Bitka pri Antonove

Bitka pri Antonove bola poslednou väčšou protipartizánskou akciou Zaisťovacej divízie v zime 1942 / 1943 v rámci nemeckej akcie FEBRUAR. Výsledky akcie nesplnili očakávania nemeckého velenia, partizánska brigáda unikla vďaka dohode so slovenskými jednotkami. Išlo o druhý prípad, kedy stot. Jozef Čambalík pomohol uniknúť veľkej skupine partizánov pred takmer istým zničením. Na druhej strane metódy nemeckých jednotiek aplikované v rámci akcie FEBRUAR viedli k vysokým civilným obetiam.
Predohra.
Rozsiahlu protipartizánsku akciu FEBRUAR alebo HORNUNG naplánovalo velenie SS a polície Generálneho okruhu Bielorusko pod vedením brigadenführera SS a generálmajora polície Kurta von Gottberga. Južná časť Generálneho okruhu Bielorusko sa mala úplne vyčistiť od partizánov, pričom sa mali použiť najbrutálnejšie metódy: civilné obyvateľstvo malo byť podobne ako partizáni vyvraždené, dediny vypálené a všetky hospodárske zvieratá a plodiny skonfiškované. Proti partizánom sa mala použiť nová taktika „"lov na jarabice"“, kde pri obkľučovaní partizánov mala časť okupačných jednotiek postupovať vpred a zatlačiť partizánov na druhú časť jednotiek držiacich pozície. Akcie sa mal zúčastniť aj prápor II/102 Zaisťovacej divízie pod vedením stot. Čambalíka. Úlohou práporu bolo prepátrať oblasť Antonov – Lubeň, nájsť partizánov a zničiť ich tábor. Partizáni mali byť zatlačení na pozície nemeckých žandárov okolo obce Lubeň. V priestore sa nachádzala partizánska brigáda S. M. Kirova. Partizánom sa podarilo zistiť, že majú byť proti nim nasadené slovenské jednotky a prostredníctvom agentky Niny Maksimenkovej odovzdali stot. Čambalíkovi prosbu, aby „"nestrieľal na tábor, v ktorom sa nachádza veľa žien a detí"“.
Bitka.
Rozkaz vyraziť a zapojiť sa do akcie prišiel II/102 práporu 6. februára a prápor sa 7. februára po osi Jeľsk – Dobryň – Budki presunul do Antonova, kde prenocoval. 8. februára sa jednotky v dvoch prúdoch presúvali z Antonova na juh na Lubeň a mali pred sebou tlačiť partizánske jednotky do priestoru, kde boli pripravení nemeckí žandári. Akcia prebiehala v zasneženej krajine, čo umožňovalo stopovať partizánske jednotky. Partizánsky tábor sa nedal neobjaviť, no partizánov zachránila dohoda so stot. Čambalíkom. Slovenské ťažké zbrane (horské kanóny, KPÚV a mínomety) spustili paľbu do lesa v okolí Muchojedy asi 3 km od partizánskeho tábora. Paľba nezabila žiadneho člena partizánskej brigády C. M. Kirova. Po zinscenovaní boja prápor II/102 postupoval ďalej na Lubeň, kde prenocoval a nasledujúci deň sa vrátil do svojich posádok.
Dohra.
Priamo pri stretnutí pri Antonove nedošlo k žiadnym stratám na životoch na ani jednej strane. Policajné útvary SS ale nemilosrdne zahájili vraždenie civilného obyvateľstva v oblasti. Predohrou bola likvidácia židovského geta v Slucku, kde komando SD povraždilo 7. 8. februára vyše 3000 židov. Partizáni unikli 14. februára aj nemeckým jednotkám, no von Gottberg vydal na ďalší deň rozkaz začať akcie „"na upokojenie banditského rajónu"“, čo znamenalo ničenie dedín aj s ich obyvateľmi. Na akcii sa podieľali osobitný prápor SS Dirlewanger a ruský prápor SS Družina. Po skončení akcie nemecké policajné a SS jednotky nahlásili 2219 „banditov“ zabitých v boji, 7378 osôb zabitých pre podozrenie zo spolupráce s partizánmi a 3300 židov. Vypálené boli obce Kopacevičy, Lesnaja, Staryje a Novyja Velikovičy, Dobraja Straža, Zaglinnoje, Vojno a Jamnoje.