burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Azerbajdžan na Letných olympijských hrách 2012

Azerbajdžan na Letných olympijských hrách 2012 v Londýne v Spojenom kráľovstve reprezentovalo 53 športovcov, z toho 14 žien v 15 športoch. Reprezentanti získali 10 medailí: 2 zlaté, 2 strieborné a 6 bronzových. Vlajkonosičmi výpravy boli Elnur Mammadli a Toghrul Asgarov.
Praxias (sochár)

Praxias () bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Sochár Praxias pochádzal z Atén. Jeho učiteľom bol sochársky majster Kalamis. Z antických autorov nám jedinú správu o ňom a jeho sochárskych dielach, zhotovených pri výzdobe Apolónovho chrámu v Delfách, zanechal Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku: „"Na chrámovom štíte sa nachádzajú Artemis, Léto, Apolón a Múzy, ďalej zapadajúci Hélios, Dionýzos a Thyijské ženy. Prvé sochy zhotovil Aténčan Praxias, Kalamidov žiak, a keď si potom Praxia odviedla smrť práve v dobe, keď sa chrám ešte budoval, postaral sa o ostatnú výzdobu na štítoch Androsthenes, takisto rodom aténsky občan, žiak Eukadmov."“
Desknote

Desknote je prístroj vzhľadovo veľmi podobný notebooku, ale na rozdiel od neho nemá batériu. Tým prístroj značne obmedzí svoje použitie, ale vzhľadom na to, že batéria je jeden z najdrahších komponentov notebooku, ponúka desknote zvyčajne nižšiu cenu pri poskytnutí väčšieho výkonu.
Jan Němec (režisér)

Jan Němec (* 12. júl 1936, Praha† 18. marec 2016, Praha) bol český filmový režisér, filmový producent a vysokoškolský pedagóg.
Život.
Patril k predstaviteľom tzv. československej novej vlny v kinematografii. V roku 1966 ho postihol zákaz natáčať filmy, ale mohol pracovať v televízii. Bol jedným z prvých českých režisérov hudobných videoklipov. Definitívny zákaz tvorby ho postihol po invázii armád Varšavskej zmluvy do Československa v roku 1968. V roku 1974 bol pod nátlakom donútený opustiť krajinu a odišiel do exilu. Žil vo Francúzsku, Nemecku, Spojenom kráľovstve, Švédsku a v USA.
V decembri 1989 sa vrátil späť do vlasti a k filmovej tvorbe vo vlastnej spoločnosti "Jan Němec – Film" (založená v roku 1993). Pôsobil tiež ako vysokoškolský pedagóg na Katedre dokumentárnej réžie (1996–1998) a na Katedre hranej réžie pražskej "Filmovej a televíznej fakulty Akadémie múzických umení" (od roku 1999). Zomrel v marci 2016.
Nedeľa cirkevného roka

Každá nedeľa cirkevného roka má svoj nejaký význam, ktorý dáva aj celému nasledujúcemu týždňu (t.j. ak týždeň začína touto nedeľou a končí sobotou) alebo končí (t.j. ak sa týždeň začína pondelkom a končí sa touto nedeľou).
V latinskom obrade.
Nedele v advente sú vždy štyri. Počet iných nedieľ, označených poradím (t.j. nedeľa po Vianociach, nedeľa po Zjavení Pána, nedeľa po sv. Trojici) sa môže z roka na rok meniť podľa toho, ako v ktorý rok v kalendári vyjdú – najmä s ohľadom na obdobie Veľkej noci.
V byzantskom obrade.
V gréckokatolíckej cirkvi majú svoje zvláštne pomenovanie nedele po Pasche (Veľkej noci) až po prvú nedeľu po Zostúpení Svätého Ducha, ktorá je Nedeľou všetkých svätých. Ďalej majú svoje pomenovanie nedele predpôstneho obdobia (pokora – Nedeľa mýtnika a farizeja, návrat k milosrdnému Bohu – Nedeľa márnotratného syna, posledný súd – Mäsopôstná nedeľa – o Kristovom súde, odpustenie – Syropôstna nedeľa – o vyhnaní prarodičov z raja), niektoré nedele Veľkého pôstu a nedele pred a po niektorých veľkých sviatkoch. Okrem toho existujú tri nedele otcov niektorých ekumenických koncilov. Ostatné nedele sa označujú poradovým číslom od sviatku Zostúpenia Svätého Ducha.
Nedeľa (rozlišovacia stránka)

Nedeľa môže byť:
Pohár UANA vo vodnom póle 2017

Pohár UANA vo vodnom póle 2017 bol v poradí 6. pohár UANA, panamerický turnaj seniorských národných družstiev vo vodnom póle, ktorý organizuje Americká plavecká únia (UANA). Konal sa v dňoch od 7.11. februára 2017 v meste Couva, v Trinidade a Tobagu, za účasti 4 mužských tímov. Zápasy sa hrali v "National Aquatic Centre". Titul získala , ktorá vo finálovom stretnutí zvíťazila nad .
Tento pohár slúžil zároveň ako kvalifikácia panamerických družstiev na Majstrovstvá sveta 2017, ktoré sa konajú v Maďarsku. Kvalifikovai sa na ne 2 najlepšie družstvá. Družstvo Spojených štátov sa na turnaji nepredstavilo, pretože sa na MS 2017 kvalifikovalo zo Svetovej ligy 2016. Na ženský turnaj MS postúpili priamo všetky tri prihlásené družstváBrazília, Kanada a USA, preto sa ženský turnaj pohára UANA neorganizoval.
Azerbajdžan na Letných olympijských hrách 2016

Azerbajdžan na Letných olympijských hrách 2016 v Rio de Janeiro v Brazílii reprezentovalo 56 športovcov, z toho 14 žien v 18 športoch. Zároveň je to najúspešnejšia azerbajdžanská olympijská výprava, ktorej športovci získali zlatú, striebornú a bronzovú medailu. Reprezentanti získali 18 medailí: 1 zlatú, 7 strieborné a 10 bronzové. Vlajkonosičmi výpravy boli Tejmur Memmedov a Hadži Alijev.
Šidlovy skalky

Šidlovy skalky je prírodná pamiatka ev. č. 1912 neďaleko obce Olbramovice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 300 - 325 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú spoločenstvá vresovísk a teplomilných formácií.
Ján Kellner (kňaz)

Ján Kellner (* 26. december 1912† 7. júl 1941) bol slovenský kňaz, misionár určený pre ZSSR, popravený počas stalinizmu v roku 1941.
Raný život a štúdium.
Ján Kellner sa narodil v Hradisku, Rakúsko-Uhorsko, dnes na Slovensku v roku 1912, v blízkosti mesta Levoča, kam sa jeho rodina neskôr v r. 1922 presťahovala. Tam začal navštevovať katolícku chlapčenskú základnú školu a o rok neskôr gymnázium, kde zmaturoval roku 1931. V tom istom roku odchádza do Ríma študovať na Kolégium Russicum. Po dvoch rokoch štúdia filozofie a štyroch rokoch štúdia teológie na Pápežskej gregoriánskej univerzite bol vysvätený za kňaza 25. decembra 1937 (podľa iných zdrojov 1. januára 1937). Nasledujúce dva roky pokračoval v štúdiu na Pápežskom východnom inštitúte a v roku 1939 začal pôsobiť v augustiniánskom kláštore v Prahe v ruskej/rusínskej katolíckej farnosti, s vyhliadkami na odchod do Ruska. Na začiatku druhej svetovej vojny, na žiadosť Gestapa a pod hrozbou násilnej deportácie, odchádza na Slovensko, kde krátku dobu pracoval v papierni v Ružomberku.
Odchod do Sovietskeho zväzu, väzenie a smrť.
V novembri 1940, Ján Kellner obdržal list od jezuitského predstaveného Wlodimira Ledóchowskeho adresovaný biskupovi Michalovi Buzalkovi o tom, že prechod Jána Kellnera do ZSSR je pripravený. Následne mu bol vydaný falošný pas na meno "Relovský'. Teodor Romža, neskorší biskup a mučeník, ho kvôli možným rizikám odrádzal od nelegálneho prechodu hraníc; napriek jeho radám, 6. decembra 1940, Ján Kellner prechádza cez hranice do ZSSR.
Napriek náboženskej povahe misie však Sovietsky zväz považoval katolíckych misionárov do ZSSR vzdelaných v Kolégiu Russicu za špiónov z Vatikánu. Ján Kellner bol zatknutý dňa 9. decembra 1940, krátko po prechode hraníc, keď ho štátnym orgánom nahlásil roľník, ktorého požiadal o pomoc. Jeho prvotný výsluch trval tri dni a tri noci (17.-19. decembra 1940). Podľa zápisu mal Ján Kellner vypovedať, že sa už dlhý čas pripravoval na svoju misiu do ZSSR a že plánoval "prekročiť hranicu v oblasti Sambora, potom tajne ísť do Ľvova a ďalej do Moskvy a získať prácu v nejakej továrni, a potom plánoval zúčastňovať sa stretnutí radikálnych ateistov a na nich vystupovať proti ateizmu." Robil by tak s úmyslom "hlásať učenie Krista medzi mladými ľuďmi, s cieľom podporovať zjednotenie cirkví." Následne bol prevezený do špeciálnej väznice NKVD v Kyjeve, kde bol podrobený celkovo trinástim výsluchom. Po tom, čo hitlerovské Nemecko 22. júna 1941 zaútočilo na Sovietsky zväz, Moskva nariadila preskúmať zoznamy väzňov za účelom identifikácie väzňov vhodných na likvidáciu. Dňa 7. júla 1941 bol Ján Kellner odsúdený na trest smrti ako "nepriateľ ľudu" a v ten istý deň bol aj popravený zastrelením.
Rozhodnutím prokuratúry Ukrajinskej SSR č. 1067/1989 z 16. júna 1989 bol prípad Jána Kellnera (arch. č. 64851) zahrnutý pod výnos Prezídia vrchného sovietu ZSSR z 16. januára 1989 o obetiach prenasledovania v 30., 40. a začiatku 50 rokov, čím bol Ján Kellner posmrtne rehabilitovaný.
Úcta.
Pamätná fotografia a životopis Jána Kellnera boli na pripomenutie a povzbudenie veriacim inštalované 1. júla 2007 v predsieni kostola v jeho rodnej obci Hradisko.
Ábel Kráľ

Prof. PhDr. Ábel Kráľ, DrSc. (* 17. august 1932, Nová Baňa† 12. máj 2023, Bratislava) bol slovenský jazykovedec, vysokoškolský pedagóg a bývalý politik, po Nežnej revolúcii česko-slovenský poslanec Snemovne národov Federálneho zhromaždenia za HZDS, v 90. rokoch veľvyslanec Slovenskej republiky vo Švajčiarsku.
Životopis.
Vyštudoval odbor slovenský a ruský jazyk na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, kde až do roku 1989 pôsobil v Kabinete fonetiky, od roku 1971 ako riaditeľ. Zaoberal sa slovenskou ortoepiou a je autorom kodifikačnej monografie "Pravidlá slovenskej výslovnosti". Viac ako 5 rokov pôsobil ako štipendiát renomovanej Alexander von Humboldt Stiftung a hosťujúci profesor na univerzitách v Kolíne nad Rýnom a Bonne. 
Po roku 1988 bol zamestnaný v Ústave kybernetiky Slovenskej akadémie vied, kde sa ako jediný pracovník s humanitným vzdelaním viedol Oddelenie analýzy a syntézy reči a neskôr bol riaditeľom Laboratorií umelej inteligencie.
Vo voľbách roku 1992 bol zvolený za HZDS do slovenskej časti Snemovne národov, kde pôsobil do zániku Česko-Slovenska v decembri 1992.
V rokoch 19931998 bol slovenským veľvyslancom vo Švajčiarsku. Potom sa vrátil k lingvistike, od roku 1998 bol vedúcim Katedry slovenského jazyka na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Bol členom ortoepickej komisie Jazykovedného ústavu Ľudovíta Štúra SAV. Publikoval množstvo odborných štúdií a monografií.
Ján Kellner

Ján Kellner môže byť:
Alfred Martin

Alfred Martin (* 24. júl 1882, Oberlausitz, Nemecko† 11. jún 1979, Mníchov, Nemecko) bol nemecký historik, právnik, sociológ a horolezec, ktorý vo Vysokých Tatrách urobil veľa významných prvovýstupov v rokoch 19051908, keď študoval na univerzite vo Vroclave.
Zo životopisu.
Ako univerzitný profesor pôsobil vo Frankfurte nad Mohanom, Göttingene a v Mníchove. Počas tamojšieho pôsobenia sa od roku 1900 venoval horolezectvu v Alpách. Veľmi aktívny bol počas pobytu v poľskom Vroclave, keď mal viacej príležitostí navštevovať Vysoké Tatry. Jeho spolulezcami boli Ernst Dubke, Günter Oskar Dyhrenfurth a Hermann Rumpelt, Gyula Komarnicki a horskí vodcovia Ján Breuer i Ján Franz st. V horách účinkoval nielen v lete, ale aj v zime, a tak ovplyvnil rozvoj zimného horolezectva.
Bol autorom mnohých horolezeckých článkov, ktoré publikoval v nemeckých, švajčiarskych, rakúskych horolezeckých časopisoch. Publikoval aj v poľskom časopise Taternik, kde opísal svoj zimný vstup na Vysokú. Kriticky sa vyjadroval k tatranskej horolezeckej činnosti Karola Englischa a opisoval vysokohorské lyžiarske terény.
Niektoré dôležité výstupy.
Na jeho pamiatku je pomenovaný "Martinov komín" na Veľký Mengusovský štít a "Martinova cesta" z Poľského hrebeňa na Gerlachovský štít.
Endoios

Endoios () bol grécky sochár v 6. storočí pred Kr.
Sochár Endoios sa narodil v Aténach, kde pravdepodobne prežil aj väčšinu svojho života. Podľa starovekých povestí bol žiakom mýtického Daidala, ale v jeho prípade ide celkom určite o umelca, ktorý tvoril približne v rokoch 530 až 500 pred Kr. Z antiky sú známe štyri Endoiove signatúry (tri z Atén).
Starovekí autori uvádzajú, že medzi jeho diela patrila napr. socha bohyne Atény menom "Alea", zhotovená zo slonoviny, ktorú po víťazstve (budúceho cisára) Augusta nad Antoniom a jeho spojeneckým vojskom odviezlo rímske vojsko ako svoju korisť do Ríma, veľká drevená socha tej istej bohyne v chráme Atény zvanej "Polias" (Mestská) v maloázijských Erythrách alebo drevená socha (podľa Plínia z trvanlivého cédra alebo ebenu) bohyne Artemis v Efeze.
Endoiovým zachovalým dielom je pozozostatok mramorovej sediacej sochy Atény z aténskej Akropoly, ktorú v druhom storočí videl Pausanias, autor sprievodcovskej príručky po Grécku: „"Musím však pokračovať ďalej, ak mám preputovať celým gréckym svetom vo svojom rozprávaní. Endoios bol rodom Aténčan a Daidalov žiak, ktorý nasledoval Daidala na Krétu, keď ten utekal pre zavraždenie Kala. Endoiovým dielom je sediaca socha Atény s nápisom, že ju venoval Kallias a vytvoril Endoios."“
BK Inter Bratislava

BK Inter Bratislava je slovenský profesionálny basketbalový klub, ktorý bol založený v roku 1963. Domáce zápasy hrá v Gopass aréne.
História.
Do prvej česko-slovenskej ligy postúpil Inter prvý krát v roku 1970. Ale v sezóne sa umiestnil na poslednom mieste a zostúpil. V zápätí sa po roku znova vrátil do prvej ligy. V sezóne 1973/1974 klub naposledy v svojej histórii zostúpil do nižšej ligy.
V sezóne 1978/79 sa Inter tešil z prvého víťazstva v česko-slovenskej lige. Pre tím ho vybojovali hráči ako Stanislav Kropilák, Vladimír Padrta, Peter Rajniak, Pavol Bojanovský a Justin Sedlák. O rok neskôr si Inter vybojoval ďalší titul. Pod vedením trénera Reháka vybojoval v česko-slovenskej lige ešte dva tituly, v sezónach 1982/83 a 1984/85. V poslednom ročníku česko-slovenskej ligy sa klub umiestnil na 5. mieste.
V prvej sezóne slovenskej ligy sa tím umiestnil na 4. mieste. V nasledujúcej sezóne sa už Inter radoval z prvého titulu a tiež prvýkrát vyhral slovenský pohár. 
Zatiaľ posledný titul vyhral v sezóne 2013/14, a momentálne je úradujúcim obhajcom slovenského pohára.
Rudlické kopce

Rudlické kopce je prírodná pamiatka ev. č. 2160 neďaleko obce Rudlice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 288 - 341 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú trávinobylinné spoločenstvá so stepnými prvkami, z osobitne chránených druhov rastlín napr. poniklec veľkokvetý, slamiha piesočná, divozel tmavočervený, chránené druhy živočíchov napr. jašterica krátkohlavá, prepelica poľná, strakoš obyčajný.
Kólótes

Kólótes (iné názvy: Kólótés, nepresne: Kolótes, Kolótés, poslovenčene aj: Kolotes; /iný prepis: "Kólótés", nepresne: Κoλώτης- "Kolótes"/iný prepis: "Kolótés") môže byť:
Nancy Astorová

Nancy Witcher Astorová, rodným menom "Nancy Witcher Langhorne", (* 19. máj 1879, Danville, Virgínia, USA† 2. máj 1964, Grimsthorpe Castle, Spojené kráľovstvo) bola britská politička, prvá žena, ktorá sa stala členom Dolnej snemovne britského parlamentu (Constance Markiewiczová bola prvou zvolenou ženou, za stranu Sinn Féin, ale mandátu sa nemohla ujať).
Bola zvolená za Konzervatívnu stranu a členkou bola v rokoch 1919 až 1945; jej manželom bol Waldorf Astor, 2. vikomt Astor. Známe sú jej početné boje s Winstonom Churchillom. Prvýkrát použila termín D-Day Dodgers pre vojakov, ktorí sa nezúčastnili vylodenia v Normandii.
Skalky u Havraníků

Skalky u Havraníků "(do 1. januára 2014 pod názvom Skalky)" je prírodná pamiatka ev. č. 1310 neďaleko obce Havraníky v okrese Znojmo v nadmorskej výške 270 - 312 metrov.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú zachovalé společenstvá úzkolistých a acidofilných suchých trávnikov a krovín s radom významných rastlinných a živočíšnych druhov, najmä európsky významného druhu ponikleca veľkokvetého "(Pulsatilla grandis)".
Broken Hearts, Lost Souls

Broken Hearts, Lost Souls je siedmy štúdiový album slovenského artrockového speváka a skladateľa Ivana Csudaia z roku 2007. Album vyšiel iba ako digitálny záznam. Medzi každou skladbou (okrem trackov 8/9 a 9/10) sa nachádza polminútová elektronická inštrumentálna sekvencia.
Skladba „Learning, Flying, Crashing, Crying“ bola zaradená na kompilačný album novej slovenskej alternatívnej hudby "Zvuková vlna 3", ktorý vyšiel v roku 2007 ako príloha časopisu o súčasnom umení a kultúre Vlna; figuruje tu však pod nesprávnym názvom „Learning to Fly“.
Na prednom obale je použitý Csudaiov obraz „See, Saw, Cry“ (2001). Ku skladbám sú dostupné texty vo formáte PDF.
Poslední dny dinosaurů

Poslední dny dinosaurů aneb Výprava za pravěkou apokalypsou je dobrodružný knižný príbeh s prvkami sci-fi, ale aj verným popisom pravekého ekosystému končiacej kriedovej periódy. Ide o príbeh štvorice odvážnych, ktorí podstúpia cestu časom a ocitnú sa v dobe katastroficky končiaceho sveta dinosaurov, so všetkými jeho nástrahami a tajomstvami. Autorom knihy je šíriteľ a publicista Vladimír Socha, ilustrácie sú dielom Vladimíra Rimbalu. Kniha bola prvýkrát vydaná vydavateľstvom Českého rozhlasu Radioservis začiatkom mája 2016.
Anotácia knihy.
Napínavý sci-fi thriller, zasadený do jedného z najzaujímavejších období praveku so znakmi sveta moderného i prastarého. Pútavý príbeh zúfalého boja o prežitie v dávnoveku za použitia vedomostí a prostriedkov modernej civilizácie. Štvorica ľudí, pozostávajúca z bývalého vojaka a experta na prežitie, astronóma, geológa a paleontologičky, využijú obmedzené možnosti dočasne funkčného stroja času (vzniknutého ako vedľajší efekt experimentov s obrím urýchľovačom častíc) a roztvorenou bránou do minulosti prejdú do sveta končiacej doby dinosaurov. Ocitnú sa však takmer bezbranní v čase drsnej a surovej druhohornej éry, kedy je gigantický asteroid, ktorý má túto éru ukončiť, už takmer na dohľad od Zeme. Štvorica stroskotancov v čase tak musí napnúť všetky sily a využiť svoje schopnosti aj znalosti na záchranu pred najstrašnejším kataklyzmatom, aký doteraz rozvinutý život spoznal - veľkým vymieraním K-T. Avšak ani blížiaci sa desaťkilometrový posol smrti z vesmíru nie je nakoniec tým najviac fascinujúcim a znepokojujúcim objavom, ktorý ľudia pred 66 miliónmi rokmi urobia ...
Vydavateľské údaje.
Kniha oficiálne vyšla 6. mája roku 2016 v pražskom nakladateľstve "Radioservis". Formát knihy je obdĺžnikový, rozmery činí 21 x 14 cm. Kniha je viazaná a má celkom 320 strán.
Hlavné postavy.
Zmienené sú tiež mnohé skutočné osobnosti, ako je fyzik Stephen Hawking, astronóm Carl Sagan, geológ Walter Alvarez alebo paleontológovia Mary Higby Schweitzerová, Barnum Brown, Charles W. Gilmore, Dale Russell, Robert T. Bakker, Jack Horner a mnohí ďalší.
Primitívna funkcia

Funkciu F(x) nazývame "primitívna funkcia" k funkcii f(x) na intervale (a, b), ak pre každé x(a, b) platí : F´(x) = f(x).
Príklady.
Funkcia F(x) = x³ je primitívna funkcia k funkcii f(x) = 3x² v R, lebo v R platí:
F´(x) = [x³]' = 3x² = f(x).
Funkcia F(x) = sin x je primitívna funkcia k funkcii f(x) = cos x v R, lebo v R platí:
F´(x) = [sin x]' = cos x = f(x).
Funkcia F(x) = -cos x je primitívna funkcia k funkcii f(x) = sin x v R, lebo v R platí:
F´(x) = [-cos x]' = -(-sin x) = sin x = f(x).
Veta.
Ak je funkcia F(x) primitívna funkcia k funkcii f(x), potom každá ďalšia primitívna funkcia k funkcii f(x) má tvar F(x) + c, kde c je reálna konštanta.
Ernst Dubke

Ernst Dubke (* 1. január 1876, Reńska Wieś, Nemecké cisárstvo, dnes Poľsko† 26. marec 1945, Marktoberdorf), Nemecko bol sliezsky statkár, agronóm a horolezec, ktorý vo Vysokých Tatrách urobil veľa významných prvovýstupov. Horolezcom bol od roku 1896. Jeho častým spoločníkom bol horský vodca Ján Franz st., priatelia Heinrich Behn a Alfred Martin a horský vodca Ján Breuer. Dubke opísal zimný výstup na Vysokú v článku "Im Winter zur Tátraspitze". Horolezectvu sa venoval do roku 1931, potom navštevoval hory ako turista. Na jeho počesť boli pomenované Studené sedlo (, , ) a Veľký ošarpanec (, , ). Jeho meno nesie Dubkeho lávka (). Je to výrazná, široká skalnatá lávka, ktorá sa tiahne horizontálne cez severnú stenu Prostredného hrotu.
Ernst Dubke zomrel v bavorskom vojenskom lazarete po ťažkom zranení, ktoré utrpel pri bombardovaní Świdnice.
Externé odkazy.
Ťažký štít
Miroslav Sýkora (1964)

Miroslav Sýkora (* 1. január 1964† 6. február 1997) bol slovenský podnikateľ a zakladateľ zločineckej skupiny Sýkorovci, ktorá je po ňom pomenovaná. 
Príprava na povolanie.
Študoval na prestížnom moskovskom inštitúte pre medzinárodné záležitosti (MGIMO). Štúdium však nedokončil. Po návrate na Slovensko začal študovať žurnalistiku, ktorú taktiež nedokončil. Bol ženatý a mal dve deti. V čase smrti už s manželkou nežil v jednej domácnosti. Chcel sa presadiť pri privatizovaní finančných inštitúcií. Sýkora mal kontakty na vtedajšiu politickú špičku a Slovenskú informačnú službu, bol podozrivý zo zorganizovania zavlečenia Michala Kováča ml. do Rakúska, zorganizovania vraždy Róberta Remiáša a ďalších trestných činov. Je považovaný za zakladateľa organizovaného zločinu - mafie - na Slovensku.
Sýkorovci.
Organizovanú skupinu, ktorá je po ňom pomenovaná, založil Miroslav Sýkora v prvej polovici deväťdesiatych rokov. Jeho skupina pôsobila v Bratislave, na Záhorí a v Senci. Skupina sa podľa prokuratúry zaoberala vyberaním výpalného, vydieraním, obchodom s drogami, krádežami, vraždami na objednávku, vraždami konkurentov a ďalšou rozsiahlou trestnou činnosťou. Sýkora spolupracoval s ruskými, ukrajinskými a inými zločineckými skupinami na Slovensku. Spolupracoval taktiež s Tiborom Pápayom a jeho organizovanou skupinou, a inými skupinami v rámci organizovaného zločinu. Veľká časť organizovanej skupiny Sýkorovci je toho času (r. 2017) za mrežami, alebo po smrti.
Smrť.
Dôvodom popravy bol oficiálne spor s Petrom Križanovičom, zvaným „Duran“, kvôli deleniu koristi z lúpeže v nitrianskej pobočke VÚB banky z januára 1996. Neoficiálnym dôvodom bolo to, že Sýkora mal za svoje služby požadovať od vtedajšej politickej moci lukratívny podiel na privatizácii finančných inštitúcií a zároveň neprimerane veľkými požiadavkami na vtedajšieho námestníka Slovenskej informačnej služby (SIS) Jaroslava Svěchotu. Konflikt medzi Sýkorom a Duranom vyvrcholil streľbou na Durana v decembri 1996 na Sliačskej ulici, po ktorej Duranovi museli amputovať časť dolnej končatiny. Z tohto útoku podozrieval Duran práve Sýkoru. Odvtedy sa obklopil početnou ochrankou. Sýkoru sa pokúsili zastreliť aj pred jeho domom v Senci, avšak vtedy si ho pomýlili so susedom. Sýkoru zastrelili na parkovisku bratislavského hotela Holiday Inn dňa 6. februára 1997 spolu s jeho ochrankárom. Z nepochopiteľných príčin neprišiel na stretnutie v hoteli aj so svojou početnou ochrankou, ale iba s jedným ochrankárom, ktorý bol zároveň šoférom. Po vystúpení z auta na nich spustili streľbu maskovaní útočníci. Sýkora sa ešte pokúsil brániť streľbou z vlastnej zbrane. Po zasiahnutí viacerých častí tela, najmä hlavy a hrudníka, zraneniam na mieste podľahol. Z jeho vraždy sú obvinení Ľuboš Ferus, Marek Ľupták, Richard Benčič a Milan Majtán.
Po Sýkorovej smrti zaujal jeho miesto ako šéfa sýkorovcov Róbert Lališ, zatiaľ neprávoplatne odsúdený na doživotie (február 2017).
Kólótes (sochár)

Kólótes (iné názvy: Kólótés, Kolótes, Kolótés, Kolotes – podrobnosti pozri v článku Kólótes; ) bol grécky sochár v 5. storočí pred Kr.
Sochár Kolótes pochádzal zrejme z ostrova Paros. Činný bol v 1. polovici 5. storočia pred Kr.. Rímsky spisovateľ Plínius zaznamenal, že pomáhal Feidiovi s chryselefantinovou sochou (zo zlata a slonoviny) Dia v Olympii.
Kolótes bol autorom niekoľkých bronzových sôch filozofov a aj on sám tvoril sochy a umelcké predmety zo zlata a slonoviny. Medzi tieto diela patrila prekrásna socha boha Asklépia (zo slonoviny), ktorú staroveký grécky cestovateľ Strabón obdivoval v elidskom meste Kylléné alebo stôl zo zlata a slonoviny, umiestnený ako votívny dar v chráme bohyne Héry v Olympii. Pausanias o tom uvádza: „"Sú tu ešte iné votívne dary, a to neveľká pohovka väčšinou zdobená slonovinou, Ifitov disk a stôl, na ktorý ukladajú vence určené víťazom. Pohovka je vraj hračka Hippodaimena. Na Ifitovom disku je zapísané prímerie, ktoré Éliďania vyhlasujú počas olympijských hier, a to nie vodorovne, ale písmenami na disku do kruhu. Stôl je zhotovený zo slonoviny a zo zlata a je to dielo Kólóta. Kólótés vraj bol z Hérakleie (zrejme ostrov v Kykladách), a tí, ktorí sa podrobne zaoberali históriou umelcov, vyhlasujú, že pochádzal z Paru, a že bol žiakom Pasitela, Pasitelés potom sám sa vyučil (chýba text)..."“
Podľa niektorých odborníkov Pausanias omylom stotožnil dve rovnomenné postavy: staršieho Kolóta s Kolótom z Paru z 1. stor. pred Kr.
David Abrhám

David Abrhám (* 9. október 1996, Bratislava) je slovenský basketbalista, mládežnícky a seniorský reprezentant Slovenska. V súčasnosti hrá za extraligový klub BK Patrioti Levice.
Kariéra.
193 cm vysoký a 91 kg vážiaci basketbalista hral od svojej mladosti až do roku 2018 v klube MBK Karlovka Bratislava. Od sezóny 2018/2019 obliekal dres klubu BK Inter Bratislava, s ktorým sa dohodol na dvojročnej spolupráci. Od leta 2020 hrá za extraligový klub BK Patrioti Levice. Abrhám sa vrátil do zostavy Levíc v decembri 2022, v rozbehnutej sezóne 2022/23 mal nakoniec v 34 stretnutiach priemer 6,4 bodu, 1,5 doskoku a 1,6 asistencie na zápas. S Levicami získal v roku 2023 už tretí majstrovský titul.
Zóilos

Zóilos () môže byť:
Nemecké národné futsalové družstvo mužov

Nemecké národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Nemecko v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Deutscher Fussball-Bund" (GFA). Vzniklo v roku 2016 po dlhom plánovaní a príprave. Svoj prvý zápas odohralo v apríli 2016. Vo februári 2017 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 129. miesto. 
Vrcholné podujatia.
Na majstrovstvách sveta FIFA sa nemecké družstvo nepredstavilo ani raz, pretože ani raz sa nezúčastnilo kvalifikácie. 
Na majstrovstvá Európy UEFA sa družstvo rovnako neprebojovalo ani raz. Svoju prvú kvalifikáciu absolvovalo až v roku 2017 na ME 2018. V predkvalifikačnej skupine hranej v Lotyšsku najprv prehralo s , následne remizovalo s domácim a vyhralo nad . Napriek bodovaniu v dvoch zápasoch skončilo na 3. priečke v skupine a do hlavnej fázy kvalifikácie nepostúpilo.
Střebovský kopec

Střebovský kopec je prírodná pamiatka ev. č. 2132 neďaleko mesta Znojma, severozápadne od jeho mestskej časti, dediny Derflice. Leží v okrese Znojmo v nadmorskej výške 217-230 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je fragment xerotermných rastlinných spoločenstiev na podklade granodioritov Dyjského masívu, chránené druhy napr. krivec český, poniklec veľkokvetý, divozel tmavočervený.
Spálená (prírodná pamiatka)

Spálená je prírodná pamiatka ev. č. 5925 neďaleko obce Lančov v okrese Znojmo v nadmorskej výške 350 - 414 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Prírodná pamiatka bola zriadená pre ochranu prírodných stanovíšť a vzácnych druhov hmyzu. Predmetom ochrany sú nízké xerofilné kroviny – porasty so skalníkmi "(Cotoneaster spp.)", hercynské dubohrabiny, skalná vegetácia s kostravou tvrdou "(Festuca pallens)". Z rastlín je predmetom ochrany napr. arábka málokvetá "(Arabis pauciflora)", z hmyzu roháč veľký "(Lucanus cervus)" a fuzáč veľký "(Cerambyx cerdo)".
Černice (prírodná pamiatka)

Černice je prírodná pamiatka ev. č. 5954 neďaleko obce Jamolice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 348 - 380 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Prírodná pamiatka bola zriadená pre ochranu vzácnych serpentinitových trávníkov a vzácnych druhov hmyzu. Predmetom ochrany sú úzkolisté suché trávníky bez význačného výskytu vstavačovitých. Z hmyzu sú predmetom ochrany dva druhy motýľov
- spriadač kostihojový "(Euplagia quadripunctaria)" a modráčik Rebelov "(Maculinea alcon)" - xerotermná ekoforma tohoto
druhu "Maculinea alcon rebeli".
Dyjské svahy

Dyjské svahy je prírodná pamiatka ev. č. 5901 neďaleko obce Dyje v okrese Znojmo v nadmorskej výške 204 - 242 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je zachovalý komplex teplomilných trávinobylinných spoločenstiev na kyslom podklade, predovšetkým úzkolistých suchých trávníkov vrátane významného výskytu niektorých európsky i regionálne významných rastlinných druhov, napríklad kriticky ohrozený jablčník cudzí "(Marubium peregrinum)". Silno ohrozené sú krivec český "(Gagea bohemica)", ibiš bledý "(Alcea biennis)", huľavník východný "(Sisymbrium orientale)", slamiha piesočná "(Helichrysum arenarium)", mak pochybný "(Papaver maculosum)", jastrabník "(Hieracium bifurcum)", vika panónska "(Vicia pannonica)" a hadokoreň sivý "(Podospermum canum)".
Na území PP bolo zistených približne 250 druhov hmyzu, z ktorých patrí k najvýznamnejším nález kriticky ohrozeného štítnatca kanálikového "(Cassida canaliculata)".
Pegboard Nerds

Pegboard Nerds je dánsko-nórske duo tvoriace elektronickú tanečnú hudbu. Členovia sú nórsky DJ Alexander Odden a dánsky DJ Michael Parsberg. Spolu vytvorili mnoho skladieb v žánroch EDM, hlavne cez hudobné vydavateľstvo Monstercat, ktoré ich preslávilo. Ich prvou spoločnou skladbou bola „GunPoint“, ktorá je aktuálne nedostupná - len jej VIP mix, ktorý bol vydaný vydavateľstvom Monstercat.
Do roku 2011, Alexander Odden aj Michael Parsberg tvorili hudbu oddelene. Prvý krát sa stretli v roku 2005. V roku 2011 sa rozhodli, že sa spoja - no hudbu začali vydávať až o rok neskôr.
Populárna tvorba.
Medzi ich najpopulárnejšie skladby patrí „Razor Sharp“ alebo aj „Disconnected“. Tieto skladby boli najsledovanejšie skladby na YouTubovom kanály Monstercat, dokým ich nepredbehol Tristam &amp; Braken.
21. októbra 2015, Pegboard Nerds vydali „Pink Cloud EP“, na podporu rakoviny prsníka. Táto skladba dosiahla druhé miesto v zozname najpredávanejších elektro albumov na iTunes (iTunes Dance Albums) a dostala sa do 10 najlepších tanečných albumov na Billboarde (Top 10 Billboard Dance albums).
27. mája 2016 vydalo duo spolu s NGHTMRE a Krewella dubstep skladbu „Superstar“, ktorá na Beatporte dosiahla ocenenie Top Dubstep skladby.
Havranické vřesoviště

Havranické vřesoviště je prírodná pamiatka ev. č. 1313 neďaleko obcí Havraníky a Popice v okrese Znojmo. Oblasť spravuje Správa Národného parku Podyjí.
Ochrana.
Predmetom ochrany je prirodzené vresovisko s radom významných druhov rastlín a živočíchov.
Zrušenie.
Prírodná pamiatka bola začlenená od 20. marca 1991 pod novovzniknutý Národný park Podyjí, ale až 7. augusta 1998 došlo k oficiálnemu zrušeniu pamiatky.
Evanjelický kostol v Blatnici

Evanjelický kostol v Blatnici je tolerančný kostol z roku 1786, ktorý bol vyhlásený za národnú kultúrnu pamiatku dňa 17. mája 2010. Ide o jednoloďovú klasicistickú stavbu s prvkami rustikálnej architektúry.
História.
Už v roku 1597 je v Blatnici doložený prvý evanjelický kňaz, v reformačnom období slúžil evanjelikom starý kostol sv. Ondreja v blízkych Sebeslavciach. Ten bol, podobne ako veľké množstvo turčianskych kostolov, evanjelikom odobratý v roku 1709 v rámci protireformácie. Súčasný kostol bol vybudovaný v roku 1786, po vydaní Tolerančného patentu, ktorý po rokoch prenasledovania dovolil evanjelikom stavať si vlastné chrámy a obnoviť cirkevné zbory. Pôvodne bol postavený bez veže, keďže protestantské kostoly ešte podliehali určitým stavebným obmedzeniam. Stavbu kostola iniciovali veriaci nie len z Blatnice ale aj z fílií Karlovej a Laskára. Základný kameň bol položený 15. mája 1786, stavba prebiehala pod patronátom Evy Rothovej, manželky Gabriela Prónaia. Staviteľom kostola je neznámy majster z Kremnice, ktorý dielo ukončil ešte na jeseň toho istého roka. Veža bola postavená v roku 1817, na 300. výročie začiatku reformácie. Obsahovala pôvodne tri zvony, z ktorých sa po rekvirácii počas Prvej svetovej vojny zachoval iba jeden, z roku 1817. Ďalší zvon bol doplnený po vojne, v roku 1923. V roku 1838 došlo k rozšíreniu oltárneho priestoru, kostol tak dostal pôdorys latinského kríža. Interiér kostola bol postupne doplňovaný, tak v roku 1906 pribudol luster a v roku 1913 novoklasicistický organ. Komplexná obnova kostola sa uskutočnila v rokoch 19701980. 
Architektúra kostola.
Evanjelický kostol sa nachádza na východnom okraji obce, tesne na úpätí Veľkej Fatry. Spolu s farou a hospodárskymi budovami tvorí uzavretý areál. Jedná sa o jednoduchú stavbu v duchu tolerančných kostolov. Kostol má pôdorys latinského kríža. Sakristia sa nachádza na severovýchodnej strane, veža na juhozápadnej. Fasády kostola sú jednoduché, bezozdobné. Veža je ukončená rímsou a helmicou v tvare zvona s ozdobnou makovicou a krížom. Vstupný priestor v podveží obsahuje jednoramenné drevené schodisko vedúce na emporu. Vnútornému priestoru dominuje trojramenná empora nesená kovovými stĺpmi s mramorovaním. Strop siene je riešený ako drevený trámový a pochádza pravdepodobne z obdobia rozšírenia kostola v roku 1838.
Interiér kostola obsahuje viacero hodnotných, pamiatkovo chránených prvkov. Oltár je neskorobarokovo-klasicistický, kazateľnicového typu. V edikule oltára sa nachádza rečnisko. Oltár vrcholí konvexne-konkávnym panelovým nadstavcom s ozdobnými vázami, píniovými šiškami a centrálne umiestnenou gloriolou s Božím okom. Krstiteľnica je kamenná, s dreveným vrchnákom. Na dobu jej vzniku v roku 1836 odkazuje nápis „Horlivau Laskau daroval Cirkvi Matthaus Ursziny 1838“. Skladá sa z pätky, kanelovaného drieku a kupy dekorovanej plastickými lupeňmi. V interiéri kostola sa nachádza ešte obraz Kristus v Getsemanskej záhrade, kvalitná práca z druhej polovice 19. storočia.
Horáčkův kopeček

Horáčkův kopeček je prírodná pamiatka ev. č. 2181 neďaleko obce Popice v okrese Znojmo v nadmorskej výške 274 - 286 metrov. Oblasť spravuje Správa NP Podyjí.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú xerotermné trávinobylinné spoločenstvá s výskytom vzácnych druhov rastlín a živočíchov a druhová pestrosť stepného spoločenstva.
Popice (Znojmo)

Popice () sú juhomoravská dedina, dnes časť okresného mesta Znojma, od ktorého sa nachádza asi 5 km juhozápadne. Popice sú rodiskom spisovateľa Charlesa Sealsfielda, ktorému bolo zasvätené miesto zvané Sealsfieldův kámen. Ide o vyhliadkový bod a častú zastávku turistov na hrane hlbokého údolia s výhľadom do kaňonu Dyje.
Popice hraničia s národným parkom Podyjí a stávajú sa preto turistickým cieľom, čomu napomáha tiež niekoľko cyklistických chodníkov. V okolí Popic nájdeme celý rad prírodných zaujímavostí. Okrem teplomilných dúbrav (bývalé pasienkové lesy a rúbaniská) severne obce to sú najmä rozsiahle vresoviská alebo pahorky so stepnými trávnikmi.
Rozloha katastra je 667 hektárov.
História.
Popice (pôv. Popovice, ) sa v dejepisných kronikách uvádzajú prvýkrát v roku 1252 na listine Přemysla Otakara, na ktorej potvrdzuje Popice ako majetok Rytierskeho rádu krížovníkov s červenou hviezdou z Hradišťa pri Znojme. V roku 1680 zasiahla dedinu morová epidémia, na ktorú zomrelo 150 z vtedajších 382 obyvateľov. V roku 1834 žilo v 74 domoch 408 obyvateľov, ktorými boli väčšinou katolícki Nemci. V roku 1945 boli všetci obyvatelia odsunutí, nových obyvateľov prišlo len málo.
Evanjelický kostol v Príbovciach

Evanjelický kostol v Príbovciach je barokovo-klasicistický kostol z roku 1829, ktorý bol postavený na mieste staršieho tolerančného chrámu.
Dejiny.
Veriaci z Príboviec pôvodne patrili pod cirkevný zbor v Svätom Petri, ktorý v rámci reformačného hnutia prestúpil na evanjelickú vieru v roku 1580. O význame príbovskej dcérocirkvi svedčí fakt, že v roku 1640 si veriaci postavili vlastný chrám. Uvádza sa, že sa jednalo o polodrevenú stavbu na staršom základe. Evanjelici o svoj chrám prišli v roku 1710, kedy katolícka vrchnosť rozhodla o odobratí všetkých kostolov a škôl protestantom a taktiež zákaze ich bohoslužieb. V tomto období mali príbovskí evanjelici možnosť navštevovať artikulárny chrám v Necpaloch. Príbovčania tiež využívali Služby Božie v kaštieli Benických, aj napriek tomu, že účasť bola zakázaná.
Samostatný cirkevný zbor mohol vzniknúť až v roku 1783, teda po vydaní Tolerančného patentu Jozefa II. Udialo sa tak pod záštitou miestnych zemanov Jozefa Benického a jeho manželky Rebeky rod. Lehotskej. Postavili si jednoduchý drevený kostol bez veže, na mieste ktoré bolo určené kráľovským komisárom. Zemania museli doložiť dostatočné finančné prostriedky na stavbu a jej udržiavanie, plat farára a tiež minimálne sto evanjelických rodín v okolí nového kostola. V roku 1784 už bol dokončený kostol s farou a ev. školou. Tento kostol však nepostačoval veľkému počtu veriacich z Príbociec a okolia a tak sa pristúpilo ku stavbe nového kostola v roku 1829. Postupne prechádzal stavebnými úpravami, ako v roku 1863, kedy na náklady Pavla Párička zo Sedmohradska bola vybudovaná nová sakristia. V roku 1901 prešiel zásadnou úpravou, bola vybudovaná veža kostola a taktiež interiér bol doplnený o historizujúcu dekoratívnu výmaľbu.
Architektúra kostola.
Evanjelický kostol sa nachádza na severnom okraji obce. Dnešná stavba je barokovo-klasicistické jednolodie s polkruhovo ukončenou svätyňou z roku 1829. Veža z roku 1901 je štvorpodlažná s cibuľovou strechou a lucernou. Fasády kostola sú jednoduché, členené lizénami na polia s polkruhovo ukončenými oknami. Interiér kostola je zaklenutý troma poľami valenej klenby so styčnými výsečami s nízkymi čelami luniet. V interiéri sa nachádza trojramenná empora s organom z roku 1935 umiestnenom v historizujúcej organovej skrini. Autorom je pravdepodobne Jan Tuček z Kutnej Hory. Steny siene kostola sú vyzdobené dekoratívnou a figurálnou výmaľbou s prvkami secesie v pastelových farbách z roku 1901. Oltár, edikulového typu s nadstavcom, pochádza z roku 1829, teda z obdobia vzniku kostola. Je postavený v striedmom klasicistickom duchu a je pamiatkovo chránený. Oltárny obraz je z roku 1906. Kazateľnica tvorí s oltárom jeden štýlový súbor, pochádza z rovnakého obdobia. Krstiteľnica je taktiež z obdobia postavenia kostola, nesie znaky klasicizmu. V interiéri kostola sa ďalej nachádza obraz "Posledná večera", rustikálna práca z prelomu 18. a 19. storočia, ktorý pravdepodobne patril do inventára staršieho kostola. Lavice v kostole sú neskorobarokové s volútovým ukončením bočníc. Jedna z lavíc pri oltári je pôvodne neskororenesančná, dekorovaná akantovými rozvilinami.
Echoes

„Echoes“ je skladba, ktorú vydala britská rocková skupina Pink Floyd. Nachádza sa na albume "Meddle" (1971), kde svojou dĺžkou 23 minút a 31 sekúnd zabrala celú druhú stranu pôvodnej vinylovej verzie albumu. Ide o kompozíciu, ktorá zahŕňa dlhé inštrumentálne pasáže, zvukové efekty a improvizácie.
V skrátenej podobe sa ako piata skladba objavila na kompilácii "". „Echoes“ je treťou najdlhšou skladbou, akú kedy skupina vydala, dlhšie sú už len „Atom Heart Mother“ (23:44) a spojené časti skladby „Shine On You Crazy Diamond“ (26:01). Skladba otvárala setlist "A Momentary Lapse of Reason Tour" (1987-90), pokým ju nenahradila už spomínaná pieseň „Shine On You Crazy Diamond“. „Echoes“ po jedenástich rokoch úplne oživil až David Gilmour počas jeho sólového turné "On an Island Tour" (2006).
Kompozícia.
Pri nahrávaní skladby bolo použitých veľa progresívnych a netradičných hudobných efektov. Úvodný tón, ktorým sa skladba začína, vznikol ako výsledok experimentu zosilnenia klavíru Ricka Wrighta cez rotačný reproduktor Leslie.
V inštrumentálnej časti je počuť vysoké prenikavé kvílenie, ktoré vytvoril Gilmour, keď náhodne vymenil vstupný a výstupný kábel v jeho wah pedáli.
Koncertné verzie.
Skladba bola pravidelnou stálicou od roku 1971 až po 1975. Verzia "" bola rozdelená na dve časti. V predstaveniach z rokov 1974 až 1975 spievali vokalistky Venetta Fields a Carlena Williams namiesto gitarových sól a v 1971 až 1973 Dick Pary hral na saxofón. 
Po znovuobnovení skupiny počas turné "A Momentary Lapse of Reason Tour" (1987-90) jedenásťkrát skladba „Echoes“ otvárala koncerty. V tejto dobe si Gilmour spieval Wrightove pôvodné vyššie vokály a Wright spieval naopak Gilmourove nižšie vokály. Wright miesto Farfisa organu používal Kurzweil syntetizátor. Avšak, po týchto jedenástich koncertoch ju skupina vyradila z repertoáru. 
V roku 2006 David Gilmour vzkriesil pieseň na jeho "On an Island Tour", kde Gilmour spolu s Wrightom spievali nižšie vokály a Jon Carin tie vyššie. Rick Wright hral na jeho pôvodnom Farfisa organe, ktorý priniesol iba kvôli tejto jednej skladbe. Tieto verzie skladby „Echoes“ sa nachádzajú na albumoch "Remember That Night" (2007 - DVD/Blu-ray) a "Live in Gdansk" (2008 - DVD).
Jordana Brewsterová

Jordana Brewsterová (; * 26. apríl 1980, Panama City, Panama) je americká herečka a modelka známa z filmu "Rýchlo a zbesilo" kde stvárnila postavu Miu Toretto.
Životopis.
Je dcérou brazílskej modelky a amerického investičného bankára. Má sestru Isabelu. Keď mala dva mesiace, jej rodina sa presťahovala do Londýna, kde žila do jej šiestich rokov. Neskôr sa presťahovali do Ria de Janeira, kde sa aj so sestrou naučili plynule po portugalsky. V jej desiatich rokoch sa znovu sťahovali, tentokrát do Spojených štátov, konkrétne na Manhattan, kde navštevovala dievčenskú katolícku školu, neskôr prešla na súkromnú školu v New Yorku.
Kariéra.
Ako násťročná sa začala objavovať v seriáloch ako "All My Children." Po pár menších rolách, prišiel zlom v roku 1998 v sci-fi trileri "Fakulta", kde stvárnila rolu študentky Delillah Proffiovej, spolu s jej hereckými kolegami ako Elijah Wood či Salma Hayek. Film režíroval Robert Rodriguez.
V roku 2001 prešla konkurzom na rolu Mii Toretto vo filme, "Rýchlo a zbesilo". Tento film ju doslova katapultoval medzi hollywoodsku elitu. Po jej boku sa objavili herci ako Vin Diesel, Michelle Rodriguez či Paul Walker. Počas začiatkov natáčania Brewsterová ešte nemala vodičský preukaz, ktorý si počas natáčania urobila. Brewsterová stvárnila rolu Mii Toretto šesť krát. 
V roku 2004 stvárnila vedľajšiu postavu vo filme "Agentky D.E.B.S." kde stvárnila lesbu. Jej herecká rola bola kvôli jej filmovému vzťahu s hereckou kolegyňou Sarou Foster veľmi kritizovaný. V roku 2006 si zahrala hlavnú úlohu vo filme "Texaský masaker motorovou pílou". Za svoj herecký výkon bola Brewsterová nominovaná na ocenenie Teen Choice Awards 2007, v kategóriách Choice Movie: Horror - Thriller a Choice Movie: Scream. 
V roku 2012 sa objavila na natáčaní seriálu "Dallas" s hercami ako Patrick Duffy, ktorý bol v roku 2014 ukončený. Objavila sa aj v televíznom seriály "American Crime Story", ktorý sa začal natáčať v roku 2016 a v roku 2017 stvárnila jednu z hlavných úloh seriálu "Lethal Weapon". Počas rokov, si zahrala ešte v pár filmoch ale žiadny jej nepriniesol slávu ako "Rýchlo a zbesilo".
Osobný život.
V roku 2006 sa počas natáčania hororu "Texaský masaker motorovou pílou: Počiatok" spoznala s producentom Andrewom Formom, s ktorým má dve deti. Svadbu mali v roku 2007 na Bahamách. Ich manželstvo sa skončilo rozvodom v roku 2020. 
V júni 2016 sa objavila vo videu na počesť obetí streľby v nočnom klube v Orlande, kde spoločne s ďalšími osobnosťami hovorí životný príbeh obetí.
Černice

Černice môžu byť:
Čabel

Čabel môže byť:
Kosovské národné futsalové družstvo mužov

Kosovské národné futsalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Kosovo v medzinárodných futsalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Federata e Futbollit të Kosovës" (FKF). Vzniklo v roku 2016, kedy aj odohralo svoj prvý medzinárodný zápas. Vo februári 2017 mu patrilo vo svetovom futsalovom rebríčku 127. miesto. 
Vrcholné podujatia.
Na majstrovstvách sveta FIFA sa kosovské družstvo nepredstavilo ani raz, pretože ani raz sa nezúčastnilo kvalifikácie. 
Na majstrovstvá Európy UEFA sa družstvo rovnako neprebojovalo ani raz. Svoju prvú kvalifikáciu absolvovalo až v roku 2017 na ME 2018. V predkvalifikačnej skupine hranej na Cypre dokázalo vyhrať v dvoch zápasoch, nad a aj nad domácim , po prehre s však skončilo na 2. priečke v skupine a do hlavnej fázy kvalifikácie nepostúpilo.
Březinka

Březinka môže byť:
Androsthenes (sochár)

Androsthenes () bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Sochár Androsthenes, žiak sochárskeho majstra Eukadma, pochádzal zrejme z Atén. Z antických autorov nám jedinú správu o ňom a jeho sochárskych dielach, zhotovených pri obnove Apolónovho chrámu v Delfách (chrám bol zničený v roku 373 pred Kr., neskôr ho obnovili z miestneho vápenca, odkryli ho francúzski archeológovia), zaznamenal v 2. storočí cestovateľ Pausanias vo svojej sprievodcovskej príručke po Grécku: „"Na chrámovom štíte sa nachádzajú Artemis, Léto, Apolón a Múzy, ďalej zapadajúci Hélios, Dionýzos a Thyijské ženy. Prvé sochy zhotovil Aténčan Praxias, Kalamidov žiak, a keď si potom Praxia odviedla smrť práve v dobe, keď sa chrám ešte budoval, postaral sa o ostatnú výzdobu na štítoch Androsthenes, takisto rodom aténsky občan, žiak Eukadmov."“
Androsthenes a jeho učiteľ Eukadmos sú neznáme postavy. Z Androsthenových prác zo štítu Apolónovho chrámu sa nič nezachovalo.
Mena Suvariová

Mena Alexandra Suvariová (* 13. február 1979, Newport, Rhode Island, Spojené štáty) je americká modelka, módna návrhárka, herečka, známa z filmov ako "Americká krása" (1999), "Prci, prci, prcičky" (1999) či "Zombies: Deň-D prichádza" (2008).
Detstvo a mladosť.
Je dcérou zdravotnej sestry grécko-amerického pôvodu a psychiatra estónskeho pôvodu a má troch starších bratov. Počas štúdia na strednej škole balansovala medzi modelingom a učením, ale nakoniec školu úspešne dokončila a presťahovala sa s rodičmi do Los Angeles.
Kariéra.
Ako dvanásť ročná sa dostala do jednej modelingovej agentúry, kde však zaklamala o svojom veku (povedala, že má trinásť) čo jej pomohlo podpísať zmluvu na päť rokov. Vďaka modelingu, dostala svoje prvé menšie role v seriáloch ako príklad "Chicago Hope", kde stvárnila dospievajúce dievča, ktoré trpela vírusom HIV.
Rok 1999 bol pre Menu úspešný. Stvárnila Heather, blonďatú násťročnú dievčinu z filmu "Prci, prci, prcičky". Objavila sa v troch pokračovaniach, posledné v roku 2012. Ďalej sme ju mohli vidieť v Oscarovej dráme "Americká krása" kde sa predstavila ako zvodná Angela, kde mala možnosť ukázať jej všestranné herecké schopnosti. Bola nominovaná na cenu BAFTA o najlepšiu herečku vo vedľajšej úlohe.
V roku 2002 sa objavila v dráme "Sonny" spolu s hercom Jamesom Francom, ktorý režíroval Nicolas Cage. V rovnakom roku, si tiež zahrala menšiu roličku vo filme "Spun" kde bola najlepšou kamarátkou Brittany Murphy, film však nemal moc dobré ohlasy. O dva roky stvárnila mladú susedku Charlotte, do ktorej sa zahľadí Colin Firth, vo filme "Trauma".
Kvôli filmu "The Garden of Eden" od spisovateľa Ernesta Hemingwaya si oholila hlavu.
Počas pár menších úloh, sa objavila v dráme "Zombies: Deň-D prichádza", kde stvárnila vedúcu oddelenia. V roku 2011 stvárnila Elizabeth Short, tzv. Black Dáliu, ktorá sa v skutočnosti stala obeťou vraždy. Jej telo bolo oddelené na dve časti. Postavu si zahrala v dvoch častiach seriálu "American Horror Story". 
Mena sa venuje skôr menším rolám vo filme, väčšinou sa jedná o televízne filmy.
Móda.
Je modelkou, reklamnou tvárou Lancôme Paris Adaptîve, objavila sa na niekoľkých titulkách časopisov ako príklad Vogue a iné. Pracuje tiež ako modelka či módna návrhárka.
Súkromný život.
Dňa 18. marca 2000 sa vydala za vtedy tridsaťosemročného kameramana, Romana Brinkmanna. O päť rokov, však podali žiadosť o rozvod, pre rozdielne názory vo vzťahu. Od roku 2010 do roku 2012 bola vydatá za Simonea Sisteta. Od roku 2018 je jej manželom Michael Hope. V októbri 2020 oznámili, že spolu čakajú svoje prvé dieťa, ktoré sa narodilo v roku 2021. 
Je zapojená do tém o ženskej rovnoprávnosti, zúčastňuje sa charitatívnych akcií proti rakovine krčka maternice. Od roku 2017 sa Suvariová z etických dôvodov stala vegánkou a používa výrobky šetrné k životnému prostrediu.
Černá louka

Černá louka môže byť:
Čechovice

Čechovice môžu byť:
Čertův kámen

Čertův kámen môže byť:
Čikuzen

Čikuzen môže byť:
Zug

Zug môže byť:
Gregor Mareš

Gregor Mareš (* 18. apríl 1974, Vyšné Hágy, Vysoké Tatry, ČSSR) je slovenský rozhlasový a televízny moderátor. 
Narodil sa vo Vyšných Hágoch, kde prežil celé detstvo.. Po základnej škole absolvoval Gymnázium Dominika Tatarku v Poprade a následne vyštudoval management na Technickej univerzite vo Zvolene. Je ženatý, má 2 synov, Marka a Denisa, a býva neďaleko Bratislavy.
Moderátorské začiatky Gregora siahajú do roku 1994, kedy zasadol za mikrofón lokálneho zvolenského Rádia Family. Následne pôsobil v regionálnom štúdiu Rádia Twist v Banskej Bystrici, od roku 2001 v štúdiu Twistu v Bratislave, v rádiu Okey a Jemné. Vo vysielaní Rádia Slovensko sa istý čas objavoval od roku 2012 najmä vo víkendovom vysielaní.
Televízne moderovanie začal v banskobystrickom regionálnom štúdiu Slovenskej televízie, kde od roku 1998 moderoval regionálne správy. Päť rokov pôsobil v "Teleráne" TV Markíza a od roku 2009 opäť pôsobí vo verejnoprávnej televízii. Do povedomia divákov sa výraznejšie zapísal uvádzaním magazínu "VAT – veda a technika" a súťažnej relácie STV "Duel".
Brown County

Brown County môže byť:
Cass County

Cass County môže byť:
Chambers County

Chambers County môže byť:
The Final Countdown

The Final Countdown môže byť:
Bartolomé

Bartolomé môže byť: