burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Preprava

Preprava je (podľa STN 01 8500) "činnosť, ktorou sa priamo uskutočňuje premiestňovanie osôb a vecí (nákladu) dopravnými prostriedkami alebo dopravnými zariadeniami". Odlišný je termín doprava.
Preprava je komerčná časť dopravného procesu. Uskutočňuje sa na základe prepravnej zmluvy uzatvorenej medzi prepravcom a dopravcom.
Diskurzívne poznanie

Diskurzívne poznanie je poznanie, ktoré je na rozdiel od bezprostredného poznania sprostredkované nielen faktmi z oblasti skúsenosti, ale aj logickou úvahou.
Profession de foi

Profession de foi [profesio(n)dfua] (fr. "vyznanie viery") môže byť:
Prerozprávanie

Prerozprávanie je podávanie rezumujúceho obrazu textu.
Profil absolventa

Profil absolventa je stanovenie kvality, ktorými by sa mal vyznačovať absolvent potom, keď ukončí
štúdium a získa príslušný právny doklad.
Preskripcia

Preskripcia môže byť:
Empirické poznanie

Empirické poznanie je vedecké poznanie opierajúce sa o pozorovanie a experimentovanie.
Prognostika

Prognostika je vedný odbor skúmajúci princípy metodiky vytvárania prognóz. Prognózy formuluje prognostik.
Filozofické poznanie

Filozofické poznanie je poznanie uskutočnené v rámci filozofie alebo filozofickými prostriedkami.
Globálna prognóza

Globálna prognóza je výpoveď o vývoji svetových problémov, ktorých riešenie sa neobíde bez
jednotného úsilia väčšiny krajín. Vzhľadom na vysokú agregovanosť ukazateľov vývoja globálnych problémov sa ich prognózy opierajú predovšetkým o matematické, simulačné modely (modely globálne); ďalej sa v rozmanitých voľnejšie pojatých globálnych štúdiách využívajú metódy scenárov, metódy extrapolačné a metódy expertízne. 
Globálne prognózy, či už vo forme globálnych modelov či globálnych štúdií, sú ako podklad strategických rozhodovaní v ekonomike, vedeckotechnickom rozvoji, v sociálnej kultúrnej a v ďalších oblastiach štátnej politiky v popredí vlád mnohých krajín.
Rozumové poznanie

Rozumové poznanie je poznanie, ktoré sa opiera o rozum.
Podľa Demokrita je to jasné poznanie, ktoré odhaľuje človeku veci také, akými v skutočnosti sú, pretože už nie sú znehodnotené "výronmi" vecí, čiže ich zmyslovými odrazmi v ľudskej duši. Rozumové poznanie umožňuje rozlíšiť medzi skutočnosťou takou, aká je naozaj, a skutočnosťou subjektívne percipovanou, čiže jej subjektívnym, relativnym odrazom. Rozumové poznanie umožňuje poznať atómy, ktoré sú zmyslami nepoznateľné.
Podľa Empedokla má svoj pôvod v krvi, pretože najmä krvou, ktorá je prameňom života i duše, sa človek ako-tak stotožňuje so svetom.
Prešovská škola

Prešovská škola alebo Prešovské evanjelické kolégium bola protestantská reformačná škola v Prešove, kde bolo v roku 1667 z podnetu Jána Bayera vytvorené Kolégium evanjelických stavov hornouhorských ("Collegium Statuum evangelicorum superioris Hungariae"), ktoré sa malo rovnať vyšším katolíckym školám. V škole sa prednášalo v duchu protestantskej scholastiky a prenikali do nej aj iné názory novovekej filozofie.
Presupozícia

Presupozícia (lat.) je veta, ktorej pravdivosť je nutnou podmienkou toho, aby iná veta bola
výrokom, čiže aby nadobudla pravdivostnú hodnotu. Na určenie presupozície slúži Strawsonov test, podľa ktorého:
"Ak p vyplýva z q aj z nie-q, tak p je presupozícia."
Napríklad veta "Čínsky cisár je bohatý." má presupozíciu "Existuje čínsky cisár."
Presvedčenie

Presvedčenie je postoj človeka založený na viere, že určitý súbor informácií a názorov je pravdivý a správny a človek je pripravený podľa toho konať. Immanuel Kant (predkritické obdobie) chápe presvedčenie v duchu Rousseaua ako inštinkt.
Presvedčenie je podľa Ch. S. Peirca to, podľa čoho sme schopní a pripravení konať. Pevné presvedčenie je to, o ktorom vieme, že konanie v ňom implikované umožňuje uspokojenie našich prianí.
Poznanie sveta

Poznanie sveta je vytvorenie istého súboru kognitívnych významových útvarov alebo aspoň jedného takéhoto útvaru o svete.
Podľa M. Petráša je vo svojej pravdivosti a úplnosti poznanie sveta pre ľubovoľné hodnoty fyzikálnych veličín, t. j. poznanie fyzikálnych zákonov pre ľubovoľné hodnoty základných veličín.
Filozofický program

Filozofický program je významový filozofický útvar, ktorý vzniká spontánne alebo zámerne v rámci práce filozofa, ako viac alebo menej určitá predstava o zámeroch ďalšieho filozofovania. Príkladom textu, ktorý vyjadruje filozofický program, je Husserlov článok „Filozofia ako prísna veda“.
Hilbertov program

Hilbertov program je dielo Davida Hilberta. Vzhľadom na význam teórie množín pre základy celej matematiky, sa stala otázka o jej nespornosti centrálnym základným problémom nášho storočia. Na jej riešenie rozpracoval r. 1920 D. Hilbert program formalizácie. V ňom sa dôkaz bezospornosti matematickej teórie redukoval na "hru s číslami", aby sa ukázalo, že konjunkcia výroku a jeho negácia sa nedá z axióm odvodiť. Podľa Hilberta náplňou špeciálnej teórie dôkazov, metamatematiky, je prezentácia dôkazov pomocou konečnej množiny symbolov pri aplikácii konečných (finitných) metód. Základom tejto metamatematiky sú zákonitosti vytvárania, preformovania a vzájomného poradia skúmaných postupností symbolov, syntax výrokového počtu (kalkulu). Rozličné možnosti interpretácie výrokového počtu vytvárajú jeho sémantiku.
Transcendentálne poznanie

Transcendentálne poznanie je podľa Immanuela Kanta poznanie, ktoré sa zaoberá nie predmetmi, ale spôsobom nášho poznávania predmetov, pokiaľ má byť a priori (= nie empiricky) možné.
Federálny pracovno-študijný program

Federálny pracovno-študijný program (angl. "Federal Work-Study Program") je federálne financovaný program v USA zabezpečujúci zamestnanie na čiastkový úväzok študentovi, ktorý potrebuje finančnú pomoc, aby mohol začať alebo pokračovať vo svojom vzdelávaní, obyčajne po absolvovaní strednej školy. Pri pracovno-študijných programoch ide spravidla o vysokoškolské programy technicko-odborného štúdia kombinujúceho štúdium a prácu v zamestnaní, ktoré môže byť vyčíslené. Pracovno-študijné programy majú poskytovať odborné skúsenosti v určitom odbore práce.
Pretržitosť

Pretržitosť alebo diskrétnosť (v tomto význame) je rozrôznenie v podobe jednotlivých stabilných prvkov rozličných systémov, kvalitatívne určitých štruktúrnych úrovní. Hmota je rozrôznená do diskrétnych stavov: planéty, telesá, kryštály, molekuly, atómy, jadrá atómov atď.
Spúšťateľný program

Spúšťateľný program je počítačový program, ktorý funguje na počítači so základným programovým vybavením a nevyžaduje ďalšie programové vybavenie.
Preukazovanie

Preukazovanie je dokazovanie hodnovernými dokladmi; podávanie dôkazu, dokazovanie; prejavovanie, ukazovanie.
Český štátoprávny program

Český štátoprávny program vychádzal z českého štátneho historického práva a žiadal obnovenie českého kráľovstva v rakúsko-uhorskom rámci.
Previnenie

Previnenie je čin, ktorý je svojim obsahom narušením požiadaviek morálky.
Slovenský štátoprávny program

Slovenský štátoprávny program bol okrem výnimky počas revolúcie 1848/49, zakotvený na pôde Uhorska. Od počiatku tu vlastne šlo o hľadanie symbiózy slovenského národného hnutia a uhorského vlastenectva - nacionalizmu a etatizmu. K symbióze nedošlo v dôsledku odmietavého maďarského postoja. Maďarská idea politického uhorského národa teoreticky nemusela byť tejto symbióze na prekážku.
Program (informatika)

Program (informatika) je formulácia algoritmu a príslušných dátovych oblastí pomocou programovacieho jazyka.
Prežitok

Prežitok je pozostatok z minulosti, čo sa prežilo.
Programovanie (informatika)

Programovanie je proces zahŕňajúci činnosti od návrhu algoritmu, písanie, testovanie a ladenie zdrojového kódu počítačového programu (softvér), vrátane následnej údržby. 
V oblasti výpočtovej techniky ide o proces vytvárania algoritmov a počítačových programov vrátane ich testovania, ladenia a vypracovania dokumentácie na ich použitie. Programovanie je vytváranie a zapisovanie návodov riešenia problémov v programovacích jazykoch do tvaru programov na riadenie činnosti počítačov.
Návrh algoritmu obvykle určuje všeobecný postup riešenia danej úlohy. Zdrojový kód programu je zápisom algoritmu v zvolenom programovacom jazyku. Programom (algoritmom) nemusí byť nutne počítačový program - programy sú napr. aj návody na použitie, recepty v kuchárskych knihách a podobné.
Cieľom programovania je vytvoriť program, ktorý vykazuje určité žiadúce správanie. Proces písania zdrojových kódov často vyžaduje odborné znalosti v mnohých rôznych odboroch, vrátane znalosti oblasti použitia.
V rámci softvérového inžinierstva je programovanie súčasťou vývojového cyklu softvéru (anglicky Software development process).
Programovacie jazyky.
Pod pojmom programovací jazyk rozumieme prostriedok pre jednoznačný zápis algoritmov prevádzaných na počítači. Je komunikačným nástrojom medzi programátorom, ktorý v programovacom jazyku formuluje postup riešenia daného problému, a počítačom, ktorý program interpretuje technickými prostriedkami.
Rôzne programovacie jazyky sa líšia napríklad:
Programovacie nástroje.
Programovacie nástroje sú programy, ktoré programátorom uľahčujú vývoj programov. Najčastejšími nástrojmi sú prekladače (kompilátory a interpretery, slúžiace na preklad zdrojového kódu do spustiteľného súboru, resp. na spúšťanie zdrojového kódu), vývojové prostredia (uľahčujúce tvorbu kódu) a debuggery (slúžiace na hľadanie a diagnostiku chýb v kóde). Ďalšie sú nástroje na riešenie špeciálnych úloh (napr. Automatické generovanie kódu): bison, flex, yacc. Väčšina týchto nástrojov je špecializovaná pre konkrétny programovací jazyk.
Prežívanie (psychológia)

Prežívanie je jedna zo základných dimenzií psychiky - ucelený, nepretržitý prúd fenoménov. Pojem prežívania je (spolu s pojmom správania) ústredný psychologický pojem.
Prežívanie spočíva v tom, že subjekt má určité obsahy vedomia (vnemy, predstavy, myšlienky), city a snahy. Prežívanie je súborom, prúdom zážitkov s viac alebo menej výrazným citovým prízvukom. Obsahy sú častejšie spojené s citmi a snahami, takže triedenie prežívania je v podstate abstrakciou. Z hľadiska základného prízvuku sa rozoznávajú gnostické (poznávacie) a patické (citové) zážitky alebo impresie (dojmy) a idey (myšlienky).
Predmetom prežívania môže byť vonkajší svet, stav vlastného organizmu alebo stav vlastnej mysle. Jednotlivé zážitky si subjekt uvedomuje ako prináležiace k Ja, ale môže existovať aj nevedomé prežívanie, čo znamená, že prežívajúci má vedomie určitého stavu mysle, ale si neuvedomuje (nepozná) jeho príčiny, súvislosti. Z časového hľadiska človek prežíva minulé, prítomné a budúce v aktuálnom časovom okamihu. Aj zvieratá prežívajú a fylogeneticky vyššie postavené druhy môžu mať predstavy jednotlivín a konkrétne myšlienky.
Prežívanie je podľa F. J. Vasiľjuka boj proti nemožnosti žiť, boj proti smrti obsiahnutej v živote. Prežívanie si pritom vyžaduje len to, čo je pre danú formu života podstatné, významné, zásadné, čo tvorí jej vnútorné potreby. Prežívanie je extrémny životný proces. Každej forme života zodpovedá zvláštny typ prežívania.
Prežívanie času

Prežívanie času je prežívanie chodu a dĺžky uplynutého času človekom.
Riadi sa zákonom vyplneného časového úseku: čím viacej je časový úsek vyplnený, a tým rozčlenený na malé intervaly, tým sa zdá dlhší. Tento zákon určuje zákonitú odchýlku psychologického času v spomienke od objektívneho času.
Pre časové prežívanie súčasnosti platí obrátené pravidlo: čím chudobnejší na udalosti a jednotvárnejší je práve prebiehajúci čas, tým sa zdá dlhší, "vlečie sa"; čím viac je vyplnený, čím je obsažnejší, tým nepozorovanejšie ubieha a tým kratším sa zdá jeho trvanie.
V tomto rozdelení zákona o vyplnenom časovom úseku na dve obsahom opačné pravidlá sa prejavuje kvalitatívna špecifickosť minulosti a prítomnosti: minulosť je svojím obsahom objektivizovaná a je ním určovaná; udalosti v nej sú mimo nás: tým člení čas a predlžuje jeho prežívanie. Prítomnosť čo ako naplnená sa prežíva ako prítomnosť a v podstate sa koncentruje na jediný zážitok; prežívané udalosti ju natoľko nečlenia, pretože je prežívaná ako prítomnosť. Ak prežívaný čas nie je vyplnený, vzniká obyčajne zážitok únavného napätia, takže sa pozornosť koncentruje na sám priebeh času, ktorý tým ako keby sa predlžoval.
V súlade s tým ako pri prežívaní času vystupuje do popredia zameranosť na budúcnosť menia sa aj zákonitosti určujúce prežívanie trvania. Doba, počas ktorej očakávame želané udalosti, sa v bezprostrednom zážitku únavne predlžuje, nežiaduce udalosti ho mučivo skracujú. V prvom prípade čas nikdy neubieha dosť rýchle, v druhom prípade vždy uniká príliš rýchle. Prežívaná doba trvania sa odchyľuje od objektívneho času smerom opačným, než je zameranosť subjektu. Úlohu tohto faktora, spojeného s emocionálnym charakterom
zážitkov, možno vyjadriť zákonom emocionálnej determinácie časového odhadu. Prejavuje sa aj tým, že čas vyplnený udalosťami kladného emocionálneho charakteru, sa v prežívaní skracuje, a čas vyplnený udalosťami zápornej emiconálnej povahy sa v prežívaní predlžuje.
Projekcia (psychológia)

Projekcia je v psychológii obranný mechanizmus pri ktorom sa ľudské ego chráni proti neuvedomovaným impulzom či charakteristikám (pozitívnym aj negatívnym) popieraním ich existencie v sebe samom, zatiaľ čo ich prisudzuje iným. Napríklad osoba, ktorá je často hrubá, môže často obviňovať iných ľudí z hrubosti. Patrí sem aj presun viny.
Mechanizmus projekcie čiastočne objasňuje pokrytectvo. Pokrytec pripisuje iným vlastné zámery, želania, protirečiace jeho morálnemu vedomiu.
Špecifickou formou projekcie je odreagovanie.
Estetické prežívanie

Estetické prežívanie je séria na seba nadväzujúcich estetických zážitkov, ich prúd.
Projekt

Projekt môže byť:
Prokopios Cézarejský

Prokopios Cézarejský (iné názvy: Prokopios z Caesarey, Prokopios z Cézarey, Prokopios z Kaisareie; * koniec 5. stor., Kaisareia v Palestíne† ?) bol byzantský historik. Pochádzal z urodzenej rodiny. Vyštudoval v Konštantínopole právo a začas pôsobil ako advokát. V roku 527 bol vymenovaný za právneho poradcu a tajomníka byzantského vojvodcu Belisara, ktorého sprevádzal na jeho vojenských výpravách na východe, v Afrike a v Itálii až do roku 541. Od 542 žil prevažne v Konštantínopole a pracoval na svojich spisoch.
Feofan Prokopovič

Feofan Prokopovič (; * 18. jún 1681, Kyjev, Ruská ríša – † 19. september 1736, Petrohrad) bol filozof, spisovateľ, štátnik a cirkevný činiteľ, prívrženec Petra I., vedúci vedecko-literárneho krúžku "Učená družina" (G. Bužinskij, A. Kantemir, V. Tatiščev a i.). Bol ideológom osvietenského absolutizmu Petra I. Mal vplyv na Lomonosova a ruských osvietencov druhej polovice 18. storočia. Kritizovali ho S. Javorinskij, F. Lopatinskij a ďalší.
Proletariát (sociológia)

Proletariát (člen proletariátu sa nazýva proletár) je v sociológii a príbuzných odboroch termín označujúci buď robotnícku triedu alebo niečo podobné. V tomto význame termín zaviedol Henri de Saint-Simon. Konkrétne definície sú napr.:
° politicko ekonomická trieda bez možnosti zhromažďovať nadhodnotu (kapitál) disponujúca len svojou pracovnou silou (časom, energiou...) v opozícii voči buržoazii (kapitalistom) disponujúcich všetkou nadhodnotou vyprodukovanou v určitej organizacii (firma, trust...)
Termín sa používa prevažne vo vzťahu k obdobiu do konca 2. svetovej vojny; pre neskoršie obdobie kapitalistických štátov sa používa (aspoň u autorov, pre ktorých tieto termíny splývajú) skôr termín robotnícka trieda alebo modré goliere. Po druhej svetovej vojne sa vyskytol jednak v súvislosti s antikoloniálnou analýzou mimoeurópskych politických hnutí, a jednak v súvislosti s hnutím študentov (okolo 1968) a neomarxizmom v diskusiách o konci "starej" robotníckej triedy a možných nových formách proletariátu. V komunistickom hnutí ale termín celkovo od 20. rokov 20. storočia strácal na význame a bol nahradzovaný termínom robotnícka trieda. V bývalých tzv. socialistických štátoch sa na označenie triedy robotníctva používal len termín robotnícka trieda.
Proletariát v marxizme.
V marxizme je proletariát jedna z dvoch základných spoločenských tried. Druhá je buržoázia (kapitalisti).
Termín proletariát sa v marxizme väčšinou používa ako synonymum termínu robotnícka trieda; F. Engels to takto aj výslovne uvádza. V knihe Komunistický manifest sa termín proletariát naopak používa na označenie robotníkov ako triedy o sebe a termín robotnícka trieda sa používa na označenie robotníkov ako triedy pre seba. 
Väčšinou sa v marxistickej literatúre uvádza, že proletariát zahŕňa len námezdných manuálne pracujúcich (teda námezdných robotníkov) nevlastniacich výrobné prostriedky a stojacich v protiklade ku kapitalistom (buržoázii), kým "námezdne" pracujúca inteligencia, zamestnanci a podobne tvoria osobitné vrstvy kapitalistickej spoločnosti (tieto "vrstvy" existujú popri základných "triedach" – kapitalisti a proletariát – a popri vedľajších "triedach" – roľníci a statkári) . Možno sa ale stretnúť aj s mierne všeobecnejšou definíciou (proletariát ako skupina, ktorá nevlastní výrobné prostriedky, a ktorej jediným zdrojom obživy je predaj vlastnej pracovnej sily spoločenskej triede kapitalistov ), ktorá prísne vzaté zahŕňa nielen manuálne, ale aj duševne pracujúcich. K. Marx vraj aj výslovne zdôrazňuje, že jeho termín proletariát zahŕňa aj duševne pracujúcich.
Proletariát je podľa marxistov najrevolučnejšia sila modernej spoločnosti. Vzniká spolu s kapitalizmom z vyvlastnených malovýrobcov, zo zbedačených predstaviteľov nižších a stredných vrstiev. V dôsledku vykorisťovania proletariátu sa neustále zhoršujú jeho podmienky, čo podľa marxistov povedie k zvrhnutiu kapitalizmu a nastoleniu diktatúry proletariátu.
Tvoriaca priamka

Tvoriaca priamka je priamka určitej sústavy priamok, ktorá pohybom vytvorí plochu, napr.
ihlanovú, hranolovú, valcovú a pod..
Želanie (pocit potreby)

Želanie alebo prianie je spojenie vedomia nedostatku niečoho a vedomia cieľového predmetu, ktorý môže tento nedostatok odstrániť. Prameňom želania je pud. Keď sa prianie spojí so snahou dosiahnuť cieľ, vzniká chcenie.
Príbeh

Príbeh alebo historka (nem. "Geschichte") je čo sa stalo, prihodilo; základný prvok ľubovoľného (materiálneho či duchovného) diania; pojem príbehu kolíše podľa toho, aké významové útvary intervenujú v priebehu jeho tvorby.
Príbytok

Príbytok je miesto na bývanie, izba alebo viac miestností, byt, dom.
Príčina

Príčina je to, čo spôsobuje účinok; stav reality, ktorý v rámci kauzálnej súvislosti vyvoláva nevyhnutne iný stav, zvaný následok. Príčina je stav alebo jav, bez ktorého by nebolo iného stavu alebo javu (účinku). Príčina je jav (proces, udalosť), ktorý predchádza inému a vyvoláva ho. Príčina je to, z čoho niečo vzniká.
Na príčinu sa pýtame otázkami:
Bytie príčinou je zapríčiňovanie.
Príčina (aition) je podľa Aristotela faktor potrebný k vzniku konkrétnej veci; príčina je štvoraká: materiálna príčina čiže látka, formálna príčina čiže tvar, finálna príčina čiže účel a pôsobiaca alebo hybná príčina. Napríklad pri vytváraní sochy je bronz látkou, sochár hybnou príčinou a idea sochy v umelcovej hlave je účelom, ktorý sa po dokončení práce stane tvarom sochy. Príčina materiálna a formálna sú vnútorné príčiny, príčina finálna a pôsobiaca sú vonkajšie príčiny.
Podľa Platóna je príčina ideou. Svet ideí je vlastnou príčinou existencie sveta vecí.
Podľa D. Humea je príčina predmet, ktorý inému časovo predchádza, priestorovo s ním susedí a zároveň je s ním tak spojený, že predstava jedného predmetu vytvára v mysli predstavu iného predmetu. Príčina je reálny objekt a súvislosť medzi príčinou a následkom (kauzálny vzťah) je spojenie predstáv.
Podľa karteziánskej filozofie príčina existuje jednak vlastná a jedine pravdivá (touto je Boh), jednak príležitostná (causa occasionalis), konečná, telesná vec. Príležitostné príčiny (causae occasionales) sú len podnety, v ktorých sa prejavuje božie pôsobenie.
Podľa Tomáša Akvinského je príčina princípom, ktorý podmieňuje jestvovanie bytia a v tomto význame predchádza následok. Každá zmena vo svete skutočnosti má nejakú dokonalejšiu príčinu a celá skutočnosť závisí od prvej príčiny čistého aktu, ktorý je jedinou hlavnou príčinou, pričom všetky ostatné príčiny, závislé od neho, sú len inštrumentálnymi príčinami. Konečnou cieľovou príčinou, čiže cieľom pôsobenia všetkých druhotných príčin, je Boh, prvá príčina všetkého; aj náhodnosť spadá do celkového plánu pôsobenia prvej príčiny. Boh je prvá tvorivá a cieľová príčina všetkých vecí.
Vedecké poznanie

Vedecké poznanie je ideálna stránka, podproces a výsledok vedeckého osvojovania si sveta.
Vedecké poznanie je podľa Aristotela epistémé – vyvrcholenie celého procesu poznania spočívajúce v postihnutí všeobecného a nevyhnutného. Vedecké poznanie sa opiera o zmyslovo poznávanú skutočnosť a prostredníctvom abstrakcie postihuje pojem. Vedecké poznanie zahrnuje aj teoretické poznanie. Nástrojom vedeckého poznania je logika. Vedecké poznanie sa odlišuje od mienenia.
Vedecké poznanie sa neombmedzuje iba na empíriu: zmyslové fakty sú preň iba prostriedkom postihnutia všeobecného.
Vedecké poznanie podľa J.Vajdu sa pohybuje v dimenziách pravdy a omylu.
Príčina bolesti

Príčina bolesti je existencia mimoriadne silných alebo poškodzujúcich účinkov na organizmus, ohrozujúcich jeho existenciu alebo celostnosť.
Zmyslové poznanie

Zmyslové poznanie je poznanie opierajúce sa o zmyslové údaje. Zmyslové poznanie je umožňované telesnými zmyslami. Zmyslové poznanie považujú často za bezprostredné poznanie.
Zmyslové poznanie je prvý stupeň procesu poznania; operuje pocitom a vnemom.
Podľa Empedokla je zmyslové poznanie súčasť poznávania sveta; proces zmyslového poznávania je vyvolávaný spájaním sa elementov obsiahnutych v človeku s elementami mimo neho.
Činná príčina

Činná príčina (iné názvy: hybná príčina, pôsobiaca príčina) je to, čo spôsobí zmenu možnosti na skutočnosť, napr. staviteľ a jeho umenie pri budovaní domu, kedy sa stavebný materiál premení na hotovú stavbu domu.
Finálna príčina

Finálna príčina je účel, to, čo usmerňuje vec.
Aristoteles ju definuje ako vonkajšiu príčinu veci, jej účel.
Poznateľnosť

Poznateľnosť je vlastnosť poznateľného, čiže toho, čo možno poznať, dajúceho sa poznať.
Asertívny poznatok

Asertívny poznatok je tvrdenie o entitách, o ich stavoch, vzťahoch a vlastnostiach.
Prolog

Prolog (pj) PROLOG &lt;PJ&gt; je logický programovací jazyk. Patrí medzi tzv. deklaratívne programovacie jazyky, v ktorých programátor popisuje len cieľ výpočtu, pričom presný "postup", akým sa k výsledku program dostane, je ponechaný na ľubovôli systému. Prolog sa snaží o pokiaľ možno abstraktné vyjadrenie faktov a logických vzťahov medzi nimi s potlačením imperatívnej zložky. Prolog je využívaný predovšetkým v odbore umelej inteligencie a v počítačovej lingvistike (obzvlášť spracovanie prirodzeného jazyka, pre ktorý bol pôvodne navrhnutý). Syntax jazyka je veľmi jednoduchá a ľahko použiteľná práve preto, že bol pôvodne určený pre počítačovo nie príliš gramotných lingvistov. Prolog je založený na predikátovej logike prvého rádu, konkrétne sa obmedzuje na Hornove klauzuly.
Filozofický poznatok

Filozofický poznatok je kognitívny významový útvar vygenerovaný a rekreovaný filozofiou, napr. filozofický pojem, filozofická kategória, atď.
Prolongácia

Prolongácia alebo prolongovanie môže byť:
Formálna príčina

Formálna príčina (lat. "causa formalis") je podľa Aristotela jedna z dvoch vnútorných príčin; idea alebo vzor, ktorému zodpovedá predmet.
Poznatok (umelá inteligencia)

Poznatok je v umelej inteligencii entita charakterizovaná tromi atribútmi: vyjadriteľnosťou, začleniteľnosťou a použiteľnosťou.
Prominent

Prominent (lat.) je popredný predstaviteľ.
Látková príčina

Látková príčina alebo hmotná príčina alebo materiálna príčina (lat. causa materialis) je vo filozofii látka (Aristoteles).
Promiskuita

Promiskuita () je voľný pohlavný styk; striedanie partnerov.
Vedecký poznatok

Vedecký poznatok je poznatok generovaný vedou.
Promot

Promot (angl. promote) je oznámenie počítača požadujúce ďalšie príkazy alebo údaje od používateľa.
Pôsobiaca príčina

Pôsobiaca príčina alebo pohybová príčina je podľa Aristotela vonkajšou príčinou vecí.
Poznávanie

Poznávanie je tvorba kognitívnych významových útvarov; procesuálna stránka poznania, proces dospievania k poznaniu, uplatňovanie poznávacích schopností. Cieľom
poznávania je odhalenie vlastností a súvislostí.
Filozofické poznávanie

Filozofické poznávanie je procesuálny aspekt filozofického poznania.
Propagácia

Propagácia (lat.) alebo propagovanie môže byť:
Vedecké poznávanie

Vedecké poznávanie je procesuálny aspekt vedeckého poznania.
Propedeutika

Propedeutika (gr. "pró" pred, "paideúein" vyučovať) označuje predbežné vzdelávanie, predbežné cvičenia, predbežnú výuku alebo úvod do štúdia nejakého odboru. 
V klasickej teórii vedy slúži propedeutika k uvedeniu do vedeckej metodiky a vedeckého jazyka. Za všeobecnú propedeutiku býva považovaná logika. Špecializované kurzy ponúkané na vyšších stupňoch gymnázií bývajú často považované za propedeutiku pre ďalšie vedecké štúdium. Propedeutické semináre na univerzitách sa zase snažia študentom sprostredkovať informácie dôležité pre ich ďalšie štúdium.
V súvislosti s jazykmi sa propedeutike hovorí vtedy, ak má učenie sa určitého jazyka priaznivý vplyv na rozvoj predpokladov pre následne učenie sa ďalších jazykov, alebo všeobecne na rozvoj ďalších intelektových schopností študentov. Najčastejšie sa v tejto oblasti hovorí o propedeutickej hodnote jazyka esperanto.
Pozornosť

Pozornosť je zameranie a sústredenie duševnej činnosti na určitý objekt, činnosť alebo dej (napríklad načúvanie na rozdiel od prostého počutia) a ignorovanie ostatných rušivých vplyvov. Základom je orientačný reflex, úlohu hrá nápadnosť, neočakávanosť, novosť vnímaného, prostredie i postoj, záujem, očakávanie, únava a i. jedinca; pozornosť sa vyznačuje trvalosťou, pružnosťou, intenzitou a rozsahom (u človeka schopnosť jedným pohľadom poznať šesť až dvanásť predmetov rovnakého druhu).
Pozornosť je charakterizovaná individuálnosťou, výberovosťou, stálosťou v čase i objekte, rozsahom, kapacitou, koncentráciou, resp. fluktuáciou či osciláciou. Môže byť zámerná, spojená so zámerom dosiahnuť určitý cieľ alebo i mimovoľná, vyvolaná výraznou vlastnosťou podnetu, jeho neobvyklosťou a pod. 
Psychologicky je pozornosť zameranie vedomia nielen na vnímaný, ale aj myslený konkrétny obsah. O pozornosti môžeme hovoriť vtedy, keď ide o aktivnu upriamenosť na určitú vec alebo určitý predmet. Pritom sa pozornosť nesustreďuje na jednu vec, ale zároveň, hoci v menšej miere, na niekoľko vecí alebo procesov, ktoré prebiehajú súčasne.
Podľa Jeana Piageta je pozornosť jedna zo stránok senzomotrickej orientácie, ktorou sa motoricky anticipuje akt vnímania. Senzorická činnosť a motorická anticipácia totiž tvoria jeden celok, štruktúru (Gestaltkreis), v ktorej je zahrnutý tak vnem ako aj zvyk.
Filozofická propedeutika

Filozofická propedeutika je úvod do štúdia filozofie, príprava na štúdium filozofie, ktorá zahrnovala logiku a psychológiu. Dnes sa ukazuje potreba univerzalistického záberu v prípravnom štádiu štúdia filozofie, preto sústava FIA otvára vstup aj do ďalších špeciálnych vied a do náboženstiev, mytologických sústav a umení.
Logická propedeutika

Logická propedeutika je pôvodne názov knihy Kamlaha a Lorenzena. Ide o relatívne samostatnú časť logiky, ktorá kultivuje rozumné myslenie a hovorenie postupným konštruovaním vedeckého jazyka. Konštrukciu vedeckého jazyka pre oblasť technických a politických vied autori podávajú v práci
Fyzikálne pozorovanie

Fyzikálne pozorovanie je usmernené vnímanie, resp. meranie stanovených fyzikálnych vlastností objektov pozorovania.
Proporcia

Proporcia môže byť:
Vedecké pozorovanie

Vedecké pozorovanie je metóda vedy, pri ktorej sa sledovanie predmetu uskutočňuje zámerne a systematicky a stojac na teoretických predpokladoch, umožňujúcich voľbu cieľa, objektu i prostriedkov tohto sledovania. Produktom vedeckého pozorovania je taká empirická základňa (vo forme usporiadaných dát), na ktorej budujú ďalšie formy vedeckého poznania, ako teoretické zovšeobecňovanie, vytváranie hypotéz a teórií atď.
Príčina úpadku civilizácie

Príčiny úpadku civilizácie sú subjektívnym zoznamom, vytvoreným filozofmi alebo inými osobnosťami, ktoré považujú súčasnú formu civilizácie za menejcennú ako tú, čo existovala v minulosti.
Arnold Joseph Toynbee dáva na prvé miesto jej vnútorné duchovné nedostatky - akýsi druh demoralizácie, za ktorú nesieme
sami zodpovednosť. Môžeme byť demoralizovaní úspechom, ktorý spôsobí našu lenivosť alebo nám poskytne falošné sebauspokojenie. Opájame sa pýchou, ktorá predchádza pádu. Zlom v raste civilizácie však nie je nevyhnutný - no keď procesu dezintegrácie dovolíme postupovať ďalej, nastáva modelová situácia, ktorá sa objavuje aj v iných prípadoch. V rozkladajúcej sa spoločnosti sa masy odcudzujú vodcom, ktorí sa potom snažia udržať svoje pozície použitím sily. Sila sa tak stáva náhradou za stratenú príťažlivosť. Spoločnosť sa štiepi na dominantnú menšinu, vnútorný proletariát a vonkajší proletariát, zložený z barbarov na pomedzí civilizácie. Súčasne sa objavuje rozkol v dušiach ľudí, ktorí sa v takejto rozkladajúcej spoločnosti narodili. Uvoľňuje sa priestor pre disharmonické psychické sklony, ktoré sú v ľudskej povahe azda vždy prítomné. Ľudia sa snažia uniknúť z netolerovanej prítomnosti do idealizovanej minulosti alebo do imaginárnej budúcnosti. Väčší duchovia sa usilujú utiahnuť zo života a ešte väčší duchovia sa snažia premeniť život na niečo duchovne vyššie ako prostý život na Zemi.
Propozícia

Propozícia (obyčajne v množnom čísle; lat.) môže byť:
Pozorovateľ

Pozorovateľ je ten, kto formuje systém v súlade so svojimi (výskumnými, riadiacimi, organizačnými atď.) cieľmi. Ak napr. skúmame vymedzenie abstraktného systému ako ľubovoľného súboru premenných, potom úlohou pozorovateľa je urobiť výber takého súboru z počtu premenných, ktoré sú typické pre reálny objekt.
Proroctvo

Proroctvo je mimovedecká predpoveď uskutočňovaná prorokom.
Príčina úzkosti

Príčina úzkosti je ohrozenie, neistota, neúspešnosť alebo ostrý konflikt. Okrem psychologických faktorov spôsobujú úzkosť a fyziologické faktory, ako napríklad otrava toxickými látkami ( toxické kovy, plesne, kvasinky, parazity, baktérie, atď), alebo nedostatok živín (vitamíny, minerály, zle rozštiepené potraviny-leaky gut syndróm, atď), rakovina, AIDS, atď, ktorých prejav postihnutý vníma ako nepríjemný pocit, čiže stresoidný faktor.
Vnútorná príčina

Vnútorná príčina je podľa Aristotela látková príčina a formálna príčina.
Filozofická práca

Filozofická práca je „rovnako ako všestranná práca architektova - skôr práca na sebe, na vlastnom názore, na tom, ako človek vidí veci (a čo od nich požaduje).“
Starozákonný prorok

Starozákonný prorok je charakteristická postava Starého zákona (Starej zmluvy), ktorá mala popri kňazovi a kráľovi rozhodujúci vplyv na náboženský a politický život Izraela.
Starozákonní proroci sa pôvodne nazývali "vidcami" (róé) alebo "veštcami" (hozé), na ktorých sa ľudia obracali vtedy, keď sa chceli Boha na niečo spýtať.
Proroci zápasia proti zmagizovanému kultu, ktorý nefunguje a vedie ľudí do zúfalstva.
Fyzická práca

Fyzická práca alebo telesná práca je práca, pri ktorej prevláda priame pôsobenie orgánov ľudského tela na pracovný prostriedok a prostredníctvom neho na pracovný predmet.
Príčina vznikania

Príčina vznikania je to, bez čoho by nebolo vznikania.
Anaximandros neuznáva vznikanie vecí v dôsledku kvalitatívnej zmeny prvku, ale v dôsledku vylučovania protikladov na základe večného pohybu.
Jiří Prosecký

Jiří Prosecký (* 12. marec 1949) je český asyriológ.
Vyštudoval klinopis na filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. 
V rokoch 1973 - 1978 pracoval v Národní knihovně v Prahe, od roku 1978 pôsobí v Orientálnom ústave AV ČR, najskôr v oddelení knižnice, neskôr ako vedecký pracovník oddelenia Predného východu a Afriky. Od roku 1994 do roku 2002 bol zástupcom riaditeľa ústavu. V roku 1987 sa počas študijného pobytu v Iraku zúčastnil výskumu starovekého mesta Sipparu južne od dnešného Bagdadu.
Autor radu časopiseckých štúdii a knižných publikácii venujúcich sa dejinám akkadskej (babylonsko-asyrskej) literatúry, spoluautor kolektívnych monografií a encyklopédií, prekladateľ odborných publikácii zabývajúcich sa dejinami a náboženstvom starovekej Mezopotámie a Predného východu.
Proselytizmus

Proselytizmus je cielené získavanie nových veriacich pre nejakú náboženskú spoločnosť zmenou ich pôvodného náboženského presvedčenia.
Proselytizmus je odvodený od slova "proselyta", ktoré pochádza z gréckeho "proserchomai" – prichádzajúci. Je prekladom staršieho hebrejského výrazu pre človeka, ktorý prestúpil k židovstvu, neskôr pohana, ktorý pristúpil ku kresťanstvu. Proselytizmus je teda cielená snaha náboženskej spoločnosti takýchto proselytikov získať. Proselytizmus je často chápaný negatívne, ako druh nátlaku. V histórií tiež často o skutočný nátlak išlo.
V súčasnosti je v niektorých štátoch, hlavne islamských, proselytizmus trestný. Medzi niektorými cirkvami tiež existujú dohody o nepraktikovaní vzájomného proselytizmu.
Proselytizmus dnes.
V nedávnej dobe moskovský patriarcha Alexej II. opakovane obvinil Vatikán z proselytizmu prostredníctvom misionárov na Ruskom území. Vatikán obvinenie z proselytizmu odmieta.
Konkrétna práca

Konkrétna práca je kvalitatívne rôznorodá úžitočná produktívna práca, ktorá je účelným
vynakladaním pracovnej sily v určitej konkrétnej podobe a výsledkom ktorej sú rôzne úžitkové hodnoty; je prejavom spoločenskej deľby práce.
Príčina vzniku

Príčina vzniku je to, čo spôsobuje, že niečo vznikne. Súčasť GDDŠ vzniku.
Námezdná práca

Námezdná práca je práca konaná za mzdu.
Práca (fyzika)

Práca je fyzikálna skalárna veličina predstavujúca účinok silového pôsobenia na hmotný bod (hmotné teleso), pri ktorom sa hmotný bod (teleso) premiestňuje. Je to dráhový účinok sily. Jednotkou práce je Joule J.
Označuje sa W (Work).
Geografické prostredie

Prostredie geografické je súhrn predmetov a javov živej a neživej prírody (zemská kôra, najnižšia časť atmosféry, hydrosféra, pôdny povrch, rastlinný a živočíšny svet), ktoré sa v danom historickom období zúčastňujú na utváraní spoločenského života a tvoria nevyhnutnú podmienku existencie a vývoja každej spoločnosti.
Vedecká práca (činnosť)

Vedecká práca je práca, ktorá sa uskutočňuje v priebehu získavania vedeckých poznatkov.
Činnosť, ktorá si vyžaduje preštudovanie doterajšieho stavu poznania veci, ktorej sa vedecká práca týka. Na základe tohoto štúdia má táto práca objasniť poznatky, na ktoré je možné na základe pokroku a výsledkov relevantrých experimentov alebo teórií aplikovať vedeckú nadstavbu alebo korektúru poznatkov. Následné je potrebné tieto výsledky experimentov alebo teórií komunikovať v príslušnej akademickej komunite. Väčšinou sa tým chápe publikovať v relevantnom vedeckom časopise, či inej publikácií, alebo na vedeckej konferencii, ako je zvykom v danom vednom odbore.
Spoločenské prostredie

Spoločenské prostredie alebo sociálne prostredie je historicky podmienená spoločnosť ľudí a výsledkov ich činnosti, ako je jazyk, veda, technika, umenie a i. Jedinec si ho osvojuje v priebehu svojho života, pričom prenos z generácie na generáciu sa zrýchľuje.
Príčinnosť

Príčinnosť (iné názvy: kauzalita, kauzálna súvislosť, kauzálny nexus, príčinná súvislosť, súvislosť príčiny a následku, príčinne účinkové vzťahy) je priame, konkrétne a základné sprostredkovanie objektívnych súvislostí; jeden proces (príčina) vyvoláva druhý proces (následok alebo účinok). Príčinnosť je forma pôsobenia súvislosti medzi vecami, procesmi, systémami atď. objektívnej reality, kedy jav, nazývaný príčinou, vyvoláva nevyhnutne alebo zákonite za určitých podmienok oný jav, ktorý sa nazýva následok.
Najdôležitejším sprievodným javom zákona kauzality je časový posun vzniku reakcie (následku) na impulz akcie (príčiny). V zmysle zákona kauzality, reakcia nemôže vznikať súčasne s akciou a už vôbec nemôže sa stať, aby reakcia (následok) vznikla skôr ako akcia (ako príčina). Táto časová postupnosť príčiny a následku tvorí najdôležitejší princíp prírody.
Príčinou následkov môže byť ľudské správanie i celý rad najrôznejších iných javov.
Príčinnosť je predmetom skúmania etiológie a patrí k základným otázkam, ktorými sa zaoberá filozofia.
Pracovňa

Pracovňa je miestnosť, kde sa pracuje.
Prídavky na deti

Prídavky na deti sú peňažná dávka, ktorú poskytuje štát rodinám ako štátne sociálne dávky na výchovu a výživu nezaopatrených detí za splnenia zákonom určených podmienok.
Na Slovensku.
Prídavky na deti sa poskytujú na základe zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 193/1994 Z. z. o prídavkoch na deti a o príplatku k prídavkom na deti v platnom znení.
V júli 2013 navrhla vláda za porušenie školského poriadku žiakmi zastaviť rodičom prídavky na deti. Porušenia by sa mohli aj týkať mejkapu, piercingu a iných vecí týkajúcich sa zovňajšku žiaka. Už jedno porušenie poriadku by mohlo mať za následok zastavenie dávok. Riaditeľ školy by ho mal nahlásiť úradu práce, ktorý by rozhodol či dávky pozastaviť. Po troch mesiacoch by boli dávky obnovené ak by sa žiak vrátil k správaniu bez porušovania poriadku. Podobný postup zatiaľ neexistuje pri spáchaní priestupku ani trestného činu. Kritici návrh odmietajú. Podľa Laca Oravca z Nadácie Milana Šimečku: „Dôvody, z ktorých môže nevzniknúť nárok na prídavok, považujeme za veľmi prísne a vágne. Navyše umožňujú subjektívne zneužívanie a diskrimináciu.“
Vonkajšie prostredie

Vonkajšie prostredie je všetko, čo nás obklopuje zvonku, je to súbor vonkajších podmienok fungovania života.
Vonkajšie prostredie (makroprostredie), zahŕňa globálne a dlhodobo pôsobiace vplyvy - ekonomické, technické, technologické, sociálne, demografické, kultúrno-vzdelávacie, politické, legislatívne, etické ...
Z technického hľadiska pod vonkajším prostredím rozumieme súbor technických vplyvov vonkajšieho sveta na daný objekt: dážď (voda), vietor, striedanie teplôt, slnečné žiarenie a UV žiarenie, prach, emisie (chemické pôsobenie) a pod.
Pracovník

Pracovník je:
Priebeh

Priebeh je časový postup, vývin nejakého deja alebo udalosti.
Vedecko-výskumný pracovník

Vedecko-výskumný pracovník je pracovník v oblasti vedy a výskumu. Môže sa jednať o rôzne zameranie vedy (vedec) napr. sociológ, chemik, archeológ, mechatronik ale aj geológ alebo historik a o rôzne stupne výskumu (výskumný ústav, SAV a pod.)
Prostredník

Prostredník môže byť:
Prieliv

Prieliv (iné názvy: morský prieliv, úžina, morská úžina, staršie: kanál) je úzky pás mora rozdeľujúci súše a spájajúci moria alebo ich časti.
Komunikačné prostriedky

Komunikačné prostriedky sú zložkou komunikácie, tvorí ich jazyk (kód) a signál.
Pradžňá

Pradžňá (sanskr. प्रज्ञा) alebo paňňa (pálí) je múdrosť, intuícia, poznanie. V budhizme označuje intuitívne chápanie Štyroch vznešených právd a intuitívny vhľad do pominuteľnosti, neuspokojivosti a bezpodstatnosti všetkých javov, ktorý vedie k nirváne. 
Je možné ho dosiahnuť kultiváciou mravnosti a sústredenia. Je súčasťou Osemdielnej cesty a jednou z páramit.
Priemet

Priemet je obraz útvaru pri premietaní.
Prostriedok

Prostriedok môže byť:
Pradžňápáramitá

Pradžňápáramitá (sanskr. प्रज्ञापारमिता) je dokonalosť poznania, najvyššie poznanie, múdrosťou sprevádzaný život v
cnosti, jeden zo šiestich aspektov osobnosti bódhisattvu. 
Sútry dokonalého poznania alebo pradžňápáramitá sútry je žáner mahájánovej literatúry, ktorý sa zaoberá dokonalým poznaním. Najstaršia z nich pochádza asi z doby okolo roku 100 a je jednou z prvých mahájánových sútier. Na pradžňápáramitové písomníctvo nadväzuje Nágárdžuna.
Ako stelesnenie praždňápáramitá sútier býva v budhistickej ikonografii zobrazovaný ženský bódhisattva.
Priemetňa

Priemetňa je rovina, do ktorej sa premieta.
Didaktický prostriedok

Didaktický prostriedok je hmotný alebo nehmotný prostriedok, ktorý pomáha riadiť proces vyučovania a učenia sa.
Dokazovací prostriedok

Dokazovací prostriedok je prostriedok, pomocu ktorého uskutočňujeme dôkaz.
Chemický priemysel

Chemický priemysel je priemyselné odvetvie s vysokou technickou a technologickou náročnosťou zaoberajuce sa chemickou premenou surovín na produkty.
Príklady.
Výrobou celulózy a papiera sa zoberá celulózový a papierenský priemysel. 
Ďalej sem patrí výroba chemických vláken a fólií, plastických hmôt, spracovanie gumy a plastických hmôt atď.
Pragmatika

Pragmatika je výskum používania jazykových znakov, súčasť alebo odvetvie semiotiky, ktoré skúma vzájomný vzťah vehikula (jazykového znaku) a interpreta (príjemcu).
Prierez

Prierez
Jazykový prostriedok

Jazykový prostriedok je zvukovo (alebo graficky) vyjadrený prostriedok, ktorým sa vyjadrujú jazykové vzťahy, napr. slovo, veta. Inventár jazykových prostriedkov s vyznačenými vzťahmi medzi nimi, je jazykový systém.
Prierez štruktúrou

Prierez štruktúrou je hľadisko, z ktorého sa pozeráme na štruktúru, napríklad momentálny prierez štruktúrou.
Priesečnica

Priesečnica je spoločná priamka.
Materiálny prostriedok

Materiálny prostriedok je hmotný prostriedok.
Pracovný prostriedok

Pracovný prostriedok je prostriedok, pomocou ktorého človek pôsobí v pracovnom procese na pracovné predmety a cieľavedome ich mení na úžitkové hodnoty pre uspokojenie ľudských potrieb. Pracovné prostriedky sú súčasťou výrobných síl spoločnosti.
Prajazyk

Prajazyk alebo protojazyk je predpokladaný jazyk, z ktorého sa vyvinuli jednotlivé geneticky príbuzné
jazyky, napr. indoeurópsky prajazyk, slovanský prajazyk (praslovančina).
Priesečník

Priesečník je bod spoločný dvom krivkám alebo krivke a ploche.
Štylistický prostriedok

Štylistický prostriedok je výrazová hodnota, prostredníctvom ktorej sa diferencujú jazykové prejavy so zreteľom na štýlotvorné činitele. Patria k nim jazykové prvky všetkých rovín (lingvistické prostriedky), sprievodné zvukové a vizuálne prvky (paralingvistické prostriedky) a všetky sprievodné okolnosti verbálneho textu, ktoré stoja mimo jazykovej štruktúry, no konkrétny jazykový prejav s nimi počíta (extralingvistické prostriedky).
Joseph Priestley

Joseph Priestley (* 13. marec 1733, Birstall pri Leeds, Anglicko – † 6. február 1804, Northumberland, Pensylvánia, USA) bol anglický filozof a chemik. Vo filozofii nadväzoval na tradície F. Bacona a Hobbesa a zastával deizmus.
Hmota má podľa neho vlastnosti rozprestrianenosti, hustoty a nepriepustnosti; jej charakteristiky sú určené pôsobením príťažlivých a odpudivych síl. Pocity a myslenie človeka sú výsledkom zložitej organizácie hmoty.
Priestley zavrhoval Lockov dualizmus z pozícií mechanicizmu: napr. asociácie ideí interpretoval ako druh rezonancie.
V chémii sa preslávil ako objaviteľ oxidu uhličitého a spoluobjaviteľ kyslíka.
Výrazový prostriedok

Výrazový prostriedok môže byť:
Prakrti

Prakrti (sans., tiež "prakriti") je prvotná príroda, substancia, materia prima ako protiklad Ducha; pralátka, z ktorej vznikol vesmír. Prvým prduktom prakrti je čitta.
Podľa Bhagavadgíty si možno prakrti predstaviť ako lano z troch prameňov - gun (sattva, radžas a tamas).
Prosylogizmus

Prosylogizmus (gr.) je predchádzajúci sylogizmus, časť polysylogizmu.
Logický priestor

Logický priestor je trieda popisov stavu, v ktorých je veta pravdivá. Z intuitívneho hľadiska predstavuje pojem "logického priestoru" súbor "možných svetov" vzhľadom na určitý jazyk alebo určitý výraz tohto jazyka.
Metrický priestor

Metrický priestor je matematická štruktúra, ktorá na danej neprázdnej množine umožňuje zadefinovať pojem vzdialenosti. Pozostáva z neprázdnej základnej množiny "X" a funkcie "d", nazývanej metrika na "X", ktorá každej dvojici bodov zo základnej množiny "X" priraďuje ich vzdialenosť, pričom sú pre ňu splnené isté podmienky. Metrický priestor sa definuje ako usporiadaná dvojica formula_1. Na jednej základnej množine môže byť definovaných aj viacero metrík, preto metrický priestor nie je svojou základnou množinou jednoznačne určený.
Motiváciou pre štúdium metrických priestorov je snaha o vystihnutie podstaty konceptov konvergencie a spojitosti a ich zovšeobecnenie z oborov reálnych alebo komplexných čísel do ľubovoľného oboru, ktorý tvorí metrický priestor.
Metrické priestory umožňujú okrem iného dobre definovať pojem otvorenej a uzavretej množiny. Tieto sa potom využívajú pri ďalšom zovšeobecnení - topologických priestoroch, na ktorých nie je definovaná vzdialenosť medzi dvoma bodmi, ale len trieda otvorených podmnožín, spĺňajúca isté základné podmienky vyplývajúce z teórie metrických priestorov.
Definícia.
Metrický priestor je usporiadaná dvojica formula_1, kde "X" je neprázdna množina a "d" je zobrazenie formula_3 na usporiadaných dvojiciach prvkov "X", nazývané metrika na "X", pre ktoré sú splnené nasledujúce podmienky:
Proteid

Proteid je bielkovina, ktorá obsahuje okrem jednoduchých bielkovín aj nebielkovinovú zložku; zložená bielkovina.
Predmetový priestor

Predmetový priestor je priestor, v ktorom sa nachádza predmet, ktorý má byť zobrazený optickou sústavou.
Rozoznáva sa skutočný predmetový priestor a zdanlivý predmetový priestor.
Próteus

Próteus alebo Proteus ("Próteus"), ) je morské božstvo v gréckej mytológii, starec poznajúci budúcnosť, ktorý na egyptskom ostrove Faros pásol tulene Amfitritíny. 
Keď tam pristál Menelaos na ceste z Tróje a nemohol v dôsledku nepriaznivých vetrov odplávať, prepadol Protea na radu jeho dcéry a vynútil si od neho veštbu o návrate do vlasti. Próteus sa spočiatku menil na leva, hada, leoparda, kanca, vodu a strom, ale pretože ho Menelaos nepustil, vzal na seba opäť svoju podobu a zodpovedal mu všetky jeho otázky.
Stavový priestor

Stavový priestor je v kybernetike spôsob matematického opisu dynamického systému pomocou
stavových veličín.
Protichodnosť

Protichodnosť môže byť:
Prameň (voda)

Prameň alebo žriedlo je miesto, kde podzemná voda alebo iná tekutina prirodzene, voľne vyviera na zemský povrch; prirodzené vyvieranie, výtok podzemnej vody alebo inej tekutiny na zemský povrch. Na rozdiel od prameniska, ktoré predstavuje vývery rozptýlené na širšej ploche, je prameň sústredený na jedno miesto.
Na Slovensku je evidovaných asi 36 000 vodných prameňov.
Protiklad

Protiklad je jeden z pólov rozporného celku uvažovaný samostatne, no v skutočnosti existujúci iba vo vzťahu k druhému protikladu. Protiklad je entita, ktorá neguje inú entitu (druhý protiklad), vzájomne sa s ňou vylučuje.
Anaximandros neuznáva vznikanie vecí v dôsledku kvalitatívnej zmeny prvku, ale v dôsledku vylučovania protikladov na základe večného pohybu. "Protiklady… sú teplé a studené, suché a vlhké a iné. (zo Simplikia)" Iní filozofi nechávajú z hmoty vylučovať protiklady v nej obsiahnuté, ako tvrdí aj Anaximandros (z Aristotela).
Pramene

Pramene pred Kr. je súbor vlastností aktuálneho alebo potenciálneho materiálu, z ktorého bádateľ čerpá informácie a ktoré tvoria určitú informačnú štruktúru konštituovanú na základe bádateľom kladených otázok. Štruktúra prameňa je závislá jednak od vlastností materiálu, ale aj od úrovne poznania, ktorá je východiskom bádateľovej formulácie otázok. Pramene sú predmetom skúmania predovšetkým teórie prameňov. Dôležitou skupinou prameňov sú historické pramene (a v rámci nich pramene histórie filozofie), archeologické pramene, pramene práva.
Archeologický prameň

Archeologický prameň je druh historického prameňa, ktorý tvorí buď vyrobok ľudských rúk, alebo
doklad ľudskej činnosti (sidlisko, kosti ulovených zvierat a pod.), najmä z dôb, z ktorých sa nezachovali pramene písomné. Archeologické pramene vyššej svedeckej hodnoty sú archeologické pamiatky (hroby, hradiská a i.).