burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Sturmtiger

Sturmtiger bol nemecký samohybný raketomet, ktorý sa vyrábal počas druhej svetovej vojny. Išlo o špeciálnu konštrukciu určenú na boj proti opevneným bodom a budovám.
Vznik a vývoj.
Počiatok jeho vzniku je datovaný na prelom rokov 19421943, kedy po bitke pri Stalingrade bolo zrejmé, že armáda potrebuje účinnú zbraň na likvidáciu budov a opevnenia, ktoré slúžili k obrane miest. Výsledkom bol stroj, ktorý bol osadený vrhačom raketových striel RW-61, ktorý bol pôvodne určený pre bojové lode ako protiponorková zbraň. Vzhľadom na hmotnosť munície bol použitý podvozok z ťažkého tanku Tiger I. Nábojom bola 1,4 metra dlhá raketa, ktorá mala vlastný motor. S touto raketou vážiacou bolo manipulované prostredníctvom minižeriavu. Do veže obrnenca sa zmestilo 12 kusov týchto rakiet do úložných priestorov a jedna raketa na „valčekový“ dopravník a výnimočne ešte jedna bola vložená v hlavni. Do sériovej výroby sa Sturmtiger dostal až na jar roku 1944. Jeho oficiálny názov znel "38cm Rakettenwerfer RW 61 auf Sturmmösser Tiger". Celkovo bolo vyrobených iba 18 kusov.
Nasadenie.
Stroje Sturmtiger boli nasadené hlavne na západnom fronte, bojovali napríklad v bitke v Ardenách. Použité boli tiež pri potlačení Varšavského povstania.Vojnu prežili iba štyri exempláre ktoré sú vystavené v múzeách
Sivý potok

Sivý potok môže byť:
Majstrovstvá Európy v touch rugby 2010

Majstrovstvá Európy v touch rugby 2010 boli v poradí 8. majstrovstvá Európy v touch rugby, ktoré organizuje Európska federácia touch rugby (EFT). Konali sa v Bristole, v Anglicku v dňoch od 22.25. júla 2010, za účasti 9 mužských, 9 ženských a 13 zmiešaných tímov. Nováčikom podujatia bolo družstvo Rakúska. Neoficiálne sa ich zúčastnili aj družstvá Nového Zélandu a niektoré regionálne družstvá. Okrem seniorských turnajov sa organizoval aj turnaj mužov nad 30, 35 a 40 rokov. Anglicko bolo organizátorom európskeho šampionátu tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1996 a 1998. Zápasy sa odohrali v Filton College WISE Campus. Titul v ženskej kategórii obhájilo Anglicko; v mužskej i zmiešanej kategórii získali titul nové družstváŠkótsko, resp. Írsko.
Pustý zámek

Pustý zámek môže byť:
Železničná trať Děčín – Benešov nad Ploučnicí – Rumburk/Česká Lípa

Železničná trať Děčín - Rumburk s odbočkou do Českej Lípy (v cestovnom poriadku pre cestujúcich úsek Děčín - Benešov nad Ploučnicí - Rumburk označený číslom 081, úsek Benešov nad Ploučnicí - Česká Lípa spoločne s traťou Česká Lípa – Liberec číslom 086) je jednokoľajová železničná trať. Vedie z Děčína do Rumburku cez Benešov nad Ploučnicí, kde odbočuje časť trate do Českej Lípy, Českú Kamenicu, Jedlovú, Rybniště a Krásnu Lípu. Trať bola sprevádzkovaná v roku 1869, úsek z Benešova nad Ploučnicí do Českej Lípy v roku 1872. Trať prechádza Libereckým a Úsťanským krajom.
Úsek Benešov nad Ploučnicí - Jedlová je s účinnosťou od 7. apríla 2014 kategorizovaný ako regionálna dráha, ostatné úseky sú naďalej časťami celoštátnej železnice.
Vlaky.
Po tejto trati v súčasnosti jazdia osobné vlaky "Liberec - Česká Lípa - Děčín", osobné vlaky linky U8 "Děčín - Rumburk", rýchliky linky D22 "Liberec - Česká Lípa - Děčín - Ústí nad Labem" a rýchliky linky D23 "Kolín - Jedlová - Rumburk", prevádzkované v pravidelných intervaloch. Všetky pravidelné osobné vlaky na trati prevádzkujú České dráhy.
Medzi najčastejšie vozidlá jazdiace po tejto trati patria motorové jednotky Regionova na menej vyťažených osobných vlakoch alebo súpravy ťahané motorovými vozmi radu 843 (rýchliky a ostatné osobné vlaky). Až do ukončenia prenájmu v roku 2012 sa tu vyskytovali aj nemecké jednotky Siemens Desiro a ešte predtým aj motorové vozy radu 810. V pravidelnej prevádzke tú až do roku 2011 niektoré rýchliky ťahali aj motorové lokomotívy 750 (brejlovec).
V letnom období je po trati vedený i nostalgický spoj "Lužický motoráček", jazdiaci na trase "Liberec - Česká Kamenice" (dopravcu KŽC Doprava). Ten je prevádzkovaný motorovým vozom M 262.0.
Od roku 2013 sú na vybrané spoje z Děčína cez Rumburk do Dolnej Poustevny nasadené nové motorové jednotky RegioShark.
Od GVD 2014/2015 mal rýchliky na trase "Liberec - Česká Lípa - Děčín - Ústí nad Labem" prevádzkovať dopravca na základe plánovaného výberového konania Ministerstva dopravy. Celé konanie ale bolo zastavené a všetku pravidelnú osobnú dopravu stále zaisťujú ČD.
Povodne.
Povodeň v auguste 2010 trať zásadne poškodila. Bolo zničených niekoľko mostov, mostíkov a desiatky kilometrov tratí, najmä v okolí obce Kytlice. Objavili sa aj úvahy o čiastočnom zrušení trate, nakoniec však prešla rekonštrukciou a po zhruba desiatich mesiacoch bola 1. júla 2011 v celej trase znovu sprevádzkovaná.
21 (album)

21 je druhý štúdiový album britskej speváčky a skladateľky Adele. Vydaný bol 24. januára 2011 vo väčšine Európy a 22. februára 2011 v Severnej Amerike.
Album spolu obdržal sedem cien Grammy, vrátane Albumu roka a Najlepšieho vokálneho popového albumu. Pieseň „Rolling in the Deep“ vyhrala v kategóriách Nahrávka roka a Pieseň roka, zatiaľ čo „Someone Like You“ vyhrala Najlepší sólový popový výkon. Adelin producent Paul Epworth vyhral za album v kategórii Producent roka (neklasické nahrávky) a o rok neskôr pieseň „Set Fire to the Rain“ Cenu Grammy za najlepší sólový popový výkon.
19 (album)

19 je debutový štúdiový album britskej speváčky a skladateľky Adele, ktorý bol vydaný 28. januára 2008, prostredníctvom XL Recordings.
Jedlová (stanica)

Stanica Jedlová je železničná križovatka uprostred lesov Lužických hôr, na železničných tratiach 080 (Bakov nad Jizerou – Česká Lípa – Jedlová) a 081 (Děčín-Jedlová-Rumburk). Leží na katastrálnom území Jedlová na adrese Jedlová 17 v obci Jiřetín pod Jedlovou v nadmorskej výške , v okrese Děčín. V niekoľkokilometrovom okolí neleží žiadna dedina ani osada.
História.
Prvý vlak do stanice Jedlová prišiel dňa 16. januára 1869. Jej výstavba bola veľmi náročná, vyžadovala ako odstrel skál, tak zarovnanie jám, pretože v okolí stanice Jedlová nebýval rovný priestor. Tesne pred stanicou v smere na Děčín musela byť pre trať prerazená pieskovcová skala v dĺžke 560 m, miestami až do hĺbky 15 metrov. Pri Svore bolo potrebné postaviť až 15 metrov vysoké násypy. Súčasníci vo vtedajšej dobe radili trate Českej severnej dráhy čo do obtiažnosti hneď za alpské trate Semmering a Brenner. Podľa vzoru železničných budov na železnici cez Semmering bola tiež odvodená podoba výpravných budov, vystavaných z režného tehlového muriva, ktoré miestami vypĺňalo priehradové konštrukcie, s charakteristickými nástupnými prístreškami v podobe otvorenej verandy.
Vlaky.
Zo stanice odchádzajú osobné vlaky "Jedlová – Česká Lípa – Doksy", jazdiace v dvojhodinových intervaloch. Ďalej tu zastavujú osobné vlaky linky U8 "Děčín – Česká Kamenice – Jedlová – Rumburk", jazdiace v rovnakých intervaloch, v niektorých obdobiach pracovných dní poprekladané na hodinový interval. Každé dve hodiny v stanici zastavujú aj rýchliky linky D22 "Kolín – Mladá Boleslav – Česká Lípa – Jedlová – Rumburk (– Šluknov)".
Turistika.
V budove stanice funguje staničná reštaurácia. Stanica často slúži ako východiskový či cieľový bod rôznych výletov po Lužických horách. Za budovou stanice je turistický rázcestník trás KČT – červenej, žltej a zelenej (E10).
Rašeliniště Černého rybníka

Rašeliniště Černého rybníka je od roku 1996 chránené územie, prírodná pamiatka na území Ralskej pahorkatiny vo východnej časti okresu Česká Lípa na katastri neďalekej obce Hamr na Jezeře.
Popis lokality.
Černý rybník je od obce Hamr na Jezeře vzdialený 1,5 km južným smerom. V okolí prevažuje borovicový les, blízko rozľahlého Hamerského rybníka je na mnohých miestach zem podmáčaná, močaristá. Rašelinisko nadväzuje aj na Černý rybník a pretože sa tu vyskytuje mnoho chránených rastlín i živočíchov, je lokalita vo výške 350- od januára 1996 vyhlásená prírodnou pamiatkou. 
Chránená flóra a fauna.
V rašeliniskách sa vyskytuje napr. páperník pošvatý, páperník úzkolistý, ostroplod biely, kľukva močiarna, rosička okrúhlolistá, ostrica plstnatoplodá. Je tu rašelinový bôr s bezkolencom belasým a mnoho ďalších ohrozených druhov kvetín.
Vovnútri neveľkej lokality je tiež borovicový les, ktorý nie je lesníkmi obhospodarovaný, je ponechaný samovoľnému vývoju.
Žije tu vretenica severná, jašterica živorodá, skokan štíhly, šidlo obrovské aj šidlo "aeshna juncea".
Ochrana pamiatky.
Lokalita bola vyhlásená za chránené územie v roku 1996 na rozlohe 4,26 ha podľa zákona 114/1992 zb. o ochrane prírody a krajiny
Pamiatku zaradenú medzi Maloplošné osobitne chránené územia bývalého vojenského výcvikového priestoru Ralsko (MZCHÚ Ralsko) spravuje Ministerstvo životného prostredia prostredníctvom Agentúry ochrany prírody a krajiny ČR (AOKP ČR) 
Pred vyhlásením ochrany bola opravená poškodená hrádza rybníka, čím sa zamokrenie okolia zmiernilo na úkor chránenej populácie rosičky okrúhlolistej.
Prístup.
Černý rybník je na okružnej modro značenej trase pre peších turistov z Hamru na Jezeře. Chodník vedie po hrádzi rybníka, kde je tiež informatívny panel a označenie pamiatky. Na trase je pamiatok viac, napr. Jelení vrchy, Široký kámen, Stohánek a spája ich v blízkosti vedená cyklotrasa 3046 po vyasfaltovaných cestičkách bývalého vojenského priestoru.
Daniel Heriban

Daniel Heriban (* 25. marec 1980, Trnava – † 24. máj 2023, Svätý Jur) bol slovenský herec a hudobník. Okrem iného bol trojnásobným držiteľom divadelných ocenení Dosky – dvakrát za svoj javiskový prednes (20122013), raz na poli scénickej hudby (2013). V rámci televízneho média získal titul OTO (2015).
Život.
Daniel Heriban sa narodil 25. marca 1980 v Trnave. Po štúdiu na konzervatóriu nastúpil na odbor akordeón a herectvo na Vysokej škole múzických umení v Bratislave. Od roku 2014 pôsobil aj v Slovenskom národnom divadle, z ktorého odišiel v roku 2021.
V roku 2018 sa rozhodol Daniel Heriban vstúpiť do sveta detských pesničiek, v júni vydal svoj tretí sólový album "Čosi úsmevné". Heriban pripravoval album viac ako rok spoločne so svojou kapelou v zložení Filip Hittrich (basgitara, programovanie) a Jakub Hittrich a hosťami Janou Kirschner, Igorom Ajdži Sabom či Zuzanou Mikulcovou. CD obsahuje 12 pesničiek a je venované nielen deťom, na svoje si prídu aj všetci rodičia.
Pesničky zložil Dano Heriban, autorsky sa na niektorých skladbách spolu s ním podieľal Filip Hittrich. Dano je okrem hudby autorom viacerých textov. Na albume sú však aj texty z pera Jakuba Nvotu, Tomáša Janovica, Miroslava Nemanna či Róberta Mankoveckého. Spolu s Danom si na albume zaspievali Jana Kirschner, Zuzana Mikulcová, Henrieta Jančišinová-Kolláriková a dievčatá zo Základnej umeleckej školy na Vrbenského ul. v Rači.
Hlavnými postavami "Čosi úsmevné" sú Dano Heriban a jeho animovaní kamaráti. Vydanie albumu a CD sprevádzal aj prvý klip k titulnej pesničke „Čosi úsmevné“, ktorý sa nakrúcal vo februári 2018 v priestoroch Ateliéru Svetlík. Réžie a scenára sa ujal Igor Derevenec, ktorý sa zároveň postaral o animácie a grafické návrhy postavičiek. Za kamerou stáli Peter Kelíšek a Michael Skotnický.
Daniel Heriban bol dvakrát ženatý. Z prvého manželstva mal syna Thea a s druhou manželkou Kamilou synov Viktora (* 2016) a Martina (* 2018). Žil striedavo v Martine a vo Svätom Jure.
Zomrel náhle v ranných hodinách v stredu 24. mája 2023 vo svojom dome vo Svätom Jure vo veku 43 rokov. Príčinou smrti bola podľa pitevnej správy disekcia aorty. Verejná rozlúčka sa konala 30. mája v novej budove SND. Heriban bol pochovaný súkromne počas predchádzajúceho víkendu v Suchej nad Parnou.
Filmografia.
K roku 2016 vrátane, filmografiu Dana Heribana zastupujú v distribúcii dva celovečerné hrané filmy, z toho jeden v postprodukcii. Na poli krátkometrážnej kinematografie boli jeho príspevky zaznamenané v troch prípadoch. V rámci televízneho formátu bol bez ohľadu na metráž filmu obsadený do piatich hraných titulov, z toho jedného TV filmu, jednej minisérie, dvoch seriálov a jednej antológie.
Filmografia Dana Heribana

Filmografiu Dana Heribana zastupujú v distribúcii dva celovečerné hrané filmy, z toho jeden v postprodukcii. Na poli krátkometrážnej kinematografie boli jeho príspevky zaznamenané v troch prípadoch. V rámci televízneho formátu bol bez ohľadu na metráž filmu obsadený do piatich hraných titulov, z toho jedného TV filmu, jednej minisérie, dvoch seriálov a jednej antológie.
Filmografia.
Televízia.
2020/2021: Červené pásky
2022: Druhá šanca
Na báze audiovizuálnych záznamov divadelných predstavení, RTVS uviedla na Dvojke v rámci cyklu "Pozvánka do divadla" tri inscenácie s Heribanom v obsadení, a to Molièrovu komédiu "Mizantrop" (2011) či adaptáciu rovnomenného románu od Roznera "Sedem dní do pohrebu" (2013), obe z repertoáru SKD, i Karvašovu "Polnočnú omšu" (2015) naštudovanú už v SND.
Referencie.
Počnúc divadelnou sezónou 2007/2008, ročenky DÚ neuvádzajú poradové čísla chronologicky. V prípade ročníka 2009/2010 je sporné i ISBN, ktoré je totožné s tým predchádzajúcim (z rokov 2008/2009).
Kráľovské údolie

Kráľovské údolie je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Ulica ústí do Nábrežia arm. gen. Ludvíka Svobodu, Révová ulica je na ňu kolmá.
Na ulici sa nachádza Dom kultúrnej rekreácie.
Rašeliniště Mařeničky

Rašeliniště Mařeničky je prírodná pamiatka, vyhlásená na katastri obce Mařenice v podhorí Lužických hôr v roku 2004. Jedná sa o mokraď s chránenými rastlinami v blízkosti cesty z Mařeníc do Kunratíc u Cvikova v severovýchodnej časti Českolipska.
Popis lokality.
V severnej časti okresu Česká Lípa na západnej strane Jezevčího vrchu (kde je národná prírodná rezervácia od roku 1967) je úžľabina, v ktorej je ložisko rašeliny s dĺžkou 500 a šírke 100150 metrov.
Lokalita vo výške 360 je na území obce Mařenice, jej časti Mařeničky. Do Mařeničiek vedie žlto značená turistická trasa od Jezevčího vrchu a cyklotrasa 3055 z juhu od Kunratíc u Cvikova. Železničná trať v blízkom okolí nie je. Južný okraj chránenej oblasti je 100 metrov od žlto značenej trasy, blízko cintorína. V geomorfologickom členení je súčasťou okrsku Cvikovská pahorkatina. Z hľadiska hydrológie je voda z rašeliniska odvádzaná do neďaleko tečúcej riečky Svitávka (povodia Ploučnice, pstruhové pásmo). V roku 2000 bola vďaka "Programu starostlivosti o krajinu" uprostred rašeliniska obnovená nákladom 45 150 Kč vodná tôňa a vykonalo sa niekoľko úprav okolia porasteného trstinou.
Chránená flóra a fauna.
V rašelinisku rastú napr. : breza plstnatá, breza previsnutá, kľukva močiarna, rosička okrúhlolistá, páperník pošvatý, bezkolenec belasý, ostrice, pálka širokolistá.
Vyhláseniu pamiatky predchádzalo niekoľko inventarizačných prieskumov lokality (Sýkora 1987, Višňák 1999, Plánská 19992000). Bol tu zistený výskyt vtáctva, sliedičov, vážok, veľké množstvo druhov flóry, z ktorých tri sú zapísané v Červenom zozname ohrozenej kveteny ČR a ďalšie sú uvádzané ako silne ohrozené.
Ochrana pamiatky.
Lokalita bola vyhlásená za chránené územie 1. marca 2004 na rozlohe 5,83 ha podľa zákona 114/1992 zb. O ochrane prírody a krajiny. Stará sa o ňu Správa CHKO Lužické hory. Podľa schváleného plánu sa má územie občas pokosiť, iné zásahy nie sú povolené.
Filip Bandžak

Filip Bandžak (* 10. september 1983, Pardubice) je český operný spevák, barytónista. Je známy interpretačnou všestrannosťou a jasným hlasom so zamatovým zafarbením. Profesionálnu spevácku kariéru začal v dvanástich rokoch na scéne pražského Národního divadla. Je laureátom prestížnych medzinárodných speváckych súťaží. 
Kariéra.
Filip Bandžák narodil sa roku 1983 v Pardubicích.
Svoju spevácku kariéru zahájil v Kuhnovom detskom zbore. Svoju sólovú dráhu začal už v roku 1993, kedy vystupoval v Česku, Nemecku a v Poľsku v hlavnej úlohe detskej opery Hansa Krásy Brundibár. Svoj prvý úspech na veľkej scéne dosiahol už vo svojich 11 rokoch na scéne pražského Národného divadla v úlohe paže v opere G. Verdiho Rigoletto, debutoval v Štátnej Opere v Prahe v úlohe maliara Marcella v opere La bohème G. Pucciniho. Po absolvovaní štúdia - odborov psychológie a hudobné kultúra na Západočeskej univerzite v Plzni, opery na Hudobná fakulte Ruskej akadémie múzických umení v Moskve (GITIS). 
Je laureátom prestížnej Medzinárodnej súťaže Mikuláša Schneidera-Trnavského na Slovensku, získal I. cenu na Medzinárodnej súťaži Antonína Dvořáka v Karlových Varoch.
Filip Bandžak sa stal laureátom Medzinárodnej speváckej súťaže v Ning-pu v Číne v roku 2008 a získal ako jediný Európan zvláštnu cenu za najlepšiu interpretáciu čínskej piesne v čínštine.
V gréckych Aténach sa stal laureátom Medzinárodnej speváckej súťaže Maria Callas Grand Prix 2009.
Pravidelne sa zúčastňuje turné so sólistami Veľkého divadla v Moskve, spolupracuje s Mariinským divadlom v Sankt Peterburgu, získal najvyššie ocenenie Európskej únie umenia v oblasti operného spevu - Zlatá Europea.
Okrem svojej divadelnej a koncertnej činnosti sa zaoberá charitatívnymi a humanitárnymi koncerty a projektmi.
Futbal na Letných olympijských hrách 2016 – ženy

Ženský futbalový turnaj na Letných olympijských hrách 2016 bol v poradí šiesty ženský futbalový turnaj na Letných olympijských hrách od roku 1996, kedy bol ženský futbal prvýkrát zaradený do olympijského programu. Prebiehal v dňoch 3. až 9. augusta 2012 na siedmich štadiónoch šiestich brazílskych miest. Centrom turnaja a dejiskom finálového zápasu bolo usporiadateľské mesto týchto olympijských hier Rio de Janeiro. Na turnaji štartovalo 12 tímov, ktoré boli v úvodnej fáze turnaja rozdelené do troch základných skupín.
Olympijské zlato z roku 2012 obhajovali . Ich finálovým súperom bolo , ktoré sa na olympijský turnaj 2016 neprebojovalo, keďže vo finálovom turnaji ázijskej olympijskej kvalifikácie v domácom prostredí v Osake obsadilo nepostupové 3. miesto.
Žrebovanie.
Žrebovanie sa uskutočnilo vo štvrtok 14. apríla 2016 na štadióne Maracana v Rio de Janeiro. Zúčastnené tímy boli rozdelené do štyroch výkonnostných košov, pričom ako usporiadateľ bola priamo nasadená do najsilnejšieho prvého koša. Ostatné tímy boli do košov rozdelené podľa poradia v klasifikácii FIFA so stavom v marci 2016. Do prvého koša tak k Brazílii pribudli obhajkyne olympijského zlata a úradujúce majsterky sveta a úradujúce majsterky Európy futbalistky .
V zátvorkách je uvedené poradie v klasifikácii FIFA v marci 2016.
Základné skupiny.
Zápasy základných skupín sa odohrali 3., 6. a 9. augusta 2016. Zúčastnené tímy boli vyžrebované do skupín nasledovne: 
Do štvrťfinále postupovali prví dvaja zo základných skupín a dva tímy z tretích miest s najlepšou tabuľkovou bilanciou.
Play-off.
Štvrťfináloví súperi pre víťazov skupín E a G (v pavúku označení 1E a 1G) boli určení podľa pravidla, aby tímy z rovnakej skupiny nenastúpili proti sebe už vo štvrťfinále.
Futbal na Letných olympijských hrách 2016

Futbal na Letných olympijských hrách 2012 pozostával z dvoch turnajov:
Kuzmányho ulica (Bratislava)

Kuzmányho ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Karola Kuzmányho (1806 – 1866), slovenského spisovateľa, prvého podpredsedu Matice slovenskej. Tiahne sa od Vlčkovej, na križovatke s Moyzesovou sa lomí a pokračuje po Palisády.
Národné kultúrne pamiatky.
Na ulici sa nachádza deväť národných kultúrnych pamiatok – budovy s číslami 3, 4, 6, 8, 9, 10, 13, 14 a 15.
Nájomný eklektický bytový dom na Kuzmányho 4 bol postavený koncom 19. storočia. Na Kuzmányho 6 sa nachádza neorenesančný dom rodiny Frideczky-Paulů z roku 1860. Na Kuzmányho 8 je vila z roku 1897, postavená pre súdneho radcu Kirchnera. 
Vila doktora Michaelisa na Kuzmányho 9 z roku 1894 bola postavená pre lekára generálneho štábu Dr. Michaelisa. Na Kuzmányho 13 sa nachádza neogotický dom z konca 19. storočia. Eklektická vila na Kuzmányho 10 pôvodne patrila rodine Engyeli-Levatich.
Vila na Kuzmányho 14 bola postavená v roku 1903 pre Máriu Dvoracsekovú, podľa návrhu architekta Aloisa Salzleinera, ide o výrazný príklad meštianskej architektúry konca 19. storočia. Na Kuzmányho 15 stojí vila z roku 1924, pôvodne patrila Antonovi Sudekovi, majiteľovi dvoch papiernictiev.
Ulica Jána Jonáša

Ulica Jána Jonáša je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa Jána Jonáša (1919 – 1977), slovenského spisovateľa. 
Na Ulici Jána Jonáša 1 sídli automobilka Volkswagen Slovakia.
Česko-slovenské národné basketbalové družstvo mužov

Česko-slovenské národné basketbalové družstvo mužov bolo národné družstvo mužov, ktoré reprezentovalo Česko-Slovensko v medzinárodných basketbalových súťažiach, turnajoch a priateľských zápasoch. Fungovalo pod záštitou Českej a Slovenskej basketbalovej federácie (ČSBF); v rokoch 1970 až 1990 niesol zväz názov "Basketbalový svaz ÚV ČSTV". V čase účinkovania bolo po a tretím najúspešnejším európskym družstvom. Po rozdelení Česko-Slovenska v roku 1993 vznikli samostatné národné družstvá Česka a Slovenska. 
Svoj posledný zápas odohralo 18. novembra 1992 proti v neúspešnej kvalifikácii na Majstrovstvá Európy 1993.
Najúspešnejším hráčom družstva bol Kamil Brabenec, ktorý zaznamenal 403 reprezentačných štartov (v rokoch 1970 až 1987) a dosiahol v nich 2 051 bodov.
Úspechy.
Česko-slovenské družstvo sa zúčastnilo siedmich olympijských hier, na ktorých skončilo vždy bez medaily. Najbližšie k nej bolo v roku 1960 v Ríme, kde obsadilo 5. miesto. Zúčastnilo sa tiež štyroch majstrovstiev sveta, kde rovnako nesiahlo na medailu. Jeho najlepším umiestnením bolo 6. miesto na turnaji v roku 1970 v Juhoslávii. Na majstrovstvách Európy sa zúčastnilo 24-krát a získalo na nich 12 medailí. Prvú medailubronzovúdosiahlo hneď na prvom turnaji majstrovstiev Európy v roku 1935 vo Švajčiarsku. Tú najcennejšiu potom v roku 1946 vo švajčiarskej Ženeve, keď vyhralo všetky svoje zápasy a vo finále zvíťazilo nad .
Bystrická ulica (Bratislava)

Bystrická ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves.
Je rovnobežná s Poniklecovou, Bleduľová a Ľubovníková sú na ňu kolmé. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Atraktor

Atraktor (, z pôvodne ) je konečný stav systému. Je to stav, do ktorého dynamický systém v čase smeruje (je do neho „priťahovaný“).
Napríklad atraktorom kyvadla je jeho ustálený stav, v ktorom už nekmitá a zavesené teleso (alebo hmotný bod) zotrváva v najnižšom bode svojej dráhy.
Atraktory je možné rozdeliť na niekoľko skupín:
Poniklecová ulica (Bratislava)

Poniklecová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa rastliny poniklec. 
Tiahne sa od Opletalovej po Ľubovníkovú, križuje Bleduľovú, je rovnobežná s Bystrickou a Mečíkovou. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Valentina Vasilievová

Valentina Vasilievová bola ruská žena z mesta Šuja, ktorá porodila svojmu mužovi Fiodorovi Vasilievovi v rokoch 1725 – 1765 69 detí. Len dve z nich zomreli v detskom veku. Stala sa tak najplodnejšou ženou nielen Ruska, ale taktiež sveta a je zapísaná v Guinnessovej knihe rekordov.
Za svoj život mala 27 pôrodov a to nasledovne: 
Fioodorova druhá žena (jej meno nie je známe) mu porodila 18 detí a to v 8 pôrodoch mu dala 6 párov dvojčiat a dvakrát trojčatá. Len jedno z 18 detí zomrelo.
Nie je možné, aby ženské telo fyzicky vydržalo toľko pôrodov.
Fiodor Vasiliev.
Jeho prvá zmienka sa objavila v roku 1783 v londýnskom The Gentleman's Magazine: V originálnom liste sa píše: "List, ktorý leží predo mnou, odoslaný 13. apríla 1782 z Petrohradu, sa píše, že Fiodor Vasiliev, 75-ročný roľník sa teší perfektnému zdraviu v Moskve. So svojou prvou ženou splodil štyri štvorčatá, sedem trojčiat a šestnásť dvojčiat, teda spolu 69 detí z 27 pôrodov. Jeho druhá žena potom porodila sestry dvojčatá a dvoje trojčatá, teda 18 detí v 8 pôrodoch. Celkovo sa teda Fiodor stal 35 × otcom a mal 87 detí, z ktorých 84 žije a iba 3 zomreli. Túto správu, akokoľvek sa môže zdať úžasná, aj keď to asi závisí na osobnom názore, podal anglický obchodník z Petrohradu svojim príbuzným v Anglicku. Plodný ruský roľník bol predstavený samotnému cárovi."
Bleduľová ulica

Bleduľová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa rastliny bleduľa. 
Je rovnobežná s Ľubovníkovou ulicou, križuje Poniklecovú a Mečíkovú, je kolmá na Bystrickú. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Mečíková ulica

Mečíková ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa rastliny mečík. 
Je rovnobežná s Poniklecovou a Jasencovou, križuje Bleduľovú a Ľubovníkovú. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Robert Sarah

Robert Sarah (* 15. jún 1945, Ourous) je guinejský rímskokatolícky arcibiskup a kardinál, emeritný prefekt Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí. Patrí medzi najpopulárnejších konzervatívnych kardinálov.
Kňaz a biskup.
Kňazskú vysviacku prijal vo veku 24 rokov 20. júla 1969. Študoval na Pápežskej univerzite Gregoriana a Biblickom inštitúte v Jeruzaleme. V auguste 1979 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval za arcibiskupa arcidiecézy Konakry. Biskupskú vysviacku mu udelil kardinál Giovanni Benelli 8. decembra 1979. V tento deň bol najmladším biskupom na svete.
Vo Vatikáne.
V októbri 2001 bol pozvaný do Vatikánu, kde sa stal sekretárom Kongregácie pre evanjelizáciu národov, ktorú vtedy viedol ako prefekt kardinál Crescenzio Sepe. 7. októbra 2010 ho pápež Benedikt XVI. menoval za predsedu Pápežskej rady „Cor Unum“, ktorá koordinuje charitatívna činnosť katolíckej cirkvi. Vo funkcii tak nahradil nemeckého kardinála Paula Cordesa. Je tak druhým vysokým činiteľom rímskej kúrie, pochádzajúcim z Afriky, ktorého menoval Benedikt XVI. Prvým bol Peter Kodwo Appiah kardinál Turkson. Dva týždne potom bolo ohlásené jeho vymenovanie za kardinála, kardinálsky biret prevzal počas konzistória 20. novembra 2010.
Dňa 24. novembra 2014 ho pápež František menoval za prefekta Kongregácie pre Boží kult a disciplínu sviatostí.
Rezignácia.
Dňa 20. februára 2021 prijal pápež František jeho rezignáciu na post prefekta Kongregácie pre Boží Kult a disciplínu sviatostí. Jeho nástupcom sa stal vtedajší sekretár Kongregácie, arcibiskup Arthur Roche. Kardinál Sarah bol prijatý do nemocnice 12. júla 2021 a podstúpil úspešnú operáciu prostaty. Z nemocnice ho prepustili 27. júla 2021.
Na kardinálskom konzistóriu 3. mája 2021 bol spolu s ďalšími siedmimi kardinálmi povýšený do rádu kardinálov kňazov.
"Boh alebo nič".
V roku 2015 vyšiel knižný autobiografický rozhovor "Dieu ou rien", v ktorom vedie rozhovor s francúzskym novinárom Nicolasom Diatom o svojom živote a viere. Kniha sa rýchlo dočkala mnohých prekladov a zaradila sa medzi najpopulárnejšie súdobé diela tohto druhu. Knihu v roku 2016 pod názvom "Boh alebo nič" v preklade Jána Tarabu vydalo vydavateľstvo Lúč. Pri príležitosti jej uvedenia na trh ju v dňoch 13.16. júna na Slovensku osobne prezentoval Robert Sarah. Pri svojej návšteve Slovenska ho prijali aj biskupi Slovenska na plenárnom zasadaní KBS na Donovaloch.
Jasencová ulica

Jasencová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa rastliny jasenec. 
Tiahne sa od Bršlenovej po Bleduľovú. Je rovnobežná s Mečíkovou ulicou a Ulicou Jána Jonáša.
Bršlenová ulica

Bršlenová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa rastliny bršlen. 
Je kolmá na Ulicu Jána Jonáša. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Opletalova ulica

Opletalova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Nachádza sa v miestnej časti Paulinské. Je pomenovaná podľa Jana Opletala (1915 – 1939), českého študenta, obete nacizmu 
Tiahne sa ku podniku Volkswagen Slovakia. Na Opletalovej 1/a sa nachádza hotel W Hotel s reštauráciou.
Janšákova ulica

Janšákova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa Štefana Janšáka (1886 – 1972), slovenského archeológa, diplomata a spisovateľa. 
Tiahne sa od Opletalovej ulice, kolmo ústí do Tehliarskej ulice. Na Janšákovej 7 sa nachádza reštaurácia Kolony Club Restaurant.
Tehliarska ulica (Bratislava)

Tehliarska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves.
Tiahne sa od železničnej trate po Opletalovu ulicu. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Tehelňa (Bratislava)

Tehelňa je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves.
Je kolmá na Tehliarsku ulicu.
Ílová ulica

Ílová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa horniny íl.
Je rovnobežná s Opletalovou, kolmá na Tehliarsku. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Kremencová ulica

Kremencová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves.Je pomenovaná podľa horniny kremenec. 
Tiahne sa od Záhradnej po Mečíkovú, križuje Ulicu Jána Jonáša, je rovnobežná s Opletalovou ulicou. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Záhradná ulica (Bratislava)

Záhradná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. 
Tiahne sa kolmo od Opletalovej ulice. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Ulica Milana Pišúta (Bratislava)

Ulica Milana Pišúta je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves.
Je pomenovaná podľa Milana Pišúta (1908 – 1984), slovenského literárneho historika a kritika. Ústí do Opletalovej ulice pri jej spojnici so Záhradnou. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Ulica Milana Pišúta

Ulica Milana Pišúta je ulica:
Mlynská ulica (Bratislava)

Mlynská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa mlyna.
Tiahne sa od protipovodňovej hrádze po Istrijskú ulicu.
Osinalické bučiny

Osinalické bučiny je názov prírodnej pamiatky na území CHKO Kokořínsko, v južnej časti okresu Česká Lípa, na katastrálnom území Zakšín. Ide o lesnaté územie s radom pieskovcových skál, kde sa vyskytuje mnoho druhov chránených rastlín.
Opis.
V západnej časti Kokořínska pri ceste medzi Mělníkom a Dubou aj Českou Lípou je zalesnená oblasť s mnohými chránenými územiami, prameniskami potokov Liběchovka a Pšovka, pieskovcovitými útvarmi.
Medzi dedinami Medonosy a Bukovec na tejto veľmi frekventovanej ceste I/9 je odbočka na východ do obce Osinalice. Po necelých je v údolí medzi kopcami Brusné () a Skaliska () v priamom susedstve cesty chránená lokalita Osinalické bučiny. Na východnej strane zasahuje do Osinalického sedla, ktoré je hranicou medzi okresmi Česká Lípa a Mělník. Tu cestu pretína zeleno značená turistická cesta od Nových Osinelíc na juhu do Dubej na severe. Cyklotrasa tadiaľ nevedie.
Lokalita je mierne zvlnená, náleží svahu kopca Skaliska, je porastená nielen bukovým lesom, ale na pieskovcoch rastie rad chránených vstavačovitých, orchideových druhov rastlín, kvôli ktorým tu bola vyhlásená ochrana. Sú tu napr. vstavač purpurový, koralica lesná, kruštík rožkatý, vtáčia prilba biela.
V starších stromoch tu žijú holuby plúžiky.
Vyhlásenie pamiatky.
Prírodná pamiatka tu bola vyhlásená 19. novembra 2002 (platnosť vyhl. nadobudla 24. decembra 2002) na rozlohe , v nadmorskej výške 250 až . Lokalita je v starostlivosti správy CHKO Kokořínsko, odborné pracovisko AOPK (Agentúra ochrany prírody a krajiny) pod kódom 2191.
Istrijská ulica

Istrijská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa chorvátskeho polostrova Istria.
Je dôležitou dopravnou tepnou, tiahne sa od Námestia 6. apríla po Opletalovu ulicu. Na Istrijskej 22 sa nachádza základná umelecká škola.
Námestie 6. apríla

Námestie 6. apríla je námestie v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves.
Ulica Slovinec je na neho kolmá.
Slovinec (ulica v Bratislave)

Slovinec je ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Je pomenovaná podľa neďalekého brala Slovinec. 
Tiahne sa po Námestie 6. apríla, sú na ňu kolmé Primoravská, Podhorská a Želiarska. Tvorí ju zástavba rodinných domov.
Na ulici žil Rudolf Sloboda (1938 – 1995), slovenský spisovateľ.
Slovinec (priezvisko)

Slovinec je slovenské priezvisko s významom Slovinec. Slovenská prechýlená ženská podoba je Slovincová, zriedkavo aj Slovinecová. Je rozšírené predovšetkým v Bratislave, potom v Handlovej a Trnave. V Česku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia.
Pozri v článku Slovinec.
Windows XP Home

Windows XP Home alebo Windows XP Home Edition je variant operačného systému Windows XP, ktorý na rozdiel od Windows XP Professional neobsahuje niektoré pokročilé funkcie, ako je napríklad podpora viacerých jadier procesora. Do roku 2007 bol dosť často používaný ako OEM k notebookom.
Kúpeľná ulica (Bratislava)

Kúpeľná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Tiahne sa od Vajanského nábrežia po Palackého, križuje Medenú.
Dom na Kúpeľnej 2 je chránenou pamiatkou.
Mrázik (film)

Mrázik () je farebný sovietsky film (rozprávka) z roku 1964. Film režíroval Alexandr Arturovič Rou a scenár napísal Nikolaj Robertovič Erdman.
Dej.
Film je o manželoch, ktorí majú dve nevlastné dcéry. Starčekova dcéra Nasťa je milá, pôvabná a šikovná, zatiaľ čo macochina Marfuša je nešikovná, hlúpa a o poznanie škaredšia od sestry. Nasťa je však v nemilosti macochy a musí robiť všetky domáce práce, zatiaľčo Marfuša využíva všetok čas na "parádenie sa", povaľovanie a hľadanie ženícha. Pýchou je "obdarený" aj Ivan z neďalekej dediny, ktorý stretáva krásnu Nastenku. Vyťahuje sa pred ňou, no čoskoro je potrestaný a jeho tvár sa zmení na medvediu. Túla sa krajinou a časom si uvedomuje, aký povýšenecký a namyslený bol. Cesty Nastenky a Ivana sa napokon stretnú a po zmiznutí kliatby sa stanú manželmi.
Efezský koncil

Efezský koncil zasadal medzi 22. júnom 431 a 10. júlom 431 v maloázijskom Efeze. Koncil zvolal cisár Theodosius II., vnuk Theodosia I. Koncilu sa zúčastnilo 200 až 250 biskupov; zasadnutie však prebiehalo pomerne rýchlo, aby sa k záverom dospelo pred príjazdom západných biskupov. Rokovanie sa vyznačovalo vystupňovanou atmosférou, ostrými stretmi a obvineniami. Koncil je uznávaný ako tretí ekumenický koncil. Hlavnou otázkou, ktorou sa zaoberal, bolo nestoriánstvo.
Podľa záverov koncilu precenil Nestorius ľudskú prirodzenosť Ježiša Krista na úkor prirodzenosti božskej. Preto bolo učenie patriarchu Nestoria odsúdené ako mylné. Nestorius učil, že Panna Mária porodila človeka Ježiša Krista, ale nie Ježiša čoby Logos, Božieho syna. Logos v Kristovi iba prebýval ako v chráme; Ježiš tak bol iba θεοφόρος "theoforos", nositeľ Boha. Preto aj jeho matku Máriu Nestorios nazýval χριστοτόκος "Christotokos" nositeľka Krista. Efezský koncil proti tomuto tvrdeniu vyhlásil ako učenie cirkvi, že Mária je θεοτόκος "theotokos", nositeľka Boha, tiež Bohorodička; toto pomenovanie bolo preložené do latinčiny ako "dei genetrix".
Koncil vyhlásil, že Ježiš bol jedinou osobou, nie dvoma oddelenými osobami - úplne Bohom aj úplne človekom s racionálnou dušou a telom. Mária je "theotokos", pretože porodila tohto Ježiša, Boha a zároveň človeka. Spojenie dvoch prirodzeností v Kristovi bolo takej povahy, že jedna prirodzenosť nerušila prirodzenosť druhú.
Koncil tiež vyhlásil text Nicejsko-konštantínopolského vyznania, ktoré zložili Otcovia Prvého nikajského koncilu roku 325 a Prvého konštantínopolského koncilu roku 381, ku ktorému zakázal dodávať akékoľvek prídavky. Okrem toho odsúdil tiež pelagianizmus.
Malé pálenisko

Malé pálenisko je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov.
Nachádza sa v blízkosti Malého Dunaja, je rovnobežná s Prístavnou ulicou. Ide o chatovú oblasť, ktorá mala v minulosti problém s pitnou vodou, tá bola obyvateľom dovážaná prostredníctvom cisterny. V roku 1999 sa začal stavať vodovod.
Prístavná ulica (Bratislava)

Prístavná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. 
Tiahne sa od Košickej ulice k Malému Dunaju, popri prístave, podľa ktorého je pomenovaná. Je dôležitou dopravnou tepnou, v roku 2007 bola vozovka na ulici rozšírená.
Uhorková ulica

Uhorková ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz.
Na ulicu sú kolmé ulice Nové pálenisko a Rosná.
Nové pálenisko

Nové pálenisko je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz.
Tiahne sa od Uhorkovej po ulicu Na výslní, je rovnobežná s Rosnou ulicou,
Rosná ulica (Bratislava)

Rosná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz. Je pomenovaná podľa rosy. 
Tiahne sa od Uhorkovej po ulicu Na výslní, je rovnobežná s ulicou Nové pálenisko.
Na výslní

Na výslní je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz.
Je pokračovaním Nížinnej ulice, Rosná ulica a Nové pálenisko sú na ňu kolmé.
Okřešické louky

Okřešické louky sú chránenou lokalitou, prírodnou pamiatkou vo východnej časti územia mesta Česká Lípa, asi 1 km od pripojenej obce Okřešice, na katastri obce Žizníkov. Ako Okřešice, tak Žizníkov sú obce pripojené k Českej Lípe. Jedná sa o lúky s hojným výskytom mnohých druhov i chránených rastlín. 
Popis.
Lúky sú v blízkosti železničnej trate z Českej Lípy na Doksy (Trať 080), 3 km JV od hustejšie obývaných obytných častí Českej Lípy. Slatinné lúky sú na rade miest v trojuholníku tratí, chránená lúka je len na ploche 2,46 ha, pretiahnutého tvaru o najväčšej dĺžke cca 600 metrov a široká 40 - 50 metrov. Na severe sú ohraničené pasienkami, z ostatných strán zmiešaným lesom, v ktorom sú zastúpené brezy, jelše, osiky, lesné borovice aj letné duby. Ochranné pásmo je stanovené vyhlasovateľom, tj. Libereckým krajom, na ploche ďalších 7 ha. Chránené lúky sa nachádzajú vo výške 258 - Býval tu v blízkosti Okřešický rybník. K zamokreniu lúk došlo zrejme postavením násypu železničnej trate.
Na podmáčaných lúkach rastú vo veľkom množstve lúčne orchidey, napr kosatec sibírsky. Nie je tu možné bez súhlasu príslušného orgánu ochrany prírody vykonávať stavebné práce, trhať kvety a odchytávať živočíchy. Aby sa zamedzilo zarastaniu náletovými drevinami, je vykonávané pravidelné kosenie. Kvôli potrebnej ochrane chránených druhov hmyzu je kosenie šachovnicové, v pruhoch.
Vyhlásenie pamiatky.
Vyhlasovateľom PP, ktorý spracoval aj potrebnú dokumentáciu, bol na jar roku 2008 Krajský úrad Libereckého kraja, odbor rozvoja vidieka, poľnohospodárstva a životného prostredia. Stalo sa tak 30. apríla 2008 v súlade s ustanovením. § 77a ods. 2 zák.č. 114/1992 Zz (Zákon o ochrane prírody). Územie je z zaradené do Ralského bioregiónu, do faunistického kvadrátu 5353. Z geomorfologického hľadiska patrí lokalita do okrsku Českolipská kotlina, ktorá je časťou Zákupskej pahorkatiny. Lúky patria do povodia Ploučnice, sú odvodňované kanálikom do regulovaného Žizníkovského rybníka.
Prieskum botanický.
Detailný botanický prieskum bol uskutočnený v rokoch 2006 až 2008. Bolo dokladovaných 223 taxónov vyšších rastlín, z ktorých 39 patrí medzi druhy ohrozené, niektoré kriticky (príklady: Allium angulosum, Carex davalliana). 
Prieskum fauny.
Počas roka 2007 vykonal pracovník českolipského múzea RNDr Miroslav Honc rozsiahly prieskum bezstavovcov. Našiel tu postupne 159 druhov, z toho 14 je zaradených do kategórie osobitne chránených (napr. Vážka klinovka hadia či 2 druhy motýľov). 
Prístup.
K chránenej lúke nevedie žiadna udržiavaná cesta. Od blízkeho násypu železničnej trate ju delí lesík prechádzajúci do mokrade. Po južnej strane trate je vedená turisticky neznačkovaná cesta od pieskovne v Srní do Okřešíc.
Ząbrowo

Ząbrowo môže byť:
dedina v Poľsku:
Konvalinkový vrch (prírodná pamiatka)

Konvalinková vrch je bývalá samostatná prírodná pamiatka ev. č. 183 ležiaca na rovnomennom kopci v okrese Česká Lípa severozápadne od obce Staré Splavy. Západným smerom sa nachádzala v priamom susedstve prírodná rezervácia Slunečný dvůr. Obe sú, resp. boli v evidencii Agentúry pre ochranu prírody a krajiny Ústí nad Labem a pod správou Krajského úradu Libereckého kraja. Od mája 2012 sa stupeň ochrany zvýšil, celé územie bolo zahrnuté do národnej prírodnej pamiatky Jestřebské slatiny a pôvodná prírodná pamiatka a prírodná rezervácia boli zrušené.
Lokalita.
Samotný "Konvalinkový vrch" s nadmorskou výškou 260291 metrov geomorfologicky spadá do celku Ralská pahorkatina, podcelku Dokeská pahorkatina, okrsku Jestřebská kotlina a podokrsku Jestřebská rovina.
Rozloha chráneného územia vedeného teraz ako prírodná pamiatka je teraz 3,02 ha, výška je od 260 do , nad okolitým terénom je 30 metrov. Rastie tu borovicový les s výskytom borovice lesnej, smrekovca opadavého, smreka obyčajného a brezy previsnutej. Z kveteny okrem rojovníka tu rastie tučnica česká a vstavačovec český. Zo zástupcov fauny tu bolo zaznamenaných 20 druhov vtákov, ďalej vretenica severná a jašterica živorodá. Lúky v okolí sú od roku 1990 kosené. Vrch pôdorysne oválneho tvaru je z tretiny na katastri 659 061 obce Jestřebi, zvyšok v katastri 628 212 Doksy u Máchova jazera.
Pretože na úpätí vrchu nadväzujú chránené lúky Slunečného dvora, majú obe chránené územia spoločnú informačnú tabuľu. Na vrchole skaly sú dobre viditeľné vytesané otvory po stavbe hradu. 
História.
Vyhlásenie.
Štátnou prírodnou rezerváciou bol "Konvalinkový vrch" vyhlásený Ministerstvom kultúry 20. augusta 1954 pod číslom 57.407 / 54.
Dňa 29. novembra 1988 bola vykonaná novelizácia zoznamu chránených území (vrátane SPR Konvalinková vrch) výnosom Ministerstva kultúry č. 14.200 / 88. Ochrana sa týkala rozlohy 1ha na pomedzí katastrálnych území Doksy u Máchova jazera a Jestřebí. Dôvodom ochrany bol a je ojedinelý výskyt rojovníka močiarneho na pieskovci.
Zrušenie.
Po zriadení národnej prírodnej pamiatky (NPP) Jestřebské slatiny v roku 2012 boli k 10. máju 2012 zrušené prírodné pamiatky a rezervácie na jej území, pretože NPP má vyšší stupeň ochrany. To sa týkalo ako Konvalinkového vrchu, tak susedného Slunečného dvora.
Kasia Mnasithea

Kasia Mnasithea () bola olympijská víťazka pretekov dvojkolesových vozov so štvorzáprahom žrebcov v roku 153.
Kasia Mnasithea, dcéra Marka Vetléna Laita z Élidy, zvíťazila v Olympii na 233. hrách v pretekoch dvojkolesových vozov so štvorzáprahom žrebcov (tethrippon pólón). Tethrippon žrebcov sa stal olympijskou disciplínou v roku 384 pred Kr. Na olympijských hrách býval jazdec alebo vozataj v pretekoch zväčša anonymný a olympijský veniec si vždy odniesol len majiteľ víťazného voza alebo koňa a neprekážalo, aby tým majiteľom mohla byť aj žena.
Olympijské víťazstvo Kasie Mnasithey uvádza epigrafický nález ("IvO 233", IvO = W. Dittenberger a K. Purgold, nápisy Olympia, Berlin 1896.) na podstavci jej nezachovanej sochy, objavený severovýchodne od olympijského Prytaneia.
Krápník (prírodná pamiatka)

Krápník je skalný previs severne od obce Tuhaň v okrese Česká Lípa, v severozápadnej časti CHKO Kokořínsko, v susedstve prírodnej pamiatky Martinské stěny. V rokoch 19912001 bol chránený ako prírodná pamiatka ev. č. 1355. 
Popis a história.
V pieskovcovom skalnatom chrbte zarastenom prevažne borovicami je celý rad skalných veží, baní, previsov. Zhruba 2,5 km južne od hory Vlhošti na katastri dediny Tuhanec (spadajúca pod obec Tuhaň) je veľký skalný previs, nazývaný "Krápník". Je otvorený k severovýchodu, dlhý 47 metrov, hlboký 10 a pri okraji vysoký 12 metrov. Na dne je rad veľkých kameňov, ktoré sa zhruba cez 3 000 rokov odlomili zo stropu, v ktorom sa časom vytvorili voštiny. Vykonávaný prieskum znamenal objavenie keramických črepov pochádzajúcich z nádob lužickej kultúry v dobe bronzovej.
V previse bol objavený vyrytý nápis s letopočtom 1702. Je pravdepodobné, že sa tu v čase protireformácie schovávali utečenci. 
Názov previs získal vďaka rýchlo skvapkávajúcej vode zo stropu do priehlbiny pod skalou.
Predmetom ochrany bol pieskovcový previs s typickou voštinovou výzdobou.
Zo zoznamu prírodných pamiatok bol útvar vyňatý v roku 2001.
Ďalšie zaujímavé miesta.
Blízko tohto previsu je zhruba o tretinu menší podobný útvar nazývaný Tisícový kámen. Celá oblasť je súčasťou Ralskej pahorkatiny, resp. jeho geomorfologického okrsku Polomené hory.
Cestovný ruch.
K previsu vedie vyznačená odbočka zo zeleno značenej turistickej trasy, ktorá je vedená pod Vlhošťom okolo celého radu tunajších prírodných pamiatok, ako je Stříbrný vrch, Husa alebo Kostelecké bory. Najbližšia cesta je 3 km na západ č. 260 od Blíževediel na Tuhaň. Železničná trať v tejto oblasti žiadna nie je.
Krápník

Krápník môže byť:
Nížinná ulica

Nížinná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz.
Je rovnobežná so Starou černicovou ulicou, napája sa na ulicu Na výslní.
Stará černicová ulica

Stará černicová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz.
Je rovnobežná s Nížinnou ulicou, kolmo ústí do ulice Na výslní.
Jarná ulica (Bratislava)

Jarná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz. Je pomenovaná podľa ročného obdobia jar.
Tvorí spojnicu medzi ulicou Na výslní a Komárňanskou.
Komárňanská ulica (Bratislava)

Komárňanská ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz. Je pomenovaná podľa mesta Komárno.
Tiahne sa od Lúčnej po Jastrabiu, križuje Slovnaftskú.
Lúčna ulica (Bratislava)

Lúčna ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz. 
Tiahne sa od Bajkalskej po Komárňanskú.
Lermontovova ulica (Bratislava)

Lermontovova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Michaila Jurieviča Lermontova (1814 – 1841), ruského básnika a dramatika. Tiahne sa od Vlčkovej po Štefánikovu.
Národné kultúrne pamiatky.
Na ulici sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky – budovy s číslami 1, 9, 12, 14, 16, 17, 18, 21 a 23. 
Na Lermontovovej 1 (na rohu so Štefánikovou ulicou) sa nachádza bývalý hotel Deák. Bol postavený v secesnom štýle v rokoch 1909 – 1910. Eklektický nájomný dom na Lermontovovej 9 bol postavený v rokoch 1909 – 1915. Na Lermontovovej 12 sa nachádza eklektická nájomná Menschova vila z rokov 1902 – 1903.
Na Lermontovovej 14 stojí eklektická vila, ktorá patrila slovenskému novinárovi Ignácovi Gessayovi (1874 – 1928). Bola postavená v rokoch 1902 – 1903 a zrekonštruovaná v roku 1930 na popud Gessayovej dcéry podľa projektu Alexandra Feiglera. 
Eklektická vila na Lermontovovej 16 z roku 1903 patrila Pavlovi Blahovi (1867 – 1927), slovenskému lekárovi, poslancovi Uhorského snemu a signatárovi Martinskej deklarácie. 
Vila profesora Hanuša sa nachádza na Lermontovovej 17. Bola postavená v rokoch 1923 – 1924 v štýle moderny.
Na Lermontovovej 18 sa nachádza eklektická vila so záhradou. Po roku 1921 bola postavená vila so záhradou na Lermontovovej 21.
Na Lermontovovej 23 stojí vila, ktorá patrila architektovi Dušanovi Jurkovičovi (1868 – 1947). Tympanón nad vchodom do vily obsahuje motívy inšpirované štátnou symbolikou ako aj ľudovou ornamentikou. Nachádza sa na pozemku niekdajšej záhrady Erdődyovcov, ktorá je tiež národnou kultúrnou pamiatkou.
Leškova ulica

Leškova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. 
Tiahne sa od Štefánikovej, križuje Čajkovského ulicu, je rovnobežná so Štefanovičovou.
Na ulici sa nachádza 16 národných kultúrnych pamiatok – budovy s číslami 3, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 17, 18, 19, 20, 21.
Na Leškovej 5 má sídlo Fun rádio. Na Leškovej 17 má sídlo Krajský pamiatkový úrad.
Lodná ulica (Bratislava)

Lodná ulica je jednosmerná a zároveň najkratšia ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto s dĺžkou 24 metrov. Nachádza sa medzi Riečnou a Paulínyho ulicou. Na Lodnej 2 sa nachádza ambasáda Kuvajtu, ktorá je zároveň chránenou pamiatkou.
Jastrabia ulica (Bratislava)

Jastrabia ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz. Je pomenovaná podľa jastraba.
Tiahne sa od Komárňanskej ulice, križuje železničnú trať, ulica Domové role je na ňu kolmá.
Domové role

Domové role je ulica a lokalita v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz. 
Je kolmá na Slovnaftskú a Jastrabiu.
Rákosová ulica

Rákosová ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz. 
Je kolmá na Komárňanskú, Senná a Motýlia sú na ňu kolmé.
Senná ulica

Senná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz. 
Tvorí spojnicu medzi Rákosovou a Komárňanskou.
Motýlia ulica

Motýlia ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Ružinov. Nachádza sa v miestnej časti Prievoz. 
Tvorí spojnicu medzi Jarnou a Rákosovou.
Ulica Mateja Bela (Bratislava)

Ulica Mateja Bela je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. Je pomenovaná podľa Mateja Bela (1784 – 1849), slovenského polyhistora. Tiahne sa od Palisád po Gunduličovu, križuje Tolstého ulicu.
Na ulici sa nachádzajú národné kultúrne pamiatky – budovy s číslami 2, 4, 5, 6, 7 a 8.
Medená ulica (Bratislava)

Medená ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto. V období socializmu – do 1. apríla 1991, mala názov Fučíkova ulica. Bola pomenovaná podľa Juliusa Fučíka (1903 – 1943), českého komunistického politika a novinára popraveného nacistami.
Tiahne sa od Námestia Ľudovíta Štúra po Štúrovu ulicu, križuje Kúpeľnú ulicu. Na ulici sa nachádzajú štyri budový, ktoré sú národnou kultúrnou pamiatkou – majú čísla 2, 5, 15 a 17. Na Medenej 5 má sídlo občianske združenie Queer Leaders Forum.