burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Erik Satie

Erik Satie (* 17. máj 1866, Honfleur, Francúzsko† 1. júl 1925, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky skladateľ a klavirista. Satie mal veľký vplyv na vývoj hudby v 20. storočí vo Francúzsku. Už v 90. rokoch 19. storočia bol považovaný za jedného z najoriginálnejších skladateľov svojej doby. Okolo roku 1910 jeho hudba čiastočne zmenila charakter a napokon sa stal vzorom pre mnohých skladateľov mladšej generácie. Mnohé jeho skladby boli objavené alebo uvedené až po jeho smrti.
Životopis.
Erik Satie sa narodil v Honfleur neďaleko mesta Le Havre 17. mája 1866. Napriek tomu, že bol v roku 1881 označený za najlenivejšieho študenta na parížskom konzervatóriu, bol Satie nadaným klaviristom. V roku 1890 bol angažovaný ako hudobný riaditeľ bohémskeho kabaretu Chat Noir na Montmartri. Satie skomponoval už svoje tri známe klavírne skladby "Gymnopédies", ktoré boli dokončené na jar 1888.
Jeho priateľ a kolega skladateľ Claude Debussy nazval Satieho „predchodcom“ ako uznanie jeho harmonických inovácií a inokedy by ho opísal ako „jemného stredovekého hudobníka strateného v tomto storočí“"." V skutočnosti Satie predvídal mnohé vývojové trendy v hudbe 20. storočia, od chromatizmu cez serializmus až po minimalizmus, a využil jednoduchosť, hospodárnosť a vtip.
Satieho odkaz v hudbe je hlboký a jedinečný. Nadčasová a ojedinelá kvalita väčšiny jeho diel sa stala kľúčovým vplyvom na neskorších skladateľov, akým bol napríklad John Cage. Satie úzke spolupracoval s Jean Cocteau a zoskupením Parížskej šestky.
Satieho smrť bola oznámená 1. júla 1925 o 20:00, zomrel na cirhózu pečene. Dosiahol iba 59 rokov a pohreb sa konal 6. júla na cintoríne v Arcueil.
Tvorba (výber).
Zdroj:
Zoznam kardinálov vymenovaných Sergiom III.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Sergiom III.
Menovacia politika.
Pápež Sergius III. vymenoval počas svojho pontifikátu (904911) šiestich kardinálov v štyroch konzistóriách. Konali sa zhruba s odstupom jedného až dvoch rokov.
Hlava Cirkvi vymenovala minimálne troch kardinálov talianskeho pôvodu; pri zvyšných troch nie je pôvod úplne presný. Medzi novovymenovanými prelátmi sa nachádzali aj traja nástupcovia apoštola Petra: Anastáz III., Lando a Ján X.
Posledným doloženým žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Sergius III., bol kardinál Giovanni, neskorší pápež Ján X. Skonal v roku 929, teda 18 rokov po Sergiovej smrti.
Zoznam kardinálov vymenovaných Eugenom II.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Eugenom II.
Menovacia politika.
Pápež Eugen II. vymenoval počas svojho pontifikátu (824827) ôsmych kardinálov. Žiadny z nich sa nestal ďalšou hlavou Cirkvi.
Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom VIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Jánom VIII.
Menovacia politika.
Pápež Ján VIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (872882) ôsmych kardinálov v piatich konzistóriách, ktoré sa konali približne s ročným odstupom. Medzi vymenovanými kardinálmi sa nachádzala aj nasledujúca hlava Cirkvi, pápež Marinus I.
Sieň slávy (STVR)

 
Sieň slávy je slávnostná televízna relácia a talkshow Slovenskej televízie a rozhlasu, ktorá mala premiéru vo štvrtok, 10. októbra 2024, o 20:30 na Jednotke.
Moderátorom relácie je Vladimír Kobielsky a hudobne ho sprevádza skupina Fragile s orchestrom. V každej epizóde Kobielsky privíta jednu významnú slovenskú osobnosť z kultúry alebo športu. Spolu s osobnosťou tiež troch až štyroch hostí, ktorí v jej živote zohrávali dôležitú úlohu.
Zoznam kardinálov vymenovaných Levom VI.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Levom VI.
Menovacia politika.
Pápež Lev VI. vymenoval počas svojho 8-mesačného pontifikátu (928929) troch kardinálov. Medzi novovymenovanými prelátmi boli minimálne dvaja kardináli talianskeho pôvodu. Obaja sa neskôr stali pápežmi ako Štefan VII. a Ján XI.
Poslednou doloženou žijúcou osobou, ktorú pápež Lev VI. vymenoval za kardinála, bol neskorší pápež Ján XI. Skonal v januári 936, teda približne 7 rokov po Levovej smrti.
Osudová láska

Osudová láska ( "Mi destino eres tú") je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v roku 2000. Hlavné postavy stvárnili herci Lucero a Jorge Salinas, v záporných rolách účinkovali Jaime Camil, Susana Zabaleta, Julio Alemán a Natalia Streignard. Na Slovensku túto telenovelu v premiére vysielala TV JOJ od 10. septembra 2003 do 2. februára 2004.
Kuriková

Kuriková () je vrch v severnej polovici Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Belá, približne východne od mesta Žilina.
Poloha.
Nachádza sa v severnej polovici Malej Fatry, na západe geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Vrch zasahuje na katastrálne územie obcí Belá a Dolná Tižina v okrese Žilina v Žilinskom kraji. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná Belá, severne leží Terchová a západne Dolná Tižina, Krasňany a Varín.
Opis.
Kuriková leží v strednej časti Krivánskej Fatry, v rázsoche, ktorá vedie západným smerom z masívu Koniarok () cez Hole () na Vysoký vrch (). Severné svahy masívu klesajú do údolia Malá Bránica, ktorou voda z tejto časti hrebeňa odteká rovnomenným potokom do rieky Varínka v povodí Váhu. Juhozápadne vedie úpätím Belianska dolina, ktorou preteká Beliansky potok, odvodňujúci celú lokalitu. Hrebeň je súčasťou Národného parku Malá Fatra a vedie ním hranica národnej prírodnej rezervácie Prípor. Na vrchol nevedie značená turistická trasa.
Severným smerom sa nachádza Vysoký vrch (), Kykula (), Dlhý vrch (), Baraniarky () a Žitné (), východne susedí Kraviarske (), Veľký Kriváň (), Pekelník (), Hole () a Koniarky (), južne Malý Kriváň (), Meškalka (), Stratenec () a Suchý () a západne Kopa (), Príslopok (), Prostá () a Bačínsky vrch ().
Výhľady.
Hrebeň i vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je však možné vidieť okolité vrcholy Malej Fatry, no tiež blízku Kysuckú vrchovinu a Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný hrebeňom cez Hole () alebo Vysoký vrch ().
Zoznam kardinálov vymenovaných Agapetom II.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Agapetom II.
Menovacia politika.
Pápež Agapet II. vymenoval počas svojho pontifikátu (946955) piatich kardinálov v troch konzistóriách, ktoré sa konali s dvojročnou a následne sedemročnou prestávkou. Medzi novovymenovanými prelátmi sa nenachádzala žiadna budúca hlava Cirkvi.
Zoznam kardinálov vymenovaných Formozom

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Formozom.
Menovacia politika.
Pápež Formozus vymenoval počas svojho pontifikátu (891896) 14 kardinálov v troch konzistóriách. Kým dve sa konali na začiatku a na konci jeho vlády, pri treťom sa nezachoval rok konania.
Medzi vymenovanými prelátmi boli aj neskoršie hlavy Cirkvi: pápežmi sa neskôr stal Bonifác VI., Štefan VI., Teodor II. a Ján IX.
Völklingenské železiarne

Železiarne vo Völklingene () sa nachádzajú v nemeckej spolkovej krajine Sársko v meste Völklingen, na pravom brehu rieky Sarre, v blízkosti nemecko-francúzskej hranice. Jedná sa o rozsiahly priemyselný areál v ktorom v rokoch 1873 až 1986 fungovala železiareň a súvisiace priemyselné objekty (napr. koksovňa). Svojho času bola železiareň najväčšia v Európe a pracovalo tu až 17 000 zamestnancov.
UNESCO v roku 1994 zapísalo výrobu surového železa v železiarňach Völklingen na zoznam svetového dedičstva ako prvú priemyselnú pamiatku z doby industrializácie. Pamiatka v súčasnosti funguje ako múzeum a je tzv. kotvovým bodom Európskej ceste priemyselného dedičstva. Je chránenou kultúrnou pamiatkou podľa Haagského dohovoru.
Anakles

Anakles () môže byť:
Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom IV.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom IV.
Menovacia politika.
Z pontifikátu pápeža Benedikta IV. (900903) je známe len meno jedného kardinála.
Dominikánska španielčina

Dominikánska španielčina () je španielčina, ktorou sa hovorí v Dominikánskej republike; a tiež medzi dominikánskou diaspórou, z ktorej väčšina žije v Spojených štátoch, najmä v New Yorku, New Jersey, Connecticute, na Rhode Islande, v Massachusetts, Pensylvánii a na Floride.
Dominikánska španielčina, karibská odnož španielčiny, je založená na dialektoch andalúzskej a kanárskej španielčiny južného Španielska a má vplyvy z afrických jazykov, domorodých Tainov a ďalšie arawakanské jazyky. Hovoriaci dominikánskou španielčinou môžu tiež používať konzervatívne slová, ktoré sú podobné starším variantom španielčiny. Rozmanitosť, ktorou sa hovorí v regióne Cibao, je ovplyvnená Španielmi a Portugalcami kolonistami zo 16. a 17. storočia v údolí Cibao a vykazuje väčší než priemerný vplyv kanárskych osadníkov z 18. storočia.
Existuje tiež významný vplyv afrických jazykov na španielčinu, ktorou hovoria haitskí a afrokaribskí potomkovia migrantov v Dominikánskej republike, najmä v gramatike a fonetike. Avšak prisťahovalci druhej generácie z Haiti hovoria rečou veľmi blízkou dominikánskej štandardnej reči, ak ňou v skutočnosti nehovoria, asimilovanou do hlavného prúdu reči.
Fonológia.
Medzi ďalšie rozdiely oproti štandardnej španielčine patrí chybné pridanie "s", čím sa nadmerne kompenzuje zvyk vynechávať ho.
Príklad č. 1:
Príklad č. 2:
Hyperkorigovaná forma je často súčasťou očividne sarkastického spôsobu reči, ktorý sa bežne používa skôr na žartovanie než na každodennú reč. Často sa nazýva "hablar fisno" („slušne povedané“), s písmenom „s“ navyše v slove "fino". Medzi vidieckymi deťmi v El Cibaa je vkladanie písmena S stále bežné, čo spochybňuje jeho status hyperkorekcie, pretože tieto deti sú málo vystavené štandardným formám reči. Vnútorné vkladanie slov je najbežnejšie pred neznelými stopovými spoluhláskami, najmä , a takmer nikdy sa nevyskytuje pred nazálnymi. Vidiecki obyvatelia El Cibaa často vkladajú „s“ za funkčné slová, ako napr. "des todo" („zo všetkého“). Toto je zvyčajne pred zastavovacími spoluhláskami, ale občas môže byť pred samohláskami, ako napr. "des animales" („zo zvierat“). Niektorí hovoriaci tiež používajú konečné vloženie písmená „s“ ako prozodický hraničný znak.
Existujú aj hyperkorekcie fúzie a do . Napríklad "Haití" („Haiti“) sa môže vysloviť ako "Artís".
Dominique Mamberti

Dominique Mamberti (* 7. marec 1952, Murrákuš, Maroko), občianskym menom "Dominique François Joseph Mamberti" je francúzsky rímskokatolícky kňaz, biskup, kardinál a prefekt Najvyššieho tribunálu apoštolskej signatúry. Pápež František ho v roku 2015 povýšil do hodnosti kardinála.
Skorý život a vzdelanie.
Dominique Mamberti sa narodil v kráľovskom meste Murrákuš v Maroku 7. marca 1952 a za kňaza bol vysvätený 20. septembra 1981 v diecéze Ajaccio vo Francúzsku. Má akademické tituly z občianskeho a kánonického práva. Vstúpil do diplomatických služieb Svätej stolice a pracoval na apoštolských nunciatúrach v Alžírsku, Čile a Libanone, v kancelárii Svätej stolice v sídle Organizácie Spojených národov v New Yorku a v sekcii pre vzťahy so štátmi Štátneho sekretariátu.
Arcibiskup.
Dňa 18. mája 2002 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za titulárneho arcibiskupa Sagony a apoštolského nuncia v Sudáne a apoštolského delegáta v Somálsku. Biskupskú vysviacku prijal od kardinála štátneho sekretára Angela Sodana 3. júla 2002. 19. februára 2004 bol menovaný aj za apoštolského nuncia v Eritrei a Somálsko bolo vyňaté z jeho kompetencie.
Tajomník pre vzťahy so štátmi.
Dňa 15. septembra 2006 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za sekretára pre vzťahy so štátmi. Tento post sa vo všeobecnosti považuje za ekvivalent ministra zahraničných vecí Svätej stolice. V roku 2007 bol arcibiskup Mamberti vyznamenaný rytierskym veľkým krížom Rádu za zásluhy Talianskej republiky.
Prefekt Apoštolskej signatúry.
Dňa 8. novembra 2014 pápež František vymenoval Mambertiho za prefekta Najvyššieho tribunálu apoštolskej signatúry, posledného odvolacieho súdu pre akýkoľvek cirkevný rozsudok, okrem samotného pápeža. Vtedajší arcibiskup Mamberti nahradil kardinála Raymonda Lea Bukeho, ktorý bol vymenovaný za patróna Maltézskeho rádu.
Kardinál.
Pápež František 4. januára 2015 oznámil, že 14. februára vymenuje arcibiskupa Mambertiho za kardinála. Na slávnosti bol vymenovaný za kardinála-diakona titulárneho kostola "Santo Spirito v Sassii".
Dňa 13. apríla 2015 bol kardinál Mamberti vymenovaný za člena zboru kardinálov a biskupov pre sekciu pre vzťahy so štátmi Úradu kardinálskeho štátneho sekretára Vatikánu, za člena Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí a členom Kongregácie pre kauzy svätých. Tieto členstvá sú na päťročné obdobie, ktoré môže byť obnovené, a kardinál bude mať právo byť členom alebo poradcom ktorejkoľvek vatikánskej kancelárie Rímskej kúrie až do veku 80 rokov, kedy zvyčajne musí rezignovať na svoj úrad (pokiaľ ho pápež nepožiada o zotrvanie a ak už neodstúpil vo veku 75 rokov) a stratí právo voliť v pápežskom konkláve.
Dňa 4. októbra 2017 bol vymenovaný za člena Kongregácie pre evanjelizáciu národov.
Od 1. júla 2024 má ako protodiakon kolégia kardinálov úlohu oznamovať novozvoleného pápeža na ďalšom pápežskom konkláve, kedykoľvek k nemu dôjde.
David di Donatello

David di Donatello je talianska filmová cena, ktorú udeľuje každoročne od roku 1955 asociácia Davida di Donatella, pridružená k Talianskej filmovej akadémii (Accademia del Cinema Italiano). Od roku 2023 existuje 26 kategórií ocenení. Ceny sa považujú za taliansky ekvivalent cien americkej akadémie.
V roku 2024 sa konal 69. ročník odovzdávania filmového ocenenia. Ceny sa udeľujú predovšetkým talianskym filmom, pričom kategória je venovaná aj cudzojazyčným dielam.
V roku 2005 získala filmovú cenu David di Donatello za najlepší ženský herecký výkon vo filme "Cuore Sacro" slovenská herečka žijúca v Taliansku Barbora Bobuľová.
História.
Filmové ceny David di Donatello založil v roku 1955 zakladajúci prezident AGIS (Talianska všeobecná asociácia šoubiznisu), podnikateľ Italo Gemini, s cieľom oceniť to najlepšie z talianskych a zahraničných filmov každého ročníka. Prvýkrát bola udelená v Ríme 5. júla 1956.
Podobné ceny existovali v Taliansku už asi desaťročie, ako napríklad Nastro d'Argento, o ktorých však hlasovali filmoví kritici a novinári. Donatello udeľujú ľudia z filmového priemyslu vrátane hercov, producentov, režisérov, scenáristov a iných spoluúčastníkov.
Po Ríme, v rokoch 1957 až 1980, sa ceremónia konala v Gréckom divadle v Taormine počas Taormina Film Fest. Neskôr dvakrát vo Florencii a nakoniec sa vrátila do Ríma, vždy s podporou prezidenta Talianskej republiky a teraz v spolupráci s oddelením ministerstva kultúry mestskej rady v Ríme.
Ocenenie.
Trofej Davida di Donatella má podobu zlatej sošky Davida, repliky slávnej Donatellovej sochy, na štvorcovom podstavci so zlatou plaketou zaznamenávajúcou kategóriu ocenenia, rok a víťaza.
Michigan (gól)

Michigan je gól v ľadovom hokeji, ktorý dosiahne hokejista stojaci za bránkou protihráča nabratím puku na čepeľ hokejky a jeho presunutím pod spojnicu bránky a do siete.
Vznik.
Prvým známym hráčom, ktorý strelil gól týmto spôsobom, je Bill Armstrong. Počas pôsobenia v klube AHL Albany River Rats zvykol fintu skúšať na tréningoch. Jedného dňa sa pri ňom pristavil tréner Robbie Ftorek a podpichoval ho, aby to skúsil aj počas zápasu. Armstrong na výzvu pristúpil a pár dni na to strelil prvý oficiálny gól Michigan.
Gól skutočne preslávil Mike Legg, študent Michiganskej univerzity. Podobne ako Armstrong, aj Legg si skúšal gól na tréningoch, ale dlho sa zdráhal trik použiť v zápase, pretože sa bál, že by taký gól nebol uznaný. Svoju dilemu sa rozhodol konzultovať s ligovými rozhodcami, ktorí ho ubezpečili, že gól by nebol v rozpore s pravidlami. Michigan gól strelil na turnaji univerzít v roku 1996, a jeho presný zásah vzbudil pozornosť hokejových fanúšikov po celom svete. Hokejka, ktorou gól dosiahol, neskôr skončila v Hokejovej sieni slávy.
Názov.
Gól nesie viacero názvov v závislosti od geografickej polohy. V Severnej Amerike je najčastejšie označovaný ako Michigan podľa univerzity, za ktorú hral Mike Legg, prípadne ako Lakrosový gól podľa športu, v ktorom je cieľom dostať loptičku do brány pomocou tyče, s ktorou útočník máva vo vzduchu.
V Škandinávii gól nazývajú Zorro. Termín sa prevzal z florbalu, v ktorom je možné streliť podobný gól, pričom aby florbalista dostal loptičku do vzduchu, musí hokejkou miešať takým spôsobom, ktorý pripomína symbol literárnej postavy Zorra.
V Česku a na Slovensku je gól známy ako Granlundovka podľa Mikaela Granlunda, ktorý v roku 2011 týmto spôsobom strelil otvárací gól semifinálového zápasu MS medzi Fínskom a Ruskom v Bratislave.
Kritika.
Napriek tomu, že sa gól vo všeobecnosti teší veľkému obdivu, pretože na jeho dosiahnutie musí byť hráč mimoriadne zručný, tak čelí kritike, že slúži ako nástroj na poníženie súpera, prípadne je určitou formou nešportového správania.
Tréner John Tortorella kritizoval rozmach gólu v NHL. Podľa neho sa čoraz viac hokejistov sústredí na tréningoch na pilovanie Michiganu miesto toho, aby rozvíjali iné, ďaleko dôležitejšie hokejové zručnosti.
Ján Hroboň

Ján Hroboň (* 23. marec 1967, Revúca) je slovenský evanjelický duchovný, biskup Západného dištriktu Evanjelickej cirkvi augsburského vyznania na Slovensku.
Životopis.
Narodil sa ako syn farára Jána Bohdana Hroboňa (19382006). Študoval teológiu na Evanjelickej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave a na Lutheran Theological Seminary vo Philadelphii. Ordinovaný do duchovnej služby bol v roku 1992. Pôsobil v zboroch v Lazoch pod Makytou, Bratislave, Martine; v roku 2013 sa stal prvým farárom novozaloženého zboru v Bratislave-Dúbravke. V rokoch 20032016 bol činný v redakcii periodika "Cirkevné listy".
Na jar 2018 bol zvolený za biskupa Západného dištriktu ECAV; v prvom kole volieb získal 50,38 % hlasov. Do úradu bol uvedený v marci 2019. Jeho prvý mandát skončil v roku 2024. V nových voľbách biskupa bol zvolený na druhé volebné obdobie do roku 2030 so ziskom 55,95 %.
Ján Hroboň je ženatý s Máriou, rod. Fáberovou; majú spolu tri deti – Jána, Miloslava a Katarínu.
Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom V.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom V.
Menovacia politika.
Pápež Benedikt V. vymenoval počas svojho pontifikátu (964965) štyroch kardinálov. Medzi vymenovanými prelátmi sa nachádzala aj budúca hlava Cirkvi Ján XIII.
Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom V.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom V.
Menovacia politika.
Pápež Gregor V. vymenoval počas svojho pontifikátu (996999) 13 kardinálov v troch konzistóriách, ktoré sa konali každý rok. Počas najväčšieho konzistória vymenovala hlava Cirkvi až 9 prelátov.
Medzi vymenovanými hodnostármi boli aj dvaja budúci pontifikovia Ján XVII. a kardinál Gerbert, ktorý si zvolil meno Silvester II.
Nikosthenes (hrnčiar)

Nikosthenes () bol grécky hrnčiar, činný približne v rokoch 545 až 510 pred Kr.
Nikosthenes bol aténsky hrnčiar, ktorý vlastnil veľkú hrnčiarsku dielňu. Nikosthenes sa podpísal vždy ako hrnčiar (ΝΙΚΟΣΘΕΝΕΣ ΕΠΟΙΕΣΕΝ = vyrobil to Nikosthenes ) na približne 170 váz rôznych tvarov (najmä na čiernofigúrové vázy), na viac váz než ktorýkoľvek iný umelec. Nikosthenova dielňa bola jedna z prvých, kde sa vázy začali zdobiť novou červenofigúrovou technikou. Nikosthenes sa možno učil u Anakla, ktorý patril medzi „majstrov malých čaší“, t. j. tvorcov čaší (kylikes), s ktorým sa ako výrobca podpísal na čašu, vystavenej v Berlíne (Band kylix, Antikensammlung Berlin, F 1801). Zamestnával množstvo významných maliarov, medzi ktorých patril Lydos, Maliar N a maliari červenofigúrových váz Oltos a Psiax. Jeho mladším partnerom mohol byť Pamfaios, ktorý následne prevzal jeho dielňu.
Nikosthenes sa zjavne špecializoval na výrobu váz pre export (hlavne do Etrúrie). Jeho hrnčiarska dielňa vynikala záujmom o technické novinky, ale zdobené gréckymi maliarskymi technikami (čiernofigúrovou, červenofigúrovou alebo Sixovou technikou) navrhnutých tak, aby oslovili najmä etruský trh. Svedčí o tom veľký počet amfor, charakteristických pre jeho dielňu, takzvaných „Nikosthenových amfor“ (je ich okolo päťdesiat). Takmer všetky tieto amfory sa našli v archeologickej lokalite Caere (pri meste Cerveteri v regióne Lazio) a okolí. Tvar Nikosthenovej amfory bol zhotovený po vzore amfory bucchero (amfory so širokými páskovými uchami a baňatým telom) s čiernym lesklým povrchom typickom pre etruskú keramiku Ďalšou vázou z jeho hrnčiarskej dielne bol "Nikosthenov pyxis", kyathos (čiernofigúrový kyathos, naberačka s dlhším uškom ) a psyktér.
Vysoký vrch (1 050 m n. m.)

Vysoký vrch () je vrch v severnej polovici Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Belá, približne východne od mesta Žilina.
Poloha.
Nachádza sa v severnej polovici Malej Fatry, na západe geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie obcí Belá a Dolná Tižina. Najbližším sídlom je severozápadne situovaná Belá, severovýchodne sa nachádza Terchová a západne Dolná Tižina, Krasňany a Varín.
Opis.
Vysoký vrch leží na západe strednej časti Krivánskej Fatry, v rázsoche, ktorá vybieha z Koniarok () v hlavnom hrebeni západným smerom cez Hole () a Kurikovú () a následne sa stáča na severozápad. Východne vedie dolina Malá Bránica, ktorou voda z priľahlej časti odteká rovnomenným potokom do rieky Varínka v povodí Váhu. Juhozápadne sa nachádza Belianska dolina, ktorou vodu odvádza Beliansky potok. Hrebeň je súčasťou Národného parku Malá Fatra a nevedie ním značená turistická trasa.
Západným smerom sa nachádza Požeha (), Želehosť (), Bačínsky vrch () a Jedľovina (), južným Prostá (), Príslopok (), Stratenec (), Meškalka (), Malý Kriváň () a Kuriková (), východným Koniarky (), Pekelník (), Veľký Kriváň (), Hole (), Kraviarske (), Žitné () a Baraniarky () a severným Sokolie (), Dlhý vrch (), Okrúhlica (), Kykula () a Magura ().
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je možné vidieť okolité vrcholy Malej Fatry, no tiež blízku Kysuckú vrchovinu a Žilinskú kotlinu, pri priaznivých podmienkach aj Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný hrebeňom cez Hole () a Kurikovú (), alebo Kykulu ().
FV107 Scimitar

FV107 Scimitar je britské obrnené pásové vojenské prieskumné vozidlo (niekedy klasifikované ako ľahký tank). Prvý prototyp Scimitaru bol dokončený v roku 1971. V roku 1974 sa vozidlá začali dodávať do Belgicka a Spojeného kráľovstva. Vyrábala ich spoločnosť Alvis z britského Coventry. Scimtar slúžil v Britskej armáde do roku 2023 a v roku 2025 by ho mal nahradiť variant Ajaxu vybavený kanónom CT40. 
Scimitar je veľmi podobný vozidlu FV101 Scorpion, namiesto 76 mm dela má však namontovaný vysokorýchlostný 30 mm kanón L21 RARDEN.
Konštrukcia.
Scimitar je dlhý iba , široký a vysoký . Vďaka malým rozmerom a nízkej hmotnosti (7.8 ton) nemá vozidlo tendenciu zabárať sa do pôdy a preto je mimoriadne užitočné v nepriaznivom teréne. Posádka Scimitaru pozostáva z 3 mužov. 
Pohon pôvodne zabezpečoval 4,2-litrový 6-valcový benzínový motor Jaguar J60, ktorý však bol neskôr v Britskej armáde nahradený dieselom Cummins BTA 5.9. Vozidlo môže dosiahnuť maximálnu rýchlosť /h a jeho dojazd je .
Hlavnú výzbroj Scimitaru tvorí kanón L21 RARDEN. Kanón môže vystreliť celý rad projektilov vrátane zápalných, vysokovýbušných a priebojných. Kanón dosahuje rýchlosť 50 rán za hodinu a jeho palebný priemer je viac ako 165 rán. Z kanónu je možné strieľať v jednorazovom alebo automatickom režime. Sekundárnu výzbroj tvorí koaxiálny guľomet, ktorý umožňuje paľbu rýchlosťou 125 rán za minútu. Vozidlo pojme viac ako 2000 nábojov kalibru .
Scimitar Mk II.
V decembri 2010 bola podpísaná zmluva na vývoj a testovanie modernizovaného modelu Scimitar. Realizoval to tím Vehicles Military &amp; Technical Services z BAE Systems v Telforde, ktorý koordinoval modernizáciu 50 takýchto vozidiel v neďalekom Defence Support Group v Donningtone.
Scimitar Mk II získal:
Nasadenie.
Vo vojne o Falklandy slúžila jedna jednotka, ktorá bola vybavená štyrmi Scimitarmi. Minimálne jeden zo Scimitarov bol vážne poškodený argentínskou mínou, ale nikto z posádky nebol zranený. Vozidlo bolo následne zachránené helikoptérou Chinook HC.1 a čoskoro znovu zavedené do prevádzky. Vozidlá Scimitar tiež poskytovali podporu protivzdušnej obrany. Posádka jedného z nich si nárokovala zostrel argentínskeho stíhacieho bombardéru Skyhawk, ktorý údajne uskutočnil svojim 30 mm kanónom.
1. (britská) obrnená divízia, nasadená v druhej vojne v Perzskom zálive, zahŕňala aj prieskumný pluk, ktorý používal okrem iných aj vozidlá Scimitars. Dňa 26. februára 1991 sa tento pluk dostal do priameho stretu s irackými jednotkami. Jednotka Scimitarov vyradila iracké tanky T-62, keď ich munícia prenikla čelným pancierom tankov. Jeden Scimitar bol zasiahnutý irackým tankom T-55, keď priebojná strela prešla tenkým hliníkovým pancierom vozidla. Posádke sa však podarilo vyviaznuť bez zranení.
Britské vozidlá Scimitar z eskadry C boli použité aj v bitke pri Al Faw v prvých dňoch invázie do Iraku v roku 2003.
Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XIV.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XIV.
Menovacia politika.
Pápež Ján XIV. počas svojho 8-mesačného pontifikátu (983984) vymenoval iba jedného kardinála.
Renáta Vinczeová

Ing. Renáta Vinczeová (rod. Borošová; * 26. marec 1970, Prešov) je prvou ženou zvolenou za generálnu dozorkyňu Evanjelickej cirkvi augsburského vierovyznania na Slovensku.
Životopis.
Narodila sa na východnom Slovensku v meste Prešov. Pokrstená bola v roku 1970 v Opinej a v roku 1984 bola v Opinej konfirmovaná. V rokoch 19841988 vyštudovala Strednú ekonomickú školu v Prešove a v rokoch 19881992 študovala na Vysokej škole ekonomickej v Bratislave, Fakulta riadenia, odbor Ekonomické informácie a kontrola (neskôr účtovníctvo-audítorstvo). Vysokú školu ukončila v roku 1992 štátnou záverečnou skúškou s titulom Ing.
Po ukončení vzdelania sa istú dobu venovala účtovníctvu, neskôr pracovala v leasingovej spoločnosti a v posledných rokoch pracuje ako maklérka v oblasti sprostredkovania poistenia a zaistenia.
V roku 1990 sa v Prešove vydala za Viktora Vinczeho. Spoločne majú dvoch synov Viktora a Tomáša.
Pôsobenie v ECAV.
Ako členka cirkevného zboru Diakovce bola v roku 2001 zvolená za zborovú dozorkyňu a od roku 2011 je členkov speváckeho zboru Krédo.
V roku 2008 do 2011 bola členka seniorátneho presbyterstva Dunajsko-nitrianského seniorátu (skr. DNS). Od roku 2011 do roku 2018 bola zástupkyňou seniorátneho dozorcu DNS. V roku 2018 do roku 2020 bola seniorátnou dozorkyňou DNS a od roku 2020 je znova členkou seniorátneho presbyterstva DNS.
V Západnom dištrikte ECAV (skr. ZD ECAV) bola v rokoch 20182020 zástupkyňou dištriktuálneho dozorcu ZD ECAV. A v roku 2020 bola zvolená za dištriktuálnu dozorkyňu ZD ECAV.
Z titulu funkcie bola v rokoch 20182020 členka generálneho presbyterstva ECAV, následne od roku 2021 zástupkyňa generálneho dozorcu ECAV a v roku 2022 bola v druhom kole volieb zvolená za generálnu dozorkyňu ECAV so ziskom 59,99 % hlasov.
18. februára 2023 bola v Nitre slávnostne inštalovaná generálnym biskupom ECAV Ivanom Eľkom na zvolenú funkciu.
Priebeh volieb.
Volebné konventy sa v cirkevných zboroch uskutočnili v termínoch: 30. októbra 2022, 6. novembra 2022 a 13. novembra 2022. Sčítacia komisia tvorená členmi generálneho presbyterstva ECAV, ktorej predsedal Ing. Roman Žilinčík, sa stretla na Generálnom biskupskom úrade v Bratislave, aby v termíne stanovenom v schválenom harmonograme volieb (2. december 2022), otvorila obálky s výsledkami hlasovania konventuálov jednotlivých cirkevných zborov Západného a Východného dištriktu ECAV.
O funkciu generálneho dozorcu ECAV sa v II. kole voľby uchádzali: Ing. Renáta Vinczeová a PhDr. Marián Damankoš, PhD. Kandidát Marián Damankoš vo voľbách získal podporu 26,53 % konventuálov.
Zoznam kardinálov vymenovaných Paschalom I.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Paschalom I.
Menovacia politika.
Pápež Paschal I. vymenoval počas svojho pontifikátu (817824) piatich kardinálov. Prvé tri konzistóriá sa konali s trojročným a ročným odstupom, dátum štvrtého konzistória však nie je známy.
Spomedzi týchto kardinálov vzišli dvaja neskorší pápeži Valentín a Sergius II. Poslednou doloženou žijúcou osobou, ktorú pápež Paschal I. vymenoval za kardinála, bol kardinál Sergio, neskorší pápež Sergius II. Skonal 27. januára 847, teda 22 rokov po pontifikovej smrti.
Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom IX.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Jánom IX.
Menovacia politika.
Pápež Ján IX. vymenoval počas svojho pontifikátu (898900) piatich kardinálov v dvoch konzistóriách, ktoré sa konali s dvojročným odstupom. Medzi vymenovanými prelátmi sa nachádzala aj neskoršia hlava Cirkvi, pápež Lev V.
Zoznam kardinálov vymenovaných Levom VII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Levom VII.
Menovacia politika.
Pápež Lev VII. vymenoval počas svojho pontifikátu (936939) iba jedného kardinála. Tento prelát talianskeho pôvodu sa neskôr stal pápežom Štefanom VIII. Skonal v roku 942, teda približne tri roky po Levovej smrti.
Zoznam kardinálov vymenovaných Marinom II.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Marinom II.
Menovacia politika.
Pápež Marinus II. vymenoval počas svojho pontifikátu (942946) troch kardinálov v jednom konzistóriu neznámeho dátumu.
Všetci novovymenovaní boli talianskeho pôvodu. Medzi nimi sa nachádzali aj dve budúce hlavy Cirkvi: Agapet II. a kardinál Ottaviano, ktorý si zvolil meno Ján XII. Druhý menovaný bol zároveň poslednou doloženou žijúcou osobou, ktorú pápež Marinus II. vymenoval za kardinála. Skonal 14. mája 964, teda približne 4 roky po pontifikovej smrti.
Deutscher Filmpreis

Deutscher Filmpreis (Nemecká filmová cena), často označovaná ako Lola, je nemecké filmové ocenenie, ktorá sa udeľuje od roku 1951 a je považované za najprestížnejšie ocenenie pre nemecký film. Nemecká filmová cena sa udeľuje každoročne na jar či leto, vysiela sa striedavo na ARD a ZDF a produkuje ju Deutsche Filmakademie Production GmbH, dcérska spoločnosť Nemeckej filmovej akadémie.
Symbolom filmovej ceny je zlatá soška Lola, ktorá sa udeľuje víťazom jednotlivých kategórií. V kategórii „Najlepší hraný film“ je tiež ocenený účastník bronzom a striebrom.
Posledné odovzdávanie cien (74. ceremoniál) sa konal 3. mája 2024.
História.
Cena bola vytvorená v roku 1951 federálnym ministerstvom vnútra a prvýkrát bola udelená počas Berlínskeho filmového festivalu. Od roku 1999 sa víťazom rôznych kategórií udeľuje soška LOLA. Názov odkazuje na rolu Marlene Dietrich vo filme "Der blaue Engel" (1930).
Nemecká filmová cena bola s celkovou výhrou takmer tri milióny eur najhodnotnejšou nemeckou kultúrnou cenou. Od roku 2025 už nebude dotovaná, čím sa zosúladí s ostatnými medzinárodnými filmovými cenami.
Ocenenie.
Cena sa pôvodne udeľovala v niekoľkých rôznych formách, vrátane ceny Goldene Schale za najlepší celovečerný hraný film a filmových pások v zlatej a striebornej farbe.
Od roku 1999 sa ako trofej udeľuje soška v podobe ženskej postavy v štýle Art deco obalená štylizovanou filmovou páskou. Na základe úlohy Marlene Dietrichovej Loly vo filme "Der blaue Engel" ("Modrý anjel") ako aj rovnomenného filmu od Rainera Wernera Fassbindera z roku 1981, dostala cena názov Lola"."
Zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom VII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Benediktom VII.
Menovacia politika.
Pápež Benedikt VII. vymenoval počas svojho pontifikátu (974983) piatich kardinálov. Kým pri prvých troch konzistóriách je známy rok, posledné konzistórium je neurčeného dátumu.
Pontifex vymenoval minimálne troch kardinálov talianskeho pôvodu. Medzi novovymenovanými prelátmi sa nachádzali aj dve neskoršie hlavy Cirkvi: kardinál Canepanova ako pápež Ján XIV. a pápež Ján XV. Ten bol zároveň aj doloženou žijúcou osobou, ktorú pápež Benedikt VII. vymenoval za kardinála. Skonal 30. apríla 996, teda skoro 13 rokov po Benediktovej smrti.
Andrej Irša

Andrej Irša (* 10. október 1972, Skalica) je slovenský sochár, rezbár a publicista.
Vzdelanie.
Strojový mechanik / stroje a zariadenia SOUs Myjava 1990, výroba montáž a opravy strojov SOUch Bratislava 1992.
Skúsenosti s opracovaním dreva získal od nevlastného otca, tesára Ernesta Pekára, rezbára Ivana Tomeša z Myjavy a Františka Gajdu zo Strážnice. Výraznejšieho posunu dosiahol v ateliéri akademického sochára a reštaurátora Milana Flajžíka a akademického sochára zameraného na 3D tvorbu Adama Krhánka. Technologické znalosti dopĺňal kurzami tlačiara na ofsetových strojoch (SOŠ polygrafická Bratislava), práce s motorovou pílou (ABA International), 3D tlač (Trilab Hradec Králové), liatie epoxidu (Synpo Pardubice), umelecké stolárstvo.
Tvorba a dielo.
Andrej Irša vytvoril počas svojej sochárskej (rezbárskej) kariéry vyše 220 sôch (postavy) v životnej a nadživotnej veľkosti, nedefinované množstvo sôch zvierat (v rádoch stoviek kusov), cca 2000 menších sošiek a reliéfov. Abstraktných sôch a realizácií je vytvorených niekoľko desiatok. V tvorbe využíva znalosť technológií od klasických postupov až po 3D možnosti.
Okrem výtvarnej činnosti životné dielo pozostáva z publikačnej a dokumentačnej činnosti (text, fotografia, video), predovšetkým v oblasti primárneho pracovného zamerania, okrajovo aj iných žánroch (koncerty, podujatia).
Andrej Irša mal výrazný podiel na aktivitách Záhradnej galérie Alojza Machaja v Plaveckom Štvrtku, kde získaval skúsenosti ako redaktor rezbárskeho časopisu Dotyky &amp; Cesty a spoluorganizátor podujatí, čo neskôr vyústilo do vlastných projektov, napríklad portálu rezbárstvo.sk. Andrej Irša je autorom pôvodného konceptu Kvetinových dní v obci Kátov, organizátorom desiatok sympózií a workshopov.
Ovčí zdych

Ovčí zdych je valaský, pravdepodobne rituálny ľudový tanec zo spišsko-šarišského pomedzia, v ktorom sólista dramatizujúcimi trhavými a klesavými pohybmi napodobňuje skon (zdych) ovce, jej vzpieranie, metanie sa až smrť, pričom v závere tanca zviera ožíva.
Podľa Mariána Baloga, riaditeľa Folklórneho súboru Čarnica z Košíc, ktorý má tento tanec vo svojom repertoári, ho mohli tancovať „iba bačovia len niekoľkokrát do roka,“ pričom všetci diváci museli stíchnuť nakoľko šlo o veľmi emotívny tanec. Ide o svetový unikát, nakoľko jediným podobným tancom je juhoamerický indiánsky tanec znázorňujúci skon kondora.
Zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom I.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Mikulášom I.
Menovacia politika.
Pápež Mikuláš I. vymenoval počas svojho pontifikátu (858867) deviatich kardinálov v troch konzistóriách, ktoré sa konali s ročnou a trojročnou prestávkou.
Medzi vymenovanými prelátmi sa nachádzali aj traja ďalší pápeži talianskeho pôvodu: Formozus, Ján VIII. a Roman. Jeden kardinál sa svojej hodnosti vzdal.
Enrico Feroci

Enrico Feroci (* 27. august 1940, Pizzoli, Talianske kráľovstvo) je taliansky rímskokatolícky kňaz, ktorý bol v rokoch 20092018 riaditeľom diecéznej charity Rímskej diecézy. Svoju kariéru strávil v Rímskej diecéze, kde plnil pastoračné úlohy a podieľal sa na správe diecézy.
Pápež František ho povýšil do hodnosti kardinála 28. novembra 2020. V očakávaní tohto konzistória prijal 15. novembra 2020 biskupskú vysviacku.
Životopis.
Enrico Feroci sa narodil 27. augusta 1940 v obci Pizzoli. Ako jedenásťročný vstúpil do Pápežského rímskeho menšieho seminára a po strednej škole pokračoval v rímskom veľkom seminári. Za kňaza bol vysvätený 13. marca 1965. Rok pôsobil ako asistent v Pápežskom rímskom seminári a potom v rokoch 1966 až 1968 vo Veľkom seminári, keď sa vrátil do menšieho seminára ako prorektor.
V roku 1976 sa stal farským vikárom kostola San Frumenzio ai Prati Fiscali a túto úlohu vykonával až do roku 1980, keď sa stal farárom tej istej farnosti. Mnoho volebných období bol prefektom prefektúry IX, členom Rady prefektov, Presbyterálnej rady, Hospodárskej rady, kolégia konzultorov Rímskej diecézy. Jeho aktivity zahŕňali prácu na synode Rímskej cirkvi v rokoch 1987 až 1992 a na mestskej misii, ktorá predchádzala jubileu 2000.
1. júla 2004 sa stal farárom v Sant'Ippolito na Piazzale delle Province. Kardinál-vikár Agostino Vallini ho 1. septembra 2009 vymenoval za riaditeľa Diecéznej charity a v tejto funkcii bol aj prezidentom nadácie „Caritas Roma“ a nadácie „Salus Popoli Romani“. Od 17. decembra 2011 je poradcom Pápežskej rady pre pastoráciu migrantov a cestujúcich.
Kardinál-vikár Angelo De Donatis ho 10. novembra 2017 vymenoval za predsedu Verejného duchovného združenia oblátov Synov Panny Márie Božskej lásky, rektora Svätyne Panny Márie Božskej lásky a od 1. septembra 2018 za rektora farnosti Panny Márie Božej lásky. Vymenoval ho za kanonika a camerlenga baziliky svätého Jána v Lateráne.
Dňa 1. septembra 2019 bol vymenovaný za farára Farnosti Svätyne Panny Márie Božej lásky v Castel di Leva.
Kardinál.
Pápež František 25. októbra 2020 oznámil, že počas konzistória 28. novembra 2020 vymenuje Ferociho za kardinála. V očakávaní tohto konzistória, v súlade s požiadavkou, aby biskupmi boli všetci kardináli, prijal sv. biskupské vysvätenie vo svojom farskom kostole od kardinála Angela De Donatisa 15. novembra, čím sa stal titulárnym arcibiskupom v Passo Corese v Latiu. Spolusvätiteľmi boli arcibiskup Claudio Maria Celli a Vincenzo Apicella, biskup z Velletri-Segni. Na tomto konzistóriu ho pápež František ustanovil kardinálom diakonom v Santa Maria del Divino Amore a Castel di Leva, jeho farskom kostole, z ktorého pápež zároveň urobil titulárny kostol.
Feroci bol prvým kňazom Rímskej diecézy, ktorého prijal pápež František po svojom zvolení za pápeža 13. marca 2013.
Zoznam kardinálov vymenovaných Štefanom VIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Štefanom VIII.
Menovacia politika.
Pápež Štefan VIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (939942) dvoch kardinálov v dvoch konzistóriách, pričom dátum jedného z nich nie je známy.
Obidvaja hodnostári boli talianskeho pôvodu. Medzi novovymenovanými prelátmi sa nachádzala aj neskoršia hlava Cirkvi Marinus II.
Poslednou žijúcou osobou, ktorú pápež Štefan VIII. vymenoval za kardinála, bol kardinál Leone. Skonal v roku 963, teda približne 21 rokov po pontifikovej smrti.
Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom X.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Jánom X.
Menovacia politika.
Pápež Ján X. vymenoval počas svojho pontifikátu (914928) štyroch kardinálov, z ktorých sú dvaja mali doložene taliansky pôvod. Hlava Cirkvi uskutočnila tri konzistóriá, pričom dátum jedného z nich nie je zachovaný. Medzi novovymenovanými prelátmi bol aj jeho nástupca Lev VI.
Tajomný ostrov (rozlišovacia stránka)

Tajomný ostrov môže byť:
Žitné

Žitné () je vrch v severnej polovici Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Terchová, približne východne od mesta Žilina.
Poloha.
Nachádza sa v severnej polovici Malej Fatry, na severe geomorfologického podcelku Krivánska Fatra a jej časti Krivánske Veterné hole. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a na katastrálnom území obce Terchová. Najbližším sídlom je severne situovaná Terchová, západne leží Belá, Dolná Tižina, Krasňany a Varín a severovýchodne Zázrivá.
Opis.
Žitné leží na severe strednej časti Krivánskej Fatry, v rázsoche, ktorá vybieha severným smerom z oblasti sedla Bublen na Sokolie (). Nachádza sa medzi Baraniarkami () na severe a Kraviarskym () na juhu. Východným smerom hrebeň kopíruje Stará dolina, ktorou preteká rieka Varínka, západné svahy klesajú do doliny Veľká Bránica, ktorou voda odteká potokom Bránica. Hrebeň je súčasťou Národného parku Malá Fatra a vedie ním hranica Národnej prírodnej rezervácie Veľká Bránica. Hrebeňom prechádza značená turistická trasa.
Západným smerom sa nachádza Dlhý vrch (), Kykula (), Vysoký vrch (), Prostá () a Príslopok (), južným Kuriková (), Malý Kriváň (), Hole (), Koniarky (), sedlom oddelené Kraviarske (), Pekelník (), Veľký Kriváň () a Chleb (), východným Steny (), Stoh () a Veľký Rozsutec () a severným Boboty (), Sokolie () a sedlom oddelené Baraniarky ().
Výhľady.
Hrebeň v oblasti vrcholu pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je možné vidieť okolité vrcholy Malej Fatry, no tiež blízku Kysuckú vrchovinu a Žilinskú kotlinu, pri priaznivých podmienkach aj Kysucké, Oravské a Moravsko-sliezske Beskydy, Oravskú Maguru a Súľovské vrchy.
Mount Rogers

Mount Rogers môže byť:
Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XIII.
Menovacia politika.
Pápež Ján XIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (965972) desiatich kardinálov v troch konzistóriách, ktoré sa konali s ročným a dvojročným odstupom. Najviac prelátov (7) vymenoval na poslednom kreovaní.
Medzi novovymenovanými kardinálmi sa nachádzali aj jeho neskorší nástupcovia Benedikt VI. a Benedikt VII. Posledným doloženým žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Ján XIII., bol kardinál Francone, ktorý bol neskôr protipápežom. Skonal na otrávenie 20. júla 985, teda 13 rokov po pontifikovej smrti.
Mount Rogers (Virgínia)

Mount Rogers () je najvyšší vrch amerického štátu Virgínia. Nachádza sa v Iron Mountains, súčasti Apalačských vrchov. Medzi najvyššími vrchmi štátov USA je na 19. mieste.
Poloha.
Mount Rogers sa nachádza v severozápadnej časti štátu, na hranici okresov Smyth County a Grayson County. Je súčasťou Mount Rogers National Recreation Area a Jefferson National Forest. V Mount Rogers National Recreational Area sú skalnaté útvary, lysé vrchy a smrekovo-jedľové lesy. Možná je turistika, cyklisitika, pádlovanie, jazda na koni, kempovanie, rybárčenie, plávanie, či piknikovanie.
Názov.
Vrch je od roku 1883 pomenovaný podľa Williama Bartona Rogersa, prvého geológa Virgínie.
Organizácia SMERSH

SMERSH je zločinecká organizácia objavujúca sa v niekoľkých bondovských románoch Iana Fleminga. Táto organizácia sa v oficiálnej filmovej sérii neobjavuje no zaznievajú na ňu len narážky v dvoch bondovkách. V knihách je SMERSH popisovaný ako sovietsky spravodajský odbor.
Názov je inšpirovaný sovietskou zložkou tajnej polície Smerš.
Výskyt a história.
Knihy.
Fleming.
SMERSH sa prvýkrát objavil v prvom Flemingovom románe "Casino Royale" z roku 1953, kde jeden z agentov organizácie zabije Le Chiffreho. Le Chiffre bol skúsený kartový hráč platiaci SMERSHu. Organizácia bola rozdelená do piatich oddelení; 1. oddelenie malo na starosti kontrarozviedku, 2. oddelenie malo na starosti vraždenie, 3. oddelenie sa staralo o administratívu a financie, zatiaľ čo 4. oddelenie sa venovalo personálnej, vyšetrovacej a právnej práci a 5. oddelenie malo na starosti súdenie obetí a trestné stíhanie. Fleming zobrazuje organizáciu ako hlavného nepriateľa Jamesa Bonda ešte v ďalších štyroch románoch. V 50. rokoch sa tak zo siedmych Bond kníh objavil SMERSH až v piatich, ktorými boli "Casino Royale" (1953), "Live and Let Die" (1954), "From Russia, with Love" (1957), "Dr. No" (1958) a "Goldfinger" (1959). Výnimkou boli akurát "Moonraker" (1955), kde bol hlavným nepriateľom Hugo Drax a "Diamonds Are Forever" (1956) na čele so skupinou Spangled Mob. V románoch kde figuroval SMERSH sa Bond stretával s ich agentami a pracovníkmi akými boli Mr. Big, Rosa Klebb, Tatiana Romanova, Dr. Julius No či Auric Goldfinger.
V poviedkových knihách ("For Your Eyes Only" z roku 1960, "Octopussy and The Living Daylights" z roku 1966) a častiach "The Spy Who Loved Me" (1962) a "The Man With The Golden Gun" (1965) sa SMERSH nestal hlavným protivníkom. Pre pomyselnú trilógiu "Thunderball" (1961), "On Her Majesty’s Secret Service" (1963), "You Only Live Twice" (1964) nahradil Fleming SMERSH politicky neutrálnejšou a globálnejšou organizáciou SPECTRE. Spectre bola podobná Smershu no na jej čele stál Ernst Stavro Blofeld, ktorý bol koncom trilógie zabitý. V jednom z románov kde vystupoval SPECTRE bol Blofeld ten čo zabil Bondovu ženu.
Vo filmoch ' (1963) a ' (1962) nahradil SMERSH práve SPECTRE. Pri (2006), (1973) a "" (1964) sa stali hlavnými zláčmi jednotlivci, ktorí nepatrili pre SPECTRE či SMERSH.
Filmy.
Oficiálne.
Vo všetkých sfilmovaných bondovkách založených na Flemingových dielach, v ktorých vystupoval SMERSH, bola organizácia buď zmenená na SPECTRE, alebo bola úplne vynechaná. SMERSH sa však náznakom spomína vo filme ' (1963), druhej Connehyho oficiálnej bondovke. Vo filme z roku 1963 je Rossa Klebb zobrazená ako bývalá hlava SMERSH, ktorá prebehla, aby sa stala členkou SPECTRE. SMERSH je súčasťou aj v príbehu ' (1987), kde je spomínaná operácia „smiert shpionam“ („smrť špiónom“), ktorú však zorganizoval ruský generál konajúci bez súhlasu sovietskej vlády.
Neoficiálne.
Organizácia SMERSH sa objavila aj v neoficiálnej bondovke "Casino Royale" z roku 1967. No nespomína sa v televíznom filme "Casino Royale" z roku 1954.
Zoznam kardinálov vymenovaných Sergiom II.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Sergiom II.
Menovacia politika.
Pápež Sergius II. vymenoval počas svojho pontifikátu (844847) troch kardinálov v dvoch konzistóriách. Medzi novovymenovanými prelátmi sa nachádzal aj jeho priamy nástupca Lev IV.
Zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XV.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Jánom XV.
Menovacia politika.
Pápež Ján XV. vymenoval počas svojho pontifikátu (985996) 20 kardinálov v šiestich konzistóriách, pričom jeden dátum konania sa nezachoval. Hlava Cirkvi vymenovala najviac kardinálov (13) v roku 993.
Medzi novovymenovanými prelátmi sa nachádzal aj Jánov priamy nástupca Brun kardinál von Kärnten, ktorý si zvolil meno Gregor V.
Petar Rajič

Petar Antun Rajič (* 12. jún 1959, Toronto, Kanada) je kanadsky rímskokatolícky kňaz, arcibiskup. Dňa 11. marca 2024 bol vymenovaný za apoštolského nuncia v Taliansku a San Maríne.
Mladosť a štúdium.
Narodil sa 12. júna 1959 v meste Toronto rodičom Liberanovi a Dominike Rajičovým, chorvátskym imigrantom z Bosny a Hercegoviny. Bol prvý z troch detí. Základné a stredoškolské vzdelanie získal na katolíckych školách vo svojom rodnom meste. Potom študoval na miestnej univerzite urbanizmus, ktorú ukončil v roku 1982.
Po škole nemohol nájsť dobre platenú prácu na Torontských úradoch pre urbanizmus, a tak zanechal kariéru, ktorá pred ním čakala a rozhodol sa zasvätiť svoj život Bohu.
Preto sa obrátil na vtedajšieho biskupa Mostar-Duvno, Pavaa Žanića, aby ho prijal ako kandidáta na kňaza v rodnom kraji jeho rodičov. Biskup ho privítal a ponúkol mu študovať filozofiu a teológiu v Ríme. Chcel však spoznať cirkev v Chorvátsku a zároveň zlepšiť svoje znalosti chorvátskeho jazyka. Rozhodol sa študovať vo Vrhbosňanskom seminári v Sarajeve.
Po dokončení škôl bol 30. novembra 1986 vysvätený arcibiskupom Markom Jozinovićom na diakona a 29. júna 1987 bol biskupom Pavaom Žanićom vysvätený za kňaza.
Ako mladý kňaz pôsobil najprv krátko v chorvátskej farnosti v Toronte, a potom ho biskup Žanić poslal na ďalšie štúdiá do Ríma. Na Pápežskej lateránskej univerzite študoval kanonické právo. Potom bol prijatý na Pápežskú cirkevnú akadémiu. Štúdium kanonického práva zakončil obhajobou dizertačnej práce a získal doktorandský titul.
Diplomatická kariéra.
Dňa 1. júla 1993 vstúpil do diplomatických služieb Svätej stolice. Hovorí plynule anglicky, chorvátsky, francúzsky, taliansky a portugalsky.
Potom bol presunutý do Vatikánu, kde pracoval v Štátnom sekretariáte v Sekcii pre všeobecné záležitosti. Od júla 2001 do decembra 2009, bol členom Rady Vatikánskeho televízneho centra (Centro Televisivo Vaticano, CTV).
V júni 2003 bol členom oficiálneho sprievodu pápeža Jána Pavla II., na pastoračnej návšteve Chorvátska.
Dňa 1. júla 1994 mu bol udelený titul "kaplán jeho svätosti" a 9. septembra 2003 titul "prelát jeho svätosti".
Arcibiskup a apoštolský nuncius.
Dňa 2. decembra 2009 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za titulárneho arcibiskupa Sarsentera a apoštolského nuncia v Kuvajte, Bahrajne a Katare spolu s apoštolským delegátom na Arabskom polostrove.
Biskupské svätenie prijal 23. januára 2010 z rúk kardinála Tarcisia Bertoneho a spolusvätiteľmi boli kardinál Vinko Puljić a biskup Ratko Perić.
Dňa 27. marca 2010 bol vymenovaný za nuncia v Jemene a Spojených arabských emirátoch.
Pápež František ho 15. júna 2015 vymenoval za apoštolského nuncia v Angole.
Pápež František ho dňa 15. júna 2019 vymenoval za apoštolského nuncia v Litve a 6. augusta 2019 nunciom Estónska a Lotyšska.
11. marca 2024 bol vymenovaný za apoštolského nuncia v Taliansku a San Maríne.