Vinohradnícke regióny a oblasti Horného Uhorska a Slovenska

Tento článok o vinohradníckych regiónoch a oblastiach Slovenska (Horného Uhorska.) sa zaoberá ich dejinami a vývojom.
Vinohradnícke regióny a oblasti Slovenska (Horného Uhorska).
Vinohradnícke oblasti Slovenska a vínna kultúra v nich je osem storočným vývojom centralizovaná na najväčšie sídelné centrá- vinohradnícke mestá. (Pressburg- Bratislava, Skalica, Trenčín, Nitra, Levice, Komárno, Štúrovo...) 
Prezentácia, propagácia a obchod s vínom danej oblasti bol v týchto mestách dôležitou spoločenskou a hospodárskou zložkou každodenného života. 
V súčasnosti zaužívané vinohradnícke regióny (kraje) Slovenska.
Západoslovenský región.
Západoslovenský región bol v staroveku súčasťou Rímskej ríše a v stredoveku sa historicky členil na: Bratislavskú, Nitriansku a Trenčiansku vinohradnícku oblasť.
Bratislavská vinohradnícka oblasť (Pressburger Weinbaugebiet), Pressburgerland Weinstrasse..
Bratislavská vinohradnícka oblasť vznikala v staroveku osídľovaním západnej a strednej Európy rímskymi légiami, no najväčší rozvoj nastal v polovici 13.stor. pozvaním "hospites" z germánských krajín. Vinohradníci z Porýnia( Rheingau, Rheinnessen, Baden, Wurttemberg)pomenovali vinice okolo Pressburgu rovnakými názvami aké sú v krajine svojho pôvodu. Vytvorili identický súvislý veniec vinohradov- "SCHIEDUNGEN"(Pressburgerland Weinstrasse). V stredovekom Uhorsku geograficky susedila s Rábskou, Mošovskou, Komárňanskou, Nitrianskou a Trenčianskou vinohradníckou oblasťou.
Bratislavská vinohradnícka oblasť má päť historických etáp vývoja vinohradníctva:
Štvrtá etapa rozvoja vinohradníctva v Bratislavskej župe. Po rozpade socialistického spoločenstva bola pokojnou cestou v r. 1989 zvrhnutá komunistická vláda na Slovensku. Boli rozpredané mnohé štátne družstvá, závody a továrne. Zhabané vinohrady prešporsko-župným Nemcom, ktoré boli po roku 1948 formálne pridelené prisťahovalcom do Bratislavskej župy boli vyňaté zo štátnych družstiev. Súkromníci začali obrábať pridelené, alebo skutočné rodinné vinohrady. Sezónou 19921994 začali vznikať nové súkromné, vinohradnícke a vinárske hospodárstva.
Piata etapa rozvoja nastala po roku 2009 prijatím zákona 313/2009 o vinohradníctve a vinárstve. Celé územie SR sa stalo jediným vinohradníckym regiónom s povoleným presunom suroviny z oblasti dopestovania do inej oblasti finálneho spracovania.Geologicko-klimaticky značne rozdielne pohorie Malých Karpát sa stalo zlúčením Malokarpatskej, Hlohovecko-Trnavskej a oddelenej Skalickej oblasti (Chvojnická pahorkatina) jediným celkom. Tento nehomogénny útvar ma reprezentovať a propagovať rozdielne vína pod značkou jedinej oblasti. Na vína zásadne vplýva vápencové podložie v rajóne Čachtíc, naplavenín rieky Moravy v Skalici a žulového masívu Bratislavy, Pezinky, Modry.
Delenie Bratislavskej vinohradníckej oblasti (Pressburger Weinbaugebiet).
Severný vinohradnícky rajón (sever Bratislavskej župy a stredná časť pohoria Malých Karpát) tvoria obce Dubová, Častá, Doľany, Dolné a Horné Orešany. Historicky ich uzatvára obec Dechtice. Pôdne zloženie týchto podhorských viničných tratí je tvorené prevažne bridlicou a kremencom.
Nitrianska vinohradnícka oblasť.
Nitrianska vinohradnícka oblasť je severná časť Malých Karpát, južná časť Bielych Karpát, severná a východná časť Podunajskej panvy. Severnú časť Malokarpatského pohoria (od obce Dechtice) a južná časť Bielych Karpat patrila celé storočia až do roku 1928 pod územnú a hospodársku správu Nitrianskej župy a jej vinohradníckej oblasti (na krátke obdobie do roku 1945 patrila pod správu Trenčianskej župy.) Uvedená severná časť Malých Karpát sa počas trvania ČSSR nazývala Hlohovecko-Trnavská oblasť. Tvoria ju zväčša vápence, významne ovplyvňujúce vínnu révu (okolie Čachtíc). Od Nového Mesta nad Váhom pokračuje Karpatský oblúk južnou časťou Bielych Karpát. Oblasť okolo Skalice tvorí nížina, ktorou preteká rieka Morava a Chvojnická pahorkatina (Biele Karpaty). Dnes je začlenená do Malých Karpát.
Stagnácia vinohradníctva, vinárstva v súčasných oblastiach Slovenska.
Dôvodom stagnácie a nerovnomerného rozvoja vinohradníctva po roku 1948 je likvidácia pôvodných vinohradníckych oblastí s ich centrálami („spolkovými domami“) a chýbajúce rozvojovo-propagačné fondy. Dnes oficiálne jediný Slovenský vinohradnícky región je neštandartný unikát, umožňujúci zvoz- miešanie a spracovanie hrozna rôznych oblastí, čím sa minimalizuje tvorba skutočných oblastných vín. Vinohradnícke spolky v slobodných kráľovských miestách či župných sídlach celé storočia priamo vnímali potreby jednotlivých členov – celoročne fungovala prezentácia a predaj oblastných vín pre domáceho i zahraničného klienta.