burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Krajinská Séčéniho knižnica

Krajinská Séčéniho knižnica (, OSZK) je knižnica v Budapešti, jednou z dvoch národných knižníc v Maďarsku, druhá knižnica Debrecínskej univerzity sídli v Debrecíne.
História.
Knižnicu založil v roku 1802 uhorský vlastenec gróf František Sečéni. Sečéni cestoval po celom svete a skupoval maďarské knihy, ktoré usporiadal do zbierky a neskôr ich venoval národu. V nasledujúcom roku bola v Pešti knižnica otvorená pre verejnosť. Sečéniho príklad spôsobil celonárodné hnutie, pri ktorom ľudia knižnici darovali množstvo kníh. Na rozšírenie a podporu knižnice založil jeho syn Ľudovít Sečéni nadáciu v hodnote 10 000 zlatých.
V roku 1808 založil Maďarský parlament na svojom zasadnutí Maďarské národné múzeum, ktorého cieľom bolo zhromažďovať historické, archeologické a prírodné pamiatky z Uhorska. Múzeum bolo zlúčené s knižnicou a tento stav, kedy bola inštitúcia národným depozitárom písaných, tlačených a ďalších predmetov z maďarských dejín, trval 200 rokov.
V roku 1846 sa Maďarské národné múzeum presťahovalo do novej budovy, ale knižnica sa stala samostatnou entitou so svojim súčasným názvom až v roku 1949. V roku 1985 sa knižnica presťahovala do nového sídla na Budínskom hrade.
Jessica Harperová

Jessica Harperová (* 3. október 1949 Chicago, Illinois, USA) je americká herečka a spisovateľka, známa z filmov ako "Fantóm raja" (1974), "Suspiria" (1977), "Stardust Memories" (1980), "Shock Treatment" (1981), "My Favorite Year" (1982), "Safe" (1995), "Minority Report" (2002) a "Nightbitch" (2024).
Detstvo a mladosť.
Harperová sa narodila v Chicagu, v štáte Illinois. Jej matka Eleanor bola spisovateľka a otec Paul Church Harper Jr. bol maliar a predseda reklamnej agentúry Needham Harper Worldwide v New Yorku. Študovala na North Shore Country Day School v Illinois a na Sarah Lawrence College v New Yorku. Má dve sestry a troch bratov.
Kariéra.
Herectvo.
Harperová sa objavila vo viac ako dvadsiatich filmoch, pričom medzi najznámejšie patrí "Suspiria" od Daria Argenta, "Fantóm raja" od Briana DePalmu a pokračovanie "The Rocky Horror Picture Show" s názvom "Shock Treatment".
V rokoch 1975 a 1980 spolupracovala s Woody Allenom, hrala v jeho filmoch ako "Love and Death" (1975) a "Stardust Memories" (1980).
V roku 1982 si zahrala vo filme "My Favorite Year" po boku Petra O’Toolea. V roku 1985 sa objavila v epizódnej roli v televíznom seriáli "Tales from the Darkside". V roku 1990 si zahrala epizódnu rolu v seriáli "Tales from the Crypt".
V roku 1993 si zahrala po boku hercov ako Matt Dillon, William Hurt a Mary-Louise Parker v romantickej komédii "Mr. Wonderful". V roku 2001 ju obsadil režisér Steven Spielberg do filmu "Minority Report", ktorý mal premiéru v roku 2002.
Po hereckej dlhoročnej prestávke sa v roku 2018 vrátila po rokoch k herectvu. Hrala menšiu úlohu v novodobej verzii filmu "Suspiria" od režiséra Luca Guadagninoa, ktorý ju obsadil aj do svojho ďalšieho filmu "Bones and All" z roku 2022.
V roku 2022 sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Jessica Chastain, Peter Sarsgaard a Merritt Wever vo filme "Pamäť". V rovnakom roku si zahrala v niekoľkých epizódach televízneho seriálu "Starý chlap", po boku hercov ako Jeff Bridges, John Lithgow a Amy Brenneman, pričom sa v seriáli objavila aj v druhej sérii z roku 2024. V rovnakom roku si zahrala aj vo filme "Nightbitch", ktorý mal premiéru v decembri 2024.
Spisovateľstvo.
Je autorkou jedenástich kníh pre deti a vydala sedem albumov detských piesní. V roku 2004 ju magazín Parenting označil za „Rodiča mesiaca“. V roku 2000 spievala sprievodné vokály na albume Beatin' the Heat od Dana Hicksa a jeho Hot Licks.
V decembri 2010 vydala kuchársku knihu "The Crabby Cook Cookbook: Recipes and Rants". V rozhovore z januára 2011 uviedla, že kniha je určená „mrzutým kuchárom“, ktorí nepociťujú radosť z každodenného varenia. Kniha obsahuje 135 jednoduchých receptov, humor a tipy na prežitie v kuchyni. V marci 2011 propagovala knihu na turné, ktoré zahŕňalo aj „Lunch and Learn“ v jej rodnom meste Chicagu.
Súkromný život.
Od roku 1989 je vydatá za Toma Rothmana, významného manažéra Sony Pictures (predtým 20th Century Fox). Spolu majú dve dcéry.
V roku 2017 v blogovom príspevku na svojej oficiálnej webovej stránke prezradila, že už 15 rokov trpí neovaskulárnou makulárnou degeneráciou a každých šesť týždňov podstupuje injekčné liečenia.
Helena Zeťová

Helena Zeťová (* 7. november 1980, Valašské Meziříčí – † 20. december 2024, Prostřední Bečva) bola česká speváčka.
Životopis.
Začiatky.
Zeťová začala svoju spevácku kariéru už v pätnástich rokoch, keď koncertovala s rockovou kapelou. V roku 1998 vystupovala na španielskom ostrove Lanzarote s americkou skupinou. V októbri 2000 sa pri natáčaní pre TV Nova prvýkrát stretla s Terezou Černochovou a Terezou Kerndlovou. V apríli 2001 založili dievčenskú skupinu Black Milk, ktorá v júni 2002 vydala svoj prvý album s názvom "Modrej dým". V tom istom roku získali Českého slávika v kategórii "Objav roka". V roku 2003 kapela vydala album "Sedmkrát". V roku 2004 však začali v kapele rozpory a na jar 2005 sa speváčky rozhodli spoluprácu ukončiť.
V októbri 2005 vydala Zeťová svoj prvý sólový album "Ready To Roll" a v tom istom roku získala titul "Skokan roka" v Českom slávikovi. V marci 2008 vydala druhý album "Crossing Bridges". V tom istom roku plánovala vydať album v Grécku pre grécky trh, ale tento album nikdy nevyšiel. V roku 2011 naspievala postavu „Dievča sen“ v prvom českom 3D filme "V peřině", ktorú stvárnila Nikol Moravcová, takže Zeťová v tomto muzikáli bola len počuť. V roku 2020 vydala album "Consequences", na ktorom spolupracovala s Ondřejom Brzobohatým. Na albume naspievala duet s americkým hudobníkom Frankom McCombom, spolupracovali s ňou aj Martin Valihora, Juraj Griglák, Eugen Vizváry a ďalší. Bolo to po prvýkrát, čo sa Zeťová zapojila aj ako skladateľka. Jej najväčším hitom bola pieseň „Impossible (Unstoppable)“.
Súkromný život.
Zeťová nemala žiadne deti a nebola vydatá. Po dobu troch rokov žila s českým hokejistom Jaroslavom Bednářom.
Dňa 20. decembra 2024 vypadla z okna v prvom poschodí domu v Prostřednej Bečve.
Veľká cena Holandska 2024

Veľká cena Holandska 2024 (angl. Formula 1 Heineken Dutch Grand Prix 2024), ktorá sa uskutočnila 25. augusta 2024 na pretekárskom okruhu Circuit Zandvoort v meste Zandvoort v Holandsku. Preteky boli pätnástimi pretekmi v poradí v sezóne 2024 šampionátu Formuly 1.
Kvalifikácia.
Kvalifikácia sa uskutočnila 24. augusta 2024 v 15:00 miestneho času ().
Poznámky:
Preteky.
Preteky sa uskutočnili 25. augusta 2024 v 15:00 miestneho času ().
Nico Williams

Nicholas Williams Arthuer (* 12. júl 2002, Pamplona, Španielsko) je španielsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii útočníka v španielskom klube Athletic Bilbao. 
Klubová kariéra.
Mládež.
Williams začal s futbalom v rodnej Pamplone. V roku 2013 však prestúpil do akadémie Athletic Bilbao vo veku 11 rokov. 
Athletic Bilbao.
Cez mládežnícke tímy sa postupne Williams dostal do rezervného tímu. V prvom tíme debutoval 28. apríla 2021 pri remíze 2:2 s Realom Valladolid.V tom istom zápase nastuúpil aj jeho brat Iñaki Williams a vôbec prvýkrát od roku 1986 nastúpila v lige bratská dvojica.
Svoje prvé dva góly strelil Williams dňa 6. januára 2022 pri výhre 2:0 nad Atlétioc Mancha Real v Copa del Rey. O sedem dní neskôr strelil svoj prvý gól v La Lige, keď skóroval pri výhre 2:1 nad Atléticom Madrid. Dňa 20. januára 2022 podpísal Williams prvú zmluvu s tímom po splnení niekoľkých záležitosti.
Dňa 6. apríla 2024 bol vyhlásený Mužom zápasu vo finále Copa del Rey. Athletic Bilbao vyhralo vo finále nad Mallorcou po penaltovom rozstrele.
Reprezentačná kariéra.
Williams debutoval v národnom tíme Španielska dňa 24. septembra 2022 pri prehre 1:2 so Švajčiarskom v Lige národov UEFA 2022/23. Dňa 17. novembra 2022 strelil svoj prvý gól v reprezentácii pri výhre 3:1 nad Jordánskom v prípravnom zápase.
Williams bol povolaný do nominácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022. Na turnaji nastúpil do štyroch zápasoch. Španielsko na turnaji skončilo v osemfinále po penaltovom rozstrele s Marokom.
Williams bol povolaný do nominácie na Majstrovstvá Európy vo futbale 2024. Na turnaji nastúpil v šiestich zápasoch a strelil aj dva góly. Španielsko sa stalo víťazom Majstrovstiev Európy, keď vo finále porazilo Anglicko 2:1. Williams v zápase strelil gól na 1:0.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
1 Tercera División play-offs
2 Segunda División B play-offs
3 Európska liga UEFA
4 Supercopa de España
Úspechy hráča.
Athletic Bilbao
Španielsko
La Guéville

La Guéville alebo Les Films de la Guéville bola francúzska filmová produkčná spoločnosť, ktorý založil a viedol filmár Yves Robert a jeho manželka herečka Danièle Delorme.
História.
Spoločnosť bola pomenovaná po riečke Guéville, prameniaca v parku Château de Rambouillet. Podnik sa od svojho vzniku v roku 1962 tešil úspechu s filmami "Gombíková vojna" (1962), "Bébert et l'omnibus" (1963) či "Les Copains" (1964), všetky v réžii Yvesa Roberta. La Guéville pomáhal pri debute hercov Pierra Richarda a Zabou Breitman ako režisérov a produkoval aj filmy režisérov Jacquesa Doillona, Pierra Étaixa a Marina Karmitza. Spoločnosť vyprodukovala desiatky filmov, z ktorých niektoré režíroval sám Yves Robert.
Echinops echinatus

Echinops echinatus je druh rodu ježibaba z čeľade astrovité. Nachádza sa v Indii, Pakistane a na Srí Lanke. V roku 1832 tento rod opísal škótsky botanik a chirurg William Roxburgh.
Jedince "Echinops echinatus" majú vzpriamené, rozkonárené byle a sú asi 100 cm vysoké. Majú malé pevné stonky, ktoré vyrastajú zo základu, sú pokrýté bielymi chĺpkami. listy sú protistojné a majú podlhovasto elipsovitý až vajcovitý tvar a sú 712 cm dlhé. Pseudanthium sa vyskytuje v jednotlivých bielych guľatých úboroch s priemerom 35 cm. Lupene malých bielych kvetov sú 5 mm dlhé. Kvety sú obklopené rovnými, pevnými, bielymi štetinami. Často je zamieňaná s pestrecom mariánskym ("Silybum marianum").
"Echinops echinatus" kvitne od decembra po január.
Chémia.
2',5,7-trihydroxy-3.6-dimetoxy flavón-7-O-b-D galaktopyranosyl-[1®4]-O-a-L-ramnopyranoszid by sa mal vyskytovať v semenách "Echinops echinatus". 7-hydroxyizoflavón, kaempferol-4'-metyléter, kaempferol-7-metyléter, myricetin-3-O-a-L-ramnóza, kaempferol a kaempferol-3-O-a-L-ramnóza by sa mali vyskytovať vo všetkých častiach "Echinops echinatus".
Antiflogisticky aktívny flavanón glykozid 5,7-dihydroxy-8-4'-dimetyloxyflavanón-5-O-a-L-ramnopyranosyl-7-O-b-D-arabinopyranosyl-(1®4)-O-b-D-glukopyranozid A spolu so zlúčeninou dihydroquercetin-4'-Me éter by sa mal vyskytovať v listoch "Echinops echinatus".
Apigenín, apigenín 7-O-glukozid a nový aclyflavón zvaný echtín (I) boli izolované z kvetov "Echinops echinatus".
Echinopsidín, potenciálny inhibítor monoaminooxidázy, sa nachádza v "Echinops echinatus" s príbuznými alkaloidmi echinopsínom a echinozolinónom.
Eric Stewart

Eric Michael Stewart (* 20. január 1945, Droylsden, Anglicko) je anglický spevák, skladateľ a hudobný producent. Je jedným z členov rockovej skupiny 10cc. Eric Stewart spolupracoval s Paulom McCartneym a Agnethou Faltskog z ABBA.
Životopis.
Eric Stewart sa narodil 20. januára 1945 v Anglicku. Eric získal svoju prvú gitaru vo veku 14 rokov a okamžite sa pripojil ku kapele, v ktorej bol Vic Steele a stali sa Emperors of Rhythm. Podporili slávne mená vrátane Brendy Lee a dali Ericovi prvú chuť vystupovať a hrať. V roku 1963 sa Eric pripojil k Wayne Fontana a Mindbenders. Po tom, čo Fontana opustil skupinu v roku 1965, The Mindbenders pokračovali v úspechu sami. Skupina dokonca hosťovala vo filme so Sidney Poitierom "To Sir With Love" (1967). Kapela sa rozpadla 20. novembra 1968, čo bola posledná noc britského turné s The Who, Arthurom Brownom a Joeom Cockerom. Pomocou honorárov svojich Mindbenders mohol Eric v roku 1968 otvoriť svoje prvé nahrávacie štúdio so svojím obchodným partnerom Petrom Tattersallom. Eric bol hudobníkom v Strawberry Studios a práve v Strawberry. V roku 1972 boli Eric, Graham Gouldman, Lol Crème a Kevin Godley unavení z produkovania a hrania na hitoch iných ľudí a rozhodli sa, že by sa sami mali stať kapelou s vlastnou tvorbou. Spoločne sa tak stali 10cc a čoskoro sa stali známymi. Tretí album 10cc, The Original Soundtrack, pomohol Ericovi získať uznanie ako spisovateľa, speváka a hudobníka. Pieseň 'I'm Not In Love' vyniesla skupine mnoho ocenení za skladanie piesní a produkciu a Ericovi vyniesla aj nomináciu na Grammy za prípravu albumu. 10cc sa rozpadli po ich albume z roku 1983 „Windows in the Jungle“ a dali sa znovu dokopy až po albume „...Meanwhile“ z roku 1992. V roku 1979 Eric produkoval "Fasády" Sad Café. V priebehu rokov Eric produkoval albumy mnohých umelcov vrátane: Godley &amp; Crème, Flip a Agnetha Faltskog (z Abba). Eric Stewart sa objavil na mnohých albumoch Paula McCartneyho a napísal aj piesne pre McCartneyho album „Press To Play“. V roku 1990 Eric poskytol vokály na album „Freudiana“ produkovaný Alana Parsonsa a neskôr spieval na niekoľkých ďalších sólových albumoch Alana Parsonsa.
Pressburg Saxophone Quartet

Pressburg Saxophone Quartet je „unikátne saxofónové kvarteto, ktoré sa špecializuje najmä na autentickú interpretáciu hudobného žánru ragtime v aranžmánoch pre štyri saxofóny.“ Venuje sa tiež interpretácii vážnej hudby. Zoskupenie vzniklo v roku 2014, zakladateľom je Ladislav Fančovič. Do roku 2020 bolo známe ako Saxophone Syncopators. V roku 2024 vydalo album "Musica Slovaca" so skladbami slovenských hudobných skladateľov. V Modre členovia kvarteta vedú workshopy hry na saxofón Modranská saxofoniáda.
Ester Wiesnerová

Ester Wiesnerová (* 21. november 1994, Partizánske) je slovenská džezová skladateľka, speváčka a hudobná pedagogička.
Život.
Pochádza z Partizánskeho. Jej matka je hudobníčkou, skladateľkou a speváčkou. Z osemročného gymnázia prešla na konzervatórium v Nitre, kde študovala herectvo, keďže na Slovensku nebolo možné študovať džezový spev: "„Mala som obavy, že keby som študovala opernú techniku spevu, už by som sa nevedela vrátiť k tej jazzovej. Ďalší dôvod bol, že pohybová časť, ktorá je dôležitou súčasťou štúdia herectva a aj herectvo ako také, sa mi môže zísť pri vystupovaní.“"
Bakalárske štúdium absolvovala na Berklee College of Music v Bostone. Pôvodným zámerom bolo študovať spev. Počas štúdia na Berklee získala štipendium „Sylvia M. Zunz Endowed Scholarship“, na ktoré bola nominovaná pedagógmi. Presťahovala sa do New Yorku, kde koncertovala. V rokoch 2017 až 2020 študovala na New England Conservatory.
O nahrávaní svojho prvého albumu, "Blue Journal": "„Album som chcela urobiť už pred koronou. Ale keď prišla, tak sme najprv všetci vyčkávali, čo bude. Potom som si povedala, že kovid-nekovid musím na tom začať pracovať, aby mi tie skladby nezostarli v počítači. A tak som to všelijako zložito začala dávať dokopy. Bol to totálny risk, nielen pre mňa, ale aj pre hudobníkov. Nahrávali a skúšali sme to na jar 2021, v čase najväčšieho lockdownu. Nesmelo sa ísť z okresu do okresu a ja som sem napriek tomu dostala amerického harfistu a japonského perkusionistu. Skúšali sme v našom dome v Partizánskom. Muzikanti prišli pripravení a vedeli, čo od nich chcem, tak sme už len pilovali detaily, aby to v štúdiu potom dobre fungovalo. Nacvičili sme to za päť dní a za štyri sme to potom nahrali v rakúskom štúdiu Wavegarden.“"
Paseas (maliar)

Paseas () bol grécky maliar váz, činný približne v rokoch 520 až 510 pred Kr.
Paseas, aténsky maliar váz z tzv. „prechodného“ obdobia medzi čiernofigúrovou a nastupujúcou červenofigúrovou maliarskou technikou (červenofigúrový štýl sa objavil okolo roku 525 pred Kr., prechod medzi nimi bol však plynulý), bol pôvodne známy ako "Maliar Kerbera" (podľa červenofigúrového pinaxu z Bostonu, Museum of Fine Arts, 01.8025, zobrazujúcom Herakla a trojhlavého psa Kerbera), neskôr ho britský archeológ J. Boardman spojil s autorom podpisu na votívnom čiernofigúrovom pinaxe s bielym podkladom so zobrazením bohyne Atény, venovanom na Akropole (Aténa bola patrónkou aténskych hrnčiarov).
Okrem niekoľkých votívnych pinakes (Atény, N. Archaeol. Mus., Akropola 2583–5, 2587–9, 2591) zdobených čiernofigúrovou technikou na bielom podklade, ozdobil červenofigúrovou technikou niekoľko „tanierov“ (pinax) a menších váz (napr. čaší – kylikes, alabastrón, podľa Beazleyho štrnásť váz), na ktorých prevládajú mytologické scény (napr. červenofigúrový pinax s Théseom a Minótaurom z Paríža, Louvre, G 67, červenofigúrové zobrazenie Dionýza so satyrom na pinaxe z New Haven, Yale University Art Gallery, 170). Zobrazoval ale aj športovcov (fragment pinaxu s oštepárom – Londýn, British Museum E 138), erotické scény (pinax so zobrazením hetéry a tancujúceho afrického mladíka, Museo archeologico nazionale 253128, Florencia, fragmenty čaše so zobrazením hetéry s falusom, Heidelberg University, B 25) a iné výjavy z každodenného života. Jeho maliarsky štýl je typický pre mnohých maliarov jeho doby. Postavy sú menšie a často majú väčšie hlavy. Niektoré jeho maliarske techniky pripomínajú tvorbu maliara Psiaxa, Olta alebo Andokidovho maliara. 
Najznámejším jeho dielom červenofigúrový pinax (Ashmolean Museum 1879, Oxford), na ktorom je zobrazený mladík na koni v skýtskom (nie v tráckom) odeve, ozbrojený lukom. Súvisiaci nápis znie: Μιλτίαδες καλος – Miltiades kalos – „Miltiades je krásny“ (maliari váz chválili mladistvú krásu a nápismi "kalos" si často uctili svojich súčasných obľúbencov, dnes je týchto nápisov známych niekoľko stoviek). Na atickej keramike je to jediný výskyt mena, ktoré pravdepodobne oslavuje Miltiada, archonta v Aténach v roku 524/523 pred Kr. (atický rok začal letným slnovratom), ktorý, ako to uvádza Herodotos, podporovaný synmi Peisistrata vládol približne od roku 516 pred Kr. ako tyran v tráckom Chersonéze (polostrov Gallipoli). Striedavo bojoval s Trákmi, Peržanmi a Skýtmi, oženil sa s dcérou tráckeho kráľa a napokon pomohol perzskému kráľovi Dareiovi I. v ťažení proti Skýtom. Prečo autor Miltiada zobrazil v skýtskom odeve nie je známe. Možno nevedel rozlíšiť trácky odev od skýtskeho.
Vyšný Chmelinec (potok)

Vyšný Chmelinec je vodný tok v Nízkych Tatrách na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Čierneho Váhu s dĺžkou približne 4,7 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím Národného parku Nízke Tatry.
Priebeh toku.
Potok pramení vo východnej polovici Nízkych Tatier, v centre geomorfologického podcelku Kráľovohoľské Tatry a ich časti Priehyba, na severnom úbočí Holice (), v nadmorskej výške približne 
Vyšný Chmelinec pramení v oblasti nesúvislého lesa, v lokalite Pod Holicou a pokračuje severným smerom. Na hornom toku priberá ľavostranný prítok spod Holice a neskôr aj významný pravostranný z dolinky Javorinka. Na strednom toku sa vlní rovnomenným údolím a priberá dvojicu významnejších prítokov - pravostranný z doliny Pekelná a ľavostranný z doliny Závratná. Priberajúc viacero menších prítokov vytvára veľký oblúk na severozápad, pričom sa tu nachádza malý vodopád. Opäť sa mierne stáča na sever a tečie k severnému okraju Nízkych Tatier, kde sa v Čiernovážskej doline vlieva v nadmorskej výške cca ľavostranne do Čierneho Váhu, resp. do údolnej nádrže Čierny Váh. 
Potok pramení a preteká iba územím obce Východná v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinskom kraji.
Kamzičník rakúsky

 
Kamzičník rakúsky () je druh trvácej horskej byliny rodu kamzičník, z čeľade astrovité ("Asteraceae"). Jeho prirodzený areál zahŕňa oblasti od Európy po Turecko.
Opis.
Kamzičník rakúsky je trváca, spravidla mohutná bylina, podzemok je hrubý, krátky a bez výhonkov. Byľ je priama, dlhá 30 až 100 (150) cm, hranatá, listnatá, hore chudobne rozkonárená, dole holá, hore mäkko chlpatá a žliazkatá.
Prízemné listy sú stopkaté, čepeľ je srdcovitá, celistvookrajová alebo tupo zúbkatá, holá alebo roztrúsene žliazkato páperistá, dlhá 9 až 13 cm, široká 9 až 8 cm, v čase kvitnutia je už uschnutá. Dolné byľové listy sú vajcovité až kopijovité, sediace, na báze široko uškaté. Stredné listy sú početné, stopkaté, stopka je krídlatá, čepeľ je široko vajcovitá, na báze zúžená. Horné listy sú sediace, čepeľ je na báze srdcovitá až objímavá, na vrchole končistá.
Úbory sú dlho stopkaté, s priemerom 40 až 60 mm, jednotlivé alebo v počte 2 až 18 vo vrcholíku. Jazykovité samičie kvety v úbore sú jasnožlté, dlhé 25 až 40 mm, päťžilové s tromi zubmi. Rúrkovité kvety sú obojpohlavné, tmavožlté. Zákrovné listene sú čiarkovito kopijovité, dlhé 10 až 15 mm, páperisté.
Plodmi sú nažky, z rúrkovitých kvetov sú s chocholcom, nažky z jazykovitých kvetov sú bez chocholca.
Rozšírenie.
Areál rozšírenia kamzičníka rakúskeho zahŕňa horské oblasti západnej, strednej a južnej Európy od Francúzska po severné Grécko. Na Slovensku je roztrúsený až hojný od Javorníkov cez Karpaty až po Vihorlat a Bukovské vrchy. Vzácnejší je v Slovenskom raji a v Slovenskom krase. Najvyššie položený výskyt bol zaznamenaný vo výške 2 000 až 2 150 m n. m. v Jaloveckej doline pod Baníkovom.
Ekológia.
Kamzičník rakúsky je lesný druh horského a subalpínskeho stupňa, kde obsadzuje vhodné stanovištia vo svetlejších lesných porastoch, medzi kosodrevinou, pri prameništiach a popri potokoch na čerstvých, slabo kyslých až neutrálnych, na živiny bohatých kamenistých, hlinitých aj ílovitých pôdach. Výnimočne sa vyskytuje aj v hlbokých skalnatých údoliach v nížinách. Kvitne od júla do augusta.
Poddruhy.
V rámci druhu eviduje databáza semenných rastlín POWO tieto súčasné poddruhy:
Nižný Chmelinec

Nižný Chmelinec môže byť:
FMF

FMF môže byť skratka pre:
Šarišská župa (Česko-Slovensko)

Šarišská župa bola župa v Česko-Slovensku, vytvorená z uhorskej Šarišskej župy. Existovala v rokoch 1918 – 1922, mala rozlohu 3 647 km² a jej správnym centrom bol Prešov.
Historický vývoj.
Po vyhlásení Martinskej deklarácie dňa 30. októbra 1918, ktorou sa Slovensko vyčlenilo z Uhorska a pričlenilo k novo vzniknutému Česko-Slovensku, zostalo slovenské územie dočasne rozdelené na administratívne celky vytvorené Uhorskom. Jedným z týchto celkov bola aj Šarišská župa, ktorá vznikla z pôvodnej uhorskej Šarišskej župy. V čele župy stál vládou menovaný župan, ktorý disponoval všetkými právomocami, zatiaľ čo samosprávna funkcia župy bola potlačená. Sídlo župy sa nachádzalo v Prešove a župa existovala do 31. decembra 1922. K 1. januáru 1923 bolo na Slovensku vytvorené nové župné zriadenie, ktoré bolo pôvodne plánované pre celé Česko-Slovensko, no realizované bolo iba na Slovensku. Pri ňom bolo územie Šariša začlenené do Košickej župy.
Geografia.
Šarišská župa sa nachádzala na severe východného Slovenska, v regióne Šariša, v okolí riek Torysa a Topľa. Na západe a juhozápade hraničila so Spišskou župou, na juhu s Abovsko-turnianskou župou, na východe so Zemplínskou župou a na severe s Poľskom.
Administratívne členenie.
V roku 1919 sa Šarišská župa členila na sedem slúžnovských okresov – Bardejov, Giraltovce, Lemešany, Lipany, Prešov, Sabinov a Vyšný Svidník. Na úrovní okresov boli i mestá Bardejov, Prešov a Sabinov, ktoré mali zriadený magistrát.
Canal+ Action

Canal+ Action je športový a filmový televízny kanál od M7 Group (vlastnený Canal+ Group), ktorý vysiela na Slovensku, v Česku, Holandsku, Rakúsku a Maďarsku.
Kanál je streamovacia služba a zameriava sa najmä na akčné filmy.
Lokálne vysielanie.
Na Slovensku a v Česku začal kanál vysielať 28. februára 2023.
EuropaCorp

EuropaCorp, predtým nazývaná Leeloo Productions, je francúzska produkčná a distribučná spoločnosť založená Lucom Bessonom a Pierre-Ange Le Pogamom. Hlavné sídlo EuropaCorp sa nachádza v Saint-Denis v komplexe Cité du Cinéma.
História.
Od vzniku v roku 1992 do roku 2000 sa spoločnosť volala Leeloo Productions. EuropaCorp produkovala a koprodukovala viac ako sto filmov často v anglickom jazyku. Spoločnosť vytvorila a vyrobila úspešnú trilógiu "Taken" sériu "Transporter" a "Taxi". Medzi najúspešnejšie filmy podniku patria "Lucy" (2014), "Valerian a mesto tisícich planét" (2017) či "Mafiánovci" (2013).
Veľká cena Belgicka 2024

Veľká cena Belgicka 2024 (angl. Formula 1 Rolex Belgian Grand Prix 2024), ktorá sa uskutočnila 28. júla 2024 na pretekárskom okruhu Circuit de Spa-Francorchamps v Belgicku. Preteky boli štrnástimi pretekmi v poradí v sezóne 2024 šampionátu Formuly 1.
Kvalifikácia.
Kvalifikácia sa uskutočnila 27 júla 2024 v 16:00 miestneho času ().
Poznámky:
Preteky.
Preteky sa uskutočnili 28. júla 2024 v 15:00 miestneho času ().
Priebežné poradie šampionátu.
Poradie šampionátu jazdcov (Top 5)
Poradie šampionátu konštruktérov (Top 5)
La Liga 2024/2025

La Liga 2024/2025 je 94. sezóna najvyššej španielskej futbalovej súťaže. Titul obhajuje Real Madrid. Nováčikmi súťaže sú Leganés, Real Valladolid a RCD Espanyol. Sezóna začala 15. augusta 2024 a skončí 25. mája 2025.
Tabuľka.
Aktualizované: 22. 12. 2024
Richard Harvey

Richard Allen Harvey (* 25. september 1953, Enfield, Anglicko) je anglický skladateľ a hudobník.
Životopis.
Harvey je absolventom Royal College of Music, ktorého vášeň pre hudobné nástroje z celého sveta, staré aj nové, ho priviedla k práci na mimoriadnej škále skladateľských projektov – od hollywoodskych filmov po televízne drámy a dokumenty. Ako interpret bol zakladateľom „stredovekej rockovej“ skupiny Gryphon a bol dlhoročným spolupracovníkom Johna Williamsa, okrem toho hral ako session man na nahrávkach pre Paula McCartneyho, Kate Bush, Gerryho Raffertyho či Richarda Thompsona. Richard Harvey začal svoju skladateľskú kariéru v 70. rokoch ako asistent slávneho skladateľa Mauricea Jarreho. Odvtedy vytvoril skóre pre viac ako 70 televíznych a filmových projektov a jeho práca bola viackrát ocenená. Jeden z jeho prvých filmov kde skladal hudbu bola spolupráca so Stanley Myersom na "Lady Chatterley's Lover" (1981). Jeho schopnosti multiinštrumentalistu a dirigenta sa často využívajú pri celovečerných filmoch, vrátane Disneyho "Levieho kráľa" a niekoľkých filmov o Harrym Potterovi. Bol poverený napísaním svojho prvého gitarového koncertu "Concerto Antico" (1995) pre gitarového virtuóza Johna Williamsa a ambiciózneho katedrálneho diela a eko-muzikálu "Plague and the Moonflower" (1989) s umelcom a spisovateľom Ralphom Steadmanom. V roku 2009 napísal svoj koncert pre zobcovú flautu "(Concerto Incantato)" pre Michala Petriho, popredného svetového hráča na zobcovú flautu. Momentálne žije vo Veľkej Británii a každú zimu trávi prácou vo svojom dome a štúdiu v Thajsku. Je spoluzakladateľom cien ROSL/Conrad Young Musician of Thailand. V roku 2010 Harvey spustil novú ambicióznu charitatívnu organizáciu MAE Foundation s cieľom priniesť hudobné nástroje a vyučovanie hudby tisíckam utečeneckých detí z Barmy.
Lady Chatterley’s Lover

Lady Chatterley’s Lover môže byť:
Dmitrij Sergejevič Peskov

Dmitrij Sergejevič Peskov (; * 17. október 1967, Moskva, ZSSR) je ruský politik a diplomat. Od roku 2000 pôsobí ako hovorca ruského prezidenta Vladimíra V. Putina a od roku 2012 je zástupcom vedúceho ruskej prezidentskej administratívy.
Bol vyznamenaný Radom priateľstva (2003) a Radom cti (2007). Má dva ďakovné listy od prezidenta Ruskej federácie (2004, 2007) a ďakovný list od vlády Ruskej federácie (2009).
Život.
Peskov sa narodil v roku 1967 v Moskve. Jeho otcom bol ruský diplomat Sergej Nikolajevič Peskov, ktorého Dimitrij spočiatku kariérne nasledoval. Vyštudoval preto Inštitút ázijských a afrických krajín na Lomonosovovej univerzite (MGU) v Moskve, kde sa zameriaval na orientalistiku a prekladateľstvo. Okrem angličtiny hovorí aj po arabsky a po turecky.
Po štúdiách pracoval až do roku 2000 na ruskom ministerstve zahraničných vecí, okrem iného na ruskom veľvyslanectve v Ankare. Krátko po tom, čo ruský prezident Boris Jeľcin 31. decembra 1999 vymenoval Vladimíra Putina za dočasného nástupcu, kým sa nebudú konať nové voľby, bol Peskov vymenovaný za vedúceho oddelenia pre styk s masmédiami v prezidentskej tlačovej službe, v praxi teda za Putinovho tlačového hovorcu, hoci jeho pozícia sa formálne vyvíjala. Odvtedy nasledoval Putina a bol jeho tlačovým hovorcom aj v čase, keď bol Putin ruským premiérom v rokoch 20082012.
Ako koordinátor tlačovej práce prezidenta a ministerstiev, získal Peskov veľký vplyv. Podieľal sa aj na koordinácii programov "Priama linka s Vladimirom Putinom", v ktorých ruský prezident odpovedal na otázky v priamych prenosoch. V lete 2012 sa stal vedúcim novovytvoreného komunikačného oddelenia prezidentskej administratívy, ktoré koordinuje informačnú prácu prezidenta, ministerstiev a riaditeľstiev doma aj v zahraničí.
Od roku 2015 je tretíkrát ženatý. Jeho manželkou je ruská krasokorčuliarka Tatiana Aleksandrovna Navka. Prvou manželkou Dmitrija Peskova bola Anastasija Michajlovna Buďonnaja a druhou Jekaterina Vladimirovna Solocinskaja. Má troch synov a dve dcéry: Nikolaja, Miku a Denisa a dcéry Jelizavetu a Nadeždu.
Hilinos

Hilinos () bol atický hrnčiar, činný približne v rokoch 520 až 510 pred Kr.
Hilinos sa podpísal ako hrnčiar (ΗΙΛΙΝΟΣ ΕΠΟΙΕΣΕΝ – Hilinos zhotovil) na dva alabastróny, ktoré sú vystavené v Karlsruhe (Badisches Landesmuseum B 120) a Odese (Múzeum západného a východného umenia 26602). Obe červenofigúrové vázy sú signované aj maliarom Psiaxom (ΦΣΙΑΧΣ ΕΓΡΑΦΣΕΝ – Psiax „namaľoval“, sú to jediné zachované diela, na ktorých je okrem jeho mena aj sloveso "EGRAFSEN" – namaľoval), ktorý ozdobil vázy aj hrnčiarom Andokidovi a Menónovi (signatúry oboch majstrov sú vyrývané).
Regent (rozlišovacia stránka)

Regent môže byť:
Mykola Dmytrovyč Leontovyč

Mykola Dmytrovyč Leontovyč (; * 13. december 1877, Selevynci, Ruská ríša† 23. január 1921, Markivka, Ukrajinská SSR) bol ukrajinský skladateľ, dirigent, folklorista a pedagóg.
Jeho dielo malo mimoriadny význam pre rozvoj ukrajinskej skladateľskej školy a celého spektra odvetví ukrajinskej hudby. Okrem vlastných diel (poém či nedokončenej opery), vytvoril mnoho adaptácií ukrajinských ľudových piesní, pričom celosvetovú slávu mu priniesla najmä hudobná adaptácia koledy "Ščedryk" (známa v anglickej textácii ako "Carol of the Bells").
Život.
Leontovyč sa narodil v roku 1877 do rodiny pravoslávneho kňaza. Študoval na cirkevnej škole v Šarhorode a v roku 1899 absolvoval teologický seminár v Podolskom Kamenci. Hudobné vzdelanie získal na kurzoch v Petrohrade, kde zložil skúšku a získal titul regenta. Súkromné ​​hodiny kompozície absolvoval u muzikológa Boleslava Leopoldoviča Javorského (19091914).
Chvíľu pôsobil ako učiteľ v Čukive (18991902) a neskôr ako učiteľ spevu vo Vinnycii, Tyvrive, Grišino (Pokrovsk) a v Tuľčyne (19021914). V roku 1903 vydal vo Vinnycii tzv. druhú zbierku piesní z Podiľe (prvá zbierka zostala nevydaná). Organizoval a viedol viaceré hudobné zbory. Po vzniku nezávislej Ukrajiny vyučoval v rokoch 1918 až 1920 na Kyjevskom konzervatóriu a Hudobno-dramatickom inštitúte Mykolu Vitalijovyča Lysenka v Kyjeve. Organizoval tiež Ukrajinskú republikánskú kapelu, ktoré neskôr spropagovala viaceré jeho diela. Po obsadení Ukrajiny Sovietmi odišiel pred prenasledovaním ukrajinskej inteligencie do Tuľčyne, kde naďalej vyučoval. Bol zavraždený v roku 1921 agentom Čeky v dome jeho rodičov.
Dielo.
Tvoril najmä zborové úpravy a harmonizácie ukrajinských ľudových piesní, ktorých vytvoril celkovo okolo 150. Z nich najznámejšie sú "Ščedryk", "Dudaryk" a "Priaľa". Tvoril aj vlastnú tvorbu. Okrem zhudobnenia rôznych básní skomponoval napríklad hudobnú kompozíciu liturgie svätého Jána Zlatoústeho. Začal tiež tvoriť operu "Na rusalčyn velykdeň", ktorú dokončil Myroslav Mychajlovyč Skoryk v roku 1977.
Alexitýmia

Alexitýmia, známa aj ako emocionálna slepota, je neuropsychologický fenomén charakterizovaný výraznými problémami pri rozpoznávaní, vyjadrovaní, identifikácií pôvodu, a popisovaní vlastných emócií. Je spojená s odlišnosťami v teórii citovej väzby a medziľudských vzťahoch. Neexistuje vedecký konsenzus o jej klasifikácii ako osobnostný rys, zdravotný symptóm alebo duševná porucha. 
Alexitýmia postihuje približne 10% populácie a často sa vyskytuje spolu s rôznymi duševnými alebo neurovývojovými poruchami. Je prítomná u 50% až 85% jednotlivcov s poruchou autistického spektra (PAS).
Problémy pri rozpoznávaní a diskusii o emóciách sa môžu prejaviť na subklinickej úrovni u mužov, ktorí sa riadia konkrétnymi kultúrnymi normami maskulinity, ako je presvedčenie, že smútok je ženská emócia. Tento stav, známy ako "normatívna mužská alexitýmia", môže byť prítomný v oboch pohlaviach.
Neuropsychológia

Neuropsychológia je odbor psychológie, ktorý sa zaoberá tým, ako sú poznanie a správanie osoby spojené s mozgom a ostatným nervovým systémom. Profesionáli v tomto odbore psychológie sa zameriavajú na to, ako zranenia alebo choroby mozgu ovplyvňujú kognitívne a behaviorálne funkcie.
Je to experimentálny aj klinický odbor psychológie zameraný na pacienta. Cieľom je pochopiť, ako správanie a kognícia ovplyvňujú funkcie mozgu. Zároveň sa zaoberá diagnózou a liečbou behaviorálnych a kognitívnych účinkov neurologických porúch. Kým klasická neurológia sa zameriava na patológiu nervového systému a klasická psychológia je od neho do značnej miery oddelená, neuropsychológia sa snaží objasniť, ako mozog koreluje s mysľou prostredníctvom štúdia neurologických pacientov. Zdieľa preto koncepty a obavy s neuropsychiatriou a behaviorálnou neurológiou všeobecne. Termín "neuropsychológia" bol aplikovaný na štúdie lézií u ľudí a zvierat. Bolo to tiež aplikované pri pokusoch o záznam elektrickej aktivity z jednotlivých buniek (alebo skupín buniek) u vyšších primátov (vrátane niektorých štúdií u ľudských pacientov).
V praxi neuropsychológovia pracujú v výskumných prostrediach (univerzity, laboratóriá alebo výskumné inštitúcie), klinických prostrediach (medicínske nemocnice alebo rehabilitačné prostredia, často sa podieľajú na hodnotení alebo liečbe pacientov s neuropsychologickými problémami) a forenzných prostrediach alebo priemysle (často ako konzultanti klinických skúšok, kde je funkcia CNS dôležitá).
Neurovývojové poruchy

Neurovývojové poruchy sú skupina duševných stavov ovplyvňujúcich vývoj nervový systém, ktorý zahŕňa mozog a miecha. Podľa Diagnostického a štatistického manuálu duševných porúch (DSM-5) publikovaného v roku 2013 tieto poruchy zvyčajne vznikajú v "rannom" detstve, zvyčajne pred začiatkom školskej dochádzky, a môžu pretrvávať do dospelosti. Kľúčovou charakteristikou všetkých týchto porúch je, že ovplyvňujú fungovanie osoby v jednej alebo viacerých oblastiach života (osobná, sociálna, akademická, pracovná). Všetky tieto poruchy a ich úroveň postihnutia existujú na spektre a postihnutí jednotlivci môžu zažívať rôzne stupne symptómov a deficitov napriek tomu, že majú rovnakú diagnózu.
DSM-5 klasifikuje neurovývojové poruchy do šiestich hlavých skupín: mentálne, komunikačné, autizmus, ADHD, motorické a špecifické poruchy učenia. Často sa jedna porucha vyskytuje spolu s inou.
Kamzičník Columnov

 
Kamzičník Columnov () je druh trvácej horskej byliny rodu kamzičník, z čeľade astrovité ("Asteraceae"). Pôvodný je v Alpách a vo východných Karpatoch.
Opis.
Kamzičník Columnov je trváca horská bylina so šikmým špicatým podzemkom. Byľ je jednoduchá, alebo málo rozkonárená, vysoká 20 až 60 cm, v dolnej časti holá alebo riedko chlpatá, v hornej časti žliazkato chlpatá.
Prízemné listy sú stopkaté, v čase kvitnutia prítomné, stopka je úzko krídlatá, dlhá až 20 cm, čepeľ je srdcovitá, na okraji pravidelne ostro vrúbkovane zúbkatá, na vrchole končistá, dlhá i široká 3 až 10 cm. Na líci a rube je holá alebo riedko chlpatá, na okraji brvitá alebo žliazkato chlpatá. Dolné byľové listy sú stopkaté, stopka je krátka, čepeľ je okrúhlo vajcovitá, na báze srdcovitá. Stredné a horné listy sú sediace, čepeľ je vajcovitá, u horných je vajcovito kopijovitá, na báze objímavá.
Úbory sú spravidla jednotlivé, s priemerom 20 až 60 mm, na žliazkato páperistej stopke. Jazykovité kvety sú sýto žlté, dlhé do 30 mm, dvakrát dlhšie ako zákrov. Zákrovné listene sú čiarkovito kopijovité, žliazkato páperisté, dlhé 8 až 18 mm.
Plodmi sú valcovité nažky, ktoré sú spravidla husto chlpaté, z jazykovitých kvetov sú hnedé a bez chocholca.
Rozšírenie.
Kamzičník Columnov je rozšírený v Alpách a vo východných Karpatoch. Na Slovensku sa pre svoj dekoratívny vzhľad pestuje v záhradách ako okrasná, skoro rastúca trvalka. Jej splanievanie je len výnimočné.
Ekológia.
V oblastiach s pôvodným výskytom rastie kamzičník Columnov na vápencovom substráte na sutinách, vlhkých zatienených miestach v horskom až subalpínskom stupni. Kvitne od mája do augusta.
Nižný Chmelinec (potok)

Nižný Chmelinec je vodný tok v Nízkych Tatrách na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Čierneho Váhu s dĺžkou približne 6,5 km a je tokom IV. rádu. Preteká územím Národného parku Nízke Tatry.
Priebeh toku.
Potok pramení vo východnej polovici Nízkych Tatier, v centre geomorfologického podcelku Kráľovohoľské Tatry a ich časti Priehyba, na juhozápadnom úbočí Holice (), v nadmorskej výške približne 
Nižný Chmelinec pramení v lesnom poraste, v oblasti nesúvislého lesa, neďaleko hájovne pod Holicou. Od prameňa tečie severozápadným smerom, využívajúc rovnomennú dolinu, v danej lokalite zovretej Holicou a Chmelincom (). Postupne s stáča na sever a priberá menšie prítoky z okolitých údolí, významnejší ľavostranný spod Pálenice (). Na strednom toku pokračuje hlbokým údolím, ktoré sa postupne otvára a okolité hrebene sa smerom k okraju Nízkych Tatier znižujú. V tejto časti ešte priberá významnejší pravostranný prítok z dolín Vyšná a Nižná Sankula. Na dolnom toku potok preteká malou osadou Nižný Chmelinec a následne vteká do Čiernovážskej doliny, kde sa pod priehradou Čierny Váh v nadmorskej výške cca vlieva ľavostranne do Čierneho Váhu. 
Potok pramení a preteká iba územím obce Východná v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinskom kraji.
Zemplínska župa (Česko-Slovensko)

Zemplínska župa bola župa v Česko-Slovensku, vytvorená z uhorskej Zemplínskej župy. Existovala v rokoch 1918 – 1922, mala rozlohu 5 666 km² a jej správnym centrom boli Michalovce.
Historický vývoj.
Po vyhlásení Martinskej deklarácie dňa 30. októbra 1918, ktorou sa Slovensko vyčlenilo z Uhorska a pričlenilo k novo vzniknutému Česko-Slovensku, zostalo slovenské územie dočasne rozdelené na administratívne celky vytvorené Uhorskom. Jedným z týchto celkov bola aj Zemplínska župa, ktorá vznikla z pôvodnej uhorskej Zemplínskej župy. V roku 1919 bola k Zemplínskej župe pričlenená aj západná časť pôvodnej Užskej župy (slúžnovské okresy Sobrance a Veľké Kapušany), zatiaľ čo jej východná časť vytvorila Užhorodskú župu na Podkarpatskej Rusi. V čele župy stál vládou menovaný župan, ktorý disponoval všetkými právomocami, zatiaľ čo samosprávna funkcia župy bola potlačená. Sídlom pôvodnej župy bolo Nové Mesto pod Šiatrom, ktoré po vzniku republiky bolo na maďarskom území, a tak sa novým sídlom župy stali Michalovce. Župa existovala do 31. decembra 1922, pretože k 1. januáru 1923 bolo na Slovensku vytvorené nové župné zriadenie, ktoré bolo pôvodne plánované pre celé Česko-Slovensko, no realizované bolo iba na Slovensku. Pri ňom bolo územie Zemplína začlenené do Košickej župy.
Geografia.
Zemplínska župa sa nachádzala na východe Slovenska, v regióne Zemplín, v okolí rieky Bodrog a jej prítokov. Na západe hraničila s Abovsko-turnianskou a Šarišskou župou, na severe s Poľskom, na východe s Podkarpatskou Rusou a na juhu s Maďarskom.
Administratívne členenie.
V roku 1919 sa Zemplínska župa členila na jedenásť slúžnovských okresov – Bodrog, Humenné, Kapušany, Medzilaborce, Michalovce, Sečovce, Slovenské Nové Mesto, Snina, Sobrance, Stropkov a Vranov nad Topľou.
Vianočná koleda

Vianočná koleda môže byť:
Josef Fritzl

Jozef Fritzl (* 9. apríl 1935, Amstetten, Rakúsko) je rakúsky únosca, ktorý bol hlavnou postavou prípadu Fritzl. 24 rokov držal svoju dcéru Elizabeth v pivnici, ktorú postavil pod domom. Donútil ju písať listy jemu a jeho žene, ktoré mali byť neskôr použité ako dôkaz, že sa pripojila ku sekte.
Počas 24 rokov, čo ju držal v pivnici, ju často znásilňoval a mala s ním 7 detí. Jedno z nich spálil. Polícia sa o jeho zločinoch dozvedela, až keď jedno dieťa ochorelo a Fritzl ho odviezol do nemocnice.
Fritzl bol súdený a odsúdený na základe viacerých obvinení a v marci 2009 bol odsúdený na doživotie v zariadení pre duševne chorých. Fritzl by mohol mať nárok na prepustenie po pätnástich rokoch, ale očakáva sa, že bude vo väzení až do svojej smrti.
Súdny psychiater mu diagnostikoval poruchu osobnosti a sexuálnu poruchu.
Izák z Trnavy

Izák z Trnavy (* koniec 14. storočia, možno Trnava, Uhorsko† po 1439, Bratislava, tamtiež) bol bratislavský a trnavský rabín v 15. storočí. Autor knihy "Minhagin", prvého liturgického diela v hebrejčine v Uhorsku.
Život.
Podľa, na Slovensku asi prevládajúcej, teórie sa narodil v Trnave (Tyrnau) na konci 14. storočia. Časť odborníkov však tvrdí, že Trnava ako miesto Izákovho pôvodu nie je hodnoverne preukázaná. 
Navštevoval talmudskú školu vo Viedni a Viedenskom Novom Meste. Následne pôsobil ako rabín v Trnave a v rokoch 14301439 v Bratislave. Zomrel v Bratislave asi v roku 1440.
Minhagin.
Podnet pre vznik knihy "Minhagin" (iné názvy: "Sefer minhagin", "Sidur hahinhodim", slov. Kniha predpisov) bol Izákov učiteľ vo Viedni Abrahám Claus, na základe ktorého Izák začal skúmať náboženské zvyky a modlitebné poriadky židov v Trnave a Bratislave, čiastočne aj na Morave a Štajersku. 
V tomto diele „podáva výklad náboženských predpisov a zvykov“. 
Rukopisne kniha vyšla v roku 1400, tlačou po prvý raz až v roku 1566 v Benátkach."" Neskôr vyšla v rôznych miestach Európy asi v 30-tich vydaniach. V roku 1590 "Minhagin" preložil do jidiš Simon Ganzburg.
Pesničky pre (ne)poslušné deti 2

Pesničky pre (ne)poslušné deti 2 je album Mira Jaroša venovaný deťom. Obsahuje trinásť pôvodných nahrávok.
"Pesničky pre (ne)poslušné deti 2" je pokračovanie úspešného albumu Mira Jaroša zameraného na detského poslucháča. Album vyšiel v roku 2016 pod vydavateľstvom Galgan Music a obsahuje 13 skladieb, ktoré hravou formou približujú témy ako pozdravy, delenie sa, návšteva lekára, poznávanie času, ľudského tela či výlet do rozprávkového sveta.
Piesne z albumu, napríklad „Šteniatko“ či „Poď cvičiť“, sa stali populárnymi aj vďaka relácii "Neposlušník" vysielanej na TV Ťuki. Album nadviazal na úspech prvého dielu série a potvrdil pozíciu Mira Jaroša ako jedného z popredných tvorcov detskej hudby na Slovensku.
V roku 2017 bolo vydané aj DVD s videoklipmi k piesňam z tohto albumu.
Turistická značkovaná trasa číslo 2448

 Turistická značkovaná trasa číslo 2448 je krátka modrá trasa v Strážovských vrchoch. Začína v Liešťanoch a končí na Suchom vrchu. Dĺžka trasy je 6,3 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Veľká cena Maďarska 2024

Veľká cena Maďarska 2024 (angl. Formula 1 Hungarian Grand Prix 2024), ktorá sa uskutočnila 21. júla 2024 na pretekárskom okruhu Hungaroring pri obci Mogyoród v Maďarsku. Preteky boli trinástymi pretekmi v poradí v sezóne 2024 šampionátu Formuly 1.
Kvalifikácia.
Kvalifikácia sa uskutočnila 20. júla 2024 v 16:00 miestneho času ().
Poznámky:
Preteky.
Preteky sa uskutočnili 21. júla 2024 v 15:00 místního času ().
Priebežné poradie šampionátu.
Poradie šampionátu jazdcov (Top 5)
Poradie šampionátu konštruktérov (Top 5)
Château de Maintenon

Château de Maintenon je hrad, ktorý sa nachádza v obci Maintenon vo francúzskom departemente Eure-et-Loir, v regióne Centre-Val de Loire. Objekt je od roku 1944 vyhlásený francúzskym ministerstvom kultúry za chránenú historickú pamiatku.
História.
Stavba hradu začala v 13. storočí a priebehu storočí prešiel Château de Maintenon mnohými zmenami. Najdôležitejšie úpravy vykonal v 16. storočí Jean Cottereau a v 17. storočí madame de Maintenon. Vzťah medzi Madame de Maintenon a kráľom Ľudovítom XIV. podporoval rozvoj a rozširovanie hradu. V 19. storočí vojvoda Paul de Noailles a architekt Henri Parent upravili fasády hlavného nádvoria. Vojvoda Paul de Noailles a jeho manželka Alicia de Rochechouart de Mortemart hrad zmodernizovali a priniesli doň pohodlie a luxus. Potomkovia vojvodu Paula de Noailles, pán a pani Raindre, zdedili panstvo ťažko poškodené druhou svetovou vojnou. V roku 2005 nadácia poverila správou hradu radu departementu Eure-et-Loir. Dnes je za údržbu, riadenie, prevádzku a prevádzku lokality zodpovedná Rada departementu Eure-et-Loir.
Využitie v kinematografii.
Stavba sa objavila v niekoľkých filmoch, medzi ktoré patria napr.:
Izosorbid

Izosorbid je heterocyklická zlúčenina odvodená od glukózy. Izosorbid a jeho dva izoméry, izoidid a izomanid, patria medzi 1,4:3,6-dianhydrohexitoly. Táto biela pevná látka sa pripravuje dvojitou dehydratáciou sorbitolu získaného z biosurovín, je biologicky odbúrateľná a teplotne stabilná. Používa sa v lekárstve.
Výroba.
Hydrogenáciou glukózy vzniká sorbitol, ktorý sa dvojitou dehydratáciou mení na izosorbid:
Medziproduktom dehydratácie je monocyklický sorbitan.
Použitie.
Izosorbid sa používa ako diuretikum, prevažne k liečbe hydrocefálie a tiež k liečbe zeleného zákalu. Existujú tiež látky odvodené od izosorbidu ako izosorbiddinitrát a izosorbidmononitrát, ktoré slúžia ako lieky na anginu pectoris. Ďalšie liečivá založené na izosorbide sa používajú ako osmotické diuretiká a k liečbe pažerákových varixov. Izosorbiddinitrát je taktiež súčasťou kombinácie izosorbiddinitrát/hydralazín, ktorá sa používa ako liek na vysoký krvný tlak.
Izosorbid môže byť tiež zložkou biopolymérov, napríklad polyesterov.
Klin (potok)

Klin je krátky vodný tok v Nízkych Tatrách na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Vápenice s dĺžkou približne 2 km a je tokom VII. rádu. Preteká územím Národného parku Nízke Tatry.
Priebeh toku.
Potok pramení vo východnej polovici Nízkych Tatier, v centre geomorfologického podcelku Kráľovohoľské Tatry a ich časti Priehyba, na východnom úbočí Veľkej Vápenice (), v nadmorskej výške približne 
Klin pramení v oblasti hornej hranice lesa, v riedkom poraste, neďaleko sedla Priehybka. Od prameňa tečie prevažne severovýchodným smerom a priberá niekoľko prítokov z danej lokality. Pokračuje hornou časťou Kolesovej doliny, ktorú v tejto časti zoviera od severozápadu Veľká Vápenica () a od juhovýchodu Heľpiansky vrch (). Na strednom toku vytvára, kopírujúc západné úpätie Prašivej (), veľký oblúk, čím mení smer na sever. Na dolnom toku vteká do doliny Vápenica, kde sa v nadmorskej výške cca vlieva pravostranne do Vápenice, prítoku Dikuly. Vodný tok je bez významnejších prítokov. 
Potok pramení a preteká iba územím obce Východná v okrese Liptovský Mikuláš v Žilinskom kraji.
Kamzičník srdcovitolistý

 
Kamzičník srdcovitolistý () je druh trvácej byliny rodu kamzičník, z čeľade astrovité ("Asteraceae"). Pôvodný je v západnej Európe.
Opis.
Kamzičník srdcovitolistý je trváca bylina s krátkym podzemkom, s dlhými šupinatými a na konci zhrubnutými výbežkami a so šticou jemných chlpov. Byľ je priama, v hornej časti chudobne rozkonárená, riedko listnatá, v dolnej časti husto odstávajúco chlpatá, v hornej časti žliazkatá, vysoká 30 až 100 cm.
Všetky listy sú na líci aj na rube chlpaté. Prízemné listy sú stopkaté, stopka je dlhá až 25 cm, je krídlatá, husto vlnato chlpatá, čepeľ je srdcovitá, celistvookrajová alebo len plytko zúbkatá, dlhá 7 až 20 cm a široká 6 až 15 cm. Dolné byľové listy sú stopkaté, stopka je na báze uškatá, čepeľ je vajcovitá, na vrchole končistá. Stredné byľové listy sú stopkaté, stopka je krídlatá, čepeľ husľovitá. Horné listy sú sediace, čepeľ je vajcovito kopijovitá, na báze srdcovitá.
Úborov býva od jedného až po 22, s priemerom 30 až 60 mm. Jazykovité kvety sú žlté, dlhé do 20 mm, asi o 1/3 dlhšie ako zákrovné listene. Rúrkovité kvety sú kratšie ako zákrovné listene a tmavšie. Zákrovné listene sú čiarkovité, na okraji žliazkaté a brvité, dlhé 12 až 18 mm.
Plodmi sú valcovité nažky, ktoré sú po dozretí čierne so svetlými rebrami. Nažky z jazykovitých kvetov sú bez chocholca.
Rozšírenie.
Kamzičník srdcovitolistý je pôvodný v západnej Európe od Španielska cez Francúzsko, Taliansko, Švajčiarsko a okrajovo zasahuje až do Nemecka. Na Slovensku je to občas pestovaný druh a veľmi vzácne splanieva.
Ekológia.
Kamzičník srdcovitolistý rastie v lesoch, na lúkach a pozdĺž vodných tokov až do výšky 1 800 m n. m. Kvitne od mája do augusta.
Význam a využitie.
Kamzičník srdcovitolistý bol oddávna pestovaný ako liečivá a neskôr aj ako okrasná rastlina.
Veľká cena Veľkej Británie 2024

Veľká cena Veľkej Británie 2024 (angl. Formula 1 Qatar Airways British Grand Prix 2024), ktorá sa uskutočnila 7. júla 2024 na pretekárskom okruhu Silverstone Circuit pri obci Silverstone v Spojenom kráľovstve. Preteky boli dvanástimi pretekmi v poradí v sezóne 2024 šampionátu Formuly 1.
Kvalifikácia.
Kvalifikácia sa uskutočnila 6. júla 2024 v 15:00 miestneho času ().
Poznámky:
Preteky.
Preteky sa uskutočnili 7. júla 2024 v 15:00 miestneho času ().
Poznámky:
Priebežné poradie šampionátu.
Poradie šampionátu jazdcov (Top 5)
Poradie šampionátu konštruktérov (Top 5)