Kumulonimbus

Kumulonimbus (lat. "cumulonimbus", skratka Cb) alebo dažďová kopa je oblak rozprestierajúci sa vo všetkých výškových hladinách. Možno ho zaradiť medzi oblaky nízkej hladiny, ale siaha do veľkej výšky - niekedy až nad tropopauzu. V spodnej časti pozostáva z vodných kvapiek, pri vrchole z ľadových kryštálikov. Oblaky tohto typu prinášajú búrky s hromobitím, krupobitia, tornáda, prudké dažde a sneženie. 
Kumulonimbus radíme medzi oblaky s vertikálnym vývojom. Pri pohľade zboku je kopcovitý, má podobu futuristických hôr alebo veží. Jeho vrchol má často tvar nákovy. Vrchol je obvykle hladký, prípadne s vláknitou alebo rebrovanou štruktúrou. Jeho základňa je taktiež hladká a veľmi tmavá. Kumulonimbus prepúšťa najmenej svetla zo všetkých mrakov. Svetlo sa pri prechode cez tento mrak stretáva s mnohými ľadovými kryštálikmi a vodnými kvapkami, ktoré ho odrážajú a rozptyľujú. Kvapôčky majú rozmer 4 až 200 mikrometrov. Meter kubický oblaku môže obsahovať aj vyše 4 g vody.
Sprievodné oblaky.
Kumulonimbus často sprevádzajú mraky typu cumulus, z ktorých sa aj vyvíja. Vzniku kumulonimbu predchádza štádium "cumulus congestus". Kumulonimbus možno len zriedkavo vidieť osamotený, často je zabudovaný do obrovskej masy mrakov. Za predpokladu, že sa v okolí nenachádzajú iné mraky, môžeme okraj tejto masy vidieť. Má kopcovitý, alebo vláknitý vzhľad. Pod základňou kumulonimbu sa tiež často vyskytujú nízke roztrhané oblaky, ktoré s ním však nemusia súvisieť.
Horná časť kumulonimbu v tvare nákovy či hríbu je pri zániku mraku niekedy odtrhnutá a vznikajú z nej riasovité oblaky. Tieto oblaky, "cirrus fibratus" sa niekedy označujú ako cumulonimbogenitus, čo znamená, že vznikli premenou kumulonimbu. 
Vznik.
Kumulonimbus vzniká pri konvekcii prúdov vo veľmi nestabilnom vzduchu. Teplý a vlhký vzduch rýchlo stúpa, pričom sa ochladzuje, jeho vlhkosť kondenzuje a uvoľňuje latentné teplo. To zahrieva okolitý vzduch, takže oblak pokračuje v stúpaní. Do oblaku je vťahovaný vzduch, ktorý poháňa vzostupné prúdy. Môžu dosiahnuť rýchlosť až 160 km/h. Ľadové kryštáliky a krúpy vypadávajúce z mraku vyvolávajú vznik zostupných prúdov, ktoré opúšťajú jeho základňu vo forme silného vetra. Vietor ochladzuje vzduch v susedných vzostupných prúdoch. To nakoniec stúpajúce prúdy zastaví, konvekcia prestane a oblak sa rozptýli. Kumulonimbus málokedy vydrží dlhšie ako hodinu. Ak sa rýchlosť vetra alebo jeho smer menia s výškou, stred oblaku sa môže začať otáčať, rozširuje sa nadol a vzniká tornádo.
Zvláštnosti.
Kumulonimbus môže obsahovať niekoľko druhov zvláštností (pozri Oblak#Zvláštnosti). Pomerne zriedkavý, no pozoruhodný je "cumulonimbus mammatus", ktorého základňa má bublinovitý charakter. Ten môže nadobudnúť vzhľad až samostatných guľových oblačných útvarov. 
"Cumulonimbus virga" je oblak, z ktorého vypadávajú zreteľné zrážkové pruhy, avšak vyparujú sa ešte skôr, ako dosiahnu zemský povrch. Pri pohľade z diaľky z oblaku visia zvislé alebo mierne šikmé tmavé pruhy. Pokiaľ pruhy zrážok dosahujú zem, oblak sa nazýva "praecipitans" alebo "praecipitatio".
"Cumulonimbus arcus" má tvar gigantického valca. Spodná predná strana oblaku je oblúkovitá a väčšinou vyklenutá a vytvára čelnú masu, ktorou postupuje oblak napred. Arcus vzniká väčšinou vtedy, keď studený vzduch postupuje proti teplému. Deje sa to zvyčajne pri nástupe letných búrkových front. Arcus býva často sprevádzaný silným nárazovým vetrom.
Silný vzdušný vír vytvára oblačný kužeľ vychádzajúci zo základne oblaku, ktorý sa nazýva "cumulonimbus tuba". Vrch kumulonimbov môžu sprevádzať rovné a pomerne tenké sprievodné oblaky "cumulonimbus pileus". Pri zvláštnosti "cumulonimbus incus" je vrchol rovný a široký, trhá sa a nadobúda vláknitý charakter.
Pri zániku oblaku sa jeho roztrhané zvyšky nazývajú "cumulonimbus pannus".