burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Pravenec

Pravenec (nem. "Kleinproben", maď. "Kispróna") je obec na Slovensku v okrese Prievidza, vzdialená asi 10 km severne od Prievidze. 
Polohopis.
Obec leží v severnej časti Hornonitrianskej kotliny, západne od svahov pohoria Žiar. Západným okrajom obce tečie rieka Nitra, ktorá tu priberá pravostranný prítok Tužina.
Západným okrajom vedie cesta I/64 (Prievidza – Žilina) a železničná trať Prievidza – Nitrianske Pravno. Prievidza je vzdialená južne, Turčianske Teplice východne a Žilina severne. Krajské mesto je vzdialené na západ.
Dejiny.
Prvý raz sa obec spomína v roku 1267. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, ovocinárstvom a spracovaním dreva. Z drevárskeho závodu firmy Baťa sa neskôr vyvinul podnik na výrobu nábytku Tatra Nábytok Pravenec. V 90-tych rokoch minulého storočia podnik zanikol. V súčasnosti najväčšou spoločnosťou pôsobiacou na území obce je firma Slovaktual zaoberajúca sa výrobou plastových okien a doplnkov k nim. Na území obce sa nachádza renesančný kaštieľ zo začiatku 17. storočia s pôvodným opevnením s barokovou úpravou z polovice 18. storočia. Ďalšie dva kaštiele pochádzajú z asi roku 1780 (barokovo-klasicistický) a neskorobarokový z roku 1787 s prestavbou v 19. storočí. Sú tu aj dve kúrie - empírová z 1. polovice 19. storočia a baroková zo začiatku 18. storočia. 
Obec je rozdelená na dve časti, miestnymi obyvateľmi nazývanými "„dedina“" (stará, historická časť) a "„kolónia“" (ktorá sa vytvorila v 40. rokoch 20. storočia po založení továrne, neskôr známej ako Tatra Nábytok Pravenec). Obe časti sú od seba vzdialené asi 1,5 km.
Radobica

Radobica je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
V Radobici žije 546 obyvateľov (stav k 31. 12. 2015) a takmer toľko isto chalupárov, ktorí vyhľadávajú túto lokalitu na príjemný odpočinok. V obci je futbalové ihrisko, tenisový kurt a dve krčmy.
Polohopis.
Obec leží v severovýchodnej časti pohoria Tribeč, na styku s pohorím Vtáčnik. Táto podhorská obec začala písať svoju históriu v 13. storočí, najstaršia písomná zmienka je z roku 1324. V listine, podľa ktorej sa o časť majetku delia synovia Michala de Somonyi s Lavkusom sa spomína ako "possesio Radobicza in Bors".
V blízkosti (10 km) sú termálne kúpele Chalmová, lyžiarsky vlek (5 km) a veľa možností na turistiku, napr. výstup na Vtáčnik (). Radobica je východiskovým miestom cyklistických túr do prírody, čomu slúži takmer 250 km značkovaných trás do Ponitria.
Obec bola v priebehu roka 2003 kompletne plynofikovaná.
V obci sa taktiež nachádza Kostol Božského srdca Ježišovho
Ku kultúrnym pamiatkam patrí rímskokatolícky kostol pôvodne postavený v r.1950 a zrekonštruovaný v r. 2001.
Ráztočno

Ráztočno je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Poloha.
Obec je situovaná vo východnej časti okresu, v Handlovskej kotline, na ceste I/9, vedúcej z Prievidze cez Handlovú do Zvolena. Na západe susedí s obcou Jalovec, na východe s mestom Handlová.
Južná časť obce sa rozkladá na výbežkoch pohoria Vtáčnik, severná časť vystupuje na úbočia Žiaru. Obcou preteká rieka Handlovka, ľavostranný prítok Nitry, do ktorej ústi Hraničný a Morovniansky potok a niekoľko menších miestnych tokov.
Erb a vlajka obce Ráztočno.
Na erbe sú znázornené motívy v modrom štíte na zvýšenej striebornej pažiti zdola šikmo delenej zvlnenou vodnou hladinou, pod doľava prehnutým zlatým stromom s prirodzenou listnatou korunou, zlatý späť hľadiaci striebroparohý čiernokopitý jeleň, vľavo pred ním zlatá čiernokopitá laň, celkom vľavo strieborná zlatostrechá čiernookná budova so zlatou bránou v pravom múre.
Vlajka obce pozostáva z piatich pozdĺžnych pruhov vo farbách modrej (1/8), žltej (2/8), modrej (2/8), bielej (2/8) a modrej (1/8). Vlajka má pomer strán 2/3 a ukončená je tromi cípmi, t. j. dvomi zástrihmi, siahajúcimi do tretiny jej listu. 
Symboly obce Ráztočno sú zapísané v Heraldickom registri Slovenskej republiky pod signatúrou R-75/99.
Dejiny.
Stopy svojej prítomnosti na tomto území zanechal človek už v stredoveku. Z prelomu 10. – 11. storočia pochádzajú vykopané hroby, čo dokazuje, že Ráztočno sa vyvíjalo ako stará slovanská osada. Tá sa pod názvom ROZKOCHNA prvýkrát spomína v roku 1430 a patrila hradu Bojnice. Už v stredoveku bola mýtnou stanicou, keďže ležala na významnej obchodnej ceste, ktorá viedla z Kremnice cez Prievidzu. 
V 16. storočí bolo Ráztočno najväčšou osadou Handlovskej kotliny a v roku 1553 mala už 45 usadlostí. Základom živobytia obyvateľov bolo poľnohospodárstvo. Z obilnín sa tu pestovala raž, pšenica, jačmeň a ovos. Z remeselníkov pracovali v obci traja kováči, dvaja mlynári, piliar a obuvník. Bohatstvo okolitých lesov bolo príčinou, že tu rozvinuli svoju činnosť aj dve vodné píly. 
V obci sa nachádza významná kultúrna pamiatka – pôvodne ranogotický kostol z 13. storočia zasvätený Blahoslavenej Panne Márii. Zaujímavou stavbou okrem kostola bola aj mýtnica postavená z kameňa a pálenej tehly. Obec Ráztočno prekonala veľký požiar v r. 1614, ktorému padla za obeť veľká časť obce.
Po skončení 2. svetovej vojny sa zmenil charakter obce. Bol postavený kultúrny dom, obchodné stredisko, pošta, knižnica, dom smútku na miestnom cintoríne a budova na železničnej stanici. Pod vzhľad obce sa výrazne podpísala aj výstavba novej širokej cesty. Zrušením druhej koľaje význam železničnej stanice v Ráztočne výrazne poklesol. Spolu s Rematou a Jalovcom sú to jediné tri zastávky na trati Prievidza - Horná Štubňa, na ktorých sa nevydávajú cestovné lístky.
Šport.
V katastrálnom území obce, neďaleko mesta Handlová, sa nachádza lyžiarske stredisko a rekreačná oblasť Remata. Prístupná je cestou i vlakom, ktorý má na Remate zastávku.
Rudnianska Lehota

Rudnianska Lehota je obec na Slovensku v okrese Prievidza. Patrí k tým obciam, ktoré sa objavujú v našich dejinách oveľa skôr ako sú písomne dokumentované.
Sebedražie

Sebedražie je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Polohopis.
Nachádza sa v centre hornej Nitry na severozápadnom úpätí pohoria Vtáčnik. Územie obce je súčasťou Prievidzkej kotliny, ktorá zaberá severnú a strednú časť hornonitrianskeho údolia. Hranica obce smerom od severu na východ prechádzajú popri hranici Prievidze, na juhovýchode hraničia s obcou Cigeľ, na južnej strane s Lehotou pod Vtáčnikom a napokon na západnej strane s územím obce Koš. Obcou preteká potok Ciglianka. Dominantou obce je rímskokatolícky kostol sv. Barbory z roku 1642.
V blízkosti sú mestá Prievidza, Bojnice, Nováky, Handlová.
Seč (okres Prievidza)

Seč je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Obec leží v juhovýchodnom výbežku Strážovských vrchov, v geomorfologickom podcelku Malá Magura, na južných svahoch Magury. Asi 1 km západne sa nachádza vodná nádrž Nitrianske Rudno. V obci sa nachádza kaplnka, ktorá je zasvätená sv. Jozefovi a majorita obyvateľstva je rímskokatolíckeho vierovyznania. 
Najbližšími mestami sú Bojnice (12 km), Prievidza (17 km) a Nováky (18 km).
Temeš

Temeš je obec na Slovensku v okrese Prievidza. Leží v južnej časti Strážovských vrchov, pod Magurou, v hlbokom krátkom ľavostrannom údolí potoka Belanka. Patrí do povodia Nitrice.
Dejiny.
Obec bola založená v roku 1332 na nemeckom zákupnom práve (Temeš) a to tak, že zámožný škultét sem priviedol novousadlíkov. Spravidla nimi boli poddaní s právom sťahovať sa, ktorí po určitom čase platili poplatky. 
Obec nazvaná LEHOTA TEMEŠ VOCATA vznikla s cieľom dobývania rúd striebra a zlata a patrila Bossányiovcom. Neobišli ju plienenia husitmi Jakubom z Motešíc a Petrom z Košece v rokoch 14321433, čo zastavilo jej rozmach. V roku 1715 mal Temeš 8 domácností.
Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom, chovom dobytka a oviec, tkali koberce a od 18. storočia sa spomína aj drotárstvo a obchod so sklom z blízkej huty v Gápli. Od 19. storočia obyvatelia dochádzali za prácou na južné Slovensko a do Česka, keďže okolie patrilo k najchudobnejším oblastiam župy.
Tužina (okres Prievidza)

Tužina (, ) je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Jakuba apoštola st. z roku 1797 a kaplnka Sedembolestnej Panny Márie z roku 1818.
Valaská Belá

Valaská Belá (pred rokom 1927 "Valašská Belá", ) je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Polohopis.
Obec leží v južnej časti Strážovskej hornatiny na hornom toku potoka Belanka. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci (Belafelde), založenej na valašskom práve, je z roku 1324. V roku 1364 bola uvádzaná pod názvom "Bella" a v roku 1808 ako Valaska "Bela". Patrila rodu "Újfalussyovcov", od roku 1427 prešla do majetku "Bossányiovcov", neskôr nitrianskemu biskupstvu, "Radnayovcom", "Splényiovcom". V 16. storočí ju napádali páni Košeckého hradu. Obyvateľstvo sa zaoberalo poľnohospodárstvom, chovom oviec, výrobou súkna, metiel, košíkov a poľnohospodárskeho náradia. Koncom 18. storočia v obci pracovali mlyny, súkennícka valcha a traja kováči. Muži boli tiež zamestnaní ako podomoví sklári a oknári. V roku 1852 ich živnosť zvýhodnil cisársky patent. V roku 1856 mala obec pálenicu, v roku 1899 úverové a v roku 1911 potravinové družstvo.
Sklársku osadu Gápel (súčasť Valaskej Belej) založili v roku 1747 pod názvom "Gapel". Patrila jezuitom z Trenčína, od roku 1773 náboženskej základine v Opatovej nad Váhom. V roku 1791 pracovali v tamojšej sklárni 3 pece a stupy na drvenie kameňa. Vyrábalo sa tu tabuľové a od roku 1857 aj fúkané sklo. V roku 1904 postavili v osade novú skláreň a brusiareň a výroba sa tak rozšírila o brúsené, ryté, zlátené a o maľované sklo. V roku 1911 sa pece začali vykurovať plynom. Pri sklárni bola píla a majer s mlynom. V roku 1960 patrila osada pod obec Zliechov. 
Kultúra a zaujímavosti.
Pamiatky.
V obci je rímskokatolícky kostol svätého Michala archanjela z roku 1794 a kaplnka svätého Jozefa z roku 1826.
Veľká Čausa

Veľká Čausa je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1358. Obec leží v nadmorskej výške 285 až 361 m. Pôvodne mala charakter dediny pri hradskej, dnes je prícestnou radovou obcou.
Šútovce

Šútovce (do roku 2001 "Šutovce") sú obec na Slovensku v okrese Prievidza, ktorá vznikla v roku 1922 spojením obcí Dolné Šútovce a Horné Šútovce.
Poloha.
Nachádzajú sa na styku Hornonitrianskej kotliny a Malej Magury, geomorfologického podcelku Strážovských vrchov, asi 5 km západne od Bojníc. Obcou preteká Trebianka, prameniaca na južných svahoch Boškovho lazu (), dominanty okolia. 
Cez Šútovce vedie cesta III. triedy z Bojníc do Nitrianskeho Rudna.
Dejiny.
Šútovce sú starou zemianskou osadou z 12. storočia. Súčasná obec vznikla až v roku 1922 spojením samostatných osád - Horných a Dolných Šútoviec. 
Horné Šútovce sú písomne doložené v roku 1310, kedy boli majetkom rodu Diviackovcov. Neskôr ich vlastnili Rudnayovci, Ujfalusiovci a napokon známy rod Pálfyovcov. V roku 1675 žilo v osade 96 obyvateľov v 14 poddanských a 2 želiarskych rodinách. O storočie neskôr, v roku 1778 už mali Horné Šútovce 220 obyvateľov, ktorí sa živili najmä poľnohospodárstvom, ovocinárstvom a nádenníctvom.
Písomné pramene dokladajú existenciu osady Dolné Šútovce až v 16. storočí, no jej vznik sa predpokladá o dve storočia skôr. Osada mala v roku 1675 spolu 77 obyvateľov v 9 poddanských a 1 želiarskej rodine. Rovnako ako obyvatelia susednej osady, aj dolnošútovčania sa živili najmä poľnohospodárstvom a nádenníctvom. 
Po spojení osád bol po II. svetovej vojne vybudovaný verejný vodovod a od roku 1954 bola zavedená pravidelná autobusová linka, ktorá zjednodušila dopravu obyvateľov za prácou. V roku 1960 bola dokončená elektrifikácia obce a bol otvorený miestny lom. 
Turistika.
Z obce sa dá cez "Šútovské sedlo" pripojiť na značený turistický chodník, vedúci z Bojníc na hlavný hrebeň Malej Magury:
Oslany

Oslany sú obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Poloha.
Obec sa nachádza v južnej časti okresu Prievidza, v mieste styku Hornonitrianskej kotliny a pohorí Vtáčnik a Tribeč. Stredom prechádza cesta I/64 z Prievidze na Nitru, západne od obce aj železničná trať Nové Zámky – Prievidza. Z východne situovaných hôr tečie obcou Osliansky potok, ktorý sa vlieva do Nitry.
Ulice.
V obci Oslany sa nachádzajú tieto ulice: Antona Bernoláka, Družstevná, Hviezdoslavova, Jarmočná, Mierová, Mlynská, Námestie slobody, Obuvnícka, Pekárenská, Potočná, Slovenského národného povstania, Staničná, Školská, Športová, Ulička, Východná, Záhradná a Žarnovská.
Kostol sv. Štefana (kráľa).
Súčasný chrám z roku 1495 sa nachádza na Námestí slobody, na mieste, kde už v roku 1332 stál pôvodný kostol. Do súčasnej podoby bol ešte raz prestavaný v 2. polovici 18. storočia, v rokoch 1756 - 1768. Vnútorné rozmery sú: dĺžka 36 m, šírka 15 m a výška 15 m. 
Štýl, v ktorom je kostol postavený, sa podobá barokovému. Svätyňa je uzavretá elipsovitou apsidou a hlavný oltár má retabló na stene. Ozdobené je štyrmi stĺpmi a umeleckým obrazom sv. Štefana Kráľa. Oltáre aj kazateľnicu zhotovil rezbár Drozd z Novák. Pod kazateľnicou je umiestnená krstiteľnica z mramoru. 
Pri príležitosti 100. výročia narodenia arcibiskupa Dr. E. Nécseyho bola pod kazateľnicou v r. 1992 umiestnená a slávnostne odhalená pamätná tabuľa. Svätyňu od lode oddeľuje víťazný oblúk. Loď je priestranná s obdĺžnikovým pôdorysom. Vnútro kostola je mohutné, ale jednoduché, málo architektonicky členené. Klenba je tehlová, rozdelená do troch polí. Vzadu je murovaný chór s organom. Nový organ bol postavený v r. 1958 - 1961. 
Na priečelí stojí 35 m vysoká veža s plechovou strechou - tvaru pyramídy. Na veži sú tri zvony, jeden staršieho dáta a dva z r. 1924. Hmotnosť veľkého zvona je 780 kg a malého 280 kg. Novšie zvony ulial zvonár Alojz Kurbel v Trnave. Na veži sa nachádzajú vežové hodiny na elektrický pohon z r. 1969. Elektrické žiarovky sa v kostole prvýkrát rozsvietili 13. novembra 1931. Pred kostolom stoja dva stĺpy - mariánsky - immaculata a stĺp sv. Jozefa - oba baroko-klasicistické z druhej polovice 18. storočia.
Opatovce nad Nitrou

Opatovce nad Nitrou je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Poloha.
Obec sa nachádza na rozhraní Hornonitrianskej kotliny a južných výbežkov Malej Magury. Na severnom okraji zástavba nadväzuje na mesto Bojnice, Prievidza sa nachádza asi 2 km severovýchodne a obec Kocurany asi 1 km západne. Centrom obce preteká rieka Nitra, ktorá tu preberá trojicu pravostranných prítokov. Za jej korytom sa východným smerom nachádza prievidzské letisko. 
Obcou prechádza cesta III. triedy z Bojníc do Novák.
Dejiny.
Nálezy pobytu človeka z obdobia doby kamennej v Bojniciach, no sporadicky v celej oblasti Hornonitrianskej kotliny dávajú predpoklad na včasné osídlenie aj opatovského chotára. Priamym dôkazom osídlenia sú žiarové hroby ľudu lužickej kultúry z doby bronzovej, ktoré sa našli v lokalitách Krásne diely, Seľovo, Končušiare a v areáli roľníckeho družstva. Pri presune koryta rieky Nitra bolo v lokalite Široké v roku 1972 objavených ďalších 26 mohýl a 84 hrobov z tohoto obdobia. Z prelomu 5. a 6. storočia sa v regióne zachovali prvé stopy Slovanov, ktorí osídľujú aj oblasť okolia Bojníc. 
Prvú, aj keď nepriamu písomnú zmienku o obci poskytuje Zoborská listina z roku 1113, ktorá opisuje okolité lokality. Pomenovanie obce vychádza z majetku opáta, ktoré tu už v 12. storočí evidovali aj tieto vzácne rukopisy. Názov "Apathy" sa v listinách prvýkrát objavuje až v roku 1424, kedy osada stále patrila benediktínom zo Zobora. O necelé polstoročie, v roku 1468 boli Opatovce už majetkom biskupského domínia v Skačanoch. Pri súpise majetku bolo v roku 1553 v obci 13 „port“ (usadlostí) a mlyn, o storočie neskôr to už bolo 47 poddanských a 12 želiarskych usadlostí, v ktorých žilo 214 obyvateľov. Prosperitu obce dokladá súpis z roku 1778, ktorý uvádza už 366 obyvateľov v 50 poddanských, 5 želiarskych a 2 zemianskych domácnostiach. Pri reorganizácii cirkevných majetkov v roku 1777 sa skačianske panstvo stalo kapitulským majetkom. Cirkevná správa dedín v oblasti sa dostala pod vplyv Nitrianskej diecézy.
Obyvatelia Opatoviec sa živili poľnohospodárstvom, chovom dobytka, pastierstvom, ovocinárstvom a furmančením. Neskôr sa rozšírilo olejárstvo - výroba oleja zo semien ľanu, konope, slnečnice, maku a iných plodín, ktorý sa používal na varenie, no aj svietenie a pri liečení chorôb a zranení. Postupnú zmenu spôsobu života znamenalo budovanie komunikácii a železnice do Prievidze, čo umožnilo jednoduchšie dochádzanie za prácou. Mnohí obyvatelia odchádzali na sezónne práce, nezriedka však celé rodiny putovali za lepším životom do zahraničia, predovšetkým Francúzska. V súčasnosti je väčšina Opatovčanov zamestnaná v podnikoch v Prievidzi a Novákoch, no oživuje sa sektor služieb v cestovnom ruchu, podporovaný blízkosťou bojnických kúpeľov.
Nevidzany (okres Prievidza)

Nevidzany sú obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Nevidzany ležia na výbežku Hornonitrianskej kotliny pri juhozápadnom úpätí Malej Magury na dolnom toku potoka Nevidzianka. 
Dejiny.
Obec bola založená začiatkom 14. storočia, prvá písomná zmienka je z roku 1332. Obec sa po smrti kráľa Matúša Čáka v r. 1332 dostala do rúk potomkov Kozmu I. Tí vymývali zlato z potokov v obci a potom ho dolovali povrchovo v lokalite Zlatnô. 
V 17. storočí bola poplatná Turkom. 
Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom a chovom oviec. V r. 1924 obec vyhorela, zhorelo 42 zo 46 domov obce. V súčasnej dobe je v obci viacero nových domov, ktoré výrazne omladili jej vzhľad.
Nedožery-Brezany

Nedožery-Brezany sú obec na Slovensku v okrese Prievidza. Obec vznikla v roku 1964 spojením obcí Nedožery a Brezany.
Poloha.
Obec sa nachádza v Hornonitrianskej kotline, približne 5 km severne od Prievidze. Rozkladá sa takmer výhradne na ľavom brehu rieky Nitry, ktorá v južnej časti obce priberá ľavostranný Breziansky potok. Prevažne rovinatý terén chotára sa na východnom okraji obce dvíha na výbežky pohoria Žiar. 
Doprava.
Cez Nedožery-Brezany prechádza cesta I/64, vedúca z Prievidze cez Fačkovské sedlo do Žiliny. V obci sa na túto cestu napája komunikácia III. triedy z Lazian. Stredom tiež prechádza železničná trať Prievidza – Nitrianske Pravno, v súčasnosti však bez osobnej dopravy a len sporadickou nákladnou dopravou.
Pamiatky.
Dominantou obce je rímskokatolícky kostol z roku 1939, spojený so starším gotickým kostolom (1409). V časti obce Nedožery je kaplnka zo 1842. 
Turizmus.
Z obce vedú značkované chodníky na hrebeň pohoria Žiar, na ktoré sa napájajú aj chodníky z prievidzského lesoparku.
Liešťany

Liešťany sú obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Lazany

Lazany môžu byť:
Kocurany

Kocurany sú obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Horné Vestenice

Horné Vestenice sú obec na Slovensku v okrese Prievidza.
V obci je rímskokatolícky kostol svätých Petra a Pavla z roku 1564. Na kopci nad obcou, v polohe Hôrka, boli odkryté základy menšej kaplnky, ktorej počiatky nie sú jednoznačne určené. Vznik stavby sa kladie do 13. storočia ale aj 16. storočia. Základy sú pamiatkovo upravené a prezentované verejnosti.
Dolné Vestenice

Dolné Vestenice sú obec na Slovensku v okrese Prievidza.
V obci je rímskokatolícky kostol Panny Márie z roku 1893.
Diviaky nad Nitricou

Diviaky nad Nitricou () sú obec na Slovensku v okrese Prievidza. Obec tvorí päť samostatných celkov: Banky, Diviaky nad Nitricou, Ješkova Ves nad Nitricou, Mačov a Somorova Ves. 
Podľa viacerých historikov rok 1210 je rok prvej písomnej zmienky o obci (v roku 2010 obec oslávila okrúhle výročie 800 rokov). Táto oblasť však bola osídlená už v dávnej minulosti čo dokazujú aj archeologické výskumné práce na žiarovom pohrebisku, kde bolo odkrytých viac ako sto hrobov. Ľud lužickej kultúry preukázateľne zotrval na tomto území v období 700400 rokov pred našim letopočtom. V nasledujúcom období bolo územie osídlené ľudom púchovskej kultúry ktorú vystriedali Slovania. 
V obci je rímskokatolícky dvojvežový kostol Všetkých svätých z roku 1232 - jedna z najvýznamnejších sakrálnych stavieb na hornej Nitre, ktorá je zobrazená aj na erbe obce.
Čereňany

Čereňany sú obec na Slovensku v okrese Prievidza. K obci patrí miestna časť Fančová.
Poloha.
Obec sa nachádza v južnej časti okresu Prievidza, v mieste styku Hornonitrianskej kotliny a pohoria Vtáčnik. Stredom prechádza cesta I/64 z Prievidze na Nitru, západne od obce aj železničná trať Nové Zámky – Prievidza. Z Vtáčnika vteká do obce niekoľko menších potokov, ktoré vtekajú do Čerenianskeho potoka, ústiaceho do Nitry.
Dejiny.
Osídlenie v okolí Čerenian je nálezmi doložené do 4. – 5. storočia pred naším letopočtom, no prvá písomná zmienka o obci, patriacej pánom z Bojníc, pochádza až z roku 1329. Neskôr prešla do majetku hradu Sivý Kameň, o čom sa uchovali pramene z roku 1388.
O polstoročie neskôr, okolo roku 1440 bol v obci postavený gotický kostol svätej Márie Magdalény. Kroniky popisujú jeho úpravy v rokoch 1651, 1710 a v roku 1876, kedy bola nutná jeho generálna oprava. Menšie opravy sa konali aj v rokoch 1974, 1983 a 1987, najnovšie bola vykonaná celková oprava fasády v roku 1996. Počas prác na začiatku 18. storočia bol kostol zbarokizovaný, zachovalý oltár je v empírovom slohu. Zvony pochádzajú z rokov 1818 a 1921. 
Zo 17. storočia pochádza kaštieľ s nárožnými vežami. V minulosti bol opevnený a chránila ho vodná priekopa, no vzhľad stavby zmenila klasicistická prestavba majiteľov Majthényiovcov, neskôr Hunyadiovcov. Po 2. svetovej vojne bol kaštieľ sídlom Štátneho majetku, neskôr, od roku 1955 Miestneho národného výboru. V reštitúcii bol v roku 1992 kaštieľ vrátený dedičovi pôvodného majiteľa - rodine Bellovcov, ktorá ho následne predala súkromnej spoločnosti. Tá vykonala rozsiahlu rekonštrukciu objektu a zriadila v ňom reštauráciu. 
Zo 17. storočia sa na Žiarskom potoku zachoval vodný mlyn, písomne doložený v roku 1659. Vlastníkmi boli mnísi z paulínskeho kláštora v Horných Lefantovciach, ktorý ho prenajímali miestnym.
Bystričany

Bystričany je obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Poloha.
Obec sa nachádza v centrálnej časti Hornonitrianskej kotliny na úpätí Drieňového vrchu v najjužnejšej časti Nitrických vrchov. Obcou preteká rieka Nitra a v severnej časti miestnej časti Chalmová sa nachádzajú kúpele. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1388, no predpokladá sa staršie osídlenie lokality. V časti Chalmová sa zachoval pôvodne románsky kostol svätej Anny z 12. storočia, neskoršie rozšírený.
Zemianske Kostoľany

Zemianske Kostoľany sú obec na Slovensku v okrese Prievidza.
Poloha.
Obec sa nachádza v Hornonitrianskej kotline, medzi Strážovskými vrchmi na západe a Vtáčnikom na východe, v tesnom susedstve veľkého priemyselného nováckeho centra. Zemianskymi Kostoľanmi preteká rieka Nitra, "Lazný" a "Vidlicový potok".
História.
Prvá písomná zmienka o obci "Coztulan" je z roku 1331, no miestna časť Dolné Lelovce (pričlenená v roku 1937) je písomne doložená už v roku 1232 (Leleuch). S obcou je spätý šľachtický rod Kostolániovcov, ktorí sa sem v 15. storočí prisťahovali z "Hrádku" a v roku 1600 vybudovali kaštieľ. Dolné Lelovce patrili šľachtickej rodine Tarnóciovcov. 
Podľa sčítania v roku 1601 bolo v obci 55 domov, z nich 27 šľachtických, všetko v majetku Kostolániovcov. Práve od mena ich rodu dostala obec svoje pomenovanie. Rod prijal Lutherovo učenie a dal postaviť v Zemianskych Kostoľanoch artikulárny evanjelický kostol, ktorý bol posvätený v roku 1736. 
Obyvatelia sa živili poľnohospodárstvom a remeslami, veľký rozvoj nastal až pred 2. svetovou vojnou, kedy sa za riekou Nitrou začalo s výstavbou vojenských objektov. Tunajšia posádka zohrala významnú úlohu počas Slovenského národného povstania, kedy obec patrila k centrám protifašistického odboja na Hornej Nitre.
Najväčší rozvoj obce nastal po roku 1945, kedy sa s výstavbou blízkej tepelnej elektrárne rozbehla výstavba bytov a rodinných domov, no pribudla i škola, obchody a služby. Počet obyvateľov narástol na takmer 2000, no v súčasnosti stagnuje. 
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Jána Krstiteľa z roku 1701. V časti Dolné Lelovce už niekoľko desaťročí chátra renesančný kostol s románskym jadrom.
Zubák (obec)

Zubák je obec na Slovensku v okrese Púchov.
Polohopis.
Zubák sa nachádza na severozápadnom Slovensku. Jeho chotár sa rozprestiera v severnej časti Bielych Karpát, v hornej časti rovnomennej doliny, v údolí potoka Zubák. Obec leží 20 km severozápadne od Púchova. Chotár obce má rozlohu 2 567 ha. Nadmorská výška chotára je v rozpätí 400854 metrov, stred obce je vo výške 420 metrov.
Chotár obce má pretiahnutý tvar od západu na východ. Zubák hraničí s týmito obcami – na severe: Lysá pod Makytou, Lúky pod Makytou, Záriečie, Mestečko; na východe: Dohňany, Horná Breznica; na juhu: Lednica, Červený Kameň; na západe, kde sa rozprestierajú veľké lesy, prechádza štátna hranica medzi Slovenskom a Českom. Tu hraničí s územiami obcí Střelná, Študlov, Nedašova Lhota. 
Názov.
Etymológia názvu.
Slovo zubák je citovo zafarbené a značí veľký zub. Obyčajne sa používa v množnom čísle ako zubáky. Podla ústneho ľudového podania obec založil zbojník, ktorý mal nápadne veľké zuby a za trest bol sem poslaný za panského horára. Táto povesť sa opierala aj o to, že sa v Zubáku nachádzali rodiny, ktorých členovia mali veľkú čeľusť.
Vývin názvu obce
Symboly obce.
Pečať.
Obec používa pečať na ktorej je latinský kríž s dvoma hviezdičkami. Sú to symboly sv. Jána Nepomuckého, patróna farského kostola v Lednici. Odtlačok pečatidla z roku 1841 je na písomnosti lednického panstva z 21. júna 1858 v Štátnom archíve v Bytči.
Obyvateľstvo.
V súčasnosti (k 31. 12. 2015) žije v obci 843 obyvateľov.
Kultúra a zaujímavosti.
Sírny minerálny prameň.
Prieskum minerálnych prameňov na Slovensku v rokoch 1957-1969 zaregistroval v Zubáku jeden minerálny prameň. Uvádzal sa pod domácim názvom Sirková voda. Prameň je neďaleko lesnej škôlky, asi 1,5 km od horného konca obce. Prameň nie je upravený, ale voda odteká cez drevený žliabok. Iba zriedka sa využíva na pitie. Po odbornom zachytení a úprave okolia sa prameň môže využiť ako cieľový turistický bod.
Záriečie (okres Púchov)

Záriečie je obec na Slovensku v okrese Púchov.
Vydrná

Vydrná je obec na Slovensku v okrese Púchov.
Mojtín

Mojtín je obec na Slovensku v okrese Púchov.
Polohopis.
Obec leží v malej kotline v Zliechovskej hornatine, podcelku Strážovských vrchov. Západne od obce pramení Slatinský potok, smerujúci cez Belušské Slatiny do Váhu, východný okraj chotára odvodňuje Mojtínsky potok, ktorý tečie severným smerom do Pružinky.
Jedinou prístupovou komunikáciou je cesta III/1946, ktorá vedie cez Belušské Slatiny a pri Beluši sa pripája na I/61. Okresné mesto je vzdialené severozápadne, Považská Bystrica severne a Ilava západne. Krajská metropola Trenčín je vzdialená juhozápadne.
Dejiny.
V blízkosti obce sa na okraji náhornej planiny zistilo osídlenie ľudu púchovskej kultúry z doby laténskej. Našla sa aj spona z mladšej doby rímskej a v okolí sú známe viaceré zaniknuté stredoveké osady. Obec sa prvýkrát spomína v roku 1364 ako Moite, z roku 1397 je známy názov Mahtyn, ďalej boli zaznamenané tiež názvy ako Moythin, Moyczin a v roku 1472 už aj teraz aktuálny Mojtin. Mojtín patril panstvu Košeca, zemanom Ladeckým. V 16.-17. storočí sa obec nespomína, pravdepodobne bola opustená a znovuosídlená až v 18. storočí. Roku 1828 mala 57 domov a 562 obyvateľov, zaoberajúcich sa najmä poľnohospodárstvom. Z Mojtína pochádza známy „cisársky večný vojak“ Ladislav Škultéty-Gabriš, ktorý celé desaťročia bojoval v armáde habsburských panovníkov.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Nachádza sa tu lyžiarske stredisko Ski Mojtín. Poloha v jadre CHKO Strážovské vrchy vytvára vhodné podmienky na turistiku. V Mojtínskom krase sa nachádza niekoľko zaujímavých krasových útvarov. Najznámejšími jaskyňami sú Májová priepastná jaskyňa, Jaskyňa na Rúbani a Mojtínska jaskyňa.
Mestečko (okres Púchov)

Mestečko je obec na Slovensku v okrese Púchov.
Lysá pod Makytou

Lysá pod Makytou je obec na Slovensku v okrese Púchov. 
Polohopis.
Nachádza sa v doline Biela voda medzi Bielymi Karpatmi a Javorníkmi v nadmorskej výške 350 - 400 metrov (stred obce ). Obec dostala svoj názov podľa vrchu Makyta (922 m), ktorý sa nad ňou týči. Cez obec vedie od konca 30. rokov železničná trať Púchov – Horní Lideč.
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádza športový areál s futbalovým, hádzanárskym a basketbalovým ihriskom. V prírodnom amfiteátri sa každoročne konajú folklórne slávnosti. V zimných mesiacoch je možnosť využitia lyžiarskych bežeckých tratí. V lete k dispozícii športové tenisové ihrisko s gumovým povrchom.
Lednica (obec)

Lednica () je obec na Slovensku v okrese Púchov.
Kvašov (obec)

Kvašov je obec na Slovensku v Trenčianskom kraji v okrese Púchov.
Polohopis.
Obec Kvašov leží v severnej časti Bielych Karpát. V dolnej časti obce je kopec Ostrá Hora s nadmorskou výškou 492 m. n m. Najnižší bod územia je 290 m. n m., najvyšší bod je 635 m. n m., sú to svahy vrchu Závlačná v severozápadnom výbežku územia. Na západ od obce sa nachádzajú susedné Mikušovce, Červený Kameň a Tuchyňa ktoré patria do okresu Ilava. Na juhu sa nachádza obec Horovce, na východe obec Dolná Breznica a na severe Lednica, kde sa nachádza zrúcanina hradu. Obcou preteká potok Suchlica.
Dejiny.
Starovek.
V chotári obce sa nachádzalo veľké hradisko na Ostrej Hore, ktoré patrí k významným objektom osídleným už v neskorej bronzovej dobe a staršej železnej dobe. Na Ostrej Hore sa doteraz našlo niekoľko kamenných a bronzových predmetov- osličky, ihlica s dvojkonickou hlavicou, kostené šidlo, ale aj malá hlinená plastika v tvare postavičky.
Najstarší doklad o prítomnosti človeka na území Kvašova je, že tu ľudia žili už v neolite (34 tisíc rokov pred naším letopočtom). Bolo to v lokalite Starice a Hôrka. V mladšej dobe bronzovej (asi 1 000 rokov pred Kr.) sa zakladá opevnené hradisko na Ostrej Hore. Slovanské sídlisko z 8. až 9. storočia malo sídlo pod Ostrou Horou pri Majeri. Slovania toto územie neopustili ani po páde Veľkej Moravy.
Neskoršie dejiny.
Prvá nepriama správa o Kvašove sa nachádza v zakladajúcej listine Červeného Kameňa z roku 1354, kde sa pri popise chotárnych častí sa spomínajú kvašovské lazy, pravdepodobne ide o osadu Močiare. Prvá písomná zmienka o Kvašove sa nachádza v donačnej listine vystavenej v Budíne 13. marca 1471 uhorským kráľom Matejom Korvinom, kde dáva za sumu 3 600 pražských grošov hrad Lednica a okolité dediny Felixovi Hnyedemu zo Sebyrzova. Medzi dedinami je uvedený aj Quazzow – Kvašov (listina sa nachádza v Maďarskom Krajinskom archíve pod signatúrou DL-17185).
Infraštruktúra.
Elektrifikácia obce bola v roku 1949. Napojenie na autobusovú dopravu v roku 1954. Celá obec je plynofikovaná, obyvatelia sú zásobovaní vodou zo skupinových vodovodov alebo vlastných studní. Obec Kvašov nemá kanalizáciu.
Obcou prechádza cesta III.triedy do obce Lednica.
Horná Breznica

Horná Breznica je obec na Slovensku v okrese Púchov.
Dolná Breznica

Dolná Breznica je obec na Slovensku v okrese Púchov.
Plášťovce (taxón)

Plášťovce ( alebo Urochordata) sú podkmeň kmeňa chordátov ("Chordata"). Sú to výlučne morské živočíchy. Ich telo je obalené plášťom, ktorého základnou zložkou je tunicín, chemicky podobný celulóze. Plášť je výlučkom pokožky. Chorda je vyvinutá v chvostovej časti a to buď iba v larválnom štádiu alebo po celý život.
Pláštovce majú niektoré starobylé znaky, ktoré pozorujeme aj u bezchordátov: jednovrstvovú pokožku (u stavovcov je viacvrstvová), otvorenú cievnu sústavu, hermafrodizmus a možnosť nepohlavného rozmnožovania, ktoré je inak u chordátov veľmi zriedkavé. S chordátmi ich naopak spája napríklad chorda, nervová trubica vedúca po chrbtovej (dorzálnej) strane a žiabrové štrbiny. Dospelé formy žijú prisadnuto alebo voľne plávajú.
Znaky.
Hlavné triedy majú tieto znaky:
Systematika.
Toto je úplná systematika plášťovcov po úroveň rodu (pri posledných troch triedach je pokračovanie kliknutím na jednotlivé triedy).
plášťovce (Urochordata, Tunicata):
Dohňany

Dohňany () sú obec na Slovensku v okrese Púchov.
Časti obce.
Súčasťou obce sú miestne časti Mostište a Zbora.
Visolaje

Visolaje sú obec na Slovensku v okrese Púchov.
Dejiny.
Prvýkrát sa obec Visolaje spomína v podobe Wizolay v roku 1327. V 18. storočí v obci fungoval pivovar, pálenica a papiereň. V obci sa nachádzala štátna rezervácia - ovocná záhrada grófa Csákyho. Pri ceste I/61 sa nachádza zrúcanina budovy hostinca z 18. storočia.
Streženice

Streženice sú obec na Slovensku v okrese Púchov.
Polohopis.
Nachádzajú sa tu 2 minerálne pramene, jeden je na hornom konci obce a druhý, ktorý je bohatý hlavne obsahom železa, sa nachádza v časti Keblie, približne 2 km od centra obce. Obec má 954 obyvateľov (k 31. 12. 2015) a rozlohu 798 ha. Väčšina obyvateľov je v popruduktívnom veku. Streženice ponúkajú veľmi málo pracovných miest, preto ľudia v produktívnom veku cestujú za prácou do okolitých miest.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Veľmi obľúbené miesto na výlet do prírody je Štepnická skala, ktorá sa týči nad obcou a je z nej krásny výhľad na mesto Púchov, obce Beluša, Ladce, Dolné Kočkovce, Horné Kočkovce, ktoré sú súčasťou mesta Púchov, ďalej môžeme vidieť Púchovskú skalu a obdivovať okolitú krásu prírody. 
Občianska vybavenosť.
V obci je jedna materská škola a prvý stupeň základej školy, t. j. 1 - 4 ročník. Cez obec pretekajú 2 potoky - Streženický potok a Kebliansky potok, obidva sa vlievajú do Váhu. V roku 2008 Streženice oslávili 600 rokov od prvej písomnej zmienky. Cez obec vedie aj trať automobilových pretekov RALLY MATADOR-TATRY. V obci sa v roku 2007 postavil nový rímskokatolícky kostol a prebehla rekonštrukcia jedného miestneho pohostinstva. Taktiež sa vybudovali asfaltové cesty, čo zvýšilo kvalitu dopravy v obci.
Lazy pod Makytou

Lazy pod Makytou () je obec na Slovensku v okrese Púchov.
Prírodné podmienky.
Najvyšší vrch v okolí je Makyta - 923 m.n.m. Podložie tejto oblasti tvoria bridlicovité a ílovité horniny. Z minulosti sú zaznamenané viaceré zosuvy pôdy najmä po vydatných dažďoch spôsobené nestabilnosťou hornín ktoré tvoria túto oblasť. Obcou preteky malá rieka - Biela Voda. Fauna je tu rôznorodá, v prilahlých lesoch nájdeme jeleňa lesného, srnca lesného, diviaka lesného, vlka dravého, rysa ostrovida, líšku hrdzavú či medveďa hnedého, zákonom chránenú salamandru škvrnitú atď. V potoku a jeho okolí nájdeme užovku obyčajnú, pstruha riečneho, bociana čierneho, rybárika riečneho. Z operencov je to kaňa, myšiak lesný, sova, kukučka, drozd plavý či ďateľ.
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádza materská a základná škola. Škola má jednu telocvičňu a multifunkčné umelé ihrisko nachádzajúce sa v areáli školy.
Šport.
V blízkosti obce sa nachádzajú dve lyžiarské strediská - ski Čertov a ski Kohútka.
Horovce (okres Púchov)

Horovce sú obec na Slovensku v okrese Púchov.
Dejiny.
Obec Horovce patrí k najstarším v širokom okolí. Spomína sa už v roku 1259 pod v podobe Villa Gourc. Je pravdepodobné, že vznik obce sa viaže k tzv. zemianskej kolonizácii v 13. storočí, do obdobia po vpáde Mongolov. Pomenovania pre obec boli v rôznych podobách: Villa Gourc, Villa Gown, Villa Gowor, Villa Goor, Horowcz, Horowecz, Horocz, Horowce. 
Obyvateľstvo.
Obec Horovce má 855 obyvateľov (k 31. 12. 2015). Hustota zaľudnenia je 159,81 obyv./km² (31. 12 2015). Populácia je výrazne homogénna - prevláda príslušnosť k slovenskej národnosti a k rímskokatolíckej cirkvi (podľa údajov z roku 2011)
Etnické zloženie obyvateľstva
Náboženské zloženie obyvateľstva
Dolné Kočkovce

Dolné Kočkovce sú obec na Slovensku v okrese Púchov. 
Polohopis.
Ležia na ceste spájajúcej Belušu s Púchovom. Nad obcou vyčnievajú kopce Kozinec a Ostrá. Pre obec je charakteristickým stromom Lipa malolistá, ktorá sa nachádza aj v erbe Dolných Kočkoviec.
Dejiny.
Vzhľadom na bohatosť predhistorického osídlenia možno predpokladať, že územie bolo nepretržite osídlené až do doby kedy sa objavuje prvá písomná zmienka. Obec je prvýkrát spomínaná roku 1332 a to v súvislosti so spomienkou na vtedajšiu faru pod názvom Hoczák. Samostatne sa Dolné Kočkovce uvádzajú už v roku 1407 vo formw Alsow Hochk, keď patrili zemianskej rodine Lieskovských. Názov Dolné Kočkovce sa ustálil od roku 1920. V minulosti sa v obci nachádzal kráľovský solný sklad. Obec bola v 14. storočí strediskom obchodovania so soľou, nachádzal sa tu soľný sklad, čoho dôkazom je až doteraz zachovaný názov chotára „"Pod Skladom"“. Bolo tu rozšírené hrnčiarstvo, košikárstvo a včelárstvo.
Drahoslava

Drahoslava je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 1. septembra.
Linda

Linda je ženské krstné meno. Je odvodené hlavne zo španielčiny a nemčiny. V španielčine „Linda“ znamená "pekná, krásna". V anglicky hovoriacich krajinách sa toto meno používa už viac než storočie, kedy prišlo z nemčiny. Nemecké meno "Linde" bola pôvodne skrátená forma starších mien ako "Dietlinde" a "Sieglinde". Meniny na Slovensku má 2. septembra.
Belo (prvé meno)

Belo je mužské krstné meno. Meniny na Slovensku má 3. septembra.
Rozália

Rozália je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 4. septembra.
Regína (prvé meno)

Regína (alebo Regina) je ženské krstné meno latinského pôvodu s významom „kráľovná“. Meniny na Slovensku má 5. septembra.
Alica

Alica je ženské krstné meno. Ide o slovenskú podobu anglického mena "Alice", ktoré je domáckou podobou mena Elisabeth, Adelheid, prípadne Alexandra. Vzniknúť mohlo aj zo starofrancúzskeho mena "Aaliz", ktoré je odvodené z mena Adelheid. Na Slovensku má meniny 6. septembra.
Marianna

Marianna alebo Mariana je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 7. septembra.
Miriama

Miriama alebo Miriam je ženské krstné meno odvodené od egyptského mena Mirjam alebo Myrjam. Meniny na Slovensku má 8. septembra.
Martina (prvé meno)

Martina je ženské krstné meno. Ženské meno Martina má latinský pôvod a v preklade znamená „zasvätená rímskemu bohu vojny Martovi“, „bojovná“. Na Slovensku patrí medzi bežne zaužívané. Meniny na Slovensku má 9. septembra.
Oleg

Oleg môže byť:
Bystrík (prvé meno)

Bystrík je mužské krstné meno. Meniny na Slovensku má 11. septembra.
Význam mena Bystrík je človek rýchlo vnímajúci, chápavý.
Prvý známy nositeľ mena Bystrík bol nitriansky biskup a mučeník – svätý Bystrík, ktorý žil v 11. storočí.
Na Slovensku pôsobí od roku 2000 občianske združenie Klub Bystríkov, ktorého hlavným cieľom je združovať občanov Slovenska s menom Bystrík, s cieľom propagovať, rozširovať a zviditeľňovať toto meno, ktoré má v súčasnosti (január 2007) len 356 žijúcich osôb.
Mária (prvé meno)

Mária je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 12. septembra.
Meno Mária má pôvod v hebrejskom Mirjam, ktoré znamená „milovaná bohom Jahvem“. Iné výklady spájajú meno s pôvodným významom „pani“, „orodovkyňa“, „krásna“ a podobne. V rôznych podobách je meno Mária rozšírené po celom svete a je to jedno z najbežnejších ženských mien. Patrí k tzv. biblickým menám, v Biblii sa vyskytuje viacero nositeliek tohto mena.
V niektorých krajinách sa toto meno vyskytuje ako stredné meno v menách mužov, napr. Joseph Mary Plunkett (Írsko), Carl Maria von Weber alebo Erich Maria Remarque (Nemecko).
Ctibor

Ctibor je mužské krstné meno. Meniny na Slovensku má 13. septembra.
Ľudomil

Ľudomil je mužské krstné meno. Meniny na Slovensku má 14. septembra.
Jolana

Jolana je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 15. septembra.
Ľudomila

Ľudomila je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 14. septembra.
Ľudmila (prvé meno)

Ľudmila je ženské krstné meno. Má slovanský pôvod s významom „ľúbiaca ľudí“ alebo „ľuďom milá“. Meniny na Slovensku má 16. septembra.
Olympia (prvé meno)

Olympia je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 17. septembra.
Eugénia

Eugénia je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 18. septembra.
Konštantín (prvé meno)

Konštantín je mužské krstné meno. Pôvod má v latinčine, v slove "constans" s významom „stály, pevný, vytrvalý“. Meniny na Slovensku má 19. septembra.
Ľuboslava

Ľuboslava je ženské krstné meno. Meniny na Slovensku má 20. septembra.
Móric (prvé meno)

Móric je mužské krstné meno. Meniny na Slovensku má 22. septembra.
Zdenka

Zdenka je ženské krstné meno. Je to slovenská podoba českého Zdeňka, ktoré vzniklo ako domácka podoba mien Zdeslava, Zdislava s významom „tu slávny“ alebo „oslavujúci prácu“. Meniny na Slovensku má 23. septembra.
Ľuboš

Ľuboš je mužské krstné meno. Vzniklo ako domácka podoba mien Ľubomír, Ľuboslav. Meniny na Slovensku má 24. septembra.
Vladislav (meno)

Vladislav je mužské krstné meno. Meno je pôvodom slovanské a znamená preslávený vládou. Meniny na Slovensku má 25. septembra.
Edita

Edita je ženské krstné meno. Pôvodne anglické meno "Edith" pochádza zo staroanglických slov "ead"+"guth", čo znamená „šťastný boj prinášajúci majetok“. Meniny na Slovensku má 26. septembra.
Cyprián

Cyprián je mužské krstné meno latinského pôvodu. Meniny na Slovensku má 27. septembra.
Václav (prvé meno)

Václav je mužské krstné meno. Má slovanský pôvod s významom „viac slávny“, „veľmi slávny“. Meniny na Slovensku má 28. septembra.
Michal (prvé meno)

Michal je mužské krstné meno. Pôvodne hebrejské meno מיכאל ("Michael") znamená „kto je ako Boh?“, „Bohu podobný“.
Meniny.
Meniny na Slovensku má 29. septembra.
Jarolím

Jarolím je mužské krstné meno. Je variantom mena Hieronym. Na Slovensku má meniny 30. septembra.
Horská chata

Horská chata je budova určená pre potreby turistického ruchu, a to na poskytnutie odpočinku alebo ochrany proti nepriaznivému počasiu, v prípade väčších chát aj poskytnutie nocľahu a stravy, turistických informácií, výnimočne aj požičiavanie turistického a športového náradia. V niektorých, najmä väčších chatách je aj sídlo Horskej záchrannej služby. 
Dejiny.
S výstavbou turistických útulní a chát sa začalo v 19. storočí. Prvou chatou na slovenskej strane Tatier bola Rainerova chata (útulňa), ktorú roku 1863 postavil Ján Juraj Rainer na Starolesnianskej poľane. V Poľsku už od roku 1836 stála chata pri Morskom oku. Chaty vznikali najskôr živelne, neskôr ich stavali aj nadšenci z Uhorského karpatského spolku ("Magyarországi Kárpátegyesület") založeného 10. augusta 1873 v Starom Smokovci. Najznámejšími spomedzi jeho zakladateľov boli levočskí a kežmarskí profesori gymnázií František Dénes a Samuel Roth, smokovecký lekár Mikuláš Szontágh, banskoštiavnický lekár Edmund Téry. Neskôr sa však v jeho čele presadili spišskí Nemci a tak v roku 1891 bol v Budapešti založený "Uhorský turistický spolok" ("Magyar turista egyesület"). Po vzniku Česko-Slovenska v ich údržbe pokračoval "Klub československých turistov" (na Slovensku pred rozpadom Uhorska existoval aj "Tatranský spolok turistický", ktorý sa po vzniku ČSR včlenil do KČST). 
Na území Tatier vyrástlo niekoľko chát a útulní, z ktorých však mnoho zaniklo či vyhorelo (napríklad Egidova chata v Predných Meďodoloch, Kežmarská chata pri Bielych plesách, Blásyho chata a Hunfalvyho chata vo Velickej doline a iné). V súčasnosti vysokohorské chaty nemajú jednotného vlastníka či správcu.
Rozdelenie.
Podľa dostupnosti, veľkosti, polohy a určenia rozlišujeme nasledovné chaty:
Manga

Manga (jap. 漫画, tradične 漫畫 - まんが) je japonské slovo pre komiksový štýl kresby. Mimo Japonska sa týmto slovom označuje špecifický japonský štýl komiksu v tlačenej alebo animovanej podobe. Pre animované filmy v štýle manga sa používa japonské slovo anime.
História.
Moderná manga, ako ju poznáme dnes, začala byť v Japonsku veľmi populárna po 2. svetovej vojne, keď Japonci potrebovali niečo, čo by ich odreagovalo od hroznej povojnovej situácie. Popularita mangy narástla až do takých rozmerov, že sa nestíhala tlačiť a v celom Japonsku bol v tej dobe kvôli tomu nedostatok papiera.
V súčasnosti je manga a anime neoddeliteľnou súčasťou japonskej pop-kultúry a každý týždeň sa len v Japonsku predá okolo 3 miliónov výtlačkov.
Charakteristika.
Manga sa vyznačuje viacerými typickými znakmi. Predovšetkým charakteristickým tvarom postáv a ich častí tela (veľké oči, malé ústa, špicatý nos a brada). Postavy môžu mať aj zvieracie znaky – kemonomimi. Štýl kresby je pomerne jednoduchý a veľký dôraz sa kladie na emócie a dynamiku deja.
Originálne japonské manga komiksy sú prevažne čiernobiele, s výnimkou titulnej stránky knihy. Čítajú sa sprava doľava, tak ako všetky japonské knihy.
Najznámejšie a najúspešnejšie mangy sú prevažne žánru šónen: Berserk, Bleach, Dragon Ball, Dragon Ball Z, Fullmetal Alchemist, Inuyasha, Naruto, One Piece, Šaman King, Slayers, Ruróni Kenšin, Gintama, Death Note, Shingeki no Kyojin a ďalšie.
Klieština (okres Považská Bystrica)

Klieština je malá obec vidieckeho charakteru na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Obec sa nachádza medzi mestami Považská Bystrica a Púchov v Marikovskej doline. Susedí s obcou Hatné, s ktorou ju spája jediná prístupová cesta, ktorá sa začína v obci Udiča. Cez Klieštinu preteká potok Radotiná, prítok Marikovského potoka.
V súčasnosti má obec 343 obyvateľov, čím sa zaraďuje medzi menšie obce. Starostom Klieštiny je v súčasnosti Rastislav Bačík.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o Klieštine pochádza z roku 1408. Klieština bola krátko súčasťou obce Dolná Mariková, koncom 20. storočia sa však osamostatnila.
Jana Halušková

Jana Halušková je bývalá poslankyňa Národnej rady SR.
Jana Halušková bola poslankyňou NR SR vo volebnom období 1998 - 2002 za Stranu demokratickej ľavice.
Bodiná

Bodiná je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Brvnište

Brvnište je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Poloha.
Nachádza sa v Javorníkoch, pohorí oddeľujúcom Považie od moravskej hranice, vzdušnou čiarou asi 10 km od Považskej Bystrice. Údolie Papradnianky obmedzuje jej šírku, susedné Papradno (zo SZ) a Stupné (z JV) zasa dĺžku. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o osade "Brwnisste" pochádza z roku 1589, no nálezy bronzových predmetov z mladšej doby kamennej (11. - 10. storočie pred Kr.) dokazujú osídlenie okolia dávno predtým. V Brvništi sa našiel bronzový poklad, obsahujúci sekery s tuľajkou, kosáky, časti kopijí, kladivko, časti náramkov a kus bronzu. Mladšie nálezy prezentuje kamenná čepieľka a črepy z obdobia púchovskej kultúry z prelomu letopočtu, ako aj črepy slovanských osadníkov z 9. storočia. 
Terajšia obec vznikla na základe valaského osídlenia zo 16. storočia na území chotára Veľkej Jasenice. Osada patrila považskému panstvu a jej obyvatelia sa venovali najmä poľnohospodárstvu.
Dolný Lieskov

Dolný Lieskov je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Domaniža

Domaniža je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica. Najvýznamnejšou pamiatkou a dominantou obce je gotický, renesančne prestavaný, Kostol sv. Mikuláša zo 14. storočia, ktorý postavili na mieste románskej rotundy.
Ďurďové

Ďurďové je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Hatné

Hatné je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.
Významné udalosti.
Na ustanovujúcej schôdzi 13. decembra 1992 vzniklo poľnohospodárske výrobné družstvo (PVOD) Horal na troskách Jednotného roľníckeho družstva Považská Bystrica – Považské podhradie “Družba“. Družstvo hospodári na 1353 ha poľnohospodárskej pôdy, z toho 195 ha ornej. V rastlinnej výrobe sa orientuje na výrobu krmív pre potreby hospodárskych zvierat, kŕmneho obilia a olejovín. zameriava sa aj na výrobu kravského a ovčieho mlieka, predaj jatočných jahniat, odpredaj hovädzieho a bravčového mäsa prostredníctvom vlastného bitúnku.
Od roku 1990 je Hatné zasa samostatnou obcou s novozvoleným zastupiteľstvom a starostom Dušanom Hladkým. Úlohami zastupiteľstva bolo, prístavba kultúrneho domu, rekonštrukcia sály, javiska, strechy a fasády hasičskej zbrojnice, vybudovanie vodovodu, kanalizácie, úprava komunikácií, prístavbu kaplnku na cintoríne, výstavba domu smútku, vybudovanie športovísk, perspektíva plynofikácie, rozvoj kultúry, tradícií, zavedenie separovaného zberu plastov, skla a iného domáceho odpadu, káblová televízia a iné. 
V súčasnosti stojí stále na čele obce Dušan Hladký a zastupiteľstvo volené každé štyri roky. Väčšina z úloh je splnená, zvyšné čakajú na realizáciu.Od roku 2007 je novou starostkou p. Iveta Žilovcová. V júli roku 2007 sa do novovybudovanej bytovky v hornej časti Hatného /Sánka/ nasťahovalo 10 mladých rodín. Bytovka bola postavená s prostriedkov európskej únie pre rozvoj bývania. Nachádza sa v nej 10 bytových jednotiek, z toho 4 dvoj izbové a 6 trojizbových bytov. V auguste 2008 bol opravený most do osady Zahrádkovce, ktorý zničila povodeň v roku 2005.
Horný Lieskov

Horný Lieskov je obec na Slovensku v okrese Považská Bystrica.