burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Stračaník (potok)

Stračaník je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 5,8 km a je tokom III. rádu. 
Pramení v Stolických vrchoch, v podcelku Stolica, na severnom svahu Kyprova (1 390,7 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 270 m n. m. Na krátkom úseku tečie západným smerom, zľava priberá prítok spod sedla Severná lúka (1 172 m n. m.) a stáča sa na sever. Preteká Dlhou dolinou, sprava priberá prítok spod kóty 1 402,3 m a zľava spod Župkovej Magury (1 246,2 m n. m.). Následne pokračuje cez Spišsko-gemerský kras, stáča sa na západoseverozápad a preteká krasovou oblasťou s viacerými jaskyňami na oboch brehoch (Dionýškova, v Tatričkách, Ladzianskeho). Napokon sa na krátkom úseku stáča viac na severozápad a neďaleko osady Červená Skala ústi v nadmorskej výške cca 798 m n. m. do Hrona.
Mladá fronta DNES

Mladá fronta DNES je český denník. Vznikol nadviazaním na tradíciu a čitateľskú základňu denníka Mladá fronta, ktorý vznikol v roku 1945 ako nestranný mládežnícky denník a neskôr si ho prisvojili komunistické mládežnícke organizácie.
Mladá fronta DNES vznikla revoltou kolektívu redaktorov v roku 1990. Tí si na jej vydávanie založili spoločnosť MaF, a. s. Tá v roku 1991 vytvorila spolu s francúzskou firmou Socpresse spoločnosť MaFra, a. s. Od roku 1995 bola MaFra, a. s. majetkom nemeckého koncernu Rheinisch-Bergische Druckerei- und Verlagsgesellschaft, mbH (RBDV). V roku 2013 ju kúpil Andrej Babiš.
Šéfredaktorkou Mladej fronty DNES bola krátko Sabina Slonková.
Medzi jej komentátorov patria Karel Steigerwald, Jana Bendová a ďalší.
Župkov (potok)

Župkov je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 3,4 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v Stolických vrchoch, v geomorfologickom podcelku Stolica, na severovýchodnom svahu Čela (1 210,1 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 070 m n. m. 
Opis toku.
V pramennej oblasti najprv vytvára oblúk prehnutý na juh, ktorým sa postupne stáča na sever, sprava priberá dva krátke prítoky vznikajúce západne od kóty 1 194,3 m. Potom priberá pravostranný prítok spod sedla Severná lúka (1 172 m n. m.) a pokračuje v Spišsko-gemerskom krase, kde najprv zľava priberá krátky prítok spod sedla Javorinka (942 m n. m.). Sprava ďalej priberá prítok z lokality Župkov a druhý spod Župkovskej Magury (1 246,2 m n. m.) a oblúkom sa stáča na severozápad k svojmu ústiu. Do Hrona sa vlieva pri osade Červená Skala v nadmorskej výške približne 792 m n. m.
Šumiacky potok

Šumiacky potok je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, má dĺžku 6,1 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južnom svahu Kráľovej hole (1 946,1 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 690 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie juhovýchodným smerom cez Šumiacku dolinu, sprava priberá prítok (1 072,3 m n. m.) z juhozápadného svahu Kráľovej hole. Potom sa postupne stáča na juh, na dvoch krátkych úsekoch sa koryto rozvetvuje a opätovne spája a vteká do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie. Preteká západne od obce Šumiac, stáča sa na juhojuhozápad a sprava priberá prítok od samoty Karolyho. Do Hrona ústi východne od osady Zlatno v nadmorskej výške približne 759 m n. m.
Sojuz TMA-9

Sojuz TMA-9 () bol ruský pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz TMA-9 vyštartoval 18. septembra 2006 z kozmodrómu Bajkonur k Medzinárodnej vesmírnej stanici (ISS), kam dopravil dvoch členov Expedície 14. Na palube Sojuzu TMA-9 sa nachádzala aj Anousheh Ansariová, ktorá sa stala prvou vesmírnou turistkou a prvou Iránčankou vo vesmíre. Sojuz TMA-9 zostal u ISS ako záchranná loď až do apríla 2007, kedy sa s ním vrátili späť na Zem Michail Ťurin, Michael López-Alegría a vesmírny turista Charles Simonyi.
Lidové noviny

Lidové noviny sú český denník založený v roku 1893 v Brne. 
V denníku publikovalo mnoho slávnych českých spisovateľov. Do 2. svetovej vojny bol v spoločnosti denník vysoko uznávaný. Počas vojny prestal vychádzať a po komunistickom prevrate bolo jeho vydávanie nakoniec v roku 1952 zastavené. V roku 1987 bolo vydávanie denníka obnovené ilegálne a v roku 1989 legálne.
Lidové noviny sa od svojho vzniku venovali najmä zahraničnej politike a kultúre. Ako prvé v Česku uverejňovali politickú karikatúru. Do okruhu ich prispievateľov a redaktorov patrili napr. Karel Čapek, Josef Čapek, Eduard Bass, Karel Poláček, Rudolf Těsnohlídek, Jiří Mahen, Jan Drda, Václav Řezáč, ale i prezidenti Tomáš Garrigue Masaryk a Edvard Beneš.
V roku 1987 titul Lidové noviny obnovila skupina disidentov, ktorí sa rozhodli vytvárať nezávislé noviny. S počiatkom novodobého vydávania Lidových novín sú spojení ľudia ako Jiří Ruml, Jiří Dienstbier a Ladislav Hejdánek. Ich cieľom bolo noviny oficiálne zaregistrovať a vydávať ako mesačník. Na jeseň roku 1987 boli vydané dve nulté čísla, prvé číslo vyšlo v januári 1988. Pretože až do novembra 1989 sa noviny nedarilo oficiálne zaregistrovať, museli ich tvorcovia šíriť ako samizdat. Na jar roku 1990 začali Lidové noviny vychádzať ako denník. O niekoľko rokov neskôr sa zlúčili so zanikajúcou Lidovou demokraciou (denník ČSL), od ktorej prevzali modrú farbu titulnej stránky. 
Lidové noviny patria mediálnej skupine MAFRA, ktorá v Česku vydáva i denník Mladá fronta DNES. Mediálna skupina MAFRA bola v rokoch 1994 – 2013 súčasťou nemeckého vydavateľstva Rheinisch-Bergische Druckerei- und Verlagsgesellschaft, v júni 2013 skupinu MAFRA kúpil Agrofert vlastnený Andrejom Babišom.
Sviniarka (prítok Hrona)

Sviniarka je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 3,1 km a je tokom III. rádu. 
Pramení na Muránskej planine na severovýchodnom svahu Lopušnej (1 124,5 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 025 m n. m. Najprv tečie severoseverovýchodným smerom územím PR Zlatnica s ochranou lesných spoločenstiev na krasovom podklade, obteká rovnomennú jaskyňu na pravom brehu, zľava priberá krátky prítok spod kóty 1 072,8 m n. m. a stáča sa na severozápad. Z pravej strany priberá prítok spod kóty 1 104,7 m, následne zľava prítok z oblasti Na vrchoch. Napokon vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie, stáča sa na sever a pri osade Zlatno ústi v nadmorskej výške okolo 735 m n. m. do Hrona.
Trsteník

Trsteník môže byť:
Trsteník (prítok Hrona)

Trsteník je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 4,5 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v Spišsko-gemerskom krase, v geomorfologickom podcelku Muránska planina, na katastrálnom území Červenej Skaly pod kótou 1 026,0 m v nadmorskej výške približne 900 m n. m., na hranici okresov Revúca a Brezno. 
Opis toku.
Najprv tečie severovýchodným smerom cez lokalitu Javoriny, v lokalite Salašná (neďaleko bažantnice) sa stáča smerom na sever. Ďalej pokračuje na krátkom úseku na severovýchod, tečie cez močaristé územie a znovu smeruje na sever. Bez toho, aby pribral nejaké trvalé prítoky, ústi na južnom okraji osady Červená Skala v nadmorskej výške cca 785 m n. m. do Hrona.
Havraník (prítok Hrona, Vaľkovňa)

Havraník je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, meria 5,1 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení na Muránskej planine na severozápadnom svahu Šindliarky (1 103,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 010 m n. m. 
Opis toku.
Najprv tečie severovýchodným smerom územím hlboko vrezanej Havranej doliny (súčasť PR Havrania dolina), ďalej sa postupne stáča na severoseverozápad a preteká odlesnenou krajinou Horehronského podolia (geomorfologický podcelok Heľpianske podolie). Zľava priberá prítok (748,1 m n. m.) spod kóty 1 105,1 m n. m. a pokračuje východoseverovýchodným smerom. Sprava následne priberá prítok spod kóty 1 016,3 m a oblúkom sa stáča k ústiu. Západne od osady Zlatno sa v nadmorskej výške približne 728 m n. m. vlieva do Hrona.
Ždiarny potok

Ždiarny potok je potok na Horehroní, vo východnej časti okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 7,2 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v Nízkych Tatrách, v geomorfologickom podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južnom svahu Strednej hole (1 875,9 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 500 m n. m. 
Opis toku.
Najprv tečie juhozápadným smerom až po sútok s prítokom (1 131,8 m n. m.) prameniacim na južnom svahu Orlovej (1 840,4 m n. m.) a odtiaľ pokračuje na juh cez lokalitu Ždiarny les. Na strednom toku sa výrazne esovito stáča, prechodne tečie viac smerom na JJZ, potom znovu na juh a vstupuje do Horehronského podolia, do geomorfologického podcelku Heľpianske podolie. Tu sa najprv oblúkom stáča na západ, sprava priberá prítok z juhovýchodného úpätia Ždiarnej (1 192,0 m n. m.), vzápätí ďalší pravostranný prítok z južného úpätia Ždiarnej a pokračuje juhozápadným smerom. Napokon podteká železničnú trať č. 172 i štátnu cestu č. 66 a juhovýchodne od Pohorelskej Maše ústi v nadmorskej výške cca 703 m n. m. do Hrona.
Orlová

Orlová môže byť:
Rácov

Rácov je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to ľavostranný prítok Hrona, má dĺžku 7,5 km a je tokom III. rádu. 
Pramení vo Veporských vrchoch, v podcelku Fabova hoľa, na severovýchodnom svahu sedla Sitárovo, v nadmorskej výške okolo 1 000 m n. m. Od prameňa tečie na severovýchod, zľava priberá dva krátke prítoky z juhovýchodného svahu Rácova a ďalej pravostranný prítok tečúci popri horárni Lapinka. Potom tečie na sever, postupne sa stáča na severoseverozápad, zľava priberá prítok z oblasti Jandurky a koryto sa výraznejšie vlní. Po pribratí ľavostranného Postaľa tečie ďalej na sever, vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie a z ľavej strany priberá ešte dva prítoky, najprv spod kóty 1 016,0 m, následne z južného svahu Hájnice (854,4 m n. m.). Juhozápadne od obce Pohorelá ústi v nadmorskej výške okolo 757 m n. m. do Hrona.
Hučanské

Hučanské je potok na Horehroní, na území okresu Brezno.Je to pravostranný prítok Hrona s dĺžkou 6,8 km a je tokom III. rádu. 
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južnom svahu Veľkej Vápenice (1 691,2 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 490 m n. m. Sprvu tečie severojužným smerom dolinou Koleso, zľava priberá prítok spod Heľpianskeho vrchu (1 586,0 m n. m.) a následne vstupuje do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie. Stáča sa na juhovýchod, z ľavej strany priberá prítok z južného svahu Heľpianskeho vrchu a vzápätí aj prítok odvodňujúci doliny Piksová a Krajčovec. Ďalej už pokračuje opäť severojužným smerom močaristým územím a juhozápadne od obce Pohorelá ústi v nadmorskej výške okolo 757 m n. m. do Hrona.
Krivuľa (prítok Hrona)

Krivuľa je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 7,1 km a je tokom III. rádu. 
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na juhozápadnom svahu Veľkej Vápenice (1 691,2 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 460 m n. m. Najprv tečie juhojuhozápadným smerom, následne sa výrazne esovito stáča, pričom z pravej strany priberá dva prítoky spod sedla Priehyba a pokračuje rovnomennou dolinou viac-menej severojužným smerom. Vteká do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie, zľava priberá prítok z juhovýchodného svahu Čela (1 231,8 m n. m.) a preteká obcou Heľpa. Na južnom okraji intravilánu obce ústi v nadmorskej výške okolo 640 m n. m. do Hrona.
Hlboký potok

Hlboký potok môže byť:
Hlboký potok (prítok Hrona, Závadka nad Hronom)

Hlboký potok je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona s dĺžkou 5,9 km a je tokom III. rádu. 
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na južnom svahu Kolesárovej (1 508,0 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 270 m n. m. Tečie viac-menej severojužným smerom, zľava priberá prítok (945,5 m n. m.) z juhovýchodného svahu Kolesárovej a ďalej tiež pravostranný prítok z Belušovej doliny. Vteká do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie, na krátkom úseku tečie juhojuhozápadným smerom a po pribratí krátkeho pravostranného prítoku tečie znovu na juh. Zľava ešte priberá 3,1 km dlhý prítok a východne od obce Závadka nad Hronom ústi v nadmorskej výške cca 618 m n. m. do Hrona.
Veľký potok (prítok Hrona)

Veľký potok je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 7,1 km a je tokom III. rádu. 
Pramení v Nízkych Tatrách, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, na východnom svahu Zadnej hole (1 619,4 m n. m.) v nadmorskej výške okolo 1 500 m n. m. Najprv tečie juhovýchodným smerom Stratenou dolinou, sprava priberá prítok z južného svahu Zadnej hole a zľava z juhovýchodného svahu Zadnej hole. Ďalej priberá dva pravostranné prítoky z južných svahov Oravcovej a postupne sa stáča na juh. Pri horárni Kolesárová priberá prítok sprava z doliny Úplaz a vteká do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie. Napája vodnú nádrž (plocha 5 ha) a preteká obcou Závadka nad Hronom. Na južnom okraji intravilánu obce ústi v nadmorskej výške okolo 609 m n. m. do Hrona.
Čierny potok (prítok Hrona)

Čierny potok je potok na Horehroní, na území okresu Brezno. Je to pravostranný prítok Hrona, meria 3,8 km a je tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení na južnom okraji Nízkych Tatier, v podcelku Kráľovohoľské Tatry, juhozápadne od kóty 1 044,3 m v nadmorskej výške približne 960 m n. m. 
Opis toku.
Najprv tečie juhojuhovýchodným smerom, vteká do Horehronského podolia, do podcelku Heľpianske podolie, kde najprv tečie na krátkom úseku na juhovýchod, následne sa stáča severojužným smerom a z pravej strany priberá prítok (658,6 m n. m.; 2,3 km) prameniaci severovýchodne od kóty 1 012,4 m. Ďalej vytvára oblúk ohnutý na západ, priberá pravostranný prítok (2 km) prameniaci juhojuhozápadne od kóty 1 012,4 m, podteká štátnu cestu č. 66 a východne od osady Hámor ústi v nadmorskej výške cca 600 m n. m. do bočného pravostranného ramena Hrona.
Jaroslav Marvan

Jaroslav Marvan (* 11. december 1901, Praha – † 21. máj 1974, Praha), bol český herec, člen divadla V. Buriana a Národného divadla v Prahe. Vytvoril viac ako 150 filmových postáv.
Mladosť.
Narodil sa a vyrastal na pražskom Žižkove. Vyštudoval reálku a potom sa stal poštárom. Pracoval v pražskom Zemepisnom ústave a na riaditeľstve pôšt. Po niekoľkých rokoch praxe bol vyslaný do Užhorodu na Podkarpatskú Rus (vtedy súčasť Československa), kde pôsobil v rokoch 1920 až 1923 a práve tu začal hrať ochotnícke divadlo. Záľuba mu zostala i po návrate do Prahy, kde účinkoval v žižkovskom divadle Deklarácia a Švandovom divadle. Jeho hlavným zamestnaním však bola práca v oblasti vymáhania úverov, ktorú ale nechcel robiť. Priateľ a spolužiak Josef Čapek mu pomohol vybaviť miesto v divadle u Vlastu Buriana.
Divadelná kariéra.
Marvan sa tak vo veku 24 rokov, stal hosťujúcim hercom v divadle Vlasty Buriana a od roku 1926 bol profesionálnym hercom a Burianovým dvorným „nahrávačom“. Za protektorátu, v roku 1943, prestúpil do divadla na Vinohradoch, kde pôsobil do roku 1950 kedy po rozdelení súborov prešiel do Mestských divadiel pražských, kde pôsobil až do roku 1954 . V roku 1954 sa stal členom činohry Národného divadla, kde zostal až do smrti v roku 1974.
Filmová kariéra.
Účinkoval vo viac než 200 filmoch a stal sa jedným z najobsadzovanejších českých hercov. Prvý film sa volal "Falešná kočička" (1926) a posledný "Noc na Karlštejně" z roku 1973. Hral takmer vo všetkých Burianových filmoch. Vystupoval tiež v televíznom seriáli "Hříšní lidé města pražského", kde stvárnil postavu kriminálneho radu Vacátka.
Staroseverčina

Staroseverčina (iné názvy: stará severčina, staronordičtina, stará nordičtina, staroškandinávčina, stará škandinávčina, stará severná germánčina; staroseverské jazyky, staronordické jazyky, staré severogermánske jazyky, staroškandinávske jazyky; nepresne: staroislandčina v najširšom zmysle) je súhrnné označenie pre všetky severogermánske nárečia/jazyky od 8. príp. 9. storočia do polovice 14. stor.; v širšom ponímaní pojem zahŕňa aj tzv. strednú severčinu, čiže obdobie od polovice 14. do začiatku 16. stor.. 
Časť vyššie uvedených názvov má však aj iné významy (pozri nižšie).
Na začiatku uvedeného obdobia (t.j. obdobia 8. - 14./16. stor.) bola staroseverčina jeden jazyk, neskôr išlo fakticky o jeden jazyk v procese rozpadu na viacero jazykov (resp. v prvom kroku na západnú a východnú skupinu nárečí) a na konci uvedeného obdobia (najneskôr v 12. stor.) už išlo o zoskupenie jazykov.
Významy pojmu staroseverčina.
Názvy staroseverčina, stará severčina, staronordičtina a stará nordičtina môžu mať v závislosti od autora jeden z nasledujúcich významov :
Nasledujúci text sa zaoberá staroseverčinou vo význame č. 2.
Rozšírenie.
Staroseverčinou sa najprv hovorilo len v Dánsku, Nórsku, Švédsku a časti Fínska, ale Vikingovia ju rozšírili aj na Orkneje, Shetlandy, časti Škótska, Írska a stredného Anglicka, Faerské ostrovy, Island, časti Grónska a časti Severnej Ameriky.
Delenie.
staroseverčina vo význame č. 2 (=stará islandčina v najširšom zmysle, stará severná germánčina, staroškandinávčina, stará škandinávčina, staroseverské jazyky, staronordické jazyky, staré severogermánske jazyky, staroškandinávske jazyky):
Poznámka: Všetky názvy typu „stará XY“ či „stredná XY“ sa v slovenčine uvádzajú aj v podobe „staroXY“ či „stredoXY“ (napr. stará islandčina - staroislandčina).
Pre staroseverčinu v 11. - 14. stor. sa niekedy (porov. napr. Haugen 2015) uvádza odchylné celkové delenie: konkrétne sa namiesto (aj vyššie uvedeného) pôvodného delenia na západnú skupinu (t.j. v podstate stará nórčina a stará islandčina) a východnú skupinu (t.j. v podstate stará švédčina a stará dánčina) pre 11. - 14. stor. uvádza delenie na severnú skupinu (t.j. v podstate stará nórčina, stará islandčina a stará švédčina) a južnú skupinu (t.j. v podstate len stará dánčina). Pre novovek (ktorý ale už nie je predmetom tohto článku) sa mimochodom niekedy používa zas úplne iné delenie - tentokrát na ostrovnú skupinu (t.j. v podstate islandčina) a kontinentálnu skupinu (t.j. v podstate švédčina, dánčina a nórčina) - o tomto novovekom delení pozri napr. v článku severogermánske jazyky.
Marcel Ochránek

Marcel Ochránek (* 21. apríl 1973, Bratislava) je slovenský divadelný, televízny a dabingový herec, moderátor.
V rokoch 1992 – 1996 študoval herectvo na Vysokej školy múzických umení v Bratislave v ročníku doc. Emila Horvátha a doc. Juraja Slezáčka.
Nootropikum

Nootropikum alebo nootropná látka je biochemicky aktívna látka, ktorá sa prirodzenou cestou zúčastňuje na mozgových metabolických procesoch a umožňuje mozgu riadiť všetky mentálne aj telesné funkcie. Pomenovanie Nootropikum pochádza z gréckeho slova noos v preklade "rozum" alebo "myseľ". 
Charakteristiky účinkov takejto látky sú tieto:
Užívanie mozgového nutrientu poskytuje: zostrenie zmyslového vnímania, spracovanie väčšieho množstva informácií, zlepšenie schopnosti pamäti, stabilizáciu emócii a nálad, aktivizáciu duševných aj fyzických síl, zlepšenie funkcie samoregulačného režimu, zvýšenú odolnosť voči stresovým činiteľom, zvýšenú sexuálnu apetenciu a energiu, účinnú prevenciu pred degeneratívnymi ochoreniami, spomalenie procesov starnutia a jeho prejavov.
Cell

Cell (angl. bunka) môže byť:
Martina Navrátilová

Martina Navrátilová (* 18. október 1956, Řevnice) je bývalá svetová jednotka v ženskom tenise. Je všeobecne považovaná za jednu z najlepších tenistiek vôbec.
Pochádza z Česko-Slovenska, ale v roku 1975 emigrovala do USA a v roku 1981 sa stala americkou občiankou. Počas svojej kariéry vyhrala 18 grandslamových titulov v dvojhre a 40 titulov v štvorhre (z toho 31 v ženskej štvorhre a 9 v zmiešanej štvorhre). V ženskej dvojhre získala vo Wimbledone rekordných 9 titulov. Otvorene sa hlási ku svojej lesbickej orientácii, čo robila už v časoch, keď otvorené hovorenie o vlastnej homosexualite vôbec nebolo bežné.
Tenisová kariéra.
Navrátilová sa narodila ako Martina Šubertová v roku 1956. Jej rodičia sa rozviedli, keď mala Martina tri roky. Jej matka Jana si v roku 1962 vzala Miroslava Navrátila, ktorý sa potom stal jej prvým tenisovým trénerom. Po svojom nevlastnom otcovi dostala priezvisko Navrátilová.
V roku 1972, keď mala 15 rokov, vyhrala tenisové majstrovstvá Česko-Slovenska a o rok neskôr, ako 16-ročná, sa stala profesionálkou. Svoj prvý profesionálny titul v dvojhre získala v roku 1974 na turnaji v Orlande.
V roku 1975 hrala dve grandslamové finále, ale prehrala ho tak na Australian Open s Evonne Goolangovou, ako aj na French Open s Chris Evertovou. Na US Open prehrala s Evertovou v semifinále a požiadala v New Yorku o americké občianstvo. Zelenú kartu získala za jeden mesiac.
Prvý grandslamový turnaj vyhrala Navrátilová v roku 1978, keď v trojsetovej bitke porazila vo Wimbledone Evertovú a dostala sa súčasne na prvé miesto tenisového rebríčka. Wimbledonový titul získala aj o rok neskôr.
V roku 1981 získala Navrátilová tretí Grandslamový titul, keď na Australian open porazila vo finále Evertovú. V tom istom roku sa dostala aj do finále US Open, ale v trojsetovej finálovej bitke podľahla až v tiebreaku Tracy Austinovej. V roku 1982 vyhrala Navrátilová ako French Open, tak aj Wimbledon.
Navrátilová začala používať celografitovú tenisovú raketu Yonex a začala dominovať ženskému tenisu. Prehrala síce už vo štvrtom kole French Open prvého grandslamového turnaja roku 1983 (Australian Open sa konalo až v decembri), ale ostatné turnaje vyhrala. V priebehu sezóny prehrala iba zápas na French Open a s 86 víťazstvami a jedinou prehrou drží rekord v percentuálnej úspešnosti profesionálneho tenistu počas jedinej sezóny. V rokoch 1982, 1983 a 1984 prehrala Navrátilová iba 6 zápasov dvojhry.
Do sezóny 1984 vstúpila opäť úžasne, zvíťazila vo French Open, Wimbledon vyhrala dokonca po šiestykrát v rade a po víťazstve na US Open jej stačilo zvíťaziť na Australian Open aby vyhrala všetky grandslamové turnaje sezóny. V semifinále turnaja však podľahla Helene Sukovej 1 – 6, 6 – 3, 7 – 5. Aj napriek tomu je jej 74 zápasov bez porážky profesionálnym rekordom.
Mamoudzou

Mamoudzou je hlavné mesto Mayotte. Leží na ostrove Grande Terre a má 45 646 obyvateľov.
Polohopis.
Mamoudzou má rozlohu . 
Obyvateľstvo.
Mamoudzou má 53022 obyvateľov (2009).
Saint-Denis

Saint-Denis je francúzske mesto, ktoré sa nachádza v zámorskom departemente a zámorskom regióne Réunion. Mesto je hlavným mestom Réunionu.
Dejiny.
Saint-Denis založil v roku 1669 prvý guvernér L'Ile Bourbon (pôvodný názov ostrova), Étienne Regnault. V roku 1738 sa stal hlavným mestom ostrova na úkor Pavla za guvernéra Bertrand-François Mahé de La Bourdonnais.
Polohopis.
Mesto má rozlohu . 
Obyvateľstvo.
Saint-Denis má 145 209 obyvateľov (2009).
Graf vývoja obyvateľstva:
Osobnosti mesta.
Odsúdený na vyhnanstvo na ostrove Réunion, marocký Rais Abd el-Krim žil niekoľko rokov v Saint-Denis od roku 1926.
Las Palmas de Gran Canaria

Las Palmas de Gran Canaria je jedno z dvoch hlavných miest Kanárskych ostrovov.
Santa Cruz de Tenerife

Santa Cruz de Tenerife je jedno z dvoch hlavných miest Kanárskych ostrovov, autonomného spoločenstva Španielska.
1. česko-slovenská zmiešaná letecká divízia

1. česko-slovenská zmiešaná letecká divízia v ZSSR bola letecká divízia vzdušných síl ZSSR, ktorá bola zložená najmä z obyvateľov Česko-Slovenska. Vznikla v januári 1945 reorganizáciou slovenských leteckých jednotiek. Veliteľom 1. česko-slovenskej zmiešanej leteckej divízie v ZSSR bol pplk. Ludvík Budin. 
Vznik.
Podľa rozhodnutia generálneho štábu Červenej armády, nariadil veliteľ 8. leteckej armády v decembri 1944 vyčleniť česko-slovenskú leteckú skupinu a zorganizovať prvú česko-slovenskú zmiešanú leteckú divíziu v ZSSR. Táto divízia sa skladala z:
Gramatika (jazykoveda)

Gramatika je náuka o stavbe jazyka bez brania zreteľa na vecný obsah jazykových prostriedkov, obsahujúca tvaroslovie (morfológiu), náuku o skladbe (syntaxi), hláskoslovie a niekedy aj náuku o tvorení slov.
Gramatika (umenie)

Gramatika je prvé zo siedmich slobodných umení, základ trivia, náuka o umení správne hovoriť a písať. Cez gramatiku sa má dospieť ku všetkým ostatným vedám, najmä k etike, ktorá sa so slobodnými umeniami prekrýva a istým spôsobom im vládne.
Gramatika je veda polyvalentná, pretože komentovaním autorov umožňuje pojednávať o všetkých témach a vďaka slovám umožňuje preniknúť ku skrytému zmyslu, ku ktorému sú kľúčom. Gramatika učí písmená, slabiky, reč doslovnú i reč trópov, čiže reč, ktorá odhaľuje prenesený, alegorický zmysel.
St Martin-in-the-Fields

St Martin-in-the-Fields alebo slovensky Kráľovský farský kostol Sv. Martina v poliach je jedným z anglikánskych kostolov v Londýne. Nachádza sa v severovýchodnom rohu Trafalgarského námestia.
Prvá zmienka o kostole pochádza z roku 1222, kedy sa kostol stal predmetom sporu medzi opátom z Westminsteru a londýnskym biskupom. S konečné rozhodnutie padlo v prospech Westminsteru a kostol zverený do správy mníchom z Westminsterského opátstva. V roku 1542 dal kráľ Henrich VIII. kostol prestavať. V tomto čase bol kostol doslova "v poliach", keďže sa nachádzal na izolovanom mieste medzi mestami Westminster a Londýn. 
Kostol prežil i Veľký požiar Londýna v roku 1666, a to najmä vďaka svojej izolovanej pozícii. V roku 1721 ho opäť prestavali podľa návrhov anglického architekta Jamesa Gibbsa do jeho súčasnej podoby. 
Kostol má obdĺžnikový pôdorys, vstup tvorí štít v klasickom antickom štýle, podopieraný radom obrovských stĺpov v korintskom slohu. Na vrchole špicatej veže sa nachádza pozlátená koruna. Pri návrhoch interiéru sa Gibbs inšpiroval ďalším významným anglickým architektom Sirom Christopherom Wrenom a jeho stavbou kostola St James's. 
V kostole je pochovaných niekoľko známych osobností, medzi inými prírodovedec Robert Boyle, herečka Nell Gwynneová, francúzsky sochár Roubiliac, slávny anglický zlodej a lupič Jack Sheppard a rezbár Thomas Chippendale.
Vďaka svojmu zaujímavému miestu, v rohu Trafalgarského námestia, je St Martin-in-the-Fields jedým z najznámejších kostolov v Londýne. Je známy vďaka svojej politike otvorených dverí. Kostol je otvorený pre verejnosť počas celého dňa i noci. Taktiež je známy vďaka svojej práci pre ľudí bez domova a pre príležitostné koncerty. V krypte kostola sa nachádza obľúbená kaviareň "Café in the Crypt." V kaviarni sa konajú džezové koncerty. Všetok zisk z vedľajších aktivít sa využíva na podporu bezdomovcov. 
Dopravné spojenie.
Najbližšie stanice londýnskeho metra:
Jozef Vojtech Kasanický

Jozef Vojtech Kasanický (* 10. december 1923 Martin – † 2. máj 2002, Bratislava) bol slovenský výtvarník, podnikateľ, ktorý sa niekoľkokrát uchádzal o funkciu prezidenta ČSFR i SR, naposledy v roku 1999. Kasanický bol známy svojimi podnikateľskými aktivitami, plastickými operáciami a veľkolepými plánmi na oživenie slovenskej ekonomiky.
Vo februári 1993 odovzdal na národný poklad Slovenskej republiky šek v hodnote pol milióna dolárov. Správna rada Nadácie Matice slovenskej ho odmietla, pretože jeho splatnosť podmieňoval splnením určitých podmienok, najmä tým, že vláda SR musí prijať jeho ekonomickú doktrínu. Koncom 90. rokov sa od počítačového magnáta Billa Gatesa usiloval získať peniaze na pomoc slovenským Rómom.
Pri príležitosti svojich 70. narodenín sa 21. decembra 1993 vo viedenskom "Islamic centre" oženil s 21-ročnou Denisou Pyšnou.
Ezdráš

Ezdráš môže byť:
Tvaroslovie

Tvaroslovie alebo morfológia je tradičné označenie opisu (veda o) tvarových prostriedkov jazykovej stavby.
Presnejšie definície sa odlišujú. Napríklad v diele "Morfológia slovenského jazyka" (1966) sa tvaroslovie definuje ako: „…jazykovedná náuka o gramatických tvaroch slov, ako aj o slovách, ktoré majú funkciu tvarov. Morfológia je teda náuka o tvarovej rovine v systéme jazyka.“
Zjednodušene možno povedať, že gramatiku rozdeľujeme na tvaroslovie (morfológiu) a skladbu (syntax), pričom tvaroslovie sa v rámci gramatiky zaoberá slovnými druhmi, ich ohýbaním (skloňovaním, časovaním a stupňovaním) a pravidelným odvodzovaním slov pomocou predpôn, prípon a vpôn.
Pojem uviedol do jazykovedy August Schleicher v roku 1859. Jazykovedec, ktorý sa zaoberá tvaroslovím je "morfológ".
Morfologické hľadisko je napríklad aj základom typologickej klasifikácie jazykov na analytické, flektívne a aglutinačné. Slová určitého jazyka morfológ pritom chápe ako zostavené z jednej, či viacerých morfém.
HAT-P-1b

HAT-P-1b je extrasolárna planéta obiehajúca jednu z hviezd binárneho systému ADS 16402 v súhvezdí Jašterica, vzdielenú od Zeme 450 svetelných rokov. Ide už o druhú exoplanétu s hustotou výrazne nižšou ako zodpovedá exoplanétam typu horúci Jupiter (prvá objavená bola HD 209458b) – hustota je dokonca o 25% nižšia, čo znamená, že aj pri odhadovanej veľkosti 1,38 priemeru Jupitera je jej hmotnosť v porovnaní s týmto plynným obrom iba polovičná.
HAT-P-1 obieha svoju materskú hviezdu vo vzdialenosti 0,05 AU s obežnou dobou 4,5 dňa.
Budova I.G. Farben

Budova I.G. Farben alebo Poelzigova budova (nem. "IG-Farben-Haus, Poelzig-Bau, Poelzig-Ensemble", v minulosti "IG-Farben-Gebäude, IG-Farben-Komplex, General Creighton W. Abrams Building") bola postavená v rokoch 1928–1931 vo Frankfurte nad Mohanom podľa plánu architekta Hansa Poelziga ako centrála chemickej firmy I.G. Farben. Až do 50. rokov bola najväčšou administratívnou budovou v Európe a tiež jednou z najmodernejších. Je známa hlavne svojimi výťahmi paternoster. 
Počas nacistického režimu slúžila budova ako centrála pre výskumné projekty spojené s vývinom syntetickej ropy a gumy a ako administratívne centrum pre výrobu horčíka, mazacích olejov, výbušnín, metanolu a smrtiaceho plynu Zyklon B, ktorý sa používal v koncentračných táboroch.
Po druhej svetovej vojne v nej až do roku 1995 sídlilo ústredie armády USA. Od roku 2001 v nej sídli časť Goetheho univerzity. O jej pomenovaní sa dodnes vedú spory.
Budova.
Budova bola postavená na pozemku Grüneburg v mestskej časti Westend, ktorý od roku 1837 patril rodine Rotschildovcov a v rokoch 1864–1928 tu stála budova Mestského zariadenia pre psychiatrických a epileptických pacientov. Na väčšej západnej časti pozemku bol v roku 1880 založený Grüneburgský park. 
V roku 1927 získal chemický koncern I.G. Farben časť pozemku na stavbu svojej centrály. Za architekta bol vybraný Hans Poelzig. Stavba začala koncom roka 1928 a bola dokončená za 24 mesiacov v roku 1930. Celý komplex (záhrady, parkoviská) bol dokončený v roku 1931.
Investori podľa vlastných slov nechceli budovu v štýle Bauhausu, ale "symbolické znázornenie nemeckej obchodníckej a vedeckej zručnosti, v oceli a kameni". Budovu, ktorú navrhol Hans Poelzig, možno zaradiť do štýlu Novej predmetnosti ("Neue Sachlichkeit").
Budova je dlhá 250 m, vysoká 35 m a má deväť poschodí, výška jedného poschodia za zdola nahor znižuje (z 4,6 m na 4,2 m). Budova sa tak pozorovateľovi zdá vyššia. Jej objem je 280 000 m³, na jej konštrukciu sa použilo 4 600 ton oceli. Fasádu bola obložená s 33 000 m² cannstattského travertínu. 
Budova I.G. Farben má šesť krídel, ktoré sú prepojené mierne zakrivenou centrálnou chodbou. Takto mali všetky kancelárie prístup k dostatočnému prirodzenému osvetleniu a ovzdušneniu. Konkávna forma zmierňuje jej masívny vzhľad pri čelnom pohľade.
Juraj Dolinský

Prof. PhDr. ThLic. Juraj Dolinský SJ, PhD. (* 9. november 1958, Nitra† 15. január 2022, Prešov) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, člen Spoločnosti Ježišovej a cirkevný historik.
Životopis.
Teológiu študoval na Rímskokatolíckej cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Bratislave v rokoch 1978 – 1983. 12. júna 1983 bol v Nitre vysvätený za kňaza Nitrianskej diecézy. V roku 1986 vstúpil tajne do Spoločnosti Ježišovej. V roku 1991 ho provinciál poslal študovať na fakultu cirkevných dejín Pápežskej Gregoriánskej univerzity v Ríme – špecializácia Novovek.
Rok bol sóciom magistra Spoločnosti Ježišovej v Trnave a potom rok prefektom školastikov v Bratislave. Súčasne učil cirkevné dejiny na Aloisiane – Teologickom inštitúte sv. Alojza Spoločnosti Ježišovej na Slovensku pri Trnavskej univerzity (dnes Teologická fakulta Trnavskej univerzite).
Doktorandskú skúšku zo slovenských dejín zložil 24. júna 1998 na Fakulte humanistiky Trnavskej univerzity. V júni 1999 obhájil na TU v Trnave dizertačnú prácu na tému „Cirkev a štát na Slovensku v rokoch 1918 – 1945“. Dňa 24. januára 2011 bol prezidentom SR vymenovaný za profesora v odbore katolícka teológia.
Od 1. augusta 1997 pôsobil v trnavskej komunite Spoločnosti Ježišovej. Od 1. septembra 1998 bol prodekanom Teologickej fakulty a v rokoch 2003 až 2011 bol dekanom Teologickej fakulty Trnavskej univerzity.
Teologická fakulta Trnavskej univerzity v Trnave

Teologická fakulta Trnavskej univerzity (skr. TF TU) je jednou z fakúlt Trnavskej univerzity v Trnave. Činnosť fakulty sa rozvíja v rámci Asociácie jezuitských univerzít v Európe (ASJEL) a tiež v bilaterálnych vzťahoch s jednotlivými univerzitami.
X86-64

x86-64 (alebo x64, x86_64, v rámci materiálov spoločnosti AMD ako AMD64, u spoločnosti Intel ako EM64T alebo Intel 64) je 64-bitová verzia inštrukčnej sady x86. Ide o pokračovateľa 32-bitovej architektúry x86, ktorá je pri architektúre x86-64 natívne podporovaná. 
Táto architektúra je implementovaná v procesoroch Athlon 64, Athlon 64 FX, Athlon 64 X2, Turion 64, Opteron a v novších procesoroch Sempron a AMD A série (architektúra Fusion), z Intelu sú to procesory Core 2 Duo, Pentium D, Xeon a v novšie procesory Celeron D. Väčšina moderných počítačov používa tento typ inštrukcií, pričom niektoré môžu byť kompabilitné s procesormi IA-32.
New Kids on the Block

New Kids On The Block (NKOTB) bola úspešná americká chlapčenská hudobná skupina neskorých 80. a skorých 90. rokov 20. storočia. Vznikla v Bostone v roku 1984. Založil ju producent Maurice Starr a jednotliví členovia skupiny boli bratia Jordan Knight a Jonathan Knight, Joey McIntyre, Donnie Wahlberg a Danny Wood. Celkovo sa predalo vyše 70 miliónov albumov na celom svete.
Comback prišiel v roku 2008. V septembri vyšiel ich nový album "The Block", na ktorom spolupracovali Akon, The Pussycat Dolls...
Brloh

Brloh môže byť:
Bracha

Bracha (hebr. ברכה, pl. ברכות - "brachot") je v judaizme požehnanie. Prednáša sa v špecifických momentoch počas bohoslužby a pri určitých každodenných činnostiach alebo nevšedných udalostiach. Tradične sa začína slovami: "„Baruch ata Adonaj Elohejnu, melech ha-olam...“" („Požehnaný si, Hospodine, Bože náš, kráľ celého sveta...“)
Mikve

Mikve alebo mikva () je v judaizme rituálny kúpeľ. Slúži na očisťovanie od rituálnej nečistoty. V mikve sa očisťujú hlavne ženy po menšturácii a pôrode (pozri nida).
Ponorenie do rituálneho kúpeľa je tiež nevyhnutnou súčasťou konverzie na judaizmus.
Nida (judaizmus)

Pojem nida (hebr. נידה) označuje v judaizme stav manželského odlúčenia počas menštruácie manželky a nasledujúcich sedem dní, než sa žena ponorením do mikve zbaví rituálnej nečistoty. Označenie "nida" sa v prenesenom zmysle používa aj pre ženu, ktorá je v dôsledku menštruácie rituálne nečistá.
Nida je základnou kategóriou súboru predpisov a nariadení, ktoré sa eufemicky označujú ako rodinná čistota (hebr. "tohorat ha-mišpacha").
Základné princípy.
Základný popis ženskej nečistoty sa nachádza v Tóre: Levitikus 15, 19-30; 18,19; 20,18. Podľa týchto nariadení je menštruujúca žena rituálne nečistá - tuma. V Tóre je tiež popísaný dlhý alebo nepravidelný výtok krvi u ženy, ktorý sa nazýva "zava": Lv 15, 25-30. Žena musela po ustatí tohto nepravidelného výtoku sedem dní čakať, kým sa ponorila do rituálneho kúpeľa.
V talmudickej dobe boli tieto dve formy rituálnej nečistoty skombinované do jednej. Podľa Talmudu ("Nida 66a, 67b") musí aj žena s pravidelným výtokom pred ponorením do mikve čakať sedem dní. Dôvody sprísnenia týchto podmienok boli predmetom diskusie stredovekých rabínskych komentátorov. Obdobie nečistoty typu "nida" teda trvá 4-5 dní (počas trvania menštruácie), ďalších sedem dní sa počíta podľa nariadení vzťahujúcich sa na nečistotu typu "zava".
Prax.
Počas menštruácie je žena rituálne nečistá. V tomto období je podľa židovského práva zakázaný pohlavný styk medzi manželmi a takisto každý skutok, ktorý by k pohlavnému styku mohol (hoci aj nepriamo) viesť. Manželia sa spravidla vyhýbajú akémukoľvek fyzickému kontaktu, spia oddelene. Po skončení menštruácie sa žena musí pomocou kúsku bielej bavlnenej látky nazývanej "bdika" presvedčiť, že skutočne nekrváca. V takom prípade môže začať počítať sedem dní bez krvi. Večer po siedmom dni sa môže ponoriť do rituálneho kúpeľa - mikve. Po návrate z mikve manželovi oznámi, že je rituálne čistá - "tohora". Spravidla ešte v ten istý večer manželia obnovia svoje manželské spolužitie. Noc po návrate z mikve je často považovaná za objektívne najvhodnejšiu noc pre počatie dieťaťa, pretože sa často zhoduje s ovuláciou.
Cniut

Cniut (hebr. צניעות) je v judaizme cudnosť. Označuje sa tak kategória náboženských predpisov, ktoré regulujú medziľudské kontakty všeobecne, ale predovšetkým medzi opačnými pohlaviami.
Ľuboslav

Ľuboslav je novšie slovanské meno podobné menu Ľubomír či Miroslav, čo znamená oslavujúci ľúbosť alebo ľúbiaci slávu. Blízke je mu české meno Liboslav a domácky voláme všetkých Ľuboslavov Ľubo, Ľuboš alebo Slavo. Meniny na Slovensku má 20. septembra.
Drepový záchod

Drepový záchod je záchod používaný v podrepe namiesto sedenia (opakom je sedací záchod). Je niekoľko typov drepových záchodov, ale všetky sú tvorené najmä dierou v podlahe.
Typy drepových záchodov.
Drepové záchody môžu byť šok pre ľudí používajúcich sedacie záchody a môžu byť ťažko použiteľné pre neopatrných, zvlášť ak sú vo vlakoch alebo lodiach. 
Argumenty v prospech drepových záchodov.
Zástancovia drepových záchodov argumentujú, že:
Kritika drepových záchodov.
Častý argument proti drepovým záchodom je, že ak sa používa toaletný papier, kde nie je inštalovaný splachovací systém, neskúsený používateľ môže ľahko upchať záchod. Ľudia neskúsení s drepovým záchodom by si mali najprv zistiť polohu splachovacieho vedra pred použitím. Tieto vedrá splachujú záchody manuálne podobne ako nádrž.
Iná kritika zahŕňa:
Alpinistika

Alpinistika môže byť:
Avantgarda (utopický socializmus)

Avantgarda je označenie pre tendencie, ktoré majú revolučný cieľ. Žiada sa spojenie umeleckej a (politicko) revolučnej avantgardy, ako to reprezentuje napr. Heinrich Heine alebo mladý Richard Wagner.
Predvoj

Predvoj môže byť:
Daltonská škola

Daltonská škola alebo aj daltonský plán je jedným z reformných pedagogických smerov, ktoré vznikajú začiatkom 20. storočia, z nich najvýznamnejším je tzv. pragmatická pedagogika.
Zakladateľkou daltonskej školy bola učiteľka Helen Parkhurstová (1887 – 1973). Pomenovanie má podľa experimentálnej školy v Daltone v štáte Massachusetts v USA. 
Parkhurstová sa poznala s Montessoriovou a prevzala od nej viacero názorov a podnetov. Napísala prácu „Education on the Dalton Plan“, v ktorej popísala základné princípy fungovania svojej školy v Daltone. Dajú sa zhrnúť do týchto "základných myšlienok": 
Daltonská škola je "kritizovaná" pre nedostatočné opakovanie učebnej látky, pre nesystematické získavanie poznatkov a najmä priveľké spoliehanie sa na aktivitu žiaka. Žiaci so slabšou motiváciou, vôľou, nepozorní a ľahostajní pracujú menej a pomalšie ako sú schopní.
Jenský plán

Jenský plán () alebo jenská škola je alternatívna pedagogická koncepcia, ktorá akcentuje výchovnú funkciu školy a osobný vzťah učiteľa k žiakovi. Založil ju nemecký pedagóg Peter Petersen, ktorý jej hlavné zásady a metódy práce zhrnul v diele "Der kleine Jena-Plan" („Malý jenský plán“, 1927), ktoré predstavil na 4. konferencii medzinárodnej pedagogickej spoločnosti New Education Fellowship v Locarne. Práve tam získala svoj názov „jenský plán“ (podľa modelovej školy v Jene), čo malo asociovať podobnosť s americkými koncepciami daltonského či winnetského plánu.
Vyučovanie je podriadené výchove, pričom sa preferuje funkcionálna výchova. Výučba sa riadi podľa týždenného plánu práce rozdeleného na satelitné kurzy rôzneho zamerania. Žiaci sa vzdelávajú v štyroch heterogénnych kmeňových skupinách, zodpovedajúcich dvom až trom triedam klasickej školy.
Termínom „jenská škola“ sa zároveň označuje škola vyučujúca podľa jenského plánu. V súčasnosti sa takéto školy nachádzajú v Holandsku, Belgicku a Nemecku.
Konsenzus (právo)

Konsenzus je súhlas prejavený výslovne alebo mlčky.
Najznámejšie druhy:
Národný konsenzus

Národný konsenzus je súhlas členov spoločnosti alebo skupiny s jej usporiadaním, cieľmi, morálkou.
Sociálny konsenzus

Sociálny konsenzus je súlad spoločných záujmov jednotlivých zložiek spoločnosti a ich vzájomná závislosť.
Sebestačnosť

Sebestačnosť môže byť:
Podobný je pojem autarkia.
Autarkia (filozofia)

Autarkia (niekedy prekladaná ako sebestačnosť) je vo všeobecnosti mravná samostatnosť, obmedzenie sa na seba samého. Konkrétne v kynickej škole je to pokojná vyrovnanosť v dôsledku popretia individuálnych záujmov a potrieb; u stoikov zas duševný pokoj v dôsledku ovládnutia vášní, postačiteľnosť cnosti pre blažený život.
Autarkia (αυταρκεια) sa dá chápať aj v širšom význame ako sebestačnosť, samobytnosť obce – "polis". Autarkia bola cieľom "polis" tak u Platóna, ako aj u Aristotela. Keďže cieľom ľudského života je blaženosť a tá sa dá dosiahnuť len v rámci občianskej spoločnosti, táto musí byť nevyhnutne závislá len na vlastných občanoch, a nie na dovoze a vývoze, teda na iných. Od čias Peloponézskej vojny sa však táto kategória vzťahuje výlučne na etiku, a nie na sociálnu a politickú filozofiu a právo, pretože od čias helenizmu už uzavretosť pred svetom nebola v politike žiaduca, ostáva už len v etickej rovine viazaná na kategóriu mudrca ako človeka autarkickému nielen voči vášňam, ale voči všetkému, čo nie je v súlade s rozumom.
Článkovanie

Článkovanie je
Funktor

Funktor môže byť:
Bioplazma

Bioplazma môže byť:
Neznalosť zákona neospravedlňuje

Neznalosť zákona neospravedlňuje (synonymá: neznalosť práva neospravedlňuje, neznalosť zákona škodí (a nikoho neospravedlňuje), po latinsky ignorantia juris non excusat; ignorantia juris (semper) nocet (, neminem excusat); ignorantia juris excusat neminem; ignorantia juris quod quisque tenetur scire, neminem excusat; ignorantia juris quod quisque scire tenetur non excusat, pričom vo všetkých výrazoch možno slovo „juris“ nahradiť slovom „legis“) je zásada (pôvodne z rímskeho práva), ktorá znamená, že neznalosť zákona nikoho neospravedlňuje a nevyviňuje z právnej zodpovednosti za jeho porušenie.
Existuje preto právna fikcia, že každý je oboznámený s platnými a účinnými zákonmi a je si vedomý svojich práv a povinností.
Anna Katarína Emmerichová

Anna Katarína Emmerichová (* 8. september 1774, Coesfeld, Nemecko – † 8. február 1824, Dülmen) bola nemecká augustiniánska mníška, katolícka mystička a stigmatička. Dňa 3. októbra 2004 ju pápež Ján Pavol II. blahorečil.
Životopis.
Narodila sa v chudobnej rodine, mala deväť súrodencov. Odmalička musela pomáhať pri prácach doma i na poli; tiež v útlom veku začala mať videnia. Chcela sa stať rehoľníčkou, klarisky v Münsteri jej však dali podmienku, že musí vedieť hrať na organe.
Napokon vstúpila do kláštora augustiniánok Agnetenberg v Dülmene. Rehoľné sľuby zložila v roku 1803. V rokoch 1802 až 1811 bola chorá. Kláštor v Agnetenbergu pod tlakom hnutia sekularizácie v roku 1811 zrušili. Katarína si našla prácu v domácnosti kňaza Abbé Lamberta, ktorý ušiel z Francúzska. Neskôr vážne ochorela a bola pripútaná na lôžko.
Stigmy a vízie.
Počas choroby sa u nej prejavili stigmy. Trpela tiež víziami, počas ktorých rozprávala udalosti zo Starého i Nového zákona. Jej videnia zapisoval od roku 1818 do roku 1824 spisovateľ a básnik Clemens Brentano. Z tohoto množstva zápisov a poznámok (40 zošitov) on sám povyberal videnia podľa určitej témy a vydal knihy pod názvom "Život presvätej Panny Márie" a knihu "Trpké umučenie nášho Pána Ježiša Krista", z ktorej čerpal námety aj režisér Mel Gibson pre svoj film "Umučenie Krista".
Zo zápisov povyberal český autor Jaroslav Durych témy o dôstojnosti kňazstva, Pánovej vinici, cirkevnom roku, o sv. omši, o nedostatkoch osôb, o pokání a o protivenstvách a skúškach, ktoré zhrnul do knihy pod názvom "Sväté kňazstvo", ktorá vyšla v Olomouci v roku 1939.
Uctievanie.
Pápež Ján Pavol II. vyhlásil Annu Emmerichovú za blahoslavenú 3. októbra 2004. Jej sviatok je 9. februára.
Pavol Láni

Pavol Láni (Lányi, Lány) (* okolo 1670† 1733) bol uhorský právnik, krajinský úradník a podnikateľ.
Životopis.
Pochádzal zo starej uhorskej rodiny pôvodom Jacobi-Lányi. Bol synom mäsiara. Po ukončení štúdia sa stal stoličným gemerským úradníkom. V roku 1696 bol s bratom Jánom aj rodinou povýšený do šľachtického stavu na večné časy.
Bol prívržencom kniežaťa Františka II. Rákociho. Od roku 1704 bol vojenským komisárom a o dva roky neskôr aj krajinským železiarskym inšpektorom. Politické postavenie používal na podnikanie vo vlastnej réžii. Významnú úlohu zohrával v Dobšinej, kde dal v rokoch 1706 až 1716 vybudovať vlastné huty a podarilo sa mu tam vybudovať rozsiahly železiarsky komplex - dnes chatová osada Lányiho huta. Počas povstania Františka II. Rákociho sa pridal ako evanjelický protestant ku kuruckému povstaniu a významnou mierou mu pomáhal. Dodával pre kurucké vojská kvalitnú oceľ a zriadil zbrojárske dielne, kde sa kovali meče a odlievali delové gule i hlavne pušiek. Po uzavretí Satmárskeho mieru v roku 1711 prijal podmienky kapitulácie a v stanovenom časovom limite sa vrátil z emigrácie z Poľska, kde sa uchýlil spolu s Františkom II.Rákoczim. Boli mu navrátené majetky a stal sa malohontským podžupanom v Rimavskej Sobote v rokoch 1711-1714, tabulárnym sudcom a r. 1712 poslancom krajinského snemu. Pričinil sa o prepustenie Jánošíka a Uhorčíka z väzenia v Hrachovskom kaštieli po ich prvom zatknutí. Na súdnom procese s Jurajom Jánošíkom v L. Mikuláši svedčil v jeho prospech. V rokoch 1720-1722 dal postaviť saskými odborníkmi vysokú pec podľa holandského vzoru na Hnilci v dnešnej Dobšinskej Maši. Počas povstania Františka II. Rákociho si dal tlačiť vlastné papierové peniaze, prvé v Uhorsku.
Spolupracoval s Matejom Belom z Očovej - slovenským polyhistorom, hlavne v oblasti geografie.
Roku 1725 podnikol s vedcom Georgom Buchholtzom mladším cestu na Gemer, kde preskúmali jaskyňu pri Aggtelek
Cyprichova ulica

Cyprichova ulica je ulica v Bratislave, v mestskej časti Rača. Nachádza sa v miestnej časti Krasňany. Je pomenovaná podľa Ondreja Cypricha († 1945), účastníka protinacistického odboja.
Tiahne sa od Hnilickej po Černockého, je rovnobežná s Hubeného a Račianskou, križuje Peknú cestu. V blízkosti sa nachádza zastávka MHD Pekná cesta.
Katal

Katal je jednotka katalytickej aktivity enzýmu.
Označuje sa pomocou značky kat. Je odvodenou jednotkou sústavy SI. Nahrádza enzýmovú jednotku U, ktorá sa však stále používa častejšie než katal, hlavne v biochémii. Jej rozmer je [s−1.mol].
Definícia.
Enzýmový preparát má katalytickú aktivitu 1 kat, ak je schopný pri nasýtení substrátom za definovaných podmienok (teplota, pH, zloženie a koncentrácia) za prítomnosti aktivátorov a neprítomnosti inhibítorov premeniť 1 mol substrátu za sekundu.
Katal je pomerne veľká jednotka, preto sa často sa používajú odvodené jednotky nanokatal (nkat), mikrokatal (μkat) a pod.
Pôvod.
Názov katal sa používal desaťročia a oficiálnou jednotkou SI sa stal v roku 1999.