John Henry Newman

Svätý John Henry Newman (* 21. február 1801, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 11. august 1890, Edgbaston) bol anglikánsky a neskôr katolícky kňaz, teológ a filozof, roku 1879 ho pápež Lev XIII. vymenoval za kardinála.
Biografia.
John Henry Newman sa narodil 21. februára 1801 v Londýne. Bol najstarším zo šiestich súrodencov, rovnomerne rozdelených na bratov a sestry. Jeho otec John pochádzal z chudobnejšej rodiny, no podarilo sa mu stať sa partnerom v menšej banke Ramsbottom, Newman, &amp; Co. Jeho matka Jemima pochádzala zo známej rodiny Fourdrinier, pôvodom z Francúzska, ktorá v Londýne podnikala v oblasti papierníctva.
Vzdelanie a mladosť.
Rodičia chceli pre Johna Henryho zabezpečiť kvalitné vzdelanie a preto ho v siedmich rokoch poslali na prestížnu internátnu školu Great Ealing School, ktorú v tom čase viedol Dr. George Nicholas. V škole sa ukázal ako učenlivý študent, vo voľnom čase rád čítal Waltera Scotta a učil sa hrať na husle. Aj keď bol vychovávaný v anglikánskej viere, v štrnástich rokoch sa dostal do kritického obdobia a začal sa pohrávať so skeptickou literatúrou doby. So záľubou premýšľal o Painových traktátoch proti Starému zákonu, taktiež čítal Huma a Voltaira. V pätnástich rokoch (na jeseň 1816) u neho došlo k myšlienkovej zmene, ktorú pomenoval ako vnútorné obrátenie. Udialo sa to v čase, ktorý bol pre Newmana ťažký. Jeho otec musel zatvoriť banku v dôsledku finančnej krízy, ktorá nastala po napoleonských vojnách. Mladý John Henry sa preto nemohol na letné prázdniny vrátiť domov, strávil ich na internáte. Okrem toho ho v auguste postihla ťažká choroba. Obrátenie bolo tiež výsledkom jeho zápalu pre čítanie a reflexiu. Zapôsobilo na neho dielo Thomasa Scotta, najmä jeho učenie o Najsvätejšej Trojici a jeho osobný príbeh hľadania pravdy.
V Júni 1817 začal John Henry študovať na Oxfordskej univerzite. Aj tu sa ukázal ako usilovný študent a očakávali sa od neho veľké akademické úspechy. Zo záverečných skúšok však nakoniec nedostal dobrú známku, pretože bol pred nimi vyčerpaný z jeho pracovného režimu. Napriek tomu Newmanovi ponechali štipendium a v štúdiách mohol pokračovať. V roku 1822 ho dokonca prijali na Oriel College, ktoré bolo v Oxforde najprestížnejšie. 
Anglikánsky kňaz.
Ako anglikánsky duchovný bol Newman predstaviteľom reformného hnutia v anglikánskej cirkvi, ktoré sa označuje ako oxfordské hnutie, a ktoré sa snažilo o návrat ku katolíckym koreňom cirkvi; jeho snahy bývajú označované aj ako anglokatolicizmus. Newman sa preslávil svojimi hlbokými štúdiami dejín kresťanstva a katolicity cirkvi. Vo svojich 90 traktátoch obhajoval katolicitu anglikánskej cirkvi. Vo svojom slávnom traktáte č. 90 kritizuje 39 článkov anglikánskej viery, ktorú založil kráľ Henrich VIII. Neskôr, 9. októbra 1845, konvertoval na katolicizmus. Svoje pohnútky k tomuto kroku a skúsenosti s prijatím zo strany katolíkov opísal vo svojej knihe "Obrana svojho života". Veľmi ovplyvnil tiež spisovateľa Chestertona, ktorý pod jeho vplyvom takisto konvertoval na katolicizmus. 30. mája 1847 bol vysvätený za rímskokatolíckeho kňaza. 12. mája 1879 ho pápež Lev XIII. vymenoval v konzistóriu za kardinála s titulom kardinál-diakon a tiulárnym kostolom San Giorgio in Velabro. Zomrel 11. augusta 1890 v Edgbastone v Spojenom kráľovstve.
Kanonizačný proces.
Za ctihodného bol vyhlásený 21. januára 1991. Za blahoslaveného ho vyhlásil Benedikt XVI. 19. septembra 2010 počas oficialnej návštevy Spojeného kráľovstva.
Dňa 12. februára 2019 pápež František promulgoval dekrét, ktorý umožňuje jeho svätorečenie. Svätorečený bol pápežom Františkom 13. októbra 2019 na Námestí sv. Petra spolu so štyrmi rehoľnými sestrami: Giuseppinou Vanniniovou, Mariam Thresiou Chiramel Mankidiyanovou, Dulce Lopes Pontesovou a Marguerite Baysovou.