Anton Jasusch

Anton Jasusch (* 25. apríl 1882, Košice – † 3. júl 1965, Košice) bol slovenský maliar. Jeho viac ako polstoročná tvorba patrí medzi vrcholné výtvarné prejavy moderného umenia 20. storočia na Slovensku. Vychádzal z postimpresionistických premís a charakter tvorby pred 1. svetovou vojnou určil predovšetkým maliarov záujem o čisto výtvarné problémy, najmä o vzťah plochy a línie, ako aj o nezvyčajnú, nie prirodzenú farebnosť v maľbe. Anton Jasusch vytvoril svojsky chápaný maliarsky prejav, ktorý sa skladal zo secesných prvkov, čerpal v prvom rade z plošného dekorativizmu a z reminiscencií pleneristickej a impresionistickej maľby. Anton Jasusch bol maliar, ktorý vytvoril vlastný expresívny spôsob podania svojich vízií. 
Štúdium.
Od roku 1904 študoval na Vysokej škole výtvarných umení v Budapešti (prof. E. Ballo), od roku 1906 na akadémii výtvarných umení v Mníchove, od roku 1907 na Académie Julian v Paríži. V rokoch 1908 – 1914 žil v Košiciach. Obdobie 1914 – 1916 prežil na fronte a v rokoch 1916 – 1920 v ruskom zajatí. Od roku 1920 sa trvalo usadil v Košiciach. Prvé umelecké poučenie našiel mimo akademickej pôdy, v dielach maliara K. Ferenczyho a J. Ripla-Rónaia. Jeho ďalšia cesta viedla do Mníchova, do súkromnej školy A. Ažbeho, kde sa učil novému symbolizmu a expresionizmu. Výstavnej premiéry a ani založenia skupiny Der Blaue Reiter sa však nedočkal. Neinformovanosť a nezorientovanosť, najmä však rečová bariéra zapríčinili, že Jasusch nóvum z Paríža nezaznamenal. Po návrate do Košíc v roku 1908 aplikoval svoje študentské skúsenosti, bernou mincou mu zostala prvotná fascinácia Riplom-Rónaiom. Konvenčné prostredie Košíc mladého modernistu aspoň začas uzemnilo do klišé tradičného plenérizmu.
Tvorba.
V rokoch 1920 – 1924 vytvoril obsiahly súbor tematických obrazov týkajúcich sa existenčných otázok človeka, zmyslu života a miesta človeka na zemi i v kozme, ako aj povahy i etického poslania človeka. Začiatkom tridsiatych rokov 20. storočia sa vrátil k tvorbe, ktorú charakterizovala menšia ideová výbojnosť, rôznorodosť v štýle i spôsobe maľby.
Z neskoršej, kvalitatívne premenlivej tvorby Antona Jasuscha je pozoruhodná perióda na prelome 20-tych a 30-tych rokov 20. storočia, keď vytvoril neobyčajnú kolekciu malieb s metaforickým motívom masiek, a to v rôznych podobách.
Posledný rozmach jeho tvorby nastal po autorovej výstave roku 1958 v Košiciach a v roku 1962 v Bratislave. Svoje uplatnenie si tu našiel Jasuschov cit pre rytmus a kompozíciu, ale aj jeho zmysel pre dekorativizmus, farebnosť a výtvarnú monumentalizáciu.
V poslednej fáze Jasuschovej tvorby nájdeme súbor pastelov, ktoré si vyžadovali komornejší výtvarný prejav a zvnútornené poňatie jednotlivých kompozícii a tém. Vznikol rad vynikajúcich pastelov, farebných i bielych, väčšinou na čiernom papieri. V harmonickej kompozícii sa objavujú témy rodiny, materstva, takisto hudby, muzikantov.
Jeho košická maľba mala zostupný kvalitatívny priebeh: vrchol dosiahla hneď po príchode zo štúdií do Košíc (Rozhovor, 1908; Na poli, 1908). V obrazoch s námetom roľníckej práce jasne deklaroval nekompromisnú, secesne špekulatívnu, priznane skonštruovanú obrazovú kompozíciu. S pointilistickou pravidelnosťou kládol do súvislých pásov farebné plôšky vytvárajúce symbolický podtext kompozície. &lt;br&gt;Jasuschovho rané dielo je zachované iba zlomkovito. Jednou z jeho záhad je aj existencia niekoľkých diel z obdobia tesne predchádzajúceho svetovú vojnu ("Starci", 1913-14; "Krajina so stromom", 1913-14). Oproti tatranským plenérom vynikajú tieto kompozície symbolickosťou farby, vírivou kresebnou kompozíciou, predpovedajúcou celkom poznateľne znakovú reč jeho vrcholných diel zo začiatku 20-tych rokov.