burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kedge Business School

Kedge Business School je európska podnikovohospodárska škola pôsobiaca v Paríži, Bordeaux, Marseille, Toulone, Dakare, Su-čou a Šanghaji. Bola založená v roku 2013.
Charakteristika.
Kedge Business School je akreditovaná inštitúciami AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca. 70 000 absolventov. Významnými absolventmi sú Daniel Carasso (generálny riaditeľ firmy Danone) a Sophie Cluzel.
Umiestnenia v rebríčkoch.
V roku 2019 sa škola umiestnila na 31. mieste v globálnom rebríčku Financial Times.
Zoznam poslancov NR SR (2020 – 2023)

Toto je zoznam poslancov Národnej rady Slovenskej republiky v 8. volebnom období (20202023).
Voľby do NR SR prebehli 29. februára 2020, ustanovujúca schôdza sa konala 20. marca 2020 a 30. apríla 2020 Národná rada schválila programové vyhlásenie a vyslovila dôveru vláde Igora Matoviča hlasmi 93 zo 141 prítomných poslancov, proti hlasovalo 48. 1. apríla 2021 ju vystriedala vláda Eduarda Hegera, úradujúca do 15. mája 2023. Následne až do 25. októbra 2023 pôsobila úradnícka vláda Ľudovíta Ódora, ktorú vystriedala 4. vláda Roberta Fica, ktorá vzišla z predčasných parlamentných volieb konaných 30. septembra 2023. Ustanovujúca schôdza nasledujúceho 9. volebného obdobia NR SR sa konala 25. októbra 2023.
Poslanci NR SR.
Prvých 150 položiek zoznamu tvoria v úvodnom zoradení "zvolení poslanci" v poradí primárne podľa čísla politického subjektu vo voľbách a sekundárne podľa poradia kandidáta po zohľadnení prednostného hlasovania. Za nimi nasledujú "náhradníci" chronologicky, v poradí ako nastupovali. Dátumy a dôvody vznikov a zánikov mandátov sú uvádzané formou poznámok k menám. Zoznam je možné zoradiť podľa vlastného kritéria kliknutím na záhlavie stĺpca.
Zdroje:
Glami

GLAMI je vyhľadávač módy z internetových obchodov. Firma bola založená v roku 2013 v Česku pod názvom Domodi, v roku 2015 došlo k jej premenovaniu na GLAMI. Na slovenský trh vstúpilo GLAMI v októbri 2016.
Väčšinový podiel vo firme drží investičná skupina Miton. Zakladateľom firmy je Tomáš Hodboď, ktorý predtým spoluzakladal porovnávač cien Heureka, jeden z minulých projektov skupiny Miton.
Medzinárodná expanzia.
V súčasnosti GLAMI pôsobí na štrnástich trhoch. Po expanzii na Slovensko začalo svoju činnosť v roku 2017 v Rumunsku a Maďarsku. V roku 2018 GLAMI kúpilo najväčší vyhľadávač módy v Grécku Ntynomai.gr a tým vstúpilo na grécky trh. Zároveň sa v roku 2018 rozšírilo aj do Turecka a Ruska. V roku 2019 boli spustené štyri nové trhy - Bulharsko, Chorvátsko, Slovinsko a Brazília. V tomto roku tiež spustili vyhľadávač zameraný výhradne na udržateľnú módu GLAMI.eco.
Celkom spolupracuje s viac než tromi tisícami e-shopov a v roku 2019 im sprostredkovalo obrat viac ako 190 miliónov eur.
Marketing a ocenenia.
GLAMI tiež stojí za projektom Fashion (Re)search, ktorý má za cieľ vytvoriť jeden komplexný zdroj informácií o tuzemskom online obchode s módou.
V roku 2019 GLAMI získalo ocenenie Deloitte Technology Fast 50 CE, ktorým sú oceňované najrýchlejšie rastúce technologické spoločnosti v strednej Európe. Jednou z technologických inovácií, ktoré boli v roku 2019 implementované bola aj funkcia vyhľadávania podľa obrázkov.
Pán profesor

Pán profesor je slovenský rodinný komediálny seriál TV Markíza, ktorého predlohou je nemecký seriál "Der Lehrer" z roku 2009. Seriál mal premiéru 2. marca 2020. Hlavnú postavu extravagantného učiteľa Sama Vozára stvárnil Tomáš Maštalír.
13. mája 2020 bolo oznámené, že Markíza pripravuje druhú sériu. 27. júla 2020 bola potvrdená druhá séria, ktorá mala premiéru 1. marca 2021.
21. apríla 2021 bola potvrdená tretia séria.
Vysielanie.
Po odvysielaní troch epizód sa Markíza rozhodla pre koronakrízu stiahnuť seriál z obrazoviek napriek vopred nakrútenej sérii. Ešte pred krízou pritom televízia plánovala ďalšie časti, ktoré mala začať nakrúcať v júni 2020 a vysielať na jeseň. Seriál sa do vysielania vrátil 31. augusta 2020, kedy Markíza zreprízovala všetky odvysielané časti. Premiérovú štvrtú časť televízia odvysielala 21. septembra.
Roh

Roh môže byť:
Sky Rádio

SKY Rádio vysiela od 1. júna 2016, kedy nahradilo lokálne Rádio Prešov. Má ambíciu rozšíriť sa aj mimo Prešova a prostredníctvom nových frekvencií pokryť väčšinu východného Slovenska.
Pre rádio je prioritou hudba, vo vysielaní chce posilniť aj menej známe východoslovenské kapely. Programová štruktúra obsahuje hitparády, regionálne správy a šport, folklórny program a rozprávky pre deti. Priestor by mali dostať aj národnostné menšiny, najmä rusínska, rómska a maďarská.
Dysonova sféra

Dysonova sféra (nepresne: "Dysonova guľa") je hypotetická konštrukcia postavená okolo hviezdy, ktorej cieľom je zhromažďovať energiu hviezdy alebo jej časť. Môže ísť o systém prstencov, satelitov, plachiet alebo iných čiastkových konštrukcií alebo o súvislú guľovú plochu (čiže sféru). Hlavné podtypy sú Dysonova bublina (t. j. sústava Dysonových prstencov okolo hviezdy) a Dysonovo puzdro (puzdro, teda súvislá guľová plocha, okolo hviezdy). Dysonov prstenec je kružnica okolo hviezdy tvorená napríklad vedľa seba umiestnenými satelitmi.
Prvýkrát takúto konštrukciu spomenul Olaf Stapledon vo svojom sci-fi románe Star Maker (1937). Neskôr koncept spopularizoval Freeman Dyson v roku 1960 vo svojej práci "Search for Artificial Stellar Sources of Infrared Radiation".. Išlo o sféru vo vzdialenosti 1 AU od Slnka, postavenú z materiálov veľkých planét (Jupiter).
Podľa W. D. Davidova Dysonovu sféru nie je možné postaviť, pretože žiadna konštrukcia (sféra, prstencová alebo kupolovitá konš.) nedokáže byť dynamicky odolná. V prípade sféry ide o obrovskú štruktúru, na ktorú okrem samotnej gravitácie hviezdy vplýva aj radiačný tlak a dostredivá sila, čo znemožňuje jej výstavbu. Systém z viacerých častí nie je však stabilný. Výstavba by si vyžiadala obrovské množstvo energie, času a materiálu.
Dysonova sféra by bola znakom veľmi vyspelej civilizácie. Pri pohlcovaní slnečnej (hviezdnej) energie by vyžarovala veľké množstvo infračerveného žiarenia s malou (alebo premenlivou) svietivosťou a vďaka tomu by bola detegovateľná.
Medzi možných adeptov s takouto konštrukciou patrili hviezdy KIC 8462852 a EPIC 204278916. V obidvoch prípadoch však zmenu svietivosti spôsobili prachové prstence.
Danko Jones (kompilácia)

Danko Jones je piata kompilácia kanadského rockového tria Danko Jones. Vyšiel vo februári 2015 cez vydavateľstvá New Damage Records a Bad Taste Records.
Ivan Šulík

ThDr. Ivan Šulík, PhD. (* 5. marec 1970, Považská Bystrica) je slovenský kňaz, morálny teológ, bývalý šéfredaktor Katolíckych novín a súčasný riaditeľ Spolku svätého Vojtecha. 
Životopis.
Ivan Šulík pochádza z Púchova. V rokoch 19901991 sa pripravoval v diecéznom seminári sv. Gorazda v Nitre. Kňazskú vysviacku absolvoval v roku 1996 v Púchove. Filozofické a teologické štúdiá absolvoval na Pápežskej Gregorovej univerzite a Pápežskej lateránskej univerzite v Ríme. Získal tiež doktorát z morálnej teológie na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského (RKCMBF UK) v Bratislave. Počas štúdií spolupracoval s Vatikánskym rozhlasom.
Od roku 2000 pôsobí ako pedagóg na Katedre morálnej teológie RKCMBF UK – Teologickom inštitúte v Nitre, v rokoch 2007 až 2009 vyučoval aj na Katedre náboženských štúdií Filozofickej fakulty Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre.
Od 1. marca 2009 do 31. decembra 2013 bol šéfredaktorom týždenníka Katolícke noviny, od 1. januára 2014 vedie najstaršie katolícke vydavateľstvo Spolok svätého Vojtecha, ktorý je zároveň najväčším združením katolíkov na Slovensku. Členom jeho výboru bol od roku 2003.
Dielo.
Šulík je autorom viacerých publikácií:
Muflón

Muflón môže byť:
Mravec horský

Mravec horský alebo mravec obrovský (lat. "Camponotus herculeanus", staršie: "Camponotus herculaneus herculaneus" [v širšom zmysle]) je drevokazný druh mravca z rodu Camponotus.
Systematika.
V minulosti (zhruba do 80. rokov 20. stor.) tento druh istý čas v mnohých systémoch tvoril "spoločný" druh s dnes samostatným druhom mravec drevokaz (=mravec veľký; lat. "Camponotus ligniperda") a často aj s druhom "Camponotus vagus". Obyčajne sa tento "spoločný" druh vedecky nazýval "Camponotus herculeanus" [v širšom zmysle], ale niekedy sa nazýval "Camponotus ligniperda" [v širšom zmysle]; dnešný druh v tomto "spoločnom" druhu tvoril obyčajne poddruh či varietu. 
V dôsledku týchto starších klasifikácií sa vyskytujú nejasnosti aj v slovenských názvoch jednotlivých vyššie uvedených taxónov. 
Poddruhy.
Niektorí autori pod tento druh zaraďujú ako poddruh "Camponotus herculeanus sachalinensis" to, čo iní autori zaraďujú ako samostatný druh "Camponotus sachalinensis". . 
Okrem toho sa v minulosti (ešte v 90. rokoch 20. storočia) uvádzalo, že má tento druh poddruh "Camponotus herculeanus eudokiae". Ten sa dnes neuznáva a považuje sa za integrálnu súčasť druhu. 
Ak sa v tom-ktorom systéme akceptuje niektorý z vyššie uvedených poddruhov, zvyšok druhu tvorí poddruh "Camponotus herculeanus herculeanus" [v užšom zmysle].
Charakteristika.
Na území Slovenska ide o najväčší druh mravca a hojný druh. Robotnice sú dlhé do 13 mm a samice do 18 mm. Hlavu a zadoček má čierny, stred tela je červenohnedý. Svadobný let je v júni. 
Je rozšírený vo vyšších polohách ihličnatých lesoch Eurázie a Severnej Ameriky. Hniezda si robí v starom dreve alebo napáda chradnúce stromy (smrek obyčajný, jedľa biela). Dospelé samce patria medzi najdlhšie žijúce mravce (spolu s mravcom drevokazom "Camponotus ligniperda", na ktorého sa veľmi podobá).
Posol Boží

Posol Boží (iné názvy: posol boží, Boží posol, boží posol) môže byť v náboženstve:
Posol boží alebo boží posol môže byť aj posol bohov, napr. Hermes (boh).
Peter Kubínyi

Mgr. Peter Kubínyi, PhD. (* 5. február 1961, Žilina) je slovenský multimediálny novinár, redaktor, vedecko-výskumný pracovník a tajomník Katedry žurnalistiky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Je bývalým redaktorom denníka "Práca", týždenníkov "Plus 7 Dní" a "Žurnál" a predsedom Slovenského syndikátu novinárov.
Životopis.
V roku 1983 vyštudoval žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave.
Od roku 1983 do roku 1995 pracoval ako redaktor v denníku "Práca", kde sa venoval predovšetkým zdravotníckej problematike, písaniu reportáží a fejtónov. Od roku 1990 mu do redakčného portfólia pribudla zahranično-politická reportáž. Ako reportér viackrát začiatkom deväťdesiatych rokov navštívil Juhosláviu a písal reportáže o vojenskom konflikte v tejto krajine. V tom čase už písal reportáže aj o dianí v Rusku.
V rokoch 1995 až 2007 pracoval ako redaktor v týždenníku "Plus 7 dní". Venoval sa predovšetkým domácim a zahraničným reportážam. Spolu s fotografom Alanom Hyžom pracoval súbežne na dvoch knižných projektoch – knihe reportáží z krajín bývalého Sovietskeho zväzu a knihe reportáží z bývalých socialistických krajín. Za knihu "Ríša zla na konci sna" získal v roku 2001 ako autor literatúry faktu Cenu E. E. Kischa. 
Napísal tiež množstvo rozhovorov so známymi osobnosťami: s Milanom Kučanom, prezidentom Slovinska, s ruským politikom Vladimírom Žirinovským, s manželkou ruského disidenta Andreja Sacharova Jelenou Bonnerovou, s vyslancom ruského prezidenta Jeľcina pre ľudské práva Sergejom Kovaľovom, s ruským šachistom Anatoljom Karpovom, s chorvátskou speváčkou Terezou Kesovijou alebo francúzskym fotografom Yannom Bertrandom.
Od roku 2007 do roku 2010 pracoval ako redaktor v redakcii týždenníka "Žurnál". Okrem reportáží sa venoval aj analytickým článkom. V tomto období opäť s fotografom Alanom Hyžom pracoval na ďalšom knižnom projekte, "MISIA-Mission", ktorý mapoval osudy slovenských misionárov a saleziánov vo svete. Za túto knihu získal v roku 2011 aj druhú Cenu E. E. Kischa.
V roku 2010, keď bol novinárom na voľnej nohe, sa stal novým predsedom Slovenského syndikátu novinárov.
V roku 2016 mu bol udelený titul PhD. a od septembra 2016 vyučuje na svojej alma mater.
Slovak

Slovak (staršie názvy: Slovactown alebo Slovaktown) je obec v Prairie County v štáte Arkansas v Spojených štátoch. Obec sa nachádza na ceste Arkansas 86, 14,6 km južne od Hazenu.
Je to jediná obec v Spojených štátoch pomenovaná po európskej krajine, po Slovensku. Oblasť bola pôvodne osídlená slovenskými prisťahovalcami a naďalej oslavuje svoje slovensko-americké dedičstvo. 
Dejiny.
Obec bola založená v roku 1894 a usadili sa tu slovenskí prisťahovalci, ktorí boli priťahovaní do oblasti, kde slovenská kolonizačná spoločnosť v Pensylvánii kúpila 3 000 akrov pôdy v Arkansase, aby oblasť osídlila Slovákmi. V obci je stále viacero slovenských kultúrnych a náboženských organizácií, každoročne sa tu koná slovenská ustricová večera a iné slovenské kultúrne podujatia. Kostol sv. Cyrila a Metoda bol postavený v roku 1914 skorými slovenskými prisťahovalcami.
Ecopoetry

Ecopoetry, slov. ekopoézia, je poézia so silným dôrazom na ekológiu. Mnoho básnikov, básní a básnických kníh vyjadrilo ekologické obavy; ale iba nedávno sa začal používať pojem ekopoézia. V anglickej poézii je teraz rozpoznateľná jej podskupina ekobetria.
Pred vznikom ecopoetry malo množstvo básní ekologické odkazy. Aj keď básnici toto slovo nespomínali, boli jednoznačne „ekopoetickí“ v postoji a mali vplyv na nasledujúci podžáner. Príklady: "Biela báseň" od Jay Ramsay &amp; Carole Bruce (Rivelin Grapheme Press, 1988), "Bosco" (Hearing Eye, 1999; 2001) a (novšie) "Ťažká voda: báseň pre Černobyľ" (Enitharmon Press, 2004). Medzi prvé publikácie patrí aj "Zelená kniha poézie" od Ivo Mosleyho (1995, Frontier Publishing a Harper San Francisco, 1996 ako "Earth Poems"). Zahŕňa vyše tristo básní z celého sveta, mnohé z nich preložil Mosley a pomohol definovať a ustanoviť žáner. 
Jedným z mnohých seminárnych textov, ktoré pomohli zaviesť tento pojem do širšieho kritického použitia, bola "Ecopoetria: Kritický úvod" vydaný J. Scottom Brysonom (2002). Ďalším príkladom narastajúceho používania pojmu na prelome tisícročí bol časopis „Ecopoetics”, ktorý tento pojem rozšíril z poézie na poéziu interpretovanú ako všeobecná tvorba alebo písanie.
Odvtedy sa objavila skupina antológií a kníh poézie, ktoré slovo výslovne používali alebo ho využívali ako vodiaci princíp. Medzi nedávne prípady patria „Thunder Mutters Alice” (2005), od Forresta Gandera a Johna Kinsellu: „Ekologická poetika a priekopnícke Zničenie Zeme: Ekopoémy”, editoval Neil Astley v Bloodaxe Books (2007) či „The Ecopoetry-anthology”.
Jednou z hlavných charakteristík ekobetrie, ako ju definoval James Engelhardt je to, že je spojená so svetom spôsobom, ktorý predpokladá zodpovednosť. Podobne ako v prípade iných modelov, ktoré skúmajú a predpokladajú angažovanosť (marxizmus, feminizmus atď.), je ekobetria „obklopená otázkami etiky“ .
Ako prostriedok opisu poézie alebo poetických projektov, ktoré zahŕňajú ekologický imperatív pre osobnú citlivosť a spoločenské zmeny, citovali ekopoéziu autori ako John Burnside a Mario Petrucci.
Poľnohospodárska ulica (Bratislava)

Poľnohospodárska ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa.
Poľnohospodárska ulica sa vo Vrakuni križuje sa spolu s deviatimi ulicami a to s Dvojkrížnou, Šíravskou, Kríkovou, Rajeckou, Bučinovou, Jedľovou, Stavbárskou, Domašskou a s Kaméliovou. Na uliciach Šíravská, Estónska a Stavbárska sa nachádzajú zastávky mestskej hromadnej dopravy.
Pomenovaná je po vednom odbore, poľnohospodárstve. V minulosti sa na nej vybudovala prvá maďarská škôlka, ktorá bola v roku 2017 zrekonštruovaná a prerobená na zdravotné stredisko - B. Braun. Ulica prechádza aj pešou zónou.
Zariadenia.
Na ulici sa nachádza: kostol, pošta, posilňovňa, kvetinárstvo, holíčstvo, zmrzlina, potraviny, lekáreň a zdravotné stredisko B-Braun.
Signum Regis

Signum Regis je slovenská power metalová hudobná skupina založená v roku 2007 basgitaristom a skladateľom Ronniem Königom. Napriek tomu, že sú často označovaní ako power metalová skupina, ich hudbu možno označiť aj ako melodický metal so zameraním na tvrdé strúhavé gitary. Väčšina členov skupiny Signum Regis bola súčasťou metalovej skupiny Vindex.
História.
V roku 2007 založil Ronnie König skupinu Signum Regis a spolu so spevákom Göranom Edmanom začali pracovať na prvom rovnomennom albume, ktorý vyšiel nasledujúci rok cez vydavateľstvo Locomotive Records.
V roku 2015 sa skupina zúčastnila súťaže Spark Fresh Blood organizovanej rockovým časopisom "Spark", pivovarom Budweiser Budvar a stránkou "Bandzone.cz". Po vstupe do poslednej dvanástky skupina vystúpila na III. Finálovom koncerte, ktorý sa konal 14. novembra 2015 v Liberci. V januári 2016 boli Signum Regis vyhlásení za víťazov súťaže.
Dňa 11. septembra 2018 skupina na svojej oficiálnej stránke na sociálnej sieti Facebook informovala, že hlavný spevák Mayo Petranin opúšťa skupinu. João „Jota“ Fortinho sa stal novým hlavným spevákom skupiny Signum Regis v júni 2019.
Posledný album "The Seal of a New World" vyšiel 22. novembra 2019 a okamžite získal vynikajúce recenzie z celého sveta.
Lucia Plaváková

JUDr. Lucia Plaváková, PhD. (* 9. marec 1984, Bratislava) je slovenská advokátka a ľudskoprávna aktivistka. V parlamentných voľbách vo februári 2020 kandidovala za koalíciu PS/SPOLU.
Životopis.
V roku 2002 zmaturovala na Gymnáziu Jura Hronca. V roku 2007 absolvovala Právnickú fakultu Univerzity Komenského s titulom Mgr. Advokátske skúšky zložila v marci 2011. V roku 2013 získala titul
JUDr. na Fakulte práva Paneurópskej vysokej školy. V roku 2015 získala na rovnakej fakulte doktorát z medzinárodného práva. Počas štúdia absolvovala stáž v Oddelení analýz a parlamentného výskumu Kancelárie Národnej rady SR.
Pracuje pre právnickú firmu Růžička and partners. Je spoluautorkou Veľkého komentára k Zákonu o verejnom obstarávaní. "„Vyše desať rokov”" sa venuje právam LGBTI ľudí, od roku 2015 im poskytuje bezplatné právne poradenstvo.
Plaváková žije so svojou partnerkou a dieťaťom.
Politické pôsobenie.
V parlamentných voľbách vo februári 2020 kandidovala na 28. mieste kandidátky koalície PS/SPOLU. Vo voľbách získala 9 303 hlasov, po zohľadnení preferenčných hlasov sa umiestnila na 13. mieste kandidátky. Kvôli výsledku koalície sa do parlamentu nedostala.
Po sťažnostiach na nezapočítavanie hlasov vo voľbách začala Lucia Plaváková organizovať zozbieranie podnetov od voličov.
Na sneme Progresívneho Slovenska 6. júna 2020 sa stala členkou predsedníctva.
Na sneme Progresívneho Slovenska 7. mája 2022 sa stala podpredsedníčkou.
Védické slovanstvo

Védické slovanstvo, védická kultúra, hnutie známe aj ako Inglizmus (), oficiálny názov: Starodávna ruská Inglistická cirkev pravoslávnych Starovercov-Inglingov () je odnož slovanského novopohanstva (Rodnoveria) založeného v roku 1990 Alexandrom Chinevičom v meste Omsk, na Sibíri. Prívrženci sa nazývajú „pravoslávni staroverci“, alebo „Inglini“. Kaarina Aitamurto popísala túto odnož ako hnutie s dobre definovanou doktrínou, autoritatívnym vedením a zameraním na ezoterické učenie.
Charakteristika.
Podľa svojho zakladateľa Inglizmus nezapadá do klasických kategórií chápania náboženstva, ako polyteizmus alebo monoteizmus. Inglini si ctia "predkov" - árijcov , ktorí sú nesprávne nazývaní bohmi. Dominantná tradícia je slovanská, ale Inglizmus integruje aj prvky iných kultúr najmä germánskej, perzskej, indickej a egyptskej. Všetky božstvá sa považujú za prejavy najvyššieho univerzálneho Boha, takže Inglistickú teológiu možno definovať ako monistickú.
Prívrženci Inglizmu veria, že ich učenie pochádza z pôvodnej „ruskej duchovnej kultúry“. Podobne ako iné novopohanské skupiny sa voči kresťanstvu stavajú nepriateľsky, rovnaký postoj majú aj k Islamu. Učenie Inglizmu je obsiahnuté v posvätných knihách: Slovansko-árijských védach, ktoré sa skladajú z nasledovných častí:
Kniha Svetla
Potvrdenie knihy svetla
Slavianstvo
Kritika.
Kritika tohto hnutia je najmä zo strany historikov a mnohých vetiev slovanských Rodnovercov (napr. Dažbogovi vnuci zo Slovenska, Pohanský kruh z Česka či Velesov kruh z Ruska), keďže je založené na konšpiračných alebo vedecky vyvrátených teóriách, ktoré často znejú až fantasticky. V roku 2014 v Ľubľane boli Inglini definitívne vylúčení zo Slovanského snemu. Samotné slovansko-árijské védy označuje väčšina rodnoverských organizácii a historikov za falzifikáty. Hnutie býva aj terčom kritiky kvôli jeho extrémistickým (najmä antisemitským) názorom a šovinizmu, čomu nasvedčuje aj fakt, že líder tohto hnutia, Alexander Chinevič, mal v minulosti problémy so zákonom kvôli rasizmu. Na Slovensku sú Inglisti niekedy v negatívnom zmysle neformálne a sarkasticky označovaní ako "Ufoslovania".
Charakter hnutia na Slovensku.
Na Slovensku toto hnutie nemá pevnú štruktúru, ani hierarchiu. Priaznivci tohto duchovného smeru sú združení prevažne okolo internetovej stránky www.tartaria.sk, stretávajú sa príležitostne na prednáškach, seminároch alebo spoločných obradoch v prírode.
Vladimír Bárta (1939)

Vladimír Bárta (* 20. marec 1939, Banská Štiavnica) je slovenský publicista, krajinársky fotograf, spisovateľ literatúry faktu, autor mnohých reprezentačných obrazových kníh o Slovensku. Jeho syn Vladimír je fotograf a publicista.
Životopis.
Rodák z Banskej Štiavnice, absolvoval Strednú priemyselnú školu chemickú v Banskej Štiavnici, Vysokú školu poľnohospodársku v Nitre s doplnkovým štúdiom pedagogiky a žurnalistiku na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Od roku 1963 žije a tvorí v Banskej Bystrici.
Pracoval na Katedre prírodného prostredia, na Lesníckej fakulte vo Zvolene (19631968), v Laboratóriu pôdohospodárstva v Banskej Bystrici, (19681971), v Československom rozhlase, štúdio Banská Bystrica (19711988), v redakcii Svet práce Praha (19881989) a od roku 1990 pôsobil ako voľný tvorca, fotograf, publicista a editor.
Roku 1993 vytvoril a vlastným nákladom vydal prvú knihu o novo vzniknutom štáte v dvoch jazykových mutáciách "Slovensko – Slovakia" a "Slovensko – Slowakei", bola vyše roku jedinou publikáciou reprezentujúcou Slovensko. V ďalších rokoch so svojim synom Vladimírom vytvoril 128 obrazových a obrazovo-textových kníh o Slovensku, o slovenských mestách, hradoch, horách, národných parkoch a kultúrnych pamiatkach. Knihy Vladimíra Bártu ani raz nechýbali v národných stánkoch Slovenskej republiky na najvýznamnejších medzinárodných knižných výstavách a veľtrhoch v Európe v Budapešti, Prahe, Varšave, Londýne, Paríži a Frankfurte nad Mohanom.
Zuzana Karasová

Zuzana Karasová môže byť:
Vrtivka čerešňová

Vrtivka čerešňová ("Rhagoletis cerasi") je mucha z čeľade vrtivkovité.
Je rozšírená v západnej paleakrtíde. Je to fruktivorný oligofág, má jednu generáciu ročne. Dospelá larva sa zakuklí a prezimuje v pôde. Na jar sa liahnu a po párení samičky kladú do plodov larvy, ktoré spôsobujú červivosť. Ide o významného škodcu, ktorý spôsobuje obrovské škody hlavne na čerešniach. Larvy kladie do rôznych odrôd druhov "Prunus avium, Prunus cerasus" ale aj rodu "Lonicera".
Ide o malú muchu, dospelé jedince sú veľké do 5 mm. Krídla majú typické škvrny. Hlava, štítok (scutellum) a nohy sú žlté, zvyšok hrude čierny.
Garth Richardson

Garth „GGGarth“ Richardson (* 1960, Kanada) je kanadský hudobný producent a zvukový inžinier. Je spoluzakladateľom Nimbus School of Recording Arts a zakladateľom a vlastníkom nahrávacieho štúdia The Farm Studios.
Životopis.
Je synom kanadského producenta Jacka Richardsona, ktorý produkoval interpretov ako Alice Cooper, The Guess Who, Badfinger a Poco. Vyštudoval strednú školu Georges Vanier Secondary School v meste North York v štáte Ontário. Garth Richardson navrhoval nahrávky skupinám Red Hot Chili Peppers, Nickelback a Mötley Crüe a produkoval nahrávky interpretov Kittie, Rage Against the Machine, Mudvayne, The Melvins a Shihad. Spolu s Bobom Ezrinom a Kevinom Williamsom spoluzakladal Nimbus School of Recording Arts vo Vancouveri v Britskej Kolumbii. Richardson má prezývku „GGGarth“, pretože mierne koktá.
Richardson pôsobí v Nimbus School of Recording Arts vo Vancouveri, pomenovanej po produkčnej spoločnosti jeho otca s názvom Nimbus 9. Medzi umelcov a nahrávky, ktorým sa Richardson venoval, patria:
Ocenenia.
V roku 2005 získal tretiu nomináciu na cenu Juno v kategórii Jack Richardson producent roka, ocenení pomenovanom na počesť Jacka Richardsona.
Tse-tse

Tse-tse (iné názvy: mucha tse-tse, tse-tse mucha, staršie: cece) môže byť v entomológii (skôr neformálne):
Bodavka

Bodavka (zastarano alebo nevhodne [bohemizmus]: "bodalka"; staršie pichavka) je slovenský názov týchto rodov múch:
Cece

Cece môže byť:
Lesopark Vrakuňa

Lesopark Vrakuňa je bratislavský mestský park, nachádzajúci sa v mestskej časti Vrakuňa. 
Park vedie pozdĺž Malého Dunaja až k mestskej časti Ružinov. Nachádza sa tu vyhliadková veža, ohnisko, futbalové ihrisko, náučné tabule, pieskovisko, pump-track, posilňovacie stroje, detské ihriská, no tiež cukráreň, malý bufet pre turistov a cyklistov, parkovisko a toalety. Do parku vedie niekoľko vchodov, z nich najfrekventovanejšie sú z Hradskej, Podunajskej a Brezovej ulice.
Park je vhodný na prechádzky, no tiež pre osoby so psami, staršie osoby či cyklistov. Je dobre dostupný zo zastávok mestskej hromadnej dopravy, pri Modrom moste na Podunajskej ulici je bezplatné parkovisko.
Vladimír Bárta

Vladimír Bárta môže byť:
Ovca

Ovca môže byť:
Ovce môže byť:
Balkan

Balkan môže byť:
Štefánikovo nábrežie

Štefánikovo nábrežie je ulica v Banskej Bystrici.
Poloha.
Nábrežie sa nachádza v centrálnej časti mesta. Začína sa pri Národnej ulici pokračovaním Štadlerovho nábrežia, križuje Kapitulskú, 9. mája a pokračuje Stavebnou. Vedie popri Hrone. Nábrežím vedie cesta I/66.
Pavilhão João Rocha

Pavilhão João Rocha () je viacúčelová športová hala s kapacitou 3 000 miest, ktorá sa nachádza v Lisabone v Portugalsku. Svoje súťaže tu hrajú futsalové, hádzanárske, basketbalové, hokejové a volejbalové mužstvá Sporting CP.
Levársky potok

Levárský potok je nížinný potok V. rádu na Záhorí, v okrese Malacky, v katastrálnom území obce Malé Leváre. Ide o prirodzený vodný tok s dĺžkou 3,926 km, pripočítaním dlhšej zdrojnice 4,192 km a s rozlohou povodia 5,366 km². Vzniká sútokom dvoch zdrojov vo výške a zľava sa vlieva do Zohorského kanála v nadmorskej výške 
Vznik.
Oficiálne vzniká sútokom dvoch zdrojníc uprostred trávnato-stromovej, mierne močaristej oblasti severovýchodne od Malých Levár, v Záhorskej nížine, v podcelku Borská nížina, v časti Záhorské pláňavy, vo výške 
Prvá zdrojnica predstavuje prirodzený vodný tok dlhý 266 metrov. Pramení na hranici spomínanej trávnatej oblasti s ornou pôdou v nadmorskej výške , neďaleko miestneho cintorína vo Veľkých Levároch. Najprv tečie západoseverozápadným smerom, vteká do dorasteného listnatého lesa, opúšťa ho a tesne pred sútokom s druhým zdrojom sa stáča na juhozápad.
Druhá zdrojnica predstavuje umelý vodný tok dlhý 203 metrov. Vzniká v poľnohospodársky obrábanom poli, vo výške , vedľa pestovateľských skleníkov. Tok je po celej dĺžke rovná úsečka tečúca skoro južným smerom, v trávnatom koryte so stromami.
Opis toku.
Potok po sútoku zdrojníc pokračuje juhozápadným smerom v stále rovnakom močiari, v listnatom lese a po chvíli sa stočí v pravom uhle na severozápad. V tomto úseku už sa Stromy nenachádzajú. Tok sa obracia na západ, opäť sa začína v koryte vyskytovať drevinový porast a priberá sprava svoj prvý, umelý prítok. Následne prijíma kanál aj zľava a podteká miestnu účelovú komunikáciu. Pomaly sa obracia na juh, míňa z oboch strán niekoľko malých listnatých lesov a tečie už v čisto trávnatom koryte. Do potoka ústi ďalší pravostranný umelo vybudovaný vodný tok a vteká do intravilánu obce Malé Leváre. Premosťujú ho dva mosty obecných ciest, mierne sa stáča na juhozápadojuh a tu podteká ešte jeden významnejší most. Preteká oblasťou záhrad, ktoré sú niekoľkokrát medzi sebou prepojené pešími lávkami a presmerováva sa na juhozápad. Vteká do rúry dlhej 137 metrov vybudovanej z dôvodu zástavby domov a prístupovej cesty do centra obce. Po výtoku z povrchového prekrytia ešte krátko pokračuje juhozápadným smerom a vzápätí sa stočí na západ. Podteká poľnú cestu a onedlho pokračuje už juhozápadojužným smerom. Na tomto mieste potok po pravej strane míňa miestnu materskú škôlku, je posledný raz premostený spevnenou vozovkou a opúšťa zastavané územie obce. Stáča sa na západoseverozápad, tečie odlesnenou, poľnohospodárskou krajinou a zľava priberá umelý, najvýznamnejší prítok pritekajúci od Klčovaných lúk (). Od sútoku chvíľu pokračuje v smere ústia kanála (na severovýchodosever), no onedlho sa už obracia na západoseverozápad. Podteká cestu s pieskovým povrchom a po premostení už pokračuje oblasťou močiarov, najprv trsťového, potom stromovo-trsťového charekteru s vodomilnými druhmi drevín. Posledný krát sa stáča na západ a na konci močiara križuje koryto Lakšárskeho potoka s nemu príslušnou cestou. V úseku pred ústim tečie v trávnatom koryte uprostred kosených lúk, nakoniec okrajovo vteká do nerozľahlého listnatého lesíka a tam sa v nadmorskej výške zľava vlieva do Zohorského kanála.
Vodná elektráreň Beauharnois

Vodná elektráreň Beauharnois (, ) je prietoková vodná elektráreň vybudovaná na Rieke svätého Vavrinca v kanadskej provincii Quebec. Elektráreň bola vybudovaná v troch fázach, a je zložená z 36 vodných turbín s maximálnym výkonom 1 903 MW elektrickej energie. Výstavba elektrárne začala v roku 1930 a bola dokončená v roku 1961.
V roku 1990 bola elektráreň vyhlásená na jednu z Národných historických pamiatok Kanady ("National Historic Sites/Lieux historiques nationaux du Canada").
Železničná ulica (Bratislava)

Železničná ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Vrakuňa.
Železničná ulica spája mestské časti Vrakuňa a Podunajské Biskupice. Križuje sa spolu s trinástimi ulicami a to s Ráztočnou, Dvojkrížnou, Čiližskou, Kríkovou, Jedľovou, Žitavskou, Domašskou, Rajčianskou, Bodvianskou, Kaméliovou, Toplianskou, Stavbárskou a Hradskou. Na uliciach Železničná, Čiližská, Žitavská a Stavbárska sa nachádzajú zastávky mestskej hromadnej dopravy.
Zariadenia.
Služby:
Bol raz jeden tato

Bol raz jeden tato je česko-slovenský veršovaný animovaný seriál o vzornom tatovi a jeho dvoch dcérach. Seriál bol vyrobený v rokoch 1981 až 1984. Hudbu k seriálu skomponoval Ali Brezovský, komentár nahovorili Emília Tomanová, Eva Kvietiková a Július Satinský. Seriál režíroval František Jurišič, scenár napísal Tomáš Janovic.
NEOMA Business School

NEOMA Business School je európska podnikovohospodárska škola pôsobiaca v Paríži, Rouene a Reimse. Bola založená v roku 2013.
Charakteristika.
NEOMA je trojnásobne akreditovaná inštitúciami AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca 62 500 absolventov. Významnými absolventmi sú Shi Weillang (generálny riaditeľ Huawei vo Francúzsku) a Wilfried Guerrand (Hermès).
Umiestnenia v rebríčkoch.
V roku 2019 sa program "Master in Management" umiestnil na štyridsiatom treťom mieste v globálnom rebríčku Financial Times.
Kostol svätej Trojice (Stratford-upon-Avon)

Kostol svätej Trojice () je gotický anglikánsky kostol zo začiatku 13. storočia nachádzajúci sa na ulici Old Town v centre mesta Stratford-upon-Avon v grófstve Warwickshire v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Dejiny a charakteristika.
Budova bola postavená na mieste, kde už predtým stál kláštor z 9. storočia.
Základy budovy vrátane spodnej časti veže boli postavené na začiatku 13. storočia, pravdepodobne v roku 1210 v slohu ranej anglickej gotiky. Budova je postavená v tvare kríža. V 14. storočí bola dokončená loď, boli postavené arkády a uličky v budove a ďalšie časti kostolnej veže v slohu dekoratívnej anglickej gotiky. Presbytérium, cimburie severná veranda a západná časť lode boli dokončené v slohu tzv. kolmej anglickej gotiky ku koncu 15. storočia. Ako materiál boli pri výstavbe použité miestne druhy kameňov a to predovšetkým vápenca. Vrchná časť veže bola ku kostolu pristavaná v roku 1763. Je dielom Williama Hiorneho z Warwicku a bola zhotovená podľa návrhu Timothyho Lightolera. Reštaurácie kostola prebiehali v rokoch 1836 – 1837 a v rokoch 1839 – 1841 pod vedením architekta Harveyho Egintona z Worcesteru a v rokoch 1884 – 1898 pod vedením Georgea Fredericka Bodleyho a Thomasa Garnera.
Na zoznam kultúrnych pamiatok Anglicka v kategórii I bola budova zaradená 25. októbra 1951. Zápis bol zdôvodnený štyrmi hlavnými dôvodmi a to:
Lino Ventura

 Lino Ventura (* 14. júl 1919, Parma, Taliansko – † 22. október 1987, Saint-Cloud Francúzsko) bol francúzsky herec talianskeho pôvodu. Patrí k jedným z najobľúbenejších a najrešpektovanejších francúzskych hercov. 
Biografia.
Jeho otec opustil rodinu krátko po jeho narodení. Do Francúzska sa dostal s matkou ako šesťročný. Školu navštevoval asi len tri roky, podľa vlastných slov sa mu spolužiaci smiali za skromnú francúzština a tiež preto, že bol emigrant. Od deviatich rokov pracoval v rôznych zamestnaniach (napr. ako kamelot, montér). V mladosti sa venoval boxu, neskôr sa stal profesionálnym zápasníkom v grécko-rímskom spôsobe. V roku 1950 sa v tomto športe stal dokonca majstrom Európy v poloťažkej váhe. V roku 1953 v zápase s Henry Coganom utrpel úraz (zlomeninu nohy), ktorý ho vyradil z profesijného športu. Následne sa začal venovať trénovaniu mladých atlétov. Počas jedného zo zápasov upútal Marca Mauretta, šéfa produkcie filmovej spoločnosti Gaumont, ktorý sa rozhodol nasadiť ho v nejakom práve natáčanom filme. 
Prvým filmom, v ktorom hral, bol gangsterský film „Nesiahajte na prachy“ (1954), v ktorom hral menšiu úlohu únoscu detí. Hoci nemal žiadnu hereckú prípravu, zaujal nielen režiséra Jacquesa Beckera, ale aj svojho hereckého kolegu Jeana Gabina, ktorý ho za jeho herecký výkon pochválil (neskôr spolu hrali v ďalších filmoch a stali sa dobrými priateľmi).
Vo filmoch stvárňoval skôr tvrdých mužov, či už kriminálnikov alebo policajných vyšetrovateľov, ktorí boli často silnými osobnosťami a žili skôr samotársky. Väčšinou to boli postavy so silnou vôľou a vlastným morálnym kódexom, ktorí sa snažili o napravenie krivdy (kriminálnici) alebo nastolenie spravodlivosti (policajní komisári, vyšetrovatelia). 
Ventura bol známy ako uzavretý muž, ktorý nemal rád prílišnú publicitu. Bol zodpovedným manželom o otcom, rodina bola pre neho posvätnou (vraj niektorých hereckých kolegov odhováral od plánovaných rozvodov). Úzkostlivo si strážil svoje súkromie, mal len úzky kruh dôverných priateľov (patrili medzi nich napr. Jean Gabin, Alain Delon, Jeanne Moreau). Medzi jeho koníčky patrilo varenie a spoločné stolovanie s priateľmi, zbieral tiež kuchárske knihy. Aj v čase hereckej kariéry sa venoval príležitostne športu, pravidelne hrával tenis a golf. S manželkou Odette mal štyri deti, jedna z dcér bola mentálne postihnutá. Z tohto dôvodu založil spolu s manželkou začiatkom 70. rokov v Sèvres pri Paríži hospic pre mentálne postihnuté deti s názvom "Snežienka" (Maison Perce-Neige), ktorý po celý svoj život financoval a ktorý funguje dodnes. Za túto charitatívnu aktivitu mu v roku 1987 chcel prezident François Mitterrand udeliť rad Čestnej légie, ale Ventura ocenenie odmietol – napokon ho prevzala jeho manželka.
Mrežovka Archerova

Mrežovka Archerova (iné názvy: kvetovec Archerov, mrežovka kvetovitá, mrežovka hviezdovitá; lat. "Clathrus archeri") je huba z čeľade Clathraceae.
Je pôvodom z Austrálie a Nového Zélandu. Do Európy bola zavlečená na začiatku 20. storočia (pravdepodobne s importom ovčej vlny). Dnes je jej výskyt bežný aj na Slovensku. Rastie na jar a na jeseň.
V zárodku má tvar vajíčka. Potom sa vyvinie do hviezdicového tvaru so 4 až 8 ramenami. Ramená sú ružovo-červené s čiernymi škvrnami. Hnilobne zapácha aby prilákala muchy, ktoré prenášajú jej slizké spóry. Je nejedlá, ale v Ázii sa konzumuje plodnica v ranom štádiu.
Hadovkovité

Hadovkovité môže byť:
Mahulena Bočanová

Mahulena Bočanová (* 18. marec 1967, Praha) je česká herečka. Je dcérou architekta Jana Bočana.
Život.
Vyštudovala Pražské konzervatórium, odbor hudobno-dramatický. Popri škole nastúpila v Národnom divadle do hier "Vassa Železnovová" a "Rozbitý džbán", o dva roky neskôr do Činoherného klubu v hrách "Ivanov", "Obsluhoval jsem anglického krále", "Žebrácká opera", "Pitvora", "Dům", "Lesoduch". Po revolúcii odišla na Cyprus, po niekoľkých rokoch sa vrátila a účinkovala v hre režiséra Krobota "Sex noci svatojánské". V súčasnej dobe vystupuje v Činohernom klube v hre "Dámský krejčí".
Pravidelne vystupuje tiež v súkromnom divadelnom súbore Háta, kde hrala v predstaveniach "Prolhaná Ketty", "Láska, sex a žárlivost", "Klíče na neděli", "Rozmarný duch", "To byl teda silvestr!". Teraz hrá v divadelných hrách "Světáci", "Vztahy na úrovni", "Do ložnice vstupujte jednotlivě!", "Hvězdné manýry" a v najnovšej komédii "Zamilovaný Sukničkář".
Televízia a film.
Na televíznych obrazovkách sa objavila v seriáli "Chalupáři", ďalej vo filme "Bohoušův syn", alebo v seriáloch "Pan Tau, Lucie, postrach ulice, Návštěvníci, O nejchytřejší princezně, Jak se princ učil řemeslu, O princi, který měl o kolečko víc, Golet v údolí, Kouzelný měšec, Tábor padlých žen alebo Post coitum". Objavila sa tiež v retro seriáli "Vyprávěj, Mazalové, Všechny moje lásky, Stopy života, Ordinace v růžové zahradě 2."
Do povedomia najmä českých televíznych divákov sa zapísala aj svojim účinkovaním v relácii Českej televízie "StarDance...když hvězdy tančí" (ako účinkujúca v roku 2006 a ako porotkyňa v roku 2007).
Od januára 2008 je hlasom zvukovej grafiky Českého rozhlasu 1 – Rádiožurnálu.
Radcliffe Camera

Radcliffe Camera je neoklasicistická budova vedeckej knižnice patriaca ku komplexu Oxfordskej univerzity z prvej polovice 18. storočia ležiaca na námestí Radcliffe Square v centre mesta Oxford v grófstve Oxfordshire v Anglicku v Spojenom kráľovstve. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika a dejiny.
Budova bola postavená v rokoch 1737 – 1749 z dotácií Dr. Johna Radcliffa na základe plánov Jamesa Gibbsa, Williama Townesenda a Williama Smitha.
Celková ceny výstavby dosiahla čiastky 40 000 libier. Dr. John Radcliff, ktorý bol významným anglickým lekárom daroval peniaze na výstavbu knižnice ešte dva roky pred jeho smrťou v roku 1714. Vo svojej poslednej vôli určil, že za jeho majetok má byť kúpený pozemok, postavená budova knižnice, zakúpené knihy a najatý pracovník. S plánováním budovy sa začalo v roku 1721 a súťaže sa zúčastnilo veľké množstvo architektov. V roku 1734 booli vybraní dvaja architekti (James Gibbs a Nicholas Hawksmoor), aby predložili finálne plány. Z nich bol nakoniec vybraný na realizáciu stavby James Gibbs. Budova bola fakticky dokončená už v roku 1748, oficiálne otvorená však bola v roku 1749. Oficiálny otvárací ceremoniál prebehol 13. apríla 1749. Pri stavbe budovy bol použitý lokálny materiál, spodná časť budovy bola postavená z headingtonského vápenca a vrchná časť z tayntonského vápenca. V roku 1863 boli zrenovované arkády a severný vchod do budovy. V roku 1913 prebehla reštaurácia budovy pod vedením Sira Thomasa Grahama Jacksona.
Až do druhej polovice 19. storočia budova niesla názov Radcliffe Science Library, v roku 1860 však prešla pod správu Bodleian Library a bola premenovaná na Radcliffe Camera. V tej dobe bola aj veľká časť kolekcie kníh premiestnená do iných univerzitných knižníc a nadzemné časti budovy sú využívané predovšetkým ako čitáreň. Pod budovou sa nachádzajú podzemné priestory, kde sa nachádza približne 600 000 kníh.
Na zoznam kultúrnych pamiatok Anglicka v kategórii I bola budova zaradená 12. januára 1954.
Alfréd Bollardt

Alfréd Bolladrt (* 8. december 1916, Podlanig, Rakúsko-Uhorsko† 6. február 2015, Modra, Slovensko) bol slovenský hokejista.
Niekdajší obranca Slovana, ktorý víťazným gólom v súboji s Prostějovom zariadil pred takmer šesťdesiatimi rokmi postup bratislavského klubu do celoštátnej ligy, prežil mladosť v Malackách, hokejovú kariéru v Bratislave, ale zvyšok života trávil v Modre.
Narodil sa 8. decembra 1916 na rakúsko-talianskom pohraničí v meste Podlanig, odkiaľ sa s rodičmi presťahoval do Malaciek. Dres 1. ČsŠK Bratislava obliekol po prvý raz už v sedemnástich rokoch. Onedlho založil spolu s bratom Walterom hokejový klub v Malackách, kde obaja pôsobili.
Do Slovana sa útly obranca vrátil v 32 rokoch a v defenzíve vytvoril dvojicu s Rudolfom Horským. Hrával aj v OAP, VŠ, HC a TŠKNB Bratislava, vo Švajčiarsku nastúpil za reprezentáciu Slovenska.
Zomrel v roku 2015 vo veku 98 rokov.
Kudu

Kudu môže byť:
Srećko Mustagrudić

Ing. Srećko Lola Mustagrudić, v slovenčine prepis aj Srečko Mustagrudič (* 14. september 1952, Mostar – † 9. marec 2020, Piešťany) bol bosniansko-slovenský podnikateľ, galerista a významný balkánsky zberateľ umeleckých diel, dlhodobo pôsobiaci v Piešťanoch. Bol označovaný za najvýznamnejšieho mostarského zberateľa umenia, zberateľstvu sa venoval viac než 50 rokov.
Životopis.
Narodil sa v Mostare vo vtedajšej Juhoslávii. Bol moslim, avšak považoval sa za kozmopolitného človeka, jeho manželka Javorka Mustagrudić bola kresťanka chorvátskej etnicity. Jeho strýkom bol známy bosniansky maliar Mustafa Ico Voljevica. Väčšina jeho obrazov bola počas vojny zničená, ďalšie sa Mustagrudićovi podarilo zozbierať a neskôr vystaviť. Kvôli vojne v bývalej Juhoslávii Mustagrudićovci emigrovali začiatkom 90. rokov 20. storočia na Slovensko, kde sa usadili v Piešťanoch. Na Slovensko dorazil v júli 1993, potom, čo kvôli bombardovaniu zhorel ich rodinný dom aj so zbierkou 860 obrazov. V roku 1998 si v Piešťanoch od mesta prenajal bývalý fotoateliér. Tu v roku 1999 otvoril galériu Café Art Gallery, ktorá sa stala na prelome tisícročí hlavným miestom výstav v meste.
Usiloval sa o popularizáciu Bosny a Hercegoviny na Slovensku a naopak, ako aj o zbližovanie moslimov a kresťanov. V priebehu svojho vyše dvadsaťročného pôsobenia v úlohe galeristu a organizátora výstav spolupracoval so Slovenským paralympijským výborom a jeho predsedom Jánom Riapošom. Okrem svojej Café Art Gallery organizoval výstavy aj v iných mestách SR či Bosny a Hercegoviny. V Piešťanoch zorganizoval okrem iného výstavy fotografií bývalého ministra zahraničných vecí Pavla Demeša či vtedajšieho prezidenta SR, Rudolfa Schustera. 
V septembri 2006 pripravil v rodnom Mostare podujatie "Dni Piešťan" spojené s viacerými výstavami, vrátane obrazov svojho strýka Voljevicu. Jeho posledná veľká výstava, "Povratak anđela" (Návrat anjela), opäť aj s Voljevevicovými obrazmi, sa konala v júni 2019 v Sarajeve za účasti veľvyslanca SR v Bosne a Hercegovine Martina Kača, Riapoša, ministerky kultúry SR Ľubice Laššákovej či bývalého predsedu vlády Roberta Fica. Mustagrudić v tom čase odmietol, že by Fica na výstavu osobne pozval. 
Mustagrudić zomrel 9. marca 2020 po dlhej ťažkej chorobe. Pohreb sa bude konať 14. marca 2020 na Bratislavskom cintoríne v Piešťanoch.
Osobný život.
Mustagrudić bol ženatý, mal dve dcéry.
INSEAD

INSEAD ("Institut européen d'administration des affaires") je európska podnikovohospodárska škola pôsobiaca sa vo Fontainebleau, v Singapure a v Abú Zabí. Bola založená v roku 1957.
Charakteristika.
INSEAD je trojnásobne akreditovaná medzinárodnými inštitúciami AMBA, EQUIS a AACSB. Škola má cca. 50 000 absolventov. Významnými absolventmi sú Geert Hofstede a Sam Rainsy.
Umiestnenia v rebríčkoch.
V roku 2019 sa program MBA umiestnil na prvom mieste v globálnom rebríčku Financial Times.
Turra 30

Turra 30 je bezosádková veža pre ľahké obrnené vozidlá vyvinutá a vyrábaná spoločnosťou EVPÚ a.s., Nová Dubnica.
Ide o diaľkovo ovládanú bojovú vežu určenú pre použitie na ľahkých kolesových a pásových obrnených a bojových vozidlách. Prioritne sa používa na bojových vozidlách pechoty, ktoré sú určené k plneniu bojových a špeciálnych úloh.
Hlavnou zbraňou je kanón a je možné vykonať zástavbu 2A42, prípadne vo verzii slovenskej modernizácie GTS-30 a tiež Mk.44 Bushmaster. Spriahnutý guľomet môže byť kalibru 7,62 alebo . Odmer zbrane je 360° a námer je možný v elevácii −10° az +70°. Odpaľovacie zariadenie PTRS je schopné využiť rakety 9M113 Konkurs alebo Spike. Veža využíva gyroskopickú stabilizáciu vo dvoch rovinách a súčasťou veže je aj osem vrhačov zadymovacích granátov. Optoelektornické vybavenie je použité infračervená kamera, laserový diaľkomer a TV kamera.
Celkové rozmery bez zbrane sú dĺžka , šírka a výška . Hmotnosť veže je a základná odolnosť je STANAG 4569, Level 1, s možnosťou použitia doplnkového pancierovania.
Turra30 COAPS je verzia veže osadená na vozidle BVP-M. V tomto vozidle má veliteľ samostatný strelecký zameriavač, má schopnosť prevzatia streľby veliteľom, nakoľko bezposádková veža TURRA-30 COAPS umožňuje veliteľovi v ručnom pracovnom móde presne sledovať statické aj pohyblivé ciele a viesť proti ním streľbu z palebného postavenia aj počas pohybu, inými slovami (HUNTER-KILLER). Nezávisle od strelca môže veliteľ pozorovať priestor a vyhľadávať ciele s týmto autonómnym zameriavačom. Oba zameriavacie systémy sú vybavené infračervenou kamerou Tilde A z rozlíšením 640x480 pixelov od spoločnosti Leonardo a TV kamerou a laserovým diaľkomerom.
Zástavba veže bola vykonaná v Ozbrojených silách pre bojové vozidlo pechoty BVP-M, bojové prieskumné vozidlo BPsVI a na prototype BOV 8x8 Vydra. Ďalšie inštalácie prebehli so zahraničnými partnermi na IFV Corsac 8x8, Scipio 8x8, na pakistanskom IFV Viper a na MRAP JAIS 6x6 zo Spojených arabských emirátov.
Používatelia.
 Slovensko
Štefan Barták

Ing. Štefan Barták, CSc. (* 22. júl 1940 – † 9. jún 2019) bol slovenský politický a verejný činiteľ, primátor Bratislavy, poslanec Slovenskej národnej rady a člen Ústredného výboru Komunistickej strany Slovenska.
Od roku 1966 pôsobil v rôznych technických a politických funkciách.
V druhej polovici sedemdesiatych rokoch 20. storočia pôsobil Štefan Barták ako vedúci tajomník Okresného národného výboru Bratislava I., odkiaľ v roku 1980 postúpil na post tajomníka Mestského výboru KSS v Bratislave (do roku 1986). Od roku 1982 bol členom Ústredného výboru KSS, kde zotrval až do konca roka 1989.
21. februára 1986 bol na mimoriadnom zasadnutí Národného výboru hlavného mesta SSR Bratislavy zvolený za primátora. Na post nastúpil po Ladislavovi Martinákovi, ktorý bol primátorom Bratislavy od roku 1969. Počas Bartákovho pôsobenia na poste primátora hlavného mesta sa v roku 1986 začalo napr. s výstavbou novej budovy SND, do užívania bol odovzdaný posledný úsek západnej radiály, ktorý smeroval z Rusoviec na Most SNP, bola dokončená stavba nemocnice s poliklinikou na Šmidkeho ulici (dnes Ružinovská) a pod.
Na začiatku roku 1990 sa v Bratislave konala demonštrácia za jeho odstúpenie. V úrade zotrval do 1. marca 1990. Vo funkcii ho nahradil Roman Hofbauer, ktorý viedol hlavné mesto až do prvých demokratických volieb do orgánov samospráv v novembri 1990.
Vo volebnom období 19861990 bol aj poslancom Slovenskej národnej rady za volebný obvod č. II (Petržalka). Pôsobil v parlamentom výbore pre priemysel a stavebníctvo a neskôr aj vo výbore pre životné prostredie. V tomto období bol aj členom pracovnej skupiny, ktorá mala pripraviť nový zákon o hlavnom meste. Na začiatku roku 1990 bol spolu s ďalšími vysokopostavenými členmi komunistickej strany zbavený poslaneckého mandátu.
Monika Bagárová

Monika Bagárová (* 5. júl 1994, Brno) je česká speváčka.
Životopis.
Spievala rada už od detstva. Roku 2009 sa zúčastnila súťaže "Česko Slovenská SuperStar". Svojim dobrým hlasom a hudobnou vyzretosťou si rýchlo získala sympatie divákov i poroty a postúpila do finále. O niekoľko mesiacov po tejto súťaži, roku 2010, začala spolupracovať s Robom Opatovským a ich duet, pieseň "Prší", mal obrovský úspech ako na serveri YouTube, tak aj vo vysielaní MTV, kam sa prebojoval.
Nasledujúci rok 2011 sa stal pre Moniku zlomovým, vydáva svoj debutový album "Shining", na ktorom je 11 sólových piesní. Na albume sa tiež nachádza pieseň z rozprávky "Čertova nevěsta", ktorú režíroval Zdeněk Troška, ​​s názvom "Ve Dvou". Ďalšia pieseň z tejto rozprávky, song "Chci", naspievala Monika s Benom Cristovao. Jej celoročná snaha bola po zásluhe odmenená a Monika získala titul "Skokan roka 2011", na odovzdávaní cien Český slavík Mattoni. Roku 2012 ju obsadil režisér Ján Sebechlebský do romantického filmu "Definícia lásky".
Roku 2013 vydáva Monika nový song "Let Me Love U", ktorý je predzvesťou ďalšieho, druhého albumu. K tejto piesni natáča tiež, v spolupráci s "Kunes video production", videoklip. Roku 2014 prišla na niekoľko dní na Slovensko, kde so svojím kamarátom "Igorom Kmeťom" natočila duet k piesni "Skús zabudnúť". Stala sa tiež tvárou letnej súťaže Európy 2 o zájazdy na ostrov Ibiza. V tom roku natáča aj letnú mix k svojej piesni "Let Me Love U", s DJ Brianom.
Monika Bagárová účinkovala tiež v mnohých reláciách, napr. v "Show Jana Krausa", "Všechnopárty", "StarDance aneb když hvězdy tančí". V roku 2020 sa stala porotkyňou v "SuperStar".
Od decembra 2018 bol partnerom Moniky Bagárovej zápasník Machmud Muradov. Počas Vianoc v roku 2019 verejne oznámili, že čakajú dieťa. Dňa 27. mája 2020 sa im narodila dcéra Rumia. V decembri 2021 Bagárová oznámila koniec ich vzťahu.