Izakovičovci

Izakovičovci boli pôvodne rodom roľníkov, ktorý prišiel na Slovensko v 16. storočí z Balkánu a usadil sa v obci Dlhá. V priebehu 17. storočia postupne až štyria členovia rodu vyštudovali za rímskokatolíckych kňazov. Z kňaza Juraja Izakoviča a jeho najbližšej rodiny sa stal šľachtický rod.
Priezvisko Izakovič vzniklo spojením krstného mena Izák (hebrejsky "Jicchak"„smiech“ alebo „ten, ktorý sa smeje“) a prípony -ovič (slovanská prípona, znamená „syn“).
Rod používal nasledovné formy priezviska: "Izakovics", "Isakovics", "Izákovics", "Isákovics", ale v historických dokumentoch a cirkevných matrikách sa uvádzajú aj formy: "Izakovits", "Isakovits", "Izakovich", "Izákovich", "Isakovich", "Isákovich", "Izakowic", "Izákowic", "Isakowic", "Isákowic, Izakowitz", "Izakhowitz", "Isakhowitz" a pod.
Dejiny rodu.
Prvé písomné zmienky o tomto rode na Slovensku sa nachádzajú v Urbári panstva Červený Kameň. Prvý Izakovič Juro Izakovič Jagovič ("Juro Izakowitz Jagowitz") prišiel do Dlhej 6. mája 1546. Dostal opustený dom č. 35, na 3 roky bol oslobodený od platenia daní a potom platil 40 uhorských denárov ročne. Predpokladá sa, že bol balkánskeho pôvodu a územie dnešného Chorvátska opustil v dôsledku tureckých nájazdov.
V Urbári panstva Červený Kameň sa spomína aj Juraniš Izakovič ("Juranisch Isakhowitz"), ktorý okolo roku 1550 dostal v Dlhej opustený dom č. 25, na 3 roky bol oslobodený od platenia daní a potom mal platiť 40 uhorských denárov ročne. Juraniš bol pravdepodobne synom Jura Izakoviča Jagoviča.
V tzv. pálffyovskom urbári z roku 1598 sa v Dlhej spomína ako jediný potomok rodu Juro Izakovič ("Juro Isakhowicz"), ktorý hospodáril na 1/4 usadlosti. Pravdepodobne išlo o vyššie spomenutého Juraniša Izakoviča alebo jeho syna.
V priebehu 17. storočia postupne až štyria členovia rodu vyštudovali za rímskokatolíckych kňazov: Peter, Juraj, Pavol (Pavol Jozef) a Ján Jozef. 
Cisár Ferdinand III. Habsburský udelil 10. augusta 1652 v Prahe kňazovi Jurajovi Izakovičovi (* 1620, Dlhá† po 1666) a jeho súrodencom šľachtický zemiansky titul. Podľa armálnej listiny môžu potomkovia nobilitovanej vetvy rodu Izakovič oboch pohlaví používať rodinný erb a prídomok „z Dlhej“, teda Izakovics de Longa Villa.
Všetci nobilitovaní potomkovia rodu Izakovič na Slovensku sú podľa genealogických výskumov Frederika Federmayera, Beáty Kapustovej Izakovičovej a Jozefa Izakoviča potomkami Michala Izakoviča, ktorý bol bratom kňaza Juraja Izakoviča. Michal Izakovič mal 5 detí: Ján, Judita, Štefan, Alžbeta, Michal.
V tejto generácii prišlo k prvému rozdeleniu nobilitovanej vetvy:
Viacerí členovia dlhovskej vetvy boli richtármi:
Všetci nenobilitovaní potomkovia rodu Izakovič sú potomkami Františka Izakoviča, syna Juraja Izakoviča z Dlhej. Nie je známe v akom príbuzenskom vzťahu bol Františkov otec Juraj Izakovič a urodzený kňaz Juraj Izakovič. V cirkevných matrikách sú všetci potomkovia Františka Izakoviča uvádzaní ako roľníci bez titulu.
Na Slovensku žijú potomkovia nobilitovanej (šľachtickejzemianskej) aj nenobilitovanej vetvy. Predkovia narodení pred rokom 1848, ktorí patria k nobilitovanej vetve, majú v matrikách uvádzané tituly lat. "nobilis"/maď. "nemes" (slov. urodzený, šľachtic), prípadne lat. "dominus" (slov. pán) alebo lat. "inscriptionalista" (človek, ktorý za svoje zásluhy dostal odmenu).
Erb rodu.
Keďže o existencii originálneho armálesu, na ktorom sa nachádza podobizeň erbu, nemali toho času potomkovia nobilitovanej vetvy žiadne informácie, v roku 2017 nechal Martin Izakovič zhotoviť u Ladislava Vrtela rekonštrukciu historického erbu rodiny Izakovič na základe textu pôvodnej armálnej listiny a zaregistroval ho v heraldickom registri Slovenskej republiky: "v modrom štíte v zlatom na strieborných skalách spočívajúcom hniezde stojaci čierny prirodzený rozkrídlený orol v zlatej zbroji, v zobáku so striebornou, červeným plameňom horiacou fakľou. Spod koruny na otvorenej turnajovej prilbe splývajú tu modro-zlaté, tam červeno-strieborné prikrývadlá. Klenotom je zlatou sedemhrotou hviezdou prevýšený červený latinský kríž - to všetko obopäté párom čiernych krídel, z ktorých každé nesie znamenie troch zlatých hviezdičiek (1,1,1) oddelených od seba striebornými niťami." 
Pri príležitosti imatrikulácie erbu rodu Izakovič sa 19. decembra 2017 v Bratislave po prvýkrát po 365 rokoch stretli zástupcovia potomkov zemianskej rodiny Izakovič z oboch strán Malých Karpát. Ďalšie stretnutie potomkov nobilitovanej vetvy sa uskutočnilo 26. mája 2024 v Borovej, kde Beáta Kapustová Izakovičová odprezentovala najstaršiu históriu zemianskeho rodu Izakovics de Longa Villa, životopis magistra filozofie a doktora teológie Juraja Izakoviča, informácie o armálnej listine a originálnom erbe rodu, adresátoch armálesu, rodokmeni a rozdelení rodu na jednotlivé vetvy.
Originálna armálna listina je v súkromnom vlastníctve v Bratislave. Odpis textu armálesu rodu Izakovics de Longa Villa sa nachádza v Štátnom archíve v Bratislave.
Výskyt priezviska.
Slovensko.
Väčšina nositeľov priezviska Izakovič na Slovensku má predkov z obce Dlhá (okres Trnava). Podľa sčítania z roku 1930 žilo v Dlhej a okolí 26 rodín s priezviskom Izakovič, ale genealogický výskum Beáty Kapustovej Izakovičovej potvrdil, že k nobilitovanej vetve patrilo len 15 rodín a všetky boli rímskokatolíckeho vierovyznania.
Na Záhorí v obciach Moravský Svätý Ján, Závod a Sekule žilo v roku 1930 celkovo 10 rodín s priezviskom Izakovič a genealogický výskum Jozefa Izakoviča preukázal, že všetky patrili k nobilitovanej vetve a boli rímskokatolíckeho vierovyznania.
V 30. rokoch 20. storočia žila v Starej Bystrici židovská rodina Mórica Izakoviča ("Moritz Isakovics") pôvodom z Turzovky (išlo o neskorších prisťahovalcov). K nobilitovanej vetve rodu Izakovič nepatrili.
Na Slovensku sa v roku 1995 vyskytovalo priezvisko:
Česko.
V Česku by mali žiť potomkovia rodu Izakovič zo Slovenska.
V roku 2016 tam žilo 18 nositeľov priezviska Izakovič, najviac: Mladá Boleslav (3), Praha (2), Příbram (2), Kostelec nad Orlicí (2) a 19 nositeliek ženskej formy Izakovičová, najviac: Sokolov (3), Praha (2), Příbram (2), Kostelec nad Orlicí (2), Vsetín (2).
Chorvátsko.
Medzi rokmi 17001721 (t. j. 154175 rokov po príchode Izakovičovcov na Slovensko) žili podľa sčítania obyvateľov v chorvátskom meste Požega traja muži s priezviskom Izaković ("Isakovich"): 17011706 Šimo, 17021721 Pavo, 17171721 Antun.
V dnešnom Chorvátsku má variant:
Bosna a Hercegovina.
V Bosne a Hercegovine sa nachádza mesto Donja Vraca, kde má každý 5. obyvateľ priezvisko Isaković. Celkovo tam žije vyše 2000 nositeľov tohto priezviska.
Súčasťou mesta Novi Travnik v Bosne je aj obec Isakovići, čo indikuje jej založenie rodom Isaković.
Srbsko.
V Srbsku žije takmer 2000 ľudí s priezviskom Isaković.
Geneticko-genealogický výskum.
Aktuálne prebieha geneticko-genealogický výskum rodu Izakovič a vzájomnej príbuznosti jednotlivých vetiev a variant tohto priezviska pomocou genetických Y-DNA testov mužských potomkov. Cieľom je zistiť, či majú:
Pomocou Big Y-700 DNA testu bolo zatiaľ potvrdené, že 1 potomok dlhovskej vetvy a 1 potomok moravskosvätojánskej vetvy majú: