burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Rijád

Rijád () je hlavné mesto Saudskej Arábie. Mesto má približne 7,6 milióna obyvateľov.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti Arabského polostrova, v regióne Nadžd. Rozprestiera sa na ploche 1300 km² a rozloha celej aglomerácie činí 1815 km².
Dejiny.
Rijád bol ešte v predislamských časoch nazývaný "Haždar". Bol založený na sútoku niekoľkých riek (dnes wádí) ako malá osada, tam kde bola dostupná podzemná voda. Hlavným mestom prvého saudského štátu sa stal po tom, čo Turci v roku 1818 dobyli a vyplienili pôvodné hlavné mesto Dirʿíja. Na začiatku 19. storočia tu sídlili wahhábovci, v roku 1902 ho dobyl Ibn Saud, ktorý si ho v roku 1932 vybral za hlavné mesto nového kráľovstva (Saudská Arábia). V roku 1950 tu boli strhnuté hradby, čo uľahčilo budúci rozvoj. Od roku 1982 tu sídli všetka administratíva (dovtedy bola v Džidde) a zažíva prudký rast. Boli vybudované nové bulváre a mrakodrapy.
Charakter mesta.
Rijád je moderné veľkomesto, hlavné politické a ekonomické centrum štátu. Hoci leží uprostred púšte, vody je tu dostatok - je sem privádzaná dlhým potrubím z Perzského zálivu, kde sa odsoľuje. Administratívne sa Rijád delí na 17 mestských obvodov.
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov Rijádu sa od 19. storočia veľmi rýchlo zvyšuje. V roku 1862 tu sídlilo iba 7,5 tisíca obyvateľov, v roku 1935 to bolo 30 tisíc, v roku 1972 pol milióna, v roku 2013 5,89 milióna a v roku 2018 už 7,67 mil. obyvateľov.
Doprava.
Medzinárodné letisko kráľa Chálida leží približne dvadsaťpäť kilometrov severne od centra mesta. Do jeho otvorenia v roku 1983 slúžila ako medzinárodné civilné letisko dnešná vojenská letecká základňa Rijád saudského kráľovského letectva.
Šport.
V Rijáde hrajú tri prvoligové futbalové kluby: Al-Hilal SFC, Al Nassr FC a Al Shabab FC.
Kuala Lumpur

Kuala Lumpur je hlavné a z hľadiska počtu obyvateľov najväčšie mesto Malajzie. Má rozlohu 243,65 km² a 1,8 milióna obyvateľov, 7,2 milióna v metropolitnej oblasti. Mesto je sídlom parlamentu a kráľa. V minulosti bolo sídlom výkonných a súdnych orgánov, ktoré sa však od roku 1999 premiestňujú do nového administratívneho hlavného mesta Malajzie, Putrajaya. Je to najrýchlejšie rastúci región v krajine z hľadiska hospodárskeho rozvoja aj prírastku populácie.
Kuala Lumpur je sídlom malajzijského parlamentu. Bývalo tiež sídlom legislatívnych aj exekutívnych vládnych inštitúcií, z ktorých väčšina v roku 1999 presídlila do Putrajaya. Oficiálne sídlo malajzijského kráľa Istana Negara leží tiež v Kuala Lumpur. Podľa Globalization and World Cities Study Group and Network (GaWC) je Kuala Lumpur jediným globálnym veľkomestom v Malajzii.
Mesto Kuala Lumpur leží vo vnútri federálneho územia Kuala Lumpur, ktoré je jedným z troch malajzijských federálnych území. Ďalšími dvoma sú Putrajaya (administratívne centrum) a Labuan (finančné centrum).
Od začiatku 90. rokov 20. stor. mesto hostilo mnoho významných medzinárodných športových, politických alebo kultúrnych udalostí, napríklad v roku 1998 hry Commonwealthu alebo preteky F1. V meste tiež stojí najvyššia dvojitá budova sveta, Petronas Twin Towers, ktorá bola v rokoch 1998 až 2004 najvyššou stavbou sveta, kým ju neprekonala Taipei 101.
Male

Male (Jazyk Dhivehi: މާލެ) (alebo Malé) je hlavné mesto Maldív. Nachádza sa na ostrove Malé na atole Severný Mále. Ostrov má dĺžku 1,7 km a šírku 1 km, žije tu viac ako 123-tisíc obyvateľov, pričom je to najhustejšie zaľudnené mesto na svete a prakticky celý ostrov je urbanizovaný. Skoro tretina populácie Maldív žije v hlavnom meste. 
História.
Mesto Malé založili Portugalci na svojich obchodných cestách v 16. storočí, avšak ostrov Malé je už viac než 800 rokov centrom Maldív ako ostrov, na ktorom sídlil kráľ. Kráľovský palác (Gan'duvaru) bol zničený spolu s malebnými pevnosťami (kotte) a baštami (buruzu), keď bolo mesto prestavané počas vlády prezidenta Ibrahima Nasira po zrušení monarchie koncom 70. rokov minulého storočia.
V poslednom storočí prudko narástol počet obyvateľov ostrova a tak musel byť umelo zväčšený. Takto sa ostrov zväčšil o asi štvrtinu svojej pôvodnej veľkosti. Počet obyvateľov dnes ovplyvňuje aj stavebný zákon, ktorý zakazuje výstavbu budov vyšších ako minaretu hlavnej mešity.
26. decembra 2004 bolo Malé poničené vlnou cunami, ktorá vznikla po zemetrasení na západnom pobreží Sumatry. Vtedy zaliali vody Indického oceánu dve tretiny mesta. Zemetrasenie a záplavová vlna zabili cez 220 000 ľudí (údaj o počte obetí sa týka celého pobrežia Indického oceánu, vrátane Maldív).
Geografia.
Ostrov Malé je geograficky súčasťou atolu Káfu, pričom sa nachádza na jeho južnom okraji. Administratívne nie je jeho súčasťou. Súčasťou mesta Malé sú štyri ostrovy: Malé (hlavný ostrov), Villingili, Hulhumalé (umelý ostrov), a Hululé (letištný ostrov). Malé sa nachádza na 4°10' severnej šírky a 73°30' východnej dĺžky (4,1667; 73,5). 
Komerčný prístav je na ostrove Malé. Je centrom obchodných a komerčných aktivít v krajine. Veľa vládnych budov a budov agentúr je orientovaných smerom k moru (čo pri veľkosti ostrova nie je vôbec zázrak). Voda na ostrove sa získava odsoľovaním podzemnej vody, ktorá sa čerpá z 50 m hlbokých studní. Odpadová voda sa vypúšťa do mora. Pevný odpad sa nakladá na lode a používa sa na vyplnenie lagúny (momentálne lagúny pri ostrove Tilafusi). Ostrov Hululé, kde sa nachádza medzinárodné letisko Malé, bol zväčšený rovnakým spôsobom. Úpravou (asanáciou) krajiny sa zväčšil aj prístav.
Káthmandu

Káthmandu (slovenský normovaný názov ; iné názvy: Káthmándú, Káthmándu, Kathmandau, Kathmandu; Káthmádu, Kathmadau(n), Kathmadu, staršie Katmandu; po nepálsky: काठमांडौ - odborný prepis: Kāṭʰmāṇḍu alebo Kāṭʰmāṇḍau, výslovnosť: [kaṭ(h)maṇḍu], alebo novšie: काठमाडौं - odborný prepis: Kāṭʰmāḍaũ alebo Kāṭhmāḍauṁ) je hlavné mesto Nepálu s takmer jedným miliónom obyvateľov, najväčšie metropolitné mesto Nepálu.
Mesto leží v kotline Káthmandu (Káthmándu upatjaká) v Himalájach, v ktorej ležia aj sesterské mestá Pátan (Lalitpur; 5 km na juh od Káthmandu) a Bhaktapur (Bhadgaon; 12 km na východ od mesta) a pár menších miest.
Mesto má aj skratku ´´KTM´´ a aj pomenovanie ´´Tri-City´´. V roku 2001 pri poslednom sčítaní ľudu malo mesto 700 000 obyvateľov, v roku 2005 malo 800 000 obyvateľov a v roku 2010 malo takmer 1 000 000 obyvateľov. Rozloha mesta je 51 km² a hustota obyvateľstva je 20 000 / km².
Mesto sa nachádza v nadmorskej výške asi 1400 m. n. m. Pri meste v údolí ležia 4 hlavné vrchy (po anglicky sa volajú Shivapuri, Phulchowki, Nagarjuna a Chandragiri). Údolie Káthmandu je súčasťou troch okresov: okres Káthmandu, okres Bhaktapur a okres Pátan s najvyššou hustotou obyvateľstva na vidieku, takmer 1/15 obyvateľov.
Maskat (mesto)

Maskat () je hlavné a najväčšie mesto Ománu. Počet obyvateľov bol v roku 2010 734 697 ľudí. Metropolitná oblasť sa rozkladá na ploche približne 3 500 km² a zahŕňa šesť vilájetov (administratívne jednotky). 
Geografia.
Mesto leží na pobreží Arabského mora pozdĺž Ománskeho zálivu v blízkosti strategicky umiestneného Hormuzského prielivu. Oblasť, v ktorej sa mesto nachádza, sa rozkladá v predhorí západnej časti skalnatého pohoria Al-Hadžar.
História.
Prvé zmienky o Maskate pochádzajú zo začiatku 1. storočia a opisujú ho ako významné prístavné mesto medzi západom a východom. Počas svojej existencie sa Maskat ocitol pod vládou domorodých kmeňov, ale aj pod nadvládou cudzích krajín – napríklad Perzie a Portugalska. V 18. storočí sa vplyv Maskatu rozšíril až k východnému pobrežiu Afriky a Zanzibaru. Ako významný prístav v Ománskom zálive pritiahol Maskat zahraničných obchodníkov a osadníkov z Balúčistanu, Perzie a ďalších krajín. Od čias, keď začal vládnuť sultán Kábús bin Saíd, prešiel Maskat veľkým rozvojom infraštruktúry, začal sa rozrastať a umožnil vznik multietnickej spoločnosti. V októbri roku 2011 bola v meste postavená Royal Opera House Muscat, prvá operná budova na Arabskom polostrove.
Ekonomika.
Tunajšej ekonomike dominuje obchod a príjmy z ropy a prístavu Miná Kábús.
Kolombo

Kolombo () je najväčšie mesto Srí Lanky. Má rozlohu 37,31 km² a okolo 650-tisíc obyvateľov.
Hanoj

Hanoj je hlavné a druhé najväčšie mesto Vietnamu. Má katastrálnu výmeru 3 344,7 km² a vyše 8 miliónov obyvateľov (údaj z roku 2019). 
Mesto založil v roku 1010 vietnamský kráľ Ly Thai To. Od roku 1010 až do 1802 bolo najdôležitejším politickým centrom v krajine. Počas vlády dynastie Nguyễn bolo hlavným mestom Huế a Hanoj bol od 1902 do 1954 hlavným mestom Francúzskej Indočíny. Od 1954 do 1976 bol hlavným mestom Severného Vietnamu.
Mesto sa nachádza na brehu Červenej rieky.
Alžír

Alžír ( "Madína al-Džazá’ir" alebo len "al-Džazá’ir") je hlavné a najväčšie mesto Alžírska. Je to významný prístav a žije tu vyše 1,5 milióna obyvateľov.
Poloha.
Mesto sa nachádza na severe Alžírska, na stredomorskom pobreží. Je centrom rovnomenného okresu. Z Alžíru je vzdialené mesto Constantine , Oran a Tamanrasset .
Dejiny.
Dejiny mesta siahajú až do čias starovekého Grécka, kedy bola na území mesta grécka kolónia "Icosium". V oblasti však žili aj Feničania a samotný Alžír bol založený až v roku 944. V 16. storočí bol v meste vybudovaný hrad a okolo roku 1550 sa v okolí mesta usadili piráti. Zisky z obchodu i koristi podnietila rozvoj mesta, kde začali vyrastať paláce s palmovými hájmi a kvitnúcimi záhradami. 
V roku 1830 mesto obsadili Francúzi, ktorí mu dali francúzsky charakter. V rokoch 1943 až 1944 sídlila v Alžíre dočasná francúzska vláda. V 50. a 60. rokoch zosilneli hlasy, požadujúce nezávislosť krajiny, ktoré postupne prerástli do veľkých násilnosti. 
V roku 1962 sa stal Alžír hlavným mestom Alžírska a nastal jeho prudký rozvoj. Boli vybudované závody a postavené panelové sídliská. V súčasnosti žije v meste viac ako 1,5 milióna a v jeho aglomerácii až 3,5 milióna obyvateľov. 
Alžír spĺňa všetky predpoklady pre prosperujúce mesto. Starý prístav na úpätí masívu Bouzareah je chránený prístavnou hrádzou, ktorá vznikla už v 16. storočí spojením priľahlých skalnatých ostrovov. Alžír má poľnohospodárske zázemie v nížine Mitidža a v Sahele, ktoré mesto oddávna zásobujú potravinami. Dodnes je toto územie najdôležitejšou poľnohospodárskou oblasťou. Pestuje sa tu hrozno, tabak, citrusové plody a obilniny.
Obyvateľstvo.
V roku 1960 malo mesto Alžír 850 000 obyvateľov, dnes je to takmer dvojnásobok. Masívny prílev obyvateľstva nastal v rokoch 1954 až 1977, ktorý sčasti kompenzoval úbytok, spôsobený odchodom Európanov po vyhlásení nezávislosti krajiny v roku 1962. Európsky charakter sa postupne vytráca z obytných štvrtí, no aj z bulváru "Rue Michelet". Občianska vojna, ktorá je v krajine od volieb v roku 1991, spôsobuje neustály úpadok mesta. Nepokojnú situáciu využívajú aj islamskí fundamentalisti, ktorí bojujú proti iným kultúram. 
Hospodárstvo.
Mesto je významným prístavom, je centrom vývozu ropy, zemného plynu, poľnohospodárskych produktov a textílií. Sídli tu vláda a je centrom služieb celého Alžírska.
Luanda

Luanda je hlavné a najväčšie mesto Angoly. Nachádza sa na pobreží Atlantického oceánu. Je to najväčší prístav a administratívne centrum Angoly. Počet obyvateľov je približne 4,5 milióna. Podľa informácii CNN je Luanda najdrahšie mesto sveta.
Správne členenie mesta.
Luanda sa skladá z dvoch hlavných častí: Baixa de Luanda (stará Dolná Luanda) a Cidade Alta (nové Horné Mesto). Baixa de Luanda leží vedľa prístavu a je charakteristická úzkymi ulicami a starými koloniálnymi budovami.
Mesto samo o sebe je rozdelené do deviatich štvrtí, nazývaných municípios:
Luanda dnes patrí medzi rýchlo sa rozrastajúce aglomerácie. Mesto sa rozrastá za svoje administratívne hranice do priľahlých oblastí a dokonca aj za hranice provincie. Úplne novým satelitným mestom je napríklad Luanda Sul.
Cotonou

Cotonou je sídlo vlády a najväčšie mesto Beninu. Mesto má 487 000 obyvateľov. (1998)
Nuuk

Nuuk () je hlavné a najväčšie mesto Grónska. Bolo založené v roku 1728 nórskym misionárom Hansom Egedem, ale história jeho osídlenia siaha asi 4 200 rokov do minulosti. V roku 2009 tu žilo 17 834 obyvateľov, z ktorých 14 842 sa narodilo v Grónsku. Podľa počtu obyvateľov patrí Nuuk medzi najmenšie hlavné mestá na svete.
V Nuuku má tiež sídlo Grónska univerzita. Obyvateľstvo tvoria Inuiti a Dáni.
Dejiny.
Oblasť okolo Nuuku bola prvýkrát obývaná starovekými, predinjuitskými, paleoeskimáckymi ľuďmi z osady Saqqaq už 2200 rokov pred n. l., keď žili v okolí dnes už opustenej osady Qoornoq. Oblasť Nuuku neskôr v 10. storočí osídlili vikingskí objavitelia (západné osídlenie) a krátko nato Inuiti. Inuiti aj severania žili v tejto oblasti s malými vzájomnými interakciami približne od roku 1000 až do zániku severského osídlenia z nejasných príčin v 15. storočí.
Vlastné mesto založil ako pevnosť Godt-Haab v roku 1728 kráľovský guvernér Claus Paarss, keď premiestnil predchádzajúcu kolóniu nádeje (Haabets Koloni) misionára a obchodníka Hansa Egedeho z ostrova Kangeq na pevninu. V tom čase bolo Grónsko formálne stále nórskou kolóniou (do roku 1814) pod zjednotenou dánsko-nórskou korunou, ale kolónia nemala viac ako tri storočia žiadny kontakt. Paarssovi kolonisti pozostávali zo vzbúrených vojakov, trestancov a prostitútok a väčšina z nich zomrela počas prvého roka na skorbut a iné choroby. V rokoch 1733 a 1734 epidémia kiahní zabila väčšinu domorodého obyvateľstva, ako aj Egedeho manželku. Hans Egede sa po 15 rokoch strávených v Grónsku vrátil v roku 1736 do Dánska a zanechal svojho syna Poula, aby pokračoval v jeho práci. Godthaab sa stal sídlom vlády dánskej kolónie Južné Grónsko, zatiaľ čo Godhavn (súčasný Qeqertarsuaq) bol hlavným mestom Severného Grónska až do roku 1940, keď sa správa zjednotila v Godthaabe.
Okolo roku 1850 sa Grónsko a najmä oblasť okolo Nuuku ocitli v kríze. Európania priniesli choroby a kultúru, ktorá bola v rozpore so zvyklosťami pôvodných obyvateľov Grónska. Mnohí Grónčania žili v chudobe. V roku 1853 prišiel do Grónska Hinrich Johannes Rink a bol prekvapený, ako boli miestna grónska kultúra a identita pod dánskym vplyvom potlačené. V reakcii na to založil v roku 1861 prvé grónske noviny Atuagagdliutt, ktorých redaktorom bol rodený Grónčan. Tieto noviny so sídlom v Nuuku sa neskôr stali dôležitým symbolom grónskej identity.
Počas druhej svetovej vojny došlo k opätovnému prebudeniu grónskej národnej identity. Rozšírilo sa používanie spisovnej grónčiny. V roku 1940 bol v Nuuku zriadený americký a kanadský konzulát.
Mesto zaznamenalo rozmach v 50. rokoch 20. storočia, keď Dánsko začalo modernizovať Grónsko. Tak ako celé Grónsko, aj Nuuk dnes obývajú Inuiti aj Dáni. Viac ako tretina celkovej populácie Grónska žije vo väčšej metropolitnej oblasti Nuuk.
Washington, D. C.

Washington, D.C. alebo Washington (slovenská výslovnosť: [vošinkton] alebo [vašinkton], anglická výslovnosť: [uošinktn]) je hlavné mesto Spojených štátov amerických a Federálneho dištriktu Kolumbia, s ktorým je dnes územne zhodné (, skr. "D.C."; v slovenčine je teda navyše slovo „federálny“). 
Mesto je pomenované podľa Georgea Washingtona, vojnového vodcu Americkej revolúcie a prvého prezidenta Spojených štátov. Na území D.C. nenájdeme mrakodrapy, ktoré sú v iných mestách USA typické, pretože je zakázané, aby bola nejaká budova na území mesta vyššia ako budova Kapitolu. Prevládajú tu budovy verejných inštitúcií a administratívne budovy. Zástavba výškovými budovami sa začína až za riekou Potomac v Arlingtone.
Doprava.
Mestskú hromadnú dopravu zabezpečuje spoločnosť Washington Metropolitan Area Transport Autorithy, ktorá prevádzkuje aj 5 liniek metra, ktoré sú doplnené autobusovými linkami.
Hlavná železničná stanica – Union Station je neďaleko Kapitolu. Operujú tu diaľkové linky (Amtrak), prímestské spoje – smer Maryland (MARC) a prímestské spoje – smer Virgínia (VRE).
Pri meste sú 3 letiská: Ronald Reagan Washington National Airport, Washington Dulles International Airport a Baltimore/Washington International Airport.
Ottawa

Ottawa je hlavné mesto Kanady a zároveň štvrté najväčšie kanadské mesto. Nachádza sa vo východnej časti provincie Ontário v Ottawskom údolí. V roku 2011 tu žilo 883 391 obyvateľov. 
Mestom preteká rieka Rideau, ktorá sa na severnom konci mesta vlieva do rieky Ottawy, ktorá rozdeľuje mestá Ottawu a susedné mesto Hull. Rieka Ottawa rozdeľuje kanadské provincie Ontário a Quebec. 
Do Ottawy ústia kanadské diaľnice 174 a 417. Ďalej sa v nej nachádza medzinárodné letisko. Mestská doprava je založená na systéme autobusových koridorov, kde je časový rozostup medzi spojmi nižší než päť minút.
Demografia.
Podľa sčítania obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 1 017 449 obyvateľov. Z 944 105 jednoduchých odpovedí 585 865 uvádza ako rodný jazyk angličtinu, 126 030 francúzštinu a 232 210 neoficiálne jazyky, z nich 595 jazyky pôvodných obyvateľov, slovenčinu 530 a češtinu 780 obyvateľov. V roku 2016 malo mesto 934 243 obyvateľov.
Mestské časti.
Skladá sa zo šiestich územných častí:
Iné projekty.
 
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Mexiko (mesto)

Mexiko (-normovaný slovenský názov; špan. "Ciudad de México" alebo "Ciudad de Méjico" - doslova: Mesto Mexiko) je hlavné a najväčšie mesto Mexika. Leží vo vnútrozemí, vysoko v horách (2000 m n. m.) a je najväčším mestom v krajine. Počet obyvateľov hlavného mesta nie je úplne presný. V roku 1990 tu žilo 15 miliónov obyvateľov, v roku 1998 odhadom 20 miliónov. V súčasnosti sa odhad pohybuje medzi 25 – 28 miliónmi a to ako v samom meste, tak vo veľmi zaľudnených prímestských oblastiach.
Mexiko je mestom s najväčším počtom múzeí na svete, druhým je New York a tretím Londýn. Srdcom mesta je námestie Zócalo, pred ktorým sa týči monumentálna baroková katedrála, najväčšia na americkom kontinente. Symbolom mesta je pamätník nezávislosti (El Ángel).
Doprava.
Letiská.
Medzinárodné letisko Mexiko (IATA: MEX) je hlavné letisko pre mesto a slúži ako uzol pre dopravcu Aeroméxico. Medzinárodné letisko Felipeho Ángelesa (IATA: NLU), otvorené v roku 2022 prestavbou bývalej leteckej základne Santa Lucía, je sekundárnym mestským letiskom. Nachádza sa v Zumpangu 48,8 kilometra severovýchodne od historického centra Mexika autom.
Sistema de Movilidad Integrada.
V roku 2019 bol grafický dizajnér Lance Wyman zapojený v tvorbe integrovanej mapy multimodálnej verejnej dopravy; prestavil nové logo pre Sistema de Movilidad Integrada, ktoré opisuje osem rôznych druhov prepravy. Vtedajšia hlava miestnej vlády, Claudia Sheinbaumová, uviedla, že toto logo bude použité pre novú jednotnú platobnú kartu na zefektívnenie výberu cestovného vo verejnej doprave.
Metro.
Mexiku slúži mexické metro, 225,9 kilometra dlhý systém metra, najdlhší v Latinskej Amerike. Prvé časti boli otvorené v roku 1969, odvtedy sa systém rozšíril na 12 liniek a 195 staníc, pričom ho denne využije 4,4 milióna ľudí.
Tren Suburbano.
Systém prímetských vlakov Tren Suburbano slúži metropolitným oblastiam mimo dosahu metra, s jedinou linkou slúžiacou obciam Tlalnepantla de Baz a Cuautitlán Izcalli. Plánuju sa budúce trate, ktoré by slúžili napr. Chalco de Díaz Covarrubias a La Paz.
Elektrická doprava okrem metra existuje vo forme niekoľkých trolejbusov a linky ľahkej železnice Xochimilco, s tým, že obidve prevádzkuje Servicio de Transportes Eléctricos. Posledná električková linka v strede mesta bolo zatvorená v roku 1979.
Autobusy.
Mexiko má rozsiahlu autobusovú sieť, pozostávajúcu z verejných autobusov, metrobusov a trolejbusov.
Cesty.
Mexiko má veľkú sieť ciest a relatívne vysoké využitie osobných vozidiel, odhadované na viac ako 4,5 milióna v roku 2016. Existuje environmentálny program s názvom Hoy No Circula („dnes sa nekoluje“ alebo „jeden deň bez auta“), pri ktorom vozidlám, ktoré neprešli emisnými testami, je zakazané kolovať na určitých dňoch podľa poslednej cifry ich evidenčnej značky, v rámci pokusu na zníženie znečistenia a dopravných zápch.
Cyklistická doprava.
Mestská vláda Mexika prevázdkuje druhý najväčši systém zdieľania byciklov v Severnej Amerike s názvom Ecobici. K septembru 2013 bolo k dispozícii 276 staníc a viac ako 4000 bicyklami v oblasti ťahajúcej sa od historického centra po Polanco.
Volga

Volga (, po tatársky "İdel", "İdil" alebo "İtil", po mordvicky "Рав") je s dĺžkou (podľa niektorých odborníkov ; pred výstavbou priehrad ) najdlhšia rieka Európy. V antike bola známa pod menom "Atil", v gréckej podobe "Rha".
Pramení vo Valdajskej vrchovine (po rusky "Валдайская возвышенность") pri dedine Volgoverchovie, 228 metrov nad morom a ústi v Kaspickom mori (-), má spád len . 
Do Volgy vteká asi 200 riek, v jej povodí je 151 000 riek, potokov a sezónnych tokov na ploche . Ako vodná magistrála spája Volga severnú, strednú a západnú Európu s Kaspickým morom a strednou Áziou. Priemerný ročný prietok je 258 miliárd m³. Ale nemá úmorie, keďže ústi do Kaspického mora. 
Priehrady na Volge.
Volga má najmä na strednom toku veľa priehrad:
Ural (rieka)

Ural ( [predtým: "Яик" - Jaik ], kaz. "Жайық" - Žajyk) je rieka pretekajúca cez Rusko a Kazachstan. 
Pramení v južnej časti pohoria Ural a vlieva sa do Kaspického mora. Celková dĺžka toku je 2 428 km. Tvorí časť prirodzenej hranice medzi Európou a Áziou.
Dneper

Dneper (, , ) je rieka nížinného typu v Rusku, Bielorusku a na Ukrajine. Je významná pre dopravu. Pramení vo Valdajskej vrchovine v Rusku a tečie cez Dneperskú nížinu. Južne od Kyjeva je na rieke 5 umelých nádrží a elektrární. Široký záliv, ktorým sa vlieva do Čierneho mora, sa nazýva Dneperský liman. 
Mestá na rieke Dneper.
V poradí od prameňa k ústiu. 
Priehrady a vodné elektrárne na Dnepre.
V poradí od prameňa k ústiu:
Kama

Kama (, "Kama", udm. Кам, "Kam") je rieka v európskej časti Ruska. Je to ľavý prítok Volgy. 
Vyviera v Hornokamskej vrchovine, potom tečie pri západnom úpätí Uralu a na strednom a dolnom toku je jej dolina často zaplavená vodnými nádržami (Kamská vodná nádrž, Votkinská vodná nádrž, Kujbyševská vodná nádrž). 
Základné údaje:
Don

Don () je rieka v európskej časti Ruskej federácie, prameniaca na juh od Moskvy v meste Novomoskovsk a vlievajúca sa do Azovského mora pri meste Rostov nad Donom. Dĺžka toku je približne 1 870 kilometrov. Jeho hlavným prítokom je rieka Donec.
Dejiny.
V staroveku bola rieka považovaná za hranicu medzi Európou a Áziou. Od 9. do 12. storočia stávala na brehu rieky chazarská, neskôr staroruská pevnosť Sarkel, ktorá kontrolovala prenášanie lodí medzi Donom a Volgou. V súčasnosti je toto mesto zatopené Cimľjanskou priehradou a medzi Donom a Volgou je vybudovaný vodný kanál. Pomenovanie dala rieka aj donským kozákom, ktorí osídlili úrodné nížiny okolo Donu v 16. a 17. storočí. Toto miesto bolo počas druhej svetovej vojny svedkom ťažkých bojov operácie Uran, jedného zo zlomov v priebehu vojny.
Rieka tvorí ústredný motív v diele spisovateľa Michaila Šolochova, ktorý sa narodil v dedinke Kružilino, (súčasť stanice Vjošenskaja) na hornom toku Donu.
Priehrady a kanály.
Na svojom najvýchodnejšom bode, kde sa Don najviac približuje Volge, bol vybudovaný Volžsko-donský kanál, ktorý spája obe rieky a umožňuje tak lodnú prepravu medzi Azovským a Kaspickým morom. Hladina vody v kanáli je regulovaná Cimľjanskou priehradou na Done.
Medzi Cimľanskou priehradou a mestom Rostov nad Donom je vybudovaná trojstupňová sústava vodných diel, ktoré regulujú spád rieky a plavebnými komorami umožňujú preplávať lodiam. Prvé je postavené pri meste Nikolajevsk, ďalšie v Konstantinovsku a tretí stupeň je pri stanici Kočetovskaja. Posledné z nich, Kočetovskaja, je postavené iba 7,5 kilometra pod ústím rieky Donec do Donu, čím reguluje nielen hladinu Donu, ale aj dolný tok Donca. Kočetovský stupeň bol postavený v rokoch 1914 – 1919 a v rokoch 2004 – 2008 bol zdvojený pridaním ďalšej plavebnej komory. Je zároveň posledným vodným dielom na Done, na zvyšku rieky () je už hladina regulovaná prehĺbením dna.
Pečora

Pečora je rieka na severovýchode európskej časti Ruska. Je dlhá 1809 km, pramení v severnom Urale a ústi v Barentsovom mori v Severnom ľadovom oceáne. Povodie rieky sa rozkladá na ploche 322 000 km2.
Rýn

Rýn (po nemecky "Rhein", po francúzsky "Rhin", po holandsky "Rijn", v jaz. romanši: "Rein") je jedna z najdlhších riek západnej Európy. 
Názov.
Názov rieky vo všetkých troch jazykoch pochádza z keltského "Renos", doslova „tečúci“, z protoindoeurópskeho koreňa *"rei-" („tiecť, utekať“), z ktorého vzniklo aj anglické slovo „run“.
Dejiny.
Spolu s Dunajom tvoril Rýn podstatnú časť severných hraníc Rímskej ríše a od tých čias je živou splavnou magistrálou.
Charakteristika.
Veľká intenzita dopravy, spolu s faktom, že rieka spája najpriemyselnejšie oblasti Európy, veľmi negatívne ovplyvňuje kvalitu vody. Rieka je splavná od švajčiarskeho mesta Bazilej, pre menšie lode približne ďalej. Splavné sú aj všetky hlavné prítoky Rýna. Na hornom a strednom toku má alpský vodný režim. V oblasti delty je hladina vody v ramenách rieky vždy nad úrovňou okolitej nížiny, ktorú preto treba chrániť pred záplavami 4 hrádzami. So všetkými veľkými západoeurópskymi riekami je spojený kanálmi. Významné mestá na brehoch sú Bazilej, Mannheim, Mainz, Kolín nad Rýnom, Duisburg (najväčší vnútrozemský prístav na Rýne) a Rotterdam.
Tok.
Rieka vzniká sútokom Predného Rýnu a Zadného Rýnu vo Švajčiarsku. Podľa morfológie krajiny a charakteru toku sa rozlišuje: 
Pred ústím sa delí na niekoľko ramien:
Do rýnskej delty ústi aj belgická rieka Šelda (Schelde/Escaut).
Prítoky.
Ľavostranné prítoky.
Thur, Murg, Necker, Glatt, Sitter, Töss, Glatt, Aare, Birs, Ill, Lauter, Queich, Speyerbach, Rehbach, Isenach, Pfrimm, Selz, Nahe, Mosela, Mása, Nette, Ahr, Erft
Pravostranné prítoky.
Landquart, Ill, Dornbirner Aach, Bregenzer Aach, Argen, Schussen, Radolfzeller Aach, Wutach, Alb, Murg, Wehra, Wiese, Elz, Kinzig, Rench, Murg, Federbach, Alb, Pfinz, Kraichbach, Neckar, Weschnitz, Mohan, Wisper, Lahn, Wied, Sieg, Wupper, Düssel, Ruhr, Emscher, Lippe
Ladožské jazero

Ladožské jazero (, , kar. "Luadogu") je sladkovodné jazero v Ruskej republike Karelsko v Leningradskej oblasti v severozápadnej časti Ruska. Je najväčším jazerom Európy a je tiež 14. najväčším sladkovodným jazerom na svete. Kotlina jazera bola vytvorená štvrtohornými pevninskými ľadovcami.
Geografia.
Jazero má priemernú rozlohu (mimo ostrovov). Jeho dĺžka zo severu na juh je 219 kilometrov a jeho priemerná šírka je 83 kilometrov; priemerná hĺbka je 51 metrov, hoci jeho maximálna hĺbka dosahuje 230 metrov v severozápadnej časti. Jazero má okolo 660 ostrovov, ktorých celková plocha činí . Jazero leží v nadmorskej výške . Väčšina ostrovov, vrátane súostrovia Valaam a skalných ostrovov Kilpola a Konevets, je situované v severozápadnej časti jazera.
Jazero je oddelené od Baltského mora Karelskou šijou a odteká z neho rieka Neva do Fínskeho zálivu. 85 % jazernej vody pochádza z prítokov, 13 % zo zrážok nad jazerom a 2 % z podzemných prameňov.
Dejiny.
Jazero sa stalo nesmierne dôležitým počas druhej svetovej vojny. V priebehu blokády Leningradu, ktorá začala potom, ako Wehrmacht dobyl mesto Šlisseľburg na južnom brehu jazera a fínska armáda dosiahla rieku Svir na východe, ktorá spája Onežské jazero s Ladožským, sa okolie jazera na tri roky stalo zúrivým bojiskom. V zimnom období, keď hladina jazera zamŕzala, využívala sa na zásobovanie Leningradu a na evakuáciu jeho obyvateľov tzv. "Cesta života", ktorá ako jediná spájala Leningrad, obkľúčený nemeckými vojskami so zvyškom Sovietskeho zväzu.
Lodná doprava.
Jazero je splavné po Bielomorsko-baltskom kanáli a po Volžsko-baltskom kanáli. Od rieky Svir až po rieku Nevu, pozdĺž južného brehu prechádza Novoladožský kanál a tiež starší Staroladožský kanál, ktorý bol postavený v 18. storočí.
Maldivy

Maldivy (často nesprávne aj "Maledivy"), dlhý tvar Maldivská republika, je štát na rovnomennom súostroví južne od Indie. 
Hlavným mestom je Male.
Geografia.
Ostrovná republika v Indickom oceáne vzdialená 500 až 1 100 km na západ a juhozápad od južného mysu Indie. Tvorí ju 19 koralových atolov, v ktorých sa vyskytuje 1100 malých ostrovčekov s rozlohou menšou ako 5 km². Obývaných je približne 220. Maldivské ostrovy sa vinú od severu na juh v dĺžke asi 880 km pozdĺž 73° východnej dĺžky a zhruba, medzi rovníkom a ôsmym stupňom severnej šírky. Od súostrovia Lakadivy, ktoré administratívne patrí Indii, ich oddeľuje Prieliv ôsmeho stupňa.
Maldivy ležia na 2 600 km dlhom páse plytčín vybiehajúcom na západ a juhozápad od Indického polostrova do Indického oceánu. Spolu s nimi ležia v tomto páse súostrovie Lakadivy (na severe) a Čagoské ostrovy (na juhu). K hlavným skupinám atolov patria (od severu na juh) Tilamudati, Ma Faro, Severné Malosmadulu, Miladumadulu, Južné Malosmadulu, Fadiffolu, Kardiva, Male, Ari, Kolufuri, Mulaku, Kolumudulu, Haddummati, Suvadiva, Addu.
Povrch ostrovov je plochý a nikde nepresahuje výšku troch metrov. Ostrovné skupiny sú zoradené zväčša do oválu atolov. Zo strany od mora ich obklopuje takmer súvislý pás koralových útesov.
Keďže koralové vápence, z ktorých sa ostrovy skladajú sú veľmi priepustné, ostrovy trpia nedostatkom prameňov pitnej vody a nemajú takmer žiadne vodné toky. Pôdy pokrývajú len časť ostrovov a sú prevažne plytké.
Podnebie.
Podnebie je horúce, s priemernými mesačnými teplotami 24 až 31 °C, s malými teplotnými rozdielmi počas dňa a zrážkami 2 000-2 600 mm za rok.
Dejiny.
Maldivské koralové súostrovie osídlili prisťahovalci z oblasti Srí Lanky a Indie. Väčšina obyvateľstva je etnicky príbuzná s hlavným srílanským národom Sinhalcami.
Pôvodnú formu štátneho zriadenia predstavoval sultanát. Pri svojich prieskumných a obchodných cestách do Indického oceánu pristávali na Maldivách aj arabskí moreplavci. Pod ich vplyvom sa tu v 12. storočí rozšíril islam. V 16. storočí ostrovčeky ovládli Portugalci, ktorých po čase vystriedali Holanďania. V roku 1802 sa súostrovie stalo súčasťou britskej koloniálnej ríše a bolo v nej administratívne spojené s Cejlónom. Roku 1887 Británia ustanovila nad Maldivami svoj protektorát. Keď sa Cejlón v roku 1948 osamostatnil, zaniklo aj jeho formálne spojenie s Maldivami, kde pokračovala britská vláda. 26. júla 1965 získali Maldivy politickú nezávislosť.
Sultanát zanikol 15. marca 1968 vyhlásením Maldivskej republiky.
Aj múdry schybí

Aj múdry schybí bola zábavná televízna relácia, ktorú moderovali Elena Vacvalová a Oliver Andrásy. Pôvodne ju vysielala stanica VTV, v roku 1997 úspešný formát prevzala TV Markíza, ktorá reláciu vysielala až do júna 2010. Dôvodom zrušenia boli slabšie výsledky sledovanosti v reklamne dôležitej cieľovej skupine divákov (1254).
Reláciu vyrábala produkčná spoločnosť Hattrick. Fungovala osem rokov v nezmenej grafickej podobe, kompletne nový vizuál dostala prvýkrát až v roku 2005. Ďalšia zmena prišla na jar 2010.
V decembri 2005 Markíza odvysielala jubilejný 100. diel relácie, ktorý sprevádzala súťaž o najväčší "gól" v histórii relácie. Do „hitparády najväčších gólov“ bolo pritom nominovaných 20 výrokov z predchádzajúcich 99 častí. V štyroch blokoch vybrali hostia relácie každý po jednom výroku, z ktorých vo finálovom kole zvíťazil jeden. Jeho autor získal sošku špeciálne vyrobenú pre túto súťaž a hotovosť 10 tisíc korún. Spomedzi vyše 5 000 odvysielaných odpovedí vyhrala táto: Otázka znela: „Môžu sa Slováci v Maďarsku asimilovať?“ A odpoveď: „Pravdaže sa môžu, všade sa dá asi-milovať, aj v telefónnej búdke.“
Inšpirovala sa ňou relácia českej televízie Prima "Nikdo není dokonalý", ktorú uvádzal Jiří Krampol. Na rovnakom koncepte sa v rokoch 2014 – 2016 vysielala na TV Barrandov relácia "Nikdo není perfektní".
Na Silvestra v roku 2012 začala Jednotka vysielať podobný formát s rovnakými moderátormi pod názvom Nikto nie je dokonalý. Od februára 2017 sa relácia vysielala na TV JOJ.
V súčasnosti sa relácia reprízuje na televízii Markíza Klasik.
Slovo (teória automatov)

Nech je daná abeceda formula_1. "Slovom nad abecedou formula_1" myslíme ľubovoľnú konečnú postupnosť symbolov z abecedy formula_1. Prázdnu postupnosť symbolov nazývame "prázdne slovo" a označujeme ho formula_4. Slová zvyčajne označujeme malými latinskými písmenami z konca abecedy (typicky "u,v,w,x,y,z").
Príklady.
Majme abecedu formula_5. Potom napríklad formula_6 sú platné slová nad touto abecedou.
Vlastnosti a operácie na slovách.
"Dĺžkou slova formula_7" označujeme dĺžku postupnosti, ktorou je tvorené.
"Podslovo slova formula_7" je ľubovoľná súvislá podpostupnosť postupnosti, ktorá vytvára slovo formula_7.
TODO: Zretazenie, reverz, prefix, sufix.
Kaspické more

Kaspické more (po rusky "Каспийское mоpe" alebo "Каспий", po perzsky "دریای مازندران", po azerbajdžansky "Xəzər dənizi", po kazašsky "Каспий теңізі", po turkménsky "Hazar deňizi", po grécky "Kaspion pelagos", po latinsky "Caspium Маrе") je slané, typicky reliktné jazero (prv to bolo more – súčasť Tethys). Leží medzi Európou a Áziou. Niekedy sa udáva, že pojem more nie je správny, pretože je to najväčšie jazero sveta podľa rozlohy. So svojou rozlohou spĺňa charakteristiky mora aj jazera.
Názov je odvodený od dávneho kmeňa Kaspijcov, ktorí žili vo východnej časti Kaukazu. Takisto ďalšie historické názvy ("Girkanské", "Chvalynské", "Chvalisské" alebo "Chazarské more") sú odvodené od historických národov, ktoré obývali jeho brehy. S rozlohou , ktorá sa však stále zmenšuje a dnes má už len asi 3/4 svojej pôvodnej rozlohy, je najväčším jazerom sveta. Dosahuje maximálnu hĺbku až a najplytšie je na severe v oblasti Achtuby pri ústí Volgy. Salinita Kaspického mora je približne 1,2 %, čo je asi tretina salinity svetových morí. Zo severu na juh je dlhé a priemerne široké. Jeho hladina leží pod úrovňou svetového oceánu a je najnižším bodom európskeho svetadielu. Rozloha povodia je .
Pobrežie.
Dĺžka pobrežia je . Na jeho brehoch leží 5 štátov: Rusko, Kazachstan, Turkménsko, Azerbajdžan a Irán.
Polostrovy a ostrovy.
Polostrovy:
Ostrovy:
Vodný režim.
3/4 vody pochádza z Volgy, ostatné prítoky sú Ural, Kura, Terek a Emba.
Lodná doprava.
"Kaspické more" má veľký význam pre národnú a medzinárodnú lodnú dopravu. Najviac prevážané náklady sú ropa, drevo, obilie, bavlna, ryža a síra. Hlavné prístavy sú Astrachán, Baku, Machačkala, Krasnovodsk a Aktau, ktoré sú spojené osobnou dopravou. Medzi Baku a Krasnovodskom funguje železničný trajekt. V Iráne sú najväčšie prístavy Bandar-e Anzalī a Bender-Šách.
Flóra a fauna.
V Kaspickom mori sa nenachádza veľa druhov rastlín a živočíchov, ale tie, ktoré tam žijú, sú zastúpené veľkým množstvom jedincov. Žije tu 500 druhov rastlín a 824 druhov rýb a iných živočíchov.
Z rastlín prevládajú sinice a rozsievky. Novo sa objavilo mnoho červených a hnedých vodných rastlín. Z kvitnúcich sú najrozšírenejšie vocha morská a táhlice. Najväčšiu rastlinnú masu tvoria parožnatky (do na dna). 
Pôvod živočíchov je väčšinou neogénny, ktoré v dôsledku častých zmien slanosti prešli značnými zmenami. Z rýb tam patria jesetery, slede, kilky, hlaváče a zástupcovia druhu benthophilus. Z mäkkýšov sú to srdcovky. Z bezstavovcov sú to zástupcovia pontogammarus, mnohoštetinavce, huby a jeden druh medúz. Okrem toho tu žije 15 druhov prisťahovaných z arktických a stredozemských krajín povodia. Významnú skupinu tvoria živočíchy sladkovodného pôvodu (zubáč obyčajný). Celkovo tu je veľmi veľa endemických druhov. Niektoré organizmy sa prisťahovali pomerne nedávno, či už na trupoch lodí (slávky, fúzonôžky a tiež kraby) alebo priamo prostredníctvom človeka (mugil hlavatý, nereidky a zástupcovia syndesmya).
Titicaca

Titicaca je najväčšie jazero v Južnej Amerike s rozlohou a s nadmorskou výškou zároveň najvyššie položené jazero s obchodnou lodnou prepravou na svete a najväčšie sladkovodné jazero v Južnej Amerike. Je bezodtokové a vulkanického pôvodu.
Leží v Andách na hraniciach Peru a Bolívie. Priemerná hĺbka je medzi 140 a , najväčšia . Teplota vody dosahuje 13 °C. Ústi do neho viac ako 25 riek a rieka Desaguadero vytvára spojnicu so susedným jazerom Poopó. Má 41 ostrovov, niektoré z nich sú husto obývané. 
Obyvateľstvo.
Počas rokov 500 až 1200 žila v okolí jazera civilizácia mesta Tiahuanaco. V 13. storočí prišli k jazeru Inkovia, ktorí sa tu usadili až v 15. storočí.
Na jazere žije populácia Urov na 27 umelých ostrovoch, vyrobených z plávajúcich zväzkov trstiny totora ("Scirpus californicus").
Iné projekty.
Hurónske jazero

Hurónske jazero () je jedno z Veľkých kanadských jazier na hraniciach USA s Kanadou. Jeho hladina je 177 metrov nad morom, rozloha , maximálna hĺbka . Je prepojené s okolitými jazerami. 
Jazero tvorí spojnicu medzi Veľkými jazerami. Prítok prichádza z Michiganského jazera, z Horného jazera a z viacerých riek. Odtok je cez Erijské jazero a Georgian Bay k jazeru Ontário.
Meno jazera pochádza z indiánskeho kmeňa Hurónov. V Hurónskom jazere leží ostrov Manitoulin, najväčší sladkovodný ostrov sveta, ktorý sa nachádza v jazere. V oblasti jazera je Národný park Georgian Bay Island.
Veľké medvedie jazero

Veľké medvedie jazero () je jazero v severozápadnej Kanade. Výška: , rozloha: , maximálna hĺbka . 
Z jazera vyteká Veľká medvedia rieka. Ťažia sa tu uránové rudy. Jazero má tektonicko-ľadovcový pôvod.
Veľké jazero otrokov

Veľké jazero otrokov () je jazero v severozápadnej Kanade. Leží vo výške nad morom, rozlohu má , maximálnu hĺbku . Je to najhlbšie jazero v Severnej Amerike. 
Ťaží sa tu zlato. Jazero je tektonicko-ľadovcového pôvodu. Hlavný prítok je rieka Slave (Rieka otrokov) a hlavný odtok rieka Mackenzie.
Ontárijské jazero

Ontárijské jazero (slovenský normovaný tvar) alebo jazero Ontário (bežne používaný tvar), po anglicky "Lake Ontario", je posledné a najmenšie zo sústavy piatich Veľkých kanadských jazier. Napriek tomu je to štrnáste najväčšie jazero na svete.
Rozloha jazera je , maximálna hĺbka 244 metrov. Hlavným prítokom je rieka Niagara, ktorá ho spája s Erijským jazerom a odtok tvorí Rieka svätého Vavrinca. Na brehu jazera leží najväčšie kanadské mesto Toronto.
Ontario je slovo irokézskeho pôvodu, ktoré možno preložiť buď ako „nádherné jazero“ alebo ako „iskrivá voda“. Podľa jazera bola pomenovaná aj kanadská provincia Ontário, ktorá leží na severnej strane jazera.
Nikaragua (jazero)

Nikaragua je jazero v južnej Nikarague, najväčšie jazero Strednej Ameriky. Výška: , rozloha: , dĺžka , šírka , max. hĺbka . Od pobrežia Pacifiku ho delí len široký priesmyk Rivas. Rieka San Juan ho odvodňuje do Karibského mora.
Na jazere je niekoľko ostrovov vulkanického pôvodu, najväčší je Ometepe. Významné sídla: Granada a prístav San Carlos.
Balaton (jazero)

Balaton (historický slovenský názov "Blatenské jazero"; , ) je najväčšie jazero v strednej Európe. Nachádza sa v Maďarsku. Jeho hladina sa nachádza 104 metrov nad morom. Najväčšia hĺbka je 11 metrov. Rozloha je . Keďže Maďarsko je bez prístupu k moru, niekedy sa mu hovorí "„maďarské more“". Rieka Zala je jeho najväčším prítokom. Plytká voda jazera sa na slnku ľahko zohreje, preto maximálna teplota vody môže byť v lete až 28-29 stupňov. Balaton v zime väčšinou zamrzne, hrúbka ľadu dosahuje často až 20-30 cm.
Turistické informácie.
Vrchol sezóny je od júna do konca augusta. Turistické aktivity sú plávanie, plachtenie, surfovanie, rybolov, jazda na člne, vodné lyžovanie a návšteva vidieka a kopcov - víno na severnom pobreží a nočný život na juhu. Na jazere sa každoročne organizujú medzinárodné preteky plachetníc – Modrá stuha.
Hlavné strediská sú Keszthely, Badacsony, Balatonakali, Tihany, Balatonfüred, Balatonalmádi, Balatonkenese, Siófok, Zamárdi, Balatonföldvár, Balatonlelle, Balatonboglár, Fonyód, Balatonmáriafürdő a Balatonberény.
Geológia.
Geologicky je jazero veľmi mladé. Vzniklo deflačnou činnosťou vetrov počas vrcholu poslednej medziľadovej doby v kvartéri. V minulosti sa často označovalo ako to posledný zvyšok treťohorného mora Tethys v Európe. Čo však nie je pravda.
Unguja

Unguja alebo neoficiálne Zanzibar je ostrov v Indickom oceáne na východnom pobreží Afriky. Spolu s ostrovom Pemba a množstvom malých ostrovov v okolí tvorí autonómny štát Zanzibar, patriaci Tanzánii. 
Ostrov s rozlohou obýva 622 459 obyvateľov (2002).
Ohňová zem (súostrovie)

Ohňová zem (po španielsky: "Tierra del Fuego") je súostrovie pri južnom cípe Južnej Ameriky. Nachádza sa medzi Magalhãesovým prielivom (ten ju oddeľuje od pevniny) a Drakovým prielivom.
Ohňovú zem v roku 1520 objavil Fernão de Magalhães a pomenoval ju podľa ohňov, ktoré uvidel v noci na ostrovoch. Od roku 1881 je Ohňová zem rozdelená medzi Argentínu a Čile.
Základné údaje súostrovia:
Marajó

Marajó je ostrov, ležiaci v ústí rieky Amazonka v Brazílii s rozlohou . Ide o najväčšie pobrežné ostrov v Brazílii, ktorý je omývaný z jednej strany sladkou a z druhej slanou vodou (severovýchodné pobrežie je obrátené k Atlantickému oceánu)
V rokoch 1918 – 1919 zachvátila svet španielska chrípka. Marajó bol jedinou väčšou zaľudnenou oblasťou, kde nebolo zadokumentované ani jediné ochorenie.
Ras Dašän

Ras Dašän (po amhársky ራስ ዳሸን; menej presné prepisy: Ras Dašan, Ras Dašen) alebo Ras Dädžän (ራስ ደጀን; menej presné prepisy: Ras Dedžen, Ras Dadžan) je najvyšší vrch (4 620 m n. m.) štátu Etiópia a Etiópskej vysočiny v masíve Sämen v Národnom parku Sämen. Je vulkanického pôvodu. Nad 3000 m sa nachádzajú vysokohorské lúky a skaly. Je to jediný vrch v Etiópii, ktorý má v zime snehovú pokrývku. 
Prvovýstup bol až v roku 1935 počas talianskej okupácie, lebo domáce obyvateľstvo je presvedčené, že vrch obývajú zlí duchovia.
Džabal Tubkál

Džabal Tubkál (-v spisovnej arabčine; prepis podľa miestnej výslovnosti "Džebel Tubkal", po francúzsky "(D)jebel Toubkal" alebo "Massif du Toubkal"), , je najvyšší vrch Atlasu a Maroka. Leží v pohorí Vysoký Atlas, južne od mesta Marakeš v Národnom parku Tubkal. Je to aj najvyšší vrch celej severnej Afriky. Je pomerne ľahko zdolateľný a poskytuje nádherný výhľad na Maroko a pri peknom počasí aj na Saharu.
Vinson Massif

Vinson Massif je s výškou 4 897 m n. m. (v r. 2004) najvyšším vrchom Antarktídy. Je približne 21 kilometrov dlhý a 13 kilometrov široký. Pomenovaný je podľa amerického kongresmana za štát Georgia, Carla Vinsona, ktorý významne podporoval prieskum Antarktídy.
Mount Kirkpatrick

Mount Kirkpatrick () je druhá najvyššia hora v Antarktíde. Vrchol bol objavený a pomenovaný britskou antarktickou expedíciou (známou ako "Nimrod") v roku 19081909. Meno dostal podľa glasgowského podnikateľa, ktorý výpravu podporoval. Hora nie je pokrytá ľadom. Je taktiež významným náleziskom fosílií z doby keď Antarktída bola teplým miestom s bujnou vegetáciou. Našli sa tu napríklad pozostatky Cryolophosaurusa.
Klínovec

Klínovec je vrch v Karlovarskom kraji v Česku, s výškou najvyšší vrch Krušných hôr. Na vrcholovej plošine sa nachádza v súčasnosti uzavretý hotel s 24 metrov vysokou rozhľadňou a telekomunikačná veža vysoká 80 metrov.
Externé odkazy.
Klínovec na www.tisicovky.cz
Finsteraarhorn

Finsteraarhorn je štít v Západných Alpách, najvyšší v skupine Bernské Alpy.
Massif des Écrins

Massif des Écrins je pohorie vo Francúzskych Alpách tvoriace jadro Národného parku Écrins ("Parc national des Écrins").
Najvyšší vrch: Barre des Écrins, 
Pohorie: Západné Alpy
Monte Viso

Monte Viso alebo Monviso (), je vrch v talianskych Alpách. Leží v regióne Piemont neďaleko hraníc s Francúzskom. S výškou je najvyššou horou Cottických Álp.
Ortler

Ortler je najvyššia hora pohoria Ortlerské Alpy (nem. Ortler Alpen) ležiaceho v Taliansku. Štít je zároveň najvyšší vrchol talianskej provincie Horná Adiža. Nachádza sa v západnej časti pohoria v hrebeni zvanom Cattena di Zebrú, kde sa nachádzajú najvyššie štíty pohoria.
História.
Až do roku 1919 táto provincia patrila Rakúsku (Tirolsko) a vrch Ortler bol najvyšším vrcholom Rakúskej monarchie. Prvovýstup na tento vrchol sa 27. septembra 1804 podaril rakúskemu dôstojníkovi a lovcovi kamzíkov, Josefovi Pichlerovi. Pokus o tento výstup popri ťažkej severozápadnej hrane „Hinteren Wandeln" od obce Trafoi Pichler vykonal z poverenia arcivojvodu Johanna z Rakúska.
Cesty.
Vysokohorská turistika.
Ortler je pomerne často navštevovaná hora. Normálna cesta je ťažkou vysokohorskou a ľadovcovou túrou. Vo skalnatej časti, na hrebeni Tabaretta sa nachádza strmá časť zabezpečená reťazami a jedna kratšia časť bez zaistenia, kde je nutné preliezť bralo v obťažnosti II. – III. UIAA (väčšina ľudí používa k vlastnému isteniu lano). Ďalej na ľadovec cez príkry snehový alebo firnový svah (Barenloch), ktorý môže spôsobovať pri nedostatku snehu problémy (nutné ľadovcové vybavenie). Zostávajúca časť výstupu je relatívne ľahká ľadovcová prechádzka až k vrcholu, kde je umiestnený kríž. Výhľad je ďaleký a ničím nerušený.
Horolezectvo.
Obľúbenou horolezeckou túrou je výstup juhovýchodným hrebeňom Hintergrat. Oficiálne hodnotenie obťažnosti je max. III.UIAA /AD s ľadovými pasážami sa strmosťou okolo 4045°. V jednom mieste (IV.UIAA) je použité k zaistenie fixné lano. Dĺžka výstupu od chaty Coston je cca 6 hod.
Horské chaty.
Chata je vo vlastníctve talianskej sekcie horského spolku Alpenverein ("Club Alpino Italiano"). Jej kapacita je 60 lôžok a 8 miest vo winterraumu. Chata bola postavená už v roku 1875 pražskou sekciou Alpenvereinu. Jej názov je českého pôvodu, pomenovaný po horolezcovi, bádateľovi a polárnikovi – Juliu von Payerovi. 
Jej kapacita je 40 lôžok. Otvorená od začiatku júna do polovice októbra. Dosiahnuteľná zo Soldy za 2 hod. K chate Payer je to 1,5 hod. a na vrchol Ortler 5 hod. 
Dvojposchodové murované stavisko slúžiace ako bivak. V roku 2006 značne poškodené (chata je postupne opravovaná). 
Plechová búda slúžiaca ako núdzová možnosť strávenia noci apod. Kapacita 4 lôžka a najnutnejšie vybavenie. Otvorený stále. Nachádza sa na skalnej vyvýšenine Tschierfeck vo spodnej časti ľadovca Vedretta Alta dell Ortles. 
Horská chata ležiaci pod známym hrebeňom Hintergrat, využívaná predovšetkým horolezcami, pripavujúcimi sa na výstup týmto hrebeňom (III.UIAA). Kapacita 70 lôžok. Dosiahnuteľná zo Soldy za 2 hod. Výstup na Ortler hrebeňom Hintergrat 56 hod.
Olymp

Olymp (gr. Όλυμπος - prepis zo starogréčtiny: "Olympos", prepis z novogréčtiny: "Olymbos"; v novogréčtine regionálne aj: Έλυμπος - "Elymbos") je pomerne izolovaný horský masív v Grécku, v kraji Pieria, ktorý sa týči pri Solúnskom zálive. Jeho najvyšší vrch Mytikas () je zároveň najvyšší vrch Grécka. Najbližšia dedina, od ktorej sa konajú rôzne túry je Litochoro. 
Je to oblasť zimných športov, turistiky a rekreácie. More je na dohľad. Na svahoch rastie macchia, listnaté a borovicové lesy, úplne hore lúky.
Etymológia.
Slovo "olympos" je ešte predgréckeho, pelasgického pôvodu a znamenalo to "hora", alebo "vrch", čo sa v gréčtine vyjadruje slovami "rachi", "korfi" a "vuno".
História.
Hora Olymp má v gréckej mytológii zvláštne postavenie. Starovekí Gréci verili, že na ňom žijú bohovia, tzv. "Dodekatheón", teda dvanásť hlavných gréckych bohov. Napríklad Zeus, jeho manželka Héra, Afrodita, Hermes, Dionýzos, Aténa a ďalší. V gréckej mytológii sa konala vojna bohov s Titánmi, čo boli predchodcovia bohov. Ich vodca Kronos bol otcom Dia, Háda, Poseidona, Héry, Démétér a Hestie. Počas tejto vojny sa bohovia zdržiavali na hore Olymp a Titáni zase na hore Orthys. Svoju mystickosť si uchoval aj v neskoršom období, kedy tu vznikli rôzne kláštory. Počas tureckej nadvlády sa tu organizovali grécki zbojníci, klefti a armatoli, ktorí bojovali proti Turkom, najznámejší vodca zbojníkov z Olympu bol Panos Zidros. Po turecky sa hora Olymp nazýva "Semavatevi", čo znamená miesto bohov.