burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dian Fosseyová

Dian Fosseyová (* 16. január 1932, San Francisco, Kalifornia, USA – † 26. december 1985, Karisoke Research Centre, Rwanda) bola americká biologička zaoberajúca sa štúdiom života primátov – konkrétne goríl horských.
V roku 1963 sa stretla so známym primatológom Louisom Leakeym a presvedčila ho, aby ju poslal do Zairu študovať a spočítať populáciu gorily horskej v pohorí Virunga. Po krátkej zastávke v Zaire sa kvôli občianskym nepokojom presťahovala do Rwandy a založila v Karisoke výskumnú stanicu ležiacu medzi horami Karisimbi a Visoke. Svoje výskumy začala v roku 1967 a prežila tu 18 rokov, ktoré zasvätila svojim milovaným gorilám. Keď pytliaci zabili jej obľúbeného Digita, založila Digitov fond a zahájila kampaň zameranú proti pytliactvu a na záchranu goríl. 26. decembra 1985 bola vo svojej chyži nájdená zavraždená. Jej vražda zostáva dodnes neobjasnená.
Posledný záznam v jej denníku znel: "„Keď si uvedomíme cenu všetkého živého, budeme menej lipnúť na minulosti a môžeme sa tak viac sústrediť na záchranu budúcnosti.“"
Jej kniha "Gorily v hmle" bola vydaná dva roky pred jej tragickou smrťou (Fossey, D. 1983 Gorillas in the Mist. Boston: Houghton Mifflin). Pútavý príbeh bol pod rovnakým menom v roku 1988 aj sfilmovaný.
Nadežda Andrejevna Tolokonnikova

Nadežda Andrejevna Tolokonnikova (, * 7. november, 1989) je ruská konceptuálna umelkyňa a politická aktivistka. Je členkou punkovej skupiny Pussy Riot a má za sebou históriu politického aktivizmu s umeleckou skupinou Voina.
Dňa 17. augusta 2012 bola odsúdená za "výtržníctvo motivované náboženskou nenávisťou" v moskovskom Chráme Krista Spasiteľa a odsúdená na dva roky odňatia slobody. Bola prepustená 23. decembra 2013 spolu s inou členskou Pussy Riot Marijou Aľochinovou v rámci amnestie vyhlásenej pri príležitosti 20. výročia prijatia ruskej ústavy. Amnesty International ju označila za väzňa svedomia.
Teleón

Teleón ("Teleón") môže byť v gréckej mytológii:
Jeff Pollack

Jeffrey Ian Pollack (* 15. november 1959, Los Angeles, Kalifornia, USA - † 23. december 2013, Hermosa Beach) bol americký filmový režisér, scenárista, televízny producent a spisovateľ.
Jeff je známy ako spolutvorca, scenárista a producent sitkomu z 90. rokov "The Fresh Prince of Bel Air". Ako filmový režisér nakrútil filmy "Nad košom" (1994), "Láska na čierno" (1997) a "Stratený a nájdený" (1999).
Pollack bol výkonným konzultantom "The Tyra Banks Show". Bol častým spolupracovníkom Bennyho Medinu. Vyštudoval University of Southern California.
Reutlingen

Reutlingen môže byť:
Rhein-Neckar

Rhein-Neckar môže byť:
Hidalgo

Hidalgo môže byť:
Rottweil

Rottweil môže byť:
Boutes (syn Teleóna)

Boutes (iné názvy: Bútes, Bútés, Butes, , ) je v gréckej mytológii syn Teleóna z Atén a jeho manželky Zeuxippy, dcéry riečneho boha Éridana.
Boutes sa pripojil k výprave Argonautov, ktorí sa vypravili pre zlaté rúno do ďalekej Kolchidy. Počas dlhej cesty prežili mnoho dobrodružstiev, medzi nimi dlhý pobyt na ostrove Lémnos, kde ženy vedené kráľovnou Hypsipylou zavraždili svojich mužov a potom s radosťou privítali Argonautov. Po ďalšej plavbe oslobodili Finea od Harpyí a podarilo sa im preplávať aj medzi zrážajúcimi sa skalami Symplegád, ktoré strážili vstup do Bosporu. V Kolchide sa im napokon pomocou kúziel Médeie podarilo získať zlaté rúno.
Na spiatočnej ceste šťastlivo preplávali medzi Skyllou a Charybdou a následne ich počas plavby začal lákať do záhuby spev Sirén, ktoré sa snažil prevýšiť svojim hlasom Orfeus, aby Argonautov zachránil. Nakoniec sa z celej posádky iba Boutes nechal zlákať ich spevom a skočil do mora.
Podľa niektorých antických autorov ho však zachránila bohyňa Afrodita a preniesla ho do sicílskeho Lilybaióna, kde sa usadil. Boutes sa potom stal kráľom a Afrodita mu porodila syna Eryka.
Éridanos

Éridanos ("Éridanos") môže byť:
Česko-slovenská hokejová liga 1989/1990

Česko-slovenská hokejová liga 1989/1990 bola 47. ročníkom česko-slovenskej hokejovej ligy, ktorá sa v tom čase hrala pod názvom I.celoštátna liga. 
Titul získalo družstvo HC Sparta Praha, keď vo finále porazilo Duklu Trenčín 3:1 na zápasy v sérii hranej na 3. víťazné zápasy. Vypadlo družstvo Zetor Brno. Keďže sa súťaž od budúcej sezóny rozšírila, nováčikmi sa stali Slovan Bratislava, DS Olomouc a Plastika Nitra. 
Hrací plán.
Štartovalo v nej 12 účastníkov. Najprv sa v skupine stretol každý s každým štvorkolovo. Po základnej časti nasledovalo klasické play-off. Poslední dvaja v tabuľke hrali baráž s dvoma družstvami z oboch nižších súťaží 1. českej národnej hokejovej ligy a 1. slovenskej národnej hokejovej ligy. V play-off sa hrali aj zápasy o umiestnenie.
Tragická nehoda Luďka Čajku.
Luděk Čajka (* 3. november 1963, Český Těšín, Československo† 14. február 1990, Košice, Československo) bol československý hokejový obranca.
5. januára 1990 v 32. kole ligového ročníka 1989/1990 narazil 122 sekúnd pred koncom zápasu pri dochádzaní puku hlavou na mantinel a zostal ležať v bezvedomí. Stalo sa to v zápase VSŽ Košice - TJ Zlín (4:3) v súboji s domácim košickým hráčom Antonom Bartánusom, ktorý na zranení neniesol žiadnu vinu. Podľa názoru hlavného rozhodcu zápasu Dušana Skačániho, Čajka pravdepodobne narazil do ryhy v ľade a následkom bol nekoordinovaný pád. Jeho dôsledkom boli fraktúry prvého a druhého krčného stavca s vážnym poškodením miechy. Po 40-tich dňoch dňa 14. februára 1990 v košickej nemocnici svojmu zraneniu podľahol.
Na jeho pamiatku je pomenovaný zlínsky hokejový štadión ("Zimní stadion Luďka Čajky"). Pod stropom haly taktiež visí dres s Čajkovým menom a číslom 26, ktoré nosil.
Tento incident výrazne ovplyvnil zmenu pravidla o zakázanom uvoľnení.
Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní 2008

Majstrovstvá sveta v krasokorčuľovaní 2008 bola medzinárodná súťaž krasokorčuliarov organizovaná Medzinárodnou korčuliarskou úniou (ISU). 
Súťaž sa konala od 16. do 23. marca 2008 vo švédskom meste Göteborg v multifunkčnej aréne Scandinavium. Majstrovstvá prebiehali v štyroch kategóriách - muži, ženy, športové dvojice a tanečné páry. V súťaži tanečných párov bolo ako povinný tanec vybrané argentínske tango. Na základe výsledkov súťaže získali krajiny počty miesteniek pre svojich reprezentantov na nasledujúce majstrovstvá sveta.
Účastníci.
Právo účasti.
Právo zúčastniť sa majstrovstiev mali športovci krajín, ktoré boli členmi Medzinárodnej korčuliarskej únie a ktorí 1. júla 2007 dosiahli vekovú hranicu 15 rokov. Na základe výsledkov na predchádzajúcich majstrovstvách sveta mali jednotlivé krajiny právo nominovať medzi jedným až troma účastníkmi do každej disciplíny. Každý národný krasokorčuliarsky zväz si mohol nastaviť vlastné kritériá, podľa ktorých nominoval svojich účastníkov. 
Právo nominácie viacerých súťažiacich.
Každá krajina mala právo nominovať jedného súťažiaceho do súťaže. Na základe umiestnenia na predchádzajúcich majstrovstvách sveta mali nasledovné krajiny právo nominovať viac ako jedného súťažiaceho:
Program podujatia.
Program podujatia podľa oficiálneho rozpisu je uvádzaný v miestnom čase (Stredoeurópsky čas):
Vlna (pokryv tela)

Vlna je srsť niektorých zvierat, ktorá sa používa ako surovina v textilníctve. Je to dorastajúca surovina, ktorá sa používa od 4. tisícročia pred Kr. a aj v dnešnej dobe má veľký hospodársky význam, napriek mnohým alternatívam akými sú napríklad chemické vlákniny a pod. Označuje sa pridávaním typických zvieracích adjektív ako napr. ovčia vlna, angorská vlna, alpaková vlna alebo niekedy aj priamo napr. ťavia srsť.
Podľa pôvodu sa rozlišuje napr. ovčia vlna a jej poddruhy ako napr. merino vlna z merino oviec. Ďalej je to napr. alpaková vlna z alpaky, ktorá udržuje teplo päťkrát lepšie ako ovčia vlna. Mohér z angorskej kozy má zas väčšiu hustotu ako ovčia vlna.
Ónyxový mramor

Ónyxový mramor skrátene ónyx sa používa ako označenie páskovaných travertínov používaných ako obkladové kamene. Takéto označenie má dve príčiny; jednak fakt, že veľké množstvo obkladových kameňov je v technickej praxi označovaných ako mramor napriek tomu, že z petrografického hľadiska sa o mramor nejedná. Druhá časť označenia je odvodená od páskovanej textúry, akú má minerál ónyx. Ónyx je mineralogicky chalcedón (mikrokryštalický SiO2), ónyxový mramor je zmes minerálov uhličitanu vápenatého (CaCO3), konkrétne kalcitu a aragonitu. Medzi spracovateľmi a v umení je toto označenie zaužívané.
Na Slovensku sa nachádza napríklad blízko mesta Levice, kde sa v minulosti ťažil a bol distribuovaný pod značkou "Levický zlatý ónyx".
Krištáľ

Krištáľ môže byť:
Zoznam železničných tratí v Česku

Toto je zoznam železničných tratí v Česku.
Trate mimo systému číslovania.
Zoznam zahŕňa niektoré z historických tratí, ktoré neboli zahrnuté do dnešného číslovania, alebo ktoré presahujú dnešné traťové oddiely:
Zrušené miestne trate, priemyselné trate.
Priemyselné trate na Ostravsku:
Nákladné trate.
Zoznam obsahuje niektoré z tratí bez pravidelnej osobnej dopravy, ktoré nikdy neboli zahrnuté do dnešného číslovania tratí.
Bystrík Hollý

Ing. Bystrík Hollý (* 13. január 1950, Kremnica) je poslanec zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja od roku 2005.
Bystrík Hollý bol zvolený za Kresťanskodemokratické hnutie za poslanca krajského zastupiteľstva vo voľbách v roku 2005 v okrese Bratislava IV.
Marek Kažimír

JUDr. Marek Kažimír (* 13. júl 1970, Košice) je bývalý poslanec zastupiteľstva Košického samosprávneho kraja, bývalý starosta mestskej časti Košice-Krásna a finančný poradca pre oblasť životného poistenia. 
Životopis.
Základnú školu navštevoval v rokoch 1976 – 1984 v Krásnej. Od roku 1984 do 1988 študoval na Strednej priemyselnej škole elektrotechnickej v Michalovciach. Po ukončení štúdia nastúpil na pol roka do VSŽ na závod "Koksovňa" do funkcie elektromechanik. V roku 1989 vstúpil do služobného pomeru príslušníka Policajného zboru Slovenskej republiky. Počas trvania služobného pomeru taktiež študoval na Strednej odbornej škole Policajného zboru v Pezinku a následne na Strednej dôstojníckej škole v Devínskej Novej Vsi.
Je absolventom Právnickej fakulty UPJŠ v Košiciach, na ktorej študoval v rokoch 1995 – 2000. V rokoch 2002 – 2010 a 2014 – 2018 bol starostom mestskej časti Košice-Krásna. V rokoch 2000 - 2003 pracoval na Krajskom dopravnom inšpektoráte Krajského riaditeľstva Policajného zboru v Košiciach ako dopravný inžinier. Marek Kažimír bol vo voľbách v roku 2005 zvolený za koalíciu KDH, OKS za poslanca krajského zastupiteľstva v okrese Košice IV. Ako poslanec krajského zastupiteľstva pôsobil v rokoch 2005 – 2009. Od roku 2019 zastáva funkciu finančného poradcu pre oblasť životného poistenia v medzinárodnej poisťovni MetLife a taktiež je konateľom realitnej kancelárie.
Marek Kažimír bol nezávislý kandidát na primátora Košíc, skončil tretí.
Stop slovo

Stop slová (iné názvy: stopslová, vylúčené slová; v angličtine "stop words") sú slová, ktoré sa v jazyku vyskytujú často, no samy o sebe nenesú žiadnu významovú informáciu. Spravidla majú len syntaktický význam. Termín sa používa pri počítačovom spracovaní prirodzeného jazyka. 
Webové vyhľadávače, ktoré využívajú plnotextové vyhľadávanie, takéto slova často ignorujú, pretože nenesú žiadnu významovú hodnotu. Tým sa zrýchľuje vyhľadávanie a dosahujú sa relevantnejšie výsledky.
Neexistuje definovaný zoznam stop slov. V slovenčine sa medzi ne napríklad zaraďujú spojky ("a, i, aby, ..."), predložky ("na, v, u, ..."), zámená ("môj, jeho, ..."), niektoré slovesá ("byť, ..."), častice a pod.
MJXtoys

MJXtoys ("Meijiaxin Toys Co., Ltd") je výrobca RC modelov a členom skupiny "International Council of Toy Industries".
MJXtoys.
Firma MJXtoys sa zaoberá najmä výrobou RC helikoptér a RC automobilov na diaľkové ovládanie. Na Slovensku je populárna najmä vďaka RC helikoptére MJX F45 a oficiálnou sériou RC automobilov značky Ferrari.
RC vrtuľníky MJXtoys.
RC vrtuľníky ma firma MJXtoys rozdelené do troch skupín:
RC automobily MJXtoys.
Firma MJXtoys vyrába modely RC automobilov na diaľkové ovládanie oficiálne licencovanej značky Ferrari, ďalej BMW, Mini, Mercedes, Audi, Nissan, Lamborghini a Porsche v mierkach 1:10, 1:14 alebo 1:20.
Spenglerov pohár 2013

Spenglerov pohár 2013 bol 87. ročník najstaršieho hokejového turnaja na svete, pravidelne konaného vo švajčiarskom Davose, ktorého oficiálny medzinárodný názov je Spengler cup. Konal sa v dňoch 26. – 31. decembra 2013 a počet účastníkov ako aj systém turnaja bol rovnaký ako v rokoch 2010, 2011 a 2012. O trofej zápolilo šesť tímov, z toho štyri európske klubové celky, jeden americký (účastník AHL Rochester Americans, ktorý je farmárskym tímom Buffala Sabres) a tzv. Team Canada, zložený predovšetkým z Kanaďanov hrajúcich vo Švajčiarsku (19 hráčov). Okrem nich v tíme boli dvaja hokejisti zo zámorskej AHL a zostavajúci traja z klubov v Nemecku, Taliansku a Nórsku. 
Víťazom turnaja sa stal prvýkrát v histórii švajčiarsky Servette HC Ženeva. Je tom celkovo osemnásty triumf tímu zo Švajčiarska, keď v doterajšej histórii pätnásťkrát zvíťazil poriadajúci HC Davos a dvakrát Zürcher SC.
Hrací systém turnaja.
Hrací systém bol rovnaký ako v roku 2012. Zúčastnené tímy boli rozdelené do dvoch trojčlenných skupín, víťazi ktorých postúpili priamo do semifinále a celky na druhých a tretích miestach vytvorili krížovým systémom dve štvrťfinálové dvojice, z ktorých vzišli zostávajúci semifinalisti. Víťazi semifinále odohrali v záverečný deň roku na pravé poludnie miestneho stredoeurópskeho času finálový zápas. O ďalšie umiestenie sa nehralo. 
Program zápasov v skupinách bol stanovený tak, aby pred záverečnými zápasmi nebolo definitívne isté, kto bude víťazom skupiny. Celok, ktorý mal v prvý deň programu zápasov v skupinách voľno, sa na druhý deň stretol s porazeným z prvého dňa a v tretí deň s víťazom zápasu úvodného dňa. Týmto sa zároveň predišlo tomu, aby sa v záverečných zápasoch skupín nebojovalo v priamom zápase o druhé miesto, čo by mohlo teoreticky viesť k špekuláciám, že prehra v takomto zápase by mohla znamenať výhodnejšieho súpera vo štvrťfinále.
Slováci na turnaji.
Na Spenglerovom pohári 2013 hralo osem slovenských hráčov a jeden v Prešove narodený Slovák so švajčiarskou štátnou príslušnosťou.
HC Vítkovice Steel:
CSKA Moskva:
HC Davos:
Servette HC Ženeva:
Základné skupiny.
Zápasy v skupinách sa odohrali v dňoch 26. − 28. decembra 2013. Skupiny sú pomenované podľa bývalých vynikajúcich švajčiarskych hokejistoch, ktorí spolu s bratom Hansa Cattiniho Ferdinandom v tridsiatych a štyridsiatych rokoch dvadsiateho storočia vytvorili slávny tzv. ni-útok (nem.: ni-Linie), pomenovaný podľa poslednej slabiky ich priezvisk.
Televízne vysielanie.
Zápasy Spenglerovho pohára 2013 v priamych prenosoch a záznamoch vysielajú televízne kanály Nova Sport a Eurosport 2.
Neal Cassady

Neal Leon Cassady (* 8. február 1926, Salt Lake City, Utah, USA - † 4. február 1968, San Miguel de Allende, Mexiko) bol americký spisovateľ, jeden z ústredných aktérov Beat generation. Zapôsobil ako inšpirátor, alebo múza viacerých autorov, napríklad Allen Ginsberg, Jack Kerouac, William S. Burroughs a Ken Kesey. Cassady bol predlohou pre postavu Deana Moriartyho v románe Na ceste (On the Road). Bol nadaným spisovateľom, no kvôli svojej dobrodružnej púti životom toho napísal málo. Bol členom skupiny „Merry Pranksters“ riadenej spisovateľom Kenom Keseym. Cassady disponoval silnou charizmou, no viackrát sa dostal do väzenia, obchodoval s drogami, pracoval v robotníckych povolaniach. Bol trikrát ženatý, z toho s Carolyn Cassadyovou mal troch potomkov.
Vďaka svojim milostným aféram s mužmi z jadra Beat generation sa stal nesmrteľným, no sám nikdy neprekročil hranicu svojej triedy. Naposledy v živote robil na železnici sprievodcu. Zomrel na predávkovanie Seconalom v kombinácii s alkoholom. Našli ho ležať pri trati.
Cassady ako predloha pre postavy.
Viacerí autori použili ikonickú osobnosť Cassadyho ako model pre postavy:
Ken Kesey napísal poviedku o jeho smrti "The Day After Superman Died", v ktorej mrmle číslo trate ako svoje posledné slová pred skonom. Poviedka vyšla ako súčasť Keseyho zbierky „Demon Box“ (1986). Vo svojom románe Bol som dlho preč (originál "One Flew Over the Cuckoo's Nest") ho inšpiroval pre kreáciu hlavnej postavy. 
Allen Ginsberg zmienil Cassadyho vo svojej známej poéme Vytie (en. Howl - 1955) ako tajomnú osobu N.C.
Cassady bol modelom pre postavu Deana Moriartyho v románe Jacka Kerouaca Na ceste a pre postavu Code Pomeraya vo viacerých románoch. Cassady je zodpovedný za zmenu Kerouacovho sentimentálneho štýlu podľa Thomasa Wolfeho, čo možno vidieť v „The Town and the City“ a za Kerouacov objav vlastného štýlu nazvaného „spontánna próza“, ktorý prvýkrát použil v románe „Na ceste“.
Česko-slovenská hokejová liga 1990/1991

Česko-slovenská hokejová liga 1990/1991 bola 48. ročníkom česko-slovenskej hokejovej ligy, ktorá sa v tom čase hrala pod názvom "I. celoštátna liga". 
Titul získalo družstvo HC Dukla Jihlava, keď vo finále porazilo HC ChZ Litvínov 3:1 na zápasy v sérii hranej na 3. víťazné zápasy. Vypadli družstvá AC Nitra a Motor České Budějovice. Nováčikmi pre nasledujúci ročník sa stali Zetor Brno a ŠKP PS Poprad. 
Hrací plán.
Štartovalo v nej 14 účastníkov. Najprv sa v skupine stretol každý s každým štvorkolovo. Po základnej časti, ktorá mala 52 kôl, nasledovalo play-off medzi prvými štyrmi družstvami. Poslední dvaja v tabuľke priamo vypadli do nižších súťaží 1. českej národnej hokejovej ligy a 1. slovenskej národnej hokejovej ligy.
Sondážna raketa

 Sondážna raketa alebo (výšková) výskumná raketa je raketa nesúca prístroje navrhnuté na vykonávanie vedeckých pokusov a meraní počas suborbitálneho letu. Rakety väčšinou dosahujú vrchol dráhy vo výške 50 až 1500 km nad Zemou.
Koncepcia.
Obvykle sa sondážna raketa skladá z rakety s motorom na tuhé palivo a užitočného, vedeckého, nákladu. Let prebieha po eliptickej obežnej dráhe pretínajúcej povrch Zeme, s vertikálnou polosou. Dosiahnutie vrcholu - apogea - nastáva za menej ako 30 minút, zvyčajne medzi 5. až 20. minútou letu. Raketa po spotrebovaní paliva v prvom stupni sa oddelí a odpadne, pričom náklad pokračuje v lete samostatne a po dosiahnutí apogea a návrate do stratosféry pristane na zemi padákom.
Výhody.
Sondážne rakety sú výhodné pre svoju nízku cenu, krátku čakaciu dobu prípravy štartu (od kontraktu približne 6-20 mesiacov) a schopnosť vykonávať výskum v oblastiach (výškach) neprístupných pre stratosférické balóny a orbitálne satelity. Používajú sa aj ako testovacie zariadenia konštrukcií, ktoré sa použijú v drahších orbitálnych satelitoch a raketách.
Aplikácie.
Sondážne rakety sa bežne používajú na:
Ľudovít Vladimír Rizner

Ľudovít Vladimír Rizner (* 18. marec 1849, Zemianske Podhradie – † 7. október 1913, Zemianske Podhradie) bol slovenský spisovateľ, zakladateľ slovenskej bibliografie, pedagóg, etnograf a historik.
Životopis.
Jeho otcom bol učiteľ Karol Ernest Rizner a matkou Mária Kadlečíková. Po vychodení ľudovej (dnes základnej) školy v rodnom Zemianskom Podhradí, kde ho učil i jeho otec, študoval od roku 1861 na bratislavskom evanjelickom lýceu. Následne pokračoval na gymnáziu v Modre a na Vyššom slovenskom gymnáziu v Revúcej. Tieto štúdia však nemohol jednak z rodinných (pre chorobu svojho otca) a tiež z finančných dôvodov dokončiť. Roku 1869 sa preto vrátil do Zemianskeho Podhradia a začal svojmu chorému otcovi ako pomocný učiteľ vypomáhať v škole. A keď v roku 1870 Riznerov otec zomrel, stal sa jeho nástupcom.
Roku 1873 zložil na tzv. „Trnavskej praeparandii“ učiteľskú skúšku. Vo výučbe vedľa osnovami predpísanej učebnej látky zasväcoval svojich študentov i do tajov zemepisu a histórie. Obdivoval Jana Amosa Komenského a jeho myšlienky zahŕňal do svojho pedagogického pôsobenia. Potrebné pomôcky na výučbu si sám vyrábal, vzdelával sa aj vo svojom osobnom voľne (počas prázdnin), navštevoval známe knižnice či dopisoval si so zahraničnými bibliografmi.
Popri učiteľskom pôsobení sa venoval aj ďalším aktivitám. Zakladal knižnice, spolky a staral sa o vedomostnú osvetu nielen svojich školákov, ale aj ostatných obyvateľov svojho regiónu. Pre svoju činnosť bol však (predovšetkým pre podporovanie názoru o panslavizme) prenasledovaný uhorskou cirkevnou vrchnosťou.
Dňa 29. januára 1872, keď mal 22 rokov, sa v rodnom Zemianskom Podhradí oženil s Alžbetou Poláčkovou a z ich manželstva vzišli štyri deti.
Literárna činnosť.
Rizner redigoval odborný časopis Obzor či Knižnicu slovenského ľudu, prispieval do slovenských i českých kalendárov, ktoré vtedy (okrem dnes obvyklých týždenných plánov) obsahovali aj ďalšie – vzdelávacie – informácie. Svoje príspevky zasielal aj do časopisov a vedeckých publikácií a podieľal sa i na Ottovom slovníku náučnom. Za jeho najvýznamnejšie dielo sa pokladá šesťzväzková Bibliografia písomníctva slovenského na spôsob slovníka od najstarších čias do konca roku 1900, ku ktorej pripojil aj archeologickú, historickú, miestopisnú a prírodovedeckú bibliografiu. Vďaka tomu, že vychádzala v druhej polovici 19. storočia, teda v čase útlaku slovenského národa zo strany Uhrov, pôsobila buditeľsky na slovenský ľud.
Riznerova činnosť mala vplyv na dielo jeho netere, slovenskej spisovateľky Ľudmily Riznerovej-Podjavorinskej.
O Riznerovom vlasteneckom cítení svedčí aj jeho citát:
Pamiatka Ľudovíta Vladimíra Riznera.
Na Riznerovu počesť bola 3. októbra 2009 pri príležitosti 50. výročia svojho otvorenia škola v Bošáci premenovaná na Základnú školu s materskou školou Ľudovíta Vladimíra Riznera.
A Riznerovo meno nesie aj knižnica v Novom Meste nad Váhom.
Pásmová choroba

Pásmová choroba (anglicky jet lag), v medicíne označovaná ako desynchronóza (), označuje komplikácie spôsobené narušením biorytmu z dôvodu rýchleho prekonania viacerých (spravidla 3 a viac) časových pásiem pri dlhších cestách lietadlom. Komplikácie sa najčastejšie prejavujú formou únavy, bolesťami hlavy a poruchami spánku, no môže sa prejaviť i krátkodobá nespavosť či spánková obrna. Tento stav môže trvať niekoľko dní, až pokým sa človek plne neaklimatizuje na nové časové pásmo. Mierna forma pásmovej choroby sa môže objaviť i pri zmene letného a zimného času.
Príznaky.
Príznaky pásmovej choroby sú rôznorodé v závislosti od počtu prekonaných časových pásiem, časti dňa či osobnej kondície.
Boutes (syn Borea)

Boutes (iné názvy: Bútes, Bútés, Butes, ) je v gréckej mytológii syn boha severného vetra Borea z Trácie.
Boutes a jeho starší brat Lykourgos boli synovia boha severného vetra Borea a dvoch rozličných matiek. Žili v Trákii a keďže Boutes ako druhorodený syn nemal nárok vládnuť v rodnej krajine a túžil po moci, začal spriadať proti bratovi sprisahanie. Lykourgos to ale odhalil a Bouta a jeho prívržencov z krajiny vyhnal.
Vyhnanci sa potom usadili na ostrove Strongyle v súostroví Kyklád a napádali lode plávajúce okolo ostrova. Okolité ostrovy boli ešte v tom čase neobývané a pretože im chýbali ženy, boli prinútení ich ísť hľadať aj do vzdialenejších končín. Boutes a jeho druhovia sa tak dostal až k brehom Tesálie, kde sa práve konali slávnosti na počesť boha Dionýza. 
Týchto osláv sa zúčastňovali aj ženy oblečené za Dionýzové sprievodkyne, ktoré sa správali často neviazane. Boutes si medzi ženami vyhliadol bakchantku Koronis a uniesol ju. Koronis sa však so svojim osudom nevedela zmieriť a vo svojich modlitbách prosila o pomoc boha Dionýza. Boh jej prosbám vyhovel a na Bouta zoslal šialenstvo a Boutos si nato v záchvate zobral život.
Maxus (raketa)

Maxus je sondážna raketa, ktorá sa používa v rámci mikrogravitáčného raketového programu MAXUS. Maxus je spoločný projekt medzi Swedish Space Corporation a EADS Astrium Space Transportation s používateľom ESA. Štartuje sa z Esrange Space Center vo Švédsku a trajektória letu poskytuje prístup k podmienkam mikrogravitácie až na 14 minút.
Slovenská kozmonautika.
Slovensko využilo program Maxus pre výskum titánových intermetalických zliatin a v roku 2014 sa aktívne pripravuje pokračovanie výskumu.
Myron Podhajecký

Myron Podhajecký (* 16. jún 1911, Brusnica – † 3. september 1995, Klenov) bol slovenský gréckokatolícky kňaz, v období komunizmu vysvätený za tajného biskupa, za čo bol štátom prenasledovaný a väznený.
Život.
Mladosť a štúdium.
Narodil sa v dedine Brusnica. v okrese Stropkov, ako najmladší zo štyroch detí gréckokatolíckeho kňaza. Navštevoval Štátne reálne gymnázium v Prešove, teologické štúdia absolvoval v Prešove, v Olomouci a v Prahe a napokon študoval na Karlovej univerzite v Prahe.
Pôsobenie.
Sviatosť kňazstva sa rozhodol prijať v celibáte. Kňazskú vysviacku prijal dňa 28. júla 1935 z rúk prešovského biskupa Pavla Petra Gojdiča, OSBM.
Po vysviacke pôsobil ako kaplán v Drienici a v Prahe, neskôr ako prefekt v prešovskom kňazskom seminári. Krátko bol administrátorom farnosti Medzilaborce a následne profesorom náboženstva na Štátnom reálnom gymnáziu a Evanjelickom kolégiu v Prešove.
V roku 1940 ho prešovský biskup Pavol Peter Gojdič, OSBM menoval za svojho osobného tajomníka. Od roku 1941 bol špirituálom prešovských bohoslovcov. A v roku 1945 ho menovali aj za profesora biblických vied na Vysokej škole bohosloveckej v Prešove.
Roky útlaku.
V čase rastúcej nenávisti a obmedzovania slobody gréckokatolíckej cirkvi v Československu bol tajne vysvätený za biskupa.
Otec Myron počnúc 21. marcom 1950 bol väznený v rôznych väzniciach a táboroch (Trenčín, Nováky, Ilava, Hlohovec, Podolínec, Želiv, Osek u Duchcova), kde prežil sedem a pol roka.
Po prepustení do roku 1968 pracoval ako pomocný robotník.
O svojich utrpeniach, prenasledovaniach ako aj biskupskej hodnosti nikdy nerozprával. Nemal rád, keď sa o ňom pochvalne rozprávalo. Zvykol hovorievať: "Kto mene chvalit, tot mene neľubit".
Roky Po.
Po štátnom obnovení gréckokatolíckej cirkvi v Československu bol vymenovaný za správcu farnosti Veľká Poľana, neskôr pôsobil vo farnosti Fulianka a od roku 1972 ako správca farnosti Čirč.
Otec Myron.
Ešte v roku 1969 ho Mons. Ján Hirka, apoštolský administrátor prešovského biskupstva, vymenoval za súdneho vikára, v roku 1971 za člena liturgickej komisie, za synodálneho examinátora a v roku 1977 za defensora vinculi – obhajcu manželského zväzku na cirkevnom súde.
Otec Myron bol ctiteľom presvätej Bohorodičky. V roku 1991 bol prešovským sídelným biskupom vymenovaný za člena komisie na skúmanie údajných mariánskych zjavení v Litmanovej.
Vo farnosti Čirč pôsobil až do konca svojho života, najprv ako správca farnosti, neskôr, keď mu už ubúdalo síl, ako výpomocný duchovný. Týždeň pred smrťou odišiel k svojej neteri na faru do Klenova (okres Prešov), kde jeho statočné srdce dotĺklo 3. septembra 1995. V roku 2006 bolo v Čirči sprístupnené "Gréckokatolícke farské múzeum ThDr. Myrona Podhajeckého".
Zmluva o ochrannom vzťahu medzi Nemeckou ríšou a Slovenským štátom

Zmluva o ochrannom pomere medzi Nemeckou ríšou a Slovenským štátom (vo vtedajšej slovenčine "Smluva o ochrannom pomere medzi Nemeckou ríšou a Slovenským štátom" alebo v nemčine "Deutsch-Slowakischen Schutzvertrag" alebo len Schutzvertrag) bola prvá medzinárodná zmluva podpísaná vojnovým Slovenským štátom. Zmluva bola vyjadrením závislosti vojnovej Slovenskej republiky od Nemeckej ríše. Nacistické Nemecko sa v nej zaviazalo chrániť integritu slovenského územia výmenou za jeho podriadenosť. Za nemeckú stranu ju podpísal Joachim von Ribbentrop, za slovenskú stranu Jozef Tiso, Vojtech Tuka a minister zahraničných vecí Ferdinand Ďurčanský. 
Zmluva bola výsledkom rokovaní Adolfa Hitlera a Jozefa Tisa vo Viedni, ktoré sa uskutočnili 18. marca 1939. Tuka a Ďurčanský ju podpísali ako prví 18. marca, Tiso ju podpísal 19. marca a von Ribbentrop v Berlíne 23. marca 1939, kedy zmluva oficiálne nadobudla platnosť. Platnosť zmluvy bola určená na 25 rokov.
Pôvodne mala zmluva obsahovať aj samostatné články o tzv. ochrannom pásme (Schutzzone) a o tzv. obrannom priemysle (Wehrwirtschaft). Tie však boli podpísané neskôr ako samostatné zmluvy (Zmluva "Schutzzonevertrag mit der Slowakei" alebo "Deutsch-Slowakisches Schutzzonenstatut" bola podpísaná v auguste 1939 , ktorá umožnila Nemecku využiť slovenské územia ako jeden z nástupných priestorov k septembrovému útoku na Poľsko a "Wehrwirtschaftsvertrag" 30. januára 1940.)
Zmluva zaručovala Nemecku právo budovať na slovenskom území v blízkosti hraníc s protektorátom Čechy a Morava po Malé Karpaty, v Bielych Karpatoch a Javorníkoch, v tzv. ochrannej zóne (Schutzzone), vojenské objekty a umožňovala vstup nemeckých vojsk na toto územie. Týmto bol dodatočne legalizovaný vstup nemeckých vojsk na slovenské územie, ktorý sa uskutočnil pri obsadzovaní Čiech a Moravy. Nemecké jednotky vtedy aj skonfiškovali v tejto oblasti všetok československý vojenský materiál, ktorý objavili. Definovaná bola aj podriadená funkcia organizácie Slovenskej armády a vedenia zahraničnej politiky v súlade so záujmami Nemecka, čo výrazne podrývalo štátnu suverenitu Slovenska. Nemci tak prebrali aj priamu kontrolu nad zbrojovkami na Považí.
Okrem podriadenosti „v zhode s nemeckou brannou mocou“ zmluva podriaďovala aj hospodárske záujmy Slovenska nemeckým, vrátane poľnohospodárstva, priemyslu a výstavby dopravnej siete. Hoci základná zmluva bola verejná, zároveň bol podpísaný aj tajný dodatok - tzv. Dôverný protokol o hospodárskej a finančnej spolupráci, ktorý deklaroval ekonomickú viazanosť na Nemecko, ktoré získalo aj prednostné práva na využívanie nerastných surovín na slovenskom území.
Zmluva o ochrannom pomere bola východiskom pre ďalšie dokumenty (Zmluva "Schutzzonevertrag -" o ochrannom pásme podpísaná v auguste 1939 a "Wehrwirtschaftsvertrag" 30. januára 1940.)
Maxus

Maxus môže byť:
Osobnosti kontrakultúry

Osobnosti kontrakultúry. Zoznam osobností, ktoré boli aktívne v opozícii voči establishmentu v rámci hnutia kontrakultúra 60. rokov a 70. rokov 20. storočia v USA podľa anglickej verzie zdroja.
Osobnosti kontrakultúry v období hippies.
Tieto osobnosti sa nachádzajú v zozname v Hippie encyklopédii od Johna Bassetta McClearyho. Obidva zoznamy sú pravdepodobne vytvorené subjektívnym spôsobom a preto sa odporúča ich takto vnímať. Mená vyskytujúce sa v oboch zoznamoch sú v druhom zozname vynechané.
Alexej Čepička

Alexej Čepička (* 18. august 1910, Kroměříž - † 30. september 1990, Dobříš) bol český komunistický politik, minister, zať Klementa Gottwalda.
Život.
Mladosť.
Bol advokátskym koncipientom v Ostrave. Od roku 1929 bol členom KSČ. Počas druhej svetovej vojny v rokoch 1942-1945 bol väznený v koncentračných táboroch Osvienčim a Buchenwald.
Štart veľkej kariéry.
Po vojne sa oženil s jedinou dcérou Klementa Gottwalda Martou, čím odštartoval svoju kariéru. V rokoch 1947-1956 zastával vysoké stranícke i štátne funkcie: (1947-1948 minister vnútorného obchodu, 1948-1950 minister spravodlivosti, 1949-1950 predseda Štátneho úradu pre veci cirkevné, 1950-1956 minister národnej obrany, 1951-1956 člen Predsedníctva a politického sekretariátu Ústredného výboru KSČ).
Mal značnú zodpovednosť za nezákonnosti a zločiny páchané štátnou správou v rokoch 1948-1955. Spolu s Klementom Gottwaldom a Rudolfom Slánskym bol hlavným architektom plánov KSČ na likvidáciu katolíckej cirkvi , tzv. Akcia P, osobne riadil politické procesy s odporcami komunistov.
Ako minister spravodlivosti zlikvidoval nezávislosť sudcov. Rozhodujúcou postavou sa namiesto sudcu stal prokurátor. Všetko rozhodovali funkcionári KSČ, ktorí v politických procesoch vopred určovali výšku i druh trestu. „Socialistická zákonnosť“, za jeho úradovania, počas 5 rokov odsúdila k mnohoročným trestom asi 100 000 ľudí. Je spoluzodpovedný za vytváranie táborov nútených prác a justičné vraždy.
Ako armádny generál zaviedol do armády sovietske predpisy a podstatne sa zmenili ľudia na veliteľských postoch. Všetko bolo pod dozorom sovietskych vojenských poradcov. Za jeho pôsobenia boli vytvorené pomocné technické prápory (PTP), kde absolvovali povinnú vojenskú službu politicky nespoľahlivé osoby.
Koniec kariéry.
Po smrti jeho svokra Gottwalda sa stal neúnosným i pre vedenie KSČ. Najprv bol poverený funkciou predsedu Štátneho úradu pre vynálezy a normalizáciu a až roku 1963 bol vylúčený z KSČ. Ďalších 27 rokov si žil životom veľmi dobre zabezpečeného dôchodcu.
Bol jedným z hlavných vinníkov politických procesov a ďalších hrôz 50. rokov. V časoch svojej najväčšej slávy bol skutočným postrachom.
Je podozrivý zo smrti nekomunistického ministra vlády Jana Masaryka, ktorý údajne spáchal samovraždu. Všetky 4 vyšetrovania nedokázali prípad presvedčivo uzavrieť a tak až do dnešných dní ostáva mnoho nezodpovedaných otázok.
My Life Would Suck Without You

„My Life Would Suck Without You“ je skladba americkej speváčky Kelly Clarkson, z jej štvrtého štúdiového albumu "All I Ever Wanted" (2009). Skladbu napísali Max Martin, Lukasz Gottwald a Claude Kelly a produkovali ju Max Martin a Gottwald pod umeleckým menom Dr. Luke. Skladba bola vydaná ako hlavný singel z albumu a v USA mal premiéru dňa 13. januára 2009. Skladba sa stretla s pozitívnymi ohlasmi od hudobných kritikov, ktorí chválili hlavne jej kompozíciu, ktorá v sebe spája rock a dance.
Kompozícia.
„My Life Would Suck Without You“ je pop rocková a dance-popová skladba s dĺžkou 3 minúty a 31 sekúnd. Skladba je zložená v bežnom takte v tónine A dur s rýchlosťou 138 úderov za minútu. Clarksonovej vokálny rozsah je od A3 do E5. V skladbe sú použité syntetizátory, gitary, bicie a basové gitary.
Zoznam skladieb.
Digital download
CD singel
Remixy
Zostava a personál.
Zostava pochádza z poznámok albumu "All I Ever Wanted", RCA Records, 19 Entertainment.
Roland Šmahajčík

Roland Šmahajčík (* 17. máj 1993, Turzovka, Slovensko) je slovenský futbalista, odchovanec MFK Dubnica. Momentálne (január 2014) pôsobí v tíme Spartak Myjava.
Mjanmarské národné florbalové družstvo mužov

Mjanmarské národné florbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Mjanmarsko v medzinárodných florbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2013. Vo februári 2015 nebolo mu patrilo vo svetovom rebríčku IFF 26. miesto.
Mjanmarské družstvo sa prvýkrát predstavilo v medzinárodnom zápase na demonštračnom florbalovom turnaji v rámci Hier Juhovýchodnej Ázie, ktoré sa konali v Mjanmarsku. Družstvo, ktoré na nich odohralo 2 zápasy a skončilo na poslednej 3. priečke, bolo zostavené z hráčov Mjanmarskej federácie pozemného hokeja. S cieľom urýchliť proces a zabezpečenie plnenia všetkých kritérií na Hrách Juhovýchodnej Ázie schválila IFF riadiacu komisiu, ktorá spolupracovala s členskými krajinami IFF v Juhovýchodnej Ázii a nastavila program, ktorý mal vytvoriť kroky pre vytvorenie Mjanmarskej florbalovej federácie.
Ján Gajdoš (1927)

Mgr. Ján Gajdoš (* 11. január 1927, Bardejovská Zábava, Bardejov† 19. november 2015, Bardejov) bol slovenský gréckokatolícky kňaz, funkcionár Prešovskej eparchie (dnes Prešovská archieparchia) a univerzitný pedagóg.
Život.
Narodil sa v "„chudobnej robotnícko-roľníckej rodine“" Andreja a Anny, rod. Draganovskej ako najstarší syn z desiatich detí. Po zavŕšení štúdia na Gymnáziu v Bardejove v roku 1947 začal štúdium teológie a prípravu na kňazstvo v gréckokatolíckom seminári v Prešove a pokračoval v Prahe. Po likvidácii gréckokatolíckej cirkvi komunistickým režimom (pozri aj Akcia P) sa podieľal na činnosti podzemnej gréckokatolíckej cirkvi. Na základnú vojenskú službu (?1953) bol odvedený do pomocného technického prápora na Čechy. Potom až do roku 1968 pracoval ako tesár v Prahe. Využil politický odmäk počas Pražskej jari a po obnovení gréckokatolíckej cirkvi pokračoval v príprave na kňazstvo Římskokatolickej cyrilometodějskej bohosloveckej fakulte so sídlom v Litoměřiciach, pričom 29. júna 1970 ho svätiaci biskup Vasiľ Hopko vysvätil za kňaza v Chráme svätého Jána Krstiteľa v Prešove.
Kňazsky začínal ako správca farnosti Zubné a zároveň ako dochádzajúci duchovný správca farnosti Maškovce (19701972). Následne spravoval farnosť Ďačov (19721992), popri čom zároveň pôsobil ako dochádzajúci duchovný správca farností Sabinov (19741978) a Bajerovce (19781990). V rokoch 19731990 bol zároveň tajomníkom Gréckokatolíckeho ordinariátu a potom Gréckokatolíckeho biskupského úradu v Prešove a v roku 1992 ho sídelný biskup Ján Hirka vymenoval za generálneho vikára Prešovskej eparchie. V tejto funkcii pôsobil až do svojho odchodu na odpočinok v roku 2002. Pre zhoršený zdravotný stav bol v septembri 2015 umiestnený v Hospici Matky Terezy v Bardejovskej Novej Vsi, časti mesta Bardejov.
Okrem svojej kňazskej činnosti v rokoch 19901999 pracoval aj ako odborný asistent Gréckokatolíckej bohosloveckej fakulty Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach so sídlom v Prešove (dnes Gréckokatolícka teologická fakulta Prešovskej univerzity v Prešove), pričom v rokoch 19951999 viedol tamojšiu katedru biblických vied, a v rokoch 19922002 bol sudcom Diecézneho cirkevného súdu v Prešove.
Cirkevné tituly.
V roku 1978 získal titul dekan, v roku 1987 arcidekan, v roku 1994 ako generálny vikár nadobudol titul monsignor, v roku 2001 titul kanonik a napokon v roku 2004 získal titul protojerej.
František Němec (herec)

František Němec (* 9. august 1943, Sezimovo Ústí) je český herec. 
Životopis.
Po maturite na gymnáziu študoval na pražskej DAMU (1960 až 1964), po jej absolutóriu pôsobil až do roku 1982 v Mestských divadlách pražských, od augusta roku 1982 je členom činohry Národného divadla v Prahe. Je tiež úspešným televíznym a filmovým hercom, medzi jeho dnes už legendárne herecké úlohy patrí rola Luboša v televíznych filmoch "Ako vytrhnúť veľrybe stoličku" a "Ako dostať otecka do polepšovne", kde si zahral s Janou Preissovou a Tomášom Holým či rola plukovníka Žitného v seriáli 30 prípadov majora Zemana. Venuje sa tiež dabingu; medzi postavy, ktoré daboval, patrí napríklad Sir Humphrey Appleby zo seriálu "Jistě, pane ministře" a "Jistě, pane premiére."
Od roku 1982 pôsobí ako pedagóg na pražskej DAMU. V roku 1998 dostal českú divadelnú cenu Thálie. V roku 1989 mu bol udelený titul zaslúžilý umelec.
Michail Ivanovič Kalinin

Michail Ivanovič Kalinin (* 19. november 1875 - † 3. jún 1946) bol ruský revolucionár a sovietsky politik. Od roku 1919 do svojej smrti roku 1946 formálne najvyšší predstaviteľ Sovietskeho štátu. Od roku 1926 člen Politbyra Ústredného výboru Komunistickej strany ZSSR, predstaviteľ najužšieho kruhu spolupracovníkov okolo J. V. Stalina.
Život.
Pochádzal z roľníckej rodiny. Absolvoval základnú 4-ročnú školu a od roku 1896 pracoval ako robotník v Putivlskej továrni v Petrohrade. Aktívne pôsobil v robotníckom socialistickom hnutí. V rokoch 1905-1907 sa zúčastnil prvej ruskej revolúcie. 
V roku 1906 sa oženil s Estónkou Jekaterinou Lorbergovou (1882–1960).
V roku 1912 bol zvolený za člena Ústredného výboru Ruskej sociálno-demokratickej strany pracujúcich. Podieľal sa na zakladaní novín Pravda. Počas februárovej revolúcie v roku 1917 bol jedným z hlavných vodcov vzbúrených robotníkov a vojakov v Petrohrade. Počas občianskej vojny sa venoval agitačno-propagandistickej činnosti. Od roku 1919 predseda Všeruského Ústredného výkonného výboru, od decembra 1922 predseda Centrálneho výkonného výboru ZSSR. Od januára 1938 predseda Prezídia Najvyššieho sovietu ZSSR.
V 30. a 40. rokoch patril medzi najbližších spolupracovníkov J. V. Stalina. Na poste formálnej hlavy Sovietskeho štátu však fakticky nemal žiadne právomoci. Bol jediný zo Stalinových spolupracovníkov, ktorý pochádzal z chudobnej roľníckej rodiny, tento fakt Strana využívala aj pre propagandisitické účely, pre získanie sympatii obyvateľov vidieka. Podieľal sa na viacerých represiách voči vedúcim príslušníkom Komunistickej strany, štátu, armády, vedy a kultúry i bežným občanom krajiny. Kalinin si zrejme bol vedomý okolností čistiek a vo viacerých prípadoch sa snažil obvineným pomôcť. Zachránil napr. neskoršieho maršala L. Govorova, svojho priateľa revolucionára A. Enukidzeho však už pred zastrelením nezachránil. Podľa niektorých názorov bol Kalinin v neskoršom období iba pasívnou postavou podpisujúcou vládne dokumenty, dokonca aj v prípadoch, keď bol menovaný do rozhodovacích funkcií rôznych komisií jeho názor ostatní politici nebrali na vedomie.
V roku 1938 NKVD zatklo jeho ženu Jekaterinu, ktorá bola držaná vo väzbe až do roku 1946. Prepustená bola krátko pred manželovou smrťou.
Na poste predsedu prezídia Najvyššieho sovietu ZSSR sa počas druhej svetovej vojny podieľal na príprave viacerých dôležitých zákonov. Jeho podpis sa spolu s podpismi ďalších sovietskych predstaviteľov nachádza aj na rozkaze na likvidáciu poľských dôstojníkov zaistených po obsadení východného Poľska (tzv. Katyňský masaker).
19. marca 1946 bol pozbavený funkcie predsedu Prezídia Najvyššieho sovietu ZSSR pre pokračujúce zdravotné problémy. Zomrel 3. júna 1946 v dôsledku rakoviny žalúdka.
Indonézske národné florbalové družstvo žien

Indonézske národné florbalové družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Indonéziu v medzinárodných florbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Indonézskej florbalovej asociácie (IFA). Prvý medzinárodný zápas absolvovalo v roku 2013. V júli 2018 figurovalo vo svetovom rebríčku IFF na 33. mieste.
Družstvo sa prvýkrát predstavilo v medzinárodnom zápase na demonštračnom florbalovom turnaji v rámci Hier Juhovýchodnej Ázie, ktoré sa konali v Mjanmarsku. Družstvo na nich odohralo 2 zápasy a skončilo na poslednej 3. priečke. O rok neskôr na subkontinentálnych majstrovstvách získalo bronzovú medailu.
Václav Postránecký

Václav Postránecký (* 8. september 1943, Praha† 7. máj 2019, Říčany) bol český herec, režisér a divadelný pedagóg.
Život.
Herectvu sa venoval ochotnícky už od svojho detstva, kedy bol členom Dismanovho rozhlasového detského súboru a ako dieťa si zahral aj v niekoľkých starších českých filmoch. Vyučil sa za zámočníka a v divadle pôsobil od začiatku 60. rokov 20. storočia. Už v roku 1956 sa objavil v detskej úlohe na scéne Tylovho divadla. V sezóne 1959/1960 bol javiskovým technikom v divadle F. X. Šaldy v Liberci, potom bol angažovaný ako herecký elév v Slováckom divadle v Uherskom Hradišti. Odtiaľ prešiel do brnianskeho Štátneho divadla, kde pôsobil v rokoch 1962 až 1969.
V roku 1968 bol ako víťaz súťaže divadelných novín na študijnom pobyte v Spojenom kráľovstve, v rokoch 1969 až 1978 pôsobil v činohernom súbore Mestských divadiel pražských. Od začiatku roka 1979 bol členom činohry Národného divadla v Prahe. 
Od 90. rokov pôsobil aj ako funkcionár Hereckej asociácie, ktorá udeľuje Ceny Thálie, pričom v rokoch 2005 – 2011 bol jej prezidentom. Sám v roku 1995 "Cenu Thálie" získal za postavu Podkolatova v inscenácii Gogoľovho "Revízora".
Bol úspešným rozhlasovým, televíznym a filmovým hercom. Účinkoval v asi 170. najmä televíznych filmoch. Zahral si jednu z hlavných postáv v divácky veľmi úspešnom filme "S tebou mě baví svět" z roku 1983. Stvárnil aj napr. milovníka života a krásnych žien vo filme "Konto separato", starého otca v snímke "Jak se krotí krokodýli" či vinára v komediálnych filmoch "Bobule" a "2Bobule". Účinkoval v seriáloch "Byl jednou jeden dům", "Cirkus Humberto" alebo "Četnické humoresky" a ďalších, asi 40 seriáloch. Poslednú hlavnú úlohu v seriáli "Krejzovi" už kvôli zhoršenému zdraviu nedokončil.
Okrem hrania tiež režíroval, v divadle (napr. veselohru so spevmi "Švejk", Divadlo Hibernia,2008) i v televízii (horor "Travis", 1996). Na FAMU vyučoval režisérov prácu s hercom.
Dlhodobo sa venoval i dabingu. Daboval Tima Allena v seriáli "Kutil Tim" (90. roky) či Bennyho Hilla v programe "Show Bennyho Hilla" (2000), opakovane aj Dustina Hoffmana či talianskeho komika Paola Villaggia. V roku 2005 mu bola udelená Cena Františka Filipovského za najlepší mužský dabérsky výkon vo francúzskej filmovej komédii "Zločin v raji".
Na jar 2018 kvôli onkologickému ochoreniu podstúpil operáciu brušnej dutiny a chemoterapiu. Zomrel vo veku 75 rokov v rodinnom kruhu 7. mája 2019.
Nákladná loď

Nákladná loď je akákoľvek loď, na prepravu širokej škály nákladu, tovaru alebo akéhokoľvek materiálu, zvyčajne z jedného prístavu do druhého. Podľa definície zmluvy SOLAS môže byť nákladnou loďou prakticky akákoľvek loď okrem osobnej lode prepravujúcej pasažierov. Obchodná loď je námorné plavidlo plávajúce pod obchodnou vlajkou.
Nákladné lode obsluhujú významnú časť medzinárodného obchodu. Jedná sa obvykle o lode špecifickej konštrukcie, často vybavené žeriavmi a ďalšími mechanizmami pre nakládku a vykládku. Predstavujú lode rôznych veľkostných kategórii. Moderné nákladné lode sú väčšinou postavené zo zváranej ocele. Ich životnosť sa pohybuje okolo 25 až 30 rokov, po odslúžení ktorých zvyknú byť vyradené.
Patria sem hlavne mraziarenské lode, ro-ro lode, OBO lode (na prepravu sypkého aj tekutého nákladu) a ich kombinácie.
Ošupis

Ošupis alebo Vanagupė (názov horného toku do sútoku s pravým bezmenným prítokom) je potok na západe Litvy (Klaipėdsky kraj), v mestskom okrese Palanga, jeden z mála malých priamych prítokov Baltského mora.
Priebeh toku.
Pramení na severnom okraji mesta Palanga, vo štvrti Kontininkai. Tečie spočiatku severným smerom, ale pri Užkanavė sa stáča smerom na západ. 0,44 km po sútoku s potokom Kaniavosis sa vlieva do Baltského mora v katastri dediny Užkanavė. Potok preteká plochou nivou.
Parametre toku a súvisiace údaje.
Šírka koryta sa pohybuje v rozmedzí niekoľkých desiatok cm (časť s názvom Vanagupė), až po 2 - 3,5 m. Hĺbka 0,2 - 0,8 m, miestami aj viac než 1 m. Dno je miestami piesčité (veľmi jemný piesok), miestami ílovité, s prímesou sapropelu a rašeliny. Prevažná väčšina toku je regulovaná. Na prelome rokov 2011/2012 bolo koryto vyčistené. Na pravom brehu prevládajú močiarne (rašelinaté) lúky s bohatým porastom rákosia a iná vlhkomilná flóra. Väčšinu ľavého brehu tvorí okraj veľmi pretiahnutej obce Užkaniavai. Táto dedina je silne poznamenaná turizmom a poskytovaním ubytovacích služieb najrôznejšieho typu. V roku 1999 bolo ústie Ošupisu zanesené pieskom. Pri neobvyklom suchu v polovici júla roku 2006, aké obyvatelia Palangy a jej okolia nepamätajú, potok Ošupis vyschol, v jeho koryte len miestami zostali bahnité kaluže.
Fauna.
V potoku sa veľmi hojne vyskytujú lastúrniky korýtka. V okolí hniezdia rôzne druhy vodného vtáctva, najčastejšie labute a divé kačice, je to dôležitý okrsok migrujúcich a zimujúcich vtákov.
Použitie názvu.
Rovnako ako pôvodný názov potoka "Vanagupė" (dnes názov horného toku) sa volá mestská štvrť v severnej časti Palanga Vanagupė, ulice v tejto štvrti (Vanagupės gatvė) a hotel. Podľa názvu potoka Ošupis dostala názov ulica, patriaca do južnej časti Šventoji: "Ošupio takas" (slov. cesta/chodník Ošupisu). V tejto ulici je hotel "Ošupis".
Pôvod názvov.
Terajší názov Ošupis môže byť prekladaný ako šumiaci/hučiaci potok ("Ošti" = šumieť a "upė" = rieka), potok dostal názov podľa toho, že vďaka priaznivým akustickým pomerom okolia je po celej dĺžke toku mimoriadne dobre počuť hukot (litovsky: ošimas) blízkeho mora, pôvodnejšie názov Vanagupė potom jastrabia rieka ("Vanagas" = jastrab a "upė").
Železničný skúšobný okruh Cerhenice

Železničný skúšobný okruh Cerhenice (), ktorý je súčasťou "Skúšobného centra Velim", je uzavretou traťou, na ktorej sa skúšajú železničné vozidlá. Nachádza sa v Stredočeskom kraji neďaleko Poděbrad, medzi železničnou traťou Praha - Kolín a diaľnicou D11. Podľa úradného povolenia je kategorizovaný ako vlečka. 
Umiestnenie.
Hlavné sídlo správy okruhu je v obci Cerhenice, pričom okruh zasahuje na územie obcí Velim, Cerhenice, Vrbová Lhota, Ratenice, do južného predmestia Poděbrad a do obce Pňov-Předhradí. Medzi vnútorným a vonkajším okruhom je sídelná časť obce Sokoleč. 
Technické podrobnosti.
Skúšobné centrum sa skladá z dvoch vlastných skúšobných železničných okruhov:
Oba okruhy umožňujú nezávislé napájanie všetkými najpoužívanejšími európskymi napájacími sústavami:
Svojím technickým vybavením vytvára celok pre realizáciu rady jazdných skúšok koľajových vozidiel, dráhových zariadení a dopravných prostriedkov. Umožňuje vykonávanie experimentov, vrátane hlukových skúšok, kontrol schopnosti dráhových vozidiel komunikovať s okolím a signalizovať v systémoch ETCS a GSM-R, alebo simulácií zmien a porúch elektrického napájania, spoločne s praktickým testovaním výpadkov napájania a reakcií vozidiel na tieto vonkajšie vplyvy. 
Skúšobné centrum je majetkom akciovej spoločnosti Výskumného ústavu Železničného, v skratke VUZ, vlastnené Českými dráhami.