burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Lasica hranostaj

Lasica hranostaj (iné názvy: hranostaj čiernochvostý, hranostaj, hranostaj obyčajný, zastarano "lasica veľká", zastarano "popolica/popelica", zriedkavo "hermelín"; ) je druh cicavca z čeľade lasicovité ("Mustelidae"). Obýva celú Holarktídu. Výskyt na Slovensku bol doložený na 32,8 % územia. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov hranostaj patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná.
Opis.
Je veľký 30 až vrátane 8 až dlhého chvosta a váži od 0,125 do . Asi o 1/3 sú vždy ťažší a väčší samci. Hranostaj má v lete na chrbte škoricovo hnedú srsť, ktorá na bruchu prechádza v takmer bielu. Na začiatku zimy prechádza na krásne bielu. Tejto bielej zimnej kožušinke sa hovorí hermelín. Špička chvosta je ako v lete, tak v zime sýto čierna, tým sa dá ľahko rozoznať od lasice myšožravej.
Výskyt.
Hranostaj sa vyskytuje po celej Európe (okrem Stredomoria a Balkánu), vo veľkej časti Ázie a v Severnej Amerike. Bol dovezený aj na Nový Zéland, kde sa rozšíril. Žije najčastejšie v otvorenej krajine.
Rozšírenie na Slovensku.
Na území Slovenska sa zdržuje od nížin až po hory.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 141 (32,8 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 32, čo zodpovedá 7,4 % rozlohy) v nadmorských výškach 99 (Vojka) – (Západné Tatry).
Biotop.
Obýva rôzne druhy lesov, od lužných lesov až po kosodrevinu, nežije vo veľkých súvislých lesoch, skôr v malých skupinách stromov v blízkosti vôd. Zdržuje sa pozdĺž potokov, v okolí medzí i na skalnatých stráňach a v blízkosti ľudských sídiel. Často tiež zavíta do chalúp a sedliackych usadlostí. Úkryty má v dierach pod zemou.
Rozmnožovanie.
Hranostaj sa pári buď vo februári a marci (až apríl) – to sa mláďatá narodia za 8 týždňov, alebo od augusta do septembra – v tomto prípade sa mláďatá rodia po utajenej gravidite až v apríli alebo v máji ďalšieho roka. Svoje skrýše pre odchov mláďat buduje v hromadách kamenia, vo štrbinách múrov a na podobných miestach. Počet mláďat z jedného vrhu sa obvykle pohybuje od 3 do 4 (zriedkavo 12 - 13).
Potrava.
Hlavnou potravou hranostajov sú najmä drobné cicavce, zriedkavo až do veľkosti králika, prevažujú hlodavce, po ktorých sa dokáže natiahnuť aj do ich úzkych nôr. Živí sa aj bezstavovcami a rastlinnou potravou. Loví bežne na zemi, ale za korisťou sa niekedy dokáže i šplhať po stromoch, dobre pláva. Občas dokáže škodiť tým, že pri love zadusí malého zajaca, jarabicu alebo bažanta.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 700 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Druh je zaradený Bernského dohovoru (Príloha III).
Snehová víchrica

Snehová víchrica (iné názvy: snehová búrka, (snehová) fujavica, (snehová) metelica, (snehová) chumelica; zriedkavo chumeľ, (snehová) kúrňava ; nárečovo alebo expresívne: fujak/fuják, nárečovo alebo expresívne: meteľ, nárečovo: fujavic, metelic, chujava, chujavica, šibavica ) je meteorologický jav spočívajúci v silnom vetre sprevádzanom buď silným padaním snehu alebo zvírením už napadnutého snehu. Snehová búrka nie je vždy spojená len so zimnou sezónou, ale môže sa objaviť aj na jar, či na jeseň.
Počas snehovej búrky napadne na zemský povrch veľké množstvo snehu, ktorý zväčša spôsobuje následné kalamitné situácie v doprave, v distribúcii elektrickej energie a v súčinnosti s vetrom polomy v lesoch. Veľké množstvo ťažkého snehu môže spôsobiť škody na strechách budov, no nezriedka i na stromoch, ktoré sa pod ním lámu.
Veľmi silná a prudká snehová búrka prechádzajúca až do víchrice, vyskytujúca sa najmä v Severnej Amerike sa nazýva blizard (na Aljaške burga), v Rusku sú podobné búrky označované ako „purga“.
Od snehovej búrky odlišný je severoamerický pojem ľadová búrka. Pri ľadovej búrke na zemský povrch dopadá voda v kvapalnom skupenstve, ktorá po dopadnutí na predmety okamžite mrzne a vytvára ľadovicu určitej hrúbky na predmetoch.
Mária Leopoldína Tirolská

Mária Leopoldína Tirolská (* 6. apríl 1632, Innsbruck – † 7. august 1649, Viedeň) bola rakúska arcivojvodkyňa, vydajom cisárovná a kráľovná česká a uhorská.
Pôvod.
Mária Leopoldína bola dcéra arcivojvodu Leopolda V., grófa tirolského, a Klaudie, dcéry toskánskeho veľkovojvodu Ferdinanda I. z rodu Medicejských.
Arcivojvoda bol pre kňazský stav vybraný už vo svojich dvanástich rokoch, nikdy však nezískal kňazské svätenie. V roku 1625 rezignoval na cirkevné úrady a v roku 1626 sa oženil s Klaudiou Medicejskou. Mali päť detí, najstaršia bola arcivojvodkyňa Mária Leopoldína.
Život.
Narodila sa v Innsbrucku, kde bola vychovaná pod vplyvom talianskej kultúry, ktorú v Tirolsku podporovala jej matka. Už v šestnástich rokoch
odišla na viedenský dvor a bola vybratá za manželku Ferdinanda III. (* 1608 – † 1657), svojho o takmer štvrťstoročia staršieho bratanca. Ten bol vdovcom s piatimi deťmi.
Svadba blízkych príbuzných (ich spoločným starým otcom bo Karol II. Štajerský) sa konala v júli 1648, v období intenzívnych rokovaní o uzavretí mieru v Nemecku. Cisárovo druhé manželstvo s mladučkou arcivojvodkyňou sa zdalo dôkazom začiatku novej doby; osobné šťastie Ferdinanda III. sa takmer krylo s koncom vojnových hrôz.
Mladá cisárovná porodila 7. augusta 1649 syna, sama však na následky oslabenia o necelé dva týždne, 19. augusta vo Viedni zomrela. Rovnako ako prvá manželka Ferdinanda III. Mária Anna Španielska, ani ona počas svojho krátkeho života v manželstve nestihla cisársku ani kráľovskú korunováciu.
Posledný sobáš Ferdinand uzavrel v roku 1651 vo Viedenskom Novom Meste s Eleonórou Magdalénou Gonzaga (* 1630 – † 1686).
Izabela Bourbonská

Izabela Bourbonská či "Alžbeta" (francúzsky "Élisabeth de France", "Élisabeth de Bourbon", španielsky "Isabel de Borbón"), (* 22. november 1602, Fontainebleau – † 6. október 1644, Madrid) bola francúzska princezná a vydatá kráľovná španielska, portugalská, neapolská a sicílska.
Život.
Izabela, ako dcéra francúzskeho a navarrského kráľa Henricha IV. a Márie Medicejskej, bola členka vládnuceho domu Bourbonovcov. Vyrastala spoločne s piatimi súrodencami.
V dôsledku prošpanielskej politiky regentky Márie Medicejskej bol dohodnutý dvojitý kráľovský sobáš potvrdzujúci spojenectvo Francúzska a Španielska. Samotnému sňatku predchádzalo dňa 9. novembra 1615 slávnostné odovzdanie princezien na neutrálnom území: na západnom úpätí Pyrenejí preteká rieka Bidassoa tvoriaca prirodzenú hranicu medzi Španielskom a Francúzskom. V jej riečisku sa nachádza Bažantí ostrov (Ile des Faisans), kde sa na moment stretla španielska infantka Anna a francúzska princezná. Tu bola Alžbeta, ktorú jej matka, na rozdiel od brata Ľudovíta, neodprevadila, odovzdaná Filipovi III. a v Španielsku sa vydala za budúceho kráľa Filipa IV. Vtedy Alžbeta videla svojho brata Ľudovíta posledný raz.
Oba sobáše sa uskutočnili "per procurationem (v zastúpení)" súčasne toho istého dňa – 25. novembra – Alžbety a Filipa v Burgose, Anny a Ľudovíta v Bordeaux. 
V Španielsku si Alžbeta zmenila na jeho španielsku podobu "Izabela". Po smrti svojho svokra Filipa III. 31. marca 1621 sa stala kráľovnou Španielska a Portugalska. Vynikala fyzickou krásou, vysokým intelektom a ušľachtilou povahou, ktoré jej získali lásku španielskeho ľudu. 
Jej manželstvo nepatrilo k vydareným. Filip ju často podvádzal a mal rad nemanželských detí. Izabela do svojej smrti v roku 1644 porodila osem detí – šesť dcér a dvoch synov; z nich však len druhý syn a najmladšia dcéra prežili detské roky. I následník trónu, astúrsky princ Baltazár Karol, svojou vysokou inteligenciou a vôľou vládnuť, veľká nádej španielskej monarchie, však zomrel predčasne vo svojich sedemnástich rokoch. Jediným živým potomkom tak zostala najmladšia dcéra Mária Terézia, ktorá sa stala manželkou svojho bratanca francúzskeho „"Kráľa Slnka"“ Ľudovíta XIV. 
Po smrti manželky i syna a následníka Baltazára Karola sa Filip v roku 1649 znovu oženil so svojou neterou Máriou Annou Habsburskou.
Challenger

Challenger môže byť:
Monticello Dam

Monticello Dam je priehrada v Napa County v štáte Kalifornia v USA postavená v rokoch 1953 až 1957. Je to stredná betónová klenbová hrádza s konštrukčnou výškou 93 metrov a dĺžkou koruny hrádze 312 metrov. Priehrada obsahuje betónu. Priehrada sa nachádza na rieke Putah Creek a pokrýva plochu bývalého mesta Monticello. Kapacita priehradnej nádrže je 1,976×109 m³. Voda z nádrže zásobuje hlavne poľnohospodárstvo v okolitých oblastiach. Priehrada je známa pre jej známy, nekontrolovaný prepad v tvare lievika. Priemer okraja priepadu je 22 metrov. Miestne je tento priepad známy ako 'The Glory Hole'.
Vodná elektráreň bola bola v priehrade postavená v roku 1983 a má tri generátory. Elektrickou energiou zásobuje väčšinu oblasti North Bay mesta San Francisco.
Karentovaný časopis

Karentovaný časopis je "vedecký časopis registrovaný a spracúvaný službou ISI Current Contents a vyhľadateľný v niektorej z tematických sérií Current Contents Connect, ktoré sú dostupné v rámci portálu Web of Science." Spravidla ide o recenzovaný, vedecky vyššie hodnotený časopis.
Termín sa na Slovensku vyskytuje najmä ako vymedzenie okruhu časopisov požadovaných pri vykazovaní publikačnej činnosti vedeckých pracovníkov. V Česku sa používa skôr termín impaktovaný časopis (pozri impakt faktor), oba termíny nie sú ekvivalentné. Impaktovaný časospis nemusí byť karentovaný.
Alétes (Mykény)

Alétes alebo Alétés ("Alétes/iný prepis:Alétés", ) je v gréckej mytológii syn mykénskeho kráľa Aigistha. Bol po krátky čas kráľ v Mykénach.
Jeho činy sami o sebe by nezabrali veľké miesto v gréckych mýtoch, vládcom v Mykénach bol vcelku len nevýznamnú dobu.
Zaberá však významné postavenie v histórii vladárskych rodov Mykén, a to preto, lebo v jeho osobe bola ukončená dlhá krutá generačná a rodinná vojna, keď vraždu nasledovala ďalšia vražda, pomstu nová pomsta. Posledný v tejto krvavej histórii bol práve Alétes.
Postupnosť a skutky:
A to bol koniec hrozných rokov prelievania krvi, protiprávnych nástupcov na mykénskom tróne. Vlády sa ujal Orestes a tým sa k moci dostal opäť rod Atreov. Orestes už vraj vládol podľa práva. K bohatej mykénskej ríši pridal vládu nad Argom a Spartou. Oženil sa s Hermionou, dcérou spartského kráľa Menelaa a jeho manželky krásnej Heleny. Mal vraj dvoch synov: Penthila (jeho matkou bola Erigoné, dcéra Aigistha) a Tisamena, ktorého matkou bola Hermiona. Orestes vládol spravodlivo a k spokojnosti svojho ľudu až do vysokého veku, kedy zomrel prirodzenou smrťou.
Tak skončilo vražedné besnenie, ktoré trvalo niekoľko generácií.
Chatti

Chatti (iný zápis: "Ḫatti"; najmä pri prepise mezopotámskych textov uvádzané aj ako: "Hatti") môže byť:
Chatti môžu byť aj:
Impakt

Impakt môže byť:
WKS Śląsk Wrocław (futbal)

Śląsk Wrocław je futbalový klub z poľského mesta Vroclav. Klub bol založený v roku 1947 ako Pionier Wrocław. Najväčším úspechom klubu je majstrovský titul zo sezóny 1976/1977 i 2011/2012.
Šenderivka (Lypovecký rajón)

Šenderivka () je dedina na Ukrajine v Lypoveckom rajóne vo Vinnyckej oblasti. Žije tu 231 obyvateľov.
Múzeum esperanta vo Svitavách

Múzeum esperanta vo Svitavách (v esperante: "Esperanto-Muzeo en Svitavy") pôsobí v rámci Mestského múzea a galérie vo Svitavách ako stredisko Českého esperantského zväzu. Jeho účelom je priblížiť verejnosti medzinárodný plánový jazyk esperanto, určený k rovnoprávnej medzinárodnej komunikácii, a jeho kultúru.
Umiestnenie.
Múzeum sa nachádza v prízemných priestoroch Ottendorferovho domu vo Svitavách, historickej budove, postavenej roku 1892 za podpory svitavského mecenáša Valentina Oswalda Ottendorfera (1826 - 1900), ktorá pred tým slúžila ako knižnica.
História.
Múzeum slávnostne otvorili 20. septembra 2008. Otvorenia sa zúčastnili čestní hostia, medzi nimi napr. Herbert Mayer, riaditeľ Esperantského múzea vo Viedni.
Český esperantský zväz dlhšiu dobu hľadal vhodné priestory. Múzeum esperanta vo Svitavách vzniklo úsilím svitavských esperantistov, za podpory vedenia mesta Svitavy a Mestského múzea a galérie vo Svitavách. Významne prispelo Ministerstvo kultúry ČR a americká nadácia Esperantic Studies Foundation.
Zdôrazňovaná je tiež dostupnosť mesta Svitavy, nachádzajúceho sa v prirodzenom strede Česka, a kultúrna tradícia Ottendorferovho domu.
Vo Svitavách je aktívny "Klub přátel esperanta ve Svitavách", založený v roku 1933.
Z neďalekej Litomyšle pochádzal Karel Píč (1920-1995), básnik, esperantista, člen Akadémie esperanta. 
Oddelenie Histórie esperantského hnutia existuje v Mestskom múzeu v Českej Třebovej, avšak len akoby depozitár a archív. Toto múzeum zapožičalo do Svitáv niektoré exponáty.
Činnosť.
Stála expozícia.
Expozíciu Múzea esperanta vo Svitavách utvárajú predovšetkým vzácne knihy vydávané v esperante po celom svete a dokumentácia esperantského hnutia v Česku a inde vo svete. Panely stálej expozície predstavujú stručne históriu a jazyk samotný, zvlášť súčasné možnosti využitia esperanta v oblasti cestovania, získavania osobných kontaktov, vzdelávania, kultúry, zberateľstva, vedy a techniky i humanitárnych projektov.
Súčasťou expozície je tiež multimediálny interaktívny informačný panel, knižnica esperantskej literatúry a bádateľské pracovisko s počítačom.
Múzeum sa tiež zaoberá dejinami ideí medzinárodného jazyka všeobecne a ich uskutočnenia, čo zahrňuje: 
Nechýbajú ani rôzne zberateľské kuriozity, ako napr. sto rokov staré japonské časopisy písané na ručnom papieri.
Tematické výstavy.
Okrem stálej expozície sa 1-2x ročne v múzeu konajú tematické výstavy:
Ďalšie aktivity.
Múzeum tiež uskutočňuje pre verejnosť kultúrne akcie (napr. v rámci júnovej Noci múzeí, či Marcipánové vianoce) a jazykové kurzy esperanta.
Čin-čin (seriál)

Čin-čin je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje životné osudy vrabca Čima Čimčara a jeho kamarátky Činky. Seriál bol vyrobený v roku 1970. Nakreslil a režíroval ho Ján Dudešek. Spoluvýtvarníkom bol aj Václav Dobrovolný.
O Petrovi

O Petrovi je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy chlapca Petra. Seriál bol vyrobený v rokoch 1969 až 1976. Nakreslil ho Viktor Kubal, režisérmi boli Viktor Kubal a Josef Kábrt. Seriál sa skladá z 24 častí, z toho je 7 čiernobielych a 14 farebných.
Bračekovia mravčekovia (seriál)

Bračekovia mravčekovia je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy dvoch nezbedných mravcov Jula a Gusta. Seriál bol vyrobený v rokoch 1977 až 1985. Autorom predlohy bol Jozef Pavlovič, režisér bol Zdeněk Ostrčil.
Aiči E16A

Aiči E16A "Zuiun" (z jap. 瑞雲; v preklade_ "Priaznivo naklonený mrak"; spojenecké označenie: "Paul") bolo plavákové námorné prieskumné lietadlo používané japonským námorným letectvom počas druhej svetovej vojny. Oficiálne námorné označenie bolo námorné prieskumné plavákové lietadlo typ 3.
Vznik a vývoj.
Vývoj lietadla Aiči E16A siaha do doby vývoja trojmiestnej plavákovej verzie stroja E13A1 z roku 1939. Ten mal byť podľa špecifikácií námorných úradov obsadený trojčlennou posádkou. Námorníctvo už ale v tej dobe začalo uvažovať o prieskumnom plavákovom lietadle s dvojčlennou posádkou a výkonnejšími parametrami, pričom špecifikáciu formulovalo do požiadavky 14-Ši. Vo firme Aiči vypracovali v októbri 1940 konštruktéri Kiširo Macuo a Jasuširo Ozawa projekt s továrenským označením AM-22. Technické oddelenie námorného letectva zapracovalo dodatočné požiadavky do projektu a v januári 1941 vydali doplnenú špecifikáciu 16-Ši. V júli roku 1941 bol vydaný pokyn na konštrukciu prototypov. 
Prvý z troch prototypov bol hotový v roku 1942 pričom sa vyznačoval ladnými tvarmi neobvyklými pre stroje tejto kategórie. Mal celokovovú konštrukciu, iba koncové oblúky krídel a chvostové plochy boli drevené. Posádka mala k dispozícii na obranu pohyblivý guľomet kalibru a na útok dva guľomety rovnakého kalibru. Krídlo bolo sklápateľné od plavákových vzpier smerom nahor. Bol tu inštalovaný dvojhviezdicový štrnásťvalec Micubiši MK8A Kinsei 51 s výkonom 955 kW (1 300 k) s trojlistou vrtuľou. Predné profilové vzpery plavákov boli upravené ako otvárateľné aerodynamické brzdy, ktoré slúžili na zníženie rýchlosti lietadla počas strmhlavých útokov. Boli ovládané hydraulicky tak isto ako dvojštrbinové vztlakové klapky. 
Na ďalších dvoch prototypoch boli odstránené vibrácie aerodynamických bŕzd a bola vylepšená výzbroj. Tieto stroje mali inštalované dva kanóny typ 99 kalibru v krídlach a pohyblivý guľomet typ 2 kalibru . Bombové závesníky boli pri prvom prototype dimenzované na hmotnosť , u ďalších prototypov na .
V auguste roku 1943 bol akceptovaný tretí prototyp ako základ pre sériovú výrobu. Firmou Aiči bolo vyrobených medzi januárom 1944 a letom 1945 približne 200. 
kusov a ďalšie kusy v počte 56 sériových strojov boli vyrobené v Jokohame firmou Nippon Hikoki K.K.
Bojové nasadenie.
Lietadlo Aiči E16A1 sa dostalo k námorným jednotkám až v roku 1944, kedy už mali Spojenci vo vzduchu jasnú prevahu. Dostalo spojenecké označenie "Paul". Pri nasadení proti spojeneckým silám boli straty E16A1 pomerne vysoké, preto boli postupne nasadzované v odľahlých oblastiach. V bojoch o Filipíny boli tieto stroje doslova zmasakrované a do konca vojny sa používali prevažne k samovražedným misiám.
Esperantské múzeum

Múzeum esperanta je múzeum, ktoré vystavuje materiály o esperante, esperantskom hnutí a esperantskej kultúre. Často býva spojené s esperantskou knižnicou. 
Esperantské múzeá nielen zbierajú rôzne predmety a materiály (ako knihy a archiválie), ale tiež ich prezentujú v stálych expozíciách podľa rôznych plánov a programov. 
Rozlíšiť rozdiel medzi múzeom, knižnicou a archívom nie vždy je ľahké. Často ide o ich rôzne kombinácie.
Juravenator

Juravenator („jurský lovec“) je vyhynutý rod teropóda, patriaceho zrejme do čeľade Compsognathidae. Žil v období vrchnej jury (asi pred 152 až 151 miliónmi rokov) na území dnešného juhovýchodného Nemecka (neďaleko bavorského Eichstätt vo vrstvách tzv. solnhofenských vápencov). Fosília bola objavená amatérskym zberateľom v roku 1998 a dostalo sa jej neoficiálnej prezývky „Borsti“ (meno, dávané v Nemecku psom). Jediný druh tohto rodu je Juravenator starki.
Tento malý teropód, merajúci len 70 cm na dĺžku, bol pôvodne považovaný za blízky príbuzný rod iného nemeckého teropóda rodu Compsognathus a tiež čínskeho rodu Sinosauropteryx. Toto zaradenie však býva spochybňované. Boli objavené odtlačky kože tohto malého teropóda, pričom jeden vykazuje normálne šupinatú pokrývku tela a druhý zrejme stopy po primitívnom „proto-perí“. Holotyp je dnes umiestnený v expozícii "Jura Museum" v Eichstätt.
Esperantské múzeum a Zbierka plánových jazykov

Esperantské múzeum (doslova "Esperantské múzeum a Zbierka plánových jazykov") je múzeum vo Viedni. Založil ho v roku 1927 Hugo Steiner. V roku 1928 bolo ako nezávislá zbierka začlenené do štruktúr Rakúskej národnej knižnice. V súčasnosti je zároveň múzeom, knižnicou, dokumentačným centrom a archívom. Poskytuje priestory pre svetovo najrozsiahlejšiu zbierku na tému umelých jazykov a lingvistickú vedeckú knižnicu zameranú na jazykové plánovanie. 
Od roku 2005 je Oddelenie pre plánové jazyky a Esperantské múzeum umiestnené vo viedenskom barokovom paláci Palais Mollard-Clary.
Ceruzkine príhody

Ceruzkine príhody je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy zázračnej ceruzky. Seriál bol vyrobený v roku 1978. Jeho režisérom Ladislav Füleky. Výtvarné spracovanie mal na starosti Milan Vavro.
Príslop (sedlo vo Veľkej Fatre)

Príslop () je sedlo v hlavnom hrebeni Veľkej Fatry. Nachádza sa v turčianskej vetve hrebeňa, v závere Veľkej doliny, medzi Príslopom () a Chládkovým ().
Dvorček za domom

Dvorček za domom je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje život zvieratiek na konci dvora. Seriál bol vyrobený v rokoch 1976 až 1982. Nakreslil ho Iľja Novák a réžie sa zhostili Václav Bedřich, Karel Trlica, Iľja Novák a Elena Kosová.
Sedlo Ploskej

Sedlo Ploskej () je široké trávnaté sedlo v hlavnom hrebeni Veľkej Fatry. Nachádza sa na začiatku turčianskej vetvy hrebeňa a oddeľuje Ploskú () a Čierny kameň (). Nachádza sa približne západne od Liptovských Revúc a vedie ním diaľková magistrála do Ružomberka. Leží v Národnom parku Veľká Fatra.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Hôľna Fatra, na južnom konci turčianskej vetvy hlavného hrebeňa. Leží v Žilinskom kraji, okrese Ružomberok a vedie ním hranica katastrálnych území obcí Liptovské Revúce a Ľubochňa. Východnú časť sedla tvorí úpätie Čierneho kameňa (), západným smerom stúpajú svahy mohutnej Ploskej (). Na severnom úpätí je pod sedlom záver Ľubochnianskej doliny s pramennou oblasťou Ľubochnianky, južná časť sa zvažuje do Zelenej doliny, ktorou je odvádzaná voda do rieky Revúca. Najbližším sídlom sú asi južne ležiace Liptovské Revúce.
Čin-čin

Čin-čin môže byť:
Puf a Muf

Puf a Muf môže byť:
Hlavičkove rozprávky

Hlavičkove rozprávky je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý rozpráva príbehy dvoch tatranských víl, Slabejky a Lomničky, ktoré maľuje maliar Hlavička. Seriál bol vyrobený v roku 1974. Režisérom bol Gejza Ďurjak. Seriál je kombináciou animácie a hry živého herca – Josefa Dvořáka. Animácie nakreslil slovenský výtvarník Ivan Popovič.
Kominárik

Kominárik je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody kominára Kominárika a jeho kocúra Sadzu. Seriál bol vyrobený v roku 1974. Režisérom bol Ludvík Kadleček.
Ľubochnianske sedlo

Ľubochnianske sedlo () je výrazné sedlo v severnej časti Veľkej Fatry, oddeľuje podcelky Šípska Fatra (na severe) a Lysec (na juhu). Nachádza sa medzi Ľubochnianskou dolinou a Krpeľanmi, a oddeľuje masív Kopy a Tlstého dielu ().
V sedle sa nachádza odpočinkové miesto (lavičky a stolík), cca 200 metrov juhozápadne je zdroj pitnej vody s možnosťou posedenia a výhľadom na Krpeľany.
V minulosti viedla sedlom dôležitá cestná spojnica Turca a Liptova.
Square d’Orléans

Square d’Orléans je square v Paríži, ktoré je súčasťou obytného komplexu "Cité des Trois-Frères" v ulici "Rue Taitbout" v 9. obvode. V 19. storočí tu žilo veľa literárnych a umeleckých osobností z obdobia romantizmu.
Dejiny.
V roku 1822 manželia Douixovi predali za 250 000 frankov svoj statok. Novou majiteľkou sa stala herečka Anne-Françoise Hippolyte Boutet-Mars (Mademoiselle Mars), ktorá tu bývala do roku 1829. O dva roky neskôr 30. apríla 1824 kúpili dom a priľahlé stavby za 550 000 frankov štyria spoločníci Robert Foster Grant, Adeline Maria Thellusson, plukovník Jacques de Trobriand a architekt Auguste Constantin a dali postaviť novú stavbu. Po svojom dokončení si miesto rýchlo obľúbili umelci a aristokracia. V roku 1842 sa sem presťahovali George Sand a Fryderyk Chopin. V rokoch 18411850 tu býval portrétista Claude Marie Paul Dubufe (17901864), spisovateľ Alfred Nettement v rokoch (18051869). Jeden z prvých nájomníkov Alexandre Dumas starší tu usporiadal 30. marca 1833 veľký kostýmový ples.
Do roku 1862 vznikol obytný komplex zahŕňajúci štyri nádvoria, niekoľko záhrad a osem budov so štyrmi a piatimi podlažiami, kde bolo 35 veľkých bytov, 11 stredných alebo malých, päť umeleckých ateliérov a hospodárske budovy.
Stavba je od roku 1977 chránená ako historická památka.
Architektúra.
Novoklasicistická stavba bola inšpirovaná anglickou architektúrou a je postavena z tehál, čo je v Paríži nezvyčajné. Autorom je anglický architekt Cresy. Severnú stranu vedúcu na square zdobí portikus doplnený hranatými stĺpmi. Nad ním sú štyri iónske stĺpy cez dve podlažia. Podobné stĺpy sú i na južnej fasáde.
Pair

Pair môže byť:
Makový mužíček

Makový mužíček je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody starčeka, starenky a makového mužíčka. Seriál bol vyrobený v rokoch 1979 až 1980. Nakreslil ho Josef Paleček a režisérom bol Bohuslav Šrámek. Predlohou bola rovnomerná kniha, ktorú napísal v roku 1976 František Nepil a ilustroval Josef Paleček.
Joyride (album)

Joyride je tretí štúdiový album švédskej pop rockovej skupiny Roxette, ktorý bol vydaný dňa 28. marca 1991 vydavateľstvom EMI. Po veľkom úspechu singlu „It Must Have Been Love“ a enormne vysokom predaji ich predchádzajúcho albumu "Look Sharp!" sa stal album úspešný, pričom z neho bol vydaný veľmi úspešný singel „Joyride“.
Informácie o albume.
Z albumu boli ako single vydané skladby „Joyride“, „Fading Like a Flower“, „The Big L.“, „Spending My Time“ a „Church of Your Heart“. Originálna nahrávka „Soul Deep“ (viac syntetizátorového a menej gitarového zvuku) pochádza z debutového albumu "Pearls of Passion". Singel „Joyride“ je šrvrtým a zároveň posledným singlom, ktorý sa v americkom rebríčku umiestnil na 1. mieste.
Vo Veľkej Británii bol v auguste 1992 2-krát platinovo certifikovaný cez BPI za viac ako 600,000 predaných kópií, pričom sa v britskom rebríčku udržal takmer rok. V USA album dosiahol 12. miestto v rebríčku Billboard 200 a v júli 1991 bol platinovo certifikovaný prostredníctvom RIAA. V USA sa album v rebríčku udržal viac ako rok, pričom sa predalo 1,3 milióna kópií. V Argentíne sa stal album najpredávanejším anglickým albumom (toho času) a predalo sa ho viac ako 400,000 kópií. Dodnes sa albumu celosvetovo predalo viac ako 11 miliónov kópií.
Zoznam skladieb.
Všetky skladby napísal a zložil Per Gessle, ak nie je uvedené inak.
Zostava.
Všetky skladby publikované cez Jimmy Fun Music, okrem „Hotblooded“ a „Watercolours in the Rain“ (Jimmy Fun Music/Shock the Music) a „Soul Deep“ (Happy Accident Music).
Victor Wooten

Victor Lemonte Wooten (* 11. september 1964, Mountain Home, Idaho, USA) je americký basgitarista, skladateľ, autor a producent, a držiteľ piatich cien Grammy.&lt;ref name="official bio/Wooten"&gt;&lt;/ref&gt; 
Wooten trikrát po sebe vyhral cenu "Bass Player of the Year" magazínu "Bass Player", ím sa stal prvou osobou, ktorá vyhrala cenu viac ako raz. Okrem svojej sólovej kariéry a spolupráce s rôznymi umelcami, bol Wooten basgitaristom skupiny Béla Fleck and the Flecktones od jej vzniku v roku 1988.
V roku 2008 sa Wooten spojil s Stanleyom Clarkom a Marcusom Millerom kvôli nahraniu albumu. Trojica basgitaristov pod názvom SMV vydala album "Thunder v auguste 2008 a začala propagačné turné toho mesiaca.
Wooten bol tiež porotcom v 4. ročníku programu "Independent Music Awards", ktorý podporuje hudobnú kariéru nezávislých interpretov.
Peer

Peer môže byť:
Rue du Faubourg-du-Temple

Rue du Faubourg-du-Temple ("ulica Templárskeho predmestia") je ulica v Paríži. Nachádza sa na hraniciach medzi 10. a 11. obvodom. Názov je odvodený od predmestia, ktoré sa rozkladalo za mestskými hradbami a bývalým sídlom templárov.
Poloha.
Ulica začína na námestí Place de la République a končí pri križovatke s ulicami Boulevard de la Villette, Boulevard de Belleville a Rue Louis-Bonnet. Je orientovaná zo západu na východ, pravá strana ulice (párne čísla) sa nachádza v 11. obvode a ľavá strana (nepárne čísla) v 10. obvode. Jej predĺžením cez námestie je ulica Rue du Temple, na východ na ňu nadväzuje Rue de Belleville.
Palais des glaces

Palais des glaces ("Ľadový palác") je divadelná a koncertná sála v Paríži. Nachádza sa na ulici Rue du Faubourg-du-Temple č. 37 v 10. obvode. Budova bola postavená v roku 1876 a má dve sály. Hlavná s priestorom pre orchester a balkónom má 482 miest, druhá je oveľa menšia.
Československá národná rada

Československá národná rada alebo Česko-slovenská národná rada (skratka ČSNR; vývoj názvu pozri nižšie; , , ) vznikla 13. februára 1916 v Paríži ako reprezentatívny orgán česko-slovenského zahraničného odboja z Českého zahraničného komitétu, ktorý vznikol 14. novembra 1915 vo Švajčiarsku a vo februári 1916 presunul svoju činnosť na územie Francúzska. Rade predsedal Tomáš Garrigue Masaryk, podpredsedom bol Štefánik a Josef Dürich, generálnym tajomníkom Edvard Beneš.. Jej sídlo bolo na Rue Bonaparte 18 (dnes v tejto budove sídli konzulát a České centrum) a jej hlavným tlačovým orgánom boli časopisy "La Nation Tchèque" (Český národ) a "Československá samostatnost". Koncom vojny sa rada presťahovala o niekoľko domov ďalej do popisného čísla 34, kde pôsobila až do roku 1918.
Výsledkom činnosti rady bol okrem iného dekrét o vytvorení česko-slovenskej armády vo Francúzsku, ktorý vydala francúzska vláda 16. decembra 1917. Podľa tohto dekrétu sa vytvorila samostatná Česko-slovenská armáda, ktorá podliehala veleniu Česko-slovenskej národnej rady v Paríži.
Koncom vojny v júni až septembri 1918 bola rada postupne uznaná vládami Francúzska, Spojené kráľovstvo, USA a Japonska za oficiálnu predstaviteľku budúceho česko-slovenského štátu. 14. októbra 1918 bola rada pretvorená v tzv. dočasnú česko-slovenskú vládu v Paríži. Následne ČSNR vydala k 18. októbru 1918 Washingtonskú deklaráciu, ako "Declaration of Independence of the Czechoslovak Nation by its Provisional Government" (tedy „Deklaráciu nezávislosti česko-slovenského národa jeho Dočasnou vládou“) . Formálne zanikla 14. novembra 1918 vytvorením prvej vlády ČSR.
Názov.
Český zahraničný komitét ("Český zahraniční komitét") sa koncom februára 1916 premenoval na Národnú radu krajín českých ("Národní rada zemí českých"), ktorej oficiálny názov vo francúzštine "Conseil National des Pays Tchèques" bol používaný počas celého obdobia vojny v záhlaví hlavičkového papiera. K jeho prijatiu najviac prispel Milan Rastislav Štefánik, ktorý pre náročnejšiu výslovnosť pre cudzinca i z propagandistického hľadiska nesúhlasil s výrazom "Tchècoslovaque".
S týmto názvom však nesúhlasili americkí Slováci, ktorí podporovali činnosť rady finančne. Ich námietky Edvardovi Benešovi tlmočil Štefan Osuský. Od roku 1917 sa z tohto dôvodu, ale aj pretože štáty Dohody formulovali svoje ciele za oslobodenie „Čecho-Slovákov“, začal v adrese objavovať názov Národná rada československá ("Conseil National des Pays Tchècoslovaque"), resp. Národná rada česko-slovenská. Od roku 1918 na hlavičkovom papieri tiež "Conseil National des Pays Tchèques et Slovaques".
Marcelko a dedko Bonifác

Marcelko a dedko Bonifác je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje dobrodružstvá a priateľstvo dedka Bonifáca a jeho auta Marcelka, ktoré jazdí na ríbezľovú šťavu. Seriál bol vyrobený v rokoch 1978 až 1983. Nakreslil a režíroval ho Josef Zeman.
Ľudovít Potúček

Ľudovít Potúček (* 16. apríl 1912 Brezová pod Bradlom † 27. júl 1982 Bratislava) bol slovenský šachista, majster ÚJČŠ, medzinárodný rozhodca od 1953, šachový funkcionár a publicista, nositeľ Medaily J. F. Chaloupeckého, ktorú mu v roku 1977 odovzdal Vladimír Černušák, jedna z vedúcich osobností československého a slovenského olympijského hnutia. 
Životopis.
V Trenčianskych Tepliciach 1941 sa delil o 2.-3. miesto (vyhral Jan Foltys), za čo mu bol udelený titul majstra.
Hral na 2. šachovnici v zápase Chorvátsko – Slovensko 1941 proti Braslavovi Rabarovi (0.5-1.5) v Záhrebe.
Bol redaktorom časopisu "Slovenský šach" (1941-1942).
V Zlíne 1945 sa delil o 10.-12. miesto (vyhral Petar Trifunovič).
V zápase Bratislava – Moskva v roku 1946 porazil V. Simagina.
Reprezentoval Československo v priateľských zápasoch s Anglickom v Londýne 1947, s Francúzskom v Paríži 1947 a s Holandskom v Haagu 1947.
Hral vo finálovom turnaji majstrovstiev Československa v rokoch 1946, 1948 a 1952.
V 60-tych rokoch 20. storočia bol členom redakčnej rady Československého šachu.
Bol predsedom šachového zväzu SÚV ČSTV 1956-82, miestopredsedom šachového zväzu ÚV ČSTV 1956-82 a viedol šachovú rubriku v denníku Šport. 
V civilnom živote bol riaditeľom Výpočtovej a kontrolnej ústredne spojov (1959-1972).
Rybovské sedlo

Rybovské sedlo () (alebo aj Sedlo Krížnej) je rozsiahle trávnaté sedlo na východnom výbežku Krížňanského masívu vo Veľkej Fatre. Reliéfom nevýrazné sedlo sa nachádza v závere Suchej doliny a nad osadou Rybô, podľa ktorej je pomenované. 
Turizmus.
Sedlom prechádza Cesta hrdinov SNP z Krížnej do sedla Veľký Šturec, na ktorú sa tu pripája chodník z Liptovských Revúc.
Zanzibar

Zanzibar môže byť:
Zanzibar (štát)

Zanzibar je autonómny štát na východnom pobreží Afriky, ktorý s pevninskou Tanganikou tvorí štát Tanzánia. Územie má viac ako 1 milión obyvateľov a hlavným mestom je Zanzibar. Štát má svojho prezidenta i parlament, ktorý má 50 poslancov.
Zahŕňa ostrovy:
Hospodárstvo.
Najväčší zdroj príjmov krajiny prichádzajú z turizmu, pestovania palmy Raffia a korenia (klinčeky, škorica, muškátový oriešok a čierne korenie).
Meduška

Meduška je česko-slovenský bábkový seriál, ktorý zobrazuje príbehy včielky Medušky. Seriál bol vyrobený v rokoch 1976 až 1977. Režisér bol Jan Dudešek.
Minirozprávky do postielky

Minirozprávky do postielky je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy malej mravčienky. Seriál bol vyrobený v rokoch 1977 až 1979. Nakreslila ho Eva Šedivá a režisérmi boli Václav Bedřich a Ilja Novák.
Morské rozprávky

Morské rozprávky je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy bytostí a zvieratiek z morského prostredia. Seriál bol vyrobený v roku 1978.
Zanzibar (mesto)

Zanzibar je najväčšie mesto ostrova Unguja (nazývaného aj Zanzibar) a hlavné mesto autonómneho štátu Zanzibar. Nachádza sa na západnom pobreží ostrova a žije v ňom 205 870 obyvateľov (2002). 
Sídli tu prezident i parlament krajiny, ktorý má 50 poslancov.
Spiaca Venuša (Giorgione)

Spiaca Venuša (tal. "Venere dormiente") je názov obrazu talianskeho renesančného maliara Giorgioneho.
Obraz, patriaci k najznámejším výtvarným dielam vôbec, je jednou z nemnohých prác, pri ktorých je Giorgioneho autorstvo bezpečne doložené. Vznikol okolo roku 1510, krátko pred umelcovou smrťou.
Kompozícia obrazu je pomerne jednoduchá. Antická bohyňa lásky spí v otvorenej krajine. Jej mladé belostné telo je krásne ako sama príroda za ňou. Erotickú zmyselnosť obrazu vyvoláva nielen Venušina póza ale aj jej červené pery, tmavočervené závesy a biela saténová plachta, na ktorej leží. Príroda v pozadí je pokojná rovnako ako pokojný je Venušin spánok. Jej telo, svojimi krivkami kopírujúce nerovnosti okolitej krajiny, je akoby súčasťou prírody.
Po Giorgioneho smrti ostalo dielo nedokončené. Na jeho dotvorení sa podieľal Tizian, Giorgioneho súčasník. Nedá sa s určitosťou povedať, či podľa pôvodného Giorgioneho zámeru mala dievčina na obraze predstavovať Venušu alebo išlo o portrétnu maľbu konkrétnej osoby. O to, že ide skutočne o antickú bohyňu sa „postaral“ Tizian, ktorý k jej nohám domaľoval postavu Kupida, tradičného Venušinho spoločníka a pomocníka. Kupid však bol v neskoršom období pri premaľbe odstránený.
Giorgioneho "Spiaca Venuša" sa stala predlohou ďalších dvoch svetoznámych diel - Tizianovej "Urbinskej Venuše" a "Olympie" francúzskeho impresionistického umelca Édouarda Maneta.
Obraz sa v roku 1699 stal majetkom saského kurfirsta Fridricha Augusta I., ktorý ho vystavil vo svojom kabinete umení a kuriozít na zámku Zwinger. Po vzniku drážďanskej Gemäldegalerie sa stal jedným z jej najväčších klenotov.
Tawa

Tawa („slnečný boh“ v mytológii Pueblov) je vyhynutý rod asi 2 m dlhého dravého dinosaura (teropóda), žijúceho v období vrchného triasu (asi pred 215 až 213 miliónmi rokov) na území dnešného Nového Mexika v USA.. Boli objavené dve takmer kompletné kostry a časti šiestich ďalších jedincov. Typovým a doteraz jediným známym druhom tohto rodu je Tawa hallae.
Nález.
Holotyp tohto dinosaura (katalógové označenie GR 241), bol objavený už v roku 2004. Pozostáva z takmer kompletnej lebky a postkraniálnej kostry nedospelého jedinca. Neskôr boli na rovnakom mieste objavené pozostatky ďalších najmenej šiestich jedincov. Jeden z týchto exemplárov (katalógové označenie GR 242), je takmer kompletná kostra. Jedna izolovaná stehenná kosť z tohto lomu naznačuje, že dospelí jedinec tohto dinosaura bol najmenej o 30% väčší ako holotyp. Všetky tieto exempláre sa datujú do obdobia vrchného triasu, teda do doby asi pred 215 až 213 miliónmi rokov. Tawa bola opísaná v roku 2009 skupinou šiestich amerických paleontológov pod vedením Sterlinga J. Nesbitta z Amerického prírodovedného múzea.
Klasifikácia.
Tawa vykazuje ako staršie znaky herrerasaurov, tak aj vývojovo odvodenejšie znaky pokročilejších teropódov. Je dôkazom toho, že staršie rody ako Herrerasaurus boli už pravými teropódmi a tiež dokazuje, že dinosaury vznikli na území dnešnej Južnej Ameriky a postupne sa už diverzifikovaní rozšírili po svete. Tawa je zrejme sesterským taxónom skupiny Neotheropoda.
Mladkovské sedlo

Mladkovské sedlo () () je horské sedlo v okrese Ústí nad Orlicí na hranici Česka a Poľska. Oddeľuje Orlické hory a Hanušovickú vrchovinu. 
Poloha.
Sedlo sa nachádza vo východnej časti okresu Ústí nad Orlicí, severozápadne od mesta Králíky, na hranici Moravy a Kladska. Vytvára prirodzenú hranicu Orlických hôr na západe a Hanušovickej vrchoviny na východe a vedie ním hlavné európske rozvodie Severného a Baltského mora. 
Je tiež dôležitým cestným i železničným koridorom. V minulosti ním viedla hlavná časť jantárovej cesty.
Pištáčik a Marcel

Pištáčik a Marcel je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody dvoch chlapcov, bystrého a šikovného oproti hlúpemu a zlomyseľnému. Seriál bol vyrobený v roku 1979. Režisérom bol Ladislav Vlk.
Príhody psíka Bodríka

Príhody psíka Bodríka je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody psa Bodríka. Seriál bol vyrobený v roku 1971. Režisér bol Zdeňek Ostrčil.
Škriatkove dobrodružstvá

Škriatkove dobrodružstvá je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody malého škriatka. Seriál bol vyrobený v roku 1976.
Snehuľkovia

Snehuľkovia je česko-slovenský bábkový seriál, ktorý zobrazuje príhody trinástich eskimáckych škriatkov. Seriál bol vyrobený v roku 1971. Režisér bol Josef Pinkava.
Zimné dni s dedkom Floriánom

Zimné dni s dedkom Floriánom je česko-slovenský bábkový seriál, ktorý zobrazuje príhody výmyselníckeho dedka Floriána, starostlivej babke a zvedavom vnúčikovi. Seriál bol vyrobený v roku 1974. Režisér bol Miroslav Igaz.
Zimné rozprávky

Zimné rozprávky je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody mrázika Mrazulíka. Seriál bol vyrobený v roku 1974. Nakreslili ho Václav Dobrovolný a Jan Dudešek, ktorý bol aj jeho režisérom.
Indiánske rozprávky

Indiánske rozprávky alebo aj Orlie Pierko je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody indiánskeho chlapca Orlie Pierko a dievčatka Hviezdička v indiánskom tábore. Seriál bol vyrobený v rokoch 1982 až 1988. Nakreslili ho Karel Zeman a Ľudmila Spálená. Réžiu obstarali Eugen Spálený a Ladislav Vlk.
Orlie pierko (rozlišovacia stránka)

Orlie pierko môže byť:
Kurónsko

Kurónsko (zriedkavejšie Kuronsko) alebo Kurland (po lotyšsky "Kurzeme", po nemecky "Kurland", po poľsky "Kurlandia", po rusky "Курляндия" - Kurľandija) je historické územie v dnešnom Lotyšsku (jeho menšia časť leží aj v dnešnej Litve), západne od Rižského zálivu.
V rokoch 1237 - 1561 ho ovládal Rád nemeckých rytierov. Po rozpade rádu tu v roku 1561 vzniklo Kurónske a zemgalské vojvodstvo (v rokoch 1596 - 1617 rozdelené na dve vojvodstvá - Kurónske a Zemgalské), ktoré bolo lénom Litovského veľkokniežatstva resp. od roku 1596 Poľsko-litovského štátu. V roku 1617 získalo novú ústavu, ktorou jeho zriadenie bolo zmenené na šľachtickú republiku. V 17. storočí zakladalo aj kolónie v zámorí. Od začiatku 18. storočia bolo pod silným vplyvom Ruska a v roku 1795 bolo k Rusku aj priamo pripojené ako Kurlandská gubernia (Kurónska gubernia). V roku 1918 sa stalo súčasťou Lotyšska (malý kúsok - územie okolo Palangy - pripadol Litve), ktoré sa v roku 1940 stalo súčasťou ZSSR a dnes je opäť samostatné.
Kurland

Kurland môže byť:
V chalúpke a za chalúpkou

V chalúpke a za chalúpkou je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody deduška Večerníčka a jeho domácich zvieratiek. Seriál bol vyrobený v rokoch 1986 až 1993. Nakreslil ho Ladislav Čapek a režisérmi boli Ladislav Čapek, Jíří Miška a Pavel Kubant.
Dorota Kurónska

Dorota Kurónska alebo Dorota Kurlandská môže byť:
Vták Gabo

Vták Gabo je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody vtáka Gaba vo svete ľudí. Seriál bol vyrobený v rokoch 1988 až 1991. Nakreslil a režíroval ho Bohumil Šejda.
Ako zajac prekabátil lenivého horára

Ako zajac prekabátil lenivého horára je česko-slovenský animovaný seriál vyrobený v roku 1985, ktorý zobrazuje príhody bystrého zajaca a lenivého horára. Nakreslil a režíroval ho Josef Zeman.
Bolo to dávno, pradávno...

Bolo to dávno, pradávno... je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy chlapca Slávka, ktorý kedysi žil na hrade Devín. Seriál bol vyrobený v roku 1984. Režisér bol Ladislav Pálka.
Jaroslav Drobný

Jaroslav Drobný môže byť:
Čo to zvoní, čo to hrká?

Čo to zvoní, čo to hrká? je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príbehy o vzniku rôznych vecí. Seriál bol vyrobený v roku 1986. Režisérom bol Ivan Renč.
Dada a Dodo

Dada a Dodo je česko-slovenský animovaný seriál, ktorý zobrazuje príhody dvoch malých súrodencov Dady a Doda. Seriál bol vyrobený v roku 1986. Nakreslili ho Ladislav Csurma a Ľubomír Kotrha. Režisérom bol Rudolf Urc.
Flo Rida

Tramar Dillard (* 16. december 1979, Carol City, Florida, USA), viac známy pod svojím umeleckým menom Flo Rida je americký raper a spevák-skladateľ. V marci 2008 vydal svoj debutový album "Mail on Sunday". Jeho debutový singel „Low“, na ktorom spolupracoval raper T-Pain, sa začiatkom roku 2008 udržal desať týždňov na 1. mieste v americkom rebríčku Billboard Hot 100. Z albumu boli vydané dva ďalšie single „Elevator“ a „In the Ayer“. V roku 2009 vydal svoj druhý album "R.O.O.T.S.". Najúspešnejší singel z tohto albumu „Right Round“ sa na 1. mieste v rebríčku Billboard Hot 100 udržal šesť týždňov. Odvtedy vydal svoj tretí album "Only One Flo (Part 1)", ktorý má pokračovanie s názvom "Only One Rida (Part 2)".
B53

Mk/B53 bola americká termonukleárna zbraň, ktorú počas studenej vojny vyvíjali Spojené štáty. So silou 9 megaton TNT bola najsilnejšou zbraňou amerického nukleárneho arzenálu po termonukleárnej zbrani B41, ktorá bola vyradená v roku 1976.
Základom B53 bola hlavica W-53 používaná v raketách LGM-25C Titan II, ktoré boli vyradené v roku 1987. Hoci nebola v aktívnej službe počas mnohých rokov pred rokom 2010, bolo zachovaných až 50 zbraní ako súčasť "krycieho" podielu arzenálu Enduring Stockpile až do roku 2011, kedy boli všetky rozobrané. Posledná B53 bola rozobraná dňa 25. októbra 2011, teda rok pred plánovaným termínom.
Z jej demontážou, je ďalšou najväčšou bombou v nukleárnom arzenáli USA B83 so silou 1,2 megaton TNT.
História.
Vývoj bomby bol začatý v roku 1958. Dňa 28. júna 1958 bola testovaná prvá B53 v rámci operácie Hardtack. V roku 1962 bola oficiálne prijatá do výzbroje americkej armády. Do roku 1965, kedy skončila výroba B53, bolo vyrobených 340 kusov. Medzi bombardéry, ktoré boli jej nositeľmi boli Boeing B-47 Stratojet, Boeing B-52 Stratofortress a Convair B-58 Hustler. B53 bola vybavená štyrmi padákmi (tri s plochou a jeden s plochou ).
Rex Brown

Rex Robert Brown (27. júl 1966, Graham, Texas, USA) je americký heavy metalový basgitarista. Bývalý člen skupiny Down, je najviac známy ako dlhodobý basgitarista skupiny Pantera, ktorá bola nominovaná na cenu Grammy.
Hudobné nástroje.
Brown v súčasnosti používa basové gitary Spector a zosilňovače Ampeg.
Ronald Washington

Ronald Washington známy aj pod menom Ron Washington (* 29. apríl 1952, New Orleans, Louisiana) je bývalý americký baseballista a v súčasnosti manažér klubu Texas Rangers. Pôsobí tam od roku 2007.
Kariéra.
V MLB debutoval 10. septembra 1977 za Los Angeles Dodgers. Posledný MLB zápas odohral 9. júla 1989 za Houston Astros. Pálkarský priemer mal .261, počet odpalov 414 a 146 runsov.
Mortefontaine

Mortefontaine môže byť:
Martinus Thomsen

Martinus Thomsen (* 11. august 1890, Sindal, Dánsko – † 8. marec 1981, Kodaň) bol dánsky spisovateľ a mystik. Vo svojom diele, ktoré nazval Tretí zákon, opisuje svoj pohľad na usporiadanie sveta: že všetky živé bytosti tvoria jeden živý celok a zúčastňujú sa na neustálej evolúcii k vyšším životným formám. Súčasné veľké zmeny a krízy vyjadrujú zánik jednej svetovej kultúry a zrod nového humánneho svetového spoločenstva. 
Životopis.
Jeho rodný dom „Moskilvad“, ktorý je teraz otvorený pre záujemcov, svedčí o chudobnom detstve. Matka bola slobodná a pracovala ako gazdiná. 
Po birmovke sa Martinus stal kováčskym učňom. Musel ale s tým prestať, lebo bol príliš slabý na takú ťažkú prácu. Namiesto toho sa stal poľnohospodárskym robotníkom. V roku 1910 sa vyučil za mliekara a pracoval v rôznych mliekárňach v Dánsku, až kým sa nepresťahoval do Kodane v roku 1917. Tu pracoval ako strážnik a poštár až do roku 1920. Potom sa zamestnal ako úradník v mliekárni Enigheden.
Určitý čas sa cítil priťahovaný k myšlienke stať sa misionárom, no nesúhlasil s vtedajšou interpretáciou mnohých kresťanských dogiem.
Kozmické vedomie v 30-rokoch.
V marci roku 1921 prežil niekoľko silných duchovných zážitkov, ktoré znamenali údajné hlboké rozšírenie jeho vedomia. V knihách "Okolo zrodenia mojej misie" a "Intelektualizované kresťanstvo" tieto zážitky podrobne popisuje.
Odmietal kult osobnosti, či status sekty. Hlavným zmyslom jeho života bolo napísať a odovzdať svoje kozmické poznanie.
Prehľad literatúry.
Knihy v češtine
Iné knihy a články
Ešte nevydané knihy v češtine
Brožúrky
Iné vydania
Low (singel Flo Rida)

„Low“ je debutový singel amerického rappera Flo Ridu, ktorý pochádza z jeho debutového albumu "Mail on Sunday" a tiež zo filmu "". Na skladbe spolupracoval rapper T-Pain, ktorý spolupracoval aj na písaní textov. Oficiálny remix skladby obsahuje vokály rappera Pitbulla a T-Paina.
Singel bol dlhodobo celosvetovým hitom a tiež sa na 1. mieste udržal najdlhšie v roku 2008. S piatimi miliónmi platených stiahnutí, bol šesťkrát certifikovaný na platinu prostredníctvom RIAA a bol najsťahovanejším singlom desaťročia, podľa počtu platených digitálnych stiahnutí. Skladba bola umiestnená na 3. miesto v zozname "Billboard" Hot 100 Songs of the Decade.
Certifikácia.
V USA bol singel „Low“ šesťkrát certifikovaný platinovou platňou prostredníctvom RIAA. Skladba bola dvakrát certifikovaná platinovou platňou na Novom Zélande dňa 28. septembra 2008, pričom sa predalo viac ako 30,000 kópií.
Return to Innocence

„Return to Innocence“ je skladba nemeckého elektronického projektu Enigma z roku 1994. Bola vydaná ako singel z albumu "The Cross of Changes".
Stala sa medzinárodne popurálnym singlom, pričom dosiahol 1. miesta vo viac ako 10 krajinách (vrátane Grécka, Nórska, Švédska a Írska), 2. miesto v Modern Rock Tracks, 4. miesto v Billboard Hot 100, 3. miesto v UK Singles Chart a do prvej päťky sa dostal v Rakúsku, Kanade, Nemecku, Novom Zélande, Holandsku, Švajčiarsku a Južnej Afike. Do prvej desiatky sa dostal v Taliansku a Francúzsku.
Súvrstvie Hell Creek

Súvrstvie Hell Creek (v preklade „súvrstvie Pekelného potoka“) je súvrstvie tvorené pieskovcami až ílovcami najvrchnejšej kriedy (stupeň mástricht) a najstaršieho paleocénu (dán) vo willistonskej panve v USA, známe predovšetkým pre svoj obsah skamenelín veľkých stavovcov, najmä dinosaurov.
Rozšírenie.
Názov dostalo podľa riečky Hell Creek tečúcej neďaleko mesta Jordan v Montane (USA). Súvrstvie definoval v roku 1907 americký paleontológ B. Bown. Okrem štátu Montana sa sedimenty tohto súvrstvia vyskytujú aj v Severnej Dakote, Južnej Dakote a Wyomingu. Vo Wyomingu sa označujú ako súvrstvie Lance a v Kanade ako súvrstvie Frenchman a Scollard.
Sedimentológia.
Tvoria ho sladkovodné až brakické ílovce, prachovce a pieskovce usadené počas mástrichtu až najspodnejšej časti paleocénu - dánu. Pieskovce sú väčšinou tmavosivé, sivozelené bridličnaté ílovce sú niekedy karbonatické, sivé až hnedé prachovce často obsahujú stopy po koreňoch rastlín. Súvrstvie je bohaté na kosti dinosaurov. V menšej miere obsahuje aj preplástky hnedého uhlia a lignitu. Stratigrafia súvrstvia sa v rôznych lokalitách líši a tvorí ho viacero členov.
Horniny sa usadzovali v korytách riek, deltách a občasných rašelinískách, ktoré vo vrchnej kriede ležali v oblasti západnej vnútornej morskej cesty. V tej dobe v oblasti vládlo mierne až subtropické podnebie bez dlhšie trvajúcich chladných období, čo naznačuje prítomnosť fosílií krokodílov. Súvrstvie Hell Creek obsahuje vo svojej vrchnej časti aj vrstvu obohatenú s irídium, ktorá predstavuje hranicu medzi kriedou a paleogénom. Hrúbka súvrstvia je 50-140 m.
Vek.
Vek súvrstvia je diachrónny, teda mení sa z východu na západ. Podľa súčasných poznatkov začalo usadzovanie súvrstvia na západe v štáte Montana skôr, možno už vo vrchnom kampáne, zatiaľ čo na východe v Severnej Dakote asi milión rokov neskôr. Na východe na viacerých miestach skončilo usadzovanie už pred hranicou mástrichtu a dánu, zatiaľ čo na západe možno pozorovať pokračovanie sedimentácie lokálne aj krátko po tejto hranici.
Paleontológia.
Súvrstvie Hell Creek obsahuje veľké množstvo fosílnych spoločenstiev rastlín, cicavcov, rýb, plazov a obojživelníkov. Najznámejšie sú predovšetkým pozostatky dinosaurov, vrátane populárnych rodov Triceratops a Tyrannosaurus. Boli tu tiež nájdené dobre zachované pozostatky Hadrosaurov. Na brehoch Hell Creek sa dajú bežne nájsť aj zuby žralokov a rají, čo naznačuje, že niektoré z týchto druhov museli byť schopné krátkodobo žiť aj v sladkej vode.