burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pavel Horňák

Prof. PhDr. Pavel Horňák, PhD. (pseudonym P. J. Fox; * 3. apríl 1953, Bratislava – † 7. jún 2023) bol slovenský marketingový expert so zameraním na reklamu a public relations, vysokoškolský pedagóg, člen Rady pre reklamu SR.
Pod pseudonymom P. J. Fox sa venoval aj beletristickej a fantasy tvorbe, v roku 1998 vydal prvé slovenské obludárium "Lexikón nadprirodzených bytostí: Dracula a tí druhí".
Životopis.
Pavel Horňák bol absolventom žurnalistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, zakladateľom prvého vysokoškolského štúdia reklamy v Československu, autorom prvého kódexu reklamnej etiky v ČSFR i v postkomunistických krajinách.
Po absolvovaní žurnalistiky pôsobil na tejto katedre, kde sa v roku 1979 začala vyučovať propagácia (jedna z troch špecializácií pre žurnalistov). Samostatné štúdium tohto odboru vzniklo až v roku 1990 a bolo prvé a jediné svojho druhu v celom Česko-Slovensku. V roku 1996 založil katedru propagácie ktorá sa oddelila od katedry žurnalistiky a dlhoročne bol jej vedúcim. Súčasný názov katedra dostala až v roku 2002, kedy sa premenovala na katedru marketingovej komunikácie. Katedra ponúka štúdium zamerané na reklamu, public relations a marketingovú komunikáciu v médiách.
Bol autorom niekoľkých kníh ohľadom reklamy – "Kreativita a v reklamě" (2014), "Reklama : teoreticko-historické aspekty reklamy a marketingovej komunikácie" (2011), "Nová abeceda reklamy" (2003) a "Etika reklamy". "Etika žurnalistiky" (1999) so spoluautorom Šefčákom Lubošom.
Ivan Dmytrovyč Popovyč

Ivan Dmytrovyč Popovyč (; * 22. apríl 1949, Osij, Zakarpatská oblasť) je ukrajinský popový spevák, hudobný skladateľ a vysokoškolský pedagóg. Spieva v barytóne. Národný umelec Ukrajinskej SSR (1990). Jeho piesne sa vyznačujú mladíckym nadšením a kombináciou folklórnej tradície a populárnej hudby, jeho repertoár obsahuje početné diela s tematikou Karpát.
Diamonds Are Forever

Diamonds Are Forever môže byť:
Diamonds Are Forever (kniha)

Diamonds Are Forever (doslovne "Diamanty sú večné") je štvrtý román britského spisovateľa Iana Fleminga, v ktorom vystupuje jeho fiktívny agent britskej tajnej služby James Bond. Fleming napísal príbeh vo svojom sídle Goldeneye na Jamajke, inšpirovaný článkom Sunday Times o pašovaní diamantov. Knihu prvýkrát vydal Jonathan Cape v Spojenom kráľovstve 26. marca 1956.
Príbeh sa sústreďuje na Bondovo vyšetrovanie operácie pašovania diamantov, ktorá má pôvod v baniach Sierra Leone a vedie do Las Vegas. Cestou sa Bond stretne a zamiluje sa do jedného z členov pašeráckeho gangu, Tiffany Case. Veľká časť Flemingovho príbehu tvorila základ pre jeho literatúru faktu z roku 1957 "The Diamond Smugglers" (Pašeráci diamantov). "Diamonds Are Forever" sa zaoberá medzinárodným cestovaním, manželstvom a pominuteľnosťou života.
Rovnako ako v prípade predchádzajúcich Flemingových románov, aj "Diamanty sú večné" získali v čase vydania všeobecne pozitívne recenzie. Príbeh bol serializovaný v novinách "Daily Express", najprv v skrátenej, viacdielnej forme a potom ako komiks. V roku 1971 bol adaptovaný ako oficiálna bondovka v sérii a bol posledným filmom Eon Productions, v ktorom hral Sean Connery ako Bond.
Sprayer – Frayer

Sprayer – Frayer je názov debutového štúdiového albumu slovenskej detskej speváčky, Michaely Paštekovej, ktorý na CD a MC v roku 1994 vydalo hudobné vydavateľstvo Tommü Records.
Album vznikol ako reakcia na veľký úspech skladby „Mandarinka Darinka“, ktorú Michaela Pašteková naspievala na projekt s nahrávkami detských piesní, ktorý vyšiel v roku 1992 pod názvom "Peter Nagy &amp; deti". Texty a hudbu nahrávok albumu "Sprayer – Frayer" z väčšej časti zložil a produkoval Peter Nagy. Pri nahrávaní s ním spolupracoval Peter Farnbauer, ktorý je autorom hudby dvoch skladieb a aranžmánov celého albumu. Medzi najznámejšie hity albumu patria piesne „Sprayer Frayer“, „Mama je mama“ a „Nikdy nezober drogu“. Za svoj predaj získal album "Sprayer – Frayer" zlatú certifikáciu.
Hey Pepe!

Hey Pepe! je názov druhého štúdiového albumu slovenskej detskej speváčky, Michaely Paštekovej, ktorý na CD a MC v roku 1996 vydalo hudobné vydavateľstvo Ariola. Za svoj predaj získal album "Hey Pepe!" zlatú certifikáciu.
Kozmas

Kozmas je mužské krstné meno. Pôvod má gréckom "Κοσμᾶς", čo spolu s podstatným menom "κόσμος" [kósmos] („vesmír“) a slovesom "κοσμέω" („poriadok“, „slušnosť“ alebo „zdobiť“) odkazuje na slušnosť. Ženská verzia mena znie "Cosima" (taliančina) alebo "Cósima" (španielčina).
16 (album)

16 je názov tretieho štúdiového albumu slovenskej detskej speváčky Michaely Paštekovej, ktorý na CD a MC v roku 1998, v roku jej šestnástich narodenín, vydalo hudobné vydavateľstvo Ariola.
Struhárske sedlo

 
Struhárske sedlo () je horské sedlo v Nízkych Tatrách. Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria, nad obcou Jasenie, severozápadne od Brezna.
Polohopis.
Leží v západnej polovici pohoria, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a vedie ním hranica medzi časťami Prašivá a Ďumbier. Nachádza sa v rázsoche, ktorá vedie južným smerom z Ďurkovej () na Struhár (), pričom oddeľuje práce tieto dva masívy. Vytvára prechod z Jasenskej doliny na západe do Lomnistej doliny na východe, ktorými voda do rieky Hron odteká Jasenským potokom a jej prítokmi Prostredným potokom a Lomnistou. Lokalita je súčasťou Národného parku Nízke Tatry a križujú sa tu značené turistické chodníky.
Sedlo leží na katastrálnom území obce Jasenie v okrese Brezno, v Banskobystrickom kraji.
Michaela – hity

Michaela – hity je názov kompilácie slovenskej detskej speváčky, Michaely Paštekovej, ktorú na CD a MC v roku 2000 vydalo hudobné vydavateľstvo BMG Ariola.
Martin Madej (album)

Martin Madej je názov debutového štúdiového albumu slovenského muzikálového herca a speváka, Martina Madeja, ktorý na CD v roku 1998 vydalo hudobné vydavateľstvo Ariola.
Album vznikol ako reakcia na veľký úspech skladby „Bobi“, ktorú Martin Madej naspieval na projekt s nahrávkami detských piesní, ktorý vyšiel v roku 1996 pod názvom "Peter Nagy a deti 2". Texty a hudbu nahrávok albumu "Martin Madej" z väčšej časti zložil a produkoval Peter Nagy. Pri nahrávaní s ním spolupracoval Peter Farnbauer, ktorý je autorom hudby dvoch skladieb.
Turistická značkovaná trasa číslo 2692

 Turistická značkovaná trasa číslo 2692 je modrá trasa v Bielych Karpatoch a Považskom podolí. Začína v Púchove a končí pri kaplnke v Brezovej. Dĺžka trasy je 21,3 km.
Tehelko

Tehelko alebo OC Tehelko je nákupné stredisko v Bratislave-Nové Mesto otvorené v roku 2023. Je súčasťou komplexu Národného futbalového štadióna v miestnej časti Tehelné pole.
Nákupné stredisko postavila spoločnosť Grafobal Group ako súčasť väčšieho developmentu na mieste bývalého futbalového štadióna Tehelné pole. Presné finančné náklady na vybudovanie nákupného strediska Tehelko v rámci nákladov na celý komplex nie sú známe. 
Už pôvodný projekt obsahoval nákupnú pasáž s rozlohou obchodných prevádzok 7 500 štvorcových metrov. V roku 2013 bol schválený upravený projekt, už s nákupným strediskom o rozlohe 16 960 štvorcových metrov. Podľa spravodajského portálu Štandard má nákupné stredisko rozlohu 9 000 štvorcových metrov.
Cieľovou skupinou nákupného strediska sú rezidenti a návštevníci lokality Tehelné pole. Podľa spoločnosti Grafobal Group nejde o klasické nákupné stredisko a nemá konkurovať neďalekým nákupným strediskám Centrál a Vivo!, ale bude sa čiastočne špecializovať na šport a športové predajne.
Neštandardne bolo nákupné stredisko v roku 2023 otvorené s minimálnou komunikáciou a poloprázdne, jeho jedinými nájomníkmi boli v čase otvorenia potraviny Coop Jednota, Trek, Najšport a fanshop futbalového klubu ŠK Slovan Bratislava. Spolu obsahuje Tehelko priestory pre 30 prevádzok. Návštevníci majú k dispozícií podzemné parkovisko s kapacitou 270 parkovacích miest, parkovanie je prvé dve hodiny zdarma. 
Zoznam obchodov a služieb.
"(Platné k októbru 2024)"
Ladislav Zibura

Ladislav Zibura (* 15. jún 1992, České Budějovice) je český cestovateľ a spisovateľ humornej cestopisnej literatúry, fotograf a rečník. Pravidelne organizuje prednášky v Česku, kde v štýle stand-upu opisuje svoje zážitky a stretnutia počas cestovania. Cestuje hlavne peši, autostopom a keď osud inak nedá, aj v policajnom aute. Má slovenských predkov, jeho starý otec pochádzal z východného Slovenska.
Púte.
Santiago de Compostela.
Po maturite na Gymnáziu Jírovcova v Českých Budějoviciach v roku 2011 sa ako osemnásťročný vydal osamote na pešiu púť z francúzskeho Saint Jean Pied de Port do španielskeho pútnického miesta Santiago de Compostela, odkiaľ pokračoval až k pobrežiu Atlantického oceánu s celkovou dĺžkou trasy 900 km.
Rím.
Po prvom ročníku štúdia žurnalistiky a ekonómie na Masarykovej univerzite v Brne podnikol pešiu výpravu s kamarátom Michalom z Českých Budejovíc do Ríma. Od Innsbrucku pokračoval do Ríma sám.
Jeruzalem.
Ako dvadsaťročný, po druhom ročníku štúdia na vysokej škole sa vydal na púť naprieč Tureckom a Izraelom do Jeruzalema s dĺžkou trasy 1400 km.
Knihy.
Ladislav Zibura je autorom 6 cestopisných kníh, ktoré ilustruje Lukáš Tomek (Tomski&amp;Polanski) na motívy Ziburových fotografií. Knihy vydáva Albatros Media a BizBooks. Knihy vznikajú na základe denníkov ručne písaných počas cestovania, tieto manuskripty neboli doteraz publikované.
From Russia with Love

From Russia with Love môže byť:
From Russia, with Love (kniha)

From Russia, with Love (doslovne "Srdečné pozdravy z Ruska") je piaty román anglického spisovateľa Iana Fleminga, v ktorom vystupuje jeho fiktívny agent britskej tajnej služby James Bond. Fleming napísal príbeh začiatkom roku 1956 vo svojom sídle Goldeneye na Jamajke; vtedy si myslel, že by to mohla byť jeho posledná Bondova kniha. Román prvýkrát publikoval v Spojenom kráľovstve Jonathan Cape 8. apríla 1957.
Príbeh sa sústreďuje na organizáciu SMERSH, sovietskej kontrarozviedky, s cieľom zavraždiť Bonda takým spôsobom, aby zdiskreditoval jeho aj jeho organizáciu MI6. Ako návnadu Rusi používajú krásnu šifrovaciu úradníčku Tatianu Romanovú a Lektor, sovietsky dekódovací stroj. Veľká časť deja sa odohráva v Istanbule a v Orient Expresse. Kniha bola inšpirovaná Flemingovou návštevou Turecka v mene "The Sunday Times", aby informoval o konferencii Interpolu. "From Russia, with Love" sa zaoberá napätím medzi Východom a Západom počas studenej vojny, úpadkom britskej moci a vplyvu v období po druhej svetovej vojne.
Román získal v čase vydania vo všeobecnosti pozitívne recenzie. Predajnosť knihy podporila reklamná kampaň, ktorá sa odohrala pri návšteve britského premiéra Anthonyho Edena na panstve Goldeneye a uverejnenie článku v "Life", ktorý uvádzal "From Russia, with Love" ako jednu z obľúbených kníh amerického prezidenta Johna F. Kennedyho. Príbeh bol serializovaný v novinách "Daily Express", najprv v skrátenej, viacdielnej forme a potom ako komiks. V roku 1963 bol adaptovaný do filmu zo série Bond, v hlavnej úlohe so Seanom Connerym.
Brenda

Brenda je ženské krstné meno anglického pôvodu.
Pôvod a rozšírenie.
Všeobecne prijatým vznikom tohto mena je ženská forma odvodená od staroseverského mena "Brandr" (teda aj Brant), čo znamená „pochodeň“ alebo „meč“. ktorý bol dovezený do Spojeného kráľovstva počas stredoveku. Pred 20. storočím sa Brenda používala hlavne v Írsku a Škótsku; jeho popularita v gaelčine bola ovplyvnená jeho podobnosťou s menom Brendan, z ktorých sa príležitostne používa ako ženská forma, hoci etymológia sa líši.
Chabenecké sedlo

 
Chabenecké sedlo () je horské sedlo v hlavnom hrebeni Nízkych Tatier. Nachádza sa v západnej časti pohoria, nad obcou Jasenie, severozápadne od Brezna.
Polohopis.
Leží v západnej polovici pohoria, v centre geomorfologického podcelku Ďumbierske Tatry a v ich časti Ďumbier. Nachádza sa v hlavnom nízkotatranskom hrebeni, medzi Chabencom () a Chopkom () a oddeľuje Chabenec na západe a Kotliská () na východe. Prepája severne ležiacu Križskú dolinu a južne situovanú Lomnistú dolinu. Nimi odteká voda zo severných svahov hrebeňa potokom Palúdžanka do rieky Váh a z južne sa zvažujúcich častí Lomnistou a Jasenským potokom do Hrona. Lokalita je súčasťou Národného parku Nízke Tatry a sedlom vedie severná hranica národnej prírodnej rezervácie Skalka. Prechádza ním turistická Cesta hrdinov SNP.
Sedlo zasahuje na katastrálne územie obcí Jasenie a Dúbrava, na hranici okresov Brezno a Liptovský Mikuláš a Banskobystrického a Žilinského kraja.
Brenda (rozlišovacia stránka)

Brenda môže byť:
Melilla La Vieja

Melilla la Vieja (doslova „Stará Melilla“) je názov veľkej pevnosti, ktorá stojí severne od prístavu v Melille, jednej zo španielskych enkláv na severoafrickom pobreží. Pevnosť bola postavená v 16. a 17. storočí a v posledných rokoch bola zrekonštruovaná.
Pevnosť obsahuje mnohé z najvýznamnejších historických miest Melilly, medzi nimi archeologické múzeum, vojenské múzeum, kostol počatia a sériu jaskýň a tunelov, ako sú jaskyne Conventico, ktoré sa používajú už od fénických čias.
Studio Harcourt

Studio Harcourt alebo Studio Harcourt Paris je fotografické štúdio založené v roku 1934 v Paríži fotografkou Cosette Harcourt. Štúdio je známe najmä svojimi čiernobielymi portrétmi filmových hviezd a osobností.
História.
Štúdio pomenované po zakladateľke Cosette Harcourt, sa zrodilo zo spolupráce s bratmi Lacroixovými, šéfmi tlače s misionárskymi víziami. Fotografický ateliér Harcourt vzniklo v roku 1934 v Paríži. Estetika štúdia Harcourt čerpá svoje dedičstvo z očarujúcich koreňov zlatého veku francúzskej čiernobielej kinematografie.
Štýl Harcourt, ktorý je často napodobňovaný, no nikdy sa mu nevyrovná, má svoj jedinečný charakter. Medzi známe osobnosti, ktoré boli fotografované v danom štúdiu patria napríklad Marlene Dietrich, Édith Piaf, Jean Dujardin či Marion Cotillard. Štúdiom prešli veľké umelecké, kultúrne a politické osobnosti 20. storočia.
Štýl.
Štýl fotografovania v Harcourt bol inšpirovaný prácou francúzskeho kameramana Henriho Alekana. V čase druhej svetovej vojny Cosette Harcourt a jej manžel vytvorili časopis Stars, ktorý slúžil ako médium pre fotografie. Počas nacistickej okupácie Francúzska navštevovali štúdiá nemeckí dôstojníci a mnohí členovia vtedajšieho režimu, rovnako ako Američania po oslobodení. Po vojne Harcourt opäť nadobudol svoju dynamiku fotografovaním filmových hviezd a pokračoval v tradícii, vďaka ktorej bol popredným ateliérom v Paríži.
Francisco Valles

Francisco Valles de Covarrubias (* 4. október 1524, Covarrubias – † 20. september 1592, Burgos) bol španielsky lekár a filozof, ktorý pôsobil v období renesancie.
Životopis.
Narodil sa v meste Covarrubias a bol pokrstený 4. októbra 1524. Jeho rodičia boli lekár Francisco Valles a Brianda de Lemus. Mal troch bratov. Študoval medicínu v Padove. Bol 42 rokov ženatý s Juanou de Vera, s ktorou mal šesť detí: Luciu, Francisca, Juanu, Catalinu, Gabriela a Diega.
Pôsobil ako osobný lekár Filipa II. Jeho publikácie sa zaoberali vzťahom medzi filozofiou a medicínou. Okrem toho bol Vallés aj veľkým humanistom a spisovateľom a ovládal aj latinčinu a gréčtinu. Väčšinu svojho života vyučoval medicínu v Alcalá de Henares. Posledné roky strávil v kláštore El Escorial.
Zomrel 20. septembra 1592 v meste Burgos.
Dr. No (kniha)

Dr. No je šiestym románom anglického spisovateľa Iana Fleminga, v ktorom vystupuje jeho tajný agent britskej tajnej služby MI6 James Bond. Fleming napísal román začiatkom roku 1957 vo svojom sídle Goldeneye na Jamajke. Prvýkrát ho publikoval v Spojenom kráľovstve Jonathan Cape 31. marca 1958.
Román sa sústreďuje na Bondovo vyšetrovanie zmiznutia dvoch kolegov z MI6 na Jamajke. Zisťuje, že vyšetrovali doktora No, čínskeho prevádzkovateľa guánovej bane na fiktívnom karibskom ostrove Crab Key. Bond cestuje na ostrov a stretáva Honey Ryder a neskôr doktora No.
Román začal ako scenár z roku 1956 pre producenta Henryho Morgenthaua III. pre navrhovanú televíznu show s názvom "Commander Jamaica". Keď tieto plány stroskotali, Fleming upravil tieto myšlienky ako základ pre román s predbežným názvom "The Wound Man". Rovnomenný darebák knihy bol ovplyvnený príbehmi Fu Manchu od Saxa Rohmera.
"Dr. No" bol prvým Flemingovým románom, ktorý čelil širokej negatívnej kritike v Británii; Paul Johnson z "New Statesman" odmietol knihu a povedal „Sex, snobizmus a sadizmus“. Po uvedení na americký trh bol prijatý priaznivejšie. "Dr. No" bol serializovaný v "Daily Express", najprv vo forme skráteného príbehu a neskôr ako komiks. Príbeh bol adaptovaný v roku 1962 ako zo série Bond so Seanom Connerym v hlavnej úlohe.
Fu Manchu

Fu Manchu môže byť:
Krížske sedlo

 
Krížske sedlo () je horské sedlo v hlavnom hrebeni Nízkych Tatier. Nachádza sa v strednej časti pohoria, nad obcou Dolná Lehota, severozápadne od Brezna.
Polohopis.
Leží v západnej polovici pohoria, v centre geomorfologického podcelku Ďumbierske Tatry a v ich časti Ďumbier. Nachádza sa v hlavnom nízkotatranskom hrebeni, medzi Chabencom () a Chopkom () a oddeľuje juhozápadne ležiace Kotliská () a severovýchode situovanú Poľanu (). Severným smerom sa hrebeň zvažuje do Križskej doliny, ktorou vodu z tejto časti odvádza potok Palúdžanka do rieky Váh, južná časť padá do Vajskovskej doliny, ktorou preteká Vajskovský potok ústiaci do Hrona. Lokalita je súčasťou Národného parku Nízke Tatry a sedlom vedie severná hranica národnej prírodnej rezervácie Skalka. Prechádza ním turistická Cesta hrdinov SNP.
Sedlo zasahuje na katastrálne územie obcí Dolná Lehota a Lazisko, na hranici okresov Brezno a Liptovský Mikuláš a Banskobystrického a Žilinského kraja.
Večierok

Večierok môže byť:
Johannes Carsten Hauch

Johannes Carsten Hauch (* 12. máj 1790, Frederikshald, Nórsko† 4. marec 1872, Rím, Taliansko) bol dánsky romantický básnik a prozaik.
Životopis.
Narodil sa vo Frederikshalde, nórskom meste. Básne začal písať už vo svojom študentskom veku. Jeho prvé diela však pozornosť nezískali. Bol priateľom básnika a dramatika Adama Oehlenschlägera.
V roku 1846 bol menovaný profesorom škandinávskych jazykov na univerzite v meste Kiel, ale keď vypukla prusko-dánska vojna () vrátil sa do Kodane, hlavného mesta Dánska. Roku 1851 sa stal profesorom estetiky na Kodanskej univerzite a v rokoch 18581860 bol riaditeľom dánskeho národného divadla.
Zomrel v Ríme, kde je tiež pochovaný.
Michael J. Sofia

Michael J. Sofia (* 1958) je americký medicinálny chemik, ktorý sa preslávil vývojom sofosbuviru, antivirotika proti vírusu hepatitídy typu C, ktoré je po ňom aj pomenované. Mal talianskych predkov, ktorí sa presťahovali do USA, jeho otec sa živil v Baltimore ako barber.
Vzdelanie.
Začiatky jeho vzdelania komplikovala nedostatočná angličtina, pretože v domácnosti hovorili jeho rodičia len po taliansky. Kvôli problémom s jazykom bol v štvrtej triede preradený do špeciálnej triedy na dohnanie spolužiakov v angličtine. Už v začiatkoch vzdelávania mal záujem o prírodné vedy, najmä fyziku a matematiku. Po tom, čo k Vianociam dostal malé laboratórium na jednoduché pokusy, prebudil sa uňho silný záujem o chémiu.
Po strednej škole pokračoval na bakalárskom stupni odboru chémie na Cornell University. Následne nastúpil na doktorát na University of Illinois, kde získal titul Ph.D. Ako postdoktorant pracoval na Columbia University v New Yorku.
Kariéra.
Nezostal však v akademickej sfére a ďalej kariéru rozvíjal v priemysle vo firme Squibb, kde sa venoval látkam s potenciálnym účinkom na znižovanie ladín cholesterolu mechanizmom inhibívie skvalénsyntázy a HMG-CoA-reduktázy. Žiadna z pripravených látok sa však nedostala z preklinického štúdia do klinických skúšok.
V roku 2005 prestúpil z veľkej farmaceutickej firmy do malej biotechnologickej firmy Pharmasset, ktorú po úspechu sofosbuviru kúpila firma Gilead za 11 miliard USD a Sofia sa tak stal viceprezidentom pre výskum.
Michael J. Sofia sa po odchode z Gilead v roku 2015 stal zakladateľom firmy Arbutus, ktorá sa snaží zopakovať úspech sofosbuviru na terapiu infekcie HCV tým, že vyvinú antivirutokum proti HBV. Súčasná terapia hepatatídy typu B je možná len na úrovni dlhodobej kontroly infekcie HBV, ale nie je možná úplná eliminácia vírusu z organizmu, ako je to možné po úspechu sofosbuviru u HCV. Z toho dôvodu zostáva vírus HBV v organizme doživotne. Ako najúčinnejšie riešenie sa ukazuje očkovanie proti hepatitíde typu B, ktoré zabráni infekcii a množeniu HBV v organizme.
Menón (hrnčiar)

Menón alebo Menon () bol grécky hrnčiar, činný približne v poslednej štvrtine 6. storočia pred Kr.
Hrnčiar Menón pôsobil v Aténach. Známy je vďaka podpisu ("ΜΕΝΟΝ ΕΠΟΙΕΣΕΝ – Menon zhotovil") na červenofigúrovej amfore z Philadelphie (Philadelphia, University Museum 5399), ktorú ozdobil maliar Psiax. Tento maliar bol v minulosti známy pod menom "Menónov maliar" až do nálezu jeho signatúr ("Psiax egrafsen – Psiax „namaľoval“") na dvoch červenofigúrových alabastrónoch. V signatúre hrnčiara Menóna sa uviedlo písmeno omikron, lebo v tom období sa ešte omega v Aténach nepoužívala. Až v roku 403 pred Kr. Atény oficiálne prijali rozvinutejšiu iónsku alfabetu, ktorá sa používa dodnes.
Domino Day

Domino Day bola televízna relácia v ktorej sa prekonávali rekordy o najvyšší počet zhodených dominových kociek. V rokoch 1998 až 2009 (v roku 2003 sa ročník nekonal) ju organizovala holandská spoločnosť Endemol Netherlands. Produkcia bola organizovaná hlavne na WTC Expo v Leeuwardene v Holandsku. Domino deň sa nekoná od roku 2009 pre finančné ťažkosti.
Začiatkom 20. rokoch 21. storočia sa po dlhšom čase mal opäť konať ďalší ročník "Domino Day", no pre finančné problémy bol odsunutý na neurčito.
Opis.
Domino Day spája okolo stovky mladých staviteľov z celej Európy, ktorí spolu počas dvoch alebo troch mesiacov stavajú milióny kociek domino s jediným cieľom dosiahnuť každý rok nový svetový rekord v domino efekte.
Goldfinger (kniha)

Goldfinger je siedmy román zo série Jamesa Bonda od Iana Fleminga. Napísal ju v januári a februári 1958 a prvýkrát ju publikoval v Spojenom kráľovstve Jonathan Cape 23. marca 1959. Príbeh sa sústreďuje na vyšetrovanie aktivít Aurica Goldfingera v oblasti pašovania zlata, ktorého aktivity sú podozrivé. MI6 vysiela svojho agenta Jamesa Bonda, na to aby to prešetril. Okrem toho, že Bond zistí pozadie pašeráckej operácie, odhalí oveľa väčší prienik, ktorým je Goldfingerov plán ukradnúť zlaté rezervy Spojených štátov z Fort Knox.
Fleming rozvinul postavu Jamesa Bonda v "Goldfingerovi", predstavil ho ako komplexnejšieho jednotlivca ako v predchádzajúcich románoch. Tejto téme sa odráža skutočnosť, že ide o britského agenta, ktorý rieši americký problém. Rovnako ako vo svojich ďalších príbehoch o Bondovi, Fleming používal mená ľudí, ktorých poznal, v celom svojom príbehu, vrátane rovnomenného darebáka knihy, ktorý bol pomenovaný po architektovi Ernőovi Goldfingerovi. Keď sa Goldfinger dozvedel o použití jeho mena, pohrozil žalobou, kým sa záležitosť vyriešila mimosúdne. Auric Goldfinger je posadnutý zlatom a je – pre Bondovo oko – nemotorným jedincom s nezvyčajnými chúťkami.
Fleming pravdepodobne založil postavu na americkom magnátovi so zlatom Charlesovi W. Engelhardovi Jr. Fleming v knihe tiež použil svoje vlastné skúsenosti; hra golfu s Goldfingerom bolo založené na turnaji v roku 1957 v golfovom klube Berkshire, v ktorom Fleming spolupracoval s Petrom Thomsonom, víťazom The Open Championship.
Kniha "Goldfinger" sa po vydaní dostala na vrchol zoznamu najpredávanejších publikácii; román bol všeobecne dobre prijatý kritikmi a bol priaznivo prirovnaný k dielam spisovateľov trilerov H. C. McNeile a John Buchan. "Goldfinger" bol serializovaný ako denný príbeh a ako aj komiks v "Daily Express" predtým, ako sa stal filmom Jamesa Bonda zo série Eon Productions, ktorý vyšiel v roku 1964 a v hlavnej úlohe sa objavil Sean Connery ako Bond. V roku 2010 bol "Goldfinger" adaptovaný pre BBC Radio s Toby Stephensom ako Bondom a Sirom Ianom McKellenom ako Goldfingerom.
Životopisný film

Životopisný film alebo biografický film je jeden z kinematografických žánrov. Snažia sa komplexne vyrozprávať životný príbeh jednotlivca alebo aspoň historicky najdôležitejšie roky jeho života. Zároveň názvy životopisných filmov často obsahujú meno ústrednej postavy. 
Biografický film je tiež jeden z najstarších filmových žánrov. Termín „životopisný film“ vznikol v roku 1951 a prvýkrát bol použitý v americkom obchodnom časopise Variety.
Príkladmi biografických filmov sú napríklad "Kleopatra" (1963), "Gándhí" (1982), "Schindlerov zoznam" (1993), "Ed Wood" (1994), "Príbeh Audrey Hepburnovej" (2000), "Frida" (2002), ' (2012), "Hitchcock" (2013), "Grace – Kňažná z Monaka" (2014), ' (2016), "Bohemian Rhapsody" (2018), "Eiffel" (2021) či "Aznavour" (2024).
Sedlo Poľany

 
Sedlo Poľany () je horské sedlo v hlavnom hrebeni Nízkych Tatier. Nachádza sa v strednej časti pohoria, nad Demänovskou Dolinou, južne od Liptovského Mikuláša.
Polohopis.
Leží v centre západnej polovice pohoria, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a v ich časti Ďumbier. Je súčasťou hlavného nízkotatranského hrebeňa, medzi Chabencom () a Chopkom (). Oddeľuje severozápadne ležiacu Poľanu () a východne situovaný Zadný Dereš (), čoby súčasť hrebeňa nazývaného Liptovská hoľa. Severovýchodné svahy sa zvažujú do Demänovskej doliny, ktorou vodu do rieky Váh odvádza Zadná voda a Demänovka, juhozápadná časť hrebeňa padá do Vajskovskej doliny, ktorou voda odteká Vajskovským potokom do Hrona. Oblasť je súčasťou Národného parku Nízke Tatry a sedlom vedie severná hranica národnej prírodnej rezervácie Skalka. Prechádza ním turistická Cesta hrdinov SNP, na ktorú sa tu pripája chodník z Demänovskej Doliny.
Sedlo svojou polohou zasahuje na katastrálne územie obcí Dolná Lehota a Demänovská Dolina, na hranici okresov Brezno a Liptovský Mikuláš a Banskobystrického a Žilinského kraja.
Gary Ruvkun

Gary Bruce Ruvkun (* 26. marec 1952, Berkeley, Kalifornia, USA) je americký molekulárny biológ pôsobiaci na Massachusetts General Hospital a profesor genetiky na Harvard Medical School v Bostone.
Ruvkun objavil mechanizmus, ktorým "lin-4", prvá mikroRNA (miRNA), ktorú objavil Victor Ambros, reguluje transláciu cieľových mRNA tým, že sa na ne viaže pomocou párovania báz. Ruvkun taktiež objavil druhú miRNA, "let-7", ktorej sekvencia je zachovávaná u mnohých druhov živočíchov, vrátane ľudí. Tieto objavy miRNA odhalili nový svet regulácie RNA a mechanizmus tejto regulácie. Ruvkun tiež objavil mnoho vlastností IGF signalizácie pri regulácii starnutia a metabolizmu.
V roku 2019 bol zvolený za člena American Philosophical Society. Ruvkun získal spolu s Victorom Ambrosom Nobelovu cenou za fyziológiu a medicínu za rok 2024 za „objav mikroRNA a jej úlohu v post-transkripčnej génovej regulácii“.
Victor Ambros

Victor R. Ambros (* 1. december 1953, Hanover, New Hampshire, USA) je americký vývojový biológ, ktorý objavil prvú známu mikroRNA (miRNA). Je profesorom na University of Massachusetts Medical School vo Worcesteri v Massachusetts. Spolu s molekulárnym biológom Garym Ruvkunom získal Ambros Nobelovu cenu za fyziológiu alebo medicínu v roku 2024 za „objav mikroRNA a jej úlohu v posttranskripčnej génovej regulácii“.
Peter Uličný

Peter Uličný (* 1. október 1961, Bratislava) je slovenský spisovateľ, básnik a publicista, známy ako textár piesní, ktoré napísal pre mnohých slovenských hudobníkov, ako sú Richard Müller, Pavol Habera, Robo Grigorov, Jana Kirschner, Barbara Haščáková, Beáta Dubasová, Sonia, či skupiny ako Team, Money Factor, Banket, Metalinda a ďalších.
Životopis.
V roku 1985 absolvoval štúdium žurnalistiky na Filozofickej fakulte UK v Bratislave (FiF UK), v nasledujúcom roku tu získal aj titul PhDr. Po absolvovaní vysokej školy publikoval v médiách, ktoré boli zamerané na literatúru, kultúru a životný štýl ("Slovenské pohľady", "Dotyky", "Kultúrny život", "Kankán", "Fantázia", "InZine"). V prvej polovici 80. rokov začal Peter Uličný písať texty piesní pre Andreja Šebana a jeho kapelu Tristo hrmených. Jeho texty časom pribudli do repertoáru piesní ďalších známych predstaviteľov slovenskej hudobnej scény, ako sú Richard Müller, Pavol Habera, Robo Grigorov, Marián Greksa, Jana Kirschner, Barbara Haščáková, Beáta Dubasová, Sonia, či skupiny ako Team, Money Factor, Banket, Metalinda a ďalších. Peter Uličný ako textár spolupracoval aj pri realizáciách divadelných dramatických diel a muzikálov, ako sú napríklad "Jeppe z vŕšku" (pre Divadlo Andreja Bagara v Nitre), "Limonádový Joe" (pre Divadlo Nová scéna, Bratislava), či "Mária Antoinetta" (pre Divadlo Jonáša Záborského, Prešov) a iných.
Peter Uličný je okrem poézie aj spisovateľom, esejisom, zameraný je aj na literatúru faktu, ale aj na prózu. V roku 1997 vydal svoju prvú zbierku piesňových textov, "Klaun v maske človeka", v roku 2004 vyšla jeho kniha rozhovorov s Mariánom Vargom, "O cestách, ktoré nevedú do Ríma" (2004), spolupracoval pri tvorbe príbehov o agentovi Krowiakovi", Roger Krowiak alebo Vlastnou zbraňou zblízka" (2002) a ďalších.
Peter Uličný pôsobí aj ako pedagóg na Katedre marketingovej komunikácie FiF UK v Bratislave a je prevádzkovateľom vlastného antikvariátu v kníhkupectve Veda na Štefánikovej ulici v Bratislave.
Tvorba.
Spolupráca na hudobných albumoch.
Výber albumov s prispením Petra Uličného:
For Your Eyes Only

For Your Eyes Only môže byť:
Digesta Iustiniani

Digesta Iustiniani (iné názvy: Justiniánske Digesta, Pandekty, Digesty, Pandectae) sú najrozsiahlejšou časťou justiniánskej kodifikácie rímskeho práva, neskôr súhrnne nazvanej Corpus iuris civilis. Predstavujú najvýznamnejší prameň rímskeho práva. Ide o kompiláciu úryvkov (fragmentov) z diel prevažne klasických rímskych právnikov (výnimkou je napríklad poklasický právnik Hermogenianus). 
Vznik.
Na tvorbe Digesta sa podieľala sedemnásťčlenná komisia zriadená na pokyn byzantského (východorímskeho) cisára Justiniána I. Veľkého, ktorej činnosť sa začala 15. decembra 530 (konštitúcia "Deo auctore"). Dielo bolo promulgované 16. decembra 533 konštitúciou Tanta (gr. "Dédoken") a nadobudlo účinnosť 30. decembra 533. Komisia preštudovala okolo 1 625 kníh s viac ako troma miliónmi riadkov, pričom mala právo prevzaté texty pozmeňovať (tzv. interpolovať), aby zodpovedali novým hospodárskym a sociálnym pomerom justiniánskej éry.
Členenie.
Digesta sa členia 50 kníh, ktoré sa ďalej (okrem kníh 30 až 32) členia na tituly s osobitnými rubrikami charakterizujúcimi ich predmet (432 titulov). Tituly sa ďalej členia na fragmenty z diel právnikov, pričom Justinián dbal na to, aby komisia vždy uviedla autora a názov diela, z ktorého fragment pochádza (9 142 fragmentov). Väčšie fragmenty pozostávajú z paragrafov.
Rukopisy.
Najhodnotnejším rukopisom je littera Florentina. Od 12. storočia sa nachádzala v Pise. V roku﻿ 1406 Pisu obsadili Florenťania a rukopis odniesli ako vzácnu korisť do Florencie. Vo Florencii sa najprv uschovával v Palazzo Vecchio, v roku 1786 bol prenesený do Biblioteca Medicea Laurenziana. Okrem Florentiny existuje viacero vulgátnych opisov.
Edície a preklady.
V rámci súčasnej právnej romanistiky sa pri práci s pôvodným znením vychádza spravidla z:
Staršie vydania alebo manuskripty sa používajú napríklad v prípade štúdie glos a historickej právnej vedy.
Najvýznamnejšie sú nemecké preklady (starší "Das Corpus Juris Civilis" od Karla Eduarda von Otta et al., novší neúplný "Corpus iuris civilis IVI" od Okka Behrendsa et al.) a taliansky preklad. Terminologicky menej presné sú anglické preklady. Existujú tiež rozsiahly ruský preklad, francúzsky a španielsky preklad.
Do slovenčiny bola Petrom Blahom a Jarmilou Vaňkovou preložená časť Digesta Iustiniani. Latinský text vychádzal z Krügerovho a Mommsenovho vydania (ed. stereotypa quarta decima, 1922). Preklad pôvodne vychádzal v rámci časopisu "Justičná revue", neskôr vyšiel knižne. Slovenský preklad bol následne preložený do češtiny. Po smrti Petra Blaha pokračujú (2023) vo vydávaní slovenského prekladu vybraných fragmentov Digest do slovenčiny v časopise "Justičná revue" Peter Mach a Nicol Sipekiová. V češtine vyšiel ešte jeden zväzok vybraných fragmentov.
Čiastočné preklady vybraných fragmentov sa nachádzajú v rôznych článkoch, monografiách, učebniciach, cvičebniciach, výberoch klasických textov či zborníkoch. Právni romanisti, ktorí ovládajú latinčinu spravidla pracujú s vlastnými prekladmi jednotlivých fragmentov, nakoľko každý preklad je zároveň interpretáciou pôvodného prameňa.
Canadair Sabre

Canadair Sabre bolo prúdové stíhacie lietadlo vyrábané firmou Canadair na základe licencie spoločnosti North American Aviation. Variant lietadla North American F-86 Sabre sa vyrábal do roku 1958 a používalo ho najmä Kanadské kráľovské letectvo, kým ho v roku 1962 nenahradil typ Canadair CF-104. Lietadlá prevádzkovalo aj niekoľko ďalších vzdušných síl.
Stíhačky sa vyrábali v dvoch veľkých sériách. Prvá, Mk.2 a Mk.4, ktorých sa vyrobilo menej ako 1 000, sa od svojich amerických náprotivkov líšila len nepatrne. Druhá séria, Mk.5 a Mk.6 vyrobená v podobnom počte, vznikla podľa vzoru neskorších verzií amerických Sabrov s väčšími krídlami pre lepšiu manévrovateľnosť, pričom pôvodná pohonná jednotka General Electric J47 bola nahradená lokálne navrhnutým výkonnejším motorom Avro Canada Orenda.
Posledné lietadlá Canadair Sabre slúžili v prvej línii v Pakistane, ktorého modely Mk.6 vybavené raketami AIM-9 Sidewinder tvorili základ jeho vzdušných síl počas indicko-pakistanskej vojny v roku 1971. Tie boli po roku 1971 pomaly vyraďované, pričom posledné kusy odišli z bojovej služby v roku 1980. Hoci vo väčšine ostatných ozbrojených síl boli do 60. rokov nahradené výkonnejšími konštrukciami, neskoršie verzie slúžili v sekundárnych úlohách až do 70. rokov.
Niektoré exempláre poháňané motorom Orenda sa preslávili aj inými výkonmi. Najpozoruhodnejší bol Sabre Mk.3, skúšobný stroj pre motor Orenda, s ktorým americká pilotka Jacqueline Cochranová vytvorila niekoľko rýchlostných rekordov, v rámci ktorých sa 18. mája 1953 stala prvou ženou, ktorá prekonala zvukovú bariéru. Ďalší exemplár, bývalé lietadlo kanadského letectva Sabre Mk.6, ktoré bolo vyradené zo služby v roku 1974, sa stalo skúšobným lietadlom firmy Boeing, pričom v tejto úlohe slúžilo až do roku 1991. Mnohé z týchto neskorších verzií typu Canadair Sabre sa dodnes zachovali v múzeách.
Teta (rozlišovacia stránka)

Teta môže byť:
For Your Eyes Only (kniha)

For Your Eyes Only (doslovne "Iba pre tvoje oči") je knižná zbierka poviedok od britského autora Iana Fleminga, v ktorej vystupuje fiktívny agent britskej tajnej služby James Bond. Ide o ôsmu knihu, v ktorej sa táto postava objavuje. Prvýkrát ju vydal Jonathan Cape 11. apríla 1960. Dielo znamenalo zmenu formátu pre Fleminga, ktorý predtým písal príbehy o Jamesovi Bondovi len ako celovečerné romány.
Zbierka obsahuje päť poviedok: From a View to a Kill, For Your Eyes Only, Quantum of Solace, Risico a The Hildebrand Rarity. Štyri z príbehov boli adaptáciami námetov pre televízny seriál, ktorý nebol nikdy sfilmovaný, zatiaľ čo piaty Fleming napísal už skôr, ale nebol publikovaný samostatne. Fleming podnikol niekoľko menších experimentov s formátom, vrátane príbehu napísaného ako pocta W. Somersetovi Maughamovi, autorovi, ktorého veľmi obdivoval.
Prvky z príbehov boli použité v mnohých filmov Eon Productions o Jamesovi Bondovi, vrátane filmu z roku 1981 ', v ktorom hral Roger Moore Jamesa Bonda. Vo filme boli použité niektoré prvky a postavy z poviedok "For Your Eyes Only" a "Risico". Poviedka "From a View to a Kill" dala časť názvu (ale žiadne postavy ani dejové prvky) štrnástej bondovke ' (1985), zatiaľ čo dejové prvky z románu "The Hildebrand Rarity" boli použité v šestnástej bondovke "" (1989). "Quantum of Solace" bol použitý ako názov pre dvadsiatu a Craigovu druhú bondovku.
Chris Columbus

Chris Columbus (* 10. september 1958, Spangler, Pensylvánia, USA) je americký režisér, producent a scenárista.
Životopis.
Po skončení školy začal pracovať ako scenárista pre Stevena Spielberga. Prvé scenáre napísal rôznym režisérom pre ich filmy "Reckless" (1984), "Gremlins" (1984), "The Goonies" (1985) či "Sherlock Holmes: Pyramída hrôzy" (1985). Jeho režisérskym debutom bol v roku 1987 film "Nočné dobrodružstvo". Najväčší úspech ale zožal s filmom "Sám doma" s Macaulay Culkinom. V roku 1995 založil svoju vlastnú produkčnú spoločnosť 1492 Pictures, meno je inšpirované Columbusovým najslávnejším menovcom Krištofom Kolumbom. Jeho neskoršími úspešnými filmami boli ' (1992), "Otec v sukni" (1993), "Harry Potter a Kameň mudrcov" (2001), "Harry Potter a Tajomná komnata" (2002), "Bohémovia" (2005) či ' (2010).
Príslop (sedlo v Nízkych Tatrách)

 
Príslop () je horské sedlo v Nízkych Tatrách. Nachádza sa v strednej časti pohoria, nad Trangoškou, severozápadne od Brezna.
Polohopis.
Leží v centre západnej polovice pohoria, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a v ich časti Ďumbier. Je súčasťou rázsochy, ktorá vybieha južným smerom z Dereší () v hlavnom nízkotatranskom hrebeni, na Pálenicu (). Oddeľuje tak mohutný masív Dereší na severe a južne ležiaci Príslop (). Sedlo zároveň prepája východne situovanú Bystrú a západne ležiacu Vajskovskú dolinu, ktorými vodu z oblasti do rieky Hron odvádza Bystrianka a Vajskovský potok. Lokalita je súčasťou Národného parku Nízke Tatry a v sedle sa križujú značené turistické chodníky.
Sedlo leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obcí Dolná a Horná Lehota.
Normy európskych modelových železníc

Normy európskych modelových železníc, skrátene NEM (, , ) sú pravidlá, ktoré vydáva Európska asociácia modelárov a priateľov železničných modelov.
Zámerom je zjednotenie rozmerov a vytvorenie štandardov pre výrobcov segmentov pre železničné modelárstvo. Záujem o to mali najmä samotní priaznivci železničného modelárstva, ktorí vytvorili technickú komisiu MOROP, ktorá začala pracovať na štandardizácii s výrobcami železničných modelov. 
Význam NEM noriem pre železničné modelárstvo.
Normy NEM sú definované a udržiavané Technickou komisiou MOROP v spolupráci s výrobcami modelových železníc. Normy NEM definujú mierky modelov železníc a usmerňujú výrobcov pri vytváraní kompatibilných produktov a pomáhajú modelárom pri zostavovaní modelov železníc, ktoré fungujú spoľahlivo. Normy pokrývajú oblasti, ako sú navrhované sklony sklonov, polomery výhybiek, profily kolies, dizajn spojok a digitálne ovládanie príkazov (DCC) a sú väčšinou špecifické pre jednotlivé stupnice. Základným princípom noriem NEM sú kompromisy v presnom pomere zmenšenia mierky, aby sa uprednostnila prevádzková spoľahlivosť systémov modelových železníc. Príkladom sú príruby kolies, ktoré majú tendenciu byť proporcionálne širšie v menších mierkach, aby sa zabezpečila spoľahlivá prevádzka. Normy NEM pokrývajú oblasti podobné štandardom a odporúčaným postupom definovaným Národnou asociáciou modelových železníc (NMRA) v Spojených štátoch, ale tieto dve normy nie sú univerzálne zameniteľné. V posledných rokoch MOROP a NMRA užšie spolupracujú na vytvorení spoločných štandardov pre vývoj, akým je DCC. Výrobcovia európskych modelových železníc sa vo všeobecnosti riadia normami NEM, zatiaľ čo severoamerickí výrobcovia sa vo všeobecnosti riadia normami NMRA.
Externé odkazy.
MOROP oficiálna webstránka European Association of Model Railroaders and Railroad Friends
MOROP revízia štandardov v roku 2023 
NMRA oficiálna webstránka National Model Railroad Association
Schultüte

 
Schultüte alebo Zuckertüte (v poľskom Sliezsku Tyta) je darček, ktorý dostávajú deti v Nemecku, Rakúsku, nemeckojazyčných a prihraničných oblastiach Švajčiarska, Belgicka, Poľska a Česka na začiatku prvého ročníka základnej školy. Má tvar kornútku a je plnený sladkosťami.
Dejiny.
Zvyk odovzdávať tento druh darčeka žiakom prvého stupňa vznikol na začiatku 19. storočia v Nemecku, presnejšie v Sasku a Durínsku. Najstaršia zmienka pochádza z autobiografie pastorovho syna Karla Gottlieba Bretschneidera, ktorý začal chodiť do školy v Gersdorfe neďaleko Hohenstein-Ernstthal v Sasku v roku 1781 alebo 1782; napísal, že od učiteľky dostal „vrecko s cukrom“. Ďalší doklad pochádza z Jeny v súvislosti s mestským kantorom Georgom Michaelom Kemleinom (1817).
Národná asociácia železničných modelárov

National Model Railroad Association (NMRA) je nezisková organizácia v Spojených štátoch združujúca železničných modelárov. Podobne ako európska asociácia MOROP, vytvára štandardy pre železničné modelárstvo na americkom kontinente.
História vzniku.
Dôvod prečo spoločnosť vznikla, spočíval v nekompatibilite železničných modelov v USA. Pred 30 rokmi 20. storočia totiž v USA neexistovali žiadne spoločné normy týkajúce sa vybavenia modelovej železnice. Problém bol ten, že zariadenia jedného výrobcu nefungovali s vybavením iného výrobcu. Preto mnoho modelárov stavalo podľa vlastného štandardu alebo podľa vlastných návrhov a nápadov. Mali vozidlá vlastnej veľkosti, železničnú infraštruktúru vlastnej veľkosti, ktorá nebola navzájom kompatibilná medzi výrobcami a tak rôznym používateľom a modelárov spôsobovali problémy. Spojovacích mechanizmov/spriahadiel medzi vozňami bolo takmer toľko ako výrobcov.
Začiatkom 30-tych rokov začali modelári diskutovať o potrebe noriem o rozmeroch okolkov a kolies, umiestnení tretej koľajnice a iných technických problémoch ovplyvňujúcich zameniteľnosť modelových železničných zariadení. Tejto téme bol venovaný hlavný úvodník v prvom čísle „The Model Railroader“ v januári 1934. V lete 1935 mnohí diskutovali o vytvorení národnej organizácie na vývoj noriem. Modelový železničný klub v Milwaukee sa rozhodol usporiadať národný zjazd počas víkendu Sviatku práce v roku 1935. Počas zjazdu bol prijatý návrh zorganizovať národné združenie, hoci nie všetci prítomní boli za. Tam bola 1. septembra 1935 oficiálne založená NMRA, aby vyvinula štandardy modelových železníc a podporovala priateľstvo medzi modelovými železničiarmi. Existovali obavy, že je príliš skoro na vytvorenie národného združenia, ale tí, ktorí boli za, mali väčšinu. Na tomto prvom stretnutí sa vytvorilo mnoho národných zjazdových precedensov, ako napríklad hosťovanie, prehliadky prototypov, obchodné stretnutia a dosadzovanie funkcionárov združenia.
Od roku 1936 zostali mnohé z týchto základných noriem prakticky nezmenené od času ich pôvodného vydania. Boli pridané a vylepšené, ale obstáli v skúške času a preukázali, že boli veľkým prínosom pre hobby modelové železnice a výrazne prispeli k tomu, aby sa tento koníček rozvinul do bodu, v ktorom je dnes.
Normotvorba v železničnom modelárstve v USA.
Vzhľadom na potreby železničných modelárov v USA sa NMRA podujala vytvárať normy a štandardy.
NMRA používa päť typov technických dokumentov, štandardov alebo odporúčaní.
DCC štandardy predstavujú štandardy digitálneho ovládania modelovej železnice.
Napríklad pre protokol DCC uvádzajú nasledovné štandardy:
Encyklopedie českých právních dějin

Encyklopedie českých právních dějin je česko-jazyčná špecializovaná encyklopédia zameraná na dejiny českého práva a štátu. Okrem látky spojenej s právom dnešnej Českej republiky poskytuje množstvo informácií k česko-slovenským právnym dejinám, no aj k predrepublikovému obdobiu, teda aj k rakúskemu právu či českému stredovekému právu. Obsahuje tiež heslá s presahom do kánonického a rímskeho práva, pokiaľ sa dotýkajú českého právneho prostredia. 
Encyklopédia vznikala v rámci činnosti The European Society for History of Law (slov. Európska spoločnosť pre právne dejiny), ktorá bola založená v roku 2009 v Brne a v spolupráci s viacerými českými a slovenskými vedeckými pracoviskami, archívmi a múzeami. 
Samotná encyklopédia začala vznikať od roku 2013 a prvý zväzok bol vydaný v roku 2015. Encyklopédia vychádzala vo vydavateľstvách Aleš Čeněk a KEY Publishing. 
Encyklopédia má 26 zväzkov, pričom vychádza v tlačenej a platenej elektronickej verzii. Hlavnými redaktormi encyklopédie boli Karel Schelle a Jaromír Tauchen, docenti z Katedry dejín štátu a práva na Právnickej fakulte Masarykovej univerzity v Brne. Na redakcii biografických zväzkov sa podieľali aj David Kolumber a Ondřej Horák.
Prvý zväzok získal v roku 2017 čestné uznanie českej Jednoty tlmočníkov a prekladateľov v rámci súťaže "Slovník roka 2016".
John Hopfield

John Joseph Hopfield (* 15. júl 1933, Chicago, Illinois, USA) je americký fyzik, biofyzik, neurovedec a emeritný profesor na Princeton University známy hlavne vďaka jeho prácam s asociatívnymi neurónovými sieťami. Je známy vďaka vývoju Hopfieldovej siete. Hopfield taktiež obdržal rôzne fyzikálne ocenenia za jeho prácu v multidisciplinárnych vedách, medzi ktoré patria fyzika kondenzovaného stavu, štatistická fyzika a biofyzika.
Spolu s Geoffreym Hintonom získal Nobelovu cenu za fyziku v roku 2024 za „zásadné objavy v strojovom učení“.
Geoffrey Hinton

Geoffrey Everest Hinton (* 6. december 1947, Londýn, Spojené kráľovstvo) je britsko-kanadský počítačový vedec a kognitívny psychológ známy hlavne vďaka jeho práci na umelých neurónových sieťach, na základe čoho je občas prezývaný „Godfather of AI“ (v preklade „kmotor umelej inteligencie“). V roku 2024 obdržal spolu s Johnom Hopfieldom Nobelovu cenu za fyziku za „zásadné objavy v strojovom učení“.
V rokoch 2013 až 2023 pracoval v spoločnosti Google (Google Brain) a na University of Toronto. V máji 2023 oznámil odchod z Googlu a ako dôvod uviedol obavy z rizík spojených s umelou inteligenciou (AI).
Chutor

Chutor (, ) označuje osamotenú usadlosť, vidiecke stavisko, dvor v niektorých krajinách východnej Európy.
Chutory sa vyskytovali v oblastiach osídlenými kozákmi, ktoré spadajú do územia dnešnej Ukrajiny, Kubáň a dolného povodia rieky Don, zatiaľ čo v regióne Kubáň a Don sa slovo "chutor" používalo aj na označenie nových osád (bez ohľadu na počet usadlostí v ňom). V niektorých kozáckych komunitách sa tieto typy osád označovali ako "posyolok" (rus. посёлок) alebo "selyšče" (ukr. селище). V Rusku sa používal aj výraz „выселки“ ("vyselki", doslovne „tí, čo sa odsťahovali“). Chutor naďalej zostáva oficiálnym označením mnohých ruských dedín vo vyššie spomenutých regiónoch.
Počas stolypinských reforiem v Ruskom impériu Peter Stolypin si predstavoval, že bohatí roľníci „sprivatizujú“ svoj podiel na spoločných pozemkoch ("obščina" () alebo "tovarystvo" (ukr.: товариство)), upúšťajúc od „obščiny“, ale usádzajúc sa v chutoroch na vlastnej pôde. Menej radikálnym konceptom bol takzvaný "otrub" (отруб) alebo "vidrub": časť bývalej "obščinskej" pôdy, ktorej majiteľ "obščinu" opustil, no naďalej žil v dedine a na svoj pozemok dochádzal. Do roku 1910 sa podiel chutorov a otrubov medzi všetkými vidieckymi domácnosťami v európskej časti Ruska odhadoval na 10,5 %. Tie boli počas kolektivizácie v ZSSR prakticky odstránené.
Jazykový pôvod.
Pôvod slova nie je celkom jasný. Predpokladá sa však prevzatie z maďarčiny zo slova "határ", čo po slovensky znamená „hranica“. V srbochorvátčine napríklad existuje slovo "khȁtȃr", ktoré znamená „zem patriaca obci“. V slovenčine jestvuje slovo "chotár", ktoré má rovnaký význam, t.j. územie patriace obci.
Podľa Maxa Vasmera sa slovo dostalo do východoslovanských jazykov zo starej hornej nemčiny.
V literatúre.
Prvé veľké dielo Nikolaja Gogoľa sa volá "Večera na chutore bliz Dikanki" ()
Demivka

Demivka môže byť:
Octopussy

Octopussy môže byť:
Thunderball (kniha)

Thunderball je deviatou knihou zo série Jamesa Bonda od Iana Fleminga a ôsmym celovečerným Bondovým románom. Prvýkrát ho publikoval vo Veľkej Británii Jonathan Cape 27. marca 1961, kde sa počiatočný náklad 50 938 kópií rýchlo vypredal. Prvá verzia scenára Bondovho "Thunderballu" sa zrodila zo spolupráce piatich ľudí: Iana Fleminga, Kevina McCloryho, Jacka Whittinghama, Ivara Brycea a Ernesta Cunea, hoci kontroverzný spoločný kredit Fleminga, McCloryho a Whittinghama bol výsledkom rozhodnutia súdnej siene.
Príbeh sa sústreďuje na krádež dvojice jadrových zbraní zločineckým syndikátom SPECTRE a následný pokus o vydieranie západných mocností o ich návrat. James Bond agent 007, pracovník tajnej služby, cestuje na Bahamy pracovať so svojím priateľom Felixom Leiterom, vyslaným zo CIA na vyšetrovanie. "Thunderball" tiež predstavuje lídra skupiny SPECTRE Ernsta Stavra Blofelda v prvom z troch objavení v Bond románoch, pričom ďalšie výskyty sú "On Her Majesty’s Secret Service" (1963) a "You Only Live Twice" (1964).
"Thunderball" bol adaptovaný štyrikrát, raz vo formáte komiksu pre noviny "Daily Express", dvakrát pre film a raz pre rádio. Pre "Daily" "Express" bola verzia skrátená na príkaz jeho majiteľa, Lorda Beaverbrooka, po tom, čo Ian Fleming podpísal dohodu s "The Sunday Times" o zverejnení poviedky. Na obrazovke bol "Thunderball" uvedený v roku 1965 ako film zo série Eon Productions so Seanom Connerym ako Jamesom Bondom. Druhá adaptácia, "Nikdy nehovor nikdy", vyšla ako nezávislá produkcia v roku 1983 tiež s Connerym v hlavnej úlohe ako Bond a produkoval ju sám Kevin McClory. BBC Radio 4 odvysielalo adaptáciu v decembri 2016 v réžii Martina Jarvisa. Hrali v ňom Toby Stephens ako Bond a Tom Conti ako Largo.