burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dejiny Bytče

Toto je prehľad významných rokov v dejinách Bytče.
Exteré odkazy.
Rovnaký zoznam faktov na anonymnej webstránke mesta Bytča
Anoubión z Egypta

Anoubión () bol staroveký športovec.
Anoubión z Egypta bol víťaz olympiády v neznámej disciplíne. Pripomína to vyrytý fragmetálny starogrécky nápis (graffiti) na stene Memnonionu v Abydose, ktorý tam zanechal pútnik na prelome 3. a 4. storočia: 
 ::- text v starogréčtine Hranaté zátvorky v starogréckom nápise znamenajú doplnenie medzier (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené.
Pôvodný zádušný chrám Sethiho I. v Abydose, Grékom známy ako Memnonion, slúžil ako chrám boha Serapida a neskôr ako orákulum boha Besa.
Anoubión, syn Hérakleida, bol zrejme len polovičným Grékom. Jeho meno i mená jeho rodinných príslušníkov sú totiž čiastočne grécke i egyptské. Boh gréckeho orákula, či už sa volal Serapis alebo Bes, zostal až do konca predmetom uctievania iba grécko-rímskeho obyvateľstva alebo tých Egypťanov, ktorí si priali byť považovaní za Grékov. Ľudia, ktorí sa vydali na púť do Abydosu, spali niekde v blízkosti posvätného okrsku, aby tak dostávali sny od boha. Možno tu bolo aj „hovoriace“ orákulum, aké existovalo v iných vešteckých svätyniach v neskoroantickom svete. Kňaz vyslovoval slová boha z nejakého tajného miesta. Miestnosť pre kňaza v skutočnosti existuje aj tu, a to hneď za veľkou stenou s nápismi (s graffiti). Ale ako sa tento hlas a kňazský podnik zapojený do jeho propagácie zmenil v rímskom období zo Sarapisa na Besa, nie je jasné. Samotný Bes je zobrazený na nespočetných terakotách, amuletoch, kamenných stélach a dokonca aj na rituálnych príručkách z rímskeho obdobia, ako ochranca domácnosti, hlavne matiek a detí.
Taliansky historik Luigi Moretti nezaradil Anoubióna do svojho zoznamu olympijských víťazov, pretože sa okrem olympiády v élidskej Pise ("Pisa" alebo "Pisatis" bola oblasť v Elide, kde sa nachádzala Olympia), konali olympiády (na počesť boha Dia) aj na iných miestach starovekého sveta (napr. v Smyrne alebo Aténach).
Tlstá hora (vrch v Súľovských vrchoch)

Tlstá hora () je zalesnený vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad mestom Rajecké Teplice, približne juhozápadne od Žiliny. 
Poloha.
Vrch sa nachádza na juhovýchodnom okraji centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skalky. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie mesta Rajecké Teplice a obce Lietavská Svinná-Babkov. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiace Rajecké Teplice a severne situovaná Lietavská Svinná. 
Opis.
Tlstá hora je súčasťou masívu Skalky, ktorý strmo vystupuje nad mesto Rajecké Teplice a vymedzuje okraj Rajeckej kotliny. Leží na západnom okraji najvyššej časti masívu, ktorú tvorí východne susediaci Grúň a najvyšší vrch Skalky (). Severným smerom sa nachádza vrch Strážna () a západne Kamenný diel (). Južné úpätie kopíruje rieka Rajčanka, do ktorej odteká voda z priľahlej časti, severné svahy Tlstej hory odvodňujú prítoky Svinianky. Celá oblasť tak patrí do povodia Váhu a čiastkového povodia Rajčanky. Značený chodník z kúpeľného mestečka Rajecké Teplice vedie popod vrchol a smeruje na Skalky. 
Výhľady.
Husto porastený vrch poskytuje len veľmi málo miest s výhľadom, tie sú však možné najmä zo severných lúčnatých svahov a z menších lokalít bez vyššej vegetácie. Z vhodných miest tak možno pozorovať okolité vrchy Súľovských vrchov, blízku Rajeckú kotlinu, no tiež Lúčanskú Fatru a Strážovské vrchy. Pri dobrých podmienkach možno zhliadnuť aj časť Kysuckej vrchoviny, Krivánskej Fatry a Javorníkov, nezriedka tiež Lysú horu, Veľkú Raču či Baraniu Góru v Poľsku.
Prístup.
Vrchol je prístupný neznačeným chodníkom, odbočujúcim zo značenej trasy.
Utajený pasažier

Utajený pasažier je americký sci-fi film, režírovaný Joe Pennom. Vo filme hrajú Toni Collette, Anna Kendrick, Daniel Dae Kim a Shamier Anderson. Film hovorí o posádke ktorá smeruje na dvojročnú misiu Mars. Krátko po štarte, objaví veliteľka na palube utajeného pasažiera, ktorý uviazol medzi dvomi modulmi, ktoré odstraňujú oxid uhličitý zo vzduchu lode a keď spadne, celý modul sa zničí. Film mal premiéru v apríli 2021.
Hoľazne

Hoľazne môže byť:
Pianko

Pianko je akustický album, ktorý v roku 2018 vydal spevák Peter Nagy. Okrem akustických verzií už vydaných skladieb je na albume bonusová skladba „50 žiráf“ inšpirovaná udalosťami okolo utratenia dvoch stád, spolu 46 žiráf v ZOO Dvůr Králové v apríli v roku 1976, ktoré vykonali potom ako u stáda vzniklo podozrenie na nákazu chorobou slintačka a krívačka.
Pianko 2

Pianko 2 je akustický album, ktorý v roku 2019 ako pokračovanie predošlého projektu "Pianko" vydal spevák Peter Nagy. Okrem akustických verzií už vydaných skladieb je na albume bonusová, nová pôvodná skladba „Láska, smrť a sloboda“.
Sčítanie bežných druhov vtákov

Sčítanie bežných druhov vtákov je monitorovacia metóda, ktorou sa jednotným spôsobom zisťujú dlhodobé trendy početností u bežných druhov vtáctva takmer v celej Európe. Sčítanie má skratku PECBMS na základe oficiálneho názvu Pan European Common Bird Census Monitoring Scheme. Monitoring organizuje European Bird Census Council (EBCC).
Na našom území je sčítanie bežných druhov vtákov vykonávané už od roku 1982 (pod názvom Jednotný program sčítania vtákov) s prerušením v rokoch 2002 2004 a od roku 2005 sčítanie organizuje Slovenská ornitologická spoločnosť/BirdLife Slovensko spolu s Technickou univerzitou vo Zvolene.
Monitoring je vykonávaný formou bodového transektu. Na transekte je 20 bodov s minimálnou vzdialenosťou 300 m. 
Jednotná klasifikácia trendov:
Zoznam častí televíznej relácie Všetko čo mám rád (2017)

Toto je zoznam častí televíznej relácie Všetko čo mám rád, ktorá mala premiéru 23. jún 2017 na JOJke.
Časti.
Špeciál: To najlepšie zo šou Všetko čo mám rád (2017).
31. decembra 2017 televízia JOJ odvysielala zostrihový špeciál zložený z toho najlepšieho zo šou "Všetko čo mám rád".
Špeciál: To najlepšie zo šou Všetko čo mám rád – Part II (2018).
31. decembra 2018 televízia JOJ odvysielala druhý zostrihový špeciál zložený z toho najlepšieho zo šou "Všetko čo mám rád".
Špeciál: Všetko čo mám rád na Liptove (2019).
30. augusta 2019 TV JOJ odvysielala záznam koncertu Ondreja Kandráča a kapely Sokoly na Liptove v kúpeľoch Lúčky.
Špeciál: To najlepšie zo šou Všetko čo mám rád – Part III (2019).
31. decembra 2019 televízia JOJ odvysielala tretí zostrihový špeciál zložený z toho najlepšieho zo šou "Všetko čo mám rád".
Špeciál: Všetko čo má Štefan rád (2020).
11. januára 2020 televízia JOJ odvysielala špeciál "Všetko čo má Štefan rád", v ktorom bol hosťom moderátor relácie Štefan Skrúcaný.
Špeciál: Všetko čo má Ondrej rád (2020).
18. januára 2020 televízia JOJ odvysielala špeciál "Všetko čo má Ondrej rád", v ktorom bol hosťom moderátor relácie a spevák Ondrej Kandráč.
Špeciál: To najlepšie zo šou Všetko čo mám rád – Part IV (2020).
31. decembra 2020 televízia JOJ odvysielala štvrtý zostrihový špeciál zložený z toho najlepšieho zo šou "Všetko čo mám rád".
Silvestrovský špeciál 2019 – Zostrih (2021).
31. decembra 2021 televízia JOJ odvysielala v poradí piaty zostrihový špeciál, tentokrát zo silvestrovského špeciálu, ktorý mal premiéru 1. januára 2020.
Silvestrovský špeciál (2022).
31. decembra 2022 televízia JOJ odvysielala prvý premiérový silvestrovský špeciál, v ktorom zahrá skupina Kandráčovci. Štefana Skrúcaného na moderátorskom poste vystrieda Juraj Bača.
Stupy (Pezinok)

Stupy je ulica, lokalita a rekreačná oblasť v katastrálnom území mesta Pezinok. Nachádza sa pri ceste II triedy 503 spájajúcej Pezinok s Malackami v Hrubej doline. V oblasti sa nachádza 85 chát.
Hoľazne (vrch v Súľovských vrchoch)

Hoľazne () je vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Kostolec, približne severovýchodne od Považskej Bystrice. 
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží v Trenčianskom kraji, v okrese Považská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie Praznova, mestskej časti Považskej Bystrice. Je súčasťou CHKO Strážovské vrchy a najbližšími sídlami sú na severnom úpätí situovaná obec Kostolec, západne ležiaci Praznov a východne položené obce Vrchteplá a Bodiná. 
Opis.
Hoľazne je súčasťou masívu, ktorý na severe nadväzuje na hrebeň Havranej skaly. Západným smerom susedí Veľký Manín () a Drieňovka (), severne Malý Manín (), Skala () a Havrania skala (), východným smerom Ostrenec () a Okrúhle () a južne Ostrý vrch () a Travná (). Západné svahy odvodňuje Praznovský potok, juhovýchodné Bodianka, oba toky smerujúce do Domanižanky a Váhu. Na vrchol nevedie značená trasa. Severne susedí prírodná pamiatka Bosmany.
Výhľady.
Z vrcholu je vďaka výrubu výhľad na časti Súľovských vrchov, hlavne Kečku, Žibrid a Roháč, ďalej je dobre vidieť celý hrebeň Lúčanskej Malej Fatry a za dobrej viditeľnosti aj celej Krivánskej Fatry, v Kysuckej vrchovine je vidieť Ľadonhoru.
Zo západu vidieť Plevník-Drienové a v pozadí masív Javorníkov s Malým a Veľkým Javorníkom. Zo severu vidieť vrcholovú časť Stupovca. Južná strana je bez výhľadov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaná trasa, preto prístup je možný chodníkmi (zvážnicami) z obce Vrchteplá a Kostolec.
Pulzný oxymeter

Pulzný oxymeter je medicínsky prístroj, ktorý neinvazívne meria saturáciu kapilárnej krvi kyslíkom.
Modernú verziu pulzného oxymetra vyvinul Takuo Aojagi v roku 1974 pre japonskú spoločnosť Nihon Kohden.
Princíp fungovania.
Pulzný oxymeter je pohodlné neinvazívne meracie zariadenie, ktoré ukazuje percento krvi, ktorá obsahuje kyslík. Presnejšie povedané, ukazuje percento arteriálneho hemoglobínu v oxyhemoglobíne (proteín prenášajúci kyslík v krvi). Bežne prijateľné rozsahy pre pacientov bez pľúcneho ochorenia sú 95 až 99 percent.
Typický pulzný oxymeter používa mikroprocesor s párom malých svetelných diód (LED) zameraných na fotodiódu, ktorá vysiela impulzy. Zariadenie sa zvyčajne aplikuje na oblasť s povrchovým krvným obehom, ako je prst alebo ušný lalok. Jedna LED má vlnovú dĺžku 660 nm (červená) a druhá má vlnovú dĺžku 940 nm (infračervená).
Absorpcia svetla pri týchto vlnových dĺžkach je výrazne odlišná pre okysličenú a o kyslík ochudobnenú krv:
Generácia 56

Generácia 56 je skupina autorov, ktorá sa profilovala na platforme časopisu "Mladá tvorba". Protagonistami "Generácie 56" boli autori Ján Johanides, Jozef Kot, Vincent Šikula, Dušan Kužel, Pavel Vilikovský, Peter Jaroš, Ján Lenčo, Ján Beňo, Rudolf Sloboda. Do tejto skupiny kritici zaraďujú aj spisovateľku Jaroslavu Blažkovú. Ďalší autori, ktorí začali tvoriť začiatkom 60. rokov sú Anton Hykisch, Marína Čeretková-Gállová, Peter Balgha. Spisovatelia-prozaici skupiny Generácia 56 sa vo svojej tvorbe vzdialili od kánonu socialistického realizmu a sústredili sa na svoje vnútorné hodnoty, na citové aj etické problémy súdobej mladej generácie, na "poéziu všedného dňa" tvorcovia ktorej sa predstavovali v časopise "Mladá tvorba" od polovice 50. rokov 20. storočia. V dielach týchto prozaikov sa vyskytuje téma základných problémov bytia človeka - smrti, strachu ohrozenia, osamelosti, napríklad v novele Jána Johanidesa "Potápača priťahujú pramene mora" (z knihy "Súkromie"), demaskovania skutočnosti, napríklad vojenského života v debutovej novele "Poslední" Jozefa Kota a jeho novele "Stav ohrozenia". Vincent Šikula si vyberal témy o ľudskom zle, zlyhaní humanistických ideálov v novele "Povetrie", no nielen tie. Generácia 56 je zoskupenie veľmi silných osobností, ktoré ozvláštňovali slovenskú literatúru už v období literárneho schematizmu a niesli štafetový kolík slovenskej kultúry až do polovice 60. rokov, kedy nastalo spoločenské aj literárne uvoľnenie.
Kino YMCA

Kino YMCA, predtým Kino Dukla, bolo prvé panoramatické kino v Česko-Slovensku. Nachádzalo sa na prvom poschodí budovy YMCA (pôvodne budovy "Dukla") na rohu ulíc Karpatská a Malinovského (neskôr Šancová) v Bratislave a ide o prestavbu pôvodnej spoločenskej sály.
História.
Kino Dukla bolo otvorené 27. októbra 1964. Kino malo kapacitu 500 miest a premietali sa v ňom 70 mm filmy so stereofónnym šesťkanálovým zvukom na zakrivenú projekčnú plochu 16 m širokú a 7 m vysokú. V novootvorenom kine sa premietali filmy klasického i širokouhlého formátu.
V roku 1982 sa v tomto kine premietal aj prvý širokouhlý film "E.T. – Mimozemšťan".
Zánik.
Na konci 0. rokov 21. storočia bol priestor prerobený na koncertnú halu Majestic Music Club.
Kvalifikácia na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 – Afrika

Africká časť kvalifikácie na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 bola jednou zo šiestich kontinentálnych častí kvalifikácie o postup na MS vo futbale 2022 v Katare. O 5 miest na svetovom šampionáte sa uchádzali reprezentačné mužstvá 54 členských krajín Konfederácie afrického futbalu (CAF).
Prvé kolo.
V prvom kole hralo 28 najnižšie umiestnených tímov CAF podľa rebríčka FIFA. Hralo sa systémom play-off, doma a vonku. Prvé zápasy sa hrali 4.–7. septembra 2019, odvety 8.–10. septembra 2019. 14 víťazov postúpilo do druhého kola.
Druhé kolo.
26 najlepších tímov CAF v rebríčku FIFA vstupuje do druhého kola a pridáva sa k 14 víťazom prvého kola. Tímy hrali v 10 skupinách po štyroch, víťazi skupín postúpili do tretieho kola. Druhé kolo sa hralo od 1. septembra 2021 do 16. novembra 2021.
Tretie kolo.
V treťom kole hralo 10 víťazov skupín druhého kola v piatich dvojiciach play-off systémom doma a vonku. Víťazi postúpili na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022. Tretie kolo sa hralo 25. a 29. marca 2022.
Na Majstrovstvá sveta postúpili: Senegal, Kamerun, Ghana, Maroko, Tunisko.
Benzínka

Benzínka alebo benzínová pumpa alebo benzínové čerpadlo môže byť:
Benzínka môže byť aj:
Čerpačka

Čerpačka môže byť:
Peter Mikuláš

Peter Mikuláš môže byť:
Črchľa (prítok Kučmanovského potoka)

 Črchľa je potok v západnej časti regiónu Šariš v obci Krásna Lúka v okrese Sabinov. Je to pravostranný prítok Kučmanovského potoka, ktorý ústi do Torysy; má dĺžku 2,6 km. Je vodným tokom VII. rádu. Hydrologické poradie (číslo povodia): 4-32-04-1111. Geomorfologická kategorizácia: geomorfologický celok Spišsko-šarišské medzihorie, geomorfologický podcelok Šarišské podolie a v pramennej oblasti pomedzie s geomorfologickým celkom Levočské vrchy, s geomorfologickým podcelkom Levočská vysočina.
Prameň.
Pramení v nadmorskej výške v lesnom extraviláne v juhozápadnej časti územia obce Krásna Lúka na východnom svahu vrchu Čierna kopa s nadmorskou výškou , ktorej vrchol leží na území obce Tichý Potok v katastrálnom území "Blažov", v geomorfologickom podcelku Šarišské podolie na pomedzí s geomorfologickým podcelkom Levočská vysočina.
Opis toku.
Tečie v krátkom úseku východným smerom lesným extravilánom, vo vzdialenosti 500 m od prameňa sa stáča do smeru severovýchod a tento smer si zachováva až do svojho zaústenia, pravým brehom obmýva pasienok a nižšie aj pole s rovnakým názvom "Godušné vrchy", vychádza z lesa v nadmorskej výške a pokračuje poľnohospodárskym extravilánom, ľavým brehom obmýva pasienok a pole "Štvrtky", vo výške priberá ľavostranný bezmenný prítok z pasienka "Štvrtky", vo výške priberá pravostranný bezmenný prítok, vo výške vchádza do severozápadného okraja intravilánu obce Krásna Lúka a po záverečnom 240 m úseku s malým spádom meandrujúc ústi do Kučmanovského potoka v nadmorskej výške ako jeho pravostranný prítok. Má dva bezmenné prítoky.
Preteká a ústi v geomorfologickom celku Spišsko-šarišské medzihorie, geomorfologickom podcelku Šarišské podolie, s výnimkou pramennej oblasti, ktorá sa nachádza v dosahu aj geomorfologického celku Levočské vrchy, geomorfologického podcelku Levočská vysočina. 
Pôvod názvu.
Vodný tok má pôvod v apelatíve "črchľa", ktoré bolo bez zmeny prenesené na potok, vo význame "časť lesa, v ktorom sa lúpala kôra zo stromov, aby vyschli, vyčrchlené miesto". Motivantom pomenovacieho procesu bol charakteristický výskyt vyčrchleného miesta v priestore potoka v čase pomenovania. Črchlenie bol jeden zo stredovekých spôsobov odlesňovania, transformácie lesných pozemkov na kultúrnu pôdu - poľnohospodárske pozemky. Najskôr sa obsekala, olúpala kôra dookola kmeňa stromu, aby vyschol, neskôr sa očrchlené vyschnuté stromy vytínali a potom sa klčovaním získavala užitočná, kultúrna pôda. 
V roku 2007 bola štandardizovaná podoba hydronyma "Črchľa". Zo slovného základu apelatíva "črchľa" bol v slovenskom stredovekom jazykovom prostredí utvorený jednoslovný nepredponový názov "Črchľa" ako súčasť početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii vrátane hydronymie; toto apelatívum je v súčasnej slovenčine vysunuté na okraj slovnej zásoby ; porovnaj aj hydronymá napr. Črchľový potok (prítok Varínky), Črchľový potok (prítok Osturnianskeho potoka), Črchľový potok (prítok Kysuce), Črchľový potok (prítok Polhoranky), Črchlinský potok, Črchľa (prítok Jelenieho potoka).
Vysoký vrch (vrch v Súľovských vrchoch)

Vysoký vrch () je zalesnený vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Bodiná, približne západne od Rajca. 
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží na hranici Žilinského a Trenčianskeho kraja, okresov Žilina a Považská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obce Veľká Čierna a Bodiná. Najbližšími sídlami sú na východe situovaná Malá a Veľká Čierna a západne ležiaca Bodiná. 
Opis.
Vysoký vrch je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Žibrid južným smerom na Tisovú. Zalesnený vrch je v spoločnom masíve s Dlhou horou, ktorá je sedlom Marek oddelená od severovýchodne ležiacej Dubice (). Severne leží Okrúhle (), západne Hoľazne () a Ostrý vrch (), južne Tisová () a východne susedí vrch Dubová (). Oblasť patrí do povodia Váhu; západné svahy hrebeňa odvodňujú prítoky Bodianky smerujúcej do Domanižanky, východne situované svahy odvodňuje Čierňanka do Rajčanky. Na vrchol nevedie žiaden značený turistický chodník.
Výhľady.
Lesný porast na hrebeni znemožňuje výhľad, no menšia vrcholová lúka a niekoľko lokalít obmedzený výhľad poskytuje. Pozorovať tak možno najmä okolité vrchy Súľovských vrchov, z vhodných miest je pri dobrých podmienkach možno zhliadnuť aj Lúčanskú Fatru a časť Strážovských vrchov, Javorníkov a Bielych Karpát.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, preto prístup je možný z okolitých obcí. Značené trasy vedú okrajom masívu, sedlami, cez ktoré je možný prístup aj na Vysoký vrch.
École normale supérieure

École normale supérieure môže byť jedna z vysokých škôl:
Cirkev československá husitská na Podkarpatskej Rusi

Náboženské obce Cirkvi československej husitskej na Podkarpatskej Rusi vznikali od roku 1922. Duchovná správa tu bola zabezpečovaná prostredníctvom biskupa olomouckého. Neskôr Cirkev československá na Podkarpatskej Rusi zanikla a dnes už tu nepôsobí. 
Historický prehľad.
Prvé snahy predstaviteľov Cirkvi československej pre územie Podkarpatskej Rusi sa orientovali na amerických Slovákov, vďaka ním sa chceli dostať svojim vplyvom na územie Slovenska a Podkarpatskej Rusi, čo sa však nepodarilo. Následne v roku 1922 prebehol pokus o založenie obce v Bratislave, avšak aj tomuto kroku boli kladené prekážky. Štátneho uznanie sa tejto cirkvi na Slovensku a Podkarpatskej Rusi dostalo až v roku 1925. 
Na Podkarpatskej Rusi boli v roku 1931 zriadené dve náboženské obce s dvoma duchovnými: Chust (duchovný Josef Souček) a Užhorod (duchovný Pavel Bouda). 
Vývoj prebiehal nasledovne: Užhorod (1927), Chust (1928), Mukačevo (1931) a Slatinské Doly (1931).
V roku 1939 po vzniku Slovenského štátu a okupácie južného Slovenska a Podkarpatskej Rusi Maďarskom, bola tu duchovná moc potlačená a fakticky zanikla. V dobe zániku náboženských obcí po anexii Maďarskom, bolo v náboženskej obci v Užhorode 800 veriacich a v Mukačeve 400 veriacich. 
V roku 1939 bola činnosť Cirkvi československej na území Slovenska celkom zakázaná. Tento zákaz bol zrušený až v roku 1993.
Tisová (vrch v Súľovských vrchoch)

Tisová () je zalesnený vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Malé Lednice, približne západne od Rajca. 
Poloha.
Nachádza sa v juhovýchodnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Súľovské skaly. Vrch leží v Trenčianskom kraji, v okrese Považská Bystrica a zasahuje na katastrálne územie obcí Malé Lednice a Prečín. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne ležiace Malé Lednice, severovýchodne situovaná Veľká Čierna a západne ležiaci Prečín. Vrch leží v CHKO Strážovské vrchy. 
Opis.
Tisová je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie od vrchu Žibrid juhozápadným smerom cez Vysoký vrch na Stráne. Zalesnený vrch je v spoločnom masíve s Dúpnou (), ktorú juhozápadným smerom oddeľuje sedlo pod Dúpnou, západne susedí vrch Roháč (). Severne leží Hoľazne () a Vysoký vrch () a východne vrch Dubová (). Oblasť patrí do povodia Váhu; pokým však severovýchodné svahy odvodňuje Čierňanka do Rajčanky, Lednický potok z juhovýchodných a Bodianka zo západných svahov, odvádzajú vodu do Domanižanky. Značený turistický chodník traverzuje vrchol západným úpätím.
Výhľady.
Lesný porast na hrebeni znemožňuje súvislejší rozhľad, no niekoľko lokalít s redšou vegetáciou obmedzený výhľad poskytuje. Pozorovať tak možno najmä okolité vrchy Súľovských vrchov, pri dobrých podmienkach vidieť aj Lúčanskú Fatru a časť Strážovských vrchov, Javorníkov a Bielych Karpát.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, pretože značená turistická trasa prechádza západnými svahmi Tisovej. Prístup na vrchol je možný lesnými chodníkmi po hrebeni.
Ilminizmus

Ilminizmus (, hanča: 民主義) bola juhokórejská pravicová politická ideológia, ktorá sa vyznačovala najmä etnickým nacionalizmom a antikomunizmom, pričom niekedy býva vnímaná ako juhokórejská obdoba fašizmu. Jej hlavným predstaviteľom bol prvý prezident Kórejskej republiky I Sung-man, ktorý vládol v rokoch 19481960.
Ideologické vymedzenie.
Ilminizmus sa zakladal na princípe "ilmin" („jeden ľud“), ktorý bol prakticky kórejským ekvivalentom nemeckého nacistického konceptu "Herrenvolk" („panský ľud“). Ten do Kórey priniesol a rozpracoval filozof An Ho-sang, ktorý študoval na Univerzite v Jene počas vzostupu nacizmu (pozri nacistické Nemecko) a v I Sung-manovej vláde pôsobil ako minister školstva. Napriek tomu, že I Sung-man bol prezentovaný ako „oficiálny tvorca“ ilminizmu, pôvodcom ideológie bol práve zmieňovaný An Ho-sang.
Ilminizmus deklaroval úsilie o vykorenenie straníckej politiky z kórejského nacionalizmu a o národnú obrodu, zjednotenie národa pod jediným politickým princípom. Odmietal komunizmus aj liberálnu demokraciu. Možno ho zhrnúť do štyroch programových bodov:
Politická prax.
Ilminizmus sa stal základom kórejského nacionalistického hnutia reprezentovaného Národnou spoločnosťou a neskôr I Sung-manom založenou Liberálnou stranou, ktorá existovala v rokoch 19551970.
Napriek snahám o hlbšie teoretické rozpracovanie ostal "ilmin" nejasným konceptom, ktorý na jednu stranu podsúval víziu beztriednej spoločnosti, no na druhú stranu si zachovával štruktúry fašizoidného patriarchálneho, rodinného štátu, v ktorom prezident I Sung-man nahradil japonského cisára. Namiesto prekonania straníckej politiky ilminizmus len rozširoval, univerzalizoval stranícku politiku pravice na celý národ s cieľom vytvoriť jednotný národný antikomunistický front. Jeho vláda vykazovala čím ďalej, tým viac autoritársky charakter – zastrašovanie a potláčanie opozície (najmä komunistov), cenzúra, úplatky, mocenské manipulácie a dokonca aj atentáty. Po očividnej manipulácii prezidentských volieb v marci 1960 sa voči nemu zdvihla vlna odporu mestskej elity, najmä študentstva (Aprílová revolúcia), ktorá ho prinútila rezignovať.
Slavomíra Mašurová

Slavomíra Mašurová (* 8. október 1970, Levice) je slovenská diplomatka, bývalá veľvyslankyňa Slovenska vo Fínsku a Estónsku.
Životopis.
Po štúdiu na Gymnáziu Levici v rokoch 19891994 študovala na Prírodovedeckej fakulte Univerzity Komenského a v rokoch 19941997 na Ústave medzinárodných vzťahov a aproximácie práva Právnickej fakulty Univerzity Komenského.
V roku 1998 pôsobila ako obchodná riaditeľka spoločnosti EPIGNOST Slovakia s.r.o. Od roku 1999 pracovala v Odbore komunitárneho práva a aproximácie Ministerstva hospodárstva SR, následne od roku 2001 v Odbore legislatívy a aproximácie Ministerstva hospodárstva.
Diplomatické pôsobenie.
Od roku 2003 pôsobila na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí. Najskôr v Odbore hlavného vyjednávača. V roku 2003 pôsobila aj na veĺvyslanectve Slovenska v Ríme. V rokoch 2003 až 2004 v Odbore koordinácie sektorálnych politík. Následne bola v období 2004 až 2008 3. tajomníčka na Stálom zastúpení SR pri EÚ v Bruseli. V rokoch 2008 až 2010 bola 2. tajomníčka Sekcie európskych záležitostí na MZVaEZ. V rokoch 2009 až 2010 bola radkyňou na Zastupiteľskom úrade v Berlíne. V rokoch 2010 až 2014 bola 1. tajomníčka a zástupkyňa veľvyslanca na veľvyslanectve v Londýne. Po návrate na ministerstvo pôsobila v rokoch 2015 až 2017 ako riaditeľka Odboru pre komunikáciu a prezentáciu Sekretariátu predsedníctva SR v Rade EÚ. V roku 2018 bola koordinátorkou Sekcie európskych záležitostí.
Veľvyslankyňa vo Fínsku.
Jej predchodca, Tibor Králik svoju misiu ukončil k 30. novembru 2018. Do funkcie bola vymenovaná 20. septembra 2018 vtedajším prezidentom Andrejom Kiskom.
21. feburára 2019 ju prijal prezident Fínska, Sauli Niinistö. Vo funkcii skončila v auguste 2023, kedy ju vo funkcii nahradil Dušan Krištofík.
Pumpa (seriál)

Pumpa bol televízny komediálny seriál vysielaný na Jednotke. Vysielal sa od 26. septembra 2020 do 18. decembra 2021. V roku 2021 sa začala vysielať tretia séria.
Nemocnica (rozlišovacia stránka)

Nemocnica môže byť:
Rozhľadňa Holedná

Rozhľadňa Holedná () je oceľová vyhliadková veža, ktorá bola v roku 2020 postavená na bezmennom vrchole na úbočí kopca Holedná, nad brnianskymi štvrťami Jundrov a Komín.
Dejiny.
Výstavba rozhľadne bola iniciovaná v rámci participatívneho rozpočtu. Pôvodný návrh rátal s dvadsaťmetrovou rozhľadňou z dreva, hrozilo však, že by stavbu čoskoro prerástli okolité stromy. Návrh spracovali architekti z ateliéru TJ Architekti. Stavba mala mesto stáť viac než 6,5 milióna korún.
Stavba rozhľadne bolo začatá vo februári 2020. Slávnostne bolo otvorená v decembri 2020. O rozhladňu sa bude starať mestská spoločnosť Lesy města Brna.
V marci 2021 rozhľadňa zvíťazili v ankete Rozhledna roku 2020 portálu kudyznudy.cz.
Konštrukcia.
Na rozhľadňu vedie 208 schodov a jej plošina sa nachádza vo výške 34 metrov nad terénom. Celková výška je 35,5 metra. Je najvyššia v Brne.
Rozhľadňa má pripomínať kmeň dubov rastúcich v okolí. Podľa architekta Tomáša Juráka: „Stejně jako se kmen dubu skládá z několika navzájem propojených vrstev, konstrukce rozhledny je též tvořena několika vrstvami. Tuhé nosné jádro rozhledny parafrázuje nosnou složku kmene stromu, tedy dřeva, a ‚sukénka‘ rozhledny tvořená z ocelových lan odpovídá rozbrázděné kůře kmenu, nazývající se borka.“
Vražda Gustáva Baláža

Vražda Gustáva Baláža bola vražda slovenského občana rómskeho pôvodu, Gustáva Baláža (* 1953† 22. december 1996, Handlová), ktorú 22. decembra 1996 v Handlovej spáchal neonacista Tomáš Handel. Jej následky boli sledované verejnosťou aj medzinárodnými organizáciami. Vražda podnietila vznik pravdepodobne prvých zdokumentovaných organizovaných rómskych hliadok (v dobovej tlači označované ako "rómska domobrana") v regióne.
Okolnosti útoku.
V noci zo soboty na nedeľu, 22. decembra 1996, pricestoval 43-ročný Gustáv Baláž do Handlovej z Česka, kde pracoval. Keďže niesol viacero vianočných darov pre rodinu, požiadal svojho 21-ročného syna Gustáva Baláža mladšieho, aby mu išiel naproti. V centre mesta, pred obchodným domom Jednota, napadol dvojicu 18-ročný Tomáš Handel. Staršieho muža pobodal nožom trikrát do oblasti hrudníka, na následky čoho zraneniam na mieste podľahol. Baláža mladšieho útočník bodol jedenkrát do brucha a bol neskôr prevezený do nemocnice. Útočník následne z miesta činu utiekol, no po štyroch hodinách bol vypátraný a zadržaný políciou.
Vyšetrovanie a súdny proces.
Zadržaný Tomáš Handel sa k vražde priznal vyšetrovateľovi Krajského úradu vyšetrovania v Banskej Bystrici a uviedol aj, že sa hlási k subkultúre Skinheads, resp. jej rasistickej odnoži. Handel sa podľa portálu Nové slovo zúčastnil tichej spomienky pri hrobe neonacistu Jozefa Bahnu v Prievidzi, kde pred niekoľkými svedkami prisahal, že v Handlovej zabije jedného Róma. V minulosti už trestne stíhaný útočník bol v deň zadržania obvinený vyšetrovateľom z trestného činu vraždy a pokusu o vraždu.
V septembri roku 1997 ho Krajský súd v Banskej Bystrici odsúdil za uvedené trestné činy na jedenásť a pol roka väzenia.
Reakcia rómskej komunity.
Vražda Gustáva Baláža v Handlovej bola podnetom pre vznik rómskych hliadok (v dobovej tlači označovaných "rómska domobrana") v mestách Handlová a Prievidza.
Marek Baláž, predseda Rómskej inteligencie za spolunažívanie a iniciátor založenia domobrany: "V prvom rade treba povedať, že jednotky domobrany nemajú útočný, ale obranný charakter. Bohužiaľ, k tomuto kroku sme boli nútení pristúpiť po opakovaných rasovo motivovaných útokoch na našich obyvateľov. Nemáme totiž záruku ochrany našich životov a rodín ani zo strany polície, ani štátu."
Vera Wisterová

Vera Wisterová (* 30. marec 1977, Bratislava) je slovenská moderátorka a režisérka.
Životopis.
Vyštudovala Pedagogickú fakultu UK v Bratislave, odbor anglický jazyk a literatúra. Dva roky študovala filmovú a televíznu vedu v Austrálii.
Kariérne pôsobila v Rádiu FM a Fun rádiu. Pracovala v dnes už neexistujúcej súkromnej televízii VTV, v televízii Markíza uvádzala relácie Deka, Kuul Klub, magazíny televíznych programov "Mojsejovci", "Nevesta pre milionára". Ako režisérka má na konte niekoľko hudobných klipov aj televízny projekt "Karavan šou".
V roku 2015 moderovala vianočný benefičný koncert Úsmev ako dar. Naďalej sa aktívne venuje moderovaniu komerčných aj súkromných akcií.
V roku 2021 tri mesiace moderovala zábavný program "Byť zdravý je výhra" na verejnoprávnej Jednotke.
Moderovala viacero ročníkov odovzávania Cien SOZA.
Markos Aurélios Pappos

Markos Aurélios Pappos () bol starogrécky boxer.
M. Aurélios Pappos, syn Onésima z Myry a "Markos Aurélios Amfión", rodák z Tlósu, boli podľa starogréckeho nápisu na podstavci (tento podstavec bol kedysi základňou ich sôch), objavenom v archeologickej lokalite starovekého lýkijského mesta Tlós, víťazmi na miestnych hrách "Megala Kroneia" v boxerskej súťaži (zúčastňovali sa ich aj renomovaní atléti gréckeho sveta). Nápis sa datuje do obdobia po edikte Constitutio Antoniniana, vydanom v roku 212 rímskym cisárom Caracallom.
Na nápise sa o Pappovi ďalej uvádza, že bol "pleistonikes, pythionikes, paradoxos a olympionikes." Štatút pleistonika mal podľa nemeckého klasického filológa Reinholda Merkelbacha výnimku z občianskych povinností. Dostali ho športovci, ktorí súťažili vo všetkých troch vekových kategóriách a počas svojej kariéry dosiahli aspoň tri víťazstvá na hrách s posvätným vencom (na panhelénskych hrách), vrátane jedného v Ríme (víťazstvo na kapitolských hrách). "Paradoxos alebo paradoxonikés" "„nezvyčajný víťaz“" bol čestný titul športovca za dosiahnuté víťazstvá. Pythionikes bol víťaz pýtických hier a olympionikes víťaz olympijských hier.
Taliansky historik Luigi Moretti nezaradil Pappa do svojho zoznamu olympijských víťazov, pretože s určitosťou nevedel, či tu išlo o olympiádu usporiadanú v nejakom susednom meste alebo o olympiádu v élidskej Pise ("Pisa" alebo "Pisatis" bola oblasť v Elide, kde sa nachádzala Olympia). Niektoré náboženské sviatky toho istého názvu sa totiž oslavovali v rôznych častiach gréckeho sveta, napr. "Thesmoforia" sa usporiadavali prinajmenšom v 30 mestách po celom gréckom svete.
Cibuľník

Cibuľník () je zalesnený vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Lietavská Svinná, približne juhozápadne od Žiliny. 
Poloha.
Vrch sa nachádza na východnom okraji centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skalky. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie obcí Lietava a Lietavská Svinná-Babkov. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Lietavská Svinná a severne ležiaca Lietava. Na bralách na východnom okraji hrebeňa stojí rozsiahly Lietavský hrad.
Opis.
Cibuľník je súčasťou horského hrebeňa v severnej polovici Skaliek, ktorý vystupuje nad údolie Lietavského potoka na severe a Svinianky na juhu. Východne je hlbokým sedlom oddelená Drieňovica (), západným susedom v hrebeni je vrch Strážna () a južne sa nachádzajú Skalky (). Severné svahy masívu odvodňuje Lietavský potok, južné potok Svinianka, oba smerujúce do Rajčanky v povodí Váhu. Rovinatý hrebeň, zakončený skalným bralom, oddávna využívalo okolité obyvateľstvo na svoju obranu, čo dokazujú archeologické nálezy z praveku. V 13. storočí tu bol vybudovaný hrad, ktorý bol niekoľkokrát rozšírený a bol sídlom rozsiahleho panstva. Práve vďaka hradu je Cibuľník atraktívnou turistickou lokalitou.
Výhľady.
Lesným porastom pokrytý hrebeň poskytuje len obmedzený rozhľad, jedinečný výhľad však poskytuje samotný hrad. Z neho možno pozorovať najmä okolité Súľovské vrchy a blízku Žilinskú kotlinu. Pri vhodných podmienkach je viditeľná veľká časť Malej Fatry, Kysuckej vrchoviny a Javorníkov, nezriedka tiež Lysá hora, Veľká Rača či Pilsko.
Železničná stanica Šahy

Železničná stanica Šahy je železničná stanica v Šahách. Leží na trati 153 Zvolen – Čata. Nie je elektrifikovaná. Stanica patrí pod sekciu riadenia dopravy Oblastného riaditeľstva Zvolen Železníc Slovenskej republiky..
Doprava.
Na stanici sa nachádza 5 dopravných a 3 manipulačné koľaje. Je zmiešanou a medziľahlou stanicou. Patria k nej nesamostatné stanice Krupina, Hontianske Tesáre, Ipeľský Sokolec a Pastovce. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Trať ŠahyČata bola odovzdaná 24. septembra 1886, 15. augusta 1891 trať ŠahyDrégelypalánkBalassagyarmat a 7. apríla 1899 trať ŠahyKrupina. 2. februára 2003 bola prerušená osobná doprava do Krupiny a do Čaty. 15. júna 2003 bola obnovená osobná doprava do Čaty.
Železničná stanica Krupina

Železničná stanica Krupina je železničná stanica v Krupine. Leží na trati 153 Zvolen – Čata. Nie je elektrifikovaná.
Doprava.
Na stanici sa nachádza 3 dopravné, 4 manipulačné a 3 ostatné koľaje. Ako nesamostatná stanica je pridelená k žst. Šahy. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Trať ŠahyKrupina bola odovzdaná 7. apríla 1899. 2. februára 2003 bola prerušená osobná doprava medzi Šahmi a Krupinou.
Železničná stanica Hontianske Tesáre

Železničná stanica Hontianske Tesáre je železničná stanica v Hontiarskych Tesároch. Leží na trati 153 Zvolen – Čata. Nie je elektrifikovaná.
Doprava.
Na stanici sa nachádza 2 dopravné, 2 manipulačné a 1 ostatnú koľaj. Ako nesamostatná stanica je pridelená k žst. Šahy. Stanica patrí do Oblastného riaditeľstva Zvolen.
Trať ŠahyKrupina bola odovzdaná 7. apríla 1899. 2. februára 2003 bola prerušená osobná doprava medzi Šahmi a Krupinou.
Strážna

Strážna môže byť:
Andrea Riseboroughová

Andrea Riseboroughová (; * 20. november, 1981, Newcastle upon Tyne, Anglicko, Spojené kráľovstvo) je anglická divadelná, filmová a televízna herečka, ktorá získala v roku 2023 nomináciu na filmové ocenenie Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme "To Leslie" (2022).
Detstvo a mladosť.
Je dcérou sekretárky a otec sa venoval predaju automobilov. Má mladšiu sestru Lauru, ktorá študovala tiež herectvo, na Royal Academy of Dramatic Art. Riseboroughová je tiež členkou National Youth Theatre of Great Britain. 
Kariéra.
Riseboroughová sa venovala od roku 2001 prevažne divadlu. Jej prvý film natočila v roku 2005 a prvú väčšiu úlohu získala v roku 2008, vo filme "Margaret Thatcherová - Dlhá cesta do Finchley", kde stvárnila Margaret Thatcherovú. Po boku Sally Hawkins sa objavila vo filme "Vyrobené v Dagenhame", z roku 2010. V rovnakom roku sa objavila aj vo filme "Brighton Rock", kde za svoj herecký výkon získala dve nominácie na ocenenie British Independent Film Awards. 
V roku 2012, sa pripojila k hereckému obsadeniu ako Jason Bateman, Alexander Skarsgård, Max Thieriot a Hope Davis vo filme "Odpojiť". O rok neskôr hrala po boku Toma Cruisea a Olgy Kurylenko vo filme "Oblivion: Nevedomí". V rovnakom roku bola nominovaná na ocenenie BAFTA, k kategórii Vychádzajúca hviezda. V roku 2014 sa objavila v Oscarovom filme "Birdman". Tiež získala herecké ocenenie SAG, za najlepšie obsadenie filmu. 
V roku 2015 sa objavila v televíznom seriály "National Treasure", kde hrala po boku Julie Walters a Robbieho Coltranea. V roku 2017 sa objavila v jednej epizóde televízneho seriálu "Black Mirror" a v rovnakom roku tiež hrala aj vo filmoch ako "Súboj pohlaví" a "Stratili sme Stalina". O rok neskôr sa objavila v psychologickej dráme "Nancy", kde za svoj herecký výkon, si odniesla cenu pre najlepšiu herečku na Filmovom festivale v Sitges. 
V roku 2020 sa objavila vo filmoch "Possessor", "Nenávisť" a "Luxor" a v televíznom seriály "Nula, Nula, Nula". V roku 2021 mali premiéru filmy ako "Here Before", "The Electrical Life of Louis Wain" a "To Leslie", v ktorých Riseboroughová hrá. Za svoj herecký výkon vo filme "To Leslie", získala nomináciu na Academy Awards. 
Súkromný život.
Počas natáčania filmu "Luxor", sa Riseboroughová zblížila s hercom Karimom Salehom, s ktorým má vzťah.
Aziz Sergejevič Šaveršjan

Aziz Sergejevič Šaveršjan (; * 14. marec 1989, Moskva - † 5. august 2011, Bangkok), preslávený pod prezývkou ZYZZ, bol to austrálsky kulturista kurdského pôvodu, internetová celebrita, osobný tréner, motivátor a model.
Život.
Narodil sa v Moskve ako najmladší syn kardiologičky Majany Ibojanovej a Sergeja Šaveršijana. Mal staršieho brata Saida Šaveršijana, ktorý je známy pod prezývkou "„Chestbrah“". Začiatkom 90. rokov sa celá jeho rodina presťahovala do Austrálie. Vyrastal v Eastwoodu v Novom Južnom Walese. Navštevoval kresťanskú strednú školu Marist College Eastwood.
Kulturistika.
Predtým ako sa stal kulturistom, bol opisovaný ako kostnaté dieťa. Na konci strednej školy sa inšpiroval svojím bratom, ktorý posilňoval a tak začal chodiť do fitness centra. S jeho narastajúcim záujmom o posilňovanie sa začal zajímať o výživu a tréning. Každý deň trávil tri až štyri hodiny v fitness centre. Problémový bol jeho vzťah ku steroidom. Medzi jeho obľúbených profesionálnych kulturistov patril Arnold Schwarzenegger a Frank Zane.
Objavil sa na plagátoch subkultúry amatérskych kulturistov v Austrálii nazývaných „The Aesthetics Crew“, ktoré sa vďaka jemu stali veľmi populárny. Potom založil v júni 2011 vlastnú proteinovú značku zvanou „Protein of the Gods“ a ďalej svoju vlastní odevnú značku.17. mája 2011 vydal knihu "Bodybuilding Bible", vo ktorej zhrnul svoje všetky vedomosti o kulturistike. Za svoje preslávenie a svojich značiek, vďačil hlavne sociálnym sieťam, ako napríklad internetovému fóru 4chan.
Smrť.
5. augusta 2011 utrpel v saune srdcový záchvat počas svojej dovolenky v Bangkoku v Thajsku. Bol odvezený do nemocnice, v ktorej ho doktori už neboli schopní oživiť. Jeho rodina a priatelia potom túto skutočnosť oznámili pomocou sociálnej siete Facebook. Jeho smrť bola potvrdená austrálskym Ministerstvom zahraničných vecí a obchodu v utorok 9. augusta 2011. Pitva odhalila, že trpel nediagnostikovanou srdcovou vadou. Jeho rodina potom oznámila, že zaznamenali symptómy ako vysoký krvný tlak a skrátený dych niekoľko mesiacov pred smrťou.
Od doby svojej smrti motivoval Šaveršijan milióny ľudí na internete ku zmene v životnom štýle. Často je vyjadrovaná myšlienka, že inšpiroval celú jednu generáciu
Strážna (vrch v Súľovských vrchoch)

Strážna () je zalesnený vrch v Súľovských vrchoch. Leží nad obcou Lietavská Svinná, približne juhozápadne od Žiliny. 
Poloha.
Vrch sa nachádza na východnom okraji centrálnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Skalky. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Žilina a zasahuje na katastrálne územie obcí Lietava a Lietavská Svinná-Babkov. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Lietavská Svinná, severozápadne ležiaci Babkov a severovýchodne ležiaca Lietava.
Opis.
Strážna je súčasťou horského hrebeňa v severnej polovici Skaliek, ktorý vedie od vrchu Žibrid na Drieňovicu (). Východne susedí výrazným sedlom oddelený Cibuľník (), južne Tlstá hora (), juhozápadne Žibrid () a západne vrch Kečka (). Západný okraj masívu vymedzuje Babkovská tiesňava, ktorou preteká potok Svinianka, odvádzajúci vodu z jeho západnej a južnej časti. Severovýchodnú časť odvodňuje Lietavský potok. Na susednom Cibuľníku stojí Lietavský hrad. 
Výhľady.
Zalesnený hrebeň vrchu poskytuje len obmedzený rozhľad, viac možností na výhľady sú zo skalnatých juhovýchodných svahov. Viditeľné sú tak najmä okolité Súľovské vrchy a blízka Žilinská kotlina, pri vhodných podmienkach je pozorovateľná časť Malej Fatry, Kysuckej vrchoviny a Javorníkov. 
Prístup.
Na Strážnu nevedie značená turistická trasa, modrá značka vedie len južným okrajom cez sedlo na susedný Cibuľník. Na vrchol tak vedú lesné chodníky z blízkej Lietavskej Svinnej a Babkova.
Tour Triangle

Tour Triangle, tiež známy ako "Projet Triangle" alebo jednoducho "Triangle", je mrakodrap, ktorý má byť postavený na parížskom výstavisku v Paríži vo Francúzsku. Navrhnutá švajčiarskou agentúrou Herzog &amp; de Meuron bude mať tvar 180 metrov vysokej sklenenej pyramídy s lichobežníkovým telom, ktoré je na jednej strane široké a na druhej úzke. Bude to prvý mrakodrap v centre Paríža od Tour Montparnasse v roku 1973.
Àstrid Bergès-Frisbey

Àstrid Bergès-Frisbey ( * 26. máj, 1986, Barcelona, Španielsko) je španielsko-francúzska herečka a modelka. 
Detstvo a mladosť.
Jej otec je španielskeho pôvodu a matka francúzsko-amerického pôvodu. Je najstaršou z troch dcér. Po rozvode jej rodičov vyrastala v juhozápadnom Francúzsku. V sedemnástich sa presťahovala do Paríža, aby sa mohla venovať štúdiu alternatívnej medicíny, konkr. osteopatii. Krátko po tom, jej otec náhle zomrel a ona sa začala zaujímať o herectvo.
Kariéra.
Herecky debutovala v roku 2007 vo francúzskej televízii. O rok neskôr, si zahrala v celovečernom debute "Un barrage contre le Pacifique", po boku Isabelle Huppert. V roku 2011 stvárnila rolu morskej panny Syreny, vo filme "Piráti z Karibiku: V neznámych vodách". Kvôli natáčaniu sa musela naučiť po anglicky. V roku 2014 si zahrala druhý krát v americkom filme, s názvom "Východiskový bod". Pre rolu Sofi, bola vybraná kvôli sfarbeniu jej dúhoviek, na ktoré sa zameriaval aj celý dej filmu. O rok neskôr hrala v talianskom filme "Alaska", kvôli ktorému sa naučila po taliansky. Porazila tiež herečky ako Alicia Vikander, Elizabeth Olsen či Felicity Jones v konkurze na rolu Guinevere, vo filme "Kráľ Artuš: Legenda o meči".
V roku 2021 si zahrala jednu z úloh v španielskom filme "Veľká španielska lúpež".
Kostol svätého Mikuláša (Stročín)

Kostol sv. Mikuláša je rímskokatolícky kostol v duplinskej farnosti, nachádza sa v centre obce Stročín. Kostol je stavaný v gotickom štýle. Prvá zmienka o tomto kostole pochádza z roku 1443.Tiež patrí k najvýznamnejším gotickým kostolom na severe Slovenska. Jeho správcom je teraz o. Metod Haľko.
História kostola.
Prvá zmienka sa datuje do roku 1443 kedy bol postavený drevený a bez veže. Od roku 1443 do roku 1496 je písomne doložený vo Vranovsko-stropkovskom dištrikte Jágerského biskupstva, do ktorého patril aj kostol v Stročíne. V roku 1691 bola zmienka o jeho prestavaní do murovanej podoby v gotickom štýle v tom čase bol filiálkou farnosti Mestisko a ako kňaz tu pôsobil Július Szuley. K tomuto kostolu sa viaže aj povesť keď v roku 1775 bol kostol v katastrofálnom stave a nevhodný na slúženie bohoslužieb tak financie sa našli keď istá dievčina z ďalekého kraja doniesla poklad a takto mohol byť kostol zrekonštruovaný. Počas prvej svetovej vojny bol kostol poškodený ruskými a rakúsko-uhorskými vojskami. V roku 1922 prešiel veľkou rekonštrukciou. Posledná rekonštrukcia prebehla v roku 2007.
Rockers (skupina)

(The) Rockers bola krátkodobá britsko-írska pub rocková superskupina. Jej členmi boli Chas Hodges, John Coghlan, Phil Lynott a Roy Wood.
We Are the Boys!
Skupina vydala len jednu nahrávku, a to singel „We Are the Boys!“, ktorý v roku 1983 vydalo vydavateľstvo CBS. Skladal sa z dvoch častí: 8 piesní na A-strane pod spoločným názvom „We Are the Boys! (Medley)“ a B-strany „Rockin' on the Stage“.
Relax, Take It Easy

„Relax, Take It Easy“ je debutový singel libanonsko-britského pesničkára Miku z jeho debutového albumu "Life in Cartoon Motion". V Spojenom kráľovstve sa piesni pri pôvodnom vydaní nepodarilo umiestniť do hitparády, ale po tom, čo sa „Grace Kelly“ v januári 2007 umiestnila na vrchole rebríčka, podarilo sa jej dosiahnuť vrchol na 67. mieste v rebríčku UK Downloads Chart kvôli predajom zo stiahnutí.
Pieseň využíva melódiu zo singlu skupiny Cutting Crew „(I Just) Died in Your Arms“. V Severnej Amerike vyšiel ako tretí singel z albumu. Pieseň bola vydaná ako Mikov šiesty singel v Spojenom kráľovstve, do obchodov sa dostala 31. decembra 2007 a ako digital download bola dostupná 24. decembra 2007 ako dvojitá strana A so skladbou „Lollipop“. Tento singel vyvrcholil na 18. mieste v rebríčku UK Singles Chart. Pieseň bola tiež prominentne obsiahnutá vo filme "Ware the World Mine". Nachádza sa aj vo filme "Monte Carlo" z roku 2011.
Hudobné video.
Existujú dve verzie hudobného videa „Relax, Take It Easy“. Prvé obsahuje modré pozadie s kresbami podľa Mikových piesní, ktoré zahŕňajú postavy ako Lollipop Girl, Big Girl a Billy Brown. Obsahuje tiež farebné kreslené káble pre zosilňovače a v niektorých častiach obsahuje zábery Miku na koncerte v Európe. Táto verzia sa hrala na VH1 po celom svete. Táto verzia bola použitá pre vydanie "Life in Cartoon Motion". Táto verzia sa používa na verejné použitie. Druhá verzia videa je najnovšia. Bola vydaná v Spojenom kráľovstve a niektorých krajinách Európy pre opätovné vydanie singla. Druhá verzia obsahuje videá a obrázky fanúšikov z Mikových početných koncertov. Video bolo oficiálne zverejnené na YouTube. Video získalo vysoké hodnotenie na YouTube, hoci nebolo zverejnené v žiadnom verejnom vydaní od Miku.
Zoznam skladieb.
2006
2007
Čierny vrch (vrch v Strážovských vrchoch; 997 m n. m.)

Čierny vrch () je vrch Strážovských vrchov. Leží nad obcou Kšinná, približne severovýchodne od Bánoviec nad Bebravou. 
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Nitrické vrchy a časti Suchý. Vrchol leží v Trenčianskom kraji, na pomedzí okresov Bánovce nad Bebravou a Prievidza a zasahuje na katastrálne územia obcí Kšinná a Rudnianska Lehota. Je súčasťou mohutného hrebeňa, vystupujúceho medzi Rudnianskou a Kšinianskou kotlinou a Bánovskou pahorkatinou.
Opis.
Čierny vrch leží v strednej časti hlavného hrebeňa Nitrických vrchov, v spoločnom masíve s nepatrne nižšou Veľkou Homoľou (). Tá je južným susedom, juhozápadne leží Malá Homoľa (), západne sa nachádza Kňaží stôl (), severne je sedlom pod Čiernym vrchom oddelený Suchý vrch () a východným smerom leží Boškovie laz (). Vrch patrí do povodia Nitry; východnú časť hrebeňa odvodňujú prítoky Nitrice, západnú prítoky Radiše, smerujúcej do Bebravy. Najbližšími obcami sú Kšinná a Závada pod Čiernym vrchom na západe a Rudnianska Lehota na východe. V sedle severne od vrcholu sa nachádza veža retranslačnej trasy.
Výhľady.
Suchý vrch s riedkym porastom vo vrcholovej časti umožňuje sčasti obmedzený kruhový výhľad. Pozorovateľné sú okolité vrchy pohoria, časť Hornonitrianskej kotliny a Bánovskej pahorkatiny. Pri vhodných podmienkach je možné vidieť južnú časť Malej Fatry, Kremnické vrchy, Vtáčnik, Tribeč, Považský Inovec či Biele Karpaty.
Drieňový vrch

Drieňový vrch môže byť:
Drieňov

Drieňov môže byť: