burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zoznam politických článkov/Á

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 8 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
áb.
Ábel Kráľ
ád.
Ádhar Narsé
ál.
Álmoš (náčelník)Álmoš (Nitra)
ár.
Árpád Duka-ZólyomiÁrpád Göncz
áz.
Ázijská infraštruktúrna investičná bankaÁzijsko-tichomorská hospodárska spolupráca
Zoznam politických článkov/W

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 40 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
wa.
Waldemar ZboralskiWalter FunkWalter UlbrichtWan LiWang Čchi-šanWang Chu-ningWang IWarren G. HardingWashingtonská zmluva (1922)Watchdog
we.
WeltpolitikWen Ťia-paoWen-kung (Ťin)Werner I.
wh.
Whigovci
wi.
Wilhelm CunoWilhelm PieckWilhelm von HumboldtWilliam AberhartWilliam Henry HarrisonWilliam Howard TaftWilliam McKinleyWilliam McMahonWilliam Pitt mladšíWilliam TaubmanWilliam WalkerWilliam WilberforceWilliam Worth BelknapWilly BrandtWin MyintWinston Churchill
wł.
Władysław GomułkaWładysław Sikorski
wo.
Wojciech JaruzelskiWolfgang SchüsselWomen’s International Zionist OrganizationWoodrow WilsonWorld Federation of Great Towers
wu.
Wu Pang-kuo
ww.
WWOOF
Stacionárny motor

Stacionárny motor (niekedy nazývaný aj stabilný motor) je v súčasnosti piestový spaľovací motor, ktorý sa používa na pohon rôznych stojacich (stabilných) zariadení. Ide napríklad o pohon záložných agregátov, kompresorov, čerpadiel, pohony strojov v poľnohospodárstve a stavebníctve, na elektrárenské účely. Niekedy sa ako stacionárne motory používajú aj upravené vozidlové motory. Úprava spočíva v znížení otáčok a menovitého krútiaceho momentu.
V minulosti slúžili ako stacionárne motory parné stroje, kým neboli nahradené výkonnejšími spaľovacími motormi. 
Rozdelenie.
Podľa veľkosti efektívneho výkonu sa orientačne rozdeľujú na:
Najväčšie z nich majú vŕtanie až 1,06 m (Sulzer a MAN) a zdvih 2 m (Burmeister).
Podľa typu motora a menovitých otáčok sa rozdeľujú na:
Konštrukcia.
Väčšina v súčasnosti vyrábaných stacionárnych motorov je štvortaktná, veľké sú aj preplňované. Okrem najmenších typov, ktoré sa vyrábajú ako jednovalcové, sú ostatné viacvalcové: radové, alebo s valcami do V, W, H či X. 
Pokiaľ sa stacionárny motor uloží na tuhý základ, sú znížené požiadavky na tuhosť jeho skrine a vyváženosť.
História.
Pôvodné motory boli plynové, petrolejové, benzolové, neskôr benzínové alebo naftové, Motory, takmer vždy jednovalcové, pracovali na štvortaktovom princípe, mali ťažké zotrvačníky, ktoré zabezpečovali ich pravidelný chod. K najväčšiemu rozšíreniu týchto strojov došlo u nás v medzivojnovom období. Najznámejší výrobcovia v ére ČSR boli firmy "Slavia, Lorenc Kroměříž, Wikov Prostějov, Ježek Blansko, Benz Třebíč, Svoboda Mladá Boleslav". Výkonové rozpätie sa pohybovalo od 3 HP až k najväčším strojom vyše 10 HP, ktoré už zvádli poháňať vtedy najväčší poľnohospodársky stroj - mlátičku. Najviac rozšírenými boli stredné a malé stroje s výkonom od troch do šiestich konských síl, slúžiace na rezanie dreva, čerpanie vody ap.
Paul Oswald Ahnert

Paul Oswald Ahnert (* 22. november 1897, Chemnitz, Nemecko – † 27. február 1989, Sonneberg) bol nemecký astronóm. 
V Nemecku bol známy publikovaním "Kalender für Sternenfreunde", výročného kalendára astronomických udalostí.
Je po ňom pomenovaná planétka 3181 Ahnert.
Nora Baráthová

Nora Baráthová (* 7. jún 1944, Kežmarok) je slovenská spisovateľka, historička a autorka literatúry pre deti a mládež.
Životopis.
Narodila sa v rodine inžiniera a vzdelanie získavala v Kežmarku a neskôr vyštudovala filozofickú fakultu v Prešove (odbor slovenský jazyk – dejepis). V rokoch 19652008 pracovala ako historička v Mestskom múzeu v Kežmarku. V súčasnosti je na dôchodku.
Tvorba.
Jej práce sú venované tak dospelým, ako aj mládeži. V literatúre pre dospelých sa venuje najmä témam z histórie Spiša, v dielach pre mládež sa venuje súčasným problémom mladých ľudí a tiež sa tu prejavuje jej silný cit pre pozorovanie a sklon k sentimentálnosti.
Zákon (právo)

Zákon môže byť:
Nasledujúci text opisuje zákon chápaný ako formálny zákon, čo je aj definícia, s ktorou sa v praxi možno najčastejšie stretnúť.
Formálny zákon na Slovensku.
(Formálny) zákon na Slovensku je všeobecne záväzný právny predpis prijatý zákonodarným zborom (parlamentom), teda Národnou radou SR. Z hľadiska právnej sily sa zákon nachádza pod ústavou SR a niektorými medzinárodnými zmluvami, ale nad podzákonnými predpismi ako sú napr. nariadenie vlády alebo vyhláška.
Zákonodarca je pri tvorbe zákonu obmedzený len ústavou a medzinárodnými zmluvami so silou vyššou ako zákon, s ktorými sa nemôže dostať do rozporu, inak môže zákonom upraviť akúkoľvek oblasť spoločenských vzťahov. Na základe Ústavy SR platí, že povinnosti možno fyzickým a právnickým osobám ukladať len zákonom. Podzákonným predpisom možno ukladať povinnosti len na základe zmocnenia zákona, ale takýmto spôsobom napr. nemožno obmedziť základné práva a slobody.
Zákony sa uverejňujú v Zbierke zákonov Slovenskej republiky a nadobúdajú platnosť dňom ich vyhlásenia. O všetkom, čo bolo v Zbierke zákonov uverejnené, platí domnienka, že dňom uverejnenia sa stalo známym každému, koho sa to týka; domnienka o znalosti vyhlásených všeobecne záväzných právnych predpisov je nevyvrátiteľná. 
Účinnosť nadobúdajú zákony pätnástym dňom po ich vyhlásení v Zbierke zákonov, ak nie je v nich ustanovený neskorší deň nadobudnutia účinnosti. Ak je to odôvodnené naliehavým všeobecným záujmom, môže sa v zákone výnimočne ustanoviť skorší začiatok jeho účinnosti, najskôr však dňom vyhlásenia v Zbierke zákonov.
Iné vírusové choroby (MKCH-10)

B25 - B34: INÉ VÍRUSOVÉ CHOROBY patria do I.kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99).
B25 - CYTOMEGALOVÍRUSOVÁ CHOROBA
Nezahŕňa cytomegalovírusovú mononukleózu (B27.1) a kongenitálnu cytomegalovírusovú infekciu (P35.1).
B25.0† - Cytomegalovírusová pneumonitída (J17.1*)
B25.1† - Cytomegalovírusová hepatitída (K77.0*)
B25.2† - Cytomegalovírusová pankreatitída (K87.1*)
B25.8 - Iné cytomegalovírusové choroby
B25.9 - Nešpecifikovaná cytomegalovírusová choroba
B26 - MUMPS - PAROTITIS EPIDEMICA
Zahŕňa: parotitídu
B26.0† - Parotitická orchitída (N51.1*)
B26.1† - Parotitická meningitída (G02.0*)
B26.2† - Parotitická encefalitída (G05.1*)
B26.3† - Parotitická pankreatitída (K87.1*)
B26.8 - Parotitída s inými komplikáciami
B26.9 - Parotitída bez komplikácií
B27 - INFEKČNÁ MONONUKLEÓZA
Zahŕňa: 
B27.0 - Gamaherpesvírusová mononukleóza
B27.1 - Cytomegalovírusová mononukleóza
B27.8 - Iná infekčná mononukleóza
B27.9 - Nešpecifikovaná infekčná mononukleóza
B30 - VÍRUSOVÝ ZÁPAL SPOJOVIEK - CONJUNCTIVITIS VIROSA
Nezahŕňa očnú
B30.0† - Keratokonjunktivitída vyvolaná adenovírusom (H19.2*)
B30.1† - Konjunktivitída vyvolaná adenovírusom (H13.1*)
B30.2 - Vírusová faryngokonjunktivitída
B30.3† - Akútna epidemická hemoragická konjunktivitída (enterovírusová) (H13.1*)
B30.8† - Iná vírusová konjunktivitída (H13.1*)
B30.9 - Nešpecifikovaná vírusová konjunktivitída
B33 - INÉ VÍRUSOVÉ CHOROBY NEZATRIEDENÉ INDE
B33.0 - Epidemická myalgia
B33.1 - Choroba Ross River
B33.2 - Vírusová karditída
B33.3 - Retrovírusové infekcie nezatriedené inde
B33.8 - Iné špecifikované vírusové infekcie
B34 - VÍRUSOVÁ INFEKCIA BEZ MIESTNEHO ŠPECIFIKOVANIA
Nezahŕňa:
B34.0 - Nešpecifikovaná adenovírusová infekcia
B34.1 - Nešpecifikovaná enterovírusová infekcia
B34.2 - Nešpecifikovaná koronavírusová infekcia
B34.3 - Nešpecifikovaná parvovírusová infekcia
B34.4 - Nešpecifikovaná papovavírusová infekcia
B34.8 - Iné vírusové infekcie nešpecifikovaných miest
B34.9 - Nešpecifikovaná vírusová infekcia
Kandidačná listina SDKÚ-DS pre voľby do NR SR v roku 2006

Kandidačná listina Slovenskej demokratickej a kresťanskej únie - Demokratickej strany pre voľby do NR SR, ktoré sa konali 17. júna 2006, tak ako ju zaregistrovala Ústredná volebná komisia. Kandidačnú listinu schválila v stredu 8. marca 2006 Ústredna rada SDKÚ-DS.
Zoznam medicínskych článkov/B

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 69 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
b-.
B-lymfocyt
ba.
Bacilová červienkaBakerova cystaBakteriálne zoonózy (MKCH-10)Bakteriálne, vírusové a iné infekčné agensy (MKCH-10)BakteriofágBaktérieBaktériová spóraBalanitídaBalneológiaBaltazár DemianBaltimorova klasifikácia vírusovBambucký olejBarnabás FerkóBarotraumaBarry MarshallBartholomäus ScherrenmüllerBaruj BenacerrafBazalkový olejBazálne ganglionBazálny elektrický rytmusBazálny metabolizmus
bá.
Bázový pár
be.
BedrovníkBenígna hyperplázia prostatyBenjamín TinákBernard KatzBernard KouchnerBesnotaBezbariérový prístupBezvedomie
bi.
BiblioterapiaBiela hmotaBiela krvinkaBielkovinaBioforBiologický informačný systémBiomarkerBiomatematikaBiopsiaBioštatistika
bl.
BlastocystaBlastulaBloodhoundBludisková žila
bo.
Bod GBohdan PomahačBolesťBordetella pertussisBotulizmusBotulotoxínBozkBožin Laskov
br.
Bradavica (kožný výrastok)BradykardiaBranislav LichardusBregmaBromatológiaBronchoalveolárna lavážBronchopneumóniaBrown (droga)Brugadov syndrómBrušná prietržBrušná vodnatieľkaBrušný týfus
bu.
BulímiaBunková diferenciáciaBunková smrť
by.
Bylinkárstvo
Zoznam medicínskych článkov/Ú

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 7 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
úč.
Účinná látkaÚčinnosť terapie
ún.
Únava organizmu
úr.
Úrad pre dohľad nad zdravotnou starostlivosťouÚraz
ús.
Ústav lekárskej kozmetikyÚstna dutina
Jacob Friedrich Gustav Henle

Jacob Friedrich Gustav Henle (* 9. júl 1809, Fürth, Nemecko – † 13. máj 1885, Göttingen) bol nemecký anatóm a histológ, profesor anatómie v Zürichu, Heidelbergu a Göttingene.
Kandidačná listina SMK-MKP pre voľby do NR SR v roku 2006

Kandidačná listina Strany maďarskej koalície (SMK-MKP) pre voľby do NR SR, ktoré sa konali 17. júna 2006, tak ako ju zaregistrovala Ústredná volebná komisia. Kandidačnú listinu schválila v sobotu 11. marca 2006 Rada SMK.
Kandidačná listina KDH pre voľby do NR SR v roku 2006

Kandidačná listina Kresťanskodemokratického hnutia pre voľby do NR SR, ktoré sa konali 17. júna 2006, tak ako ju zaregistrovala Ústredná volebná komisia. Kandidačnú listinu schválila v stredu 4. marca 2006 Rada KDH.
Rocková opera

Rocková opera alebo roková opera je žánrovo vyprofilovaná hudobná kompozícia v populárnej hudbe v druhej polovici 60 rokov.
Charakteristické znaky.
Kompozične je niekde uprostred opery a operety. S operou ju spájajú zložité a dlhšie skladby, delenie na dejstvá. S operetou zas skladby kratšie, zapamätateľné a spevavé melódie, tzv. hitovky, krátke textové predely.
Od muzikálu ju odlišuje absencia dlhších textových predelov, slovných vstupov, komentárov.
Do rockovej opery radíme všetky opery vznikajúce v gitarovom spracovaní. Typickým žánrovým odnožom je metalová opera.
Dlhohrajúca platňa

Dlhohrajúca platňa (iné názvy: LP - skratka z ; staršie: (hudobný) album; hovorovo: elpéčko) je vinylová gramofónová platňa spravidla trvajúca okolo 45 minút (22,5 minút každá strana).
Prvú LP platňu predstavili dňa 21. júna 1948 v newyorskom hoteli Waldorf - Astoria. Nahrávku vyhotovil Peter Goldmark z Columbia Records a bol na nej záznam huslistu Jehudiho Menuhina. Na každú stranu LP platne sa zmestilo 23 minút hudby. Predchádzajúce platne o rýchlosti 78 ot/min dokázali hrať len štyri minúty na oboch stranách.
Obvykle je rýchlosť prehrávania LP platne 33, výnimočne 16 ot/min, či 45 ot/min (ide hlavne o limitované edície určené pre hifistov a audiofilov). Väčšinou obsahuje celý jeden zvukový album hudobného telesa, prípadne inú zvukovú nahrávku. 
Vinylová LP platňa má priemer 30 cm; v prípade hudby mala na jednej strane 4-8 skladieb. Časová dĺžka zvukového záznamu LP platne (dvakrát po 22,5= 45 minút) bola niekoľko desaťročí v druhej polovici 20. storočia limitujúcou mierou pre formát hudobného albumu, ktorého koncepcia sa výrazne zmenila vynájdením zvukových CD nosičov. Vo výnimočných prípadoch sa objavili na trhu aj hudobné LP platne s celkovou dĺžkou presahujúcou 60 minút. V takýchto prípadoch je záznam oproti bežným 40 minútovým albumom výrazne tichší a dynamický a frekvenčný rozsah je značne limitovaný. Od 70. rokov boli tieto dlhé LP platne vydávané aj v ČSSR a boli označené ako Supralong, obsahovali iba hovorené slovo a boli monofónne, s príchodom technológie DMM (v ČSSR v roku 1985) boli aj stereofónne.
Celková dĺžka česko-slovenských Supralong LP platní sa pohybovala medzi 70 až 90 minút (35 až 45 minút na jednu stranu).
Zákon

Zákon môže byť:
Veracitas Dei

Veracitas Dei je podľa Descarta neschopnosť Boha nás oklamať, na ktorej sa zakladá platnosť naších vedomostí o existencii sveta, ktorá nemôže byť ilúziou.
Verbalizmus

Verbalizmus môže byť:
Verejnosť

Verejnosť je zoskupenie ľudí majúcich určitý spoločný cieľ, prípadne spojených vedomím prináležitosti k určitému spoločenskému celku.
Verifikácia

Verifikácia môže byť:
Verifikacionizmus

Verifikacionizmus je filozofická koncepcia, ktorá uznáva overovanie (verifikáciu) zovšeobecnení (zákonov) vyvodením dôsledkov, a to použitím dedukcie, a ich porovnaním s bezprostrednou empirickou skúsenosťou (empirickými faktmi).
Veriteľ

Veriteľ alebo kreditor je (fyzická alebo právnická) osoba (alebo osoby), ktorá má pohľadávku. Inými slovami: veriteľ je účastník záväzkového právneho vzťahu, ktorému je druhý účastník záväzkového právneho vzťahu (tzv. dlžník) povinný k nejakému konaniu alebo nekonaniu (tzv. plneniu).
V užšom zmysle je veriteľom osoba majúca pohľadávku len v prípade peňažného záväzkového právneho vzťahu (a teda peňažného plnenia) alebo osoba, ktorá poskytla inej osobe (najmä peňažný) úver.
V obchode je veriteľ najmä dodávateľ tovaru alebo služieb, pokým nie sú zaplatené. V čase od odoslania tovaru do jeho zaplatenia má platobná povinnosť odberateľov voči veriteľom (dodávateľom) charakter záväzkov a právo veriteľov voči dlžníkom (odberateľom) charakter pohľadávok, ktoré sa takto vykazujú aj v súvahách.
Vladimir Ivanovič Vernadskij

Vladimir Ivanovič Vernadskij (po rusky "Владимир Иванович Вернадский", * 12. marec 1863, Petrohrad – † 6. január 1945, Moskva) bol ruský a sovietsky geológ, zakladateľ geochémie a biochémie; zaoberal sa najmä mineralógiou, kryštalografiou a jadrovou geológiou (technikou datovania pomocou rádioaktívnych izotopov). Je po ňom pomenovaná planétka 2809 Vernadskij, kráter na odvrátenej strane Mesiaca a minerál Vernadit.
Vernadskij rozvíjal učenie o noosfére.
Život.
Narodil sa 28. februára (podľa gregoriánskeho kalendára 12. marca) 1863 v Petrohrade. Bol synom ekonóma Ivana Vernadského. Neskôr žil s rodičmi v Charkove. V roku 1885 ukončil fyzikálno-matematickú fakultu Petrohradskej univerzity. Od roku 1890 pôsobil na katedre mineralógie Moskovskej univerzity. V roku 1897 obhájil doktorskú dizertačnú prácu na Petrohradskej univerzite a v nasledujúcich rokoch pôsobil ako profesor opäť na Moskovskej univerzite. V rokoch 19061911 a 19151917 bol členom ruského parlamentu (štátneho sovietu).
V roku 1886 sa oženil s Natáliou Jegorovnou Starickou (18621943), s ktorou prežil spoločne 56 rokov. Mali dve deti, syna Georgija (18871973), známeho historika a dcéru Ninu (18981985), doktorku psychiatrie. Obe ich deti zomreli v emigrácii v USA.
Po skončení občianskej vojny bol jedným z hlavných autorov plánu elektrifikácie krajiny (GOELRO). Podieľal sa významnou mierou na geologickom mapovaní a poznaní geológie ZSSR ako aj pri vyhľadávaní zásob nerastných surovín. O roku 1912 bol členom ruskej a neskôr i sovietskej akadémie vied. V rokoch 1920 až 1921 viedol Tavrickú univerzitu v Simferopole. Bol tiež jedným zo zakladateľov a prvým riaditeľom Ukrajinskej akadémie vied.
Zakladateľ a v rokoch 1922 až 1939 riaditeľ výskumného ústavu zaoberajúceho sa rádioaktivitou. V rokoch 19221926 pracoval v Prahe a Paríži. Jednou z príčin pobytu v laboratóriách Curieovcov bol výskum Parisia – látky omylom pokladanej za ďalší rádioaktívny prvok. V roku 1927 zorganizoval pri akadémii vied oddelenie zaoberajúce sa výskumom živých látok, ktoré považoval za súčasť biosféry. Významne prispel k rozvoju geochémie a vytvoril i nový vedný odbor biogeochémiu. Jeho vedecká práca spojovala prírodné vedy s filozofiou. Vytvoril teóriu o noosfére, ktorá je jednou z predstáv vesmírnej evolúcie. Noosféra je po geosfére a biosfére, treťou fázou vývoja Zeme. Každá z predchádzajúcich fáz pritom mení tie predošlé. Noosféra podľa neho vznikla narodením prvého mysliaceho tvora na planéte a trvale sa prejavuje v geosfére a biosfére vo forme ľudských zásahov. Reprezentuje ju hlavne fyzický a ekonomický rozvoj Zeme. Bol jedným z propagátorov myšlienky panspermie – teórie, ktorá vysvetľovala pôvod života na Zemi prinesením z vesmíru.
Vernadskij celkovo publikoval vyše 700 vedeckých prác. V roku 1943 bol pri príležitosti svojich 80 narodenín vyznamenaný „za dlhodobú vynikajúcu prácu v oblasti vedy a techniky“ Štátnou Stalinovou cenou, vysokým štátnym vyznamenaním udeľovaným za dôležité úspechy na poli vedy, techniky a umenia. Bol poverený vedením prípravy sovietskej atómovej bomby.
Zomrel 6. januára 1945 v Moskve. Pochovaný je na Novodievčom cintoríne.
Noosféra

Noosféra (gr. nús = rozum, sphaira = sféra, oblasť; sféra rozumu) alebo antroposféra alebo technosféra je oblasť planéty Zem obsiahnutá rozumovou ľudskou činnosťou; pojem noosféry zaviedol Teilhard de Chardin a Édouard Le Roy a rozvinul ho Vladimir Ivanovič Vernadskij.
Pojem technosféra označuje najmä časť Zeme nie len obývanú, ale aj zreteľne pozmenenú človekom.
Vernosť

Vernosť je:
Verš

Verš (z lat. versus, od vertere = vrátiť, obrátiť) môže byť:
Veršovaná reč

Veršovaná reč alebo verš je jazykový prejav charakteristický špecifickou organizáciou, ktorej minimálnou podmienkou je segmentácia na rytmické úseky, označované homonymne taktiež výrazom verš. Verš je zvyčajne definovaný ako celistvá rytmická a významová jednotka básnického textu. Ide o jeden riadok básnického diela, založený na výrazne rytmickej organizácii. Nemusí sa nutne zhodovať so syntaktickou jednotkou, takže vzniká syntaktický presah.
Verum index sui et falsi

Verum index sui et falsi je latinský výrok, ktorý znamená „Pravda je skúšobným kameňom pravdivého i lživého“.
Max Verworn

Max Richard Constantin Verworn (* 4. november 1863, Berlín, Pruské kráľovstvo – † 23. november 1921, Bonn, Weimarská republika) bol nemecký fyziológ, prívrženec E. Macha, zakladateľ kondicionalizmu.
Verzifikácia

Verzifikácia je náuka o postupoch skladania veršov (veršovaní) a typoch veršov.
Verzológia

Verzológia (z lat. "versus", od "vertere" vrátiť, obrátiť; z gréc. "logos" slovo, jazyk; "-lógia" = druhá časť zložených slov s významom náuka, veda, vedný odbor) je náuka o verši, teória verša, je to odvetvie poetiky, osobitná literárnoteoretická disciplína, ktorá sa zaoberá prozodickými, eufonickými, metrickými a rytmickými systémami, strofickými útvarmi a analýzou verša.
V rámci verzológie si zachovávajú relatívnu samostatnosť tri subdisciplíny:
Andreas Vesalius

Andreas Vesalius alebo Andreas Vesal alebo Andreas van Wesel (* 31. december 1514, Brusel, Belgicko – † 15. október 1564, Zakynthos, Grécko) bol flámsky lekár a anatóm, autor jednej z najvýznamnejších kníh o anatómii – "De Humanis Corporis Fabrica". Je považovaný za zakladateľa novodobej vedy o anatómii človeka.
Životopis.
Narodil sa v Bruseli, ktorý bol vtedy súčasťou Svätej ríše Rímskej, v lekárskej rodine. Jeho otec, Andries van Wesel, bol synom Everarda Van Wesela, kráľovského lekára cisára Maximiliána I. Andries pokračoval v službe Maximiliánovi ako lekárnik, a neskôr ako komorník jeho nástupcu Karola V. Podporoval svojho syna v tejto rodinnej tradícii a prihlásil ho do kresťanskej školy () v Bruseli, aby sa naučil grécky a latinsky, rečiam vzdelancov tej doby.
V roku 1528 Vesalius začína štúdium na Katolíckej univerzite v meste Leuven ("Pedagogium Castrensis"), no keď jeho otec dostáva v roku 1532 miesto komorníka, rozhodne sa venovať medicíne na Univerzite v Paríži, kam sa presťahoval v roku 1533. Tu pod patronátom učencov ako Jacques Dubois (Jacobus Sylvius) a Jean Fernel študuje Galénove teórie. Do tohoto obdobia sa datuje vznik jeho záujmu o anatómiu – často ho bolo vídať na Cintoríne Neviniatok skúmať kosti.
V roku 1536 je nútený opustiť Paríž pre otvorenú roztržku medzi Svätou rímskou ríšou a Francúzskom, a vracia sa do Leuvenu. Tu pod vedením Johannesa Wintera von Andernach dokončuje svoje štúdium a nasledujúci rok promuje. Jeho diplomová práca – "Paraphrasis in nonum librum Rhazae Medici Arabis clariss. ad Regem Almansorem, de singularum corporis partium affectuum curatione" (1537), bola komentárom k deviatej knihe Ar-Rázího. V Leuvene zostáva len krátko a po hádke so svojim profesorom odchádza v roku 1536 do Benátok a odtiaľ pokračuje na Univerzitu v Padove ("Universitas artistarum"), kde v roku 1537 dokončuje svoj doktorát.
Vesalius odmietol zmieriť sa s chabými znalosťami medicíny tej doby, ktoré sa nezmenili od čias antiky. Rozhodol sa rozšíriť poznatky o ľudskom tele, anatómii človeka (ktorá sa dovtedy odvodzovala len od anatómie zvierat, lebo kvôli cirkevným hodnotám bolo pitvanie zakázané) a diagnostike. Pitval telá trestancov, ktorí umreli. Pre jeho znalosti pôsobil ako lekár španielskych šľachticov. Vydal knihu o anatómii ľudského tela. Bol spoluzakladateľom novej doby – osvietenstva.
Veselohra

Veselohra je buď synonymum pre komédia alebo len ľahší komický dramatický útvar, teda obmena komédie.
Alexandr Nikolajevič Veselovskij

Alexandr Nikolajevič Veselovskij (* 16. február 1838, Moskva, Rusko – † 23. október 1906, Petrohrad) bol ruský filológ, folklorista, medievalista, historik a teoretik literatúry. Jeho dielo znamená významný prínos do slovanskej, románskej a germánskej filológie.
Veškerenstvo

Veškerenstvo je súhrn všetkého, čo existuje, príroda, vesmír so všetkým, čo obsahuje: „jednota veškrenstva“ (Igor Hrušovský); "dať uchvátiť sa veškerenstva prúdu" (Pavol Országh Hviezdoslav)
Vesta

Vesta môže byť:
Vestálka

Vestálky bol zbor šiestich kňažiek v starovekom Ríme, ktorý bol pôvodne pod právomocou kráľa (rex), v historickej dobe však spadal pod právomoc najvyššieho pontifika.
Vestálky nastupovali do svojho úradu vo veku 6 rokov. Pod hrozbou trestu smrti si museli zachovať svoje panenstvo a zotrvať v úrade najmenej 30 rokov. Bývali spoločne v dome (atrium Vestae) vedľa Vestinho chrámu na rímskom fóre.
Vestálky vystupovali na verejnosti ako jedna právnická osoba, ktorú predstavovala Najvyššia Vestina Panna (Virgo Vestalis Maxima). Jej úlohou bolo zastávať domáce práce v dome kráľovom, neskôr vo Vestinom chráme. Tu sa vestálky starali o posvätný oheň, pripravovali z novej úrody pokrm pre obrady ("mola salsa"), čistili chrám a i.
Právne postavenie vestálok upevnil Augustus, v cisárskej dobe im pripisovali mimoriadnu náboženskú moc.
Veštenie

Veštenie je predpovedanie budúcich udalostí, osudu veštcom na žiadosť alebo pri inšpirácii.
Dejiny a typy veštenia.
Veštenie pri inšpirácii sa vyznačuje špecifickými vlastnosťami a označuje sa ako prorokovanie. Veštenie sa člení na extatické veštenie, znalecké veštenie a na náhodné veštenie. Známou vešteckou knihou je I-ťing.
Niektoré vierovyznania ako napr. kresťanstvo odsudzujú veštenie ako formu čarodejníctva, iné ju považujú za súčasť svojho rituálu. V Starom zákone sa veštenie všeobecne zavrhuje (v Starom zákone je trestané smrťou), tak pokiaľ ide o súkromnú a neoficiálnu mágiu ako aj pokiaľ ide o oficiálnu mágiu cudzích národov. Akceptované je len tzv. prorokovanie v mene Boha, pričom proroctvo sa musí naplniť, aby nebolo vnímané ako proroctvo falošné, ktoré je z pohľadu kresťanstva ako aj judaizmu, hriechom.
V dávnych dobách veštili kňazi a kňažky v chrámoch. Boli na veštenie vopred pripravovaní cez špeciálne rituály. Veštili na špeciálnych miestach, kam za nimi ľudia chodili a nosili dary. Verili, že k nim im cez tieto média prevrávajú bohovia. Podkladom dnešnej numerológie bola židovská Kabala. Zvláštnou kategóriou boli kočovné cigánky. Veštili z vecí, ktoré im boli k dispozícii, z ohňa, ihiel, klincov, no najviac z kariet a ľudskej dlane.
V priebehu ľudských dejín vznikali rôzne veštenia, napríklad z drahých kameňov, mušiel, z letu vtákov, z vnútorností zvierat, rozhodených paličiek, či stebiel, z postavenia hviezd, dominových kociek, kontaktov s duchmi zomretých a hlavne rôznych druhov kariet.
Prorokovanie

Prorokovanie je nie len predpovedanie budúcich udalostí a zvestovanie niečoho výnimočného, napr. odkazu Boha ľuďom, vyjavenie jeho učenia, jeho vôle. ktoré uskutočňujú ( proroci) len vtedy, keď sú inšpirovaní. Prorokovať v podstate znamená byť Božím hlasom a ústami, čo sa môže týkať tiež minulosti alebo prítomnosti, zjavovať pravdu. Prorok hovorí aj keď sa mu nepáči, že musí oznámiť práve tú vec práve tej osobe (napr. kráľovi). Aj proroka môžu prosiť o radu, avšak prorok nato prosí o božie zjavenie, a ak sa mu ho nedostane, mlčí.
Extatické veštenie

Extatické veštenie je veštenie, ktoré sa vykonávalo v extáze, pričom veštec hovoril buď zrozumiteľne a priamo alebo nezrozumiteľne a iný tieto slová vykladal. 
Extázu si veštec mohol navodiť alebo ju predstierať. Extatické veštenie sa vykonávalo napríklad v kanaánskom kulte boha Baala, extatické bolo veštenie delfskej Pýtie, ktoré vykladali jej vyznavači zvaní THEOLOGOI. K extatickým veštcom patrili aj ľudia psychicky nenormálni, ktorých považovali napríklad za posadnutých vešteckým duchom.
I-ťing

I-ťing (iné názvy: Kniha premien, Čouské premeny; , , , ) je najstarší klasický čínsky text. Metaforicky popisuje kozmologické a filozofické predstavy. Sústreďuje sa na princíp "dynamickej rovnováhy protikladov", "evolúciu udalostí ako procesu" a "prijímanie nevyhnutnosti zmien".
V západných kultúrach sa často redukuje len na vešteckú príručku, pretože v Číne sa Kniha premien používala (a dodnes používa) ako orákulum. Je to však aj filozofický a kozmologický systém, ktorý zohráva dôležitú úlohu v taoizme, z ktorého vo veľkej miere vychádzala čínska kultúra.
I-ťing predstavuje prvú z piatich kanonizovaných kníh (Wu-ťing). Kniha premien patrí medzi najstaršie diela svetovej literatúry, súčasná sinológia kladie jej vznik do 12. storočia pred Kr.
Autorstvo.
Podľa tradičného výkladu je údajným autorom mýtický cisár Fu si (伏羲 "Fú Xī", 2852 pred Kr.–2738 pred Kr.), ktorému sa nadprirodzeným spôsobom zjavilo "8 trigramov" (八卦 "bā gùa"). Tie sa do čias legendárneho vládcu Ju (禹 "Yǔ") rozvinuli na "64 hexagramov" (六十四卦 "lìu shí­ sì gùa").
Filozofia.
Kniha pojednáva o základných témach čínskej filozofie:
Predpokladom, z ktorého vychádza, je myšlienka, že predvídať budúcnosť možno len na základe určitého poriadku, daného najkrajnejším princípom všetkého - zvaným "Tao" (Cesta) - princípom, podľa ktorého sa prítomnosť vyvíja do budúcnosti a ktorý zároveň zahrnuje úplnú súvislosť všetkých javov súčasnosti, konšteláciu vecí, do ktorej je zákonite zapojený aj človek. Táto dynamická, stále sa meniaca súvislosť tvorí systém premien, založený na pôsobení dvoch najzákladnejších, polárnych síl, ktorými sa prejavuje Tao: Princípom "jang", združovaného so svetlým, silným a mužským, a princípom "jin", združovaného s tmavým, slabým a ženským.
Takéto združovanie umožňuje zvláštna povaha čínskeho jazyka, spojeného so znakovým písmom symbolizujúcim pojmový obsah v optickom obraze (a nerozlišujúcim medzi substantívom, adjektívom a slovesom), a teda spájajúcim abstraktnosť s názornosťou. V javoch rôzneho druhu, ktoré sa zdajú mať niečo spoločné, sa tak vidí „to isté“ - to isté podstatné, a to sa týka nielen najzákladnejších princípov samých ("jin" a "jang"), ale aj ich kombinácií.
Trigramy.
V základných kombináciách Knihy premien, takzvaných trigramoch (卦 "gùa"), sa princípy "jin" a "jang" kombinujú do trojíc. Princípy sú symbolizované čiarami, pričom plné čiary predstavujú "jang", a prerušované "jin". Napríklad ☰ predstavuje "jang-jang-jang", ☱ predstavuje "jin-jang-jang" atď. Každý trigram symbolizuje určitú prírodnú silu a zároveň nejaký element ľudského života.
Osem trigramov.
Osem pôvodných trigramov má túto podobu:
Hexagramy.
Spojením dvoch trigramov pri všetkých možných kombináciách vzniká celkom 64 hexagramov I-ťingu - obrazcov zložených zo šiestich čiar, ktoré predstavujú 64 rôznych archetypických situácií.
Hexagramy knihy I-ťing predstavujú akýsi vzorec vesmíru (Cestu Tao). Na ňom sa zakladá výklad v knihe I-ťing.
Veštiareň

Veštiareň alebo orákulum je organizované stredisko veštenia; sväté miesto, odkiaľ vychádzalo božské posolstvo ako odpoveď na otázku danú veštcovi. 
V Grécku vznikali veštiarne v dobe vzniku mestských štátov, pričom každá z nich mala svoj vlastný systém. Preslávila sa starobylá veštiareň v Dodone, Apolónove veštiarne v Miléte, v Delfách (pozri delfská veštiareň) a pod. Okrem toho kolovali medzi ľuďmi, najmä v ťažkých dobách, veštby pripisované Sibyle.
Vesprém

Vesprém (historicky , ) je mesto v západnom Maďarsku v Bakonskom lese. Je hlavným mestom Vesprémskej župy. 
Má rozlohu 12 693 ha a žije tu obyvateľov "()". 
Priemysel textilný, strojársky, obuvnícky, potravinársky. Je to dopravná križovatka. V meste sú architektonické pamiatky, múzeá a univerzita (1949).
Názov.
Názov Vesprém pochádza zo slovenského osobného mena "Bezprěmъ" (meno je bohato doložené v textoch; jeho význam: násilný, opovážlivý, neznášanlivý; porov. staročeské bezpřěmný). Ešte v 16. storočí bol názov "Bezperim" a ešte v 20. storočí miestni Slováci mesto volali "Bezperín".
Benešov

Benešov či Benešov u Prahy je mesto v Česku. Nachádza sa v Stredočeskom kraji, juhovýchodne od Prahy. Mesto má rozlohu a žije tu obyvateľov ().
Dejiny.
V 11. storočí za vlády Přemyslovcov prebiehala kolonizácia dovtedy neobývaných oblastí južne od Prahy. Prvé osídlenie Benešova je na mieste dnes zvanom Na Karlově, kde vznikol panský dvorec, kostol a okolo nich osada. Potom sa centrum presunulo výstavbou mestského trhu na dnešné Masarykove námestie. Na Karlove bol založený minoritský kláštor a majiteľom sa stal pražský biskup Tobiáš z Benešova, ktorý si skoro vybudoval nové sídlo – Konopište. Po vymretí Benešovcov sa majiteľmi stávajú Šternberkovci a po nich mestu zostal znak – osemcípa zlatá hviezda v modrom poli.
Ján Žižka z Trocnova vypálil kláštor, keď tade tiahol roku 1420 na Prahu, pretože Šternberkovci boli proti husitom.
Veľkou ranou pre mesto bola Tridsaťročná vojna a zvlášť obsadenie švédskym vojskom v roku 1648, z ktorého sa mesto dlho spamätávalo.
Ejakulácia

Ejakulácia je výron, vystreknutie semena zo samčieho pohlavného údu. K ejakulácii môže dôjsť pri pohlavnom styku, pri masturbácii alebo spontánne v spánku (polúcia) a je väčšinou sprevádzaná pocitom sexuálneho vyvrcholenia - orgazmu.
Predčasná ejakulácia.
Muži môžu mať problém s predčasnou ejakuláciou ("ejaculatio praecox"). Príčinou môže byť krátka uzdička na spodnej strane žaluďa, chronický zápal žaluďa alebo predkožky, alebo vrodená zvýšená citlivosť na sexuálne dráždenie.
Existuje niekoľko spôsobov riešenia tohto problému. Najčastejšie používaným je jednoduché preťatie uzdičky pri lokálnom znecitlivení. Predčasnú ejakuláciu možno „liečiť“ aj požívaním antidepresív, ktorých vedľajším účinkom je práve oddialenie ejakulácie. V každom prípade je však žiaduce vyšetrenie u odborníka (sexuológ, urológ), ktorý odporučí najvhodnejšiu liečebnú metódu.
Mykózy (MKCH-10)

B35 - B49: MYKÓZY je položka z medzinárodnej klasifikácie chorôb. Patrí do I. kapitoly MKCH-10 - Infekčné a parazitárne choroby (MKCH-10, A00 - B99).
Nezahŕňajú hypersenzitívnu pneumonitídu zapríčinenú organickým prachom (J67.-)a mycosis fungoides (C84.0).
Zahŕňa: 
Zahŕňa kandidózu a moniliázu.
Nezahŕňa novorodeneckú kandidózu (P37.5).
Nezahŕňa brazílsku blastomykózu (B41.-) a keloidnú blastomykózu (B48.0).
Zahŕňa brazílsku blastomykózu a Lutzovu chorobu.
Zahŕňa aspergilóm.
Fungémia NS
Štítnik (rieka)

Štítnik je pravostranný prítok Slanej v Gemeri, odvodňuje západnú časť územia okresu Rožňava. Má dĺžku a zaberá povodie s veľkosťou . Je tokom IV. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 40 %.
Prameň.
Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Stolica pod Faltenovym sedlom (), na juhozápadnom úpätí vrchu Stolica () v nadmorskej výške približne 
Opis toku.
Spočiatku tečie na juhovýchod Kohútskou dolinou, prudko sa ohýba a krátko tečie na juh, sprava priberá Lazárku a pokračuje juhovýchodným smerom. Vstupuje do Štítnického podolia v Revúckej vrchovine a preteká cez obec Čierna Lehota, kde priberá Lehotský potok zľava a pokračuje cez Slavošovce, kde priberá pravostranný Slavošovský a ľavostranný Zlatný potok. Za obcou priberá zľava Rakovec a ďalej preteká cez Rochovce a Ochtinú, kde sprava priberá Ochtinský potok a ďalej pri osade Medený hámor významný Hankovský potok z ľavej strany. 
Rieka potom tečie viac-menej na juh cez obec Štítnik, tu vytvára menšiu sihoť a nižšie pod obcou sa koryto rieky rozdeľuje na dve ramená, ktoré tečú rovnobežne. Následne preteká na styku Plešivskej planiny na ľavom brehu a Revúckej vrchoviny na pravom brehu, s viacerými vyvieračkami na ľavom brehu (Hučiaca vyvieračka, Veľká studňa). Pri obci Kunova Teplica sa ramená rieky opäť spájajú a ďalej tečie v jednom koryte, sprava priberá Gočaltovský potok, tečie okrajom Paškovej a vstupuje na územie Slovenského krasu. 
Hlbokým a širokým údolím oddeľuje Plešivskú planinu na ľavom brehu a Koniarsku planinu na pravom brehu. Potom priberá ešte dva kratšie prítoky a pri obci Plešivec ústi v nadmorskej výške cca do Slanej.
Povodie Štítnika podľa prítokov (v smere toku).
Štítnik (P – pravostranný prítok, Ľ – ľavostranný prítok)
Polúcia (výron semena)

Polúcia je mimovoľný výron mužského semena, spravidla v spánku, označovaný tiež ako "mokrý sen".
Najčastejšie sa objavuje v puberte. Môže k nej ale dochádzať v ľubovoľnom veku. Polúcie môžu, ale tiež nemusia byť sprevádzané erotickými snami. Niektorí muži sa počas polúcie prebudia, iní počas tohto okamihu spia. Príčiny ešte nie sú známe. Všeobecnou teóriou je, že ide o dôsledok stimulácie penisu erotickým snom alebo spomienkou na predchádzajúcu sexuálnu skúsenosť. Veľa mužov ale uvádza, že mali erotické sny, ktoré k polúcii neviedli. Inou teóriou je, že sa telo takto zbavuje nadbytočného množstva spermií, telo však túto potrebu v skutočnosti nemá. Sú známe prípady mužov, ktorí ejakulujú veľmi výnimočne a polúce nezažívajú.
Muráň (rieka)

Muráň je rieka v juhovýchodnej časti stredného Slovenska, preteká územím okresov Revúca a Rožňava. Je to pravostranný prítok Slanej s dĺžkou a plochou povodia . Je tokom IV. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 50%.
Prameň.
Pramení na rozhraní Muránskej planiny a Stolických vrchov na východnom svahu vrchu Šiance (), pod sedlom Predná hora v nadmorskej výške cca 
Opis toku.
Najprv tečie na juhozápad okrajom krasovej oblasti popod hrad Muráň, pri obci Muráň priberá sprava Hrdzavý potok a stáča sa na juhovýchod. Tu už tečie cez Stolické vrchy, preteká obcou Muránska Dlhá Lúka, sprava priberá Lehotský potok, údolie rieky sa viac rozširuje a vytvára Jelšavské podolie. 
Potom priberá z pravej strany Dolinský potok a tečie okrajom mesta Revúca, zľava priberá Zdychavu a za mestom koryto rieky vytvára niekoľko ohybov. Pri obci Mokrá Lúka priberá zľava Proviantku, napája vodnú nádrž Miková, tečie okolo obce Revúcka Lehota a cez Lubeník, kde priberá ľavostranné prítoky Suchý potok a Chyžniansky potok a utvára niekoľko ostrých meandrov. Pri Teplej Vode priberá zľava Mníšanský potok a vstupuje na územie mesta Jelšava, kde priberá opäť zľava Jordán a Hrádocký potok. 
Následne vstupuje na územie Jelšavského krasu (Jelšavskej planiny), z pravej strany priberá Múrok () a veľkým oblúkom obteká masív Muteňa () v blízkosti Jelšavskej Teplice. Vstupuje do Rimavskej kotliny, preteká okolo obcí Gemerský Milhosť a Šivetice na juh. Pri Hucíne priberá zľava Rybník, následne Lipovník a tečie okrajom Liciniec. 
Ďalej sa stáča na juhovýchod, vytvára niekoľko ostrých ohybov, utvára meander a na oboch brehoch odkrýva profil tzv. meliatskej jednotky so stanovišťami teplomilnej fauny a flóry. Potom obteká obec Meliata a vstupuje do tzv. Prielomu Muránky, kde rieka meandruje a zarezáva sa do Licinskej pahorkatiny, následne preteká obcou Bretka, pri ktorej ústi v nadmorskej výške cca do Slanej.
Povodie Muráňa podľa prítokov (v smere toku).
Muráň (P - pravostranný prítok, Ľ - ľavostranný prítok)
Turiec (prítok Slanej)

Turiec je rieka na juhovýchode stredného Slovenska, na území okresov Revúca a Rožňava. Vzniká sútokom Západného a Východného Turca a je to pravostranný prítok Slanej. Obidve rieky pramenia v Stolických vrchoch v podcelku Tŕstie. Do Slanej sa vlieva pri Tornali. 
Preteká v dĺžke cez Stolické vrchy, Revúcku vrchovinu a Juhoslovenskú kotlinu. Zaberá povodie s plochou , je tokom IV. rádu a priemerná lesnatosť povodia dosahuje 40%. V rámci novej klasifikácie je Západný Turiec stotožňovaný s hlavným tokom Turca, pričom Východný Turiec je jeho prítokom. Na nových mapách sa už Západný Turiec neoznačuje.
Západný Turiec.
"Západný Turiec" pramení v Stolických vrchoch, pod vrchom Tri chotáre (), v nadmorskej výške cca Najprv tečie juhovýchodným smerom, v nadmorskej výške priberá sprava prítok spod Urbanca () a tečie oblasťou osád obce Ratkovské Bystré. V tejto obci priberá sprava Bystrý potok, ďalej tečie prevažne na juh. Preteká okolo obce Hrlica, vstupuje do Revúckej vrchoviny, preteká popri osade Hámor, z pravej strany priberá Slatvinu a pri obci Ploské sa koryto rozširuje. Potom tečie cez Ratkovú, priberá pravostrannú Hlbôčku, následne oddeľuje obce Ratkovská Lehota na pravom brehu a Sása na ľavom brehu a stáča sa na juhovýchod. Preteká obcou Rybník, prudko sa ohýba a sprava priberá Drieňok, ďalej pri osade Brusník ľavostranný Brusníček. Potom krátko tečie na juh pomedzi obce Chvalová a Višňové, sprava priberá Španie a vstupuje do Rimavskej kotliny. Opäť tečie juhovýchodným smerom okrajom obcí Skerešovo a Polina, koryto vytvára niekoľko oblúkov a tečie na východ. Pri obci Gemerská Ves sa spája s vodami Východného Turca.
Východný Turiec.
"Východný Turiec" pramení na rozhraní Stolických vrchov a Revúckej vrchoviny, pod sedlom Hlaviny (), v nadmorskej výške približne Tečie na juh Revúckou dolinou, sprava priberá Valaský potok a na území obce Sirk tiež pravostranný Bystrý potok. Pri osade Červeňany sa stáča na juhovýchod a následne aj na východ. Pri obci Rákoš priberá ľavostranný Rákoš () a oblúkom sa opäť stáča na juhovýchod. Ďalej rieka tečie na krátkom úseku postupne v troch korytách, pričom zľava priberá Turčok a sprava Mäsiarku, preteká cez Kameňany (jedno z ramien) a opäť sa ramená spájajú do jedného koryta. Tu už rieka tečie okrajom Rimavskej kotliny. Z pravej strany potom priberá Priehybinu a pri Držkovciach Blatný potok zľava. Potom priberá ľavostranný Rakýš, preteká obcou Leváre a tečie na juh. Z pravej strany ešte ústi Drieňovský potok, rieka sa prudko ohýba a pri Gemerskej Vsi sa spája so Západným Turcom (približne ).
Tok rieky od sútoku.
Od obce Gemerská Ves tečie rieka pod spoločným názvom Turiec. Preteká okolo obcí Levkuška a Otročok, pri ktorej priberá pravostranný Rašický potok. Pri obci Žiar priberá sprava Vlčí potok a ďalej tečie viac-menej na juhovýchod popri Behynciach a na katastrálnom území mesta Tornaľa ústi do Slanej (). Pri sútoku so Slanou bol navŕtaný termálny prameň.
Povodie Turca podľa prítokov (v smere toku).
Západný Turiec (P - pravostranný prítok, Ľ - ľavostranný prítok)
Východný Turiec
Turiec pod sútokom
Koło

Koło je gmina vo východnom Poľsku, v okrese Koło. Leží 30 km severozápadne od Konin. Samotné mesto má 23 334 obyvateľov.
Prezident Spojených štátov

Prezident Spojených štátov ( "President of the United States") je hlava Spojených štátov amerických. Podľa Ústavy Spojených štátov je takisto aj hlavou federálnej vlády a hlavným veliteľom ozbrojených síl. Spája v sebe právomoci, ktoré sa v európskych krajinách zvyčajne delia medzi prezidenta (či inú formálnu hlavu štátu) a premiéra. Vzhľadom na jeho silnú pozíciu sa tak hovorí o prezidentskom systéme. Vzhľadom na veľmocenské postavenie USA je v súčasnosti vnímaný ako najmocnejšia osoba na Zemi. Súčasným, v poradí 46. prezidentom USA, je Joe Biden, ktorý bol inaugurovaný dňa 20.1.2021 presne napoludnie tamojšieho času.
Voľby a funkčné obdobie.
Jedno funkčné obdobie trvá štyri roky a nikto nesmie kandidovať na viac ako dve po sebe idúce volebné obdobia. Toto ustanovenie bolo prijaté až v roku 1951, preto mohol byť Franklin Delano Roosevelt zvolený za prezidenta celkom štyrikrát. V prípade úmrtia prezidenta sa úradu pre zvyšok funkčného obdobia ujíma viceprezident. Prezident je volený nepriamou voľbou – volí ho zbor voliteľov nominovaných jednotlivými štátmi únie (počet voliteľov za štát približne zodpovedá jeho ľudnatosti a hlasuje podľa toho, kto v ich štáte bol zvolený voličmi). Jedným z dôsledkov tohto systému je fakt, že vyhrať môže aj kandidát s menším počtom hlasov, ak sú jeho voliči lepšie rozdistribuovaní (napríklad George W. Bush v roku 2000 alebo Donald Trump v roku 2016).
Popradská kotlina

Popradská kotlina je geomorfologický podcelok Podtatranskej kotliny, pričom zaberá celú jej východnú polovicu v širšom okolí miest Poprad a Kežmarok.
Vymedzenie.
Pomerne rovinaté územie lemuje veniec hôr, konkrétne na severe susedia Východné Tatry (podcelok Tatier) a Tatranské podhorie, západným smerom oddeľuje "Štrbský prah" Liptovskú kotlinu (oba sú podcelkami Podtatranskej kotliny). Južným smerom vystupujú Kozie chrbty s podcelkami Važecký chrbát a Dúbrava, a na krátkom úseku aj Hornádske podolie (podcelok Hornádskej kotliny). Východným smerom ležia Levočské planiny a Levočská vrchovina, patriace k Levočským vrchom, a na severovýchode nadväzuje Veterný vrch a Repisko, oba sú podcelkami Spišskej Magury. Osou kotliny je rieka Poprad, ktorá spája mestá Svit, Poprad, Kežmarok, Spišská Belá a Podolínec.
Delenie.
Kotlina sa ďalej člení na tieto geomorfologické časti:
Osídlenie.
Kotlina patrí k stredne husto obývaným oblastiam a regionálnym centrom je mesto Poprad. Významnú pozíciu majú i mestá Svit, Kežmarok, Spišská Belá a Podolínec. 
Chránené územia.
Popradská kotlina patrí okrajovo do Tatranského národného parku, resp. jeho ochranného pásma a na území sa nachádza množstvo chránených území. Medzi nimi národná prírodná rezervácia Belianske lúky, Uhlištiatka, Mraznica, národná prírodná pamiatka Gánovské travertíny, prírodná rezervácia Jelšina, Kút, Poš, Primovské skaly, Slavkovský jarok, Švábovská stráň a prírodná pamiatka Briežky.
Turizmus.
Tatranská kotlina tvorí bránu do Tatier; pokým z Liptovskej kotliny vedú cesty a turistické trasy do Západných, no i Nízkych Tatier, Popradská kotlina je východiskom pre návštevníkov Vysokých a Belianskych Tatier. V kotline vyvierajú minerálne pramene (napr. pri Starom Smokovci, Gánovciach, Hozelci, Spišskej Belej, Výbornej, Toporci a Podhoranoch) a tiež termálne pramene (Vrbov, Poprad, Gerlachov). Na výver termálnych prameňov v Gánovciach sa viaže travertínová kopa Hôrka, kde sa v minulosti pri ťažbe travertínu našiel odliatok mozgovne neandertálca.
Doprava.
Tatranské osady spájajúca Cesta Slobody je dostupná z viacerých obcí v kotline, napojených na cestu I/18 (Liptovský Mikuláš – Levoča), v severovýchodnej časti tiež z cesty I/66 (Pusté Pole – Poprad – Spišská Belá – Tatranská Javorina). Kotlinou vedie medzinárodne významná európska cesta 50 v trase diaľnice D1. Rovnako strategický význam má železničná trať Žilina – Košice, na ktorú sa v Poprade pripája tatranská električka i regionálna trať do Starej Ľubovne. Zo stanice Tatranská Štrba vedie na Štrbské Pleso ozubnicová trať.
Červený Kút

Červený Kút je osada obce Hybe, v Liptovskej kotline, priamo na pravom brehu Váhu, pri sútoku s Bocou, 4 km juhozápadne od obce, v okrese Liptovský Mikuláš.
V osade stojí zrekonštruovaný kaštieľ. Počas SNP bola miestom ťažkých bojov, jednotke povstaleckej armády sa podarilo prerušiť železničné aj cestné spojenie.
Kysihýbel

Kysihýbel je malá osada v Štiavnických vrchoch, v údolí Jasenice, súčasť obce Banský Studenec v okrese Banská Štiavnica. Nadmorská výška je 412m.
Pôvodne to bol majer patriaci mestu Banská Štiavnica, od ktorého okraja je vzdialený len asi 500 metrov. Neskôr prešiel do majetku banského erára a od 2. polovice 19. storočia školský majetok Baníckej a lesníckej akadémie. V súčasnosti je tu školský lesný závod, drevený kaštielik (hájovňa) a sústava malých rybníkov vybudovaných po prvej svetovej vojne. 
Neďaleko osady sa nachádza Arborétum Kysihýbeľ, budované v rokoch 1900 – 1913. Na trase náučného chodníka, 1 km juhovýchodne od osady sa nachádza vzácna technická pamiatka UNESCO - podzemný kameňolom (nazývaný aj ako "Diery" alebo "Barlangy"), v ktorom sa v minulosti ťažil ryolit, podľa iného zdroja hruboporfyrický andezit s výrastlicami plagioklasu a amfibolu, ktorý vykazuje znaky autoklastickej brekciácie. Stavebný kameň sa tu údajne ťažil od 14. storočia. Pri návšteve Dier je dobré mať baterku. V zadnej časti komory je ponechaný stĺp, do ktorého sú vytesané letopočty 1768 a 1783. 
V Kysihýbli nájdete aj akvadukt, vybudovaný okolo roku 1870, keď sa stavala úzkokoľajná železnica z Hronskej Breznice do Štiavnice, pôvodná „Štyavnycká Anča“. Akvadukt privádzal vodu z Kolpašských tajchov do úpravárenských zariadení pri bývalej šachte František v Banskej Štiavnici, v časti Štefultov (najvýchodnejšia šachta v Štiavnicko-hodrušskom rudnom revíre). 
Osada je východiskom viacerých značkovaných turistických trás do okolia, neďaleko osady je železničná zastávka Banský Studenec, na trati Banská Štiavnica - Hronská Dúbrava.
V Kysihýbli začína a končí okružný náučný chodník z lesníckym zameraním. Prechádza okolo viacerých prírodných a historických zaujímavostí, napríklad Feistmantlovej záhrady (pôvodnej botanickej záhrady lesníckej školy, dnes mohutného lesného porastu), Skália (malebných skalných andezitových útvarov v ochrannom lese), a Arboréta Kysihýbel.
Neresnica (Zvolen)

Neresnica je mestská časť Zvolena, v južnej časti mesta, na rozhraní Zvolenskej kotliny a Javoria, v údolí riečky Neresnica.
Leží na ceste I. triedy č. I/66 spolu s motorestom a benzínovým čerpadlom v smere na Krupinu. Nachádza sa tu rekreačný areál s kúpaliskom a autokempingom. Osada je východiskom turistických chodníkov do okolia.