burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Mäsiarska ulica

Mäsiarska ulica (do roku 1950 Masárska ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 19501987.
V roku 1950 bolo opravené jej pomenovanie. Nachádzala sa tu individuálna domová zástavba.
Po asanácii Ovsišťa bola jej severná časť premenovaná na Klokočova ulica.
Prechádzala od súčasnej Klokočovej až takmer k Sosnovej ulici.
Voľná ulica

Voľná ulica (do roku 1950 Holubyho ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 19501975. V roku 1950 bola premenovaná z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave. 
V súčasnosti by približne prechádzala parkoviskom pri policajnej stanici na Lachovej ulici. Nachádzala sa tu radová domová zástavba, ktorá zanikla v súvislosti s novou sídliskovou zástavbou Háje.
Zoborská ulica

Zoborská ulica (do roku 1950 Gottwaldova ulica) bola ulica v Petržalke v rokoch 19501975. 
V roku 1950 bola premenovaná z dôvodu duplicity pomenovania po pripojení obce k Bratislave. 
Nachádzala sa západne od železničnej trate, dnes zhruba na jej mieste leží administratívny komplex Digital Park.
Na ulici sa nachádzala radová domová zástavba.
V siedmom nebi

V siedmom nebi môže byť:
Žľabina (prítok Luhov)

Žľabina je potok v regióne Dolný Zemplín, v obci Ruská Bystrá v okrese Sobrance v Košickom kraji. Je pravostranným prítokom potoka Luhy (potok); má dĺžku . Je vodným tokom X. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-30-05-3238. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Vihorlatské vrchy, geomorfologický podcelok Vihorlat.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v západnej časti územia obce Ruská Bystrá, severovýchodne od vrchu Diel s nadmorskou výškou , pri trojchotárniku medzi obcami Ruská Bystrá, Hlivištia a Podhoroď, v lesnom extraviláne, v lese "Žľabina", v okrese Sobrance v Košickom kraji, v geomorfologickom celku Vihorlatské vrchy, v geomorfologickom podcelku Vihorlat.
Opis toku.
Od prameňa tečie severovýchodným smerom, tento smer toku si zachováva až do svojho ústia, v nadmorskej výške priberá jeden bezmenný pravostranný prítok, v nadmorskej výške v lesnom extraviláne ústi do potoka Luhy ako jeho pravostranný prítok. Potok Luhy je prítokom vodného toku Stežná.
Vodný tok "Žľabina" má jediný bezmenný prítok.
Vodný tok "Žľabina" vzniká, preteká a ústi do potoka Luhy v obci Ruská Bystrá v okrese Sobrance v Košickom kraji, v geomorfologickom celku Vihorlatské vrchy, v geomorfologickom podcelku Vihorlat. 
Pôvod názvu.
Hydronymum "Žľabina" na území obce Ruská Bystrá má pôvod v toponyme lesa "Žľabina", v oblasti ktorej preteká v pramennej časti svojho toku, s významom "podlhovastá priehlbeň, podlhovasté koryto často značnej dĺžky slúžiace na odvádzanie vody". Toponymum "Žľabina" bolo sekundárne bez zmeny prenesené na vodný tok, čím bolo utvorené jednoslovné hydronymum "Žľabina" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Porovnaj hydronymá Blatina, Bučina, Slatina. Názov lesa "Žľabina" v obci Ruská Bystrá má pôvod v charakteristickom výskyte topografického objektu "žľab" v priestore pomenúvaného lesa.
Názov potoka "Žľabina" bol štandardizovaný v roku 1993.
V priestore slovenskej hydronymie je hydronymum "Žľabina" jedinečným hydronymom (február 2022).
Referencie.
Gambijské národné futbalové mužstvo

Gambijské národné futbalové mužstvo reprezentuje Gambiu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1952. Gambia sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili raz, debut zažili na Africkom pohári národov 2021 kde sa dostali do štvrťfinále. V máji 2014 zažila Gambia škandál. Všetky mládežnícke reprezentácie aj A-tím dostali od CAF dvojročný zákaz štartu vo všetkých súťažiach na africkom kontinente kvôli podvodom z vekom hráčov. 6. apríla 2014 proti Libérii nasadila Gambia päť hráčov s rokom narodenia 1994, hoci mohli v zápase nastúpiť hráči s ročníkom 1995 a neskôr. Taktiež sa gambijské kluby nemohli pre túto dobu zúčastniť kontinentálnych pohárových súťažiach
Externé odkazy.
https://gambiaff.org/
Guinejské národné futbalové mužstvo

Guinejské národné futbalové mužstvo reprezentuje Guineu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta vo futbale a Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1959. Guinea sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili 13-krát, najlepší výsledok je druhé miesto na Africkom pohári národov 1976. Medzi najznámejších hráčov Guiney patrí víťaz Ligy majstrov UEFA 2018/19 s Liverpoolom, Naby Keïta.
Externé odkazy.
guineefoot.info
Guinejsko-bissauské národné futbalové mužstvo

Guinejsko-bissauské národné futbalové mužstvo reprezentuje Guinea-Bissau na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1974. Guinea-Bissau sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili na posledných troch turnajoch v roku 2017, 2019 a 2021, vo všetkých prípadoch skončili v skupine. Pre Guineu-Bissau sú to jediné účasti na APN.
Externé odkazy.
https://ffgb.gw/
Samorastlík klasnatý

Samorastlík klasnatý () je trváca rastlina z čeľade iskerníkovitých. 
Popis.
Samorastlík klasnatý je trváca rastlina s trojdielnymi listami s úkrojkami, na okraji pílkovitými. Dorastá do výšky 0,30,6 metrov. Na samorastlíku rastú kvety v bohatých strapcoch so 46 žltastobielymi korunnými lupienkami polovičnej dĺžky a belavými peľnicami. Rastlina má aj plody, ktoré sú vajcovité viacsemenné čierne bobule s priemerom 12 až 15 mm.
Výskyt.
Rastlina je rozšírená takmer po celej Európe, v teplejších oblastiach rastie iba vo vyšších polohách. Na Slovensku sa vyskytuje iba roztrúsene, obvykle ho možno nájsť v kvetnatých bučinách zväzu Fagion v mezofytiku a oreofytiku. Rastie najčastejšie v bučinách, na kamenistých stráňach, lesných pasekách aj pozdĺž lesných ciest. Nevadí mu zatienenie a vyžaduje vlhko. Najlepšie mu vyhovujú hlboké pôdy s vápencovým alebo opukovým podložím.
Mimo Európy sa vyskytuje ešte aj na Kaukaze, v západnej Ázii, v severnej časti indického subkontinentu a v Severnej Amerike.
Použitie.
V súčasnosti sa predávajú výhradne homeopatické prípravky z podzemných orgánov, ktoré sa užívajú napríklad pri reumatických bolestiach rúk a prstov. Lesklé čierne bobule sa oddávna považujú za jedovaté, v súčasnosti sa však nepodarilo dokázať prítomnosť látok, ktoré by sa mohli brať do úvahy ako jedy. Nachádza sa v nej napríklad protoanemonín ako v iných rastlinách z čeľade iskerníkovitých. Aj napriek tomu sa ich užívanie neodporúča.
Bodka (seriál)

Bodka je slovenský krimi seriál, ktorý sa vysielal od 9. januára 2021 do 13. marca 2021 2021 na TV JOJ. Je to zároveň prvý seriál v ktorom rozpráva pes. Hlavnú postavu stvárnil Róbert Jakab.
Havranský vrch

Havranský vrch () je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad obcou Zázrivá, približne severozápadne od Dolného Kubína. 
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a na katastrálnom území obce Zázrivá. Vrch sa nachádza priamo nad obcou Zázrivá, medzi miestnymi časťami Končitá a Havrania a patrí do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra.
Opis.
Havranský vrch zakončuje rázsochu, vybiehajúcu juhovýchodným smerom z Javorinky (). Západným smerom susedí Jedľovinka () a Púpovček (), južným Čremoš () a Mračkovo (), východným Kozinec () a Minčol () a severným Okrúhlica () a Javorinka. Celá oblasť je odvodňovaná riečkou Zázrivka do rieky Oravy. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Časť vrcholu a najmä severozápadné svahy pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený výhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrchy Kysuckej vrchoviny, Oravskej Magury a Malej Fatry, pri vhodných podmienkach aj Veľký Choč a Nízke Tatry.
Geológia.
Geologicky je Havranský vrch súčasťou bradlového pásma. Vrcholovú časť a severozápadné svahy tvoria sivé slienité škvrnité vápence (allagäuské súvrstvie) pliensbašského veku. Juhoozápadné svahy tvoria špecifické kozinské vrstvy. Hrebeňovú partiu okrem allgäuského súvrstvia tvoria aj sivé slienité pieninské vápence s rohovcami, rádiolarity a červené hľuznaté čorštýnske vápence. Predošlé výskumy radia sled bradiel Havranský vrch a Kozinec za súčasť tzv. oravskej jednotky.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z okolia. Dostupnosť uľahčuje blízkosť obce Zázrivá.
TopPop

TopPop je prvá pravidelná televízna relácia o populárnej hudbe v holandskom jazyku. Holandský vysielateľ AVRO vysielal program týždenne od 22. septembra 1970 do 27. júna 1988. Prvých pätnásť rokov ho moderoval Ad Visser. Tvorcom a pôvodným režisérom "TopPop" bol Rien van Wijk. Nasledovali mnohí ďalší režiséri: Egbert van Hees, Geert Popma, Henk Renou, Chris Berger, Jessy Winkelma, Wim van der Linden, Bert van der Veer a Charly Noise. Hoci bol "TopPop" inšpirovaný britským hudobným programom "Top of the Pops", mal svoj vlastný charakter.
O2 Apollo Manchester

O2 Apollo Manchester (hovorovo "The Apollo"; v minulosti "Apollo Theatre", "Manchester Apollo" a "Carling Apollo Manchester") je koncertná sieň v Manchesteri v Anglicku.
Divadlo navrhli architekti Peter Cummings, Alex Irvine a R. Gillespie Williams. Ako kino a estrádne divadlo ho pôvodne otvorila herečka Margaret Lockwoodová a v 70. rokoch 20. storočia bolo divadlo prerobené na koncertnú arénu. Budovu prevádzkuje Live Nation Entertainment a má kapacitu 3 500 divákov (2 514 stojacich a 986 sediacich).
Brush Shiels

Brendan Francis „Brush“ Shiels (* 24. október 1945, Phibsborough, Dublin, Írsko) je írsky hudobník z grófstva Dublin, ktorý je známy predovšetkým ako frontman prvej kapely Garyho Moora, Skid Row. Brush Shiels mal na televíznej stanici RTÉ reláciu s názvom "Off yer Brush" a dvakrát ju riadil mentor boybandu Louis Walsh. Teraz sa pravidelne objavuje ako hudobný doprovod v rozhlasovej relácii Joea Duffyho "Liveline" na RTÉ a stále vystupuje naživo po Spojenom kráľovstve a Írsku.
Brush si tiež užil krátke obdobie ako futbalista reprezentujúci Bohemian FC v 60. rokoch. Shiels nedávno pomohol tímu Bohemian FC tým, že vystupoval na fundraisingových akciách, aby sa pokúsil zabezpečiť prežitie svojho bývalého klubu.
V roku 1971 "Billboard" pochválil Shielsa, Bridgemana a Moora za ich album "34 Hours", čím naznačil, že „chalani budú ďaleko cestovať“. Shiels hral na takých medzinárodne známych hudobných miestach ako Fillmore West a Whisky a Go Go. a v roku 1986 hral na benefičnom koncerte Self Aid pre nezamestnaných v Írsku.
V decembri 2012 utrpel zlyhanie srdca spôsobené vírusovou infekciou a bol prijatý do nemocnice Connolly v Blanchardstowne na dva týždne. V roku 2013 bol Brush jednou z legiend írskeho zábavného priemyslu a vystupoval na testimoniálnom koncerte Philipa Chevrona.
Jedľovinka

Jedľovinka () je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad obcou Zázrivá, približne severozápadne od Dolného Kubína. 
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a na katastrálnom území obce Zázrivá. Vrch sa nachádza nad obcou Zázrivá, medzi miestnymi časťami Končitá a Grúne a patrí do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra.
Opis.
Jedľovinka zakončuje rázsochu, vybiehajúcu južným smerom z Javorinky () na Končitý vrch. Východným smerom susedí Havranský vrch () a Kozinec (), južným Čremoš (), západným Pálenica () a Púpovček () a severným Javorinka a Okrúhlica (). Celá oblasť je odvodňovaná riečkou Zázrivka do rieky Oravy. Na vrchol nevedie značený chodník.
Geológia.
Jedľovinka je geologicky súčasťou bradlového pásma. Jej vrcholovú časť tvoria kremenné pieskovce a kremence s amonitmi, označované ako grestenské vrstvy.
Výhľady.
Nesúvislý lesný porast vrcholu umožňuje obmedzený výhľad. Z vhodných miest s nízkou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Kysuckej vrchoviny, Oravskej Magury a Malej Fatry, pri vhodných podmienkach aj Veľký Choč, Rakytov a Krakovu hoľu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný lesnými cestami a chodníkmi z okolia. Zo Zázrivej vedie blízkym sedlom zelený chodník na Javorinku.
Amasis (hrnčiar)

Amasis () bol grécky hrnčiar v 6. storočí pred Kr.
Hrnčiar Amasis z Atén bol činný približne v rokoch 560 – 530 pred Kr. Známym sa stal v roku 1828, keď sa našla prvá jeho menom signovaná váza v archeologickej lokalite starovekého etruského mesta Vulci (objavili tam rozsiahlu nekropolu s tisíckami hrobiek) Z jeho hrnčiarskej tvorby poznáme deväť jeho menom signovaných váz:
Amasis výzdobu váz zveroval hlavne maliarovi, ktorého historici gréckeho umenia volajú Amasidov maliar. Tomuto maliarovi, ktorý mohol byť aj hrnčiarom, sa pripisuje (aj podľa štýlu maľby) viac ako 100 čiernofigúrových váz (je považovaný za jedného z najlepších archaických maliarov). V druhej polovici 6. stor. pred Kr. boli v produkcii váz obidvaja umelci vedúcimi osobnosťami. Dve jeho červenofigúrové amfory sú zdobené maliarom Lydosom (psykter-amfora a amfora typu B). V roku 1971 historik antického umenia Jiří Frel pripísal výzdobu jedného lékythosu signovaného Amasidom maliarovi Taleidovi.
Meno Amasis je helenizovanou formou bežného egyptského mena Ahmose. To vyústilo do mnohých odborných diskusií o pôvode tohto hrnčiara. Vedci sa domnievajú, že buď bol Aténčan, ktorého pomenovali po egyptskom faraónovi Amasidovi (Ahmose), alebo že nebol rodeným Aténčanom (možno bol jedným zo zahraničných metoikov). Niektorí znalci hrnčiara Amasida a Amasidovho maliara identifikujú ako tú istú osobu (väčšina znalcov sa však k tejto hypotéze neprikláňa).
Púpovček

Púpovček () je vrch v Kysuckej vrchovine. Leží nad obcou Zázrivá, približne severozápadne od Dolného Kubína. 
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Kysucké bradlá. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a na katastrálnom území obce Zázrivá. Vrch sa nachádza nad obcou Zázrivá, medzi miestnou časťou Ráztoky a osadou Flajšová. Patrí do ochranného pásma Národného parku Malá Fatra.
Opis.
Púpovček sa nachádza v rázsoche, ktorá vybieha južným smerom z hlavného hrebeňa v oblasti Okrúhlice (). Východným smerom leží Havranský vrch (), Jedľovinka () a Pálenica (), južným Pupov () a Malý Rozsutec (), západným susedí bezmenný vrch () a Vojenné () a severným je sedlom oddelený vrch Pod Kýčerou () a Okrúhlica. Celá oblasť je odvodňovaná riečkou Zázrivka do rieky Oravy; západné svahy odvodňuje Dolinský potok, voda z východných odteká potokom Ráztoky. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Nesúvislá riedka vegetácia pokrývajúca celý masív umožňuje takmer kruhový rozhľad. Z vhodných lokalít je vidieť okolité vrchy Kysuckej vrchoviny, Oravskej Magury a Malej Fatry, pri vhodných podmienkach aj Chočské vrchy, Nízke Tatry a Kysucké a Moravsko-sliezske Beskydy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný chodníkmi z okolia. Do neďalekého sedla s prícestným krížom vedú poľné cesty z okolitých častí Zázrivej.
Eukalyptol

Eukalyptol (iné názvy: 1,8-cineol, cineol, limonenoxid, kajeputol, 1,8-epoxy-"p"-mentán, 1,8-oxido-"p"-mentán) je organická zlúčenina patriaca medzi cyklické étery a monoterpenoidy. Za bežných podmienok je to bezfarebnú kvapalinu vyskytujúca sa v prírode. 
V roku 1870 F. S. Cloez identifikoval eukalyptol ako dominantnú zložku oleja rastliny "Eucalyptus globulus" a prisúdil mu toto meno. S eukalyptolom by sa nemal zamieňať eukalyptový olej, všeobecný súhrnný názov pre oleje rastlín rodu "Eucalyptus".
Výskyt.
Eukalyptol tvorí až 90 % esenciálneho oleja niektorých druhov eukalyptového oleja, čo mu dalo jeho názov. Je však obsiahnutý aj v gáfrovníku lekárskom, bobkovom liste, melaleuke, paline čiernobielej, bazalke pravej, rozmarínu lekárskom, šalvii lekárskej a v listoch ďalších aromatických rastlín. Frakčnou destiláciou eukalyptového oleja je možné získať eukalyptol o čistote 99,6 až 99,8 %.
Vlastnosti.
Eukalyptol má sviežu gáfrovú vôňu a korenistú, chladivú chuť. Je nerozpustný vo vode, možno ho však miešať s éterom, etanolom a chloroformom. Teplota varu je 176 °C, teplota vzplanutia 49 °C. Eukalyptol tvorí kryštalické addukty s halogenkyselinami, "o"-kresolom, rezorcinolom a kyselinou fosforečnou. Tvorba týchto adduktov je užitočná na čistenie.
Použitie.
Vďaka príjemnej vôni a chuti sa používa ako ochucovadlo v liečivách (sirupy proti kašľu), všeobecne ako aróma (žuvačky), pridáva sa aj do parfumov, mydiel alebo šampónov, prostriedkov ústnej hygieny (zubné pasty, kloktadlá) a pod. Eukalyptol sa používa ako insekticíd a repelent. Avšak je veľmi príťažlivý pre samčekov niektorých druhov včiel, ktoré sú za pomoci eukalyptolu lákané do pascí pre vedecké štúdie.
Bezpečnosť.
Hoci sa eukalyptol v malých dávkach používa na dochucovanie a ako súčasť liečiv, vo väčších dávkach je toxický. Už jeden mililiter eukalyptolu môže spôsobiť prechodnú kómu. Vo vyšších dávkach je eukalyptol nebezpečný aj pri použití so stykom s pokožkou aj pri vdychovaní pár. Pôsobí na dýchací a nervový systém. Častými príznakmi predávkovania je zvracanie, chrípkové symptómy, svalová slabosť a apatia. Akútna orálna smrteľná dávka LD50 pre potkanov je 2 480 mg/kg. Eukalyptol je klasifikovaný ako toxický pre reprodukciu.
Žliabkový potok

Žliabkový potok je potok v regióne Pohronie, v obci Baďan v okrese Banská Štiavnica v Banskobystrickom kraji. Je ľavostranným prítokom vodného toku Cerovský potok; má dĺžku . Je vodným tokom VII. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-24-03-160. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Štiavnické vrchy, geomorfologický podcelok Sitnianska vrchovina.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v južnej časti územia obce Baďan, juhovýchodne od vrchu a lesa "Havranka" s nadmorskou výškou , v lesnom extraviláne s prímesou poľnohospodárskeho extravilánu, v okrese Banská Štiavnica v Banskobystrickom kraji, v geomorfologickom celku Štiavnické vrchy, v geomorfologickom podcelku Sitnianska vrchovina.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, v nadmorskej výške priberá jeden bezmenný pravostranný prítok, mení smer na východ, pravým brehom obteká pole "Breziny", v nadmorskej výške ústi do vodného toku Cerovský potok ako jeho ľavostranný prítok. Potok Cerovský potok je prítokom vodného toku Klastavský potok.
Vodný tok "Žliabkový potok" má jediný bezmenný prítok.
Vodný tok "Žliabkový potok" vzniká, preteká a ústi do potoka Cerovský potok na území obce Baďan v katastrálnom území "Klastava" v okrese Banská Štiavnica v Banskobystrickpm kraji, v geomorfologickom celku Štiavnické vrchy, v geomorfologickom podcelku Sitnianska vrchovina. 
Pôvod názvu.
Hydronymum "Žliabkový potok" na území obce Baďan v katastrálnom území "Klastava" má pôvod v charakteristickom výskyte objektu so slovným základom "Žliabok/ Žliabky", v oblasti ktorej preteká, resp. ktoré je s týmto objektom ináč spájané, s významom "podlhovastá priehlbeň, podlhovasté koryto často značnej dĺžky slúžiace na odvádzanie vody". Zo slovného základu "žliabok/ žliabky" bolo po rozšírení o formant "-ový" a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena "Žliabkový potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov vodného toku "Žliabkový potok" bol štandardizovaný v roku 2016.
V priestore slovenskej hydronymie je hydronymum "Žliabkový potok" jedinečným hydronymom (február 2022). 
Referencie.
Svetlana Hlavčáková

Doc. PhDr. Svetlana Hlavčáková, CSc., rodená Leskovjanská (* 1955, Levoča), je bývalá slovenská novinárka a vysokoškolská pedagogička. Od roku 2009 do roku 2019 zastávala funkciu vedúcej Katedry žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave a do roku 2022 bola gestorkou špecializácie Agentúrna žurnalistika.
Životopis.
V rokoch 1973 až 1978 študovala na Fakulte žurnalistiky Leningradskej štátnej univerzity v Leningrade. Popri štúdiu v roku 1975 pracovala pre "Východoslovenské noviny". Rok po absolvovaní magisterského štúdia v Leningrade pôsobila na Karlovej univerzite v Prahe a od roku 1979 vyučovala na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V rokoch 1973 až 1978 pôsobila v periodiku "Spišské hlasy" a od roku 1976 do roku 1983 v denníku "Smena".
Krátko pred Nežnou revolúciou pracovala v Československej tlačovej agentúre v Bratislave. Od roku 1998 do roku 2001 tiež pôsobila v Inštitúte slovakistiky, všeobecnej jazykovedy a masmediálnych štúdií Filozofickej fakulty Prešovskej Univerzity v Prešove.
V roku 1993 bola zahraničnou korešpondentkou periodika "Národná Obroda" a v roku 2003 začala pôsobiť ako zástupkyňa šéfredaktora v "Svensk Slovak Info" v Štokholme. V rokoch 2004 až 2009 pôsobila na Katedre moderných jazykov Fakulty jazykov Uppsalskej univerzity v Uppsale.
V roku 1983 získala rigoróznou skúškou titul PhDr., v roku 1996 titul CSc. a v roku 2001 sa stala docentkou.
Libérijské národné futbalové mužstvo

Libérijské národné futbalové mužstvo reprezentuje Libériu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1936. Libéria sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili dvakrát v rokoch 1996 a 2002 v oboch prípadoch skončili už v skupine. Za Libériu kedysi hrával jeden z najlepších afrických futbalistov víťaz ocenenia Zlatá lopta, George Weah.
Externé odkazy.
https://lfa-lr.com/
https://www.fifa.com/about-fifa/associations/lbr
Malijské národné futbalové mužstvo

Malijské národné futbalové mužstvo reprezentuje Mali na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1960. Mali sa nikdy nekvalifikovalo na Majstrovstvá sveta vo futbale, iba od roku 2002 hráva kvalifikácie na Majstrovstvá sveta. Na Africkom pohári národov sa predstavili 12-krát. Ich najväčší úspech je druhé miesto na Africkom pohári národov 1972 a dve tretie miesta v rokoch 2012 a 2013.
Externé odkazy.
http://www.malifootball.com/
https://www.fifa.com/about-fifa/associations/MLI
Mauritánske národné futbalové mužstvo

Mauritánske národné futbalové mužstvo reprezentuje Mauritániu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1961. Mauritánia sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov majú dve účasti, predstavili sa na posledných dvoch turnajoch v roku 2019 a 2021. V oboch prípadoch skončili v skupine.
Externé odkazy.
https://www.ffrim.org/
https://www.cafonline.com/member-associations/mrt/
Miloš Čech

Miloš (Amandus) Čech (* 15. apríl 1855, Liteň – † 1. január 1922, Varnsdorf) bol český starokatolícky kňaz, administrátor biskupstva, spisovateľ a publicista. Bol mladším bratom spisovateľa Svatopluka Čecha.
Život.
Jeho otec František Jaroslav Čech slúžil ako pánsky hospodár a rodina sa počítala medzi českých vlastencov. 
Školské vzdelanie nadobudol vo Vraném, neskôr v Mnichově Hradišti. Na útraty svojho strýka bol daný na gymnázium v Mladé Boleslavi a počiatkom školského roku 18661867 bol prijatý za bezplatného chovanca arcibiskupského konviktu a študoval novomestskom gymnáziu. Tu si veľmi dobre osvojil nemecký jazyk a bol nasmerovaný k duchovnému povolaniu. 
Po úspešnej maturite sa rozhodol pre kňazské štúdia a nastúpil do pražského seminára. Tu ale nebol spokojný a prestúpil do litoměřického, teda liberálnejšieho. Tu sa taktiež stretáva s českým a nemeckým prostredím, čo pre neho bolo neskôr určujúce. 
Na kňaza bol vysvätený 20. júla 1878 v Litoměřicích. Jeho svätiteľom bol svätiaci biskup pražskej arcidiecézi a titulárny biskup joppenský Karel František Průcha. Prvým väčším duchovným pôsobiskom sa mu stal Český Dub. 
Tu pokračuje v česko-nemeckých stykoch a stáva sa jednateľom Českej besedy. V cirkevnej službe však nenachádza prijatie u nemeckých farníkov ktorí si na českého farára, aj keď v tej dobe hovoril perfektnou nemčinou, opakovane sťažovali. Asi sa to stalo pre Čecha impulzom pre prestup do starokatolíckej cirkvi roku 1880. 
V rokoch 1880 až 1882 kooperátorom vo varnsdorfskej starokatolíckej farnosti, centre českého starokatolíctva. Nie náhodou tu potom vzniká biskupstvo. Pre ľahšie pôsobenie medzi nemeckými farníkmi začína používať ponemčené meno Amandus Czech. V roku 1881 adresuje litoměřickému biskupovi Antonínu Ludvíku Frindovi sedemdesiatstranovú odpoveď na exkomunikáciu, ktorú na neho biskup uvalil. 
V roku 1897 sa po odchode farára Antona Nittela do dôchodku stáva farárom. Ďalej sa odtiaľ stal aj správcom rakúskej starokatolíckej cirkvi. V rámci rozširovania kontaktov nadviazal aj spoluprácu s anglikánskou cirkvou. 
Vznikajúcu pražskú starokatolícku obec udržal aj po vzniku Československa a tak starokatolícku cirkev adaptoval v novom štáte. 
Je považovaný za významnú osobnosť česko-nemeckých vzťahov.
Literárna činnosť.
Po česky prispieval do beletristického týždenníka Lumír, ktorý v rokoch 1873 až 1876 viedol jeho brat Svatopluk. Prispieval tiež do humoristického a satiristického obrázkového tyždenníka Paleček, kde vystupoval pod pseudonymom Jan z Lípy. 
V roku 1880 vydáva útlú knižku "Eine Erklärung über das Wesen und die Ziele der alt-katholischen Bewegung" (Objasnenie podstaty al cieľov starokatolíckeho hnutia). 
Po tom čo bol ustanovený za správcu rakúskej cirkvi písal mnoho kázní a pastorálne listy. Stáva sa tiež autorom spevníka a dočkal sa celkom štyroch vydaní. Napísal tiež knihu biblických príbehov pre mládež.
Fosforibozylpyrofosfát

Fosforibozylpyrofosfát (PRPP, tiež 5-fosforibozyl-1-difosfát) je pentózafosfát, ktorý vystupuje ako biochemický intermediát v biosyntéze purínových nukleotidov. Tvoria sa z neho teda stavebné bloky DNA a RNA. Vitamíny tiamín a kobalamín takisto obsahujú fragmenty, ktoré sú odvodené od PRPP. PRPP tiež vystupuje v biosyntéze aminokyselín histidínu a tryptofánu. Skladá sa z pentózy ribózy a troch fosfátových skupín, jednej viazanej na C5 uhlík a dvoch viazaných v podobe pyrofosfátu na C1 uhlík.
Syntéza.
PRPP vzniká z ribóza-5-fosfátu (R5P) pôsobením enzýmu ribózafosfátdifosfokinázy, ktorá katalyzuje nasledujúcu reakciu:
Úloha PRPP v metabolizme.
PRPP vystupuje v niekoľkých reakciách, pri ktorých sa prenáša fosforibózová skupina, vrátane obnovovacích dráh: 
Pri "de novo" syntéze purínov pôsobí enzým amidofosforibozyltransferáza na PRPP, čím vzniká fosforibozylamín.
Pri biosyntéze histidínu dochádza k reakcii PRPP s ATP, pri ktorej sa štiepi kruh ATP. Uhlíkové atómy z ribózy v PRPP tvoria lineárny reťazec a časť imidazolového kruhu histidínu. To isté platí pre biosyntézu tryptofánu, kde prvým krokom je N-alkylácia kyseliny antranilovej katalyzovaná enzýmom antranilátfosforibozyltransferázou.
Zvýšená hladina PRPP.
Zvýšená hladina PRPP je charakterizovaná zvýšenou produkciou a akumuláciou kyseliny močovej, čo vedie k hyperurikémii a hyperurikozúrii. Je to jedna z príčin vzniku dny. 
Zvýšená hladina PRPP je takisto prítomná pri Lesch–Nyhanovom syndróme. Spôsobuje to znížená hladina hypoxantín-guanínfosforibozyltransferázy (HGPRT), keďže PRPP je substrát tohto enzýmu počas obnovovania purínov.
Fosforibozylamín

Fosforibozylamín (PRA) je biochemický intermediát, ktorý vzniká pri syntéze purínových nukleotidov. Tvoria sa z neho teda stavebné bloky DNA a RNA. Vitamíny tiamín a kobalamín takisto obsahujú fragmenty, ktoré sú odvodené od PRA.
Syntéza.
PRA vzniká pôsobením enzýmu amidofosforibozyltransferázy, ktorá spája amoniak z glutamínu s fosforibozylpyrofosfátom (PRPP) na jeho anomérnom uhlíku:
V biosyntetickej dráhe sa následne spája PRA s glycínom, čím vzniká glycínamidribonukleotid (GAR). Tento proces je hnaný hydrolýzou ATP a reakciu katalyzuje enzým fosforibozylamín-glycín ligáza, ktorá tvorí amidovú väzbu:
Lydos (rozlišovacia stránka)

Lydos (, ) môže byť:
Glycínamidribonukleotid

Glycínamidribonukleotid (GAR) je biochemický intermediát v biosyntéze purínových nukleotidov. Tvoria sa z neho teda stavebné bloky DNA a RNA.
Syntéza.
GAR vzniká pôsobením enzýmu fosforibozylamín-glycín ligázy, ktorá spája fosforibozylamín (PRA) s glycínom. Táto reakcia je hnaná štiepením ATP a vzniká pri nej amidová väzba:
Biosyntetická dráha potom pridáva formylovú skupinu z 10-formyltetrahydrofolátu na GAR. Túto reakciu katalyzuje fosforibozylgylcínamid formyltransferáza, čím z GAR vzniká formylglycínamidribotid (FGAR):
Raidió Teilifís Éireann

 
Raidió Teilifís Éireann (írska výslovnosť IPA: [ˈradʲo ˈtʲɛlʲəfʲiːʃ ˈeːrʲən], skrátene RTÉ) je čiastočne štátna spoločnosť a celonárodný verejnoprávny vysielateľ v Írsku.
Je producentom relácií, ktoré vysiela v televízii, rozhlase a na internete. Rozhlas začal s vysielaním dňa 1. januára 1926, pravidelné televízne vysielanie sa datuje od 31. decembra 1961, čím je jednou z najstarších súvisle vysielajúcich verejnoprávnych spoločností na svete. Spoločnosť taktiež vydáva štrnásťdenník časopis "RTÉ Guide", ktorý je orientovaný na jej rozhlas a televíziu.
Spoločnosť je financovaná z televíznych koncesionárskych poplatkov a prostredníctvom reklamy. Niektoré služby sú financované iba z reklamy, zatiaľ čo iné služby sú financované iba z koncesionárskych poplatkov. Raidió Teilifís Éireann je Štatutárny orgán, ktorý riadi rada ustanovená vládou Írska. Celkové vedenie organizácie je v rukách výkonnej rady na čele s generálnym riaditeľom. Je regulovaná Írskym úradom pre vysielanie.
Stanica Radio Éireann bola jednou z 23 zakladajúcich vysielateľov a spoločností Európskej vysielacej únie v roku 1950.
Príslopec

Príslopec () je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Zázrivá, približne severne od Dolného Kubína. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Paráč. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Dolný Kubín a Námestovo a zasahuje na katastrálne územie obcí Zázrivá, Hruštín a Lomná. Najbližším sídlom je na juhozápade ležiaca Havrania a Kozinská, miestne časti Zázrivej, severozápadne je situovaná Oravská Lesná a východne obec Hruštín. Hrebeňom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Malá Fatra a Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Príslopec leží v hrebeni, ktorý vedie od Minčola () severozápadným smerom na Paráč (). Severným smerom susedí sedlom oddelený Štíbeľ () a Nový vrch (), východne Držatín () a Feračová (), južne Minčol () a Bzinská hoľa () a západne Paráč a Javorinka (). Západné svahy sú pramennou oblasťou Zázrivky, severovýchodné odvodňuje Lomnica a juhovýchodné Feračová, oba smerujúce do Bielej Oravy. Hrebeňom vedie značený chodník z Minčola.
Výhľady.
Riedky lesný porast vrcholu umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s riedkou vegetáciou je možné vidieť okolité vrchy Oravskej Magury, pri vhodných podmienkach tiež Kysuckú vrchovinu, Malú a Veľkú Fatru, Tatry, Oravské, Sliezske a Kysucké Beskydy a Javorníky.
Bzinská hoľa

Bzinská hoľa () je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Zázrivá, približne severne od Dolného Kubína. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Paráč. Vrch leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Dolný Kubín a Námestovo a zasahuje na katastrálne územie obcí Zázrivá a Hruštín. Najbližšími sídlami sú na juhozápade ležiace Havrania a Kozinská, miestne časti Zázrivej, severozápadne je situovaná Oravská Lesná a severovýchodne obec Lomná a Hruštín. Hrebeňom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Malá Fatra a Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Bzinská hoľa sa nachádza v hrebeni, ktorý vedie od Minčola () na Paráč (), medzi vrchmi Príslopec () a Minčol (). Severne susedí plytkým sedlom oddelený Príslopec a Držatín (), východne leží Feračová (), južne Minčol () i jeho vyšší menovec () a západne Paráč, Kozinec () a Javorinka (). Severozápadné svahy sú pramennou oblasťou Zázrivky, juhozápadné odvodňuje jej prítok Minčolský potok a z východných voda odteká potokom Feračová do Hruštínky a Bielej Oravy. Hrebeňom vedie značený chodník z Minčola.
Výhľady.
Súvislý, no miestami riedky lesný porast tejto časti hrebeňa umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s riedkou vegetáciou je možné vidieť okolité vrchy Oravskej Magury, pri vhodných podmienkach tiež Kysuckú vrchovinu, Malú a Veľkú Fatru, Tatry a malú časť Oravských Beskýd.
Žliabsky potok

Žliabsky potok je potok v regióne Novohrad, v obci Cinobaňa v okrese Poltár v Banskobystrickom kraji. Je ľavostranným prítokom vodného toku Banský potok; má dĺžku . Je vodným tokom IV. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-24-01-1695. Geomorfologická kategorizácia: na pomedzí geomorfologického celku Stolické vrchy, geomorfologického podcelku Málinské vrchy a geomorfologického celku Revúcka vrchovina, geomorfologického podcelku Cinobanské predhorie.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v severnej časti územia obce Cinobaňa, juhovýchodne od vrchu a samoty "Zadné lazy" s nadmorskou výškou , v lesnom extraviláne s prímesou poľnohospodárskeho extravilánu, v okrese Poltár v Banskobystrickom kraji, na pomedzí geomorfologického celku Stolické vrchy, geomorfologického podcelku Málinské vrchy a geomorfologického celku Revúcka vrchovina, geomorfologického podcelku Cinobanské predhorie.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhozápadným smerom, vteká do lesného extravilánu, ľavým brehom obmýva les "Píla", pravým brehom obmýva les "Makovisko", podteká cestu z obce "Cinobaňa" do samoty "Hrnčiarky" a hneď v nadmorskej výške ústi v blízkosti samoty aj lesa "Sebeniná" do vodného toku Banský potok ako jeho ľavostranný prítok. Potok Banský potok je prítokom rieky Ipeľ.
Vodný tok "Žliabsky potok" nemá žiadny prítok.
Vodný tok "Žliabsky potok" vzniká, preteká a ústi do potoka Banský potok na území obce Cinobaňa v okrese Poltár v Banskobystrickpm kraji, na pomedzí geomorfologického celku Stolické vrchy, geomorfologického podcelku Málinské vrchy a geomorfologického celku Revúcka vrchovina, geomorfologického podcelku Cinobanské predhorie. 
Pôvod názvu.
Hydronymum "Žliabsky potok" na území obce Cinobaňa má pôvod v charakteristickom výskyte objektu so slovným základom "Žliabok/ Žliabky", v oblasti ktorej preteká, resp. ktoré je s týmto objektom ináč spájané, s významom "podlhovastá priehlbeň, podlhovasté koryto často značnej dĺžky slúžiace na odvádzanie vody". Zo slovného základu "žliabok/ žliabky" bolo po rozšírení o formant "-sky" so sytémovou aplikáciou rytmického zákona a kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena "Žliabsky potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov vodného toku "Žliabsky potok" bol štandardizovaný v roku 1976.
V priestore slovenskej hydronymie je hydronymum "Žliabsky potok" jedinečným hydronymom (február 2022). 
Referencie.
Alexej Jurievič Žamnov

Alexej Jurievič Žamnov (; * 1. október 1970, Moskva) je ruský hokejový tréner a bývalý hráč. Hrával na poste útočníka a v kanadsko-americkej NHL odohral 807 zápasov. Ako jeden z mála hokejistov získal z olympijských hier postupne všetky tri druhy medailí.
Žamnov sa narodil v Moskve a začínal svoju kariéru v klube Dinamo. V roku 1990 reprezentoval Sovietsky zväz na majstrovstvách sveta do 20 rokov, v siedmych zápasoch strelil 6 gólov a získal s mužstvom striebornú medailu. V letnom drafte NHL si ho vybral v štvrtom kole klub Winnipeg Jets. Nasledujúce dve sezóny odohral ešte v Rusku, reprezentoval Sovietsky zväz a SNŠ na majstrovstvách sveta, svetovom pohári a na zimných olympijských hrách, kde získal zlato. Od sezóny 1992/93 hral za Winnipeg, tréner Smith ho postavil do formácie s Teemum Selännem a Keithom Tkachukom, ktorá sa presadila. 1. apríla 1995 sa Žamnovovi podaril významný úspech – v jednom zápase proti Los Angeles Kings strelil päť gólov. Po sezóne 1996, kedy došlo k zániku klubu Winnipeg Jets, začal Žamnov hrať za Chicago Blackhawks. Tu odohral osem sezón, v posledných dvoch bol (ako prvý Európan v histórií Chicaga) kapitánom tímu. Ako prvý ruský hokejista bol nominovaný na Lady Byng Memorial Trophy.Následne hral za Boston Bruins, CHK Viťaz a Philadelphia Flyers.
Po skončení aktívnej hráčskej kariéry bol hokejovým trénerom. Bol manažérom a trénoval kluby CHK Viťaz a CHK Spartak Moskva. Trénoval na olympijských hrách 2022 v Pekingu.
Radomír Boháč

JUDr. Radomír Boháč (* 1962 – † 15. február 2022) bol slovenský kariérny diplomat, viacnásobný veľvyslanec SR, pôsobiaci v diplomatických službách v rokoch 19862022.
Životopis.
Mladosť a štúdium.
Radomír Boháč získal právnické vzdelanie na Právnickej fakulte Univerzite Komenského v Bratislave. Následne vyštudoval na Moskovskom štátnom inštitúte medzinárodných vzťahov v Moskve (MGIMO), Medzinárodnom inštitucionálnom inštitúte verejnej správy v Paríži a v Centre pre európsku bezpečnosť Georgea Marshalla v Garmisch-Partenkirchene v Nemecku. Doktorát v odbore ekonomickej diplomacie získal na Ekonomickej univerzite v Bratislave.
Diplomatické pôsobenie.
Počas pôsobenia v Portugalsku okrem iného inicioval projekt s názvom „Invest&amp;Visit Slovakia", ktorý sa následne realizoval aj v iných krajinách.
Sierraleonské národné futbalové mužstvo

Sierraleonské národné futbalové mužstvo reprezentuje Sierra Leone na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1960. Sierra Leone sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili trikrát v rokoch 1994, 1996 a 2021. Vo všetkých prípadoch skončili v skupine.
Externé odkazy.
https://slfa.sl/
Nigerské národné futbalové mužstvo

Nigerské národné futbalové mužstvo reprezentuje Niger na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Africký pohár národov.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1961. Niger sa nikdy nekvalifikoval na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Africkom pohári národov sa predstavili dvakrát v rokoch 2012 a 2013. V oboch prípadoch skončili v skupine.
Externé odkazy.
https://fenifoot.football/
Kyselina galová

Kyselina galová (staršie [a po česky]: kyselina gallová, systémový názov: kyselina 3,4,5-trihydroxybenzoová) je organická kyselina, ktorá sa nachádza v rôznych potravinách a bylinkách, ktoré sú dobre známe ako silné antioxidanty. Nachádza sa napríklad v dubienkach, listoch sumachu a (v pozmenenej podobe) v orechoch, a to buď voľná alebo častejšie ako časť triesloviny, z ktorej sa získava kyslou hydrolýzou. 
Jej acyl sa volá galoyl.
Štruktúra a reakcia.
Táto kyselina má na benzénovom jadre pripojené dve funkčné skupiny: hydroxylovú a karboxylovú, čo jej umožňuje tvorbu rôznych derivátov, esterov a solí. Tieto dve skupiny môžu navzájom reagovať za vzniku kyseliny digalovej. Pri odštiepení CO2 (napríklad zvýšením teploty) vzniká pyrogalol. Po reakcii so železitými soľami vytvára čierny pigment.
Využitie.
Reakcia kyseliny so železnatými soľami sa používala na tvorbu atramentu. V raných začiatkoch fotografie sa kyselina používala aj ako vývojka. Kyselina galová sa používa aj na konzervovanie železných predmetov. Redukuje koróziu a na povrchu kovu vytvorí čiernu nerozpustnú vrstvu, ktorá zabraňuje ďalšej oxidácii. Vedci sa domnievajú, že kyselina galová má priaznivé účinky na zdravie. Niektoré vedecké štúdie dokázali, že kyselina galová spomaľuje odumieranie neurónov, preto v súčasnosti našla uplatnenie v liečbe určitých formách rakoviny alebo nervových porúch.
Dejiny.
Kyselina galová je dôležitou zložkou atramentu, ktorý sa používal v Európe na písanie a kreslenie od 12. do 19. storočia a ktorého história siaha až do čias Rímskej ríše. Plínius Starší (23 - 79 po Kr.) opisuje použitie kyseliny galovej ako prostriedku na zistenie falšovania medenky a píše, že sa používala na výrobu farbív. Hálky z dubových stromov sa rozdrvili a zmiešali s vodou, čím vznikla kyselina trieslová (tanín). Tá sa potom mohla zmiešať so zeleným síranom železnatým - získaným tak, že sa nechala odparovať voda nasýtená síranmi z prameňa alebo banskej drenáže - a arabskou gumou z agátových stromov. Z tejto kombinácie ingrediencií vznikol atrament.
Kyselinu galovú používal aj taliansky kardinál Angelo Mai (1782 1854), spolu s ďalšími prvými bádateľmi palimpsestov. Kyselina slúžila na odstránenie vrchnej vrstvy textu a na odhalenie skrytých rukopisov pod ňou. Angelo Mai ju použil na tento účel ako prvý.
V roku 1786 kyselinu galovú prvýkrát skúmal švédsky chemik Carl Wilhelm Scheele. Neskôr v roku 1818 francúzsky chemik a farmaceut Henri Braconnot (17801855) navrhol jednoduchšiu metódu čistenia kyseliny galovej. Kyselinu galovú skúmal okrem iných aj známy francúzsky chemik Théophile-Jules Pelouze (18071867).
Okrúhlica (vrch v Oravskej Magure; 1 165,1 m n. m.)

Okrúhlica () je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Zázrivá, približne severozápadne od Dolného Kubína. 
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Paráč. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Dolný Kubín a v katastrálnom území obce Zázrivá. Najbližšími sídlami sú na juhu ležiaca Zázrivá a severne situovaná Oravská Lesná. Hrebeňom vedie hranica ochranného pásma Národného parku Malá Fatra a Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis.
Nevýrazná Okrúhlica sa nachádza v hrebeni, ktorý vedie od Čiernej Lutiše () cez Javorinku na Paráč (). Severným smerom sa nachádza Beskyd (), východným Paráč a Bzinská hoľa (), južným Havranský vrch () a Kozinec () a západným je sedlom oddelená Javorinka (), Okrúhlica () a Zrúbanisko (). Severné svahy odvodňujú prítoky Bystrice do Kysuce, južné prítoky Zázrivky v povodí Oravy. Hrebeňom vedie značený chodník z Terchovej.
Výhľady.
Nesúvislý miestami riedky lesný porast tejto časti hrebeňa umožňuje obmedzený rozhľad. Z odlesnených lokalít je možné vidieť okolité vrchy Oravskej Magury a Kysuckej vrchoviny, no pri vhodných podmienkach tiež Malú a Veľkú Fatru, Tatry a Oravské, Kysucké, Sliezske a Moravsko-sliezske Beskydy.
Geológia.
Geologicky je Okrúhlica súčasťou flyšového pásma, konkrétne jeho magurskej skupiny príkrovov. Tvoria ju magurské pieskovce - pieskovce drobového charakteru s muskovitom a sporadickými medzivrstvami ílovcov.
Surový vrch

Surový vrch () je vrch v Oravskej Magure. Leží nad obcou Oravská Lesná, približne severozápadne od Dolného Kubína. 
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Paráč. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a v katastrálnom území obce Oravská Lesná. Najbližším sídlom je na západnom úpätí situovaná osada Flajšová, severne leží Oravská Lesná a južným smerom obec Zázrivá. Patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Surový vrch sa nachádza v hrebeni, ktorý vybieha severozápadným smerom z Paráča () na Rakovú (). Východným smerom susedí Nový vrch () a Paráč, južným Hoľa () a Nad Jelšinami (), západným Beskyd () a Jasenov () a severným Raková a Rusniačka (). Severné a západné svahy odvodňuje Biela Orava, severovýchodné jej prítok Nová rieka, obe v povodí Oravy. Na vrch nevedie značený chodník.
Výhľady.
Odlesnený, relatívne plochý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Viditeľné sú najmä okolité vrchy Oravskej Magury a Kysuckej vrchoviny, Oravské a Kysucké Beskydy a malá časť Malej Fatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesnými chodníkmi z Oravskej Lesnej. Južným smerom vedie po hrebeni modrá trasa z Terchovej cez Javorinku na Paráč.
Žliabok (prítok Rudavy)

Žliabok je potok v regióne Záhorie, v obciach Studienka a Záhorie (vojenský obvod) v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Je ľavostranným prítokom vodného toku Rudava; má dĺžku . Je vodným tokom IV. rádu. Hydrologický identifikátor: 4-17-02-595. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Borská nížina, geomorfologický podcelok Bor.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v severovýchodnej časti územia obce Studienka, juhovýchodne od vrchu "Prídavky" s nadmorskou výškou , v lesnom extraviláne s prímesou poľnohospodárskeho extravilánu "Pri lakšárskom chotári", v okrese Malacky v Bratislavskom kraji, v geomorfologickomo celku Borská nížina, v geomorfologickom podcelku Bor.
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, vteká do lesného extravilánu s prímesou poľnohospodárskeho extravilánu v poli "Hladký bôr" v obci Studienka, veľkým oblúkom obteká vrch "Fajtákov vrch" s nadmorskou výškou v obci Studienka, v nadmorskej výške pretína obecnú hranicu medzi obcami Studienka a Záhorie, preteká cez environmentálne vzácne neporušené prostredie územím obce Záhorie východne od vrchu "Žliabok" s nadmorskou výškou , preteká cez les "Kurucká studienka", cez les "Smolné pece", mení smer na juhozápad, v nadmorskej výške vteká späť na obecnú hranicu a v nadmorskej výške už na území obce Studienka ústi do vodného toku Rudava ako jej pravostranný prítok. Vodný tok Rudava je prítokom rieky Morava.
Vodný tok "Žliabok" nemá žiadny prítok.
Vodný tok "Žliabok" vzniká, preteká a ústi do vodného toku Rudava na území obcí Studienka a Záhorie v okrese Malacky v Bratislavskom kraji, v geomorfologickom celku Borská nížina, v geomorfologickom podcelku Bor. 
Pôvod názvu.
Hydronymum "Žliabok" na území obcí Studienka a Studienka má pôvod v charakteristickom výskyte vrchu "Žliabok" s nadmorskou výškou v oblasti, ktorou potok preteká, resp. ktoré je s týmto objektom ináč spájané, s významom "podlhovastá priehlbeň, podlhovasté koryto často značnej dĺžky slúžiace na odvádzanie vody". Možný je ale aj opačný postup, že primárne bolo pomenované hydronymum "Žliabok" a názov vodného toku toto pomenovanie bez zmeny prebralo. Výskum v tomto smere pokračuje ďalej.
Zo slovného základu "žliabok/ žliabky" bolo utvorené jednoslovné hydronymum ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.
Názov vodného toku "Žliabok" bol štandardizovaný v roku 1979 a potvrdený v roku 1989.
V priestore slovenskej hydronymie hydronymum "Žliabok" nie je jedinečným hydronymom (február 2022); nesie so sebou úskalie homonymie.
Rebecca Romijnová

Rebecca Romijnová (; * 6. november 1972, Berkeley, Kalifornia, USA) je americká herečka a bývalá modelka. 
Detstvo a mladosť.
Romijnová sa narodila do rodiny učiteľky angličtiny a výrobcovi nábytkov na mieru. Jej otec je holandského pôvodu. Jej matka sa spoznala s jej otcom v Holandsku, keď jej matka tam bola na výmennom pobyte. Romijnová v detstve trpela skoliózou a venovala sa modelingu tri roky v Paríži. Objavila sa na titulných stránkach viacerých módnych časopisov. 
Kariéra.
V roku 1997 hosťovala v jednej epizóde televízneho seriálu "Priatelia" a v roku 1999 po boku herečky Kristen Johnston zahrala "Austin Powers 2". O rok neskôr, si zahrala rolu Mystique vo filme "X-Men". Túto rolu si zopakovala aj v ďalších troch častiach. Režisér Brian De Palma, ju v roku 2002 obsadil do hlavnej role vo filme "Femme Fatale". 
V roku 2004 si zahrala vo filme "The Punisher" a v roku 2006 stvárnila hlavnú úlohu v televíznom seriály "Pepper Dennis". O rok neskôr, si zahrala v televíznom seriály "Škaredá Betty", kde stvárnila transgender ženu Alexis Meade.
Po boku herečky Sissy Spacek, si zahrala vedľajšiu úlohu vo filme "Lake City", z roku 2008. V rokoch 2014 až 2017 si zahrala v televíznom seriály "Lovci pokladov". Objavila sa v televíznom seriály "Star Trek: Discovery" z roku 2019, kde stvárnila "Číslo jedna". V rovnakom roku sa objavila v dráme "Satanic Panic", kde hrala po boku svojho manžela Jerryho O’Connella. Rolu "Číslo jedna" si zopakovala v spin-off sérii, "Star Trek: Strange New Worlds", ktorý bude mať premiéru v roku 2022. 
Súkromný život.
Od roku 1994 chodila s hercom Johnom Stamosom, za ktorého sa vydala v roku 1998 a počas ich manželstva v súkromnom aj pracovnom živote, používala aj jeho priezvisko. Rozviedli sa v roku 2004 a právoplatne boli rozvedení v roku 2005. Jej druhým manželom je Jerry O’Connell, za ktorého sa vydala v roku 2007 a o rok neskôr, sa im narodili dvojičky. Pracovne už nepoužíva meno Romijn-Stamos ale v súkromnom živote má toto meno naďalej.