burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Mlok karpatský

Mlok karpatský ("Lissotriton montandoni", staršie: "Triturus montandoni") je druh mloka z čeľade salamandrovité. Patrí medzi Karpatsko-sudetský endemit. Žije v Karpatoch (Rumunsko, Ukrajina, Poľsko, Slovensko – Malá a Veľká Fatra) a mimo Karpát na severnej Morave.
Vyskytuje sa najmä vo vyšších polohách v ihličnatých a bukových biotopoch. Obýva malé vodné plochy ako mláky, jazierka, tajchy a mokrade. Je ohrozovaný stratou biotopu. Na Slovensku má stupeň ohrozenia – zraniteľný.
Uchaňa čierna

Uchaňa čierna alebo netopier čierny (lat. "Barbastella barbastellus") je druh európskeho netopiera. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov uchaňa čierna patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci.
Rozšírenie a početnosť.
Uchaňa čierna je rozšírena v západnej Palearktíde, žije v celej Európe ale napriek veľkému rozšíreniu je jeho výskyt zriedkavý. Žije najmä v lesoch.
Rozšírenie na Slovensku.
Uchaňa čierna žije v lesoch na celom území Slovenska.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytla v 180 (41,8% rozlohy Slovenska):
Ekosozologický status od roku 2001 "LR:cd", "LR" - menej ohrozený druh.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 460 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Uchaňa čierna je druh európskeho významu, ktorý sa vyskytuje v 103 územiach európskeho významu.
Druh je zaradený do Bonnského dohovoru (Príloha II)
, Bernského dohovoru (Príloha II) a smernici o biotopoch (Príloha II a IV).
Majstrovstvá sveta v halovom lakrose

Majstrovstvá sveta v halovom lakrose sú najvyššie medzinárodné podujatie národných družstiev v box lakrose, halovej formy lakrosu, ktoré riadi Medzinárodná lakrosová federácia (FIL). Ich história siaha do roku 2003, kedy sa v Kanade konal prvý turnaj majstrovstiev sveta. Prebiehajú so 4-ročnou periodicitou, a iba v mužskej kategórii. Dominuje v nich družstvo , ktoré zvíťazilo na všetkých turnajoch.
Aalter

Aalter je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 19 501 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec Aalter pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Assenede

Assenede je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 13 806 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec Assenede pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Sup tmavohnedý

Sup tmavohnedý ("Aegypius monachus") je druh z čeľade jastrabovité a jediný druh rodu sup ("Aegypius"). Obýva južnú Palearktídu. V súčasnej dobe je rozšírený v južnej Európe (najmä Španielsko), Ázii a čiastočne v Severnej Afrike. V Európe hniezdi okrem Španielska aj na Malorke, v Bulharsku, v Grécku a na Kryme. Ide o čiastočne ťažného vtáka. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov sup tmavohnedý patrí medzi takmer ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, síce má Európska populácia stúpajúci trend, avšak oveľa väčšia Ázijská je na poklese.
Opis.
Dorastá dĺžky 98 – . Operenie sa u pohlavia nelíši. 
Výskyt a stav na Slovensku.
Do konca roku 1999 bolo zo Slovenska známych 8 pozorovaní, posledné 25. mája 1946 v Slovenskom krase. Počas prvých 12tich rokov 21. storočia bol pozorovaný dvakrát, 23. júna 2011 v nadmorskej výške nad vrchom Babia hora spolu so supom bielohlavým na hranici s Poľskom, kam aj zaleteli a druhýkrát v máji 2012 nad juhovýchodnými svahmi pohoria Vihorlatské vrchy letiac na Ukrajinu smerom k mestu Užhorod.
Hniezdenie.
Hniezdo má v na stromoch v lese. Samica zvyčajne znáša jedno vajce. Mláďa je v hniezde štyri mesiace a rodičia sa o neho starajú. Keď mláďa povyrastie a naučí sa lietať, lieta s rodičmi. Mláďa nemôže jesť tuhé povrchové mäso a preto musí počkať až ho zje rodič a až potom môže jesť mäkšie tkanivá.
Potrava.
Sup tmavohnedý je dravý vták, ktorý sa živí zdochlinami, prevažne stredne veľkými a veľkými zdochlinami cicavcov.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 5000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Koncha

Koncha (cez latinské "concha" - lastúra, mušľa z gréckeho "konché" rovnakého významu) je klenba v tvare štvrť gule využívaná na zaklenutie apsidy, niky, exedry alebo edikuly. 
V románskom období boli konchou klenuté apsidy. V renesancii, baroku, klasicizme niky, poprípade exedry. Koncha románskej apsidy bola často pokrytá nástennou maľbou tróniaceho Krista v mandorle (Kristus Pantokrator) a anjelmi posledného súdu. Nika býva v konche dekorovaná štukovou mušľou.
Berlare

Berlare je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 14 569 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec Berlare pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Beveren

Beveren je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 46 229 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec Beveren pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Jon Flanagan

Jon Flanagan (* 1. január 1993, Liverpool, Veľká Británia) je anglický futbalista hrajúci za škótsky klub Glasgow Rangers.
Jeho najväčší úspech je debut za A-tím Liverpoolu, keď prispel k výhre nad Manchestrom City (3:0). V sezóne 2011/2012 si na svoje konto pripísal 4 štarty za A - tím. Odchovanec LFC prezývaný Flanno je krajný bek, ktorý dokáže podporiť ofenzívu, na mládežníckej úrovni ho už dlhší čas zdobí aj kvalitná pozičná hra. Momentálne patrí do kategórie U21 anglickej reprezentácie.
Brakel

Brakel je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 14 109 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec Brakel pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Zdochlinár (rod vtákov)

Zdochlinár (lat. "Neophron") je rod z čeľade jastrabovité. Jeho pravdepodobne jediným druhom je zdochlinár biely alebo sup biely ("Neophron percnopterus"), hoci niektoré – najmä staršie – zdroje do tohto rodu zaraďujú aj druh sup čiapočkatý/zdochlinár čiapočkatý (lat. "Necrosyrtes/Neophron monachus", pozri samostatný článok). Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov zdochlinár biely patrí medzi ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci, stavy sa znižujú z rôznych dôvodov v celom areáli rozšírenia, v Indii za poslednú dekádu o 90%, v Európe poklesli za oddobie troch generácií o 5079%, takisto významne poklesli populácie v Južnej, Západnej a Východnej Afrike aj v arabských krajinách.
Opis.
Zdochlinár biely je statný vták s holou neoperenou tvárou so silným, na konci zahnutým a zahroteným zobákom. Dospelý vták je biely alebo šedý s čiernymi letkami. Samec a samica sú sfarbení podobne, mláďatá sú čierne až hnedé.
Rozšírenie a stanovište.
Vyskytuje sa predovšetkým v Severnej Afrike, Južnej Európe a Malej Ázii. Preferuje otvorenú krajinu, holé horské svahy či riečne údolia zovreté skalami v blízkosti ľudských sídiel. Na Slovensku sa nevyskytuje (až na ojedinelý výskyt). Do roku 2000 bol na Slovensku pozorovaný trikrát. V Česku býva zastihnutý úplne zriedkavo.
V Južnej Európe je to prevažne sťahovavý vták, zimujúci v Afrike južne od Sahary.
Správanie.
Požiera menšie zdochliny, ale niekedy dá prednosť i ulovenej potrave (hmyz, menšie hlodavce). Patrí k niekoľkým známym druhom živočíchov, ktorí pri získavaní potravy využívajú nástroje – konkrétne bolo zaznamenané rozbíjanie pštrosích vajec kameňom, púšťaných zo zobáka.
Hniezdia na skalách a väčšinou v kolóniách. Páry žijú v dlhodobom zväzku a na hniezdenie používajú rovnaké miesto niekoľko rokov. Na tomto mieste potom hromadia zvyšky potravy, kosti, kožušiny, vetvy alebo kusy vlny. Počas marca samica znáša spravidla 2 vajcia. Doba sedenia je 42 dní. Pohlavnú dospelosť dosahujú mláďatá vo veku 5 rokov.
Význam.
Zdochlinár biely bol v starovekom Egypte vysoko uctievaný a predstavoval bohyňu Nechbet, ochrankyňu faraónov a sestru bohyne Isis. Spoločne s kobrou aspis bol zvieracím ochrancom a symbolom faraónovej moci. Jeho spodobnenie bolo súčasťou pokrývky hlavy egyptských kráľovien, napr. Kleopatry VII. Preto býva označovaný aj ako Faraónova sliepka.
Zoznam najvyšších stavieb na svete podľa štátu

Toto je zoznam najvyšších stavieb podľa štátu. Stavby sú zoradené podľa výšky.
Tomanovské sedlo

Tomanovské sedlo (; ) je široké trávnaté sedlo v Západných Tatrách, nachádzajúce sa na slovensko-poľskej štátnej hranici.
Sedlom vedie hranica medzi geomorfologickými časťami Červené vrchy a Liptovské Tatry. Je záverom slovenskej Tomanovskej doliny a poľskej Tomanowej doliny. Oddeľuje od seba Poľskú Tomanovú a Stoly.
Lavínové žľaby.
Z Tomanovského sedla nespadá na poľskú stranu žiadny lavínový žľab, na slovenskú stranu spadá jeden do miest bývalého turistického chodníka.
Výhľady.
Zo sedla sú pekné výhľady do Tomanovskej doliny, na chrbát Poľskej Tomanovej a do poľskej Tomanowej doliny.
Prístup.
V minulosti viedol do sedla značený chodník z Tichej doliny, ktorý však bol zrušený z dôvodov ochrany prírody.
Round Rock (Texas)

Round Rock je americké mesto vo Wiliamson County v centrálnom Texase. Je súčasťou aglomerácie "Austin-Round Rock-San Marcos". V blízkosti mesta sa nachádza krasové pohorie Balcones Escarpment. Mesto sa nachádza od centra Austinu Je pravdepodobne najznámejším ako sídlo koncernu Dell, ktorý v svojich inštitúciach, závodoch a úradoch zamestnáva približne 16 000 ľudí.
Zaujímavosti.
V roku 2008 časopis Money Magazine zaradil Round Rock na siedme miesto v Spojených štátoch medzi malými mestami, kde je najlepší život, "Top Places To Live". Na vysokej úrovni je vzdelávanie, školský obvod Round Rock patrí k najlepším v celom štáte Texas. Mesto je jedným z hlavných ekonomických centier stredného Texasu so spoločnosťami v odvetviach obnoviteľných energií, informačných technológií a vývoji softvéru.
Medveď baribal

Medveď baribal alebo medveď čierny alebo baribal () je druh medveďa, ktorý má svoj prirodzený domov v Severnej Amerike.
Opis.
Baribal dosahuje v dospelosti dĺžku tela 1,3 až 1,9 metra, chvost meria približne od 7 do 15 centimetrov, v kohútiku je vysoký 1 meter a jeho hmnotosť je od 55 do 300 kilogramov. Samce sú výrazne väčšie než samice. Srsť sa mení v závislosti od lokality výskytu. Na východe Severnej Ameriky je obvyklá čierna srsť, na západe škoricová alebo žltohnedá a na pacifickom pobreží sivomodrá. Tento druh má silné predné laby s krátkymi pazúrmi, ktorými preráža staré pne hľadajúc červy a larvy. Využíva ich aj pri lezení po stromoch, na ktorých oberá perami ovocie. Uši su v porovnaní s medveďom hnedým väčšie a vztýčenejšie a nemá na rozdiel od neho chrbtový hrb. 
Výskyt.
Žijú najmä v chladných severských lesoch a tundrách ale vyskytujú sa aj v močiaroch štátu Louisiana, v subtropických lesoch v okolí Floridy a Mexika.
Správanie.
Baribal je typické lesné zviera. Na rozdiel od niektorých iných druhov medveďov vie znamenite šplhať. Okrem toho dokáže aj výborne plávať. Väčšinu svojho času strávi hľadaním potravy. Je to plaché zviera snažiace sa vyhýbať konfrontáciam s inými medveďmi či už samotnými baribalmi alebo väčším a silnejším grizlym. Niekedy sa dobýja do chát alebo vozidiel, kde hľadá potravu, ale stretnutiu s ľudmi sa usiluje vyhnúť. Jeho aktívny život prebieha predovšetkým v noci, na jeseň je ale aktívny aj cez deň, zháňa totiž potravu pre vytvorenie dostatočných zásob tuku pre zimný spánok.
Potrava.
Hoci patrí medzi šelmy, okolo 95 % potravy baribala tvorí rastlinná strava. Jeho výživa sa mení v závislosti od ročných období z raslín sú to najmä korienky, výhonky, púčiky, bobuľovité ovocie a orechy. Často rozhrabáva svojimi labami staré a spráchnivené pne hľadajúc v nich hmyz a larvy. Súčasťou jeho potravy sú aj vtáčie mláďatá a vtáčie vajíčka, ktoré väčšinou hľadá vo vysokých korunách stromov. Do výšin stromov sa musí vydávať aj pre svoju veľmi obľúbenú pochúťku, ktorou je med divých včiel. Baribal ale nepohrdne ani včelami samotnými alebo ich larvami. V riekach potom loví ryby. Príležitostne loví aj cicavce, veľmi si obľúbil najmä urzony alebo jelene. Tiež loví kamzíky, ktoré naženie na okraj skaly, odkiaľ ich potom zhodí.
Hibernácia.
Na začiatku zimy si baribal začína hľadať vhodné miesto, kde by ju prečkal. Najtypickejšími miestami pre neho bývajú brlohy v dutinách stromov, jaskyniach, pod vyvráteným stromom alebo diery, ktoré si sám vyhrabe. V tomto brlohu je niekedy schopný stráviť až šesť mesiacov. Prebúdza sa začiatkom mája.
Pachoľa

Pachoľa () je výrazný pyramídovitý vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Leží v závere doliny Parichvost, nad obcou Jalovec, približne severovýchodne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a v ich časti Roháče, čiastočne, juhozápadným úbočím však zasahuje aj do časti Liptovské Tatry. Leží v Žilinskom kraji, v hrebeni na pomedzí Oravy a Liptova. Zasahuje do okresov Liptovský Mikuláš a Tvrdošín a na katastrálne územie obcí Jalovec a Zuberec. Najbližšími sídlami sú juhozápadne situovaný Žiar a Jalovec, severozápadne sa nachádza Zuberec a severovýchodne Oravice. Masív leží v Tatranskom národnom parku.
Opis.
Pachoľa je mohutný uzlový vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Severným susedom v hrebeni je Spáleným sedlom oddelená Spálená (), juhovýchodne leží Baníkovským sedlom oddelený Baníkov (). Na západ a juh z masívu vybiehajú do doliny Parichvost menšie chrbty. Južné svahy padajú do záveru tejto doliny, nazývanej Závraty, ktorú odvodňuje Jalovčanka do Váhu. Severozápadne sa nachádza kotol Vrece v hornej časti Hlbokej doliny, ktorou vodu odvádza do Jalovčanky Hlboký potok. Východné svahy klesajú do Spálenej doliny, ktorou voda steká do Roháčskej doliny a Studeného potoka v povodí rieky Orava. Hrebeňom vedie značený turistický chodník. 
Severným smerom sa nachádza Zuberec (), Brestová (), Salatín (), Zadný Salatín (), Spáleným sedlom oddelená Spálená (), Osobitá () a Predná Zábrať (), východným leží Lúčna (), Rákoň (), Volovec (), Ostrý Roháč (), Plačlivé (), Hrubá kopa (), Smrek () a Baníkovským sedlom oddelený Baníkov (), južným Baranec (), Príslop (), Jalovecká kopa (), Ráztoka (), Široká () a Trnác () a západným Babky (), Veľká kopa (), Jalovecká hora (), Ostrá (), Lysec () a Sivý vrch (). 
Lavínové žľaby.
Pre svoj skalnatý profil zo strany Spálenej doliny do doliny nespadá žiaden lavínový žľab. Opačne to však je zo strany Hlbokej doliny a doliny Parichvost, kde je terén hôľnatý, takže môže do nich spadať viacero žľabov. Najväčší počet lavínových žľabov spadá do časti Plačlivé nad Vrecom.
Výhľady.
Skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Vďaka polohe a značnej nadmorskej výške poskytuje výhľad na mnohé vrcholy Západných a Vysokých Tatier, blízke doliny a Liptovskú kotlinu. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné aj Skorušinské vrchy, Oravské Beskydy, Oravská Magura, Malá Fatra, Chočské vrchy, Veľká Fatra, Nízke Tatry a pohoria v priľahlej časti južného Poľska.
Mihuľa potiská

Mihuľa potiská ("Eudontomyzon danfordi") je druh mihule. Žije najmä vo východnej časti povodia Dunaja. Vyskytuje sa v podhorských úsekoch tokov. Na území Slovenska je kriticky ohrozená. Nie je parazitická.
Eotriceratops

Eotriceratops („raná trojrohá tvár“) bol obrí rohatý dinosaurus (Ceratopsia), opísaný v roku 2007 zo súvrstvia Horseshoe Canyon v Alberte (Kanada). Žil na konci kriedového obdobia (asi pred 67,6 miliónmi rokov) a medzi jeho najzaujímavejšie parametre patrí obrovská lebka, dlhá podľa autorov opisu až okolo 3 metrov. Na základe tohto rozmeru by celková dĺžka tela mohla dosiahnuť odhadom až 12 metrov, čím by bol Eotriceratops najväčším známym ceratopsidom vôbec. Jediný druh je Eotriceratops xerinsularis.
Nadočnicové rohy dosahovali dĺžky okolo . Zaujímavé je, že u báze jedného rohu boli zachované otvory, vyzerajúce ako stopy po uhryznutí dravým dinosaurom. Jediný známy exemplár dinosaura teda mohol byť korisťou alebo zdochlinou, z ktorej ešte pred jej zakrytím ukusovali veľkí predátori (najskôr tyranosaury).
Mlok hrebenatý

Mlok hrebenatý (iné názvy: staršie mlok veľký, zastarano: mlok vodný, čolek vodný; "Triturus cristatus") je druh mloka z čeľade salamandrovité. Je to robustný obojživelník.
S mlokom hrebenatým boli donedávna spájané 4 poddruhy, ktoré sú dnes samostatné druhy a súčasť naddruhu "Triturus cristatus". Druhy sa spolu krížia.:
Vzhľad.
Celková dĺžka sa pohybuje okolo , zriedka aj . Koža mlokov veľkých je zrnitá. Počas suchozemského života majú vlhkú kožu, na rozdiel od ostatných mlokov. Silné končatiny sú zakončené žlto pruhovanými prstami. Suchozemská forma máva čierny chrbát, boky, hlavu a chvost, brucho je žlté s čiernymi škvrnami. Sfarbenie vo vode býva väčšinou hnedasté s tmavými škvrnami, môže však byť aj čierne. Krk a boky sú posiate množstvom drobných bielych bodiek. Samce počas párenia používajú veľký rozoklaný hrebeň na chrbte. Ďalším znakom na rozmnožovanie pripravených samcov je perleťový pruh na chvoste.
Spôsob života.
Počas obdobia rozmnožovania žijú vo vode. Ak voda, kde sa rozmnožili, nevyschne, zostávajú v nej dospelí mloci až do neskorého leta. Ak žijú suchozemským životom, bývajú cez deň schovaní v úkrytoch pod kameňmi, kmeňmi, v dierach v zemi a podobne. V noci sa vydávajú na lov rôznych článkonožcov, červov či ulitníkov. Keď nastanú nočné mrazy, vyhľadávajú nemrznúce úkryty, kde v zimnom pokoji prečkajú zimu.
Rozmnožovanie.
Počas skorej jari (v marci až apríli) vnikajú do vôd na rozmnožovanie. Tu sa samcom vytvára svadobný šat a aj samice vplyvom vodného prostredia mierne menia podobu. K rozmnožovaniu pripravení samci sa samičkám dvoria. Prehýbajú chrbát a vlnivými pohyby chvosta priháňajú k samičke vonné látky. Samička ochotná k páreniu príjme samcov spermatofor, ktorý jej zostane visieť na kloake a potom do nej vnikne.
Samička začne s kladením vajíčok niekoľko dní po oplodnení. Vajíčka kladie jednotlivo medzi listy vodných rastlín, postupne nakladie 200 až 300 vajíčok. Zadnými končatinami vytvaruje listy do akejsi kapsičky, do ktorej nakladie vajíčko. Približne za dva týždne sa liahnu cca dlhé larvy. Vývoj larvy na malého mloka trvá asi 3 mesiace, pohlavné dospievanie asi 3 roky. Na rozdiel od iných mlokov, mladí, pohlavne nedospelí, mloci vnikajú na jar do vôd spoločne s dospelými.
Stanovište.
Vyskytujú sa v nížine aj v horách. Obývajú rozmanité biotopy, dôležitá je však blízkosť vody. K rozmnožovaniu vyhľadávajú čisté rybníky, tíšiny, zatopené lomy či pieskovne s vodnou vegetáciou. Niekedy tiež malé jazerá.
Na území Slovenska sa vyskytuje v stredných polohách. Má stupeň ochrany ohrozený
Váha okolo 19 až 30 gramov.
Jozef Cincík

Jozef Cincík môže byť:
Medusaceratops

Medusaceratops („Medúzina rohatá tvár“) bol rod rohatého dinosaura (Ceratopsia), žijúceho v období vrchnej kriedy (stupeň kampán, asi pred 78 miliónmi rokov) na území dnešného severoamerického štátu Montana (súvrstvie Judith River). Ide o jedného z najstarších známych chasmosaurinov. Medusaceratops dosahoval veľkosti mohutného nosorožca a bol zrejme lovený veľkými tyranosaurami. Mohol dorastať dĺžky 6 metrov s hmotnosťou vyše 2 ton. Bol opísaný kanadským paleontológom Michaelom J. Ryanom a jeho kolegami v roku 2010. Typový a jediný druh tohto rodu je Medusaceratops lokii.
Jozef Cincík (fotograf)

Jozef Cincík (* 12. august 1908, Heľpa † 27. február 1982, Rajecké Teplice) bol slovenský reportér a fotograf.
V histórii je zapísaný ako prvý slovenský agentúrny fotoreportér.
Životopis.
Jeho otec bol Ferdinand Cincík (správca školy v Heľpe) a jeho matka bola Margita rodená Bakošová. Po maturite na Obchodnej akadémii v Martine (1927) bol do roku 1939 zamestnaný vo Všeobecnom penzijnom ústave v Bratislave. Tu začal fotografovať. Od roku 1932 bol externým fotografom, neskôr fotoreportérom pobočky ČTK v Bratislave, čím sa stal prvým slovenským agentúrnym fotoreportérom. V STK vytvoril prvé profesionálne pracovisko spravodajskej fotografie a bol prvým profesionálnym fotografom a reportérom. Fotografoval tiež aktivity Slovenskej armády na východnom fronte.
O Jozefovi Cincíkovi doteraz nevyšla ucelená publikácia. Jedinou ucelenou biografiou je jedinečná rozsiahla diplomová práca "Jozef Cincík - prvý agentúrny fotoreportér na Slovensku", ktorou úspešne ukončil svoje štúdium na Katedre žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave v roku 1993 novinár, fotoreportér, politik a diplomat PhDr. et Mgr. Rastislav Blaško.
Jeho bratrancom bol menovec Jozef Cincík (maliar)
Medzinárodná lakrosová federácia

Medzinárodná lakrosová federácia (skr. FIL – "Federation of International Lakrose") je medzinárodná športová organizácia združujúca 58 národných lakrosových zväzov na celom svete, sídliaca v Toronte, v Kanade. Na jej čele v súčasnosti stojí Američan Stan Cockerton. Členmi FIL sú dve kontinentálne konfederácie:
FIL sa 25. mája 2012 stala 106. členom medzinárodnej federácie športových asociácií, SportAccord. Aj s touto skutočnosťou sa FIL priblížila dlhodobému plánu, zaviesť lakros na Letné olympijské hry. Prvým úspechom je účasť lakrosu na Svetových hrách v roku 2017, ktoré sa uskutočnia vo Vroclave. Medzinárodná federácia svetových hier (IWGA) ponúkla hostiteľskej krajine, aby si vybrala 5 nových neolympijských športov, a Poľsko si vybralo aj lakros. 26. mája 2013 sa FIL (spolu s Medzinárodnou florbalovou federáciou a Medzinárodnou federáciou thajského boxu) stala aj členom IWGA. 
História.
FIL vznikla iba v roku 2008 spojením dvoch medzinárodných lakrosových organizácií – "International Lacrosse Federation (IFL)" (mužský a halový lakros) a "International Federation of Women's Lacrosse Associations (IFWLA)" (ženský lakros). Prvým vrcholným podujatím pod hlavičkou FIL boli majstrovstvá sveta žien v roku 2009.
Predchodcovia FIL.
ILF vznikla v roku 1974 na podporu svetového mužského lakrosu a riadenie jeho súťaží:
V snahe o členstvo v medzinárodnom olympijskom výbore sa ILF rozhodla spojiť z IFWLA, a tým pádom v roku 2008 zanikla.
IFWLA vznikla v roku 1972 na podporu ženského lakrosu a takisto aj riadenie jeho súťaží:
Založilo ju 5 členov: Anglicko, Austrália, Škótsko, Spojené štáty a Wales. Zanikla po spojení z IFL v roku 2008.
Členské zväzy.
Najnovším (58.) členom FIL sa 6. júna 2017 stal Katar.
Európa.
Kandidáti na členstvo: Arménsko, Island, Litva, Luxembursko, Rumunsko, Severné Írsko, Ukrajina
Amerika.
Kandidáti na členstvo: Belize, Brazília, Čile, Kajmanie ostrovy, Uruguaj
Ázia.
Kandidáti na členstvo: India, Indonézia, Irán, Kambodža, Pakistan
Afrika a Oceánia.
Kandidáti na členstvo: Etiópia, Južná Afrika, Namíbia
Ján Danko (senátor)

Ján Danko (* 8. október 1883, Okoličné – † 26. január 1948, Okoličné) bol slovenský pedagóg, senátor Senátu Národného zhromaždenia Republiky Československej (19231935).
Životopis.
Narodil sa 8. októbra 1883 v Okoličnom (od roku 1971 mestská časť Liptovského Mikuláša) v rodine čižmára Jána Danka a jeho manželky Márie rodenej Thonkovej. Pôsobil ako učiteľ, následne ako školský inšpektor pre Zvolenskú župu v Banskej Bystrici (1919). V rokoch 19231935 zastával funkciu senátora Národného zhromaždenia RČS.
Welcome to St. Tropez

„Welcome to St. Tropez“ je skladba švajčiarskeho DJa a producenta DJa Antoina z jeho albumu "2011". Skladba obsahuje vokály ruského rappera Timatiho a americkej speváčky-skladateľky Kalenny. Skladba sa dostala do prvej desiatky v rebríčkoch v Rakúsku, Francúzsku, Nemecku a Švajčiarsku.
Skladba bola použitá Čestnou strážou prezidenta SR pri oslavách Slovenského národného povstania v auguste 2012 v Banskej Bystrici. Použitie piesne bolo médiami kritizované, pretože jej text obsahuje vulgarizmy.
Pozície v rebríčkoch.
Orginálna verzia
DJ Antoine verzia
Jozef Daňo

Jozef Daňo môže byť:
Jozef Daňo (lyžiar)

Jozef Daňo (* 9. február 1909, Banská Bystrica † 15. apríl 1945, Roháče) bol slovenský športovec-lyžiar.
Životopis.
Priekopník lyžovania, akrobatického lyžovania na Slovensku, účastník domácich i zahraničných súťaží, neskôr chatár na Ťatliakovej chate. Jeden z najlepších lyžiarov v Banskej Bystrici (20. a 40.roky 20.stor.). Pretekal v zjazdových disciplínach a v alpskej kombinácii za LO YMCA Banská Bystrica, SKI-klub Banská Bystrica, neskôr KSTL Banská Bystrica. Účastník 10. majstrovstiev ČSR v lyžovaní v Banskej Bystrici (1934), zaradený do širšej nominácie v príprave na Zimné olympijské hry v Garmisch-Partenkirchene (1936), účastník 4. majstrovstiev Slovenského štátu v lyžovaní vo Vysokých Tatrách (1943) a iných súťaží.
Ladislav Dérer

Ladislav Dérer môže byť:
Ladislav Dérer (lesný inžinier)

Prof. Ing.Ladislav Dérer (* 15. december 1898, Liptovský Peter – † 16. jún 1971, Bratislava) bol slovenský lesný inžinier a lesnícky odborník.
Životopis.
Pochádzal z učiteľskej rodiny. Roku 1916 maturoval na gymnáziu v Bratislave, od roku 1919 študoval na lesníckom oddelení ČVUT v Prahe, roku 1924 Ing., roku 1948 vysokoškolský profesor. Pracoval na taxačnom oddelení Riaditeľstva Štátnych lesov v Banskej Bystrici, neskôr ako vysokoškolský profesor prednášal na Vysokej škole poľnohospodárskeho a lesného inžinierstva v Košiciach, od roku 1952 aj na VŠLD vo Zvolene. Vedecký pracovník Katedry svetového lesníctva a drevárstva VŠLD vo Zvolene.
Lesný odborník v porastovom hospodárení, zavádzal pokrokové metódy do ťažby a zužitkovania dreva. Zaoberal sa sociologickými prieskumami v lesnom hospodárstve. Autor vysokoškolských učebníc, vydával lesnícke a drevárske príručky. Odborné články uverejňoval v časopisoch "Les", "Poľana" a i.
Leótychidas

Leótychidas alebo Leótychidás môže byť:
Pont au Double

Pont au Double ("Dvojitý most") je most cez rieku Seinu v Paríži. Spája ostrov Cité (4. obvod) a 5. obvod na ľavom brehu. 
Dejiny.
Už v roku 1515 bol požiadaný František I., aby v týchto miestach postavil most pre ľahkú prístupnosť špitálu Hôtel-Dieu na ostrove Cité pre nemocných. Kamenný most tu bol postavený až v roku 1626. V roku 1709 sa most zrútil, obnovený bol až v roku 1847. Tento most bol nahradený v rokoch 1881 – 1883 súčasnou stavbou.
Pont au Double nesie svoj neobvyklý názov nie pre nejakú architektonickú zvláštnosť, ale podľa mince zvanej "double denier tournois", ktorou sa platila mýto za použitie mosta.
Architektúra.
Architektmi mostu boli Henri-Prosper Bernard a Jules Lax. Jednooblúkový most je z kovaného železa, dlhý a široký .
Hrubá kopa

Hrubá kopa () je výrazný vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Leží v závere Žiarskej doliny nad obcou Žiar, približne severovýchodne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a v ich časti Roháče, okrajovo južnou časťou i Liptovské Tatry. Leží na pomedzí Oravy a Liptova, v Žilinskom kraji, na hranici okresov Liptovský Mikuláš a Tvrdošín. Južná časť hrebeňa zasahuje na katastrálne územie obce Žiar, severná patrí obci Zuberec. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Konská a Žiar, severozápadne sa nachádza Zuberec a severne Oravice. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a severovýchodná časť patrí do národnej prírodnej rezervácie Roháčske plesá.
Opis.
Hrubá kopa je vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier, medzi Troma kopami () na východe a Baníkovom () na západe. Severná časť sa zvažuje do Spálenej doliny, ktorá je vetvou Roháčskej doliny a kadiaľ odteká voda zo severných svahov masívu prítokmi Studeného potoka do rieky Orava. Južným smerom svahy padajú do kotla Veľké Závraty v hornej časti Žiarskej doliny, ktorú odvodňuje potok Smrečianka do Váhu. Južne stojí v Žiarskej doline Žiarska chata. Vrcholom prechádza značený turistický chodník, no výstup naň je technicky pomerne náročný. Z blízkosti vrcholu spadá niekoľko lavínových žľabov do kotla Veľké Závraty v Žiarskej doline.
Severným smerom sa nachádza Lúčna (), Roh (), Predná Zábrať (), Osobitá (), Predný Salatín () a Predná Spálená (), západným Brestová (), Spálená (), Pachoľa (), sedlom oddelený Baníkov (), Príslop (), Jalovecká kopa () a Ráztoka (), južným Široká (), Solisko (), Holý vrch (), Malý Baranec (), Baranec () a Smrek () a východným Plačlivé (), Nohavica (), sedlom oddelené Tri kopy (), Ostrý Roháč (), Volovec () a Rákoň (). 
Výhľady.
Skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Vzhľadom na značnú výšku a polohu poskytuje výhľad na mnohé vrcholy Západných a Vysokých Tatier a Roháčsku aj Žiarsku dolinu. Pri vhodných podmienkach možno pozorovať aj Oravské Beskydy, Malú a Veľkú Fatru, Nízke Tatry a pohoria v priľahlej časti južného Poľska.
Hôtel-Dieu

Hôtel-Dieu ("Dom Boží") je najstaršia nemocnica v Paríži. Nachádza sa v 1. obvode na ostrove Cité. Špitál zasvätený sv. Krištofovi bol založený už v polovici 7. storočia.
Dejiny.
Nemocnicu založil v roku 651 ako útulok pre chudobných parížsky biskup Landry v tesnej blízkosti katedrály Notre Dame ako bývalo obvyklé. Nemocnica zostala jedinou v Paríži až do obdobia renesancie, kedy Henrich IV.v roku 1607 založil Hôpital Saint-Louis.
Hôtel-Dieu sa pôvodne rozkladal na južnej strane ostrova Cité a zároveň na ľavom brehu oproti, takže bol jedinou budovou v meste, ktorá sa rozkladala na dvoch brehoch Seiny. Obe časti spájal most Pont au Double.
Počas prestavby Paríža za druhého cisárstva, ktorú viedol barón Haussmann, boli staré budovy v roku 1865 zbúrané a nemocničný areál posunutý o niekoľko metrov severne. Dnes zaberá plochu asi a ohraničujú ho ulice Rue de la Cité na západe, Quai de la Corse na severe, Rue d’Arcole na východe a Parvis Notre-Dame – place Jean-Paul-II na juhu.
Ça plane pour moi

„Ça plane pour moi“ je skladba belgického hudobníka Plastic Bertrand, hoci hlas na pôvodnej nahrávke je od Loua Deprijcka. Skladba bola vydaná ako singel v decembri 1977. Skladbu zložil Yvan Lacomblez, producent bol Lou Deprijck. Adaptácia „Jet Boy, Jet Girl“ nahratá v novembri 1977 Eltonom Motellom, má rovnakú melódiu. Dodnes bolo vytvorených veľa coververzií tejto skladby a pôvodná verzia obsadila 8. miesto v britskom rebríčku UK Singles Chart.
"Ça plane pour moi" je francúzsky idiomatický výraz, ktorý v preklade znamená "je to pre mňa plachtenie", hoci jeho význam sa dá lepšie preložiť ako "všetko je pre mňa dobré".
Mikuláš Ferjenčík

Mikuláš Ferjenčík môže byť:
Mikuláš Ferjenčík (banský inžinier)

Mikuláš Ferjenčík (* 19. november 1859, Jelšava † 29. september 1912, Ózd, Maďarsko) bol slovenský banský inžinier a hutnícky odborník.
Jeho otec bol Daniel Ferjenčík - garbiar a matka Pavlína rod. Remeníková.
Životopis.
Študoval na strednej škole v Banskej Štiavnici, od 1883 na technike vo Viedni, do 1887 hutníctvo na Baníckej a lesníckej akadémii v Banskej Štiavnici. Praktikant v Brezne, neskôr asistent na banskoštiavnickej akadémii, od 1890 banský inžinier v Resite, vo Zvolene, od 1896 v Ózde.
Hutnícky odborník, organizátor výroby, autor technických zlepšení, o. i. martinských pecí, čím sa docielila vyššia kvalita vyrobenej ocele.
Tučnica obyčajná

Tučnica obyčajná ("Pinguicula vulgaris") je trvalá mäsožravá rastlina z čeľade bublinatkovité (Lentibulariaceae). Rastie do výšky 3 až a je zakončená fialovým, niekedy bielym, lievikovitým kvetom. Rastie v močiaroch a v nízkom subalpínskom pásme. Rastie skoro v celej Európe (na Slovensku najmä v Malej a Veľkej Fatre) a v Rusku, Kanade a USA. Rastie v chladných oblastiach a počas zimy si vytvára odolný adventívny púčik (hibernákulum).
Peugeot RCZ

Peugeot RCZ je športový automobil, ktorý od mája 2010 vyrába francúzska automobilka Peugeot. V súčasnosti je k dispozícii v takmer 80 krajinách po celom svete.
Oficiálne bol Peugeot RCZ predstavený na Frankfurt Auto Show v roku 2009 a pôvodne bol ohlásený ako koncept Peugeot 308 RCZ v roku 2007 na Frankfurt Auto Show. Je zostavovaný vo výrobnom závode Magna Steyr, ktorý je dcérskou spoločnosťou Magna International.
Model RCZ je pre automobilku Peugeot komerčným úspechom. Dňa 21. júna 2011 zišiel z výrobnej linky 30 000 automobil.
Špecifikácie.
Peugeot RCZ je dlhý , široký a vysoký, pričom rázvor osí kolies je .
RCZ má v ponuke tri motory, ktoré sú dostupné len so 6-rýchlostnou manuálnou prevodovkou a automatická prevodovka je k dispozícii len s najslabším benzínovým motorom.
Ocenenia.
Peugeot RCZ získal cenu "Top Gear 2010 Coupe of the Year" a "Auto Express Special Design Award 2010".
Linheraptor

Linheraptor je vyhynutý rod malého dravého dinosaura z čeľade Dromaeosauridae, žijúceho v období vrchnej kriedy (stupeň kampán, asi pred 83 až 71 Ma) na území dnešnej Číny. Pomenoval ho čínsky paleontológ Sü Sing v roku 2010 a jeho jediným druhom je Linheraptor exquisitus.
Opis.
Tento bipédny dromeosaurus dorastal do dĺžky necelých 2 m, vážil okolo 25 kg a bol dokonale uspôsobený na rýchlosť a mrštnosť. Podobne ako iné dromeosaury aj on mal pretiahnuté úzke telo, esovito zahnutý krk a predovšetkým ostrý kosákovitý pazúr, ktorým mohol bez problémov rozpárať telo koristi. Najbližším príbuzným tohto malého dravca bol pravdepodobne rod Tsaagan. Naopak populárny Velociraptor bol vývojovo pokročilejší a teda jeho vzdialenejší príbuzný.
Zdroj.
Ján Futák

Ján Futák môže byť:
Európska lakrosová federácia

Európska lakrosová federácia (skr. ELF – ) je európska športová konfederácia, ktorá združuje lakrosové zväzy európskych štátov. Vznikla v roku 1995 a sídli v Londýne, v Spojenom kráľovstve. V roku 2013 združovala 24 národných lakrosových zväzov a na jej čele stál Nemec Andreas Rossband. ELF je členom Medzinárodnej lakrosovej federácie (FIL).
História.
V roku 1995 založilo 6 lakrosových federácií: (Anglicko, Česko, Nemecko, Škótsko, Švédsko a Wales) na mítingu v Prahe Európsku lakrosovú federáciu. V tom istom roku už ELF zorganizovala svoje prvé vrcholné medzinárodné podujatie – Majstrovstvá Európy v Česku. V roku 2008 vzniká prvá klubová súťaž – Pohár majstrov.
Tučnica alpínska

Tučnica alpínska ("Pinguicula alpina") je druh mäsožravej rastliny, ktorá rastie vo vysokých zemepisných šírkach a nadmorských výškach Eurázie. Patrí medzi najrozšírenejšie druhy rodu tučnice, bola nájdená na pohorí v Islande aj v Himalájach. Je prispôsobená na chladné oblasti, zimuje vytvorením zakoreneného púčiku (hibernákulum). Na lákanie potravy (článkonožce) používa lepkavé žľazy na letných listoch. Kvet je biely alebo bledožltý.
Vyskytuje sa na Slovensku (Tatry, Malá a Veľká Fatra), ale nie v takom rozsahu ako ďalší druh tučnica obyčajná.
Laurent Wolf

Laurent Wolf (vlastným menom Laurent Debuire, * 16. november 1971, Toulouse Francúzsko) je francúzsky electro house producent a DJ. Je autorom niekoľkých kompilácií, ktoré obsahujú jeho vlastné skladby a tiež jeho remixy. V roku 2008 sa stal víťazom World Music Awards v kategórii "DJ". Singel „No Stress“, na ktorom vokálne spolupracoval Eric Carter sa dostal na 1. miesto v rebríčku SNEP. Dňa 28. októbra 2009 časopis "DJ Magazine" zverejnil výsledky svojej každoročnej ankety Top 100 DJ Poll, kde sa Laurent Wolf umiestnil na 66. mieste.
Out of the Blue

Out of the Blue je druhý štúdiový album holandského trance producenta Ferryho Corstena, ktorý bol vydaný v roku 2001. Album vydal pod pseudonymom "System F". Tento album bol remasterovaný a vydaný znovu v roku 2010.
Srnec

Srnec (staršie srna; lat. "Capreolus") je rod z čeľade jeleňovité. Slovo srnec sa používa aj na označenie samcov tohto rodu a slovo srna aj na označenie dospelých samíc tohto rodu.
Druhy:
Niekedy sa srnec sibírsky zaraďuje pod srnca lesného a vzniknú tak poddruhy srnec lesný/hôrny/obyčajný západoeurópsky (Capreolus capreolus capreolus) a srnec lesný/hôrny/obyčajný sibírsky (Capreolus capreolus pygargus).
Capreolus capreolus capreolus môže alternatívne byť označenie poddruhu, ktorý vznikne tým, že sa v rámci Capreolus capreolus rozlišujú dva poddruhy, pričom druhým je Capreolus capreolus bedfordi (inak zaraďovaný pod Capreolus pygargus), alebo tým, že sa v rámci Capreolus capreolus rozlišujú 4 poddruhy a západoeurópsky je len jeden z nich.
Srna

Srna môže byť:
Pont National

Pont National ("Národný most") je cestný a bývalý železničný most cez rieku Seinu v juhovýchodnej časti Paríža. Spája brehy medzi 12. a 13. obvodom.
Dejiny.
Most bol postavený ako železničný v rokoch 1852 – 1853 a až do roku 1870 niesol názov most Napoleona III. V rokoch 1936 a 1944 bol dvojnásobne rozšírený na strane proti prúdu. Železničná trať, ktorá viedla cez most, bola zrušená, takže dnes je most určený len pre cestnú dopravu.
Architektúra.
Most je murovaný s piatimi oblúkmi, jeho celková dĺžka je 188,5 metrov a šírka 34 metrov.
Kobyľňa

Kobyľňa () je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 317 obyvateľov.
Pont Charles-de-Gaulle

Pont Charles-de-Gaulle ("Most Charlesa de Gaulla") je cestný most cez rieku Seinu v Paríži. Spája 12. obvod na pravom brehu a 13. obvod na ľavom.
Dejiny.
Vznik tohto mosta je spojený s obnovou a rozvojom juhovýchodnej časti Paríža. O výstavbe rozhodla mestská rada v roku 1986, aby vzniklo priame cestné spojenie medzi Gare de Lyon a Gare d' Austerlitz a uľavilo sa Pont d’Austerlitz. Stavba začala v roku 1993 a skončila v roku 1996.
Architektúra.
Most navrhli architekti Louis Arretche a Roman Karasinki. Je postavený z predpätého betónu a konštrukcia spočíva na dvoch stĺpoch. Most je 207,75 metrov dlhý a široký 31,6 metrov. Šírka nosníka je 34,90 m.
Piščanský rajón

Piščanský rajón ( - "Piščaňskyj rajon") je rajón (okres) Vinnyckej oblasti na Ukrajine, ktorý vznikol v roku 1923. Má rozlohu 600 km² a žije tu 22 014 obyvateľov. Administratívnym centrom je sídlo mestského typu Piščanka ().
Geografia.
Rajón leží na hraniciach s Moldavskom (so separatistickým regiónom Podnesterskom).
Sídla Piščanského rajónu.
Piščanka, Rudnycia, Bolhan, Brohvyči, Čornomyn, Dmytraškivka, Honorivka, Horodyšče, Hrabarivka, Javorivka, Kalynivka, Kozlivka, Kukuly, Myroľubivka, Rudnycke, Rybky, Stavky, Studena, Trybusivka, Verchňa Slobidka, Zatyšne, Čabanove, Červona Poľana, Kozacke, Mykolajivka, Palijove, Pjatychatka, Popeľuchy, Trudove.
Pont d’Austerlitz

Pont d’Austerlitz ("Slavkovský most") je most cez rieku Seinu v Paríži. Spája 12. obvod pri ulici "Rue Ledru-Rollin" na pravom brehu spolu s 5. a 13. obvodom na ľavom na úrovni Jardin des Plantes. 
Dejiny.
Prvý most bol v týchto miestach postavený v rokoch 18011805 kvôli potrebe spojiť predmestie Saint-Antoine na pravej strane rieky s ľavým brehom. Most bol pomenovaný v roku 1806 na počesť Napoleonovho víťazstva v bitke pri Slavkove. V roku 1815 sa jeho meno zmenilo na "pont du Jardin-du-Roi" (most Kráľovských záhrad), ale v roku 1830 sa vrátil k svojmu pôvodnému názvu. V roku 1854 bol most vyhlásený za nebezpečný a musel byť prestavaný. Ďalšie rozšírenie mostu prebehlo v rokoch 18841885.
Architektúra.
Pôvodný most mal päť kovových oblúkov, každý o dĺžke 32 metrov, ktoré spočívali na murovaných pilieroch. Nový most z polovice 19. storočia zachoval päť oblúkov, ale bol celý murovaný. Celková dĺžka mosta od tej doby je 173,8 metra. Most bol pôvodne široký 18 metrov, po rozšírení v rokoch 18841885 je to 30 metrov (20 metrov vozovka a 5 metrov dva chodníky). Architektmi prvého mosta boli Joseph Marie Stanislas Becquey-Beaupré a Corneille Lamandé, nového mosta Alexandre Michal a Jules Savarin a poslednú prestavbu vykonal Jean-Marie-Georges Choquet.
Taylor Lautner

Taylor Lautner (* 11. február 1992, Grand Rapids, Michigan, USA) je americký herec, tanečník, spevák a model.
Životopis.
Narodil sa ako syn Deborah a Dana Lautnerových. Má francúzsky, holandský, nemecký a indiánsky pôvod. Jeho mladšia sestra sa volá Makena. V šiestich rokoch začal s tréningom karate. V nasledujúcom roku zvíťazil na viacerých turnajoch a mohol trénovať s hercom a športovým bojovníkom Michaelom Chaturantabutom (Mike Chat). Ako osemročný zastupoval svoju krajinu na medzinárodnom turnaji karate, majstrovstvách sveta WKA v Louisville. Na týchto majstrovstvách juniorov, ktoré prebiehali súbežne s majstrovstvami dospelých získal tri zlaté medaily v disciplínach "freestyle" a "boj so zbraňou". Keď mal desať rokov, presťahovala sa jeho rodina do Los Angeles. V roku 2003 bol na prvom mieste svetového rebríčka "The North American Sport Karate Association" vo všetkých štyroch formách boja s čiernym opaskom, ktoré existujú a to tradičný boj, kreatívny boj, extrém a choreografia. Ako dvanásťročný zvíťazil na majstrovstvách sveta juniorov. Jeho herecká kariéra začala v roku 2001 v televíznom filme "Shadow Fury".
V roku 2008 účinkoval vo filme Súmrak ako postava "Jacob Black" a účinkoval aj v pokračovaní Twilight sága: nov. Popri Twilight ságe Lautner hral aj v dráme Únos, 2011 (Abduction). V nej si skúsil rolu mladého Nathana, ktorý pátra po svojich biologických rodičoch.
E-Werk

E-Werk bol techno klub v Berlíne, ktorý bol pôvodne elektrická rozvodňa. Nachádza sa v blízkosti Checkpoint Charlie a počas mnohých rokov to bol jeden z najznámejších techno klubov v Berlíne.
Slávny DJ Paul van Dyk bol v tomto klube rezidentom. Paul vzdal úctu klubu svojím remixom jednej so svojich najznámejších skladieb „For an Angel“, pričom remix nazval (E-Werk). Dňa 24. júla 1997 skončila budova E-Werk ako techno klub. V roku 2005 bola budova po rekonštrukcii znovu otvorená. Ako kultúrna pamiatka ponúka unikátnu architektúru pre podujatia na viacerých poschodiach, a takisto ponúka moderné kancelárske priestory.
Cristatusaurus

Cristatusaurus je vyhynutý rod mäsožravého dinosaura z čeľade Spinosauridae. Žil v období spodnej kriedy na území afrického Nigeru. Jeho jediným druhom je Cristatusaurus lapparenti.
Pozostatky tohto dinosaura boli nájdené už v roku 1973. Celkovo sa podobal na príbuzné rody Baryonyx a Suchomimus a je dokonca možné, že s druhým spomínaným rodom je synonymický, pretože v oboch prípadoch ide o severoafrické rody.
Buggenhout

Buggenhout je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 14 081 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec Buggenhout pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
De Pinte

De Pinte je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 10 227 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec De Pinte pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Denderleeuw

Denderleeuw je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 18 485 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec Denderleeuw pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Destelbergen

Destelbergen je belgická obec vo Flámskom regióne v provincii Východné Flámsko.
Obyvateľstvo.
Obec má približne 17 671 obyvateľov (2010). 
Časti obce.
Od 1. januára 1977 obec Destelbergen pozostáva z týchto častí (bývalých obcí):
Nakadžima A6M2-N

Nakadžima A6M2-N (z jap. 中島 二式水上戦闘機, v prekl. "plavákové stíhacie lietadlo typ 2", Spojencami označovaný ako "Rufe") bol jednomiestny stíhací hydroplán vyvinutý firmou Nakadžima zo stíhacieho lietadla A6M2 model 11.
Vznik a vývoj.
Lietadlo A6M2-N vzniklo ako záplata časového obdobia, kedy bol vyvíjaný hydroplán Kawaniši N1K, u ktorého bolo zrejmé časové oneskorenie nasadenia. Vývoja sa chopila firma Nakadžima, ktorá dostala na starosť vývoj hydroplánu zo známeho stíhacieho lietadla A6M2 Reisen (tiež Zero). Modifikovaný stroj A6M2 model 11 bol bez skladacieho krídla, mal nahradený zaťahovací podvozok veľkým plavákom v strede trupu a dvoma malými plavákmi v krídlach. Stroj bol testovaný priamo v boji proti Spojencom. Výroba začala takmer ihneď a celkovo bolo v období od konca roku 1941 do jesene 1943 vyrobených viac ako 300 strojov tohto typu.
Bojové nasadenie.
Malá jednotka zložená z týchto strojov bola poverená sprevádzaním a krytím hlavných síl určených k bojom o Koralové more. Umiestnené boli v Tulagi na Šalamúnových ostrovoch. Potom čo Spojenecké vojská obsadili Tulagi boli A6M2-N používané v obranných úlohách, na čo ale neboli pôvodne určené.
Lietadlo A6M2-N bolo taktiež používané ako tréningové lietadlo pre pilotov presedlajúcich na stroje N1K.
Slovenská lakrosová federácia

Slovenská lakrosová federácia (skr. SLF) je riadiacim orgánom lakrosu na Slovensku. Vznikla v roku 2004 zásluhou vtedy jediného klubu – bratislava Tricksters. Je riadnym členom ELF aj FIL.
Činnosti SLF.
Pod pojmom “lakros” sú v platných stanovách SLF myslené nasledujúce športy:
Podkovár malý

Podkovár malý alebo podkovár krpatý alebo staršie podkováč malý (lat. "Rhinolophus hipposideros") je druh netopiera z rodu podkovár. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov podkovár malý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je klesajúci. Podkovár sa počas dňa ukrýva na povalách, vo vežiach, v starých budovách, v malých tuneloch, lesných chatkách. Vyskytuje sa aj v mestských sídlach.
Rozšírenie a početnosť.
Nachádza sa v Južnej a Strednej Európe, Severnej Afrike a zasahuje až do Strednej Ázie. Ešte v roku 1980 bol považovaný v Česko-Slovensku za hojný druh .
Na území Česka dosahuje severnú hranicu rozšírenia. V Sloupsko-šošůvské jaskyni bola zaznamenaná samica albín.
Rozšírenie na Slovensku.
Výskyt podkovára malého na Slovensku je viazaný predovšetkým na teplejšie oblasti s dostatkom podzemných priestorov vhodných pre zimovanie a úkryt. Vyskytuje sa najmä v nižších a stredných polohách. Rozsiahle nížiny nevyhľadáva.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 218 (50,6% rozlohy Slovenska):
Stanovište.
Pôvodnými letnými úkrytmi podkovára malého boli krasové jaskyne, od stredoveku však začal využívať povaly budov, najmä zámkov a kostolov. V zimnom období vyhľadáva jaskyne, štôlne a pivnice. Zimuje v teplejších jaskynných priestoroch s minimálnym prúdením vzduchu a s teplotou 6 až 9 °C a takmer 100% vlhkosťou. Tu zimuje úplne výhradne jednotlivo. Pri zimovaní sa úplne zabalí do lietacej blany a svojim tvarom pripomína hrušky. Zimný spánok (hibernácia) nastáva spravidla od októbra do apríla. Medzi úkrytmi preletuje iba na krátke vzdialenosti; je to relatívne stály druh.
Letné kolónie sú tvorené spravidla 10 až 150 dospelými samicami. Vznikajú od konca apríla a rozpadajú sa asi v polovici augusta. Samce žijú v lete samostatne a so samicami sa stretávajú na jeseň pred začiatkom zimovania. Maximálny vek podkovára krpatého, zistený na území Česka, je 26 rokov. Zimné úkryty sú obsadzované od septembra do novembra.
Rozmnožovanie.
Samce pohlavne dospievajú koncom prvého roka života, samice obyčajne až v druhom roku. Párenie prebieha obvykle na jeseň a samica si uchováva po celú dobu zimovania spermie vo svojej maternici v neaktívnym stave a oplodnenie vajíčka dochádza až po ukončení zimného spánku. Mláďatá (obvykle 1) sa rodia koncom mája až začiatkom júna a samica ich spočiatku nosí na bruchu.
Potrava.
Hlavná časť potravy tvoria nočné motýle a dvojkrídlovce. Živí sa niektorými škodlivými druhmi hmyzu a je preto užitočný.
Ochrana.
Príčinami rýchleho poklesu početnosti je najmä rušenie v letných a zimných úkrytoch, ich ubúdanie a pravdepodobne zvýšená chemizácia životného prostredia insekticídmi a zrejme aj globálne klimatické zmeny.
V Česku je to kriticky ohrozený druh netopierov. Populácia tohto v minulosti hojného netopiera je v Česku na hranici, rozšírenie tohto druhu a viaceré populácie sú navyše izolované od ostatných. Výrazný pokles početnosti je registrovaný po celej Európe a podkovár krpatý je z tohto dôvodu považovaný za celosvetovo ohrozený druh.
Ochrana spočíva predovšetkým v zaistení pokoja na zimoviskách a miestach letných kolónií.
Ekrixinatosaurus

Ekrixinatosaurus („jašter zrodený z explózie“) bol rod veľkého mäsožravého dinosaura (teropóda) z čeľade "Abelisauridae". Žil v období vrchnej kriedy na území dnešnej Argentíny. Typový a jediný druh Ekrixinatosaurus novasi opísali v roku 2004 paleontológovia Jorge Calvo, David Rubilar-Rogers a Karen Moreno. 
Názov dinosaura je odvodený z faktu, že k jeho objavu bol použitý výbušný materiál. Holotyp nesie označenie MUCPv-294 a naznačuje, že Ekrixinatosaurus bol veľmi robustný a veľký "Abelisauridae". Lebka merala na dĺžku asi . S jedinou možnou výnimkou (rod Abelisaurus) je tiež zrejme najväčším známym zástupcom čeľade a to s dĺžkou 10 až 11 metrov. Mohutná lebka nasvedčuje schopnosti prehĺtať veľké kusy mäsa, ktoré zrejme teropód získaval lovom alebo hľadaním zdochlín.
Adriana Geričová

Mgr. art. Adriana Geričová (* 27. október 1975), je slovenská herečka a bábkoherečka.
V roku 2003 ukončila štúdium bábkoherectva na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. 
Od roku 2003 je členkou a spoluzakladateľkou divadla oProti. Od roku 2004 je pedagogičkou dramatickej tvorby pre deti a mládež – Literárno-dramatický odbor na Základnej umeleckej škole Jozefa Kresánka, pôsobí tiež ako kúzelníčka, moderátorka a režisérka.
Je členkou Slovenskej asociácie kúzelníkov a Českého magického svazu. Okrem divadelných predstavení hrá v slovenských televíznych seriáloch a ako bábkoherečka v reláciách pre deti.
Jej otcom je kúzelník a pedagóg Alexander Gerič.