Arachthos

Arachthos je vnútroštátna rieka v pevninskom Grécku. Najdlhšia rieka v regióne Epirus a ôsma najdlhšia rieka v Grécku. Arachthos pramení v pohorí Pindos a v priebehu svojho toku vytvára v epirských pohoriach veľkolepé horské rokliny, až sa nakoniec vlieva deltou do Artského zálivu v Iónskom mori. Spolu s riekou Luros vytvára v zálive najväčší grécky pobrežný trstinový močiar, resp. systém slaných močiarov, známy ako mokrade Amvrakikos. Voda v rieke je kvôli vysokým zrážkam len málo mineralizovaná, zásobuje vodou celý Epirus. Na rieke sa nachádza významné historické mesto Arta. 
Dĺžka rieky v literatúre rôzne kolíše od 105/ 110 kilometrov (hlavný prameň Metsovitikos prameniaci neďaleko Metsova až ústie) alebo 140/149 kilometrov (tento údaj zrejme započítava druhé koryto rieky, ktoré vzniká sútokom tokov Zagorytikos a Vardas, tzv. Dipotamos, a neskôr sa vlieva do hlavného toku). 
Tok.
Arachthos pramení v pohorí Pindos, neďaleko mesta Metsovo, pričom následne prechádza malebnými roklinami cez menšie pohoria Epiru. Povodie pozostáva predovšetkým z flyšu (68%). Západnú a severozápadnú časť pokrývajú vápence a dolomity (23%). Horný tok odvodňuje flyšové územia, v dôsledku čoho v oblasti dochádza k častým zosuvom pôdy. Vznikajú tým pobrežné zóny s úzkymi zalesnenými pásmi s početnými druhmi drevín, vrátane jelší a vŕb.
Rozmanitou flórou sa tiež pýši asi 30 km dlhá horská roklina medzi menšími pohoriami Tzumerka a Xerovuni, v ktorej rastie napríklad vavrín pravý či dub cezmínový. V horských častiach povodia rieky sú ľudské aktivity obmedzené na malé dediny či odľahlé monastiere. Najvýznamnejšími prítokmi sú toky Kalarrytikos, Metsovitikos, Zagoritikos, Vardas a Kalentinis.
Výraznejší ľudský kontakt s riekou nastáva v južnom toku. Rieka prijíma upravenú odpadovú vodu z mesta Arta, neupravené odpadové vody z malých miest a dedín, ako aj čiastočne upravený odpad z malého agropriemyslu. Z koryta rieky sa ťaží piesok, voda je využívaná na zavlažovanie citrusov, olivovníkov, kukurice a bavlny. V dolnej časti rieky sú umiestnené dve vodné priehrady, ktoré majú významný vplyv na vodstvo rieky.
Delta a mokrade Amvrakikos.
Údolie rieky a deltu tvoria aluviálne sedimenty, v dôsledku čoho sa darí mokraďovým rastlinám. Rastie tam napríklad marica pílkatá. Vyššie rastlinstvo tvoria jasene, bresty, vavríny a vŕby. Riečne mokrade sú domovom veľkých kolónií vodných vtákov. Veľká je populácia divých kačíc (priemer 100 000, max. 170 000 jedincov), ako aj rôzne druhy volaviek, ktoré v delte hniezdia a rozmnožujú sa. Oblasť podporuje bohatú faunu plazov a obojživelníkov. Z hľadiska populácie cicavcov je oblasť rieky dôležitou pre vlky. V oblasti delty kedysi žijúci šakal zlatý bol začiatkom 90. rokov 20. storočia vyhubený. Rozšírená je populácia vydier. V minulosti menil dolný tok rieky často svoje koryto. Oblasť je chránená Ramsarským dohovorom.
História.
V stredoveku tvorilo povodie rieky Arachthos jednu z najbohatších a najúrodnejších častí byzantského i nezávislého Epiru. Rieka bola splavná pre menšie lode. V modernom období, tvorila rieka v rokoch 1881 až 1912 hranicu medzi Gréckym kráľovstvom a Osmanskou ríšou. V 80. rokoch 20. storočia bola rieka prehradená a regulovaná. Zvláštnosťou rieky je 55 kamenných mostov, najznámejšie sa nachádzajú v Arte a Plake.