Ján Mária Vianney

Svätý Jean Baptiste Marie Vianney (* 8. máj 1786, Dardilly, Francúzsko – † 4. august 1859, Ars-sur-Formans, Francúzsko) bol francúzsky diecézny kňaz, vyhlásený za svätého a patróna kňazov v duchovnej správe. Často je známy ako "svätý farár z Arsu" podľa miesta, kde pôsobil. Stal sa známym pre kňazskú a dušpastiersku prácu vo svojej farnosti vďaka snahe ju a jej okolie radikálne duchovne obnoviť.
Narodenie a mladosť.
Ján Mária Vianney sa narodil v rodine zbožných sedliakov v obci Dardilly vo Francúzsku blízko Lyonu. Bol pokrstený menom Jean, rodičia ho ihneď po narodení zasvätili ochrane Panny Márie, takže si neskôr k svojmu menu pridal meno Mária (odtiaľ: Ján Mária Vianney). Už ako mladý sa chcel stať kňazom. Pracoval na farme u rodičov do svojich 19 rokov, kedy začal študovať v kňazskom seminári. Mladosť prežíval v dobe Francúzskej revolúcie, kedy boli katolíci prenasledovaní. Región Dardilly sa zmietal v čase mladosti Jean-Marieho v náboženských otrasoch a jeho rodina musela svoju katolícku vieru tajiť. Nábožensky sa vzdelával tajne. Jeho cesta ku kňazstvu však bola veľmi pomalá, pretože mal veľké problémy s učením, najmä s latinčinou. Aj kňazský seminár musel opustiť, pretože nestačil na požiadavky, ktoré sa na študentov kládli. Doba vynútenej vojenskej služby v Napoleonovej armáde bola pre neho prekážkou pre štúdiá. 
Služba dušiam.
V škole sa mu veľmi nedarilo, ale na príhovor generálneho vikára, ktorý v ňom rozpoznal isté schopnosti, bol vysvätený za kňaza a poslaný k svojmu učiteľovi Charlesovi Balleyovi na faru do Ecculy ako kaplán. Charles Balley ale roku 1817 zomrel a na jeho miesto nastúpil nový farár, nemajúci pre Vianneya veľké pochopenie. Preto bol Vianney určený ako farár na faru do obce Ars.
Traduje sa o ňom, že bol nakoniec vysvätený skôr pre svoju úprimnú zbožnosť a snahu, než pre dosiahnuté vzdelanie. Snáď i preto mu ako miesto pôsobnosti pridelili nie príliš známu a nábožensky veľmi zanedbanú obec Ars. Ján Mária sa pustil do práce. Žil veľmi skromne. Dodnes je možné si v Ars prehliadnuť jeho izbu, ktorá je veľmi prosto a chudobne zariadená. Vnímal potrebu vzdelávania detí arských roľníkov. Založil preto priamo v Arse dievčenskú školu, ktorú zveril rehoľníčkam a škola dostala meno "La Providence" (Prozreteľnosť). Na stavbe domu "La Providence" sám manuálne pracoval.
Staral sa tiež o zvelebenie a rozšírenie farského kostola, ktorý mal za jeho príchodu do Arsu podobu skôr väčšej kaplnky. Pristaval k nemu niekoľko bočných kaplniek a celkovo ho rozšíril.
Stal sa známy najmä plamennými a niekedy veľmi ostrými kázňami. Občas sa nazýva „mučeník spovednice“; spovedal totiž až 15 hodín denne. Za niekoľko rokov sa z obce Ars stalo vyhľadávané miesto, kam putovali zástupy ľudí. Mnohí z nich preto, aby sa vyspovedali alebo preto, aby si vypočuli kázanie farára z Arsu. Mnoho kňazov z okolia na neho nevražilo pre jeho obľúbenosť, vyhlásenú skromnosť a prostotu. Osočovali ho, že je hlúpy. Jeho biskup na ich útoky odpovedal: „Prial by som si, aby všetko moje duchovenstvo bolo postihnuté rovnakou hlúposťou.“ Ako duchovný vodca mnohých mal veľa práce, spal stále len niekoľko hodín denne a väčšinu dňa spovedal. V obci Ars zostal nakoniec celý svoj život, napriek tomu, že chcel niekoľkokrát odísť do ústrania. Dodnes je Ars-sur-Formans vyhľadávaným pútnickým miestom.
V posledných rokoch svojho života trávil v spovednici až 16 hodín denne. 
Diabolské útoky.
Známe sú aj údajne nevysvetliteľné javy, ktorých dejiskom mala byť arská fara. Ján Mária Vianney sa pre svoju obetavú službu dušiam vraj stal terčom útokov diabla. Sám uvádzal, že bol po nociach „kýmsi“ týraný, uvádzal že ho „niekto“ vláčil po podlahe za vlasy atď. Neskôr tvrdil, že útoky sú prudšie, keď mal na druhý deň k nemu prísť na spoveď nejaký veľký hriešnik.
Proti týmto „diabolským zásahom“ sa najprv snažil bojovať pozemskými prostriedkami. Pozval si na faru mladého muža, aby tam cez noc bdel s nabitou puškou. Po jedinej noci mladík s hrôzou prehlásil, že faru už nikdy strážiť nebude. Svätec teda začal bojovať so zlom sám – modlitbou.
V posledných rokoch svojho života mal od atakov pokoj a žil v mieri a pokojne.
Ako kazateľ.
Ján Mária Vianney nebol spočiatku príliš dobrým kazateľom. Je dokumentované, že kázeň si písal a potom sa text dlho učil naspamäť. Napriek tomu niekedy uprostred kázne zabudol, ako by mal pokračovať a musel kázanie prerušiť. V tom čase mal kázne veľmi stručné.
V neskoršej dobe sa ale vypracoval na veľmi známeho kazateľa, ktorý už kázal spontánne a dokázal poslucháčov zaujať. Vtedy začali byť jeho kázne veľmi dlhé, pretkávané citátmi cirkevných otcov a príkladmi zo života svätých. Keď bolo treba, neváhal používať veľmi silné slová. 
Záver života.
Ján Mária Vianney zomrel vo veku 73 rokov. V roku 1925 ho pápež Pius XI. vyhlásil za svätého a v roku 1929 ho vyhlásil za patróna všetkých kňazov. Keď zomrel, jeho telo sa nezačalo rozkladať a dodnes je uložené v celistvosti v kostole v Arse na bočnom oltári v presklenej rakve. Je uchovávané bez akéhokoľvek balzamovania a konzervácie. V cirkevnom kalendári má sviatok podľa obyčaje v deň jeho smrti 4. augusta. V súvislosti so 150-ročným výročím jeho úmrtia vyhlásil v roku 2009 pápež Benedikt XVI. "rok kňazov".