burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Krátke väzy chrbtice

Krátke väzy chrbtice spájajú oblúky a výbežky susediacich stavcov.
Žlté väzy - ligamenta flava.
Žlté väzy spájajú oblúky stavcov. Ich nažltlé sfarbenie spôsobuje väčší podiel elastického väziva. Tvoria zo strany oblúkov stavcov ohraničenie chrbticového kanála a pružne sa napínajú pri ohyboch chrbtice.
Medzipriečne väzy - ligamenta intertransversaria.
Spájajú priečne výbežky stavcov. Najhrubšie sú v bedrovej časti chrbtice, kde vzájomne spájajú processus costarii bedrových stavcov.
Medzitŕňové väzy - ligamenta interspinalia.
Tieto väzy spájajú nad sebou ležiace tŕňové výbežky stavcov (lat. processus spinosi). Na rozdiel od žltých väzov sú z nepružného kolagénového väziva a obmedzujú stupeň ohybu chrbtice ventrálne - predklon. V oblasti krčnej a hrudnej chrbtice tieto väzy pokračujú i za tŕňové výbežky a vytvárajú celistvý väzivový pruh - "ligamentum supraspinale". Jeho predĺženie na záhlavnú kosť sa nazýva "šijový väz - ligamentum nuchae".
Retinaculum caudale cutis.
Väzivový prúžok, tiahnuci sa od kaudálneho konca kostrče k priliehajúcej koži, kde svojim ťahom vytvára plytkú jamku - lat. "foveola coccygea".
Beerenberg

Beerenberg (z hol. "Medvedia hora") je masívny stratovulkán, ktorý sa nachádza na severovýchodnom okraji nórskeho ostrova Jan Mayen. Je to najsevernejšie položený aktívny vulkán.
Sopka je tvorená prevažne bazaltovými lávami s malými množstvami tefry. 2 277 m vysoká, ľadom pokrytá hora je zakončená kráterom s priemerom a obkolesená desiatkami parazitických kráterov a menších dómov. Posledná erupcia sa odohrala 6. januára 1985, keď sopka vyvrhla z trhliny na severnom úbočí približne 6 mil. m2 lávy a 7 mil. m3 tefry a popola. Historické záznamy dokladajú ešte erupcie v rokoch 1973, 1970, 1851 a 1818.
Svatý Jan pod Skalou

Svatý Jan pod Skalou je obec v Stredočeskom kraji, okres Beroun, ktorá spoločne s Karlštejnom a starodávnym Tetínom patria medzi najzaujímavejšie turistické lokality okresu. Obec, ležiaca v nadmorskej výške 233 metrov nad morom má asi 132 (v roku 2006) obyvateľov a rozlohu .
História obce.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1037.
Pamätihodnosti obce.
Kostol sv. Jána Krstiteľa je baroková stavba s bohatou vnútornou výzdobou. Uprostred kostola stojí náhrobok sv. Ivana, kde je umiestnená schránka so svätcovými ostatkami. Kostol je prepojený so starým skalným kostolom – jaskyňou sv. Ivana. V časti skalného kostola je zachovaná prirodzená travertínová jaskyňa, zdobená pôvodnou kvapľovou výzdobou. Hneď vedľa kostola, pod oknom Ivanovej jaskyne, vyviera silný prameň liečivej vody, Prameň svätého Ivana.
V kostole sa nachádzajú jaskynné priestory, v ktorých podľa legendy žil a bol pochovaný v 9. storočí pustovník Ivan, syn polabského kniežaťa Gostimysla (skúmaním pozostatkov kostry potvrdilo, že kostra je tisíc rokov stará, že to bol muž, ktorý žil dlho vo vlhkom prostredí a živil sa vegetariánskou stravou). Miestnymi ľuďmi bol od začiatku považovaný za Svätého Ivana a prvého českého svätca (aj keď neoficiálne) ešte pred sv. Ludmilou a sv. Václavom.
Najkrajšia v Svatom Janovi je impozantná vápencová Svätojánska skalná stena, ktorá sa vypína do výšky nad okolitý terén a dominuje tak celému okoliu.
V obci je cintorín s kaplnkou postavenou v neogotickom slohu. V krypte kaplnky sa nachádza rodinná hrobka Bergerovcov. Kaplnku s rodinnou hrobkou nechal postaviť v rokoch 1847 – 1849 JUDr. Maxmilián Berger, predseda spolku pre postavenie Národného divadla v Prahe.
Svatým Janom preteká potok "Loděnica", miestne nazývaný Kačák, ktorý na svojom toku k ústiu do Berounky preráža pod kopcom "Třesina" pri neďalekej obci Hostim vrstvy devónskych vápencov a vytvára pôsobivú skalnú stenu.
Záviš Bochníček

Záviš Bochníček (* 20. apríl 1920, Praha – † 23. február 2002, Bratislava) bol český astronóm dlhý čas pôsobiaci na Slovensku. Pôsobil na Univerzite Komenského v Bratislave, v rokoch 1956-1958 bol riaditeľom Astronomického ústavu SAV. Zaoberal sa najmä fotografickým sledovaním družíc a výpočtom ich dráh, objavil dve novy, z toho jednu ako 16-ročný. Známy bol hlavne ako popularizátor astronómie a kozmonautiky. Je po ňom pomenovaná planétka (15053) Bochníček.
Prepis z japonského písma do latinky

Latinka resp. (akýkoľvek) prepis z (ktoréhokoľvek) japonského písma do latinky sa po japonsky nazýva rómadži (jap. ローマ字). Známe prepisy do latinky sú svojim spôsobom ďalším japonským "písmom", teda ďalší ekvivalent hiragany, katakany alebo kandži. 
Existuje viac spôsobov prepisu japončiny do latinky (pozri nižšie). 
Všetci Japonci, ktorí navštevovali školu po druhej svetovej vojne, sa učili "rómadži" - najprv sa vyučuje systém kunrei, potom Hepburnov systém. 
Konverzia cez rómadži je aj najpopulárnejší spôsob písania japončiny na počítači. Prepis funguje veľmi jednoducho, keď človek klikne na „a“, na obrazovke sa zobrazí あ　alebo ア podľa toho, či je práve zapnutý prepis do hiragany alebo katakany. Pre linux existuje konvertor SKIM, ktorý podporuje viaceré jazyky a vo Windows XP sa dá písať v japončine cez IME, ktorý sa dá aktivovať cez jazykové menu. 
Čítanie rómadži nie je úplne jednoduché kvôli niekoľkým pravidlám. Napríklad v slove učiteľ „せんせい“　„sensei“ a vo veľa iných, kde po „e“ nasleduje „i“, sa táto kombinácia „ei“ číta „é“. Takže slovo sensei sa v skutočnosti vyslovuje „sensé“. Iná výnimka je kombinácia „ou“ napríklad slovo „さとう“ „satou“ znamenajúce cukor sa vyslovuje sató. Takže kombinácia „ou“ sa číta „ó“. Zdvojenie spoluhások: ako napríklad v slove znamenajúcom škola „がっこう“ „gakkou“ sa kombinácia dvoch spoluhlások číta viacmenej ako pauza (malé „tsu“ „っ“ slovensky „cu“ pred spoluhláskou ju zdvojuje), čiže „gakkou“ sa číta približne takto „ga“ pauza „kó“ možno niečo ako slovo mäkký, keď sa pokúsime prečítať obidve k. Aj k týmto pravidlám existujú výnimky. Napríklad slovo ľad sa píše „koori“ „こおり“.
Jednotlivé systémy.
Slovenský systém podľa PSP (používaný aj na slovenskej Wikipédii).
Pozri Kap. VII 3.2 (v online verzii je tabuľka prepisu umiestnená na konci súboru, v tlačenej verzii je uvedená priamo v kapitole VII 3.2; "japonský prepis" v tabuľke je systém Nippon a "anglický prepis" je Hepburnov systém).
Japonské systémy.
Najznámejšie sú:
Porovnávacia tabuľka Hepburnovho systému, systému Nippon a systému kunrei.
Okrem dole uvedených údajov sú rozdiely aj v značení dĺžky - v Hepburnovom systéme sa píše ležatá čiarka (v modifikovanom Hepburnovom systéme sa píše vokáň), v systéme Nippon takisto ležatá čiarka, ale v systéme kunrei vokáň.
Wilhelmplatået

Wilhelmplatået je štítový vulkán, tvorený prevažne 3,5 km širokou kalderou, nachádzajúci sa v severozápadnej časti Bouvetovho ostrova, ležiacom osamotene v južnej časti Atlantiku. Najbližšia pevnina je vzdialená 1 600 km južne (Zem kráľovnej Maud v Antarktíde). Sopka, tak ako aj celý ostrov, je trvalo pokrytá ľadom.
Geológia.
Vulkanická aktivita je zapríčinená stretom troch platní: africkej, juhoamerickej a antarktickej. Sopka (a v podstate aj celý ostrov) je tvorený bazaltami a ryolitmi. Posledné štádium sopečnej aktivity vyprodukovalo sériu ryolitových lávových dómov, tvoriacich polostrov Valdivia a najmladšie produkty sú lávové prúdy z mysu Meteor na východnom okraji ostrova, s vekom približne 2 000 rokov.
Olomoucký orloj

Olomoucký orloj je orloj, ktorý je súčasťou severnej steny radnice v Olomouci. Nachádza sa tu od 15. storočia. Súčasná podoba orloja pochádza od Karla Svolinského v duchu socialistického realizmu. Ide o jeden z mála heliocentrických orlojov na svete.
Low

Low je album vydaný Davidom Bowiem v roku 1977 a je vo všeobecnosti považovaný za jeden z jeho najvplyvnejších diel. Je to prvý album z takzvanej „berlínskej trilógie“, série kolaborácií s hudobníkom Brianom Enom. Napriek tomu, že album je súčasťou trilógie s prívlastkom berlínská, jeho väčšia časť bola nahratá na zámku Châteu d'Hérouville neďaleko Paríža. V Berlíne, v štúdiách Hansa boli nahaté niektoré vokálne party a album bol zmixovaný do finálnej podoby. Experimentálny, avantgardný štýl bol ďalej preskúmaný na albumoch "Heroes" a "Lodger". Pracovný názov albumu bol "New Music Night and Day" (slov.: "Nová hudba dňom i nocou").
I samotný formát platne bol netradičný: prvá strana obsahovala priame, kratšie piesne–fragmenty; zatiaľ čo druhá strana pozostávala z dlhších inštrumentálnych skladieb.
Po albume "Station to Station", ktorého nahrávanie sa uskutočňovalo na vrchole Bowieho závislosti na kokaíne, Bowie začal prehodnocovať svoje umelecké záujmy. Odsťahoval sa z Los Angeles do Európy a začal abstinovať. Texty jeho skladieb na "Low" sa zaoberajú letargiou, depresiami, ocudzením a samodeštruktívnym správaním. Veľká časť hudby, ktorá nakoniec skončila na albume bola zamýšľaná ako hudba k filmu "Muž, ktorý padol na zem", v ktorom Bowie hral hlavnú úlohu. Bowiemu sa však skladby nepodarilo dokončiť načas. Obal albumu tvorí Bowieho fotografia z filmu.
Hudba na albume sa v mnohom inšpirovala nemeckými hudobnými skupinami ako Kraftwerk a Neu!. Napriek tomu však bola uznávaná pre jej originalitu a fakt, že sa jej do istej miery podarilo predbehnúť svoj čas. Vplyv albumu je badateľný v mnohých žánroch, či už je to post-punk, new wave alebo industrial.
Americký server Pitchfork Media zostavil rebríček najlepších albumov 70. rokov, pričom "Low" sa dostal na prvé miesto. V roku 2003 časopis Rolling Stone vytvoril rebríček 500 najlepších albumov všetkých čias. "Low" sa dostal na 249. miesto. Skladateľ Philip Glass vytvoril v roku 1992 album "Low Syphony", ktorý bol založený na Bowieho a Enovej hudbe. Trent Reznor z americkej skupiny Nine Inch Nails počúval "Low" každý deň pri nahrávaní jeho opusu "The Downward Spiral".
"Low" sa v britskom albumobom rebríčku dostal až na druhé miesto, v Amerike sa dostal na miesto jedenáste. Z albumu boli vydané dva single: „Sound and Vision“ a „Be My Wife“. Pričom prvý z nich sa dostal až na tretie miesto britského rebríčka singlov.
Zoznam skladieb.
Autorom skladieb je David Bowie, s výnimkou označených skladieb.
Reedície.
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahol tri ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby.
Magdaléna Štrompachová

Magdaléna Štrompachová (* 23. september 1919, Budapešť – † 17. november 1988 Bratislava) rod. Magdolna Drescher (15. februára 1935 premenovaná na „Batkay“), bola maďarsko-slovenská akademická maliarka, reštaurátorka a pedagogička s ťažiskom pôsobenia na Slovensku. 
So svojím manželom akademickým maliarom Ľudovítom Štrompachom založila prvý výtvarný odbor na ĽŠU v Prievidzi (15. marec 1963), v ktorom od roku 1964 do roku 1973 pôsobila ako výtvarný pedagóg.
Životopis.
Narodila sa rodičom Ferencovi Jozsefovi Drescherovi, učiteľovi hry na husliach a Márii Drescherovej (rod. Hübner) taktiež premenovaný 15. februára 1935 na „Batkay“.
V roku 1946 sa vydala a presťahovala sa z Budapešti do Prahy, kde pracovala vo filmových ateliéroch na Barrandove v „Krátkom Filme Praha A.S." ako jedna z prvých animátorov kresleného filmu, do ktorého prispela návrhmi rozprávkových kreslených postáv a bábok. V roku 1950 sa presťahovala s rodinou na stredné Slovensko, kde žila časť manželovej rodiny a spolu s ním založila prvý výtvarný odbor na ĽŠU v Prievidzi (15. marec 1963), v ktorom od roku 1964 do roku 1973 pôsobila ako výtvarný pedagóg. 
. Od roku 1986 žila striedavo v Bratislave a v Budapešti. Zomrela po ťažkej chorobe v roku 1988 v Bratislave. Je pochovaná na Ružinovskom cintoríne v Bratislave v III. kruhu.
Štúdium.
Študovala na Kráľovskej výtvarnej akadémii (maď. "Országos Magyar Királyi Képzőművészeti Főiskola") v Budapešti u významných maďarských akad. maliarov (István Boldizsár, István Szőnyi, Zsigmond Strobl).
Ocenenia.
Počas štúdií v Budapešti boli jej diela vybrané do rôznych sútaží, na ktorých získala vždy prvé ocenenie. Okrem týchto ocenení je nositeľkou viacerých ocenení za jej pedagogickú činnosť. Jedno z ocenení za pedagogickú činnosť jej bolo udelené in memoriam.
Tvorba.
Vytvorila obrovské množstvo výtvarných diel, ktoré sa nachádzajú v Maďarsku, na Slovensku, v Rakúsku a v Nemecku. Od roku 1946 pracovala v „Krátkom Filme Praha A.S." ako jedna z prvých animátorov kresleného filmu, do ktorého prispela návrhmi rozprávkových kreslených postáv a bábok.
Pedagogická činnosť.
Od roku 1964 do roku 1973 pôsobila ako výtvarný pedagóg na ĽŠU v Prievidzi, kde založila výtvarný odbor spolu so svojím manželom akad. mal. Ľudovítom Štrompachom. 
Mnohí jej žiaci sú dnes významní slovenskí výtvarníci a sochári.
Station to Station (album)

Station to Station je album Davida Bowieho z roku 1976. Bowie na albume vykreoval ďalšiu svoju persónu – Thin White Duke. Počas nahrávania albumu bol Bowie na vrchole svojej závislosti na kokaíne. Traduje sa, že Bowie bol v tom čase na tom tak zle, že väčšiu časť nahrávania si vôbec nepamätá. Napriek tomu "Station to Station" predstavuje nový smer v Bowieho tvorbe, s použitím syntetizátorov a elektronických rytmov sa prihláňala k hudbe nemeckých skupín ako napr. Kraftwerk. Toto umelecké smerovanie kulminovalo v takzvanej „berlínskej trilógii“, trojici albumov nahratými s hudobníkom Brianom Enom. 
Na obale albumu sa nachádza fotografia z filmu "Muž, ktorý padol na zem", v ktorom Bowie stvárnil hlavnú úlohu. 
Album predstavoval komerčný úspech, v britskom albumovom rebríčku sa dostal až na piate miesto a v Amerike až na tretie miesto. 
Zoznam skladieb.
Autorom skladieb je David Bowie, s výnimkou označených skladieb. 
Reedície.
Album bol vydaný v dvoch reedíciách na CD, prvýkrát v roku 1991 americkým vydavateľstvom Rykodisc a obsahol dve ďalšie bonusové skladby. Druhýkrát vydala album spoločnosť EMI v roku 1999. Táto edícia bola digitálne remastrovaná a neobsahovala žiadne bonusové skladby. Namiesto čienobielej fotografie bola na obale použitá fotografia farebná.
Všeobecne platná rovnica

Všeobecne platná rovnica alebo identická rovnica je rovnica, ktorá je pravdivým výrokom po dosadení ktoréhokoľvek prvku oboru definície, teda má vždy riešenie (napr. x + y = y + x).
Čandígarh

Čandígarh je malé mesto a územie na severe Indie, má neobvyklé postavenie: je súčasne hlavným mestom dvoch federálnych štátov Harijána a Pandžáb, na ktorých rozhraní leží, je však súčasne aj zväzovým územím Indickej republiky a ako také je riadené ústrednou vládou v Dillí.
Keď v roku 1947 získali India a Pakistan nezávislosť, pripadlo hlavné mesto Pandžábu Láhaur Pakistanu. Pre nový indický federálny štát Pandžáb sa muselo nájsť nové hlavné mesto, voľba padla na vtedajšiu obec Čandígarh. Keď bol v roku 1966 v rámci reorganizácie Pandžábu odtrhnutý nový štát Harijána (s hinduistickou väčšinou obyvateľstva), stal sa Čandígarh, ležiaci na hranici oboch štátov, aj jeho hlavným mestom a zároveň aj zväzovým územím. Územie Čandígarhu nepatrí ani k jednému štátu, ale požíva status zväzového územia.
Územie Čandígarhu sa skladá z mesta Čandígarh, zo štyroch ďalších menších miest a niekoľkých dedín. V tabuľke uvedená rozloha a počet obyvateľov sa vzťahuje na celé územie.
Na plánovaní mesta sa podieľal okrem iných aj známy francúzsky architekt Le Corbusier.
Podzemie

Podzemie (Underground) je koprodukčný film režiséra Emira Kusturicu z roku 1995.
Na 48. MFF v Cannes v roku 1995 získal film veľkú cenu Zlatú palmu.
Chodník cez Dunaj

Chodník cez Dunaj (angl. "A Path Across the Danube") je slovenský film z obdobia druhej svetovej vojny. 
Príbeh dvoch priateľov Slováka a Čecha, ktorí po obvinení gestapom zo sabotáže sú donútení k úteku cez hranice.
Necht

Necht (lat. "unguis") je keratínová doštička, ktorá kryje chrbtovú stranu konca prstov na rukách aj nohách. Patrí medzi kožné adnexy.
Miesto, odkiaľ necht vyrastá, sa nazýva nechtové lôžko (lat. "matrix unguis"), ktoré je pokryté zárodkovou vrstvou nechtu (stratum germinativum unguis). Pri koreni nechta sa zo zárodkovej vrstvy tvoria stále nové zrohovatené doštičky, pomocou ktorých necht rastie do dĺžky a hrúbky. 
Na nechte rozoznávame zrohovatené telo nechta (lat. "corpus unguis"), ktorého horná časť koreň nechta (radix unguis) je pokrytá nechtovým valom (lat. "vallum unguis"). Pri koreni nechta je svetlejšia časť nechta – mesiačik (lunula) obsahujúci vzduchové bublinky. Voľný okraj nechta smeruje vzdialene a prerastá koniec prsta. Medzi nechtom a kožou bruška prsta je podnechtie (lat. "hyponychium"). Je silne inervované a citlivé. Nechty chránia končeky prstov, pomáhajú pri práci a ako protiplocha pri tlaku na brušká prstov pôsobia ako pomocné orgány hmatového zmyslu. 
Typický necht vyrastie približne milimeter za desať až pätnásť dní. Na dlhých prstoch však rastú o niečo rýchlejšie ako na kratších, podobne ako aj na používanejšej ruke viac ako na menej používanej ruke. Nechty na palcoch na nohách rastú trikrát pomalšie. Najdlhšie nechty na svete má Američanka Lee Redmond, ktorej nechty merajú až 7,5 metra. Táto dáma si nechty neostrihala celých 27 rokov. Lee_Redmond
Zoznam poslancov Nitrianskeho samosprávneho kraja (2001 – 2005)

Zoznam poslancov Nitrianskeho samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2001-2005.
Nos

Nos () je vstupom do dýchacích ciest. Má tvar trojbokého ihlanu. Najvyšším bodom, najbližšie k čelu, je koreň nosa (lat. "radix nasi"). Od neho až po špičku nosa (lat. "apex nasi") je hrana nazývaná nosný chrbát (lat. "dorsum nasi").
Kára plná bolesti

Kára plná bolesti (angl. "A Cart Full of Pain") je slovenský film natočený podľa rovnomennej poviedky Jána Pappa.
Príbeh dvoch priateľov žijúcich na okraji spoločnosti, ktorí počas druhej svetovej vojny snívajú o zasľúbenej krajine.
Jan Otčenášek

Jan Otčenášek (* 19. november 1924, Praha – † 24. február 1979, Praha) bol český spisovateľ, filmový a seriálový scenárista.
Životopis.
Vyštudoval obchodnú akadémiu, na ktorej maturoval v roku 1943. V roku 1944 začal pracovať v továrni Avia Letňany, kde sa zapojil do ilegálneho odboja. Vysokoškolské štúdium estetiky zanechal, a od roku 1952 pracoval v aparáte Zväzu československých spisovateľov. Spisovateľom z povolania sa stal v roku 1960, neskôr, od roku 1973 pracoval ako dramaturg vo Filmovom štúdiu Barrandov.
Tichá radosť

Tichá radosť (angl. "Quiet Happiness") je slovenský film.
Psychologický príbeh o hľadaní hodnôt v živote tridsaťročnej zdravotnej sestry.
Ferdinand von Zeppelin

Ferdinand von Zeppelin, celým menom Ferdinand Adolf Heinrich August Graf von Zeppelin (* 8. júl 1838, Konstanz – † 8. marec 1917, Berlín), bol nemecký generál a konštruktér vystužených vzducholodí.
Narodil sa württemberskému dvornému maršalovi grófovi Friedrichovi von Zeppelin a jeho manželke Amélie Macaire. Vyrastal v Konstanzi pri Bodamskom jazere a na neďalekých majetkoch vo švajčiarskom Girsbergu.
Od roku 1853 študoval vojenskú školu v Ludwigsburgu pri Stuttgarte. Od roku 1863 pôsobil ako pozorovateľ v americkej občianskej vojne, ktorej sa neskôr zúčastnil na strane Severu. Tam aj 19. augusta 1865 vzlietol k svojmu prvému balónovému letu. Od roku 1865 bol pobočníkom württemberského kráľa. Osvedčil sa počas prusko-rakúskej vojny a bol prevelený do Berlína. Vojenskú službu ukončil roku 1891 ako generálporučík. 
Prvú vzducholoď začal stavať v roku 1899 ako 61-ročný. V roku 1900 vzlietla nad Bodamským jazerom prvá vzducholoď LZ 1 dlhá 128 m, a zotrvala vo vzduchu 18 minút. Nemecká vláda, ktorá v roku 1894 nepodporila Zeppelinov projekt na stavbu vzdušného plavidla, sa po tomto prvom lete ponúkla, že bude spolufinancovať projekt. 
Počas ďalších rokov svoje vzducholode zdokonaľoval, ale po kríze LZ 4 v roku 1907, kedy vzducholoď zničila silná búrka, sa zdalo, že jeho projekty končia. Zachránila ich ale ľudová zbierka, kedy sa na výstavbu novej vzducholode vyzbieralo šesť miliárd mariek. 
Pred prvou svetovou vojnou patrili Zeppelinove podniky k najväčším v Nemecku. Postupne v nich ale strácal vplyv, a stal sa skôr národnou ikonou. Bola po ňom pomenovaná najslávnejšia vzducholoď medzivojnového obdobia LZ 127 Graf Zeppelin.
Džnánajoga

Džňánajoga je joga prostredníctvom vyššieho intelektu, nadradeného rozumu; joga poznania,
joga intelektuálneho hľadania dovedeného až za hranice bežného rozumu.
Džňánajoga sa zakladá na analýze a klasifikácii psychických stavov ako fyzikálnych síl a napätí v bytí vo vzťahu k mravnej hodnote tvorov. Týmto spôsobom dospieva k poznaniu a identifikácii átmanu. Potom nastupuje cestu
opačného postupu, kde sú všetky sily, látky a javy považované za átman, ktorý sa tak stane jedinou náplňou džňánajogína. Keď sa to stane, pozná džňánajogín absolútno a prispôsobí sa jeho realizácii predovšetkým na úrovni svojho vedomia a neskôr celou svojou bytosťou. Tým ho džňánajoga privedie k cieľu, ktorý nosí v sebe ako stav vykúpenia. Džňánajoga je preto jogou racionalistickou a filozofickou v zmysle individuálneho postupu a individuálnej skúsenosti.
Adenín

Adenín (iné názvy 6-aminopurín, staršie a nesprávne vitamín B4) je heterocyklická zlúčenina. Spolu s guanínom patrí k dusíkatým bázam purínového typu. 
&lt;br&gt;Adenín je jedna zo štyroch báz nukleových kyselín.
Adenín je základom adenozíntrifosfátu (ATP), adenozíndifosfátu (ADP) a adenozínmonofosátu (AMP).
Ako nukleová báza je komplementárny s tymínom v DNA alebo s uracilom v RNA.
V staršej literatúre sa adenín označoval ako vitamín B4. Dnes je známe, že medzi vitamíny nepatrí.
Niektoré teórie predpokladajú, že pri formovaní života na Zemi vznikol adenín polymerizáciou piatich molekúl kyanovodíka (HCN).
Kruh

Kruh (z praslovan. "krǫgъ", ktoré pochádza z praindoeur. "krengh-" odvodeného od ["s"]"ker-" – krútiť, ohýbať; lat. "circulus") je množina bodov v rovine, ktorých vzdialenosť od pevného bodu (stredu kružnice) je menšia alebo rovná pevne danému kladnému číslu (nazývaným polomer). Hranicu kruhu tvorí kružnica a je podmnožinou kruhu. Kruh je teda plocha ohraničená kružnicou vrátane nej samej.
Pre obvod kruhu platí:formula_1, kde formula_2 je konštanta (Ludolfovo číslo) a formula_3 je polomer kruhu.
Pre obsah kruhu platí:formula_4
Rovnice kruhu.
Všeobecná rovnica kruhu je:
Stredová rovnica kruhu je:
Parametrická rovnica kruhu je:
Symboly:formula_9 sú konštanty, pre ktoré platí formula_10formula_11 a formula_12 sú súradnice stredu M kruhuformula_13 a formula_14 sú súradnice bodu, ktorý patrí množine „kruh“formula_3 je polomer kruhuformula_16 je vzdialenosť formula_17 od stredu formula_18 ako parameterformula_19 je uhol formula_20 ako parameter
Plocha kruhu.
Pre obsah S kruhu platí vzťah formula_21. Znamená to, že štvorcov s polomerovým základom sa do kruhu zmestí práve formula_22.
formula_23
Vlastnosti.
Táles vraj prvý dokázal, že priemer rozdeľuje kruh na dve zhodné časti (podľa Prokla).
Observatórium

Observatórium je miesto na pozorovanie pozemských alebo nebeských úkazov. 
Observatóriá existujú:
Rozdiel množín

V matematike sa ako rozdiel dvoch množín označuje množina obsahujúca všetky prvky, ktoré sa nachádzajú v prvej z týchto množín a nenachádzajú sa v druhej z množín. Rozdiel množín "A" a "B" sa označuje symbolom "A" - "B", prípadne "A" \ "B".
Formálny zápis:
Rozdiel nie je komutatívny, ani asociatívny.
Observatórium Skalnaté pleso

Observatórium Skalnaté pleso je astronomické a meteorologické observatórium umiestnené vo Vysokých Tatrách pri Skalnatom plese. Observatórium bolo založené v roku 1943 Dr. Antonínom Bečvářom, ktorý bol aj jeho prvým riaditeľom. Leží v nadmorskej výške 1 783 m. Je po ňom pomenovaná planétka (2619) Skalnaté Pleso.
Charakteristika.
Objekt je dvojpodlažný, hranolového tvaru s pripojenou valcovou vežou, na ktorej je kupola s otváracou strechou. Okrem nej je aj ďalšia menšia kupola umiestnená na plochej streche. 
Pozri aj.
Observatórium Lomnický štít
Literatúra.
Matúš Dulla: Slovenská architektúra od Jurkoviča po dnešok
Tauón

Tauón (iné názvy: leptón tau, častica tau, tau) je záporne nabitá elementárna častica s polčasom rozpadu 3x10−13 a hmotnosťou 1777 MeV. Jeho antičastica je antitauón. Takisto je párom ku neutrínu.
Tautón patrí do tretej rodiny častíc. Má v nej postavenie ako elektrón v prvej a mión v druhej. Podobne ako elektrón a mión sa tauón zdá byť bodový. Nebola však pozorovaná žiadna vnútorná štruktúra a ak existuje musí byť menšia ako 10−18 m. Taktiež rovnako ako elektrón a mión má spin ½ a záporný elektrický elementárny náboj.
Aj keď leptónové číslo zostáva zachované (vzhľadom na osciláciu neutrín), tauónové neutríno vznikne pri rozpade tauónu na mión alebo elektrón.
Tauón je jediný leptón, ktorý sa môže rozpadať na hadróny. Ostatné leptóny nemajú dostatočnú hmotnosť. Tak isto ako ostané rozpady, je i tento sprostredkovaný slabou interakciou.
82 Eridani

82 Eridani je hviezda hlavnej postupnosti spektrálneho typu G5 v súhvezdí Eridanus vzdialená od Slnka 20,2 ly.
Mión

Mión (gréc. "μείον" = mínus) je podľa štandardného modelu fyziky častíc nestabilná elementárna častica so záporným elektrickým nábojom a spinom ½. Spoločne s elektrónom, tauónom a týmto časticiam zodpovedajúcimi antičasticami je príslušník kategórie leptónov, skupiny fermiónov. Jeho antičastica sa nazýva antimión.
Z historických dôvodov ho občas označujeme ako μ mezón, aj keď nepatrí do skupiny mezónov v modernej časticovej fyzike. Hmotnosť miónu je 207× väčšia ako hmotnosť elektrónu (105,6 MeV). Mión bežne značíme μ- a antimión μ+.
Na zemi prirodzene vzniká pri rozpade piónu. Pióny vznikajú v horných vrstvách atmosféry v dôsledku ich interakcie s kozmickým žiarením a veľmi rýchlo, v priebehu niekoľkých nanosekúnd, sa rozpadajú. Vzniknuté mióny sa takisto rýchlo rozpadajú počas asi 2,2 mikrosekundy. Pretože sa však pohybujú v atmosfére veľmi rýchlo, v dôsledku dilatácie času, jedného z efektov špeciálnej teórie relativity, dopadajú na zemský povrch (čas rozpadu je meraný v sústave, kde je mión v pokoji, ale z pohľadu pozemského pozorovateľa ide o oveľa dlhší čas).
Ako aj iné nabité leptóny má mión zodpovedajúce neutríno. Miónové neutríno sa značí νμ. Mión sa samovoľne rozpadá na elektrón, elektrónové antineutríno a mionové neutríno.
Mionické atómy.
Mióny môžu tvoriť zvláštne atómy, kde mión zastáva funkciu elektrónu. Miónové atómy sú však omnoho menšie ako normálne atómy, pretože kvôli zákonom zachovania momentu hybnosti musí byť hmotnejší mión omnoho bližšie k atómovému jadru, ako keby bol na jeho mieste elektrón.
História.
Mióny objavil Carl David Anderson v roku 1936 pri štúdiu kozmického žiarenia. Pozoroval častice, ktoré sa pri prechode magnetickým poľom stáčali pod väčším uhlom ako elektróny, ale menším ako protóny. Predpokladal, že nová častica má rovnakú veľkosť náboja a hmotnosť medzi elektrónom a protónom.
Preto túto časticu Anderson pomenoval "mezotrón", kde predpona "mezo"- je z gréckeho slova pre stredný. Krátko po tom boli objavené ďalšie častice strednej hmotnosti, ktoré začali byť nazývané mezóny. Mión medzi nimi niesol pomenovanie "mí mezón".
Neskôr sa ukázali veľké rozdiely medzi μ mezónom a ostatnými mezónami (napríklad to, že sa nerozpadá na ďalšie mezóny, ale na leptóny), preto bol premenovaný na "mión".
Využitie.
Mióny prechádzajú pevnými telesami. Prvky s hustými jadrami a s veľkým množstvom protónov (napríklad urán, plutónium) ich vychyľujú z dráhy.
70 Ophiuchi

70 Ophiuchi je dvojhviezda v súhvezdí Hadonos vzdialená od Slnka 16,6 ly.
Groombridge 1618

Groombridge 1618 alebo GJ 380 je hviezda spektrálneho typu K7. Nachádza sa relatívne blízko Slnka, vo vzdialenosti 15,85 svetelných rokov, v súhvezdí Veľká medvedica.
HR 5568

HR 5568 alebo Gliese 570 je štvorhviezda v súhvezdí Váhy vzdialená od Slnka 19,2 ly. Okolo oranžovo = červenej hlavnej hviezdy rozmermi cca troch štvrtín nášho slnka obieha vo vzdialenosti cca 190 aj dvojica červených trpaslíkov, ktoré okolo seba navzájom obiehajú po excentrickej dráhe vo vzdialenosti cca 0,79 aj. V r. 2000 bol objavený neobvykle chladný hnedý trpaslík, obiehajúci celú vnútornú sústavu vo vzdialenosti viac ako 1500 aj.
36 Ophiuchi

36 Ophiuchi je trojhviezda v súhvezdí Hadonos vzdialená od Slnka 19,5 ly.
Gliese 783

Gliese 783 je dvojhviezda v súhvezdí Strelec vzdialená od Slnka 19,87 ly.
Eva Kantůrková

Eva Kantůrková (* 11. máj 1930, Praha) je česká prozaička a scenáristka.
Pochádza z literárne založenej rodiny – otec Jiří Síla bol komunistický novinár a matka Bohumila spisovateľka. Má dvoch synov z prvého manželstva s Janom Šternom Ivana Šterna (*1949, ekonóm) a Jana Šterna (*1953, Ing., publicista).
Po ukončení štúdia filozofie a histórie na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v roku 1956 pracovala do roku 1958 pre Zväz mládeže a do roku 1967 v Československom ústredí knižnej kultúry; potom sa venovala literatúre.
Bola členkou KSČ a angažovala sa v Pražskej jari; v roku 1970 zo strany vystúpila, ocitla sa na zozname zakázaných autorov a publikovala len v samizdate a exilových nakladateľstvách.
Podpísala Chartu 77, v ktorej bola od 6. januára 1985 do 7. januára 1986 hovorkyňou, a aj inak sa spoločne s druhým manželom Jiřím Kantůrkom (19321998) angažovala v disente.
V čase od 6. mája 1981 do 22. marca 1982 bola väznená za podvracanie republiky.
Aktívne sa podieľala na vzniku Občanského fóra. V rokoch 1990–92 bola za OS poslankyňou České národní rady.
V rokoch 1994–6 bola predsedníčkou Obce spisovateľov, neskôr, v rokoch 19982000 sa stala riaditeľkou odboru literatúry a knižníc ministerstva kultúry.
Od 15. mája 2003 je členkou Rady pre rozhlasové a televízne vysielanie; vo februári 2004 ju takzvané "Občanské sdružení televizních a rozhlasových koncesionářů" obvinilo z konfliktu záujmov (syn Jan Štern pôsobil ako producent ČT a Ivan Štern ako riaditeľ programu ČRo6) a neúspešne žiadalo jej odvolanie.
Gliese 892

Gliese 892 je oranžovočervená hviezda hlavnej postupnosti spektrálneho typu K3V v súhvezdí Kasiopeja vzdialená 21,25 ly.
Ksí Bootis

Ksí Bootis (ξ Boo / ξ Boötis) je dvojhviezda v súhvezdí Pastier vzdialená od Slnka 22,1 ly.
Beta Hydri

Beta Hydri (β Hyi/β Hydri) je najjasnejšia hviezda v súhvezdí Vodný had vzdialená od Slnka 24,4 ly. Okrem toho, že k nám leží pomerne blízko, je známa tým, že má rovnaký spektrálny typ – G2 – ako Slnko.
107 Piscium

107 Piscium je viacnásobná hviezda v súhvezdí Ryby vzdialená od Slnka 24,3 ly.
Leptón

Leptón je častica, na ktorú nepôsobí silná jadrová sila. Meno "leptón" pochádza z gréčtiny a znamená ľahký. Ale po zavedení tohto pojmu bol objavený tauón, ktorý je takmer dvakrát tak ťažký ako protón.
Všetky leptóny majú spin ½ a sú teda fermióny. Poznáme 12 leptónov, 3 častice (elektrón, mión, tauón), 3 zodpovedajúce neutrína a 6 ich antičastíc.
Antičastice majú rovnakú hmotnosť ako častice. Hmotnosť neutrín, ak je nenulová, tak je veľmi malá. Ďalej majú leptónové čísla, sú 3: elektrónové, miónové a tauónové. Častice a neutríno príslušnej skupiny ich má 1, ich antičastice -1, zostávajúcich 8 leptónov ich má 0.
Beta Comae Berenices

Beta Comae Berenices (β Comae Berenices/β Com) je trpasličia hviezda hlavnej postupnosti v súhvezdí Vlasy Bereniky.
β Comae Berenices je najjasnejšia hviezda v súhvezdí. Má žltú farbu, jasnosť 4,32m a patrí do spektrálnej triedy G0V. Je od nás vzdialená 27,2 svetelného roka.
Mí Herculis

Mí Herculis (μ Her) je hviezda vzdialená od Slnka 27,4 ly.
61 Virginis

61 Virginis je hviezda podobná Slnku v súhvezdí Panna. Je vzdialená 27,8 ly. Obieha ju päť dosiaľ známych exoplanét.
Zeta Tucanae

Zeta Tucanae je hviezda v súhvezdí Tukan vzdialená od Slnka 28 ly.
Chí1 Orionis

Chí1 Orionis (χ1 Ori / χ1 Orionis) je hviezda v súhvezdí Orión vzdialená od Slnka 32 ly.
Delta Trianguli

Delta Trianguli (δ Tri/δ Trianguli) je dvojhviezda v súhvezdí Trojuholník.
Lineárna funkcia

Lineárna funkcia je funkcia daná predpisom: formula_1, kde formula_2 sú reálne parametre.
Vlastnosti.
Grafom lineárnej funkcie je priamka so smernicou formula_9, pretína os formula_10 v bode formula_11 a os formula_12 v bode formula_13.
Malorka

Malorka (do začiatku 90. rokov 20. stor. po slovensky Mallorca; ) je španielsky ostrov. Leží v západnej časti Stredozemného mora, hlavné mesto leží vo vzdialenosti asi 200 km od Valencie, 273 km od Barcelony. S dĺžkou a šírkou () je najväčším ostrovom Baleár. Hlavným mestom je Palma de Mallorca.
Konštantná funkcia

Konštantná funkcia je funkcia daná rovnicou:
kde je "c" je reálna konštanta. Grafom konštantnej funkcie je priamka rovnobežná s osou X.
Kvadratická funkcia

Kvadratická funkcia je funkcia daná rovnicou:
kde "a", "b" a "c" sú reálne konštanty, "a" ≠ 0. Definičný obor je formula_2.
Grafom kvadratickej funkcie je parabola, ktorej os je rovnobežná s osou formula_3 a má vrchol v bode 
Vrchol paraboly je zároveň:
Zoznam poslancov Trenčianskeho samosprávneho kraja (2001 – 2005)

Zoznam poslancov Trenčianskeho samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2001-2005.
Súkromné životy

Súkromné životy (angl. "Private Lives", nem. "Privatleben") je koprodukčný slovensko-nemecký film.
Psychologický príbeh o životných osudoch dvoch nevlastných sestier.
Obyčajný špás

Obyčajný špás (angl. "A Mere Joke") je slovenský film. 
Príbeh o šikanovaní a zastrašovaní medzi spolužiakmi druhého ročníka elektrotechnickej priemyslovky počas zemiakovej brigády.
Alois Ditrich

Alois Ditrich (* 13. december 1954, Olomouc) je slovenský režisér a scenárista.
Absolvoval štúdium dramaturgie a scenáristiky na FAMU v Prahe (1982). Začinal ako asistent réžie a pomocný režisér v Bratislave. V roku 1989 debutoval ako režisér. Venuje sa aj televíznej tvorbe.
Filmografia.
1989: "Obyčajný špás"
Jozef Rea

Ing. Jozef Rea (* 12. apríl 1948) je bývalým poslancom Národnej rady SR. Je ženatý, má dve deti a šesť vnúčat.
Karel Pecka

Karel Pecka (* 6. december 1928, Klížska Nemá, Slovensko – † 13. marec 1997, Česko) bol český spisovateľ, politický väzeň a disident.
Roku 1948 úspešne zmaturoval na obchodnej akadémii v Českých Budějoviciach. O necelý rok neskôr (1949) bol zatknutý, obvinený z vlastizrady, pokusu o ilegálne prekročenie hraníc a rozširovanie protištátnych tlačovín. Za toto vykonštruované obvinenie bol odsúdený na jedenásť rokov väzenia, ktoré strávil v niekoľkých pracovných táboroch, okrem iného v uránových baniach. Po návrate z väzenia (1959) nastúpil na povinnú vojenskú službu a po jej skončení získal zamestnanie ako javiskový technik v Národnom divadle v Prahe, kde pracoval do roku 1965. Od tohto roku sa venoval iba literatúre.
Najprv publikoval v niekoľkých časopisoch ("Host do domu", "Literární noviny", "Tvář"), kde sa poviedkovou formou často zaoberal otázkami politických väzňov.
Od roku 1969 bol znova zakázaným autorom a publikovať mohol len v zahraničí alebo v samizdate. Až do odchodu do dôchodku v roku 1988 pracoval ako čerpač. Roku 1977 podpísal Chartu 77.
Dielo.
Je samozrejmé, že ho ovplyvnilo desaťročné väzenie, preto sa často zaoberal touto témou.
Pavol Sedláček

MUDr. Pavol Sedláček (* 26. október 1949 – † 26. apríl 2015) bol predsedom Trenčianskeho samosprávneho kraja.
Pavol Sedláček bol ženatý a má tri deti. Bol členom Ľudovej strany – Hnutie za demokratické Slovensko.
Žilinský samosprávny kraj

Žilinský samosprávny kraj je jeden z ôsmich samosprávnych krajov Slovenska.
Územie Žilinského kraja patrilo k Liptovskej, Oravskej a Turieckej stolici od stredoveku až do 1923. Západná časť kraja spolu s okresmi Bytča, Žilina, Kysucké Nové Mesto a Čadca prislúchala k Trenčianskej stolici. Žilinský kraj bol založený v roku 1949, a začlenil aj okresy Považská Bystrica a Ilava, ktoré v súčasnosti patria k Trenčianskemu kraju. Región administratívne fungoval až do svojho zrušenia v roku 1960. Žilinský kraj bol opätovne založený v júli 1996. 
Žilinský samosprávny kraj sa rozkladá v severozápadnej časti Slovenska a je tretím najväčším krajom Slovenska. Hraničí na severozápade s Českom a na severe a sverovýchode s Poľskom. Má spoločné hranice s tromi ďalšími krajmi Slovenska - Trenčianskym, Banskobystrickým a Prešovským. Zahŕňa 5 regiónov (Horné Považie, Kysuce, Liptov, Orava a Turiec) a 11 okresov. 
Orgány ŽSK.
Orgánom žilinského samosprávneho kraja je predseda a zastupiteľstvo zložené z 57 poslancov. 
Predseda Žilinského samosprávneho kraja.
Predseda zastupuje samosprávny kraj navonok. V majetkovoprávnych vzťahoch, pracovnoprávnych vzťahoch a v iných vzťahoch je štatutárnym orgánom, rozhoduje aj vo veciach, v ktorých zákon zveruje samosprávnemu kraju rozhodovanie o právach a povinnostiach právnických osôb a fyzických osôb v oblasti verejnej správy okrem vecí, o ktorých na jeho návrh rozhoduje organizačný útvar úradu určený v organizačnom poriadku úradu. 
Zastupiteľstvo Žilinského samosprávneho kraja.
Zastupiteľstvo zabezpečuje výkon činností a rozhoduje o kľúčových témach Žilinského samosprávneho kraja. Pôsobnosť Zastupiteľstva Žilinského samosprávneho kraja určuje zákon NR SR č. 302/2001 Z. z. o samospráve vyšších územných celkov (zákon o samosprávnych krajoch) v platnom znení.
Zastupiteľstvo Žilinského samosprávneho kraja sa skladá z 57 poslancov volených v priamych voľbách. Predseda Žilinského samosprávneho kraja je zároveň i predsedom Zastupiteľstva. 
Úrad Žilinského samosprávneho kraja.
Samosprávny kraj bol zriadený pre vykonávanie samosprávy na území Žilinského samosprávneho kraja. V skratke ŽSK. Pri riadení činnosti samosprávy sa stará o celkový rozvoj územia a tiež o potreby obyvateľov kraja. Svoje pôsobenie vykonáva prostredníctvom orgánov, ale aj pomocou zriadených výkonných, poradných, kontrolných, alebo iniciatívnych orgánov. Žilinský samosprávny kraj vo svojej kompetencii spolupracuje najmä so štátnymi orgánmi, s inými samosprávnymi krajmi, obcami alebo s inými právnickými osobami. 
Odbory ŽSK.
Prácu úradu usmerňuje a organizuje riaditeľ, ktorého do funkcie menuje predseda samosprávneho kraja. Riaditeľ úradu zodpovedá za svoju činnosť predsedovi samosprávneho kraja.
Odbory a oddelenia úradu sa vytvárajú podľa druhu ich odborných činností a vzájomnej spolupráce medzi nimi. 
"Úrad ŽSK tvorí":
Zoznam poslancov Žilinského samosprávneho kraja (2001 – 2005)

Zoznam poslancov Žilinského samosprávneho kraja zvolených vo volebnom období 2001-2005.
Samizdat

Samizdat (z  – самоиздательство ["samoizdateľstvo"] – samonakladateľstvo) je tajné vydávanie, rozmnožovanie a rozširovanie kníh a periodík, ktoré boli zakázané resp. nemohli vychádzať oficiálne (ako samizdat sa označuje aj takto vydaná publikácia). Výraz vznikol v cárskom Rusku. Týmto spôsobom obchádzali príslušníci opozície resp. odporu voči komunistického režimu v Sovietskom zväze a v ďalších štátoch východného bloku cenzúru. Komunistické štruktúry samizdat tvrdo potlačovali a disidentov, ktorí ho vydávali, súdili a väznili.
Myšlienkou samizdatu bolo vydávať len malé množstvo výtlačkov, obyčajne písaných cez kopírovací papier na písacom stroji. Každý čitateľ bol povzbudzovaný, aby tlačovinu opísal, alebo akýmkoľvek spôsobom rozmnožil a poskytol ďalej.
Jedným z prejavov cenzúry totiž bolo odopretie prístupu k rozmnožovacej technike. V Rumunsku (od roku 1983) podliehalo povoleniu aj jednoduché vlastníctvo písacieho stroja obštrukciám: „V rámci bezpečnostných opatrení ešte v roku 1983 vyšiel na svetlo sveta úplne originálny prezidentský dekrét o povinnej registrácii písacích strojov. Kúpa nového písacieho stroja bola možná len so súhlasom polície a dekrét priamo stanovil, že ľudia, ktorí by mohli predstavovať ‚nebezpečenstvo pre verejný poriadok a bezpečnosť štátu‘ nesmú písací stroj vlastniť.“ Vo všetkých komunistických krajinách bol prísne kontrolovaný prístup k cyklostylom, kopírovacím strojom a ďalšej podobnej technike. Skôr, než sa začal prejavovať nástup informačných technológií, došlo k pádu komunistických režimov a uvoľneniu cenzúry.
S účinnosťou od 1. januára 2021 pribudol na Slovensku medzi pamätné dni 12. október – "„Deň samizdatu“".
Plutíno

Plutíno je transneptúnsky objekt podobný trpasličej planéte Pluto s podobnou dráhou.
Józef Boguski

Józef Boguski (* 7. september 1853, Varšava, Poľsko – † 18. apríl 1933, tamže) bol poľský chemik.
Bol priekopníkom v chemickej kinetike. Sformuloval "Boguského pravidlo" týkajúce sa rozpúšťania pevných látok v kvapalinách.
Bol bratancom M. Curieovej-Skłodowskej, učil ju fyziku a chémiu pred jej odchodom do Paríža.
Ró Coronae Borealis

Ró Coronae Borealis (ρ CrB/ρ Coronae Borealis) je hviezda šiestej hviezdnej veľkosti v súhvezdí Severná koruna.
Katalóg Hipparcos

Katalóg Hipparcos a Tycho Catalogue sú hlavné produkty astrometrickej misie ESA, Hipparcos. Tento satelit pracujúci 4 roky, dodával vysokokvalitné dáta od roku 1989 do roku 1993.
Katalóg obsahuje 120 000 hviezd s presnosťou na 1 tisícinu oblúkovej sekundy.
Tau Bootis

Tau Bootis (τ Boo/τ Boötis) je hviezda štvrtej hviezdnej veľkosti v súhvezdí Pastier.
Jan Czochralski

Jan Czochralski (čítaj "čochralský") (* 23. október 1885, Kcynia Poľsko – † 22. apríl 1953, Poznaň) bol poľský chemik, ktorý objavil Czochralskyho proces, ktorý sa vyskytuje v jednoduchom raste kryštálov a je používaný v produkcii polovodičových dostičiek.
Životopis.
Narodil sa v Kcynii. Okolo roku 1900 sa presťahoval do Berlína, kde pracoval v lekárni. Vyštudoval "Charlottenburg Polytechnic" v Berlíne, kde sa špecializoval na metalurgickú chémiu. Czochralski v roku 1907 začal pracovať ako inžinier pre Allgemeine Elektrizitäts Gesellschaft (AEG).
V roku 1916 objavil Czochralského metódu, keď náhodou ponoril pero do kelímka s roztaveným cínom namiesto do kalamára. Hneď nato vytiahol pero a videl, že tenké vlákno stuhnutého kovu sa kýve z hrotu pera. Hrot nahradil kapilárou a Czochralski overil, že kryštalický kov bol jednoduchý kryštál. Czochralského experiment vytváral jednoduché kryštály ktoré mali milimeter v priemere a boli 150 centimentrov dlhé. Czochralski publikoval článok s jeho objavom v roku 1918 v "Zeitschrift für Physikalische Chemie" (nemecké chemické noviny), pod titulkom "Ein neues Verfahren zur Messung des Kristallisationsgeschwindigkeit der Metalle" (Nová metóda pre meranie a klasifikovanie kryštalických kovov). Po publikovaní sa metóda začala používať pre kryštalické kovy ako cín, zinok a olovo. V roku 1950, američania G.K. Teal a J.B. Little z Bell Labs použili túto metódu pre rast jednoduchých germániových kryštálov, s čím sa začala produkcia polovodičov.
V roku 1917 Czochralski zorganizoval výskumné laboratórium Metallbank und Metallurgische Gesellschaft, ktoré riadil do roku 1928. V roku 1919 bol jedným zo zakladateľom Nemeckej spoločnosti pre metalurgickú vedu (Deutsche Gesellschaft für Metallkunde), kde bol prezidentom do roku 1925. V roku 1928, na žiadosť prezidenta Poľska Ignacyna Mościckiho, sa vrátil do Poľska a stal sa profesorom Metalurgického a kovového výskumu na Chemickom úrade na Varšavksej vysokej škole technologickej.
Počas 2. svetovej vojny bol jedným z popredných vynálezcov a konštruktérom ručného granátu R wz. 42, známeho pod menom "Sidolówka", pre Armia Krajowa. Po 2. svetovej vojne bol zbavený postu profesora kvôli obvineniu z kolaborácie s Nemcami počas vojny. Bol očistený od krivého obvinenia poľským súdom. Vrátil sa do svojho rodného mesta Kcynia, kde otvoril malý obchodík. Zomrel v roku 1953.
Psí Serpentis

Psí Serpentis (ψ Ser/ψ Serpentis) je hviezdny systém v súhvezdí Had vzdialený od Slnka 47.9 ly.
47 Ursae Majoris

47 Ursae Majoris alebo Chalawan, 47 Ursae Maioris je hviezda v v súhvezdí Veľká medvedica. Jej zdanlivá hviezdna veľkosť je 5,1 mag je od nás vzdialená asi 45,9 svetelného roka. Bola treťou hviezdou vôbec, pri ktorej bola objavená extrasolárna planéta.
Planétu objavili Geoffrey W. Marcy a Paul Butler v roku 1996. Planéta, ktorú, prirodzene, pre veľkú vzdialenosť nemožno priamo pozorovať, obehne svoju hviezdu za 2,96 roka vo vzdialenosti asi 316 miliónov kilometrov. V slnečnej sústave by teda obiehala medzi Marsom a Jupiterom. Táto planéta má hmotnosť 890 hmotností Zeme, čo je zhruba 2 hmotnosti Jupitera.
Theta Ursae Majoris

Theta Ursae Majoris (θ UMa/θ Ursae Majoris, Al Haud, Sarir) je dvojhviezda v súhvezdí Veľká medvedica.
Leon Paweł Marchlewski

Leon Paweł Teodor Marchlewski (* 15. december 1869, Włocławek – † 16. január 1946, Krakov) bol poľským chemikom.
Bol jeden zo zakladateľov vedného oboru o chlorofyle.
Gravitačná šošovka

Gravitačná šošovka je astronomický efekt, ktorý nastáva, ak svetlo z veľmi vzdialeného jasného zdroja, napríklad kvazaru, prechádza okolo masívneho objektu, napríklad masívnej galaxie medzi zdrojovým objektom a pozorovateľom. Tento efekt je známy aj ako gravitačné šošovkovanie a bol predpovedaný v roku 1936 českým astronómom Františkom Linkom ktorý k nemu dospel využitím Einsteinovej všeobecnej teórie relativity.
Opis.
Gravitačnou šošovkou môže byť ľubovoľný veľmi hmotný objekt, napr. čierna diera, supermasívna čierna diera, obria eliptická galaxia alebo kvazar.
Pozri aj.
Podrobnosti v všeobecná teória relativity#Gravitácia a zakrivenie priestoru.
Kozmogónia

Kozmogónia (z gréčtiny "kosmos" - vesmír; "goné" - vznik, pôvod) je odvetvie astronómie, ktoré skúma vznik a vývoj jednotlivých nebeských telies a iných kozmických objektov. 
Delí sa na:
Vznikom, stavbou a vývojom vesmíru ako celku sa zaoberá kozmológia.
Eugenio Montale

Eugenio Montale (* 12. október 1896, Janov, Taliansko – † 12. september 1981, Miláno) bol taliansky básnik, nositeľ Nobelovej ceny za literatúru z roku 1975.
Jeden z najvýznamnejších talianskych básnikov 20. storočia, tiež prozaik, literárny a hudobný kritik. Bol prvým kritikom, ktorý v Taliansku poukázal na význam Itala Sveva.
Fotosféra

Fotosféra je oblasť hviezdy, v ktorej optická hĺbka nadobúda hodnotu rovnú jednej. Inými slovami, je to oblasť, v ktorom objekt, napríklad hviezda, prestáva byť priehľadný. Pretože hviezdy sú plynné gule, nemajú pevný povrch, ale existuje hĺbka, v ktorej plyn prestáva byť priehľadný pre fotóny a táto oblasť je pozorovateľná ako povrch hviezdy.
Najlepšie preskúmaná je slnečná fotosféra. Celý jej povrch pokrývajú stúpajúce a klesajúce prúdy plazmy. Tento jav sa nazýva granulácia. 
Slnečná fotosféra má hrúbku (podľa rôznych zdrojov) 200 až , je to teda, v porovnaní s inými časťami Slnka, veľmi tenká vrstva. Hneď pod ňou sa nachádza konvektívna zóna a nad ňou chromosféra. Vo fotosfére teplota smerom od stredu Slnka klesá, v chromosfére so stúpajúcou vzdialenosťou od stredu Slnka stúpa. Priemerná teplota fotosféry sa pohybuje od 5 500 do 6 000 Kelvinov, čiže je to najchladnejšia vrstva Slnka. V oblastiach slnečných škvŕn to môže byť len 4 000 Kelvinov. Preto chladnejšie škvrny vyzerajú v porovnaní s okolitou fotosférou tmavšie. Vo fotosfére sa okrem slnečných škvŕn a granúl vyskytujú aj supergranuly, obrie cely a fakuly. Chemické zloženie fotosféry tvorí 90% vodíka, 8% hélia, 2% pripadajú na iné prvky, najmä kyslík, uhlík, dusík, horčík, kremík a železo. 
Názov fotosféra pochádza z gréckeho "photos", čo znamená svetlo. Fotosféra skutočne emituje až 99% žiarenia Slnka. Jej spektrum je spojité a nachádzajú sa v ňom tmavé čiary – Fraunhoferove čiary. 
Oscilácie.
Časti slnečného povrchu striedavo stúpajú a klesajú so strednou periódou okolo 300 sekúnd. Rozmer stúpajúcich a klesajúcich oblastí nie je celkom presne stanovený, pravdepodobne sa pohybuje okolo v priemere. Tento jav sa nazýva slnečná oscilácia. Príčina vzniku oscilácii tiež nie je úplne známa, predpokladá sa, že sú vzbudené zvukovými osciláciami Slnka. Oscilácie sa dajú zistiť z posunu spektrálnych čiar v dôsledku Dopplerovho javu, alebo pri meraní intenzity žiarenia.
Dario Fo

Dario Fo (* 24. marec 1926, San Giano, Taliansko† 13. október 2016, Miláno) bol taliansky dramatik, divadelný režisér a skladateľ, a nositeľ Nobelovej ceny za literatúru (1997). Používal metódy "komédie dell´arte" a úzko spolupracoval so svojou manželkou Francou Rame.
Životopis.
Narodil sa v Leggiuno-Sangiano. Jeho otec Felice pracoval ako prednosta stanice, kvôli čomu sa rodina často sťahovala. Bol tiež amatérskym hercom.
V roku 1940 odišiel študovať architektúru do Milána, ale jeho štúdia prerušila 2. svetová vojna, v ktorej bola jeho rodina aktívne zapojená v protifašistickom odboji. Ku koncu vojny bol povolaný do armády, ale utiekol a po zvyšok vojny sa skrýval.
Po vojne pokračoval v štúdiu v Miláne a začal pôsobiť v hnutí "piccoli teatri", kde uvádzal improvizované monológy. V roku 1950 začal pracovať v divadelnej spoločnosti Franca Parentiho a napokon zanechal prácu asistenta architekta a divadlu sa venoval naplno.
V roku 1951 sa stretol s Francou Rame pri spolupráci na produkcii revue "Sette giorni a Milano". Nasledovali zásnuby. V tom istom roku bol pozvaný tvoriť rozhlasovú reláciu "Cocorico". Napísal 18 satirických monológov, ktorých základ tvorili biblické príbehy spracované ako politická satira. Pohoršené autority reláciu zrušili.
V roku 1953 napísal a režíroval satirickú hru "Il dito nell´occhio". Napriek pozitívnym ohlasom verejnosti bola hra vládnymi a cirkevnými autoritami cenzurovaná a divadelná spoločnosť mala problém nájsť divadlo, ktoré by ju uviedlo.