Paragraf 58 (RSFSR)

Paragraf 58 (po rusky: 58-я статья) bol paragraf Trestného zákona RSFSR z roku 1922 v znení neskorších predpisov z roku 1926, v Ruskej sovietskej federatívnej socialistickej republike, ktorý bol zavedený 25. februára 1927. Paragraf bol používaný za Stalinovej éry, zrušený v roku 1961. Podobné články boli uvedené v trestnom zákonníku iných republík ZSSR. Napr. v Trestnom zákone Ukrajinskej SSR mu zodpovedal článok 54.
Paragraf 58 slúžil najmä na odsúdenie tzv. kontrarevolucionárov, kritikov a/alebo povstalcov proti sovietskej vláde. Z kontrarevolučnej činnosti boli v druhej polovici 30. rokov v ZSSR obvinené desiatky tisíc nevinných ľudí. Paragraf pozostával zo 14 bodov. Odsúdených na základe paragrafu 58 volali "päťdesiatosmičkári", alebo v gulagoch ľudovo "fašisti".
Obsah paragrafu.
Podľa prvého bodu "paragrafu 58" má byť odsúdený každý kontrarevolucionár, ktorý sa snaží oslabiť komunistickú vládu. V roku 1934 bol bod rozšírený pod bodmi "1/a" (odsúdenie na desať rokov väzenia), "1/b" (činy, ktoré škodia sovietskemu vojsku, sa trestá zastrelením), "1/c" a "1/d". Podľa týchto bodov boli odsúdení vlastizradcovia, respektíve ľudia, ktorí sa podľa názoru vyšetrovateľov mali pokúsiť o vyvolanie kontrarevolúcie. Paragraf "58/1" silno súvisel s "pargrafom 19 trestného zákonníka", podľa ktorého ľudí odsudzovali na základe prípravy vlastizrady. Podľa Solženicyna tieto odhady boli niekedy naschvál nepresné.
Druhý bod vypovedá o tom, že sa národní až nacionalistickí povstalci mali trestať zastrelením, ak sa budú snažiť oddeliť od ZSSR. Ak by sa bol niektorý národ žijúci v ZSSR (ukrajinský, lotyšský, litovský, estónsky, gruzínsky atď.) snažil získať od Sovietskeho zväzu nezávislosť, bolo by to považované za násilné povstanie.
Podľa tretieho bodu boli trestaní občania, ktorí pomáhali krajine alebo štátu, s ktorou bol Sovietsky zväz vo vojne.
Štvrtý bod trestal každého, kto podporoval svetovú buržoáziu, respektíve opustil ZSSR bez poverenia alebo dostatočného odôvodnenia. Trestom bolo zastrelenie, alebo za poľahčujúcich okolností 10 rokov odňatia slobody, respektíve pobytu v koncentračnom tábore.
Piaty bod trestal ľudí, ktorí nahovárali inú krajinu, aby vyhlásila vojnu Sovietskemu zväzu.
Podľa šiesteho bodu odsudzovali ľudí za špionáž. Mnoho občanov RSFSR bolo odsúdených na základe tohto bodu, veľakrát neprávom.
Podľa tohto bodu trestali ľudí za záškodníctvo a podkopávanie priemyslu, transportu, hospodárstva, družstevníctva a štátnych financií ZSSR.
Podľa ôsmeho bodu odsudzovali teroristov a vrahov. V prípade vraždy bol "paragraf 58-8" použitý len ak sa jednalo o vraždu straníka. Ak bol zavraždený nestraník, tak sa udeľoval "paragraf 136". Aj v prípade vyhrážok, ktoré boli smerované na adresu straníka, sa udeľoval "paragraf 58-8".
Podľa tohto bodu boli odsúdení občania RSFSR, ktorí niečo zničili či už úmyselne, alebo nie. Trestal sa ním aj neúspech v práci, ktorý poškodil hospodárstvo ZSSR.
Za nesúhlas s komunistickou vládou, šírenie poplašnej správy, ohováranie vlády alebo korešpondenciu sa udeľoval "paragraf 58-10".
Jedenásty bod bol doplnkom k hociktorému inému bodu z "paragrafu 58", teda nemal osobitný obsah. Ak sa jednalo o plánovanú alebo organizovanú kontrarevolučnú činnosť, či povstanie, tak sa udeľoval "paragraf 58-11".
Dvanásty bod trestal ľudí, ktorí neudali zločin, o ktorom uskutočnení alebo plánovaní vedeli.
Podľa trinásteho bodu sa odsudzovali ľudia, ktorí slúžili cárskej tajnej polícii.
Štrnásty bod trestal vedomé neplnenie povinností, alebo ich zanedbávanie.