burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Mešita al-Aksá

Mešita al-Aksá (arabs. "" – "najvzdialenejšia mešita") je mešita, ktorá je súčasťou moslimského okrsku ("al-Haram aš-Šaríf") na Chrámovej hore vo východnom Jeruzaleme. Je najväčšou mešitou v Jeruzaleme s kapacitou 5 000 veriacich vnútri a v okolí. Toto miesto považujú moslimovia za tretie najsvätejšie miesto.
Nachádza sa na mieste, ktoré islamská tradícia stotožnila s „najvzdialenejšou mešitou“, ku ktorej podľa Koránu proroka Muhammada preniesol z Mekky za jedinú noc okrídlený kôň Burák. Zo skaly, ktorá sa na tom mieste nachádzala, vystúpil v sprievode archanjela Gabriela do neba, kde prijal rozličné prikázania, medzi iným aj povinnosť modliť sa päťkrát denne. Tejto ceste sa hovorí "Isrá a Mirádž" (arab. "al-'Isrá’ wa-l-Mi’rádž"). Podľa tradície sa uskutočnila v roku 621, rok pred hidžrou. Umiestnenie „najvzdialenejšej mešity“ sa v Koráne nespomína, postupne však začalo byť prisudzované Jeruzalemu, podľa niektorých bádateľov kvôli posvätnosti mesta pre židov (Múr nárekov) aj kresťanov.
Chalífa Omar, ktorý dobyl Jeruzalem v roku 637, chcel vybudovať miesto pre modlitbu, ktoré by bolo nezávislé od už existujúcich židovských a kresťanských miest. Na juh od posvätnej skaly vybudoval mešitu, ktorá dostala meno "al-Aksá". V rokoch 687-691 vybudoval chalífa Abd al-Malik nad posvätnou skalou mešitu pomenovanú Skalný dóm (arab. "Kubbat as-Sachra"). Mešitu al-Aksá v rokoch 709-715 zrenovoval a rozšíril chalífa al-Walid.
Lomský potok

Lomský potok je potok na území okresu Veľký Krtíš, je to ľavostranný prítok Koprovnice a meria 9,8 km. Niekedy sa nazýva aj Lomiansky potok. 
Preteká Krupinskou planinou, kde aj pramení v podcelku Modrokamenské úboče, na juhozápadnom svahu Klimčeka (571,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 500 m n. m., pri osade Hôrka. Preteká eróznou kotlinou severojužným smerom, cez obec Veľký Lom, sprava priberá Brezovský potok a na dolnom toku sa zarezáva do sopečného podložia planiny. Do Koprovnice ústi neďaleko rekreačnej osady Koprovnica v nadmorskej výške okolo 230 m n. m.
Čebovský potok

Čebovský potok je vodný tok na juhu stredného Slovenska, na území okresu Veľký Krtíš. Je to pravostranný prítok Ipľa a meria 20,5 km. Na hornom toku preteká Zbojníckou dolinou. Medzi obcami Čebovce a Bátorová nevýrazne meandruje. Od osady Iliašov je vybudovaná ochranná hrádza.
"Prameň:" v Krupinskej planine, v podcelku Modrokamenské úboče, na severozápadnom úpätí Španieho lazu (643,1 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 555 m n. m.
"Smer toku:" po obec Čebovce prevažne severojužným smerom, odtiaľ k obci Bátorová na juhovýchod, potom k ústiu opäť viac-menej na juh
"Geomorfologické celky:" 1.Krupinská planina, podcelok Modrokamenské úboče, 2.Juhoslovenská kotlina, podcelok Ipeľská kotlina, časť Čebovská pahorkatina
"Prítoky:" sprava Cerinský potok (200,0 m n. m.), Kosihovský potok, Seliansky potok, Lesenický potok, Trebušovský potok, zľava Čahovský potok
"Ústie:" do Ipľa východne od obce Koláre v nadmorskej výške cca 137,5 m n. m.
"Obce:" Čebovce, osada Šuľka, Nenince, Bátorová, Opatovská Nová Ves, osada Iliašov
Čahovský potok

Čahovský potok je ľavostranný prítok Čebovského potoka, preteká územím okresu Veľký Krtíš a meria 8,8 km. 
Pramení v Krupinskej planine, v podcelku Modrokamenské úboče, na južnom úpätí vrchu Španí laz (643,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 525 m n. m. Tečie viac-menej severojužným smerom, na strednom toku však vytvára výrazný ohyb smerujúci na východ. V Ipeľskej kotline preteká obcou Príbelce, na dolnom toku meandruje. Do Čebovského potoka ústi v obci Nenince v nadmorskej výške okolo 175 m n. m.
Kosihovský potok

Kosihovský potok je potok na juhu stredného Slovenska, preteká územím okresu Veľký Krtíš. Je to pravostranný prítok Čebovského potoka a meria 13 km. 
Pramení v Krupinskej planine, v podcelku Modrokamenské úboče, pri obci Opava v nadmorskej výške okolo 460 m n. m. Tečie na juhovýchod cez obce Opava a Kosihovce, vstupuje do Ipeľskej kotliny, do časti Čebovská pahorkatina a ďalej tečie viac na juhojuhovýchod. Napája malú vodnú nádrž Kosihovce (222,5 m n. m.) a neskôr aj vodnú nádrž pri osade Pavlová. Do Čebovského potoka ústi v obci Opatovská Nová Ves v nadmorskej výške cca 151 m n. m.
Seliansky potok

Seliansky potok je potok na území okresu Veľký Krtíš, je to pravostranný prítok Čebovského potoka a meria 10,5 km. 
Pramení v Krupinskej planine, v podcelku Modrokamenské úboče, na juhozápadnom úpätí vrchu Benda (456,3 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 310 m n. m. Tečie prevažne juhovýchodným smerom cez Ipeľskú kotlinu, časť Čebovská pahorkatina. Preteká cez Seľany, zľava priberá prítok spod Vápenníka (451,0 m n. m.) a tiež Bodorovský potok. Do Čebovského potoka ústi pri obci Opatovská Nová Ves v nadmorskej výške približne 150 m n. m.
Ďurkovský potok (prítok Trebušovského potoka)

Ďurkovský potok je potok na území okresu Veľký Krtíš, je to ľavostranný prítok Trebušovského potoka a meria 4,7 km. 
Pramení v Krupinskej planine, v podcelku Modrokamenské úboče, na južnom svahu Rakytovej hory (464,3 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 340 m n. m. Tečie juhovýchodným smerom cez obec Ďurkovce v Ipeľskej kotline a severne od obce Trebušovce ústi v nadmorskej výške cca 170 m n. m. do Trebušovského potoka.
Slatinské kúpele

Slatinské kúpele je názov bývalých kúpeľov v lesnatom prostredí Ipeľskej kotliny, v podcelku Pôtorská pahorkatina, v lokalite Šóšar, tri kilometre severovýchodne od obce Želovce.
Do roku 1945 tu boli malé vaňové kúpele lokálneho významu s minerálnymi prameňmi zemito-zásadito-slanej vody. 
Viaceré minerálne pramene dodnes vyvierajú popri ceste zo Želoviec do Kiarova, po ktorej vedie aj cykloturistická trasa.
Belušské Slatiny

Belušské Slatiny sú rekreačným a turistickým strediskom na rozhraní Považského podolia (podcelok Ilavská kotlina) a Strážovských vrchov, v doline Slatinského potoka, pri ceste z Beluše do Mojtína.
Teplé zemito-sírnaté pramene s teplotou 19,3 °C dali podnet k vzniku kúpeľov známych a využívaných od 18. storočia na liečenie reumatických a kožných chorôb. Kúpele zanikli po 2. svetovej vojne.
Kúpeľné budovy sú v súčasnosti majetkom cirkvi a slúžia pre potreby rehoľníčok. Nie sú bežne prístupné verejnosti. Rekreačná oblasť pôvodne začínala bezprostredne za osadou Čerencové.
Na kóte 518,0 m stojí hradisko, čiastočne opevnené v dobe rímskej, pri miestnej kaplnke sa našla lužická bronzová ihlica z mladšej doby bronzovej. 
Smerom do Mojtína vedie cesta tiesňavovým prielomom Slatinského potoka, nazývaného aj Belušské vráta. Belušské Slatiny sú administratívnou súčasťou obce Beluša, 4 km juhovýchodne od nej.
Molybdén

Molybdén (lat. "molybdenum") je chemický prvok v periodickej tabuľke prvkov, ktorý má značku Mo a protónové číslo 42. V roku 1778 ho objavil Carl Wilhelm Scheele a v roku 1781 ho po prvýkrát izoloval Peter Jacob Hjelm. Molybdén sa samostatne v prírode nevyskytuje, iba v zlúčeninách niektorých minerálov. Izolovaný je striebristej farby so šedým odtieňom, má šiesty najvyšší bod varu zo všetkých doposiaľ objavených prvkov. Je veľmi pevný, preto sa využíva v zliatinách.
Výskyt.
Hlavné molybdénové rudy sú molybdenit, wulfenit, powelit a ferimolybdit.
Išľa

Išľa je malá osada v Prešove, súčasť katastrálneho územia mestskej časti Nižná Šebastová, v severnej časti Košickej kotliny. Leží pri ceste z Prešova do Fintíc a pri železničnej trati Prešov - Kapušany.
Osada je známa ako kúpele miestneho významu, ktoré vznikli pri slaných sadrovcových minerálnych prameňoch s obsahom síry. Liečebný areál je lokalizovaný v parku. Prevádzkovali sa v ňom vaňové kúpele. Momentálne sú kúpele nefunkčné. V areáli kúpeľov je funkčná reštaurácia Išľa.
Išľa je prístupná autobusmi MHD Prešov, linkou č. 21.
Sabinovské kúpele

Sabinovské kúpele boli malou rekreačnou osadou na rozhraní Spišsko-šarišského medzihoria a Bachurne, nad údolím rieky Torysa, 1,5 km západne od mesta Sabinov.
Pri sírnom minerálnom prameni zvanom Švabľovka (Švabľuvka) tu v minulosti vznikli malé kúpele.
História kúpeľov v Sabinove siaha už do konca 15. storočia. Liečili sa tu reumatické a kožné choroby. Základom bol pôvodný sírnatý kúpeľ, či prameň sírnatej vody, ktorý sa ešte dodnes nachádza pod brehom v otvore vysekanom do skaly. Kúpele boli aj miestom zábavy a odpočinku. V nedávnych rokoch ich objekty úplne schátrali a zanikli zachovali len základy budov.
Prístup je možný zo Sabinova po modro-značkovanom turistickom chodníku, ktorý vedie do Uzovského Šalgova, alebo po zeleno-značkovanom chodníku vedúcom po hrebeni Bachurne.
Rožňavské kúpele

Rožňavské kúpele je rekreačná osada pri Rožňave, na rozmedzí Rožňavskej kotliny, Revúckej vrchoviny a Volovských vrchov, na sútoku Rožňavského potoka a potoka Laz, v Rožňavskej doline, 2 km severne od centra mesta.
V minulosti tu stáli kúpele miestneho významu, zriadené v 19. storočí a zanikli po 2. svetovej vojne. Od 13. do 17. storočia prebiehala v okolí intenzívna ťažba zlata a železných rúd.
Dnes sú rekreačným zázemím mesta Rožňava s lesoparkom, jazierkom, minerálnym prameňom a hotelom. Osada leží pri ceste z Rožňavy do Čučmy (1 km na sever), prechádza tadiaľto modro-značkovaný turistický chodník vedúci z Námestia baníkov v Rožňave Rožňavskou dolinou na vrch Zlatý stôl (1 322,4 m n. m.).
Drienovské kúpele

Drienovské kúpele sú rekreačnou osadou na rozhraní Slovenského krasu a Košickej kotliny, severne nad obcou Drienovec.
Kúpele údajne založili „červení mnísi“, ktorí sa zaoberali zberom liečivých rastlín, z ktorých potom v medených kotloch varili a pripravovali liečivé vody. Nikdy tu neboli minerálne alebo termálne pramene. Kúpele v neskoršom období slúžili pre všeobecnú hygienickú očistu a v roku 1970 bola pôvodná kúpeľná budova prebudovaná na hotel. Okrem hotela (bývalý Zlatý páv) je tu reštaurácia.
Drienovské kúpele sú turistickým východiskom do Jasovskej planiny. Žlto-značkovaná turistická trasa vedie z Drienovca cez Drienovské kúpele k Ladislavovej vyvieračke (križovatka so zelenou trasou) a do Jasova, modro-značkovaná trasa vedie taktiež z Drienovskej novej Vsi k vyvieračke Miglinc a do obce Háj.
Neďaleko osady sa nachádza významná Drienovská jaskyňa (podzemný vodný tok, archeologická lokalita) a Palanta (lesostepné spoločenstvá duba plstnatého).
Belianske kúpele

Belianske kúpele je názov rekreačnej osady v zázemí mesta Spišská Belá, 1,5 km južne od centra. Leží v Popradskej kotline, v časti Kežmarská pahorkatina, za úsekom Strážky - Spišská Belá železničnej trate Poprad-Tatry – Plaveč.
Kúpele vznikli v 17. storočí pri sírnych prameňoch ako vaňové kúpele. Liečili sa tu reumatické a kožné choroby. Po 2. svetovej vojne kúpele boli zrusené ako take. Nadalej vsak fungovali ako zajazdova restauracia.
Dnes slúžia ako prímestské rekreačné stredisko. V letnej sezóne tu funguje turistická ubytovňa a chatová osada. V celoročnej prevádzke je spoločenská sála určená na svadby, plesy a oslavy.
Nyamuragira

Nyamuragira je jedna z najaktívnejších sopiek na africkom kontinente. Nachádza sa v pohorí Virunga, asi severne od brehov jazera Kivu v Konžskej demokratickej republike.
Vrchol vysokej sopky je ukončený kalderou s rozmermi 2 × . Kaldera, ako aj parazitické krátery sú zdrojom častých erupcií vysokodraselných bazaltových láv (od roku 1880 ich bolo zaznamenaných vyše 30). V rokoch 1921 – 38 sa v kaldere nachádzalo lávové jazero.
May-ya-moto

May-ya-moto alebo Maji ja moto je izolovane ležiace hydrotermálne pole v národnom parku Albert v Konžskej demokratickej republike, južne od jazera Edward. Pole pozostáva z fumarol a horúcich prameňov s teplotou takmer 100 °C.
Heckler &amp; Koch MP5

Heckler &amp; Koch MP5 je samopal vyrábaný nemeckou spoločnosťou Heckler &amp; Koch. Vyvinutý bol v 60. rokoch 20. storočia, prvýkrát bol uvedený do služby v roku 1966 pod názvom HK54.
Zbraň je vybavená pevnou, sklopnou (model PDW), alebo vysúvacou pažbou (typ SD6,A5,J). Zbraň tohto typu je použivaná po celom svete vo vojenských a policajných úradoch. Samopal strieľa približne 600 – 800 rán kalibru za minútu, účinný dostrel je cca 200 metrov pri úsťovej rýchlosti okolo 350 m/s (pri verzii s tlmičom približne 270 m/s). Zásobník má kapacitu 15, resp. 30 nábojov.
V súčasnej dobe je to najpoužívanejší samopal používaný prakticky všetkými špeciálnymi jednotkami po celom svete. Používa uzáver uzamknutý uzamykacími valčekmi, dosahuje vysokej presnosti a spoľahlivosti, ale použitý systém uzamknutia spôsobuje vysokú výrobnú náročnosť a tým pádom aj vysokú cenu zbrane. Zbraň je používaná aj slovenskými špeciálnymi jednotkami. Vo svojom znaku ho mala nemecká teroristická skupina Baader-Meinhofová.
Karisimbi

Karisimbi je názov neaktívneho stratovulkánu, ležiceho v pohorí Virunga na hraniciach Konžskej demokratickej republiky a Rwandy.
Vrchol sopky tvorí 2 km široká kaldera "Branca", ktorá je vyplnená viskóznymi lávovými prúdmi bazanitovo-trachytického zloženia a dvoma parazitickými explozívnymi krátermi. Ďalšie parazitické krátery sa rozkladajú pozdĺž severno-juhozápadnej zlomovej zóny. Najmladšie horniny sa nachádzajú na východnej strane kaldery a majú vek približne 10 000 rokov, čo sa zistilo rádiometrickým datovaním (metóda K-Ar).
Visoke

Visoke je momentálne neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v pohorí Virunga v Rwande, blízko hraníc s Kongom (býv. Zairom). Vrchol 3 711 m vysokej sopky tvorí kráter s priemerom 450 m, momentálne zaliaty vodou.
Na severnom a východnom úpätí prevažne trachyticko-andezitovej sopky sa nachádzajú početné troskové kužele, vytvorené pozdĺž severovýchodne-juhozápadnej zlomovej línie. Z tejto oblasti pochádza aj posledná erupcia - vznik dvoch menších dómov v roku 1957 na severnej stene, vzdialených 11 km od hlavného krátera.
Klášterec nad Ohří

Klášterec nad Ohří (nem. "Klösterle an der Eger") je mesto v severozápadných Čechách v Česku, ležiace pri rieke Ohře medzi Krušnými horami a Doupovskými horami.
Virunga (pohorie)

Virunga je pohorie sopečného pôvodu, nachádzajúce sa vo východnej Afrike, na hraniciach štátov Konžská demokratická republika, Rwanda a Uganda medzi jazerami Edward a Kivu.
Pohorie pozostáva z ôsmich veľkých vulkánov, z nich Nyiragongo (3462 m) a Nyamuragira (3063 m) sú aktívne.
Pohorie je domovom ohrozených horských goríl, medzi sopkami Karisimbi a Visoke sa nachádza výskumné centrum Karisoke, založené Dian Fosseyovou v roku 1967, na výskum správania sa goríl vo voľnej prírode.
Muhavura

Muhavura alebo Muhabura je neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa v pohorí Virunga, na hraniciach medzi Ugandou a Rwandou. Kráter sopky je zaliaty vodou.
Na západnej strane sopky sa nachádza menší, 3 474 m vysoký vulkán Gahinga, ktorý je spojený s Muhavurou sedlom. Obidva vulkány produkovali lávy prevažne bazanitového, až trachy-andezitového zloženia. Menšie parazitické krátery boli pravdepodobe aktívne v nedávnej minulosti, ale nie je to doložené.
Bufumbira

Bufumbira je menšie vulkanické pole, pozostávajúce zo skupiny štyridsiatich troskových kužeľov, ležiace v Ugande, smerom na sever od veľkých stratovulkánov pohoria Virunga. Pre horniny poľa Bufumbira je typický vysoký obsah draslíka.
Tshibinda

Tsibinda je názov malého vulkanického poľa v Konžskej demokratickej republike, ktoré sa nachádza juhovýchodne od južných brehov jazera Kivu, blízko hraníc s Rwandou. Pole pozostáva z troch bazaltových troskových kužeľov a s nimi spojených lávových prúdov. Vek hornín nie je vyšší ako 2000 rokov.
Fort Portal

Fort Portal môže byť:
Fort Portal (sopka)

Fort Portal je vulkanické pole, pozostávajúce z približne 50 menších kráterov a troskových kužeľov, nachádzajúce sa v Ugande, severovýchodne od pohoria Ruwenzori, medzi jazerami Albert a Edward. Vek karbonatitových láv bol určený ako vrchný pleistocén až súčasnosť, na základe analógie s vulkanizmom s rovnakými mechanizmami vzniku, ktorý sa nachádza južnejšie.
Kyatwa

Vulkanické pole Kyatwa (alebo Ndale) sa nachádza východne od pohoria Ruwenzori v Ugande, približne v strede medzi jazerami Albert a Edward. Tvorené je niekoľkými tuffovými troskovými kužeľmi a vodou zaliatymi maarmi.
Katwe-Kikorongo

Katwe-Kikorongo je vulkanické pole nachádzajúce sa v Ugande južne od pohoria Ruwenzori. rozkladá sa medzi severovýchodnými brehmi jazera Albert a západnými brehmi jazera George. Pole pozostáva z niekoľkých troskových kužeľov a maarov prevažne foidického zloženia. Niektoré maary sú zaliate vodou.
Katunga

Katunga môže byť:
Bunyaruguru

Bunyaruguru (známe aj ako Kichwambe) je vulkanické pole, pozostávajúce z približne 150 maarov (27 z nich je zaliatych vodou), nachádzajúce sa v Ugande, južne od jazera George. Vek maarov bol určený na vrchný pleistocén až súčasnosť.
Katunga (sopka)

Katunga je osamotene ležiaci troskový kužeľ a s ním asociovaný lávový prúd, nachádzajúci sa v Ugande, východne od jazera Albert. Je to najjužnejší prejav karbonatitového vulkanizmu vo Východoafrickom riftovom systéme. Katunga je známa výskytom horiny katungitu, čo je vlastne olivinický melilitit.
Charúdž

Charúdž (ar. هروج) resp. celý názov Charúdž al-Aswad, je holocénne vulkanické pole v centrálnej Líbyi, pozostávajúce zo nezvetraných bazaltových troskových kužeľov, lávových prúdov, explozívnych kráterov a menších štítových vulkánov, v celkovom počte asi 150 rôznych sopečných foriem. Najmladšie prejavy vulkanickej činnosti pochádzajú zo severného okraja poľa.
Wáw an-Námús

Wáw an-Námús (doslova "Oáza moskytov") je názov vulkanického poľa pozostávajúceho z kaldery a bazaltového troskového kužeľa, nachádzajúceho sa v centrálnej časti Líbye, južne od vulkanického poľa Charúdž. V 150 m širokom kráteri sa nachádza malé ložisko síry a jeho okolie dopĺňajú tri malé jazierka, ktorým vďačí pole za svoje meno. Vek hornín nie je starší ako pár tisíc rokov.
Džabal Marra

Džabal Marra (-v spisovnej arabčine; doslova "zlatý vrch"; prepis podľa miestnej výslovnosti: Džebel Marra) alebo Jabal Marra(h)/Jebel Marra(h) (-po anglicky) je pohorie sopečného pôvodu v Sudáne. Najvyšší vrch je vyhasnutá sopka Dariba (3 042 m). Pohorie obsahuje relikty stredomorskej flóry. 
Geografia.
Pohorie sa nachádza na území sudánskych provincií Severný Dárfúr a Južný Dárfúr. Tvorí predel povodia Nilu na východe a Čadského jazera na západe. Najvyšším vrcholom je kaldera vyhasnutej sopky Dariba (Deriba) v južnej časti masívu. Vo vnútri kaldery sa v nadmorskej výške 2200 metrov nachádzajú dve sladkovodné jazerá.
Klimatické podmienky.
Pohorie predstavuje relatívne malé územie uprostred kamenitej polopúšte, ktoré má výrazne vyššie ročné úhrny zrážok. V najvyšších polohách je to viac ako 800 mm, v nižších okolo 500 mm zrážok ročne. V pohorí sú tak stále vodné toky a oblasť je zdrojom vody pre mnohé vádí, ktoré tu pramena.
Dariba

Dariba alebo (podľa lokálnej výslovnosti) Deriba je názov menšieho vulkanického poľa, tvoreného 5 km širokou kalderou, ktoré sa nachádza na južnom okraji pohoria Džabal Marra v západnom Sudáne, v provincii Darfúr. Vek bazaltových hornín je asi 3 500 rokov. Približne vtedy sopka vyvrhla väčšie množstvá pemzy a pyroklastík, ktoré pokryli väčšiu časť pohoria hrubou vrstvou uloženín.
Brigády mučeníkov al-Aksá

Brigády mučeníkov al-Aksá (arab. - "Katáib šuhadá’ al-Aksá") je palestínska militantná organizácia, blízka hnutiu Fatah.
Vznikla krátko po vypuknutí Intifády al-Aksá a veľmi aktívne sa do nej zapájala. Brigády boli pomenované po Mešite al-Aksá, ktorá je symbolom hnutia za palestínsku nezávislosť a jedným z najposvätnejších miest islamu. Členovia brigád sa regrútujú predovšetkým z radov "Tanzim", mládežníckej skupiny v rámci Fatahu. Po smrti vodcu Fatahu Jásira Arafáta v novembri 2004 oznámili brigády, že budú ďalej vystupovať pod menom Brigády mučeníka Jásira Arafáta. Ministerstvo zahraničných vecí USA aj Európska únia zaradili Brigády mučeníkov al-Aksá na svoje oficiálne zoznamy teroristických organizácií.
Organizácia najprv prehlásila, že sa obmedzí na gerilový boj proti izraelskej armáde a bude útočiť výlučne na izraelských vojakov a osadníkov na Západnom brehu Jordánu a v Pásme Gazy. Už v roku 2002 však prišla so sériou útokov na civilné ciele v izraelských mestách. 
Brigády používajú na samovražedné útoky proti Izraelu aj deti.
Izrael kritizoval neschopnosť vedenia palestínskej samosprávy a Fatahu zastaviť činnosť brigád. V apríli 2002 Izrael zadržal jedného z vodcov organizácie Marwána Bargútího a odsúdil ho za viacnásobnú vraždu a činnosť v teroristickej skupine na doživotie.
Izraelsko-palestínsky konflikt

Izraelsko-palestínsky konflikt je v súčasnosti prebiehajúci vojenský a politický konflikt medzi štátom Izrael a Palestínčanmi v Levante. Od polovice 20. storočia ide o jeden z najdlhšie trvajúcich konfliktov na svete. Boli urobené rôzne pokusy vyriešiť konflikt ako súčasť izraelsko-palestínskeho mierového procesu, popri iných snahách vyriešiť širší arabsko-izraelský konflikt. Verejné vyhlásenia o nárokoch na židovskú vlasť v Palestíne, vrátane Prvého sionistického kongresu v roku 1897 a Balfourovej deklarácie z roku 1917, vytvorili v regióne po vlnách židovskej imigrácie skoré napätie. Po prvej svetovej vojne Mandát pre Palestínu obsahoval záväznú povinnosť „zriadiť v Palestíne národný domov pre židovský národ“. Napätie prerástlo do otvoreného sektárskeho konfliktu medzi Židmi a Arabmi. Plán rozdelenia Palestíny z roku 1947 nebol nikdy implementovaný a vyprovokoval palestínsku vojnu v rokoch 19471949.
Kutum (sopečné pole)

Kutum alebo Tagabo (Hills) je menšie vulkanické pole, nachádzajúce sa na juhozápad od väčšieho poľa Džibál Majdúb v západnom Sudáne. Pole je tvorené pomerne zachovalými bazaltovými troskovými kužeľmi, explozívnymi krátermi a s nimi asociovanými lávovými prúdmi. Vek je odhadovaný na neskorý pleistocén až holocén.
Džibál Majdúb

Džibál Majdúb (iné názvy: po arabsky: Džabal Majdúb, podľa lokálnej výslovnosti: Džebel Mejdob, po anglicky: Jibal/Jabal Maydub, Jebel Meidob, Meidob Hills) je rozľahlé (zaberá plochu približne 5 000 km2) vulkanické pole v severovýchodnom okraji provincie Dárfúr v Sudáne. Pole leží na starších, prekabrických metamorfitoch a ťahá sa poždĺž línie východ-západ. Z vulkanických foriem prevládajú alakalické bazaltové troskové kužele, ale v centrálnej časti sa nachádzajú mladšie, trachyticko-fonolitické lávové dómy, prúdy a maary. Najmladší prejav vulkanickej činnosti - tufový prstenec a lávový prúd má približne 5 000 rokov.
Bajjúda

Bajjúda (-po arabsky) alebo Ba(y)yuda(h)/Baiyuda (-po anglicky) môže byť v Sudáne:
Bajjúda môže byť aj v Jordánsku:
Bajjúda (sopka)

Bajjúda (-po arabsky) alebo Bayuda/Baiyuda (-po anglicky) je názov vulkanického poľa, ktoré sa nachádza na severovýchode Sudánu, asi severne od hlavného mesta Chartúm. Približne 90 vulkanických foriem s celkovou rozlohou približne leží na starších prekambrických až paleozoických granitoch. Najmladšie bazaltové lávové prúdy boli datované na rok 850 +/- 50 rokov.
Najväčším je kráter „Hosh ed Dalam“, široký a približne hlboký.
Zoznam vulkanických foriem poľa Bajjúda.
"Názvy sú tu uvedené v anglickom prepise lokálnej výslovnosti."
"Troskové kužele":
"Krátery":
Džabal Umm Arafibia

Džabal Umm Arafibia (variant podľa lokálnej výslovnosti: Džebel Umm Arafieb, iný názov: Kisra, anglické názvy Jabal Umm Arafibia/Jebel Um Arafieb) je menšie vulkanické pole, nachádzajúce sa v púšti Bajjúda, na severovýchode Sudánu, neďaleko západného brehu Nílu. Pole pozostáva zo štítového vulkánu a niekoľkých troskových kužeľov a explozívnych kráterov bazanitového až trachy-bazaltového zloženia. Vek hornín je neskorý pleistocén až holocén.
Kamerun (sopka)

Kamerun (miestny názov Mongo ma Ndemi) je aktívna sopka v juhozápadnom Kamerune, blízko Guinejského zálivu. S výškou je to jedna z navyšších sopiek Afriky. Vrchol býva niekedy pokrytý snehom.
Bazaltový až trachy-bazaltový stratovulkán leží v tropickom pralese na prekambrických matamorfitoch pokrytých druhohornými až štvrtohornými sedimentami. V okolí sa nachádza asi stovka parazitických kráterov. Na južnom svahu blízko pobrežia sa nachádza satelitný štít Etinde (alebo aj "Malý Kamerun").
Erupcia sopky bola pozorovaná už v 5. storočí pred Kr. kartáginským navigátorom Hannonom. V roku 1922 dosiahla láva pobrežie Atlantiku, v roku 1999 sa zastavila len od pobrežia.
Hermann Höfle

Hermann Höfle (*12. september 1898 Augsburg – † 9. december 1947 Bratislava) bol nemecký generál Waffen-SS (SS-Obergruppenführer), hlavný veliteľ nemeckých okupačných vojsk, ktoré zatlačili Slovenské národné povstanie do hôr.
Život.
Mladosť a raná kariéra.
Hermann Höfle sa narodil 12. septembra 1898 v Augsburgu v Bavorsku ako syn poštového úradníka. V roku 1916 počas prvej svetovej vojny bol povolaný do kráľovského bavorského pechotného pluku č. 8, kde počas vojny slúžil ako pilot pozorovacieho lietadla. Po vojne slúžil v organizácii Freikorps a bol majorom Reichswehru v zálohe. Oženil sa v roku 1925 a mal 2 dcéry. Zúčastnil sa tzv. pivnicového puču. Od 30. rokov bol členom SA. Höfle vstúpil oficiálne do NSDAP až v roku 1937. Príslušníkom SS sa stal až na požiadanie hlavného veliteľa SS Heinricha Himmlera v roku 1943.
Druhá svetová vojna.
Od 19. septembra 1944 Höfle vo funkcii vyššieho veliteľa SS a Nemeckej polície ("Höhere SS- und Polizeiführer") i veliteľa nemeckých vojsk na Slovensku ("Deutscher Befehlshaber in der Slowakei)" nahradil SS-Obergruppenführera Gottloba Bergera. Höfle vypracoval a uskutočnil nemecký plán generálneho útoku na povstaleckú armádu, ktorý sa zakladal na zvýšení bojovej aktivity a menších útokoch, pomocou ktorých mala byť povstalecká armáda postupne vyčerpaná. Takisto sa týmto spôsobom malo zabrániť rozširovaniu povstalcami kontrolovaného územia, hlavne smerom na sever, k dôležitým železničným tratiam a na západ, k Handlovej. Tento plán začiatkom októbra prerokoval s Himmlerom a Frankom. Vtedy tiež získal súhlas na presun brigády Dirlewanger z Poľska a 18. divízie SS Horst Wessel z Maďarska na Slovensko.
Po likvidácii povstania jednal s členmi slovenskej vlády o reforme štátnej správy, tak aby bola sústredená výkonná moc v rukách extrémistickeho krídla HSĽS.
Povojnové obdobie.
Po vojne bol zatknutý ako jeden z hlavných vinníkov, za zločiny spáchané nacistami na Slovensku po vypuknutí povstania. Jeho povojnová výpoveď pred súdom poskytla významné svedectvo o príprave a organizácii bojových operácii proti povstaniu. Súd v Bratislave ho v roku 1947 odsúdil na trest smrti obesením, ktorý bol vykonaný 9. decembra 1947.
Twin City Liner

Twin City Liner je názov lodnej linky spájajúcej metropoly Bratislava a Viedeň, najbližšie hlavné mestá v Európe, ktorá pravidelne premáva medzi týmito mestami od 1. júna roku 2006. Je realizovaná prostredníctvom katamaranu nórskej výroby, ľahkej rýchlej lode modernej konštrukcie schopnej dosiahnuť plavebnú rýchlosť do /h. Cesta do Viedne alebo Bratislavy touto loďou trvá iba okolo 75 minút, je plne klimatizovaná a ponúka aj reštauračné služby.
Druhý katamaran premáva od konca mája 2008.
Za celý projekt zodpovedá spoločnosť Central-Danube-Gesellschaft, ktorú tvorí Wien-Holding a Raiffeisenlandesbank Niederösterreich-Wien.
Židovstvo

Židovstvo môže byť:
Veľké jazerá

Veľké jazerá môžu byť:
Jelšovka

Jelšovka je vodný tok vo východnej časti Podunajskej pahorkatiny, na území okresu Levice. Je to pravostranný prítok Ipľa a meria 15,5 km, pričom cca 3,2 km na hornom toku je iba občasným tokom. 
Vzniká v Ipeľskej pahorkatine východne od obce Hontianska Vrbica v nadmorskej výške okolo 185 m n. m. V období bez zrážok potok začína na severozápadnom úpätí Malej Mordy (235,6 m n. m.). Na hornom toku tečie severojužným smerom, na dolnom juhovýchodným smerom. Preteká cez Santovskú pahorkatinu, okrajom osady Agáta a cez obce Lontov a Ipeľský Sokolec. Pri obci vytvára výrazný oblúk a juhozápadne od nej sa vlieva do Ipľa (113,3 m n. m.) v priestore Ipeľskej nivy.
Veľký potok

Veľký potok je názov niekoľkých vodných tokov na Slovensku:
Veľký potok (prítok Ipľa)

Veľký potok je vodný tok na juhu stredného Slovenska, preteká územím okresu Veľký Krtíš. Je to pravostranný prítok Ipľa a má dĺžku .
"Prameň:" v Krupinskej planine, v podcelku Modrokamenské úboče, na severnom úpätí Jaseňového vrchu () v nadmorskej výške cca 
"Smer toku:" na hornom toku viac-menej na juhozápad, južne od obce Hrušov sa stáča na juhovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Krupinská planina, podcelok Modrokamenské úboče, 2.Juhoslovenská kotlina, podcelok Ipeľská kotlina
"Prítoky:" sprava Braništský potok, potok pretekajúci obcou Hrušov, zľava Husárka () a Kačací potok
"Ústie:" do Ipľa južne od obce Kosihy nad Ipľom v nadmorskej výške cca 
"Obce:" Čelovce, Vinica, Dolinka a Kosihy nad Ipľom
Galomia

Galomia je potok v západnej časti okresu Veľký Krtíš, je to pravostranný prítok Ipľa a meria 8,6 km. 
Pramení v Krupinskej planine, v podcelku Modrokamenské úboče, na západnom svahu vrchu Veterné (383,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 335 m n. m. Tečie prevažne juhovýchodným smerom, v Ipeľskej kotline priberá sprava Kleniansky potok (177,7 m n. m.), preteká Klenianskou dolinou a okrajom Balogu nad Ipľom. V blízkosti obce sa vlieva v nadmorskej výške 131,5 m n. m. do Ipľa.
Glabušovský potok

Glabušovský potok je potok v Ipeľskej kotline, na území okresu Veľký Krtíš. 
Je to pravostranný prítok Ipľa, ktorý meria . Vzniká v Pôtorskej pahorkatine na úpätí Olovárskeho vrchu () v nadmorskej výške okolo Na hornom toku (po osadu Potôčik) často vysychá. Tečie juhovýchodným smerom, na dolnom toku južným smerom, napája vodnú nádrž Glabušovce a následne preteká rovnomennou obcou. Sprava priberá Zomborský potok, tečie cez Kirť a pri osade Peťov sa vlieva do Ipľa v nadmorskej výške cca
Stracinský potok

Stracinský potok je potok na juhu stredného Slovenska, na území okresu Veľký Krtíš. Je to pravostranný prítok Ipľa a meria 13,5 km.
"Prameň:" vo výbežku Krupinskej planiny na východnom svahu vrchu Babka (398,7 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 315 m n. m., severovýchodne od mesta Veľký Krtíš
"Smer toku:" na hornom toku na juhovýchod, v okolí obce Malé Straciny na východ, odtiaľ k ústiu na východojuhovýchod
"Geomorfologické celky:" 1.Krupinská planina, podcelok Modrokamenské úboče (iba krátky úsek), 2.Juhoslovenská kotlina, podcelok Ipeľská kotlina, časť Pôtorská pahorkatina
"Prítoky:" sprava z oblasti Horného Hlbokého (233,7 m n. m.), z obce Veľké Straciny (193,5 m n. m.), zľava z obce Malé Straciny, Zlievsky potok a Viničný potok
"Ústie:" do Ipľa juhovýchodne od obce Bušince v nadmorskej výške okolo 155 m n. m.
"Obce:" okrajom 3 obcí - Veľké Straciny, Malé Zlievce a Bušince
BCD kód

Kód BCD ("Binary Coded Decimal") je jedným z najčastejšie používaných kódov na reprezentovanie desiatkových čísel. Pri tomto kóde je každá desiatková číslica zakódovaná pomocou štyroch bitov, tak ako to znázoňuje nasledujúca tabuľka. 
Tento kód kvôli rôznym výhodám či nevýhodám bol rôzne modifikovaný. Boli pozmenené váhové stavy jednotlivých bitov kódu, preto sa začali tieto váhy dopisovať za označenie kódu BCD. Klasickému kódu prislúcha kód 8421, kde prvý bit sprava má váhu čísla 1, druhý váhu čísla 2, tretí váhu čísla 4 a posledný váhu čísla 8. Napríklad číslo BCD 8421 kóde 0111 predstavuje číslicu 7 (8×0 + 4×1 + 2×1 + 1×1). Známe sú tiež kódy BCD 2421, BCD 84-2-1 alebo kód BCD 8421 firmy IBM, ktorý nulu kódoval bitmi 1010.
Toto kódovanie umožňuje uložiť dve číslice do jedného bajtu alebo zvyšné štyri bity vyplniť nulami tak ako je to definované v kóde EBCDI, čí štvorbajtím 0011 ako definuje kód ASCII. Konverzia takto kódovaných čísel do všetkých systémov (vrátane systémov používajúcich kódovanie UNICODE) je triviálna. 
Kód sa výborne hodí na zobrazovanie číslic v digitálnych prístrojoch, ktoré zobrazujú číselné hodnoty pomocou tzv. sedem segmentového displeja.
Suchý potok

Suchý potok je frekventovaný názov vodných tokov na Slovensku:
EBCDI

EBCDI ("Extended Binary Coded Decimal Interchange") je rozšírený BCD kód. Spolu s číslicami reprezentuje písmená a špeciálne znaky. Bol vyvinutý firmou IBM v roku 1964 a implementovaný do systémov IBM System/360. V súčasnosti je kvôli kompatibilite navrhnutý kód UTF-EBCDIC.
Suchý potok (prítok Babinského potoka)

Suchý potok je potok v Honte, preteká územím okresov Krupina a Zvolen. Je to pravostranný prítok Babinského potoka, meria 6,1 km a je tokom V. rádu. 
Prameň.
Pramení v Štiavnických vrchoch, v podcelku Skalka, na severnom úpätí vrchu Ľauchňa (778,1 m n. m.), v lokalite Apatekárka v nadmorskej výške cca 645 m n. m.
Opis toku.
Najprv tečie juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok od osady Holý vrch a potom sa stáča viac-menej na východ. Na dolnom toku vteká do Pliešovskej kotliny, kde z ľavej strany priberá najprv Hrabovku, ďalej prítok prameniaci západne od obce Babiná v lokalite Hrebeň a následne podteká cestu I. triedy č. 66. Napokon južne od Babinej ústi v nadmorskej výške približne 374 m n. m. do Babinského potoka.
Babinský potok (prítok Krupinice)

Babinský potok je potok v juhozápadnej časti okresu Zvolen. Je to pravostranný prítok Krupinice, meria 5,8 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Štiavnických vrchoch, v podcelku Skalka, v lokalite Štimogrunt v nadmorskej výške 
Opis toku.
Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom, vstupuje do Pliešovskej kotliny, kde napája malú vodnú nádrž a preteká obcou Babiná. Tu sa stáča na juh, zľava priberá prítok vznikajúci na severnom okraji obce a vytvára oblúk vypnutý na východ. Následne tečie na krátkom úseku súbežne s cestou I. triedy č. 66 na pravom brehu a sprava priberá svoj najvýznamnejší prítok, Suchý potok. Napokon sa stáča na juhojuhovýchod, podteká železničnú trať Zvolen – Čata, zľava priberá vedľajšie rameno Krupinice a južne od Babinej ústi v nadmorskej výške do Krupinice.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku má pôvod v názve obce Babiná, ktorej najstarší listinný záznam sa viaže k roku 1254 "Babusceky", 1270 "Babasceky", 1351 "Babazeky", 1773 "Babina", 1920 "Babiná". Motivácia pomenovania obce "Babiná" je spojená s "vlastnosťami podobnými babe, starými, zanedbanými alebo počarovanými". Z toponyma "Babiná" bolo po rozšírení o formant -ský, a po kombinácii so všeobecným podstatným menom "potok" s významom "menší prirodzený vodný tok" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Babinský potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Hydronymum Babinský potok bolo štandardizované v roku 1977. V dnešnej slovenskej hydronymii hydronymum "Babinský potok" nie je jedinečným názvom (október 2023).
Bystrý potok

Bystrý potok je názov viacerých vodných tokov na Slovensku:
Bystrý potok (prítok Neresnice)

Bystrý potok je potok na Strednom Pohroní, v juhozápadnej časti okresu Zvolen. Je to ľavostranný prítok Neresnice, meria a je tokom V. rádu. Krátky úsek v okolí prameňa leží na území okresu Banská Štiavnica, pričom pramenná oblasť je súčasťou prírodnej rezervácie Gajdošovo a horný tok tečie územím CHKO Štiavnické vrchy.
Pramení v Štiavnických vrchoch, v podcelku Skalka, východojuhovýchodne od obce Banský Studenec, severovýchodne od kóty v nadmorskej výške cca Od prameňa tečie sprvu na východoseverovýchod cez chránené územie Gajdošovo, v lokalite Kuracia sa stáča na sever a preteká Bystrou dolinou. Tu priberá ľavostranný prítok z východného svahu Skalky, ďalej sa stáča na severovýchod a sprava priberá prítok z oblasti Rebecanu. Následne tečie na krátkom úseku na sever, zľava priberá Drieňovú, potom mení smer toku na severovýchod a na hranici CHKO Štiavnické vrchy priberá krátky ľavostranný prítok vznikajúci SSV od kóty . Vzápätí sa stáča na východ, preteká popri chate Bystré na pravom brehu a zároveň vstupuje do Pliešovskej kotliny. Na dolnom toku už tečie viac východoseverovýchodným smerom, zľava ešte priberá občasný prítok vznikajúci južne od kóty a koryto sa niekoľkokrát vlní. Severne od obce Dobrá Niva sa vlieva v nadmorskej výške cca do Neresnice.
Vajsov

Vajsov je potok na území okresu Krupina. Je to pravostranný prítok Krupinice s dĺžkou 7,7 km. 
Pramení v Štiavnických vrchoch, v podcelku Skalka, na severnom úpätí vrchu Skala () v nadmorskej výške okolo , južne od osady Odrobinovo pole. Tečie prevažne juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok () spod Nového hája (), neskôr sprava z úpätia vrchu Stráň (). Ďalej preteká kopaničiarskou oblasťou mesta Krupina a zároveň vstupuje do Krupinskej planiny. Severne od mesta sa v nadmorskej výške okolo vlieva do Krupinice.
Princíp uchovávania formátovaných textov

Formátovaný text je text, ktorý je upravený tak, aby bol dobre čitateľný a vzhľadovo príjemný. Na dosiahnutie tohto efektu sa text člení do odsekov s viacerými veľkosťami, typmi, rezmi a farbami písma, nadpismi, odrážkami a číslovaním, symbolmi, tabuľkami, obrázkami a ďalšími prvkami.
Aby bolo možné text formátovať pomocou spomínaných prvkov, je potrebné, aby počítač presne vedel určiť miesto a vlastnosti použitých prvkov. Každý výrobca textového editora môže tento problém riešiť po svojom. Napríklad textový editor MS WORD používa formát DOC. Existujú však i spôsoby, na ktorých sa dohodla väčšina výrobcov. Týmito spôsobmi sú formáty RTF a XML.
Napríklad text 
sa vo formáte RTF zapíše takto: 
a vo formáte XML taxto:
Belujský potok (prítok Štiavnice)

Belujský potok je potok na juhu stredného Slovenska, tečie územím okresov Banská Štiavnica a Krupina. Je to významný pravostranný prítok Štiavnice a má dĺžku 19,5 km. Na strednom toku, pod obcou Beluj, preteká Belujskou dolinou, nad obcou Sebechleby napája rovnomennú vodnú nádrž. Na dolnom toku sa koryto výraznejšie horizontálne vlní a hlbšie sa zarezáva do podložia Ipeľskej pahorkatiny.
"Prameň:" v Štiavnických vrchoch, v podcelku Sitnianska vrchovina, na južnom úpätí Sitna (1 009,2 m n. m.) v nadmorskej výške približne 460 m n. m.
"Smer toku:" po obec Sebechleby viac-menej na juhojuhovýchod, odtiaľ na juh až juhojuhozápad
"Geomorfologické celky:" 1.Štiavnické vrchy, podcelky Sitnianska vrchovina a Sitnianske predhorie, časť Prenčovská kotlina, 2.Podunajská pahorkatina, podcelok Ipeľská pahorkatina
"Prítoky:" sprava Viničný potok a Klastavský potok, zľava nemá významnejšie prítoky
"Ústie:" do Štiavnice pri obci Hontianske Tesáre v nadmorskej výške 147,5 m n. m.
"Obce:" Beluj, Sebechleby a Šipice
Trstiansky potok

Trstiansky potok je potok vo východnej časti Podunajskej pahorkatiny, preteká územím okresov Levice a Krupina. Je to pravostranný prítok Veperca a meria 8,7 km. 
Pramení v Ipeľskej pahorkatine v lokalite Roveň v nadmorskej výške okolo 320 m n. m. Najprv tečie na juh, priberá prítok sprava, napája malú vodnú nádrž a pri samote Hrondín sa stáča na juhovýchod. Tečie južne od obce Hontianske Trsťany, v blízkosti ktorej priberá ľavostranný prítok (150,6 m n. m.) a pri obci Hontianske Moravce (časť Opatové Moravce) sa v nadmorskej výške 141 m n. m. vlieva do Veperca.
Kamenistý potok

Kamenistý potok môže byť:
Jamníček

Jamníček je názov dvoch potokov na Slovensku:
Grafický formát

Pod pojmom grafický formát alebo grafická informácia v počítačovej terminológii rozumieme spôsob a metódu zaznamenania vizuálneho obrazu - grafiky, kresby, fotografie a pod. v digitálnom (binárnom) tvare, teda v tvare ktorý sa dá ďalej spracovávať a uchovávať pomocou výpočtovej techniky. 
Vo všeobecnosti sa pre zápis grafickej informácie používajú dve metódy
Západné Nemecko (1949 – 1990)

Západné Nemecko () bol bežný, avšak neoficiálny názov pre Nemeckú spolkovú republiku (NSR) od jej založenia v máji 1949 do znovuzjednotenia Nemecka 3. októbra 1990, keď bola k nej pripojená Nemecká demokratická republika, ktorá tým pádom zanikla. Odvtedy je bežný aj skrátený oficiálny názov štátu už len Nemecko.
Hlavným mestom Nemeckej spolkovej republiky bolo v tomto období mesto Bonn.
Fatah

Fatah () je sekulárna, stredoľavá nacionalistická politická strana spravujúca územie Palestínskej samosprávy, najväčšia sekulárna politická strana a najdôležitejší člen Organizácie pre oslobodenie Palestíny. Od roku 2007 má však z palestínskych územií "de facto" pod kontrolou iba Západný breh, keďže pásmo Gazy získalo pod kontrolu hnutie Hamás.. V minulosti na dosiahnutie tohto cieľa používala aj teroristické prostriedky.
Názov "Fatah" je obráteným akronymom plného názvu strany Hnutie za palestínske národné oslobodenie (). Slovo "fatah" v arabčine znamená "„dobytie, otvorenie“", často sa používa pre označenie islamskej expanzie v 8. storočí a v moslimskom svete má výrazne pozitívne konotácie. Obrátený akronym ako skratku strana používa aj kvôli tomu, že jej normálny akronym, slovo "hataf", v arabčine znamená "„náhla smrť“".
Folk

Folk je hudobný žáner, ktorý má svoje korene v anglosasských krajinách. Samotné slovo folk pochádza z angličtiny a znamená "ľud/národ". Spojenie "folk music" znamená ľudovú hudbu (etnickú) aj tzv. folkovú hudbu. Aby sa odlíšila moderná folková hudba od etnickej, vžil sa v anglo-amerických krajinách názov súčasný (contemporary) či moderný (modern) folk. V slovenčine sa pre ľudovú etnickú hudbu vžil skôr termín folklór a pojmom folk sa označuje "moderný folk" v zmysle ďalšieho textu.
Slovenskí folkoví speváci:
Luky Lukáč

Ľubomír „Luky“ Lukáč (* 7. január 1966, Martin) je slovenský folkový pesničkár, hudobný skladateľ, spevák a multiinštrumentalista.
Hrá na gitary (vrátane elektrickej), klavír, fujaru, moxeno, djembe a podobné nástroje. Jeho zatiaľ najväčším úspechom je 3. miesto v interpretačnej súťaži a 4. miesto v autorskej súťaži festivalu Porta z roku 1991.
V roku 2006 sa znovu vrátil na folkovú scénu a vydal prvé autorské CD, na ktorom spolupracovali okrem iného aj Jirka Mottl alebo Soňa Jányová. Na klavír doprevádza Vítězslav Maštalíř a na husle Anička Maňhalová.
Búrka

Búrka je z odborného hľadiska:
Zjednodušene teda možno povedať, že slovo búrka väčšinou označuje typické letné alebo tropické počasie, pri ktorom na vyrazenej ,ohraničenej a relatívne malej ploche územia a pri pomerne krátkom čase padá intenzívny dážď, prípadne krúpy, a sprievodným znakom sú blesky a hromobitie. 
Vo vyššie uvedených definíciách je slovenské slovo búrka ekvivalentom českého slova bouřka, anglického slova thunderstorm či nemeckého slova Gewitter. Okrem toho ale môže byť slovenské slovo búrka (podľa niektorých názorov neodborne) ekvivalentom českého slova bouře, anglického slova storm či nemeckého slova Sturm, ktoré má značne odlišný význam - o ňom pozri napr. búrka (rozlišovacia stránka).
Vývoj búrky.
Búrky sú najčastejšie viazané na oblak kumulonimbus, najhrubší zo všetkých oblakov. Kumulonimby sa vyvíjajú z kumulov, preto ich prítomnosť (okrem "kumulus humilis") na oblohe naznačuje zhoršenie počasia v blízkej budúcnosti, ktoré však nemusí byť len búrkového charakteru. Vývoj búrky začína ako oblak typu "cumulus congestus". Je to kopovitý oblak presahujúci svojou výškou bežné kumuly, ktoré sa tvoria aj za pekného počasia. Pokiaľ sa horná hranica cumulu congestu dostane nad hladinu s teplotou −12 °C, horné časti oblaku začnú ľadovatieť. Následkom toho pôvodne zaoblený vrchol oblaku začne nadobúdať tvar vejárovitej nákovy ("incus"). V oblaku je niekoľko vzostupných a zostupných prúdov. Vrchol prúdenia - konvekcie nastáva v oblaku kumulonimbus s hladkým, vláknitým či nákovovým vrcholom a veľmi tmavou základňou. Spodnú časť oblaku tvoria vodné kvapôčky, vrchnú ľadové kryštáliky a vypadávajú z neho pevné alebo kvapalné zrážky. Búrkou sa oblak kumulonimbus nazýva od chvíle, kedy možno pozorovať prvé blesky alebo počuť hrmenie.
Bazalka pravá

Bazalka pravá ("Ocimum basilicum") je jednoročná liečivá rastlina z čeľade hluchavkovité ("Lamiaceae"). Má špecifickú intenzívnu vôňu. Ľudovo sa bazalke hovorí i basilika, prípadne bazalienka. Bazalka je medonosnou rastlinou, pre svoju bohatosť kvitnutia je veľmi cennou včelárskou rastlinou.
Rozšírenie.
Bazalka pôvodne pochádza z oblasti Indie, pestuje sa už od staroveku. Do Európy bola bazalka privezená v 16. storočí najmä ako okrasná rastlina. V súčasnosti existuje veľké množstvo odlišných druhov bazalky s rozmanitou farbou kvetov i listov. Ocimum zahŕňa približne 50 druhov polokerov a bylín, ktoré rastú v tropických až miernych podnebných pásmach.
Na území Slovenska sa vyskytuje iba ako pestovaný druh.
Vzhľad.
Narastá do výšky 20 až 40 cm. Rastlina má kríčkovitý vzhľad. Listy sú protistojné, vajcovitého tvaru, zriedka po okrajoch zúbkaté, na dlhých stopkách. Kvety sú zvyčajne biele, žltobiele alebo ružovofialové, usporiadané po šesť klasov v pazuchách listov. 
Pestovanie.
Bazalka je rastlina nenáročná na pestovanie, preto je veľmi vhodná na pestovanie v interiéri. Obľubuje teplé slnečné stanovištia chránené pred mrazom a vetrom. Kvitne od júna do septembra. Semená sa vysievajú v marci do debničiek alebo pareniska. Rastline vyhovuje kyprá, nie príliš suchá pôda bohatá na živiny. Klíči približne za 10 až 14 dní. Zbiera sa koreň i s pozdemkom, prípadne i vňať, listy, kvety a plody. Pre ďalšie využitie rastlinu opatrne sušíme pri teplote 35 °C v tenkých vrstvách. 
Význam a účinky.
Bazalka sa používa ako korenina pridávaná do jedál, ďalej sa využíva i v lekárnictve a voňavkárstve. Sušené listy ako korenie do jedál alebo vo forme čaju podporujú trávenie. Najlepšie je spracovať bazalku hneď po odrezaní, v dobe krátko pred kvitnutím (v tomto období majú listy bazalky najintenzívnejšiu chuť i arómu). Listy bazalky sa pridávajú do šalátov, na ochutenie mäsa, či omáčok. Zaujímavým faktom je, že bazalka si i pri tepelnom spracovaní uchováva svoje liečivé schopnosti. 
Priaznivý účinok má bazalka i pri nadmernom tvorení plynov, t. j. nadúvaní. Dráždením žalúdočných žliaz vyvoláva bazalka zvýšenú chuť do jedla. Bazalka účinkuje i protizápalovo pri ochoreniach ústnej dutiny, má protikŕčový účinok pri chronickej bronchitíde s výrazným kašľom.
Pôvod slova.
Slovo bazalka pochádza zo starogréckeho slova "βασιλεύς" (basileús) s významom "kráľ." Bazalka dostala svoj názov preto, že sa pravdepodobne v minulosti používala na výrobu kráľovských parfumov.
Mrak

Mrak môžě byť:
Jamníček (prítok Váhu)

Jamníček je potok na hornom Liptove, preteká územím okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Váhu, meria 11,7 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v Liptovskej kotline, v podcelku Smrečianska pahorkatina, na podhorí Západných Tatier, v lokalite Radište v nadmorskej výške okolo 930 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie juhozápadným smerom, potom sa stáča na juh a preteká obcou Jamník. Následne sa stáča viac na juhojuhozápad, prerezáva masív Smrečianskej pahorkatiny a mení smer toku na severozápad. Preteká cez Podtureň a pri obci sa v nadmorskej výške 611 m n. m. vlieva do Váhu.
Kamenistý potok (prítok Belej)

Kamenistý potok je potok na hornom Liptove, v Západných Tatrách. Je to pravostranný prítok Belej a meria . 
Pramení v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, pod Pyšným sedlom () v nadmorskej výške cca Juhojuhovýchodným smerom preteká cez Kamenistú dolinu, v hornej časti doliny priberá niekoľko krátkych prítokov. Na dolnom toku vstupuje do Liptovskej kotliny, stáča sa viac na juh a južne od osady Podbanské sa v nadmorskej výške vlieva do Belej.
Račková

Račková je horský potok bystrinného charakteru na hornom Liptove. Je to významný pravostranný prítok Belej a meria 12,6 km. 
Vzniká v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, vyteká z Račkových plies v nadmorskej výške 1 697 m n. m., na južnom úpätí Končistej (1 993,5 m n. m.). Na hornom toku tečie severojužným smerom, zľava priberá Gáborov potok a zároveň formuje Račkovu dolinu. V jej strednej časti priberá viaceré krátke prítoky z oboch strán a stáča sa na juhozápad. Sprava ďalej priberá významný Jamnícky potok a značne rozširuje svoje koryto. Preteká Úzkou dolinou s malou vodnou nádržou a vstupuje do Liptovskej kotliny. Tu preteká rekreačným strediskom (chaty, lyžiarske vleky, autokemping, minerálny prameň) a postupne sa stáča viac na juhojuhovýchod. Na dolnom toku vytvára početné sihote a v období zvýšených prietokov vody často prekladá svoje koryto. Preteká ešte popri skanzene, zľava priberá Krivuľu a pri obci Pribylina ústi v nadmorskej výške 772 m n. m. do Belej.
Jamnícky potok

Jamnícky potok je potok na hornom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Račkovej v Západných Tatrách, meria 7 km a je tokom V. rádu. Je typickým tatranským vodným tokom bystrinného charakteru, vytvára početné sihote a v období zvýšeného prietoku vody mení svoje koryto.
Prameň.
Vyteká z Jamníckych plies, z horného (1 834 m n. m.) cez dolné pleso (1 728 m n. m.), situovaných pod Jamníckym sedlom (1 908 m n. m.). 
Opis toku.
Na hornom toku tečie na juh, vytvára Jamnícku dolinu, postupne priberá početné prítoky, zľava spod Jakubinej (2 193,7 m n. m.) a zo skupiny Otrhancov i sprava spod Žiarskeho sedla (1 917,1 m n. m.) a zo skupiny Baranca (2 184,6 m n. m.). Postupne sa stáča a na dolnom toku tečie smerom na juhojuhovýchod. Do Račkovej ústi severne od obce Pribylina v nadmorskej výške približne 955 m n. m.