burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zoznam astronomických článkov/R

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 159 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
r.
R AndromedaeR AquariiR AquilaeR ArietisR AurigaeR BootisR CancriR Canis MajorisR CarinaeR CentauriR Comae BerenicesR Coronae BorealisR CorviR CrucisR DelphiniR DoradusR DraconisR FornacisR GeminorumR HorologiiR HydraeR ChamaeleontisR LeonisR Leonis MinorisR LeporisR LyraeR NormaeR OctantisR PegasiR PictorisR SagittariiR ScutiR SerpentisR TrianguliR Ursae MajorisR Vulpeculae
r1.
R136a1
ra.
Radiačný pásRadiantRadiálna rýchlosťRajka (súhvezdie)Rak (súhvezdie)Ralph Asher AlpherRalph CopelandRameno OriónaRameno PerzeaRameno PravítkaRameno Štítu-Južného krížaRana (hviezda)Raná atmosféraRas AlgethiRas AlhagueRas Elased AustralisRasalasRastabanRATAN 600
rá.
RádioastronómiaRádioteleskopRádiová búrkaRádiová galaxiaRádiová veľkosť meteoruRádiový spektroskopRádiový šum
rc.
RCW 103
re.
Rea (mesiac)Redukovaná jasnosť kométyReflektor (astronómia)Reflexná hmlovinaRefraktorRegina PodstanickáRegiomontanusRegolitRegorRegulus (hviezda)ReionizáciaRektascenziaRené BaillaudReštringovaný problémRetrográdna dráhaReuven Ramaty High Energy Solar Spectroscopic Imager
ri.
Riccardo GiacconiRigelRichard C. TolmanRichard Christopher CarringtonRichard Martin WestRijl al Awwa
ro.
Robert EmdenRobert Grant AitkenRobert GrossetesteRobert Henry DickeRobert Julius TrumplerRobert Woodrow WilsonRočná nerovnosťRodina AnankaRodina BaptistinaRodina EosRodina HimáliaRodina KarmaRodina PallasRodina PasiphaeRodina planétokRodina VestaRoger BaconRoger PenroseRocheov lalokRocheova medzaROSATRosetta (sonda)Ross 128Ross 154Ross 248Ross 614Rossi X-ray Timing ExplorerRotačná periódaRotanevRotácia ZemeRovnica zachovania orbitálnej energieRovníková sústava súradnícRovníkové vydutieRovníkový hrebeňRovnodennosťRoyal Observatory, GreenwichRozalinda (mesiac)Rozeta (hmlovina)Rozpínanie vesmíruRozptýlený disk
ró.
Ró AquilaeRó CassiopeiaeRó Coronae BorealisRó IndiRó Ophiuchi
rö.
Röntgenová astronómiaRöntgenová dvojhviezda
rr.
RR Coronae BorealisRR LyraeRR SagittariiRR Scorpii
rs.
RS CancriRS OphiuchiRS Scorpii
rt.
RT CygniRT Sagittarii
ru.
RU LupiRU SagittariiRudjer Josip BoškovićRuchbaRuchbahRukbatRussell Alan HulseRušená dráha kométy
rw.
RW Cephei
rx.
RX J1856.5−3754RX LeporisRXJ1242-11
ry.
Ryby (súhvezdie)Rydlo (súhvezdie)Rys (súhvezdie)
rý.
Rýchla hviezdaRýchly mrak
Zoznam astronomických článkov/Q

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 6 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
q.
Q Cygni
q-.
Q-hviezda
q0.
Q0957+561
q1.
Q1 Eridani
qp.
QPM-241
qs.
QSO J1819+3845
Zoznam astronomických článkov/Š

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 16 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ší.
Šíp (súhvezdie)
šk.
Škorpión (súhvezdie)Škorpióní chvost
šo.
Šošovka HuchraŠošovková galaxia
šp.
ŠpagetizáciaŠpecifická obežná energiaŠperkovnica (hviezdokopa)Špirálová galaxiaŠpirálová galaxia bez priečkyŠpirálová galaxia s priečkou
št.
Štandardná sviečkaŠtartovacie oknoŠtefánikova hvezdáreňŠtít (súhvezdie)Štvorcový stupeň
Zoznam astronomických článkov/U

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 42 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
u.
U AntliaeU ArietisU CetiU Coronae BorealisU CygniU DelphiniU GeminorumU HerculisU HorologiiU HydraeU MicroscopiiU OrionisU SagittaeU SagittariiU Ursae Majoris
ua.
UARS
ub.
UbehlíkUBV systém
ud.
UDF 423
uf.
UFO
ug.
UGCA 1
uh.
Uhlíkový cyklusUhlíkový šovinizmusUhoľné vrece
ul.
Ulrika BabiakováUltrafialová astronómiaUlug-begUlysses (sonda)
um.
Umbriel (mesiac)Umelá hviezda
un.
Unuk
up.
Uppsala General CatalogueUpsilon Carinae
ur.
UranometriaUrán (planéta)Urbain Le VerrierUrodelusUrsidyUruk Sulcus
us.
USNOA2 1725-00522696
uy.
UY Scuti
uz.
Uzol (astrodynamika)
Zoznam astronomických článkov/T

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 131 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
t.
T CentauriT CepheiT ColumbaeT Coronae BorealisT EridaniT PyxidisT TauriT Ursae Majoris
ta.
TabitTadeáš Hájek z HájkuTadeusz BanachiewiczTakeši UrataTakuo KodžimaTalassa (mesiac)Talitha AustralisTalitha BorealisTamara Michajlovna SmirnovováTarantula (hmlovina)TarazetTarqeq (mesiac)Tarvos (mesiac)Tau AquaridyTau BootisTau CetiTau ScorpiiTau1 EridaniTau1 GruisTaygeta (hviezda)Taygete (mesiac)
tá.
Táles
te.
Teegardenova hviezdaTegmineTejat PosteriorTekovská hvezdáreň v LeviciachTeleskop (optika)Telesto (mesiac)Temná energiaTemná hmotaTemné súhvezdieTempel 1Tenkovrstvový solárny článokTenmaTeória steady stateTeória veľkého impaktuTepelná smrť vesmíruTerebellumTerestriálna planétaTerminátor (slnečný)Termodynamika čiernych dierTermosféraTerrestrial Planet FinderTERRIERSTesná dvojhviezdaTetyda (mesiac)
té.
Téba (mesiac)
th.
ThabitTharsisTheeminThelxinoe (mesiac)THEMISThemisto (mesiac)Theodor von OppolzerTheta ApodisTheta CentauridyTheta OphiuchidyTheta PerseiTheta Ursae MajorisThéta AurigaeThird Cambridge Catalogue of Radio SourcesThomas DiggesThornov-Żytkowovej objektThrymr (mesiac)ThubanThyone (mesiac)
tch.
Tchien-wen-1
ti.
Ti-n-BiderTien KuanTigris (súhvezdie)Tindr (kráter)Titan (mesiac)Titánia (mesiac)Titiovo-Bodeovo pravidloTitiusov-Bodeho rad
tl.
Tlačiarenská dielňa (súhvezdie)
tm.
Tmavá hmlovina
to.
Tom Gehrels
tr.
Transition Region and Coronal ExplorerTransneptúnsky objektTrapéz OriónaTRAPPIST-1TRAPPIST-1bTrES-4TriéderTrifid (hmlovina)Trinkulo (mesiac)TriquetrumTritón (mesiac)TrojhviezdaTrojuholník (súhvezdie)Tropický rokTropopauzaTroposféraTrójan (planétka)Trójan NeptúnaTrpasličia eliptická galaxiaTrpasličia galaxiaTrpasličia nepravidelná galaxia SochárTrpasličia novaTrpasličia planétaTrpasličia sférická galaxiaTrpasličia špirálová galaxiaTrpaslík (hviezda)Trumplerova hviezda
tu.
Tukan (súhvezdie)Tukan (trpasličia galaxia)Tunguská udalosťTurínska stupnica
tú.
Túlavá planéta
tv.
Tvar vesmíruTvar ZemeTvashtar
tw.
TW HydraeTW Piscis Austrini
tx.
TX Piscium
ty.
Tyche (hypotetická planéta)Tycho (kráter)Tycho BraheTycho CatalogueTykadlá (galaxie)Tyl
tz.
TZ Arietis
Zoznam astronomických článkov/Ú

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 3 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ún.
Úniková rýchlosť
ús.
Ústav teoretickej fyziky a astrofyziky Prírodovedeckej fakulty Masarykovej univerzityÚsvit
Zoznam astronomických článkov/V

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 154 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
v.
V 1016 CygniV 444 CygniV AquilaeV Ophiuchi
v1.
V1280 ScorpiiV1500 CygniV1974 Cygni
v3.
V354 CepheiV382 Carinae
v4.
V476 Cygni
v5.
V509 CassiopeiaeV538 Aurigae
v6.
V606 Aquilae
v8.
V838 Monocerotis
va.
Valerij Nikolajevič KubasovValhalla (kráter)Valles MarinerisValová rovinaVan Allenov radiačný pásVan Maanenova hviezdaVanguard 1VanthVasilij Karlovič Dellen
vá.
Václav BumbaVáhy (súhvezdie)
ve.
VečerVegaVega 1Vega 2Vek vesmíruVela X-1Veľká červená škvrnaVeľká čínska nížinaVeľká južná kométaVeľká južná kométa roku 1865Veľká južná kométa roku 1880Veľká južná kométa roku 1887Veľká júnová kométa roku 1845Veľká kométa roku 1577Veľká kométa roku 1680Veľká kométa roku 1686Veľká kométa roku 1760Veľká kométa roku 1771Veľká kométa roku 1783Veľká kométa roku 1807Veľká kométa roku 1811Veľká kométa roku 1819Veľká kométa roku 1823Veľká kométa roku 1830Veľká kométa roku 1831Veľká kométa roku 1843Veľká kométa roku 1844Veľká kométa roku 1854Veľká kométa roku 1860Veľká kométa roku 1861Veľká kométa roku 1881Veľká kométa roku 1882Veľká kométa roku 1901Veľká medvedicaVeľká polosVeľká skupina kvazarovVeľký atraktorVeľký denný bolid z roku 1972Veľký diamantVeľký filterVeľký Magellanov mrakVeľký pesVeľký pes (trpasličia galaxia)Veľký treskVeľký voz IVeľryba (súhvezdie)Venera-1Venera-10Venera-2Venera-6Venera-7Venera-9Venera-DVenušaVera RubinováVertikálVery Large ArrayVery Large TelescopeVesmírVesmírny ďalekohľad Jamesa WebbaVeškerenstvoVeterník (galaxia)Vetva jablone
vi.
Viackanálový fotometerViacnásobná hviezdaVianočný stromček (hviezdokopa)Viazaná rotáciaViking 1Viking 2Viktor Alexejevič DombrovskijViktor Amazaspovič AmbarcumjanViktor Vasilievič GorbatkoVilém von BielaVilniaus Universiteto Astronomijos observatorijaVindemiatrixVirginidyVirgo (detektor)Virgo AVirgo Cluster CatalogVIRGOHI21Vitoľd Karlovič Ceraskij
ví.
Vírová galaxia
vl.
Vladimir Afanasievič ĽachovVladimir Alexandrovič AľbickijVladimir Andrejevič BaranovVladimir Platonovič CesevičVladimir Vasilievič KovaľonokVladimír GuthVladimír PorubčanVlastný pohybVlasy BerenikyVlákno (galaxie)Vlk (súhvezdie)
vo.
Voda na MarseVodíková hviezdaVodnár (súhvezdie)Vodnár (trpasličia galaxia)Vodný had (súhvezdie)Voroncovov-Veľaminovov kvintetVoyager 2
vr.
Vredefort (kráter)Vreteno (galaxia)Vrch (súhvezdie)Vrchol večného svetla
vu.
VulkanoidVulkán (planéta)
vv.
VV CepheiVV Orionis
vw.
VW Hydrae
vx.
VX Sagittarii
vy.
VY Canis MajorisVysoká eliptická dráhaVysokoenergetická astronómia
vý.
Východ hviezdyVýchod slnkaVýchodoeurópska nížinaVýron koronálnej hmotyVýveva (súhvezdie)Vývoj hviezdyVývoj vesmíru
vz.
VZ CamelopardalisVznik a vývoj galaxiíVznik a vývoj slnečnej sústavyVznik hviezdyVznik vesmíruVznik ZemeVzplanujúca hviezdaVzťah hmotnosť-svietivosťVzťah perióda-svietivosť
Zoznam astronomických článkov/W

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 45 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
w.
W BootisW CygniW Orionis
w4.
W49B
wa.
Wallace Walter AtwoodWalter LewinWalter Sydney AdamsWasatWASP-12
we.
WeiWesterlund 2WeywotWezen
wi.
Wide Field Infrared ExplorerWide-field Infrared Survey ExplorerWilhelm Heinrich Walter BaadeWilhelm Wolff BeerWilkinson Microwave Anisotropy ProbeWillebrord SnelliusWillem de SitterWillem Hendrik van den BosWilliam Alfred FowlerWilliam Cranch BondWilliam HerschelWilliam HugginsWilliam Hyde WollastonWilliam LassellWilliam Parsons RosseWilliam Robert BrooksWilliam Rowan HamiltonWilliam Wallace CampbellWillman 1Wilsonov efektWilsonova dvojica galaxiíWinStars
wn.
WNC4
wo.
WOH G64Wolf 1061Wolf 359Wolf 424Wolf 457Wolf-Lundmark-MelotteWolfova-Rayetova hviezdaWorld Jump Day
wz.
WZ Sagittae
Zoznam astronomických článkov/X

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 7 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
x.
X CamelopardalisX CancriX HerculisX OphiuchiX PegasiX Persei
xx.
XX Trianguli
Zoznam astronomických článkov/Y

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 10 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
y1.
Y1 Aurigae
ya.
Yanga R. Fernández
ye.
Yed PosteriorYed Prior
yi.
Yildun
ym.
Ymir (mesiac)
yo.
Yohkoh
yp.
Ypsilon Andromedae
yr.
Yrjö Väisälä
yz.
YZ Ceti
Zoznam astronomických článkov/Ž

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 10 článkov. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
že.
Žeriav (súhvezdie)Žezlo a Ruka Spravodlivosti
ži.
Žirafa (súhvezdie)Život na Marse
žl.
Žltobiely oborŽltobiely trpaslíkŽltý hyperoborŽltý nadoborŽltý trpaslík
žu.
Žubrienka (galaxia)
Theodor Svedberg

Theodor Svedberg (* 30. august 1884 – † 25. február 1971) bol švédsky chemik. V roku 1926 získal Nobelovu cenu za chémiu za svoju prácu na disperzných systémoch.
Jeho práca na koloidoch podporila teóriu Brownovho pohybu, ktorú podporoval Albert Einstein a poľský fyzik Marian Smoluchowski. Počas tejto práce vytvoril techniku analytickej ultracentrifugácie a demonštroval jej užitočnosť na rozlíšenie čistých proteínov medzi sebou.
Heinrich Otto Wieland

Heinrich Otto Wieland (* 4. jún 1877, Pforzheim, Nemecko – † 5. august 1957, Mníchov) bol nemecký chemik. V roku 1927 získal Nobelovu cenu za chémiu za svoj objav žlčových kyselín a príbuzných látok.
V roku 1901 získal doktorát na Ludwig-Maxmilians-Universität München. Medzi rokmi 1913 a 1921 bol profesorom na Technische Universität München a potom prešiel na Albert-Ludwigs-Universität Freiburg. Tam začal skúmať žlčové kyseliny. V roku 1925 sa stal profesorom chémie na Ludwig-Maxmilians-Universität München.
V roku 1941 izoloval alfa-amanitín, čo je jeden z toxínov v muchotrávke zelenej.
Od roku 1964 sa každý rok udeľuje "Heinrich Wieland Prize" za výskum lipidov.
M16 (puška)

M16 (oficiálne Kaliber 5,56 mm) je americká útočná puška, štandardná zbraň pechoty Armády Spojených štátov od roku 1967. Predstavuje vojenský variant pušky AR-15 prispôsobený pre poloautomatický, automatický režim a režim trojranných dávok.
Dejiny.
Zbraň AR-15 vyvinula spoločnosť ArmaLite, divízia spoločnosti Fairchild Engine a Airplane Corp. Neskôr spoločnosť Colt kúpila práva AR-15 od spoločnosti ArmaLite a v súčasnosti používa tento názov pre poloautomatické verzie pušky. M16 používa náboje 5,56 × 45 mm NATO. Puška M16 vstúpila do služby United States Army a bola dodaná pre operácie bojov v džungli v Južnom Vietname v roku 1963, čím sa stala štandardnou služobnou puškou od Vietnamskej vojny v roku 1969 a nahradila tak pušku M14. Od Vietnamskej vojny "rodina" pušiek M16 bola základnou služobnou puškou amerických ozbrojených síl.
Puška M16 bola tiež prijatá mnohými ďalšími armádami po celom svete. Celková svetová produkcia pušiek M16 je približne 8 miliónov, čím sa stala najvyrábanejšou strelnou zbraňou tohto kalibru. Od roku 2010 je M16 postupne vyradzovaná z United States Army, pričom je nahradzovaná puškou M4, ktorá sama je skráteným derivátom verzie M16A2.
Varianty.
Rozdiely medzi označením AR-15, XM-16 (XM16E1) a M16A1 sú nasledujúce. AR-15 je konštrukčný názov, dodnes však používaný na označenie civilnej verzie tejto zbrane (pri civilnej verzii nie je automatický režim, zbraň je iba poloautomatická). XM16E1 je označenie pre experimentálny model M16 a E1 znamená prvá experimentálna úprava. Po schválení modifikácií sa písmeno X vypúšťa a E je nahradené písmenom A. Teda názov XM16E1 sa po schválení zmení na M16A1.
Konštrukcia.
Zbraň používá systém uzamknutia rotačným závorníkom ovládaným tlakom prachových plynov odoberaných z hlavne do plynovej trubice. Zbraň sa skladá z puzdra záveru (horná časť – upper reciever), v ktorom je naskrutkovaná hlaveň a rámu zbrane obsahujúci spúšťový mechanizmus, rukoväť a šachtu zásobníka. Tu je tiež namontovaná pažba. Vratná pružina je umiestnená v hlavisku pažby, čo je možné považovať za rozporuplný konstrukčný detail, pretože to bráni aplikácii sklopnej ramennej opierky a takisto sa vibrácie stláčania vratnej pružiny prenášajú do tváre strelca.
Produkcia a užívatelia.
M16 je najviac vyrábanou puškou kalibru 5,56 × 45 mm mm na svete. V súčasnosti, používa M16 15 krajín v NATO a viac ako 80 krajín po celom svete. Spolu, množstvo spoločností v USA, Kanade a Číne vyrobili viac ako 8 000 000 pušiek M16 všetkých variantov. Približne 90% z nich sú stále v prevádzke. M16 nahradila pušky M14 a karabíny M1 ako štandardné prechotné pušky v amerických ozbrojených silách. M14 pokračovala v službe do konca, prevažne v odstreľovačských, ostrostreleckých a ceremoniálnych úlohách.
Dancehall

Dancehall je hudobný žáner, ktorý vznikol na Jamajke okolo roku 1979 ako hudba pre zábavu v miestnych diskotékach. 
Začalo to menami ako Yellowman a Barrington Levy. Charakteristický je spev (rap) dídžeja do tanečných rytmov, ktoré sú omnoho rýchlejsie než v Reggae. Slová sú často tvrdé, plné vulgarizmov, dokonca nabádanie na upieranie ľudských práv (najmä v súvislosti s homosexualitou). Prví fanúšikovia, ktorým bola táto hudba určená, vyšli z ghetta, je tu istá podobnosť s americkým gangster rapom. Neskôr sa však stal obľubeným v USA, keď sa marketingový úspech podaril Shabba Ranksovi.
Nasledoval veľký komerčný boom, keď aj miestne hviezdy vsadili na dancehallové rytmy. Mená ako Loopata Makay,Shaggy, Daddy Yankee, Sean Paul, Buju Banton, Beenie Man, Capleton a Sizzla vypredávali štadióny, kým na Jamajke každý vyrábal nové riddimy, do ktorých potom DJs spievali. Obchod rapídne rástol.
Tomas Holmström

Tomas Holmström (* 23. január 1973, Pitea, Švédsko) je bývalý švédsky hokejista.
Klubový hokej.
Hral na poste utočníka, ľavého krídla. Je 183 cm vysoký a váži 94 kg (údaj z roku 2006). V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1994/95 za Lulea HF v švédskej Elitserien. Ešte predtým ho v roku 1994 ho v úvodnom drafte NHL vybralo mužstvo Detroit Red Wings v 10. kole ako 257. v celkovom poradí. Po dvoch sezónach strávených v Lulea začal hrať od sezóny 1996/97 za Detroit a zostal tomuto klubu verný až do konca svojej kariéry v roku 2012. Vyhral s ním trikrát Stanley Cup v rokoch 1997, 1998 a 2002. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral opäť za Lulea HF. 
Hral s číslom 96.
Reprezentácia.
S reprezentačným výberom Švédska získal zlatú medailu na Zimných olympijských hrách 2006 v Turíne. Hral s reprezentačným dresom číslo 96.
Zimné olympijské hry 2006.
Po rozpačitom úvode, keď v základnej skupine skončilo Švédsko až na treťom mieste po prehrách s Ruskom 0:5 a Slovenskom 0:3, už nezaváhalo. V štvrťfinále zdolalo Švajčiarsko 6:2, v semifinále Česko 7:3 a vo finále severského rivala Fínsko tesne 3:2.
Elektrická rezonancia

Elektrická rezonancia v elektrickom oscilačnom obvode vzniká, pokiaľ je frekvencia budiacich kmitov zhodná s vlastnou frekvenciou oscilátora. Amplitúda nútených kmitov dosahuje najväčšiu výchylku v okamihu, keď frekvencia nútených kmitov dosiahne vlastnú frekvenciu oscilátora – táto frekvencia sa nazýva rezonančná frekvencia. Pri rezonančnej frekvencii nastane rezonancia oscilátora pričom amplitúda nútených kmitov je väčšia, ako by zodpovedalo amplitúde sily, príp. napätia, ktoré kmitanie spôsobilo. Rezonanciu môžeme považovať za vzájomné pôsobenie dvoch oscilátorov. Jeden je zdrojom núteného kmitania (oscilátor) a druhý sa pôsobením zdroja nútene rozkmitá (rezonátor).
Prvky rezonančného obvodu.
Cievka.
Keď je zapojená v AC (striedavom) obvode, prejavuje sa hlavne indukčnosť cievky. Indukčnosť je závislá na počte závitov cievky (n), na druhu jadra cievky atď. Čím viac závitov pri jednej a tej istej frekvencii cievka má tým je väčšia indukčnosť cievky (L). Zároveň však rastie aj ohmický odpor pre prechod nosičov náboja. Odpor cievky v AC obvode bude:
Cievka má fázový posun + 90°.
Kondenzátor.
Kondenzátor sa v jednosmernom obvode prejavuje ako akumulátor po odpojení zo zdroja. Kondenzátor sa nabije a má opačnú polaritu ako zdroj. Premieňa sa tu elektrická energia na elektrostatickú energiu. Keď je kondenzátor zapojený v striedavom obvode, jeho odpor klesá s narastajúcou frekvenciou. Odpor kondenzátora v AC obvode bude: 
Kondenzátor má fázový posun -90°.
Pri malej kapacite kondenzátora a vysokej frekvencii predstavuje kondenzátor veľmi nízky odpor, preto vysoké frekvencie prejdú kondenzátorom, ktorý má jeden vývod spojený so zemou. To sa využíva napr. v NF zosilňovačoch. K odporu, ktorý je v emitore tranzistora, sa pripojí paralelne kondenzátor s malou kapacitou na odstránenie vysokých frekvencií. Malá kapacita predstavuje rádovo pF (10-12 F - piko farad).
Odpor.
Odpor sa v AC obvode správa tak, že fázový posun je 0°. Výsledná impedancia obvodu so zapojeným odporom, cievkou a kondenzátorom sa vypočíta ako formula_3. Dostaneme reálnu a imaginárnu zložku impedancie. 
Rezonančný obvod.
Môže byť sériový alebo paralelný.
Využitie.
Elektrická rezonancia sa využíva napr. v anténach mobilných telefónov, televíznych prijímačoch a iných komunikačných zariadeniach.
Pudlovanie

Pudlovanie je predindustriálny spôsob výroby železa a ocele. Je to miešanie rozžeravenej masy surového železa na rošte pudlovacej pece. Prvá pokusná pudlovacia pec v celých Uhorsku bola postavená v Chvatimechu pri Hronci.
Darina Laščiaková

Darina Laščiaková, rodená Darina Gažová (* 23. november 1931, Tvrdošín) je rozhlasová redaktorka, etnografka, interpretka ľudových piesní. 
Zo života.
Darina Laščiaková sa narodila 23. novembra 1931 v Tvrdošíne na Orave a po absolvovaní hudobnej vedy a národopisu na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave sa popri štúdiu stala členkou Lúčnice. Štúdium ukončila v roku 1956 diplomovou prácou na tému "K problematike goralskej hudobnej kultúry na severnej Orave". Uplatnenie našla ako redaktorka v niekdajšom Československom rozhlase, kde vytvorila nemalé množstvo relácií, ktoré mapujú tradičnú kultúru slovenského ľudu. Vari najznámejší z jej tvorby je cyklus "Hory, ľudia a pieseň", v ktorom poslucháčom poodkryla život ľudí z horských oblastí Slovenska. Spomienky na tieto cesty za ľudovou piesňou zachytila aj vo svojej publikácii "Život s piesňou", v ktorej si okrem nich zaspomínala aj na svojich drahých, otca, mamku, ale i súrodencov. V neposlednom rade nahrala v rozhlase aj nemalé množstvo ľudových piesní, niekoľko hudobných nosičov a aj verejné koncerty, ktoré absolvovala či už ako sólistka Lúčnice, OĽUNu, alebo iných hudobných telies.
Jozef Lettrich

Dr. Jozef Lettrich (* 17. jún 1905, Turčianske Teplice, Slovensko – † 29. november 1969, New York, New York, USA) bol slovenský politik. Pseudonym: J. Jedľovský, kr. m. Kiss
Život.
Narodil sa ako syn Juraja Lettricha a Judity Lettrichovej (rodenej Bízikovej) v obci Diviaky, ktorá je od roku 1971 časťou Turčianskych Teplíc. Študoval na gymnáziu v Martine, v roku 1928-1929 na Právnickej fakulte UK v Bratislave. Pôvodným povolaním právnik (v rokoch 1941 – 1944 advokát v Bratislave). V medzivojnovom období člen Agrárnej strany. Od roku 1939 činný v protifašistickom odboji, signatár Vianočnej dohody, v rokoch 1943 – 1944 člen ilegálnej a v roku 1944 povstaleckej Slovenskej národnej rady, povereník pre školstvo a osvetu (od 1.9.1944) v Banskej Bystrici.
V rokoch 1945 – 1948 predseda (od júla 1945 nahradil Jána Ursíniho) Demokratickej strany, predseda SNR a poslanec Národného zhromaždenia.
26. februára 1948 bol donútený rezignovať na funkciu predsedu SNR. V marci 1948 s bratom emigroval cez Rakúsko (dvoch dôstojníkov, ktorí im pomohli, odsúdili neskôr na 15 a 20 rokov straty slobody) do USA, kde pôsobil v exilových organizáciách, napr. v Rade slobodného Česko-Slovenska a publikoval v exilovej (krajanskej) i americkej tlači.
Zomrel 29. novembra 1969 v americkom New Yorku a pochovali ho na československom cintoríne v Chicagu. V roku 1990 bola jeho urna prevezená do Martina na Národný cintorín.
V roku 1996 v Slovenskej televízii vznikol dokumentárny film o živote Jozefa Lettricha (scenár a réžia Fedor Bartko).
Na jeho počesť je pomenovaná ulica v Martine. Od roku 2006 v Martine nesie jeho meno aj osemročné gymnázium (Gymnázium Jozefa Lettricha).
Rada slobodného Česko-Slovenska

Rada slobodného Česko-Slovenska/The Council of Free Czechoslovakia (RSČ) bol vrcholný politický orgán česko-slovenského exilu, založený 25. februára 1949 v USA so sídlom vo Washingtone D.C. Pri založení bolo zverejnené „Prohlášení o založení Rady svobodného Československa“ z pera Ferdinanda Peroutku. RSČ bola podobne ako rádio Slobodná Európa (RFE) financovaná v súlade so zahraničnou politikou USA prostredníctvom neštátnej organizácie National Committee for a Free Europe (NCFE). 
Činnosť.
Na pôde RSČ sa stretávali rôzne politické skupiny česko-slovenského prevažne pofebruárového exilu. Dominovali bývalí predstavitelia Národného frontu zastávajúci v rokoch 1945-48 významné politické funkcie v Česko-Slovensku a často sami zodpovední za politiku, ktorá vyústila do komunistického prevratu vo februári 1948.
Prvým predsedom RSČ bol Petr Zenkl (národní socialisté), podpredsedami boli Jozef Lettrich (Demokratická strana), dr. Mikuláš Franek (Demokratická strana), dr. Josef Černý (agrárnici), dr. Jozef Dieška (Strana slobody), Václav Majer (sociálna demokracia), dr. Adolf Procházka (lidovci) a býv. čsl. diplomati dr. Arnošt Heidrich, dr. Štefan Osuský, dr. Ján Papánek, dr. Juraj Slávik.
V roku 1957 sa americká strana kvôli pretrvávajúcim vnútorným rozporom v RSČ rozhodla ukončiť jej financovanie, RSČ po roku 1967 prakticky nevyvíjala žiadnu činnosť. 
Po novembri 1989 nadviazala spoluprácu s politickou reprezentáciou v Česko-Slovensku a exponovala sa pre zachovanie spoločného štátu. Po rozdelení Česko-Slovenska bola v roku 1993 reorganizovaná na Radu vzájomnosti Čechov a Slovákov (predseda Mojmír Povolný).
Iné politické exilové organizácie.
V exile prebiehal politický zápas medzi jednotlivými emigrantskými organizáciami. V Londýne pôsobil Český národný výbor (ČNV) pod vedením gen. Lva Prchalu združujúci protibenešovskú nesocialistickú opozíciu. Slovenských autonomistov reprezentovali konkurenčné projekty v Mníchove: Slovenský oslobodzovací výbor (SOV) Ferdinanda Ďurčanského a Slovenská národná rada v zahraničí (SNRvZ) Karola Sidora a neskôr Matúša Černáka.
Steradián

Steradián (sr) je v sústave SI jednotka priestorového uhla. Názov je odvodený z gréckeho "stereos" – pevný, priamy.
Steradián je definovaný ako „priestorový uhol, ktorý s vrcholom v strede gule vytína na povrchu tejto gule plochu s obsahom rovnajúcim sa druhej mocnine polomeru gule.“ Keďže plocha tejto gule je 4π"r"2, definícia implikuje, že guľa meria 4π steradiánov.
Steradián je bezrozmerný, lebo 1 sr = m2·m−2 = 1. Je ale užitočné rozlišovať medzi bezrozmernými hodnotami rôzneho druhu, takže sa v praxi symbol používa symbol „sr“, kdekoľvek to je vhodné, namiesto odvodenej jednotky „1“ alebo žiadnej jednotky. Napríklad, intenzita žiarenia sa dá merať vo wattoch na steradián (W·sr−1).
PTP

PTP môže byť skratka pre:
České filmové nebe

České filmové nebe (skr. ČFN) bola česká obdoba databázy IMDb, ktorú založili Ing. Radek Vetešník a Ing. Petr Herudek. Zameriavala sa predovšetkým na české filmy. Výhodou oproti podobnému projektu ČSFD bol väčší záber pri profesiách a zoznam úloh. 
V roku 2009 sa ČFN zlúčilo s portálom "Kinobox.cz" a vznikla obsiahla databáza o českej i zahraničnej kinematografii.
Klement VIII. (protipápež)

Klement VIII. (), vl. menom Gil Sanchez Muñoz y Carbón (* 1369 alebo 1370, Teruel, Aragónsko – † 28. december 1446) bol španielsky duchovný a protipápež Martina V. (v období od 10. júna 1423 do 26. júla 1429).
Jeho zvolenie za protipápeža možno považovať za jeden z dozvukov veľkej západnej schizmy (trvala v rokoch 1378 – 1417). 
Pochádzal z aragónskeho mesta Teruel a prvý raz sa významnejšie prejavil ako blízky spolupracovník kardinála Pedra de Luna (neskoršieho protipápeža Benedikta XIII.). Tesne pred Benediktovou smrťou zastával funkcie opáta vo Valencii a kňaza v rodnom meste.
Po Benediktovom skone ho vyhlásili za jeho nástupcu napriek tomu, že od novembra 1417 mala rímska cirkev riadne zvoleného pápeža Martina V. I keď mu bolo jasné, že nemá legitímnu moc, vykonával činnosti súvisiace s pápežským úradom (o. i. navrhol ďalšieho protipápeža Benedikta XIV.). Za svoje sídlo si zvolil mesto Peñíscola na pobreží Stredozemného mora. 
Na nátlak aragónskeho kráľa Alfonsa V. a jeho vyslanca, kardinála Alfonsa de Borja (neskoršieho pápeža Kalixta III.) abdikoval a na dôstojnej ceremónii 26. júla 1429 sa ochotne podrobil právoplatnému pápežovi. 14. augusta 1429 zložil Martinovi V. prísahu vernosti, ktorý ho vzápätí vymenoval za biskupa na baleárskom ostrove Malorke. Úrad zastával až do svojej smrti a v hlavnom meste ostrova Palma de Mallorca bol v miestnej katedrále pochovaný.
Zoznam protipápežov

Tento článok obsahuje chronologický zoznam protipápežov.
Citrónovník citronátový

Citrónovník citronátový (iné názvy: citrónovník medský [resp. staršie: "citrónovník médsky"], citronátovník, citrónovník lekársky, citrónovník liečivý, cedrát, zastarano: "citroník/citrónovník"; lat. "Citrus medica") je druh z rodu citrónovník. Jeho plod sa nazýva cedrát (alebo zriedkavo: citronát); sladené albedo plodu sa nazýva citronát, menej často často cedrát alebo zriedkavo citronáda.
Pozor na zámenu s angličtinou, kde sa tento druh označuje názvom „citron“. V slovenčine (podobne v mnohých iných jazykoch) je citrón naopak názov plodov druhu citrónovník pravý ("Citrus limon").
Charakteristika.
Dorastá do výšky až 4 m. Má hrubú kôru a malými oddeleniami. Vo všeobecnosti sa konzumuje zaváraný alebo v pečive ako ovocný koláč. Pri pečení sa často používa nie dužina, ale kandizovaná šupa. Cedrát bol prvým citrusovým plodom známym Rimanom. Plíniova prírodoveda spomína strom ("HN" xii.7), ktorý niektorí nazývali asýrske, iní médske „jablko“, (všeobecné grécko-rímske meno pre guľaté plody). V Plíniovej dobe sa toto ovocie nikdy nejedlo (začalo sa používať pri varení na začiatku 2. storočia), ale jeho intenzívna vôňa sa využívala na napustenie šiat, aby odpudzovali otravný hmyz. Podľa Plínia boli pokusy pestovať citrónovník pre jeho medicínske vlastnosti v kvetináčoch neúspešné. 
Systematika.
Tak ako mnohé kultúrne rastliny, aj citrónovník citronátový sa zvykne deliť buď na variety (skratka var.) alebo na kultivary (pričom kultivary prípadne patria do jednotlivých variet alebo niektorým z nich v plnom rozsahu zodpovedajú). 
Variety.
Pokiaľ ide o variety, uvádzajú sa rôzne delenia, príklad súčasného je napríklad toto
"Citrus medica" - citrónovník citronátový:
Občas (a často najmä v minulosti) sa do druhu Citrus medica zaraďujú aj ďalšie taxóny, ktoré sa inak obyčajne zaraďujú ako samostatné druhy, a to najmä:
Kultivary.
Pokiaľ ide o kultivary, je ich pomerne veľké množstvo (pričom variete ethrog zodpovedá len jeden kultivar - Ethrog). Kultivary sa delia na kyslé (napr. kultivary China, Poncire, Diamant a Ethrog) a sladké (napríklad kultivary Corsican a Dulcia).
Letisko

Letisko je vymedzená plocha na zemi alebo na vode (vrátane budov, zariadení a vybavenia) určená buď úplne alebo sčasti na odlety, prílety, alebo pohyby lietadiel na zemi. Na letisku môžu byť lietadlá hangárované, alebo môže byť na nich vedená ich údržba. Letisko má najmenej jednu dráhu pre vzlet a pristátie, helipad, alebo vodnú plochu pre vzlet a pristátie a spravidla zahŕňa aj nevyhnutnú infraštruktúru ako vežu riadenia letovej prevádzky, hangáre a budovy letiskového terminálu.
Väčšie letiská môžu zahŕňať služby fixného letiskového prevádzkovateľa, doky pre hydroplány, letiskový apron, služby riadenia letovej prevádzky, hasičskú stanicu, zariadenia pre pasažierov ako reštaurácie a letiskové salóny a taktiež záchranné služby. Vojenské letiská sú nazývané tiež ako letecké základne.
Letiská na vodných plochách predstavujú oblasť otvorenej vodnej plochy, ktoré sú pravidelne využívané hydroplánmi alebo obojživelnými lietadlami na pristátie a vzlet, zvyčajne s vybavením pre pasažierov na priľahlom pozemku, ktoré prináleží letisku.
Podľa dĺžky svojich dráh sa delí na 5 tried (napríklad „medzinárodné letisko“). 
Letiská na Slovensku.
Na Slovensku je v súčasnosti (2024) 8 medzinárodných letísk: 
Najväčšie je bratislavské Letisko Milana Rastislava Štefánika, ktoré v roku 2017 vybavilo 27 322 letov a prepravilo 1,942 mil. pasažierov, o rok neskôr to bolo už 2 292 712 pasažierov a 30 366 letov. Celková ročná kapacita zrekonštruovaného terminálového komplexu je 5 miliónov cestujúcich.
Jevgenij Viktorovič Nabokov

Jevgenij Nabokov (* 25. júl 1975, Öskemen, Kazachstan) je ruský reprezentant v ľadovom hokeji.
Klubový hokej.
V roku 1994 bol draftovaný klubom San José Sharks. Do zámoria však odišiel až pred sezónou 1997/98, kde odchytal dve sezóny za Kentucky Thoroughblades a Cleveland Lumberjacks. V NHL debutoval v sezóne 1999/00 v drese Sharks, kde počas desiatich sezón odchytal 563 zápasov. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 odchytal 14 zápasov za Metallurg Magnitogorsk v ruskej superlige. 
Reprezentácia.
Medzinárodná hokejová federácia (IIHF) mu dlho odmietala povoliť hrať za Rusko, nakoľko na juniorskom šampionáte reprezentoval rodný Kazachstan. Až v roku 2005 dostal povolenie chytať za Rusko. V drese národného tímu debutoval na zimnej olympiáde v Turíne a účinkoval aj v zbornej na uplynulých ZOH vo Vancouveri. V roku 2008 sa pričinil o prvý ruský titul majstra sveta po pätnásťročnom pôste.
Maxim Anatolievič Sokolov

Maxim Anatolievič Sokolov (* 27. máj 1972, Petrohrad, Rusko) je bývalý ruský reprezentant v ľadovom hokeji.
Klubový hokej.
Maxim Sokolov je brankár. V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1998/99 za SKA Petrohrad v ruskej hokejovej superlige. Pred sezónou 2000/01 odišiel do Severstaľu Čerepovec, neskôr Avangardu Omsk a pred sezónou 2005/06 sa opäť vrátil so Petrohradu.
Reprezentácia.
Maxim Sokolov sa dostal do reprezentačného výberu Ruska na zimné olympijské hry 2006 v Turíne. Zdalo sa, že Majstrovstvá sveta 2006 vynechá kvôli zraneniu, ale napokon ho tréner Vladimir Krikunov pred zápasom so Švédskom v nadstavbovej časti dopísal na súpisku. Podľa Maximových slov išlo o jeho definitívnu rozlúčku s reprezentačnou kariérou.
Sergej Viktorovič Gončar

Sergej Gončar (* 13. apríl 1974, Čeľabinsk, Rusko) je bývalý ruský reprezentant v ľadovom hokeji.
Klubový hokej.
Sergej Gončar je obranca. V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1991/92 za Traktor Čeľabinsk v ruskej hokejovej superlige. V roku 1992 ho v úvodnom drafte NHL vybralo mužstvo Washington Capitals už v prvom kole ako 14. v celkovom poradí. Nasledujúce dve sezóny chytal za Dinamo Moskva. Od sezóny 1994/95 odohral takmer 10 sezón za Washington a stal sa jednou z opôr tímu. Počas sezóny 2003/04 ho Washington vytrejdoval do tímu Boston Bruins. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za Mettalurg Magnitogorsk v ruskej superlige. Pred sezónou 2005/06 prestúpil do Pittsburghu Penguins. Má uzavretú zmluvu na 3,5 milióna dolárov a je najlepšie plateným hráčom mužstva. Hrá s číslom 55. V roku 2009 získal s tímom Pittsburgh Penguins Stanley cup.
Reprezentácia.
Sergej Gončar sa dostal do reprezentačného výberu Ruska na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji v rokoch: 2000, 2007 a 2010. Zúčastnil sa zimných olympijských hier v Nagane, v Salt Lake City, v Turíne a vo Vancouveri.
Darius Kasparaitis

Darius Kasparaitis, celým menom Darius Vladovič Kasparaitis (* 16. október 1972, Elektrenai, Litva) je bývalý ruský reprezentant v ľadovom hokeji. Darius Kasparaitis má litovský pôvod.
Klubový hokej.
Darius Kasparaitis je obranca. V najvyššej súťaži začal hrať v sezóne 1988/89 za Dinamo Moskva vo vtedajšej sovietskej hokejovej lige. V roku 1992 ho v úvodnom drafte NHL vybralo mužstvo New York Islanders už v prvom kole ako piateho v celkovom poradí. Už v nasledujúcej sezóne sa dostal v drese Islanders na ľad NHL a odohral za toto mužstvo takmer 5 sezón. V sezóne 1996/97 prestúpil do Pittsburghu Penguins, kde zotrval takmer 6 sezón. Počas sezóny 2001/02 prestúpil do Colorada Avalanche, odohral však za tento klub iba 11 zápasov. Nasledujúcu sezónu už obliekal dres New York Rangers a tomuto klubu je verný dodnes. Počas lockoutu v NHL v sezóne 2004/05 hral za Ak Bars Kazaň v ruskej hokejovej superlige. Na sezónu 2005/06 má uzavretú zmluvu na 3,344 milióna dolárov. Hrá s číslom 6.
Reprezentácia.
Darius Kasparaitis sa dostal do reprezentačného výberu Ruska na zimné olympijské hry 2006 v Turíne.
Halofantín

Halofantin je účinný liek na erytrocytné nepohlavné štádia všetkých druhov malarických plazmódií. Indikovaný je k liečbe nekomplikovanej chlorochin rezistentnej malárie, hlavne vyvolanej multirezistentnými kmeňmi "P. falciparum".
Dobre sa znáša, sú pozorované iba mierne tráviace problémy (nauzea, zvracanie) a mierne zvýšenie hladiny aminotransferáz.
Kalciol

Kalciol alebo cholekalciferol alebo vitamín D3 je forma Vitamínu D (kalciferolu). Vitamín D3 je tiež steroid, tak ako testosterón, cholesterol a kortizol. Zvyšuje vstrebávanie vápnika z čreva.
Erkalciol

Erkalciol alebo ergokalciferol alebo vitamín D2 je forma vitamínu D.
Vytvára sa z viosterolu, ktorý vzniká, keď ultrafialové svetlo aktivuje ergosterol.
Cievne zásobenie hrudníka

Cievne zásobenie hrudníka je komplikovaným systémom tepien (artérií) a žíl (vén), ktoré zásobujú jeho anatomické štruktúry. Možno ho rozdeliť z praktických dôvodov na viacero samostatných podkategórií:
Ďalej v rámci týchto podkategórií je užitočné rozlišovať medzi tepenným zásobením a žilovým odvodom krvi.
Cievne zásobenie brucha

Cievne zásobenie brucha je komplikovaný systém tepien (artérií) a žíl (vén), ktoré zásobujú jeho anatomické štruktúry. Možno ho rozdeliť z praktických dôvodov na viacero samostatných podkategórií:
Ďalej v rámci týchto podkategórií je užitočné rozlišovať medzi tepenným zásobením a žilovým odvodom krvi.
Cievne zásobenie panvy

Cievne zásobenie panvy je komplikovaným systémom tepien (artérií) a žíl (vén), ktoré zásobujú jeho anatomické štruktúry. Možno ho rozdeliť z praktických dôvodov na viacero samostatných podkategórií:
Ďalej v rámci týchto podkategórií je užitočné rozlišovať medzi tepnovým zásobením a žilovým odvodom krvi.
Cievne zásobenie hornej končatiny

Cievne zásobenie hornej končatiny má za úlohu zásobovať svaly, kosti a väzy hornej končatiny okysličenou krvou a živinami, a následne odvádzať oxid uhličitý a odpadové produkty metabolizmu z tejto oblasti preč. Možno ho rozdeliť na dve veľké podkategórie:
Cievne zásobenie dolnej končatiny

Cievne zásobenie dolnej končatiny má za úlohu zásobovať svaly, kosti a väzy dolnej končatiny okysličenou krvou a živinami, a následne odvádzať oxid uhličitý a odpadové produkty metabolizmu z tejto oblasti preč. Možno ho rozdeliť na dve veľké podkategórie:
Centrálna nervová sústava

Centrálna nervová sústava (v skratke často CNS) alebo ústredná nervová sústava alebo centrálny nervový systém je hlavné nervové riadiace centrum vyšších organizmov. Skladá sa z dvoch základných súčastí: mozgu a miechy. K centrálnej nervovej sústave sa často priraďujú niektoré zmyslové orgány, a to z dôvodu spoločného embryonálneho vývoja – zrak, sluch, čuch a centrum rovnováhy. S orgánmi ju spája sústava obvodových nervov.
CNS riadi motorické reakcie organizmu, koordinuje pohyb a rovnováhu, nesie centrá životne dôležitých funkcií (dýchanie, krvný obeh, hlad, smäd), závisí od nej pamäť, učenie a celé vedomie človeka.
Stavba.
V stavbe CNS môžeme pozorovať 2 druhy nervového tkaniva:
Mozog a miecha majú na svojom povrchu 3 obaly – pleny (meningy):
Medzi pavúčnicou a cievnatkou je mozgovomiechový mok ("liquor cerebro-spinalis"), ktorý má podobné zloženie ako krvná plazma, ale neobsahuje bielkoviny.
Iné projekty.
Miecha

Miecha (lat. "medulla spinalis") je priamym pokračovaním, akousi „predĺženou rukou“ mozgu. Prebieha v kanáli, ktorý je vytvorený stĺpcom krčných, hrudných a driekových stavcov a zabezpečuje prepojenie mozgu s ostatnými časťami ľudského tela. Mozog prostredníctvom miechy aktívne reaguje na zmeny vonkajšieho prostredia a cez ňu získava aj informácie o jeho zmenách. Miecha je ústredím pohybových reflexov. Má aj prevodovú funkciu - prechádzajú ňou vzostupné dráhy, ktoré vedú správy z receptorov do mozgu, aj zostupné dráhy, ktoré vedú správy z rôznych častí mozgu ku kostrovým svalom a vnútorným orgánom. 
Je 40 – 45 cm dlhá, 1 cm široká, uložená v chrbticovom kanáli, kraniálne prebieha do predĺženej miechy a kaudálne končí v 1. – 2. driekovom stavci.
Zmyslové orgány

Zmyslové orgány () sú špecializované anatomické štruktúry, ktoré poskytujú mozgu informáciu o špecifických zmenách vonkajšieho prostredia. Rôzne živé organizmy môžu mať rôzne anatomicky usporiadané zmyslové orgány, s rôznou citlivosťou a zložitosťou.
Receptory.
Základnou jednotkou zmyslových orgánov sú receptory, ktoré sú roztrúsené po celom tele. Delíme ich na:
Ďalšie rozdelenie receptorov:
Receptory sú buď jednoduché voľné nervové zakončenia, alebo sa vytvárajú špeciálne zariadenia s rôzne zložitou stavbou. Každý receptor prijíma iba špecifické podnety (napr. svetlo, farbu). Rozlišujeme receptory všeobecnej citlivosti (tlak, bolesť a pod.) a receptory špeciálnej citlivosti. Senzitívne vnemy zachytené zmyslovými ústrojmi sa vedú dostredivými dráhami do centrálnej nervovej sústavy (CNS) a až tu vzniká pocit, vnem a poznatok. 
Zmysly.
U človeka rozlišujeme nasledovné zmysly:
Tieto vnemy registrujú rôzne k tomu prispôsobené bunky až špecializované orgány – napr. oko, vonkajšie, stredné a vnútorné ucho, chuťové poháriky jazyka, senzorické systémy kože, čuchové bunky nosnej sliznice a podobne.
Periférna nervová sústava

Periférna nervová sústava, skratka PNS, alebo periférny nervový systém alebo periférne nervstvo je súčasť nervovej sústavy, ktorá pozostáva z nervov a neurónov, ktoré sídlia alebo zasahujú mimo centrálneho nervového systému (mozog a miecha). Prenáša signály z centrálnej nervovej sústavy k výkonným orgánom (napr. svalom), alebo naopak privádzajú signály zo senzorov vonkajšieho a vnútorného prostredia do centrálneho nervového systému. Na rozdiel od centrálneho nervového systému nie je PNS chránený kosťou ani hematoencefalickou bariérou, čo ho robí citlivým na toxíny a mechanické poranenia. Periférny nervový systém je rozdelený na somatický nervový systém a autonómny nervový systém.
Pomenovanie jednotlivých nervov.
10 z 12 hlavových nervov vychádza z mozgového kmeňa a až na niekoľko výnimiek ovládajú funkcie anatomických štruktúr hlavy. X. hlavový nerv (nervus vagus) vedie do mozgu signály z vnútorných orgánov hrudníka a brušnej dutiny a XI. hlavový nerv (nervus accesorius) ovláda okrem iného lichobežníkový sval a kývač hlavy, ktoré zasahujú aj mimo hlavy.
Miešne nervy vychádzajú z miechy. U človeka existuje 31 párov miešnych nervov - z toho 8 krčných (cervikálnych), 12 hrudníkových (torakálnych), 5 driekových (lumbárnych), 5 krížových (sakrálnych) a jeden pár kostrčových (kokcygeálny). Označovanie nervov je určené konvenčne podľa označenia stavca piamo nad ním, takže štvrtý hrudníkový nerv vychádza z miechy pod štvrtým hrudníkovým stavcom. Toto pravidlo je porušené u krčných nervov: prvý krčný nerv začína nad prvým krčným stavcom, kým posledný ôsmy odstupuje z miechy pod posledným siedmym krčným stavcom (takže je 7 krčných stavcov a 8 párov krčných nervov).
Mimo tohoto označenia má každý nerv svoj slovenský a latinský názov.
Hlavový nerv

Hlavové nervy alebo mozgové nervy alebo kraniálne nervy sú osobitná skupina periférnych nervov, ktorá sa vyznačuje tým, že vychádza priamo z mozgu alebo predĺženej miechy. Existuje 12 hlavových nervov (väčšinou patria medzi zmiešané nervy – so senzitívnymi aj motorickými vláknami): 
po latinsky:
Miechový nerv

Miechové nervy sú skupina periférnych nervov, ktoré vychádzajú z miechy. Privádzajú signály k svalom - tzv. motorické nervy, a odvádzajú signály z receptorov - tzv. senzorické nervy.
miechové nervy: 
Podľa miesta výstupu rozoznávame:
Vegetatívny nervový systém

Vegetatívny alebo autonómny nervový systém (sústava) (VNS) je po somatickom druhou hlavnou súčasťou periférneho nervového systému. Je to systém až na vzácne výnimky neovládateľný vôľou a tvorí ho osobitná skupina periférnych nervov. Jeho úlohou je regulácia vnútorného prostredia organizmu, inervuje hladkú svalovinu ciev, tráviacej trubice, endo- i exokrinné žľazy a má úzke prepojenie s endokrinným systémom.
Od somatického nervového systému sa autonómny neodlišuje iba funkčne, ale aj morfologicky a anatomicky. Na rozdiel od spinálnych nervov je cesta z CNS k cieľovému orgánu dvojneurónová. V CNS leží tzv. "pregangliový" neurón, ktorého axón sa prepája vo vegetatívnom gangliu s neurónom, ktorý sa označuje ako "postgangliový". Nervové vlákna v podobe samostatných alebo ako súčasť spinálnych nervov motoricky inervujú hladké svaly, sú v stenách vnútorných orgánov, ciev, vývodov žliaz. 
Rozdelenie.
Vegetatívny nervový systém sa delí na dva samostatné funkčné celky:
Pôsobenie sympatika a parasympatika.
Na prvý pohľad je antagonistické, platí to však len pre tráviacu sústavu.
Neuromediátory VNS.
Pregangliové bunky používajú ako neuromediátor acetylcholín a rôzne neuropeptidy, ktoré sa viažu na nikotínový acetylcholínový receptor postgangliovej bunky. Postgangliové bunky parasypatika využívajú acetylcholín, viažúci sa na muskarínový receptor. Postgangliové bunky sympatika využívajú norepinefrín, viažúci sa na alfa- alebo beta-adrenergné receptory.
Vegetatívny (viscerálny) reflexný oblúk.
Reflexný oblúk VNS má niekoľko typických odlišností:
Sval

Sval je zreteľne ohraničený útvar svalového tkaniva. Je to pohybový orgán živočíchov, vrátane človeka.
Jeho najpodstatnejšou zložkou sú svalové bunky, ktoré majú schopnosť sťahu - kontrakcie a uvoľnenia - relaxácie.
Rozoznávame 3 druhy svalov:
Charakteristika.
Svaly vykonávajú pohyb. Okrem vedomých pohybov, ktoré zabezpečujú priečne pruhované svaly, sú zodpovedné i za pohyby nevedomé, resp. automatizované (napr. zmeny veľkosti zreničky, tlkot srdca, prehĺtanie a dýchanie). Pracujú ťahom a skladajú sa z buniek - myocytov, ktoré sa môžu sťahovať, čiže skracovať. Sťahy vyžadujú chemickú energiu v podobe ATP a na jej tvorbu a uvoľňovanie je potrebné nepretržité zásobovanie svalov živinami a kyslíkom. Organizmus tieto procesy aktívne reguluje: napríklad pri namáhavom cvičení bije srdce rýchlejšie a zvyšuje sa prietok krvi.
Kostrové, priečne pruhované svaly sa pripájajú ku kostiam pevnými nepružnými šľachami. Tieto svaly sú ovládané vôľou. Keď dostanú signál z centrálnej nervovej sústavy, skrátia sa a ťahajú kosti, ku ktorým sú pripevnené. Ostatné typy svalov (priečne pruhovaný sval srdca a hladké svaly) pracujú automaticky. Sú vôľou neovládateľné a nachádzajú sa v tráviacom trakte, močovom mechúre, stenách ciev, maternici a v ďalších častiach tela.
V tele sa nachádza približne 640 kostrových svalov. Najmohutnejší je najväčší sedací sval ("musculus gluteus maximus"). Najmenší je strmienkový sval v uchu, ktorý meria len asi 1 mm. 
Svalové bunky alebo vlákna, ktoré tvoria veľkú väčšinu objemu každého svalu, sú vysoko špecializované. Sú veľmi dlhé (až 30 cm) a tenké. Keď sú podráždené prostredníctvom nervového vzruchu, dokážu sa skrátiť až na tretinu svojej dĺžky. Vláknu dáva priečne pruhovaný vzhľad usporiadanie myofibríl - aparátu, ktorý je podstatou jeho funkcie. Svalové vlákna sú usporiadané do zväzkov. Zväzky svalových vlákien tvoria sval. Jeden sval sa môže skladať aj z vyše 2000 vlákien.
Funkcia svalov.
Dlhé kosti rúk a nôh sú ako mechanické páky tela. Pohyb umožňujú ich spoje, čiže kĺby, ako napríklad rameno, lakeť, bedrá a koleno. Keď sa sval, napríklad dvojhlavý sval (biceps) hornej časti paže, stiahne, pritiahne kosti predlaktia k lakťovému kĺbu. Biceps sa môže skrátiť len o pár centimetrov, ale pretože má úpon blízko lakťa, pritiahne kosti predlaktia tak, že ruka opíše veľký oblúk. V technických odboroch sa hovorí, že ide o úsporu sily, ktorá tento dodatočný pohyb umožňuje.
Svaly hlavy

Svaly hlavy majú niekoľko základných funkcií, ktoré ich (okrem anatomickej lokalizácie) rozdeľujú do viacerých podskupín. Najvýznamnejšie sú:
Nosová dutina

Nosová dutina alebo menej vhodne nosná dutina (lat. "cavum nasi") je zložito konfigurovaný priestor v tvárovej časti lebky nad ústnou dutinou a pod prednou a strednou lebečnou jamou, ktorý patrí k horným dýchacím cestám. Jej strop tvorí najmä čuchová, klinová a čelová kosť, dno tvrdé a mäkké podnebie a bočné steny najmä čeľusť a čuchová kosť. Týmto priestorom prechádza vzduch, ktorý do ľudského tela vstupuje nosom, a pokračuje ďalej nosohltanom cez hrtan do dolných dýchacích ciest a pľúc. V nosovej dutine sa vzduch ohrieva a zbavuje ďalších väčších cudzorodých čiastočiek, ktoré môže obsahovať.
Nosová dutina komunikuje s vonkajším prostredím cez otvory (). Vzadu sa otvára do nosohltana párom otvorov (). Nosová dutina má z väčšej časti kostený podklad; hovoríme o tzv. kostenej nosovej dutine (). V prednej časti ju dopĺňajú nosové chrupky.