Tradičné mexické ručne vyrábané hračky

Tradičné mexické ručne vyrábané hračky sú hračky, ktoré vyrábajú remeselníci a nie sú vyrábané v továrňach. História mexických hračiek siaha až do obdobia Mezoameriky, ale mnohé hračky pochádzajú z koloniálneho obdobia. Mnohé z nich zaviedli evanjelisti ako učebné pomôcky a boli spojené s určitými sviatkami a slávnosťami. Tieto hračky sú veľmi rôznorodé, vrátane šálok a loptičiek (cup and ball), lotérií, bábik, miniatúrnych ľudí, zvierat a predmetov, vrchnákov a ďalších - z mnohých materiálov vrátane dreva, kovu, látky, kukuričných šupiek, keramiky a skla. Tieto hračky boli v celom Mexiku populárne až do polovice 20. storočia, keď sa rozšírili komerčne vyrábané, väčšinou plastové hračky. Kvôli reklame, ktorú komerčné hračky dostávajú, a preto, že sú lacnejšie, sa väčšina tradičných hračiek, ktoré sa predávajú ako ručne vyrobené, predáva najmä turistom a zberateľom.
História.
Pôvod hračiek na území dnešného Mexika nie je jasný, ale za najstaršie sa považujú lopta, bábiky a zvieratká na hranie.Z obdobia Mezoameriky sa našli nálezy, ktoré mohli byť hračkami, vrátane keramických figúrok psov a jaguárov s kolieskami na olméckych náleziskách, hudobného nástroja nazývaného sonaja, píšťaliek a bábik s pohyblivými rukami a nohami.Na zapotéckych náleziskách sa našlo viacero možných keramických hračiek vrátane bábik malých a stredných rozmerov a zvieratiek na hranie. Tieto bábiky sa v zapotéckom jazyku nazývajú Tonka alebo Tangu-yu. Niektoré z týchto bábik nosia na pleciach dieťa alebo na hlave košík s jedlom. Medzi figúrky zvierat patria jelene, opice, kojoti. Ich modifikované verzie sa vyrábajú dodnes. Keďže sa však našli na pohrebiskách, je možné, že namiesto rekreačného účelu mali rituálny účel. Podľa Mendozovho kódexu boli aztécke hry pre deti zamerané na ich začlenenie do spoločnosti a mnohé z nich napodobňovali činnosti dospelých. Hračky obsahovali menšie verzie nástrojov, pričom chlapci dostávali zbrane a poľnohospodárske náradie a dievčatá náradie používané pri domácich prácach. Jednou zo známych hier z aztéckeho obdobia je cocoyocpatolli ("hra s dierou"). Vytvorila sa diera a z určitej vzdialenosti do nej deti súťažili v hádzaní malých kameňov alebo ovocných kôstok. Ďalšou hrou je chichinadas, od slova znamenajúceho udrieť, a veľmi sa podobá guľôčkam. Mapepenas ("chytanie rukou") je hra, pri ktorej sa vyberie kameň určitej farby, pričom ďalšie sa ukryjú na podložke. Vyhráva ten, kto ako prvý získa ďalší kameň rovnakej farby.
Mnohé z tradičných mexických hračiek majú svoj pôvod v koloniálnom období, keď misionári zaviedli nové remeslá a hračky európskeho štýlu. Keďže boli často súčasťou evanjelizačného procesu v ranom koloniálnom období, mnohé hračky sa začali spájať s náboženskými oslavami. Jedným z príkladov sú drevené a kostené hrkálky, ktoré sa vyrábali na Veľký týždeň a zvyčajne sa dávali deťom. Medzi ďalšie významné dni, s ktorými sa spájajú hračky, patria Karneval, Corpus Christi, Las Posadas, Deň mŕtvych a rôzne dni svätých. Na Corpus Christi sa predávali hračky nazývané tarascas. Boli to okrídlení draci z dreva s kolieskami, ktorí sa predávali pred kostolmi. Hračka súvisí so stredovekou legendou o tomto tvorovi, ktorý jedol panny, a o rytierovi, ktorý ho zabil. K ďalším hračkám, ktoré sa viažu k tomuto dňu, patrili malé oslíky vyrobené z kukuričných šupiek, zdobené papierovými kvetmi. 24. júna je sviatok Jána Krstiteľa, ktorý kedysi oslavovali deti s turbánkami a mečmi vyrobenými z kartónového a dreva. Na sviatok Antona Veľkého boli obľúbené malé klietky s vtáčikmi z krepového papiera, ktoré sa predávali pred kostolmi, ale táto tradícia zanikla. Orientálny vplyv na hračky neskôr pochádzal z obchodu prostredníctvom Manilskej galéry.
Od koloniálneho obdobia až po 19. a začiatok 20. storočia bolo možné nájsť tradičné ručne vyrábané hračky po celom Mexiku, ktoré sa zvyčajne predávali na trhoch tianguis, iných tradičných trhoch a stánkoch na festivaloch, najmä vo väčších mestách, ako je Mexico City. Po získaní nezávislosti Mexika sa európske hračky stali veľmi módnymi, najmä bábiky s látkovým telom, porcelánovými hlavami a rukami. Tie však boli veľmi drahé, čo podnietilo miestnu výrobu ich napodobenín, ktoré nakoniec nadobudli mexický charakter. Medzi ďalšie obľúbené hračky patrili domčeky pre bábiky s nábytkom, čajové súpravy, drevené koníky, bábiky, povrazy zviazané do tvarov ľudí alebo zvierat - a hračkárske vláčiky z dreva, plechu a kartónu. Ďalšou dôležitou kategóriou od koloniálneho obdobia až po súčasnosť boli miniatúry, pričom tie z maľovanej hliny a drôtu boli mimoriadne rozšírené vo všetkých častiach Mexika až do polovice 20. storočia. Do tohto obdobia sa s nimi hrali celé generácie mexických detí, pričom najväčšiu popularitu dosiahli vo vidieckych oblastiach krajiny. Od 70. rokov 20. storočia ich takmer úplne nahradili plastové, komerčné hračky, a to v dôsledku záujmu detí o komerčné hračky, najmä elektronické.
Výroba tradičných hračiek v Mexiku sa vytráca, najmä od 70. rokov 20. storočia. Mnohé sa ešte stále vyrábajú, ale väčšina sa predáva turistom a zberateľom. Hračky sa považujú za dôležitý aspekt tradičnej mexickej kultúry, ako aj za zdroj príjmov pre rôznych remeselníkov. Napríklad na trhu Terán v meste Aguascalientes sídli rodina Zabalasovcov, ktorá už viac ako dvadsať rokov predáva ručne vyrobené hračky, privezené z miest ako Michoacán, Jalisco a Guanajuato. Zástancovia hračiek tvrdia, že ich zánik je pre kultúru problematický, pretože ich nahrádzajú násilné videohry. Väčšina detí výrobcov a predajcov hračiek však nemá záujem o pokračovanie tejto tradície.
Mexickí zástancovia remesiel, ako napríklad FONART, naďalej propagujú a podporujú výrobu a predaj tradičných hračiek.. Väčšinu z nich dnes vlastnia a vyrábajú pre tieto organizácie, ako aj individuálni zberatelia v Mexiku i v zahraničí. V Mexiku medzi múzeá venované týmto hračkám patrí Museo del Juguete Popular Mexicano (La Esquina) v San Miguel de Allende a he Museo del Juguete Antiguo México v Colonia Doctores, Museo de Juguete Tradicional Mexicano v Aguascalientes má vo svojej zbierke viac ako tisíc kusov. Ďalšie múzeá a organizácie organizujú dočasné výstavy venované týmto hračkám. Jedna z nich sa volala "Había un navío, navío cargado de... Juegos y juguetes tradicionales de la Independencia y Revolución Mexicana", ktorá vystavovala viac ako 600 kusov v Guadalajare. Ďalšiu usporiadalo Múzeum Franza Mayera v Mexico City, ktoré predstavilo hračky zo štrnástich rôznych zbierok, z ktorých desať patrilo súkromným osobám. Jedna významná súkromná zbierka je súčasťou Rockefellerovej mexickej zbierky ručných prác. Táto zbierka hračiek je veľká a rozmanitá, vrátane ťahacích hračiek (nazývaných aj hračky na kolieskach) z 20. a 30. rokov 20. storočia, hlinených zvieracích pásov zo 70. rokov 20. storočia, miniatúrnych scén z býčích zápasov, zvieracích bánk, bábok a papierových a handrových bábik. Ústredný význam má súbor kĺbových ťahacích hračiek conchero vyrobených v 30. rokoch 20. storočia. Títo živí umelci majú tváre z hliny a telá a končatiny z dreva, kartónu, peria, kožušiny a alobalu. Nástroje, na ktoré hrajú, sú uzávery od fliaš. Hoci pôvod tejto skupiny je neistý, podobné exempláre boli vyrobené a predávané v San Juan de los Lagos, Jalisco a Salamanca, Guanajuato, pred niekoľkými desaťročiami, ako aj v Oaxaca. V zbierke sa nachádza významná figúrka z píšťalky z Ocumicha v Michoacáne v podobe zvieraťa-čertíka, ktorá je jedným z najstarších zachovaných príkladov tohto druhu. Zbierka obsahuje súbor hlinených hračiek vyrobených remeselníkom Aureliom Floresom z Izucar de Matamoros v Pueble, ktorý je známy svojimi Stromami života. Hlinené figúrky mužov, žien, koní a ďalších však z tohto mesta takmer úplne zmizli. Ešte zriedkavejšie sú figúrky maľované prírodnými lakmi a farbami z materiálov, ako je šťava z opuncií a živica zo stromov, ako sú tieto.
Tieto hračky si cenia aj mnohí obyvatelia Spojených štátov mexického pôvodu. V oblastiach, ako je Arizona, existujú snahy o propagáciu hračiek na účely identity týchto komunít.
Typy hračiek.
Len málo krajín na svete má taký veľký výber tradičných hračiek. Vyrábali sa z mnohých rôznych materiálov vrátane dreva, látky, cínu, papiera, porcelánu, hliny, palmových listov, kukuričných šupiek, slamy, semien, kovového šrotu, skla a ďalších. Ide najmä o miniatúry. Hračky majú zvyčajne jednoduché vzory v jasných farbách. Mexiko je nezvyčajné tým, že má širokú škálu hračiek vypálených z hliny, najmä v Oaxace.[2] Hračky vyrobené z veľmi tvrdého papiera-mâché nazývaného cartonería majú v Mexiku dlhú históriu. Patria k nim bábiky, figúrky koní, piñaty, meče a masky. Väčšina z nich sa vyrába v Silao a Celaya. V Mexico City sa vyrábajú aj vrátane predmetov, ako sú prasiatka a figúrky vtákov. Tieto hračky sa zvyčajne vyrábajú lisovaním upraveného papiera cez formy.
Medzi najbežnejšie hračky patria drevené topy, jo-jo, šálky a loptičky, marionety, stavebnice, koníky, guľôčky, píšťalky, vláčiky z dreva a plechu, zdviháky z marhuľových jamiek, handrové bábiky, praky, mobilné telefóny, autobusy, domčeky pre bábiky, kuchynky pre bábiky a výklady pre bábiky, súpravy hračiek napodobňujúce spoločenské scény a dokonca aj zložité miniatúry, ako sú kolotoče a ruské kolesá. K tradičným stolným hrám patrí hra oca a stále rozšírená hra lotería. Tá je pozoruhodná tým, že na hracích doskách sa nachádzajú nevinné aj zlé obrázky, ako sú čerti, opilci, škorpióny, srdcia a kvety.
Jednou z dôležitých kategórií hračiek sú bábiky. Vyrábajú sa z rôznych materiálov a niektoré sa stali ikonickými. Oaxaca je známa handrovými psíkmi oblečenými do miestnych domorodých šiat. V Mexiku sa bábiky nazývané "Marías" tiež vyrábajú z látky a sú oblečené tak, aby napodobňovali domorodé ženy. Tie často nosia deti a sú tiež zdobené stuhami a strapcami/šnúrkami. Bábiky María sú medzi turistami v Mexiku dobre známe, aj keď nevedia, ako sa volajú. Bábiky sú vyrobené z látky a sú oblečené podobne ako tradičný odev žien Mazahua, domorodej skupiny, ktorá sa vyskytuje v štáte Mexiko a Michoacán. Ženy, ktoré ich vyrábajú, ich často predávajú na ulici. Výplň tvorí materiál nazývaný guata, ktorý je určený na tento účel. Z kultúrneho hľadiska sú dôležité, pretože predstavujú tradičný mexický obraz, na rozdiel od komerčne vyrábaných bábik. Menej známe sú bábiky cartonería alebo Lupita, ktoré sú z veľmi tvrdého papiera. Pôvodne boli vytvorené ako imitácia drahých porcelánových bábik z Európy. Ďalším európskym štýlom "bábik" sú marionety. Tradičné marionety sa v Pueble vyrábajú z pestrofarebnej látky na telo a prívesky, ale ruky, nohy a hlava sú z keramiky. Vo všeobecnosti zobrazujú čarodejnice, toreadorov, diablov, kone a klaunov, ako aj známe postavy, ako napríklad Don Juan Tenorio a Doña Inés. Marionety boli základom bábkových predstavení, ktoré často hrávali potulní jednotlivci alebo skupiny na miestnych jarmokoch a zábavách a miniatúrne domáce bábkové divadlá sa stali populárnymi v 19. storočí a zostali tak až do polovice 20. storočia. Používali sa aj na vyučovanie katolíckej náuky pre deti. Začiatkom 20. storočia sa medzi tieto marionety zaradili aj modernejšie a medzinárodnejšie postavy, ako napríklad Pepek, Charlie Chaplin, Cantinflas a vojaci. Kukuričné šúpolie sa využíva rôznymi spôsobmi vrátane výroby remeselných výrobkov, napríklad hračiek. Mnohé sa používajú na výrobu malých bábik. Plevy sa omotávajú okolo zväzkov trávy, kukuričného klasu alebo bambusu. Po zostavení sa kúsky žiarivo namaľujú anilínovými farbami.
Keď sa Barbie objavila v Mexiku, rýchlo nahradila tradičné bábiky, ako napríklad bábiky Lupita z kartúnového materiálu, avšak stále existujú rôzni remeselníci, ktorí ručne vyrábajú bábiky z rôznych materiálov a často aktualizujú ich vzory. Blanca Molina každoročne navrhne asi päťdesiat rôznych druhov bábik a sama ich vyrobí asi 200, ktoré sa zvyčajne predávajú v špecializovaných obchodoch. Ana Karen Allende je bábkarka v Mexico City, ktorej diela zahŕňajú tradičné formy, ale medzi jej najobľúbenejšie výrobky patria mužskí a ženskí zápasníci lucha libre, ako aj aluxes, chaneques, calacas a postavy mayských strážcov. Každý výtvor je jedinečný, pričom neexistujú dva úplne rovnaké. Projekt Miss Lupita, ktorý vedie Carolina Esparragoza, získal vládne financovanie na organizovanie workshopov a iných podujatí s cieľom oživiť tradíciu výroby bábik v Mexico City s novými návrhmi.
Najbežnejšou tradičnou hračkou, ktorá sa stále vyrába, sú miniatúry, spravidla reprodukcie ľudí, bytostí a predmetov z reálneho sveta, ktoré sa predávajú ako zberateľské predmety. Vyrábajú sa z rôznych materiálov vrátane hliny, dreva, kovu. Môžu sa predávať jednotlivo alebo v súpravách, spravidla zobrazujú spoločenské scény, ako sú svadby, býčie zápasy, bitky, krstiny a ďalšie. Jedným z významných tvorcov miniatúr bol Angel Carranza, narodený v Tlaquepaque v roku 1901, ktorého diela sú väčšinou vyhotovené zo skla. Patria k nim súpravy, ktoré stvárňujú svadby, krsty, trhové scény, býčie zápasy, charreadas a aj betlehemy. Mexické hračky sú často bohaté aj na etnografické informácie. Miniatúrne trhové scény, podobné tým, ktoré vyrobila rodina Aguilarovcov v Ocotláne v Oaxace, a keramické pásy z Michoacánu a Guerrera sú často modelmi skutočných ekvivalentov, čím sa stávajú neoceniteľnými nástrojmi na lepšie pochopenie mexickej kultúry. Medzi špeciálne miniatúry patria hudobné nástroje z Ixmiquilpanu, miniatúry zo skla z Toluky a Guadalajary, miniatúry tkané z palmových listov v Chigmecatitlane a miniatúry vyrezávané z broskyňových a iných kôstok v podobe zvierat.
S určitým festivalom sa spájalo množstvo hračiek, z ktorých sa niekoľko zachovalo dodnes. Medzi tie, ktoré sa už bežne nevyrábajú, patria masky cartonería na karneval a malý mulica z palmových listov na sviatok Corpus Christi. Tie sa v tento deň predávali pred kostolmi spolu s košíkmi, v ktorých sa nosilo miniatúrne ovocie a zelenina. Medzi tie, ktoré sa ešte stále dajú nájsť (hoci mnohé z nich boli nahradené plastovými verziami), patria rachoty, píšťalky a kartónové periskopy na Veľký týždeň. Roháče na Deň nezávislosti boli kedysi vyrobené z kartónu, zdobené v národných farbách s dreveným náustkom, ale tie sú teraz väčšinou plastové. Dve, ktoré zostali, sú figúrka Judáša na Bielu sobotu a piñaty, pôvodne používané na oslavu Las Posadas, ale teraz sa používajú aj na narodeniny a iné špeciálne príležitosti. Obe sú naplnené sladkosťami, ktoré si deti môžu vziať, keď sa rozbijú. Figúrka Judáša (často v podobe čerta alebo neobľúbenej osobnosti) sa však ničí zábavnou pyrotechnikou pripevnenou na jej tele. Piñatu rozbíjajú deti so zaviazanými očami, ktoré sa striedajú pri úderoch palicou.
Viaceré miesta v Mexiku sú známe svojimi ručne vyrábanými hračkami. Atzompa vyrába hračky zvierat, ako sú kojoti, opice, jelene, býky, prasatá a ďalšie, z ktorých mnohé sú zobrazené ako hrajúce na hudobné nástroje, ako sú klarinety, rohy a bubny. Juchitan vytvára malé bábiky s modrobielymi dekoratívnymi prvkami v primitívnom štýle. V Tehuantepecu sa naďalej vyrábajú predhispánske bábiky tangu-yu. V hlavných keramických centrách Jalisca, Tlaquepaque a Tonalá, vyniká množstvo hračiek realistickými prvkami, najmä miniatúry charros na koňoch, mariachis a slávnych ľudí. Sú známe aj výrobou súprav, ktoré zobrazujú scény, ako sú svadby, býčie zápasy a krstiny. Medzi obľúbené zvieratá patria pásavce, vtáky, mačky a prasiatka. V Michoacáne sa často vyrábajú zvieratá a iné postavy s grotesknými rysmi, medzi ktorými sú aj príšery a démoni v jasných farbách. V meste Yalita v štáte Guerrero sa vyrábajú figúrky zvierat, ako sú kačice, levy, kozy a psy, s realistickými aj fantastickými rysmi. Tie sú často zdobené kvetinovými a listovými vzormi a dokonca aj obrázkami iných zvierat.
Remeselníci v Metepecu v štáte Mexiko vyrábajú miniatúry z čiernej glazovanej hliny, väčšinou zdobené zlatými a červenými maľovanými vzormi. V Acatláne v štáte Puebla sa vyrábajú keramické miniatúry starožitných mexických kuchynských súprav. V Oaxace sa vyrábajú tradičné drevené hračky, ktoré sú hrubo rezané alebo vyrezávané a maľované. Arrosula vyrába figúrku s klobúkom charro nazývanú "gallero" (kohútí krotiteľ) s pohyblivými rukami. Zvyčajne ju sprevádzajú repliky kohútov, ktorých chvosty sú vyrobené z ixtle. Salitla, Guerrero vyrába drevené hračky, väčšinou figúrky zvierat natreté vínovočervenou a purpurovou farbou, medzi ktorými sú zajace, vtáky, kvety, ovocie a listy. Ixtapan de la Sal a Tonatico v štáte Mexiko vyrábajú figúrky zvierat z miestneho dreva, ktoré je biele. Drevené hračky sú obľúbené najmä v Michoacáne. V Paracho sa vyrábajú topy, šálky a guľôčky, jo-jo a dreidely. Väčšina z nich sa vyrába z dreva nazývaného tzirimu, ktoré sa v oblasti jazera Pátzcuaro tradične používa na výrobu kanoe a rybárskych sietí. V meste Tizatlán v štáte Tlaxcala sa z dreva kdoule vyrábajú hry mikádo alebo hry s paličkami.
V štáte Morelos sa vyrábajú miniatúrne stavby, najmä v oblastiach Cuernavaca a Tepoztlán. Patria k nim domy, hrady, kostoly a chatrče, pričom sa používajú odpadové materiály, ako sú zvyšky dreva, tŕnie a iné rastlinné materiály. V Aguascalientes sa vyrábajú maľby bojovníkov alebo boxerov z kovu, ktoré majú pohyby simulujúce boj. V San Miguel de Allende vyrábajú figúrky vojakov a hudobníkov z plechu namaľovaného pestrými farbami. V Mexico City a Oaxaca sa z plechu vyrábajú rôzne zvieracie a iné figúrky, najmä kohúty, kone a motýle, ktoré sú maľované emailom. Santa Clara del Cobre vyrába miniatúrne hrnce, panvice a nádoby z medi. Olovené miniatúry vojačikov a iné figúrky sa vyrábajú v mestách Puebla, Celaya, Guadalajara a Mexico City. V Guadalajare sa vyrábajú hračky zo skla, ako sú súpravy riadu, časti bábik a figúrky zvierat. Sklo môže byť farebné alebo číre. V Alfayucane, Pueble a v údolí Mezquital v Hidalgu sa pletú figúrky z palmových listov, trstiny, tenkých paličiek a drôtu, z ktorých sa vyrábajú predmety, ako sú malé vtáčiky, košíky a kolísky. Hlinené banky v tvare prasiatok, iných zvierat a ďalších sa stále vyrábajú v miestach ako Tlaquepaque a Santa Cruz de las Huertas v Jaliscu, pričom jedny z najlepších vyrába Julio Acero z druhého menovaného mesta. Tradičné hračky vyrábajú remeselníci v San Cristóbal de las Casas a Berriozábal.
Trh.
Hoci Mexiko má silný trh s hračkami, najmä na darovanie deťom na Troch kráľov (namiesto Vianoc), tento trh vo všeobecnosti nezahŕňa tradičné ručne vyrábané hračky. Väčšina hračiek, ktoré sa dnes v Mexiku predávajú a s ktorými sa hrá, je komerčne vyrobená z plastu a dováža sa z miest, ako je Čína. Mexiko je tretím najväčším výrobcom hračiek na svete po Číne a Španielsku, ale väčšina z nich je tiež komerčne vyrobená. Tento výrobný sektor sa však zmenšuje. Z 300 podnikov na výrobu hračiek registrovaných v roku 1986 ich v roku 2005 zostalo len osemdesiat. Týchto osemdesiat spoločností má len asi štyridsať percent domáceho trhu. Približne štyridsať percent hračiek predávaných v Mexiku však pochádza z neformálneho a neregulovaného trhu, vrátane tých, ktorí vyrábajú falšované hračky. Väčšina týchto hračiek však pochádza z Číny.. Existujú dva hlavné dôvody, prečo tradičné ručne vyrábané hračky stratili takmer celý podiel na trhu v prospech komerčných hračiek. Po prvé, nie sú propagované veľkými korporáciami prostredníctvom médií, ako je napríklad televízia, a preto ich mnohé mexické deti môžu nepoznať. Ďalším problémom je, že mnohé z týchto hračiek sú drahšie ako sériovo vyrábané plastové hračky.
Trh s týmito hračkami je v súčasnosti určený najmä pre turistov a zberateľov. Hračky sa teraz zvyčajne nachádzajú na trhoch a podujatiach, najmä v predajniach, ktoré predávajú ručné práce. Tradiční výrobcovia hračiek hľadajú nové trhové medzery, napríklad vytvárajú dekoratívnejšie kúsky na export a na sviatky, ako je Halloween. Mexické hračky, najmä tie z dreva, si našli trh v Európe, aj keď ich v Mexiku nahrádzajú hračky vyrábané v Číne. Niektorí našli úspech v modelovaní hračiek podľa osobností lucha libre, keďže medzinárodní výrobcovia hračiek zvyčajne nemajú záujem o hračky z Latinskej Ameriky. Podobné snahy sa skúšali aj s mexickými futbal istami a zabávačmi, ako je Gloria Trevi, ale bez úspechu.