burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Nižný Čaj

Nižný Čaj () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Názov.
Podobne, ako je to v prípade susednej obce Vyšný Čaj, názov Čaj pochádza zo starého slovanského vlastného mena Čavoj, ktoré sa v latinských textoch uvádzalo ako Chaway. V roku 1337 sa Vyšný Čaj uvádza ako Chaway superior a Nižný Čaj ako Chaway inferior.
Prechod od znenia Chaway do znenia Čaj (maď. Csáj) bol spôsobený maďarským vplyvom, keďže v obci bola pretrhnutá kontinuita slovanského osídlenia (po osídlení Maďarmi). Hláska „v“ zo slovanského slova Čavoj vypadla rovnanko, ako vypadla napr. pri pomaďarčení názvu mesta Levoča (maď. Lőcse) alebo názvu mesta Revúca (maď. Rőcze).
Dedina s názvom Čavoj je aj v okrese Prievidza a existujú aj Čavajovce v Chorvátsku.
Nižný Klátov

Nižný Klátov (pôvodne "Nižný Tejkeš", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Ulice.
Cintorínska, Čaksová, Hlavná, Klátovská, Mlynky, Stará Košická, Zahradná, Tichá.
Politika.
Starostovia obce:
Kultúra a zaujímavosti.
Pravidelné podujatia.
V obci Nižný Klátov sa nachádza v chatárskej oblasti chata Klatovianka. Na tejto chate sa pravidelne v kulisách organizovali podujatia pre deti i dospelých. Tieto podujatia organizovalo Westernové akčné divadlo z Košíc. Juniáles – každoročné oslavy založenia obce.
Školstvo.
Obec má vlastnú Materskú a Základnú školu.
Doprava.
Do obce premáva SAD a.s. z Košíc, smer Hýľov, Zlatá Idka a Vyšný Klátov.
Šport.
Súčasťou obce je futbalové a basketbalové ihrisko. Možnosť turistiky a cyklistiky v priľahlých Volovských vrchoch. V blízkosti sa nachádza lyžiarske stredisko Jahodná a Kojšovská hoľa.
Obec má hokejové mužstvo pod názvom HK Nižný Klátov.
Hokejový klub pôsobí v OPEN lige v Čani, kde v roku 2017 získal 2.miesto, v roku 2018 1.miesto a v roku 2019 sa taktiež stal šampiónom ligy.
V obci sa každoročne koná stolnotenisový a šachový turnaj.
Nižný Lánec

Nižný Lánec (pôvodne "Nižný Lánc", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Nová Polhora

Nová Polhora je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. Obec vznikla v roku 1954 odčlenením od susednej obce Ploské.
Nováčany

Nováčany (v minulosti aj "Novočany", ) sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Obec leží na styku severozápadnej časti Košickej kotliny so Slovenským rudohorím. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1323. Patrila šľachtickému rodu Abovcov, potom prešla do majetku "Semseovcov". V roku 1427, kedy patrila "Mikulášovi Bebekovi" mala obec 20 port, od konca 15. storočia časť majetkov patrila prepošstvu v Jasove, ktorému v roku 1630 obec odviedla deviatok 1. portu od gazdov, pol porty od želiarov. V roku 1715 obec pozostávala z 5, roku 1720 z 13 domácností. V roku 1772 mala 54 rodín, roku 1828 107 domov a 751 obyvateľov. Obec mala stanicu pošty už na začiatku 19. storočia. V rokoch 19381945 bola pripojená k Maďarsku. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom.
Nový Salaš

Nový Salaš (v minulosti "Nový Sálaš", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Olšovany

Olšovany (v minulosti aj "Olšovjany, Oľšoviany", ) sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Opátka (okres Košice-okolie)

Opátka (v minulosti "Moldavská Opátka (Opaka)" a "Spišská Opátka (Opátka)", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. Vznikla spojením Moldavskej a Spišskej Opátky v roku 1944. 
Dejiny.
Prvá zmienka o obci je datovaná v roku 1324, kde sa spomína ako Apokapotoka - čo je pôvodný starosloviensky názov odvodený od slova Opoka. Opoka znamená kameň, skala, skalná riečka. Od r.1390 osada nesie už len názov Opoka. Už v roku 1311 je však spomínaný les - Silva Nigra (čierny les), ktorý získalo mesto od kontroverzného palatína Omodeja.
Zvláštnosťou je, že Opátka bola dlho rozdelená na 2 časti - Moldavskú a Spišskú župu, pričom obe mali svoj mlyn, cintorín aj krčmu. V roku 1808 - v čase rozkvetu baníctva bola najviac obývaná - okolo 500 ľudí (v súčasnosti ich je okolo 86). V tom čase mala obecného richtára, bubeníka, pastiera.
Po zastavení ťažby medenej rudy a následnom odstavní a zrušení medenej huty (zrejme kvôli nerentabilnosti) niekedy koncom 19. storočia Opátka postupne hospodársky, ekonomicky i spoločensky upadala. Obživou zostali miestne lesy a v nich pestovné a ťažbové práce a muži nachádzali prácu aj v baniach v susednej obci Zlatá Idka. Neskôr sa zamestnali aj v zlievárenskej fabrike v susednej obci Košické Hámre. Okolo roku 1930 mala obec Opátka už iba okolo 150 – 160 obyvateľov. 1868 bola obec premenovaná na dnešnú Opátku.
Opiná

Opiná (v minulosti aj "Stará", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Paňovce

Paňovce () sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Peder

Peder (v minulosti "Pedrov", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie v Košickom kraji.
Polohopis.
Obec je situovaná v západnej časti Košickej kotliny, na náplavovom kuželi rieky Bodva. Stred obce leží na nížine v nadmorskej výške 182 metrov nad morom, no časť katastrálneho územia sa nachádza na abovskej časti Bodvianskej pahorkatiny. Najnižší bod katastrálneho územia leží vo výške nad morom, najvyšší bod je vo výške nad morom. Maďarská štátna hranica je od obce vzdialená asi 3 kilometre. Leží asi 5 kilometrov juhozápadne od Moldavy nad Bodvou.
Vodné toky.
Cez katastrálne územie preteká rieka Bodva (povodie Tisy), juhozápadne od obce sa do nej vlieva rieka Ida, posledný ľavostranný prítok Bodvy na území Slovenska. Pri sútoku riek je aj najnižší bod katastrálneho územia - 
Ulice.
Obec pozostáva z ôsmich ulíc, z toho tri sú slepé. Hlavnú komunikačnú líniu tvorí cesta III. triedy 050177, ktorá vedie cez obec v smere východ - západ. Ulice nie sú pomenované.
Výzor ulíc je daný charakterom zástavby, pričom prevažnú časť domov tvoria stavby postavené pred a tesne po druhej svetovej vojne. Niektoré sedliacke domy a zemepanské kúrie sú aj dnes v takmer pôvodnom stave. Siluetu obce pri pohľade z diaľky vytvárajú kostoly rímskokatolíckej a reformovanej cirkvi, juhovýchodnému okraju obce dominuje hydroglóbus v areáli PD. Vidiecky kolorit obce dokresľuje orechová alej tiahnúca sa na južnom a juhozápadnom okraji obce a ulicou v strede obce (severo - južný smer). Dominantou obce je gaštan rastúci na školskom dvore.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o Pederi pochádza z roku 1275, kde sa obec spomína pod názvom "Pudur". V roku 1317 sa už spomína aj miestny kostol. Postupne sa vyvinuli dve obce - Malý a Veľký Peder, ktoré neskôr splynuli do jedného celku. Peder bol istý čas aj sídlom slúžnovského okresu. V uhorskom geografickom lexikóne z roku 1851 sa obec spomína ako maďarsko-nemecká so 799 obyvateľmi. Štatistika z roku 1910 vykazovala už len 388 obyvateľov prevažne maďarskej národnosti.
Po prvej svetovej vojne pripadla obec na základe Trianonskej mierovej zmluvy Česko-Slovenskej republike. V medzivojnovom období niesla obec istý čas poslovenčený názov "Pedrov", no od roku 1927 sa vrátila k pôvodnému názvu "Péder". V novembri 1938 po Viedenskej arbitráži pripadla obec Maďarsku, no po druhej svetovej vojne bola opätovne pričlenená k ČSR. V roku 1948 došlo k zmene názvu vypustením dĺžňa na "Peder".
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania obyvateľov z roku 2001 žilo v Pederi 382 obyvateľov, z toho bolo 310 maďarskej, 43 slovenskej, 1 českej a 28 inej národnosti.
Ploské (okres Košice-okolie)

Ploské () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Dejiny.
Prvá známa písomná zmienka o obci Ploské nie je presne datovaná. Je známe, že bola uvedená pred rokom 1299 v nedatovanom mandáte kráľa Ondreja III. Ploské je zapísané ako poss. Lapuspatak Tamojší feudáli sú označovaní predikátom „de Lapuspataky“. 
Obec sa nachádzala na dôležitej severovýchodnej trase pri rieke Torysa. Keď sa v roku 1304 delil Drienov, listina sa zmieňuje o ceste smerujúcej na Ploské (versus Lapuspotok). V roku 1309 pri opise zeme Sokoľ sa pripomína cesta prichádzajúca z Ploského. Na základe týchto záznamov v dôležitých listinách je samozrejmé, že cez Ploské nešla len dôležitá cesta, ale aj samotná obec mala mimoriadny význam. Sídlili tu feudálny páni a pravdepodobne koncom 13. storočia tu začali aj s výstavbou kostola, o ktorom máme zachovanú prvú písomnú zmienku z roku 1309. V tom čase tu pôsobil farár Myke. O ňom sa zachovala aj ďalšia písomná zmienka, konkrétne z roku 1318. 
Už v rokoch 1332 – 1335, z ktorých sa zachovali záznamy o výbere pápežských desiatkov, tu slúžil farár Mikuláš. Podľa záznamov portálneho súpisu Šarišskej stolice bolo v roku 1427 v Ploskom 30 port územia. Toto sa delilo na dve presné polovice, ktoré vlastnili Tomáš z Ploského a Žigmund z Ploského. Nasledujúce 16. storočie však pre obec znamenalo úpadok. Desiatkový súpis z roku 1565 uvádza, že tu žilo iba 7 poddaných sedliakov a 5 želiarov, čiže iba 12 poddaných. Rozloha sa v roku 1567 udáva len 4 porty. 
Podľa súpisu domov z roku 1598 ich tu bolo 25. Podľa spomínaného desiatkového súpisu z roku 1565 mala väčšina z 12 poddaných osobné mená slovenského pôvodu. Dve mená boli maďarského pôvodu a tri neistého. Vieme, že v druhej polovici 17. storočia boli Ploské slovenskou dedinou a rozprávalo sa tu slovensky. Konštatovať to môžeme na základe dokumentov z roku 1674. Vtedy bol v Košiciach urobený odhad spišskej komory majetkov, ktoré získal Ladislav Károly po Melicharovi Kecerovi z Ploského. 
V latinsky písanom dokumente sa uvádzajú štyri opustené sessie takto: Szomkovszka, Vargovszka, Seczovszka a Kompovszka. Národnostné zloženie obyvateľov obce potvrdzuje aj súpis z roku 1715, podľa ktorého v Ploskom bývalo 7 poddanských rodín a 6 z nich malo mená slovenského pôvodu. Lexikón osád z roku 1773 píše tiež o Ploskom ako o slovenskej dedine.
Prvá škola v Ploskom sa spomína už v roku 1513. Bola to škola farská, ktorá onedlho za protestantizmu zanikla. Hodnoverné správy potom máme až do začiatku 19. stroročia. V roku 1859 vyučoval na miestnej ľudovej cirkevnej škole učiteľ Andre Kmec a mal 65 žiakov. V školskom roku 1893/ 94 vyučoval učiteľ Štefan Bic 116 žiakov. V roku 1904 bol učiteľom Štefan Lebenský, ktorý učil 62 žiakov. V šk. roku 1918/ 1919 jeden učiteľ vyučoval 90 žiakov. V šk. roku 1932/ 1933 bola v Ploskom r. kat. ľudová škola koedukačná v novej budove. Mala dve učebne a jeden kabinet. Vyučovali dvaja učitelia 118 žiakov, z nich bolo 110 r. kat.
Poproč (okres Košice-okolie)

Poproč () je obec na východnom Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Leží v juhovýchodnej časti Slovenského rudohoria, na ľavom brehu rieky Bodva. Stred obce dosahuje nadmorskú výšku 
Leží 31 kilometrov od Košíc, 26 kilometrov od Maďarských hraníc.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci Poproč pochádza z roku 1255, keď sa ako kráľovská banícka osada "Olchuan" spomína v listine kráľa Bela IV.
Názov.
Vývin názvu obce
Obyvateľstvo.
V roku 2005 sa v obci narodilo 15 detí (7 chlapcov a 8 dievčat), 32 obyvateľov umrelo. Z obce sa odsťahovalo 18 ľudí a prisťahovalo sa 32 občanov. Bolo uzavretých 7 sobášov, pri ktorých bol aspoň jeden zo snúbencov obyvateľom obce Poproč. K 31. decembru 2005 mal Poproč 2 780 obyvateľov.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Obec Poproč vydáva vlastné obecné noviny - Popročský obecný populárno-rekreačný občasný časopis.
Rákoš (okres Košice-okolie)

Rákoš (v minulosti "Rakoš", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Obec sa nachádza juhovýchodne od Košíc, leží na svahu Slanských vrchov v smere na Slanec a Slovenské Nové Mesto.
Dejiny.
Podľa písomných dokladov z roku 1337 sa tu dedina ešte nenachádzala. Listina podrobne opisuje hranice Gábroviec (Gabróc), ktoré patrili opátstvu Krásnej nad Hornádom. V miestach dnešnej obce Rákoš sa uvádza iba cestička, ktorá viedla z Vyšnej Myšle na hrad Slanec.
Rákoš vznikol na území, ktoré patrilo hradu Slanec. V portálnom súpise Abovskej stolice z roku 1427 je zaznamenaných šesť port územia obce Rákoš. Ich majiteľom bol Žigmund z Lučenca, vtedajší pán hradu. Teda aj vtedy to bola iba malá dedinka. V tom čase sa sčítali porty, čiže brány, ktoré viedli do hospodárskych statkov. Takýto hospodársky statok mohol mať aj viac objektov. Ak na jednu portu počítame aspoň sedem ľudí, žilo tu aspoň 42 obyvateľov.
V roku 1565 bol vyhotovený desiatkový súpis, podľa ktorého žilo v Rákoši desať poddaných sedliakov a traja želiari. Súpis panstva Slanca z roku 1686 udáva v Rákoši 13 polovičných usadlostí, ale len sedem z nich bolo obývaných. V tom čase bol Rákoš prevažne maďarskou dedinou, i keď v spomínanom súpise z roku 1565 tam figurovali štyri mená slovenského pôvodu.
Mor a Rákociovské vojny v roku 1686 spôsobili, že Rákoš takmer zanikol. V roku 1715 tam žili len dvaja želiari, v roku 1720 traja poddaní sedliaci. Prílev obyvateľstva udáva listina z roku 1746. Žilo tu 65 obyvateľov, z toho 24 detí. Lexikón z roku 1773 udáva, že sa tu rozprávalo prevažne po slovensky. V roku 1851 tu žilo 215 obyvateľov.
Názov.
Je dôvodné sa domnievať, že názov obce vznikol od slovanského slova Rákoš, ktorým sa zvyčajne označoval potok bohatý na výskyt rakov. Potoky tohto názvu nájdeme na Ukrajine, kde nebol maďarský vplyv pri vytváraní názvov, ale i v Maďarsku. Niekedy boli tieto potoky označované ako Rakovica, od čoho vzniklo maďarské Rakaca. Obec mohla byť označovaná aj ako Rakovec, čo pomaďarčené znelo ako Rákóc.
Z roku 1321 sa pri opise chotára obce Slivník v Abovskej stolici uvádza potok Rakolchpothokam teda Rakovec. Slovo Rákoš je teda pravdepodobne najskôr pomaďarčené označenie Rakovec, neskôr čiatočne poslovenčené (Rakovec - Rákóc - Rákoš).
Rankovce

Rankovce (, ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Rešica

Rešica (v minulosti "Rešta", , ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie, ktorá leží v bezprostrednej blízkosti maďarskej štátnej hranice. 
Polohopis.
Obec leží 29 kilometrov juhozápadne od Košíc približne kilometer od maďarskej štátnej hranice. Najbližšími obcami sú Janík ležiaci západne, Buzica vzdialená na východ a maďarská obec Kány, ktorá sa nachádza približne južne od Rešice.
Dejiny.
Prvá zmienka o Rešici pochádza z roku 1319, keď sa obec spomína pod názvom "Rechita". V listinách z nasledujúcich storočí sa uvádzajú názvy "Rechyte" (1395) a "Restha" (1630). V stredoveku patrila Rešica veľmožom z rodu Abovcov, neskôr prešla do majetku Buzického panstva a následne do správy Gedeonovcov, Fiszkovcom a iným zemepánom. V roku 1590 bola obec vyplienená a v nasledujúcich rokoch nastala jej obnova a znovuosídlenie, pričom bola oslobodená od platenia daní.
Podľa súpisu z roku 1715 žilo v Rešici 7 poddanských rodín, podľa štatisticky z roku 1828 mala obec 83 domov, v ktorých žilo 550 obyvateľov. V uhorskom geografickom lexikóne z roku 1851 sa obec spomína ako maďarská s 557 obyvateľmi. Štatistika z roku 1910 vykazovala už len 441 obyvateľov, prevažne maďarskej národnosti. Po prvej svetovej vojne pripadla obec na základe Trianonskej mierovej zmluvy Česko-Slovenskej republike. V medzivojnovom období niesla obec poslovenčený názov "Rešta", ale používal sa aj maďarský názov "Reste". V novembri 1938 po Viedenskej arbitráži pripadla obec Maďarsku, no po druhej svetovej vojne bola opätovne pričlenená k ČSR. V roku 1948 došlo k zmene názvu dodatočným poslovenčením koncovky "-šta" na "Rešica". Rešičan Richard Szanyi je štvornásobným majstrom sveta v tlaku na lavičke a držiteľ svetového rekordu vo svojej kategórií s 250 kg vytlačenej váhy. 
Politika.
Starostom obce je Ing. František Bodnár, jeho zástupcom je Ondrej Weiser. Obecné zastupiteľstvo tvorí päť poslancov.
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania obyvateľov z roku 2001 žilo v Rešici 377 obyvateľov, z toho bolo 341 maďarskej, 35 slovenskej a 1 inej národnosti.
Doprava.
Intravilánom Rešice prechádza cesta III. triedy 050171 vedúca od Perína-Chymu, ktorá sa v obci končí. Doprava obyvateľov za službami je zabezpečená pravidelnou autobusovou dopravou do Moldavy nad Bodvou a Košíc.
Rozhanovce

Rozhanovce () sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Obec leží v Košickej kotline v doline potoka Hýľ a rieky Torysa. Rozprestierajú sa z menšej časti na rovine a z väčšej časti na svahoch stúpajúcich od západu na východ. Ležia približne 10 km od Košíc. 
Dejiny.
Prvé osídľovanie bolo v neolite, bolo tu sídlisko bukovohorskej kultúry. O skoršom osídlení tejto lokality svedčia aj nálezy z mladšej kamennej doby a opevnená osada z bronzovej doby. 
Prvá písomná zmienka o obci je v donačnej listine kráľa Štefana V. v roku 1270 pod názvom Rozgun, keď obec prešla do majetku Rajnolda, ktorý sa stal zakladateľom rodu Rozhanovských (Rozgoňovcov, Rozgonyiovcov). Obec je známa najmä bitkou pri Rozhanovciach, ktorá sa odohrala 15. júna 1312. Potom dedina patrila viacerým zemianskym rodom - Kelčovcom (Kelcs), Šóšovcom (Sóos) Almášiovcom (Almássy), Zomboriovcom (Zombory).
Rozhanovce pôsobili ako geto pre košických židov s rabinátom, lebo v Košiciach sa do roku 1840 židia nesmeli usadiť. V roku 1850 tu sídlil slúžnovský úrad pre slovenské obce Abovsko-turnianskej župy. Najstaršia známa zachovaná fotografia Rozhanoviec bola zverejnená v roku 1896 na Abovsko-turnianskej monografii. Na fotozábere je Šóšova kúria a v pozadí sa nachádza kostol so starou vežou pred jej renováciou.
Kultúra a zaujímavosti.
Nárečie.
Nárečie Rozhanovčanov podľa dialektického členenia slovenského jazyka patrí do východoslovenského nárečia, juhozápadnej skupiny abovského nárečia. V dnešnej dobe už význam nárečia ustupuje pred znaloťou a uplatňovaním spisovného slovenského jazyka. Avšak v tomto nárečí sa prejavuje aj kus dávnej histórie a nemalo by sa na neho zabúdať.
Príklady nárečových slov.
pľeban (kňaz, farár), kuršmid (zverolekár), hamovac (brzdiť), kalap (klobúk), funduš (pozemok), živan (zlodej), bigľajz (žehlička), firhang (záves, záclona), paľem ni! (pozri sa, aha), podz het (poď sem), hyža (izba, dom).
Rudník (okres Košice-okolie)

Rudník (v minulosti "Rudno", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Dejiny.
Najstaršia písomná zmienka pochádza z roku 1255, kedy pred kráľa Belu IV. predstúpil jasovský prepošt Albert, ktorý žiadal o vydanie nových listín kláštoru. V darovacej listine sa na území prepošstva spomínajú aj "populy de Rodnuk" - ľudia z Rudníka. Dá sa však predpokladať skoršie slovanské osídlenie, ktoré v oblasti už od 12. storočia ťažilo železo. Od toho je odvodený aj názov obce i potoka, ktorý ňou preteká.
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúra.
V Obci Rudník pôsobí občianske združenie TJ Partizán ŠM Rudník ktoré sa venuje rozvoju športu, kultúrnospoločenských aktivít, dobrovoľníckej činnosti. Hospodárom občianskeho združenia je poslanec obecného zastupiteľstva Bc. Michal Hegedüš DiS.
Občianske združenie je vlastníkom známej chaty TJ pri pútnickom kostole Sv. Anny nad obcou. (na chate prebieha rekonštrukcia)
Ruskov

Ruskov () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Ulice.
Staničná, Kucik, Dolná, Horná, Stredná, Dlhá, Strmá, Lesná, Bočná, Hlavná, Ďurkovská, Olšavská, Čalovka, Školská, Slančícka,Kostolná, Poľná, Tichá, Šivov breh, Pizondor
Vodné toky.
Bystrý potok
Symboly obce.
Erb.
V kruhopise má nápis REGETE RUSZKA HELYSÉGE PETSÉTYE 1840. V obraze je roľník s pluhom ťahanom dvomi volmi, vľavo sú stromy naznačujúce les.Sú tam štyri vysoké topole označujúce štyri východy z obce.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza zo začiatku 14. storočia, aj keď dedina bola založená okolo 11. – 12. storočia, keď tu vznikla osada ruských strážcov dôležitej cesty z údolia Torysy cez Slanské vrchy až do Zemplína. V tom čase bolo obyvateľstvo slovanské, ale nie ruské. Obyvatelia pochádzali zo západoeurópskej vetvy a boli to priami predchodcovia Slovákov. Najstaršia zmienka o kostole a fare je približne z rokov 13321335, kedy farár vyberal pápežské desiatky.
Sady nad Torysou

Sady nad Torysou (v minulosti "Zdoba" a "Byster", ) sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. Obec vznikla spojením obcí Zdoba a Byster v roku 1964.
Seňa

Seňa () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. Najvýznamnejšou pamiatkou v obci je románskogotický reformovaný kostol z polovice 13. storočia. Podľa sčítania v roku 2021 malo v obci slovenskú národnosť 86,4%, maďarskú 8,4%, rómsku 1% a nezistenú 3,1% obyvateľov. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je v listine kráľa Bela IV. z roku 1249
Názov.
Vývin názvu obce
Skároš

Skároš (v minulosti "Skaroš", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Ulice.
Okružná, Hlavná, Pod Červený Vrch, Tichá, Farská, Krátka, Gaštanová, Školská, Športová, Kostolná, Záhradná, Potočná, Marhuľová, Ku Bani
Dejiny.
Skároš, ktorý sa nachádza asi 20 km južne od Košíc bezprostredne pri maďarskej hranici, je veľmi stará dedina. Spomína sa už v roku 1270 pri opise hraníc panstva hradu Füzér ako zem Skároš. Zmienka vznikla na základe opisu hraníc panstva patriaceho pod hrad, pretože zem Skároš sa nachádzala na hranici a patrila už Mikulášovi, synovi Abu. Tento pochádzal z tzv. nádoštskej vetvy rodu Aba.
Druhú písomnú zmienku poznáme z roku 1327, keď sa Skároš uvádza pri opise zeme Kalša, s ktorou tiež susedil. Zmienka hovorí o zemi Zkarus. Dedina Skároš je v údolí pod Slanskými vrchmi. Toto územie boli osídlené a kultivované už v 13. storočí.
Po smrti Dominika, syna Lacka a vnuka spomenutého Mikuláša, syna Abu, rod vymrel po meči, pretože Dominik nemal syna. Vtedy kráľ Karol v roku 1335 daroval nádoštské panstvo palatínovi Drugethovi. V zápise, ktorý vymenúva dediny patriace pod toto panstvo sa spomína aj Skároš. Podľa zápisu z roku 1387 vieme, že v Skároši už stál kostol.
V roku 1415 však už Skároš patril bánovi Petrovi a jeho bratovi Štefanovi, ktorých rod sa označoval ako Zudar z Olnódu. Im dedina patrila aj za portálneho súpisu v roku 1427, kedy tam bolo 15 port.
V tom čase sa nespočítavalo obyvateľstvo, ale tzv. porty. Porta je brána vedúca do hospodárskej usadlosti, ktorou môže prejsť voz ťahaný koňmi. Ak vezmeme do úvahy, že v jednej takejto usadlosti bolo so služobníctvom minimálne sedem ľudí, potom v roku 1427 mal Skároš minimálne 105 obyvateľov, čiže to bola na tie časy naozaj veľká dedina.
Slančík (okres Košice-okolie)

Slančík (v minulosti "Sálančik", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. V rokoch 1989 až 1990 bol Slančík súčasťou obce Slanec.
Slanec (okres Košice-okolie)

Slanec (v minulosti "Sálanc", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Vodné toky.
Okolo Slanca tečie rieka Roňava.
Slanské Nové Mesto

Slanské Nové Mesto (v minulosti "Nové Mesto", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Slanské Nové Mesto leží v južnej časti Slanských vrchov v nadmorskej výške Územie má charakter mierne kopcovitého terénu a intravilán obce obmývajú potoky Roňava a Slančík. V okolí obce prevládajú bukovo-dubové lesy a žije tu pestrá skladba flóry a fauny.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1332. Predpokladá sa, že obec bola založená na kráľovskej pôde nemeckými kolonistami. Koncom 14. storočia sa dostala do vlastníctva šlachticov Lossonczyovcov a v 16. storočí prešlo do rúk Forgáchovcom. V 17. storočí bolo Slanské Nové Mesto známe výrobou drevených sudov. V 19. storočí zas prevádzkou mlyna a neskôr aj krčmou "Fiálka", ktorá je dnes v prevádzke pod názvom "Stodola na rázcestí".
Bývalé Slanské Nové Mesto ležalo v údolí potoka Roňava. Pravdepodobne výpadmi Turkov bolo zničené. Bývalá zničená obec bola väčším mestečkom, o čom svedčí aj miestna farská kronika. V 18. storočí bola obec opätovne založená pod názvom "Uj-Város", ktorý s malou obmenou "Újváros" vydržal až do roku 1907, keď bol zmenený na "Szaláncújváros".
V uhorskom geografickom lexikóne z roku 1851 sa obec spomína ako prevažne rusko-slovenská (resp. rusínsko-slovenská) so 489 obyvateľmi. Štatistika z roku 1910 vykazovala v Slanskom Novom Meste 531 obyvateľov, z toho bolo 356 Slovákov, 166 Maďarov a 9 Nemcov.
Po prvej svetovej vojne pripadla obec na základe Trianonskej mierovej zmluvy Česko-Slovenskej republike. V medzivojnovom období sa používal úradne preložený názov "Nové Mesto". V roku 1948 došlo k doplneniu názvu obce podľa maďarského vzoru do podoby "Slanské Nové Mesto".
Obyvateľstvo.
V súčasnosti má obec 473 obyvateľov, z ktorých je takmer 62% rímskokatolíkov, zvyšok tvorí gréckokatolíci, evanjelici a obyvatelia bez, resp. s nezisteným vierovyznaním.
Školstvo.
V obci sídli jedna materská škola.
Partnerské obce.
Niekoľko obcí susediacich so Slanským Novým Mestom tvorí Slanský mikroregión (Blažice, Bohdanovce, Kalša, Nižný Čaj, Nový Salaš, Rákoš, Ruskov, Slančík, Slanec, Slanské Nové Mesto, Slanská Huta a Vyšný Čaj).
Sokoľ

Sokoľ () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Na území obce sa nachádza aj hrad Sokoľ.
Slanská Huta

Slanská Huta (v minulosti "Sálancká Huta", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Svinica (okres Košice-okolie)

Svinica () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. Najvýznamnejšou pamiatkou je románsko-gotický kostol Reformovanej kresťanskej cirkvi pôvodne z polovice 12. storočia.
Šemša

Šemša () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Dejiny.
Šemšu obývala grófska rodina Šemšej, ale do začiatku 15. storočia v dejinách obce figurujú aj ďalšie zemepanské rodiny.
Škola.
Prvá písomná zmienka o škole v Šemši pochádza z roku 1772. V tom období Mária Terézia nariadila krajinským orgánom, aby začali s modernizáciou školstva v Uhorsku. Začiatkom šesťdesiatych rokov 19. storočia bola činnosť školy porovnateľná s ostatnými školami v Abovskej župe. Žiaci po ukončení 6-ročnej školskej dochádzky sa ďalej vzdelávali. Zásadná zmena v činnosti školy nastala v roku 1903, keď rodinní príslušníci rodiny Šemšej naplnili dlhoročné úsilie svojej nebohej matky a založili nadáciu VALÉRIA. Táto mala finančne zabezpečiť fungovanie dievčenskej školy a detskej opatrovne. Fungovanie chlapčenskej školy zabezpečovala obec a vyučoval ju svetský učiteľ. Dievčenská škola bola financovaná z peňazí nadácie Valéria.
Názov.
Názov Šemša sa prvýkrát spomína v roku 1280 v podobe „terra Scemce“. Pomenovanie Šemše sa v listinách jednotlivých období počínajúc stredovekom až do 20. storočia uvádzal rôznych podobách. 
Vývin názvu obce
Trebejov

Trebejov (v minulosti aj "Trebajov", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Obec leží na ľavom brehu rieky Hornád v juhovýchodnej časti pohoria Čierna hora, v geomorfologickej časti Hornádske predhorie. Prístup do obce zabezpečuje cesta III. triedy cez Kysak (zo severu) alebo Družstevnú pri Hornáde (z juhu), resp. údolím Hornádu vedúca železničná trať Žilina – Košice.
Je vzdialená severne od Košíc, južne od Prešova a východne od Gelnice.
Trsťany

Trsťany (v minulosti "Trstenné, Tršťany", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Kultúra a zaujímavosti.
Opis dediny.
V srdci tejto malebnej východoslovenskej dedinky sa nachádza malý park, autobusová zastávka, zvonica opísaná nižšie v sekcii Pamiatky, streetbalové ihrisko, tenisové ihrisko a drevený altánok. V súčasnosti ju tvorí približne 110 domov. V dedine sa nachádza aj cintorín s domom smútku, malé detské ihrisko a malý obchod.
Turnianska Nová Ves

Turnianska Nová Ves (v minulosti "Turňava, Turňanská Nová Ves", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. V rokoch 1964 až 1991 bola Turnianska Nová Ves spojená s obcami Chorváty a Hosťovce do obce Nová Bodva.
Vajkovce

Vajkovce (v minulosti aj "Valkovce", ) sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Veľká Ida

Veľká Ida () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Obec Veľká Ida sa nachádza na východnom Slovensku v Košickej kotline.
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania obyvateľov, domov a bytov z roku 2021 žilo vo Veľkej Ide 3 911 obyvateľov, z toho bolo 1 922 mužov, 1989 žien. 
Hustota obyvateľstva (ob./km²): 126,13, priemerný vek obyvateľstva v rokoch je 30,11.
Štátni občania: 3980, cudzinci žijúci v obci 20.
Slobodných ľudí v obci je bolo 2575, ženatý/vydatá 975, rozvedený/rozvedená 164 a vdovcov/vdovy 185.
Veľká Lodina

Veľká Lodina () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Nadmorská výška v strede obce je 258 m. Obec leží na severozápade Slovenského rudohoria, v celku Čierna hora, v nádhernej doline Hornádu, približne 25km severozápadne od Košíc.
Dejiny.
Najstaršia písomná zmienka o obci je z roku 1423, kedy ju kráľ Žigmund dal ako dar šľachticom z Pavloviec. Obec založili pĺtníci a drevorubači, ktorí splavovali drevo po rieke Hornád až do Košíc. Obec vznikla už v prvej polovici 14. storočia a až do roku 1423 bola kráľovským majetkom panstva Sokoľ. V rokoch 1423 až 1429 ju vlastnili šľachtici z Pavloviec, neskôr sa stalo vlastníkom obce mesto Košice.
Názov.
V písomnostiach z 15. – 16. storočia sa vyskytuje pod názvom Ladna, Alsowladna, Naghladna - maďarizované tvary pôvodných slovenských názvov Lodina, Nižná Lodina a Veľká Lodina. 
Základ názvu Lodina je nepochybne odvodený od slova loď.
Vtáčkovce

Vtáčkovce (v minulosti "Ptáčkovce", , ) sú obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Vyšná Hutka

Vyšná Hutka (v minulosti "Vyšné Hutky)" je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. V rokoch 1986 až 1990 bola obec spojená s Nižnou Hutkou do obce Hutky.
Vyšná Kamenica

Vyšná Kamenica je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Dejiny.
Vyšná Kamenica je v porovnaní s ostatnými susednými dedinami najmladšou obcou. Prvýkrát sa spomína v roku 1420, teda na začiatku 15. storočia. To, že je obcou najmladšou, môžeme, podľa dostupných historických materiálov, vysvetliť snáď tým, že na konci 13. storočia existovala severnejšie od Vyšnej Kamenice dedina Púch. Ležala asi 3 km severne od terajšej obce. Posledná správa o dedine Púch pochádza z roku 1370 a hovorí sa v nej, že je ľudnatou dedinou s 12 usadlosťami. Na rozhraní 14. a 15. storočia sa títo obyvatelia z neznámych dôvodov presťahovali asi 3 km nižšie do údolia Kamenického potoka a založili novú dedinu.
O tejto novo osídlenej dedine sú prvé správy z roku 1420, uvádza sa pod názvom Kemenche a patrila Andrejovi z Budimíra. V portálnom súpise z roku 1427 už vystupuje pod dnešným názvom Vyšná Kamenica v pomaďarčenej podobe Felsow Kemenche. V súpise z roku 1565 sa uvádza, že vo Vyšnej Kamenici žilo 16 sedliakov a 7 želiarov. Mená týchto ľudí boli prevažne slovenského pôvodu, čo dokazuje, že dedina bola v tom čase slovenská. Svedčia o tom aj náboženské pomery. V 16. storočí prijal ľud Lutherovu reformáciu. Veriaci využívali chrám, ktorý bol postavený už v prvej polovici 14. storočia - ranogotická jednoloďová stavba. Táto stavba bola v 16. a 17. storočí rozšírená na západnej strane a celá prestavaná v renesančnom štýle.
V roku 1741 bola v obci založená cirkevná škola pri miestnom cirkevnom zbore evanjelickej cirkvi. Od jej založenia až po rok 1941 pôsobili učitelia tiež ako kantori, čo vyplývalo z ich úväzku.
Podľa súpisu z roku 1828 mala dedina 31 domov a 230 obyvateľov, počas sčítania ľudu v roku 1910 - 337 obyvateľov. V rokoch 1880 - 1910 sa mnoho z nich vysťahovalo. Do roku 1918 patrila obec do Abovskej stolice.
V októbri 1957 bolo založené Jednotné roľnícke družstvo a 12. apríla 1958 bola dedina napojená na elektrickú sieť.
24. augusta 2002 boli do života obce slávnostne uvedené obecné insígnie - erb, vlajka a pečatidlo.
Vyšný Čaj

Vyšný Čaj () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Názov.
Podobne, ako je to v prípade susednej obce Nižný Čaj, názov Čaj pochádza zo starého slovanského osobného mena Čavoj, ktoré sa v latinských textoch uvádzalo ako Chaway. V roku 1337 sa Vyšný Čaj uvádza ako Chaway superior a Nižný Čaj ako Chaway inferior. Prechod od znenia Chaway do znenia Čaj (maď. Csáj) bol spôsobený maďarským vplyvom, keďže v obci bola pretrhnutá kontinuita slovanského osídlenia (po osídlení Maďarmi). Hláska "v" zo slovanského slova Čavoj vypadla rovnako ako vypadla napr. pri pomaďarčení názvu mesta Levoča (maď. Lőcse) alebo názvu mesta Revúca (maď. Rőcze). Dedina s názvom Čavoj je aj v okrese Prievidza a existujú aj Čavajovce v Chorvátsku.
Vyšný Klátov

Vyšný Klátov (pôvodne "Vyšný Tejkeš", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Obec sa nachádza na západ od Košíc, vo vzdialenosti približne .
Kultúra a zaujímavosti.
Meteorit.
28. februára 2010 bol zaznamenaný nad východným Slovenskom pád meteoritiu, ktorého prvé fragmenty sa podarilo nájsť 20. marca 2010 v katastrálnom území obce. Neskôr boli ďalšie fragmenty nájdené západne od Košíc.
Doprava.
Do obce vedie cesta 3. triedy, ktorá smeruje od Nižného Klátova a má od Košíc dĺžku približne . Chodí sem pravidelná SAD linka v každý deň. Do dediny sa dá dostať aj cestou cez Jahodnú.
Vyšný Medzev

Vyšný Medzev (, ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Obec sa nachádza v údolí Bodvy, na severnom okraji Medzevskej pahorkatiny a juhozápadnom okraji Volovských vrchov. Od Medzeva je vzdialený severne, od Košíc západne a od Rožňavy východným smerom.
Symboly obce.
Erb obce bol schválený po osamostatnení od mesta Medzev a pozostáva z červeného štítu, na ktorom je zlatými ratolesťami ovenčená horná polovica postavy striebroodetej Panny Márie so zlatou, červeno vystlatou uzavretou korunou. V ľavej ruke drží zlatý, dvojitý kríž ukončený žezlom, v pravej ruke drží zlaté zemské jablko. V spodnej časti sú strieborné skrížené banícke kladivká na zlatých rukovätiach nad strieborný trojvrším.
Pečať Vyšného Medzeva je okrúhla, v medzikruží má vyrytý kruhopis: * MARIA : MAGDALÉNA : PATRONA : SUPERIORI : MEZENZEVEN : 1672. Pečatné pole má po obvode dve ratolesti, vyrastajúce z trojvŕšia, ktoré končia kvietkami. Trojvŕšie vypĺňa dolný výsek porísk skrížených baníckych kladiviek, z ich horného výseku vyrastá a stred pečate vypĺňa Madona s dieťaťom a dvojramenným krížom. 
Vlajka obce pozostáva zo štyroch pozdĺžnych pruhov vo farbách červená, žltá, biela a červená. Je ukončená s tromi cípmi.
Dejiny.
Najstaršia písomná zmienka pochádza z roku 1427, no dejiny obce sú úzko späté so susedným Medzevom. Osídlenie oblasti bolo z väčšej časti dôsledkom kolonizácie, preto aj obyvatelia sa zaoberali najmä baníctvom a hutníctvom kovov. Vyšný Medzev sa aj vďaka rýchlemu rozvoju získal od cisára Leopolda štatút slobodného kráľovského banského mesta. Mária Terézia mestečku priznala trhové právo a Vyšný Medzev ekonomicky prosperoval. Vzniklo námestie a remeselníci si zakladali svoje cechy. Okrem baníkov a hutníkov tu pôsobili pivovarníci, kováči, uhliari, šindliari, krajčíri a pod. Miestne baníctvo však začalo v 2. polovici 19. storočia upadať, čo spôsobilo vysťahovalectvo obyvateľov do Ameriky. Časť obyvateľstva sa začala venovať poľnohospodárstvu, na ktoré však v oblasti neboli ideálne podmienky. 
Po viedenskej arbitráži sa v novembri 1938 Vyšný Medzev stal súčasťou okresu Gelnica, no bola pohraničnou obcou. Hranica bola južne od obce, čím došlo k skomplikovaniu dopravy od Moldavy. Do roku 1960 bola obec samostatná, do roku 1999 bola aj s osadou Lucia Baňa pričlenená k Medzevu. Po roku 1999 je obec aj s osadou Lucia Baňa opäť samostatnou.
Zádiel

Zádiel (v minulosti "Zadiel", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie. V rokoch 1964 až 1990 bol Zádiel súčasťou obce Zádielske Dvorníky.
Polohopis.
Obcou preteká Blatnický potok a v blízkosti obce sa nachádzajú Hrhovské rybníky. Severne od obce sa nachádza krasový kaňon Zádielska tiesňava. Vďaka tejto národnej prírodnej rezervácii je v obci a okolí rozšírená cykloturistika a pešia turistika.
Doprava.
Autobusom - Moldava nad Bodvou, smer Zádiel, Hrhov, Jablonov nad. T. Silická Jablonica, alebo vlakom, zastávka Dvorníky - Zádiel.
Zlatá Idka

Zlatá Idka (v minulosti "Zlatá Ida", , ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Zlatá Idka sa nachádza 24 km západne od Košíc.
Časti obce.
Obec má 5 časti Huta, Valal, Koncuveské, Veské, Skalka.
Ulice.
Obec nemá žiadne ulice.
Vodné toky.
Obcou preteká rieka Ida, ktorá sa vlieva do Bukoveckej nádrže.
Symboly obce.
Prekrížené kladivá.
Doprava.
Do obce premáva prímestská doprava.
Šport.
Pri obcí sa nachádza lyžiarske stredisko Skipark Erika s 5 zjazdovkami, dvojsedaćkovou lanovkou, požičovňou lyží, lyžiarskou školou a čajovňou s príjemným posedením.
Žarnov (okres Košice-okolie)

Žarnov () je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Ždaňa

Ždaňa (v minulosti "Ždáňa", ) je obec na Slovensku v okrese Košice-okolie.
Polohopis.
Obec Ždaňa leží v nadmorskej výške 185 m juhovýchodne od Košíc na styku Košickej kotliny so Slanskými vrchmi pri vtoku rieky Olšavy do Hornádu. Kataster obce sa rozprestiera na úpätí Slanských vrchov, zo západu ju ohraničuje tok rieky Hornád, ktorá je v týchto úsekoch štrkonosná, so zaujímavými brehovými porastami. Južnou časťou obce preteká Turecký potok, ktorého brehové porasty dotvárajú zaujímavú krajinnú scenériu obce.
Vodné toky.
Cez obec Ždaňa tečie rieka Hornád a Turecký potok.
Vodné plochy.
Štrkovisko Geča
Doprava.
Do obce sa môže dostať z Košíc autobusmi spoločnosti Eurobus.
Yuuzhan Vong

Yuuzhan Vong je v Hviezdnych vojnách rasa dobyvateľov z inej galaxie, ktorá napadla Novú Republiku.
Bola to rasa, ktorá už dobyla desiatky (alebo aj stovky) galaxií. Boli imúnni proti sile.
Nemali technológie ani robotov - všetky lode pestovali a krížili ako hospodárske zvieratá. Ich lode vedeli ovládať silu ako jediovia alebo sithovia. Generovali malé čierne diery, ktoré hltali lasery aj torpéda. 
Nikto ich nevedel dlho zastaviť a dobyli väčšinu galaxie.
Zoznam vládcov Angoly

Predseda vlády.
"Prvý minister" je predsedom vlády v Angole. 
Spolu so zvyškom Rady ministrov prvého ministra menuje prezident. Funkcia bola pôvodne vytvorené pri osamostatnení Angoly 11. novembra 1975, ale bola zrušená roku 1978, keď prezident Agostinho Neto upevnil svoju moc. Až prezident José Eduardo dos Santos znovu vytvoril funkciu po mierovej dohode s opozičnou stranou. Funkcia bola neobsadená aj medzi rokmi 1999 a 2002.
Ján Klempa

Ján Klempa (pseudonym Jacovský) sa narodil ako Joanes Evangelista Josephus Michaël Klempa (* 1. december 1839, Jacovce – † 26. október 1894, Zeleneč) bol slovenský kňaz, historik, národnokultúrny pracovník, folklorista a spisovateľ.
Životopis.
Narodil sa v rodine správcu majetku a vzdelanie získaval v Hlohovci, kde študoval na gymnáziu filozofiu a na Pázmaneu vo Viedni, kde študoval teológiu. V roku 1862 bol vysvätený za kňaza. Pôsobil ako katolícky kaplán v Okoči a Suchej nad Parnou, v roku 1866 bol administrátorom a v rokoch v 18761894 pôsobil ako farár v Zelenči. 
Tvorba.
Písal práce historické, národopisné, buditeľské, archeologické a folkloristické. Zaoberal sa v nich bohatou históriou svojho slovenského národa a výsledkami zberateľskej činnosti z okolia svojho pôsobiska. Bolo to najmä odvodzovanie niektorých mien, osídlenie Slovákov na Dolnej zemi, topografia Slovenska, pomenovanie osád, pozostatky Slovákov v Sedmohradsku, pomaďarčovanie Slovákov a ďalšie. Zozbieral i zvyklosti, ktoré tiež uverejnil vo svojich prácach, vydaných pod názvom "Obyčaje Slovákov v okolí Trnavy ", "Povery na Slovensku" atď. V roku 1894 napísal dejiny pestovania zemiakov v Uhorsku a v krajinách rakúskych. Svojou zbierkou 150 ľudových piesní z Bratislavskej a Nitrianske župy, ktorá vyšla knižne v roku 1880 tlačou Literárneho spolku v Prahe, obohatil Klempa národnú pokladnicu ľudových piesní. Prispieval do mnohých časopisov (napr. "Cyril a Metod, Orol, Slovenský letopis, Literárne listy, Kazateľňa, Katolícke noviny, Pútnik svätovojtešský, Slovesnosť" a iné). Popri literárnej práci sa horlivo venoval aj slovenskej národnobuditeľskej činnosti.
Michal Drobný

Prof. MUDr. Michal Drobný DrSc. (* 27. október 1934, Zeleneč) je slovenský lekár - neurológ a bývalý poslanec Národnej rady SR. Býva v Martine.
Bol prednostom Neurologickej kliniky Martinskej fakultnej nemocnice (od roku 1977, predtým od roku 1962 pedagógom Lekárskej fakulty UK v Martine, profesorom Lekárskej fakulty Univerzity Komenského. Zakladajúci člen Federácie európskej neurológie a Neurological Emergencies, člen organizačnej rady Donau sympózií v neurológii a v neurovedách, člen poradného zboru ILAE ( Medzinárodná liga proti epilepsii ), člen Európskej a Svetovej federácie neurológie a aktívny člen IBRO ( Medzinárodná výskumná organizácia mozgu ).
Michal Drobný bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 1998 - 2002 za Hnutie za demokratické Slovensko.
Ocenenia.
V roku 1998 mu prezident Michal Kováč prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra III. triedy.
Cyril Dudáš

Prof. ThDr. Cyril Dudáš (* 8. február 1910, Zeleneč – † 10. január 1982, Bratislava); slovenský novotomistický filozof, teológ a pedagóg.
Život.
Gymnázium absolvoval a teológiu začal študovať v rodisku, štúdium teológie dokončil v Olomouci, kde bol 5. 7. 1935 vysvätený za kňaza. Po získaní doktorátu teológie roku 1938 pôsobil ako profesor náboženstva v Novom Meste nad Váhom a na prvom štátnom gymnáziu v Bratislave. V roku 1941 prešiel na Rím. kat. bohosloveckú fakultu Slovenskej univerzity v Bratislave, kde prednášal kresťanskú sociológiu, filozofiu, mravouku a morálnu teológiu, a to od roku 1947 ako docent a od roku 1950 ako profesor, nepretržite až do roku 1982. Bol členom Mierového hnutia katolíckeho duchovenstva a následne Mierového združenia Pacem in terris. V rokoch 1953 – 1963 bol dekanom Cyrilometodskej bohosloveckej fakulty v Bratislave. Pochovaný je v rodisku. Dudáš prispieval mnohými článkami i vedeckými štúdiami najmä do týchto časopisov a novín: Duchovný pastier, Kultúra, Katolícke noviny, Smer, Filozofický sborník, Sociologický sborník, Verbum a Nová práca. Je autorom vyše stovky vedeckých odborných a duchovno-výchovných štúdií, ako aj desiatich knižných diel
a skrípt.
Jozef Marko

Jozef Marko môže byť:
Jozef Bednárik

Jozef Bednárik (* 17. september 1947, Zeleneč – † 22. august 2013, Bratislava) bol slovenský herec a divadelný režisér.
V roku 1970 absolvoval štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. V rokoch 19711981 bol herec, od roku 1981 režisér (Divadla Andreja Bagara). Bol tiež režisérom bývalého „Divadla Z“ zo Zelenča. Ako hosť režíroval v divadlách v Bratislave, Brne, Prahe a v zahraničí. 
V roku 1986 dostal titul zaslúžilý umelec.
Zomrel 22. augusta 2013 ako 65-ročný v Univerzitnej nemocnici v Bratislave na „vážne metabolické a kardiálne zlyhanie“.
Plačlivé

Plačlivé (; ) je výrazný uzlový vrch v hlavnom hrebeni Západných Tatier. Leží v závere Žiarskej doliny nad obcou Žiar, približne severovýchodne od Liptovského Mikuláša.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Tatier, v podcelku Západné Tatry a v ich časti Roháče. Leží v Žilinskom kraji, na pomedzí Oravy a Liptova, na hranici okresov Liptovský Mikuláš a Tvrdošín. Severná časť hrebeňa patrí do katastra oravskej obce Zuberec, juhozápadná leží v katastri liptovskej obce Žiar a východná patrí obci Jamník. Najbližším sídlom je juhozápadne situovaný Žiar, južne leží Konská, Jakubovany a Pribylina, juhovýchodne Podbanské, severne Witów a Oravice a severozápadne Zverovka, čoby osada obce Zuberec. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a severná časť zasahuje do národnej prírodnej rezervácie Roháčske plesá. 
Opis.
Plačlivé leží v hlavnom hrebeni Západných Tatier, medzi západne ležiacimi Tromi kopami () a Ostrým Roháčom () na severovýchode. Vrchol je tvorený ostrým bralnatým končiarom, ktorý má na juhu i severe strmé skalné steny. V minulosti sa vrch nazýval aj Plačlivý Roháč. Z masívu vybieha južným smerom mohutná rázsocha Baranca (). Severné svahy hrebeňa klesajú do Smutnej doliny v závere Roháčskej doliny, kde sa nachádzajú Roháčske plesá a Ťatliakovo jazero s Ťatliakovou chatou. Oblasť odvodňuje Studený potok do rieky Oravy. Juhozápadne leží Žiarska dolina, ktorou vodu odvádza Smrečianka a východné svahy padajú do kotla Kokavské záhrady v hornej časti Jamníckej doliny, ktorou voda odteká Jamníckym potokom do Račkovej a Belej v povodí Váhu. 
Západne leží Široká (), Ráztoka (), Jalovecká kopa (), Príslop (), Baníkov (), Nohavica (), Tri kopy (), Hrubá kopa (), Spálená () a Predná Spálená (), severne Predný Salatín (), Osobitá (), Predná Zábrať (), Rákoň () a Lúčna (), východne Volovec (), Deravá (), Ostrý Roháč (), Hrubý vrch (), Jakubina (), Vyšná Magura () a Ostredok () a južne Nižná Magura (), Mládky (), Malý Baranec (), Baranec (), Smrek () a Solisko (). Vrcholom prechádza značený turistický chodník. 
Výhľady.
Výrazný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú okolité vrcholy Západných Tatier a blízke doliny, pri vhodných podmienkach aj Oravské Beskydy, Oravská Magura, Veľká Fatra, Nízke Tatry a pohoria v južnej časti Poľska.
Turistika.
Cez Plačlivé vedie červená turistická hrebeňová značka č. 0862 zo Sivého vrchu do Pyšného sedla. Ďalej na jeho vrchole začína žltá turistická značka č. 8618 do Žiarskeho sedla a na Baranec. V oblasti je pomerne hustá sieť značených chodníkov.
Hnutie poľnohospodárov Slovenskej republiky

Hnutie poľnohospodárov Slovenskej republiky bolo jednou z množstva politických strán, ktoré vznikli na Slovensku po nežnej revolúcii a pôsobili na slovenskej politickej scéne v 90-tych rokoch 20.storočia.
Hnutie poľnohospodárov Slovenskej republiky sa zásluhou utvorenia predvolebnej koalície s názvom Spoločná voľba dostalo po parlamentných voľbách v roku 1994 do parlamentu. Koalíciu Spoločná voľba vytvorili štyri politické strany ľavicovej orientácie: Strana demokratickej ľavice, Sociálnodemokratická strana Slovenska, Strana zelených na Slovensku a Hnutie poľnohospodárov Slovenskej republiky. Koalícia Spoločná voľba získala vo voľbách 10,41 % hlasov, čo bolo len veľmi tesne nad hranicou 10 % hlasov, potrebných na vstup do parlamentu pre koalíciu tvorenú štyrmi politickými stranami. Hnutie poľnohospodárov SR sa stalo opozičnou politickou stranou po vytvorení koaličnej vlády stranami Hnutie za demokratické Slovensko, Slovenská národná strana, Združenie robotníkov Slovenska a Roľnícka strana Slovenska.
Predsedom Hnutia poľnohospodárov SR bol Jozef Klein.
Koalícia Spoločná voľba sa počas volebného obdobia rozpadla. V novembri 1997 Hnutie poľnohospodárov SR zaniklo zlúčením s Roľníckou stranou Slovenska (RSS) a vytvorením novej politickej strany pod názvom Nová agrárna strana. Predsedom tohto nového politického subjektu sa stal predseda RSS Pavel Delinga.
Politici Hnutia poľnohospodárov SR.
Články o politikoch Hnutia poľnohospodárov SR sú uvedené v kategórii .
Nová agrárna strana

Nová agrárna strana bola politická strana pôsobiaca na slovenskej politickej scéne iba veľmi krátke obdobie v rokoch 1997 a 1998.
Nová agrárna strana vznikla v novembri 1997 zlúčením Hnutia poľnohospodárov Slovenskej republiky, ktorého predsedom bol Jozef Klein a Roľníckej strany Slovenska, ktorej predsedom bol Pavel Delinga. Predsedom nového politického subjektu Nová agrárna strana sa stal predseda RSS Pavel Delinga.
V roku 1997 prijala vládna koalícia na čele s Hnutím za demokratické Slovensko novelu volebného zákona, ktorá prakticky znemožňovala kandidovanie volebných koalícií v parlamentných voľbách. Keďže preferencie Novej agrárnej strany boli pred voľbami v roku 1998 mizivé a strana nemohla kandidovať v koalícii, v júli 1998 Nová agrárna strana
zanikla zlúčením s HZDS.
Politici Novej agrárnej strany.
Články o politikoch Novej agrárnej strany sú uvedené v kategórii .