Martin Dziuban

Martin Dziuban (* 2. marec 1892, Sanok, Poľsko – † 28. august 1970, Bratislava) bol slovenský lekár, parazitológ, epidemiológ, maláriológ a entomológ. Je považovaný za zakladateľa parazitológie a preventívneho lekárstva na Slovensku. 
Biografia.
Narodil sa v poľskom Sanoku. Po skončení medicíny pracoval do roku 1920 ako prosektor (patológ) v nemocnici v Košiciach a v Mukačeve. V rokoch 1925 – 1939 pracoval ako vedúci Bakteriologicko-diagnostickej stanice v Užhorode a v Chuste – v bývalej Podkarpatskej Rusi. Už od roku 1924 sa zaoberal systematickým vyšetrovaním infekčných chorôb laboratórnymi metódami. V roku 1939 prišiel z Užhorodu do Bratislavy, kde až do roku 1945 pôsobil v protimalárickom oddelení Ligy proti tuberkulóze. Od roku 1945 do roku 1969 pracoval vo Výskumnom ústave epidemiológie a mikrobiológie v Bratislave. Zaoberal sa hlavne problematikou škvrnivky, malárie, otázkami helmintóz a protozoálnych nákaz. &lt;br&gt;
Zomrel v roku 1970 v Bratislave.
Entomologické aktivity.
Entomológii sa nevenoval v klasickom slova zmysle, ale iba okrajovo v rámci svojej lekárskej praxe – parazitológie, ktorá s entomológiou mnohokrát úzko súvisí, lebo odborník – parazitológ potrebuje ovládať pri svojej praxi i mnoho entomologických vedomostí. Počas svojho pôsobenia pracoval ako vedúci „Ústrednej malarickej stanice v Bratislave“, ktorá riadila i „Oblastné malarické stanice“ v Košiciach, Veľkých Kapušanoch, Kráľovskom Chlmci a Komárne.
Počas svojich výskumov zistil nezrovnalosti s klinickými závermi praktických lekárov u niektorých pacientov z postihnutých oblasti. Výsledky laboratórnych nálezov nekorešpondovali s diagnózami, ktoré boli stanovené ako napr. týfus, prípadne dyzentéria. U týchto prípadov začal vyšetrovať i krvné nátery a „tlsté kvapky krvi“ a zistil nález plazmódií – pôvodcov ochorenia na maláriu. Išlo o trojdňovú a tropickú maláriu.&lt;br&gt;
Už v 20-tych rokoch minulého storočia skúmal výskyt malárie na území Podkarpatskej Rusi. Tieto svoje závery publikoval v svojej práci "Příspěvek k problému malárie na Podkarpatské Rusi" z roku 1928. Poukázal tu aj na vplyv I. svetovej vojny na šírenie nákazy a upozornil aj na vtedajšie hospodárske a sociálne pomery na sledovanom území. O existencii malárie, ako nákazy sa až do publikovania Dziubanových prác nič nevedelo. Obyvateľstvo v postihnutých oblastiach však oddávna užívalo chinínové prášky ako skoro „ľudový prostriedok“ proti všetkým chorobám. Vzhľadom na túto liečbu, ako i na imunitu obyvateľstva, malária prebiehala nepravidelne a zvádzala k diagnózam iných infekčných chorôb. Problém malárie bol podľa jeho výsledkov najnaliehavejší na východnom Slovensku. Malária sa tu vyskytovala hlavne v týchto vtedajších okresoch Kráľovský Chlmec, Veľké Kapušany, Sobrance, Michalovce, Trebišov, Humenné, Vranov nad Topľou a Košice. Na základe výsledkov úradných vyhlásení a výsledkov vyšetrení Dziuban odhadoval, že malária postihuje 10 – 30 % ľudí v uvedených oblastiach. V bývalom okrese Kráľovský Chlmec pokladal polovicu obyvateľstva za postihnutú maláriou a odhadoval, že ročne sa vyskytuje 10 000 – 15 000 prípadov. Počas rokov II. svetovej vojny boli i niektoré epidémie malárie. Malaria tropica postihla nemecké jednotky, ktoré boli na východnom Slovensku v obci Kaluža. V roku 1942 vypukla epidémia malárie v Dubnici nad Váhom kde sa zistilo, že prameňom nákazy boli robotníci, ktorí prišli za prácou do strojárni z východného Slovenska. V rámci komplexného výskumu malárie sa zaoberal i výskumom druhov komárov z rodu "Anopheles", ktoré prenášajú maláriu.,