burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Absolútna hodnota (reálne a komplexné číslo)

Absolútna hodnota reálneho čísla "x" je hodnota "x" s odstráneným znamienkom. Takže napríklad 3 je absolútnou hodnotou čísla 3, ale aj -3. V matematike sa absolútna hodnota zapisuje ako formula_1. V informatike a v matematike pri použití absolútnej hodnoty ako funkcie je bežnejší zápis formula_2.
Z geometrického pohľadu je možné definovať absolútnu hodnotu ako vzdialenosť bodu a od nuly. Pri takomto pohľade vyplynie i definícia absolútnej hodnoty komplexného čisla.
Reálne čísla.
Pre každé reálne číslo "a" je jeho "absolútna hodnota" formula_3 rovná:
formula_4
Ako je možné z uvedenej definície vidieť, absolútna hodnota bude vždy kladná alebo nulová, nikdy záporná.
Z geometrického pohľadu je možné definovať absolútnu hodnotu ako vzdialenosť bodu "a" na reálnej osi od nuly, alebo všeobecnejšie absolútna hodnota rozdielu dvoch reálnych čísel je vzdialenosť medzi nimi.
Absolútna hodnota má nasledujúce vlastnosti:
Komplexné čísla.
Pretože komplexné čísla netvoria usporiadanie, predchádzajúca definícia nemôže byť priamo zovšeobecnená aj na ne. Avšak vďaka tomu že platí
je možné formulovať nasledujúcu definíciu. Pre každé komplexné číslo
je jeho absolútna hodnota |"z"| rovná
RXJ1242-11

RX J1242-11 je galaxia vzdialená od Zeme 200 Mpc.
Reflexívna relácia

V matematike sa binárna relácia "R" na množine "X" nazýva reflexívna, ak pre každé "a" z "X" platí, že "a" je v relácií so sebou samým.
Formálny zápis:
Napríklad „je väčšie alebo rovné“ je reflexívna relácia, ale „je väčšie ako“ reflexívne nie je.
Ďalšie príklady reflexívnych relácií sú:
Reflexívna relácia, ktorá je zároveň tranzitívna sa názýva kváziusporiadanie. Kváziusporiadanie, ktoré je zároveň antisymetrické sa nazýva usporiadanie. Kváziusporiadanie, ktoré je zároveň symetrické sa nazýva ekvivalencia.
Tranzitívna relácia

V matematike sa binárna relácia "R" na množine "X" nazýva tranzitívna, ak pre každé "a", "b", "c" z "X" platí, že pokiaľ "a" je v relácií s "b" a "b" je v relácií s "c", potom aj "a" je v relácií s "c".
Formálny zápis:
Napríklad, „je väčšie ako“ a „je rovné“ sú tranzitívne relácie, pretože pokiaľ "a" = "b" a "b" = "c", potom platí aj "a" = "c".
Tranzitívna relácia, ktorá je zároveň reflexívna sa nazýva kváziusporiadanie. Kváziusporiadanie, ktoré je antisymetrické, sa nazýva usporiadanie. Kváziusporiadanie, ktoré je symetrické, sa nazýva ekvivalencia.
Kváziusporiadanie

V matematike sa binárna relácia "R" na množine "X" nazýva kváziusporiadanie (prípadne predusporiadanie alebo polousporiadanie), pokiaľ je reflexívna (každý prvok je v relácií so sebou samým) a zároveň tranzitívna (ak "a" je v relácií s "b" a "b" je v relácií s "c", potom aj "a" je v relácií s "c"). 
Formálny zápis:
Fekálna inkontinencia

Fekálna inkontinencia je neschopnosť kontrolovať vylučovanie výkalov (defekáciu). Pre postihnutých je obvyklé mimovoľné vylučovanie a premokanie. Dôsledky tejto neželanej exkrécie sú často spoločensky nepríjemné, preto postihnutí môžu trpieť pocitmi hanby a pokorenia. Niektorí nehľadajú medickú pomoc a snažia sa problém riešiť sami. To môže viesť k sociálnej izolácii a agorafóbii. Tieto efekty možno redukovať pomocou predpísanej terapie a pomocou zmeny stravovania.
Výskyt v populácii.
Môže sa vyskytnúť u každého jedinca, pri náhlej potrebe defekácie. Výkaly môžu preniknúť z konečníka neočakávane, napríklad pri zakašľaní a smiechu.
Fekálna inkontinencia postihuje ľudí každého veku - deti i dospelých. Je častejšia u žien ako u mužov a viac obvyklá u starších dospelých než u mladších. Často je prejavom starnutia.
Sociálny dyskomfort.
Ľudia s fekálnou inkontinenciou sa môžu cítiť v rozpakoch. Niektorí nechcú chodiť von z obáv, že by mohli mať nehodu na verejnosti. Väčšina sa snaží skryť tento problém čo najdlhšie, preto sa vyhýbajú priateľom a rodine.
Príčiny.
Fekálna inkontinencia môže byť spôsobená jednou alebo kombináciou nasledovných príčin:
Zápcha.
Zápcha je najčastejšia príčina fekálnej inkontinencie, lebo spôsobuje dlhodobé svalové napínanie a vedie k oslabeniu črevných svalov. V určitom čase konečník prestane dostatočne tesniť na prevenciu vylučovania výkalov a to rezultuje do inkontinencie.
Poškodenie svalov.
Fekálnu inkontinenciu môže spôsobiť zranenie jedného alebo oboch kruhovitých svalov na konci konečníka, ktoré sa nazývajú vnútorný (interný) a vonkajší (externý) análny zvierač. Pri normálnej funkcii tieto zvierače pomáhajú zadržať výkaly. U žien môže nastať poškodenie počas pôrodu. Riziko úrazu je najvyššie ak pôrodník použije forceps (špeciálne kliešte) alebo ak robí epiziotómiu. Zvierače môže poškodiť i operácia hemoroidov. Panvový tumor alebo operácia na jeho odstránenie tiež môžu zvierače poškodiť.
Protohviezda

Protohviezda alebo prahviezda je obdobie vývoja hviezdy po tom, ako oblaky vodíka a hélia začali kontrakciu a predtým, ako hviezda dosiahla hlavnú postupnosť.
Protohviezda vzniká z globuly, malej, tmavej, približne guľatej hmloviny gravitačnou kontrakciou. Vďaka gravitačnej kontrakcii sa globula zmršťuje a zahrieva. Jej gravitačná energia sa mení na elektromagnetické žiarenie, ktoré však predstavuje len zlomok žiarenia uvoľňovaného neskôr termojadrovými reakciami. Ide predovšetkým o málo energetické rádiové a infračervené žiarenie. Teplota v centrálnej oblasti postupne narastá od 10 kelvinov, ktoré mala v štádiu globuly, až po niekoľko miliónov kelvinov. Spolu s teplotou narastá v strede protohviezdy aj tlak. Počas svojho vývoja sa protohviezda posúva po Hertzsprungovom–Russellovom diagrame zhora nadol po tzv. Hayashiho stope. Okolo protohviezdy sa niekedy môže vytvoriť protoplanetárny disk, z ktorého môžu vzniknúť planéty. Gravitačná kontrakcia sa zastavuje, hneď ako v jadre protohviezdy začnú prebiehať termojadrové reakcie.
Protohviezdam s hmotnosťami blízkymi hmotnosti Slnka obyčajne trvá 10 miliónov rokov, kým sa z nich vyvinú hviezdy hlavnej postupnosti. Protohviezdam s hmotnosťou 15 hmotností Slnka to trvá kratšie, okolo 100 000 rokov.
Infračervené žiarenie

Infračervené žiarenie (iné názvy: infračervená radiácia, infračervené lúče, infračervené svetlo, IR(-) žiarenie/radiácia/lúče/svetlo, žiarenie/radiácia/lúče/svetlo IR; ako vlnenie: infračervené vlnenie/vlny, IR vlnenie/vlny; ako časť elektromagnetického spektra: infračervené spektrum, IR spektrum, infračervené pásmo, IR pásmo; zastarano: "ultračervené žiarenie/lúče/svetlo") je elektromagnetické žiarenie s vlnovou dĺžkou väčšou ako viditeľné svetlo a kratšou ako mikrovlnné žiarenie. Názov znamená „pod červenou“, pričom červená je farba viditeľného svetla s najdlhšou vlnovou dĺžkou. Infračervené žiarenie zaberá v spektre 3 dekády a má vlnovú dĺžku medzi 760 nm a 1 mm, resp. energiu fotónov medzi 0,0012 a 1,63 eV. 
Za objaviteľa infračerveného žiarenia sa považuje sir William Herschel. V roku 1800 meral teplotu oblasti priliehajúcej k červenej oblasti spektra. Herschel dal aj pomenovanie tomuto žiareniu.
Zdrojom infračerveného žiarenia je každý predmet v našom okolí, živé organizmy a všetky vesmírne objekty. Všetky telesá s teplotou menšou než 4000 Kelvinov vysielajú maximum svojho žiarenia v infračervenej oblasti. Zemská atmosféra na veľké vzdialenosti infračervené žiarenie pohlcuje.
Hranica medzi viditeľným spektrom a IR žiarením nie je presne definovaná, keďže vychádza z citlivosti ľudského oka. Iné živočíchy (napr. had) však majú spektrum „viditeľného svetla“ posunuté, alebo rozšírené, prípadne sa orientujú len podľa žiarenia v tomto spektre.
Rozdelenie.
Infračervené žiarenie sa delí na pásma. Toto delenie nie je jednoznačne dané. 
Delenie CIE.
International Commission on Illumination (CIE) odporúča delenie na tri pásma
Tepelné žiarenie.
Infračervené žiarenie je často zamieňané za tepelné žiarenie (podľa citlivosti ľudského tela), ale faktom je že povrchy telies zahrievajú takmer všetky druhy elektromagnetického žiarenia. Je však pravda, že objekty pri izbovej teplote emitujú najviac žiarenia v pásme IR 8 – 12 µm.
Približne od 700°C je tepelné žiarenie vo vlnových dĺžkach viditeľných pre ľudské oko. Farby prechádzajú od "tmavého žiaru" cez tmavo červenú, červenú, po žltú až bielu. Túto skutočnosť používajú kováči na odhad správnej teploty spracovania ocele. Napríklad na správny odhad teploty kalenia. Farebný odhad teploty je možný aj pri rozdúchavaní pahreby, kedy červeno tlejúce uhlíky (750°C) sa pri rozdúchavaní sfarbujú až do žlta.
Využitie.
C-pásmo je dominantné pre spojenia pomocou IR na dlhšie vzdialenosti.
Adaptívna radiácia

Adaptívna radiácia je evolučné rozdelenie príslušníkov jednej vývojovej línie do odlišných ník alebo adaptívnych zón, čiže vznik početných nových druhov s odlišným spôsobom života. Dôvodom je zvyčajne presťahovanie sa na nové územie, alebo úbytok konkurenčných druhov a predátorov (napríklad po vyhynutí dinosaurov na konci druhohôr). Príkladom adaptívnej radiácie sú napríklad Darwinove pinky.
Elektromagnetické žiarenie

Elektromagnetické žiarenie je prenos energie v podobe elektromagnetického vlnenia. Elektromagnetické vlnenie alebo elektromagnetická vlna je lokálne vzniknutá zmena elektromagnetického poľa, periodický dej, pri ktorom dochádza k priestorovej a časovej zmene vektora intenzity elektrického poľa a súčasne vektora magnetickej indukcie. 
Elektromagnetické žiarenie zahŕňa elektromagnetické spektrum: gama žiarenie, röntgenové žiarenie, ultrafialové žiarenie, viditeľné žiarenie, infračervené žiarenie, mikrovlnné žiarenie a rádiové žiarenie. Rýchlosť jeho šírenia vo vákuu, alebo tiež rýchlosť svetla je 299 792, 458 km/s. Táto rýchlosť je podľa teórie relativity najväčšia možná rýchlosť vo vesmíre.
Človek je zrakom schopný vnímať len úzku oblasť spektra od cca 380 do 760 nm, nazývanú viditeľné svetlo. Niektoré živočíchy sú schopné vidieť aj v iných oblastiach spektra. 
Kvantá elektromagnetického žiarenia sa nazývajú fotóny. 
Elektromagnetickým žiarením sa zaoberá fyzikálny odbor elektrodynamika, čo je pododbor elektromagnetizmu. Infračerveným žiarením, viditeľným svetlom a ultrafialovým žiarením sa zaoberá optika.
Hraničná vlnová dĺžka medzi ionizujúcim a neionizujúcim elektromagnetickým žiarením je 100 nm, čo zodpovedá frekvencii 3.1015 Hz. Fotóny s nižšou vlnovou dĺžkou sú ionizujúce, s väčšou neionizujúce. Z hľadiska rozdelenia elektromagnetického spektra leží táto hranica v oblasti ultrafialového žiarenia. Časť ultrafialového žiarenia, celé röntgenové a gama spektrum teda patrí medzi ionizujúce žiarenie.
Ultrafialové žiarenie

Ultrafialové žiarenie (iné názvy: ultrafialová radiácia, ultrafialové lúče, ultrafialové svetlo, UV(-)žiarenie/radiácia/lúče/svetlo, žiarenie/radiácia/lúče/svetlo UV; ako vlnenie: ultrafialové vlnenie/vlny, UV vlnenie/vlny; ako časť elektromagnetického spektra: ultrafialové spektrum, UV spektrum, ultrafialové pásmo, UV pásmo) je tok fotónov vo vlnovej dĺžke od 10 nm do 400 nm, teda kratšej ako viditeľné svetlo, ale dlhšej ako mäkké röntgenové žiarenie. 
Delí sa na blízke (CUV, 200 – 400 nm), ďaleké alebo vákuové (FUV, 100 – 200 nm) a extrémne (EUV alebo XUV, 1 – 31 nm). Ultrafialová oblasť sa delí na UV-A s vlnovou dĺžkou 315 nm až 400 nm, UV-B s vlnovou dĺžkou 280 nm až 314 nm a UV-C s vlnovou dĺžkou 10 nm až 279 nm. Objavené bolo v roku 1801 nemeckým fyzikom J. W. Ritterom. 
Pre organizmy na Zemi je najintenzívnejším zdrojom UV žiarenia Slnko. Zemská atmosféra a magnetosférický obal Zeme účinne pohlcujú väčšinu tohto žiarenia. Účinnosť pohlcovania klesá s jeho klesajúcou vlnovou dĺžkou: zatiaľ čo v oblasti UV-C pohlcuje prakticky 100 %, v oblasti UV-B je to len 50 – 60 % a v UV-A 30 %. UV spektrum dopadajúce na povrch Zeme je tvorené z 90 – 99 % žiarením UV-A a 1 – 10 % žiarenia UV-B. Na každých 300 m výšky rastie intenzita UV žiarenia o 4 %. Vo výške 1 500 m je o 20 % vyššia ako pri hladine mora.
Využitie.
UV žiarenie sa využíva v rôznych oblastiach a medicíne ako:
Vplyv na živé organizmy.
Ultrafialové žiarenie pôsobí na bunky mnohými mechanizmami. Ožiarenie ultrafialovými lúčmi vyvoláva inaktiváciu vnútrobunkových enzýmov, spomaľuje delenie buniek a navodzuje vznik prirodzených mutácií. Niektoré živočíchy sú naň citlivejšie ako iné, napríklad pre niektoré (dážďovky – "Lumbricidae") má až smrtelné účinky. Najcitlivejšie reagujúce stavebné látky živých organizmov na UV žiarenie sú nenasýtené organické zlúčeniny a z nich najviac tie, ktoré majú konjugované dvojné väzby. Sú to hlavne bielkoviny (v rámci nich zvlášť aminokyseliny tyrozín a tryptofán), nukleové kyseliny (predovšetkým ich dusíkaté bázy) a niektoré pigmenty. Nukleové kyseliny absorbujú UV žiarenie podstatne viac ako bielkoviny. 
Pretože prenikavosť UV žiarenia je pomerne malá, zasahuje len povrchové vrstvy ľudského organizmu a prejavuje sa na pokožke a oku.
UV žiarenie a koža človeka.
UV žiarenie je pre človeka potrebné kvôli syntéze vitamínov D2 a D3. Na vytvorenie potrebného množstva postačuje pár desiatok minút denne. 
Nadmerné vystavovanie kože vplyvom UV-A a UV-B žiarenia (opaľovanie) vedie k jej poškodeniu. UV-A žiarenie zapríčiňuje starnutie kože a negatívne ovplyvňuje obranný systém organizmu. Nadmerné vystavovanie kože UV-B žiareniu vyvoláva spálenie kože (začervenanie). Pri intenzívnom a dlhodobom pôsobení môže viesť až ku kožným nádorom. Jedným zo spôsobov, ako ochrániť kožu pred negatívnym vplyvom UV žiarenia je používanie ochranných krémov s vyšším UV faktorom.
Winamp

Winamp je multimediálny prehrávač pre osobné počítače s operačným systémom Windows a zariadenia s operačným systémom Android, ktorý vyvinula spoločnosť Nullsoft (v súčasnosti dcérska spoločnosť AOL). Je to proprietárny freeware/shareware rozšíriteľný pluginmi a skinmi a obsahuje grafickú vizualizáciu zvuku, zoznam skladieb a mediálnu knižnicu.
Winamp vyvinuli Justin Frankel a Dmitry Boldyrev a popularita Winampu rýchlo vzrástla, hlavne vďaka zdieľaniu súborov MP3.
História.
V roku 1996 začali programátori Justin Frankel a Dmitry Boldyrev tvoriť hudobný prehrávač pre systém Windows 95 / Windows NT 4.0, ktorý by prekonal všetkých súperov a priniesol zjednocujúcu platformu pre hudobný formát MP3. Za krátko ich program dostal názov WinAmp a stal sa hlavným produktom čerstvo založenej firmy Nullsoft. Minimalistický WinAMP 0.20a bol uvedený ako freeware dňa 21. apríla 1997.
Ukončenie a Radionomy.
Spoločnosť AOL, ktorá Winamp v roku 1999 kúpila, oznámila, že od 20. decembra 2013 sa končí jeho vývoj (posledná verzia 5.66 vyšla 21. novembra 2013), rovnako koncom roka 2013 končí aj web Winamp.com. Inštalačné súbory a prehrávač budú fungovať naďalej. Napriek oznámeniu AOL, Winamp napokon nebol vypnutý, ale 14. januára 2014 ho predala spoločnosti Radionomy so sídlom v Bruseli, ktorá prevádzkuje rovnomennú službu agregátora internetových rádií.
Vlastnosti.
Podpora formátov.
Winamp podporuje prehrávanie hudby vo formátoch MP3, MIDI MOD, MPEG-1 audio layer 1 a 2, AAC, M4A, FLAC, WAV a WMA. Winamp bol jedným z prvých bežných hudobných prehrávačov Windowsu, ktoré podporovali prehávanie súborov Ogg Vorbis. Takisto podporuje prehávanie záznamu bez medzier pre súbory MP3 a AAC, a ReplayGain pre nastavenie úrovne hlasitosti skladieb. U kompaktných diskov podporuje prehrávanie a import hudby z audio CD, voliteľne s CD-Textom a napaľovaním hudby na CD. Pre MPEG video, AVI a ďalšie nepodporované formáty videa používa Winamp na prehrávanie aplikáciu DirectShow API, ktorá dovoľuje prehrávanie väčšiny video formátov podporovaných Windows Media Playerom. Tiež je podporovaný priestorový zvuk 5.1, ak to formáty a dekódery dovoľujú.
Windows 98

Windows 98 je operačný systém vydaný spoločnosťou Microsoft 25. júna 1998, je súčasťou rady operačných systémov Microsoft Windows. Systém Windows 98 je dosť podobný o niečo staršiemu systému Windows 95, medzi novinky patrí lepšia podpora zberníc AGP a USB, podpora pre viac monitorov.
Na rozdiel od rady Windows NT stále ide o hybridný 16/32-bitový systém, ktorý mal časté problémy s nestabilitou a pády do modrej obrazovky s chybovým hlásením, ktoré sa volalo „Modrá obrazovka smrti“ ("Blue screen of death", "BSOD"). Dedí sa ešte podpora DOSu.
Windows 98 Second Edition.
Windows 98 Second Edition ("Windows 98 Druhé vydanie", bežne označované ako „Windows 98 SE“) je mierne vylepšená verzia tohoto operačného systému, vydaná 9. mája 1999. Druhé vydanie obsahovalo opravy viacerých menších chýb, novú (piatu) verziu prehliadača Windows Internet Explorer, podporu pre zdieľanie pripojenia k Internetu ("Internet Connection Sharing"), vylepšenú podporu USB, Netmeeting verzia 3 a podporu pre DVD. Windows Internet Explorer už nie je podporovaný!
Koniec podpory zo strany Microsoftu.
Dňa 11. júla 2007 vydala spoločnosť Microsoft poslednú aktualizáciu a ukončila oficiálnu podporu pre tento operačný systém. „Toto je posledné upozornenie pre všetkých tých, ktorý odkladali prechod z Windows 98/ME na Windows XP,“ uviedol Microsoft v tlačovej správe, ktorá informuje o ukončení podpory starých programov.
Systémové požiadavky.
Windows 98 nevie spoľahlivo adresovať viac ako 512 MB RAM. Dá sa použiť aj 1 GB RAM ale sú nutné aktualizácie. Ak máte viac ako 
1GB RAM je potrebné použiť utility HIMEMX.EXE ktorá nahradí HIMEM.SYS a umožňuje nastaviť koľko KB RAM sa má používať pre Windows 98.
Windows 2000

Windows 2000 je operačný systém od spoločnosti Microsoft vydaný vo februári 2000. Bol orientovaný na nasadenie v organizáciách, podporoval preemptívny multitasking, disponoval grafickým rozhraním založeným na systémoch Windows 95 a Windows 98 a podporoval jedno- a viacprocesorové stanice. Verzia pre pracovné stanice bola nahradená novým operačným systémom Windows XP v októbri 2001, v apríli 2003 bola nahradená aj serverová verzia novým systémom Windows Server 2003. Windows 2000 je operačným systémom s hybridným jadrom.
Boli vydané štyri edície Windows 2000: Professional, Server, Advanced Server a Datacenter Server. Microsoft predával aj Windows 2000 Advanced Server Limited Edition a Windows 2000 Datacenter Server Limited Edition, ktoré boli vydané v roku 2001 a bežali na 64-bitových procesoroch Intel Itanium. Hoci každá verzia Windows 2000 bola určená pre iné využitie, zdieľali spoločnú základnú sadu vlastností a programov pre správu systému. V systéme bola tiež vylepšená podpora pre ľudí s postihnutím a Microsoft pridal podporu rôznych jazykov a miestnych nastavení. Všetky verzie systému podporujú súborový systém Windows NT NTFS 3.0, šifrovanie súborového systému a dynamickú správu diskov. Serverové verzie navyše obsahujú služby Active Directory, distibuovaný súborový systém a redundantné jednotky. Windows 2000 môže byť nainštalovaný manuálne, alebo bez zásahu užívateľa.
Microsoft propagoval Windows 2000 ako dovtedy najbezpečnejší systém, ten sa však stal terčom mnohých útokov vírusov, ako napr. Code Red alebo Nimda. Viac ako desať rokov po vydaní, Microsoft stále pravidelne takmer každý mesiac vydával pre Windows 2000 bezpečnostné záplaty.
História.
Windows 2000 je pokračovaním rodiny operačných systémov Windows NT a priamo nahrádzal Windows NT 4.0. Pôvodne mal byť nazvaný Windows NT 5.0, no meno bolo zmenené na Windows 2000 ešte pri vývoji v roku 1998. Prvá beta verzia bola vydaná v septembri 1997. Pôvodne bola vyvíjaná aj verzia pre procesory DEC Alpha, podpora však bola zrušená ešte počas vývoja. Partnerom bol systém uvoľnený v decembri 1999 a 27. februára 2000 sa začal oficiálny predaj.
Podľa pôvodných plánov mali Windows 2000 nahradiť Windows NT 4.0 i Windows 98, neskôr však z plánov zišlo a Windows 98 boli aktualizované systémom Windows 98 Second Edition v roku 1999. 
Windows 2000 boli nahradené novšími systémami - pre pracovné stanice bol na trh v októbri 2001 uvedený systém Windows XP Professional, pre servery bol vydaný systém Windows Server 2003. Hlavná fáza podpory Windows 2000 zo strany Microsoftu sa skončila 30. júna 2005, odvtedy bol systém vo fáze predĺženej podpory. Znamená to teda, že Microsoft už nebude ďalej systém vyvíjať a aktualizovať (napr. prostredníctvom tzv. service packov). Bezpečnostné aktualizácie a podpora prostredníctvom emailov a telefonického kontaktu skončili 13. júla 2010.
Poletuška slovanská

Poletuška slovanská () je hlodavec z čeľade vevericovité.
Opis.
Dĺžka tela , chvost je dlhý , výška je . Jej hmotnosť je . Tento druh poletušky je podobný vevericiam, odlišuje sa však lietacou blanou. Lietacia blana je po stranách medzi prednými a zadnými labkami – vedecky končatinami. Poletuška má veľké, čierne oči prispôsobené na tmu a pomerne malé uši, takmer skryté v srsti.
Výskyt.
Poletušky sa najčastejšie vyskytujú v hustých brezových, smrekových a borovicových lesoch Ameriky, Eurázie a juhovýchodnej Ázie. V Európe ich už nevidieť až tak často.
Spôsob života.
Pomocou lietacej blany preletujú veľké vzdialenosti, niekedy až dokonca . Plachtenie môže poletuška sama ovplyvniť pohybmi chvosta a končatín, čo má za následok zmenu smeru plachtenia. Asi najobávanejším nepriateľom poletušiek sú kuny a sovy. Vysoko v korunách stromov si stavajú hniezda a vo voľnej prírode tvoria skupinky zložené výhradne zo samičiek alebo samcov. Tiež je zaujímavé, že poletušky zimu neprespia ale prežijú vo svojom teplom hniezde.
Potrava.
Poletušky sa prevažne živia brezovou kôrou, ktorú špirálovite vyhrýzajú, pričom sa tento spôsob získavania potravy nazýva krúžkovanie. Takisto obľubujú listy iných stromov, výhonky a púčiky, semená ihličnatých stromov, jelšové jahňady alebo bobule. Nazbieranú potravu si nosia, tak ako veveričky, do hniezda, alebo do iných, krytých dutín stromov, kde si vytvárajú zásoby.
RAM

RAM môže byť : 
Ram môže byť:
rAm bola krátko existujúca hudobná skupina v USA v roku 2002, pozri rAm (hudobná skupina)
Nika

Nika (z franc. "niche") môže byť:
XMMS

X Multimedia System (XMMS) je voľne dostupný audio prehrávač veľmi podobný programu Winamp, ktorý beží na mnohých unixových operačných systémoch.
X Window System

X Window System je grafický zobrazovací systém pre rastrové zobrazovacie zariadenia. Je štandardnou súčasťou a protokolom na vytvorenie grafického používateľského rozhrania v Unixe, unixových operačných systémoch a OpenVMS a je k dispozícii takmer pre každý moderný operačný systém.
Charakteristika.
X poskytuje základné prostriedky pre vytváranie grafického prostredia: vykresľovanie a presun okien a interakcia s myšou, a/alebo klávesnicou. X neobstaráva grafické prostredie - to si obsluhuje každá aplikácia po svojom. Z toho dôvodu sa vizuálne stvárnenie prostredí založených na X rôzne líši; rôzne programy môžu obsahovať radikálne rozdiely v ovládaní.
Vlastnosti.
X je sieťovo transparentné - stroj, na ktorom sú spúšťané programy (klientské aplikácie) nemusí byť nutne lokálny stroj (na ktorom beží server displeja). Použitie termínov „klient“ a „server“ je presne opačné, než by človek čakal, pretože server označuje lokálny displej („server displeja“), nie vzdialený počítač.
História.
X vzniklo v MIT v roku 1984. Súčasná verzia protokolu, X11, bola uvedená v roku 1987. X.org Foundation vedie projekt X, vytvára referenčnú implementáciu protokolu X verzie 11 vydanie 7.1, dostupný ako voľný software pod MIT licenciou alebo podobnými licenciami. X11 je posledná plánovaná verzia protokolu, toto označenie je ustálené a nebude sa meniť.
Unix prvotne postrádal grafické rozhranie, čo pravdaže nemal pri svojom vzniku ani DOS. S príchodom operačných systémov bola komunikácia s užívateľom orientovaná najmä v textovom móde a Unix, ktorého história siaha až do sedemdesiatych rokov, tiež dostal do vienka grafické prostredie neskôr. X, v prechode z drahých vedeckých staníc k nám a do našich domovov, má bohatú históriu. Koncom roka 1989 nemecký študent Thomas Roell začal portovať zdrojový kód pre X server za účelom rozbehnúť grafiku na svojom počítači z rady 386. PC, ktoré sa objavili už v osemdesiatych rokov, boli totiž pre verejnosť dostupnejšie. Vznikol tak X server, ktorému dal Roell pracovné pomenovanie X386.1.1.
Jeho úspech upútal pozornosť vývojárov X v MIT, konzorcia X a Dell Unix tímu v Austine v Texase. Tím Dellu primäl Roella k ďalšej práci na ovládačoch pre grafické karty na systéme, na ktorom mal bežať licencovaný Unix System V Release 4 (SVR4).
Roell ďalej pokračoval v spolupráci s X konzorciom a v auguste 1991 vznikol systém X s názvom X11R5 - IBM kompatibilný PC tak dostal svoju prvú oficiálnu implementáciu systému X. Linux sa narodil iba o niečo málo skôr. X konzorcium požiadalo Roella, aby odstránil istý kód v assembleri a Roell súhlasil. Niektorí v komunite však s týmto krokom nesúhlasili. Tu môžeme hovoriť o prelome v histórii. Roell sa rozhodol pracovať pre komerčnú organizáciu určite aj zo zištných dôvodov, čo spôsobilo, že z projektu X386 vypadol.
Lineárne vyhľadávanie

Lineárne vyhľadávanie (tiež známe ako sekvenčné vyhľadávanie) je vyhľadávací algoritmus, vhodný na vyhľadanie určitej hodnoty v zozname.
Funguje na princípe prechádzania všetkými prvkami zoznamu, až kým sa nenájde hľadaná hodnota. Lineárne vyhľadávanie má zložitosť O(N). V prípade náhodného rozloženia je v priemere potrebných N/2 porovnaní. Najlepší prípad nastane, ak sa hľadaná hodnota nachádza na prvom mieste v zozname, v tomto prípade je teda potrebné iba jedno porovnanie. Najhorší prípade je, ak sa hodnota v zozname nenachádza, v tomto prípade je potrebných N porovnaní.
Výhodou lineárneho vyhľadávania, oproti efektívnejším algoritmom ako napríklad binárne vyhľadávanie, je možnosť použitia aj na neusporiadané zoznamy.
V prípade, že je potrebné vykonať na zozname viacero vyhľadávaní, je vhodné použiť efektívnejšiu údajovú štruktúru. Jedno z riešení je usporiadať zoznam a použiť binárne vyhľadávanie. Ďalší bežný postup je vybudovať hašovaciu tabuľku a vyhľadávať pomocou nej.
Implementácie.
Implementácia lineárneho vyhľadávania v jazyku Python:
 def linear_search(hodnota, zoznam):
 for prvok in zoznam:
 if prvok == hodnota:
 return True
 return False
Funkcionálna implementácia v jazyku Haskell:
 linearSearch a [] = False
 linearSearch a (x:xs) | a == x = True
 | otherwise = linearSearch a xs
Binárne vyhľadávanie

Binárne vyhľadávanie je vyhľadávací algormitmus na nájdenie zadanej hodnoty v usporiadanom zozname pomocou skracovania zoznamu o polovicu v každom kroku. Binárne vyhľadávanie nájde medián, urobí porovnanie a na základe tohoto sa rozhodne o pokračovaní v hornej alebo dolnej časti zoznamu a rekurzívne sa pokračuje od začiatku.
Binárne vyhľadávanie je algoritmus s logaritmickou zložitosťou O(log n). Presnejšie, formula_1 iterácií je potrebných na získanie výsledku. Je značne rýchlejšie ako lineárne vyhľadávanie, ktoré má zložitosť O(n). Dá sa vyjadriť rekurzívne aj iteratívne, avšak vo veľa programovacích jazykoch je rekurzívny zápis oveľa elegantnejší.
Binárne vyhľadávanie je príkladom algoritmu typu rozdeľ a panuj.
Implementácie.
Rekurzívna implementácia binárneho vyhľadávania v jazyku Python 3:
Vďaka tomu, že rekurzívne volania sú na konci funkcie (koncová rekurzia), je možné túto implementáciu prepísať len pomocou cyklu
Implementačné komplikácie.
Keď Jon Bentley priradil binárne vyhľadávanie ako problém pre kurz profesionálnych programátorov, zistil, že 90% z nich nedokáže poskytnúť správne riešenie. Ďalšia štúdia publikovaná v roku 1988 ukazuje, že správny kód pre binárne vyhľadávanie sa dá nájsť len v 5 z 20 učebniciach.
Bentley-ho vlastná implementácia binárneho vyhľadávania, publikovaná v roku 1986 v knihe "Programming Pearls", obsahovala chybu ktorá pri vysokých číslach zbytočne spôsobovala prekročenie maximálnej veľkosti premennej typu integer. Chyba nebola odhalená viac ako 20 rokov. V oficiálnej knižnici jazyka Java sa vyskytovala rovnaká chyba po dobu viac než 9 rokov.
Ukážkový kód algoritmu, ktorý bol na tejto stránke, pred úpravou túto chybu obsahoval tiež.
Rod (taxonómia)

Rod alebo zriedkavo genus () je taxonomická kategória pozostávajúca z jedného alebo viacerých príbuzných druhov. 
Napríklad moderný človek ("Homo sapiens") a človek vzpriamený ("Homo erectus") tvoria spolu s niekoľkými ďalšími druhmi rod človek ("Homo"). V tlači sa začiatočné písmeno latinského rodového názvu píše s veľkým začiatočným písmenom. 
Hlavnou odvodenou nižšou jednotkou je podrod (subgenus).
Samotné slovo, ktorým je pomenovaný rod sa volá rodové meno. Kým vo vedeckých (latinských) názvoch má jeden rod len jedno platné rodové meno (aj keď historicky mohol mať aj iné rodové mená, čiže synonymá), v slovenských názvoch existujú aj prípady, kde jedno slovenské rodové meno zodpovedá viacerým rodom (a teda aj vedeckým rodovým menám), alebo prípady, kde jednému rodu (a teda aj vedeckému rodovému menu) zodpovedá viacero slovenských rodových mien. Vysvetlenie tejto problematiky pozri aj v článku druh (taxonómia).
Čeľaď (taxonómia)

Čeľaď alebo zriedkavo família (zastarano "rodina"; po latinsky "familia") je taxonomická kategória s vyššou úrovňou ako rod, ale s nižšou úrovňou ako rad (resp. infrarad). Odvodené jednotky sú nadčeľaď (superfamilia), podčeľaď (subfamilia) a najnižšia – infračeľaď (infrafamilia). 
V slovenčine majú čeľade koncovku -ovité, ako napr. mačkovité, existujú však aj výnimky, napr. čeľade dinosaurov sa tvoria jednoduchou koncovkou množného čísla (napr. slov. hadrosaury – lat. Hadrosauridae). V medzinárodnom názvosloví majú koncovku -idae (Felidae), kým nadčeľaď -oidea (Tyrannosauroidea), podčeľaď -inae (Felinae) a infračeľaď -ini (Tyrannosaurini).
Rad (taxonómia)

Rad alebo zriedkavo ordo (lat. "ordo") je taxonomická kategória s vyššou úrovňou než čeľaď (resp. nadčeľaď) ale nižšou úrovňou ako trieda (resp. infratrieda). 
Rozoznávajú sa viaceré odvodené jednotky – nadrad (superordo), podrad (subordo) a najnižšia – infrarad (infraordo). Napríklad: podrad jaštery (Sauria) tvorí spolu s podradom hadov rad šupináče (Squamata). Z nadradov je známy napríklad nadrad Dinosauria, čiže dinosaury.
Slovenské názvy radov sú:
Trieda (taxonómia)

Trieda (po latinsky: classis) je taxonomická kategória s vyššou úrovňou než rad (resp. nadrad) ale nižšou než kmeň (resp. podkmeň). Odvodené jednotky sú nadtrieda (superclassis), podtrieda (subclassis) a najnižšia – infratrieda (infraclassis). Trieda sú napríklad cicavce (Mammalia).
Trieda

Trieda môže byť:
Kmeň (taxonómia)

Kmeň (po latinsky: phylum) je taxonomická jednotka s vyššou úrovňou než trieda (resp. nadtrieda) a nižšou ako ríša (resp. podríša). Podobne ako pri iných taxonomických jednotkách, aj tu nachádzame odvodené jednotky, menovite nadkmeň (Superphylum), podkmeň (Subphylum) alebo infrakmeň (Infraphylum).
Kmeň predstavujú napríklad chordáty (Chordata) s podkmeňom stavovcov (Vertebrata).
Marta a ja

Marta a ja je koprodukčný nemecko-francúzsky film režiséra Jiřího Weissa.
Ľúbostný retropríbeh z Česko-Slovenska tridsiatych rokov 20. storočia, videného očami dospievajúceho chlapca Emila. Emil na prázdninách u svojho strýka, židovského lekára, je svedkom jeho búrlivého života, rozvodu aj nového manželstva s bývalou slúžkou nemeckého pôvodu.
Kmeň

Kmeň môže byť:
Lea (film)

Lea je nemecko-český film.
Nemecký reštaurator Herbert Strehlow presvedčí slovenského sedliaka, by mu dal dvadsaťjeden ročnú chovanku Leu. Dievča vyrastala u pestúnov od siedmich rokov. Po tom čo bola svedkom vraždy svojej matky, prestala rozprávať. Jej jediným útočiskom sú kresby a básničky, určené mŕtvej matke. Počas krátkeho spolužitia Lea i Strehlow pochopia, že sa obaja len rôznym spôsobom uzatvorili pred ostatnými.
Film dostal na 24. MFF v Bruseli Krištáľovú hviezdu za najlepší film.
Čeľaď

Čeľaď môže byť:
Hluchota

Hluchota (lat. "surditas") je porucha až strata sluchu, ktorá sťažuje alebo znemožňuje príjem zvukových informácií.
Delenie porúch sluchu.
Prevodná porucha sluchu.
Prevodná porucha sluchu vzniká na ceste medzi vonkajším zvukovodom k strednému uchu. Ide o kvantitatívnu poruchu, záleží na hladine hluku. Tiché zvuky nie sú zaznamenané. Lepšie sú vnímané vysoké tóny než nízke. Väčšinou ide o ľahšie poruchy, ktoré sa kompenzujú naslúchadlom.
Percepčná porucha sluchu.
Percepčná porucha sluchu je porucha vnútorného ucha. Pri tejto poruche je zlé rozpoznávanie obsahu reči. Horšie sú vnímané vysoké tóny. Ide o ťažké poruchy sluchu, ktoré sa dajú čiastočne kompenzovať naslúchadlom (zosilniť zvuk), ale porozumenie reči je ťažké. Naslúchadlo nie je dostatočnou kompenzáciou, pomôcť môžu doplnkové kompenzačné pomôcky, ktoré „približujú“ zvuk a tak čiastočne pomáhajú zrozumiteľnosti ľudskej reči. Sú to napr. tzv. viacsmerové mikrofóny. Postihnutý s percepčnou poruchou je nútený konfrontovať počuté s textom a preto je uňho dôležitá kombinácia zrakového vnemu. Pri kombinovanej poruche (zrak – sluch) je u postihnutého značne obmedzená schopnosť uplatnenia sa v živote.
Centrálna porucha sluchu.
Ide o poškodenie prijímania zvukových informácií na úrovni sluchového nervu alebo mozgu. Prejavy sú obdobné ako pri percepčnej poruche.
Príčiny hluchoty.
Príčinami môžu byť vrodené ochorenia, vplyv tzv. ototoxických látok a liekov (napríklad streptomycín), barotrauma, zápaly ucha alebo náhle cievne príhody vnútorného ucha, fyzické trauma (poškodenie ucha alebo príslušnej mozgovej oblasti) a v neposlednej rade aj nadmerné vystavovanie sa hluku.
Rod

Rod môže byť:
Taxonómia (biológia)

Taxonómia v širšom zmysle je teoretická aj praktická klasifikácia (rozdeľovanie) živých organizmov do hierarchicky usporiadaných kategórií. Spadá sem identifikovanie a pomenovanie organizmov na základe ich vlastností a predpokladanie vzťahov druhov v priebehu evolúcie. V užšom zmysle sa pojmom taxonómia označuje len teoretická taxonómia. Odborníci v odbore taxonómie sa nazývajú taxonómovia.
Taxonómia sa významovo prelína s vedným odborom systematikou, ktorá sa však chápe ako širší pojem, pretože zahŕňa dnes aj fylogenézu a evolučnú biológiu. 
Základné taxonomické kategórie sú ríša, kmeň, trieda, rad, čeľaď, rod, druh, bližšie pozri v článku taxonomická úroveň.
Konkrétne taxonomické členenia sú uvedené v článku Systém živých organizmov.
Taxonómia má nasledujúce súčasti:
Systematika (veda)

Systematika je veda skúmajúca druhy a druhovú diverzitu organizmov a vzťahy medzi živými organizmami (pomocou výskumu žijúcich ale aj vymretých foriem). Snaží sa zobraziť vznik jednotlivých foriem života. 
V minulosti bola systematika identická s taxonómiou. Dnes má tieto časti:
Základné taxonomické kategórie sú tieto:
Druh

Druh môže byť:
Fylogenéza

Fylogenéza sú na základe dedukcie vyvodené vývojové línie skupiny organizmov, vrátane rekonštrukcie spoločného predka a súhrnu všetkých vetvení jednotlivých vývojových vetiev v priebehu geologických období Zeme. Vyobrazenie fylogenézy sa nazýva "fylogenetický strom", ktorého vetvy predstavujú vývojové línie danej skupiny. 
Vedecký odbor biológie, ktorý sa zaoberá fylogenézou je fylogenetika. Súčasné taxonomické delenie organizmov je väčšinou založené na fylogenéze, čo znamená že vytvárame také taxonomické skupiny organizmov, v ktorých všetky druhy v rámci danej skupiny pochádzajú z viac-menej hypotetického spoločného predka.
Fylogenetika skúma aj postupný vývoj jednotlivých funkčných častí tela organizmov. (napr. fylogenézu tráviacej sústavy živočíchov, fylogenézu kvetov rastlín a podobne).
Systematika

Systematika je:
Balón (aerostat)

Balón je neriaditeľný aerostat. Skladá sa z vlastného balóna (obalu plneného plynom ľahším ako vzduch alebo horúcim vzduchom), závesných lán a koša posádky.
História.
Za začiatok balónového lietania je považovaný 4. jún 1783, kedy bratia Montgolfierovci predviedli verejnosti v Annonay vo Francúzsku svoj teplovzdušný balón bez posádky.
Ešte v tom istom roku sa vzniesol aj prvý plynom plnený balón profesora Charlesa. Plynové balóny sa potom využívali v civilnej a hlavne vojenskej sfére. Boli plnené vodíkom alebo svietiplynom a nakoniec bezpečným héliom. Koncom 19. storočia sa objavili aj prvé použiteľné riaditeľné balóny – vzducholode.
Vojenské využitie.
Prvý návrh na vojenské využitie balóna podal už v roku 1783 Francúz Giroud de Villette po svojom lete montgolfiérou. Prvé praktické použitie je pripisované inému Francúzovi. Guiton de Morveau, poradca Výboru pre štátne blaho francúzskej prvej republiky, sa pokúsil balónom prepraviť v roku 1793 depešu z obliehaného mesta Condré. Netesný balón však spadol do obľahnutia nepriateľov. V tom istom roku však napriek tomu získal podporu pre svoje zámery a už o rok neskôr so svojim balónom Entreprenant („Podnikavý“) zasiahol do bojov pri Maubeuge. Predtým bolo ale potrebné pomocou chemika A. L. Lavoisiera a fyzika Coutelle objaviť a zvládnuť nový spôsob syntézy vodíka.
V čase pruského obliehania Paríža v roku 1870 boli balóny jediným prostriedkom na spojenie obrancov mesta a zvyšku Francúzska. Počas obliehania odštartovalo 66 balónov, z ktorých väčšina dorazila s poštou a pasažiermi mimo pruského obkľúčenia.
Upútané balóny boli v 19. a prvej polovici dvadsiateho storočia využívané v armáde ako pozorovací prostriedok – predovšetkým na riadenie delostreleckej paľby, počas druhej svetovej vojny potom ako protiponorková stráž.
V druhej svetovej vojne sa Japonci pomocou balónov pokúšali na diaľku podpaľovať lesy v Spojených štátoch. Vypustili ich niekoľko tisíc, ale cieľ dosiahlo len minimum z nich. Mali tiež plán použiť balóny na prenos nákazlivých chorôb. Balóny boli vyrobené z materiálov, ktoré protiletecká obrana nemohla radarmi zachytiť.
Súčasnosť.
V polovici 20. storočia začal byť bežne dostupný stlačený propán-bután a umožnil tak renesanciu teplovzdušných balónov ako koníčka mnohých nadšencov.
Aerostat

Aerostat je lietadlo ľahšie ako vzduch, ktoré sa na princípe Archimedovho zákona pohybuje vzduchom. Opakom je aerodyn.
Aerostaty sú najmä:
Výraz sa používal skôr v minulosti, dnes ešte v angličtine na označenie upútaných balónov a okrem toho v ruštine.
Ján Süli

Ing. Ján Süli (* 12. august 1947, Košice) bol starostom mestskej časti Košíc Staré Mesto od roku 1990 do roku 2006. Pôsobil aj ako slovenský generálny konzul v maďarskej Békešskej Čabe.
Ján Süli je ženatý. S manželkou Juditou majú dve dcéry.
Profesionálna kariéra.
Po ukončení Strojníckej fakulty Vysokej školy technickej v Košiciach (teraz Technická univerzita) pracoval v Bytovom podniku mesta Košice, neskôr na krajskom riaditeľstve štátneho podniku "Obchod s palivami" v Košiciach.
Viliam Zahorčák

Viliam Záhorčák (* 21. júl 1959) je poslanec NR SR a bývalý primátor mesta Michalovce.
Životopis.
Pôsobil ako učiteľ na základnej škole a neskôr na Gymnáziu Pavla Horova v Michalovciach. Neskôr sa stal zástupcom riaditeľa a dokonca aj riaditeľom tohto gymnázia.
Komunálny politik.
V roku 1998 úspešne kandidoval za Stranu demokratickej ľavice na post poslanca mestského zastupiteľstva v Michalovciach. V roku 2001 kandidoval ako člen Strany demokratickej ľavice v koalícii strán HZDS, SDĽ a SOP na poslanca Košického samosprávneho kraja. Za poslanca bol zvolený a mandát vykonával v rokoch 2001 - 2005. V komunálnych voľbách v roku 2002 bol opätovne zvolený za poslanca mestského zastupiteľstva v Michalovciach a stal sa predsedom komisie školstva, kultúry, športu a mládeže. V roku 2004 sa stal členom strany SMER - SD a o dva roky neskôr sa stal primátorom mesta Michalovce, keď vyhral voľby so ziskom takmer 34%. V roku 2009 úspešne obhájil post poslanca KSK. V roku 2010 sa znovu stal primátorom Michaloviec s volebným ziskom 70%. V roku 2013 bol znovuzvolený do KSK a v roku 2014 sa znovu stal michalovským primátorom s volebným výsledkom 64%. V roku 2017 sa opäť dostal do KSK a o rok neskôr sa už po štvrtýkrát stal primátorom mesta Michalovce s volebným výsledkom takmer 40%. V roku 2022 už na post primátora nekandidoval, no uchádzal sa o post predsedu Košického samosprávneho kraja. V týchto voľbách neuspel, keďže skončil druhý so ziskom 15%. Predbehol ho Rastislav Trnka, ktorý tento post obhajoval.
Celoštátny politik.
V parlamentných voľbách v roku 2020 bol zo 17. miesta kandidátky strany SMER - SD zvolený za poslanca NR SR.
V predčasných parlamentných voľbách v roku 2023 bol z 11. miesta kandidátky strany SMER - SD zvolený za poslanca NR SR.
Land der Berge, Land am Strome

Land der Berge, Land am Strome (umelecký preklad spravidla: Krajina hôr, krajina riek) je štátna hymna Rakúska. Autorom hudby je Johann Holzer (skôr bola pripisovaná W. A. Mozartovi), slová napísala Paula von Preradović.
Hymna Rakúska v časoch Rakúsko-Uhorska bola Gott erhalte Franz den Kaiser.
Garaşsyz, Bitarap, Türkmenistanyň döwlet gimni

Garaşsyz, Bitarap, Türkmenistanyň döwlet gimni („Národná hymna nezávislého, neutrálneho Turkménska“) je turkménska štátna hymna.
Text hymny.
GARAŞSYZ, BITARAP, TÜRKMENİSTANYŇ DÖWLET GIMNI
Türkmenbaşyň guran beýik binasy 
Berkarar döwletim, jigerim - janym.
Başlaryň täji sen, diller senasy
Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!
Janym gurban sana, erkana ýurdum
Mert pederleň ruhy bardyr könülde.
Bitarap, Garaşsyz topragyn nurdur
Baýdagyn belentdir dünýan önünde.
Türkmenbaşyň guran beýik binasy
Berkarar döwletim, jigerim - janym.
Başlaryň täji sen, diller senasy
Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!
Gardaşdyr tireler, amandyr iller
Owal-ahyr birdir bizin ganymyz.
Harasatlar almaz, syndyrmaz siller
Nesiller döş gerip gorar şanymyz.
Türkmenbaşyň guran beýik binasy,
Berkarar döwletim, jigerim - janym.
Başlaryň täji sen, diller senasy,
Dünýä dursun, sen dur, Türkmenistanym!
Arkamdyr bu daglar, penamdyr düzler
Ykbalym, namysym, togabym, Watan!
Sana şek ýetirse, kör bolsun gözler
Geçmişim, geljegim, dowamym, Watan!
THE NATIONAL ANTHEM OF THE INDEPENDENT NEUTRAL TURKMENISTAN
The great creation of Türkmenbaşy
Native land, sovereign state
Turkmenistan, light and song of soul
Long live and prosper for ever and ever!
I am ready to give life for native hearth
The spirit of ancestors descendants are famous for
My land is sacred. My flag flies in the world
A symbol of the great neutral country flies.
The great creation of Türkmenbaşy
Native land, sovereign state
Turkmenistan, light and song of soul
Long live and prosper for ever and ever!
My nation is united and is veins of tribes
Ancestors' blood, undying flows
Storms and misfortunes of times are not dreadful for us
Let us increase fame and honour!
The great creation of Türkmenbaşy,
Native land, sovereign state
Turkmenistan, light and song of soul
Long live and prosper for ever and ever!
Mountains, rivers and beauty of steppes
Love and destiny, revelation of mine
Let my eyes go blind for any cruel look at you
Motherland of ancestors and heirs of mine!
Veľké horké jazero

Veľké horké jazero je slané jazero rozdeľujúce Suezský prieplav na severnú a južnú časť. Úžinou je spojené s Malým horkým jazerom. Dohromady majú obe horké jazerá plochu okolo .
Pretože prieplav nemá žiadne vzdúvadlá, morská voda zo Stredozemného a Červeného mora tečie voľne do jazier, kde nahrádza vodu, ktorá sa vyparila. Jazero tiež funguje ako vyrovnávacia nádrž redukujúca následky prílivových prúdov v obidvoch moriach.
Počas Šesťdňovej vojny v roku 1967 bol prieplav uzavretý a 14 lodí zostalo uväznených na jazere až do roku 1975. Tieto lode sú známe ako Žltá flotila, pretože ich paluby rýchlo pokryl piesok z púšte.
Akvadukt

Akvadukt je umelý vodný kanál, vybudovaný na to, aby dodával vodu z jedného miesta na iné. Aby sa tak stalo, musel mať istý sklon. Názov pochádza z latinčiny, kde "aqua" znamená „voda“ a "ducere" „viesť“. Veľa akvaduktov je postavených nad úrovňou okolitého terénu, takže pripomínajú skôr mosty ako rieky. Dostatočne veľké akvadukty sa preto môžu používať aj ako vodné dopravné cesty pre lode. Akvadukty sa začali používať, alebo stavať, v starovekej Mezopotámii v čase starobabylonskej ríše už 3000 rokov pred naším letopočtom. Boli to mosty, ktoré privážali vodu z prameňa na miesto, kde bol nedostatok vody. V súčasnosti sa už akvadukty nepoužívajú.
Z hľadiska dejín výtvarného umenia boli rozšíreným prvkom rímskej architektúry. Išlo o mohutné, harmonické stavby, ktoré sa skladali z dvoch radov na seba uložených pilierov spojených oblúkmi. Známym akvaduktom je napr. Pont du Gard blízko francúzskeho mesta Nîmes.
Villeneuve-d’Ascq

Villeneuve-d’Ascq je francúzska mesto, ktorá sa nachádza v departemente Nord, v regióne Hauts-de-France.
Poloha.
Obec má rozlohu . Najvyšší bod je položený a najnižší bod 
Obyvateľstvo.
Počet obyvateľov obce je ().
Nasledujúci graf zobrazuje vývoj počtu obyvateľov v obci.
Viktor I.

Svätý Viktor I., (lat. "Victor"), († 198/199) bol 14. rímskym pápežom v (v období rokov 189 - 198/199). Jeho meno znamená po latinsky "víťaz". Patril k výrazným postavám cirkevných dejín a je považovaný za najvýznamnejšieho pápeža 2. storočia. Stal sa známy latinizovaním rímskej cirkvi, v ktorej sa ešte vtedy prejavoval výrazný grécky vplyv. Pochádzal údajne zo severnej Afriky. Jeho katolícky pamätný deň je 28. júl.
Stanovenie dátumu Veľkej noci.
Meno tohto pápeža je spojené najmä so spornou otázkou termínu slávenia Veľkej noci. Už od pápeža Aniceta to bola horúca téma na diskusie. Cirkvi z Malej Ázie zachovávali tradíciu sv. apoštola Jána a podľa nej slávili Paschu v deň 14. nisana (podľa židovského kalendára). Inde bolo zvykom sláviť Veľkú noc až v nedeľu po prvom jarnom mesačnom splne. Nejasné sú pohnútky tohto sporu. Či už to bol záujem o zjednotenie, alebo úsilie o zamedzenie slávenia Paschy. Druhá menovaná možnosť sa zdá najpravdepodobnejšia, aby sa v tomto čase ešte mladá kresťanská cirkev jasne dištancovala od jej židovského pôvodu. Viktor zvolal v mnohých obciach synody, na ktorých sa väčšina miestnych cirkví rozhodla pre veľkonočné slávenie v nedeľu po prvom jarnom splne. Maloázijskí biskupi na čele s efezským Polykratom sa však tvrdošijne odmietli pridať k ostatným.
Viktor vylúčil tieto obce z cirkvi, čím vyvolal veľké rozhorčenie. Toto vylúčenie je pokladané za prvý autoritatívny zásah pápežstva. Na príhovor viacerých biskupov, napr. Ireneja z Lyonu (Irenaeus) od svojho rozhodnutia ustúpil, najmä pre to, aby sa vyhol nebezpečenstvu schizmy.
Theodotos z Byzantia.
Veľmi rázne sa postavil Viktor I. proti učeniu Monarchianizmu, podľa neho nie je Kristus Bohom, len v ňom prebýva Božia sila. Exkomunikoval Theodota z Byzantia, obchodníka a vodcu tejto skupiny, a spisovateľa Florina.
Daniel Rusnák

Daniel Rusnák (* 8. január 1960, Gelnica) bol starostom mestskej časti Košíc Sídlisko KVP do roku 2010.
Daniel Rusnák bol v komunálnych voľbách v roku 2002 zvolený za starostu mestskej časti košíc Sídlisko KVP za koalíciu DS, KDH, SDKÚ, SMK.
Vo voľbách v roku 2001, bol ako člen Demokratickej strany (DS) zvolený za koalíciu ANO, DS, KDH za poslanca zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja v okrese Košice II. Vo voľbách v roku 2005 kandidoval za koalíciu SDKÚ, DS, SZS. Získal 1 284 hlasov a skončil na piatom mieste medzi nezvolenými kandidátmi. V čase volieb v roku 2005 mal 45 rokov.
Karl Waldemar Ziegler

Karl Waldemar Ziegler (* 26. november 1898, Helsa, Nemecko – † 11. august 1973, Mülheim an der Ruhr) bol nemecký chemik ktorý získal v roku 1963 s Giuliom Nattom Nobelovu cenu za chémiu za prácu o polyméroch.
Narodil sa v Helsa blízko Kasselu v Nemecku. Vyštudoval univerzitu v Marburgu.
Externé odkazy.
Životopis na webe Nobelovej ceny (angl.)
Martin V.

Martin V., vlastným menom Otto (Odo) z Colonny (* 1368 – † 20. február 1431) bol rímsky pápež, 206. pápež katolíckej cirkvi (14171431). Zvolený bol 11. novembra 1417 na Kostnickom koncile v konkláve zloženom z 23 kardinálov a 30 delegátov koncilu. Jeho zvolenie prakticky ukončilo Veľkú pápežskú schizmu.
Životopis.
Pochádzal z talianskeho aristokratického rodu. Rímsky pápež Inocent VII. (14041406) ho vymenoval kardinálom. Za pontifikátu jeho nástupcu Gregora XII. (14061415) bol jedným zo 7 kardinálov, ktorí viedli nespokojencov proti nemu, ktorí sa odvolali proti pápežovi k Bohu a ktorí zvolali Pisanský koncil (1409). Tam bol Gregor XII. zosadený a novým pápežom bol zvolený Alexander V. (14091410).
Keď bol na kostnickom koncile Otto z Colonny zvolený pápežom Martinom V., odvolanie proti pápežovi zakázal.
Božena Slabejová

Božena Slabejová, rod. Mrázková (* 5. júl 1920, Slavičín, Česko – † 13. december 2004, Nitra, Slovensko) bola slovenská herečka.
V rokoch 19381941 študovala herectvo na Štátnom konzervatóriu v Bratislave. V rokoch 19411945 bola členka Slovenského ľudového divadla v Nitre, 19451946 činohry SND v Bratislave, 19461952 činohry Novej scény v Bratislave, 19531960 Dedinského divadla, 19601965 Krajového divadla v Trnave, 19651967 Tatra revue v Bratislave a od 1967 členka Divadla Andreja Bagara v Nitre. V divadle stvárňovala spočiatku komediálne postavy plné vitality, optimizmu a ľudovosti. Vyspelé charakterové úlohy jej poskytol klasický ruský divadelný repertoár. Vo filmoch stvárnila epizódne postavy prevažne dobrých žien, matiek a babičiek. Nezabudnuteľnou je aj jej postava tety Strakovej v detskom kultovom televíznom seriáli Detektív Karol.