burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
André Weil

André Weil (* 6. máj 1906, Paríž, Francúzsko – † 6. august 1998, Princeton, New Jersey, USA) bol vplyvný francúzsky matematik, známy pre šírku a kvalitu výsledkov svojho výskumu. 
Predovšetkým je známy pre svoju prácu v oblastiach teórie čísel a algebraickej geometrie. Bol zakladajúcom členom a v skoršom období aj de facto vodcom tzv. Bourbakiho skupiny. Filozofka Simone Weilová bola jeho sestra. V roku 1979 dostal Wolfovu cenu za matematiku.
Nicklas Bendtner

Nicklas Bendtner (* 16. január 1988, Kodaň, Dánsko) je dánsky futbalista, hrajúci na pozícii útočníka. V súčasnosti je hráčom v nórskom klube Rosenborg BK a je aj stabilným členom hráčskeho tímu dánskej futbalovej reprezentácie.
Klubová kariéra.
Bentner začal hrávať v mládežníckych kluboch Boldklubben af 1893 a Kjøbenhavns Boldklub. V roku 2004 odišiel do mládežníckej akadémie Arsenalu Londýn. Za Arsenal debutoval 25. októbra 2005 v ligovom pohári proti Sundrlendu, keď v posledných minútach vystriedal Quincyo Owusu- Abeyio.
Ale v sezóne 2006-2007 ho klub poslal na ročné hosťovanie do Birminghamu City. Tam odohral celú sezónu vo Football League Championship, čiže v druhej anglickej lige, a pomohol Birminghamu s jedenástimi gólmi k postupu do Premier League.
Svoj debut v Lige majstrov si odbil v 23. októbra 2007 v skupine proti Slavie Praha. Arsenal v tomto zápase triumfoval vysokým skóre 7-0.
V sezóne 2011/12 hosťoval v Sunderlande, ďalší rok v Juventuse. Momentálne je opäť v Arsenale.
Reprezentácia.
Bentner odohral svoj prvý zápas v dánskom národnom mužstve 16. augusta 2006 proti Poľsku. Zúčastnil sa aj na majstrovstvách Európy do 21 rokov roku 2006 v Portugalsku.
Giovanni Alfonso Borelli

Giovanni Alfonso Borelli (* 28. január 1608, Pisa, Taliansko - † 31. december 1679, Rím) bol taliansky renesančný fyziológ, fyzik a matematik. Podieľal sa na vzniku moderných princípov vedeckého výskumu pokračovaním v Galileiho spôsobu testovania hypotézy pozorovaním. 
Bol výborný matematik, venoval sa astronómii (extenzívne študoval mesiace Jupitera), študoval mikroskopom zloženie krvi, venoval sa medicíne a geológii. Počas svojich štúdií bol pod ochranou švédskej kráľovnej Kristíny, ktorá nad ním držala ochrannú ruku pred útokmi talianskych autorít pod ktorými trpel Galileo Galilei.
Dizajn ponorky.
Borelli je jedným z raných autorov návrhov ponorky. Jeho koncept sa vyznačoval ručne ovládaným systémom riadenia vztlaku, fungujúcom na princípe vytlačovania vody z kožených nádob.
French Open 2005

French Open 2005 je grandslamový tenisový turnaj, ktorý sa konal od 23. mája do 5. júna 2005 v Paríži na antukových dvorcoch Rolanda Garossa. Víťazmi dvojhier sa stali Justine Heninová a Rafael Nadal.
Seniori.
Dvojhra mužov.
 Rafael Nadal vs. Mariano Puerta 6-76 6-3 6-1 7-5
Dvojhra žien.
 Justine Heninová vs. Mary Pierceová 6-1 6-1
Štvorhra mužov.
 Jonas Björkman / Max Mirnyj vs. Mike Bryan / Bob Bryan 2-6 6-1 6-4
Štvorhra žien.
 Virginia Ruanová Pascualová / Paola Suárezová vs. Cara Blacková / Liezel Huberová 4-6 6-3 6-3
Zmiešaná štvorhra.
 Daniela Hantuchová / Fabrice Santoro vs. Martina Navrátilová / Leander Paes 3-6 6-3 6-2
Juniori.
Chlapčenská dvojhra.
 Marin Čilić vs. Antal van der Duim  6-3, 6-1
Dievčenská dvojha.
 Ágnes Szávayová vs. Ioana Raluca Olaruová  6-2, 6-1
Zweigelt

Zweigelt je odroda červeného vína, ktorú vyšľachtil riaditeľ vinárskej školy v Klosterneuburgu v Rakúsku dr. Fritz Zweigelt v roku 1922. O jej rozšírenie sa po roku 1945 zaslúžil dr. Lenz Moser.
Synonymá.
Rotburger, Zweigelt, Zweigeltrebe, Blauer Zweigelt, Blauer Montag 
Pôvod.
Zweigelt je rakúsky šľachtenec z odrôd frankovka a svätovavrinecké, ktorý bol vyšľachtený v roku 1922 profesorom Fritzom Zweigeltom vo vinárskej škole v Klosterneuburgu neďaleko Viedne. Pôvodne sa mala táto odroda volať rotburger. 
Rozšírenie.
V súčasnosti je Zweigelt najrozšírenejšia modrá odroda v Rakúsku s 12,4 -percentným podielom vo vinohradoch. 
V Česku zaberá 4,7 % z celkovej plochy viníc.
Odroda sa udomácnila aj na Slovensku, najmä v oblasti Malých Karpát, Skalice a východoslovenských Sobraniec.
Priemerný vek viníc je 17 rokov.
Použitie.
Je to vhodné víno ku rôznym jedlám. Vhodný je napríklad ku husacine, alebo aj ku gulášu. Vinári ho radi dávajú do cuveé ako partner frankovky, ale je vhodný aj ako partner medzinárodných odrôd. Reserve sú vhodné ku divine, alebo aj k hovädzine. Aróma pripomína tmavé zrelé čerešne, je šťavnatý s jemnými tanínmi a je jemne decentne kyselkavé. Vhodné k ľahko koreneným mäsám (bažant, biftek ...) a cestovinám. Taktiež k tvrdým nearomatickým syrom.
Timea

Timea alebo Tímea je grécke ženské krstné meno. Meno je latinizovaná verzia gréckeho mena Τιμαιος (Timaios) znamenajúce "čestná". Timaios bolo meno jedného z Platónových dialógov s Timeausom a Sokratom.
Meniny.
oficiálne podľa kalendárovej komisie Ministerstva kultúry SR tiež 24.1.(Tímea aj Timea)
Dagmar Podkonická

Dagmar Podkonická, umeleckým menom Sylva Schneiderová (* 16. jún 1969) je česká speváčka a herečka. Známa je napr. z českých muzikálov "Tři mušketýři" alebo "Kleopatra". V súčasnosti spieva v skupine Triny .
Guillaume de l’Hospital

Guillaume François Antoine, marquis de l’Hospital (v modernej francúzštine ...Hôpital, sám sa vo svojich knihách uvádzal ako Hospital; * 1661, Paríž, Francúzsko – † 2. február 1704, Paríž) bol francúzsky matematik, ktorý v roku 1696 publikoval prvú učebnicu diferenciálneho počtu na svete, "Analyse des infiniment petits pour l’intelligence des lignes courbes". Je známy vďaka tzv. l’Hospitalovmu pravidlu na výpočet limity zlomku, ktorého čitateľ aj menovateľ sa blíži k nule alebo nekonečnu, aj keď v skutočnosti nie je autorom tohto pravidla.
Učebnica diferenciálneho počtu.
Učebnica "Analyse des infiniment petits pour l’intelligence des lignes courbes" (Analýze nekonečne malých veličín na pochopenie kriviek), vydaná v roku 1696 je prvou učebnicou diferenciálneho počtu na svete. Knihu písal v spolupráci s Johannom Bernoullim, s ktorým sa v roku 1694 dohodol, že mu bude platiť 300 frankov ročne za jeho matematické objavy. Po l’Hospitalovej smrti Bernoulli dohodu zverejnil a za pravdu mu dávajú aj texty, ktoré boli objavené v roku 1922. Od Bernoulliho teda pochádza aj pravidlo, ktoré je dnes známe ako l’Hospitalovo. Názory, že l’Hospital si chcel pravidlo privlastniť, sa však ukazujú ako neopodstatnené z toho dôvodu, že l’Hospital sa nikdy nevyhlasoval za jeho autora a v úvode knihy sa zmienil aj o spolupráci s Johannom Bernoullim.
Chotan (mesto)

Chotan (po ujgursky خوتەن - Hotan/Chotan, po čínsky 和田 - pchin-jin "Hétián" - v slovenskom prepise Che-tchien; staršie aj Ilči alebo Ildži) je mesto vo Východnom Turkestane. V roku 2006 v Chotane žilo asi 114 000 obyvateľov, prevažne Ujguri.
Poloha a význam.
Chotan je hlavné mestom Chotanskej prefektúry Ujgurskej autonómnej oblasti Sin-ťiang. Nachádza sa na juhozápadnom okraji púšte Taklamakan, západne od rieky Jurungkaš. Mesto má bohatú históriu.
Dejiny.
Chotan leží na bývalom južnom rameni Hodvábnej cesty, v časti, kde sa na Hodvábnu cestu napájala jedna z hlavných ciest z Indie a Tibetu do Strednej Ázie. Mesto bolo známe svojimi výrobkami z jadeitu a svojou keramikou, v novšej dobe aj svojimi kobercami. V oblasti existovalo Chotanské kráľovstvo.
Coffee &amp; co

Coffee&amp;Co bola najväčšia slovenská sieť kaviarní so sídlom v Bratislave. Prevádzkovala ju spoločnosť Restaurant System &amp; Management. K septembru 2009 mala na Slovensku 15 prevádzok, pričom jednou z nich bol pilotný projekt konceptu "Coffee&amp;Co Zmrzlináreň". V Česku od roku 2004 spoločnosť prevádzkovala 18 kaviarní. V roku 2009 expandovala prvou prevádzkou v Budapešti do Maďarska. V roku 2012 spoločnosť ukončila svoju činnosť.
Referencie.
Rebija Kadírová

Rebija Kadírová (ujgursky رابىيه قادىر ("Rabije Qadir"), turecky "Rabije Kadir", v anglickej transkripcii "Rebiya Kadeer") (* 21. január 1947) je ujgurská prominentná podnikateľka a politická aktivistka za ľudské práva z čínskej Ujgurskej autonómnej oblasti Sin-ťiang. Od novembra 2006 je prezidentkou "Svetového ujgurského kongresu".
Svetový ujgurský kongres

Svetový ujgurský kongres (ujgursky دۇنيا ئۇيغۇر قۇرۇلتىيى ("Dunya Uyghur Qurultiyi"), čínsky 世界维吾尔代表大会, v angličtine "World Uyghur Congress (WUC)") je medzinárodná exilová organizácia Ujgurov, ktorá "prezentuje spoločné záujmy Ujgurov" čínskej Ujgurskej autonómnej provincie Sin-ťiang.
Kongres bol založený v apríli 2004 v Mníchove (Nemecko), aby sa spojili rôzne exilové ujgurské organizácie vrátane Americkej asociácie Ujgurov a Východoturkestanského národného kongresu. Rebija Kadírová je od roku 2006 prezidentkou Svetového ujgurského kongresu.
Taklamakan

Taklamakan (ujgursky تەكلىماكان قۇملۇقى, čínsky 塔克拉玛干沙漠) je púšť v Strednej Ázii. Leží v Východnom Turkestane – Ujgurskej autonómnej oblasti Sin-ťiang v Číne. Taklamakan v preklade znamená "miesto odkiaľ sa nikto nevráti živý".
Púšť pokrýva oblasť v Tarimskej panve, nachádza sa v rozmedzí 78° – 88° vých. dĺžky a 37° – 40° sev. šírky. Cez jej severné a južné okraje prechádzala hodvábna cesta. Cez púšť nevedú takmer žiadne cesty hlavne preto, že 85 % povrchu tvoria pohyblivé piesočné duny, vysoké až (najvyššie na svete). 
Najväčšie a najvýznamnejšie oázy sú Kašgar, Jarkend a Chotan na juhozápade; Kchu-čche a Turfan na severe; Lou-lan a Tun-chuang na východe.
Z okolitých pohorí do Taklamakanu tečie niekoľko riek – najväčšie sú Biela nefritová rieka, rieka Jarkend (prameniace v pohorí Kunlun) a rieka Torkan (tečie z Ťanšanu).
Archeologické výskumy v oblasti robili Aurel Stein, Sven Hedin, Albert von Le Coq, Paul Pelliot a Antonio Graceffo. Nálezy ukázali hlavne na tatársky, helenistický, indický a buddhistický kultúrny vplyv.
Najslávnejšími pozostatkami sú tzv. tarimské múmie, ktoré dokazujú rôznorodosť etník, ktoré sa v oblasti vyskytovali. Vedcov udivilo hlavne to, že veľa múmií má európske rysy, ale možno to boli práve Tatári, čo by okrem iného vysvetlilo, že tatárčina patrí do indoeurópskej jazykovej rodiny.
Neskôr bola oblasť osídlená Turkami, ale s nástupom dynastie Tchang získavali Číňania postupne stále väčší vplyv nad všetkými oázami, aby mohli kontrolovať hodvábnu cestu. Čínska nadvláda bola iba krátkodobo ovplyvnená vpádmi Turkov, Mongolov a Tibeťanov. Súčasná populácia sa skladá hlavne z Ujgurov a Kazachov, vo väčších mestách v dôsledku migračnej politiky Číny prevládajú čínski Chanovia.
Turfan (mesto)

Turfan (slovenský normovaný názov; po ujgursky تۇرپان - Turpan; po čínsky 吐魯番 - slov. prepis: "Tchu-lu-fan" - pchinjin: "Tǔlǔfān") je mesto (oáza) vo Východnom Turkestane v Ujgurskej autonómnej oblasti Sin-ťiang. V roku 2006 v Turfane žilo 254 900 obyvateľov, prevažne Ujguri. Turfan sa nachádza na diaľnici číslo 312.
Ženská dvojhra na Hansol Korea Open 2009

Ženská dvojhra na Hansol Korea Open 2009 sa hrala ako súčasť Hansol Korea Open 2009 od 21. septembra do 27. septembra. Víťazkou sa stala Japonka Kimiko Dateová, ktorá vo finále porazila Španielku A. Medinovú-Garriguesovú 6:3, 6:3. Bol to jej 8. titul na okruhu WTA.
Zem ľudí

Zem Ľudí () je román z roku 1939, ktorého autorom je Antoine de Saint-Exupéry.
Dielo.
V dielach "Zem ľudí" a "Citadela" Exupéry najviac spája svoje zážitky spolu s filozofickými úvahami o živote a o zmysle ľudskej existencie. Kniha má osem samostatných častí, ktorých rozprávačom je samotný Exupéry. Dielo má deväť kapitol, ktoré nie sú priamo prepojené, ale všetky spolu súvisia práve jeho zážitkami spojenými s letectvom.
Začína kapitolou s názvom Linka, kde opisuje svoje pocity pred svojím prvým dôležitým letom z Toulouse do Dakaru, ktorý mu pred letom pripadal nebezpečný, ale vyzýval ho. Po tom, ako sa dozvedel, že bude pilotovať lietadlo s poštou do Dakaru, išiel domov a zamýšľal sa nad okoloidúcimi ľuďmi, ktorí nechápu aká dôležitá a jedinečná je jeho práca. Známy výrok: "„Starých priateľov už nič nenahradí. Nič nevyváži bohatstvo spoločných spomienok, spoločne prežitých chvíľ, škriepok, zmierení, dojatí. Staré priateľstvá nemožno obnoviť.“" Teraz už píše o príhodách s jeho prvými leteckými priateľmi. S najväčším obdivom vzdáva úctu priateľovi Guillaumetovi, ktorý mal v Andách haváriu a potom sa vyše týždňa v zime a snehu brodil smerom k domovu, kde si potom mohol sadnúť s ostatnými a porozprávať im jeho príhodu.
V kapitole Lietadlo sa nadchýnal technikou lietadla a filozofoval nad stojom.
V príbehu Lietadlo a planéta poukazuje na schopnosť lietadla pristáť aj na miestach, kde žiadna ľudská noha nikdy nevkročila, tak ako sa to stalo aj jemu samému niekde na Sahare, keď musel núdzovo pristáť na náhornej plošine, ktorá sa na každej strane končila zvislou stenou, zosúvajúcou sa do priepasti. Takto viackrát obdivoval nedotknuteľnosť a jedinečnosť týchto miest a na záver hovorí: "„Sahara moja, Sahara, sudičky ťa celú zakliali!“"
V ďalšej časti knihy už prevládajú úvahy a obrazy. Jeho predstavivosť porovnávala príbehy, ktoré zažil, so svetom, jeho významom a s ľuďmi, ktorí tu žijú. Tak aj príbeh Oáza z Argentíny a V púšti zo Sahary a medzistaníc francúzskeho letectva.
Uprostred púšte stroskotal spolu so svojím mechanikom a hľadajú vlastnú cestu k prežitiu, ako predtým Guillamet. Prevláda tu množstvo strachu a úvah o zmysle prežitia pre človeka. Nakoniec ich zachránil chlapík s vodou. Známy výrok: "„Voda, nemáš chuť, ani farbu, ani vôňu, nemožno ťa presne určiť, človek ťa pije, a nepozná ťa. Nie si potrebná k životu, sama si život.“" 
Posledná kapitola Ľudia je akýmsi zhrnutím všetkých jeho predošlých úvah a príbehov.
"„Láska je predovšetkým modlitba a modlitba je ticho. Láska začína tam, kde nie je možné čakať už žiadny dar. Láska neznamená hľadieť si navzájom do očí, ale spolu hľadieť tým istým smerom.“"
Kniha končí slovami: "„Iba Duch, ak dýchne do hliny, môže stvoriť Človeka.“"
Eunika

Eunika je ženské krstné meno. Podľa českého kalendára oslavuje meniny 20. októbra. Meno je gréckeho pôvodu, odvodené od slova Εὐνίκη, "Euníkē" znamenajúce "dobré víťazstvo".
Tichý svedok

Tichý svedok () je britský kriminálny seriál z produkcie BBC o tíme súdnych expertoch. Prvýkrát sa seriál vysielal dňa 1. októbra 1996 a skončil 6. novembra 2008. Seriál je dielom Nigela McCreryho, bývalého detektíva z oddelenia vrážd v Nottinghame. Seriál je založený na príbehu profesorky Helen Witwell, súdnej patologičky.
Evanjelium podľa Judáša

Evanjelium podľa Judáša je starší náboženský rukopis datujúci sa k štvrtému alebo piatemu storočiu nášho letopočtu, ktorého text bol čiastočne zrekonštruovaný v roku 2006. Pôvodný dokument pochádza zrejme z prostredia gnostickej sekty kainitov a je jedným z gnostických evanjelií, ktoré drvivá väčšina súčasných kresťanov nepovažuje za inšpirované Bohom. Predpokladá sa, že by mohol byť kópiou z Judášovho evanjelia, ktoré v spise Adversus haereses spomína sv. Irenej z Lyonu.
Eder

Eder môže byť:
Rakúsky daviscupový tím

Rakúsky daviscupový tím je tenisový tím, ktorý reprezentuje Rakúsko v Davisovom pohári.
Izraelský daviscupový tím

Izraelský daviscupový tím je tenisový tím, ktorý reprezentuje Izrael v Davisovom pohári.
Charles Hermite

Charles Hermite (* 24. december 1822, Dieuze, Francúzsko - † 14. január 1901, Paríž) bol francúzsky matematik, ktorý pracoval predovšetkým v teórii čísel a rôznych oblastiach algebry - zaoberal sa kvadratickými formami, teóriou invariantov, ortogonálnymi polynómami a eliptickými funkciami. 
Sú po ňom pomenované Hermiteove polynómy, Hermiteova normálna forma, Hermiteove operátory a Hermiteova kubika. Ako prvý dokázal, že číslo "e" je transcendentné. Jeho metódu použil neskôr aj Ferdinand von Lindemann na dôkaz transcendentnosti čísla π.
Savai’i

Savai'i je najväčší ostrov Samoy a zároveň tretí najväčší ostrov v Polynézii. Ostrov má oválny tvar, najväčšia dĺžka je a šírka . Plocha ostrova je , najvyšší bod je Silisili (), zároveň je aj najvyšším bodom Samoy.
Ostrov patrí pod správu Samoy, trvalo na ňom žije cez 40 000 obyvateľov. Savai'i je redšie zaľudnený ako druhý väčší ostrov Samoy Upolu.
Geologický vývoj.
Ostrov predstavuje vynorený vrchol masívnej bazaltovej štítovej sopky. Počiatok vulkanizmu sa datuje na pliocén, po prvotnej fáze nasledovala odmlka sprevádzaná eróziou a rastom koralových útesov. Vulkanizmus bol obnovený koncom pleistocénu až začiatkom holocénu a vytvoril masívne lávové prúdy a množstvo troskových kužeľov, ktorými je posiata väčšina povrchu ostrova. Posledná aktivita bola zaznamenaná začiatkom 20. storočia na severnom okraji ostrova, keď troskový kužeľ "Matavanu" vyprodukoval od roku 1905 do 1911 mohutné lávové prúdy s objemom približne , ktoré zničili aj niekoľko dedín a dosiahli až na pobrežie. Front týchto prúdov mal šírku cez .
Zaujímavosti.
V polynézskej mytológii je Savai'i spomínaný ako "kolíska Polynézie", taktiež je známy aj ako "duša Samoy". Osada Falealupo, nachádzajúca sa na najzápadnejšom okraji ostrova je zároveň aj najzápadnejším sídlom na Zemi. Leží len od dátumovej hranice a bola aj posledným miestom osláv nového milénia.
Thomas Joannes Stieltjes

Thomas Joannes Stieltjes (* 29. december 1856, Zwolle, Holandsko - † 31. december 1894, Toulouse, Francúzsko) bol holandský matematik. Zaoberal sa najmä rôznymi oblasťami matematickej analýzy, ale napríklad aj teóriou čísel. Je po ňom pomenovaných viacero matematických konceptov.
Liečebná pedagogika

Liečebná pedagogika sa zaoberá výchovou, vzdelávaním, diagnostikou a terapiou tých jedincov, ktorých situácia je natoľko sťažená nepriaznivými okolnosťami (výchovnými, sociálnymi, zdravotnými a pod.), že nemôže viesť veku primeraný spôsob života a uplatniť sa adekvátne k svojim schopnostiam. Potenciálnym subjektom jej záujmu sa za istých okolností môže stať teda každý jednotlivec, ktorý sám seba takto vníma, alebo ktorého za takého považuje jeho okolie. 
V praxi sa zameriava na rozvíjanie kompetencie klienta žiť svoj život a riešiť svoje problémy, pričom využíva pohyb, zamestnania, hru, tvorivé, individuálne, skupinové a komunitné aktivity (na to využíva prvky arteterapie, muzikoterapie, psychomotorickej terapie, dramatoterapie, biblioterapie, ergoterapie, terapie hrou a rodinnej terapie). Vychádza z pochopenia jedinečnej situácie človeka a hľadá priestor pre jeho uplatnenie najmä vtedy, ak sa v daných sociokultúrnych podmienkach veku primerane nevyvinul, alebo má poruchy vývinu, ak pre svoje postihnutie alebo ochorenie nie je schopný viesť veku primeraný spôsob života, alebo ak sa cíti byť iný alebo vyčlenený. Je široko zameraná ako z hľadiska veku, tak aj z hľadiska možnej problematiky klienta.
Úlohou liečebného pedagóga je podporovať človeka pri preberaní zodpovednosti za svoj život, pričom ho rešpektuje ako autonómne seba regulujúce bytie.
Luna (prvé meno)

Luna je ženské krstné meno. Luna znamená v latinčine "mesiac". Luna bola rímska bohyňa mesiaca, často bývala zobrazovaná s bielym vozom skrz neba.
Zoznam ulíc a námestí v Skalici

Toto je zoznam ulíc a námestí v Skalici.
Ulice.
Bajanova, Bernolákova, Blahova, Bulharská, Boorova, Clementisa, Čulenova, Duklianská, Družstevná, F. K. Veselého, Gorkého, Hviezdoslavova, Hodonínska, Hollého, Horská, Hurbanova, Jatočná, Jednoradová, Jurkovičova, Kolárova, Komenského, Koreszkova, K Baťáku, Kráľovská, Lúčky, L. Svobodu, Madvova, Malé Trávniky, Mazúrova, Meňhartka, Mallého, Marešova, Mýtna, Na skale, Nad predmestím, Nádražná, Nešporova, Obrancov mieru, Partizánska, Pelíškova, Petrovská, Pod Hájkom, Potočná, pplk. Pljušťa, Pivovarská, Pod Kalváriou, Podhradie, Predmestie, Pribinova, Priečna, Pri potoku,Psíky , Rohatecká, Ružová, Rybničná, Sasinkova, Slnečná, SNP, Stračínska, Strážnická, Sudoměřická, Suchý riadok, Šebestova, Široká, Škarniclovská, Športová, Školská, Štefánikova, Štúrova, Svätoplukova, Tehelňa, Vajanského, Valachova, Vally, Veľké Trávniky, Veľkomoravská, Veterná, Vinohradnícka, Vrchovského, Záhradná, Zápotočná, Zlatnícka
Námestia.
Námestie Slobody
Soissons

Soissons je mesto vo Francúzsku v departemente Aisne. Leží na rieke Aisne asi severovýchodne od Paríža. Je to jedno z najstarších francúzskych miest.
Poloha.
Soissons má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod .
Dejiny.
Antika a stredovek.
V dobe antiky sídlil v oblasti Soissons keltský kmeň Suessionov. Soissons bol hlavným sídlom germánskeho kmeňa Belgov, ktorý bol podrobený v roku 57 pr. n. l. Gaiom Iuliom Caesarom. Mesto bolo Rimanmi pomenované "Augusta Suessionum". Po víťazstve Chlodovika I. nad Syagriom v roku 486 v bitke pri Soissons sa mesto stalo merovejovským kráľovským sídlom. Po legalizácii založenia Franskej ríše cisárom Anastasiosom I., preložil Chlodovik I. hlavné mesto do Paríža.
Novovek.
1414 viedlo povstanie proti Karolovi VI. k úplnému zničeniu mesta v storočnej vojne.
Počas náboženských vojen bol Soissons v druhej polovici 16. storočia neustále obliehaný.
Soissons utŕžil v prusko-francúzskej vojne v 1870/1871 silné škody. Miestnu pevnosť v októbri 1870 dobylo nemecké vojsko. 
V prvej svetovej vojne (1914 – 1918) bolo mesto dva razy obsadené nemeckým vojskom a delostrelectvom oboch strán z troch štvrtín zničené. Veža a katedrála však zostali nepoškodené. 
Obyvateľstvo.
Soissons má 28 845 obyvateľov (2009).
"Vývoj počtu obyvateľov"
Höchstädt an der Donau

Höchstädt an der Donau (úradne "Höchstädt a.d.Donau") je nemecké mesto na západných hraniciach Bavorska. Leží na rieke Dunaj a k 30. 9. 2019 malo 6 756 obyvateľov. 
13. augusta 1704 sa neďaleko odohrala jedna z najdôležitejších bitiek vojny o španielske dedičstvo, bitka pri Höchstädte.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Filmová kritika

Filmová kritika je analýza filmového diela pomocou rozboru jeho štruktúrnych prvkov a vyjadrovacích prostriedkov, zaoberá sa použitými variáciami resp. inováciami, na svoje jednotlivé tvrdenia uvádza vždy minimálne jeden argument.
Vychádza z niektorej kritickej či teoretickej metódy a v závere uvádza hodnotiace stanovisko autora vyplývajúce z predchádzajúceho. Je vždy subjektívna. Jeden kritik hodnotí napríklad nejaký western v kontexte žánru a hodnotí ho pozitívne, keďže je inovatívny. Iný kritik urobí veľmi podobnú analýzu toho istého westernu, ale hodnotí ho negatívne, pretože ho posudzuje v kontexte kinematografie ako celku, film chápe ako umenie a westernový žáner považuje za banálny.
Ladislav Hrušovský

Ladislav Hrušovský (* 4. január 1973) je slovenský divadelný a filmový herec. 
Študoval na Akadémii umení v Banskej Bystrici odbor herectvo pod vedením Jozefa Adamoviča.
Účinkoval v inscenáciách v divadle J. G. Tajovského vo Zvolene ("Agáty" - nominácia na cenu Dosky), v divadle J. Palárika v Trnave (Noc Bohov, Madame Bovary) na Novej scéne v Bratislave ("Hair, Všetko sa posralo, Maľované na skle"). Hral v televíznych projektoch Slzy Kráľovej hole, Slovenský mariáš a vo viacerých študentských filmoch ("A čo oni ?" - 1. miesto a cena divákov v amatérskej súťaži CINEMA). Taktiež účinkoval v seriáloch Mesto tieňov, Panelák alebo Ako som prežil.
Spolupracoval na celovečernom projekte "V Tichu". Je to film o osudoch prenasledovaných židovských hudobníkov v čase nacizmu. Film plný emócií je poctou ľuďom, ktorí museli nedobrovoľne skončiť so svojou umeleckou kariérou a ktorým prostý hudobný nástroj pomohol prežiť koncentračné tábory alebo aspoň zmierniť utrpenie v nich. Ladislav Hrušovský stvárňuje vo filme postavu Karla Steinera, manžela Edith Kraus. V roku 1942 boli deportovaní do koncentračného tábora v Terezíne.
Režisérom filmu je Zdeněk Jiráský, ktorý za svoj film Poupata získal v roku 2011 štyroch Českých levov a stal sa v tom istom roku zároveň i Objavom roka v oblasti kinematografie.
Jan Hřebejk ho obsadil do svojho celovečerného filmu s názvom Učiteľka, ktorý vznikol podľa scenára Petra Jarchovského. Vo filme sa riaditeľka základnej školy stretáva počas rodičovského združenia (ZRPŠ) s rodičmi, aby spoločne našli najvhodnejšie riešenie ako sa zbaviť problematickej učiteľky (bezdetnej vdovy), ktorá si manipuláciou podrobuje rodičov svojich žiakov. Film by mal prísť do kín na jar 2016.
Ôsma križiacka výprava

Ôsma križiacka výprava bola rovnako ako siedma križiacka výprava zorganizovaná francúzskym kráľom Ľudovítom IX. Svätým. Kráľovi sa nepáčil vývoj v Sýrii, kde na zvyšné križiacke dŕžavy dotierali pohania. 
Mamelucký sultán Baibars al-Bunduqdari využil vojnu medzi Benátkami a Janovom (1256 - 1260) a zmocnil sa v roku 1256 Haify, Toronu a Nazaretu. Navyše dobyl aj križiacku Antiochiu, ktorú mali kresťania takmer 170 rokov. Cyperský kráľ Hugo III., ktorý bol zároveň i vládcom Jeruzalemského kráľovstva, sa vylodil pri Akko, aby ubránil aspoň hlavné mesto. 
Priebeh výpravy.
Tieto udalosti viedli Ľudovíta IX. k tomu, aby sa v roku 1267 opäť rozhodol bojovať proti pohanom. Nikto iný sa k nemu nepridal a tak sa znovu spoliehal len na svojho brata Karola z Anjou. Karol svojho brata presvedčil, aby svoju výpravu najprv smeroval do Tuniska, po jeho dobytí mal pochodovať cez Egypt až k Jeruzalemu. Karol týmto plánom sledoval najmä svoj prospech, pretože ako kráľ Sicílie mal v Tunisku svoje prevažne obchodné záujmy. 
V júli 1270 sa francúzsky kráľ vylodil v Tunisku. Vylodenie v parnom lete bolo zlé rozhodnutie. Veľa mužov pri nedostatočnom množstve pitnej vody ochorelo a zomrelo. 
25. augusta zomrel aj kráľ Ľudovít IX., pravdepodobne na úplavicu, na druhý deň po príchode svojho brata Karola. Karol vyhlásil novým francúzskym kráľom mladého Ľudovítovho syna Filipa III., ale zostal vodcom výpravy. 
Križiaci začali obliehať mesto Tunis. Obliehanie sa nepodarilo a velitelia od ďalších pokusov upustili. 30. októbra sa podarilo so sultánom vyjednať zmluvu obsahujúcu voľný obchod s mestom a tiež ochranu kresťanských mníchov. Po tomto malom diplomatickom úspechu výprava oficiálne skončila. Krátko na to dorazil do Tuniska anglický princ Eduard, ktorý potom pokračoval v plavbe do Akko. Francúzska časť výpravy sa vydala na cestu k domovu.
Pri plavbe do Trapani zastihla flotilu víchrica a výprava stratila asi štyridsať vojnových lodí, a preto sa rozhodli cestovať po suchu. Do vlasti sa ich vrátilo len pár. Chorobe podľahol navarrský kráľ Theobald II., jeho manželka Izabela Francúzska (Ľudovítova dcéra) zomrela o rok neskôr. Mladú kráľovnú Francúzska Izabelu Aragónsku zhodil kôň, čo viedlo k predčasnému pôrodu mŕtveho chlapca a jej smrti o pár dní neskôr. August roku 1271 sa stal osudným pre Ľudovítovho brata Alfonza z Poitiers a jeho ženu Janu. Zavraždený bol syn Richarda z Cornwallu, Henrich z Almainu. Počas modlitby bol v kostole prepadnutý a dobodaný Guyom a Simonom, synmi Simona z Montfortu. Bola to pomsta za opustenie rady vzbúrencov proti kráľovi Henrichovi III.
Émile Borel

Félix Édouard Justin Émile Borel (* 7. január 1871, Saint-Affrique, Francúzsko – † 3. február 1956, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky matematik, spolu s René-Louisom Baireom a Henrim Lebesgueom jeden z priekopníkov teórie miery a jej aplikácií v teórii pravdepodobnosti. V dvadsiatych, tridsiatych a štyridsiatych rokoch 20. storočia tiež pôsobil ako politik. Je po ňom pomenovaný kráter na Mesiaci a viacero matematických konceptov.
Život.
Émile Borel sa narodil v roku 1871 v rodine Honoré Borela, protestantského duchovného a syna remeselníka z Montaubenu. Borelova matka bola Emilie Teissiéová-Solierová, dcéra bohatého obchodníka s ovčou vlnou zo Saint-Affrique, ktorý nesúhlasil s jej sobášom s duchovným, v dôsledku čoho ju vydedil. Émile Borel mal dve sestry, ktoré boli od neho omnoho staršie - keď sa narodil mali šestnásť a štrnásť rokov.
Borel vyštudoval na École normale supérieure v Paríži. Doktorát získal v roku 1893 za prácu "Sur quelques points de la théorie des fonctions", jeho školiteľom bol Gaston Darboux. V tom istom roku získal Borel miesto na univerzite v Lille a v roku 1896 aj na École Normale Supérieure. V rokoch 1909 až 1941 pracoval ako profesor na Sorbonne. V rokoch 1910 až 1920 bol zároveň riaditeľom École Normale Supérieure. Od roku 1921 bol členom francúzskej akadémie vied a od roku 1934 bol jej prezidentom. 
V roku 1901 sa oženil s Marguerite Appellovou, dcérou matematika Paula Appella. Nemali žiadne deti, ale adoptovali jedného z Borelových synovcov, Fernanda Lebeaua.
Matematik.
Émile Borel sa v matematike zaoberal predovšetkým teóriou miery a teóriou pravdepodobnosti, ale aj mnohými inými odvetviami, ako napríklad teóriou čísel, číselnými radmi, teóriou množín, reálnou analýzou, komplexnou analýzou, diferenciálnymi rovnicami, geometriou, či matematickou fyzikou. Napísal tiež niekoľko vedeckých článkov o teórii hier a ako prvý definoval strategickú hru.
Je známy ako autor myšlienkového experimentu, dnes známeho väčšinou ako veta o nekonečnej opici, ktorý publikoval v jednej zo svojich kníh o pravdepodobnosti. Veta hovorí, že opica náhodne udierajúca do klávesov písacieho stroja, by za nekonečný čas takmer určite napísala ľubovoľný predom určený text, napríklad kompletné dielo Williama Shakespearea.
V rokoch 1913 a 1914 sa mu svojou výkladovou prácou podarilo premostiť odvetvia hyperbolickej geometrie a špeciálnej teórie relativity. Významná je tiež jeho práca v oblasti divergentných číselných radov. Nebol síce prvým matematikom, ktorý definoval súčet divergentného číselného radu, ale bol prvým, kto vyvinul v tejto oblasti systematickú teóriu (1899).
Borelovo meno nesie mnoho matematických konceptov, napríklad:
Politik.
Émile Borel aktívne pôsobil aj v politike. V rokoch 1924 až 1936 bol poslancom Francúzskeho národného zhromaždenia a v roku 1925 bol ministrom námorníctva. Počas 2. svetovej vojny bol členom "Résistance", hnutia odporu voči nacistickému Nemecku, do ktorého sa zapojil po krátkom zatknutí vichystickým režimom v roku 1941.
Enckeho medzera

Enckeho medzera je 325 km široká medzera vo vnútri prstenca A umiestnená od stredu Saturna. Je vytváraná opakovaným pôsobením malého mesiaca Pan, ktorý obieha vo vnútri tejto medzery. Toto pôsobenie nakoniec viedlo k vyčisteniu väčšiny materiálu z oblasti medzery. Fotografie zo sondy Cassini-Huygens ukázali, že vo vnútri Enckeho medzery sa nachádzajú najmenej tri uzlovité prstence. Špirálové vlny viditeľné na oboch stranách medzery sú spôsobené vplyvom dráhovej rezonancie blízkych mesiacov na okolité prstence, pričom mesiac Pan vytvára dodatočné špirálové vlny.
Johann Encke, po ktorom je táto medzera pomenovaná, ju aj napriek názvu nikdy nepozoroval. Je pomenovaná na počesť jeho pozorovaní prstencov. Medzera bola objavená Jamesom Edwardom Keelerom v roku 1888. Druhá hlavná medzera v prstenci A, objavená programom Voyager, sa nazýva Keelerova medzera na jeho počesť.
Etrúrske kráľovstvo

Etrúrske kráľovstvo () bolo kráľovstvo, ktoré tvorilo väčšiu časť Toskánska a existovalo v rokoch 1801 až 1807. Názov kráľovstva pochádza zo slova "Etruria" (), čo je starý názov, ktorým starí Rimania označovali krajinu, ktorú obývali Etruskovia.
Vznik kráľovstva.
Kráľovstvo vzniklo na základe Aranjuezskej zmluvy uzavretej dňa 21. marca 1801. Dohodu uzavrelo napoleonské Francúzsko a Španielsko na jednej strane a parmskí Bourbonovci na strane druhej. Bourbonovcom tak bola nahradená strata ich území v severnom Taliansku, ktoré od roku 1796 okupovali francúzske vojská. Podľa dohody sa Ferdinand Parmský vzdal všetkých nárokov na trón v Parmskom vojvodstve a následne jeho syn Ľudovít získal Etrúrske kráľovstvo, ktoré vzniklo zo starého Toskánskeho vojvodstva.
Panovníci.
Prvý kráľ Ľudovít I. zomrel veľmi mladý v roku 1803 a na trón nastúpil jeho neplnoletý syn Karol Ľudovít, ktorý vládol pod menom Ľudovít II.. Jeho matka, Mária Lujza vládla za neho ako regentka.
Začlenenie do Francúzska.
V roku 1807 Napoleon kráľovstvo zrušil a začlenil ho do Francúzska. Vytvoril z neho tri francúzske kolónie - Arno, Méditerranée a Ombrone.
Teraz už bývalému etrúrskemu kráľovi a jeho matke prisľúbil nové kráľovstvo nachádzajúce sa v severnom Portugalsku - Kráľovstvo severnej Luzitánie, no tento plán sa nikdy neuskutočnil z dôvodu zániku spojenectva medzi Napoleonom a španielskymi Bourbonovcami v roku 1808.
Po Napoleonovom páde v roku 1814 bolo Toskánsko obnovené ako habsburské veľkovojvodstvo. V roku 1815 bolo Vojvodstvo Lucca vyčlenené z Toskánska a malo slúžiť ako dočasná náhrada pre parmských Bourbonovcov. Existovalo až do roku 1847, kedy Bourbonovci znovu získali vládu v Parme.
Uvea

Uvea (z lat. "uva") je stredná vrstva očnej gule medzi vonkajšou priehľadnou vrstvou (tvorenou rohovkou a očným bielkom) a vnútornou vrstvou (sietnicou). Rozdeľuje sa na tri/štyri časti: dúhovku, cievovku, riasnaté teleso.
Wallis

Wallis môže byť:
Wallis (ostrov)

Wallis alebo Uvea je ostrov v južnej časti Pacifiku, asi sevrovýchodne od ostrova Futuna. Patrí pod správu francúzskej zámorskej správnej korporácie Wallis a Futuna. Pomenovaný je po Samuelovi Wallisovi, cornwallskom lodnom navigátorovi, ktorý ho objavil ako prvý európan.
História.
Prvotné osídlenie ostrova dokladajú archeologické nálezy s datovaním približne 1400 rokov pred Kr. V 13. až 16. storočí bol súčasťou "Tonžského impéria". Na ostrove sa nachádzajú aj zvyšky tonžského opevnenia Talietumu, ktoré bolo postavené približne v roku 1450. Jeho ruiny sú dnes obľúbenou turistickou atrakciou.
Európania ostrov objavili v druhej polovici 18. storočia, keď pri ňom 16. augusta 1767 pristála fregata kráľovského námorníctva Dolphin vedená Samuelom Wallisom. Tá istá loď predtým objavila aj Tahiti. V 19. storočí na Wallis prišli francúzski misionári s úlohou konvertovať miestne obyvateľstvo na katolícku vieru a odvtedy je pod francúzskou správou.
Geografia.
Wallis má približne oválny tvar a plochu . Najvyšší bod je "Loka" (). Na ostrove sa nachádza niekoľko jazier vulkanického pôvodu. Wallis je obklopený bariérou koralových útesov, spolu vytvárajú súostrovie Wallisove ostrovy.
Trvalo na ňom žije 10 000 obyvateľov, prevažná väčšina z nich je katolíckeho vyznania. Na ostrove sa nachádza aj správne stredisko korporácie Mata-Utu.
Geologický vývoj.
Ostrov predstavuje erodovaný vrchol neaktívnej štítovej sopky, ktorej vznik sa odhaduje na pleistocén. Wallis pokrývajú početné bazaltové lávové prúdy, explozívne krátery (mnohé z nich sú zaliate vodou) a troskové kužele s datovaním v rozmedzí 0,5 až 0,08 milióna rokov. Najmladšie vzorky hornín sú pravdepodobne holocénneho veku.
Keelerova medzera

Keelerova medzera je 42 km široká medzera v prstenci A planéty Saturn, približne od vonkajšieho okraja prstenca. Malý mesiac Daphnis objavený 1. mája 2005 obieha vo vnútri tejto medzery, pričom ju udržiava čistú od okolitého materiálu. Tento mesiac vytvára vlny na okrajoch medzery. Kvôli obežnej dráhe mesiaca Daphnis, ktorá sčasti zasahuje do plochy prstenca, sú vlny zložené zo zvislých častí, ktoré dosahujú výšku až nad plochu prstenca.
Keelerova medzera bola objavená programom Voyager, a pomenovaná na počesť astronóma Jamesa Edwarda Keelera. Keeler objavil a pomenoval Enckeho medzeru podľa Johanna Enckeho.
Taveuni

Taveuni je tretí najväčší ostrov súostrovia Fidži. Nachádza sa v južnom Pacifiku, východne od ostrova Vanua Levu. Ostrov je vulkanického pôvodu, je to vynorený vrchol masívnej pormorskej štítovej sopky. Na Taveuni trvalo žije približne 9 000 obyvateľov a je obľúbenou turistickou destináciou (známy je aj pod názvom "Záhrada Fidži").
Arno

Arno môže byť:
Jean Gaston Darboux

Jean Gaston Darboux (* 14. august 1842, Nîmes, Francúzsko – † 23. február 1917, Paríž) bol francúzsky matematik. Významne prispel najmä v oblastiach matematickej analýzy a geometrie. 
Životopis.
Študoval na lýceu v rodnom meste, aj v Montpellieri a na Sorbonne. 
Doktorský titul Ph.D. obhájil na École normale supérieure v roku 1866. Jeho diplomová práca, napísaná pod vedením Michela Chaslesa, mala názov "Sur les surfaces orthogonales". V roku 1884 bol zvolený do Académie des sciences a v roku 1900 bol menovaný stálym tajomníkom jej matematickej sekcie.
Bol životopiscom Henriho Poincaréa a redaktorom vybraných diel Josepha Fouriera. Bol školiteľom viacerých významných matematikov, medzi jeho doktorandov patrili napríklad Émile Borel, Élie Cartan a Stanisław Zaremba.
V roku 1902 bol zvolený do Kráľovskej spoločnosti; v roku 1916 od nej dostal "Sylvester Medal".
Je po ňom pomenovaných viacero matematických konceptov.
Dielo.
1887 – 96. "Leçons sur la théorie générale des surfaces et les applications géométriques du calcul infinitésimal". Gauthier-Villars:
1898. "Leçons sur les systèmes orthogonaux et les coordonnées curvilignes". Tome I. Gauthier-Villars.
Columbova medzera a Titanov prstenec

Columbova medzera leží vo vnútornej časti prstenca C planéty Saturn. Vo vnútri medzery sa nachádza Columbov prstenec, vo vzdialenosti 77 883 km od stredu Saturna. Tento prstenec je mierne eliptického tvaru a niekedy sa nazýva aj Titanov prstenec pretože je tvorený dráhovou rezonanciou s mesiacom Titan. Na tejto pozícii prstenca je rýchlosť obehu materiálu prstenca okolo Saturna rovnaká ako rýchlosť obehu mesiaca Titan.
Fórum

Fórum môže byť
Deviata križiacka výprava

Deviata križiacka výprava v rokoch 1271-1272 bola posledná križiacka výprava do Svätej zeme. Skončila víťazstvom moslimov, ktorí postupne dobyli a obsadili všetky križiacke územia na Blízkom východe. 
Prológ.
V roku 1268 bola Mamelukmi dobytá a zničená Antiochia. V roku 1270 končí ôsma križiacka výprava, ktorej sa napriek povodne veľkým plánom francúzskeho kráľa Ľudovíta IX. Svätého, nepodarilo pomôcť moslimami ohrozeným križiackym štátom na Blízkom východe. Anglický princ Eduard priplával k Tunisu príliš neskoro. Angličania, na rozdiel od väčšiny Francúzov odchádzajúcich domov, pokračovali v ich ceste na pomoc Jeruzalemskému kráľovstvu, Antiochijskému kniežatstvu a Tripolskému grófstvu, ktoré ohrozoval mamelucký sultán Bajbars. K anglickému princov sa pridal brat zosnulého francúzskeho kráľa Ľudovíta IX., sicílsky kráľ Karol I. z Anjou.
Priebeh výpravy.
Výprava prezimovala na Sicílii a v máji roku 1271 pristála v Akko práve v čase, kedy sultán Bajbars obliehal mesto Tripolis. Spolu s vojskom cyperského kráľa Huga III. Cyperského sa vodcovia rozhodli preraziť moslimské obliehanie Tripolisu. Eduard si bol vedomý, že proti presile nemá šancu na úspech a preto začal rokovať s mongolským chánom Ílchanátom Abaqom. Chán prijal dohodu na spoločný útok proti moslimom. Vyslaných 10 000 jazdcov vedených generálom Samaragom obsadilo územie na juh od mesta Allepa. Mocný protiútok moslimov však donútilo Mongolov stiahnuť sa až za rieku Eufrat. Sultán Baibars sa neúspešne pokúsil vylodiť svoje vojsko na Cypre. Princ Eduard vyburcoval zvyšných križiackych rytierov k boji. Tiahol na čele vojska na juh, rytieri ale odmietli brániť novo nadobudnuté územia a preto sa Eduard stiahol späť do Akko. Princ bol v Akko takmer zabitý vrahom, ktorého vyslal sultán Bajbars. V lete, kedy už Eduard pripravoval novú výpravu s cieľom dobyť Jeruzalem, prišla z Anglicka správa o smrti kráľa Henricha III.. Eduard v septembri roku 1272 opustil Svätú zem a odplával domov, kde bol korunovaný ako kráľ Eduard I. Sľuboval, že sa do Svätej zeme ešte vráti, ale politické problémy v Anglicku mu to nedovolili.
Dôsledky.
Sultán Bajbars po Eduardovom odchode postupne likvidoval posledné zvyšky križiackych dŕžav. V roku 1289 egyptský sultán Qalawun dobyl a vyplienil Tripolis. 18. mája 1291 padlo po obliehaní samotné Akko - posledná križiacka dŕžava na Blízkom východe. Kresťania, ktorým sa nepodarilo uniknúť, boli vyvraždení. Prístavné mestá boli zborené a nové centrá boli neskôr postavené ďalej od mora, aby nemohli slúžiť ako základňa pre ďalšie kresťanské ofenzívy. Latinské dŕžavy pretrvali len na Cypre. Dobytím Akko v roku 1291 skončilo obdobie križiackych výprav do Svätej zeme, ktoré od vyhlásenia prvej križiackej výpravy pápežom Urbanom II. v roku 1095 trvalo takmer 200 rokov.
Byť či nebyť (House)

Byť či nebyť (anglicky: "TB or Not TB") je štvrtá epizóda z seriálu Dr. House. Prvýkrát ju odvysielala FOX Broadcasting Company 1. novembra 2005.
Dej.
Dr. Sebastian Charles je doktor, ktorý sa stará o choré africké deti nakazené tuberkulózou. Vo chvíli keď sa snaží na konferencii získať viac vakcíny na export do Afriky skolabuje. Sám si urči diagnózu - tuberkulóza, avšak jeho sponzori chceli počuť aj na iný názor, konkrétne Houseov. House odmietne túto diagnózu, pretože si myslí, že je to srdcová arytmia. Počas toho ako Cameronová Sebastiana pripravuje na vyšetrenia, urobí tajne aj test na tuberkulózu. Pri záťažovom teste pri normálnej rýchlosti sa nič neukáže, avšak pri extrémnej rýchlosti sa problém objaví. Sebastian opakovane upadá do bezvedomia, čo dokazuje srdcovú arytmiu. Neskôr počas ďalších vyšetrení sa zistí, že test na tuberkulózu, ktorý urobila Cameronová, je pozitívny. House je na Cameronovú nahnevaný, pretože si myslí, že Sebastian nemá len tuberkulózu ale aj niečo iné a vie že teraz už Sebastian nebude súhlasiť s ďalšími testami. Nakoniec však povolí liečbu tuberkulózy, aby mohol rozlíšiť symptómy tuberkulózy a symptómy inej choroby. Sebastian však liečbu odmietne nakoľko sa mu zdá nespravodlivé, že on lieky dostane ale Afričania nie. Svoj príbeh mediálne zverejní aby pritlačil sponzorov k múru a tí by tak museli znížiť ceny liekov. Na tlačovej konferencii House dokáže, že Sebastian nemá len tuberkulózu, ale že má aj inú chorobu. Sebastian potom súhlasí s testami a terapiami, avšak House ho chce liečiť na tuberkulózu. Po prehováraní súhlasí aj s liečbou tuberkulózy. Po odstránení symptómov tuberkulózy sa tím sústreďuje na symptómy druhej choroby. House navrhne, že by to mohol byť tumor v pankrease, čo sa nakoniec aj preukáže a Sebastian je po jeho odstránení zdravý.
Monika Mockovčáková

Monika Mockovčáková (* 20. máj 1971, Bratislava) je slovenská klaviristka a pedagogička.
Hru na klavír študovala na Vysokej škole múzických umení v Bratislave u prof. Idy Černeckej. Svoj umelecký profil si rozširovala na viacerých medzinárodných interpretačných kurzoch pod vedením M. Gutman, E. Hagenah, E. Indjica, P. Toperczera, S. Rodriguez, A. Koscielny a R. Penningtona.
Spolu s violončelistom Teodorom Brckom boli v roku 1997 laureáti medzinárodnej súťaže L. van Beethovena a súťaže B. Martinů v Prahe. V roku 2003 reprezentovali Slovensko na koncerte medzinárodnej akadémie Praha – Viedeň – Budapešť „Musikerlebnis Mitteleuropa“, konanej pod záštitou prezidenta Slovenskej republiky a prezidenta Rakúska. V tom istom roku vyhrali prvé miesto na súťaži B. Martinů v Prahe, pričom získali aj Cenu za interpretáciu diela Bohuslava Martinů.
V roku 2007 Monika Mockovčáková získala 2. miesto v medzinárodnej klavírnej súťaži "Washington International Piano Artists Competition" v USA, kde zároveň získala aj Cenu tlače a Cenu za najlepšiu interpretáciu klasického diela. Svoju učiteľskú kariéru začala aj v Japonsku a v súčasnosti zastáva pozíciu na Výstavnej univerzite hudby. Medzinárodná klavírna súťaž poskytuje medzinárodnú expozíciu pre talentovaných klaviristov vo veku od 8 do 18 rokov.
Okrem sólovej hry sa intenzívne venuje komornej hudbe. Je pedagógom na Konzervatóriu v Bratislave.
Ženská štvorhra na Hansol Korea Open 2009

Ženská štvorhra na Hansol Korea Open 2009 sa hrala ako súčasť Hansol Korea Open 2009 od 21. septembra do 27. septembra.
Girard Desargues

Girard Desargues (niekedy tiež Gérard Desargues; * 21. február 1591, Lyon, Francúzsko – † 1661, Lyon, Francúzsko) bol francúzsky matematik, inžinier a architekt. Je známy predovšetkým ako jeden z objaviteľov projektívnej geometrie, v ktorej jeho meno nesie Desarguesova veta. Je po ňom pomenovaný kráter na Mesiaci.
Ondrej Richard Halaga

Prof. PhDr. Ondrej Richard Halaga, DrSc. h. c. (* 4. marec 1918, Veľký Šariš – † 13. február 2011, Košice), bol slovenský historik a vedec. Zaoberal sa stredovekými a ranonovovekými dejinami východného Slovenska, predovšetkým Košíc, v celoeurópskom kontexte. Výsledkom jeho činnosti je vyše 500 vedeckých prác a štúdií publikovaných doma i v Poľsku, Nemecku, Rakúsku, Maďarsku a Taliansku.
Bol členom Poľskej akadémie vied a umení. V roku 2008 mu bolo v rámci súťaže Vedec roka SR udelené uznanie za celoživotné dielo.
Mladosť a štúdiá.
Ondrej R. Halaga bol synom chudobného šarišského pastiera. Napriek skromným rodinným pomerom získal súkromné vzdelanie v Banskej Bystrici a gymnaziálne vzdelanie v Prešove. V rokoch 1940 – 1945 študoval filozofiu a históriu na Slovenskej univerzite v Bratislave (dnes Filozofická fakulta Univerzity Komenského v Bratislave). Po skončení druhej svetovej vojny sa vrátil na východné Slovensko. Najprv v Prešove organizoval občianske demokratické hnutie a neskôr začal pôsobiť v Košiciach.
Boj za univerzitu v Košiciach.
V Košiciach sa stal redaktorom denníka Demokrat a obnovil spolok Východoslovenský akademik, ktorého rovnomenný časopis aj redigoval. Ľudia združení okolo Halagu v spolku aktívne lobovali za obnovu vysokoškolskej tradície v Košiciach. Vtedajší povereník vnútra Gustáv Husák však spolok rozpustil, preto Halaga vytvoril ďalší spolok Svojina, ktorý sa stal centrom východoslovenskej kultúrnej elity do jeho zrušenia v roku 1951. V roku 1959 sa v Košiciach podarilo založiť Univerzitu Pavla Jozefa Šafárika. Medzičasom sa Halaga stal riaditeľom Archívu mesta Košice a v roku 1961 vedúcim pracovníkom SAV v Bratislave. 
Zákaz činnosti.
Po okupácii Česko-Slovenska v roku 1968 mala akákoľvek redakcia zákaz vydávania Halagových prác. Tie mohli byť nanajvýš citované, ale bez uvedenia autorovho mena. Hlavným dôvodom jeho vyradenia bol fakt, že Halaga bránil pred osudom Podkarpatskej Rusi východné Slovensko. Vedcovi bolo znemožnené stať sa docentom. Od roku 1974 pôsobil v Spoločenskovednom ústave SAV, v roku 1981 ho však prepustili. V roku 1985 bol dokonca prepadnutý vo vlastnej pracovni. V období pred rokom 1989 tak pracoval a publikoval v zahraničí, predovšetkým v Nemecku a Francúzsku.
Rehabilitácia.
Po nežnej revolúcii bolo mnoho Halagových prác vydaných na Slovensku. V roku 2001 mu bol udelený titul Dr.Sc.h.c. (Doctor honoris causa), ktorý sa dovtedy udeľoval iba cudzincom.
Vladimir Georgijevič Sorokin

Vladimir Georgijevič Sorokin, (* 7. august 1955) je ruský spisovateľ, dramatik a scenárista, predstaviteľ súčasnej postmoderny. Patrí k najpopulárnejším predstaviteľom modernej ruskej literatúry.
Jeho prvý debut bol v roku 1972 keď publikoval v známom priemyselnom časopise. V roku 1977 ukončil štúdium s titulom inžinier v oblasti naftového priemyslu. Po skončení školy sa začal venovať maľovaniu a súčasnému umeniu. Ilustroval viac ako 50 kníh. Literárne známym sa stal v polovici 80. rokov 20. storočia. Vo svojich románoch sa zaoberá súčasnou ruskou spoločnosťou a drsným zobrazovaním jej problémov. 
V októbri 2009 bol hosťom Žilinského literárneho festivalu. 
Kritika.
Pre svoju politickú kritiku Vladimira Putina býva terčom protestov mládežníckych hnutí Naši a Iduščije vmeste (Putinova mládež). Zorganizovali aj verejné ničenie jeho kníh. Býva kritizovaný aj za pornografické scény a nadávanie vo svojich knihách.
Štiavnický potok

Štiavnický potok je potok v Turci, na území okresu Martin. Je to pravostranný prítok Kantorského potoka, má dĺžku a je tokom IV. rádu.
Potok pramení vo Veľkej Fatre v podcelku Lysec na severnom svahu vrchu Vyšná Lipová v nadmorskej výške približne Tečie severozapadným smerom, má krátky ľavostranný prítok z podhoria (domácimi obyvateľmi nazývaneho Dunino). V polovici Kantorskej doliny ústi do Kantorského potoka. V tomto ústí sa nachádza ložisko štrku. Ide o tok slabo rozvinutý a v lete slabo tečúci, ale pri intenzivnejších zrážkach veľmi aktívny.
Clermontský koncil

Clermontský koncil bol koncil katolíckej cirkvi v novembri roku 1095 vo francúzskom meste Clermont. Koncil zvolal pápež Urban II. a jeho výsledkom bolo začatie prvej križiackej výpravy, ktorej predchádzala ľudová výprava.
V roku 1095 poslal byzantský cisár Alexios I. svojich vyslancov na západ, aby vyjednali vojenskú pomoc v boji proti Seldžuckým Turkom. Správu dostal pápež Urban II. na koncile v Piacenze. Na november pápež zvolal na koncil cirkevných predstaviteľov, ktorých požiadal, aby so sebou vzali významných pánov zo svojich provincií.
Samotný koncil sa konal medzi 18. až 28. novembrom a zúčastnilo sa ho asi 300 duchovných z celého Francúzska. Pápež okrem iného najskôr prebral clunyjské reformy a predĺžil exkomunikáciu Filipa I. Francúzskeho. Až 27. novembra sa vyjadril k problémom na Blízkom východe a vyzval k vojenskej výprave, ktorá mala zabezpečiť západným pútnikom cestu k Božiemu hrobu v Jeruzaleme. Okrem to hrali svoju úlohu v pápežovom rozhodnutí mocenské a politické dôvody.