burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Delukse

Delukse je slovenský komediálny seriál TV JOJ, ktorý mal premiéru 4. septembra 2019. 8. marca 2020 bolo oznámené, že TV JOJ pripravuje druhú sériu, ktorá mala premiéru 19. mája 2021.
Produkcia.
14. októbra 2016 bolo oznámené, že televízia JOJ chystá osemdielny seriál z prostredia hotela pod názvom "Delukse", so Zuzanou Fialovou v hlavnej úlohe, ktorý mal mať premiéru v roku 2017. 19. mája 2017 bolo ale oznámené, že seriál dostal stopku. 2. novembra 2017 bolo oznámené, že seriál bude mať šestnásť častí a premiéra bola stanovená na rok 2018. Premiéra bola nakoniec stanovená na jeseň 2019.
Predpremiéru mal seriál 17. augusta 2019 na na Mágio Pláži v Bratislave, ďalšie premietania boli 23. augusta v ZOC MAX Prešov, 24. augusta v OC Atrium Optima Košice, 26. augusta ZOC MAX Žilina a 27. augusta v OC MAX Nitra.
 Televíznu premiéru mal 4. septembra 2019.
Stratená dolina

Stratená dolina je filmová komédia režiséra Martina Ťapáka z roku 1976 natočená podľa námetu Ivana Bukovčana o dvoch chatároch, Michalovi a Dušanovi, vo Vysokých Tatrách, ktorí sa, spolu s ďalšími obyvateľmi chaty, snažia zachrániť Stratenú dolinu pred pustošivou inváziou turistov. Film je záverečnou časťou Bukovčanovy tatranskej trilógie. Prvé dva diely, na ktoré film veľmi voľne nadväzuje, sú Medená veža a Orlie pierko.
Dej.
Je začiatok turistickej sezóny. Dvaja priatelia Michal a Dušan pracujú ako správcovia chaty vo Vysokých Tatrách. Kvôli svojmu pracovnému vyťaženiu už nezvládajú starostlivosť o početných turistov, a tak požiadajú svojho nadriadeného o ďalšiu pracovnú silu. Tak sa k nim dostane kuchárka Stella, ktorá však v horách nikdy nežila a netají sa tým, že by radšej bola kdekoľvek inde. Nakoniec však zostane, pretože sa spriatelí so starým cestovateľom Gambošem. Stále väčší turistický ruch začína ohrozovať aj idylické horské prostredie Stratenej doliny, lebo sa tu chystá stavba veľkého luxusného hotela. Chatári sa obávajú zničenia nedotknutej vysokohorskej prírody a keď im ľudia na vyšších miestach nepomôžu stavbu zastaviť, nezostane im nič iné, ako vymyslieť skvelý plán a tak Tatry zachrániť.
Reakcie na film.
Film nebol medzi divákmi tak úspešný ako predošlé diely trilógie, nepomohlo ani dobré herecké obsadenie. Čo vsak diváci oceňovali, boli zábery tatranskej prírody.
World music

World music (v preklade z angl. "svetová hudba"; nazývaná aj global music alebo international music) je široký hudobný pojem, ktorý zahŕňa hlavne ľudovú hudbu alebo hudbu inšpirovanú touto hudbou, ale aj hudbu štýlovo podobnú obľúbenej populárnej hudbe, bez ohľadu na to, v akej krajine bola vytvorená.
World music je ťažké rozdeliť na ďalšie hudobné štýly inak, ako čisto geograficky oddeliť hudbu vytvorenú v jednotlivých alebo zemepisných krajinách. Folk sa považuje za európsku hudbu. V literatúre sa často delí na folk, t. j. európsku ľudovú hudbu a etnickú hudbu, t. j. inú ľudovú hudbu zo „zvyšku sveta“.
Finnair

Finnair (, ) je najväčšia fínska letecká spoločnosť a šiesta najstaršia letecká spoločnosť na svete, sídli v meste Vantaa a hlavnú základňu má na letisku v Helsinkách. V roku 2010 prepravila cez 7 miliónov ľudí, v roku 2015 to bolo 10 miliónov do 60 európskych, 13 ázijských a 4 severoamerických destinácií. Ide o jednu z najbezpečnejších leteckých spoločností, od roku 1963 nemala žiadnu smrteľnú nehodu. V zime 2016 zamestnávala 4 817 ľudí.
Spoločnosť bola založená 1. novembra 1923 v Helsinkách pod názvom "Aero O/Y". Meno "Finnair" začala používať v roku 1953, oficiálne však až v roku 1968. Najväčší podiel na vlastníctve (55,8%) má fínska vláda. Vo februári 2012 však oznámila, že chce svoj podiel znížiť pod 50%.
Destinácie.
Finnair lieta z centra Helsínk do viac ako 130 destinácií vo viac ako 40 krajinách Ázie, Európy a Severnej Ameriky. Na rozdiel od niekoľkých ďalších významných európskych leteckých spoločností vytvoril si Finnair svoj hlavný trh na dlhé vzdialenosti nie v Severnej Amerike, ale v Ázii, kde má okolo 20 destinácií. Napriek tomu obsluhuje osem severoamerických destinácií: päť v Spojených štátoch a po jednej v Mexiku, na Kube a v Dominikánskej republike. Finnair má viac ako 10 domácich destinácií. Niektoré vnútroštátne lety sa prevádzkujú v spolupráci s dcérskou spoločnosťou Nordic Regional Airlines alebo úplne v jej rámci.
Codeshare.
Finnair majú tzv. codeshare dohodu a v súčasnosti prevádzkujú spoločné lety so spoločnosťami:
Spoločný podnik (Joint Venture Agreement).
Finnair je súčasťou „joint venture“ s týmito leteckými spoločnosťami:
Flotila.
Flotila spoločnosti Finnair sa neustále zväčšuje, v roku 2012 ju tvorilo 66 lietadiel, v októbri 2017 76, pričom ďalších 12 bolo objednaných. V júni 2019 to bolo 83 lietadiel, pričom ďalších 5 bolo objednaných. Priemerný vek flotily bol (v októbri 2017) 9,3 rokov:
Čierne korenie

Čierne korenie je plod piepra čierneho ("Piper nigrum"), ktorý je zberaný v nedozretom stave a používa sa ako korenie. Pochádza z Indie, kde sa užíval už v staroveku, dnes sa však dováža z rôznych tropických krajín. Je to najpoužívanejšie korenie, používané vo všetkých kuchyniach. Plody piepra sa zbierajú v rôznych stupňoch zrelosti a prechádzajú iným procesom spracovania, čo poskytuje viac druhov na použitie v kuchyni:
Piepor.
Piepor čierny je vždy zelená popínavá rastlina, ktorá vzdialene pripomína chmeľ. Dorastá do dlžky až 15 metrov a môže sa dožiť až 60 rokov.
História.
Korenie do Európy priviezol Alexander Veľký po svojej výprave do Indie. Po dlhé storočia bolo veľmi drahé a rastlina bola v Európe neznáma, po prvýkrát ju popísal vo svojom cestopise Marco Polo.
Zaujímavosti.
Pri príprave jedál sa môžme tiež stretnúť s farebným korením, čo je zmes čierneho, bieleho, zeleného a rúžového korenia.
Verilo sa, že korenie podporuje telesné žiadosti, preto mala stredoveká cirkev voči nemu výhrady a bolo zakázané ho používať v kláštoroch. Nahrádzaný bol preto plodmi drmka, nazývaného mníšske nebo kňažské korenie, ktoré údajne žiadosti tlmilo. Niektoré národy sú známe nadmerným užívaním korenia, príkladom môže byť napríklad Bulharsko, kde je súčasťou takmer všetkých národných jedál, ako je napríklad kebapčeta. Známe je rovnako tak aj miestne ľudové prirovnanie „Koreníš ako Kănčev“, kedy bol tento nižší šľachtic známy svojou spotrebou tohto korenia rovnako, ako svojich mileniek.
Hoci sa dnes korenie takmer výhradne používa k príprave slaných jedál a mias, v minulosti sa pridával aj do perníkov.
Boeing E-4

E-4 Advanced Airborne Command Post (AACP) je lietadlo velenia a riadenia, ktoré je od roku 1974 zavedené v americkom letectve. Doomsday Plane, v preklade „lietadlo súdneho dňa“, má primárne slúžiť ako mobilné veliteľské stanovište pre prezidenta Spojených štátov, a to hlavne v prípade jadrovej vojny. Je navrhnuté tak, aby odolalo elektromagnetickému pulzu jadrovej explózie a zostalo úplne neporušené. Minimálne jeden E-4B je neustále v pohotovosti, aby bol k dispozícii americkému prezidentovi, ministrovi obrany a Hlavnému štábu ozbrojených síl USA.
Americký prezident pri svojich návštevách v zámorí zvyčajne používa Air Force One. Lietadlo E-4B sa však vždy nachádza na neďalekom letisku, aby bolo k dispozícii, ak by sa vyžadovala okamžitá evakuácia v prípade hroziacej jadrovej vojny.
E-4 Nightwatch je z hľadiska nákladov na prevádzku najdrahším lietadlom amerického letectva. Náklady na letovú hodinu E-4 dosahujú 159 529 dolárov.
História.
E-4 bolo zaradené do služby v roku 1974, kedy nahradilo lietadlá EC-135J. Lietadlo je modifikovanou verziou Boeingu 747-200.
Prvé dve lietadlá boli americkému letectvu dodané v roku 1973 pod označením E-4A, pričom boli poháňané štyrmi motormi Pratt&amp;Whitney JT9D. Ku koncu roku 1975 sa k tejto dvojici pridal aj tretí stroj, ale jeho pohon už zabezpečovali motory GE F103 (CF6). Štvrté a zároveň posledné z týchto lietadiel bolo zavedené v januári 1980. Od predchádzajúcich troch strojov sa odlišovalo dodatočným vybavením (vrátane viditeľného hrbu na vrchnej časti trupu) a nieslo označenie E-4B. V roku 1985 boli na tento štandard upravené aj prvé tri lietadlá, pričom prvé dva kusy získali tiež motory CF6. K ďalšej a zatiaľ poslednej modernizácii celej letky došlo v roku 2005.
Konštrukcia.
Hlavná paluba je rozdelená do šiestich funkčných priestorov: pracovná miestnosť velenia, konferenčná miestnosť, briefingová miestnosť, pracovná miestnosť operačného tímu, komunikačná mistnosť a oddychová zóna. E-4B môže prepraviť až 112 osôb vrátane spoločného operačného tímu, posádky, personálu údržby a zabezpečenia, komunikačného tímu a ďalších vybraných osôb.
Charakteristický hrb na vrchnej časti trupu chráni robustnú vysokofrekvenčnú a satelitnú anténu pre komunikáciu so zemou.
Maximálny dolet stroja je , môže však byť predĺžený vďaka schopnosti dopĺňať palivo počas letu. Letová vytrvalosť E-4B je 12 hodín, za podpory tankerov však môže vydržať vo vzduchu až 72 hodín. Lietadlo dosahuje maximálnu rýchlosť /h vo výške .
Používatelia.
 Spojené štáty
Zoznam častí seriálu Za sklom

Toto je zoznam častí seriálu Za sklom. Seriál mal premiéru 28. september 2016 na JOJ. 13. januára 2017 televízia JOJ potvrdila druhú sériu, ktorá mala premiéru 8. novembra 2017. 17. júla 2018 bolo oznámené, seriál získal tretiu a finálnu sériu, ktorá bude inšpirovaná vraždou novinára Jána Kuciaka a jeho snúbenice Martiny Kušnírovej. Séria mala premiéru 1. októbra 2019.
Grilovanie

Grilovanie je tepelná úprava jedla, pri ktorej na jedlo dopadá tepelné žiarenie. Tepelné žiarenie býva vyvolané elektrickou tepelnou špirálou (v rúre, v mikrovlnnej rúre kombinovanej s grilom) alebo žíhanými kusmi paliva (otvorené ohnisko). Teplota okolitého vzduchu pri grilovaní by nemala byť príliš veľká, aby nedochádzalo vo väčšej miere k inému spôsobu predávania tepla. Proti pripáleniu povrchových vrstiev sa jedlo polieva šťavou. K tomu, aby došlo k dostatočnej tepelnej úprave a vnútri jedla, sú na grilovanie vhodnejšie tenšie kúsky. Jedlo je možné pred prípravou vhodne okoreniť.
Nevýhody grilovania.
V grilovaných jedlách vznikajú karcinogénne chemické látky ako nitrosamíny, heterocyklické amíny alebo polyaromatické uhľovodíky (napr. rakovinotvorný benzo-a-pyrén). Významným rizikom je aj možnosť kontaminácie choroboplodnými zárodkami ako salmonela, kampylobakter, E. coli alebo listéria, ktoré môžu spôsobiť infekčné ochorenia.
Pálenisko

Pálenisko môže byť:
Bryan Russell (producent)

Bryan Russell (* 22. marec 1981, Malvern, Pensylvánia, USA) je americký hudobný producent, skladateľ, hudobník, zvukový inžinier a mixér. Jeho tvorbu zahŕňajú práce s umelcami ako napríklad Straylight Run, Envy on the Coast, The Academy Is a Anterrabae a pracoval aj na nahrávkach skupín Coldplay, Dream Theater, Paul Simon, Blue Wolf a Steely Dan.
Životopis.
Bryan začal svoju kariéru prácou v The Hit Factory, kde sa zamestnal po ukončení štúdia na vysokej škole Oberlin College v rokoch 2002 až 2005. V rovnakom roku založil svoje štúdio s názvom Red Wire Audio.
V súčasnosti žije a pracuje mimo mesta New York a od 27. apríla 2014 je ženatý so Suzie Zeldinovou zo skupiny The Narrative a Twin Forks.
Výber produkovaných albumov.
Zoznam príslušných skupín, albumov a rolí produkovaných Bryanom Russellom
Bryan Russell

Brian Russell môže byť:
Patsy Cline

Patsy Cline, rodným menom Virginia Patterson Hensleyová (; * 8. september 1932, Winchester, Virgínia, USA† 5. marec 1963, Camden, Tennessee) bola americká speváčka country hudby s presahmi do pop music, členka Grand Ole Opry. Zomrela na vrchole speváckej kariéry pri havárii súkromného lietadla vo veku 30 rokov. Bola preslávená svojím zvučným a sýtym hlasom v altovej polohe.
V oblasti country hudby je dodnes považovaná za jednu z najúspešnejších a najuznávanejších speváčok 20. storočia, ktorej krátky život aj jej úspešná kariéra sa neskôr stala námetom mnohých kníh, filmov, dokumentov, článkov i divadelných hier.
Už od detstva išlo o veľmi talentovanú dievča, ktoré dobre tancovalo a od ôsmich rokov hralo na klavír. Už vo svojich 17 rokoch začala spievať v Nashville, kde prehovorila Roya Accuffa a uspela. V roku 1957 zaznamenala veľký úspech s hitom „Walking After Midnight“ a stala sa veľmi populárnou. Jej asi najväčším hitom je pieseň „Crazy“, ktorú pre ňu napísal Willie Nelson, a tiež „I fall to pieces“.
Odrazy v kultúre.
Jej postava sa vyskytuje v americkom životopisnom filme Loretty Lynnovej "Prvá dáma country music" z roku 1980.
Dušan Škvarenina

Dušan Škarenina (* 16. október 1939, Krompachy† 15. september 1997, Bratislava) bol dráhový cyklista, reprezentant Česko-Slovenska, účastník olympijských hier 1960. Pretekal v disciplíne tandemy, spoločne s Jurajom Miklušicom. Po skončení aktívnej pretekárskej činnosti sa stal trénerom.
Športová kariéra.
Svoju športovú kariéru začal v klube Spartak BEZ Bratislava (19571958), pokračoval na vojenčine v Dukle Pardubice (19591961). Po skončení vojenčiny nastúpil do nového oddielu Inter Bratislava (19621967), ktorý založil Kamil Haťapka. Jeho trénerom sa stal významný priekopník cyklistiky na Slovensku Karol Menschy, ktorý v Interi založil sekciu dráhovej cyklistiky.
Športové úspechy.
V roku 1959 utvoril spoločne s Jurajom Miklušicom svetový rekord v disciplíne 200 m s letným štartom časom 10,5 sek.
Zaujímavosť.
Z iniciatívy Karola Menschyho sa v Bratislave začiatkom milénia uskutočnilo niekoľko ročníkov Memoriálu Dušana Škvareninu.
Askold Žáčko

Askold Žáčko (* 15. február 1946, Bratislava† 5. december 1997, tamže) bol slovenský sochár, sklársky dizajnér, šperkár a spolupracoval na viacerých realizáciách pre architektúru. Patril k uznávaným členom tzv. bratislavskej sklárskej školy.
Životopis.
Askold Žáčko sa narodil v Bratislave. Jeho otec bol právnik Ján Žačko a mama Anna Macenková pracovala ako učiteľka. Po rozvode rodičov sa presťahovali s mamou najskôr do Čadce, neskôr do Žiliny.
Po skončení štúdia na Strednej umeleckopriemyselnej škole sklárskej v Železnom Brode (19611964), krátko pracoval v Slovenských závodoch technického skla v Bratislave. V štúdiu pokračoval na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave na oddelení Sklo v architektúre u docenta Václava Ciglera (19651971).
Na jeseň v roku 1979 prevzal vedenie ateliéru po svojom profesorovi, ktorý sa pre nezhody s vedením školy rozhodol pre návrat do Prahy. Školský ateliér zariadil vlastnými strojmi, aby si študenti mohli osvojiť si sklárske technológie. Ateliér sa začal popri voľnom umení a riešeniach pre architektúru viac venovať aj priemyselnému dizajnu. Oddelenie dostalo nový názov – Oddelenie sklárskeho výtvarníctva. Viedol ho až do roku 1990 kedy školu musel opustiť ako väčšina predrevolučných pedagógov. Popri tom v rokoch 19811990 vykonával funkciu predsedu výtvarnej rady VHJ Tatrasklo. Vďaka tomu sa mu podarilo v Lednických Rovniach vytvoriť experimentálnu dielňu.
Po odchode z VŠVU sa venoval nábytkovému a interiérovému sklárskemu dizajnu, ktorý realizoval vo firme Žáčko-Asgif v Bratislave.
Tvorba.
Žáčko sa paralelne venoval úžitkovému nápojovému sklu, šperku a vytvoril viacero riešení pre architektúru. Napr. osvetľovacie telesá, plastiky a úžitkovo-dekoratívne prvky pre Klenotnicu na Bratislavskom hrade, svietidlá a reliéfy pre novostavbu Národnej rady SR. Hlavným predmetom jeho tvorby bola sklenená plastika z optického brúseného skla. Strohá geometria foriem, ktorá vďaka farbe a narúšaniu štruktúr dokázala jeho chladným plastikám dodať nádych života.
Navrhovaniu úžitkového skla sa venoval už od svojho štúdia. Žáčkove nápojové sklo sa inšpirovalo tzv. ľudovým sklom, ktoré sa vyrábalo kedysi v 19. storočí v zaniknutých sklárňach na Slovensku.
Juraj Miklušica

Juraj Miklušica (* 14. apríl 1938, Bratislava† 26. august 2018, tamže) bol dráhový cyklista, reprezentant Česko-Slovenska, účastník olympijských hier 1960. Pretekal v disciplíne tandemy, spoločne s Dušanom Škvareninom. Po skončení aktívnej pretekárskej činnosti sa stal trénerom.
Športová kariéra.
Svoju športovú kariéru začal v klube Lokomotíva Bratislava (19571958), pokračoval v Dukle Pardubice (19581960). Z Pardubíc sa vrátil do Lokomotívy Bratislava (1961), no už v nasledujúcom roku prešiel do sekcie dráhovej cyklistiky nového oddielu Inter Bratislava, ktorý založil Kamil Haťapka. V Interi sa jeho trénerom stal priekopník slovenskej cyklistiky Karol Menschy, ktorý dráhovú sekciu v Interi zakladal.
Športové úspechy.
V roku 1959 utvoril spoločne s Dušanom Škvareninom svetový rekord v disciplíne 200 m s letným štartom časom 10,5 sek.
Kreatinín

Kreatinín je produkt rozkladu kreatínfosfátu vo svaloch a zvyčajne ho telo vytvára pomerne konštantnou rýchlosťou (v závislosti od svalovej hmoty).
Biologický význam.
Kreatinín v krvnom sére (meranie krvi) je dôležitým ukazovateľom zdravia obličiek, pretože je to ľahko merateľný vedľajší produkt metabolizmu svalov, ktorý sa vylučuje v nezmenenej forme obličkami. Samotný kreatinín sa vyrába prostredníctvom biologického systému zahŕňajúceho kreatín, fosfokreatín (známy aj ako kreatínfosfát) a adenozíntrifosfát (ATP, okamžitý prísun energie v tele).
Kreatín je syntetizovaný primárne v pečeni z metylácie glykocyamínu (guanidinoacetát, syntetizovaný v obličkách z aminokyselín arginínu a glycínu) pomocou S-adenozylmetionínu. Ten je potom transportovaný krvou do iných orgánov, svalov a mozgu, kde sa fosforyláciou stáva vysoko energetickou zlúčeninou fosfokreatínu. Premena kreatínu na fosfokreatín je katalyzovaná kreatínkinázou; počas reakcie dochádza k spontánnej tvorbe kreatinínu.
Kreatinín sa z krvi odbúrava hlavne obličkami, predovšetkým glomerulárnou filtráciou, ale aj proximálnou tubulárnou sekréciou. Vyskytuje sa len malá alebo žiadna tubulárna reabsorpcia kreatinínu. Ak je filtrácia v obličkách nedostatočná, koncentrácia kreatinínu v krvi stúpa. Preto sa na výpočet klírensu kreatinínu (CrCl) môžu použiť koncentrácie kreatinínu v krvi a moči, čo približne koreluje s rýchlosťou glomerulárnej filtrácie (RGF). Koncentrácie kreatinínu v krvi sa môžu tiež použiť samostatne na výpočet odhadovaného RGF (eRGF).
Balatonfüred (obvod)

 #REDIRECT Balatonfüredský okres
František Milan Borský

František Milan Borský (* 6. február 1889, Prievaly† 24. november 1986, Nitra) bol slovenský vojak, brigádny generál, generálmajor in memoriam.
Životopis.
František Milan Borský sa narodil v Sandorfe (dnešné Prievaly) v židovskej rodine Ignácovi a Antónii Bergerovým ako Žigmund Berger.
Kvôli protižidovským náladám a opatreniam prestúpil 27. apríla 1938 k Cirkvi československej a od 1. mája 1939 k slovenskej Evanjelickej cirkvi. V roku 1938 si oficiálne zmenila celá rodina Bergerová svoje priezvisko na Borský. Žigmund si zmenil meno na František Milan.
Na konci prvej svetovej vojny sa jej aktívne zúčastnil na talianskom a francúzskom fronte. Po vzniku ČSR slúžil v Miloviciach, Petržalke, Jozefove, Plzni. Po vzniku Slovenského štátu pôsobil na MNO v Bratislave. Pre židovský pôvod ho v roku 1942 prepustili z armády. Zaradili ho do pracovnej povinnosti v kategórii robotník-žid. Pracoval ako traťový robotník v Prešove. "Na príhovor ministra obrany generála Čatloša u okresného náčelníka dr. Aladára Ondrejkoviča a jeho švagra hlavného radcu MV Dr. Karola Reindla bol rodák z obce Sandorf, bývalý pplk. gšt. František Borský (Zigmund Berger) od apríla 1943 zamestnaný ako účtovník na Štátnom pozemkovom úrade v Piešťanoch, kde bol Hlavným notárskym tajomníkom Vojtech Ondrejkovič".
Po vyhlásení SNP bol príslušníkom 1. čs. partizánskej brigády M. R. Štefánika. Po potlačení povstania prešiel do Považského Inovca, kde v okolí Piešťan zorganizoval odbojovú skupinu "Považský prápor slobody".
Po skončení druhej svetovej vojny bol veliteľom Železničného traťového veliteľstva v Bratislave, neskôr pôsobil na MNO v Prahe. V roku 1950, po komunistickom prevrate v roku 1948, keď prevládali u vládnucej KSČ protižidovské nálady, bol preradený do výslužby, a to na základe zdravotného vyšetrenia.
Zomrel 24. novembra 1986 v Nitre.
Ignác Vécsei

Ignác Vécsei (* 6. apríl 1883, Prievaly† 1944, Osvienčim) pôvodným menom Ignác Weisz, bol slovenský architekt, jedna z kľúčových osobností modernej medzivojnovej architektúry na Slovensku.
Životopis.
Ignác Vécsei sa narodil v Prievaloch v židovskej rodine Weisz, neskôr si zmenil priezvisko na Vécsei. Študoval architektúru na Vysokej škole technickej v Budapešti. Do roku 1914 pôsobil v Budapešti, po roku 1918 v Bratislave, asi od roku 1923 pracoval v spoločnej projektovej kancelárii s F. Weinwurmom. V roku 1944 spolu s manželkou deportovaný do koncentračného tábora Osvienčim, kde obaja zahynuli. Zameriaval sa na realizačnú dokumentáciu a stavebný dozor. Spoločne s Friedrichom Weinwurmom má významný podiel na rozvoji modernej architektúry na Slovensku. 
Pred obytným domom na Hlbokej 3 v Bratislave, kde s rodinou žil sú umiestnené Kamene zmiznutých určené pre Ignáca, manželku Jozefu a syna Štefana.
Strážcovia Galaxie

Strážcovia Galaxie (orig. "Guardians of the Galaxy") môže byť:
Strešný svetlík

Strešný svetlík je architektonický presvetľovací prvok stavieb. Rieši tiež vetranie cez strechu, kde by klasické okná svoju funkciu plniť nemohli. Kotvia sa do strešného plášťa svetlíkovými obrubami (manžetami) o voliteľnej výške.
Nevýhodou svetlíkov je zvýšený prestup tepla cez strešnú konštrukciu, vytváranie tepelných mostov a následná kondenzácia vodnej pary.
Delenie strešných svetlíkov.
Najčastejšie využívané tvary svetlíkov:
Väčšina z nich je vhodná pre priemyselné objekty, avšak aj pre ploché strechy rodinných domov. Bodové pultové a bodové kopulové sa používajú aj na domoch so šikmými strechami.
Štandardné prevedenie strešných svetlíkov je bodové (vodorovný tvar) alebo pásové sedlové či oblúkové. Vyrábajú sa aj atypické tvary - kopule, ihlany a pod.
Vo svetlíku môže byť aj integrovaná klapka zariadenie pre odvod dymu a tepla (ZODT) a svetlík tak môže byť súčasťou požiarnej ochrany budovy.
Svetlík ako šachta.
Ako "svetlík" sa označuje stavebná šachta, ktorá vertikálne pretína celý, prevažne nájomný, dom. Svetlíky možno nájsť prevažne v stavbách z prvej polovice 20. storočia. Ich hlavným účelom je odvetranie WC a kúpeľní, popr. špajzí. V pivničných priestoroch väčšinou vyúsťujú dvierkami pre prístup (napr. zobratie spadnutých vecí, popr. revízie), na streche bývajú zakryté strešným svetlíkom, či bez zakrytia. Svetlíky sa nachádzajú buď vnútri jedného domu či na rozhraní dvoch susedných domov. Z bytov sú do svetlíkov väčšinou uzatvárateľné okienka. Niekedy, napríklad v rámci rekonštrukcie bytu, okienko zamurovali a do svetlíka vyvedené len vetracie potrubie. Svetlíkmi bývajú tiež vedené slaboprúdové elektro rozvody, ako STV či internetové prípojky.
Boršov (Praha)

Boršov je názov námestia na Starom Meste v Prahe, ale niektoré zdroje ho uvádzajú ako ulicu. V skutočnosti je to uzavretý dvorec s dĺžkou asi 40 metrov prístupný len z ulice Karoliny Světlej.
Dejiny a názvy.
Prvá písomná zmienka o dvorci je z roku 1323 pod názvom Borsov, ale potom sa názvy menili:
Georg Hackl

Georg Hackl (* 9. september 1966, Berchtesgaden, Nemecko) je bývalý nemecký sánkar, trojnásobný olympijský víťaz. Zvíťazil niekoľkokrát aj na majstrovstvách sveta i Európy.
Prvú olympijskú medailu získal na zimných olympijských hrách v Calgary v roku 1988 a poslednú v roku 2002 v Salt Lake City. Stal sa prvým olympionikom, ktorý získal medailu na piatich po sebe idúcich olympiádach. Na zimnej olympiáde v Turíne v roku 2006 medailu nezískal a skončil siedmy.
Je známy aj vývojom a konštrukciou vlastných saní.
Internetový mém

Internetový mém (známy tiež ako "internetové meme" alebo "internetový fenomén"; niekedy označovaný skrátene len ako meme či slangovo memečko) je označenie pre myšlienkový pojem, ktorý sa šíri prostredníctvom internetu. Termín pochádza zo slova mém, ktoré bolo po prvýkrát použité už v roku 1976 Richardom Dawkinsom v jeho knihe "Sebecký gén" a vytvorené bolo analogicky práve od slova "gén". Môže ísť o akúkoľvek akciu, štýl alebo konanie, ktoré je šírené pomocou internetu (napr. pomocou sociálnych sietí, blogov, e-mailov, diskusných fór...) a šíri sa tak, že si ho ľudia posielajú medzi sebou. Internetové mémy môžu mať formu slov, obrázkov, odkazov, internetových stránok, videí, hashtagov a iných.
Je možné rozlíšiť dve charakteristiky: internet je buď témou alebo vlastnosťou, špecifikom šírenia a použitia. Len málo z internetových mémov pokrýva obe polohy. Takéto už môžu používať aj autoreferenciu. Je veľa takých, ktoré sa internetom šíria, používajú sa na ňom, ale len málo takých, ktoré žijú aj mimo internetu, a aj napriek tomu sa ho týkajú.
MŠK Fomat Martin

MŠK Fomat Martin (celým názvom Mestský športový klub Fomat Martin) je futbalový klub sídliaci v meste Martin. Založený bol v roku 1994 pôvodne ako mládežnícky klub, mužské mužstvo bolo vytvorené v roku 2006. V sezóne 2023/24 pôsobí v 3. slovenskej futbalovej lige skupina Západ. Svoje domáce zápasy hráva v Martine na štadióne na Pltníkoch.
Nintendo Switch

Nintendo Switch je herná konzola ôsmej generácie, vyrobená japonskou spoločnosťou Nintendo. Na trh bola uvedená 3. marca 2017. Jej konkurenciou sú konzoly Xbox One od Microsoftu a PlayStation 4 od Sony.
Od ostatných konzol sa odlišuje svojou hybridnou funkcionalitou: môže sa používať ako prenosná konzola, alebo vďaka odnímateľným "Joy-Con" ovládačom a pribalenej napájacej stanice aj ako klasická stolná konzola. Po pripojení do napájacej stanice je konzola schopná vyššieho grafického výkonu. K marcu 2024 sa predalo viac ako 141 miliónov kusov po celom svete čo z nej robí tretiu najpredávanejšiu hernú konzolu všetkých čias, po PlayStation 2 a Nintendo DS.
Hardvér.
Ovládače Joy-Con.
Hlavným spôsobom ovládania konzoly sú ikonické ovládače Joy-Con. Tie sa dajú pomocou koľajničiek na bokoch tabletu spojiť s konzolou, alebo sa môžu používať aj oddelene od nej pomocou bezdrôtového Bluetooth pripojenia.
Veľký problém je "Drift Bug" ktorý sa vyskytuje v každom Joy-Con
Okrem rozdielneho rozloženia tlačidiel sa ľavý a pravý ovládač od seba odlišujú aj interným hardvérom. Súčasťou pravého Joy-Con ovládača je aj akcelerometer a gyroskop, vďaka čomu sa môže používať aj ako pohybový ovládač (podobne ako Wii Remote ovládač konzoly Wii). Taktiež je pod ovládacou páčkou zabudovaná NFC čítačka, vďaka čomu je konzola kompatibilná s Amiibo kartami a figúrkami. Ľavý ovládač obsahuje tlačidlo na snímanie fotiek z hier, prípadne aj videí vo vybraných hrách, ktoré túto funkciu podporujú.
Softvér.
Nintendo eShop.
Rovnako ako predchádzajúce konzoly Wii U a Nintendo 3DS, i Nintendo Switch obsahuje online obchod Nintendo eShop, cez ktorý je možné kupovať digitálne kópie hier a sťahovať ich demo verzie.
Nintendo Switch Online.
Online hru viacerých hráčov zabezpečuje služba Nintendo Switch Online. Tá fungovala odo dňa vydania konzoly na trh v skúšobnom režime, od 19. septembra 2017 bola spoplatnená.
Súčasťou predplatného je aj prístup k emulovaným hrám z Nintendo Entertainment System a Super Nintendo Entertainment System, čím sa nahradila služba Virtual Console z predchádzajúcich konzol, cez ktorú sa staré hry kupovali jednotlivo.
Verzie konzoly.
Nintendo Switch Lite.
10. júla 2019 bola predstavená nová, lacnejšia verzia konzoly s názvom Nintendo Switch Lite. Táto verzia je zameraná čisto na prenosné hranie a preto sa nedá zapojiť do napájacej stanice a používať ako stolná konzola. Má celkovo menšie rozmery, nižšiu hmotnosť a zabudované Joy-Con ovládače. Predávať sa začala 20. septembra 2019.
Ján X.

Ján X. môže byť:
Martina Gasparovič Bezoušková

Martina Gasparovič Bezoušková (* 9. januára 1961, Praha) je česká herečka a pedagogička.
Životopis.
Narodila sa v Prahe na Malej Strane v umeleckej rodine maliarky Emy Blažkové (1924 – 2003) a Martina Gašparoviča (1923 – 1989). Je jedným zo štyroch detí – sestra Jana (* 1951), bratia Lukáš (* 1953) a Marek (* 1954). Od predškolského veku sa venovala klasickému baletu v prípravke Národného divadla, stepu, spievala v Detskom speváckom zbore Českého rozhlasu. Neskôr súťažila v spoločenskom tanci.
V rokoch 1976 – 1980 študovala na Strednej zdravotníckej škole v Prahe 1 odbor zubný laborant.
Po maturite bola prijatá na štúdium na Katedre činoherného divadla, odbor herectvo, Divadelné fakulty Akadémie múzických umení v Prahe (DAMU), kde úspešne absolvovala v roku 1984, titulom MgA. K pedagógom jej ročníka patrili napríklad Jana Hlaváčová, František Laurin, Jiří Klem, Miloš Nedbal, Eva Kröschlová, Alena Livorová, František Štěpánek, Evžen Němec, Jan Císař, Jiřina Tejkalová, Jan Dušek, Jana Makovská a Antonín Dvořák. V ročníku s ňou absolvovali tiež napr. Martin Zahálka, Petr Dohnal, Stanislav Lehký, Josef Vrána, Jiří Kalužný, Roman Šmejkal, Romana Chvalová, Alexandra Tomanová, Petra Cibulková, Eva Režnarová, Jitka Sedláčková, v oboru réžia – dramaturgie potom Jan Burian, Jakub Korčák, Martin Nezval, Anna Dudková a Jana Klimentová.
Od roku 2014 pôsobí ako pedagóg javiskovej reči na Katedre činoherného divadla DAMU. Od roku 2016 prednáša na Filozofickej fakulte Univerzity Karlovy v Prahe na Univerzite tretieho veku program "Hovoriť či nehovoriť " a "Cesta k úspechu je dlázděná slovy". Súčasne od roku 2018 vyučuje na Konzervatóriu a strednej škole Jána Deyla a tiež na Medzinárodnej konzervatóriu Praha.
V divadle a vo filme bývala uvádzaná aj ako "Martina Gasparovičová", "Martina Gasparovičová-Bezoušková" alebo "Martina Bezoušková".
Rodina.
Jej manželom bol Martin Bezouška (* 1955), český scenárista a dramaturg. Majú spolu štyri deti: Jan (* 1985) , Patrik (* 1993), Anna (* 1996) a Jáchym (* 1998).
Národné lesnícke centrum

Národné lesnícke centrum (skratka NLC) je príspevková organizácia, zriadená Ministerstvom pôdohospodárstva a rozvoja vidieka Slovenskej republiky. Vznikla 1. januára 2006 zlúčením troch príspevkových organizácií, ktorými boli Lesnícky výskumný ústav Zvolen, Lesoprojekt Zvolen a Ústav pre výchovu a vzdelávanie pracovníkov lesného a vodného hospodárstva SR Zvolen. Vznikla tak inštitúcia, ktorá spojila lesnícku vedu, výskum, poradenstvo, vzdelávanie a lesnícku prax. 22. septembra 2020 bol ako víťaz konkurzu na riaditeľa oznámený Peter Balogh.
Od 1. januára 2022 má po reorganizácii Národné lesnícke centrum tieto súčasti:
Cieľom novej štruktúry bolo „zefektívnenie vnútorných riadiacich procesov“ a zároveň „takmer o polovicu bol zredukovaný počet riadiacich pracovníkov v rámci nižších organizačných zložiek“.
V roku 2019 Národné lesnícke centrum tvorili štyri ústavy:
NLC

NLC môže byť:
Vlado Goreski

Vlado Goreski (; * 21. apríl, 1958, Bitola, Juhoslávia, dnes Severné Macedónsko) je macedónsky maliar, grafik, divadelný scenárista a dizajnér divadelných plagátov.
Životopis.
Strednú školu ukončil v Bitole a v roku 1981 promoval na Filozofickej fakulte v Skopje na Katedre dejín umenia. Študoval na Medzinárodnom stredisku grafického umenia v Ľubľane v Slovinsku.
V roku 1980 začal pracovať ako dobrovoľník a v roku 1981 bol zamestnaný ako maliar v Národnom divadle Bitola. V roku 1982 pôsobil ako kurátor súčasného umenia v inštitúte, múzeu a galérii v Bitole. Od roku 1994 je umeleckým riaditeľom v Bitole.
Svoju prvú samostatnú výstavu mal v roku 1981 a od tej doby je permanentne prítomný so samostatnými a kolektívnymi výstavami doma i v zahraničí. Je členom medzinárodnej poroty Grafického bienále vo Varne v Bulharsku.. Bol členom medzinárodnej poroty galérie svetovej kresby v Skopje Bol selektorom autorov, predstaviteľov krajiny Severné Macedónsko a moderátorom zbierky Medzinárodného grafického trienále Bitola na Grafickom trienále v Chamalières vo Francúzsku.
Bol odborným konzultantom a podieľal sa na organizovaní 2. medzinárodného grafického bienále, Čačak, Srbsko, 2014.
Diela.
Maľba.
Autor približne 20 samostatných výstav umenia a približne 150 kolektívnych výstav umenia: Slovinsko, Chorvátsko, Francúzsko, Anglicko, Taliansko, Mexiko., Poľsko,Rusko,
Japonsko,
Moldavsko,
Maďarsko,
Austrália,
Turecko,
Brazília,
Argentína,
Srbsko,
Arménsko,
Rumunsko...
Scénografia.
Maľba.
Vlado Goreski je na divadelnej scéne už mnoho rokov a za svoje scénografie mal veľa ocenení a pozitívnych kritikov
Je autorom viac ako stovky divadelných scenérie.Jeho scénografie sú prítomné v mnohých divadlách doma iv zahraničí:
Činoherné divadlo v Skopje
Turecké divadlo, Skopje
Macedónske národné divadlo
Národné divadlo Strumica
Národné divadlo Prilep
Národné divadlo Bitola
Rodopski Dramatičen Teatăr Nikolaj Chajtov, Smoľan
Mestské divadlo "Marin Drzic", Dubrovník, Chorvátsko
Teoretické texty a umelecké eseje.
Je autorom mnohých esejí o výtvarnom umení. Je autorom mnohých štúdií pre popredných umelcov z celého sveta:
Dizajn divadelných plagátov.
Vlado Goreski je autorom mnohých divadelných plagátov, za ktoré získal množstvo ocenení:
Pôvodné projekty.
Pôvodné divadlo, dramatické texty:
Ocenenia.
Vyhral viac ako dvadsať medzinárodných a národných cien:
Ministerstvo zahraničných vecí Českej republiky

Ministerstvo zahraničných vecí Českej republiky (skratka MZV ČR) je ústredný orgán štátnej správy Česka pre oblasť zahraničnej politiky, v rámci ktorej vytvára koncepciu a koordinuje zahraničnú rozvojovú pomoc a vonkajšie ekonomické vzťahy.
Úlohy a právomoci ministerstva.
Ministerstvo zahraničných vecí zabezpečuje vzťahy Česka k ostatným štátom, medzinárodným organizáciám a integračným zoskupeniam, koordinuje aktivity vyplývajúce z dvojstrannej a mnohostrannej spolupráce, s výnimkou vecí náležiacich do pôsobnosti Ministerstva spravodlivosti.
Ministerstvo zahraničných vecí je zriadené novelou zákona č. 2/1969 Zb.
Zhyb

Zhyb môže byť:
Slovenská hokejová liga 2019/2020

Slovenská hokejová liga 2019/2020 bola 27. sezónou 1. hokejovej ligy. Tímy na 1. – 6. mieste po základnej časti postúpia do nadstavby skupiny A. Tímy na 7. – 10. mieste po základnej časti pôjdu do nadstavby skupiny B. Prvých osem tímov postúpi do Play-off.
Do Slovenskej hokejovej ligy postúpil z 2. hokejovej ligy klub HK Levice a zostúpil z Tipsport ligy klub MsHK DOXXbet Žilina. Sezóna bola 12. marca 2020 predčasne ukončená počas Play-off časti kvôli epidémii koronavírusu COVID-19.
Hrací plán.
V sezóne 2019/2020 sa hralo v jednej spoločnej skupine. Liga mala 10 účastníkov + mládežnícky tím slovenskej reprezentácie do 18 rokov pripravujúci sa na vrchol sezóny pod hlavičkou SR 18. Každé družstvo odohralo v základnej časti 36 stretnutí. Po základnej časti sa tabuľka rozdelí na dve polovice nadstavby skupiny A a B. Tímy na 1. – 6. mieste po základnej časti postúpia do nadstavby skupiny A kde odohrajú 10 stretnutí. Tímy na 7. – 10. mieste po základnej časti pôjdu do nadstavby skupiny B kde odohrajú 12 stretnutí. Prvých osem tímov postúpi do Play-off. Víťaz Slovenskej hokejovej ligy postúpi priamo do Tipsport ligy.
Geschriebenstein

Geschriebenstein (; ) je zalesnený vrch na hranici medzi Rakúskom a Maďarskom. Je to najvyšší vrch Günserského pohoria, najvyšší bod v západnom Maďarsku (Zadunajsko) a najvyšší bod v Burgenlande. Nadmorská výška vrcholu je podľa rakúskych prameňov , zatiaľ čo maďarské referencie väčšinou uvádzajú . Najvyšší bod na strane Burgenlandu je .
Jeho bývalými maďarskými názvami boli "Fenyőhegy" a "Szálkő". Jeho súčasné meno ("Írottkő" v maďarčine, "Geschriebenstein" v nemčine) sa dá preložiť ako "napísaný kameň" a je pravdepodobne odvodené z hraničných kameňov s nápismi medzi majetkami rodov Batthyány a Esterházy. Na vrchole sa nachádza vyhliadková veža postavená v roku 1913. Nachádza sa presne na hranici medzi Rakúskom a Maďarskom.
Od decembra 2007 je možné prekročiť rakúsko-maďarskú hranicu bez formalít, pretože Maďarsko sa pripojilo k Schengenskej dohode.
Najbližšie mestá na rakúskej strane sú Rechnitz a Lockenhaus. Na maďarskej strane je najbližšou obcou Velem a najbližším mestom je Kőszeg.
Parný rušeň 555.3008

Parný rušeň 555.3008 je jedna z dochovaných parných lokomotív radu 555.3, ktorá vznikla v 60. rokoch prestavbou rušňov radu 555.0 (pôvodne rad 52 DRB) na vykurovanie mazutom. Vlastní ju Železničné múzeum Slovenskej republiky v Bratislave.
História stroja.
Lokomotíva bola vyrobená firmou Škoda v roku 1943 pod výrobným číslom 1523. Bola odovzdaná DRB a tu označená 52.7447. Do Čiech sa nakrátko vrátila po konci vojny ako ukoristený stroj, onedlho ale bola odovzdaná ÖBB. Do Česko-Slovenska sa natrvalo vrátila až v roku 1951. V roku 1952 jej bolo pridelené označenie 555.008, tender dostal číslo 930.2020. V októbri až decembri 1964 bola lokomotíva aj tender prestavané na vykurovanie mazutom v dielňach Ivano-Frankovsk. Rekonštruovaný stroj Československé štátne dráhy prevzali 17. decembra 1964, číslo lokomotívy bolo zmenené na 555.3008 a tender preznačený na 930.3020. Lokomotíva slúžila v depe Bratislava východ až do svojho zrušenia 16. augusta 1972, následne potom bola zmenená na vykurovací kotol K 549.
Dňa 1. novembra 1983 sa dostala do múzejných zbierok Múzejno dokumentačného centra Bratislava (MDC), do roku 1999 sa nachádzala v depozitári MDC v Kútoch, odkiaľ bola prepravená do depa Bratislava východ. V rokoch 1999 až 2011 prešla náročnou opravou do prevádzkového stavu (vrátane použitia niektorých dielov z mazutky 555.3254). 29. októbra 2011 vykonala technicko-bezpečnostnú skúšku (TBZ) a stala sa tak jedinou prevádzkovanou parnou lokomotívou na kvapalné palivo na Slovensku (je stále nazývaná Mazutka, ale z technických dôvodov sa v nej kúri vykurovacím olejom).
Paternoster (výťah)

Paternoster (oficiálne obežný výťah) je druh osobného výťahu s nepretržitou reťazou kabín. Je to vertikálne dopravné zariadenie pracujúce na plynulom obežnom princípe.
Princíp.
V jednej výťahovej šachte sú dva rady kabín, z ktorých sa jedna pohybuje smerom nahor a druhá nadol. Jednotlivé kabíny nie sú umiestnené tesne nad sebou. Vzdialenosť medzi nimi je taká, aby kabína v oblasti úvrati (kde sa začne pohybovať do boku a jej zvislý pohyb sa spomaľuje až k okamihu zastavenia a ihneď prejde vo zvislý pohyb opačným smerom, viď schéma) nenarazila do kabíny predchádzajúcej alebo nasledujúcej. Tak možno nepretržite odbavovať cestujúcich, ktorí môžu kedykoľvek nastúpiť a kedykoľvek vystúpiť v ľubovoľnom podlaží. Na konci smerové dráhy Paternoster sú kolesá, pozdĺž ktorých sú obtočené závesné reťaze kabín. Kabína sa tak v pivnici či v strojovni (v úvrati) posunie do opačného dopravného smeru. Kabína sa teda nepreklopí, ale len sa horizontálne presunie (v skutočnosti sa pohybuje po polkružnici, viď schéma). Paternoster je vybavený senzormi, ktoré ho zastavia v prípade, že by pasažier uviazol medzi kabínou a vchodom.
Využitie.
Prvý obežný výťah na svete bol inštalovaný roku 1884 v Londýne. Paternostery ale boli inštalované predovšetkým v prvej polovici 20. storočia. Najvhodnejšími objektami pre ich využitie sú veľké administratívne budovy, napríklad banky, ministerstvá, úrady a školy. V mnohých z nich slúžia dodnes.
Názov pochádza z modlitby Pater noster, pravdepodobne preto, že je súčasťou modlitby ruženca, ktorého korálky vzdialene mechanizmus paternostera pripomínajú. Možný je však aj odkaz na stredoveké modlitebné šnúry, tzv. paternostery, ktoré ruženec historicky predchádzajú a na ktorých sa modlil práve rad modlitieb Otčenáš ().
Výhody a nevýhody.
Výhodami obežného výťahu oproti bežnému sú vysoká prepravná kapacita, energetická nenáročnosť, spoľahlivosť a rýchlosť použitia, ktorými sa paternoster blíži pohyblivým schodom.
Nevýhodou je naopak praktická nemožnosť prepravovať telesne postihnuté osoby a malou rýchlosťou spôsobená problematická použiteľnosť vo výškových budovách na väčšie medzipodlažné vzdialenosti. Cez svoje výhody sú paternostery na ústupe. Nové sa nestavajú a staré sa buď rekonštruujú alebo sa nahrádzajú výťahmi.
Paternoster na Slovensku.
Funkčný paternoster možno vidieť v budove Slovakotexu v Trenčíne, v budove ŽSR, na Ministerstve financií, na Ministerstve dopravy, na Ministerstve vnútra a na Ministerstve pôdohospodárstva v Bratislave, v budove Technickej univerzity v Košiciach.
1I/ʻOumuamua

1I /'Oumuamua (pôvodne C/2017 U1 (PANSTARRS), A/2017 U1 a 1I/2017 U1) je medzihviezdny objekt, ktorý preletel slnečnou sústavou. Môže ísť o hyperbolický asteroid alebo pozostatok kométy (exokométy) pretiahnutého tvaru s dĺžkou asi 800 m, ktorý bol objavený 19. októbra 2017 pomocou ďalekohľadov Pan-STARRS 1 na Havajských ostrovoch. Pri objavení mal zdanlivú magnitúdu 19,7.
Opis.
'Oumuamua je prvý objekt, u ktorého bolo s veľkou pravdepodobnosťou určené, že nebol súčasťou slnečnej sústavy, ale že priletel z medzihviezdneho priestoru.
Teleso priletelo zdanlivo zo súhvezdia Lýry veľkou rýchlosťou 25,5 km/s (niekoľkonásobnou oproti najrýchlejším podobným telesám obiehajúcim v slnečnej sústave). Pôvodne sa považovalo za kométu (preto označenie C/2017 U1), neskôr za planétku (A/2017 U1). Až ďalšie pozorovania ukázali jeho medzihviezdny pôvod. Následne obletelo Slnko, ktoré svojim gravitačným pôsobením zvýšilo jeho rýchlosť na 44 km/s. K Zemi sa počas svojej cesty priblížilo najviac na vzdialenosť 24 milióna kilometrov. Teraz mieri po hyperbolickej dráhe smerom do súhvezdia Pegasa.
V čase objavu už mal objekt za sebou prelet okolo Slnka i okolo Zeme, čo komplikovalo ďalšie pozorovania, pretože jasnosť objektu klesala.
Povrch má spektrálne červený odtieň.
Etymológia.
Názov 'Oumuamua je havajského pôvodu a označuje posla, ktorý k nám bol vyslaný z dávnej minulosti.
Kandidát na mimozemské plavidlo.
Astronómovia z organizácie Harvard Smithsonian Center for Astrophysics v roku 2018 vyhlásili, že 'Oumuamua „môže byť solárne plavidlo umelého pôvodu“. Viedlo ich k tomu zrýchlenie telesa po dráhe pri ceste vnútornej oblastí Slnečnej sústavy, ktorý by išlo vysvetliť využitím slnečného vetra, no nie bežnou gravitáciou všetkých tu nám už známych objektov.
Štúdia z 2019 však uvádza, že existuje rad prírodných javov, ktoré môžu pôvod telesa vysvetliť.
Tvarom a trajektóriou pripomínalo mimozemské teleso zo sci-fi románu Arthura C. Clarka Stretnutie s Rámou "Rendezvous with Rama".
2I/Borisov

2I/Borisov (predtým C/2019 Q4 (Borisov)) je medzihviezdna kométa s heliocentrickou orbitálnou excentricitou ~ 3 a nie je viazaná na Slnko. Má nadbytočnú hyperbolickú rýchlosť formula_1 32,3 km/s.
Objav.
Objekt objavil 30. augusta 2019 Gennadij Borisov v Krymskom astrofyzikálnom observatóriu v Naučnom pomocou 0,65 metrového ďalekohľadu. Pri objavení bol vzdialený 3 ± 0,1au od Slnka au, 3,8 ± 0,1 au od Zeme, uhlová vzdialenosť od Slnka 38 °, zdanlivá magnitúda 17,8. Prišiel zo smeru od Kasiopeji neďaleko hranice s Perzeom a veľmi blízko ku galaktickej rovine. K perihéliu dôjde okolo 8. decembra 2019.
Excentricita.
Pri pozorovaní len 12 dní existovali určité pochybnosti o tom, či je objekt medzihviezdny. Obežná dráha sa však priblížila k hyperbolickému riešeniu, ktoré naznačuje medzihviezdny pôvod.
Dosiahnuteľnosť kométy.
Pre kozmické sondy je ťažko dosiahnuteľná pre svoju hyperbolickú nadmernú rýchlosť 32,3 km/s (1I/ʻOumuamua 26,33 km/s). Podľa tímu Initiative for Interstellar Studies (Iniciatíva pre medzihviezdne štúdie) mohla byť v júli 2018 pomocou rakety Falcon Heavy teoreticky vyslaná dvojtonová kozmická sonda, ktorá by preletela okolo ​​C/2019 Q4, ale iba v prípade, že objekt by bol objavený oveľa skôr. Štart po dátume objavenia by si vyžadoval značne veľký odpaľovací systém, ako napríklad Space Launch System systém, gravitačný manéver u Jupitera a Oberthov manéver pri Slnku. A dokonca aj SLS by teraz mohol vyniesť iba 3 kg užitočného zaťaženia (napríklad CubeSat) na trajektóriu smerujúcu k blízkemu preletu okolo kométy ​​C/2019 Q4.
Zloženie kométy.
Dňa 13. septembra 2019 získal Gran Telescopio Canarias viditeľné spektrum C/2019 Q4 (Borisov), ktoré odhalilo, že tento objekt má zloženie, ktoré je podobné zloženiu nájdeného v spektre komét slnečnej sústavy.
Cryodrakon

Cryodrakon je vyhynutý rod pterosaurov z čeľade "Azhdarchidae", ktorý žil vo vrchnej kriede na území dnešnej Kanady. Bol objavený jediný druh Cryodrakon boreas, ktorý sa našiel vo Formácii Dinosaur Park.
Už v roku 1972 sa v Alberte našli kosti veľkého pterosaura. Predpokladalo sa, že ide o jedinca z rodu "Quetzalcoatlus". Neskorší výskum ukázal, že ide o nový druh.
Patril medzi veľké druhy. Mal rozpätie krídel 10 m.
Viliam Oberhauser

Ing. Viliam Oberhauser, CSc. (* 14. január 1948, Galanta) je slovenský drevársky inžinier, ekonóm, národohospodár a politik.
Zo života.
Má sestru a brata. Do dvanástich rokov žil v Galante. Keď mal dvanásť rokov zomrel im otec. V roku 1962 sa rodina presťahovala do Zvolena.
Politika.
V rokoch 19901992 pôsobil v prvej vláde Vladimíra Mečiara a vo vláde Jána Čarnogurského ako minister lesného a vodného hospodárstva, počas jeho mandátu sa zabezpečovala dostavba vodného diela Gabčíkovo.
V KDH bol členom platformy, presadzujúcej menšinový suverenistický smer, ktorá sa neskôr odčlenila do samostatnej strany – SKDH. Medzi rokmi 19982002 bol poslancom Národnej rady SR za Slovenskú národnú stranu.
V rokoch 20132017 bol členom predsedníctva a v roku 2017 1. podpredsedom Matice slovenskej. V súčasnosti je podpredsedom Krajskej rady Matice slovenskej Trnavského kraja. V roku 2018 spoluzakladal pod názvom KDŽP stranu KDŽP – Aliancia za Slovensko.
Mälaren

Mälaren je tretie najväčšie jazero v Švédsku. Nachádza sa v centrálnej časti krajiny, západne od hlavného mesta Štokholm a zasahuje do štyroch provincií – Štokholm, Uppsala, Västmanland a Södermanland. Jeho plocha je približne a plocha povodia viac ako . Priemerná hĺbka je , maximálna .
Jazero je ľadovcového pôvodu, ešte v 12. storočí bolo zálivom Baltského mora, no výzdvihom Škandinávskeho polostrova po ústupe ľadovca poslednej doby ľadovej sa oddelilo a v súčasnosti je hladina jazera nad hladinou mora. S Baltikom je spojené kanálom Södertälje a prielivmi Norrström a Söderström. Pobrežie jazera je pomerne členité s množstvom zálivov a zátok. Na jazere sa nachádza približne 1200 ostrovov, najväčšie sú Selaön (), Svartsjölandet (), Ekerö-Munsö (), Tosterön-Aspön (), Adelsö () a Ängsö ().
Ján Andel

Ján Andel (* 22. jún 1919, Valča† 11. október 2003, Martin) bol slovenský spisovateľ a prozaik, výtvarník a grafik, ktorý sa svojou tvorbou zameriaval predovšetkým na deti a mládež. Meštiansku školu navštevoval v Martine, kde absolvoval aj litografické učilište. Zomrel 11. októbra 2003 v Martine, ale pochovaný je vo Valči.
Dickinsonia

Dickinsonia je vyhynutý rod z taxónu Dickinsoniomorpha (patriaceho do taxónu Proarticulata). Patrí do tzv. ediakarskej bioty. 
Zaradenie v systéme.
Presné zaradenie taxónu Dickinsoniomorpha (a teda aj rodu "Dickinsonia") v systéme je neisté, ale podľa stavu poznania okolo roku 2020 najpravdepodobnejšie išlo buď o primitívne mnohobunkové živočíchy (Metazoa) alebo o primitívne dvojstranovce (Bilateralia) - porovnaj aj systém uvedený v článku dvojstranovce. 
V prospech zaradenia do dvojstranovcov hovorí okrem iného spôsob rastu jedincov. 
Podľa niektorých názorov tento rod patrí húb alebo do zaniknutej ríše organizmov. Objav molekúl cholesterolu vo fosíliách podporuje myšlienku, že Dickinsonia je živočích.
Charakteristika.
Výzorom pripomína bilaterálne symetrický rebrový ovál. Našli sa iba odtlačky v pieskovcovom podloží. Nájdené jedince boli dlhé od niekoľko milimetrov až po 1,4 m a hrubé od zlomku milimetra po niekoľko milimetrov. Prvá fosília sa našla v roku 1947 v pohorí Flinders Ranges v Južnej Austrálii, ďalšie jedince sa našli na Ukrajine (formácia Mogilev) a v Rusku. Tieto náleziská sú staré 567 až 550 miliónov rokov.
Predpokladá sa, že boli mobilní a za potravou sa pohybovali.
Je opísaných približne 9 druhov.
Game &amp; Watch

Game &amp; Watch bola séria prenosných 4-bitových herných konzol vyrábaných japonskou firmou Nintendo medzi rokmi 1980 a 1991. Tvorcom tejto série bol legendárny herný dizajnér Gunpei Yokoi, ktorý neskôr navrhol aj Game Boy. Nápad na vytvorenie takejto konzoly Yokoi dostal potom, ako raz vo vlaku videl jedného cestujúceho znudene sa hrať s kalkulačkou.
Každá Game &amp; Watch konzola v sebe mala predinštalovanú iba jednu hru, neboli používané akékoľvek externé médiá. Okrem hry mala každá konzola v sebe zabudované aj hodiny a budík.
Samotný dizajn hier bol kvôli obmedzeným technickým možnostiam primitívny, hralo sa iba na vysoké skóre. Úplne prvý model Game &amp; Watch obsahoval jednoduchú žonglovaciu hru "Ball". V prvých hrách vystupovali jednoduché čiernobiele postavičky (neskôr pomenované Mr. Game &amp; Watch), ale neskôr sa začali vyrábať aj modely so špeciálnymi verziami Donkey Kong a Super Mario hier.
Väčšina hier mala dva herné módy: mód A a mód B. Mód A predstavoval klasickú hru, zatiaľ čo mód B bol zväčša ťažšou (rýchlejšou) obťažnosťou, ale existovalo zopár výnimiek, pri ktorých sa herné módy výrazne líšili. Módy sa zapínali stlačením príslušného hardvérového tlačidla.