burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Istrobanka

ISTROBANKA bola banka na Slovensku.
Vznik a zameranie.
ISTROBANKA bola univerzálnou bankou s úplnou devízovou licenciou, licenciou na vykonávanie hypotekárnych obchodov a licenciou pre poskytovanie poistných produktov. Vznikla a povolenie na činnosť získala 1. septembra 1992.
Akcionári banky.
Od 26. marca 2002 bola jediným akcionárom a stopercentným vlastníkom ISTROBANKY viedenská Bank für Arbeit und Wirtschaft (BAWAG). V októbri 2007 oznámila materská banka BAWAG odpredaj slovenskej aj českej dcéry a 20. marca 2008 bol oznámený predaj belgickej KBC, ktorá je zároveň vlastníkom ČSOB.
S účinnosťou od 1. júla 2009 právnym nástupcom ISTROBANKY je Československá obchodná banka ktorá prebrala všetky práva a povinnosti ISTROBANKY, a.s.
Obchodné miesta a korešpondenčné vzťahy banky.
Pobočky a expozitúry ISTROBANKY boli rozmiestnené po celom území Slovenska. ISTROBANKA mala sieť 60 obchodných miest. V oblasti zahraničného platobného styku mala ISTROBANKA nadviazané korešpondenčné vzťahy s viac ako 600 bankami na celom svete.
V spolupráci s dcérskou spoločnosťou ISTRO ASSET MANAGEMENT, správ. spol., a.s., sprostredkovála predaj produktov v oblasti kolektívneho investovania.
Od 1. júla 2009 boli pobočky ISTROBANKY premenované na ČSOB.
Juhočeský kraj

Juhočeský kraj () je kraj v Česku. Leží prevažne na juhu Čiech, ale okolím Dačic zasahuje aj na Moravu.
Jeho hlavným mestom sú České Budějovice, ktoré majú vyše 90 000 obyvateľov. 
Okresy:
Karlovarský kraj

Karlovarský kraj je kraj v Česku. Leží na západe Čiech.
Jeho hlavným mestom sú Karlove Vary, ktoré majú vyše 50 000 obyvateľov. 
Okresy:
Juhomoravský kraj

Juhomoravský kraj () je jeden zo 14 samosprávnych krajov Česka. Takmer celé územie kraja sa rozkladá na Morave, iba osada Jobova Lhota patrí do Čiech, respektíve Valticko a tzv. Dyjský trojúhelník náležali do roku 1920 k rakúskej spolkovej krajine Dolné Rakúsko. Správnym centrom kraja je štatutárne mesto Brno. Kraj zahŕňa uvedené okresy:
Kraj Vysočina

Kraj Vysočina (do mája 2001 Jihlavský kraj, potom až do júla 2011 Vysočina) je kraj v Česku na pomedzí Čiech a Moravy. 
Na severe susedí s Pardubickým krajom, na juhovýchode s Juhomoravským krajom, na juhozápade s Juhočeskými krajom a na severozápade sa Stredočeským krajom. Na juhu sa takmer približuje k hranici Rakúska, ale nedosiahne na ňu.
Za Rakúska-Uhorska bol údajne blízko vrchu Melechov na západe dnešného okresu Havlíčkův Brod v blízkosti Stvořidiel vyznačený symbolický stred Európy, bližšie informácie o dôvode vyznačenie však nie sú známe.
Prírodné podmienky a kultúra.
Celé územie kraja Vysočina leží v oblasti Českomoravskej vrchoviny. Na juhu zahŕňa západnú časť Jevišovickej pahorkatiny a sever Javořickej pahorkatiny, na západe je Křemešnická vrchovina, na severozápade leží Hornosázavská pahorkatina, na severe Žďárské vrchy s Hornosvrateckou pahorkatinou, na východe a v centre je Křižanovská vrchovina. V Jihlavských vrchoch (Javořická pahorkatine) sa nachádza najvyšší vrch Javořice (837 m). Len o meter nižší je vrchol Devět skal v Žďárskych vrchoch. Rozvodie morí tiahnuce sa od severovýchodu na juhozápad delí kraj na dve takmer rovnaké časti. Úmorie Severného mora do kraja zasahuje povodím Labe, Labe sama však krajom nepreteká a vody do nej odtekajú radom menších riek, z ktorých k tým dôležitejším patrí Sázava. Podobne juhovýchodnej polovica kraja patrí k úmoriu Čierneho mora a povodiu Dunaja, ale do kraja povodia zasahuje menšími riekami, napr Svratkou či Jihlavou.
Kraj Vysočina sa rozprestiera v strede Česka. Kraj tvorí Českomoravská vrchovina so svojou nádhernou a veľmi zachovalou prírodou. Návštevníci tu nájdu aj dve chránené krajinné oblasti, ktorými sú Žďárske vrchy a Železné hory. Okrem prírody sa turisti môžu tešiť na veľa kultúrnych pamiatok, hradov, zámkov a cirkevných stavieb. Z kultúrnych pamiatok v kraji boli tri zapísané na Zoznam svetového kultúrneho a prírodného dedičstva UNESCO. Sú nimi historické centrum mesta Telč, Pútnický kostol sv. Jana Nepomuckého na Zelenej hore (Žďár nad Sázavou) a židovská štvrť, židovský cintorín a Bazilika svätého Prokopa v Třebíči. Medzi lákadlá regiónu patrí aj múzeum v Pelhřimove, mapujúce jedinečné výkony českých a svetových rekordmanov.
Okresy:
Královohradecký kraj

Královohradecký kraj () je kraj v Česku. Leží takmer celý na severovýchode Čiech.
Jeho hlavným mestom je Hradec Králové, ktorý má vyše 90 000 obyvateľov. 
Okresy:
Liberecký kraj

Liberecký kraj je kraj v Česku. Leží na severe Čiech. Po Prahe je druhým najmenším krajom Česka. Jeho hlavným mestom je Liberec, ktorý má takmer 100 000 obyvateľov.
Okresy:
Moravsko-sliezsky kraj

Moravsko-sliezsky kraj (; v rokoch 20002001 "Ostravský kraj") je kraj na severovýchode Česka. Z väčšej časti leží v Českom Sliezsku, menšia časť zaberá sever Moravy. Jeho hlavným mestom je Ostrava, ktorá má necelých 300 000 obyvateľov, spolu v kraji žije približne 1 200 000 obyvateľov.
Na juhu susedí so Zlínským krajem, na západe s Olomouckým krajom, na severe s Opolským vojvodstvom, na severovýchode so Sliezskym vojvodstvom a na juhovýchode so Žilinským krajom.
Olomoucký kraj

Olomoucký kraj je kraj v Česku. Leží v strednej a severozápadnej časti Moravy (väčšina územia), a tiež na severozápade Českého Sliezska (takmer celý okres Jeseník).
Okresy:
Pardubický kraj

Pardubický kraj je kraj v Česku. Leží prevažne na východe Čiech, ale zasahuje i na historické územie Moravy.
Okresy:
Plzenský kraj

Plzenský kraj () je kraj v Česku. Leží na juhozápade Čiech.
Okresy:
Stredočeský kraj

Stredočeský kraj () je kraj v Česku. Leží v strede Čiech a obklopuje hlavné mesto Prahu.
Úsťanský kraj

Úsťanský kraj (po česky "Ústecký kraj") je kraj v Česku. Leží na severozápade Čiech..
Okresy:
Zlínsky kraj

Zlínsky kraj () je jeden zo 14 územných samosprávnych celkov v Česku a jediný výlučne moravský kraj, pričom tvorí východnú časť tejto historickej krajiny. Na juhozápade susedí s Juhomoravským krajom, na severozápade s Olomouckým krajom, na severe s Moravsko-sliezskym krajom a na východe so Slovenskom.
Okresy:
Zoznam predsedov vlád Česka

Toto je zoznam predsedov vlád Českej republiky a predchádzajúcich štátnych útvarov rozkladajúcich sa na jej súčasnom území, zoznam začína od roku 1939.
Zoznam prezidentov Spojených štátov

Toto je zoznam prezidentov USA. Zoznam je od vyhlásenia nezávislosti v roku 1776 po súčasnosť. Prvý americký prezident bol zvolený až v roku 1789.
Marek (prvé meno)

Marek je mužské krstné meno. Pôvodne latinské meno Marcus bolo rímskym rodovým menom, ktoré pravdepodobne súvisí s rímskym bohom vojny Marsom. Jeho význam by tak mohol byť „bojovník“, „vojak“. 
Meniny.
Meniny na Slovensku má 25. apríla.
Pavol (prvé meno)

Pavol alebo Pavel je mužské krstné meno. Pochádza z latinského "paulus", čo znamená „malý“, „skromný“. Meniny má 29. júna.
rímskokatolícky kalendár:
gréckokatolícky kalendár:
Pápežské meno.
Pápežské meno Pavol (lat. "Paulus") nosilo v histórii rímskokatolíckej cirkvi osem pápežov.
Geomorfologické členenie Slovenska

Povrch Slovenska tvoria nížiny Panónskej panvy a pohoria a kotliny Karpát. Sú súčasťou rozsiahleho geomorfologického systému na povrchu Zeme, Alpsko-himalájskej sústavy. Tá sa tiahne od severnej Afriky cez Európu naprieč južnou Áziou. Z viacerých návrhov geomorfologického členenia sa prjímajú výsledky geografov E. Mazúra a M. Lukniša (1978, 1980 a 1986), aktuálnejšie publikovaná v prehľadnej mape D. Kočického a B. Ivaniča (2011), vychádzajúce z morfometrie reliéfu, genézy a geologickej stavby. Jednotlivé povrchové celky sa začleňujú do viacerých hierarchických tried - sústava, podsústava, provincia, subropvincia a oblasť. Geomorfologické celky sa členia na jednotky nižšieho rádu, ako sú podcelky a časti až na úroveň elementárnych foriem. 
Karpaty (podsústava).
Západné Karpaty (provincia).
Vonkajšie Západné Karpaty (subprovincia).
Podhôľno-magurská oblasť.
"Kotliny":
Vnútorné Západné Karpaty (subprovincia).
Slovenské rudohorie (oblasť).
"Kotliny:"
Fatransko-tatranská oblasť.
"Kotliny:"
Slovenské stredohorie (oblasť).
"Kotliny:"
Lučensko-košická zníženina (oblasť).
"Kotliny":
Orografické členenie Slovenska

Dolu je uvedené orografické (horopisné) členenie Slovenska. Je podrobnejšie ako geomorfologické členenie, ale zároveň je staršie a z vedeckého hľadiska menej presné.
Hlavné mesto

Hlavné mesto je správne centrum daného štátu (krajiny), alebo mesto oficiálne vyhlásené za hlavné. Hlavným mestom Slovenska je Bratislava. V hlavnom meste zvyčajne sídlia najvyššie štátne inštitúcie ako parlament, najvyšší súd či vláda, ale nemusí to byť vždy tak (napr. hlavným mestom Holandska je Amsterdam, ale všetky inštitúcie sídlia v Haagu). Hlavné mesto je tiež zvyčajne najväčším mestom krajiny, ale opäť to nie je pravidlom (pozri mapku). 
Najväčšie hlavné mestá.
Najväčšie hlavné mestá na každom kontinente, resp. svetadieli (podľa populácie):
Svetelný rok

Svetelný rok (, skratka ly) je jednotka vzdialenosti, ktorú Medzinárodná astronomická únia definovala ako dráhu, ktorú prejde svetlo vo vákuu za 1 juliánsky rok. Zodpovedá dĺžke 9 460 730 472 580 800 m. Táto hodnota je presná, pretože meter je v skutočnosti definovaný z hľadiska rýchlosti svetla.
Je to vedľajšia jednotka dĺžky v sústave SI, jednotka dĺžky v astronómii. Označuje sa skratkou "ly" (z angl. "light year").
Aby astronómovia nemuseli počítať s obrovskými číslami, zaviedli si na meranie vesmírnych vzdialeností svetelný rok. To je vzdialenosť, ktorú by prešiel fotón vo vákuu nekonečne ďaleko od gravitačného alebo magnetického poľa za jeden juliánsky rok (365,25 dní, z ktorých každý má 86 400 sekúnd). Ak je nejaká hviezda vzdialená od Zeme 5 svetelných rokov, znamená to, že jej svetlo príde na Zem za päť rokov.
Ďalšie jednotky, súvisiace so svetelným rokom, sú svetelný mesiac, svetelný týždeň, svetelný deň, svetelná hodina, svetelná minúta a svetelná sekunda.
Tallinn

Tallinn (v rokoch 1219 – 1917 "Reveľ"; 1940 – 1991 po rusky "Таллин" (Tallin) a "Таллинн" (Tallinn), nem. "Reval", švéd. "Reval / Lindanäs", dán. "Lyndanise") je hlavné mesto Estónska a najdôležitejší estónsky prístav. Žije tu viac než 450 tisíc obyvateľov (2023). Nachádza sa na severnom pobreží Estónska pri Baltskom mori, južne od fínskeho hlavného mesta Helsinki.
Je to starobylé prímorské hlavné mesto Estónska, od roku 1997 súčasť svetového dedičstva UNESCO. Má dobre zachované mestské centrum – medzi najvýznamnejšie pamiatky patria hlavné námestie a radnica, lekáreň, dom Bratstva čiernych hláv, pravoslávne chrámy svätého Alexandra Nevského a svätého Mikuláša Divotvorcu, palác Kadriorg a kostoly svätého Olafa, svätého Mikuláša a Ducha Svätého. 
Správne členenie.
Tallinn je rozdelený na 8 administratívnych jednotiek.
Doprava.
Asi od centra mesta sa nachádza letisko Ülemiste. Mesto má dobré železničné spojenie s Petrohradom v Rusku, zatiaľ čo železničné spojenie do lotyšskej Rigy je od roku 1997 prerušené. 
V južnom smere do Lotyšska, Litvy a Poľska je Európska cesta 67 „Via Baltica“. Táto komunikácia je v niektorých úsekoch štvorpruhová, diaľničného typu. Na juhu Estónska je čiastočne vo výstavbe, ale jej priepustnosť je zatiaľ dostatočná a nevznikajú tu dopravné problémy. Na výstavbu tejto magistrály v celom Pobaltí prispieva Európska únia. Trajektom sa možno dostať do Helsínk a Štokholmu.
Jan Evangelista Purkyně

Jan Evangelista Purkyně (* 18. december 1787, Libochovice – † 28. júl 1869, Praha) bol významný český fyziológ, lekár a entomológ. Je jedným zo zakladateľov cytológie vďaka svojmu objavu zloženia živočíšnych buniek s jadrami.
Život.
Jeho otec bol správcom libochovického šľachtického panstva. Keď mal Jan Evangelista šesť rokov, otec zomrel. V jedenástich rokoch odišiel za vzdelaním k piaristom. V dvadsiatich však z rádu odišiel. Živil sa ako vychovávateľ v urodzených rodinách a jeden zo zamestnávateľov ho usmernil k lekárstvu. Už v prvom ročníku štúdia v Prahe mu vo Viedni vyšla prvá báseň "Orážení obrazu bez konce". Doktorskú prácu "O zření v ohledu subjektivním" obhájil roku 1818 a stal sa asistentom na pražskej lekárskej fakulte.
Pre vlastenecké názory sa ale márne uchádzal o profesúru. Až na príhovor vplyvného Goetheho, ktorý tiež študoval proces videnia, získal profesúru mimo Rakúska v pruskom Vratislave (Breslau, dnes Vroclav).
Tam roku 1832 získal výkonný mikroskop. Svoj najvýznamnejší objav prezentoval Purkyně na zjazde nemeckých prírodovedcov a lekárov v pražskom Karoline v roku 1837, kde medzi prvými na svete prisúdil bunkám základný význam pre život.
Vo Vroclave mu zomreli manželka a obe dcéry na choleru, zostali mu dvaja synovia. Známym maliarom sa stal Karel Purkyně. Jan Evangelista tu odvádzal tvrdú bádateľskú prácu, ktorá z neho robí zrejme najfrekventovanejšieho eponyma českej vedy: "Purkyňove vlákna v srdci", "Purkyňove bunky v mozočku" a rad ďalších po ňom nazvaných útvarov a javov.
Roku 1850 sa Purkyně vrátil na pražskú lekársku fakultu. Založil fyziologický ústav, avšak nad výskumom už prevládala činnosť organizačná a buditeľská. Stal sa členom londýnskej Kráľovskej spoločnosti, viedenskej a parížskej akadémie vied, poslancom zemského snemu, nositeľom "Leopoldovho rytierskeho rádu".
V roku 1853 založil známy prírodovedecký časopis Živa.
Zomrel koncom júla 1869. Pochovaný je na vyšehradskom cintoríne.
Odkaz v spoločnosti.
Po Janovi Purkyně bola pomenovaná Universita Jana Evangelisty Purkyně v Brne medzi rokmi 1960 až 1990. V súčasnosti jeho meno nesie Univerzita Jana Evangelisty Purkyně v Ústí nad Labem. Významnou súčasťou 1. lekárskej fakulty UKv Prahe je tiež Purkyňov ústav.
Erika

Erika je ženské krstné meno nemeckého resp. škandinávskeho pôvodu. Ide o ženský tvar mena Erik s pôvodom v staronemeckých slovách "era" + "richi", ktoré znamenajú „ctihodný vládca“ alebo "ei" + "ríkr" – „večný vládca“. Meniny na Slovensku má 2. februára.
Írsko (rozlišovacia stránka)

Írsko môže byť:
Légia Kondor

Légia Kondor bola dobrovoľná nemecká vojnová jednotka Luftwaffe, ktorú Hitler poslal do Španielska pomôcť generálovi Francovi v španielskej občianskej vojne. V nej sa Nemci hlavne naučili používať svoje bojové lietadlá a objavili napr. tzv. Möldersov roj, podľa Wernera Möldersa, ktorý tu zostrelil najviac lietadiel. Jednotka, ktorú mali podľa nemeckej propagandy tvoriť dobrovoľníci, bojovala bez nemeckých výsostných znakov a v zvláštnych uniformách. Légia vedľa podpory Francovho puča a súvisiacich nemeckých strategických a ekonomických záujmov slúžila na výcvik nemeckých jednotiek a testovanie nových typov výzbroje. V Légii Condor vojnovým krstom prešli napríklad lietadlá typu Messerschmitt Bf 109, Dornier Do 17 či Junkers Ju 87. Légia Condor sa stala významným činiteľom občianskej vojny. Preslávila sa zničením španielského mesta Guernica, čo bol prvý vojnový zločin nemeckého letectva.
Vodné dielo Drahovce-Madunice

Vodné dielo Drahovce-Madunice sa nachádza v Trnavskom kraji na rieke Váh a je súčasťou Vážškej vodnej kaskády. Nadväzuje na vodnú nádrž Sĺňava.
Funkcie.
Dielo odvádza vodu z priehrady Sĺňava a dodáva vodu pre závlahu pozemkov, redukuje prietoky povodní, chráni sídla a pozemky počas povodní, zabezpečuje odber vody na chladenie atómových elektrární Jaslovské Bohunice, vylepšuje podmienky na chov rýb a rybolov a pod.
Dejiny.
Stavba bola začatá v roku 1956 a dielo dokončili v roku 1960. 
Technické údaje.
Hať Sĺňava v Drahovciach má spádovú oblasť o rozlohe , maximálny prietok za sekundu, plochu , a objem 12,12 mil. m³ vody.
Vodná elektráreň Madunice má spád 17,3 metra, inštalovaný výkon 43,5 MW a ročnú produkciu 141,1 GWh elektrickej energie.
Sĺňava

Sĺňava je priehradné jazero na rieke Váh v blízkosti mesta Piešťany.
Poloha.
Vodná nádrž sa rozprestiera v severnej časti Podunajskej nížiny pri úpätí Považského Inovca, medzi mestom Piešťany a obcou Drahovce, vo výške 
Dejiny.
Nádrž je súčasťou vodného diela Drahovce-Madunice. Vznikla prehradením rieky Váh haťou v Drahovciach. Vybudovaná bola medzi rokmi 1956 a 1959 na mieste mŕtvych ramien, lužných lesov a nivných lúk Váhu. Od roku 1980 je jej časť od Krajinského mosta vyhlásená za chránenú študijnú plochu s výmerou . Za svoje pomenovanie vďačí vysokému počtu slnečných dní v roku. 
Opis.
Svojou plochou zaberá . Pri dĺžke 6,4 a šírke je schopná pojať vody. Na nádrži nájdete vodnolyžiarsky vlek (pri obci Ratnovce), lodenicu a tiež umelo vytvorený „vtáčí“ ostrov "Čajka", ktorý sa stal hniezdiskom veľkých kolónií rybára riečneho a viacero druhov čajok. Je tiež zimoviskom vzácnych arktických i teplomilných druhov vtáctva. Vodné plochy sú dôležitou oddychovou lokalitou vodného vtáctva pri jarnej a jesennej migrácii Považím. Sĺňava je zahrnutá do zoznamu vzácnych vtáčích území Európy. Nádrž slúži aj ako zásobáreň vody pre atómové elektrárne v Jaslovských Bohuniciach. Na vyhliadkovú plavbu sa môžete vydať loďou kotviacou pri Kolonádovom moste v Piešťanoch. Okolo priehrady je vybudovaná dvanásťkilometrová asfaltová trasa po korune hrádze pre peších aj cyklistov (cez hať sa dá prejsť od mája do septembra, od pondelka do piatku od 15-tej a cez víkend od 10-tej do 20-tej hodiny).
Jerevan

Jerevan () je hlavné mesto Arménska. Nachádza sa na západe krajiny, len od tureckých hraníc. Má rozlohu a približne 1 121 900 obyvateľov.
História.
Mesto bolo vybudované na mieste, kde stála už v roku 783 pred Kr. staroveká pevnosť. Význam mestu dávala strategická poloha na križovatke dôležitých obchodných ciest z Ruska a Anatólie do Perzie.
Rozmach mesta začal na začiatku 20. storočia, kedy sa do mesta vrátilo veľké množstvo Arménov z celého sveta. Mesto prekvitalo i za sovietskej éry, kedy bola vybudovaná univerzita, školy, akadémia vied, divadlo, hudobná sieň a múzea.
Jerevan leží v tektonicky nepokojnej oblasti s častými zemetraseniami. Počas posledného veľkého zemetrasenia zomrelo v roku 1988 viac ako 25 000 ľudí a veľká časť mesta bola zničená.
Geografia.
Jerevan má priemernú výšku 990 metrov nad morom, s najnižším bodom 865 m a najvyšším bodom 1 390 m v jeho juhozápadnej a severovýchodnej časti. Patrí medzi päťdesiat najvyššie položených miest na svete s viac ako 1 miliónom obyvateľov.
Jerevan sa nachádza na brehu rieky Hrazdan, severovýchodne od Araratskej nížiny, v západnej časti krajiny. Horná časť mesta je z troch strán obklopená horami, pričom na juhu klesá k brehom rieky Hrazdan.
Mesto sa nachádza v srdci Arménskej vysočiny. Historicky sa Jerevan nachádzal v kantóne Kotajk (arménsky: Կոտայք գավառ) v provincii Ajrarat v historickom Veľkom Arménsku.
Jerevan má kontinentálne ovplyvnené stepné podnebie s dlhými, horúcimi, suchými letami a krátkymi, ale studenými zimami, ktoré prinášajú mnoho snehu. Pripisuje sa to nielen tomu, že Jerevan leží na rovine obklopenej horami ale aj jeho vzdialenosti od mora a jeho zmierňujúcim účinkom. Horúce letá sú v auguste sprevádzané teplotou dosahujúcou až 40 °C a v mrazivých zimách sa teplota zníži až na -15 °C a nižšie.
Priemysel.
Priemysel mesta je založený hlavne na chemickom priemysle, strojárenstve, výrobe syntetického kaučuku, pneumatík, medi, hliníku, elektrických zariadení, hodín, potravín, ale i vína či alkoholu.
Partnerské mestá.
Bratislava.
Spolupráca medzi Jerevanom a Bratislavou začala 28. apríla 2000, keď bola v Jerevane podpísaná dohoda o nadviazaní partnerskej spolupráce. Dohoda stanovuje spoluprácu za účelom výmeny skúseností miestnej samosprávy a zodpovedajúcich odborníkov, spoluprácu v oblasti kultúry, športu, školstva, ochrany prírody a zdravotníctva, ako aj podporu ekonomických väzieb a prieskum možností zakladania spoločných podnikov prostredníctvom recipročných návštev podnikateľov.
Dolnosliezske vojvodstvo

Dolnosliezske vojvodstvo je administratívnou jednotkou Poľska, je jedným zo 16 poľských vojvodstiev.
Vojvodstvo bolo vytvorené v roku 1999 z predchádzajúcich vojvodstiev: Vroclavského, Legnického, Jeleňogorského, Walbriského a časti Zelenohorského a Leščinského. Vojvodstvo sa nachádza v juhozápadnej časti krajiny, pri hraniciach s Českom, pokrývajúce veľkú časť historického Sliezska (Dolné Sliezsko) a vo východnej časti Horné Lužice.
Poloha.
Hraničí s:
Demografia.
Dáta z 31. decembra 2007:
Mestá.
V Dolnosliezskeom vojvodstve je 91 miest, z toho sú 3 mestá s právami okresu (powiat).
Henrieta Peťovská

Henrieta Peťovská, rodená Metzgerová (* 27. máj 1931, Bratislava – † 28. október 2023) bola prvá slovenská kameramanka. Manželka režiséra a kameramana Milana Peťovského, dcéra bratislavského obchodníka s obuvou, režiséra a herca nemeckého ochotníckeho divadla Morgenrot, Ladislava Metzgera. Študovala fotografiu na Škole umeleckého priemyslu v Bratislave. Začínala ako fotografka v Archíve mesta Bratislavy, neskôr sa ako kameramanka podielala na tvorbe krátkych a animovaných filmov. Spolupracovala s režisérmi, Dagmar Bučanovou, Jaroslavou Havettovou, Vlastimilom Heroldom, Viktorom Kubalom a mnohými inými.
Kostol svätého Michala archanjela (Lančár)

Kostol svätého Michala archanjela je rímskokatolícky kostol nad Lančárom, miestnou časťou obce Kočín-Lančár, v okrese Piešťany. 
Táto opevnená renesančná stavba pochádza zo 17. storočia, je postavená na mieste staršieho gotického kostola spomínaného roku 1332. V interiéri je hodnotné barokové zariadenie a stropné maľby. Z kostola je pekný výhľad na Trnavskú pahorkatinu.
Model kostola sv. Michala v mierke 1:50 sa nachádza v Parku miniatúr v obci Podolie.
Genesis (skupina)

Genesis je britská hudobná skupina hrajúca progresívny rock, ktorú sformovali v roku 1967 zakladajúci členovia Peter Gabriel, Tony Banks, Mike Rutherford, Chris Stewart, Anthony Phillips. Prvé roky kapely poznačila vysoká fluktuácia jej členov. V roku 1968 Chrisa Stewarta nahradil John Silver, ktorého po prvom albume "From Genesis to Revelation" (1969) vymenil John Mayhew. Aj Mayhew vydržal v kapele len jeden rok, aby v roku 1970 po nahratí druhého albumu kapely "Trespass" dostal padáka. Po jeho vyhadzove na miesto hráča na bicie v skupine prišiel Phil Collins. V tom istom roku nahradil gitaristu Anthony Phillipsa Mick Barnard, ktorého rok na to vystriedal Steve Hackett.
V zostave Gabriel, Banks, Rutherford, Collins a Hackett skupina nahrala svoje ďalšie štyri albumy, ktoré sa stali klasikou štýlu progresívneho rocku "-" "Nursery Cryme" (1971), "Foxtrot" (1972), "Selling England by the Pound" (1973) a "The Lamb Lies Down on Broadway" (1974). Živé predstavenia kapely sa začali sústreďovať nielen na inštrumentálnu časť svojich kompozícii, ale aj vtedy ešte netradičné prvky na rockovej scéne: kostýmy, pyrotechniku a divadelný dizajn svojich vystúpení. Najmä turné po albume "The Lamb Lies Down on Broadway" sa vyznačovalo prepracovanou scénografiou.
Krátko po skončení tohto turné opustil skupinu jej frontman Peter Gabriel a dal sa úspešnú sólovú kariéru. Po tom, čo sa ostatní členovia kapely neúspešne snažili nájsť náhradu za svojho speváka, prevzal tento post bubeník Phil Collins. Ďalšie dva albumy "A Trick of the Tail" a "Wind &amp; Wuthering" (obe 1976) nahrala kapela vo štvorici Banks, Rutherford, Collins a Hackett. Odchod gitaristu Steva Hacketta v roku 1976 zredukoval kapelu na trojicu Mike Rutherford, Tony Banks a Phil Collins. V 80. rokoch sa kapela odklonila viac k popu a zaznamenala svoj najväčší komerčný úspech. Vrchol popularity dosiahli s albumom "Invisible Touch" (1986), z ktorého až päť singlov dosiahlo TOP 5 v Spojených štátoch. V roku 1996 Phil Collins opustil Genesis, aby sa sústredil na svoju sólovú kariéru. Banks a Rutherford najali Ray Wilsona a v roku 1997 s ním vydali album "Calling All Stations".
V roku 2007 Collins, Rutherford a Banks usporiadali európske turné neskôr rozšírené o koncerty v Severnej Amerike. Na ďalších 13 rokov sa kapela odmlčala a až v roku 2020 Collins, Banks a Rutherford oznámili obnovenie činnosti a ďalšie turné s názvom Last Domino? Tour.
Anton Hajduk

Prof. RNDr. Dr. h.c. Anton Hajduk, DrSc. (* 3. máj 1933, Užhorod – † 9. apríl 2005, Bratislava) bol jeden z najvýznamnejších slovenských astronómov.
Po absolvovaní Gymnázia v Trebišove pokračoval vo vysokoškolskom štúdiu fyziky na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, ktoré ukončil v roku 1958. Po ukončení štúdia začal pracovať ako stredoškolský učiteľ, neskôr pôsobil ako redaktor v Slovenskom pedagogickom nakladateľstve v Bratislave. Od marca 1961 bol pracovníkom Astronomického ústavu Slovenskej akadémie vied v rôznych vedúcich funkciách. Ako uznávaný odborník v oblasti astrofyziky, v oblasti dynamiky meteorických rojov typu Halleyho kométy a dynamiky medziplanetárnej hmoty, získal vedeckú hodnosť CSc. obhajobou dizertačnej práce s názvom "Meteorický roj Orioníd" (1967) a vedeckú hodnosť DrSc. prácou "Radarový výskum meteorov a meteorický prúd Halleyovej kométy" (1986). V roku 1996 na Masarykovej univerzite v Brne získal titul profesor.
Za svoju najvýznamnejšiu prácu považoval spoločný článok s kanadským astronómom Bruceom McIntoshom, v ktorom spolu podali nový model prúdu meteoroidov Halleyovej kométy.
Medzinárodná astronomická únia, ktorej bol od roku 1970 členom, pomenovala v roku 2001 na jeho počesť planétku (11657) Antonhajduk. Za svoju činnosť bol odmenený viacerými oceneniami Slovenskej akadémie vied i amerického Národného úradu pre letectvo a vesmír (NASA).
Venoval sa aj propagácii vedeckých výsledkov pre širokú verejnosť. Literárny fond mu v roku 1975 a 1976 udelil prémiu za pôvodnú vedeckú tvorbu v oblasti literatúry faktu, najmä za knihy "K horizontom vesmíru" a "K planétam". Spolu s Dr. Jánom Štohlom zostavil "Encyklopédiu astronómie" (1987).
Činnosť Slovenskej astronomickej spoločnosti pri SAV riadil v rokoch 1974 - 1980.
V rokoch 1992 – 1996 bol prvým rektorom obnovenej Trnavskej univerzity.
Bol slovenským odborníkom na výskum turínskeho plátna, a k danej problematike vydal aj knihu.
Amorphis

Amorphis je fínska metalová skupina, ktorú založili Jan Rechberger a Esa Holopainen v roku 1990. Pôvodne bola skupina death metalovým aktom, ale v neskorších albumoch sa vyvinuli na tvorenie piesní, ktoré sa dajú viac klasifikovať ako hlavný prúd, ale aj napriek tomu so zvyšujúcou sa zložitosťou aranžmentov.
Amorphis je známy pre svoje používanie (anglického prekladu) fínskej národnej epiky, Kalevala, ako zdroja pre svoje texty.
Yes

Yes môže byť:
King Crimson

King Crimson je britská hudobná skupina, ktorú založili gitarista Robert Fripp a bubeník Michael Giles na jeseň v roku 1968. Oficiálne sa skupina predstavila verejnosti 9. apríla 1969 v londýnskom Speakeasy.
Bežne býva zaraďovaná medzi zakladajúce skupiny progresívneho rocku. V jej tvorbe nájdeme vplyvy najrôznejších hudobných štýlov ako sú jazz, klasická a experimentálna hudba, psychedelický rock, heavy metal, nová vlna, hard rock, gamelan, folk, electronica a drum and bass. Pôvodne britská skupina postupne nadobudla internacionálny charakter. Jej priamym predchodcom bolo psychedelické trio Giles, Giles &amp; Fripp.
Debutový album skupiny, "In the Court of the Crimson King" je vnímaný ako jeden z míľnikov vývoja progresívneho rocku. Obsadenie v kapele sa v priebehu jej existencie výrazne menilo, celkom sa tu vystriedalo 19 hudobníkov a dvaja textári, ktorí boli plnohodnotnými členmi skupiny. Situácia sa stabilizovala v roku 1981, kedy sa spevákom King Crimson stal Adrian Belew.
Jediným stálym členom počas celej histórie skupiny je gitarista Robert Fripp, ktorý tak pôsobí ako jej líder. On sám uviedol, že pôvodne nikdy nezamýšľal stať sa vedúcim King Crimson. Avšak od druhého albumu silne ovplyvňuje hudobný i kompozičný štýl skupiny a kvôli tomu niektorí členovia kapelu opustili. Takáto kreatívne frustrácia sa prejavila napríklad u Iana McDonalda, Gordona Haskella a Mela Collinsa. Trey Gunn, ktorý v kapele pôsobil medzi rokmi 1994 a 2003, povedal, že „King Crimson je Róbertova vízia“.
18. júna 1996, v rámci európskeho THRaKaTTaK Tour, King Crimson vystúpili na polovypredanom amfiteátri v Prešove. Ich vystúpenie organizovala miestna agentúra Mersak.
Chronológia.
Poznámka:
Apocalyptica

 Apocalyptica je fínska symfonická metalová hudobná skupina, ktorú v roku 1993 vytvorili Eicca Toppinen, Paavo Lotjonen, Max Lilja a Antero Manninen (všetci hrajú na violončelo). Dvoch posledne menovaných neskôr vystriedali Perttu Kivilaakso (violončelo) a Mikko Siren (bicie). Apocalyptica sa sprvu prezentovala len cover verziami svojich obľúbených interpretov (hlavne Metallica, ale aj Pantera, Sepultura, Rammstein, Slayer, Faith No More a Grieg), v súčasnosti tvorí hlavne vlastné piesne.
Amsterdamská zmluva

Amsterdamská zmluva (oficiálny angl. názov Treaty of Amsterdam amending the Treaty on European Union, the Treaties establishing the European Communities and certain related acts) je jedna zo základných zmlúv medzi štátmi tvoriacimi Európsku úniu. Bola podpísaná 2. októbra 1997 a do platnosti vstúpila 1. mája 1999, zmenila a prečíslovala Zmluvu o EÚ a Zmluvu o ES. Úplné znenia týchto zmlúv sú k nej pripojené. Pri článkoch Zmluvy o EÚ pôvodne označených písmenami A až S zmenila Amsterdamská zmluva ich označenie na číselné.
Amsterdamská zmluva priniesla väčší dôraz na občanov a práva jednotlivca, snahu o demokratizáciu (zároveň posilneného) Európskeho parlamentu, začiatok spoločnej zahraničnej politiky (CFSP) a reformu inštitúcií umožňujúcu väčšie rozšírenie.
Jurij Iosifovič Vizbor

Jurij Iosifovič Vizbor (; * 20. jún 1934, Moskva – † 17. september 1984, tamže) bol ruský filmový herec, novinár, scenárista, básnik, pesničkár. Jeden zo zakladateľov žánra autorskej piesne v bývalom ZSSR, autor takmer 300 piesní.
Anabela

Anabela je krstné ženské meno. Vzniklo spojením mien Anna a Bela, prípadne z mena "Amabel", ktoré pochádza z latinského slova "amabalis". Významom mena je lásky hodná, milá, ľúbezná. Na Slovensku má meniny 20. augusta.
Abram

Abram môže byť:
Ladislav Ballek (spisovateľ)

Mgr. Ladislav Ballek (* 2. apríl 1941, Terany – † 15. apríl 2014, Bratislava) bol slovenský spisovateľ, politik a diplomat.
Život.
Detstvo prežil v Dudinciach a Šahách. V rokoch 1959 – 1963 študoval na pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici slovenský jazyk, dejepis a výtvarnú výchovu. Po absolvovaní základnej vojenskej služby rok učil na základnej škole v Habovke. V roku 1966 sa stal redaktorom Čs. rozhlasu v Banskej Bystrici (stál napr. pri zrode relácie Rádiovíkend) a v rokoch 1968 – 1972 bol redaktorom kultúrnej rubriky krajského denníka Smer. Od roku 1972 pôsobí v Bratislave. Najprv v redakcii pôvodnej tvorby vo vydavateľstve Slovenský spisovateľ a od roku 1977 ako vedúci literárneho oddelenia na Ministerstve kultúry SSR. Od roku 1980 bol námestníkom riaditeľa Slovenského literárneho fondu a v rokoch 1984 – 1989 vedúcim tajomníkom Zväzu slovenských spisovateľov. V rokoch 1992 – 1994 bol poslancom Národnej rady SR za SDĽ. Vyučoval na Pedagogickej fakulte v Nitre a Pedagogickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. V roku 1998 neúspešne kandidoval za prezidenta Slovenskej republiky. Od roku 2001 do roku 2008 bol veľvyslancom Slovenska v Česku. Typický predstaviteľ slovenskej románovej tvorby /nielen, ale najmä/ 70. rokov. V roku 1980 dostal národnú cenu SSR a v roku 1982 dostal titul zaslúžilý umelec.
Tvorba.
Jeho prvé literárne pokusy sa viažu k jeho vysokoškolskému štúdiu. Prvá próza mu vyšla v zborníku "Silueta" v roku 1964, o tri roky neskôr mu vyšla debutová knižka.
Stanislav Bartoš

PhDr. Stanislav Bartoš, CSc. (* 8. február 1943) je bývalý poslanec Národnej rady SR.
Stanislav Bartoš bol poslancom NR SR vo volebnom období 1998 - 2002 za Stranu demokratickej ľavice.
Rudolf Bauer

RNDr. Rudolf Bauer (* 28. september 1957, Ostrava) je slovenský politik žijúci v Košiciach a bývalý poslanec Národnej rady Slovenskej republiky, bývalý predseda Košického samosprávneho kraja a bývalý primátor Košíc.
Politická kariéra.
Regionálna úroveň.
V roku 2014 Bauer po tretí raz kandidoval v komunálnych voľbách na post primátora Košíc. Podporovali ho strany KDH, SDKÚ-DS, NOVA, SaS, SMK-MKP, KDS, OKS, DS a OĽaNO. Skončil na druhom mieste so 24 398 hlasmi (37,3 %), keď ho porazil kandidát strany SMER-SD Richard Raši. Po porážke vyhlásil, že si chce dať od politiky na čas oddych.
Súkromný život.
Rudolf Bauer je ženatý a má tri deti.
Rogah

Turman Rogah Baskirk je v svete Neuter, z knihy Kobka.
Narodil sa 12-02-488 v Dumdune do rybárskej rodiny. Už v ranom veku medzi rovesníkmi vynikal vzrastom a fyzickou silou. Otca mal tyranského pijana, ktorého asi vo veku 15 rokov vlastnými rukami vyhodil z domu. More ho vždy fascinovalo, preto pokračoval v otcovom remesle, chcel sa však vydať na veľkú plavbu a objaviť nové zeme severu. Už ako mladý muž mal zásadný vplyv na chod mesta. Zriadil polovojenskú jednotku, zosadil starú gardu rybárov, ktorí dovtedy riadili obchod a udalosti, a ovládol Dumdun a okolitú oblasť. Spočiatku pracoval v záujme mesta, no neskôr, čím sa nikdy sám netajil, začal sledovať výlučne vlastné ciele. V týchto časoch na každú opozíciu odpovedal silou, prudkou a nemilosrdnou (Ronská masakra na rieke Ron). Vytvoril si tak povesť, ktorá ho už sprevádzala celý život.
Rogah časom ovládol územie od Dumdunu až po Daldehoz. Z daldehozského obchodu veľmi zbohatol a vytvoril si tak zázemie pre neskoršie smelé plány. S povesťou krutovládcu a charizmou anjela sa stal dôležitým mužom Mosu, ktorý postupne šplhal na najvyššie miesta, až bol napokon na jar roku 534 korunovaný za kráľa, respektíve vládcu Mosského kráľovstva. V histórii Neuteru je to prvýkrát, keď sa muž z ľudu stal najvyšším vladárom.
Ján Benčat

Prof. Ing. Ján Benčat, CSc. (* 4. október 1943, Kozárovce) je bývalý poslanec Národnej rady SR a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Navštevoval Strednú priemyselnú školu stavebnú v Nitre. Po dvoch rokoch štúdia na Stavebnej fakulte Slovenskej vysokej škole technickej bol vybratý na základe konkurzu Ministerstva školstva SR na štúdium do Poľska. Vysokoškolské štúdium ukončil roku 1967 na Stavebnej fakulte Politechniky Krakowskej v Krakove. Od mája 1967 začal pôsobiť na Vysokej škole dopravnej v Žiline. Roku 1977 získal vedeckú hodnosť CSc. Roku 1982 bol menovaný za docenta a roku 1995 sa stal profesorom vo vednom odbore mechanika tuhých a poddajných telies a prostredí. V rokoch 1984 až 1993 bol vedúcim Katedry mechaniky na Stavebnej fakulte Vysokej škole dopravnej v Žiline. V rokoch 1993 až 1999 bol dekanom Stavebnej fakulty. Od apríla 2003 pôsobil opäť ako vedúci Katedry mechaniky na Stavebnej fakulte.
Politická kariéra.
Ján Benčat bol zvolený za poslanca NR SR vo volebnom období 19982002 za Hnutie za demokratické Slovensko. Následne bol zvolený do zahraničného výboru a výboru pre európsku integráciu. V rokoch 2001 až 2005 bol zvolený za poslanca VÚC v Žilinskom kraji. V júli 2002 odišiel spolu so skupinkou ďalších 5-tich poslancov z HZDS do strany HZD. V rokoch 2002 až 2006 bol podpredsedom Hnutia za demokraciu. V parlamentných voľbách roku 2002 kandidoval za HZD na treťom mieste kandidátky, ale HZD sa do parlamentu nepodarilo dostať.
Milan Benkovský

RSDr. Milan Benkovský (* 30. apríl 1952) je slovenský ľavicový politik, v rokoch 19982002 bývalý poslanec Národnej rady SR za Stranu demokratickej ľavice a od roku 2020 súčasný podpredseda strany Socialisti.sk.
Životopis.
Milan Benkovský bol zvolený za poslanca na kandidátnej listine SDĽ, do parlamentu sa dostal ako náhradník za Brigitu Schmögnerovú. V apríli 2002 vystúpil z SDĽ a v parlamente pôsobil ako nezaradený poslanec. V rovnakom čase oznámil, že plánuje vstúpiť do SDA. V októbri 2002 kandidoval za primátora mesta Senec ako nezávislý kandidát. Skončil na treťom mieste so ziskom 271 hlasov (5,88 %).
Od júna 2020 je podpredsedom hnutia Socialisti.sk.
Lied der Deutschen

Das Lied der Deutschen ("Iné názvy": "Deutschlandlied"; "Hoffmann-Haydn'sches Lied"; slov. "Pieseň Nemcov") je nemecká pieseň, ktorej tretia strofa je štátnou hymnou Nemecka.
Text zložil Heinrich Hoffmann von Fallersleben 26. 8. 1841 na ostrove Helgoland a prvýkrát sa verejne spieval 5. 10. 1841 v Hamburgu. Melódiu zložil Joseph Haydn, ktorý ju v roku 1797, v čase napoleonských vojen, zložil ako „cisársku hymnu“ (Gott erhalte Franz den Kaiser) pre cisára Františka II. Presnejšie ide o druhú vetu tzv. "Cisárskeho kvarteta" pre štyri sláčikové nástroje - Op. 76, č.3.
Pieseň sa v roku 1922 stala štátnou hymnou Weimarskej republiky. V časoch Tretej ríše sa ako štátna hymna používala jej prvá strofa spolu s piesňou Horst-Wesel-Lied. Po založení Spolkovej republiky sa začala ako hymna používať len tretia sloha. Po pristúpení NDR k SRN v roku 1990 bola po dohode spolkového prezidenta Richarda von Weizsäcker so spolkovým kancelárom Helmutom Kohlom tretia sloha vyhlásená za oficiálnu štátnu hymnu Nemecka. Viedla ich k tomu skutočnosť, že prvá sloha bola stále spájaná s nacistickým Nemeckom, navyše vyjadrovala imperialistické ideály (popisovala areál, v ktorom kedysi žili (o.i.) obyvatelia s nemeckým materinským jazykom ("„von der Maas bis an die Memel, von der Etsch bis an den Belt“") a vyjadrovala túžbu zjednotenia Nemcami obývaných regiónov do jedného štátneho útvaru, ktorý by bol nadradený tradičnému nemeckému regionalizmu (slová "„Deutschland, Deutschland über alles“" pôvodne vyjadrovali, že spoločná vlasť je nad všetky partiklarizmy, neskôr sa nesprávne vykladali ako pocit národnej nadradenosti a tento mýtus sčasti je živený v zahraničí dodnes). Druhá sloha je obsahovo považovaná za umelecky málohodnotnú, okrem toho je feministickým hnutím odmietaná ako prejav podradného postavenia ženy.
Text celej piesne.
Deutschland, Deutschland AS über alles,
Über alles in der Welt,
Wenn es stets zu Schutz und Trutze 
Brüderlich zusammenhält; 
Von der Maas bis an die Memel,
Von der Etsch bis an den Belt: 
Deutschland, Deutschland über alles,
Über alles in der Welt!
Deutsche Frauen, deutsche Treue,
Deutscher Wein und deutscher Sang
Sollen in der Welt behalten
Ihren alten, schönen Klang,
Uns zu edler Tat begeistern
Unser ganzes Leben lang
Deutsche Frauen, deutsche Treue,
Deutscher Wein und deutscher Sang!
Einigkeit und Recht und Freiheit
Für das deutsche Vaterland!
Danach laßt uns alle streben
Brüderlich mit Herz und Hand!
Einigkeit und Recht und Freiheit
Sind des Glückes Unterpfand:
Blüh im Glanze dieses Glückes,
Blühe, deutsches Vaterland!
Externé odkazy.
Melódiu si môžete vypočuť na tejto stránke (lta)
Európske spoločenstvo pre uhlie a oceľ

Európske spoločenstvo pre uhlie a oceľ (ESUO) alebo Montánna únia (anglicky European Coal and Steel Community (ECSC)) bola v rokoch 1952 - 2002 medzivládna hospodárska organizácia a neskôr jedna z troch súčastí Európskeho spoločenstva, resp. od roku 1993 Európskej únie.
Bolo založené Parížskou zmluvou, ktorú podpísalo 18. 4. 1951 Francúzsko, Západné Nemecko, Taliansko, Belgicko, Luxembursko a Holandsko. Pridruženými členmi sa stali Spojené kráľovstvo a Švajčiarsko. Zmluva bola uzavretá na 50 rokov a vstúpila do platnosti po ratifikáciách 23. júla 1952. 
Cieľom bolo v zmysle tzv. Schumannovho plánu, aby spoločný trh s oceľou, uhlím, koksom, železnou rudou a šrotom a hospodárska spolupráca zabránili ďalšej európskej vojne. Spoločný trh sa podarilo vybudovať asi do roku 1957. 
1. júla 1967 bola zlúčená exekutíva ESUO a EHS a EURATOMu.
Walt Disney

Walter Elias „Walt“ Disney (* 5. december 1901, Chicago, Illinois, USA – 15. december 1966, Burbank, Kalifornia) bol americký filmový producent, režisér, scenárista a animátor. Kreslil tiež ilustrácie do kníh a časopisov, založil zábavný park zvaný Disneyland.
Umenie miloval od detstva. Ako chlapec chodieval do kina na filmy s Charliem Chaplinom. Grotesky Chaplinovského druhu sa neskôr stali inšpiráciou pre príbehy s Mickey Mousom. Svoj prvý animovaný film vytvoril v roku 1923. Medzi postavičky, ktoré vyšli z jeho dielne, patrí Mickey Mouse, ktorý je považovaný za Disneyho alter-ego. Ďalšie známe postavičky sú káčer Donald, Goofy a pes Pluto.
Jedným z animovaných filmov z dielne štúdia Walta Disneyho je "Snehulienka a sedem trpaslíkov" (1938), za ktorý ako vôbec prvý v histórii získal Oscara za filmové novátorstvo. Snehulienka a sedem trpaslíkov sa stala jedným z najväčších úspechov v dejinách filmu a upevnila Disneyho nárok na označenie za najprestížnejšie animačné štúdio na svete. Potvrdenie tohto postavenia bolo jedným z cieľov, ktoré Disney od tohto filmu očakával. Zvukovú hranicu kresleného filmu prekonal vo filme Mickey kormidelníkom a o niekoľko rokov neskôr priniesol do animácie svet farby. Snehulienka bola iba ďalším umeleckým a podnikateľským krokom, celovečerný film znamenal väčšie tržby.
Disney má hviezdu na Hollywoodskom chodníku slávy.
Arkansas

Arkansas je jeden zo štátov USA.
Dejiny.
Arkansas vstúpil do únie v roku 1836 ako 25. štát. Bol to otrokársky štát, ktorého ekonomika a bohatstvo elít sa tvorili na úkor čiernych otrokov dovážaných z Afriky. Obchod s nimi bol veľmi lukratívny a výnosný, rovnako ako ich zneužívanie v práci. Náklady na ich prácu boli minimálne. Arkansas 6. mája 1861 vystúpil z únie, pretože nesúhlasil s oficiálnou politikou USA, ktorej išlo o zrušenie otroctva. Nasledovala občianska vojna. Po porážke konfederácie a rekonštrukcii vojnou zničenej krajiny, bol Arkansas znovu začlenený do únie, už ako štát ktorý oficiálne rešpektoval práva čierneho obyvateľstva, i keď iba papierovo. Prejavy rasizmu pretrvávajú ojedinele dodnes.
Geografia.
Východnú hranicu Arkansasu tvorí rieka Mississippi a oddeľuje ho od štátu Mississippi. Južnú hranicu má s Louisianou, severnú s Missouri a Tennessee a západnú s Texasom a Oklahomou. Arkansas je krajina plná hôr a údolí, hustých lesov a úrodných pláni. Západný Arkansas je hornatý, vo východnej časti sú nížiny. Horské pásma Ozark a Ouachita, ktoré sa nachádzajú v severnom a západnom Arkansase, sú známe tiež ako Škótska vysočina. Arkansas je jediná krajina USA, kde sa voľne nachádzajú diamanty.
Ekonomika.
HDP Arkansasu je 64 miliárd dolárov, čo ho radí na 33. miesto v únii. HDP na hlavu predstavuje 22 257 USD (to je 1855 dolárov mesačne), čo je približne priemer EU. V rámci USA je na 47. mieste, takže skôr horší priemer. V ekonomike Arkansasu je dôležité poľnohospodárstvo. Hlavnými poľnohospodárskymi produktmi sú chov hydiny, dobytku, a prasiat, produkcie vajec, ďalej sója, bavlna, ryža, mlieko. 
Nezanedbateľný je i priemysel. Hlavné priemyselné odvetvia sú spracovanie potravín, kovovýroba, výroba strojov a papiera a ťažba brómu, vanádia a diamantov.
Demografia.
Arkansas má po sčítaní ľudu v roku 2010 2 915 918 obyvateľov. Belosi tvoria 80% populácie, Černosi približne 16% a zvyšok sú Indiáni, Ázijčania a ostatní. V náboženstve dominujú protestanti.
Náboženstvo.
Arkansas, rovnako ako ostatné južné štáty nazývané „biblický pás“, je protestantský. Cirkevná príslušnosť obyvateľov je nasledujúca:
Li Po

Li Po alebo Li Paj (, ) (* asi 701 – † 10. november 762, v Süan-čchengu, provincia An-chuej) bol klasický čínsky básnik obdobia Tchang. V Japonsku je známy ako "Rihaku".
Krása jeho poézie je odzbrojujúca a obsahuje katarzné prvky. Využíval ako nikto iný svoju unikátnu tvorivú inteligenciu a predstavivosť. Objavoval prekvapujúce riešenia v rámci tradičných poetických foriem, sám je pokladaný za vrcholného básnika klasickej formy, ktorú doviedol k dokonalosti.
Angažoval sa aj politicky a na konci svojho života bol nútený uchýliť sa do ústrania vďaka dvorným pletkám na cisárovom dvore.
Bol veľmi známy svojou náklonnosťou k alkoholu, čo mu však neuberalo na talente a schopnostiach hneď vytvárať majstrovské diela. Existuje o ňom množstvo legiend, vrátane smrti, keď sa vraj opitý pokúšal objať mesiac v rieke.
Poznámky.
Li Po o zobrazený vo Wu-šuang pchu
Colorado (štát USA)

Colorado je 38. štát USA.
Colorado je západný štát USA. Názov pochádza zo španielčiny a znamená "červený". V Colorade sa nachádzajú slávne Skalnaté vrchy.
Dejiny.
Prvá väčšia vlna osadníkov prišla do Colorada v roku 1859, kedy tu vypukla zlatá horúčka. Osadníci sa usadili v okolí dnešného Denveru. Už v roku 1860 malo mesto 60 000 obyvateľov. Po celom území vzniklo množstvo zlatokopeckých miest, ktoré sa veľmi rýchlo rozrastali. To ale netrvalo dlho. Po vyťažení zásob v určitých oblastiach sa mestá rýchlo vyľudnili a populácia sa presunula inde. Z niektorých miest vznikli časom turistické centrá, lyžiarske strediská, centrá hazardu alebo historické mestá. Ale veľa miest sa už nikdy nezotavilo a zostalo navždy opustených. Dnes ich je na území Colorada množstvo a hovorí sa im mestá duchov. Colorado je tiež preslávené zločinom. V 19. storočí tu vyčíňalo veľa lúpežníckych bánd a krajina bola známa svojou anarchiou. 28. februára 1861 bolo Colorado pripojené k USA ako pridružené teritórium. Ale federálna vláda tu prakticky nemala vplyv. Tento stav sa začal pomaly meniť po menovaní Colorada štátom USA v roku 1876
Geografia.
Severnú hranicu Colorada tvorí Wyoming, na západe susedí s Utahom, na juhu so štátom Nové Mexiko a na juhozápade zdieľa spoločný štvorbod s Arizonou. Kúskom územia na juhovýchode susedí s Oklahomou, východnú hranicu zdieľa s Kansasom a severovýchodnú s Nebraskou.
Dažďové zrážky vo východnom Colorade sú veľmi malé a ročný úhrn je okolo zrážok. To z východného Colorada robí veľmi suchú krajinu.
Vnútri Skalnatých vrchov sa nachádza niekoľko národných parkov. 
Ekonomika.
Pôvodne bola ekonomika štátu založená na závlahovom poľnohospodárstve a ťažbe nerastov. V druhej polovici 20. storočia však veľmi expandoval priemysel a služby. Ekonomika je diverzifikovaná a je pozoruhodná koncentráciou vedeckého výskumu a hi-tech priemyslom.
HDP Colorada je 153 miliárd dolárov, HDP na obyvateľa je 32 949, čo je úroveň Švédska.
Demografia.
V roku 2010 žilo v štáte Colorado 5 029 196 obyvateľov.
Bolzano

Bolzano (po nemecky: "Bozen", po ladinsky: "Bulsan" alebo "Balsan", po slovinsky/chorvátsky "Bocen", po latinsky: "Bauzanum") je mesto na severe Talianska.
Nachádza sa v talianskom regióne Tridentsko-Horná Adiža. Je to hlavné mesto tohto regiónu a autonómnej provincie Južné Tirolsko (Horná Adiža).
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Rosa Luxemburgová

Rosa Luxemburg (* 5. marec 1871, Zamość, Poľsko – † 15. január 1919, Berlín, Nemecko) bola nemecká politička narodená na území dnešného Poľska, významná predstaviteľka európskeho robotníckeho hnutia a proletárska internacionalistka.
Životopis.
Narodila sa ako najmladšie dieťa v rodine poľského židovského obchodníka s drevom. Vyrastala vo Varšave, kde sa veľmi skoro dostala do revolučného podzemia. Dostalo sa jej nezvyčajne dobrého gymnaziálneho vzdelania, a neskôr pokračuje štúdiom vo Švajčiarsku, kde bola v tom čase jediná univerzita prístupná ženám. Po nútenom odchode z Poľska v roku 1898 po ukončení skúšok na univerzite uzatvorila formálne manželstvo s Gustávom Lübeckom, aby získala nemecké občianstvo. Jej skutočnou láskou sa však stal ruský revolucionár Leo Jogiches (1867 – 1919), s ktorým sa spoznala vo Švajčiarsku. Bol jej spolupútnikom a spolubojovníkom, rovnako zapálený pre robotnícke hnutie. Rosa napísala Leovi takmer 1000 listov a ich vzťah trval celých 16 rokov. I po rozchode ostávajú v spojení a spolupracujú. Leo zomiera 10. marca 1919 rovnakým spôsobom ako Rosa.
Politická kariéra.
V roku 1887 vstúpila do poľského revolučného robotníckeho hnutia, no v roku 1889 musela z politických dôvodov emigrovať do Švajčiarska. V roku 1893 spolu zakladala Socialistickú stranu Poľska a Litvy (SDKPiL). Od roku 1896 prispievala do teoretického listu nemeckej sociálnej demokracie „Neue Zeit“ (Nový čas). V roku 1897 získala nemecké štátne občianstvo, presídlila sa do Berlína a vstúpila do Sociálnodemokratickej strany Nemecka (SPD), kde pôsobila ako žurnalistka, agitátorka, marxistická teoretička a antimilitaristka. 
V roku 1905, počas Ruskej revolúcie, sa prechodne vrátila do Poľska, no po krátkom väzení sa v roku 1906 vrátila do Nemecka. Od 1907 vyučovala na politickej škole SPD politickú ekonómiu. 1904 – 1914 zastupovala SDKPiL v Medzinárodnom socialistickom politbyru. V roku 1913 vydala svoje hlavné dielo „Akumulácia kapitálu“, kde interpretovala imperializmus ako zákonitý dôsledok kapitalistického systému.
Bola proti účasti SPD vo vojne, stala sa vedúcou osobnosťou vnútrostraníckej ľavej opozície a založila v roku 1914 "Skupinu Internationale", a viedla spolu s Karlom Liebknechtom Spartakov zväz, ktorý z nej vznikol. Vo februári 1914 bola odsúdená za protivojenskú agitáciu na jeden rok väzenia. V rokoch 1916 – 1918 bola znova uväznená.
Ako politická autorka napísala početné kritické články a ekonomické analýzy: pred rokom 1914 medzi iným v „Leipziger Volkszeitung“, do roku 1918 tiež vo väzbe a ako vydavateľka a zakladateľka novín „Die Rote Fahne“. Koncom roka 1918 bola jednou zo zakladateliek Komunistickej strany Nemecka (KPD), ktorej stranícky program vyšiel hlavne z jej pera. Po neúspešnom Spartakovom povstaní, s ktorým nesúhlasila, bola spolu s Karlom Liebknechtom najprv ilegálne zatknutá a potom i zavraždená za nejasných okolností protirepublikánskými vojakmi – skupinou dôstojníkov Freikorpsu.