burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Matt Dillon

Matt Dillon (; * 18. február 1964, New Rochelle, New York, USA) je americký herec. V roku 2004 bol nominovaný na herecké ocenenie Academy Awards, za svoj herecký výkon vo filme "Crash" (2004). 
Detstvo a mladosť.
Dillon sa narodil v New Rochelle v štáte New York, žene v domácnosti a maliarovi portrétov. Je druhým zo šiestich detí s jednou sestrou a štyrmi bratmi, z ktorých jeden je herec Kevin Dillon. Bol vychovaný v rímskokatolíckej rodine írskeho pôvodu. Vyrastal v meste Mamaroneck, v štáte New York.
Kariéra.
V roku 1979 debutoval vo filme "Over the Edge". Dillonov herecký výkon bol dobre prijatý, čo viedlo k jeho obsadeniu do dvoch filmov, ktoré vyšli nasledujúci rok: "Miláčikovia" a "Moja telesná stráž". Filmy, boli úspešné, zarobili veľa peňazí čo zvýšilo aj záujem o Dillona.
V roku 1983 si zahral vo filme "Outsideri", po boku začínajúcich hercov, ako Tom Cruise, C. Thomas Howell, Rob Lowe a Diane Lane. 
Neskôr, Dillon debutoval aj na Broadwayi. V roku 1989 získal Dillon uznanie filmových kritikov za jeho herecký výkon, vo filme "Drugstore Cowboy".
V roku 1992 si zahral v dráme "Mladí a slobodní", po boku Bridget Fonda a v roku 1995 hral s Nicole Kidman v dráme "Zomrieť pre..", ktorú režíroval Gus Van Sant. V roku 1998 si zahral v komédii "Niečo na tej Mary je" a v dráme "Nebezpečné hry".
V roku 2002 napísal a režíroval film "Mesto duchov", v ktorom hral on sám spoločne s hercami ako James Caan a Gérard Depardieu. Po boku hercov ako Sandra Bullock, Don Cheadle, Jennifer Esposito, Ryan Phillippe a Thandiwe Newton vo filme "Crash", z roku 2004. Herecký výkon Dillona, bol veľmi pozitívne ohodnotený a tiež získal nominácie na Academy Awards a Zlatý glóbus. O rok neskôr, stvárnil zápornú postavu v komédii "Herbie: Na plný plyn". V roku 2006 obdržal ocenenie na San Sebastián International Film Festival, za celoživotný prínos v kinematografii.
Začiatkom roku 2015 hral rolu agenta tajnej služby v 10-dielnom televíznom seriály, "Mestečko Pines". V roku 2019 si zahral vo francúzskom filme, "Proxima". V roku 2022 budú mať premiéru filmy "American Dreamer" a "Asteroid City", v ktorých hrá jednu z vedľajších úloh.
Súkromný život.
Dillon sa nikdy neoženil a nemá žiadne deti. Je milovník a zberateľ latinskej hudby s veľkou zbierkou vinylov, vrátane významnej knižnice kubánskych 78. rokov.
Volejbal na Bolivarianských hrách

Volejbal na Bolivarianských hrách je volejbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Bolivarianských hier. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený hneď na 1. bolivarianských hrách v roku 1938 v kolumbijskej Bogote, vtedy len v mužskej kategórii. Ženský turnaj mal na hrách premiéru v roku 1965 v ekvádorskom Quito. Volejbalový turnaj sa odvtedy s menšími prestávkami organizuje pravidelne. Najviac víťazstiev na ňom zaznamenali v mužskej a v ženskej kategórii.
IC 5146

IC 5146 je emisná hmlovina a otvorená hviezdokopa v súhvezdí Labuť. Objavil ju nemecký astronóm Max Wolf 28. júla v roku 1894. Neskôr v roku 1899 ju pozoroval aj britský astronóm Thomas Espin. Hmlovina je obklopená okrajom tmavej hmloviny s názvom Barnard 168, ktorá oddeľuje hmlovinu od hviezdneho pozadia. Červená farba hmloviny je spôsobená ionizáciou od centrálnej jasnej hviezdy spektrálneho typu B0, ktorá svojím ultrafialovým žiarením ionizuje okolitý vodík. Modrasté sfarbenie niektorých častí hmloviny je spôsobené rozptylom viditeľného svetla z hviezd na prachu, ktorý sa v hmlovine nachádza.
Vek centrálnej a najjasnejšej hviezdy sa odhaduje na 100 tisíc rokov a v okolitej otvorenej hviezdokope sa nachádza niekoľko stoviek mladých hviezd s priemerným vekom okolo milión rokov. Z tohto vyplýva, že na tomto mieste pravdepodobne došlo k niekoľkým epizódam hviezdotvorby, ktoré pokračujú až dodnes.
BKM Lučenec

BKM Lučenec je slovenský mužský basketbalový klub sídliaci v Lučenci. Klub vznikol v roku 2017. BKM nie je nasledovateľom klubu MBK Lučenec.
N'-formylkynurenín

"N'"-formylkynurenín je medziprodukt, ktorý vzniká v katabolizme tryptofánu. Je to formylovaný derivát kynurenínu. Vznik "N'"-formylkynurenínu je katalyzovaný hemovými dioxygenázami.
Metabolizmus.
Tryptofán sa rozkladá pôsobením tryptofán-2,3-dioxygenázy, ktorá využíva kyslík na štiepenie menšieho kruhu:
"N'"-formylkynurenín sa potom ďalej premieňa na kynurenín štiepením formylovej skupiny v reakcii katalyzovanej formamidázou:
Pontios z Atén

Pontios () bol grécky sochár v 1. storočí.
Pontios bol aténsky sochár (neoatickej sochárskej školy) pôsobiaci približne za vlády cisára Augusta. Jeho autorský podpis je na veľkom rhytone zhotovenom z pentelského mramoru, ktorý sa nachádza v Ríme.
Objavený bol v roku 1874 v lokalite "Auditorium di Mecenate" v Ríme. Rhyton má v dolnej časti podobu okrídleného gryfa a v hornej časti je zdobený reliéfnymi postavami troch mainád (), ktoré sú štylisticky podobné atickým pôvodinám z polovice 5. storočia pred Kr., t. j. dielam vyznačujúcich sa takzvaným „bohatým štýlom“. Tento rhyton v staroveku pravdepodobne slúžil ako fontána „"zázračný prameň"“. Jeho tvar umocňoval pocit hojnosti (roh hojnosti – symbol bohatstva) spojený s dionýzskym zlatým vekom (interpretujú to tri tancujúce mainády).
Myroslav Myronovyč Kastran

Myroslav Myronovyč Kastran (, ) je ukrajinský diplomat. Od februára 2022 je veľvyslancom Ukrajiny na Slovensku.
Diplomatické pôsobenie.
Kastran pôsobil ako konzul Ukrajiny v New Yorku. Pred vymenovaním pôsobil na oddelení štátneho protokolu ukrajinského ministerstva zahraničných vecí.
Veľvyslanec na Slovensku.
Do funkcie veľvyslanca ho vymenoval prezident Volodymir Zelenskyj 19. októbra 2022.
Kastran sa stal veľvyslancom Ukrajiny na Slovensku 14. februára 2023 keď svoje poverovacie listiny odovzdal prezidentke Zuzane Čaputovej.
Sídlisko Stred II.

Sídlisko Stred II. môže byť:
Sídlisko Stred II. (Pezinok)

Sídlisko Stred II. v Pezinku môže byť:
Kocka (Pezinok)

 
Kocka (Pezinok) alebo Kocka PK je obchodný dom na Bystrickej ulici číslo 28 v Pezinku. Budova je trojpodlažná s dvomi schodiskami na druhé podlažie, z ktorých sa aktuálne využíva len jedno.
V súčasnosti sa tu nachádza športovo-relaxačné centrum Sportfit, tréningové centrum ELIX Performance Center, klinika alternatívnej medicíny Lotos, Tree Wellness, vegánske bistro VegLunch, Salón Tina a Café Bar Kocka.
História.
Budova bola postavená v 2. polovici 70. rokov 20. storočia. Nachádzali sa tu obchody a veľká predajňa potravín.
Dňa 1. marca 2004 bolo na 1. poschodí otvorené fitnes centrum Sport Fitt. V 2. polovici 0. rokov 21. storočia sa na rovnakom poschodí nachádzal hudobný klub Kocka Music Club.
V 10. rokoch 21. storočia bola zateplená fasáda budovy, vymenené okná a zmenšená predajňa potravín.
Súčasný stav.
V roku 2020 boli priestory bývalých Potravín Kačka (predtým CBA) prerobené na ELIX Performance Center a vstup bol premiestnený ku schodisku. Zároveň zanikol vjazd pre zásobovanie v zadnej časti budovy.
Od konca roka 2021 do začiatku roka 2022 bola prerobená strešná časť budovy na treťom podlaží.
Homôľka (vrch v Bachurni)

Homôľka () je vrch v pohorí Bachureň. Leží nad obcou Vysoká, približne západne od Lipian. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Vysoká a Torysa. Najbližším sídlom je na južnom úpätí situovaná Vysoká, západne leží Brezovička a Brezovica, severne sa nachádza Torysa a východne Ďačov.
Opis.
Homôľka leží na konci rázsochy, ktorá vybieha severným smerom z vrchu Žliabky (). Severne sa nachádza Kňazová (), Demianka () a Rohov (), východne Čeliská (), Predné Bandovce () a Zadné Bendovce (), južným smerom Javor (), Žliabky a Adamova hora () a západným Strieborná hora (), Javorinka () a Čierna hora (). Masív patrí do povodia rieky Torysa; južné svahy odvodňuje Vysocký potok, východné Ďačovský potok, severné Gerginovec a západné krátke prítoky Torysy. Na vrchole stoji dvojica telekomunikačných stožiarov, no nevedie tam značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, susedné Branisko, Čergov, Ľubovniansku vrchovinu, Levočské vrchy, výnimočne i Belianske Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi a cestami z okolitých sídiel.
Ortáš (vrch v Bachurni)

Ortáš () je vrch v pohorí Bachureň. Leží nad obcou Renčišov, približne západne od Sabinova. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Sabinov a Prešov a zasahuje na katastrálne územie obce Renčišov a Štefanovce. Najbližším sídlom je na severozápadnom úpätí situovaný Renčišov, juhozápadne leží Lačnov a Lipovce a východným smerom Uzovské Pekľany.
Opis.
Ortáš leží v rázsoche, ktorá vybieha severným smerom z vrchu Mindžová () na Skalky (). Západne susedia Dlhé diely (), Javor (), Žliabky (), Bachureň (), Magura () a Bučie (), južne Mindžová () a Lazy (), východne Brezina (), Hora () a Kohút () a severne Kamenná (), Marduňa (), Stavenec () a Skalky. Západné svahy hrebeňa odvodňuje Renčišovský a východné Mindžovský potok, oba smerujúce do Malej Svinky v povodí Hornádu. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z blízkej horskej lúky a lokalít s redšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, Čiernu horu, Slanské vrchy, Šarišskú vrchovinu, Čergov, Ľubovniansku vrchovinu, Levočské vrchy a Branisko.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z Renčišova alebo hrebeňom z Mindžovej (). Západným úpätím vedie žlto značený chodník z Renčišova do lyžiarskeho strediska a sedla Buče, východným zasa modro značený z Uzovských Peklian do sedla Mindžová.
Ortáš

Ortáš môže byť:
Jozef Vurum

Jozef Vurum, alebo József Vurum (* 27. november 1763, Trnava – † 2. máj 1838, Močenok) bol biskup Nitrianskej diecézy, historik, člen Slovenského učeného tovarišstva a mecenáš. 
Biografia.
Stredoškolské vzdelanie absolvoval v Trenčíne, Bratislave a Trnave. V rokoch 1781 až 1788 študoval na Biskupskom seminári v Nitre. Za diakona bol vysvätený 17. augusta 1788 a nasledujúci deň kňaza. V roku 1791 sa stal profesorom teológie v Nitre. V roku 1805 sa stal kanonikom Jágerskej katedrálnej kapituly. Dňa 7. júna 1816 bol menovaný biskupom v Stoličnom Belehrade (Maďarsky: "Székesfehérvár") a 23. septembra 1816 toto vymenovanie potvrdil pápež Pius VII. Za biskupa ho v Budíne vysvätil 10. novembra 1816 v István Fischer de Nagy, Jágerský biskup. Spolusvätiteľmi boli László Kámánházy, vacovský biskup a Karol Perényi, ostrihomský pomocný biskup. Dňa 21. decembra 1821 bol menovaný biskupom vo Veľkom Varadíne, dnes Oradea. Dňa 27. mája 1827 sa stal nitrianskym diecéznym biskupom. Bol vyznamenaný Kráľovským uhorským radom sv. Štefana (Maďarsky: "Magyar Királyi Szent István-rend"), ktorý mu bol v hodnosti komandéra udelený 1. mája 1836. Bol tiež významným historikom. V Nitre a v Žiline sú po ňom pomenované ulice.
Dielo.
V roku 1833 založil v bývalej rezidencii Jezuitov v Žiline sirotinec. Objekt po odchode Jezuitov v roku 1773 prešiel do vlastníctva mesta Žilina, neskôr ho vlastnil obchodník s vínom Štefan Raška. Od neho budovu v roku 1832 kúpilo Nitrianske biskupstvo a v roku 1833 adaptovalo na sirotinec, ktorý dal názov celému komplexu Kostola Obrátenia sv. Pavla a priľahlého kláštora..Čelnú fasádu bývalého sirotinca, ktorý je dnes súčasťou Kláštora Kapucínov, zdobí pieskovcový basreliéf Vurumovho biskupského erbu. Ide o jediný historický osobný erb, ktorý sa v súčasnosti nachádza ako súčasť architektúry v historickej časti Žiliny. Erb bol zreštaurovaný v roku 2022 po výskume žilinského heraldika Mareka Sobolu. 
Známe sú tiež Vurumove kanonické vizitácie farností Nitrianskeho biskupstva z roku 1828, ktoré sú cenným bádateľským prameňom pre lokálne dejiny nielen farností, ale aj príslušných obcí a miest. Vo svojom závete zanechal 250 000 forintov ako nadáciu pre tento ústav. Nitrianske katedrálnej kapitule zanechal 12 000 forintov. Spolupodieľal sa na výstavbe dievčenskej školy v Nitre.
Vreskot 6 (film z roku 2023)

Vreskot 6 (tiež známy ako Untitled Scream sequel) je americký slasher film, ktorý režírovali Matt Bettinelli-Olpin,Tyler Gillett. Film mal premiéru 31. marca 2023. Kevin Williamson, scenárista predchádzajúcich dielov franšízy, sa vrátil ako výkonny producent. Film bude priamym pokračovaním časti "Vreskot 5", pričom vo filme sa neobjaví herečka Neve Campbell, ktorá v predchádzajúcich dieloch franšízy stvárnila hlavnú postavu, Sidney Prescott. Zároveň je to prvý film z tejto série bez Davida Arquetta v úlohe Dewey Riley. 
Z predchádzajúcich dielov sa vo filme objavia Courteney Cox, Melissa Barrera, Jenna Ortegová, Mason Gooding, Hayden Panettiere a Jasmin Savoy Brown.
Salpión z Atén

Salpión () bol grécky sochár v 1. storočí.
Salpión bol aténsky sochár (neoatickej sochárskej školy) pôsobiaci približne v období cisára Augusta. Jeho autorský podpis je na mramorovom kalichovom kratéri nachádzajúcom sa v Národnom archeologickom múzeu v Neapole (inventárne číslo 6673)
Reliéf na kalichovom kratéri zobrazuje dvoch satyrov, mainádu a boha Herma ako malého Dionýza v Nyse zveruje sediacej nymfe. Všetky tieto postavy sa v podobnom umeleckom spracovaní vyskytujú aj na iných neoatických reliéfoch. Umelecké prevedenie detailov postáv je štylisticky podobné reliéfnym spracovaniam z konca 4. stor. pred Kr.
Tento mramorový kratér sa kedysi nachádzal v katedrále v Gaete, odkiaľ bol odvezený v roku 1683. Predtým ho podľa záznamov z roku 1609 vo Formii miestni rybári používali ako kotviaci pätník, ku ktorému priväzovali svoje člny.
Welt

Welt (predtým N24) je nemecký bezplatný televízny spravodajský kanál, ktorý vlastní spoločnosť WeltN24 GmbH. Poskytuje tiež pravidelné aktualizácie správ o vlastnostiach ProSiebenSat.1 Media, ako sú ProSieben a kabel eins.
Dňa 21. septembra 2017 WeltN24 oznámil, že N24 bude 18. januára 2018 premenovaný na „Welt“. WeltN24 tiež vydáva Die Welt, konzervatívne orientované noviny.
Programovanie.
Welt predtým vysielal rôzne programy s viac ako siedmimi hodinami živého vysielania za pracovný deň. Korešpondenti CNBC Silvia Wadhwa, Patricia Szarvas, Roland Klaus, Michael Mross a Bruni Schubert počas dňa naživo podávajú správy z Frankfurtskej burzy cenných papierov, LSE a NYSE. Od augusta 2010 sa obmedzil spravodajský program, pričom žiadny program netrval dlhšie ako 15 minút.
Predchádzajúce spravodajské relácie Welt:
V súčasnosti Welt vydáva správy každú hodinu.
N24 Doku.
Dňa 9. júna 2016 spoločnosť WeltN24 oznámila, že na jeseň 2016 spustí N24 Doku ako pobočku N24 s časovým posunom. Nová stanica čaká ráno na prevzatie odkazovej koľajnice Welt a vysiela vždy od 14:00 program Welt s časovým posunom o jednu hodinu. Okrem toho odpadá bežecký pás známy z Welt. O tom, či si N24 Doku zachová slovnú ochrannú známku "N24" aj po premene N24 na "WELT", sa podľa WeltN24 ešte nerozhodlo. Dňa 20. júla 2016 bolo oznámené, že vysielateľ začne 17. septembra 2016.
Rakúske krmivo.
Dňa 27. apríla 2012 satelitná platforma SES Astra ukázala rakúsky subfeed N24 (transpondér 3, 11 244 GHz horizontálne, SR 22 000, FEC 5/6). O spustení stanice sa do tlače nedostalo nič. O pár dní bol vysielač opäť vypnutý. Dňa 16. júla 2012 bol spustený vysielací kód N24 HD Austria. Dňa 2. apríla 2016 začala N24 Austria vysielať cez Astru 1N. Dňa 18. januára 2018 bola N24 Austria nahradená N24 Doku Austria.
Lazy (vrch v Bachurni)

Lazy () je názov vrchu v pohorí Bachureň, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti.. Leží nad obcou Lipovce, približne západne od Sabinova. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Hermanovce. Najbližšími sídlami sú juhozápadne situované Lipovce, južne sa nachádzajú Štefanovce, juhovýchodne Hermanovce, severovýchodne Uzovské Pekľany a severne obec Renčišov.
Opis.
Lazy ležia v rázsoche, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z vrchu Mindžová (). Východne sa nachádza Končistá hora (), Hora () a Brezina (), severným smerom Kamenná (), Marduňa (), Skalky () a Stavenec (), západným je rovnomenným sedlom oddelená Mindžová, Bachureň (), Bučie (), Červená skala () a Smrekovica () a južným Galia (), Vtáčia hora () a Chrasť (). Masív je súčasťou povodia Hornádu, kde vodu odvádza riečka Svinka a jej prítoky Lazný potok a Hermanovský potok. Vrcholom vedie značený turistický chodník z Hermanoviec. 
Výhľady.
Nevýrazný vrchol pokrýva horská lúka, ktorá umožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, Čergov, Šarišskú vrchovinu, Čiernu horu, Slanské vrchy, Volovské vrchy a Branisko.
3-hydroxykynurenín

3-hydroxykynurenín je metabolit tryptofánu.
V ľudskej šošovke filtruje UV svetlo a je to jedno z dvoch farbív zodpovedných za žltú farbu pavúka "Misumena vatia".
Metabolizmus.
3-hydroxykynurenín vzniká v kynurenínovej dráhe ako produkt rozkladu tryptofánu. Vzniká pôsobením kynurenín-3-monooxygenázy na kynurenín:
3-hydroxykynurenín sa potom ďalej premieňa na kyselinu 3-hydroxyantranilovú pôsobením kynureninázy. V procese sa štiepi alanín:
Kvetárik dvojtvarý

Kvetárik dvojtvarý () je druh pavúka. Je to jeden z najhojnejšie vyskytujúcich sa pavúkov na Slovensku. V prírode ho zvyčajne vidieť od apríla do septembra, typicky na suchých i mokrých lúkach.
Kvetárik dvojtvarý vykazuje pohlavnú dvojtvárnosť. Samičky dorastajú až do veľkosti 10 mm, samčekovia len do veľkosti asi 5 mm. Samičky dokážu meniť farbu svojho tela, a to z bielej, cez žltú až po zelenú farbu. Farebná premena trvá zvyčajne niekoľko dní. Žltá farba vzniká pravdepodobne hromadením kynurenínu a 3-hydroxykynurenínu, ktoré vznikajú z aminokyseliny tryptofánu. Zmena farby z bielej na žltú môže trvať až 25 dní, zmena zo žltej na bielu zvyčajne 5 – 6 dní. Samce sú väčšinou menšie, majú užšie zelenobiele brušká s hnedými pásmi, a svoju farbu nedokážu meniť.
Kvetárik dvojtvarý nesnová siete, namiesto toho vyčkáva na kvetoch a listoch rastlín, odkiaľ loví svoju korisť. Zvyčajne sa živí muchami a malým hmyzom, ale niekedy loví napríklad i včely. Svoju korisť usmrcuje jedom.
Zobor (mestská časť)

Zobor je mestská časť Nitry ležiaca na jej severe. Nesie rovnaký názov ako vrch Zobor, pod ktorým sa nachádza. Jeho dominantou je však vrch Pyramída poskytujúci panoramatický výhľad na celé mesto a jeho široké okolie. V súčasnosti má 7 376 obyvateľov.
História.
Samostatná obec Zobor sa v roku 1960 stala nitrianskou mestskou štvrťou. Centrom vtedajšej obce Zobor bol Kostol sv. Urbana.
Zaujímavosti.
Vrch Pyramída.
Tento vrch je často nesprávne označovaný za vrch Zobor, no Pyramída je v skutočnosti jeho predvrcholom a na Zobor sa z neho dá dostať cez sedlo, ktoré tieto dva vrcholy spája. Tento zmätok podporuje aj telekomunikačná anténa nachádzajúca sa na Pyramíde nesúca názov Zobor.&lt;br&gt;
Na vrchu sa nachádza aj miléniový pamätník slávnostne odhalený 30. augusta 1896 na počesť osláv založenia Uhorska.&lt;br&gt;
Do roku 1994 tu premávala lanovka z meskej časti Zobor, budova vrchnej stanice sa stále nachádza neďaleko vysielača.&lt;br&gt;
Od septembra 2022 sú sprístupnené ferraty, ktorými sa sem dá dostať.
Zoborský kláštor.
Barokový kláštorný komplex bol postavený v rokoch 1692-1697 na zrúcanine predchádzajúceho kláštorného objektu zničeného v druhej polovici 15. storočia.
&lt;br&gt;
V súčasnosti sú ruiny aj zachované budovy kláštora súčasťou Špecializovanej nemocnice sv. Svorada Zobor.
Zoborské jazierko.
Pôvodne tu bol žulový lom, ktorý otvorili v roku 1860 za účelom ťažby kameňa. Na začiatku 20. storočia sa v ňom objavila podzemná voda, ktorá napokon zaplavila priestory lomu, čím vzniklo 10 m hlboké dnešné jazierko. 
Lupka.
Na území mestskej časti sa nachádza aj prírodná rezervácia Lupka.
Metabolit

Metabolit je v biochémii látka vznikajúca v priebehu metabolických procesov. Tento pojem zvyčajne označuje malé molekuly (typicky do 1000 Da). Metabolity majú rôzne funkcie, vrátane ich úlohy ako zdroje energie, štruktúrnej, signalizačnej či stimulačnej role, niektoré pôsobia ako inhibítory enzýmov alebo majú vlastnú katalytickú aktivitu (zvyčajne v podobe enzýmových kofaktorov), niektoré majú obrannú úlohu alebo sú zodpovedné za interakcie s inými organizmami (napr. pigmenty, odoranty či feromóny).
Delenie.
Primárne metabolity sa priamo účastnia bežného rastu, vývoja a reprodukcie organizmu. Patria sem sacharidy, proteíny, lipidy, nukleové kyseliny, hormóny a iné. Príkladom primárneho metabolitu, ktorý sa vyrába priemyselnou mikrobiológiou vo veľkej škále, je etylén. Medzi primárne metabolity patria napríklad fruktóza a glukóza, ktoré sa nachádzajú v niekoľkých metabolických dráhach.
Sekundárne metabolity sa neúčastnia daných procesov priamo, ale zvyčajne majú dôležitú ekologickú funkciu alebo vznikajú pri detoxifikácii organizmu. Sekundárny metabolizmus prebieha zriedkavo, tieto metabolity nie sú nevyhnutné pre rast a nenachádzajú sa vo všetkých druhoch. Obsah sekundárnych metabolitov je závislý na okolitých podmienkach (napr. klíme, množstve svetla či dostupnosti vody). Sekundárne metabolity vznikajú zvyčajne z primárnych metabolitov. Do tejto skupiny patria napríklad antibiotiká a alkaloidy alebo napríklad pigmenty (napr. živice či terpény). Niektoré antiobiotiká vznikajú z primárnych metabolitov ako prekurzorov, napríklad aktinomycín, ktorý vzniká z primárneho metabolitu tryptofánu (aminokyseliny). 
Medzi príklady primárnych metabolitov, ktoré sa vyrábajú prostredníctvom priemyselnej mikrobiológie, patria:
Metabolóm a metabolomika.
Kompletná sada metabolitov, ktoré vznikajú alebo sa využívajú v bunke v rámci rôznych metabolizmov, sa označuje ako metabolóm. Metabolóm predstavuje veľkú sieť metabolických reakcií, kde výstup jednej enzýmovej chemickej reakcie tvorí vstup pre ďalšie chemické reakcie. Skúmaním metabolómu, chemických procesov, ktorým vznikajú metabolity, a postupmi na analýzu metabolómu sa zaoberá metabolomika.
Metabolity vznikajú z rôznych chemických látok, či už prirodzených pre organizmus alebo farmaceutického pôvodu, a to pomocou prirodzených biochemických rozkladných procesov a pri vylučovaní. Rýchlosť rozkladu látok je dôležitým faktorom, ktorý určuje dĺžku a intenzitu ich pôsobenia. Pochopenie toho, ako sú farmaceutiká metabolizované a aké majú ich metabolity potenciálne vedľajšie účinky je dôležitou súčasťou objavovania liekov.
Sensoneo

SENSONEO j. s. a. (samooznačenie aj: Sensoneo) je slovenský podnik, ktorý je poskytovateľom technológií v sektore odpadového hospodársta. Venuje sa návrhu, výrobe a vývoju softvérových, ako aj hardvérových produktov pre samosprávy a spoločnosti.
O spoločnosti.
Podnik bol založený ako startup v roku 2017 Andreou Basilovou a Martinom Basilom a dostal investície od viacerých investičných fondov.
Spoločnosť má k roku 2022 pobočky na Slovensku a v Spojených štátoch, pričom hlavné sídlo je v Bratislave. Pracuje v nej 69 zamestnancov a pôsobí v 74 štátoch.
Oblasti uplatnenia.
Prvým a hlavným produktom spoločnosti je senzor na báze IoT technológie, fungujúci v kombinácii s pridruženým softvérom zameraným na zefektívnenie logistiky zberu odpadu. Tieto senzory sú umiestnené v odpadových alebo iných kontajneroch s úlohou monitorovať mieru naplnenia.
Spoločnosť je zároveň spoluúčastníkom v národnom systéme zálohovania PET fliaš a plechoviek ako poskytovateľ softvéru.
Ďalšími oblasťami podnikania je odpadový manažment v továrňach, zabezpečenie kontajnerov, monitorovanie hladiny vôd a síl a flotilový manažment.
Matha

Matha môže byť:
Saint-Jean-d’Angély

Saint-Jean-d’Angély môže byť:
Saint-Savinien

Saint-Savinien môže byť:
Loulay

Loulay môže byť:
Tonnay-Boutonne

Tonnay-Boutonne môže byť:
Saint-Hilaire-de-Villefranche

Saint-Hilaire-de-Villefranche môže byť:
Ostrý vrch (vrch v Bachurni)

Ostrý vrch () je vrch v pohorí Bachureň. Leží nad Vyšným Slavkovom, približne juhozápadne od Lipian. 
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Levoča a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Vyšný a Nižný Slavkov. Najbližšími sídlami sú severozápadným smerom situovaný Nižný Slavkov a juhozápadným Vyšný Slavkov, juhovýchodne sa nachádza obec Lačnov.
Opis.
Ostrý vrch leží v rázsoche, ktorá vybieha západným smerom z vrchu Magura (). Severne leží Skalka (), Adamova hora (), Homôľka () a Zadné Bendovce (), východne Žliabky (), Bachureň (), Magura () a Bučina (), južným smerom Veľká skala (), Smrekovica () a Michalička () a západným Homôľka (), Hoľa (), Okrúhly hrb (), Strieborná hora () a Skalka (). Oblasť patrí do povodia Torysy, kde vodu z južných svahov odvádza Podhorský potok, zo severných potok Čierny močiar. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva lesný porast, ktorý obklopuje horská lúka, umožňujúca obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, susedné Branisko, Levočské vrchy, Tatry, východnú časť Nízkych Tatier a Volovské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no severným úpätím vedie červeno značený chodník z Nižného Slavkova do sedla Bachureň.
BK ŠK UMB Banská Bystrica

BK ŠK UMB Banská Bystrica (celým názvom: Basketbalový klub Športový klub Univerzita Mateja Bela Banská Bystrica, prezývka Sovičky) je slovenský univerzitný basketbalový klub, ktorý sídli v Banskej Bystrici v rovnomennom kraji. Klub má ženské seniorské družstvo. Oddiel patrí pod patronát Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici, kde nahradil zaniknutý klub BK Slávia UMB Banská Bystrica. Klubové farby sú červená a biela. Klub bol založený v roku 2014 v rámci Katedry telovýchovy a športu Filozofickej fakulty UMB (KTVŠ FF UMB). Od vzniku klubu je hlavnou trénerkou Andrea Izáková, asistentkou trénerky je Eva Antalecová.
Hráčsky káder a realizačný tím.
Súpiska hráčoksezóna 2023/24.
"Súpiska 2023/24 aktuálna k 6. 11. 2023."
Basketbalová extraliga žien 1993/94

Basketbalová extraliga žien v sezóne 1993/94 bol 2. ročník extraligy basketbalistiek, najvyššej basketbalovej súťaže žien na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenská basketbalová asociácia (SBA). Súťaž niesla dobový názov "I. liga žien". V sezóne účinkovalo 12 družstiev. Víťazstvo obhájilo družstvo BC SIPOX Ružomberok, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad Sporiteľňou Bratislava.
Systém súťaže.
Súťaž sa hrala viackolovým systémom. V základnej časti od septembra do decembra 1993 najprv súťažilo osem družstiev, ktoré sa v predošlej sezóne umiestnili mimo najlepšej štvorky. Medzitým najlepšia štvorka zo sezóny 1993 (Ružomberok, Banská Bystrica, VSS Lokomotíva Košice a Cassovia Košice) hrala v nadnárodnej Superlige. Po skončení základnej časti postúpili prvé štyri družstvá z 8-člennej tabuľky do nadstavbovej skupiny o 1.8. miesto, kde sa k nim pripojili štyri družstvá zo Superligy. Štyri družstvá, ktoré sa po základnej časti umiestnili na 5.8. mieste, sa presunuli do nadstavbovej skupiny o 9.16. miesto, kde sa k nim pripojili štyri najlepšie družstvá z 2. ligy žien v predošlej sezóne. Družstvá umiestnené po ukončení nadstavby na 9.12. mieste boli zaradené do 1. ligy žien pre sezónu 1994/1995, družstvá na 13.16. mieste do 2. ligy žien 1994/1995. Umiestnenie v skupine 1.8. po nadstavbovej časti rozhodovalo o nasadení do play-off, ktoré sa hralo na dva víťazné zápasy.
Basketbal na Bolivarianských hrách

Basketbal na Bolivarianských hrách je basketbalový turnaj, ktorý sa koná v rámci multišportového podujatia Bolivarianských hier. Do programu hier bol turnaj prvýkrát zaradený hneď na prvých bolivarianských hrách v roku 1938 v kolumbijskej Bogote, v mužskej i ženskej kategórii. Basketbalový turnaj sa odvtedy organizuje pravidelne. Najviac víťazstiev na ňom zaznamenali a v mužskej a v ženskej kategórii.
Majstrovstvá Južnej a Strednej Ameriky v hádzanej

Majstrovstvá Južnej a Strednej Ameriky v hádzanej je najvyššie juhoamerické a zároveň stredoamerické podujatie národných družstiev v hádzanej, ktoré riadi Hádzanárska konfederácia Južnej a Strednej Ameriky (COSCABAL). Jeho história siaha do roku 2018, kedy sa v Brazílii konali prvé subkontinentálne majstrovstvá žien, a o dva roky neskôr opäť v Brazílii aj prvé majstrovstvá mužov. Prebiehajú s 2-ročnou periodicitou. 
Majstrovstvá tiež slúžia ako kvalifikácia juhoamerických a stredoamerických družstiev na majstrovstvá sveta či letné olympijské hry.
Bučie (vrch v Bachurni)

Bučie alebo Buče () je vrch v pohorí Bachureň. Leží nad Lačnovom, približne južne od Lipian. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Lipovce. Najbližším sídlom je na juhozápadnom úpätí situovaný Lačnov, južným smerom ležia Lipovce a severovýchodným obec Renčišov.
Opis.
Bučie leží v rázsoche, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z vrchu Bachureň () a smeruje na Mindžovú (). Južným smerom sa nachádza Petrušova hora () a Červená skala (), západným Boldigaň (), Veľká skala () a Magura (), severným Bachureň, Dlhé diely () a Stavenec () a východným Skalky (), Mindžová () a Chrasť (). Južnú časť hrebeňa odvodňujú prítoky Kopytovského potoka do riečky Svinka v povodí Hornádu, voda zo severných svahov odteká Renčišovským potokom do Malej Svinky. Vrcholom prechádza značený turistický chodník a dostupnosť uľahčuje aj stredisko Renčišov – Buče s lyžiarskymi vlekmi a zázemím pre turistov. Lokalita je tiež obľúbenou destináciou vyznávačov závesného lietania. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva len nízka vegetácia horskej lúky, ktorá umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, susedné Branisko, východnú časť Nízkej Tatier, Belianske Tatry, Čergov, Šarišskú vrchovinu, Slanské vrchy, Čiernu horu a Volovské vrchy.
Jiří Růžička st.

Jiří Růžička st. (* 23. február 1932, Praha – † 6. september 2003, Slatina) bol český herec a pomocný režisér. Bol manželom Heleny Růžičkovej a otec Jiřího Růžičku ml.
Životopis.
Jiří Růžička st. vyštudoval herectvo na DAMU (1956), pôsobil v Mestskom oblastnom divadle v Mladej Boleslavi (19561957), v zájazdovom súbore Dedinského divadla (19571959) a Mestskom divadle v Příbrame (19591961). Následne presedlal na film. Od mladosti sa nadšene venoval amatérskemu filmovaniu, čo ho priviedlo do radov zamestnancov Filmového studia Barrandov (1961), kde potom pracoval až do odchodu do dôchodku. Od 60. do 80. rokov sa podieľal na viacerých filmoch ako asistent réžie alebo pomocný režisér. Spolupracoval s režisérom Hynkem Bočanem.
V epizodických rolách sa vyskytol aj v úlohe filmového herca – ako divák na leteckom dni vo filme "Nevěra" (1956), farár vo filme "Intimní osvětlení" (1965) a po boku svojej manželky sa objavil aj ako divadelný rekvizitár v komédii "Pane, vy jste vdova!" (1970).
Jiří Růžička st. bol od roku 1955 ženatý s herečkou Helenou Růžičkovou, rodenou Málkovou (19362004). Ich predčasne zosnulý syn Jiří Růžička (19561999) bol tiež hercom. Jiří Růžička st. zomrel na následky siedmeho infarktu 6. septembra 2003 v Slatině u Blatné vo veku 71 rokov, len štyri mesiace pred svojou manželkou.
Divadlo dNO

Divadlo dNO je nezávislé slovenské divadlo, ktoré pôsobí od roku 2020 v Námestove. Kolektív sa venuje autorskej tvorbe divadelných inscenácií, programovo sa zameriava na lokálne témy s presahom na globálnu spoločnosť. Počas krátkej histórie získalo dNO za svoju tvorbu 6 ocenení z vrcholnej prehliadky Scénická Žatva i hlavnú cenu festivalu Belopotockého Mikuláš. Domovskou scénou divadla je Dom kultúry v Námestove.
Poslanie a program.
Divadlo dNO pôsobí od roku 2020 v Námestove. Odvtedy sa formuje ako platforma pre dramatickú tvorbu miestnych umelcov a nadšencov, ktorí zdieľajú spoločný záujem o skúmanie a divadelné spracovanie lokálnych tém. dNO prináša novú ponuku „domáceho kultúrneho produktu“, ktorú diváci i odborná verejnosť oceňujú svojim záujmom. Divadlo poskytuje priestor pre spoluprácu miestnych ochotníkov s profesionálnymi divadelníkmi, čo ponúka príležitosť na vzájomné ovplyvňovanie, spoločný umelecký rozvoj a v konečnom dôsledku aj rast kvality výsledného diela. Prítomnosť súčasného pohľadu na divadelnú tvorbu predstavuje prínos a pluralitu pre región, kde divadelní ochotníci spravidla prezentujú divadlo vo forme všeľudovej folklórnej zábavy. Naproti tomu, dNO vníma divadlo ako spoločenský akt - spôsob práce a dramaturgia sa odvíjajú od spoločenskej situácie, ktorú autori pozorne sledujú, komentujú a predstavujú verejnosti.
Kohút (vrch v Bachurni)

Kohút () je vrch v pohorí Bachureň, krajinnom celku Podhôľno-magurskej oblasti. Leží nad obcou Jakubova Voľa, približne západne od Sabinova. 
Poloha.
Nachádza sa vo východnej časti pohoria Bachureň. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obce Jakubova Voľa a Uzovský Šalgov. Najbližšími sídlami sú na južnom úpätí situované Uzovské Pekľany a Uzovský Šalgov, východne ležiaca Pečovská Nová Ves a severne situovaná Jakubova Voľa a Rožkovany.
Opis.
Kohút leží v hrebeni, ktorý vedie od vrchu Žliabky () východným smerom cez Marduňu () na Kanaše (). Severným smerom dominujú vrchy Čergova s Čergovským Minčolom (), západne ležia Predné Bandovce (), Marduňa () a Kamenná (), južne Brezina (), Končistá hora () a Hora () a východným smerom Kanaše () a Lysá (). Oblasť je súčasťou povodia Torysy; severné svahy hrebeňa odvodňuje potok Kohút a voda z južných svahov odteká potokom Šalgov. Vrcholovou časťou vedie značený turistický chodník zo Sabinova na rázc. Močiare. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je výnimočne možné pozorovať okolité vrcholy Bachurne, Belianske Tatry, Levočské vrchy, Ľubovniansku vrchovinu, Čergov, Slanské vrchy a Čiernu horu.
Nedanovský potok

Nedanovský potok je potok v regióne Horná Nitra, na území obce Nedanovce v okrese Partizánske v Trenčianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina. Ústi do Nitry. Má dĺžku . Rád toku IV. 
Prameň.
Pramení v v juhovýchodnej časti územia obce Nedanovce v poľnohospodárskom extraviláne na východnom okraji poľa "Kozolháj".
Opis toku.
Od prameňa tečie "Nedanovský potok" územím obce Nedanovce poľnohospodárskym extravilánom najprv severným a neskôr severozápadným smerom, ľavým brehom obmýva pole "Kozolháj", pravým brehom obmýva pole "Priesek", v vteká do intravilánu obce Nedanovce, v intraviláne na krátkom úseku mení smer na juhozápad, ďalej sa stáča do severozápadného smeru, v vyteká z intravilánu do poľnohospodárskeho extravilánu, pokračuje severozápadným smerom až do ústia, v ústi do Nitry ako jej ľavostranný prítok.
"Nedanovský potok" patrí do okresu Partizánske v Trenčianskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská pahorkatina v geomorfologickom podcelku Nitrianska niva. Nemá prítoky.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Nedanovský potok" má pôvod v názve obce Nedanovce, na území ktorej vodný tok pramení, preteká a ústi. Z toponyma "Nedanovce" bolo po rozšírení o formant "-ský", po systémovej redukcii o formant "-ce" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Nedanovský potok" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov obce Nedanovce má pôvod v slovanskom osobnom mene "Nedan" ako výsledok slovenského pomenovacieho procesu. Najstarší dochovaný písomný doklad o existencii obce Nedanovce sa viaže k roku 1343 v podobe "Nadan" → 1773 "Nedanowcze"
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 2009. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Nedanovský potok" je jedinečným hydronymom (október 2022). 
Referencie.
Juraj Tomaga

Juraj Tomaga (* 7. február 1977, Námestovo) je diplomat a bývalý novinár. Od 15. októbra 2022 pôsobí ako mimoriadny a splnomocnený veľvyslanec Slovenskej republiky v Španielskom kráľovstve s priakreditáciou pre Marocké kráľovstvo a Andorrské kniežatstvo.
Životopis.
Narodil sa v Námestove, rané detstvo strávil v Sihelnom, neskôr v Nižnej. 
Po absolvovaní Základnej školy v Nižnej vyštudoval Gymnázium Martina Hattalu v Trstenej. Po skončení Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave pracoval v médiách (SME, Pravda).
Diplomatická kariéra.
V roku 2003 nastúpil na Ministerstvo zahraničných vecí SR, kde pracoval ako hovorca ministra Eduarda Kukana. V rokoch 2006 – 2010 bol vyslaný na Veľvyslanectvo Slovenskej republiky v Madride. Po návrate do ústredia pôsobil ako riaditeľ tlačového odboru MZV SR v čase, keď bol ministrom Mikuláš Dzurinda. V roku 2010 bol členom pozorovateľskej misie OBSE počas prezidentských volieb v Bielorusku.
V období 2011 – 2015 bol vyslaný na Veľvyslanectvo SR v Havane. V rokoch 2015 – 2016 riadil tlačový odbor slovenského rezortu diplomacie, ktorý v tom čase viedol Miroslav Lajčák. Od júna 2016 do januára 2019 opätovne pracoval na slovenskom veľvyslanectve na Kube.
Po návrate do Bratislavy bol opäť riaditeľom tlačového odboru, v roku 2019 sa zúčastnil pozorovateľskej misie OBSE počas prezidentských volieb na Ukrajine. Vo februári 2021 sa stal hovorcom rezortu pod vedením Ivana Korčoka a neskôr Rastislava Káčera.
Veľvyslanec Slovenska v Španielsku, Maroku a Andorre.
3. októbra 2022 ho prezidentka SR Zuzana Čaputová vymenovala za veľvyslanca SR v Španielsku.
Sukcinylkoenzým A

Sukcinylkoenzým A alebo sukcinyl-CoA je tioester sukcinátu (jantaranu) a koenzýmu A. Je to jedna z látok vystupujúca v citrátovom cykle.
Citrátový cyklus.
Sukcinyl-CoA je dôležitým intermediátom v citrátovom cykle, kde vzniká z α-ketoglutarátu pôsobením α-ketoglutarátdehydrogenázy za súčasnej dekarboxylácie. V tomto procese sa zároveň produkt enzýmovej reakcie viaže na koenzým A:
Sukcinyl-CoA sa potom v citrátovom cykle premieňa na sukcinát pôsobením sukcinyl-CoA syntetázy, ktorá katalyzuje hydrolýzu koenzýmu A:
Uvoľnená energia sa používa na syntézu GTP. 
Ďalšie reakcie.
Vznik z propionyl-CoA.
Okrem citrátového cyklus sa sukcinyl-CoA syntetizuje z propionylkoenzýmu A (propionyl-CoA), ktorý má nepárny počet atómov a teda nemôže podstupovať beta-oxidáciu. Propionyl-CoA sa karboxyluje, čím vzniká -metylmalonyl-CoA, ktorý sa potom izomerizuje na -metylmalonyl-CoA. Ten sa nakoniec premieňa na sukcinyl-CoA pomocou metylmalonyl-CoA mutázy, ktorá ako kofaktor využíva vitamín B12 (konkrétne adenozylkobalamín).
Propionyl-CoA vzniká počas beta-oxidácie mastných kyselín s nepárnym počtom atómov uhlíka a takisto pri rozklade niektorých aminokyselín (konkrétne valínu, izoleucínu a metionínu).
Sukcinyl-CoA je síce intermediátom citrátového cyklu, nemôže doň však priamo vstúpiť, pretože v citrátovom cykle nedochádza k jeho rozkladu (jeho koncentrácia je v cykle udržiavaná na približne konštantnej hodnote). Aby ho teda bolo možné oxidovať a rozložiť, sukcinyl-CoA sa namiesto toho premieňa na sukcinát a potom na malát, ktorý sa presúva z mitochondrie do cytozolu, kde sa malát premieňa pomocou malátdehydrogenázy na pyruvát. Pyruvát sa potom oxiduje na acetyl-CoA a vstupuje do citrátového cyklu, kde dochádza k jeho využitiu.
Biosyntéza porfyrínov.
Sukcinyl-CoA sa takisto môže použiť v syntéze porfyrínov, kde sa sukcinyl-CoA spája s glycínom pomocou ALA syntázy za vzniku kyseliny δ-aminolevulonovej (dALA). Tento krok je záväzný pre biosyntézu porfobilinogénu a teda i hemoglobínu.
Montguyon

Montguyon môže byť:
Saint-Genis-de-Saintonge

Saint-Genis-de-Saintonge môže byť:
Veľká cena Mexika 2022

Veľká cena Mexika 2022 (špa. Formula 1 Gran Premio de la Ciudad de México 2022) sa uskutočnila 30. októbra 2022 na pretekárskom okruhu Autódromo Hermanos Rodríguez v Mexico City – v hlavnom meste Mexika. Boli to dvadsiate preteky sezóny 2022 Majstrovstiev sveta Formule 1. Max Verstappen vyhral svoju 14. Veľkú cenu sezóny. Tým pádom prekonal rekord za najväčší počet víťazstiev v jednej sezóne, ktorý držali Michael Schumacher (2004) a Sebastian Vettel (2013).
Nemecký výrobca automobilov Audi pred Veľkou cenou oznámil, že sa tím Sauber od roku 2026 stane jeho továrenským tímom. Audi bude vyrábať motory vo svojom závode v Neuburgu na juhu Nemecka, zatiaľ čo sa monoposty budú vyrábať v sídle Sauberu v švajčiarskom Hinwile. Aj o pretekárske operácie továrenského tímu Audi sa bude starať Sauber.
Zároveň bolo oznámené, že Veľká cena Mexika bude súčasťou kalendára pretekov Formuly 1 minimálne do roku 2025 po tom, ako sa vedenie Formuly 1 a miestni promotéri dohodli na novej trojročnej zmluve.
Max Verstappen viedol pred pretekmi v priebežnom poradí jazdcov pred Charlesom Leclercom a Sergiom Pérezom.
Priebeh kvalifikácie.
Max Verstappen zajazdil v kvalifikácii najrýchlejší čas pred oboma pilotmi Mercedesu Lewisom Hamiltonom a Georgeom Russellom.
Priebeh pretekov.
Verstappen zvíťazil na Autódrome Hermanos Rodríguez pred Hamiltonom a domácim Sergiom Pérezom. Pre Verstappena to bolo 14. víťazstvo v sezóne, a pre Péreza 25. pódiové umiestnenie v kariére a druhé doma v Mexiku.
Výsledky.
Kvalifikácia.
Poznámky:
Preteky.
Poznámky:
Kopa (vrch v Levočských vrchoch)

Kopa () je vrch v pohorí Levočské vrchy. Leží nad Bajerovcami, približne južne od Starej Ľubovne. 
Poloha.
Nachádza sa na severovýchodnom okraji pohoria, v geomorfologickom podcelku Levočská vysočina. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Stará Ľubovňa a Sabinov a zasahuje na katastrálne územie obcí Šambron a Bajerovce. Najbližšími sídlami sú severne ležiaci Šambron a severovýchodným smerom situované Bajerovce, východne leží Krásna Lúka a Poloma, juhovýchodne Tichý Potok a severozápadne obec Jakubany.
Opis.
Kopa leží v rázsoche, ktorá vedie z vrchu Javor () východným smerom cez Zámčisko () a Kuliguru (). Severným smerom leží Hromovec () a Vysoká (), západným Kýčery (), Siminy () a Zámčisko, južným Kuligura (), Hrča (), Stredný vrch () a Čierna kopa () a východným Kňazová () a Lazčík (). Východné svahy odvodňuje Ľubotínka a severné a západné Šambronka a jej prítoky, oba toky smerujúce do rieky Poprad. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrcholy Levočských vrchov, Spišskú Maguru, Ľubovniansku vrchovinu, Spišsko-šarišské medzihorie, Čergov, Slanské vrchy, Bachureň, Branisko, no tiež časť Nízkych a Vysokých Tatier.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými chodníkmi a lesnými cestami z okolitých sídiel.
Fakulta humanitných štúdií Karlovej univerzity

Fakulta humanitných štúdií Karlovej univerzity (skratka FHS UK z ) je najmladšia fakulta Karlovej univerzity. Vznikla 1. augusta 2000 z Inštitútu základov vzdelanosti (IZV) tej istej univerzity a sídli v Prahe.
Ponúka štúdium v bakalárskom, nadväzujúcom magisterskom a doktorandskom štúdiu v rade humanitných a spoločenskovedných odborov, niektoré z nich aj v cudzích jazykoch. V roku 2019 mala 2 647 študentov. Chrbticou vedeckej a výskumnej činnosti fakulty je oblasť sociálnej a kultúrnej antropológie.
Dejiny.
Predchodcom FHS bol Inštitút základov vzdelanosti, založený roku 1990 ako súčasť UK. Pod vedením svojho riaditeľa doc. Zdenka Pince otvoril v roku 1993 bakalársky a tri nadväzujúce magisterské programy spolu s tromi stovkami študentov. Keď bol v roku 2000 prevedený do novozaloženej FHS, mal niečo cez 900 študentov.
Prvým dekanom fakulty sa stal prof. Ján Sokol. Od roku 2002 mala fakulta ďalší magisterský aj prvý doktorandský program, ku ktorému potom pribudli ďalšie dva av roku 2007 habilitačné a profesorské oprávnenie. Roku 2007 bol novým dekanom zvolený doc. Ladislav Benyovszky a roku 2015 ing. arch. PhDr. Mária Päťová.
IZV sídlil v budove AV ČR v Legerovej ulici, súčasne so založením fakulty roku 2000 sa presťahoval do novej budovy UK v Prahe-Jinoniciach. Vzhľadom na rast počtu študentov a na tiesnivé priestorové podmienky sa väčšina magisterských odborov presťahovala do najatých priestorov na niekoľkých miestach v Prahe. 15. septembra 2020 sa po mnohoročnom plánovaní a vyjednávaní otvorila novo zrekonštruovaná budova v Prahe – Libni, kam sa všetky pracoviská fakulty vrátane knižnice mohli presťahovať.
Otokar Kent C 18,75

Otokar Kent C 18,75 je model tureckého mestského autobusu, ktorý je vyrábaný spoločnosťou Otokar Otomotiv ve Savunma Sanayi od roku 2009. Ide o autobus so zníženou podlahou, tá sa nachádza nad vozovkou. Z typu Kent C 18,75 bol odvodený autobus Iveco Streetway 18M.
Konštrukcia.
Otokar Kent C 18,75 je trojnápravový model so štvordverovou karosériou. Hnacia náprava je zadná, motor a prevodovka sa nachádzajú pod podlahou v zadnej časti vozidla. Polosamonosná karoséria vozidla je zváraná z ocelových uzavretých profilov, zvonku je oplechovaná, zvnútra obložená plastovými doskami. Vybrané spodné časti sú z nerezovej ocele.
Výroba a prevádzka.
Najväčším prevádzkovateľom tohto typu vozidla je DPB, ktorý v roku 2022 nakúpil 71 týchto vozidiel.
V Bratislave premáva na linkách ' '
Mostištský potok

Mostištský potok je potok v na Strednom Považí, v pohorí Javorníky.
Preteká územím obce Dohňany (časť Mostište) v okrese Púchov v Trenčianskom kraji a ústi do Hoštinského potoka. Má dĺžku a je tokom V. rádu.
Prameň.
Vzniká sútokom dvoch zdrojníc na území miestnej časti Mostište, v lesnom extraviláne na južnom svahu lesa "Dúbrava". Zdrojnica pritekajúca zo severu pramení v a zdrojnica pritekajúca zo severovýchodu pramení v .
Opis toku.
Od sútoku zdrojníc tečie "Mostištský potok" územím obce Dohňany časťou obce "Mostište" lesným extravilánom juhovýchodojužným smerom, tento smer si viac-menej zachováva až do svojho ústia, v priberá ľavostranný bezmenný prítok, lesy sú postupne vystriedané trvalými trávnymi porastmi, v vteká do intravilánu časti obce "Mostište", v v intraviláne priberá ľavostranný bezmenný prítok, v vyteká z intravilánu "Mostišťa" a preteká poľnohospodárskym extravilánom, v ústi do Hoštinského potoka ako jeho pravostranný prítok.
Nachádza sa v geomorfologickom celku Javorníky v geomorfologickom podcelku Nízke Javorníky. Nemá žiadny dôležitejší prítok.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Mostištský potok" má pôvod v názve časti obce Mostište v obci Dohňany, na území ktorej vodný tok pramení, preteká a ústi. Z toponyma "Mostište" bolo po rozšírení o formant "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Mostištský potok" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov dnešnej časti obce "Mostište" v obci Dohňany má pôvod v charakteristickom výskyte "miesta, kde stojí most alebo kde stál most, prípadne viac mostov, viac premostených močarísk, alebo priestor pred mostom i za ním" (apelatívum od "most" a prípona priestoru "-ište", historicky "-išče"). Najstarší dochovaný písomný doklad o existencii pôvodne samostatnej obce "Mostište" sa viaže k roku 1471 v podobe "Mozthysche" → 1475 "Mosthysche" → 1504 "Mostczysscze" → 1773 "Mostistye". 
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1994. V množine slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Mostištský potok" je jedinečným hydronymom (október 2022). 
Referencie.