Doom metal

Doom Metal je štýl metalovej hudby, ktorý sa ako jej uznávaný podžáner objavil v polovici 80. rokov 20. storočia. Jeho typickými znakmi sú pomalšie rytmy a podladené gitary. Jedným zo zdrojov inšpirácií tohto žánru je aj raná tvorba skupiny Black Sabbath (konkrétne prvé štyri albumy). 
Texty piesní v doom metalovom žánri hrajú veľmi dôležitú úlohu. Sú silne poznačené pesimizmom, ktorý evokuje atmosféru temna, zúfalstva a utrpenia.
História žánru.
V polovici 80. rokov 20. storočia začali v novej vlne britského heavy metalu (skupiny ako Iron Maiden či Judas Priest) vznikať rýchle metalové žánre. V Európe to bol melodickejší speed/power metal (Helloween, Grave Digger, Running Wild) a v USA skôr brutálnejší thrash metal (Megadeth, Anthrax, Slayer, Metallica a ďalšie). 
Prirodzenou reakciou bolo oživenie pomalej odnože metalu. Začali vznikať skupiny, ktoré svoju hudbu označovali ako "doom" (preklad: zánik, beznádej, osud …) "metal". Po hudobnej stránke tieto kapely väčšinou vychádzali z pomalých a hutných gitarových rífov skupiny Black Sabbath. V Európe boli najvýznamnejšími zoskupeniami tohto žánru Candlemass (Švédsko) s kultovými albumami "Epicus Doomicus Metallicus" či "Nightfall" a anglická skupina Cathedral. V Amerike skupiny St. Vitus s ich legendárnym albumom "Born Too Late" a v Mexiku Solitude Aeternus. 
Na začiatku 90. rokov 20. storočia sa začali na thrash metalovom základe vyvíjať black metalové a death metalové skupiny, s ktorými sa na hudobnú scénu do metalového hudobného prejavu dostal skreslený chrčivý spev nazvaný growling. Vznikli nové kapely hrajúce tzv. doom/death metal, ktoré väčšinou kombinujú skreslený a neskreslený spev. Priekopníkmi sú skupiny ako Winter s albumom "Into Darkness" z roku 1990 a Thergothon s demom "Fhtagn nagh Yog-Sothoth".
Do doom metalovej hudby sa začínajú dostávať netradičné, nemetalové nástroje ako sú husle, ktorými sa preslávila skupina My Dying Bride. Vznikla tak často používaná nepresná definícia doom metalu ako "pomalého death metalu (s husľami)". 
Ďalšími významnými kapelami sú Katatonia a Saturnus, skupiny Paradise Lost alebo Anathema, ktoré sa v druhej polovici 90. rokov vydali nemetalovým smerom. Ich skladby často obsahujú akustické alebo naopak rýchlejšie pasáže, texty sú na rozdiel od pôvodných doom metalových skupín väčšinou lyrické.
Texty piesní doom metalového žánru.
Námety textov doom metalových skladieb sú v súlade s hudobnými témami. Väčšinou sú ponuré, u prvých skupín v nich išlo hlavne o vyjadrenie osobných problémov - časté sú námetmi beznádej, alebo protivojnové či spoločensko kritické témy. Využíva sa kresťanská symbolika, neskôr aj "gotizujúce" námety. Na začiatku 90. rokov s príchodom nových žánrov sa texty stali lyrickejšie, námety sú viac osobné, okrem vyjadrení depresívnych stavov z pohľadu na svet sa v textoch objavuje aj téma lásky. 
Súčasné členenie žánru.
V dnešnej podobe je doom metal rozvetveným žánrom. Vznikajú jeho nové odnože. Je to doom ako melancholickejšia odnož retro rocku, extrémne depresívny funeral či naopak psychedelický space doom. Stále však ešte existujú nové skupiny, ktoré hrajú pôvodný tradičný doom metal ako sú Thunderstorm, Reverend Bizarre, či doom/death metal v podaní skupín The Prophecy, Evoken.
V súčasnosti sa doom metal člení na: