burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Viliam Fraknói

Viliam Fraknói (do roku 1874 Viliam Frankl, ; * 27. február 1843, Mojmírovce – † 20. november 1924, Budapešť, Maďarsko) bol rímskokatolícky kňaz, veľkovaradínsky kanonik, menovaný biskup arbeský a uhorský historik. Bol tajomníkom Uhorskej akadémie vied.
Autor viacerých, často viaczväzkových diel z dejín Uhorska so zameraním na obdobie 15.-18. storočie. Jeho práce čerpajú z bohatého archívneho materiálu.
Mexické národné vodnopólové družstvo mužov

Mexické národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Mexiko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Federación Mexican de Natación" (FMN). Patrí medzi tie lepšie vodnopólové celky Ameriky, ktorý sa ale menej zúčastňuje medzinárodných podujatí organizovaných Medzinárodnou plaveckou federáciou. Za jeho najväčšie úspechy možno považovať 3 medailí z Panamerických hier či 5 víťazstiev na Stredoamerických a karibských hrách.
Vrcholné podujatia.
Na olympijské hry sa družstvo kvalifikovalo 4-krát, naposledy v Barcelone 1992. Jeho najlepším umiestnením je 10. miesto v poslednom štarte na OH v Montreale 1976. Na Majstrovstvá sveta sa družstvo dokázalo kvalifikovať 3-krát, naposledy v roku 1978. Najlepšie dopadlo na prvých dvoch turnajoch, na 9. mieste.
Najviac úspechov zaznamenalo na kontinentálnych podujatiach. Vodnopólový turnaj na Panamerických hrách vyhralo raz, v domácom Mexiko City v roku 1975, čo bolo zároveň posledné medailové umiestnenie. Predtým získalo 2 bronzy. Od roku 1979 však ustúpilo z týchto pozícií a končievalo medzi 5. a 8. miestom. Na predposlednom turnaji, v domácej Guadalajare 2011, nepostúpilo zo základnej skupiny do semifinále a skončilo celkovo na 6. mieste. Na panamerickom podujatí Pohára UANA, ktorý je zároveň kvalifikáciou na MS, sa družstvo zúčastnilo iba raz, v roku 2005, kde skončilo piate. Ďalej družstvo vybojovalo 16 medailí na Stredoamerických a karibských hrách, z toho boli 6 zlatých. Posledné víťazstvo získalo v roku 2014 v mexickom Veracruz.
Mexické družstvo sa predstavilo v roku 2007 aj vo Svetovej lige, kde však skončilo už v americkej kvalifikačnej skupine.
Zaplavenie pražskej zoo

Zaplavenie pražskej zoo bola prírodná katastrofa, ktorá sa odohrala v polovici augusta 2002, keď strednú Európu postihli rozsiahle povodne. Značné škody utrpelo i hlavné mesto Česka Praha. Zaplavené bolo centrum mesta, metro a aj zoologická záhrada. Pražská zoo sa nachádza v mestskej časti Troja, priamo pri rieke Vltava.
Evakuácia zvierat.
13. augusta 2002 začala veľká evakuácia zvierat. Rozvodnená Vltava zatopila celú spodnú časť areálu a pracovníci museli previezť do bezpečia viac ako 1000 zvierat. Mnohé z nich bolo nutné pred transportom uspať. Napr. uspaté gorily previezli na člne. Pomoc poskytli aj iné zoologické záhrady.
Niektoré z evakuovaných zvierat boli umiestnené do vyššie položených priestorov zoo, ale mnohé boli odvezené preč z Prahy do iných zoologických záhrad v Česku a Poľsku (Zoo Dvůr Králové n. L., Zoo Olomouc, Zoo Lešná, Zoo Liberec, Zoo Brno, Zoo Plzeň, Zoo Ústí n. L., Zoo Ostrava, Zoo Jihlava, Zoo Opole (Poľsko)) alebo do súkromného chovu. Mnohé zvieratá sa späť do Prahy vrátili veľmi rýchlo, niektoré po dlhšej dobe a ostatné ostali navždy vo svojich nových domovoch mimo Prahu.
Úmrtia zvierat.
Povodne a evakuáciu neprežilo celkovo 134 zvierat. Väčšinu z nich tvorili vtáky, ktoré nezvládli stres z evakuácie. Najviac mediálne sledované osudy boli útek tuleňa Gastona a utratenie slona Kadíry.
Gastonov útek.
Keď Vltava zaplavila areál zoo, štyrom tuleňom sa podarilo utiecť. Jedna samica sa vrátila, ďalším dvom sa podarilo odplávať do iných českých miest (Kralupy nad Vltavou a Dolní Beřkovice). Najďalej sa podarilo dostať dvanásťročnému samcovi Gastonovi. Po Vltave a Labe sa dostal až do Nemecka. Českým záchranárom sa ho nepodarilo chytiť, aj keď jeho pohyb sledovali a kŕmili ho. Po niekoľkodňovej púti ho nakoniec odchytili nemeckí záchranári. Preplával niekoľko sto kilometrov. Český tím si poňho prišiel, ale Gaston nakoniec blízko nemecko-českej hranice na následky vyčerpania a stresu uhynul.
Slon Kádira.
Samec slona prišiel do Prahy ako dvojročný zo Srí Lanky. V čase povodní sa nepodarilo slona evakuovať. Všetky pokusy o záchrannú akciu boli neúčinné. Zvyšujúca sa hladina vody a hrozba, že vystrašený a agresívny slon utečie z areálu, nakoniec donútili záchranárov slona zastreliť. Podobný osud stretol aj hrošicu Lentilku. Tiež hrozilo, že utečie a niekoho napadne alebo dokonca zabije.
Portorické národné vodnopólové družstvo mužov

Portorické národné vodnopólové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Portoriko v medzinárodných vodnopólových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Federación Portorriqueña de Natación" (FPN). Za jeho najväčšie úspechy možno považovať 8 medailí zo Stredoamerických a karibských hier.
Vrcholné podujatia.
Na olympijské hry ani na majstrovstvá sveta sa družstvo nedokázalo kvalifikovať ani raz.
Úspechy zaznamenalo na kontinentálnych podujatiach. Z vodnopólového turnaja na Panamerických hrách si síce medailu nevybojovalo, keď najlepšie skončilo na 4. mieste. Ani pri jedinom štarte na panamerickom podujatí Pohára UANA, ktorý je zároveň kvalifikáciou na MS, sa družstvo netešilo z medaily, keď skončilo posledné piate. Družstvo ale dokázalo vybojovať 8 medailí na Stredoamerických a karibských hrách, z toho boli 3 strieborné. Poslednú medailu získalo v roku 2002 v Salvádore.
Portorické družstvo sa predstavilo v roku 2007 aj vo svetovej lige, kde však skončilo už v americkej kvalifikačnej skupine. 2-krát sa zúčastnilo sa Rozvojového pohára FINA, na ktorom v roku 2007 vybojovalo po finálovej prehre s striebornú medailu.
Coritiba Foot Ball Club

Coritiba Foot Ball Club je brazílsky športový klub sídliaci v Curitiba. Klubové farby sú zelená a biela. Je známy pre svoj futbalový tím, ktorý hrá brazílsku najvyššiu súťaž.
Futbalový klub bol založený v roku 1909 skupinou robotníkov. Patrí k najúspešnejším v Brazílii, bol majstrom Brazílie a 36-násobným majstrom štátu Paraná.
Erechtheus

Erechtheus alebo aj Erechtheus II. (, ) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Pandióna I. a jeho manželky Zeuxippy. 
Erechtheus mal troch súrodencov, svoje dvojča, brata Bouta a dve sestry, Proknu a Filomélu. So svojou manželkou Praxitheou sa stali rodičmi synov, Eupalama, Ornea, Thespia, Métióna, Kekropa a Pandora a dcér Prokridy, Kreousy, Óreithyie a Chthonie.
Aténsky kráľ Erechtheus bol napadnutý susednou Eleuzínou, ktorej pomáhal Immarados, syn tráckeho kráľa Eumolpa. Keďže vojna bola nesmierne ťažká a jej priebeh sa nevyvíjal v jeho prospech, odišiel si po radu do delfskej veštiarne ako dosiahnuť vo vojne obrat. To čo mu však poradila Pýtia sa ho nesmierne dotklo, poradila mu, že ak chce zvíťaziť, musí obetovať jednu zo svojich dcér. Erechtheus ale nemusel sám rozhodnúť, lebo keď sa o tom dozvedela jeho dcéra Praxithea, vyhlásila, že dobrovoľne obetuje svoj život za vlasť a vystúpila na oltár, kde ju obetovali. 
Erechtheus potom skutočne priviedol vojnu do víťazného konca. Ťažkosti ale neskončili, lebo Immarada, ktorý v boji zahynul, chcel jeho otec Eumolpos pomstiť a požiadal svojho otca Poseidóna, aby mu pomohol. Poseidón jeho želaniu vyhovel a jediným úderom svojho trojzubca Erechthea aj s takmer celou jeho rodinou zahubil, nažive zostala jedine jeho najmladšia dcéra Kreousa a najstarší syn Kekrops, ktorý sa stal jeho nástupcom..
Hrdinská smrť Erechthea za svoje rodné mesto nebola starovekými Aténčanmi nikdy nezabudnutá. Preukazovali mu božské pocty a v rokoch 421-406 pred Kr. mu na Akropole postavili veľkolepú svätyňu (Erechtheion), ktorá tam stojí dodnes.
Adhézne konanie

Adhézne konanie je časť trestného konania, ktorej obsahom sú (niektoré) súkromnoprávne nároky súvisiace s daným trestným činom. V súčasnej slovenskej právnej úprave sú týmito súkromnoprávnymi nárokmi len nároky na náhradu škody. 
Dejiny.
Adhézne konanie je koncept prevzatý v Rakúskej monarchii (vrátane Uhorska) v roku 1850 z nemeckého práva. Po rakúsko-uhorskom vyrovnaní bolo adhézne konanie v Uhorsku zakotvené odchylne od rakúskej úpravy v uhorskom zákonnom článku XXXIII/1896 (uhorský Trestný poriadok), ktorý platil na Slovensku do roku 1950. Súčasná (resp. približne súčasná) podoba adhézneho konania je na Slovensku v platnosti od nadobudnutia účinnosti česko-slovenského Trestného poriadku z roku 1950 (zákon č. 87/1950 Zb).
Súčasná slovenská právna úprava.
Adhézne konanie je upravené v §46 (1),(3),(4), §256 (2), §287 a § 288 (a nepriamo aj v ďalších paragrafoch) Trestného poriadku z roku 2005 (zákon č. 301/2005 Z.z.).
Adhézne konanie je súčasť hlavného pojednávania trestného konania. Nie je samostatnou časťou trestného konania, ale splýva s trestným konaním. Rieši náhradu škody, ktorú následkom trestného činu utrpel poškodený. Adhézne konanie je fakultatívne a o jeho vykonaní rozhoduje súd. Riadi sa normami týkajúcimi sa náhrady škody, t. j. najčastejšie normami občianskeho práva. Na základe jeho výsledkov súd rozhodne o náhrade škody alebo odkáže poškodeného na občianskoprávne konanie.
Ak poškodený trestným činom utrpel majetkovú škodu, môže si teda uplatniť nárok na náhradu škody priamo v trestnom konaní proti obžalovanému. Ak ho súd uzná vinným a nárok na náhradu škody z tejto viny vyplýva, môže o nároku na náhradu škody rozhodnúť trestný súd spolu s rozhodnutím o trestnom čine. 
Účelom je predovšetkým urýchlenie a úspora nákladov konania (konaní) medzi stranami sporu.
Zátoka (potok)

Zátoka je potok v dolnom Turci, v južnej časti okresu Martin. Je to pravostranný prítok Zápotočia, meria 2,7 km a je tokom VI. rádu.
Pramení juhovýchodne pod Pálčinym dielom (545,3 m n. m.), následne podteká cestu III/01894, severozápadne od Folkušovej podteká cestu III/06548 a ústi do Zápotočia.
Zo stanice

Zo stanice je potok v hornom Turci, v južnej časti okresu Turčianske Teplice. Pramení a ústi západne od železničnej stanice Horná Štubňa.
Z názvu potoka vyplýva, že je pomenovaný iba relatívne krátke obdobie a pred vznikom železničnej stanice v Hornej Štubni pravdepodobne nemal žiadny názov.
Žírová

Žírová je potok v dolnom Turci, v okrese Martin. Je to pravostranný prítok Zápotočia, meria 2,7 km a je tokom VI. rádu. Pramení južne od Necpál a východne od Ďanovej ústi do Zápotočia.
Názov.
Názov Žírová vznikol podľa veľmi úrodného územia, ktorým potok preteká.
Kekrops II.

Kekrops II. (, ) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Erechthea a jeho manželky Praxithey, bol aténsky kráľ. 
Jeho otec Erechtheus bol napadnutý susednou Eleuzínou, ktorej pomáhal Immarados, syn tráckeho kráľa Eumolpa. Vojna sa skončila víťazstvom Erechthea a Immarados v nej zahynul. Nešťastný Eumolpos preto požiadal svojho otca boha Poseidóna, aby Erechthea potrestal. Poseidón jeho žiadosti vyhovel a jediným úderom svojho trojzubca Erechthea a takmer celú jeho rodinu zabil. 
Jeho najstarší syn Kekrops však prežil a prevzal v Aténach kráľovské žezlo. Mladý kráľ sa potom oženil s Métiadousou, dcérou Eupalama a narodil sa mu syn Pandión, ktorý sa po rokoch stal jeho nástupcom.
2014 na Slovensku

Tento článok obsahuje výpis významných udalostí v roku 2014 na Slovensku.
Zoznam katolíckych novín a časopisov

Toto je zoznam tlačených a internetových katolíckych novín a časopisov.
Pandión I.

Pandión I. (, ) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Erichthonia a jeho manželky najády Praxithey, bol aténsky kráľ.
Pandión sa oženil so Zeuxippou a mal s ňou dcéry, Proknu a Filomélu a synov Erechthea a Bouta. Dcéru Proknu potom vydal za tráckeho kráľa Térea za odmenu, že mu pomohol poraziť vojsko tébskeho kráľa Labdaka, ktorý napadol Atény.
Prokné sa následne stala matkou syna Itya a žila vo svojej novej tráckej domovine šťastne až dovtedy, kým ju neprišla navštíviť jej sestra Filoméla, do ktorej sa nešťastne zaľúbil jej manžel Téreus. Filoméla ale jeho lásku neopätovala a preto sa ju Téreus pokúsil zmocniť násilím a keďže sa mu ubránila, zatvoril ju v hustom lese do osamelej chatrče. Filomélu nezlomilo ani väzenie a vyhrážala sa mu, že nebude mlčať a preto jej vyrezal jazyk. 
Filoméla však prišla na spôsob ako to oznámiť sestre, vytkala správu o svojom osude na závoj, ktorý sestre podala. Prokné potom manželovi pripravila strašnú pomstu, zabila ich syna Itya a predložila mu ho na večeru. Najvyšší boh Zeus však nedopustil, aby tento hrozný zločin ostal bez trestu a všetkých troch zbavil ľudskej podoby. Térea premenil na dudka, Proknu na slávika a Filomélu na lastovičku. 
Keď sa Pandión o tom dozvedel, zo žiaľu nad stratou svojich dcér sa usúžil až k smrti.
Po Pandiónovej smrti kráľovské žezlo prevzal jeho syn Erechteus a Boutes sa stal veľkňazom svätýň bohyne Atény a boha Poseidóna.
Čchen Tu-siou

Čchen Tu-siou (, ; * 8. október 1879 – † 27. máj 1942) bol čínsky politik a spisovateľ. 1. júna 1921 spoločne s Li Ta-čaom založil v Šanghaji Komunistickú stranu Číny, ktorej sa stal prvým predsedom.
Život.
Tu-siou sa narodil do bohatej úradníckej rodiny, jeho otec ale zomrel, keď mal dva roky. Získal konfuciánsku výchovu, v roku 1896 zložil cisárske skúšky a o dva roky neskôr odišiel do Chang-čou študovať francúzštinu, angličtinu a stavbu lodí. Po neúspechu Boxerského povstania odišiel do Japonska, kde bol v opozícii proti cisárskemu režimu a kde sa zoznámil so západnou vedou a myslením. 
Po páde dynastie Čching roku 1911 sa vrátil do Číny a pracoval ako úradník v rodnej provincii An-chuej. Po tom, ako Jüan Š’-kchaj uzurpoval moc v krajine, odišiel Tu-siou roku 1913 na dva roky opäť do Japonska. Po návrate v 1915 sa usadil v Šanghaji a založil časopis "Nová Mladosť" (新青年). "Nová Mladosť" sa rýchlo stala najvýznamnejším časopisom v Číne. Tu-siou spolu s ďalšími významnými spisovateľmi ako Chu Š’ a Lu Sün na stránkach časopisu kritizovali tradičnú čínsku spoločnosť, najmä konfucianizmus, a šírili západnú filozofiu, medzi inými myšlienky demokracie, ľudských práv a individualizmu.
V roku 1917 bol vymenovaný za dekana Pekinskej univerzity, kde sa roku 1919 zoznámil so skupinou marxistov vedenou Li Ta-čaom. Spoločne vydali špeciálne číslo "Novej mladosti" celé venované marxizmu. V tom istom roku sa Čchen zapojil do Hnutia štvrtého mája, po jeho potlačení bol donútený rezignovať na pozíciu dekana a odchádza do Šanghaja.
Komunistická strana.
V roku 1920 vyslal Lenin do Číny agentov Kominterny, ktorí mali za úlohu kontaktovať Li Ta-čaa a Čchen Tu-sioua, považovaných za čínskych odborníkov na marxizmus. S finančnou podporou Kominterny založili 1. júna 1921 Komunistickú stranu Číny a Čchen Tu-siou bol zvolený za prvého predsedu. V roku 1922 na príkaz Kominterny vytvoril alianciu s nacionalistickou stranou Kuomintang, vedenou Sunjatsenom. Aliancia pokračovala aj po Sunjatsenovej smrti, keď stranu ovládol Čankajšek.
Mao Ce-tung, významný člen KSČ, vydal roku 1926 spis "Analýza tried v čínskej spoločnosti". Maova vízia toho, ako má pracovať Komunistická strana, sa líšila od Čchenovej predstavy. Mao považoval za základňu strany roľníkov, kým Čchen sa podľa západného vzoru opieral o robotníkov. Mao Ce-tung mal výraznú podporu v sovietskom vodcovi Stalinovi a s jeho pomocou sa mu podarilo roku 1927 obviniť Čchen Tu-sioua z trockizmu, odstrániť z pozície predsedu strany a dokonca ho zo strany vylúčiť.
Tu-siou ostal pracovať v Šanghaji ako spisovateľ. V rokoch 1932 až 1937 bol väznený nacionalistami v Nankingu, po napadnutí Japoncami ho však prepustili. Zomrel v ústraní roku 1942. Po založení Čínskej ľudovej republiky sa stal vzorovým renegátom a bol uvádzaný ako príklad tých, ktorí sa odvrátili od straníckej ortodoxie a mali by byť prevychovaní.
Pandión II.

Pandión II. (, ) je v gréckej mytológii syn aténskeho kráľa Kekropa II. a jeho manželky Métiadousy, dcéry Eupalama.bol aténsky kráľ. 
Po Kekropovej smrti ovládol Atény jeho brat Métión so svojimi synmi. a zákonný dedič trónu Pandión utiekol do Megary, kde sa oženil s Pyliou, dcérou kráľa Pyla. Neskôr však Pylas, pretože nešťastnou náhodou zabil svojho strýka Bianta odišiel do dobrovoľného vyhnanstva do Messénie, kde založil mesto Pylos.
Pandión sa potom v Megare stal kráľom a otcom synov, Aigea, Palla, Nisa a Lyka. Jeho najstarší syn Aigeus potom Métióna z Atén vyhnal a zasadol na kráľovský trón.
Antický autor Hieronymus, ale aj iní autori, ktorí zostavili zoznam kráľov Atén sa o kráľovi Métiónovi nezmieňujú. Hieronym píše, že Pandión bol vládcom Atén od roku 1307 do roku 1282 pred Kr. a jeho nástupcom sa stal Aigeus.
Ján Bukovský

Ján Bukovský, SVD (rodné meno Ján Fukna, v USA prijal meno John Bukovsky; * 18. január 1924, Cerová – † 18. december 2010, Techny, Illinois, USA) bol rímskokatolícky rehoľník, arcibiskup a vatikánsky diplomat.
Životopis.
Ján Bukovský sa narodil 18. januára 1924 v Cerovej v rodine Martina Fuknu a Kataríny, rod. Slavíkovej. Po ukončení základnej školy v rodisku v roku 1939, pokračoval v štúdiu na gymnáziu Spoločnosti Božieho Slova (verbisti) v Nitre. V roku 1944 požiadal o vstup do kongregácie verbistov. Po ukončení štúdia filozofie vo Vidinej v roku 1947 pokračoval v štúdiách teológie v USA. Kňazskú vysviacku prijal v Techny, v centre amerických verbistov neďaleko Chicaga, 3. decembra 1950. V roku 1952 získal licenciát teológie na Americkej katolíckej univerzite vo Washingtone. V rokoch 1952 až 1954 bol profesorom biblistiky v rehoľnom seminári v Techny. Jeho špecializáciou boli grécke a latinské preklady. V rokoch 19541956 študoval exegézu na Pontificio Istituto Biblico v Ríme. V roku 1967 bol povolaný do Ríma do generálnej kapitule rehole verbistov. Od roku 1968 bol poradcom Svätej stolice vo vzťahoch s ČSSR a od roku 1973 bol pracovníkom Štátneho sekretariátu v oddelení pre vzťahy s ČSSR, Maďarskom, Rumunskom, Bulharskom a Albánskom. Bol blízkym spolupracovníkom neskorších kardinálov Agostina Casaroliho a Luigi Poggiho a často ich sprevádzal na ich cestách do vtedajších komunistických krajín strednej a východnej Európy. V rokoch 19871989 sa po boku Francesca Colasuona zúčastňoval vyjednávaní s vládou ČSSR o menovaní nových biskupov. Na základe týchto rokovaní boli na Slovensku menovaní a vysvätení Ján Sokol a František Tondra.
18. augusta 1990 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za titulárneho arcibiskupa tabaltského a za apoštolského nuncia v Rumunsku. 13. októbra 1990 prijal biskupskú vysviacku v bazilike sv. Petra v Ríme z rúk kardinála-štátneho sekretára Agostina Casaroliho. Spolusvätiteľmi boli neskorší Casaroliho nástupca Angelo Sodano a apoštolský delegát v Rusku, Francesco Colasuono. V Rumunsku k jeho hlavným úlohám patrilo obnovenie diplomatických vzťahov po páde komunizmu ako aj riešenie postavenia a majetku gréckokatolíckej cirkvi v Rumunsku. 
20. decembra 1994 bol menovaný za prvého apoštolského nuncia v Rusku. Tu pokračoval v krokoch svojho predchodcu, apoštolského delegáta Colasuona, na formovaní katolíckej cirkevnej hierarchie v Rusku. Mal veľký podiel na znovuotvorení kňazského seminára v Sankt Peterburgu.
Pápež prijal jeho rezignáciu z dôvodu veku 29. januára 2000. Do roku 2006, keď sa presťahoval do Techny v USA, žil v St. Gabrieli pri Viedni. Zomrel 18. decembra 2010 v Techny, Illinois, USA o 7. hod. miestneho času. Pochovaný bol 3. januára 2011 v krypte kostola Nanebovzatia Panny Márie v Nitre na Kalvárii.
Zoznam národných prírodných pamiatok v Česku

Nasledujúci zoznam národných prírodných pamiatok v Česku obsahuje všetky národné prírodné pamiatky (NPP), ktoré sa v júni roku 2017 nachádzali na území Česka. Celkovo sa jedná o 122 pamiatok.
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1997

Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1997 bola európska časť kvalifikácie pre účasť na Majstrovstvách sveta 1997, ktorú organizovala Európska hádzanárska federácia (EHF). Zúčastnilo sa jej 26 európskych družstiev, ktoré súťažili o 7 postupových miest na záverečný turnaj v predkvalifikačnom play-off, siedmich kvalifikačných skupinách a euro-oceánskom play-off. Prebiehala od 28. augusta 1996 do 2. februára 1997.
Priamy postup.
Z Európy priamo postúpili družstvo hostiteľskej krajiny, víťaz MS 1995 a 4 najlepšie družstvá z ME 1996:
Euro-oceánske play-off.
Litva postúpila do play-off ako najlepšie družstvo z druhých miest.
PEC Zwolle

PEC Zwolle je holandský futbalový klub sídliaci v meste Zwolle, ktorý je hlavným mestom regióna Overijssel. Bol oficiálne založený 12. júna 1910 pod názvom "PEC". Vznikol zlúčením klubov Prins Hendrik a Ende Desespereert Nimmera, ale profesionálnym sa stal až v roku 1955.
Klub prešiel niekoľkými zmenami názvu. Prvá prišla v roku 1971, keď sa premenoval na "PEC Zwolle", neskôr v roku 1982 na PEC Zwolle '82. V roku 1990 vyhlásil bankrot a vznikol nový tím s názvom "FC Zwolle". K poslednej zmene došlo po postupe do Eredivisie a od sezóny 2012/13 sa opäť nazýva "PEC Zwolle".
Domáce zápasy hráva na štadióne IJsseldelta Stadion, ktorý má kapacitu 10 000 miest. Je využívaný klubom od roku 2008 a do roku 2012 bol známy pod názvom FC Zwolle Stadion. Do roku 2008 hrával klub 73 rokov zápasy na štadióne s názvom Oosterenkstadion, ktorý bol zbúraný v roku 2007.
Hlavnými farbami klubu sú modrá a zelená.
Klub odohral v najvyššej holandskej lige celkovo 13 sezón, z ktorých najvyššie umiestnenie dosiahol v roku 1978, keď skončil na 8. mieste. Jeho najväčším úspechom je 2-násobná účasť vo finále Holandského pohára KNVB Cup, do ktorého sa prebojoval v rokoch 1928 a 1977. 
PEC Zwolle v Eredivisie.
† "ako FC Zwolle"
Amfiktyón

Amfiktyón (, ) je v gréckej mytológii mladší syn Deukalióna a jeho manželky Pyrrhy, dcéry Titana Epiméthea.Bol aténsky kráľ. 
Amfiktyón, mladší brat praotca Grékov Helléna, sa stal nástupcom aténskeho kráľa Kranaa Podľa antického autora Pausania, hoci už bol Amfiktyón ženatý s dcérou kráľa Kranaa, ktorý nemal mužského potomka, nepočkal na jeho smrť a zosadil ho z trónu. Aj on sám bol však po rokoch zosadený Erichthoniom a jeho prívržencami.
Amfiktyón bol zakladateľ delfskej amfiktyónie, ktorá vznikla pri tamojšej Apolónovej svätyni. Amfiktyónia bol spolok, ktorý mal strážiť toto posvätné miesto a aj majetky pútnikov, ktorí tam prichádzali. Všetky spolky gréckych štátov, ktoré neskôr chránili okolia významných svätýň odvodzovali potom svoje meno od tejto amfiktyónie. Ich zástupcovia sa pravidelne schádzali, aby organizovali náboženské slávnosti, ktoré boli spojené so športovými a umeleckými súťažami.
Mikkel Hansen

Mikkel Hansen (* 23. október 1987) je úspešný dánsky hádzanár. Hrá na poste ľavej spojky a v roku 2013 bol klubovým hráčom francúzskeho Paríž Saint-Germain Handball. V rokoch 2008 až 2010 bol hráčom najúspešnejšieho klubu svetaFC Barcelona, v ktorom nastupoval v prestížnej Lige majstrov EHF. Jeho parametre sú výška a váha.
Za dánsku reprezentáciu nastupuje od roku 2008. V roku 2012 sa s ňou stal majstrom Európy, a Hansen bol vybraný do All-star tímu turnaja. Na MS 2011 sa stal najlepším strelcom turnaja a na MS 2013 bol vyhlásený za najužitočnejšieho hráča turnaja. IHF ho v roku 2012 vyhlásila za najlepšieho svetového hádzanára za rok 2011.
Adiaforon

Adiaforon (mn. číslo adiaforá, gr. "neutrálny"; "veci ľahostajné") je úkon, vec alebo fakt, ktorý má náboženský alebo mravný charakter, no nemá záväzný vzťah k vierouke. Nie je preto danou vierou či vieroukou zakázaný ani vyžadovaný. Podľa kynikov a stoikov je jediným dobrom cnosť a jediným zlom neprávosť, všetko ostatné je adiaforon (ľahostajné). V stoicizme vec, ktorá nemá z hľadiska morálky pozitívnu ani negatívnu hodnotu.
S.C. Braga

Sporting Clube de Braga tiež zjednodušene známy ako Sporting Braga je portugalský profesionálny futbalový klub sídliaci v historickom meste Braga, v provincii Minho. Bol založený v roku 1921 a momentálne hrá najvyššiu domácu súťaž známu ako Primeira Liga, v ktorej patrí k popredným tímom. Pravidelne sa zúčastňuje európskych súťaží a ako jeden z mála v krajine dokáže konkurovať klubom veľkej trojky FC Porto, Sporting CP a Benfica.
Domáce zápasy hrajú na štadióne Estádio AXA, ktorý má kapacitu 30 286 miest. Štadión bol vybudovaný pre Majstrovstvá Európy vo futbale 2004 a hostil v tom roku jeden zápas skupiny C a jeden zápas skupiny D.
Hlavnými farbami klubu je zelená a modrá.
Najväčšími úspechom klubu je víťazstvo pohára Intertoto UEFA z roku 2008 a v sezóne 2010/11 sa dokázal prebojovať do finále Európskej ligy, v ktorom prehral 0 – 1 s konkurenčným tímom FC Porto.
Konžská panva

Konžská panva alebo Bazén Konga (po francúzsky: Bassin du Congo, Cuvette Centrale, Cuvette Congolaise) je rozsiahla vnútrokontinentálna sedimentačná panva na území Konžskej republiky, Konžskej demokratickej republiky a Stredoafrickej republiky približne v strede Africkej platne, v centrálnej časti konžského kratónu. Oblasť panvy je zároveň povodím rieky Kongo a ide o najväčšiu súvislú oblasť tropických dažďových lesov na Zemi.
Panva je zo západu, severu a východu ohraničená prekamibrickými masívmi. Na juhu prechádza na území okavangského prahu do Kalaharskej panvy.
Geológia.
Najstaršiu časť sedimentov na severnom okraji panvy predstavujú vrchnoproterozoické sedimenty kundelungskej formácie. Hlavnú výplň panvy tvoria sedimenty karbónskeho až štvrtohorného veku. Najstaršie sedimenty predstavuje superskupina Karoo (vrchný karbón až spodná jura). Vrchnojurské až spodnokriedové riečne a jazerné sedimenty súvrstvia Lualaba a Kamina. Nad nimi ležia vrchnokriedové kontinentálne uloženiny súvrstvia Kwanga. V jeho spodnej časti sa nachádzajú diamantonosné zlepence.
Treťohorné pieskovce kalaharskej formácie možno rozdeliť na základe prítomnosti diskordancie na eocénno-oligocénnu časť v strednej časti panvy a neogénne po okraji. Najmladšie sedimenty predstavujú štvrtohorné uloženiny rieky Kongo.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2003

Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2003 boli 1. majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konali sa od 16.23. marca 2003 v Santiagu, v Čile, za účasti 6 mužských a 5 ženských tímov. Titul získali hokejisti aj hokejistky Argentíny.
Tieto majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Panamerické hry 2003, ktoré sa konali v Dominikánskej republike. V oboch kategóriách sa na ne kvalifikovali iba víťazi.
Výsledky.
Muži.
Play-off sa nehralo.
Ženy.
Play-off sa nehralo.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2006

Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2006, ktoré boli súčasťou hokejového turnaja Juhoamerických hier 2006, boli v poradí 2. majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konali sa od 9.19. november 2006 v Buenos Aires, v Argentíne, za účasti 5 mužských a 4 ženských tímov. Obe družstvá Paraguaja sa z turnaja odhlásili. Titul obhájili hokejisti aj hokejistky Argentíny.
Tieto majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Panamerické hry 2007, ktoré sa konali v Brazílii. V oboch kategóriách sa na ne kvalifikovali prvé 2 tímy.
Centrum Dianetiky a Scientológie

Centrum Dianetiky a Scientológie je začiatok názvu (resp. v zahraničí niekedy celý názov) organizácií, v ktorých sa praktizuje dianetika a scientológia. Na Slovensku sa (podľa Registra občianskych združení) za názov "Centrum Dianetiky a Scientológie" na upresnenie konkrétnej organizácie ešte pridáva názov mesta (napr. Centrum Dianetiky a Scientológie Bratislava, alebo Centrum Dianetiky a Scientológie Košice). Jednotlivé "centrá" majú samostatnú právnu subjektivitu a sú registrované ako občianske združenia schválené Ministerstvom vnútra SR. Scientológovia interne označujú Centrá Dianetiky a Scientológie ako "misie" (misie Scientologickej cirkvi).
Pôsobnosť na Slovensku.
Centrá Dianetiky a Scientológie, v právnej subjektivite "občianske združenia", nahradili pôvodné "Dianetické centrá", ktoré právnu subjektivitu nemali alebo boli len obchodnými živnosťami. Začali vznikať v roku 2005, najprv v Leviciach, v zápätí v Bratislave a Košiciach, potom v Banskej Bystrici, Žiline, Prešove, Liptovskom Mikuláši, Spišskej Novej Vsi, Štúrove, Nitre, Martine, atď. Medzi najproduktívnejšie v súčasnosti patria Levice, Košice, Bratislava a Prešov.
Činnosť v centrách:
Necirkevné verejnoprospešné aktivity.
Sú to aktivity, ktoré často prerastú až do vzniku samostatných organizácií, zväčša ďalších občianskych združení. Scientológovia tieto aktivity nepoužívajú na propagáciu scientológie ako cirkvi, na získavanie nových členov, propagujú nimi vybrané časti technológie scientológie. Takýmito aktivitami sú napr.:
Občianske hnutie (české politické hnutie)

Občianske hnutie (po česky "Občanské hnutí"; skratka "OH") bolo stredové, liberálne politické hnutie, pôsobiace na českej politickej scéne v rokoch 1991 a 1992, s koreňmi v Občianskom fóre. V roku 1992 sa transformovalo na politickú stranu, ktorá v októbri 1993 zmenila svoj názov na Slobodní demokrati (po česky "Svobodní demokraté"). Táto strana zanikla v roku 1995.
Predsedom hnutia resp. strany bol počas celej existencie Jiří Dienstbier. Medzi jeho členov patrili aj Petr Pithart, Martin Bursík, Pavel Rychetský, Miloš Zeman alebo Jan Sokol.
Dejiny hnutia.
Hnutie bolo ustanovené 27. apríla 1991 po oddelení Občianskej demokratickej strany z Občianskeho fóra. Väčšina jeho členov sympatizovala s predstavou „apolitickej politiky“, ktorú presadzoval predovšetkým Václav Havel, preto bolo Občianske hnutie vnímané ako hlavný dedič Občianskeho fóra. Už svojím názvom Občianske hnutie deklarovalo rezervovaný prístup k straníckosti – istý čas hnutie povoľovalo aj kolektívne členstvo. Názorové odlišnosti členov hnutia mu neumožnili sa profilovať ani pravicovo, ani ľavicovo, hnutie tak bolo radené na strednú časť politického spektra. Otvorene však deklarovalo liberálnu orientáciu.
Vo voľbách do Českej národnej rady v roku 1992 získalo OH 4,6 % hlasov a zostalo tak tesne pod päťpercentnou hranicou potrebnou na vstup do parlamentu. Ako reakciu na to sa hnutie transformovalo na politickú stranu, ktorá od októbra 1993 niesla názov Slobodní demokrati. Súčasne s transformáciou na politickú stranu bola oficiálne potvrdená liberálna orientácia strany a vymedzenie sa voči ľavici (sociálnej demokracii) aj pravici (občianskej demokracii). V posledných rokoch svojej existencie sa strana sústredila v podstate len na udržanie existencie. Uvažovalo sa o zlúčení s Českomoravskou úniou stredu či s Liberálno-sociálnou úniou. Tieto úvahy boli neboli uskutočnené. 
Na prelome rokov 1995 a 1996 sa Slobodní demokrati zlúčili s národnými socialistami. Táto únia ale nemala dlhé trvanie, už v roku 1998 časť pôvodných členov OH založila Stranu za otvorenú spoločnosť, ktorá mala jednu senátorku a podieľala sa na vláde v Libereckom kraji.
Občianske hnutie svoj neúspech často ospravedlňovalo agresivitou Občianskej demokratickej strany. Pravdepodobnejšie je na vine neurčitosť spočívajúca v nejasnej straníckej štruktúre, ako aj absencia charizmatického vodcu, akým bol pre ODS Václav Klaus.
Hrochovité

Hrochovité () je čeľaď z radu párnokopytníky. V rámci radu párnokopytníky sa dnes väčšinou zaraďuje do taxónu Whippomorpha, zatiaľ čo staršie sa zaraďovala do taxónu neprežúvavce/svine (Nonruminantia/Suiformes).
Charakteristika.
Hrochovité sú ťažkopádne mohutné zvieratá. Majú širokú hlavu a veľké kolíkové zuby, ktoré stále dorastajú. Našľapujú na posledné články 4 prstov.
Systematika.
čeľaď hrochovité (Hippopotamidae):
Jan Sokol

Jan Sokol môže byť:
Občianske hnutie

Občianske hnutie môže byť:
Slobodní demokrati

Slobodní demokrati môže byť:
Kranaos

Kranaos (, ) je v gréckej mytológii následník aténskeho kráľa Kekropa I. 
Kranaos sa takisto ako jeho predchodca narodil zo zeme. Po potope, ktorú na ľudstvo zoslal najvyšší boh Zeus a po Deukaliónovom založení nového ľudského rodu, sa usadil v Aténach, kde sa stal kráľom. Mladý kráľ sa oženil so Sparťankou Pédiou, dcérou Mynea a mal s ňou tri dcéry, Kranau, Kranaichmu a Atthidu. Keď mu dcéra Atthida ešte mladá zomrela, nazval na jej počesť okolitý kraj Atikou.
Jeho zať Amfiktyón, syn Deukalióna, ho neskôr zosadil z trónu a sám sa ujal koruny. Kranaos utiekol do Lamptrae, kde zomrel a bol pochovaný. Jeho hrobku (zaiste symbolickú) videl ešte v druhom storočí Pausanias, ktorý Atiku navštívil. 
Podľa starovekého historika Herodota, obyvateľstvo Atén bolo za vlády kráľa Kranaa nazývané Kranaovia a po jeho smrti bolo obyvateľstvo nazývané Kekropovia. Pomenovanie Aténčania dostali až za vlády kráľa Erechthea.
Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2008

Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2008 boli v poradí 3. majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konali sa od 29. marca6. apríla 2008 v Montevideu, v Uruguaji, za účasti 7 mužských a 6 ženských tímov. Nováčikom v oboch kategóriách boli tímy Venezuely. Titul do tretice získali hokejisti aj hokejistky Argentíny.
Výsledky.
Muži.
Play-off sa nehralo
Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2010

Majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji 2010 boli v poradí 4. majstrovstvá Južnej Ameriky v pozemnom hokeji, ktoré organizuje Panamerická federácia pozemného hokeja (PAHF). Konali sa od 3.11. apríla 2010 v Rio de Janeiru, v Brazílii, za účasti 6 mužských a 6 ženských tímov. Titul štvrtýkrát za sebou získali hokejisti aj hokejistky Argentíny.
Tieto majstrovstvá boli zároveň kvalifikáciou na Panamerické hry 2011, ktoré sa konali v Mexiku. V oboch kategóriách sa na ne kvalifikovali prvé 2 tímy.
Werrason

Noël Ngiama Makanda viac známy ako Werrason (* 25. december 1965, Kikwit, Bandundu, Konžská demokratická republika) je konžský spevák, tanečník a skladateľ. Od 1981 do 1997 bol členom hudobnej skupiny Wenge Musica.
Rádio Sever

Rádio Sever bola súkromná komerčná rozhlasová stanica, ktorá vysielala zo Žiliny od 1. marca 2013 do 28. septembra 2015.
Regionálne rádio vysielalo na frekvencii 94,5 MHz zo Žiliny, primárne pre región severozápadného Slovenska. Signál z vysielača na Krížave () šíril vysielanie pre obyvateľov Žilinského a Trenčianskeho kraja, pre ktorých bolo zamerané aj spravodajstvo. Spravodajstvo malo regionálny charakter, s presahom na témy zo Slovenska a zahraničia, s tendenciou byť vyvážené, dynamické a nezávislé od politických strán či hnutí. Informácie v spravodajstve Rádia Sever pochádzali zo zdrojov tlačových agentúr, ako aj z relevantných zdrojov, napr. miest, obcí, štátnych zložiek a kultúrno-spoločenských organizácií pôsobiacich v dosahu rozhlasových vĺn Rádia Sever. Krízové informácie boli zabezpečené na základe zmluvne dohodnutých podmienok so strediskami COO, KR PZ, HaZZ, SSE, SEVAK, VUC a so samotnými obcami a mestami.
Žánrovou a obsahovou nadstavbou spravodajského programu Rádia Sever bola publicistika, zacielená dominantne na dianie a život ľudí v regióne i metropole severného Slovenska. Tieto publicistické informácie boli nielen v dennom vysielaní, ale aj sumarizované v pravidelnej víkendovej publicistickej relácii magazínového typu "Život Severu".
Produkcia Rádia Sever zabezpečovala pravidelné návštevy osobností súčasnej regionálnej populárnej hudby, politiky, spoločenského života, športu, ale aj bežných, no zaujímavých ľudí z regiónu sever. Zohraný tím moderátorov prinášal poslucháčom štandardné živé moderované vysielanie, regionálne ukotvené servisné informácie potrebné k životu obyvateľov – aktuálnu dopravu na severe, počasie, snehové správy, kultúrne pozvánky, ale aj súťaže a ankety.
Grégorios Palamas

Grégorios Palamas alebo Gregor Palama alebo Gregor Palamas (* 1296, Konštantínopol - † 14. november 1359, Solún) bol grécky (byzantský) mních, solúnsky metropolita, významný svätý a mystik Pravoslávnej cirkvi. Bol jedným z najvýznamnejších a najvýraznejších predstaviteľov hesychazmu.
Životopis.
Narodil sa v Konštantínopole v aristokratickej rodine. Ako 20-ročný odišiel na Svätý vrch Atos, no v roku 1340 ho opustil. V roku 1347 sa stal solúnskym biskupom.
Kanonizácia a pamiatka.
Grégorios Palamas bol kanonizovaný 9 rokov po svojej smrti (v roku 1368) patriarchom Filoteom. Jeho pamiatku si pravoslávna cirkev pripomína dvakrát: v Druhú nedeľu Veľkého pôstu, a to z dôvodu jeho víťazstva nad herézou v cirkvi (analogicky k víťazstvu ortodoxie nad ikonoklazmom v Prvú nedeľu Veľkého pôstu) a druhýkrát v deň jeho smrti, 14. novembra. Aj niektoré východné katolícke cirkvi ho uctievajú ako svätého.
My Country, 'Tis of Thee

„My Country, 'Tis of Thee“, tiež známa pod názvom „America“, je americká vlastenecká pieseň, ktorej text napísal Samuel Francis Smith. Melódia je rovnaká ako u britskej národnej hymny God Save the Queen. Táto pieseň slúžila ako národná hymna Spojených štátov pred tým, než bola prijatá ako oficiálna hymna „The Star-Spangled Banner“.
História.
Samuel Francis Smith napísal text piesne „My Country, 'Tis of Thee“ v roku 1831, ako študent Andover Newton Theological School, Andover, Massachusetts. Jeho priateľ, organista a skladateľ Lowell Mason ho požiadal, aby preložil text z nemeckej školskej knižky hudobných textov alebo napísal nový text. Smitha zaujala jedna melódia, nikdy predtým ju nepočul a nemal tušenie, že je to obdoba britskej hymny „God Save the Queen“. Neprekladal text z nemčiny, ale počas pol hodiny napísal svoj​vlastný text. Pieseň bola prvýkrát zahraná na verejnosti 4. júla 1831, na detskom dni nezávislosti (Independence Day celebration) v Park Street Church v Bostone. Prvýkrát bola publikovaná v roku 1832.
Menestheus

Menestheus (, ) je v gréckej mytológii syn Peteóa, vnuka aténskeho kráľa Erechthea, bol aténsky kráľ. 
Menestheus bol jedným z nápadníkov krásnej Heleny. Keď Helenu uniesol trójsky princ Paris, brat jej manžela Menelaa, mykénsky kráľ Agamemnón, vyzval všetkých achájskych kráľov, aby mu pomohli pomstiť urážku brata a vyhlásili vojnu trójskemu kráľovi Priamovi. 
Menestheus výzvu prijal a do boja proti Tróji priplával s vojskom na päťdesiatich lodiach. Menestheus sa následne v bojoch vyznamenal nielen ako statočný vojak, ale aj ako vynikajúci stratég. Z achájskych veliteľov sa mu vo vytváraní bojových formácii takmer vyrovnal len pylský kráľ Nestor, ale Menestheus ho prevýšil svojou mladistvou odvahou. 
Keď Trója už desať rokov odolávala všetkým achájskym útokom, prišiel Odyseus s nápadom poraziť Tróju ľsťou. Dal postaviť obrovského dreveného koňa, do ktorého sa ukryli najlepší bojovníci, medzi ktorými nechýbal aj Menestheus.Achájske vojsko sa potom nalodilo a odplávalo sa ukryť za ostrov Tenedos, kde vyčkávalo. Trójania v domnení, že sa už Agamemnón obliehania vzdal, zhŕkli sa okolo dreveného koňa a radili sa čo s ním. Kňaz Laokoón ho navrhol zničiť, ale v tom objavili spútaného muža, ktorý im povedal, že koňa postavili preto, aby odčinili Odyseovu lúpež trójskeho palladia, posvätnej sošky Pallady Atény, ochrankyne Tróje z trójskeho chrámu a postavili ho preto takého veľkého, aby ho Trójania nemohli dopraviť do mesta, lebo by ich potom chránil namiesto sošky Pallady. 
Trójania jeho slovám uverili a dreveného koňa dopravili do mesta. Keďže bol obrovský museli zbúrať aj časť mestskej hradby. Len čo však nadišla noc, bojovníci v drevenom koni opustili úkryt, dali znamenie achájskym vojskám a nastalo strašné krviprelievanie. Smrti sa nevyhol ani kráľ Priamos a celá jeho rodina. Zo slávnej Tróje zostalo iba zhorenisko.
Antický autor Hieronymos, ale aj iní autori, ktorí zostavili zoznam kráľov Atén uvádzajú, že aténsky kráľ Menestheus bol nástupcom kráľa Thésea, vládol od roku 1205 do roku 1182 pred Kr. a jeho nástupcom sa stal Démofón.
Intronizácia

Intronizácia môže byť:
Archimandrita

Archimandrita alebo archimandrit je v pravoslávnej a gréckokatolíckej cirkvi hodnosť pre jeromnícha, t. j. mnícha, ktorý je zároveň kňazom. Slovo pochádza z gréckeho slova αρχιμανδρίτης a v doslovnom preklade znamená "vodca košiara", pretože vedie mníchov. Tento mních je zvyčajne zároveň igumenom nejakého monastiera, avšak titul archimandrita sa udeľuje niekedy aj iba ako čestný titul (vyznamenanie).
Stade de Reims

Stade Reims je francúzsky futbalový klub založený v severovýchodnom meste Reims. Bol založený v roku 1911 markízom Melchiorom de Polignacom pod názvom "Société Sportive du Parc Pommery". Súčasný názov vznikol 18. júna 1931, aj keď neskôr v 90tych rokoch v období krízy vystupoval pod názvom "Stade de Champagne Reims". Momentálne (január 2013) hrá najvyššiu domácu súťaž Ligue 1, do ktorej sa prebojoval pre sezónu 2012/13 po 2. mieste v Ligue 2.
Domáce zápasy hrá na štadióne s názvom Stade Auguste Delaune, ktorý má kapacitu 21 684 miest. Vybudovaný bol 2. júna 1935.
Stade Reims je jeden z najúspešnejších klubov vo francúzskej histórii, nakoľko 6-krát získal titul Francúzskeho majstra, 2-krát vyhral Francúzsky pohár a 5-krát zvíťazil v pohári známom ako Trophée des champions. V európskych súťažiach je úspechom 2-násobná účasť vo finále predchodcu Ligy majstrov, známeho v minulosti pod názvom Európsky pohár. Avšak všetky úspechy zaznamenal v 50tych a 60tych rokoch a preto je skôr známy historicky ako súčasne. V tom období bola veľká časť jeho kádra súčasťou francúzskeho futbalového družstva.
Káder mužstva.
Mestský hrad v Banskej Štiavnici

Mestský hrad alebo častejšie používané označenie Starý zámok je zachovalý hradný komplex v Banskej Štiavnici. Nachádza sa v centre mesta na úpätí vrchu Paradajs vo výške a vznikol na prelome 15. a 16. storočia prestavbou a opevnením farského kostola. Dnes slúži ako sídlo vlastivedného múzea a Slovenské banské múzeum.
Dejiny.
Banskoštiavnický mestský hrad vznikol ako renesančná protiturecká pevnosť z románsko-gotického kostola Panny Márie zo začiatku 13. storočia, ktorý bol začiatkom 16. storočia prebudovaný a opevnený. Základ komplexu tak tvorí trojloďová pôvodne románska, dnes gotická bazilika, ktorú dopĺňa karner (kaplnka svätého Michala). 
Vzniku Starého zámku, ktorý je písomne doložený v roku 1486, predchádzalo poškodenie už čiastočne opevnenej baziliky vojakmi Šimona Rozgoniho v roku 1442. Vypálený kostol utrpel ďalšie škody aj pri silnom zemetrasení v roku 1443 a tak sa časom pristúpilo k jeho rekonštrukcii. V rokoch 1495 až 1515 bol kostol prestavaný na baziliku a opevneniu pribudli oblé bašty a strieľňové otvory na delá. Opevnenie dopĺňala priekopa a val, ktoré boli dobudované po zvýšení tureckého ohrozenia, ktoré zároveň zmenilo celú prestavbu komplexu. Výrazným spevnením múrov baziliky vznikla obranná pevnosť – mestský hrad, ktorý mal chrániť banské mesto. 
V 60. rokoch 16. storočia boli vykonané ďalšie úpravy a posledné výraznejšie práce na obrannom komplexe boli vykonané v roku 1777, kedy bola prestavaná vstupná veža. V 19. storočí, kedy už pôvodná funkcia pevnosti pominula, slúžila je časť pre potreby mestského archívu, knižnice, mestskej polície, ale aj ako ľadovňa mäsiarov či telocvičňa. Od 1. júla 1900 slúži Starý zámok ako mestské múzeum a komplex je od roku 1950 národnou kultúrnou pamiatkou.
Július Farkaš (herec)

Július Farkaš (* 28. október 1934, Dlhá – † 16. september 1983, Trnava) bol slovenský divadelný herec, režisér, zakladajúci člen Trnavského divadla pre deti a mládež.
Životopis.
S herectvom začínal v hereckom súbore Slovenského rozhlasu. Neskôr pôsobil v Trnave; najprv v Dedinskom divadle a neskôr v Krajovom divadle. V roku 1974 sa stal spoluzakladajúcim členom Divadla pre deti a mládež. Podľa slovenskej teatrologičky Dagmar Podmakovej to bol herec významovej skratky a náznakov, ako aj herec ovládajúci dôsledný výklad textu a jeho významov. Jedna z vedúcich osobností vtedajšieho novozaloženého súboru.
Dielo.
Július Farkaš vytvoril v priebehu desiatich sezón po spustení nového projektu niekoľko nezabudnuteľných kreácií. Za vrchol v jeho hereckej tvorbe možno považovať herecké stvárnenie postavy Muromského v inscenáciách Svadba Krečinského a Proces.
divadelné úlohy
Gustav Maršal Petrovský

Gustav Maršal Petrovský (* 23. marec 1862, Báčsky Petrovec, Srbsko – † 15. jún 1916, Chicago, Illinois, USA) bol slovenský spisovateľ, prozaik a šíriteľ osvety medzi vysťahovalcami.
Životopis.
Narodil sa v roku 1862 v Báčskom Petrovci. Právo vyštudoval v Prešove a medicínu vo Viedni. Neskôr odišiel do USA, kde sa zamestnal ako novinár a zostavil nemeckú učebnicu slovenského jazyka.
Jeho prozaické diela mali sklon k realizmu. Väčšina jeho diel sa odohráva vo Vojvodine, vo vtedajšej Rakúsko-Uhorskej monarchii alebo v USA, v meste alebo mestských kaštieľoch. Počas dovolenky v USA v roku 1894 napísal román "Jánošík, kapitán horských chlapcov" a knihu poviedok "Spod závejov amerických" (1906).
Zomrel v Chicagu dňa 15. júna 1916 počas prvej svetovej vojny.
Adiant Venušin

Adiant Venušin () alebo ľudovo Venušin vlas je papraď z čeľade krídelnicovité (Pteridaceae) alebo (podľa iných názorov) z čeľade adiantovité.
Je to vždyzelená rastlina s plazivým podzemkom a perovitými listami tvaru trojuholníka na čiernej stonke. Pôvodom je zo subtropických a tropických oblastí, väčšinou rastie na vápenatých horninách v blízkosti prameňov. V chladných oblastiach môže rásť okolo termálnych prameňov. 
Rastliny pôvodom zo Starého sveta (južná a západná Európa, Afrika, Ázia) majú 60 chromozómov (2n = 60), čiže sú diploidné, severoamerické majú 120 chromozómov (2n = 120), sú tetraploidné.
U nás sa pestuje v skleníkoch, znáša len slabé mrazy. Ako ohrozený a chránený druh je uvedený v Červenej knihe Ukrajiny, chránený je aj vo Švajčiarsku.
Chthonia

Chthonia (, ) môže byť:
Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1999

Európska kvalifikácia na Majstrovstvá sveta v hádzanej mužov 1999 bola európska časť kvalifikácie pre účasť na Majstrovstvách sveta 1999, ktorú organizuje Európska hádzanárska federácia (EHF). Zúčastnilo sa jej 26 európskych družstiev, ktoré súťažili o 6 postupových miest na záverečný turnaj v predkvalifikačnom play-off a 7 kvalifikačných skupinách. Nováčikmi kvalifikácie boli Fínsko, Luxembursko a Turecko. Kvalifikácia prebiehala od 24. júna do 29. novembra 1998.
Priamy postup.
Z Európy priamo postúpili víťaz MS 1997 a 4 najlepšie družstvá z ME 1998:
Fiodor Alexandrovič Vasiliev

Fiodor Alexandrovič Vasiliev (; * 22. február 1850, Gatčina, Ruská ríša – † 6. október 1873, Jalta) bol ruský maliar-krajinkár, člen umeleckého združenia peredvižnici.
Život a dielo.
Fiodor Vasiliev sa narodil 22. februára (10. februára podľa starého kalendára) 1850 v meste Gatčina neďaleko Petrohradu. Jeho otec Alexandr Vasilievič Vasiliev bol štátny úradník. S Oľgou Jemelianovnou Polyntsevovou, Fiodorovou matkou, sa oženil až štyri roky po jeho narodení a preto bol Fiodor dlhé roky považovaný za nemanželské dieťa. Onedlho po jeho narodení sa rodina presťahovala do Petrohradu, kde budúci umelec strávil svoje detstvo. Napriek prejavenému talentu sa vzhľadom k skromným podmienkam rodiny nemohol svojej záľube venovať. Musel si zarábať na živobytie a po otcovej smrti sa stal dokonca živiteľom rodiny. Napriek tomu vždy si našiel čas na maľovanie v ktorom našiel ozajstné naplnenie svojho života. V roku 1856 sa mu podarilo stať sa študentom na petrohradskej Akadémii výtvarných umení.
V tomto čase sa zoznámil s I. N. Kramským a I. I. Šiškinom. V roku 1867 zavŕšil štúdium na Akadémii. Veľkým vzorom bol preňho najmä Šiškin a jeho očarujúce krajinky. Spolu s ním často navštevoval prírodu, čo v jeho ďalšej tvorbe zanechalo nezmazateľné spomienky. Príroda sa Vasilievovi stala trvalým zdrojom inšpirácie; dokladom toho sú už jeho prvé diela vyznačujúce sa osobitnou hĺbkou a poetickosťou zachytenia predlohy. Medzi jeho prvotiny dýchajúce lyrikou a vyžarujúce umelcovu lásku ku krajine patria obrazy "Návrat stáda" (1868) a "Pred dažďom" (18701871). Slávu mu však prinieslo dielo "Pohľad na Volgu s bárkami" (1870). Obraz vznikol pod dojmami cesty po Volge, ktorú podnikol spolu s I. J. Repinom. Obraz je maliarsky dokonalý, kolorit sa vyznačuje harmóniou a ušľachtilosťou. Vasilievova krajina je plná sviežosti a romantického zaujatia.
Ďalšie významné dielo vzniklo v roku 1871. Obraz "Odmäk" charakterizuje hlboký cit k ruskej krajine, ktorú Vasiliev tak miloval a ktorá sa mu napokon stala osudnou. Počas práce na tomto obraze veľmi prechladol a zachvátili ho bolesti, ktoré časom prepukli do tuberkulózy.
Jar roku 1871 strávil v Petrohrade. Tu sa stal jedným zo zakladajúcich členov petrohradskej skupiny peredvižnikov. Choroba sa mu však neustále vracala a preto podstúpil liečebný pobyt na Kryme, odkiaľ sa však už nevrátil. I tu vzniklo niekoľko jeho diel. Jedným z posledných bol obraz "Blato v lese" (1871). Mladý umelec sa tu v spomienkach vracia k severnej ruskej prírode. Po technickej i kompozičnej stránke sa tento obraz stal predzvesťou tendencií, ktoré sa v ruskom maliarstve rozvíjali v posledných rokoch 19. storočia. K ďalším dielam, ktoré vznikli počas jeho krymského pobytu patria napr. "Mokrá lúka" (1872), "Zima na Kryme" (18711873) či "V krymských horách" (1873). Tento obraz sa napokon stal aj jeho posledným.
Zomrel 24. októbra (6. septembra) 1873 v Jalte vo veku dvadsaťtri rokov.
Thymoites

Thymoites alebo Thymoités (, ) môže byť v gréckej mytológii: