burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Jimmy Eat World

Jimmy Eat World je americká alternatívna rocková skupina pochádzajúca z mesta Mesa v štáte Arizona, ktorá vznikla v roku 1993. Jej členmi sú sólový spevák a gitarista Jim Adkins, gitarista a sprievodný (pôvodne sólový) spevák Tom Linton, basgitarista Rick Burch a bubeník Zach Lind. Pôvodný basgitarista Mitch Porter skupinu opustil po prvom albume. Názov skupiny bol odvodený podľa mladších bratov gitaristu Lintona, Jima a Eda, ktorí sa často hádali a hoci Jim Linton zvykol mať navrch, Ed mu to oplatil kresbou, na ktorej jeho brat jedol Zem. Obaja sú tiež vyobrazení na obálke debutového albumu.
Skupina dodnes vydala osem štúdiových albumov, z ktorých posledných sedem je zo súčasnou zostavou skupiny. Skupina pôvodne hrala punk rock a jej prvá demopáska bola vydaná v roku 1993, ktorú nasledovalo prvé EP v roku 1994 s názvom "One, Two, Three, Four". Debutový album "Jimmy Eat World" naspieval predovšetkým Tom Linton, ďalší "Static Prevails" potom naspievali Linton a Adkins rovnomerne ale od tretieho albumu "Clarity" prevzal rolu hlavného speváka Jim Adkins (hoci Linton na ňom ešte naspieval dve piesne). Skupina vydala druhý a tretí album cez Capitol Records.
Komerčný zlom prišiel v podobe ich štvrtého albumu "Bleed American". Štyri single vydané z albumu sa dostali do Top 20 v rebríčku Hot Modern Rock Tracks, pričom singel „The Middle“ dosiahol 1. miesto. V roku 2004 nasledoval album "Futures" obsahujúci singel „Pain“, ktorý dosiahol 1. miesto v rebríčku Hot Modern Rock Tracks. Platinov certifikovaný album "Bleed American" asociáciou RIAA a album "Futures" certifikovaný zlatou platňou takisto cez RIAA sa stali dvoma albumami, ktorých predaj medzi nimi prekročil 1,5 milióna kópií. Šiesty štúdiový album "Chase This Light" sa stal prvým albumom skupiny s najlepším umiestnením v rebríčku Billboard 200, kde obsadil 5. miesto. Album "Invented", ktorý je pokračovaním albumu "Chase This Light" bol vydaný dňa 28. septembra 2010 cez Interscope Records. Pieseň „Action Needs an Audience“ z tohto albumu bola prvou piesňou od čias albumu Clarity, ktorú naspieval Linton. Zatiaľ posledný album "Damage" vyšiel v roku 2013.
Janoušek

Janoušek je priezvisko, pozri Janoušek (priezvisko), napr.:
Jozef Kiss

PhDr. Jozef Kiss, CSc. (, * 28. apríl 1944, Veľké Kapušany – † 3. september 2013) bol slovenský novinár, historik a politológ, maďarskej národnosti, do roku 1990 šéfredaktor denníka Új Szó, spolupracovník Ústavu politických vied SAV.
Život.
V roku 1967 absolvoval Filozofickú fakultu UK v Bratislave. V roku 1978 získal hodnosť CSc. Do roku 1985 archivár. V rokoch 1986-1990 šéfredaktor denníka Új Szó a do roku 1995 jeho redaktor. Od roku 1995 vedecký pracovník Ústavu politických vied Slovenskej akadémie vied.
Dielo.
Vo vedeckej práci sa zaoberal predovšetkým otázkami postavenia maďarskej menšiny na Slovensku, jej dejinami a politickým životom, ako aj vývojom slovenského a maďarského ľavicového a liberálno-demokratického politického hnutia. Jeho viaceré práce boli významným príspevkom k dejinám slovensko-maďarských vzťahov. Bol autorom viacerých publikácií v slovenčine i maďarčine.
Stužická rieka

Stužická rieka (ukr. Stužycja) je potok v najseverovýchodnejšej časti Slovenska, na území okresu Snina. Je to prítok Uhu, meria (z toho na území Slovenska) a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Preteká geomorfologickým celkom Bukovské vrchy, pramení v podcelku Bukovce na južnom svahu Čierťaže () v nadmorskej výške približne , na katastrálnom území obce Nová Sedlica.
Opis toku.
V pramennej oblasti tečie severojužným smerom, severovýchodne od Kýčery () sa oblúkom stáča a pokračuje na juhovýchod. Následne postupne priberá niekoľko ľavostranných prítokov: najprv prítok z východného svahu Čierťaže, potom prítok z juhozápadného svahu Hrúbok (), krátky prítok z južného úpätia Hrúbok, ďalej prítok () zo západného svahu Kamennej lúky () a prechodne tečie východným smerom. Zľava ešte priberá Kamenistý potok, mení smer toku viac na VJV a vteká na územie Ukrajiny. Tam priberá zľava najprv občasný prítok z východného svahu Kalnice (), následne prítok z juhovýchodného svahu Kalnice, výrazne esovito sa stáča a z tej istej strany priberá významný prítok () z južného svahu Kremenca (). Napokon sa stáča smerom na juh, sprava priberá tri krátke prítoky zo severovýchodných svahov vrchu Kičera pierša () a na území obce Stužica ústi v nadmorskej výške cca n. m. do Uhu.
Stužická rieka preteká husto zalesneným, neobývaným územím národného parku Poloniny, pričom celý úsek na území Slovenska je súčasťou národnej prírodnej rezervácie Stužica.
Kamenistý potok (prítok Stužickej rieky)

Kamenistý potok je potok v najseverovýchodnejšej časti Slovenska, na území okresu Snina. Je to ľavostranný prítok Stužickej rieky, meria a je tokom VIII. rádu.
Prameň.
Tečie v Bukovských vrchoch, kde pramení v podcelku Bukovce na juhozápadnom svahu Kremenca () v lokalite Pod Kremencom, v nadmorskej výške približne , na katastrálnom území obce Nová Sedlica a v blízkosti štátnych hraníc s Poľskom a Ukrajinou.
Opis toku.
Spočiatku tečie juhozápadným smerom súbežne s ukrajinskou hranicou na ľavom brehu, na severnom úpätí Kalnice () sa stáča a na krátkom úseku tečie na západ. Sprava ďalej priberá prítok z juhovýchodného svahu Kamennej lúky () a pokračuje juhojuhozápadným smerom. Na dolnom toku už tečie severojužným smerom a severoseverovýchodne od Novej Sedlice a západne od hranice s Ukrajinou sa v nadmorskej výške cca vlieva do Stužickej rieky.
Potok tečie husto zalesneným územím Národného parku Poloniny, konkrétne územím národnej prírodnej rezervácie Stužica. Prameň Kamenistého potoka je najvýchodnejšie lokalizovaným prameňom vodného toku na území Slovenska.
Tekvica obrovská

Tekvica obrovská alebo tekvica veľkoplodá () je jednoročná kultúrna rastlina z čeľade tekvicovité ("Cucurbitaceae"). Pochádza z Ameriky, kde bola pestovaná Inkami.
Výzor.
Má plazivú byľ, ktorá dorastá do dĺžky až 10 m a vytvára úchytné korene. Listy srdcovitého tvaru striedavo vyrastajú, je to jednodomá rastlina. Žlté až oranžové kvety rastú na stopkách. Samčie kvety sú v pazušných zväzočkovitých súkvetiach, samičie rastú jednotlivo. Rastlina je citlivá na mráz, pri teplote nižšej ako 0 °C zomiera. Plodom je bobuľa rôzneho tvaru a farby, dosahuje hmotnosť približne 
34 kg, zriedkavo až 400 kg (odroda 'Atlantic Giant'). 
Rozšírenie.
Tekvica veľkoplodá je pôvodom zo Západnej hemisféry, odkiaľ sa rozšírila a dnes sa pestuje aj v Európe, Ázii, Austrálii a na Novom Zélande. Najväčšími producentmi sú USA, Mexiko, India a Čína. Ročne sa v USA vypestuje až 1,5 milióna ton. 
Využitie.
Tekvica veľkoplodá má rozsiahle využitie.
V poľnohospodárstve sa používa ako krmovina, na výrobu
oleja zo semien a rôznych jedál a pod.
Na Halloween sa tradične pripravujú vyrezávané tekvice.
Žilinská dohoda

Žilinská dohoda podpísaná 6. októbra 1938 v Katolíckom dome v Žiline bola deklaráciou autonómie Slovenska v rámci druhej česko-slovenskej republiky. Dohodu podpísali predstavitelia HSĽS a prevažnej väčšiny ostatných slovenských strán (s výnimkou sociálnych demokratov a komunistov).
Napriek tomu, že HSĽS nemala vo svojom programe samostatnosť Slovenska, usilovala sa o autonómiu; po Mníchovskej dohode z 30. septembra 1938 bola pozícia Prahy voči požiadavkám HSĽS značne oslabená. Žilinskej dohode predchádzalo prijatie Mníchovského diktátu čs. vládou (1. októbra) a následná abdikácia prezidenta Edvarda Beneša (5. októbra).
Dohodu podpísali Ondrej Devečka, dr. Ján Ivák, JUDr. Ján Lichner, Karol Rybárik, Kornel Stodola, Ing. Jozef Juraj Styk, Adolf Šelmec, Pavol Teplanský, Ján Ursíny, Ján S. Vančo (všetci RSZMĽ), Ing. Ján Líška (Ž) dr. Emil Boleslav Lukáč (ČSNS), dr. Ján Paulíny-Tóth a dr. Miloš Vančo (obaja SNS).
Ešte 6. októbra pražská vláda vymenovala Jozefa Tisa za ministra pre správu Slovenska a 7. októbra vymenovala ďalších štyroch slovenských ministrov (M. Černák - školstvo, F. Ďurčanský - spravodlivosť, J. Lichner - doprava, P. Teplanský - financie, Tiso mal tiež na starosti vnútro). Vláda sa ujala moci 9. októbra. Táto vláda vykonávala svoju funkciu až do 20. januára 1939, kedy prezident Emil Hácha vymenoval novú, šesťčlennú slovenskú vládu.
Deklaráciu podpísanú v Žiline formálne ratihabovalo Národné zhromaždenie Republiky Česko-slovenskej ústavným zákonom 299/1938 z 22. novembra 1938 ako "Zákon o autonómii Slovenskej krajiny".
Miroslav Iringh

Miroslav Iringh (* 28. február 1914, Varšava - † 28. máj 1985, Varšava) bol veliteľ 535. čaty Slovákov vo Varšavskom povstaní. 
Životopis.
Pochádzal zo slovenskej rodiny dlhodobo usadenej vo Varšave. Venoval sa literárnej a novinárskej tvorbe. V septembri 1939 príslušník Česko-slovenského legiónu v Poľsku. Po vojne bol novinárom a fotografom a bol postihovaný komunistickým režimom za členstvo v Armii Krajowej. Spolupracoval s periodikami Život, Gazeta Lubelska, Życie Warszawy. Zomrel na rakovinu plúc. V súčasnosti je po ňom vo varšavskom Czerniakove pomenované námestie. V roku 2007 mu bol udelený Rad Ľudovíta Štúra I.m.
Účasť vo Varšavskom povstaní.
Podporučík Miroslav Iringh (bojové meno „Stanko“) bol počas Varšavského povstania v r. 1944 veliteľom 535. čaty Slovákov skupiny „Kryska“ Armii Krajowej, ktorá pôsobila v štvrti Czerniakow. Samotná čata bola sformovaná už v roku 1943 a jej členovia nosili na rukáve osobitnú pásku so slovenskou trikolórou a slovenským znakom (na rozdiel od bielo-červenej pásky ostatných príslušníkov AK).
Peter Štyvar

Peter Štyvar (nesprávne uvádzaný ako "Peter Štyvár"; * 13. august 1980, Rožňava) je slovenský futbalista, hrajúci v klube Spartak Trnava na poste útočníka.
Peter Štyvar je odchovancom rožňavského futbalu. 
V sezóne 2006/07 strelil za AS Trenčín tri góly a za MŠK Žilina desať gólov. V nasledujúcej sezóne 2007/08 skončil na treťom mieste v tabuľke strelcov s pätnástimi gólmi.
Dňa 4. decembra 2008 strelil v zápase Skupiny F Pohára UEFA 08/09 gól na 2:0 proti Aston Ville. Práve v tomto zápase upútal na seba pozornosť fukcionárov klubu Bristol City, ktorí ho koncom roka 2008 kúpili za 775 000 eur. Podpísal s nimi zmluvu na dva a pol roka. V máji 2009 ho klub poslal na ročné hosťovanie do gréckeho klubu Škoda Xanthi, ktoré nadobudlo platnosť 1. júla 2009.
Reprezentácia.
V reprezentácii odohral svoj prvý zápas na turnaji na Cypre proti Ukrajine, keď v 84. minúte striedal Petra Pekaríka.
Reprezentačné zápasy.
"(Stav k: 29. máju 2009)"
Slovenská ľudová republika

Slovenská ľudová republika alebo Východoslovenská republika bol názov štátneho útvaru, ktorý trval od 11. decembra do 29. decembra 1918.
Už v priebehu roka 1918 vznikla na východe Slovenska Východoslovenská rada (VslR), ktorá vyhlasovala východných Slovákov za samostatný národ pomenovaný Slovjaci, ktorý si želá ostať súčasťou Maďarska. Keď tieto výzvy nenašli dostatočnú oporu, začala sa presadzovať idea samostatnej republiky, ktorá by bola tesne spojená s Maďarskom. Za asistencie Maďarskej národnej gardy bola v Košiciach vyhlásená samostatná Slovenská ľudová republika. Na čelo formálne menovanej vlády sa postavil prešovský župný archivár Viktor Dvorčák. Slovenská ľudová republika proklamovala nezávislosť od Prahy (Česko-Slovenska) a úzke spojenie s Maďarskom, čo nazvali termínom „uhroslovjactvo“. Úradným jazykom se mala stať tzv. východniarčina - kodifikované východoslovenské nárečie. V tomto jazyku predniesol tiež Dvorčák svoj prejav k národu: "„Všicko dostaneme, co žadame: autonomiu v kulturalnich, školskich, administračnich, političnich a pravotnych zaležitošcoch. V našej krajine Slovenska reč take mesco dostaňe, jak i uherska reč ma! Ta co inše potrebujeme? (...) A to len vo špojenosci zo s Uhrami možeme došahnuc. Sňima už 1000 roki vjedno žijeme a či oňi nas utlačovali, a dali znivočic našu reč, naš jazyk? Kdo bi to hutorel, že hej, ten bi nepravdu hutorel a cíganom bi bul (...) .“" Neuznaná Slovenská ľudová republika zanikla po obsadení územia Košíc česko-slovenskými vojskami a jeho začlenení do Česko-Slovenska. Dvorčák bol v Česko-Slovensku odsúdený na smrť, ale spolu s ostatnými členmi Východoslovenskej rady sa mu podarilo utiecť do Poľska a odtiaľ do Maďarska. Vo voľbách do Národného zhromaždenia v roku 1920 Dvorčák kandidoval ako nestraník. Pôsobil ako agent maďarskej iredenty, ktorého cieľom bola revízia pomerov po vzniku Československa.
Slaven Dizdarević

Slaven Dizdarević (* 3. august 1981, Sarajevo, Juhoslávia) je slovenský atlét, ktorý sa venuje desaťboju. Jeho osobný rekord predstavuje 7 700 bodov. Je členom klubu Akademik TU Košice.
Kariéra.
Letné olympijské hry 2008.
Dizdarevič splnil B-limit na Letné olympijské hry do Pekingu 20. júla 2008 na Majstrovstvách Česka vo viacboji Starej Boleslavi (7 700 bodov). Keďže bol deň po valnom zhromaždení Slovenského olympijského výboru, kde bola schválená nominácia športovcov na olympijské hry, Dizdarevičova nominácia nebola možná. Slovenský olympijský výbor považoval tento prípad za uzatvorený. Na ďalší deň prezident František Chmelár zmenil rozhodnutie po obtelefonovaní oprávnených členov rozhodovať o olympijskej nominácií. Svoje rozhodnutie odôvodnil nasledovne:
"„V pondelok som po našom vyhlásení, že Slaven ostane doma, o celej veci dosť veľa premýšľal. Uvedomil som si, že je perspektívny a treba o neho ešte zabojovať. Snažili sme sa pomôcť športovcovi, ktorý sa do tejto situácie dostal nie vlastnou vinou.“"
Halová sezóna.
11. januára 2009 utvoril na halovom mítingu v Prahe nový slovenský rekord v sedemboji výkonom 5 624 bodov.
Diaľnica A1 (Bosna a Hercegovina)

Diaľnica A1 (, ) je čiastočne plánovaná, 340 kilometrov dlhá diaľnica v Bosne a Hercegovine, ktorá bude po svojom úplnom dobudovaní pretínať krajinu v severovýchodno-juhozápadnom smere. Z celkovej plánovanej dĺžky 334 km je zatiaľ v prevádzke 91, najmä v okolí hlavného mesta Sarajevo. 
Diaľnica bude súčasťou vetvy c Paneurópskeho koridoru V. na trase Ploče-Sarajevo-Osijek-Budapešť a bude spájať chorvátske diaľnice A5 a A10.
Trasa diaľnice je naplánovaná cez pomerne zložitý terén, čoho dôkazom je až 49 plánovaných tunelov, pričom niektoré budú mať aj viac ako 5 kilometrov. 
Otváranie úsekov.
Výstavba diaľnice začala v roku 2000, keď bol rozostavaný 11,5 km dlhý úsek "Ilijaš-Jošanica", ktorý sa nachádza severne od Sarajeva. Sprevádzkovaný bol v roku 2002. Potom nastal čiastočný útlm vo výstavbe a ďalšie úseky pribudli až v rokoch 2006 "Visoko-Ilijaš" (8,5 km), 2007 "Dobrinje-Visoko" (7,6 km) a 2008 "Kakanj-Dobrinje" (9,0 km). 17. októbra 2007 sa začali stavebné práce aj na sarajevskom obchvate (úsek "Jošanica-Vlakovo" dlhý 12,5 km), na ktorom sa budú nachádzať tri tunely. Jeden z nich, Tunel Oštrik s dĺžkou 270 metrov, bol slávnostne prerazený dňa 16. októbra 2008. Začiatkom roku 2010 začala výstavba úseku "Kakanj-Biljesevo" (asi 9 km) a "Biljesevo-Drivusa" (Zenica-juh) s tunelom Vijenac (2964 m). Koncom roka 2011 začala výstavba južnej časti "Kravice-Bijaca" na chorvátskych hraniciach a v roku 2013 začala výstavba na severnom konci medzi mestami Svilaj a Odžak.
Ďatľovník kanársky

Ďatľovník kanársky (lat. "Phoenix canariensis") je druh palmy z čeľade arekovité ("Arecaceae"). Pochádza z Kanárskych ostrovov.
Opis.
Ďatľovník kanársky je strom, ktorý v dospelosti môže dosiahnuť výšku až 20 m, ale zvyčajne nepresiahne 10 m.
Zavalitý kmeň má v priemere 70-90 cm. Listy majú papraďovitý tvar a dorastajú do 6 m, skladajú sa zo 160 - 200 menších lístočkov. Plodom je žltá až oranžová, 2 cm dlhá kôstkovica, ktorá obsahuje 1 veľké semeno.
Kmeň stromu sa často stáva domovom pre iné rastliny.
Rozšírenie a použitie.
Ďatľovník kanársky sa hojne používa ako okrasná rastlina v teplejších častiach sveta, obzvlášť v oblastiach so subtropickým podnebím. Môže byť kultivovaný všade tam, kde teploty nikdy neklesnú pod -10/-12 °C. Je rozšírený od najjužnejších častí Anglicka až po južné časti Čile. Obľúbeným sa stalo jeho pestovanie v Španielsku, Taliansku, Chorvátsku, Grécku, v južnom a západnom Francúzsku, v teplejších častiach USA, v Austrálii a Južnej Afrike. Na Novom Zélande a v Kalifornii je považovaný za inváznu rastlinu.
Tento pomaly rastúci a odolný strom sa pre svoju tolerantnosť vysádza pri cestách a v parkoch.
Pavol Masaryk

Pavol Masaryk (* 11. február 1980, Radimov) je slovenský futbalista, ktorý momentálne pôsobí v klube MFK Skalica. Hrá na poste útočníka.
Kariéra.
Klubová.
Koncom apríla 2008 prejavil oňho záujem škótsky klub Aberdeen FC. V nasledujúcej 2008/2009 sa stal najlepším strelcom Corgoň ligy s 15 gólmi. V novej sezóne mu 15. júla 2009 so Slovanom skončila zmluva, dokonca zápas 2. predkola Ligy majstrov proti Zrinjski Mostar (4:0) hral bez platnej zmluvy. O pár dní neskôr uzavrel zmluvu na dva roky, hoci mal oňho záujem rumunský klub Rapid Bukurešť. Od leta 2011 hral v slovenskom klube MFK Ružomberok, ktorého bol aj kapitánom. Od leta 2012 pôsobí v klube FK Senica.
Reprezentačná.
V októbri 2008 sa dostal do reprezentácie. Bol nominovaný na dvojzápas proti San Marínu a Poľsku. V žiadnom z týchto zápasov nenastúpil.
Rolf Landerl

Rolf Landerl (* 24. október 1975, Viedeň) je rakúsky futbalista, ktorý momentálne hráva za corgoňligový klub DAC 1904 Dunajská Streda. V rakúskej reprezentácii odohral jeden zápas, v Leverkusene 18. februára 2002 proti Nemecku.
Úspechy.
 FK AŠK Inter Slovnaft Bratislava
 FC Šopron
Davul

Davul (, presnejšie "tabl baladí") je bicí nástroj používaný v arabskej hudbe. Môže byť potiahnutý kožou z kozy alebo z ťavy. V rôznych kultúrach je známy pod rôznymi názvami:
Gian Pietro Bellori

Gian Pietro Bellori (* známy tiež ako Giovanni Pietro Bellori alebo Giovan Pietro Bellori) (* 15. január 1613, Rím, Taliansko - † 19. február 1696, Rím) bol významný taliansky životopisec talianskych barokových umelcov 17. storočia. Ako historik umenia bol barokovým ekvivalentom Giorgia Vasariho.
Životopis.
Ako synovec zberateľa starožitností a spisovateľa Francesca Angeloniho žil v jeho dome v Ríme. Ako mladý muž sa stal členom "Akadémie sv. Lukáša" (Accademia di San Luca), ale študoval a písal o klasickom a súčasnom umení. V roku 1664 vydal významnú reč na Akadémii "Ideal v umení". V roku 1672 vydal ako predslov k svojim biografiám súčasných umelcov pod názvom "Životy súčasných maliarov, sochárov a architektov" (Le Vite de'Pitori, Scultori e Architetti moderni).
Jan Gruber

Jan Gruber (* 13. január 1979) je český futbalista. V sezóne 2007-08 pôsobil v klube FC Nitra, kde prišiel v lete 2007 z 1. FK Příbram a zmluvu podpísal na jeden a pol roka.
Štefan Zošák

Štefan Zošák (* 3. apríl 1984, Prešov) je slovenský futbalista, ktorý momentálne hráva za slovenský klub OŠK Bešeňová.
Pochádza z Hanušoviec n/Topľou, kde aj futbalovo vyrastal. Cez pôsobenie vo Vranove nad Topľou a 1. FC Košice ešte v mladom veku prestúpil do Ružomberka. V tíme MFK Ružomberok sa stal vicemajstrom staršieho dorastu a v rovnakom drese sa v sezóne 2005/06 tešil aj z titulu majstra Slovenska a víťazstva v Slovenskom pohári. Po ôsmich sezónach v ružomberskom drese prestúpil pred sezónou 2010/11 do vtedy majstrovského tímu MŠK Žilina, odkiaľ prichádza na hosťovanie do 1. FC Tatran Prešov, za ktorý odohral v jarnej časti 10 zápasov. V žilinskom drese nastúpil na 25 zápasov a strelil 3 góly.
Koncom augusta v roku 2012 zamieril na Ukrajinu. Takmer dva týždne sa pripravoval s Metalurgom Záporožie. Novú zmluvu chýbalo len spečatiť podpismi, lenže účastník najvyššej súťaže vstúpil do súťaže katastrofálne, keď z ôsmich kôl získal len jeden bod. Následne vedenie odvolalo z postu trénera Sergija Kovaleca, ktorý ešte v jari toho istého roku trénoval Tatran Prešov. Tento moment spôsobil, že Zošák zmluvu s ukrajinským mužstvom nepodpísal.
V roku 2013 bol na hosťovaní v tíme FC Nitra, za ktorý nastúpil v 10 zápasoch a strelil jeden gól. Pred začiatkom sezóny 2013/14 podpísal zmluvu opäť s MFK Ružomberok a to na 3 roky. Po vypršaní zmluvy v MFK Ružomberok posilnil kazašský klub Šachtar Karaganda, kde nosil dres s číslom 18.
Začiatkom roka 2018 sa stal hráčom slovenského druholigového klubu FK Poprad.
V minulosti tento stredopoliar reprezentoval Slovensko v mládežníckych kategóriách. Okrem iného sa v roku 2003 zúčastnil aj MS hráčov do 20 rokov. Nastúpil na jeden zápas, keď striedal Igora Žofčáka v osemfinále proti Brazílii.
Andrew von Oeyen

Andrew von Oeyen (* 12. november 1979, USA) je americký klavirista. 
Patrí k najsľubnejším klaviristom svojej generácie na svete. Absolvoval Julliard School of Music v New Yorku pod vedením takých osobností ako A. Brendel, L. Fleicher, či J. Lowenthall. Ako 17-ročný debutoval s Los Angeles Philharmonic Orchestra pod taktovkou Esa-Pekka Salonena. V roku 1999 získal prestížnu Gilmore Young Artist Award. Realizoval rad koncertných vystúpení s orchestrami aj samostatne. Vystúpil v USA, J. Amerike, Európe aj v Japonsku. V roku 2001 zvíťazil na Lení Fé Bland Foundation National Piano Competition. Realizuje sa tiež ako dirigent.
Piková dáma (opera)

Piková dáma (rusky "Пиковая дама") je opera v troch dejstvách a siedmich obrazoch od Piotra Iľjiča Čajkovského. Libreto podľa rovnomennej Puškinovej poviedky napísal Čajkovskij so svojim bratom Modestom. Operu prvýkrát uviedli v Petrohrade v roku 1890.
Napriek tomu, že opera je v ruštine, po istú dobu sa uvádzala vo francúzskom jazyku pod názvom "Pique Dame". V súčasnosti je výhradne uvádzaná v ruštine.
Vznik a uvedenie.
Vedenie Mariinského divadla v Petrohrade ponúklo roku 1888 Čajkovskému, aby pre nich napísal novú operu. Čajkovskij pôvodne odmietol, no neskôr v roku 1889 ponuku prijal. Do konca roku predstavil vedeniu divadla základný scenár, scénosled a jednotlivé časti predstavenia.
Práca na opere pokračovala rýchlo. Čajkovskij ju načrtol iba za 44 dní počas pobytu vo Florencii. Od júna do decembra 1890, Čajkovskij dokončil práce na librete, recitatívoch a vokálnych partoch. Počas spolupráce s tenoristom Fignerom vytvoril dve verzie Hermanovej árie zo siedmej scény. Počas toho ako Čajkovskij skladal hudbu, robil aj aktívne zásahy do libreta – menil a prepisoval texty, dopisoval scénické poznámky, škrtal a pripísal niekoľko nových textov do árií pre Jeleckého, Lízu a niektoré zbory.
Luminofor

Luminofor je látka, schopná absorbovať energiu žiarenia, čiastočne ju uchovať a následne ju vyžiariť vo forme svetla. Absorbovaná energia excituje molekuly luminoforu, ktoré následne pri návrate do pôvodného stavu vyžiaria fotón svetla. Tento proces sa v najširšom zmysle nazýva luminiscencia, špeciálne prípady sú fluorescencia (rýchly zánik luminiscencie, do 10-8 s) a fosforescencia (pomalý zánik luminiscencie, nad 10-8 s). 
Molekuly luminoforu je možné excitovať energeticky bohatými časticami, napr. ionizujúcim žiarením (rádioluminiscencia), zväzkom rýchlych elektrónov (katodoluminiscencia) alebo fotónmi (fotoluminiscencia) s vyššou energiou (kratšou vlnovou dĺžkou), než má svetlo, následne vyžarované luminoforom. Žiarenie luminoforu môže byť podľa jeho chemického zloženia monochromatické, ale aj zložené svetlo.
Luminofory sa využívajú napr. pre výrobu žiariviek, klasických vákuových obrazoviek, niektorých typov bielych svietivých diód (LED) - tzv. fluorescenčných LED, pri zobrazovacích metódach v rádiológii a pod.
Chemické zloženie a výroba.
Priemyselne vyrábané luminofory sú zložené zo zmesi základného materiálu a malého množstva aktivátoru, ktorého úlohou je predĺžiť dobu zániku luminiscencie - dosvit luminoforu.
Ako základný materiál najčastejšie slúžia oxidy, sulfidy, sírany, alebo kremičitany zinku, kadmia, bária, stroncia, horčíku, vápniku a ďalších prvkov, prevažne kovov. Aktivátormi sú najčastejšie vzácne kovy - zlato, striebro, meď, ich zmesi, zlúčeniny a ďalšie látky.
Medzi najstaršie známe a zároveň najrozšírenejšie luminofory patrí Sulfid zinočnatý, aktivovaný najčastejšie prímesou medi (ZnS:Cu). Objavil ho v roku 1903 William Crookes a ako scintilačný detektor ho využil Ernest Rutherford a ďalší fyzici pri priekopníckych experimentoch z oblasti fyziky častíc.
Fialka dvojkvetá

Fialka dvojkvetá ("Viola biflora") je dvojklíčnolistová rastlina z čeľade fialkovité ("Violaceae").
Opis.
Fialka dvojkvetá je trváca rastlina dorastajúca do výšky 10 - 15 cm. Listy sú prízemné aj stonkové, čepele sú obličkovité až okrúhlo obličkovité s pílkovitým alebo vrúbkovaným okrajom. Palisty sú celistvookrajové, zelené. Listene na kvetnej stopke sú zakrpatené alebo veľmi malé. Kališných lístkov je 5, sú sýto žlté, spodný lístok má krátku ostrohu a 3 purpurové čiarky. Tyčiniek je 5. Plodom je asi 5 - 6 cm dlhá tobolka.
Áron

Áron môže byť:
Zuzana Tomasová

Zuzana Tomasová (za slobodna "Šaríková"; * 15. február 1977, Brezno) je slovenská atlétka, venujúca sa maratónu. 
B-limit na olympijské hry do Pekingu zabehla na houstonskom maratóne (2:39:27 hod).
Kariéra.
Sezóna 2009.
Sezónu 2009 vynecháva, nakoľko má v septembri očakávaný pôrod.
Áron (prvé meno)

Áron je mužské krstné meno hebrejského pôvodu. Je odvodené od biblického mena "Aharón". Prekladá sa ako "prorocký, osvietený, svetlý". Niektoré preklady odkazujú na slovo "árón" s významom "skrinka".
V slovenskom kalendári má meniny 2. apríla.
Známi nositelia mena.
Aaron Paul-herec (Breaking Bad,Bojack Horseman,Westworld)
Áron (prorok)

Áron (hebrejsky אַהֲרֹן "Aharon") bol starozákonný prorok a prvý židovský veľkňaz. Pochádzal z pokolenia Léviho, bol starším bratom Mojžiša, jeho otec sa volal Amram, matka Jochabed a staršia sestra Mária (Miriam).
Peter J. Carroll

Peter James Carroll (*, Patching, Anglicko) je súčasný okultista, autor, spoluzakladateľ Iluminátov z Thanaterota a praktik Chaos mágie.
Život a dielo.
Peter J. Carroll je vodcovská osobnosť hnutia Chaos mágie. Spolu s vydavateľom a spisovateľom Rayom Sherwinom, je pokladaný za zakladateľa hnutia. Carroll a Sherwin vytvorili voľne organizovanú skupinu s názvom "Ilumináti z Thanaterota", ktorá sa venuje štúdiu a aplikácii chaosmagickej okultnej filozofie, vychádzajúcej z prác Austina Osmana Sparea a jeho kultu Zos-Kia.
V roku 1995, po piatich rokoch od založenia IOT, Carroll ohlásil vôľu odísť z postu "„mága a najvyššieho kňaza chaosu“". Toto vyhlásenie bolo doručené na medzinárodné stretnutie IOT, o ktorom Carroll píše v článku "Ľadová vojna" ("The Ice War"), v magazíne "Chaos international".
Od roku 2005 je na požiadanie Roberta Antona Wilsona jedným z lektorov na "Maybe Logic Academy". Tento zážitok znovu inšpiroval jeho okultný záujem a následne ohlásil ďalšiu knihu s tematikou mágie.
Carroll píše články pre magazín "Chaos International", v súčasnosti redigovanom Ianom Readom, pod menami Peter Carroll a Stokastikos. Rovnako prispieva aj do časopisu "New Equinox", ktorý rediguje Ray Sherwin, alebo do internetového diskusného fóra "IdeoSphere". Založil vlastnú spoločnosť "Arcanorium College", ktorá sa zaoberá "„výukou a štúdiom mágie, rozdelenej do niekoľkých oblastí, od experimentálnej metafyziky, cez oddelenie mysle, peňazí a mágie, tantrických štúdií, germánskej mágie a rún, až k odvetviam magického umenia, literatúry a dizajnu.“"
Carroll si svoje súkromie prísne stráži a na verejnosť preniklo len veľmi málo informácii o jeho osobnom živote. Má rodinu, dve deti, podniká. Niečo málo o sebe zverejnil na stránkach "Maybe Logic Academy".
Dzurjanin

Dzurjanin je priezvisko, rozšírené predovšetkým v slovenskom regióne Zemplín (najmä v okresoch Vranov nad Topľou, Svidník a tiež v Bratislave).
Slavomír Bališ

Slavomír Bališ (* 26. september 1985) je slovenský futbalista, ktorý momentálne hráva v klube FC Nitra.
Bališ je odchovancom FC Nitra, svoj prvý ligový gól strelil DAC Dunajská Streda v prvom kole sezóny 2008/09 v 80. minúte.
Roman Švrček

Roman Švrček (* 13. apríl 1985) je český futbalista, hrajúci v klube FC Nitra, kde prestúpil z FC Hlučín v júni 2008.
Pri svojom debute v klube FC Nitra v prvom kole Corgoň ligy 08/09 si v zápase proti DAC Dunajská Streda strelil vlastný gól.
Kamil Kopúnek

Kamil Kopúnek (* 18. máj 1984, Trnava) je slovenský futbalový reprezentant, ktorý väčšinu svojej kariéry strávil v Spartaku Trnava.
Reprezentácia.
Mládežnícke kategórie.
Reprezentoval Slovensko na MS hráčov do 20 rokov 2003, kde nastúpil vo všetkých štyroch zápasoch. V osemfinále proti Brazílii bol zbytočne vylúčený po tom, ako udrel protihráča.
Seniorská reprezentácia.
V slovenskej reprezentácii debutoval 1. marca 2006 proti Francúzsku, keď v 90. minúte vystriedal Róberta Vitteka.
V slovenskej reprezentácii hral aj na MS 2010, kde v zápase s Talianskom (3:2) strelil víťazný gól.
"(Stav k: 12. septembru 2009)"
Rút (biblická postava)

Rút "(hebr. רות)", biblická postava, žena moábského pôvodu, prababka kráľa Dávida. O tom, ako sa dostala do Dávidovho rodokmeňa, hovorí rovnomenná kniha Rút. Rút bývala v Jeruzaleme.
Charakteristika.
V Izraeli niekedy v dobe sudcov nastal hlad. Preto Efraťan Elimelech z judského Betlehema so svojou manželkou Noemi a dvomi synmi Machlonom a Kiljonom odišiel za obživou do Moábskeho kraja. Keď Elimelech zomrel, jeho synovia si vzali za manželky Moábky Rút a Orfu. Neskôr zomreli aj obaja Noemini synovia a Noemi zostala iba s nevestami. Keď sa Noemi dopočula, že v Izraeli hlad pominul, rozhodla sa vrátiť do Izraela. Obe svoje nevesty posielala, aby sa vrátili k svojim pôvodným rodinám. Rút sa rozhodla, na rozdiel od svojej švagrinej Orfy, odísť s Noemi do Izraela. V Izraeli sa potom vydala za Boaza, Dávidovho pradeda. Keďže sa Rút stala prababičkou kráľa Dávida, je o nej zmienka aj v Novom zákone spolu s ďalšími tromi ženami (Tamar, Rachab a Batšebou) v rodokmeni Ježiša Krista (Porov. Mt 1,5).
Palmovka papraďovitá

Palmovka papraďovitá ("Washingtonia filifera") alebo "kalifornská vejárová palma" je palma z čeľade arekovité ("Arecaceae"). Pôvod má v púštnych oázach Arizony, v južnej Nevade, severozápadnom Mexiku a v púštiach južnej Kalifornie.
Opis.
Palmovka papraďovitá rastie v subtropickom podnebí, kde dosahuje výšku do 23 m, niekedy až do 30 m. Listy dorastajú do dĺžky 2 m, tvoria 45 m chocholec listov v hornej časti úzkeho kmeňa (najhrubší 101,6 cm). Tento druh sa vyznačuje veľmi dlhými ovísajúcimi vláknami na listoch. List je zakončený vejárom menších listov, ktorých stopky majú na okrajoch tŕne. Keď listy odumrú, vytvárajú „sukňu“ okolo kmeňa. Tá ponúka úkryt pre menšie živočíchy. Má dlhé kolovité korene, čo jej umožňuje prijímať vodu aj v najsuchších miestach. Obojpohlavné kvety sú bielej alebo žltej farby, rastú v strapcoch ovísajúcich z koruny. Plodom je červeno-čierne ovocie, kôstkovica s priemerom 1,3 cm a jednym veľkým semenom s priemerom 0,6 cm. Dožíva sa veku od 80 do 250 rokov (niekedy aj viac). Rod "Washingtonia" (palmovka) je nazvaný podľa 1. amerického prezidenta Georgea Washingtona.
Rozšírenie.
V prírode sa prirodzene vyskytuje v púšti a suchých oblastiach pozdíž svahov a kaňonov. Táto divo rastúca palma sa viem prispôsobiť širokej škále pôd a podnebí. Rastliny sú odolné pred značným mrazom. Len s ľahkým poškodením prežije mrazy do −10 °C, a rastliny dokázateľne prežili aj krátkodobé mrazy −12 °C, aj keď s poškodeným olistením. Rastliny rastúce v rýchloschnúcej pôde sú viac odloné pred mrazom. Naopak, rastliny sú schopné prežiť aj teplo 52,8 °C. Môžu rásť aj vo veľmi zásaditej pôde s pH 9,2. Uprednostňuje plné slnko, ale dobre rastie aj v polotieni. Mladé rastlinky rýchlo klíčia aj so starších semien, a tak sa mladé rastliny môžu stať pod materskou rastlinou burinami. Dnes, v období urbanizácie, sa strácajú jej prirodzené biotopy.
Použitie.
Používa sa ako okrasná rastlina na miestach, ktde môže vytvoriť veľkú korunu. Používa sa v prírodných a formálnych výsadbách pri cestách a na uliciach. Mladšie rastliny sa dajú pestovať v súdkoch a kvetináčoch aj ako izbová rastlina.
Martin Hruška (futbalista)

Martin Hruška (* 11. máj 1981) je český futbalista, ktorý hráva na poste ľavého stredopoliara. V súčasnosti je hráčom corgoňligového klubu FC Spartak Trnava.
Emil Rilke

Emil Rilke (* 19. november 1983) je český futbalista, ktorý hráva na poste záložníka. V súčasnosti je hráčom MŠK Žilina, kam prišiel v júli 2008 z materského klubu FK Teplice.
Reprezentoval Česko na MS hráčov do 20 rokov 2003, kde odohral všetky tri zápasy.
Csaba Regedei

Csaba Regedei (* 16. február 1983) je maďarský futbalista, ktorý hráva na poste obrancu. V súčasnosti je hráčom maďarského klubu MFC Pécs.
Varg Vikernes

Louis Cachet (narodený ako Kristian Vikernes; * 11. február 1973, Bergen, Nórsko) je nórsky blackmetalový hudobník známy pod pseudonymom Varg Vikernes a Count Grishnackh, ktorý bol odsúdený na 21 rokov za vraždu Øysteina Aarsetha a vypálenia niekoľkých kostolov v Nórsku. Známy je ako člen skupiny Mayhem z jej raného obdobia, ako aj z kapely Burzum, ktorá je jeho vlastným projektom. Je ženatý a má šesť detí.
Životopis.
Jediným zdrojom informácií o mladosti Varga Vikernesa je zbierka interview vydaných knižne pod názvom Lords of Chaos. Pochádza z rozvedenej rodiny, matka je zamestnaná v naftárskej spoločnosti a otec inžinier. Má jedného brata, ktorý je starší o rok a pol. Rodičia sa rozviedli keď mal dvanásť rokov.
Hudobná činnosť.
Hre na gitaru sa začal učiť približne v štrnástich. V rokoch 1990 – 1991 bol členom kapely Old Funeral s ktorou nahral EP "Devoured Carcass". Burzum zakladá v roku 1991 a čoskoro sa stal významným členom rodiacej sa nórskej blackmetalovej scény. Počas rokov 1993 – 1994 nahral štyri albumy, plus sa podieľal ako basgitarista na "De Mysteriis Dom Sathanas" – prvom LP od skupiny Mayhem. Po uväznení dostal zákaz hrania na elektrickú gitaru, basgitaru a bicie, čo sa odrazilo na posledných albumoch Burzum, ktoré sú komplet nahrané na syntetizátoroch.
Väzenie.
Po zabití člena Mayhem Euronymousa bol zatknutý a odsúdený. Počas procesu mu bol trest zvýšený na 21 rokov, čo je maximálna možná miera v Nórsku. Dôvodom zvýšenia trestu bolo uznanie viny v prípadoch vypálenia drevených kostolov (dokázaná mu bola účasť na vypálení Åsane Church v Bergene, Skjold Church v Vindafjorde, Holmenkollen Chapel v Oslo ako aj pokuse o vypálenie Storetveit Church v Bergene).
Útek v roku 2003.
Po dočasnom prepustení na týždeň sa v októbri 2003 nevrátil do väzenia. Neskôr bol zadržaný v ukradnutom volve, kde sa našli aj strelné zbrane, nože, plynová maska, GPS, mapy, maskáče, laptop a falošný pas. Za tento pokus mu bol trest zvýšený o 13 mesiacov a bol presunutý do prísnejšie stráženého väzenia v Trondheime.
Prepustenie.
Varg podal žiadosť o prepustenie v septembri roku 2008, vtedy mu ju však úrady zamietli. V marci mu bola však žiadosť prijatá, a tak bol krátko na to v apríli prepustený. Pritom mu zostávalo odsedieť ešte 6 rokov. V súčasnosti žije so svojou manželkou a deťmi vo Francúzsku. Údajne má v pláne nahrať nový album Burzum, má napísaných 9 skladieb.
Marmaroš

Marmaroš alebo Maramureš (, ) môže byť:
Ukrajinci v Rumunsku

Po skončení prvej svetovej vojny sa v regióne východnej Európy sformovalo niekoľko nových štátov. Ich národnostné menšiny sa v rámci týchto štátnych útvarov snažili o získanie autonómie, minimálne však národnostnej podpory, ktorá sa im však ako zo strany okupujúcej krajiny, tak aj boľševikov často nedostávala. Výnimkou nebol ani ukrajinský národ, ktorý všemožným spôsobom zvádzal svoj veľký boj o prežitie v mori novovzniknutých štátov zo začiatku 20. storočia.
Jednou z krajín, ktorá si v chaose rokov 1918–1919 podmanila ich veľké množstvo bolo Rumunsko. Podľa jeho štatistiky z roku 1920 žilo v Rumunsku 790 000 Ukrajincov, ktorí tvorili 4,7 % z celkového počtu obyvateľov krajiny. V nej si Ukrajinci vytvorili tri skupiny obyvateľstva. Prvá skupina v počte 450 000 ľudí žila v juhovýchodnej časti krajiny, ktorá bola predtým časťou ruskej provincie Besarábia (dnešné Moldavsko) a mali prístup k Čiernemu moru. V roku 1919 títo chudobní roľníci zorganizovali za podpory boľševikov povstanie, ktoré však rumunská vláda potlačila. Druhou skupinou Ukrajincov bolo obyvateľstvo žijúce v oblasti Marmaroš a posledná skupina s počtom obyvateľov 310 000 obývala oblasť Bukoviny. Všetky tri skupiny mali jedno a to isté spoločné. Rumunská okupácia ich priviedla do hlbokého politického úpadku, ktorý sa najviac prejavil v oblasti Bukoviny. Tá bola za čias Rakúsko-Uhorska autonómnou provinciou, ktorej najpočetnejšia skupina - Ukrajinci - mali silné politické zastúpenie vo viedenskom parlamente, podporujúcom politiku ukrajinizácie v oblasti školstva. Všetky tieto výdobytky však anexiou Rumunska ukrajinské obyvateľstvo stratilo.
Svojím tlakom na ukrajinskú menšinu Rumunsko dokonca prevyšovalo Poľsko. V roku 1920 po tom, čo západné krajiny priznali Rumunsku právo vlastniť územie Bukoviny (do konca roka 1927 boli všetky stopy po autonómii v tejto oblasti minulosťou), rumunská vláda zatvorila všetky ukrajinské školy, ba dokonca odmietla uznať Ukrajincov ako samostatný národ a nazývala ich "„občanmi rumunského pôvodu, ktorí zabudli svoj rodný jazyk“".
Ukrajinci prežili pod nadvládou Rumunska 20 rokov. Toto obdobie sa delí na tri ďalšie obdobia:
V takýchto podmienkach iba na krátky čas (medzi rokmi 1928–1938) bolo možné pomýšľať na znovuzrodenie ukrajinského života, aj to len v ohraničených možnostiach. Napriek tomu však v tomto období vznikali nové kultúrne spolky, spevácke zbory, divadelné skupiny, študentské skupiny a šírila sa aj tlač v ukrajinskom jazyku. V roku 1927 dokonca vznikla Ukrajinská národná strana na čele s Vladimirom Zalozeckým, ktorú však v roku 1938 museli rozpustiť. V polovici 30. rokov 20. storočia bol vytvorený revolučno-nacionalistický tábor, ktorý vďaka svojej konšpiratívnej výstavbe (združovala totiž všetky študentské, mládežnícke a športové spolky) ako jediná ukrajinská organizácia v Bukovine dokázala vydržať represie rumunskej vlády, ba dokonca sa im postavila zoči-voči.
Cholín

Cholín je esenciálnou živinou pre ľudí a mnohé iné živočíchy a pôvodne sa označoval ako vitamín B4. Cholín je štruktúrnou súčasťou fosfolipidov a donorom metylovej skupiny v jednouhlíkovom metabolizme. V rámci daného metabolizmu sa podobá trimetylglycínu. Cholín je katión, ktorý tvorí mnohé soli, napríklad chlorid cholínu alebo vínan cholínu.
Cholín je kľúčovou súčasťou chemickej látky acetylcholínu, zlúčeniny, ktorá má nezastupiteľné miesto v činnosti nervového systému a svalov. Dostatočný prívod cholínu zlepšuje pamäťové funkcie, podporuje schopnosť sústredenia a koncentrácie. Upokojuje spánok, obmedzuje podráždenosť, náladovosť a zlepšuje odolnosť pred stresom.
Čorštynská elevácia

Čorštynská elevácia tiež čorštynský chrbát (používa sa tiež poľský ekvivalent czorsztynská) je predpokladaný intraoceanický chrbát, úzka a dlhá, stuhe podobná, pravdepodobne kontinentálna oblasť existujúca od bajoku v strednej jure do vrchnej kriedy, v oblasti medzi predpokladaným Váhickým oceánom (kysucká panva) a Valaiským oceánom (magurská panva). Chrbát zanikol pri uzatváraní Váhického oceánu, kedy sa podsunul pod čelo tatrika. V súčasnosti nie sú známe žiadne výskyty jeho kryštalinika na povrchu, zachované sú len odlepené súvrstvia usadených hornín tvoriace šošovky vystupujúce v Pieninskom bradlovom pásme, ktoré sú označované ako oravikum. 
Oblasť čorštynskej elevácie geometricky zodpovedá alpskej briançonnaiskej zóne, ktorá delí penninickú oceanickú oblasť na severnú a južnú vetvu.
Pomenovanie "čorštynskej elevácie" je odvodené od poľskej obce Czorsztyn v Pieninách.
Vznik a vývoj.
Počas triasu tvorilo oravikum južnú časť šelfu Európskej platformy, ktorá podľa niektorých predpokladov laterálne na západe pokračovala do centrálnokarpatských jednotiek. V spodnej jure (lias) došlo v celej tethýde k rozťahovaniu kôry a vzniku poklesávajúcich extenzných bazénov. Až do začiatku bajoku sa v celej čorštynskej jednotke usadzovali najmä čierne bridlice a sliene. V priebehu tohto obdobia sa však stenčená kôra v prehlbujúcej sa kysuckej panve rozpadla a došlo pravdepodobne k vzniku Váhického oceánu. K vzniku Čorštynskej elevácie došlo v dôsledku pasívneho rozťahovania kôry spojeného s tiltingom a rotáciou kôrových blokov okolo horizontálnych osí. Vynáranie čorštynskej elevácie malo za následok zmenu sedimentácie z hlbokovodnej hemipelagickej na plytkovodnú, s neptunickými dajkami a hojným sklzovým materiálom. Na niektorých miestach dokonca s dôkazmi krasovatenia, ktoré môže byť známkou výzdvihu nad morskú hladinu. Rozpínanie Váhického oceánu a výzdvih Čorštynskej elevácie, mal v priebehu beriasu až valanžinu za následok vznik severnej magurskej a južnej kysuckej panvy (walentowská fáza), ktoré obklopovali Čorštynskú eleváciu. Posledné dôkazy o vynorení elevácie pochádzajú z hoterivu až aptu. Postriftové chladnutie spôsobilo v poklesnutie Čorštynskej elevácie pod hladinu mora pravdepodobne až v vrchnej kriede. Po pohltení Váhického oceánu pod čelo karpatského orogénu (selecká fáza) došlo v vrchnej kriede až paleocéne k zrážke čela tatrika s oravikom (jarmutská alebo laramská fáza). Pri tejto zrážke došlo k odlepeniu sedimentárnych súvrství a ich presun v podobe príkrovov. Čorštynská elevácia následne zanikla. V súčasnosti nie sú na povrchu ani z vrtov známe žiadne výskyty jej autochtónnych hornín, ani kryštalinika.
Carlos Sastre

Carlos Sastre celým menom Carlos Sastre Candil (* 22. apríl 1975, Madrid), je španielsky profesionálny cyklista, víťaz Tour de France 2008. Je členom tímu Cervélo TestTeam.
Glassovci

Rodina Glassovcov je ústrednou témou väčšiny poviedok Jerome David Salingera. Je v nej sedem detí.
Matka – Bessie Glassová Gallagherová, je katolíčka, rodená z Írska, kabaretná herečka.
Otec – Les Glass, americký žid, kabaretný herec.
Celá rodina, ako mimochodom všetky hlavné postavy jeho diel, sú zarytí fajčiari. Každé z detí sa odmalička zúčastňovalo rozhlasovej šou s názvom hľadá sa geniálne dieťa. Bývajú v New Yorku.
S najväčšou pravdepodobnosťou sa táto fiktívna rodina v mnohých faktoch podobá rodine JD Salingera. Minimálne obaja rodičia majú rovnaký pôvod a vierovyznanie. Predstaviteľom autora je asi Buddy Glass, druhý najstarší. Táto domnienka je podložená dôkazmi, že sa narodil v roku 1919, ako aj JD a všetky poviedky s touto tematikou sú z jeho pohľadu. Jediná, t. j. Zooey je písaná Zooeym, ale hneď v úvode autor oznamuje, že teraz výnimočne nebude písať ako Buddy, ale ako Zooey.
Franny a Zooey

Franny a Zooey (angl. "Franny and Zooey") je román J. D. Salingera vydaný v roku 1961. Franny a Zooey, brat a sestra obaja dvadsiatnici sú najmladší členovia rodiny Glassovcov, ktorí boli častým objektom Salingerovych diel. Román sa odohráva počas predĺženého víkendu v novembri 1955.
Obsah.
Prvá časť, "Franny" (1955), je podstatne kratšia než druhá časť. Dej sa odohráva na predmestí New Haven počas víkendu, kedy sa univerzitná študentka Franny stáva čoraz viac rozčarovaná zo sebectva a neutentičnosti, ktorá ju obklopuje.
Druhá časť "Zooey" (1957) nadväzuje na Franny. Rozpráva ju Zooey, o 5 rokov starší brat Franny. Zooey je citovo odolnejší a veľmi nadaný rečník. Zatiaľ čo Franny trpí duchovnou a existenčnou krízou v Manhattanskej obývačke svojich rodičov, prichádza k nej Zooey a rozpráva sa s ňou.
Do výšok zdvíhajte krov, tesári a Seymour úvod

Do výšok zdvíhajte krov, tesári a Seymour úvod je kniha Jerome David Salingera obsahujúca dve jeho (staršie) poviedky. V origináli vyšla v roku 1963. 
Do výšok zdvíhajte krov, tesári (1955).
Hlavnou témou je svadba Seymoura Glassa a Murriel. Ako Buddy putoval na oslavu a ženích sa nikde neukázal. Celá banda svadobčanov potom išla niekoľkými autami do jej bytu. Murriel išla prvým, celá uplakaná. Keď prišla domov, Seymour ju čakal a spolu odišli na svadobnú cestu. Ostatné autá ostali v zápche ešte niekoľko hodín. Všetci hovoria, že aký je ten Glass sviňa, a že všetci to od neho čakali. Neskôr vyjde najavo, že je jeho brat a ostatní na neho nadávajú. Potom, keďže je zatvorené rýchle občerstvenie, pozve ich z auta, v ktorom išiel aj on, do bytu, kde voľakedy býval so Seymourom na drink. Teraz tam býva Boo Boo, ale je odcestovaná. Keď odíde do kuchyne pre ten drink, zastaví sa v kúpeľni a prečíta si Seymourov starý denník. Na kúpeľňovom zrkadle bol mydlom nápis, že zdvihnite vysoko povalový trám, tesári. Preto ten názov.
Seymour úvod (1957).
Nie je poviedka, ale črta. Buddy opisuje Seymoura a príbehy, ktoré zažívali v detstve a všetko piate cez deviate, vedome si toho. Pôvodne plánoval napísať tri knihy, s názvami Seymour I, potom II, III, prípadne IV., ale nevydalo, tak sa rozhodol, že začne len jeho opisom, to bude prvá kniha, a potom ostatným. Nevydalo. Napísal len jednu.
Mladí ľudia

Mladí ľudia je prvá vydaná poviedka Davida Salingera. Bola publikovaná v roku 1940 v časopise Story. Vybavil mu ju jeho profesor umeleckého písania. Pojednáva o niekoľkých mladých ľuďoch bez životného cieľa.
Leonard Kweuke

Leony Léonard Kweuke známy aj pod skráteným menom Leonard Kweuke či Leony Kweuke (* 12. júl 1987, Yaoundé) je kamerunský futbalista ktorá pôsobí momentálne v pražskom klube Sparta Praha.Začínal hrať futbal v klube Inter Stars Yaoundé,neskôr obliekal dres iného kamerunského klubu,Cintra Yaoundé.Potom odišiel do Iránu,kde hral za Esteghal Teheran a Steel Azin FC.Jeho prvým europskym klubom bola DAC Dunajská Streda.Hosťoval odtiaľ v nemeckých kluboch Eintracht Frankfurt a Energie Cottbus.Za Spartu hrá od roku 2010,kde sa stal nástupcom iného afrického útočníka,Bonyho Wilfrieda.V sezone 2011/11 strelil v Gambrinus lige 14 golov.
Róbert Jež

Róbert Jež (* 10. júl 1981) je slovenský futbalista. Je rodákom z Nitry a hráva na poste záložníka.
Klubová kariéra.
Začiatky.
Róbert Jež pochádza z futbalovej rodiny. Jeho otec Róbert Jež starší hrával futbal za TJ Plastika Nitra. Neskôr v miestnom FC začal svoju seniorskú kariéru aj Róbert Jež mladší.
FC Viktoria Plzeň.
Spod Zobora prestúpil Jež do Viktorie Plzeň v roku 2000. V roku 2004 bol počas jesennú časti sezóny na hosťovaní v prvoligovej Marile Příbram. Začiatkom roku 2005 sa vrátil z hosťovania späť do Viktorie a dopomohol tímu vybojovať postup do najvyššej českej súťaže. Kontrakt s Plzenským klubom mu skončil 30.06 2005. Napriek ponuke na jeho predĺženie, prijal ponuku slovenského klubu MŠK Žilina. Jež odohral za Plzeň dovedna 30 zápasov a strelil jeden gól.
MŠK Žilina.
V sezóne 2008/09 Pohára UEFA vyrovnával v 8. minúte nadstaveného času druhého polčasu z pokutového kopu v zápase 1. predkola v Minsku proti FC MTZ-RIPO Minsk na 2 – 2.
Górnik Zabrze.
Na začiatku roka 2011 podpísal 29-ročný Róbert Jež s poľským prvoligistom Górnikom Zabrze trojročnú zmluvu. Hneď v prvom zápase za Górnik Zabrze proti tímu Zaglebie Lubin 5.3.2011 strelil gól a stanovil konečný výsledok 5:1. V Górniku strávil napokon len tri mesiace.
Polonia Varšava.
8. júna 2011 podpísal Jež s Poloniou Varšava zmluvu na tri roky.
Aleš Pikl

Aleš Pikl (* 2. apríl 1975, Roudnice nad Labem) je český futbalista, ktorý momentálne hráva v corgoňligovom klube 1. FC Tatran Prešov, kde prišiel v lete 2008 zo Sparty Krč. Zmluvu podpísal na jeden rok s jednoročnou opciou.
Prvý gól v Tatrane Prešov strelil v druhom kole sezóny 2008/09 v domácom zápase proti MFK Ružomberok na 2-1 z priameho kopu.
Lawu

Lawu je masívny, v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v centrálnej časti ostrova Jáva. Severná strana vulkánu je staršia, posledná aktivita sa odohrávala na južnom okraji masívu. Vrchol južnej časti tvorí kráter so silne erodovanými okrajmi, v rámci ktorého sa nachádza lávový dóm. Na južnom svahu, vo výške asi 2 550 m sa nachádza aj aktívne fumarolové pole. Jediná erupcia stratovulkánu Lawu sa odohrala v novembri 1885.
Willis

Willis môže byť:
Wilis

Wilis je neaktívny stratovulkán nachádzajúci sa v centrálnej časti indonézskeho ostrova Jáva. V jeho okolí sa nenachádzajú výraznejšie morfologické prevýšenia, preto tvorí dominatu v oblasti. Jej vývoj prebiehal od stredného pleistocénu v troch etapách. Na konci druhej etapy nastala deštrukcia veľkej časti masívu, tretia fáza znovu vybudovala súčasný vrchol. O erupciách sopky nie sú žiadne záznamy, jediným prejavom aktivity sú fumaroly a bahenné sopky na západnom úpätí sopky, neďaleko jazera Ngebel.
Tajšok

Tajšok (normovaný názov; iný názov: Krechsengrund) je vodná nádrž, bývalé banské jazero v Štiavnických Baniach.
Výstavba hrádze sa začala pod dohľadom Samuela Mikovíniho v roku 1735. Z hlásenia banských úradníkov z 24. septembra 1737 vyplýva, že nádrž je hotová a jej výstavba stála vyše 21 000 zlatých. Nádrž bola pomerne malá a zo skupiny piarskych (Štiavnické Bane) vodných nádrží bola najvyššie položená (730 m n. m.). Mala menší hospodársky význam a slúžila viac-menej len na potreby šachty Königseg (pohon čerpacieho a ťažného stroja, pohon stúp). V prípade potreby tiež slúžila aj pre potreby Siglisberg šachty.
Tajšok je situovaný severne od vodnej nádrže Evička, Vindšachta na okraji osídlenia Štiavnických Baní. Je prístupný miestnou komunikáciou a krátkou odbočkou, ktorá ma charakter poľnej cesty. Pri maximálnej kapacitu má vodná plocha nádrže okolo 0,08 ha. Na telese hrádze nie je výpustný objekt, hladina je regulovaná prepadovým jarkom. Prítok nádrže sa nachádza na jej severnej strane, ktorý sústreďuje vodu z okolitých svahov a je pravdepodobne jediným zdrojom vody.