burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Francúzske národné futbalové mužstvo do 21 rokov

Francúzske národné futbalové mužstvo do 21 rokov je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.
Tím je určený výhradne pre futbalistov, ktorí majú na začiatku dvojročného ťaženia majstrovstiev Európy do 21 rokov aspoň 21 rokov, čo znamená, že hráč môže reprezentovať národný tím až do 23. roku života.
Hoci tímy do 21 rokov vznikli až v roku 1976, mládežnícky národný tím vo Francúzsku, existoval už od roku 1950.
Folklorika

Folklorika (Zo srdca spievam, zo srdca hrám) je štúdiový album Martina Babjaka a Jána Berky-Mrenicu. Album v roku 2000 na MC a CD vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor EMI.
Superliga Srbije

Superliga Srbije (doslova Srbská superliga, ) je profesionálna futbalová klubová súťaž v Srbsku, ktorá je riadená srbskou futbalovou federáciou. Je to najvyššia srbská súťaž v ktorej hráva 16 tímov. Liga vznikla v roku 2005 ako najvyššia futbalová súťaž Srbska a Čiernej Hory no po odtrhnutí Čiernej Hory od Srbska hrajú v lige iba srbské kluby.
Srbské kluby v minulosti pôsobili v Juhoslovanskej prvej lige. Táto súťaž vznikla v roku 1923 a trvala do roku 2003. Po páde Juhoslávie v roku 1991 sa vytvorila nová Juhoslávia s názvom FR Juhoslávia s Čiernou Horou a Srbskom. Názov Juhoslávia si ponechali až do roku 2003, kedy sa krajina premenovala na Srbsko a Čierna Hora. Po rozdelení Srbska a Čiernej Hory v roku 2006 si Čierna Hora vytvorila Prvú ligu Čiernej Hory.
Najúspešnejším tímom je Crvena Zvezda s deviatimi titulmi.
Prehľad víťazov.
Od vzniku srbskej Superligy malo Srbsko iba dvoch víťazov a to Crvenu Zvezda a Partizan Belehrad
Lekovov dom

Lekovov dom () je dom z obdobia bulharského národného obrodenia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu.
Iné názvy.
Budova je známa aj pod názvami Dom Ivana Lekova (), alebo Kojčevov dom ()
Lokalita.
Lekovov dom sa nachádza v centrálnej časti mesta Panagiurište. na ulici „20. april“ (, doslova "ulica 20. apríla") č. 18.
Dejiny.
Dom bol postavený pre bohatého panagiurského obchodníka, revolučného dejateľa a účastníka aprílového povstania Ivana Lekova v rokoch po skončení krymskej vojny. Dom navštevoval Vasil Levski. V roku 1870 pri jeho druhej návšteve Panagiurišta bol v dome ubytovaný. V roku 1873 bol dom vyzdobený freskami. Po zasadnutiach v Oborišti v dome zasadala komisia zvolená Prvým veľkým národným zhromaždením, zvolaným v apríli 1876. Komisia mala pripraviť dokument, ktorý by predstavoval základné osnovy budúcej Ústavy. 
V roku 1964 bol budove pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu. V roku 2004 prebehli na budove reštauračné práce. V súčasnosti sa budova využíva ako múzeum, ako súčasť panagiurského historického múzea.
Charakteristika.
Dom je cenným pamätníkom bulharskej obrodeneckej architektúry.
Fresková výzdoba.
Dom sa vyznačuje sa bohatou a unikátnou freskovou výzdobou interiéru aj exteriéru, ktorú zhotovil miestny umelec Ivan Zografov. Najvýznamnejšia freska v dome je freska s názvom "Koleso života", ktorá sa nachádza v salóne a výjav na nej odráža životnú filozofiu charakteristickú pre danú éru. Tak ako u ostatných fresiek v dome je autorom Ivan Zografov (aj Zografski). Predstavuje alegorický výjav, ktorý zobrazuje kolobeh života od narodenia do smrti. Symbolikou pripomína stredovekú pravoslávnu freskovú stenomaľbu.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Rok vyhlásenia: 1964
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy 
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: "Kăšta na Ivan Lekov" (, doslovne Dom Ivana Lekova)
Pius (meno)

Pius je meno latinského pôvodu, ktoré znamená „zbožný“ alebo „láskavý“. Ženská obdoba mena Pius je Pia. Meniny oslavuje 5. mája.
Je to jedno z najpoužívanejších mien pápežov, nieslo ich dvanásť z nich. Patrí tiež medzi rehoľné mená.
Rudolf Sivák

Dr.h.c. prof. Ing. Rudolf Sivák, PhD. (* 9. november 1955, Topoľčany) je slovenský ekonóm, vysokoškolský pedagóg. Od roku 2007 do roku 2015 bol rektorom Ekonomickej univerzity v Bratislave.
Akademická kariéra.
V rokoch 1977 ukončil postgraduálne štúdium na Národohospodárskej fakulte Ekonomickej univerzity v Bratislave. Na katedre financií pokračoval ako asistent a v roku 1987 získal vedecko-akademickú hodnosť CSc. v odbore Národohospodárska teória a politika (CSc.). V roku 1995 bol menovaný za docenta (doc.). A v novembri 2001 ho vtedajší prezident Rudolf Schuster menoval za profesora v odbore financie, bankovníctvo a investovanie.
Od roku 2000 do roku 2007 bol zvoleným dekanom Národohospodárskej fakulty. Zároveň od roku 2001 do roku 2005 bol vedúcim jej najväčšej katedry (katedry financií). Na katedre dosiahol aj na najvyššiu pozíciu, keď bol v roku 2006 zvolený za rektora Ekonomickej univerzity v Bratislave pre obdobie 20072011. Za rektora bol zvolený aj v ďalšom období do roku 2015.
Ocenenia.
Rudolf Sivák je držiteľom napríklad týchto ocenení:
Pomývačný grúň

Pomývačný grúň () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Pohronskou Polhorou, približne juhovýchodne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Balocké vrchy. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Čierny Balog. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Pohronská Polhora a Michalová, západne sa nachádza Čierny Balog, juhozápadne Sihla a Drábsko, južne Utekáč a Klenovec a juhovýchodne Tisovec.
Opis.
Pomývačný grúň leží v centrálnej časti Veporských vrchov, v rázsoche, vedúcej severozápadným smerom z vrchu Báňova (). Severne sa nachádza vrch Zrazy (), Michalová (), Lômik (), Vysoká (), Lešník () a Psica (), východne Javorinka (), Fabova hoľa (), Vysoký vrch (), Kučalach (), Bánovo (), Báňova () a Kostolný vrch (), južne Rozsypok (), Široký grúň () a Klenovský Vepor () a západne Nad Králičkou (), Dlhý grúň (), Karačovo (() a Kýčera (). Južné a západné svahy odvodňuje potok Šaling, severné jeho prítok Pomývačný potok, oba v povodí rieky Hron. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov, hrebeň Nízkych Tatier a Spišsko-gemerský kras.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no juhozápadne vedúcou Starou dolinou vedie modro značená turistická trasa z Čierneho Balogu – Dobroča do sedla Machniarka (križovatka s Rudnou magistrálou). Na rázc. Chlipavice vedie žltá turistická trasa z Pohronskej Polhory.
Život je krásny (Martin Babjak)

Život je krásny pes je štúdiový album Martina Babjaka. Album v roku 2006 CD vydalo hudobné vydavateľstvo Millenium Records.
Album "Život je krásny" je zbierkou väčšinou trampských pesničiek, ktoré hrával Martin Babjak ako študent na letných „čundorch“. Vymyslel a zapísal si ich s kamarátom v tých časoch. Skladby sa nestratili a spolu so spolužiakom z konzervatória, gitaristom Henrym Tóthom, sa rozhodli v jeho nahrávacom štúdiu dať tieto piesne na CD. V období nahrávania albumu bol Martin Babjak už trinásť rokov tzv. „ľadovým medveďom“, tak medzi skladbami je aj „Hymna otužilcov“, ktorú aj sám zložil. Na tomto albume, Martin Babjak nielen spieva, ale hrá aj na niekoľkých hudobných nástrojoch (bendžo, ruskú balalajku, ústnu harmoniku a gitaru...) a v jednej pesničke dokonca aj píska.
Jozef Rosa

Ing. Prof. Jozef Rosa, DrSc. (* 23. február 1916, Senica† 28. december 1973, Bratislava) bol slovenský ekonóm, profesor a politik Komunistickej strany Slovenska, poslanec Slovenskej národnej rady a Snemovne národov Federálneho zhromaždenia.
Životopis.
V roku 1946 absolvoval Vysokú školu ekonomickú v Bratislave. Bol zamestnancom Mestskej sporiteľne v Bratislave a povereníctva financií. V rokoch 1953 až 1957 prednášal na VŠE v Bratislave, kde bol vedúcim katedry financií. V rokoch 1960 až 1963 bol dekanom Národohospodárskej fakulty tejto školy a v rokoch 1966 až 1969 jej rektorom. Bol autorom mnohých odborných publikácií a študijných textov.
V roku 1968 bol účastníkom zasadnutia Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska. Po federalizácii Československa v januári 1969 sa stal poslancom Snemovne národov Federálneho zhromaždenia ako nominant Slovenskej národnej rady. V parlamente pôsobil až do konca volebného obdobia, teda do volieb v roku 1971.&lt;br&gt;
Bol jedným z ekonomických konštruktérov federácie a jeho odchod z vysokých politických funkcií je spojený s nástupom normalizácie.
V roku 1946 získal Rad Slovenského národného povstania a roku 1966 Vyznamenanie Za zásluhy o výstavbu.
Pavol Rapoš

Prof. Ing. Pavol Rapoš CSc. (* 22. február 1927† 15. apríl 1985) bol slovenský a česko-slovenský vysokoškolský učiteľ, ekonóm, politik Komunistickej strany Slovenska a po februárový poslanec Národného zhromaždenia ČSSR a Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia.
Biografia.
Vo voľbách roku 1964 bol zvolený za KSS do Národného zhromaždenia ČSSR za Západoslovenský kraj. V Národnom zhromaždení zasadal až do konca volebného obdobia parlamentu v roku 1968.
K roku 1968 sa profesne uvádza ako vysokoškolský učiteľ z obvodu Bratislava-Vinohrady.
Po federalizácii Česko-Slovenska zasadol roku 1969 do Snemovne ľudu Federálneho zhromaždenia (volebný obvod Bratislava-Vinohrady). Vo Federálnom zhromaždení zotrval do konca volebného obdobia parlamentu, teda do volieb roku 1971. Počas normalizácie potom ďalej pôsobil v akademickej sfére a publikoval diela ako "Metodika výuky politickej ekonómie na vysokých školách".
MKM Stadium

MKM Stadium (známy tiež ako Hull City Stadium) je viac-účelový štadión, ktorý sa nachádza v anglickom Kingston upon Hull. Je domovským štadiónom futbalového klubu Hull City, ktorý momentálne pôsobí v EFL Championship. S kapacitou 25 586 divákov je to 34. najväčší štadión v Anglicku.
História.
Názov štadióna.
Štadión bol kedysi nazývaný KC Stadium, ale z dôvodu premenovania hlavného sponzora štadióna v roku 2016, došlo aj k jeho následnej zmene názvu na KCOM Stadium. V júni 2021 práva na meno štadióna získala spoločnosť MKM Building Supplies a štadión sa premenoval na MKM Stadium. 
Výstavba.
Stavba bola navrhnutá v neskorých deväťdesiatych rokoch, s tým že bola zrealizovaná až v októbri 2002 a stála niečo cez 44 miliónov libier. 
Vlastníkom štadióna je Hull City Council a prevádzkovaný je spoločnosťou Stadium Management Company (SMC), ktorá sa už niekoľko rokov snaží zvýšiť kapacitu štadióna na 32 000 divákov. 
Súčasná kapacita štadióna je 25 400 divákov.
Ľudová pieseň (Martin Babjak)

Ľudová pieseň je názov štúdiového albumu Martina Babjaka. Album v roku 2006 na CD vydalo hudobné vydavateľstvo Pyramída.
Pasión

Pasión () môže byť:
Dudekovov dom

Dudekovov dom () je dom z obdobia bulharského národného obrodenia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku. Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu. Je jednou z budov komplexu panagiurského Historického múzea.
Lokalita.
Dudekovov dom sa nachádza v centrálnej časti mesta Panagiurište. pri komplexe panagiurského Historického múzea na ulici „Rajna Kňagiňa“ (, doslova "ulica Rajny Kňagine").
Dejiny.
Dom bol postavený pre bohatého panagiurského obchodníka Petăra Dudekova v roku 1856.
30. apríla 1876 sa dom stal miestom tragických udalostí počas potláčania aprílového povstania. V dome bol zabitý jeho majiteľ Petăr Dudekov, ako aj mnohí starci a deti, ktorí sa v ňom ukrývali. Ďalší z povstalcov, ktorý sa v dome nachádzal, Petăr Štărbanov, spáchal po heroickom boji samovraždu, aby sa nedostal do rúk ozbrojencom tureckého bašibozuku. Na jeseň 1876 si v dome založila svoju charitatívnu misiu Lady Strangford.
Počas rusko-tureckej osloboditeľskej vojny sa 30. decembra 1877 v dome ubytoval ruský generál Viktor Dandeviľ, veliteľ Tretej pechotnej gardovej divízie, ktorá oslobodila Panagiurište.
V roku 1964 bol budove pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu. V roku 1996 bola v dome otvorená múzejná expozícia. 
Charakteristika.
Dom je významným architektonicko-staviteľským pamätníkom z obdobia bulharského národného obrodenia. Architektonický ide o plovdivský typ obrodeneckého domu so symetrickým stavebným pôdorysom.
Dom sa vyznačuje bohatou interiérovou architektonickou a dekoratívnou výzdobou.
Predstavuje ubytovanie v panagiurskom mestskom štýle, ktoré sa vyznačuje okázalosťou, keďže Panagiurište bolo pred aprílovým povstaním v roku 1876 jedným z najbohatších sídiel Osmanskej ríše na území dnešného Bulharska.
Múzejná expozícia.
V dome sa nachádza etnograficko-historická expozícia panagiurského historického múzea, ktorá zobrazuje spôsob života a kultúru v období bulharského národného obrodenia. Múzejná expozícia bola otvorená v roku 1996. Pripravili ju pracovníci panagiurského historického múzea, Diana Belevová a Georgi Kerkeňakov. 
Na prvom poschodí sa nachádza časť expozície, ktorá zobrazuje každodenný život prostredníctvom tradičných predmetov používaných pri vykonávaní domácich remesiel, krbu, riadu na prípravu a jedenie jedla a oddychových priestorov s typickými podložkami a prikrývkami, sako aj tradičnými mužskými a ženskými krojmi. Časť expozície na druhom poschodí domu zobrazuje náznaky nastupujúcej novej mestskej kultúry ovplyvnenej európskym životným štýlom. Zobrazené sú luxusné predmety a nábytok rozmiestnený v reprezentačných miestnostiach. Súčasťou tejto časti expozície sú aj sviatočné mužské a ženské kostýmy.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Rok vyhlásenia: 1964
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy 
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: "Dudekovata kăšta" (, doslovne Dudekovov dom)
Dreň

Dreň môže byť:
Seoul Broadcasting System

Seoul Broadcasting System (SBS) je juhokórejský národný rozhlasový a televízny vysielateľ. V marci 2000 sa spoločnosť legálne stala známou ako SBS a zmenila názov spoločnosti na Seoul Broadcasting System (서울방송). Od roku 2001 poskytuje službu pozemnej digitálnej televízie vo formáte ATSC a od roku 2005 službu T-DMB (Digitálne multimediálne vysielanie). Jej hlavnou pozemnou televíznou stanicou je SBS TV kanál 6 pre digitálne a káblové vysielanie.
TVN

TVN môže byť:
TVN (Kórejská republika)

TVN (štylizované ako tvN) je juhokórejský káblový televízny kanál, ktorý vlastní CJ ENM. Bola spustená v roku 2006. Jeho program pozostáva z rôznych zábavných obsahov zameraných na televízne seriály a varieté. Je k dispozícii na kábli, satelite cez SkyLife a IPTV platformách v Južnej Kórei.
Lômik

Lômik () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Pohronskou Polhorou, približne juhovýchodne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Balocké vrchy. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Čierny Balog. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Pohronská Polhora a Michalová, západne sa nachádza Čierny Balog, juhozápadne Sihla a Drábsko, južne Utekáč a Klenovec a juhovýchodne Tisovec.
Opis.
Lômik leží v centrálnej časti Veporských vrchov, v rázsoche, vedúcej severozápadným smerom z vrchu Báňova (). Severne sa nachádza Michalová (), Vysoká (), Lešník (), Ďurová () a Psica (), východne Javorinka (), Fabova hoľa (), Vysoký vrch (), Kučalach (), Bánovo () a Kostolný vrch (), južne Báňova () Rozsypok (), Pomývačný grúň (), Široký grúň (), Klenovský Vepor () a Šopisko () a západne vrch Nad Králičkou (), Dlhý grúň (), Karašovo () a Zrazy (). Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde voda odteká prítokmi potoka Šaling. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov, hrebeň Nízkych Tatier, Spišsko-gemerský kras a Poľanu.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no juhozápadne vedúcou Starou dolinou vedie modro značená chodník z Čierneho Balogu – Dobroča do sedla Machniarka (križovatka s Rudnou magistrálou). Východne vedúcim hrebeňom vedie žltá turistická trasa z Pohronskej Polhory na rázc. Chlipavice.
Khépren Thuram

Khéphren Thuram-Ulien (* 26. marec 2001, Reggio Emilia, Taliansko) je francúzsky profesionálny futbalista, ktorý hrá na poste stredopoliara vo francúzskom klube OGC Nice.
Khépren je futbalista tak ako jeho otec Lilian Thuram a jeho známejší brat Marcus Thuram.
Klubová kariéra.
AS Monaco.
Khépren debutoval za AS Monaco 28. novembra 2018 pri prehre s Alteticom Madrid v skupinovej fázy Ligy majstrov UEFA 2018/19.
OGC Nice.
26. júna 2019 sa Thuram pripojil k OGC Nice k najväčšiemu rivalovi AS Monaco. Debutoval 17. augusta pri výhre 2:1 nad Nîmes.
3. októbra 2020 strelil svoj prvý gól za klub pri výhre nad Nantes.
Medzinárodná kariéra.
Thuram reprezentoval Francúzsko na rôznych mládežníckych medzinárodných úrovniach.
V marci 2023 bol prvýkrát pozvaný do seniorskej reprezentácie Francúzska. Debutoval pri výhre 4:0 nad Holandskom keď v 89. minúte striedal Adriena Rabiota.
Štatistiky.
Klubové.
"K 4. júlu 2023"
Medzinárodné.
"K 4. júlu 2023"
Úspechy.
OGC Nice
Cher Ndour

Cher Ndour (* 27. júl 2004, Brescia, Taliansko) je taliansky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste stredopoliara vo francúzskom tíme Paris Saint-Germain.
Klubová kariéra.
Ndour vyrastal v akadémie Brescie, Atalanty a SL Benfica. 31. júla 2020 prestúpil do Benficy kde hral za B-tím. V sezóne 2021/22 vyhral s Benficou mládežnícku Ligu majstrov (UEFA Youth League).
SL Benfica.
Debut za A-tím Benficy si odkrútil 18. marca 2023 pri výhre 5:1 nad Vitória S.C.
PSG.
Dňa 12. júla 2023 prestúpil Ndour do francúzskeho klubu Paris Saint-Germain kde podpísal päťročnú zmluvu.
Medzinárodná kariéra.
Ndour reprezentuje Taliansko na rôznych mládežníckych úrovniach.
Štatistiky.
Klubové.
"K 4. júlu 2023"
Úspechy.
SL Benfica
Dom múzeum Rajny Kňagine

Dom múzeum Rajny Kňagine (), prípadne Rodný dom Rajny Kňagine (), alebo Dom Rajny Kňagine () je dom z konca 17. storočia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky národného významu. Je jedným z objektov panagiurského Historického múzea. Budova je rodným domom Rajny Kňagine, vlajkonosičky aprílového povstania v Panagiurišti.
Lokalita.
Dom múzeum Rajny Kňagine sa nachádza v centrálnej časti mesta Panagiurište. na ulici „Oborište“ () č. 5.
Dejiny.
Z nápisu na jednom z trámov pri vstupných dverách vyplýva, že dom bol postavený v roku 1673. Prvými majiteľmi domu boli podľa nápisu Taso a Micho. 18. januára 1856 sa v dome narodila budúca vlajkonoška aprílového povstania v Panagiurišti, Rajna Kňagiňa (Rajna Popgeorgieva Futekova), ktorej otca, kňaza Georgiho Futekova, v dome počas potláčania aprílového povstania v roku 1876 Turci zabili.
3. mája 1950 bol dom otvorený návštevníkom ako múzeum a získal oficiálny štatút domu múzea. V roku 1976 boli do areálu domu z Centrálnych sofijských cintorínov prenesené telesné pozostatky Rajny Kňagine a boli na mieste pochované. V rokoch 19791981 boli na dome vykonané rozsiahle reštauračné práce. V roku 1992 venovali potomkovia Rajny Kňagine dom mestu Panagiurište.
Charakteristika.
Architektonicky je dom predstaviteľom srednogorského typu asymetrického domu. 
Na nádvorí domu múzea sa nachádza mramorová socha Rajny Kňagine, pod ktorou sú uložené jej telesné pozostatky. V areáli domu sú pochovaní aj rodičia Rajny Kňagine.
Múzeum.
Múzeum bolo otvorené 3. mája 1950. 
V bývalej remeselnej dielni na prvom poschodí domu sa nachádza dokumentárno-materiálová expozícia venovaná životu, ako aj úlohe Rajny Kňagine počas aprílového povstania. Na druhom poschodí domu sa nachádza etnografická expozícia, ktorá približuje prostredie, v ktorom sa Rajna Kňagiňa narodila a vyrastala.
Medzi cenné exponáty v múzeu patrí hlavná vlajka povstalcov, ktorú Rajna Kňagiňa reprodukovala v roku 1901 pri príležitosti prvej oficiálnej oslavy aprílového povstania. V archíve múzea sa nachádza aj dobová fotografia s autogramom, zobrazujúca Rajnu Kňagiňu s touto reprodukovanou vlajkou v Sofii, po tom, čo ju dokončila.
Turizmus.
Dom múzeum Rajny Kňagine v Panagiurišti je zapísané v zozname 100 národných turistických objektov Bulharska. Objekt je v zozname uvedený pod číslom 36.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Rok vyhlásenia: 1964
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy 
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: "Kăštata na Rajna Kňagiňa" (, doslovne Dudekovov dom)
Talianske národné futbalové mužstvo do 21 rokov

Talianske národné futbalové mužstvo do 21 rokov je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.
Tím je určený výhradne pre futbalistov, ktorí majú na začiatku dvojročného ťaženia majstrovstiev Európy do 21 rokov aspoň 21 rokov, čo znamená, že hráč môže reprezentovať národný tím až do 23. roku života.
Taliansko je spolu so Španielskom najúspešnejším tímom Majstrovstiev Európy vo futbale hráčov do 21 rokov keď túto súťaž ovládli päťkrát v rokoch 1992, 1994, 1996, 2000 a 2004.
Džunovov dom

Džunovov dom () je dom z konca 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Je jedným z objektov panagiurského Historického múzea.
Lokalita.
Džunovov dom sa nachádza v centrálnej časti mesta Panagiurište v areáli komplexu panagiurského Historického múzea.
Dejiny.
Dom bol postavený v roku 1893. V roku 1986 bola v budove otvorená múzejná expozícia "Panagiurská zlatnícka škola". V roku 2020 bola múzejná expozícia renovovaná. V roku 2021 sa uskutočnili reštauračné práce na fasáde budovy.
Múzejná expozícia.
V dome sa nachádza tematická expozícia "Panagiurská zlatnícka škola" (), ktorá sa venuje zlatníckemu remeslu, ktoré malo veľký význam v Panagiurišti v 19. storočí. Expozícia sleduje vznik a vývoj panagiurskej zlatníckej školy a ňou používané výrobné techniky: odlievanie, smalt, kovanie a filigrán. Hlavnou produkciou zlatníkov z Panagiurišta boli ozdoby, stolový riad a cirkevné náčinie. Ornamenty zobrazené v rámci expozície vypovedajú o formovaní miestnej ľudovej zlatníckej školy s jasne vyjadrenou originalitou.
Premier League 2011/2012

Premier League 2011/2012 bola 20. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992. Obhajcom titulu bol Manchester United. Nováčikmi súťaže boli Queens Park Rangers, Norwich City a Swansea City. Sezóna začala 13. augusta 2011 a skončila 13. mája 2012.
Manchester City získal 3. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2012/2013 sa spolu s ním kvalifikovali aj Manchester United, Arsenal a Chelsea ako víťaz Ligy majstrov 2011/2012. Do Európskej ligy UEFA 2012/2013 sa kvalifikovali Tottenham Hotspur, Newcastle United a Liverpool. Do 2. ligy zostúpili Bolton Wanderers, Blackburn Rovers a Wolverhampton Wanderers.
Tabuľka.
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Rozsypok

Rozsypok () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Klenovec, približne juhovýchodne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Balocké vrchy. Leží v Banskobystrickom kraji, na hranici okresov Brezno a Rimavská Sobota a zasahuje na katastrálne územie obce Čierny Balog a Klenovec. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Pohronská Polhora a Michalová, západne sa nachádza Čierny Balog, juhozápadne Sihla a Drábsko, južne Utekáč a Klenovec a juhovýchodne Tisovec.
Opis.
Rozsypok leží v centrálnej časti Veporských vrchov, v hrebeni, vedúcom juhozápadným smerom zo sedla Bánovo () na Klenovský Vepor (). Severne sa nachádza vrch Zrazy (), Pomývačný grúň (), Lômik (), Báňova () a Bánovo (), východne Martalúska (), Kostolný vrch (), Javorina () a Rangaska (), južne Mikoňovo () a Oltárne () a západne Železná brána (), Šopisko (), Machnáčov grúň (), Klenovský Vepor () a Široký grúň (). Severné a západné svahy odvodňuje potok Šaling do rieky Hron, voda z južných a východných častí odteká prítokmi Klenovskej Rimavy do rieky Rimava. Vrcholom vedie červeno značená turistická Rudná magistrála. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov, hrebeň Nízkych Tatier, Spišsko-gemerský kras, Stolické vrchy a pohraničné vrchy severného Maďarska.
Kostnická kronika

Kostnická kronika alebo "Konzilschronik" je nemecky písaná história Kostnického koncilu konajúceho sa v rokoch 14141418 v meste Kostnica spísaná kostnickým mešťanom Ulrichom von Richental pred rokom 1433. Kronika sa zachovala vo viacerých odpisoch a v slovenskom preklade vyšla v roku 2009.
Obsah.
Kronikár farbisto popisuje okolnosti Kostnického koncilu:
Kostnická kronika a Slovensko.
Ulrich von Richental v kronike explicitne zmieňuje slovenskú zem, resp. vymedzuje ju v rámci Uhorska.
Oy, mame, shlog mikh nisht!

Oy, mame, shlog mikh nisht! je názov štúdiového albumu, ktorý kvarteto Alea nahralo spolu so sólistami Martinom Babjakom (2-6, 8, 10, 12, 13) a Robom Rothom (7, 11). Album v roku 2014 na CD vydalo hudobné vydavateľstvo Pavlík Records.
Premier League 2012/2013

Premier League 2012/2013 bola 21. sezóna Premier League, najvyššej anglickej futbalovej súťaže od jej zavedenia v roku 1992. Obhajcom titulu bol Manchester City. Nováčikmi súťaže boli Reading, Southampton a West Ham United. Sezóna začala 18. augusta 2012 a skončila 19. mája 2013.
Manchester United získal 20. titul v klubovej histórii. Do Ligy majstrov UEFA 2013/2014 sa spolu s ním kvalifikovali aj Manchester City, Chelsea a Arsenal. Do Európskej ligy UEFA 2013/2014 sa kvalifikovali Wigan Athletic, Tottenham Hotspur a Swansea City. Do 2. ligy zostúpili Wigan AthleticReadingQueens Park Rangers.
Tabuľka.
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Dom Chadžiho Stojana Bagrianova

Dom Chadžiho Stojana Bagrianova (), známy aj ako Bagrianovov dom (), prípadne aj Čočevov dom () je dom z prvej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Panagiurište v Pazardžickej oblasti v južnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny.
Dom si nechal postaviť v roku 1830 chadži Stojan Jankov Bagrianov. V roku 1872 bol v dome ubytovaný Vasil Levski počas svojho pobytu v Panagiurišti, pričom v dome sa viedli rozhovory o nových myšlienkach v boji za oslobodenie Bulharska. Dom čiastočne vyhorel počas potláčania aprílového povstania v roku 1876, opravený bol dva roky po oslobodení Bulharska v roku 1880. 
V rok 1930 dom odkúpil panagiurský obchodník a továrnik Christosko Čočev. Jeho syn Rajko, významný panagiurský občan, neskôr dom reštauroval a udržiaval.
V súčasnosti je budova využívaná ako súkromný obytný dom.
Karkinos (syn Xenokla)

Karkinos () bol aténsky tragický básnik v 4. stor. pred Kr.
Karkinos, syn Xenokla, dosiahol vrcholné obdobie svojej tvorby v sedemdesiatych rokoch 4. stor. pred Kr., v období 100. olympiády (380 – 376 pred Kr.). Podľa súčasných poznatkov patril medzi najvýznamnejších dramatikov svojej doby. Pokračoval v tradícii svojej rodiny, pretože i jeho otec Xenokles a starý otec Karkinos boli tiež dramatici. Karkinos sa zrejme narodil koncom 5. stor. pred Kr., keďže svoje prvé víťazstvo získal v roku 372 pred Kr. (v divadelnej dramatickej súťaži). 
Uvádza sa, že napísal okolo 160 drám a získal jedenásť víťazstiev na Dionýziach. Po jeho dielach sa nezachovali takmer žiadne stopy. Známe sú len názvy niektorých jeho diel ako "Aias, Oidipus, Orestes, Médea, Alepé" a jeho najznámejšie dielo "Aeropé". Niekoľkokrát ho spomína Aristoteles a záznam o ňom je uvedený v byzantskom lexikóne Suda, ktorý je hlavným zdrojom jeho biografie. Pôsobil v Aténach a údajne sa viackrát zdržiaval v Syrakúzach na dvore tyrana Dionysia II. (kde zložil mnoho hier)
Poznámky z jeho Médey sú zachované na fragmente papyrusu z 2. storočia v Paríži (Papyrus Louvre E 10534 ), ktorý uvádza rozhovor medzi Médeiou, Jasónom a Kreónom v hovorených veršoch. Hudobný skladateľ z cisárskeho obdobia následne zhudobnil niektoré jambické trimetre Médey. Ako sa dalo očakávať, papyrus umiestňuje hovoriace časti Jasóna a Kreóna v trimetroch riadok po riadku. Trimetre zhudobnenej Médey sú však napísané v dlhších stĺpcoch, ako próza, oddelené lomkou (s notovým zápisom). Jeho Médea sa od zaužívaných verzií odlišuje tým, že ju predstavil nevinnú, neprávom obvinenú z vraždy svojich detí.
Podturňanskovci

Podturňanskovci alebo Podturňanskí (dobovo v základnom tvare: "de Pothornya, de Thornallya, Poturnyansky, Potturnyanszky, Pottornyay") boli uhorský šľachtický rod pôvodom z Podturne. Členovia rodu žijúci v severných stoliciach Uhorska boli prevažne slovenskej národnosti.
História rodu.
Za predkov rodu sa tradične považujú českí rytieri Hauk, Beuch a Polko, ktorí v roku 1230 získali kráľovské donácie na Liptove. Rod Podturňanských má spoločný pôvod s rodmi Smrečiansky, Svätojánsky, Trstiansky (Bán) a Pongrác, keďže všetky založili potomkovia českého šľachtica Vavrinca, ktorý sa vyznamenal v bojoch s Tatármi.
Zakladateľom rodu Podturňanských sa stal Vavrincov vnuk Mikuláš, ktorý sa spomína v rokoch 1286 – 1323. Mikulášovým synom Pavlovi a Alexandrovi neskôr pripadli obce Liptovský Peter, Jamník, Čutkovo, Danišovo, Svätý Duch, Vavrišovo, Jakubovany a Podtureň. Rod sa rýchlo rozrastal, pretože už v druhej polovici 14. storočia sa jeho príslušníci usadili aj v Temešskej, Boršodskej, Komárňanskej, Trenčianskej, Spišskej a Šarišskej stolici. Donáciou zo 14. septembra 1474 kráľ Matej Korvín potvrdil staršie donácie rodu a pridal k nim aj ďalšie obce v Boršodskej župe.
Rodový erb.
Erb rodu Podturňanských tvorí štít s listovou korunou, nad ktorou je kolmo postavené obrnené rameno s trúbkou a nad nimi hviezda. Klenotom je štítové znamenie nad prilbou. Prikrývadlá sú strieborno-červené a zlato-modré.
Dom-mýtnica Aleksiho Bojadžieva

Dom-mýtnica Aleksiho Bojadžieva (), prípadne Dom Aleksiho Bojadžieva (), alebo Dom mýtnica () je dom z 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.
Lokalita.
Dom Aleksiho Bojadžieva sa nachádza na začiatku mesta Triavna pri ceste do mesta Gabrovo na ulici „P. R. Slavejkov“ (, doslova "ulica P. R. Slavejkova") č. 85.
Dejiny.
Dom bol postavený v priebehu 19. storočia. Po Berlínskom kongrese, v dôsledku, ktorého bolo územia Bulharska rozdelené slúžil dom až do zjednotenia Bulharska 6.septembra 1885 ako mýtnica na hraniciach medzi Bulharským kniežatstvom a Východnou Ruméliou. Bol jedným z troch hraničných mýtnych bodov v meste Triavna, pričom v dome sídlila aj colná administratíva. 
Potom, čo dom prestal fungovať ako mýtnica, zostal na krátky čas opustený, neskôr ho kúpil obchodník s potravinami a stavebným materiálom Račo Bojadžiev, ktorý ho daroval do užívania svojmu synovi, neskoršiemu účastníkovi prvej balkánskej vojny, Aleksimu Bojadžievovi.
V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu. V súčasnosti je dom v súkromnom vlastníctve, pričom ho do súčasnosti vlastnia potomkovia rodiny Bojadžievových.
Charakteristika.
Dom je typickým predstaviteľom trevnenskej architektonicko-staviteľskej školy.
Dom je postavený na úrovni ulice, skladá sa z prízemia a prvého poschodia. Na prízemí sa nachádzal ďukian (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch) so šikmými okenicami a dve obytné miestnosti. Prízemie domu je s druhým poschodím spojené vnútorným dreveným schodiskom, ktoré vedie do priestoru čardaku (druh ohradenej terasy). Zo samotného čardaku sa vchádza do troch miestností, ktoré sú rozložené okolo neho.
Pamätný nápis.
Text pamätného nápisu na fasáde budovy je: "Bălgarino, tova e „MITNICATA“! Tuk e minavala granicata na razkăsanoto ni ot Berlinskija kongres – 1878 g. – Otečestvo. BRCK pod predsedatelstvoto na Zachari Stojanov započva borba. Na 6. IX. 1885 g. e provăzglaseno Săedinenieto." (, doslovne "Bulhar, toto je „MÝTNICA“! Tu prechádzala hranica našej Berlínskym kongresom roztrhnutej – 1878. – Otčiny. BRCK pod vedením Zachariho Stojanova začalo zápas. 6. IX. 1885 je vyhlásené Zjednotenie.")
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Rok vyhlásenia: 1967
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonická hodnota budovy
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: "Kăšta-mitnica na Aleksi Bojadžiev" (, doslovne Dom-mýtnica Aleksiho Bojadžieva)
Stadium of Light

Stadium of Light je futbalový štadión, ktorý sa nachádza v anglickom Sunderlande. Je domovským štadiónom klubu Sunderland AFC, ktorý momentálne pôsobí v EFL Championship. S kapacitou 48 095 divákov je deviatym najväčším štadiónom v Anglicku.
História.
Štadión primárne hostí zápasy futbalového klubu Sunderland AFC. Podľa Sira Boba Murraya, vtedajšieho predsedu Sunderlandu, bol názov „Stadium of Light“ vybraný z dvoch dôvodov; „a to ako večný hold všetkým baníkom pracujúcim v regióne s čím súvisí aj hrdosť na svoje dávnejšie priemyselné dedičstvo, a druhým dôvodom je očakávanie toho, že je štadión predzvesťou svetlých zajtrajškov, ktoré na klub v budúcnosti čakajú. Meno je symbolické poďakovanie tisícom baníkov a priaznivcov samotného klubu, čo každý deň vzídu z temnoty do svetla, keď sa vracia z dole späť na povrch“.
Štadión v minulosti hostil tri zápasy Anglickej futbalovej reprezentácie a jeden zápas Anglickej futbalovej reprezentácie do 20 rokov. Pôvodná kapacita 42 000 miest bola v roku 2002 rozšírená na 49 000 miest. 16. decembra 2009 bol štadión vybraný ako jeden z možných usporiadateľov, ktorý bol súčasťou neúspešnej anglickej kandidatúry na Majstrovstvách sveta vo futbale v roku 2018.
Tribúny.
Štadión ma 4 nasledovné tribúny:
Široký grúň

Široký grúň () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad obcou Čierny Balog, približne juhovýchodne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Balocké vrchy. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Čierny Balog. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Pohronská Polhora a Michalová, severozápadne sa nachádza Čierny Balog, juhozápadne Sihla a Drábsko, južne Utekáč a Klenovec a východne Tisovec.
Opis.
Široký grúň leží v centrálnej časti Veporských vrchov, v rázsoche, vybiehajúcej severovýchodným smerom z masívu Klenovského Vepra (). Severne sa nachádza vrch Zrazy (), Michalová (), Pomývačný grúň (), Lômik () a Fabova hoľa (), východne Báňova (), Bánovo (), Kostolný vrch () a Rozsypok (), južne Mikoňovo (), Oltárne (), Železná brána (), Šopisko (), Machnáčov grúň () a Klenovský Vepor () a západne vrch Nad Králičkou (), Tlstý javor () a Kýčera (). Oblasť odvodňujú prítoky potoka Šaling do rieky Hron. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou možno vidieť okolité vrchy Veporských vrchov a hrebeň Nízkych Tatier.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný lesom zo Starej doliny (z Čierneho Balogu – Dobroča), alebo zo Sedla pod Vartou a ním vedúcej červeno značenej Rudnej magistrály.
Dom Ďada Dobriho (Triavna)

Dom Ďada Dobriho (), prípadne Ďado Dobrevov dom () je dom z prvej polovice 19. storočia, ktorý sa nachádza v meste Triavna v Gabrovskej oblasti v severnom Bulharsku.
Budova má pridelený štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.
Lokalita.
Dom Ďada Dobriho sa nachádza v historickej časti mesta Triavna na ulici „P. R. Slavejkov“ (, doslova "ulica P. R. Slavejkova") č. 68.
Dejiny.
Dom bol postavený v roku 1834. V roku 1967 dom získal štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu. V roku 2018 boli na budove uskutočnené reštauračné práce.
Charakteristika.
Autorom stavby je významný trevnenský staviteľský majster Dimităr Sergiuv.
Dom je postavený na úrovni ulice, skladá sa z vysokého prízemia a prvého poschodia. Na prízemí sa nachádzal ďukian (druh obchodu so skladom v bulharských obrodeneckých domoch) so šikmými okenicami, ktorý zaberal väčšiu časť prednej fasády domu. Okrem ďukianu sa na prízemí nachádzali aj obytné miestnosti. Prízemie domu je s druhým poschodím spojené schodiskom, ktoré vedie do priestoru chajetu (druh zatvorenej terasy). Pozdĺž hlavnej pozdĺžnej osi chajetu sa rozprestierajú obytné miestnosti na druhom poschodí.
Stavba sa vyznačuje architektonicky zaujímavo riešenou prednou fasádou s množstvom rozdielnych elementov, ktoré sa však vzájomne dopĺňajú a dômyselným riešení rozdelenia miestností v budove , kde sa na pomerne malom priestore muselo zmestiť väčšie množstvo miestností, ktoré slúžili viacerým rozdielnym účelom a boli tak nielen rôzneho charakteru, ale napríklad aj inej výšky. 
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Rok vyhlásenia: 1967
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonická hodnota budovy
Oficiálny názov na zozname kultúrnych pamiatok: "Kăšta na Ďado Dobri" (, doslovne Dom Ďada Dobriho)
Dom Ďada Dobriho

Dom Ďada Dobriho môže byť:
Občianske združenie Bratislavské rožky

Občianske združenie Bratislavské rožky vzniklo na konci roka 2010 v Bratislave s cieľom ochrany a popularizácie histórie a kultúry hlavného mesta Slovenska. Zakladajúcimi členmi boli Mgr. Sándor Papp ml. a Mgr. Eva Bolemant, ktorá pôsobí od založenia združenia ako jeho predsedníčka. Občianske združenie bolo pomenované podľa tradičného sladkého pečiva, ktoré bolo symbolom multikultúrnej Bratislavy.
Činnosť združenia.
OZ Bratislavské rožky prevádzkuje trojjazyčný slovensko - maďarsko - nemecký internetový portál, na ktorom informuje o histórii, kultúre ale aj o aktuálnom dianí v meste. Združenie sa tiež podieľa na rôznych projektoch, publikáciách, výstavách, prednáškach a dokumentárnych filmoch súvisiacich s Bratislavou.
Združenie vydáva oceňovanú knižnú edíciu s názvom "Bratislavské rozprávky". Príbehmi známych historických osobností spracovanými vo forme rozprávok približuje dejiny Bratislavy detským i dospelým čitateľom. Okrem spomenutých rozprávok združenie vydáva aj historické publikácie ako napríklad knihu o 400 ročnej legende s názvom: "História bratislavských rožkov", či spomienkovú knihu Pavla Ondrčku: "Rodák z Unitasu verný Bratislave".
V októbri 2022 OZ Bratislavské rožky vydalo unikátny trojjazyčný fotoalbum "My sme starí Prešporáci".
OZ Bratislavské rožky od roku 2013 vydáva aj úspešný "Prešporský kalendár" so vzácnymi obrázkami a fotografiami starej Bratislavy.
Združenie participuje aj na vedeckom projekte Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave PamMap.
Ocenenia.
V roku 2019 združenie získalo Cenu Júliusa Satinského, "Bratislavskú čučoriedku" v kategórii: „"Idea – Počin"“.
Knihy z edície "Bratislavské rozprávky" „Rómer: Záchranca rozprávok“ a „Chatam Sófer - alebo moje tajuplné stretnutie s rabínom“ získali ocenenie BIBIANY „"Najlepšia detská kniha roka"“.
David Moyes

David William Moyes (* 25. apríl 1963, Glasgow) je bývalý škótsky futbalista a futbalový tréner. Medzi jeho predchádzajúce trénerské tímy patrí West Ham United, Preston North End, Everton, Manchester United a Real Sociedad. Moyes bol v rokoch 2003, 2005 a 2009 zvolený trénerom roka anglickej Premier League. S klubom v sezóne 2022/2023 vyhral Európsku konferenčnú ligu.
Klubová kariéra.
Moyes odohral cez 540 ligových stretnutí vo svojej hráčskej kariére, ktorú odštartoval v škótskom Celticu, s ktorým získal v sezóne 1981/82 ligový titul . Potom hral za anglické kluby Cambridge United, Bristol City a Shrewsbury Town, následne sa vrátil na tri roky do Škótska, kde hrával v drese Dunfermline Athletic a Hamilton Academical, než sa presunul do Prestonu North End, kde v roku 1998 ukončil aktívnu hráčsku kariéru. Stal sa asistentom trénera v Prestone, a ešte v roku 1998 sa ujal funkcie hlavného trénera klubu. Moyes doviedol Preston k titulu v Division Two v sezóne 1999/00 a do finále play-off Division One v nasledujúcej sezóne.
Trénerská kariéra.
Moyes vystriedal Waltera Smitha na lavičke Evertonu v marci 2002. V sezóne 2004/05 doviedol klub k štvrtému miestu v lige, čo bolo najlepšie umiestnenie od roku 1988, ak postupu do predkola Ligy majstrov UEFA. V nasledujúcej sezóne sa Everton zúčastnil najprestížnejšej pohárovej súťaže UEFA od roku 1971. Moyes doviedol Everton do finále FA Cupu 2008/09. Everton sa pod Moyesom stabilne umiestňoval medzi piatym a ôsmym miestom v lige a v čase jeho odchodu, bol najdlhšie slúžiacim trénerom v lige za Sirom Alexom Fergusonom a Arsènom Wengerom, keď na lavičke Evertonu strávil 11 rokov a 3 mesiace. 
V júni 2013 nahradil Fergusona na pozícii manažéra Manchestru United, z funkcie bol po 10 mesiacoch prepustený, keď sa Červení diabli trápili až na siedmom mieste v lige. Moyes bol následne menovaný manažérom španielskeho Realu Sociedad v novembri 2014, ale bol znovu po necelom roku prepustený. V júli 2016 nahradil Sama Allardyce na lavičke Sunderlandu, ale na konci sezóny 2016/17 rezignoval na svoj post potom, čo klub zostúpil do EFL Championship. 
Moyes bol menovaný manažérom West Hamu v novembri 2017 a doviedol klub zo zostupových priečok až na 13. miesto, ale odišiel na konci sezóny, keď mu nebola predĺžená zmluva. V decembri 2019 sa druhýkrát stal manažérom West Ham United, a to po vyhodení Manuela Pellegriniho. 
V sezóne 2020/21 doviedol Moyes West Ham k rekordnému celkovému počtu bodov v Premier League, so 65 bodmi skončil londýnsky celok na konečnom šiestom mieste a kvalifikoval sa do Európskej ligy UEFA 2021/22. 
V sezóne 2021/2022 sa s klubom umiestnil na siedmom mieste a získal miesto v kvalifikácií do Európskej konferenčnej ligy UEFA 2022/2023
V sezóne 2022/2023 sa po dvoch dobrých sezónach Moyes s klubom v lige umiestil len na 14. mieste ale dosiahol úspech na európskej úrovni keď vyhrali Európskú konferenčnú ligu UEFA 2022/2023 
Osobný život.
Moyes je silno veriaci kresťan, ktorý často diskutuje o náboženstve s Alanom Comfortom a Grahamom Danielsom. V rozhovoroch vo futbalovom svete sa ale často zdráha hovoriť o svojej viere.
Úspechy.
Trénerské.
Manchester United.
West Ham United
Ange Postecoglou

Angelos „Ange“ Postecoglou (* 27. august 1965, Atény, Grécke kráľovstvo) je bývalý austrálsky futbalový obranca a v súčasnosti futbalový tréner gréckeho pôvodu.
Viedol národný tím Austrálie na Majstrovstvách sveta 2014 v Brazílii, kde jeho zverenci skončili bez zisku jediného bodu na poslednom štvrtom mieste v skupine B.
Na začiatku roka 2015 doviedol Austráliu k triumfu na domácich Majstrovstvách Ázie po výhre 2:1 vo finále nad Južnou Kóreou. Bol to historicky prvý titul Austrálie na ázijskom šampionáte.
Životopis.
Postecoglou sa narodil v Nea Filadelfeia, na predmestí Atén v Grécku. Po tom, čo jeho otec Dimitris („Jim“) prišiel o podnikanie po gréckom vojenskom prevrate v roku 1967 Postecoglou len ako päť ročný emigroval loďou do Austrálie. Vyrastal v Melbourne.
Trénerská kariéra.
Celtic Glasgow.
Postecoglou sa 10. júna 2021 stal trénerom škótskeho klubu Celtic Glasgow. Podpísal 12-mesačnú zmluvu, čím sa stal prvým austrálskym manažérom, ktorý trénoval veľký klub v Európe. Celtic, ktorý práve prehral svoj ligový titul proti Rangers prvýkrát za desaťročie, náhle zmeškal angažovanie anglického manažéra Eddieho Howea. Vymenovanie Postecoglou bolo zosmiešňované fanúšikmi Celticu a moderátorom Talksportu Alanom Brazilom, ktorý sa vo svojej šou o rok neskôr ospravedlnil, keď Postecoglou vyhral s klubom ligový titul.
Postecoglou sa stal prvým Austrálčanom, ktorý vyhral ligový titul v Európe. Vo svojej prvej sezóne sa päťkrát stal ligovým manažérom mesiaca, od októbra 2021 a od januára do apríla 2022, pričom vyhral cenu PFA Scotland Manager of the Year a SFWA Manager of the Year.
V sezóne 2022/23 Celtic vyhral pod vedením Postecoglou druhý ligový titul v rade. 26. februára 2023 Angelos vyhral svoj druhý škótsky ligový pohár v rade po tom, čo vo finále porazili Rangers 2:1.
Celtic ukončil sezónu s rekordným ôsmym domácim „treble“ po tom, čo vyhral Škótsky pohár v Hampden Parku proti Inverness Caledonian. Víťazstvo v Škótskom pohári bol posledný zápas Angeho na lavičke Celticu.
Tottenham Hotspur.
6. júna 2023 bol Postecoglou vymenovaný za trénera Tottenhamu Hotspur a s klubom podpísal zmluvu na štyri roky. Jeho vymenovanie znamenalo, že sa stal prvým Austrálčanom a Grékom, ktorému sa podarilo trénovať klub v Premier League.
Čierna labuť biela vrana

Čierna labuť biela vrana je štúdiový album, ktorý v spolupráci s textárom Petrom Uličným a skladateľom Ondřejom Brzobohatým nahral Richard Müller. Album vydalo v roku 2022 hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Španielske národné futbalové mužstvo do 21 rokov

Španielske národné futbalové mužstvo do 21 rokov je národné futbalové mužstvo, ktoré sa zúčastňuje medzinárodných futbalových súťaží ako Majstrovstvá Európy vo futbale hráčov do 21 rokov, ktoré sa konajú každé dva roky.
Tím je určený výhradne pre futbalistov, ktorí majú na začiatku dvojročného ťaženia majstrovstiev Európy do 21 rokov aspoň 21 rokov, čo znamená, že hráč môže reprezentovať národný tím až do 23. roku života.
Španielsko je spolu s Talianskom najúspešnejším tímom Majstrovstiev Európy vo futbale hráčov do 21 rokov keď túto súťaž ovládli päťkrát v rokoch 1986, 1998, 2011, 2013 a 2019.
Externé odkazy.
https://rfef.es/es
Yann Aurel Bisseck

Yann Aurel Ludger Bisseck (* 29. november 2000, Kolín nad Rýnom, Nemecko) je nemecký profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste obrancu v talianskom klube Inter Milan.
Klubová kariéra.
1. FC Kolín.
Bisseck vyrastal v akadémii 1. FC Kolín. Debut za seniorský tím zaznamenal 26. novembra 2017 proti Hertha BSC. Stal sa najmladším hráčom Kolína, ktorý debutoval v Bundeslige aj najmladším nemeckým hráčom.
Hosťovanie do Holstein Kiel.
17. januára 2019 bol Bisseck poslaný na polročne hosťovanie do Holstein Kiel v 2. Bundeslige.
Hosťovanie do Roda JC.
22. augusta 2019 bol Bisseck poslaný do holandského klubu Roda JC Kerkrade v druhej holandskej lige Eerste Divisie.
Hosťovanie vo Vitória S.C..
Po návrate z hosťovania bol Bisseck zapožičaný do portugalského klubu Vitória S.C. v ktorom hral iba za rezervný tím.
Aarhus GF.
Po návrate z Portugalska išiel Bisseck na ďalšie hosťovanie do dánskeho klubu Aarhus Gymnastikforening. Za klub debutoval 18. júla 2021 pri remíze 1:1 s Bröndby IF. Po skončení ročného hosťovania sa klub rozhodol pre opciu na trvalý prestup.
Medzinárodná kariéra.
Bisseck reprezentoval Nemecko v rôznych mládežníckych kategóriach.
Štatistiky.
Klubové.
"K 6. júlu 2023"
Poznámky
Kevin Schade

Kevin Schade (* 27. november 2001, Postupim, Nemecko) je nemecký profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste útočníka v anglickom klube Brentford FC.
Klubová kariéra.
SC Freiburg.
Schade sa pripojil k mládežníckemu tímu SC Freiburg v roku 2018. Hrával v rezervnom tíme Freiburgu dva roky. Svoj debut za A-tím absolvoval 21. augusta 2021 pri výhre 2:1 nad Borussiou Dortmund. V novembri 2021 aj napriek záujmu špičkových európskych klubov Schade predĺžil zmluvu s tímom o päť rokov.
Brentford FC.
4. januára 2023 Schade odišiel na polročné hosťovanie do anglického klubu Brentford FC. Dňa 12. júla podpísal päťročný kontrakt za klubový rekordný poplatok 22 miliónov libier.
Medzinárodná kariéra.
Schade reprezentoval Nemecko na rôznych mládežníckych kategóriach.
Za seniorskú reprezentáciu Nemecka debutoval v priateľskom zápase proti 25. marca 2023.
Štatistiky.
Klubové.
"K 7. júlu 2023"
Medzinárodné.
"K 7. júlu 2023"