Pečeňové testy

Pečeňové testy (biochemické pečeňové testy, pečeňové funkčné testy, testy priepustnosti a integrity membrán hepatocytov) pozostávajú najmä z vyšetrenia tzv. pečeňových enzýmov: aspartátaminotransferáza (AST), alanínaminotransferáza (ALT) a gama-glutamyltransferáza (GMT). Žiadny z rutinne skúmaných pečeňových enzýmov nie je špecifický pre pečeň a všetky sa vyskytujú aj v iných tkanivách. Výsledná hodnota v testoch sa uvádza v jednotkách mikrokatal na liter: μkat/l, jednotke enzýmovej katalytickej koncentrácie. Pri interpretácií, vyhodnocovaní výsledkov testov nie je potrebné zvážiť len hodnotu výsledku pre daný enzým, ale aj vzájomné pomery. de Ritisov koeficient (pomer AST/ALT, obidve hodnoty v μkat/l) je bezrozmerná veličina, ktorá sa používa na účely posúdenia závažnosti poškodenia hepatocytov, má aj prognostický význam. Hodnoty de Ritisovho koeficientu vyššie ako 0,7 - 1,0 sú prognosticky závažné a svedčia o rastúcom podiele bunkových nekróz. Pomer GMT/AST sa používa na ľahšiu interpretáciu výsledkov testu gama-glutamyltransferázy (GMT). Pomer GMT/AST nad 6,0 je typický pre chronickú alkoholickú hepatitídu, hodnoty 3,0 - 6,0 sa vyskytujú u obštrukcií a cirhóz, nízke hodnoty okolo 0,1 sú charakteristické pre prvé týždne anikterickej formy akútnej vírusovej hepatitídy.
Aspartátaminotransferáza.
Aspartátaminotransferáza (AST, "L"-aspartát:2-oxoglutarátaminotransferáza, EC 2.6.1.1) je enzým prenášajúci aminoskupinu z aspartátu na 2-oxoglutarát za vzniku glutamátu a oxálacetátu. V poradí klesajúcej koncentrácie AST je tento enzým prítomný v srdcovom svalstve, kostrovom svalstve, obličkách, pečeni, pankrease, slezine, pľúcach a erytrocytoch. Z pohľadu bunkovej lokalizácie je AST bilokulárny enzým (lat. "locus" = miesto), keďže sa nachádza v dvoch kompartmentoch buniek: jeden izoenzým sa nachádza v cytoplazme (cAST) a druhý izoenzým sa nachádza v mitochondriách (mAST). Oba izoenzýmy prechádzajú v malom meradle aj za fyziologických podmienok z hepatocytov do krvného riečiska (pričom pomer mAST/cAST je 1/8), v krvi cirkulujú s polčasom 18 hodín.
Alanínaminotransferáza.
Alanínaminotransferáza (ALT, "L"-alanín:2-oxoglutarátaminotransferáza, EC 2.6.1.2) je enzým prenášajúci aminoskupinu z alanínu na 2-oxoglutarát za vzniku glutamátu a pyruvátu. Enzým ALT je prítomný v rovnakých tkanivách ako AST, ale najviac ho je v pečeni a obličkách. Z pohľadu bunkovej lokalizácie je ALT unilokulárny enzým (lat. "locus" = miesto), keďže sa nachádza len v jednom kompartmente buniek: v cytoplazme (cALT). Z buniek, v ktorých sa ALT nachádza, sa uvoľňuje do krvnej cirkulácie, kde je jeho polčas 48 hodín.
Biochemické stanovenie ALT a AST.
Koenzýmom ALT a AST je pyridoxál-5’-fosfát (PDP, vitamín B6). V krvi sa môže ALT aj AST vyskytovať bez tohto koenzýmu, čo sa prejaví nižšou celkovou aktivitou. V purifikovaných tkanivových extraktoch a v referenčných sérových materiáloch chýba PDP úplne. Z tohto dôvodu sa pri stanovení katalytickej koncentrácie AST a ALT pridáva do reakčných zmesí štandardné množstvo PDP. Stanovenie oboch transamináz sa najčastejšie vykonáva kontinuálnou spektrofotometriou založenou na princípe spriahnutia transaminázovej reakcie s dehydrogenázovou reakciou, ktorej koenzýmom je nikotínamidadeníndinukleotid (NAD+/NADH). Spektrofotometricky sa meria zeman absorbancie NADH v priebehu času pri vlnovej dĺžke maxima absorbancie 340 nm. 
Interpretácia vyšetrenia transamináz.
Pri interpretácii vyšetrení transamináz platí, že najmä ALT je citlivým indikátorom poruchy priepustnosti membrán hepatocytov: už len jednoduché omedzenie prívodu živín spôsobené stagnáciou krvi v pečeni pri kardiálnej insuficiencii spôsobí vyplavenie ALT do krvi. Pre AST platí, že pri ľahších poruchách priepustnosti bunkovej membrány hepatocytov sa ľahšie do krvi uvoľňuje cytoplazmatická AST (cAST) a až pri nekróze a rozpade celých buniek sa uvolní aj mitochondriálna AST (mAST).
Diagnostická špecificita a senzitivita ALT a AST.
Diagnostická senzitivita ALT sa udáva okolo 83 %, diagnostická špecificita ALT u jedincov s nehepatálnymi chorobami sa udáva okolo 84 %. Diagnostická senzitivita AST aj špecificita AST je pod 70 %.
Zvýšené hodnoty aktivít ALT a AST.
Veľmi vysoké hodnoty AST a ALT niekedy nachádzame u infekčnej mononukleózy. Obštrukčný ikterus môže byť bezprostredne po nástupe doprevádzaný až 10 násobnými hodnotami transamináz, zvýšenie však býva prechodné, v priebehu niekoľkých dní sa hladiny transamináz normalizujú.
Hepatitída.
Najvyššie hodnoty katalytických koncentrácií (= aktivít) AST aj ALT v sére bývajú popisované u akútnej vírusovej hepatitídy. V prodromálnom štádiu stúpajú aktivity ALT a AST na dvojnásobok normy a na vrchole ochorenia, čo je 1 až 2 týždne po nástupu ikteru, môžu v priemere dosahovať až 50 násobok normy. Následne začnú aktivit ALT a AST klesať a v prípade nekomplikovaného priebehu sa okolo 8. týždňa normalizujú. Pomalšie sa hodnoty normalizujú u hepatitídy typu B (HBV) a pri cholestatickom priebehu ochorenia. Chronické hepatitídy naproti tomu mávajú len 2-5násobné zvýšenie AST a ALT.
Toxické poškodenie pečene.
Vzostup transamináz AST a ALT s hodnotami 30 násobnými oproti norme býva u toxického poškodenia pečene, napríklad chlórovanými rozpúšťadlami (tetrachlórmetán, dichlórmetán, chloroform) a faloidínom z muchotrávky. Na rozdiel od toho mávajú liekové (iatrogénne) a alkoholické intoxikácie oveľa miernejší vzostup transamináz.
Gama-glutamyltransferáza.
Gama-glutamyltransferáza (GMT, γ-glutamylpeptid:aminokyseliny γ-glutamyltransferáza, EC 2.3.2.2) je membránovo viazaný enzým exprimovaný v apikálnych membránach epitelových buniek žlčových ciest, vývodov pankreasu, hepatocytov, tubulárnych buniek obličiek, enterocytov a ďalších epitélií. GMT katalyzuje hydrolýzu glutationu alebo prenos γ-glutamylovej skupiny z glutationu na extracelulárne aminokyseliny. Vzniknuté dipeptidy γ-glutamylaminokyselina acysteinylglycín (Cys-Gly) sú ďalej štiepené povrchovými dipeptidázami na jednotlivé aminokyseliny. Štiepenie glutationu je nevyhnutné na jeho recykláciu, pretože nerozštiepený glutation nie je resorbovateľný.
Biochemické stanovenie GMT.
Pri stanovení GMT v sére sa ako substrát používa karboxylovaný γ-glutamyl-4-nitroanilid, z ktorého enzým GMT prenáša γ-glutamyl na glycylglycín (Gly-Gly). Produktom je žltý 5-amino-2-nitrobenzoát, ktorého koncentrácia sa meria spektrofotometricky. 
GMT a alkoholizmus.
Aktivita GMT je nešpecifickým znakom chronického pitia alkoholu a používa sa na monitorovanie dodržiavania abstinencie. Hladina GMT v sére sa spravidla normalizuje do mesiaca od ukončenia konzumácie alkoholu.