Book of Common Prayer

Book of Common Prayer (iné názvy pozri nižšie) je skrátený názov viacerých vydaní liturgickej knihy anglikánskej cirkvi v Anglicku a niektorých pridružených anglikánskych cirkví (najmä v rámci Commonwealthu). Kniha bola najkomplikovanejšia a najdirektívnejšia liturgia, akú používala akákoľvek nekatolícka cirkev počas reformácie.
Názov.
Názvy tejto knihy sú: Book of Common Prayer (skratka BCP alebo B.C.P.), Common Prayer Book (skratka: C.P.B.) , Prayer Book, Prayer-Book, Common Prayer, Common-Prayer.
V slovenčine kniha nevyšla, ale prekladá sa napr. ako: "Kniha spoločných modlitieb", "Kniha spoločnej modlitby" alebo (ako ekvivalent tvaru Common Prayer Book) "Spoločná modlitebná kniha".
Anglický výraz "common" v názve sa zvykne niekedy nepresne prekladať ako všeobecný (staršie: obecný), ale v skutočnosti v tomto prípade znamená presne "spoločný", pretože "common prayer" je špeciálny výraz z anglikánskej cirkvi, znamenajúci spoločná modlitba - v zmysle modlitba, pri ktorej sa modliaci verejne spoločne zhromaždia.
Celý názov knihy z roku 1662 znie: 
"The Book of Common Prayer and Administration of the Sacraments and other Rites and Ceremonies of the Church, according to the use of the Church of England, Together with the Psalter or Psalms of David, pointed as they are to be Sung or said in churches: And the Form and Manner of Making, ordaining, and Consecrating of Bishops, Priests, and Deacons."
Dejiny.
Book of Common Prayer bola po prvýkrát vydaná v roku 1549 na popud Eduarda IV., v zákone "Act of Uniformity" bola potvrdená ako jediná legálna forma anglikánskej bohoslužby. Šlo o prvú knihu tohto typu napísanú v angličtine, no predchádzalo jej viacero dielčích anglických diel (anglické litánie, "Order of the Communion"..). Významný vplyv na dielo mal canterburský arcibiskup Thomas Cranmer. Obsahovala znenie denných a nedeľných bohoslužieb, ranné a večerné modlitby a litánie, ako i texty k prvému svätému prijímaniu, pohrebným a sobášnym obradom. V roku 1552 bolo vydané druhé vydanie knihy s rozsiahlymi zmenami smerom k protestantizmu. Od tohto roku bol ku knihe pridaný Ordinál (angl. "Ordinal"), obsahujúci obrady na vysvätenie diakonov, kňazov a biskupov. Táto verzia sa však používala len niekoľko mesiacov, keďže po smrti Eduarda VI. nastúpila na trón Mária I., ktorá chcela Anglickú cirkev prinavrátiť k Rímskokatolíckej cirkvi. Rok po smrti Márie I. (1559), bolo za vlády Alžbety I. zákonom Act of Uniformity (1559) opäť zavedené mierne upravené vydanie z roku 1552. V roku 1604 knihu reformoval Jakub I. Najvýznamnejšou reformou bolo pridanie katechizmu. 
Katolizujúca (no nie katolícka) verzia pre Škótsko, ktorú pripravili škótski biskupi v roku 1637, spôsobila rozhorčenie medzi presbyteriánskymi Škótmi a situácia vyvrcholila do otvorenej vojny Škótska s Anglickom (1638). Po vypuknutí Anglickej občianskej vojny sa kniha kvôli politickým a náboženským nezhodám v roku 1645 prestala používať, a používaná nebola ani po občianskej vojne počas Anglickej republiky (16491653), ani počas anglického protektorátu vedeným Oliverom Cromwellom, keď sa Anglicko stalo opäť monarchiou. Neskôr sa objavili pokusy o úpravu knihy, no tieto pokusy neboli v Anglicku úspešné (významná mala byť úprava v roku 1928, ktorá však zlyhala pre odpor parlamentu). Štvrtá revízia knihy v tradičnom aj modernom jazyku bola vydaná v roku 1979, ide však v podstate o mierne upravené vydanie z roku 1662. Kniha je dodnes oficiálnou liturgickou knihou Anglikánskej cirkvi v Anglicku, no od 20. storočia používajú aj iné liturgické knihy (ako prvá "Alternative Service Book"). Viacerými zmenami prešla kniha mimo Anglicka, kde bola v niektorých cirkvách nahradená vlastnými verziami (Írsko, Kanada, USA, ...).