Hacuzuki

Hacuzuki (, ang. Hatsuzuki) bol štvrtý torpédoborec triedy "Akizuki" imperiálneho loďstva počas druhej svetovej vojny. Bol pravdepodobne (spolu so "Suzucuki") prvým torpédoborcom vo svojej triede, ktorý získal prehľadový radar "21 Gó".
Na rozdiel od väčšiny ostatných jednotiek svojej podtriedy sa vyhol bojom v „krysích dierach“ Šalamúnových ostrovoch a svoju kariéru strávil prevažne sprievodom ťažkých jednotiek japonského námorníctva. Zúčastnil sa bitky vo Filipínskom mori a bitky pri Leyte. Dňa 25. októbra 1944 sprevádzal Ozawov zväz lietadlových lodí počas bitky pri myse Engaño. Po potopení lietadlových lodí "Zuikaku" a "Zuihó" americkým letectvom, kryl večer záchranu stroskotancov. Pritom bol napadnutý zväzom štyroch krížnikov a jedenástich torpédoborcov kontradmirála DuBose. "Hacuzuki" kládol statočný odpor, ale proti mnohonásobnej presile nemal najmenšiu šancu. Jedna zo sálv zasiahla pravdepodobne sklad munície a torpédoborec sa po explózii v 20:59 prevrátil a potopil aj s väčšinou posádky.
Popis.
"Hacuzuki" patril k prvej sérii torpédoborcov triedy "Akizuki". Tá bola pôvodne navrhnutá ako trieda protilietadlových sprievodných plavidiel. Nakoniec ale bolo rozhodnuté namontovať jeden štvorhlavňový torpédomet typu 92 model 4 s celkovou zásobou ôsmich 610mm torpéd typu 93.
Hlavnú hlavňovú výzbroj "Hacuzuki" – a hlavný identifikačný znak triedy "Akizuki" – predstavovalo osem viacúčelových 100mm diel typu 98 s dĺžkou hlavne 65 kalibrov v štyroch dvojhlavňových vežiach. K ich zameriavaniu súžili dva 4,5 metrové stereoskopické diaľkomery typu 94. Na "Hacuzuki" bol neskôr zadný diaľkomer nahradený jedným trojhlavňovým 25mm kanónom.
"Hacuzuki" bol dokončený už s dvoma 25mm trojčatami (namiesto dvojčiat ako pri prvých dvoch jednotkách) na protilietadlovej plošine pred torpédometom a ďalšie dve 25mm trojčatá sa nachádzali na plošinách vedľa komína. "Hacuzuki" tak po dokončení niesol celkom štyri trojhlavňové 25mm komplety.
Po dokončení niesol "Hacuzuki" metrový prehľadový radar proti vzdušným i hladinovým cieľom typu "21 Gó" s otočnou anténou na prednom sťažni.
Služba.
Po dokončení bol "Hacuzuki" 15. januára 1943 spolu so sesterským "Suzucuki" priradený k 61. divízii torpédoborcov, v ktorej v tom čase slúžil už len sesterský Akizuki. 61. divízia patrila pod 10. eskadra torpédoborcov 3. loďstva a "Hacuzuki" v rámci 61. divízie strávil celú svoju kariéru.
V dňoch 22. až 27. marca 1943 eskortoval "Hacuzuki" spolu so "Suzucuki" lietadlové lode "Džunjó" a "Hijó" zo Saeki na Truk. Odtiaľ potom 29. marca pokračoval do Kaviengu na New Ireland s nákladom materiálu pre budovanie základne. Dňa 3. apríla podnikli bombardéry B-17 od 43. BG 5. AF nálet na kotvisko Moewe v Kaviengu. Jedna z bômb zasiahla ťažký krížnik Aoba. "Hacuzuki" potom asistoval pri hasení požiaru zasiahnutého krížniku. Následne sa odplavil do Rabaulu, odkiaľ v dňoch 4. až 6. apríla pokračoval späť na Truk. V dňoch 17. až 22. mája eskortoval veľké hladinové jednotky, ktoré sa mali zúčastniť protiútoku v Aleutách, z Truku do Jokosuky.
Počas svojho pobytu v Japonsku absolvoval v júni 1943 údržbu a hneď aj výcvik v domácich vodách. Potom 10. júla opäť vyplával, aby spolu so "Suzucuki" previedol loďstvo späť na Truk, kam dorazil 15. júla. Už 19. júla vyplával, aby spolu so "Suzucuki" sprevádzal nosič hydroplánov Niššin a krížniky Mogami, Ójodo a Agano s posilami pre Rabaul. Do Rabaulu prišiel 21. júla a nasledujúceho dňa sa vydal s nákladom posíl na ostrov Buka. V dňoch 24. až 26. júla eskortoval krížniky (bez nosiča hydroplánov) z Rabaulu znova na Truk.
Z Truku vyrazili "Hacuzuki" a "Suzucuki" na Palau, kam došli 30. júla. Tam sa pripojili ku konvoji tankerov a sprevádzal ich na Truk, kam dorazili 3. augusta. 8. až 10. augusta "Hacuzuki" a "Suzucuki" sprevádzali ťažké krížniky "Mjókó" a "Haguro", ktoré plávali s ďalšími posilami z Truku do Rabaulu. Medzi 27. augustom a 2. septembrom sprevádzali cvičný krížnik "Kašima" z Truku na atol Kwajalein a späť.
Proti americkým nájazdom.
Koncom septembra 1943 podnikli americké lietadlové lode TF 15 a TF 11 nálet na atoly Makin a Tarawa. "Hacuzuki" a "Suzucuki" vyplávali 18. septembra spolu s ďalšími jednotkami z Truku k atolu Eniwetok, aby čelili týmto americkým nájazdom. K žiadnemu stretnutiu ale nedošlo a 25. septembra sa vrátili späť na Truk. Počiatkom októbra TF 14 zaútočila na Wake. V očakávaní ďalších nájazdov amerických lietadlových lodí vyrazilo japonské loďstvo 17. októbra z Truku k atolu Eniwetok. "Hacuzuki" a "Suzucuki" sa opäť zúčastnili tohto výjazdu, ale ani tentoraz ku kontaktu s americkými silami nedošlo a 26. októbra sa japonský zväz vrátil na Truk.
V dňoch 12. až 15. novembra oba torpédoborce asistovali torpédovanému ľahkému krížniku "Agano" na jeho ceste z Rabaulu na Truk a medzi 20. a 23. novembrom sprevádzal "Hacuzuki" ťažký krížnik "Čikuma" na jeho transportní misii z Truku na Eniwetok. Po vylodení Američanov na Tarawe sprevádzal "Hacuzuki" spolu s torpédoborcami "Suzucuki", "Hamakaze", "Fudžinami" a "Hajanami" v dňoch 23. (alebo 24.) novembra až 5. decembra ťažké krížniky "Suzuja", "Kumano" a "Čókaj" pri ich výjazde k Marshallovým ostrovom. K stretu ale znova nedošlo a nakoniec sa "Hacuzuki" vrátil na Truk. Na svojej ďalšej ceste do Japonska v dňoch 7. až 12. decembra sprevádzal z Truku do Kure lietadlovú loď "Zuikaku" a krížnik "Čikuma".
Wake a Singapur.
Dňa 24. decembra vyplával spolu so "Suzucuki" z Japonska (pravdepodobne z Hirošimy), aby cez Kagošimu (26. decembra) sprevádzal vojenský transport "Akagi Maru" na okupovaný Wake, kam dorazil 1. januára 1944. Po vyložení posíl a materiálu z "Akagi Maru" sa všetky plavidlá vrátili 9. januára do Kure. Na Wake mala smerovať aj druhá plavba s "Akagi Maru", na ktorú sa "Hacuzuki" a "Suzucuki" vydali 15. januára – opäť pravdepodobne z Hirošimy. Počas plavby cez Bungo suidó bol v 11:00 nasledujúceho dňa "Suzucuki" torpédovaný ponorkou USS "Sturgeon". "Hacuzuki" začal protiútok hlbinnými pumami a i keď "Sturgeon" unikol, "Hacuzuki" ho dokázal celé poobedie držať pod hladinou a zabránil ďalším útokom ponorky. Večer odtiahol "Hacuzuki" poškodený "Suzucuki" do Sukumskej zátoky a neskôr do Kure, kam s ním dorazil 18. januára.
Dňa 6. februára 1944 vyplával "Hacuzuki" z Kure, aby sprevádzal do Singapuru lietadlové lode "Šókaku" a "Zuikaku". Do cieľa doplával 13. februára. Na spiatočnú cestu sa vydal 15. marca a 21. marca zakotvil v Kure.
Bitka vo Filipínskom mori.
Dňa 28. marca 1944 vyplával z Heigunu vo Vnútornom mori spolu so sesterským "Wakacuki", aby sprevádzal novú lietadlovú loď "Taihó" na zhromaždisko "Kidó Butai" ( ~ mobilný úderný zväz lietadlových lodí) v Lingga pri Singapuru, kam dorazil 4. apríla (podľa Tullyho ale "Taihó" dorazila na Lingga až 5. apríla).
Dňa 12. mája 1944 vyplával "Hacuzuki" z Lingga, aby sprevádzal loďstvo na Tawi-Tawi, kam dorazil 15. mája. Spolu s ďalšími plavidlami sa potom zúčastnil operácie "A-gó", ktorá vyústila v bitku vo Filipínskom mori. "Hacuzuki" bol počas bitky v dňoch 19. až 20. júna súčasťou eskorty lietadlových lodí Ozawovej skupiny A. Ráno 19. júna bola lietadlová loď "Taihó" torpédovaná ponorkou USS "Albacore". "Hacuzuki" asistoval pri záchranných prácach a nakoniec prevzal na palubu časť z asi 1 000 preživších. Po bitke boli zachránení 22. júna na Okinave preložení na "Zuikaku".
Po bitke vo Filipínskom mori sa "Hacuzuki" vrátil do Japonska, kde prešiel ďalšou údržbou a cvičnými plavbami.
Bitka pri myse Engaño.
Dňa 20. októbra 1944 vyplával "Hacuzuki" z Japonska ako eskorta Ozawových lietadlových lodí v rámci operácie "Šó-iči-gó". Zväz zamieril k Filipínam, kde mal zohrať rolu návnady a odlákať pozornosť amerických lietadlových lodí. Počas bitky pri myse Engaño 25. októbra zaujímal "Hacuzuki" pozíciu na pravom čele Ozawovej formácie. Letecké útoky na Ozawov zväz prežil a popoludní sa venoval hliadkovaniu okolo lodí zachraňujúcich námorníkov zo "Zuikaku". Pri tej príležitosti tiež vzal na palubu niekoľko stroskotancov.
Zatiaľ čo sa Ozawa dal na ústup a zanechal za sebou len ťažko poškodené lode, alebo plavidlá zbierajúce stroskotancov, blížila sa od juhu TG 30.3, pod velením RADM (~ kontraadmirál) Laurenca T. DuBosea, zložená z ťažkých krížnikov USS "Wichita" a USS "New Orleans", ľahkých krížníkov USS "Santa Fe" a USS "Mobile" a torpédoborcov USS "Clarence K. Bronson", USS "Cotten", USS "Patterson", USS "Bagley", USS "Dortch", USS "Healy", USS "Cogswell", USS "Caperton", USS "Ingersoll", USS "Knapp" a USS "Porterfield".
Dvaja noční stíhači z USS "Essex" naviedli DuBosove krížniky na skupinku japonských torpédoborcov. Tá pozostávala z "Wakacuki" a "Kuwa", ktoré zachraňovali preživších a "Hacuzuki", ktorý ich chránil. Asi pol hodiny po západe slnka – teda okolo 17:51 – naviazali americké lode radarový kontakt na vzdialenosť viac než 27 kilometrov (Willmott uvádza 17 „míľ“ a zároveň 31 000 yardov). Japonské lode sa dali na ústup, ale o 18:51 začali americké krížniky paľbu. "Hacuzuki" bol najprv zasiahnutý o 19:11. Začal kľučkovať a vytvárať dymovú clonu. To donútilo Američanov takisto spraviť úhybné manévre, pretože sa obávali torpédového útoku zo strany japonského torpédoborca.
"Hacuzuki" vyslal volanie o pomoc, ktoré Ozawa zachytil o 19:15. So svojim krížnikom "Ójodo", hybridnými bojovými loďami "Ise" a "Hjúga" a torpédoborcom "Šimocuki" vyrazil späť v márnom pokuse o záchranu "Hacuzuki".
V 19:27 vyrazili tri americké torpédoborce do torpédového útoku proti "Hacuzuki". Torpédoborec unikal celú hodinu, než bol niekoľkokrát zasiahnutý a spomalený, čo konečne umožnilo trom americkým torpédoborcom zaujať o 20:12 pozíciu na vypustenie torpéd. Ani jedno z torpéd vypálených na vzdialenosť 6 800 yardov () ale pravdepodobne nezasiahlo.
"Hacuzuki" spomaľoval, ale aj tak i naďalej kládol odpor. Niekoľko jeho granátov zo diel malo za cieľ "Santa Fe", ale ani jeden nezasiahol. Rýchlosť torpédoborca klesla na 10 uzlov (/h) a americké lode sa ešte viac priblížili. Za svitu osvetľovacích granátov strieľali do osamelého torpédoborca na krátkou vzdialenosť. O 20:57 vyrazil "Porterfield", aby "Hacuzuki" dorazil torpédom. Ešte predtým, než mohol zaútočiť, "Hacuzuki" o 20:59 explodoval a potopil sa.
Američanom – aj napriek zdrvujúcej prevahe – trvalo viac ako dve hodiny, než dokázali potopiť osamelý torpédoborec, ktorý sa obetoval, aby mohli "Wakacuki" a "Kuwa" uniknúť. Statočný odpor "Hacuzuki" si získal rešpekt aj u amerických námorníkov a mnohí sa domnievali – a ešte stále je možné sa s týmto tvrdením stretnúť – že TG 30.3 potopila „krížnik“. Väčšina posádky torpédoborca zahynula so svojou loďou. Padli aj veliteľ 61. divízie "daisa" (大佐 ~ námorný kapitán) Šigetaka Amano a kapitán "Hacuzuki" – "čúsa" (中佐 ~ fregatný kapitán) Kanemacu Hašimoto. Zachránilo sa len osem členov posádky "Hacuzuki" a sedemnásť zachránených členov posádky "Zuikaku", ktorý po 21 dňoch strávených v člne pristáli 14. novembra na Taiwane (podľa Nevitta) alebo na Luzone (podľa Tullyho).
Dňa 10. decembra 1944 bol "Hacuzuki" vyškrtnutý zo zoznamu lodí japonského cisárskeho námorníctva.