranicu s Gréckom. Vnútroštátne hranice má s krajmi:
Numerus clausus

Numerus clausus (latinsky: obmedzený počet) je jedno z opatrení, ktorými sa v súčasnosti obmedzuje počet študentov na vysokých školách. V nedávnej minulosti bolo toto opatrenie použité v mnohých štátoch, vrátane bývalého Česko - Slovenska. Zvyčajne sa obmedzoval počet študentov pripravujúcich sa na slobodné povolanie napríklad lekár alebo právnik. 
História.
Translokačný reskript z roku 1726 nariaďoval "numerus clausus" - maximálny pevne stanovený počet židovských rodín v Česku na 8541 a na Morave na 5106. 
Právo na vzdelanie a kapacita.
Podľa článku našej ústavy majú občania právo na vzdelanie, teda slobodne si zvoliť štúdium na univerzite, ak majú príslušnú formálnu kvalifikáciu (napr. maturita a pod.). Ak však dopyt po študijných programoch v určitých odboroch presahuje kapacitu škôl môže nastať konfliktná situáciu. Kapacity študijného programu určuje univerzita v súlade s ministerstvom školstva. Na Slovensku jednoducho počet študentov zredukujú prijímacie skúšky na vysokú školu. 
Napríklad v Nemecku, kde prijímacie skúšky neexistujú, môžu federálne štáty alebo jednotlivé univerzity požiadať o početné obmedzenia prístupu na univerzitu (v zmysle rozsudku Federálneho ústavného súdu numerus clausus 18. Juli 1972).
Numerus clausus a Židia.
Numerus clausus bol v mnohých krajinách zameraný proti židovským študentom. Určoval maximálny počet Židov na štúdiu, napríklad tak, že počet židovských študentov nesmie byť vyšší, ako je ich percentuálne zastúpenie v populácii. Takéto opatrenie bolo prijaté v nasledujúcich krajinách:
Pichu

Pichu (jap. ピチュー, "Pičú", angl. "Pichu") je pokémon – fiktívna postava z hier, mangy, zbieracích kariet, anime a ďalších médií vytvorených Satoši Tadžirim s názvom "Poketto Monsutta" alebo skrátene "Pokémon".
Charakteristika.
Pichu je malý pokémon, ktorý nerád bojuje a obľubuje jablká. Je celý žltý, len líca má ružové a uši a chvost má zakončené na čierno. Je to tiež nižší vývojový stupeň známeho pokémona Pikačúa, na ktorého sa vyvinie len pokiaľ je dostatočne šťastný. Pochádza z druhej generácie pokémonov, takže sa po prvýkrát objavil vo svete Johto v hrách Pokémon Gold a Silver.
Pokémon Pichu sa normálne neučí viac ako 5 útokov, ale hneď od začiatku dokáže použiť útoky "Elektrický šok" () a "Šarm" (). Dvojnásobné zranenie Pichu spôsobuje útok zemného typu.
Tirana (kraj)

Tirana ((alb.: "Qarku i Tiranës") je kraj v Albánsku. Pozostáva z okresov Kavajë a Tirana, jeho hlavné mesto je Tirana.
Na západe je pobrežie kraja Tirana omývané Jadranským morom. Na súši hraničí s týmito krajmi:
Normálny objektív

Vo fotografii a kinematografii, normálny objektív je objektív, ktorý vytvára obrazy, ktoré všeobecne majú "prirodzenú" perspektívu v porovnaní s objektívmi dlhších alebo kratších ohniskových vzdialeností.
Objektívy kratších ohniskových vzdialeností sa nazývajú "širokouhlé objektívy" a objektívy dlhších ohniskových vzdialeností sa nazývajú "teleobjektívy".
Fotografia.
V stojatej fotografii, normálny objektív je objektív, ktorého ohnisková vzdialenosť je približne ekvivalentná s uhlopriečkou obrazu projektovaného vnútri fotoaparátu. Toto zhruba aproximuje perspektívu vnímanú ľudským videním.
Pre 35 mm fotoaparát s uhlopriečkou 43 mm je najpoužívanejší "normálny" objektív 50 mm, ale ohniskové vzdialenosti medzi približne 40 a 58 mm sú tiež považované za "normálne".
50 mm ohniskovú vzdialenosť vybral Oscar Barnack, tvorca fotoaparátu Leica, ako kompromis medzi teoretickou hodnotou a dobrou ostrosťou, pretože technológia objektívov tej doby umožňovala dosiahnúť optimálnu ostrosť objektívom s trochu dlhšou ohniskovou vzdialenosťou.
Advanced Photo System

Advanced Photo System (APS) je formát filmu pre fotografiu. Kodak ho nazýva obchodným názvom "Advantix".
Snímač má 3 formáty obrazu: 
"C" a "P" formáty sa tvoria orezávaním. Plný obraz je zaznamenaný na film a obraz zaznamenaný v jednom pomere strán môže byť pretlačený v inom pomere. "C" formát má ekvivalentný pomer strán obrazu ako 135 film. Väčšina APS fotoaparátov (s výnimkou niektorých zahoditeľných fotoaparátov) môže nahrávať vo všetkých 3 formátoch; výber formátu je označený na filme sériou exponovaných štvorcov pozdĺž oblasti obrazu alebo nahraný na magnetickej vrstve podľa fotoaparátu. V prípade absencie operátorom určeného formátu použije stroj na tlač fotografii tieto indikátory na určenie výstupného formátu každej snímky.
Tirana (rozlišovacia stránka)

Tirana (po albánsky Tiranë) môže byť:
Anadiplóza

Anadiplóza je rečnícka figúra, pri ktorej sa na začiatku vety opakuje slovo vyskytujúce sa na posledných pozíciách predchádzajúcej vety. Napr. priletel vták, vták radosti.
Despota

Despota môže byť:
Chiazmus

Chiazmus je štylistický prostriedok založený na protiľahlom postavení slov (do kríža, podľa podoby gréc. písmena X - chí): "Jeme, aby sme žili, nežijeme, aby sme jedli". Ide teda o syntaktický paralelizmus dvoch vetných štruktúr s opačným slovosledom.
Jan Černý-Nigranus

Jan Černý-Nigranus (* 1500/1510, Kunvald – † 5. február 1565, Mladá Boleslav), bol český historik, kazateľ, správca a biskup Jednoty bratskej.
Život.
V roku 1537 bol vysvätený na kňaza, potom pôsobil v zbore Jednoty bratskej v Brandýse nad Labem. Pri perzekúciách proti českým bratom v roku 1543 utiekol do Prahy, kde znovu organizoval prívržencov Jednoty bratskej.
Hyperinflácia

Hyperinflácia je extrémny prípad inflácie. Je to inflácia vyjadrená štvor- a viacciferným číslom (viac ako 1000%). Pre ekonomiku to znamená rozpad peňažného systému a zrútenie hospodárskych väzieb. Peniaze sú znehodnotené, prestávajú plniť svoje funkcie - nie sú uchovávateľom hodnoty, z výmenných procesov sú vytláčané tovarovou výmenou.
Aj keď ide o krajný prípad, je sledovateľný tak v minulosti, ako aj prítomnosti.
Parasympatomimetikum

Parasympatomimetiká (cholinergiká) sú liečivá (vo vyšších koncentráciach pôsobia ako jedy), ktoré imitujú účinok prirodzeného mediátora parasympatika acetylcholín. Acetylcholín vykazuje veľmi rôznorodé účinky, preto majú aj cholinergiká široké spektrum účinkov. 
Acetylcholín má muskarínový účinok pôsobením na M receptory (lokalizované v cieľových orgánoch - žľazy, CNS, srdce, hladké svalstvo ) 
Acetylcholín má nikotínový účinok cez N receptory (lokalizované vo vegetatívnych gangliách, CNS, na nervovo-svalovej platničke )
Využitie.
V očnom lekárstve ( zužujú zrenice, znižujú tlak v oku), aplikujú sa pri pooperačných stavoch čriev a močového mechúra. Terapia glaukómu,
Rozdelenie.
"priame" a "nepriame" parasympatomimetiká.
Medzi sympatomimetiká patria okrem liečiv niektoré chemické zbrane ako sarín a VX, neletálne látky používané pri sebaobrane a nepokojoch (slzotvorný plyn), a insekticídy.
Vzťah štruktúry a účinku.
Pre "acetylcholín a jeho analógy" naviac platí:
Mechanizmus účinku.
Katiónová časť molekuly sa spája s aniónovou časťou receptora. Esterová časť molekuly sa napojí na "esteratické centrum" receptora.
Väzba na aniónové centrum určuje afinitu - schopnosť liečiva viazať sa špecificky na receptor.
Reakcia s esterovým centrom určuje vnútornú aktivitu, t.j. schopnosť vyvolať vlastný biologický efekt, bunkovú odpoveď. Určuje biologickú účinnosť komplexu receptor - liečivo.
Despotát

Despotát bol názov územného útvaru pod vládou despotu v ranom stredoveku na Balkáne, po rozpade Byzantskej ríše.
Názov bol odvodený od byzantského dvorného a čestného titulu "despota", aj keď nie všetkým vládcom bol tento titul formálne na byzantskom dvore udelený. Naopak, mnohí vládcovia boli nositeľmi titulu "despota", ale ich územie sa nenazývalo despotát. Najčastejšie sa nazývalo cisárstvo, pretože si nárokovali následníctvo po Byzantskej ríši.
K despotátom patrili
Uplink

V telekomunikáciách a počítačovej sfére je uplink nasledovným:
Jeho opakom je Downlink.