burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Slávnosť (liturgický deň)

Slávnosť je typ liturgického dňa v rímskokatolíckom liturgickom kalendári. Slávnosťami sú zvlášť význačné dni, v ktoré sa slávia udalosti spásy, alebo zvlášť významní svätci. Narozdiel od ostatných liturgických dní, ktoré sa začínajú a končia polnocou, slávnosti (spolu s nedeľami) sa začínajú už na večer predchádzajúceho dňa.
Odlišnosti slávenia.
Do svätej omše, ktorá je slúžená v deň alebo predvečer slávnosti, je vsúvaná Glória a po homílli je povinné vyznanie viery, tzv. Krédo. Sú vždy tri čítania (prvé zo Starého zákona, druhé z listov apoštolov z Nového zákona a tretie evanjelium). Keďže ide o najvyšší stupeň slávenia, spevy a hudobný doprovod počas slávení majú byť bohatšie. Na zdôraznenie slávnosti môže celebrant aj incenzovať.
Zoznam slávností.
Do zoznamu slávností, ktoré slávi celá univerzálna cirkev, sa zaraďujú – so súhlasom Apoštolskej stolice – aj sviatky, ktoré sú významné pre miestnu cirkev. Na Slovensku je to napríklad slávnosť Sedembolestnej Panny Márie. Zároveň každá farnosť a filiálka slávi slávnosť v deň titulu chrámu (tzv. hody).
Desať slávností je charakterizovaných ako prikázaný sviatok, čo znamená, že veriaci sa majú povinne zúčastniť slávenia Eucharistie a vyhýbať sa ťažkým prácam.
Rodopi (okres)

Rodopi () je okres v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku v Hornotráckej nížine a v pohorí Rodopy. Žije tu vyše 30 tisíc stálych obyvateľov v 21 sídlach. Okres bol vytvorený vládnym dekrétom č. 3182 zo 17. novembra 1987, oddelením od okresu Plovdiv.
Geografia.
Okres patrí pod Trácko-strandžanskú prírodne-geografickú oblasť a v rámci nej leží na území Hornotráckej podoblasti. Leží v Plovdivskej oblasti a so svojou plochou približne zaberá zhruba 10% tejto oblasti. Približne z rozlohy okresu sa nachádza na území pohoria Rodopy.
Vodstvo.
Najvýznamnejšie rieky, ktoré pretekajú cez okres sú Marica, Asenica, Văča a Părvenecka reka.
Sídla.
Na území okresu sa nachádza 21 dedín. Celkovo 7 obcí z tohto počtu leží priamo v pohorí Rodopy. V okrese sa nenachádza žiadne sídlo so štatútom mesta. 
Dediny tvoriace okres Rodopi: 
Belaštica (), Bojkovo (), Branipole (), Brestnik (), Brestovica (), Calapica (), Čuren (), Dedevo (), Hrabrino (), Izvor (), Jagodovo (), Kadievo (), Krumovo (), Lilkovo (), Markovo (), Orizari (), Părvenec (), Sitovo (), Skobelevo (), Ustina (), Zlatitrap ()
Administratívne centrum okresu sídli v Plovdive, teda mimo hraníc okresu samotného.
Charakteristika.
Prírodné a klimatické podmienky ako aj geografická poloha robia okres významnou predmestskou zónou Plovdivu s vysokým hospodárskym, kultúrnym a turistickým potenciálom. Prevažná väčšina obyvateľov okresu žije v dedinách, ktoré ležia v rovinatých častiach okresu, alebo v dedinách na úpätí Rodop. V dedinách, ktoré sa nachádzajú priamo v horských častiach Rodop (dediny Izvor, Bojkovo, Dedovo, Sitovo, Lilkovo, Skobelevo a Čuren) žijú približne len 2% obyvateľov okresu. Najväčším sídlom okresu je Calapica kde v roku 2008 žilo takmer 2500 obyvateľov a najmenším sídlom je horská dedina Čuren, kde žije menej ako 10 stálych obyvateľov.
Obyvateľstvo.
Podľa údajov z roku 2011 žilo vtedy na území okresu 32 602 obyvateľov, z toho 15 969 mužov a 16 633 žien. 
Hospodárstvo.
Okres patrí k najvýznamnejším poľnohospodárským regiónom Plovdivskej oblasti. Pestuje sa najmä zelenina, rozšírené je aj ovocinárstvo, obilninárstvo, ako aj pestovanie viniča a húb. Okres je významným vinárskym centrom južného centrálneho Bulharska, pričom tradičné vinárske sídla pkresu sú Brestnik, Brestovica, Părvenec a Markovo.
Doprava.
Cez územie okresu prechádza diaľnica na trase Sofia – Plovdiv – Burgas/Svilengrad ako aj cesta spájajúca cez pohorie Rodopy mestá Plovdiv – Asenovgrad – Smoľan.
Zaujímavosti okresu.
Medzi najvýznamnejšie zaujímavosti okresu patria napríklad Belaštinský monastier pro dedine Belaštica, chránená lokalita Činarite pri tej istej dedine, alebo Ustinský vodopád pri dedine Ustina.
Mark Ruffalo

Mark Alan Ruffalo (* 22. november 1967, Kenosha, Wisconsin) je americký herec, režisér, producent a scenárista. 
Detstvo a začiatky.
Narodil sa v meste Kenosha v Wisconsine. Jeho matka bola stajlistka a otec, talianskeho pôvodu, pracoval ako stavebný maliar. Má dve sestry, Taniu a Nicole; brat Scott zomrel v roku 2008. Vyštudoval strednú školu vo Virgínii. V následujúcich rokoch založil v Los Angeles divadelnú spoločnosť Orpheus Theatre Company, v ktorej mnohé inscenácie sám napísal aj zrežíroval. Deväť rokov pracoval aj ako barman.
Kariéra.
Vo filme debutoval v roku 1994 v snímke "Havraní tanec". Vďaka filmu "Na mňa sa môžeš spoľahnúť" (2000) získal ocenenia na filmových festivaloch v Los Angeles a v Montreale. S Tomom Cruisom si zahral vo filme "Collateral" (2004). Ruffalo hrával aj v romantických komédiách, a to napr.: "Letuška 1. triedy" (2002) alebo "Dnes 13, zajtra 30" (2004). V roku 2006 si vyskúšal divadelnú rolu v inscenácií "Awake and Sing!", za ktorú získal nomináciu na cenu Tony. V roku 2007 si zahral vo filme "Zodiac". S Julianne Moore si zahral vo filme "Slepota" (2008). V roku 2010 znovu po boku Moore hral v snímke "Decká sú v pohode". Za rolu získal nomináciu na mnoho ocenení, včetne Oscara. V roku 2010 napísal a režíroval vlastný celovečerný snímok: "Sympathy for Delicious".
V superhrdinských filmoch od Marvel Studios hrá od roku 2012 (kedy vymenil Edwarda Nortona) doktora Bruca Bannera, resp. Hulka. Jedná sa o filmy: ', "Iron Man 3", ', ', ', "Captain Marvel," ', ', animovaný seriál "What If…?" a hraný seriál "She-Hulk".
V roku 2015 získal svoju druhú nomináciu na Oscara za rolu wrestlera Davea Schultza v dráme "Hon na líšku". Neskôr toho istého roku si zahral vo filme "Infinitely Polar Bear". Za rolu novinára Michaela Rezendesa v snímke "Spotlight" získal tretiu nomináciu na Oscara a tiež nomináciu na Filmovú cenu Britskej akadémie.
8. februára 2024 získal hviezdu na hollywoodskom chodníku slávy.
Osobný život.
V roku 2000 si vzal Sunrise Coigney a majú spolu tri deti: syna Keena (2001) a dcéry Bellu Noche (2005) a Odette (2007). Žijú v Manhattane.
Bezúhonnosť (právo)

Bezúhonnosť je výraz majúci v slovenskom (podobne českom) práve dva základné významy: 
a) V trestnom práve, alebo aj v iných oblastiach, v ktorých nie je v príslušnom právnom predpise (napr. v Zákonníku práce) uvedená definícia, sa za bezúhonnú považuje taká (fyzická alebo právnická) osoba, ktorá nebola v minulosti odsúdená za žiaden trestný čin, resp. v širšom zmysle taká osoba, ktorá viedla riadny život, t.j. nielenže nebola odsúdená za žiaden trestný čin, ale ani nepáchala priestupky, plnila svoje zákonné povinnosti a pod. Bezúhonnosť je spravidla daná aj vtedy, ak u danej osoby došlo k zahladeniu odsúdenia, resp. v širšom ponímaní ak vznikne tzv. fikcia o neodsúdení (napr. v dôsledku zahladenia odsúdenia, amnestie, udelenia milosti a pod.). Táto definícia bezúhonnosti (t.j. definícia a)) vyplýva z teórie a praxe, nie je explicitne uvedená v žiadnom predpise. Neodsúdenosť za trestný čin sa spravidla preukazuje výpisom (niekedy odpisom) z registra trestov.
b) Veľa právnych predpisov (najmä tých, ktoré boli vydané od začiatku 21. storočia) explicitne uvádza na svoje účely svoju vlastnú definíciu bezúhonnosti. V týchto prípadoch sa bezúhonnosťou väčšinou buď myslí vyššie spomínaná neodsúdenosť za trestný čin (alebo zahladenie odsúdenia), alebo je táto neodsúdenosť za trestný čin nejako zúžená, typicky na úmyselné trestné činy a/alebo na len tie trestné činy, ktoré sú podstatné pre oblasť, ktorou sa daný právny predpis zaoberá. Napríklad v Živnostenskom zákone sa za bezúhonnú považuje osoba, ktorá nebola odsúdená za hospodársky trestný čin, trestný čin proti majetku alebo iný úmyselný trestný čin súvisiaci s predmetom podnikania, alebo u ktorej došlo k zahladeniu odsúdenia. Definície bezúhonnosti sú uvedené najmä v:
Vlk polárny

Vlk polárny alebo vlk aljašský ("Canis lupus tundrarum") je v starších systémoch poddruh vlka dravého. V novších systémoch sa považuje za súčasť poddruhu "Canis lupus occidentalis".
Výskyt.
Obýva prevažne tundry na Aljaške, pri pobreží Severného ľadového oceánu.
Opis tela.
Vlk polárny je pomerne veľký; dĺžka tela i s chvostom sa pohybuje medzi 130–160 cm a samec môže vážiť až 80 kg. Samice sú menšie, je tu výrazný pohlavný dimorfizmus. Je to jeden z najväčších vlkov Severnej Ameriky. Srsť vlka polárneho je zvyčajne biela nebo svetlo sivá, pomerne dlhá, aj keď nie tak dlhá, ako u podobného severosibírskeho poddruhu "Canis lupus albus". Dožíva sa asi 7 rokov.
Lov.
Tento vlk loví predovšetkým pižmone, soby karibu a ďalšie veľké samce. Je však oportunistom a nepohrdne ani menšími zvieratami alebo rastlinnou stravou. Vydrží aj týždeň bez jedla. Tieto vlky lovia v svorkách a vedia spolupracovať, väčšinou keď ide o lov. Ten väčšinou prebieha tak, že skupina vlkov ženie stádo pred sebou a vlky, ktoré bežia spredu sa snažia od stáda oddeliť slabé jedince; mláďatá, chorých alebo starých. Pri úspešnom love vždy prvý žerie alfa-pár, potom zvyšok lovcov a nakoniec aj mláďatá.
Rozmnožovanie.
Samec vlka polárneho dosahuje pohlavnú dospelosť vo veku 3 rokov, samica už vo veku 2 rokov. Samica niekoľko dní pred pôrodom hrabe malé diery alebo sa uchýli do jaskyne, kde mláďatá porodí. Obvykle sú v jednom vrhu 2 - 4 mláďatá. O mláďatá sa v prvých dňoch stará matka, ktorá ich dojčí. Po viac než mesiaci mláďatá necháva v spoločnosti jedného či dvoch „strážcov“ a sama odchádza na lov.
Hierarchia svorky.
Vlk polárny je svorkové zviera, ktoré sa zdržiava v svorkách pozostávajúcich z niekoľko až 20 jedincov. Svorku vedie alfa-pár, samec a samica, to sú vo väčšine prípadov jediné vlky, ktoré sa v svorke pária, ale nie je to pravdilo. Okrem toho sú prítomné jeden či dva podradnejšie jedince, ktoré strážia mláďatá, keď ide skupina na lov. Zvyšok sú väčšinou lovci bez výrazného postavenia.
Li Pcheng

Li Pcheng (, , * 20. október 1928, Šanghaj – † 22. júl 2019, Peking) bol čínsky politik, v rokoch 19881998 premiér Čínskej ľudovej republiky. Ako zástanca tvrdej línie počas protestov na Námestí nebeského pokoja v Pekingu nariadil nasadenie armády na protestujúcich, čo viedlo k masakru v uliciach hlavného mesta krajiny.
Li sa narodil v Šanghaji, v tzv. Francúzskej koncesii, čo bola štvrť v meste, ktorú spravovali cudzinci. Jeho otec patril medzi prvých členov Komunistickej strany a v roku 1931 bol popravený Kuomintangom. Li sa v roku 1941 presunul do komunistickej základne v severočínskom Jen-ane, kde bol pod patronážou Čou En-laja. V rokoch 1948 až 1954 študoval hydroelektrické inžinierstvo v Moskve, počas univerzitného pôsobenia bol predsedom združenia čínskych študentov v Sovietskom zväze. Po návrate do Číny riadil výstavbu elektrární v severovýchodnej Číne a v Pekingu. 
Po prevzatí moci Teng Siao-pchingom začína Li Pcheng politicky rásť, hoci paradoxne za svoj kariérny pokrok vďačil Tengovmu rivalovi, konzervatívnemu politikovi Čchen Jünovi. Na začiatku 80tych rokov pracoval v riadiacich pozíciach na ministerstve energetiky, v roku 1985 sa stal ministrom školstva a v roku 1987 bol menovaný za člena Stáleho výboru Politbyra komunistickej strany, najmocnejšej inštitúcie v strane a štáte. 
Po povýšení premiéra Čao C’-janga na generálneho tajomníka Komunistickej strany v roku 1987 sa uvoľnilo miesto premiéra. Hoci Li Pcheng nebol prívrženec de facto lídra krajiny Teng Siao-pchinga a nezdieľal jeho predstavy o ekonomických reformách, využil však oslabenie Tenga spôsobené predčasným odchodom jeho spojenca Chu Jao-panga z politiky. V najvyššej politike sa Li stal protipólom vodcu reforiem Čao C’-janga, predovšetkým keď liberalizácia cien spôsobila infláciu a z toho vyplývajúce protesty.
Po smrti Chu Jao-panga v polovici apríla 1989 začalo v Pekingu mohutnieť protestné hnutie, ktoré požadovalo politickú liberalizáciu. Li Pcheng patril ku konzervatívnej frakcii, ktorá presadzovala nekompromisný prístup k demonštrantom. V máji preto zaviedol stanné právo a v noci z tretieho na štvrtého júna 1989 dal armáde príkaz na potlačenie protestov, čo viedlo k zabitiu stoviek až tisícov ľudí. Li označil potlačenie protestov za víťazstvo pre komunizmus, kým na západe bol za tento čin označovaný ako „mäsiar z Pekingu“.
Hoci bol Čao C’-jang po masakri v Pekingu odvolaný a zatvorený do domácej väzby, Li Pchengova pozícia sa posilnila len dočasne. Teng Siao-pching v roku 1992 po slávnej „ceste na juh“ opätovne naštartoval proces ekonomickej liberalizácie, napriek odporu konzervatívcov. V roku 1998 bol Li Pcheng v premiérskom kresle nahradený Ču Žung-ťim a presuntý na menej významnú pozíciu predsedu čínskeho parlamentu. V roku 2002 odišiel na dôchodok.
Hebrejské písmo

Hebrejské písmo alebo hebrejská abeceda môže byť:
Pedro Pascal

José Pedro Balmaceda Pascal (* 2. apríl 1975, Santiago de Chile), známy hlavne ako Pedro Pascal, je čilský a americký herec. Medzi jeho najznámejšie role patrí Oberyn Martell z štvrtej série fantasy seriálu "Hra o tróny", Javier Peña zo seriálu "Narcos", Din Djarin/Mandalorian v seriáli "The Mandalorian a" Joel Miller zo seriálu "The Last of Us".
Životopis.
Narodil sa v Santiago de Chile. Jeho rodičia podporovali Salvadora Allende a boli zapojení do opozičného hnutia proti vojenskej diktatúre Pinocheta v Čile. Kvôli tomu krátko po jeho narodení získala rodina politický azyl v Dánsku. Vyrastal v Orange County v Kalifornii a San Antoniu v štáte Texas. V detstve sa venoval pretekárskemu plávaniu, v jedenástich rokoch sa zúčastnil štátneho majstrovstva v Texase, ale plávaniu sa prestal venovať na úkor hodín herectva. Vyštudoval herectvo na Orange County School of the Arts a na Newyorskej univerzite Tisch School of the Arts. Dvadsať rokov žije v New Yorku. Jeho mladší brat Lucas Balmaceda je známy čilský herec.
Kariéra.
Objavil sa v mnohých televíznych seriáloch ako "Buffy, premožiteľka upírov", "Dobrá manželka", "Homeland – Zradca", "Mentalista" a "Graceland". V roku 2013 bol obsadený do role Oberyna Martella v seriáli "Hra o tróny". V roku 2015 získal rolu agenta Javiera Peñu v seriáli od Netflixu "Narcos". V tom istom roku sa objavil vo filme "Bloodsucking Bastards", kde si zahral upíra Maxa.
V roku 2015 sa objavil po boku Heidi Klum vo videoklipe speváčky Sia s názvom „Fire Meet Gasoline“. V roku 2017 stvárnil agenta Whiskeyho v akčnom snímku "". V roku 2019 bol obsadený do hlavnej role Din Djarina/Mandaloriana v seriáli "The Mandalorian" zo sveta Star Wars, rovnakú postavu stvárnil v druhej aj v tretej sérii seriálu. V tejto roli ho môžeme vidieť aj v troch epizódach seriály Boba Fett: Zákon podsvetia. V roku 2023 obsadil hlavnú rolu v seriáli "The Last of Us".
Clouds House

Clouds House, tiež známy jednoducho ako Clouds, je pamiatkou II. stupňa v East Knoyle v grófstve Wiltshire v Anglicku. Bola navrhnutá architektom Arts and Crafts Philipom Webbom pre Percyho Wyndhama a jeho manželku Madeline, prvýkrát ju dokončili v roku 1886, ale požiar v roku 1889 si vyžiadal prestavbu budovy, ktorá bola dokončená v roku 1891. Clouds bol Webbov najúžasnejší dizajnový kúsok. Stal sa centrom sociálnej aktivity pre intelektuálnu skupinu známu ako The Souls a navštevovali ho umelci ako Edward Burne-Jones a politici ako Arthur Balfour.
Od roku 1983 je dom liečebnou pre drogovo závislých a závislých na alkohole pod názvom Clouds House. V roku 2007 sa liečebné centrum Clouds House zlúčilo s dvoma ďalšími organizáciami a vytvorili charitatívnu organizáciu Action on Addiction so sídlom v East Knoyle.
Howth

Howth ( – "Éadairov vrch") je predmestie Dublinu v administratívnom grófstve Fingal v Írsku. Howth sa nachádza približne 13 km severovýchodne od Dublinu, na polostrove Howth Head spojenom tombolom so zvyškom pevniny.
V historickej martello veži v Howth sa nachádza múzeum Ye Olde Hurdy Gurdy Museum of Vintage Radio.
Quarry.
Quarry je townland predmestia Howth. Nachádza sa tu Howth Presbyterian Church, St. Mary’s Church, Clermont Church Tower a časť Burrow Beach.
Pileus

Pileus môže byť:
Hwang Dong-hyuk

Hwang Dong-hyuk (Kórejčina: 황동혁, Hanča: 黃東赫) je juhokórejský filmový režisér, producent a scenárista. Preslávil sa v roku 2011, keď režíroval kriminálnu drámu Dogani a keď v roku 2021 vytvoril seriál "Squid Game".
Biografia.
"Hwang Dong-hyuk" sa narodil 26. mája 1971 v juhokórejskom Soule. Po dokončení štúdia na Soulskej národnej univerzite, kde vyštudoval odbor komunikácie, napísal a režíroval niekoľko krátkych filmov. Neskôr sa presťahoval do Los Angeles, kde študoval na univerzite v južnej Kalifornii. Po doštudovaní nakrútil niekoľko filmov a vrátil sa zase do Soulu, kde v roku 2019 ponúkol Netflixu svoj scenár na seriál Squid Game.
Squid Game.
Myšlienka na seriál Squid Game bola založená na Hwangovom vlastnom ekonomickom boji v skorom živote, ako aj na triednych rozdieloch v Južnej Kórei. Aj keď Hwang vytvoril scenár už v roku 2008, nebol schopný nájsť výdavateľské štúdi, ktoré by film vydalo. Podpory sa mu dostalo až okolo roku 2019, keď do ňho Netflix investoval v rámci svojho plánu na rozšírenie svojich zahraničných programových ponúk. Seriál sa po vydaní 17. septembra 2021, stal najsledovanejším seriálom v histórii Netflixu. Stres ohľadom vytvorenia série spôsobil, že Hwang stratil až šesť zubov. Vďaka úspechu Squid Game, Netflix priniesol Hwangove predchádzajúce filmy ako "Silenced", "Miss Granny" a "The Fortress" do svojej služby v Spojených štátoch, ale aj ďalších krajinách.
Hrubý vrch (Tribeč)

Hrubý vrch () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Veľké Uherce, približne juhovýchodne od Partizánskeho.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rázdiel a časti Skýcovská vrchovina. Vrchol leží na území Trenčianskeho kraja, v okrese Partizánske a v katastrálnom území obce Veľké Uherce. Vrch je súčasťou CHKO Ponitrie a severne leží prírodná rezervácia Dobrotínske skaly.
Opis.
Hrubý vrch a susedná Veľká Ostrá () sú najvyššími vrchmi v severnej časti pohoria. Sedlom oddelená Veľká Ostrá sa nachádza juhovýchodným smerom, južne leží Papaj vrch () a Mníchová (Rázdiel) (), západne Veľký Vracov () a severne Dobrotín (). Vrch patrí do povodia rieky Nitry a odvodňuje ho riečka Drahožica a jej prítoky. Najbližšími sídlami sú severne ležiace obce Radobica, Veľké Uherce a Kolačno, východe ležiace Veľké Pole a juhozápadne položený Skýcov. Blízko vrcholu stojí telekomunikačný stožiar.
Výhľady.
Lesný porast pokrýva veľkú časť Hrubého vrchu, preto výhľady z neho sú veľmi obmedzené. Z vhodných miest s redšou vegetáciou vidieť okolité vrchy pohoria a južnú časť Vtáčnika, zriedkavo však tiež Pohronský Inovec, Štiavnické a Strážovské vrchy, či Považský Inovec.
Prístup.
Severozápadným úbočím vedie sedlom Veľkej Ostrej zokruhovaná značená trasa z Veľkých Uheriec. Z nej sa dá odbočiť a lesným chodníkom vystúpiť na blízky vrchol.
Predkútsky jarok

Predkútsky jarok je potok v južnom okraji regiónu Pohronie, na území obce Pliešovce, v okrese Zvolen v Banskobystrickom kraji. Je ľavostranným prítokom potoka Macovie jarok, v povodí Slatiny; má dĺžku . Je vodným tokom VI. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-23-03-1599. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologická oblasť Slovenské stredohorie, geomorfologický celok Pliešovská kotlina.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške na východnom okraji intravilánu obce Pliešovce]južne od poľa "Sitník" a západne od lúky "Paušný vrch" v geomorfologickom celku Pliešovská kotlina.
Opis toku.
Tečie západným smerom rovnobežne so "Sitníckou ulicou", striedavo je lemovaný pásom príbrežnej vegetácie, pri západnom konci "Sitníckej ulice" a pri križovatke s "Družstevnou ulicou" v nadmorskej výške ústi do Macovie jarka ako jeho ľavostranný prítok. Macovie jarok ďalej ústi do Neresnice. "Predkútsky jarok" nemá prítoky.
"Predkútsky jarok" pramení, preteká a ústi na území obce Pliešovce, v geomorfologickom celku Pliešovská kotlina.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Predkútsky jarok" má pôvod v názve lúky aj sadu "Pred Kútmi"; táto lúka a sad sú umiestené severovýchodne 1 km od prameňa "Predkútskeho jarka". Z toponyma "Pred Kútmi" rozšírením o formant "-ský/ -sky" a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojslovné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou zložený z prídavného mena a z podstatného mena) "Predkútsky potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov lúky aj sadu "Pred Kútmi" má pôvod v polohe týchto pomenúvaných dvoch geografických objektov vo význame "objekt ležiaci medzi intravilánom Pliešoviec a vzdialenejšími dvoma objektmi (samota aj pole) s názvom "Kúty". Motivácia pomenovania je aj v súčasnej slovenčine jasná.
Hydronymum "Predkútsky jarok" bolo štandardizované v roku 1994. Najstarší dochovaný písomný záznam toponyma Pliešovce je z roka 1332.
Chadwick Boseman

Chadwick Aaron Boseman (* 29. november 1976 Anderson, Južná Karolína – † 28. augusta 2020 Los Angeles) bol americký herec. Bol známy stvárnením rolí Jackieho Robinsona vo filme ' (2013), Jamesa Browna vo filme "Get On Up – Príbeh Jamesa Browna" (2014), T'Challu/Black Panthera vo filmoch v rámci Marvel Cinematic Universe ako sú: ' (2016), "Black Panther" (2018), ' (2018) a ' (2019). Zomrel 28. augusta 2020 na rakovinu hrubého čreva, s ktorou bojoval štyri roky.
Detstvo a začiatky.
Narodil sa v Južnej Karolíne v roku 1976. V roku 1995 odmaturoval na T. L. Hanna High School a v roku 2000 promoval na Howard University, kde získal titul Bakalár umenia v odbore réžia. Medzitým úspešne absolvoval aj Londýnsku British American Drama Academy. Pôvodne sa chcel venovať réžií. Aby dokázal lepšie komunikovať s hercami, začal chodiť na kurzy herectva. V roku 2008 sa presťahoval do Hollywoodu, aby sa naplno venoval svojej rozbehnutej hereckej kariére.
Kariéra.
Svoju prvú veľkú rolu získal v roku 2003 v televíznom seriály "Tretia hliadka". Ďalšie role získal v následujúcich rokoch v seriáloch "Zákon a poriadok", "Kriminálka New York", "Pohotovosť" a "Odložený prípad". Súčasne sa venoval písaniu divadelnej hry "Deep Azure", ktorú naštudovala Congo Square Theatre Company v Chicagu. Hra bola nominovaná v roku 2006 na cenu Jeff Award.
Filmový debut zažil v roku 2008 v snímku "Expres". V tom roku získal väčšiu rolu v seriály "Lincoln Heights" (9 epizód) a v roku 2010 hral v seriály "Mesto stratených" (13 epizód).
Prelom nastal v roku 2013, kedy stvárnil Jackieho Robinsona vo filme '. V roku 2014 nasledovali role vo filmoch "Veľký draft" a "Get On Up – Príbeh Jamesa Browna", kde stvárnil rolu speváka Jamesa Browna. V roku 2016 hral v veľkorozpočtovom filme "Bohovia Egypta" a krátko na to získal rolu T'Challu/Black Panthera vo filmoch v rámci Marvel Cinematic Universe. Poprvý krát sa ako Black Panther objavil vo filme ' (2016) a potom v samostatnom filme "Black Panther" (2018). Toho roku sa objavil aj v snímku ' (2018) a o rok neskôr v ' (2019).
Kenora

Kenora je kanadské mesto v severozápadnej časti provincie Ontário. Je sídlom okresu Kenora District.
Poloha.
Mesto sa nachádza na jazere Lake of the Woods, 50 kilometrov od hranice s provinciou Manitoba. Nachádza sa na tradičnom teritóriu Ojibwe.
Názov.
Názov „"Kenora"“ vznikol kombináciou prvých dvoch písmen názvov "Ke"ewatin, "No"rman a "Ra"t Portage.
Dejiny.
Na teritóriu mesta žili pôvodné kmene Ojibwe. Jeden z prvých Európanov v oblasti bol Pierre Gaultier de Varennes et de La Vérendrye, ktorý v severozápadnej časti Lake of the Woods na území dnešnej Minnesoty vybudoval v roku 1732 Fort Saint-Charles. Súčasná lokalita bola založená ako Rat Portage podľa manitobského práva v roku 1882, v roku 1892 znovu podľa ontárijského. Od roku 1905 niesla názov Kenora.
Okolo roku 1836 pri Kenore založila svoju obchodnú stanicu spoločnosť Hudson’s Bay Company. V 80. a 90. rokoch po výstavbe železnice Canadian Pacific Railway sa do mesta dostal drevársky premysel, parné lode, ťažba zlata, rybýrsky priemysel, vodné elektrárne a mletie múky.
Súčasné mesto je výsledkom spojenia troch mestečiek (towns): Kenora (ustanovenie v 1892), Jaffray Melick (ustanovenie v 1988) a Keewatin (ustanovenie v 1908). V roku 2000 získalo štatút „city“.
Demografia.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2016 malo 15 096 obyvateľov. Podľa údajov z roku 13 695 z nich uvádza ako rodný jazyk angličtinu, 260 francúzštinu a 715 neoficiálne jazyky, z toho 185 jazyky pôvodných obyvateľov. 85 ľudí udalo ako etnický pôvod český a 25 slovenský.
Vzdelávanie.
V meste sú dve vysoké školy:
Kultúra.
V meste sa nachádza niekoľko múzeí: Lake of the Woods Railroaders Museum, Lake of the Woods Museum a Douglas Family Art Centre. Mesto prevádzkuje dve pobočky knižnice Kenora Public Library. V Douglas Family Art Centre je aj knižnica umenia. V meste sa tiež konajú powwow.
Ekonomika.
Ekonomika mesta je založená na zdravotníckych a verejných službách, turizme, stavebníctve, výrobnom a drevárskom priemysle. Mesto každý rok privíta 723 000 návštevníkov, ktorí v meste utratia 200 mil. dolárov, ďalších 100 mil. utratia chatári.
Doprava.
Centrom mesta vedie cesta 17, obchvatom cesta 17A. Niekoľko kilomtrov východne od intravilánu sa nachádza Letisko Kenora (IATA: YQK, ICAO: CYQK).
Mestská doprava prevádzkuje 3 linky denne okrem nedele a sviatkov. Handi Transit je prevádzkovaný pre ľudí so špeciálnymi potrebami.
Šport.
Bývalý tím ľadového hokeja, Kenora Thistles je považovaný za pamätník histórie mesta. V roku 1907 vyhral Stanley Cup, čím sa Kenora stala najmenším mestom histórie, ktoré vyhralo túto trofej.
Zimné olympijské hry 1968

X. zimné olympijské hry sa konali od 6. do 18. februára 1968 vo francúzskom Grenoble. Po 44 rokoch sa vrátili do krajiny, kde mali svoju premiéru. Namiesto Chamonix však tentoraz bolo ich hostiteľom väčšie mesto Grenoble. Olympijských hier sa zúčastnilo 1158 športovcov z 37 krajín, čím bol stanovený rekord v počte zúčastnených športovcov.
Najúspešnejším športovcom hier sa stal francúzsky pretekár v alpskom lyžovaní Jean-Claude Killy, vo všetkých troch disciplínach ktorých sa zúčastnil získal zlatú medailu. Švédska pretekárka v behu na lyžiach Toini Gustafssonová bola s dvoma zlatými a jednou striebornou medailou najúspešnejšou ženou olympijských hier. Najviac medailí na olympijských hrách získalo Nórsko. Prvýkrát sa hier zúčastnila Nemecká spolková a Nemecká demokratická republika dvoma oddelenými tímami, ale ešte pod rovnakou vlajkou a hymnou. Prvýkrát sa na olympijských hrách konali dopingové kontroly a tiež prvýkrát boli hry prenášané farebnou televíziou.
Pre výpravu Česko-Slovenska to boli so ziskom štyroch medailí najúspešnejšie zimné olympijské hry.
Funky Junction

Funky Junction bola írska rocková skupina založená v roku 1972 špeciálne na nahranie jediného albumu piesní, ktoré preslávila britská skupina Deep Purple, ktorý vyšiel pod názvom "Funky Junction Play a Tribute to Deep Purple" v januári 1973. V zostave kapely boli všetci traja členovia inkarnácie Thin Lizzy zo začiatku 70. rokov.
Národné futbalové mužstvo Konžskej demokratickej republiky

Národné futbalové mužstvo Konžskej demokratickej republiky reprezentuje Konžskú demokratickú republiku na medzinárodných turnajoch ako Majstrovstvá sveta či Africký pohár národov. Tento tím bol v minulosti pod názvom Belgické Kongo a Zair.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1919 vo vtedajšom Belgickom Kongu ako prvý v „čiernej Afrike“. Najlepšie časy boli po vyhlásení nezávislosti v 60. rokoch. Konžská demokratická republika vyhrala dvakrát Africký pohár národov v roku 1968 a 1974. V tom roku sa (pod názvom Zair) zúčastnili aj Majstrovstiev sveta vo futbale 1974 v Západnom Nemecku - ako prvý zástupca subsaharskej Afriky. Na MS príliš neoslnili v skupine so Škótskom, Juhosláviou a Brazíliou nestrelili ani jeden gól a odišli zo skóre 0:14. V poslednom zápase sa „preslávil“ Mwepu Ilunga, ktorý pri brazílskom priamom kope vybehol z múru a odkopol loptu pred prekvapenými Brazílčanmi, za čo dostal žltú kartu. Incident bol často s pobavením citovaný ako príklad neznalosti pravidiel afrických hráčov, ale sám Ilunga neskôr prehlásil, že to spravil schválne ako protest proti tomu, že hráči Zairu nedostali sľubované výplaty. Preto tiež bojkotovali zápas s Juhosláviou (0:9), v ňom dostali rekordný debakel 0:9 v dejinách šampionátu.
Po hanbe na MS sa konžský futbal nikdy nevyhrabal s kontinentálneho priemeru - prispela k tomu aj zlá ekonomická a bezpečnostná situácia v krajine. Posledný výrazný úspech bolo tretie miesto na Africkom pohári národov 1998 a 2015.
Gina Gershonová

Gina Gershonová (; * 10. jún 1962, Los Angeles, Kalifornia, Spojené štáty) je americká herečka.
Detstvo a mladosť.
Narodila sa do židovskej rodiny v Los Angeles a vyrastala v San Fernando Valley. Má dvoch starších súrodencov. V roku 1980 sa presťahovala do Bostonu, kde navštevovala "Emerson College". Prestúpila na New York University a v roku 1983 získala bakalársky titul v odbore dráma, psychológia/filozofia.
Kariéra.
Gershonová uviedla, že vždy túžila sa stať herečkou aj napriek tomu, že jej kariéra začínala v oblasti hudby a tanca. Navštevovala profesionálnu divadelnú školu "Circle in the Square" v New Yorku, kde na ňu mali obrovský vplyv Sandra Seacat, Harold Guskin a David Mamet. Tri krát účinkovala na Brodawayi a je tiež jednou zo zakladajúcich členiek divadelnej skupiny Naked Angels. 
Jej filmový debut prišiel v roku 1986, vo filme "Kráska v ružovom". Neskôr bola obsadená do jednej z rolí vo filme "Koktejl", ktorý ju zároveň aj preslávil. Vo filme si zahrala po boku Tomom Cruisom a Elisabeth Shue. V roku 1992 stvárnila Nancy Sinatra, v televíznom filme "Sinatra". O rok neskôr, mala menšiu rolu v televíznom seriály "Melrose Place", kde hrala prostitútku. 
V roku 1995 stvárnila rolu bisexuálnej tanečnice Crystal, vo filme "Showgirls". Gershonová je na základe tejto filmovej role považovaná za gay ikonu. Postavu lesbičky si zahrala aj o rok neskôr, vo filme "Pasca", kde hrala po boku Jennifer Tilly.
V nasledujúcich rokov sa objavila skôr v nízkorozpočtových filmoch. V roku 2002 si zahrala vo filme "Hranice šialenstva". V roku 2007 si zahrala po boku Hilary Swank, Lisy Kudrow a Gerarda Butlera vo filme "PS: Milujem ťa". V roku 2011 získala jednu z vedľajších úloh v dráme "Killer Joe". O rok neskôr, stvárnila Donatellu Versace, v životopisnom filme "Donatella", ktorý mal premiéru v roku 2013. Jej herecký výkon, získal pozitívne recenzie. 
V roku 2015 hosťovala v televíznom seriály "Glee". Od roku 2015 do roku 2017, mala periodickú rolu v televíznom seriály "Red Oaks". V roku 2017 sa objavila vo filmoch "9/11", "Dvaja nestačia" či "Darkyňa smrti". 
Stvárňuje rolu matky Colea Sprouseho v televíznom "Riverdale", od roku 2018. V roku 2020 si zahrala vo filme Woodyho Allena, "Festival pana Rifkina". V roku 2022 si zahrala po boku Caty Blanchett, Jamie Lee Curtis či Cheyennea Jacksona, vo filme "Borderlands."
Súkromný život.
V roku 2015 jej partnerom bol belgický futbalista Bobby Dekeyser, s ktorým sa rozišli v roku 2018.
Deoxycukor

Deoxycukry, deoxy-cukry alebo deoxysacharidy sú cukry, ktorých hydroxylová skupina bola nahradená vodíkovým atómom.
Príklady deoxycukrov sú:
U baktérie "Escherichia coli" sú deoxycukry syntetizované dvoma rôznymi spôsobmi - jeden využíva aldolovú kondenzáciu, zatiaľ čo druhý premieňa ribózu na deoxyribózu na úrovni nukleozidov a nukleotidov. Deoxyribóza je syntetizovaná redukciou ribózy. Premenu ribonukleotidov na deoxyribonukleotidy katalyzuje ribonukleotidreduktáza.
Anthony Mackie

Anthony Dwane Mackie (* 23. september 1978, New Orleans, Louisiana) je americký herec.
Kariéra.
V roku 2002 získal cenu Obie za svoj výkon v divadelnej hre "Talk" od Carla Hancocka Ruxa. Na striebornom plátne sa poprvýkrát objavil toho istého roku v snímke "8. míľa" po boku repera Eminema. Hlavnú rolu si zahral v roku 2004 vo filme "Brother to Brother". V ďalších rokoch hral napríklad v snímkoch "Mandžuský kandidát" (2004), "Million Dollar Baby" (2004), "Oko dravca" (2008), "Smrť čaká všade" (2008), "Správcovia osudu" (2011), "Oceľová päsť" (2011) alebo "Muž na hrane" (2012). Od roku 2014 hráva vo filmovej sérii od Marvel Cinematic Universe postavu Sama Wilsona/Falcona – jedná sa o filmy: ' (2014), ' (2015), "Ant-Man" (2015), ' (2016), ' (2018), "" (2019) a v novom seriály "The Falcon and the Winter Soldier" (2021) kde sa zároveň stáva novým Kapitánom Amerika.
Zdroj.
John Sentamu

John Tucker Mugabi Sentamu (* 10. júna 1949, Kampala) je anglikánsky teológ a biskup, emeritný arcibiskup yorský a metropolita, 97. v tejto funkcii. 
Život.
Narodil sa blízko Kampaly v dnešnej Ugande. Vyštudoval práva na univerzite Makerere a stal sa právnikom Najvyššieho súdu Ugandy. Za kritiku režimu prezidenta Idi Amina bol krátko väznený. Keď roku 1974 utiekol do Spojeného kráľovstva, začal študovať teológiu na Selwyn College v Cambridge. Vysvätený za kňaza bol v roku 1979 a v roku 1997 na biskupa. Pôsobil v Stepney. V roku 2002 zastával post biskupa Birminghamu a roku 2005 bol menovaný do funkcie yorského arcibiskupa. Pre svoje konzervatívne morálne postoje je považovaný za tradicionalistu.
Je ženatý a má dve vlastné a dve adoptované deti. 
Verejný krst.
Na Veľkonočnú nedeľu v roku 2008 pokrstil 20 ľudí plným ponorením do nádoby s vodou pred kostolom St Michael-le-Belfrey v Yorku. Obrad sledovali stovky ľudí.
Pyrán

Pyrán alebo oxín je heterocyklická zlúčenina, ktorá má šesťčlenný nearomatický cyklus pozostávajúci z piatich uhlíkov a jedného kyslíka s dvomi dvojitými väzbami. Existujú dva izoméry pyránu, ktoré sa líšia polohou dvojitých väzieb. 2"H"-pyrán má nasýtený uhlík na pozícii 2, zatiaľ čo 4"H"-pyrán má nasýtený uhlík na pozícii 4. 
4"H"-Pyrán bol poprvé izolovaný a charakterizovaný v roku 1962 pyrolýzou 2-acetoxy-3,4-dihydro-2H-pyránu. Bol však príliš nestabilný, hlavne na vzduchu. 4"H"-Pyrán sa jednoducho disproporcionuje na príslušný dihydropyrán a pyryliový ión, ktorý sa ľahko hydrolyzuje vo vodnom médiu.
Aj keď pyrány samotné nie sú v chémii veľmi významné, mnohé ich deriváty sú dôležité biologické molekuly, ako napríklad pyránoflavonoidy.
Názov pyrán sa často používa i pre jeho nasýtený analóg, ktorý sa správne označuje ako tetrahydropyrán (oxán). Monosacharidy, ktoré obsahujú šesťčlenný kruh, sú známe ako pyranózy.
Mníchová

Mníchová alebo staršie Rázdiel () je vrch v pohorí Tribeč. Leží nad obcou Skýcov, približne juhovýchodne od Partizánskeho.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Rázdiel a časti Skýcovská vrchovina. Vrchol leží na území Nitrianskeho kraja, v okrese Zlaté Moravce a v katastrálnom území obce Skýcov. Západnou časťou vrchu vedie cesta II/511, spájajúca Veľké Uherce a Topoľčianky.
Opis.
Mníchová je na väčšine máp uvádzaná pod starším názvom Rázdiel. Masív je pomerne rozsiahly a sedlom je prepojený na juhovýchode na Papaj vrch () a východe s Veľkou Ostrou (). Severovýchodne leží Hrubý vrch (), severne Veľký Vracov (), západne vrch Bralá () a južne Kruh (). Vrch patrí do povodia rieky Nitry a voda z jeho masívu smeruje severným smerom riečkou Drahožica, západným potokom Vyčoma a južným Chudým potokom do Hostianskeho potoka a Žitavy. Najbližšími sídlami sú južne ležiaci Skýcov a Jedľové Kostoľany, západným smerom Veľký Klíž, severným Radobica, Veľké Uherce a Kolačno a východe ležiace Veľké Pole a Malá Lehota.
Výhľady.
Lesný porast a profil vrchu neposkytuje veľa možností na rozhľad. Ten je možný len z mála miest s nižšou vegetáciou a umožňuje pozorovať najmä okolité vrchy pohoria. Výnimočne vidieť južnú časť Vtáčnika, Malú Fatru, Strážovské vrchy, Považský Inovec a Pohronský Inovec.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z okolia. Západným úpätím vedie cesta II/511 zo Skýcova do Partizánskeho, ktorá prístup ešte zjednodušuje.
Zlatý pohár CONCACAF 2021

Zlatý pohár CONCACAF 2021 bol 16. ročník Zlatého pohára CONCACAF a 26. ročník kontinentálnych majstrovstiev pod hlavičkou CONCACAF. Turnaj sa konal v USA v období od 10. júla do 1. augusta 2021. Mexiko bolo obhajcom titulu. Na turnaji sa po prvýkrát použila technológia (VAR).
Víťazom Zlatého pohára CONCACAF 2021 sa stali USA, keď vo finále zdolali Mexiko 1:0.
Kvalifikované tímy.
Na turnaj sa kvalifikovalo 16 mužstiev cez Ligu národov CONCACAF a cez kvalifikáciu na Zlatý pohár CONCACAF. Z A-divízie Ligy národov postúpilo osem tímov na turnaj, prvé dva tímy z každej skupiny. Tímy na tretích miestach putovali do kvalifikácie. Z B-divízie postúpili víťazi na Zlatý pohár CONCACAF a tímy na druhých miestach putovali do kvalifikácie a z C-divízie víťazi smerovali do kvalifikácie kde sa stretlo dvanásť mužstiev v boji o tri posledné miestenky na turnaji. Na turnaji sa predstavil aj Katar.
Štadióny.
13. apríla 2021 CONCACAF rozhodol, že finále sa bude hrať na Allegiant Stadium v Paradise v štáte Nevada, Spojené štáty. 22. apríla CONCACAF potvrdil, že turnaj sa bude hrať v deviatich mestách v USA.
Play-off.
Finále.
Víťazom Zlatého pohára CONCACAF sa stali USA.
Richmond Hill (Ontário)

Richmond Hill je kanadské mesto v južnej časti provincie Ontário. Spolu s ďalšími 8 obcami a mestami tvorí Regional Municipality of York.
Poloha.
Mesto sa nachádza 23 kilometrov severne od Ontárijského jazera. Jeho susedmi sú Aurora na sever, Whitchurch-Stouffville na východ, Markham na východ a západ, Vaughan na západe a juhu a King na západe. Nachádza sa na tradičnom teritóriu Huron Wendat, Haudenosaunee a Anishinaabeg.
Dejiny.
Prvé známe doklady pobytu pôvodných obyvateľov na miestach dnešného mesta pochádzajú z pred 11 700 až 12 000 rokov. Mesto sa vyvíjalo vďaka farmárom, ktorí šli z okolia do Toronta po ulici Yonge Street.
Mesto bolo založené v roku 1872 ako „village“, v roku 1957 zmenilo status na „town“ a od roku 2019 je „city“. Stalo sa tak po hlasovaní mestského zastupiteľstva v marci 2019.
Svoj názov mohlo získať od Duke of Richmond. Neoficiálnym mottom mesta je „A little north, a little nicer.“
Demografia.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2016 malo 195 022 obyvateľov. Podľa mesta počet obyvateľov v roku 2014 prekročil 200 000 obyvateľov. Podľa údajov sčítania z roku 70 410 obyvateľov uvádza ako rodný jazyk angličtinu, 1 250 francúzštinu a 114 795 neoficiálne jazyky, z toho 5 jazyky pôvodných obyvateľov. 85 ľudí udalo slovenčinu ako rodný jazyk a 90 češtinu.
Kultúra.
V meste sa nachádza kultúrne centrum Richmond Hill Centre for the Performing Arts, Boynton House Art Exhibition Space a Richmond Hill Heritage Centre.
Richmond Hill Public Library poskytuje knižničné služby v štyroch pobočkách.
Ekonomika.
Najväčším zamestnávateľom je Mackenzie Richmond Hill Hospital, medzi ďalších patria IT firma, obchodný reťazec a farmaceutická firma.
Veda.
Mesto Richmond Hill vlastní astronomické observatórium David Dunlap Observatory založené v roku 1935.
Doprava.
Mestom vedú diaľnice 404 a 407 ETR, taktiež provinčná cesta Highway 7. Mestskú dopravu zabezpečuje York Region Transit.
Partnerské mestá.
Medzi partnerské mestá Richmond Hillu patria:
IPhone 13 Pro

 iPhone 13 Pro a 13 Pro Max sú smartfóny, ktoré boli navrhnuté, vyvinuté a sú predávané spoločnosťou Apple. V súčasnosti sú jednými z modelov pätnástej generácie telefónov iPhone. Ide o nástupcov modelov iPhone 12 Pro a 12 Pro Max. Modely boli oznámené spolu s lacnejším modelom iPhone 13 a 13 Mini 14. septembra 2021 v Divadle Steva Jobsa v Apple Parku, výkonným riaditeľom spoločnosti Apple, Timom Cookom. Predobjednávky na iPhone 13 Pro sa začali 17. septembra 2021 a telefón bol vo väčšine krajín k dispozícii 24. septembra 2021.
Charakteristika.
Dizajn iPhone 13 Pro a iPhone 13 Pro Max sa v porovnaní s predošlým modelmi väčšinou nezmenil. Modul zadného fotoaparátu však teraz kvôli väčším šošovkám pokrýva väčšiu plochu zadnej časti telefónu. Modul Face ID a kamery na prednom displeji sa nachádzajú po predným výrezom, ktorý je teraz až o 20 % menší ako u predchádzajúcej generácie.
iPhone 13 Pro a 13 Pro Max sú dostupné v piatich farbách: strieborná, grafitová, zlatá, alpská zelená a "Sierra Blue". Sierra Blue je nová farba nahrádzajúca tzv. tichomorskú modrú.
iPhone 13 Pro a Pro Max používa procesor A15 Bionic navrhnutý spoločnosťou Apple so 16-jadrovým neurónovým enginom, 6-jadrovým CPU (s 2 výkonnými jadrami a 4 účinnými jadrami) a 5-jadrovým GPU. A15 Bionic obsahuje aj obrazový procesor novej generácie.
Displeje.
iPhone 13 Pro má 6,1-palcový (15 cm) displej s technológiou Super Retina XDR OLED s rozlíšením 2532 × 1170 pixelov a hustotou pixelov približne 460 PPI s obnovovacou frekvenciou až do 120 Hz. iPhone 13 Pro Max má 6,7-palcový (17 cm) displej s rovnakou technológiou s rozlíšením 2778 × 1284 pixelov a hustotou pixelov približne 468 PPI taktiež až do 120 Hz.
Kamery.
iPhone 13 Pro obsahuje štyri fotoaparáty: jeden predný fotoaparát a tri zadné fotoaparáty vrátane teleobjektívu, širokouhlého a ultraširokouhlého fotoaparátu. Všetky zadné kamery obsahujú väčšie senzory ako iPhone 12 Pro, čo umožňuje väčšie zhromažďovania svetla. Široký a ultraširoký má tiež väčšiu clonu, aby zachytil viac svetla a zvýšil výkon pri slabom osvetlení. Ultraširokouhlý fotoaparát má po prvýkrát aj automatické zaostrovanie. 77 mm teleobjektív má menšiu clonu ako 12 Pro, ale má výhodu v tom, že je u ňho možné použiť tzv. nočný režim. Väčší teleobjektív tiež zvyšuje schopnosť digitálneho priblíženia až na 15 násobok.
Jon Favreau

Jonathan Kolia „Jon“ Favreau (* 19. októbra 1966, New York) je americký herec, režisér, scenárista a producent.
Kariéra.
Hral napríklad vo filmoch "Rudy", "Swingers" (ktorý aj sám napísal), "Šesť pohrebov a jedna svadba", "Daredevil: Obhajca nevinných", "Rozchod!" a "Chef". K filmom, ktoré zrežíroval patria snímky "Vianočný škriatok", "Iron Man", "Iron Man 2", "Kovboji a votrelci", "Chef", "Kniha džungle" a "Leví kráľ". V roku 2019 vytvoril úspešný seriál zo sveta Star Wars – "The Mandalorian". Jeho najvýznamnějšia televízna rola bola postava Petea Beckera, priateľa Moniky Gellerovej v tretej sérii seriálu "Priatelia". Vo filmoch od Marvel Cinematic Universe stvárnil postavu Happyho Hogana, blízkeho priateľa Tonyho Starka/Iron Mana.
Priehybina (potok)

Priehybina je potok v regióne Gemer, na južnom okraji územia obce Kameňany v okrese Revúca v Banskobystrickom kraji. Je pravostranným prítokom toku Východného Turca, v povodí Turca; má dĺžku . Je vodným tokom VI. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-31-02-1322. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Revúcka vrchovina, geomorfologický podcelok Železnícke predhorie.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške na juhovýchodnom svahu lesa "Priehybina" a blízko severného svahu lesa "Junkovka", na južnom okraji extravilánu obce Kameňany v okrese Revúca, v geomorfologickom podcelku Železnícke predhorie.
Opis toku.
Tečie severovýchodovýchodným smerom lesným extravilánom, postupne sa les mieša s pasienkami a lúkami, pravým brehom obmýva pasienok "Pod Hanšovým lazom", mení smer na východ, ľavým brehom obmýva les "Chrástka", v nadmorskej výške priberá pravostranný prítok Osliansky potok, ľavým brehom obmýva úpätie poľa "Hrb", v nadmorskej výške priberá pravostranný bezmenný prítok zo svahov lesa "Čierťaž", mení smer na juhovýchod, preteká trvalým trávnym porastom, tečie cez lúku "Chotárne lúky", v nadmorskej výške ústi do Východného Turca ako jeho pravostranný prítok. Východný Turiec ďalej ústi do Turca. "Priehybina" má dva prítoky.
"Priehybina" pramení, preteká a ústi na území lesného a poľnohospodárskeho extravilánu obce Kameňany v okrese Revúca v Banskobystrickom kraji, v geomorfologickom celku Revúcka vrchovina, v geomorfologickom podcelku Železnícke predhorie.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Priehybina" má pôvod v názve lesa "Priehybina", pri ktorom potok pramení a v svojej hornej časti toku preteká. Názov lesa bol bez zmeny prenesený na vodný tok ako súčasť menšej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov lesa "Priehybina" má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu "priehybina" vo význame "horské sedlo, priehyba" v priestore pomenúvaného lesa. Motivácia pomenovania je v súčasnej slovenčine ešte dostatočne jasná, napriek tomu, že apelatívum "priehyba, priehybina" ustupuje na okraj jej slovnej zásoby.
Hydronymum "Priehybina" bolo štandardizované v roku 1975. Najstarší dochovaný písomný záznam toponyma Kameňany je z roka 1243.
Epimér

Epimér je jeden izomér z páru diastereomérov, ktoré majú opačnú konfiguráciu na práve jednom stereogénnom centre z aspoň dvoch centier. Všetky ostatné stereogénne centrá v molekule inak musia byť rovnaké. Epimerizácia alebo epimerácia je interkonverzia (vzájomná premena) jedného epiméru na druhý.
Príklady.
Doxorubicín a epirubicín sú dva epiméry, ktoré sa používajú ako liečivá.
Stereoizoméry β--glukopyranóza and β--manopyranóza sú epiméry, pretože sa líšia v stereochémii len na pozícii C2. Hydroxylová skupina na uhlíku C2 v β--glukopyranóze je v ekvatoriálnej polohe (v „rovine“ kruhu), zatiaľ čo u β--manopyranózy je hydroxylová skupina v axiálnej polohe (mimo „roviny“ kruhu). Tieto dve štruktúry sú teda epiméry a keďže to nie sú zrkadlové obrazy, nie sú to enantioméry. (Enantioméry sa líšia v ich - a - označení.) Nie sú to ani anoméry, keďže anomérny uhlík sa v tomto prípade nemení. Podobne sú epimérmi β--glukopyranóza and β--galaktopyranóza, ktoré sa líšia na C4 pozícii (glukóza má hydroxyl v ekvatoriálnej a galaktóza v axiálnej polohe).
Ak je u cukrov rozdiel v hydroxylovej skupine na uhlíku C1, teda anomérnom uhlíku, ako je to v prípade α--glukopyranózy and β--glukopyranózy, tieto molekuly sú zároveň epiméry a anoméry (ako je naznačené pomocou deskriptorov α a β).
Ďalšími príkladmi sú napríklad "epi"-inozitol a inozitol alebo lipoxín a epilipoxín.
Epimerizácia.
Epimerizácia je chemický proces, pri ktorom sa jeden epimér mení na jeho diastereomérnu dvojicu. To môže nastať pri depolymerizácii kondenzovaných tanínov. Epimerizácia môže byť spontánna (zvyčajne je to pomalý proces) alebo katalyzovaná enzýmami, známymi ako epimerázy. Príkladom takejto reakcie je epimerizácia medzi N-acetylglukozamínom a N-acetlymanozamínom, ktorú katalyzuje renín-viažuci proteín.
Predposledný krok v Zhangovej &amp; Trudellovej sytéze epibatidínu je príklad epimerizácie. Farmaceutickým príkladom by mohol byť napríklad epimerizácia erytro izoméru metylfenidátu na farmakologicky preferovaný a treo izomér, ktorý má nižšiu energiu, alebo nežiadaná "in vivo" epimerizácia tezofenzínu na brazofenzín.