burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Vlajka Malajzie

Vlajka Malajzie je inšpirovaná vlajkou Spojených štátov amerických a má aj podobnú symboliku. Štrnásť vodorovných pruhov, sedem červených a sedem bielych, predstavuje 13 členských zemí federácie a teritórium hlavného mesta a toto číslo sa opakuje aj v počte cípov žltej hviezdy, ktorá je spolu so žltým polmesiacom umiestnená v modrom poli v ľavom hornom rohu vlajky. 
Červená a biela sú obľúbené farby v krajinách juhovýchodnej Ázie, modrá z britskej vlajky pripomína príslušnosť k britskému Spoločenstvu, a žltá - kráľovská farba – reprezentuje sultánov v deviatich sultanátoch federácie. Polmesiac a hviezda sú symboly islamu.
Vlajka v tejto podobe je z roku 1963, predtým od roku 1950 mala jedenásť pruhov a jedenásť cípu hviezdu s polmesiacom.
V roku 1997, keď boli Malajzijčania vyzvaní, aby dali názov vlajke, následne premiér Mahathir Mohamad vybral názov "Jalur Gemilang", aby vyjadril krajine smerovanie k neustálemu rastu a úspechu.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Vlajka Mjanmarska

Súčasná vlajka Mjanmarska bola prijatá spolu s novou ústavou v roku 2010 a je zložená z troch horizontálnych pruhov v červenej, zelenej a žltej farbe. Uprostred vlajky je umiestnená pomerne veľká biela paťramenná hviezda. Vlajka je inšpirovaná vlajkou Barmy z obdobia okolo druhej svetovej vojny. Žltý pruh značí solidaritu medzi národmi, zelený prírodné bohatstvo krajiny, červený odvahu tunajšej populácie počas početných bojov a biela hviezda symbolizuje nádej v jednotu všetkých národov žijúcich v krajine. Vlajka však nie je všetkými vnímaná pozitívne, opozícia súčasnej vlády ju považuje za symbol pokusov o násilnú asimiláciu etnických skupín.
Vlajka Mjanmarska má červený list s modrým poľom v ľavom hornom rohu, v ktorom je biele ozubené koleso so štrnástimi zubami a uprostred neho dva biele ryžové klasy. Po obvode kolesa je umiestnených do kruhu štrnásť bielych päťramenných hviezd, každá oproti jednému zubu. Ich počet predstavuje štrnásť štátov a oblastí jednotného Mjanmarska. Ozubené koleso a dvojica ryžových klasov symbolizujú nerozbitný zväzok robotníkov a roľníkov. Červená a biela pripomínajú farby vlajky hnutia odporu z doby druhej svetovej vojny, "Antifašistickej ligy národného oslobodenia". Červená znamená statočnosť, biela čistotu a čestnosť, modrá mier a pevnosť.
Vlajka v tejto podobe bola zavedená začiatkom roku 1974; pred tým bola od roku 1947 v modrom poli veľká biela päťramenná hviezda obklopená piatimi podobnými hviezdami menšími.
Vlajka Mongolska

Vlajka Mongolska – tvoria ju tri zvislé pruhy – červený, svetlo modrý a červený; v červenom pruhu pri žrdi je umiestnený žltý ideogram "sojombo" - národný symbol Mongolska. Jednotlivé prvky "sojomba" majú symbolický význam. Najhornejšia figúra predstavuje oheň, symbol šťastia a spokojnosti. Jeho tri plamene znamenajú minulosť, prítomnosť aj budúcnosť. Slnko a mesiac sú predstavou „"sveta"“ a večnosti (mladý mesiac je otcom Mongolska a zlaté slnko jeho matkou). Ďalší prvok, trojuholník (iný je na spodku ideogramu), symbolizuje šíp a kopiju obrátené hrotom k zemi, čo v mongolskej heraldike znamená „"smrť nepriateľovi"“. Úzky obdĺžnik (opäť vo dvojici) pripomína rovinu stepi, priamočiarosť, spravodlivosť a čestnosť. Uprostred znaku je kruh „Jin-jang“, starý budhistický symbol jednoty protikladov (ohňa a vody, neba a zeme, muža a ženy), pripomínajúci tu telá dvoch rýb primknutých k sebe a v nekonečnom kruhu prechádzajúcich jedna v druhú. Zľava aj sprava sú dva vysoké obdĺžniky, symbolizujúce piliere, pevnosť, tvrdosť a príslovie „"dvaja priatelia sú silnejší ako kamenná hradba"“. Žltá farba predstavuje zlato a jeho stálosť, nemeniacu sa ani pri skúške ohňom, modrá je tradičná mongolská farba a pripomína bezoblačné oblohy, červená je symbolom revolúcie, ale tiež lásky a víťazstva.
Vlajka bola zavedená roku 1940.
Preraďovanie (železnica)

Preraďovanie nákladných vozňov a vlakov sa uskutočňuje v uzlových, odbočných a zriaďovacích staniciach. Tu sa nákladný vlak rozradí podľa staníc určenia zásielky, alebo prázdneho vozňa a znovu sa vytvorí vlak pre ďalšiu stanicu určenia. Tieto sú očíslované číslami od 101 do 199. V smerovacích predpisoch sú určené čísla posl. zriaďovacích staníc, alebo stanice určenia pre jednotlivé uzlové stanice a zároveň aj obsah čísel, ktoré má takýto vlak obsahovať. To sa nazýva relácia vlaku a je zvlášť určená pre jednotlivý vlak a jednotlivú stanicu. Napríklad zo st. Štúrovo sa z nakládky, alebo z príchodzích vlakov tvoria vlaky relácie Nové Zámky, Bratislava – východ, Kúty a prech. ČD, Žilina, Zvolen a p. 
Podobne sa môže prevádzať preraďovanie vozňov aj v osobnej doprave, kedy sa tzv. kurzové vozne, ktoré sú smerované ďalej ako je konečná stanica vlaku, zaradia do iného vlaku v tomto smere. Používa sa tento systém v prípadoch letných a rekreačných spojov, lôžkových a jedálnych, a lehátkových vozňov, pri preprave pošty, alebo v minulosti v preprave spešnín. Ale daňou za tento systém je zníženie rýchlosti prepravy, preto sa používa len vtedy, keď záujem o cestovanie po danej trase nie je tak veľký, aby bolo ekonomické odoslať daným smerom ucelený vlak bez preraďovania.
Zriaďovacia stanica

Zriaďovacia stanica alebo zoraďovacia stanica (spádovisko) je železničná stanica, ktorá prijíma nákladné vlaky určené na rozradenie, prípadne odstavenie jednotlivých vozňov, doplnenie vozňov, preprahy rušňov, technické prehliadky, deponovanie vozňov a podobné účely. Môžu to byť aj kontroly zásielky a komerčné úlohy. Ak sú v obvode takejto stanice aj koľaje určené na nakladanie a vykládku zásielok, vlečkové prípojky do podnikov a závodov, zvyčajne sa už volá nákladná stanica.
Na Slovensku sú v prevádzke tri hlavné zriaďovacie stanice (spádoviská), v Bratislave (ŽST Bratislava-Východ), V Žiline (ŽST Žilina-Teplička) a v Čierna nad Tisou (ŽST Čierna nad Tisou). Všetky tieto zriaďovacie stanice spravuje manažér železničnej infraštruktúry Železnice Slovenskej republiky.
Loge (mesiac)

Loge alebo Saturn XLVI (predbežné označenie S/2006 S 5) je prirodzený satelit planéty Saturn. Jeho objav ohlásili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden 26. júna 2006 na základe pozorovaní od januára do apríla 2006.
Má priemer okolo a obieha okolo Saturnu v priemernej vzdialenosti v perióde 1314,364 dní so sklonom dráhy 166,5° k ekliptike a 165,3° k rovníku Saturna. Má retrográdnu rotáciu a excentricita jeho dráhy je 0,139.
Pomenovanie dostal v apríli 2007, po mytologickej postave Loge alebo Logi, ohnivého obra.
Kari (mesiac)

Kari alebo Saturn XLV (predbežné označenie S/2006 S 2) je prirodzený satelit planéty Saturn. Jeho objavenie ohlásili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden 26. júna 2006 na základe pozorovaní od januára do apríla 2006.
Má priemer okolo , obieha okolo Saturnu v priemernej vzdialenosti v perióde 1243,71 dní so sklonom dráhy 148,4° k ekliptike a 151,5° k rovníku Saturnu, s retrográdnou rotáciou a excentricitou dráhy 0,3405.
Pomenovanie dostal v apríli 2007 po Kári, syna Fornjóta, zosobnenie vetra v severskej mytológii.
Surtur (mesiac)

Surtur alebo Saturn XLVIII (predbežné označenie S/2006 S 7) je prirodzený satelit planéty Saturn. Jeho objav ohlásili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden 26. júna 2006 na základe pozorovaní od januára do apríla 2006.
Má priemer okolo a obieha okolo Saturnu v priemernej vzdialenosti v perióde 1238,575 dní, s inklináciou 166,9° k ekliptike a 148,9° k rovníku Saturna, v retrográdnom smere s excentricitou 0,368.
Pomenovanie dostal v apríli 2007 po postave menom Surtr, vodcovi ohnivých obrov zo severskej mytológie.
Tarqeq (mesiac)

Tarqeq (dočasný názov S/2007 S 1) je prirodzený satelit planéty Saturn. Jeho objav ohlásili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden 13. apríla 2007 na základe pozorovaní od 5. januára do 22. marca 2007.
Polos dráhy je a obieha okolo Saturna v perióde 894,86 dní. Inklinácia dráhy je 49,90° k ekliptike a 49,77° k rovníku Saturna. Pohybuje sa v prográdnom smere s excentricitou 0,1081. Priemer je okolo .
Patrí do Inuitskej skupiny nepravidelných satelitov.
Vlajka Palestínskych autonómnych území

Vlajka Palestínskych autonómnych území má tri vodorovné pruhy v arabských farbách - čierny, biely a zelený - s červeným klinom vsunutým od žrdi; ten dosahuje asi do tretiny dĺžky listu. Je to vlastne vlajka niekdajšieho Hedžázu, aká sa používala v rokoch 1920 až 1926. Čierna farba je farbou Abbásovcov, biela Umajjovcov, zelená Fátimovcov, červená Hášimovcov. 
Vlajka bola v roku 1962 úradne vztýčená na území Gazy, ktorú vláda vtedajšej Zjednotenej arabskej republiky prehlásila za súčasť arabskej Palestíny. Do roku 1948 bolo poradie pruhov palestínskej vlajky obrátené (zelený, biely, čierny).
Vlajka Srí Lanky

Vlajka Srí Lanky – základom dnešnej vlajky je žlto lemované tmavočervené pole zo žltým levom, držiacim symbol moci – meč. Táto starodávna vlajka kandijských kráľov bola adaptovaná v roku 1948. Roku 1950 k nej boli pridané dva zvislé pruhy, zelený a oranžový, zo žltým lemovaním, umiestnené pri žrdi. Zelená farba symbolizuje moslimských Maurov (7 % obyvateľstva), oranžová hinduistických Tamilcov (18 %), ktorí tvoria národnostné menšiny vedľa 74 % Sinhalcov. V rohoch tmavočerveného obdĺžnika boli od roku 1972 vyobrazené listy stromu, pod ktorým meditoval a bol osvietený Siddhártha Gautama, čím sa stal budhom. Žltá farba symbolizuje ochranu krajiny a národa budhizmom, lev je dávny symbol ostrova a pripomína, že mýtický "Arian", otec legendárneho vládcu a dobyvateľa ostrova Vidžaja, bol lev, a že domáce meno tohto zvieraťa, "sinha", je základom pôvodného názvu "Leví ostrov" ("Sinhala dvípa" – odtiaľ Cejlón).
Štyri piesne (Dvořák, op. 9)

Štyri piesne, Op. 9 sú dielom českého skladateľa Antonína Dvořáka. Dielo je piesňovým cyklom, z ktorého sa dochovali len piesne "Proto" a "Přemítaní".
Vznik diela.
Dvořák napísal dielo v roku 1871 na básne Elišky Krásnohorskej z jej zbierky "Z máje žití" pre súkromné hudobné večery, zamerané najmä na povznesenie piesní.
Dielo a osudy diela.
Tlačou bol cyklus vydaný v nemeckých prekladoch Josefa Srbu-Debrnova spoločne s baladou "Sirotek", pod názvom "Lieder und Gesänge comp. 1871". Druhýkrát boli piesne tohto cyklu vydané spolu s piesňami na básne Vítězslava Hálka "Umlklo stromů šumění" a "Přilítlo jaro zdaleka", a to opäť v nemeckých prekladoch s titulom "Vier Lieder op. 9".
V novodobom vydaní vyšli piesne s českými pôvodnými textami. Z hľadiska presnosti hudobnej deklamácie textov prevýšil nemecký preklad českú pôvodnú verziu, v ktorej je mnoho deklamačných nedôsledností. Po hudobnej stránke je op. 9 nesúrodým celkom. Strofická úvodná pieseň "Proto", znie prostou melódiou s akordickým klavírnym sprievodom, pieseň "Přemítaní" a obidve piesne na texty Hálka upútavajú melodikou spevného hlasu, samostatnými melodickými postupmi v klavíri a modulačne zaujímavou harmóniou. "Přilítlo jaro zdaleka" je Dvořákovu prvou pozoruhodnou piesňou poukazujúcou na jeho veľké cykly z 80. a 90. rokov 19. storočia.
Šesť piesní z Rukopisu královédvorského

Šesť piesní z Rukopisu Kráľovodvorského, Op. 7 je piesňový cyklus Antonína Dvořáka.
Cyklus má nasledujúce časti:
Hudba je veľmi osobitného a rázovito zafarbeného charakteru. V niektorých piesňach sú už zjavné nábehy na tón, v ktorom Dvořák dokázal s geniálnym vnuknutím vystihnúť a idealizovať typické rysy ľudovej piesne.
Skladateľ v týchto šiestich piesňach citlivo rozlíšil jednotlivé básne podľa ich obsahu a nálad. Spevnou melódiou upútavajú "Kytice" a "Skřivánek". Vážny citový obsah "Rózy" je podaný prevažne deklamačným vedením spevného hlasu, najpôvabnejšie číslo cyklu" Zezhulice" s opakovaným terciovým motívom kukučky v klavírnom parte, má zaujímavú formu ostentatívneho striedania hudobných častí v andante a v allegre. Pochmúrna nálada piesne "Opuštěná" je vyjadrená monotónnym melodickým motívom, harmonicky najvýraznejšia a najumelejšia je trojdielna pieseň "Jahody". Jej pravidelná forma a jasná nadľahčená melódia pripomínajú strofické piesne Franza Schuberta.
Obdivuhodné v tomto cykle je aj Dvořákovo modulačné umenie. Napríklad v piesni "Kytice", všetky modulácie plynú do toniky, ktorou je G-dur. Raz Dvořák moduluje pomocu zmenšeného štvorzvuku na zvýšenom štvrtom stupni, inokedy tiež do toniky G-dur pomocou zväčšeného tetrakvartakordu. Skladateľ sa v zhudobňovaní Kráľovodvorského rukopisu do formy piesní nesnažil podtrhnúť archaizmus slovného podkladu, ale v harmonickom a modulačnom vybavení piesní sa usiloval ísť nekonvenčnými cestami, z ktorých je cítiť výrazový elán, podobný s priebojnosťou jeho prvých symfónií, komorných skladieb i jeho prvej opery Alfréd, ktorú skomponoval roku 1870.
Amarok (audio)

Amarok (pôvodne amaroK) je voľne dostupný audio prehrávač pre Linux a ďalšie unixové operačné systémy. Je štandardnou súčasťou desktopového prostredia KDE, ale je vydávaný nezávisle.
S pripravovaným prechodom tohoto prostredia na verziu 4 sú vyvíjané verzie aj pre Windows a Mac OS X. Medzi užitočné vlastnosti patrí napr. vyhľadávanie informácií o piesni, či interpretovi vo Wikipédii a ďalších zdrojoch. Amarok ponúka možnosti ďalšieho rozširovania svojej funkčnosti pomocou zásuvných modulov.
Ciele vývoja.
Heslom Amaroku je „Znovuobjavte svoju hudbu“ a jeho vývoj je na tejto myšlienke založený. Program obsahuje niekoľko funkcií, ktoré pomáhajú objavovať novú hudbu a dozvedieť sa niečo nové o hudbe, ktorú už užívateľ má. Takou funkciou je napríklad kontextový prehliadač ponúkajúci pohľad na súvisiace články vo Wikipédii a texty pesničiek.
Amarok podporuje Last.fm rádiá. 
Vlastnosti.
Amarok môže byť použitý k organizácii hudobnej zbierky podľa viacerých kritérií. Umožňuje editovať tagy (meta informácie) pripojené k hudobným formátom. Amarok umožňuje používanie skriptov, dostupné aj na oficiálnych stránkach.
Vlajka Sýrie

Vlajka Sýrie má tri vodorovné pruhy – zelený, biely a čierny – a v bielom pruhu tri červenépäťramenné hviezdy. Biela farba znamená mier, čierna chmúrnu koloniálnu minulosť. Dve zelené hviezdy predstavovali v dobe vzniku vlajky, roku 1958, "Sýrsku oblasť" a "Egyptskú oblasť" vtedajšej Zjednotenej arabskej republiky, do ktorej sa obe krajiny spojili (1958 – 1961). Po rozpade Zjednotenej arabskej republiky používala Sýria v rokoch 1961 – 1963 svoju starú vlajku z rokoch 1932 – 1958 (vodorovné pruhy zelený, biely čierny a tri červené päťramenné hviezdy), v rokoch 1963 – 1971, kedy sa predpokladalo spojenie s Irakom a Egyptom, opäť červeno-bielo-čiernu trikolóru, ale s tromi zelenými hviezdami (pozri Irak), po vstupe do federácie arabských republík (s Egyptom a Líbyou) v rokoch 1972 – 1980 so znakom tejto federácie (pozri Egypt). Na protest proti politike egyptského vedenia vo vzťahoch k Izraelu sa Sýria tejto vlajky zriekla a 30. 3. 1980 sa vrátila k vlajke z roku 1958.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Tŕstie (Dolný Lieskov)

Tŕstie je bývalá samostatná obec na strednom Považí v okrese Považská Bystrica, dnes miestna časť obce Dolný Lieskov.
Nachádza sa v Považskom podolí, v podcelku Podmanínska pahorkatina, na sútoku Pružinky so Strážovským potokom v nadmorskej výške 325 m n. m. Leží južne od Považskej Bystrice na ceste z Visolají do Domaniže. 
Prvá zmienka o obci pochádza z okolo roku 1300.
Cez Tŕstie prechádza zeleno-značkovaná turistická trasa z Považskej Bystrice cez Radotinskú tiesňavu do obce Zliechov. Východným okrajom intravilánu vedie hranica CHKO Strážovské vrchy.
Vlajka Tadžikistanu

Vlajka Tadžikistanu bola prijatá 24. novembra 1992 a pozostáva z troch vodorovných pruhov: červeného, bieleho a zeleného. V strede v bielom pruhu je znak so zlatou korunou a siedmimi hviezdami.
Farby na vlajke prevzali zo zástavy Tadžickej republiky bývalého Sovietskeho zväzu.
Briestenné (osada)

Briestenné je malá osada obce Pružina (pričlenená v roku 1971), 2 km východne od nej.
Osada leží v Žilinskej kotline, v podcelku Domanižská kotlina, na hornom toku Pružinky. Nachádza sa vľavo od cesty z Pružiny do Domaniže. V jej blízkosti sa nachádzajú dva pomníky a západne od osady sa rozkladá rovnomenná prírodná pamiatka.
Dejiny.
Najstaršie doteraz známe údaje o osídlení Briestenného kladieme do mladšej hradištnej doby. Archeologická lokalita sa nachádza na kopci Mukovec, kde sa našli časti nádob, datované do 10. – 13. storočia. Pravdepodobne tu bolo sídlisko v mladšej dobe hradištnej, nevylučuje sa ani možnosť existencie menšieho stredovekého hrádku. V lokalite Budziná sa predpokladajú mohyly z obdobia Veľkej Moravy, doteraz však archeologicky nepreskúmané.
V postavení richtárov obce sa striedali iba zemania Briestenskí. Napr. v rokoch 1866 – 1873 bol richtárom Ján Briestenský. Práve v roku 1873 bolo v Briestennom 14 domov, 81 obyvateľov, katastrálne územie obce malo rozlohu 326 katastrálnych jutár. Sédria (súdny dvor) pre Briestenné bol v Trenčíne, okresný súd mal sídlo v Ilave. Najbližšia pošta bola v Považskej Bystrici. Ten istý stav je aj v roku 1877, naviac máme iba informáciu, že Briestenné podlieha pri výbere daní bernému úradu v Púchove.
Podstatnejšie údaje o Briestennom nachádzame až v portálnych súpisoch z rokov 1596 a 1598. V týchto súpisoch sa obec uvádza ako majetok šľachty v strednom okrese Trenčianskej stolice. V roku 1598 bolo v obci 14 domov a okrem šľachty (zemanov) tu žili 4 želiarske rodiny. Roku 1596 sa Briestenskí uvádzajú aj v súpise šľachty Trenčianskej stolice.
V súpise z roku 1601 sa uvádzajú v Briestennom 3 zemianske rodiny, každá s jednou usadlosťou. Roku 1748 dňa 5. augusta a v nasledujúce dni sa konala kongregácia šľachty Trenčianskej stolice v Trenčíne. Ako bolo zvykom, pri tejto príležitosti bol urobený hodnovernený súpis šľachtických rodín, v tom čase usadených na území stolice. V Briestennom sú uvedení Briestenskí a Briestenskí ináč Nemesi ako kurialisti. Briestenskí ako kurialisti sa uvádzajú ešte v Pružine. V roku 1784 bolo v Briestennom 10 domov, 10 rodín, 62 obyvateľov – všetko zemanov.
Briestenné

Briestenné môže byť:
Hloža

Hloža je miestna časť obce Beluša v okrese Púchov.
Nachádza sa juhozápadne od centra obce v Ilavskej kotline na ľavej nive Váhu. Cez Hložu preteká Slatinský potok. Pôvodne samostatná obec s vlastným katastrálnym územím je v súčasnosti už stavebne spojená s Belušou. 
Stojí tu kaplnka sv. Jána Nepomuckého z roku 1766 s barokovou sochou sv. Jána Nepomuckého z druhej polovice 18. storočia v interiéri. Základný kameň moderného kostola Sedembolestnej Panny Márie posvätil pápež Ján Pavol II. v apríli 1990 pri návšteve Slovenska.
Z juhu a východu obchádza intravilán cesta I/61 a diaľnica D1, územím Hlože vedie aj železničná trať Bratislava – Žilina, pričom železničná stanica Beluša bola vybudovaná tiež na jej území.
Vlajka Turkménska

Vlajka Turkménska má zelený list, na ňom viac pri žrdi sa nachádza kobercový motív, vedľa neho hore je biely polmesiac a päť hviezd.
Vlajka má najzložitejší vzor zo všetkých vlajok na svete. Turkménsko je významný výrobca kobercov, preto sa kobercový motív dostal na turkménsku vlajku. Päť hviezd a päť vzorov kobercového zvislého pruhu reprezentuje päť hlavných skupín obyvateľov krajiny a päť provincií krajiny - "Achal", "Bałkan", "Lebap", "Mary" a "Taszauz". Zelená je farbou islamu a polmesiac je symbolom ich moslimskej viery.
Dnešná podoba vlajky bola prijatá 24. januára 2001. Do roku 1991 sa používala vlajka Turkménskej SSR (Turkménska sovietska socialistická republika).
Zahra Abdulla

Zahra Abdulla (* 1966, Somálsko), žije vo Fínsku, kde pracuje ako pôrodná asistentka a politička za stranu zelených, je členkou Somálskej komunity vo Fínsku, Helsinského výboru.
Abdulla študovala medicínu v Moskve, ale kvôli rozpadu ZSSR štúdium nedokončila a kvôli občianskej vojne v Somálsku utiekla do Fínska, kde požiadala o politický azyl. Žije v Lauttasaari, v Helsinkách, v roku 1998 získala fínske občianstvo.
V mladosti žila v Egypte a Keni.
Vo fínskych parlamentných voľbách v roku 2007 sa takmer dostala do fínskeho parlamentu za stranu zelených. Tesným rozdielom hlasov ju predbehol Outi Alanko-Kahiluoto: 4586 ku 4174.
Plynule hovorí fínsky, anglicky, somálsky, arabsky a rusky. 
Zahra Abdulla pokračuje v roku 2007 ako členka Helsinského výboru.
Vlajka Východného Timoru

Vlajka Východného Timoru má červený list, v žrďovej časti má žltý trojuholníkový klin, siahajúci asi do polovice dĺžky listu a v tomto kline je ďalší kratší klin čierny z rovnako veľkou základňou. V čiernom kline je biela päťramenná hviezda.
Čierna farba predstavuje koloniálne obdobie, červená krv padlých bojovníkov a hviezda symbolizuje nádej do budúcnosti.
Súčasná vlajka Východného Timoru v pomere 1:2 bola prijatá 20. mája 2002, kedy Východný Timor získal plnú nezávislosť. Rovnaká vlajka, ale v pomere 2:3, pochádza však už z roku 1975.
Vlajka Hongkongu

Vlajka Hongkongu – list vlajky je červený, v jej strede je biely kvet "Bauhinia", ktorý má na svojich lupeňoch päť hviezd. 
Štylizovaný kvet "Bauhinia", sa hojne vyskytuje v Hongkongu a symbolizuje ľudskosť regiónu. Päť hviezd odpovedá piatim hviezdam na vlajke Číny, a pripomínajú že Hongkong je neoddeliteľnou súčasťou Čínskej ľudovej republiky.
Vlajka Hongkongu bola prijatá 1. júla 1997. Pomer strán vlajky je 2:3. Predtým sa od roku 1959 používala britská modrá služobná vlajka ("Blue Ensign") s hongkonským vlajkovým emblémom.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Zemianska Dedina

Zemianska Dedina je pôvodne samostatná obec na hornej Orave v okrese Tvrdošín. V súčasnosti je administratívnou súčasťou obce Nižná.
Nachádza sa v geomorfologickom celku Oravská vrchovina na severozápadnom úpätí vrchu Ostražica (767,8 m n. m.), na sútoku Ráztoky s Hldočínom, v nadmorskej výške 620 m n. m. Leží 3 km severne od obce (vzdušnou čiarou 1,5 km) a 4 km juhozápadne od centra Tvrdošína.
Obec sa prvýkrát spomína v roku 1355, kedy kráľ Ľudovít I. daroval časť chotára Dominikovi a Dionýzovi z Revišného. Za zakladateľa obce pod názvom Dedina Nobilium sa pokladá Dionýzov brat Peter. Hranice katastrálneho územia boli vytýčené v roku 1612. V roku 1778 tu žilo 52 obyvateľov, r. 1890 už 240 obyvateľov, odvtedy počet obyvateľov klesal (v r. 1940 žilo v 39 domoch len 139 obyvateľov).
22. novembra 2003 bol dokončený moderný kostol sv. Joachima a sv. Anny, ktorého základný kameň posvätil pápež Ján Pavol II. ešte v júni 1995 pri návšteve Slovenska.
Come Clean

Come Clean je tretí album skupiny Puddle of Mudd. Bol vydaný 28. augusta 2001 a obsahuje hity ako „Control“, „Blurry“, „Drift&amp; Die“ a „She hates me“.
S/2007 S 2

S/2007 S 2 je prirodzený satelit planéty Saturn. Jeho objavenie ohlásili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden 1. mája 2007 na základe pozorovaní od 18. januára do 19. apríla 2007.
Má priemer okolo a obieha okolo Saturnu v priemernej vzdialenosti v perióde 792,96 dní s inklináciou 176,68° k ekliptike v retrográdnom smere s excentricitou dráhy 0,218.
S/2006 S 1

S/2006 S 1 je prirodzený satelit planéty Saturn. Jeho objav ohlásili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden 26. júna 2006 na základe pozorovaní od 4. januára do 30. apríla 2006.
Má priemer okolo a obieha okolo Saturnu v priemernej vzdialenosti v perióde 972,407 dní, s inklináciou dráhy 154,2° k ekliptike a 175,4° k rovníku Saturna, v retrográdnom smere s excentricitou 0,1303.
S/2006 S 3

S/2006 S 3 je prirodzený satelit planéty Saturn. Jeho objav ohlásili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden 26. júna 2006 na základe pozorovaní od januára do apríla 2006.
Má priemer okolo a obieha okolo Saturnu v priemernej vzdialenosti v perióde 1142,366 dní s inklináciou 150,8° k ekliptike a 128,8° k rovníku Saturnu v retrográdnom smere s excentricitou 0,4710.
S/2007 S 3

S/2007 S 3 je prirodzený satelit planéty Saturn. Jeho objav ohlásili Scott S. Sheppard, David C. Jewitt, Jan Kleyna a Brian G. Marsden 1. mája 2007 na základe pozorovaní od 18. januára do 19. apríla 2007.
Má priemer okolo a obieha okolo Saturnu v priemernej vzdialenosti v perióde 1100 dní s inklináciou 177,22° k ekliptike v retrográdnom smere s excentricitou 0,130.
Revišné

Revišné je bývalá samostatná obec na dolnej Orave v okrese Dolný Kubín, dnes je súčasťou obce Veličná.
Polohopis.
Leží v geomorfologickom celku Oravská vrchovina na potoku Orvišník v nadmorskej výške 503 m n. m. Je situovaná 1 km severne od centra Veličnej. Revišné je prístupné odbočením vľavo z cesty I/70 z Kraľovian do Dolného Kubína.
Dolná Lehota

Dolná Lehota môže byť:
Galská skupina

Galská skupina je dynamická skupina prográdnych nepravidelných satelitov Saturnu obiehajúcich na podobných dráhach.
Ich priemerná vzdialenosť od Saturnu je 16 – 19 miliónov km, inklinácia dráh od 35° do 40° a excentricita okolo 0,53.
Patria sem štyri satelity:
Dolná Lehota (Oravský Podzámok)

Dolná Lehota je pôvodne samostatná obec na dolnej Orave v okrese Dolný Kubín. V súčasnosti je administratívnou súčasťou obce Oravský Podzámok.
Dejiny.
Na území Dolnej Lehoty sa nachádzalo Halštatské sídlisko, o čom svedčí aj archeologický nález, ktorým bola zásobnica z tejto doby.
Prvá písomná zmienka o Dolnej Lehota sa nachádza v listine z roku 1420.
Dolná Lehota, bola samostatná obec, do roku 1974, kedy sa zlúčila s Oravským Podzámkom.
Polohopis.
Leží v geomorfologickom celku Oravská vrchovina na pravom brehu rieky Orava v nadmorskej výške 520 m n. m. Domy sú rozložené na ľavej strane cesty I/59 z Dolného Kubína do Tvrdošína. Dolná Lehota je vzdialená cca 2 km na východ od centra Oravského Podzámku.
Inuitská skupina

Inuitská skupina je dynamická skupina prográdnych nepravidelných satelitov planéty Saturn, ktoré obiehajú na podobných dráhach.
Ich priemerná vzdialenosť od Saturnu je medzi 11 a 18 miliónov km, ich inklinácia medzi 40° a 50° a excentricita medzi 0,15 a 0,48.
Patrí sem 5 satelitov:
Severská skupina

Severská skupina je veľká skupina retrográdnych nepravidelných satelitov planéty Saturn.
Ich priemerná vzdialenosť je od 12 do 24 miliónov km, inklinácia medzi 136° a 175° a excentricita medzi 0,13 a 0,77.
Koncentračný tábor Buchenwald

Buchenwald známy ako Konzentrationslager Buchenwald bol nacistický koncentračný tábor vybudovaný v roku 1937 na vrchu Ettersberg, 9 km od nemeckého mesta Weimar.
Charakteristika.
Išlo o jeden z najväčších koncentračných táborov v Nemecku. Väčšina väzňov pracovala v 140 internačných a pracovných strediskách pre okolité zbrojné továrne. Väčšinu z asi 239 000 väznených tvorili Židia, politickí väzni, nábožensky prenasledovaní ako aj vojnoví zajatci. Prevažná časť pochádzala zo ZSSR, Poľska, Francúzska, Nemecka, Rakúska a Škandinávskych krajín. Zahynulo tu asi 43000 väzňov. Na niektorých väzňoch boli uskutočňované pseudovedecké pokusy, pri ktorých boli infikovaní infekčnými chorobami a následne na nich skúšali rôzne typy vakcín. V rokoch 1937 - 1941 tábor riadil Karl Otto Koch spolu so svojou ženou Ilse.
Oslobodenie a použitie po 1945.
Tábor objavili jednotky 3. americkej armády 11. apríla 1945, zaistila ho až nasledujúci deň 80. pechotná divízia, po tom, ako tábor opustila väčšina jeho stráží a kontroly sa chopili väzni, ktorí zostávajúce stráže premohli. Neskôr, medzi rokmi 1945 a 1950, tábor používala Sovietska okupačná armáda ako Zvláštny tábor č. 2. NKVD tu najprv internovala nacistických vojnových zločincov, neskôr ho pravdepodobne používala aj na držanie odporcov sovietskeho režimu.
Otvorená éra svetového tenisu

Otvorená éra svetového tenisu je označenie obdobia od roku 1968 až do súčasnosti, charakteristické sprístupnením najprestížnejších turnajov (Wimbledon, Australian Open, French Open, US Open) pre profesionálnych tenistov. Do roku 1968 sa mohli, paradoxne, zúčasniť najprestížnejších turnajov iba amatérski hráči.
S otvorenou érou sa zvýšili nielen zárobky hráčov na turnajoch, ale aj celková popularita tenisu. Špičkový tenis sa vo veľkej miere profesionalizoval. Historické tabuľky sú často počítané len od roku 1968 a titulom z turnajov spred tohto roku sa prisudzuje nižšia hodnota.
Prvý grandslamový turnaj v otvorenej ére bol French Open, kde zvíťazili Ken Rosewall a Nancy Richeyová.
Mraznica (prítok Slatinského potoka)

Mraznica je potok na strednom Považí, preteká územím okresov Ilava a Púchov. Je to ľavostranný prítok Slatinského potoka, meria 3 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Trenčianska vrchovina, na juhozápadnom svahu Rohatej skaly (866,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 670 m n. m. Od prameňa tečie sprvu na sever, sprava priberá krátky prítok zo západného svahu Rohatej skaly a stáča sa severoseverozápadným smerom. Preteká popri osade Mraznica na ľavom brehu, v blízkosti nej priberá zľava najprv prítok prameniaci severne od kóty 723,2 m a potom prítok z východného svahu Stupičia (798,8 m n. m.). Ďalej tečie na krátkom úseku na sever, zľava priberá prítok spod sedla Mraznica (556,0 m n. m.) a pokračuje smerom na severovýchod. Z pravej strany ešte priberá dva krátke prítoky z juhozápadných svahov Dielca (492,8 m n. m.) a juhovýchodne od Belušských Slatín ústi v nadmorskej výške cca 353 m n. m. do Slatinského potoka.
Sverepec (potok)

Sverepec je potok na Strednom Považí na území okresu Považská Bystrica. V pramennej oblasti tvorí na úseku dlhom cca hranicu s okresom Púchov a na dolnom toku tečie k ústiu tiež územím okresu Púchov (cca ). Je to pravostranný prítok Pružinky, meria a je tokom IV. rádu.
Pramení v Považskom podolí, v podcelku Podmanínska pahorkatina, na severnom svahu Brekovca () v nadmorskej výške cca  V pramennej oblasti tečie juhovýchodným smerom, následne sa esovito stáča, pokračuje na juh a sprava priberá krátky prítok z juhovýchodného svahu Brekovca. Potom sa oblúkom stáča na východ, obteká poľnohospodárske družstvo na pravom a miestnu časť Sverepca Lazy na ľavom brehu a znovu sa oblúkom stáča na juh, pričom zľava priberá prítok prameniaci západne od osady Kunovec. Ďalej priberá ľavostranný prítok () zo severozápadného úpätia Skalice () a tečie intravilánom obce. Tu priberá zľava Dlhý potok, stáča sa viac juhojuhozápadným smerom, sprava priberá prítok z oblasti Záhorčia a zľava prítok zo severného úpätia Kobyly (). Po opustení obce pokračuje juhozápadným smerom, tečie v priestore medzi cestou I/61 na pravom a diaľnicou D1 na ľavom brehu, pričom zľava ešte priberá prítok z lokality Širočina a sprava prítok prameniaci juhojuhozápadne od kóty . Východne od obce Visolaje sa v nadmorskej výške cca  vlieva do Pružinky.
Visolajský potok

Visolajský potok je potok na Strednom Považí, na území okresu Púchov. Je to pravostranný prítok Pružinky, má dĺžku 4,5 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Považskom podolí, v podcelku Podmanínska pahorkatina, na západnom svahu Brekovca (488,0 m n. m.) v nadmorskej výške približne 382 m n. m. Od prameňa tečie najprv na juhozápad, sprava priberá krátky prítok z oblasti Dúbrav, výrazne esovito sa stáča, vytvára oblúk smerujúci na severozápad a na krátkom úseku tečie juhovýchodným smerom. Z ľavej strany potom priberá prítok z južného úpätia Brekovca, pokračuje na juhozápad a sprava priberá prítok z juhovýchodného úpätia Mliečnice (371,1 m n. m.). Ďalej už pokračuje viac-menej severojužným smerom, koryto potoka sa viackrát vlní a z ľavej strany ešte priberá prítok z východného svahu Bukoviny (377,9 m n. m.). Napokon podteká štátnu cestu I/61, preteká okrajom intravilánu obce Visolaje a priamo v centre obce ústi v nadmorskej výške cca 273 m n. m. do Pružinky.
Kamenický potok

Kamenický potok môže byť:
Mesiace Pluta

Mesiace Pluta sú prirodzené satelity trpasličej planéty 134340 Pluto. Pluto má päť známych prirodzených satelitov, najväčší je Cháron, s ktorým tvorí Pluto dvojplanétu. Ďalšími satelitmi sú Nix, Hydra a telesá Kerberos. 
(označovaný aj dočasným označením S 2011/P 1 alebo "P4") a Styx.
(označovaný aj dočasnými názvami S 2012/P 1 alebo "P5").
More (Debussy)

More ("La Mer"), L. 109 je orchestrálna skladba francúzskeho skladateľa Clauda Debussyho.
More Debussyho fascinovalo od detstva, čo sa prejavilo aj v jeho kompozíciách, napríklad v jeho Sirénach alebo častiach opery "Pelleas a Mellisanda". Až v roku 1903 sa ale rozhodol venovať svojmu milovanému moru celú skladbu. Tá vznikala za veľmi dramatických okolností Debussyho rozvodu. Dokončil ju až v roku 1905 v anglickom meste Eastbourne, ležiacom na anglickom južnom pobreží. V tom čase už bol šťastne ženatý v druhom manželstve. Premiéra diela sa uskutočnila v roku 1905 v Paríži s Lamoroux Orchestra pod vedením Camilla Chevillarda. Ten si ale nedokázal poradiť s náročnou partitúrou a dielo bolo preto prijaté s rozpakmi. Neskôr sa "More" pokúsil dirigovať sám Debussy, ale ani on však nedostal z hráčov to, čo potreboval. Krásu skladby naplno odhalilo až dirigentské majstrovstvo Artura Toscaniniho. 
Sám skladateľ označil "More" ako "tri orchestrálne skice". Práve v tomto diele sa Debussy najviac priblížil tvorbe klasickej symfónie. V žiadnom prípade ho však nemožno za ňu považovať, rovnako ani za symfonickú báseň, ako sa niekedy "More" chybne označuje. Toto dielo totiž nezhudobňuje žiadnu báseň, ani konkrétny obraz. Podobne ako u Faunovho popoludnia ide len o esenciu určitej témy. Debussy v skladbe zachytil svoje dojmy, nálady a asociácie súvisiace s morom. 
U tejto orchestrálnej skladby je veľmi ťažké analyzovať jej formálnu stránku, a prácu s tématickým materiálom. Tak ako u iných diel sa Debussy nechal viesť hlavne svojou intuíciou, vkusom a dokonalým uchom. Prvá veta "Od rána do poludnia na mori" začína veľmi diskrétne, podobne ako keď sa more ráno prebúdza. Zakrátko však prichádza oživenie. Hudba je písaná v 6/8 takte, metrická a rytmická schéma je však často narušovaná, podobne ako sa neustále mení šum mora. Majstrovsky skomponovaný je záver tejto časti. Nástrojové skupiny sa zrazu akoby prebudia, vytvára sa dojem akoby v orchestri vznikla vzrušená vrava. Tá vyustí do mohutných nárazov plechových nástrojov, ktoré sú vystupňované do fortissima aby sa vzäpatí stiahli späť do piana. Toto sa opakuje niekoľkokrát, čím je zavŕšená prvá časť. Druhá veta "Hra vĺn", tak ako napovedá názov, je viac hravá a živšia. Často sa tu vyskytujú trilky. Dôležitú úlohu má flauta a harfa, ktorá sa uplatní hlavne v závere druhej časti. Tretiu vetu "Rozhovor vetra s morom" otvárajú v pianissime violončelá a kontrabasy, ktoré sa prihlásia k slovu veľakrát počas trvania časti. Uplatňuje sa tu ťahavá veľkolepá melódia. Celá skladba je ukončená podobne ako prvá časť, pôsobivo vo fortissime, s dominanciou plechových dychových nástrojov. 
Debussyho skladba napriek nevydarenej premiére vzbudila obrovský záujem. Inšpirovala množstvo Debussyho súčasníkov, i skladateľov v neskoršom období. Je to profilová skladba hudobného impresionizmu, majstrovské dielo hudby 20. storočia a súčasť základného orchestrálneho repertoáru.
Kamenický potok (prítok Pružinky)

Kamenický potok je potok na Strednom Považí, v juhovýchodnej časti okresu Púchov. Je to ľavostranný prítok Pružinky, meria 5,6 km a je tokom IV. rádu.
Pramení v Strážovských vrchoch, v podcelku Trenčianska vrchovina, na severozápadnom úpätí Ostrej Malenice (), priamo pri osade Podmalenice, v nadmorskej výške cca Na hornom toku tečie severoseverozápadným smerom, najprv sprava priberá krátky prítok zo severozápadného svahu Prašnice (), potom zľava prítok () prameniaci severne od kóty 526,0 m a opäť sprava prítok z južného svahu Borovej hôrky (). Následne sa potok stáča a pokračuje severozápadným smerom, pričom sa na krátkom úseku výrazne zarezáva medzi masívmi Kamenice () na pravom a Vŕška () na ľavom brehu, pričom vstupuje do Považského podolia, do podcelku Podmanínska pahorkatina. Tu preteká rekreačnou osadou Rybníky, kde z ľavej strany priberá prítok z oblasti Za Kubánovou. Ďalej tečie cez Bilenec, podteká diaľnicu D1 v priestore exitu Beluša, preteká okrajom intravilánu obce Beluša a na území obce sa v nadmorskej výške približne vlieva do Pružinky.
Vlajka Macaa

Vlajka Macaa má zelený list a v jeho strede je umiestnený biely štylizovaný kvet lotosu s tromi lupeňmi, pod ním je biely most a pod ním vodná hladina. Nad týmto emblémom je v oblúku päť žltých päťramenných hviezd (tá v strede je o niečo väčšia) z vlajky Číny, ktoré pripomínajú že Macao je neoddeliteľnou súčasťou Čínskej ľudovej republiky.
Vlajka Macaa sa oficiálne používa od roku 1999. Pomer strán vlajky je 2:3. Pred pridaním Macaa k Čínskej ľudovej republike v roku 1999, používalo Macao ako portugalská kolónia oficiálne portugalskú vlajku.
Vlajka Taiwanu

Vlajka Taiwanu (aj Čínskej republiky) - červená na vlajke Taiwanu je čínska národná farba. Modrý obdĺžnik v rohu na strane žrde predstavuje oblohu a biele slnko v jeho strede reprezentuje princípy "jang". Jeho 12 lúčov zastupuje 12 hodín každého dňa a každej noci.
Po vyhlásení Čínskej ľudovej republiky sa nacionalistická vláda uchýlila na ostrov Taiwan, ktorý zostáva fakticky nezávislý od pevninskej Číny. Taiwanská vláda sa považuje za reprezentanta Čínskej republiky a v dôsledku toho používa jej symboly z rokov 1921-1949 aj naďalej, vrátane rozličných vlajok služobných či hodnostných.
Mesiace Marsu

Mesiace Marsu sú prirodzené satelity planéty Mars. Sú to satelity Fobos a Deimos, o ktorých sa predpokladá, že sú to zachytené asteroidy.
Oba satelity objavil roku 1877 Asaph Hall a pomenoval ich podľa gréckych bohov Fobos (panika, strach) a Deimos (hrôza), ktorí v gréckej mytológii sprevádzali svojho otca Area - boha vojny. Ares bol Rimanmi označovaný ako Mars.
Yellowknife

Yellowknife je hlavné mesto kanadských Severozápadných teritórií, jedného z troch teritórií v Kanade. 
Nachádza sa približne na juh od Polárneho kruhu. Má 18 700 obyvateľov (údaj z roku 2006). Letisko mesta patrí k najvyťaženejším v severnej Kanade. Yellowknife bolo založené v roku 1935 po tom, ako v oblasti mesta boli objavené ložiská zlata a čoskoro sa mesto stalo centrom hospodárskej aktivity Severozápadných teritórií a v roku 1967 sa stalo ich hlavným mestom. Po tom, ako sa ložiská zlata postupne vyčerpávali sa v osemdesiatych rokoch mesto menilo z baníckeho mesta na mesto služieb.
Michael Peca

Michael Peca (* 26. marec 1974, Toronto) je bývalý kanadský hokejista. Peca reprezentoval Kanadu na ZOH 2002, kde získal zlatú medailu. V NHL odohral 864 zápasov, hrával na pozícií centra.
V rokoch 1995 až 2000 hrával za Buffalo Sabres. Pre ďalšiu sezónu sa s klubom nezhodol a nehral. Neskôr bol vymenený do klubu New York Islanders. V drese Islanders odohral 3 sezóny, vyše 220 zápasov. Počas lockoutu nehral, v nasledujúcej sezóne nastúpil za Edmonton Oilers.
Pred sezónou 2006-07 podpísal zmluvu s klubom Toronto Maple Leafs. Tu odohral 35 zápasov v ktorých si pripísal 15 bodov. Ďalšie zápasy vynechal kvôli zraneniu kolena.
21. augusta 2007 Peca uzavrel jednoročnú zmluvu s klubom Columbus Blue Jackets, ktorú na konci sezóny predĺžil. V roku 2010 oznámil ukončenie svojej hráčskej kariéry.
Rod Brind’Amour

Rod Brind'Amour (* 9. august 1970, Ottawa, Ontário, Kanada) je bývalý kanadský hokejista, v súčasnosti hlavný tréner tímu Carolina Hurricanes v NHL. V drese Caroliny získal v roku 2006 Stanley Cup. Väčšinu svojej profesionálnej kariéry pôsobil práve v Caroline ale aj v drese Philadelphie. Získal trofej Trofej Franka J. Selkeho v rokoch 2006 a 2007.
Klubový hokej.
Brind'Amour sa narodil v Ottawe, ale hokejovo vyrastal v Britskej Kolumbii v mestách Prince Rupert a Campbell River. Neskôr hrával za univerzitný klub v Michigane - Michigan State University. Tu hrával, až kým si ho nevybral v drafte klub NHL. Z 9. miesta ho draftoval v prvom kole St. Louis Blues. Tu pôsobil v rokoch 1988 až do roku 1991, kedy ho vymenili do Philadelphie. 
Vo Philadelphii odohral 9 sezón a patril k najpopulárnejším hráčom klubu. Pôsobil tu aj ako alternatívny kapitán, dvakrát sa mu podarilo prekonať hranicu 100 bodov.
V roku 2000 nasledoval prestup do Caroliny, kde pôsobí dodnes. Tu získal svoj jediný Stanleyho pohár, keď Hurricanes zdolali Edmonton Oilers v lete 2006. 
V decembri 2006 dosiahol svoj 1000. bod v NHL. V roku 2010 ukončil svoju aktívnu hráčsku kariéru.
7. júna 2011 bol Brind'Amour predstavený ako asistent trénera a tréner rozvoja Carolina Hurricanes. 8. mája 2018 bol vymenovaný za hlavného trénera Hurricanes. Vo svojej prvej sezóne vo funkcii hlavného trénera Brind'Amour priviedol tím k prvému postupu do play-off za posledné desaťročie, klub sa dostal do finále Východnej konferencie, kde však podľahol Bostonu Bruins. 26. apríla 2021 sa stal prvým hlavným trénerom v histórii Hurricanes, ktorý priviedol tím do play-off v troch po sebe nasledujúcich sezónach. 17. júna sa dohodol na trojročnom predĺžení zmluvy s Hurricanes. V ten istý deň získal ocenenie Jack Adams Award, ktorá sa každoročne udeľuje trénerovi roka NHL.
Martín Luis Guzmán

Martín Luis Guzmán (* 6. október 1887, Chihuahua, Mexiko – † 22. december 1976, Mexiko, Mexiko) bol významný mexický prozaik a novinár prvej polovice 20. storočia.
Spolu s Marianom Azuelom je považovaný za priekopníka revolučného románu, žánru inšpirovaného skúsenosťami mexickej revolúcie v roku 1910. Jeho novely "El aguila y la serpiente" (1928) a "La sombra del caudillo" (1929) zobrazujú mexickú revolúciu a jej politické následky, ktoré spisovateľ poznal a osobne sa na nich podieľal. V roku 1914 bol niekoľko mesiacov pod priamym velením generála Francisca "Pancho" Villu. Neskôr napísal päťzväzkový Villov životopis, nazvaný "Memorias de Pancho Villa" (1936-1951).
Jelena Alexandrovna Lichovcevová

Jelena Alexandrovna Lichovcevová, (* 8. september 1975, Alma-Ata, Kazachstan) je bývala ruská profesionálna tenistka. Počas svojej kariéry vyhrala 3 turnaje WTA v dvojhre a 27 turnajov vo štvorhre.
Fred Perry

Frederick John Perry (* 18. máj 1909, Stockport, Spojené kráľovstvo - † 2. február 1995, Melbourne, Austrála) bol britský stolný tenista a tenista. Päť rokov bol na prvom mieste medzinárodného rebríčku. Medzi jeho najväčšie úspechy v klasickom tenise patrí 8 titulov z grandslamových turnajov a 2 účasti vo finále Grand-Slamov v dvojhre, dva v klasickej a tri tituly v zmiešanej štvorhre, zatiaľčo v stolnom tenise získal titul majstra sveta v roku 1929.
V roku 1975 bol uvedený do Medzinárodnej tenisovej siene slávy.
Život a kariéra.
S tenisom začal relatívne neskoro, v 15 rokoch. Bol prvým tenistom, ktorý získal tituly zo všetkých grandslamových turnajov, aj keď sa mu to nepodarilo v jednom roku, čím nedosiahol kalendárny Grand-Slam, ale "iba" kariérny Grand-Slam. Získal ho v 29 rokoch a tým sa stal najmladším tenistom, ktorý získal kariérny Grand-Slam. Perry je posledným britským hráčom, ktorý získal titul na Wimbledone v roku 1936. V roku 1937 sa stal profesionálom.
Veľkú Britániu reprezentoval aj v Davisovom pohári, odohral celkovo 52 zápasov, z toho 38 v dvojhre (34 výhier, 4 prehry) a 14 v štvorhre (11 výhier, 3 prehry).
Dlhý potok (prítok Sverepca)

Dlhý potok je potok na strednom Považí, na území okresu Považská Bystrica. Je to ľavostranný prítok Sverepca, meria 2,9 km a je tokom V. rádu.
Pramení v Považskom podolí, v podcelku Podmanínska pahorkatina, severovýchodne od Horného Lieskova v nadmorskej výške cca 430 m n. m. Od prameňa tečie severozápadným smerom územím mesta Považská Bystrica, z ľavej strany priberá krátky prítok zo severovýchodného svahu Kobyly (466,9 m n. m.) a vstupuje na územie obce Sverepec. Tu už tečie v podstate západným smerom, podteká diaľnicu D1 a nepriberá iné prítoky. Napokon preteká intravilánom obce Sverepec a v strede obce ústi v nadmorskej výške približne 309 m n. m. do Sverepca.
Koninklijke Philips Electronics

Koninklijke Philips Electronics N.V., známa ako Philips je jedna z najväčších elektrotechnických spoločností na svete. Spoločnosť vznikla v Holandsku a tu má v súčasnosti aj svoje ústredie. Philips je rozdelený do viacerých sub-divízií: Philips Consumer Electronics, Philips Lighting, Philips Medical Systems a Philips Domestic Appliances and Personal Care. Philips je hlavným sponzorom futbalového klubu PSV Eindhoven.
História.
Spoločnosť bola založená v roku 1891 v Eindhovene. Jej zakladateľom bol Gerard Philips. Prvé produkty, ktoré spoločnosť vyrábala boli žiarovky a iné elektronické zariadenia. Jej prvá továreň zostáva dodnes otvorená ako múzeum.
Základy podniku, ktorý sa v budúcnosti mal stať jednou z najväčších elektronických spoločností na svete, boli položené v roku 1891. Vtedy sa Gerard Philips rozhodol založiť v holandskom Eindhovene firmu na "výrobu žiaroviek a ďalších elektrických výrobkov".
Až neskôr, v 20. rokoch 20. storočia, si spoločnosť Philips prvýkrát začala chrániť svoje novinky prostredníctvom patentov - napr. v oblasti röntgenového zariadenia, či príjmu rozhlasového vysielania. To bol pravdepodobne tiež impulz k odštartovaniu diverzifikácie produktov v rámci ponúkaného sortimentu. Potom čo v roku 1918 uviedla spoločnosť Philips na trh lekársky röntgen, začala sa v roku 1925 zaoberať prvými experimentami v oblasti televízie. V roku 1927 začala vyrábať rádiá a do roku 1932 ich predala milión. O rok neskôr už vyrobila svoju milióntu výbojku a začala výrobu lekárskych röntgenových prístrojov v Spojených štátoch. Prvý elektrický holiaci strojček spoločnosti Philips bol uvedený na trh v roku 1939. V tej dobe spoločnosť zamestnávala 45 000 ľudí po celom svete a jej tržby činili 152 mil. guldenov. V roku 1963 uviedla spoločnosť na trh prvú magnetofónovú kazetu a v roku 1965 vyrobila svoje prvé integrované obvody. V roku 1972 zas založila spoločnosť Philips spoločnosť PolyGram. Medzi najznámejšie akvizície patrí kúpa spoločnosti pôsobiacej v oblasti osvetlenia Westinghouse (1983). V roku 1983 bol na trh uvedený kompaktný disk. Ďalšími historickými medzníkmi bolo napríklad vyrobenie stomiliónteho televízoru Philips v roku 1984 a tristomiliónteho holiaceho strojčeku Philishave v roku 1995.
Do roku 2004 bol slogan spoločnosti "„Let’s make things better“" . Nový slogan "Sense and simplicity" používa spoločnosť od roku 2004
Jennifer Capriatiová

Jennifer Capriatiová (* 29. marec 1976, New York, New York, USA) je bývalá americká profesionálna tenistka a bývalá svetová jednotka v rebríčku WTA. Počas svojej kariéry vyhrala 14 turnajov WTA v dvojhre a 1 turnaj vo štvorhre.
MTV Video Music Awards

MTV Video Music Awards sú hudobné ceny, za videoklipy, ktoré sa udeľujú stabilne od roku 1984 na televíznej stanici MTV. MTV Video Music Awards mali pôvodne konkurovať cenám Grammy Awards. Sú vysielané na televíznych kanáloch MTV a kanadskej CTV. V minulosti sa udeľovali v New Yorku, Los Angeles alebo v Miami.
Voliť sa začína vždy 1. júla. Kedysi sa ceny udeľovali vždy v prvý septembrový štvrtok, ale po 
Teroristických útokoch z 11. septembra 2001 sa udeľujú o týždeň skôr. Naposledy - v roku 2006, sa ceny udeľovali 31. augusta v New Yorku.
Dance Floor Anthem

„Dance Floor Anthem“ je tretia skladba pop punkovej skupiny Good Charlotte, nachádzajúca sa na ich štvrtom albume "Good Morning Revival". V Európe bol vydaný v polovici mája 2007 a režisérom klipu k skladbe je Sean Michael Turrell.
Zoznam podhorí na Slovensku

Zoznam podhorí na Slovensku zahŕňa geomorfologické podcelky a geomorfologické časti na styku nížin, resp. kotlín a pohorí, ktoré majú v názve "podhorie".
Teraz Rock

Teraz Rock (niekdajší názov "Tylko Rock") je poľský hudobný mesačník vydávaný spoločnosťou Orange media, ktorá vydáva aj TopSpeed. Časopis je venovaný hlavne rockovej hudbe, prináša informácie o vydávaných albumoch, recenzie albumov a rozhovory s umelcami.
V každom vydaní časopisu sa nachádza špeciálna príloha s informáciami o jednej skupine, spevákovi (biografia, diskografia a pod.).
Keep Your Hands Off My Girl

„Keep Your Hands Off My Girl“ je prvá európska pieseň pop punkovej skupiny Good Charlotte z platne "Good Morning Revival". V piesni sa spieva o nedostupnom ideálnom dievčati, keďže už má chlapca. Rôzni o ňo chcú bojovať, ale on sa nechce biť. K tomuto singlu boli nahrané dva videoklipy.
Podhorie (Beluša)

Podhorie je bývalá samostatná obec v okrese Púchov. Dnes je administratívnou súčasťou obce Beluša.
Nachádza sa na styku Ilavskej kotliny a Podmanínskej pahorkatiny v Považskom podolí v nadmorskej výške 258 m n. m. Je situovaná 3 km JJZ od centra Beluše na ceste z Beluše do Ladiec. Od susednej Hlože ju oddeľuje diaľnica D1 a cesta I/61. Je súčasťou katastrálneho územia Hloža-Podhorie.
Podhorie (Slavnica)

Podhorie je miestna časť obce Slavnica v okrese Ilava.
Leží na styku Ilavskej kotliny a Bielokarpatského podhoria v Považskom podolí v nadmorskej výške 270 m n. m. Nachádza sa v ústí Košariskej doliny na Košariskom potoku, 3 km severozápadne od Slavnice.
The River

„The River“ je názov piesne pop punkovej skupiny Good Charlotte z ich štvrtého albumu "Good Morning Revival". Je to jedna z najrockovejších skladieb na tomto albume. Táto skladba je vôbec prvou, ktorú Good Charlotte nahrali s inou hudobnou skupinou, konkrétne s Avenged Sevenfold. Videoklip k skladbe bol nahrávaný v decembri 2006 v Los Angeles. Režisérom bol Samuel Bayer a producent Don Gilmore.