burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Peter Stachura

MUDr., Dr. med. Peter Stachura, MBA (* 6. január 1979, Levoča) je slovenský lekár v odbore anestéziológia a paliatívna medicína, expert na zdravotníctvo a od roku 2023 poslanec Národnej rady SR za Kresťanskodemokratické hnutie (KDH). Vo svojej práci sa zameriava na zlepšovanie zdravotníckych politík a systémov na Slovensku.
Vzdelanie.
Pochádza zo Spišskej Novej Vsi, kde navštevoval ZŠ a následne gymnázium. V roku 2003 úspešne absolvoval štúdium na Lekárskej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Titul MBA v odbore zdravotnícky manažment získal v roku 2012 na Univerzite Bayreuth v Nemecku. Doktorandský titul v roku 2014 na Univerzite v Bonne.
Lekárska prax.
Po ukončení štúdia nastúpil ako lekár v atestačnej príprave do Nemocnice Levoča, a následne do Nemocnice Görlitz v Nemecku, kde pôsobil až do roku 2009. V rokoch 20092017 pracoval ako anestéziológ, a zároveň v rokoch 20142016 aj ako paliatívny lekár v mobilnom hospici v Nemocnici Bayreuth. V rokoch 20142016 ako vedecký pracovník na Univerzite Friedricha Alexandra kde spolupracoval na koordinácií paliatívnej starostlivosti v onkologických centrách. Od roku 2017 pôsobí ako anestéziológ v Univerzitnej nemocnici St. Pölten v Rakúsku.
Politická kariéra.
Pôsobil v rôznych vedúcich a poradenských pozíciách, vrátane funkcie poradcu premiéra pre zdravotníctvo na Úrade vlády SR v roku 2021. V oblasti politiky sa stal známejší ako štátny tajomník na Ministerstve zdravotníctva SR, kde pôsobil počas pandemického obdobia pod vedením ministra Mareka Krajčího. Tento post opustil v apríli 2021, keď bol odvolaný novým ministrom zdravotníctva Vladimírom Lengvarským​.
V rokoch 2021 až 2022 pracoval ako projektový manažér v spoločnosti Agel na Slovensku, kde pracoval na projekte týkajúcom sa správnej liečby akútnej bolesti v nemocniciach. Od roku 2022 je prezidentom Asociácie zdravotníckych pracovníkov v zahraničí, organizácie, ktorá sa venuje podpore slovenských zdravotníckych profesionálov pracujúcich v zahraničí.
Osobný život.
Peter Stachura je od roku 2004 ženatý, s manželkou majú spolu dve deti.
Please Don't Leave Me (John Sykes)

„Please Don’t Leave Me“ je pieseň anglického hard rockového hudobníka Johna Sykesa. Vydal ju v roku 1982 MCA Records ako svoj prvý sólový singel. Účinkujú na ňom aj členovia írskej hard rockovej skupiny Thin Lizzy, vrátane jej frontmana Phila Lynotta, ktorý spolu so Sykesom skladbu napísali.
Po odchode zo svojej predchádzajúcej kapely Tygers of Pan Tang bol Sykes stále zmluvne zaviazaný dodať singel MCA Records. Keďže Sykes už napísal inštrumentálnu skladbu, z ktorej sa mala stať „Please Don’t Leave Me“, chcel osloviť frontmana Thin Lizzy Phila Lynotta ohľadom potenciálnej spolupráce. Producent Chris Tsangarides, ktorý spolupracoval s Tygers of Pan Tang a Thin Lizzy, pôsobil ako sprostredkovateľ. Po vypočutí dema Lynott súhlasil s účasťou a priviedol so sebou bubeníka Briana Downeyho a klávesistu Darrena Whartona. Pieseň bola nahraná v Lombard Studios v Dubline s Tsangaridesovou produkciou. Po dokončení skladby Lynott požiadal Sykesa, aby sa pripojil k Thin Lizzy, čo on prijal.
V roku 1992 bol „Please Don’t Leave Me“ prebalený materiálom, ktorý Sykes nahral s Tygers of Pan Tang a vydaný ako kompilačný album v Japonsku. V tom istom roku dánska hard rocková skupina Pretty Maids prespievala pieseň na svojom albume "Sin-Decade". Sykes neskôr opätovne nahral „Please Don’t Leave Me“ pre svoj album "Loveland" z roku 1997, na ktorom ho premenoval na „Don’t Hurt Me This Way (Please Don’t Leave Me ’97)“.
Parný rušeň 534.03

Parný rušeň 534.03 je typ nákladných parných rušňov s prípojným tendrom, ktoré vyrábali československé lokomotívky krátko po skončení 2. svetovej vojny a boli určené pre urýchlené doplnenie a obnovu vojnou poškodeného rušňového parku československých železníc. Z konštrukčného hľadiska aj označením nadväzovali na najvýkonnejšie medzivojnové československé nákladné rušne radu 534.0, hoci predstavujú samostatný konštrukčný typ. Rušne tohto typu boli v roku 1982 medzi poslednými, ktoré stále slúžili prevádzkovým potrebám ČSD.
Vznik a vývoj.
Druhá svetová vojna a najmä prechod frontovej línie cez územie Česko-slovenska výrazne poškodili tak samotnú sieť československých železníc, ako aj jej strojový park. Bolo preto nevyhnutné hneď po skončení bojov riešiť jeho doplnenie. Vzhľadom na skutočnosť, že v medzivojnovom období sa nedostávali na československé trate rýchle a výkonné nákladné rušne, bolo jasné, že je potrebné skonštruovať úplne nový typ nákladného rušňa. Škodové závody aj ČKD však boli silne poškodené bombardovaním v apríly 1945 a preto nebol čas a ani podmienky na novú lokomotívnu konštrukciu. Vzhľadom na podstatne náročnejšie sklonové pomery, aké mali na svojich hlavných tratiach nemecké či poľské železnice, na československé trate neboli z pohľadu výkonu vhodné moderné nemecké rušne radu 50 (u ČSD rad 555.1) a 52 (u ČSD rad 555.0), ktoré počas okupácie vyrábali aj české lokomotívky. A vzhľadom na ľahké zvršky používané na československých koľajach bolo tiež, vzhľadom na vysoké nápravové tlaky dosahujúce až 19,3 t/nápravu, vylúčené využívanie výkonných trojčitých nemeckých nákladných rušňov radu 44.
Bolo preto rozhodnuté použiť upravený pojazd tendrových nákladných rušňov radu 524.13 (s vypustením zadného bežného podvozku) a na neho umiestniť novo skonštruovaný kotol, rámcovo vychádzajúci z posledných sérii pôvodných rušňov radu 534.0
Sedlo pod Červeným grúňom

 
Sedlo pod Červeným grúňom () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa južne od obce Hubová.
Polohopis.
Leží v severnej polovici Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šiprúň. Nachádza sa v severnej časti liptovskej vetvy hlavného hrebeňa, v ramene, ktoré vybieha z masívu Chabzdovej () a pokračuje na Kútnikov kopec (). Južné svahy sedla tvorí Červený grúň (), severným smerom hrebeň pozvoľna stúpa na vrch Kýčera (). Sedlo prepája Bystrú dolinu na východe a záver doliny Baranová na západe. Vodu z oblasti odvádza Bystrý potok a Veľký Kračkov (prítok Ľubochnianky) do rieky Váh. V sedle sa križujú značené turistické chodníky a vedie ním hranica Národného parku Veľká Fatra.
Sedlo leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a zasahuje na katastrálne územia obcí Hubová a Ľubochňa.
Agostino Masucci

Agostino Masucci (* cca 1691† 19. október 1758) bol taliansky maliar z obdobia neskorého baroka či rokoka.
Životopis.
Narodil sa v Ríme, najprv sa vyučil u Andrea Procacciniho a potom sa stal členom štúdia Carla Maratta. V roku 1724 nastúpil do Accademia di San Luca a od roku 1736 do roku 1738 bol riaditeľom alebo "Principom". Masucci pracoval pre Savojskú dynastiu, a tiež získal provízie od Jána V. Portugalského kvôli jeho priateľstvu s Filippom Juvarrom a Luigim Vanvitellim. Napríklad pre toho druhého namaľoval hlavný oltárny obraz katedrály v Évore.
Masucci tiež vytvoril modely pre tri hlavné mozaikové panely v kaplnke sv. Jána Krstiteľa, ktoré navrhol Luigi Vanvitelli (spolu s Nicolom Salvim) pre portugalského kráľa Jána V. Bol postavený v Ríme od roku 1742, rozobraný v roku 1747 a odoslaný do Lisabonu, kde bol znovu zmontovaný v kostole sv. Rochusa (Igreja de São Roque). Bol dokončený v roku 1750, hoci mozaiky v ňom boli dokončené až v roku 1752. Postavená z mnohých drahých mramorov a iných drahých kameňov, ako aj z pozláteného bronzu, bola do tej doby považovaná za najdrahšiu kaplnku v Európe.
Pre kráľovskú dynastiu Savojských namaľoval sériu historických obrazov spolu s Giovannim Battistom Pittonim, Sebastianom Concom a Francescom Montim. Väčšina diel, ktoré dokončil, však bola v kostoloch v Ríme, vrátane oválov v Santa Maria in Via Lata a diela v San Francesco di Paola, San Marcello al Corso, Santa Maria del Popolo, Santissimo Nome di Maria na Via Latina a Santa Maria Maggiore. Namaľoval "Madona so siedmimi zakladateľmi rádu servitov" (cca. 1728) nájdený v Inštitúte umenia v Chicagu.
Jeho akademizmus a veľkolepá maľba siahajú od baroka po začínajúci klasicizmus. Bol učiteľom Stefana Pozziho, Johanna Zoffanyho a Gavina Hamiltona. Možno mentoroval Pompea Batoniho.
Epyllion

Epyllion (od = malý epos) je krátky epický veršovaný útvar písaný hexametrom. Obľúbený bol v helenistickom období, približne od roku 300 pred Kr. (od Theokrita).
V staroveku neexistoval žiadny špecifický všeobecný názov pre malú epickú poéziu. Bola písaná v gréčtine a latinčine ako hexametrová báseň a mala typickú mimézu (μίμησις) zaoberajúcu sa predovšetkým emocionálnymi a osobnými témami ako láska a priateľstvo (obvykle o živote héroa alebo heroiny). Až od 18. storočia sa termín „epyllion“ (τὸ ἐπύλλιον) ustálil ako deminutívum slova „epos“ v snahe dosiahnuť väčšiu žánrovú diferenciáciu.
Epyllion sa od eposu líši menším počtom veršov (o niekoľkých sto hexametroch). Uvádzaný počet hexametrických veršov, t. j. kedy sa už môže hovoriť o „malom epose“, sa líši (okolo 2001000 veršov). 
Britský akademik Oliver Lyne opisuje epyllion ako "krátky, vysoko prepracovaný epos, ktorý sa viac-menej ostentatívne dištancuje od tradičných eposov, sústreďujúc sa na príhody o hrdinoch alebo hrdinkách, alebo na iné nekonvenčné témy, využívajúc naratívnu techniku, ktorá je často zámerne individuálna a selektívna, a predsa si do značnej miery zachováva epický jazyk, meter a štýl." 
Najznámejšími gréckymi autormi epyllií boli Theokritos, Kallimachos a Moschos, u Rimanov Catullus (píše napr. o manželstve Pelea a Thetis v 408 hexametroch, kompozične má báseň veľmi blízko k eposu.) alebo Vergílius (známy je jeho epyllion "de Culice"O komárovi). Epyllion je známy aj v rano-novovekej literatúre (napr. Thomas Lodge: "Scillaes metamorphosis", 1589; Francis Beaumont: "Salmacis and Hermaphroditus", 1602 a i.)
Zoznam kardinálov vymenovaných Urbanom VIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Urbanom VIII.
Menovacia politika.
Pápež Urban VIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (16231644) 74 kardinálov v ôsmich konzistóriách. Hlava Cirkvi z nich vymenovala 14 kardinálov "in pectore." Konzistóriá sa konali zhruba v ročných až jeden a polročných intervaloch s výnimkou osemročnej pauzy medzi rokmi 1633 až 1641. Urban VIII. vymenoval najviac kardinálov na poslednom konzistóriu v júli 1643.
Všetci vymenovaní kardináli boli Európania. Pápež pokračoval v nastolenej línii, takže až 62 prelátov pochádzalo z Talianska. Nasledovali 5 Francúzi, 4 Španieli, 1 Rakúšan, 1 Uhor a 1 Poliak.
Pápež vymenoval na prvom konzistóriu za kardinála svojho synovca Francesca Barberiniho. Na nasledujúcom kreoval za kardinála svojho brata Antonia Marcella Barberiniho, ako aj bratranca Lorenza Magalottiho. V roku 1627 povýšil do kardinálskeho zboru aj ďalšieho synovca Antonia Barberiniho. Kardinálskej hodnosti sa po ôsmych rokoch vzdal Francúz Nicholas François de Lorraine-Vaudémont, ktorý bol zároveň najmladším kreovaným kardinálom (kardinálske galero získal ako 16-ročný). Najstaršou osobou, ktorá sa stala členom kardinálskeho kolégia, bol 63-ročný Španiel Diego Guzmán de Haros.
Spomedzi kreovaných sa počas konkláve stal Urbanovým nástupcom Giovanni Battista kardinál Pamphili ako pápež Inocent X. Na tejto voľbe novej hlavy Cirkvi sa zúčastnilo 48 prelátov. Dvaja sa nemohli zúčastniť a 23 boli po smrti.
Z krajín dnešnej strednej Európy bol za kardinála kreovaný Ernst Adalbert von Harrach, ktorý sa stal pražským arcibiskupom a korunoval viacerých panovníkov. V Uhorsku pôsobil významný ostrihomský arcibiskup Peter Pázmaň, ktorý sa zaslúžil o rozvoj Bratislavy či Trnavy. V Poľsku sa stal kardinálom krakovský biskup Ján Olbracht Waza.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval Urban VIII., bol Girolamo kardinál Grimaldi-Cavalleroni. Skonal 4. novembra 1685, teda 41 rokov po pápežovej smrti.
Raketa (zbraň)

Raketa je vo vojenskej terminológii samohybný, neriadený alebo riadený zbraňový systém poháňaný raketovým motorom. Rakety sa používajú v delostreleckých systémoch predovšetkým stredného a dlhého dosahu, aj keď v minulosti sa používali i v systémoch vzduch-zem, niektoré ako vzduch-vzduch a tiež aj v niekoľkých prípadoch zem-vzduch. Príklady moderných raketových systémov zem-zem zahŕňajú M270 MLRS a BM-27 Uragan.
Vo vojenskej terminológii sa "raketa" od "strely" odlišuje predovšetkým absenciou navádzacieho systému (hlavne v ostatných jazykoch ako slovenčina, viď anglické výrazy "rocket" a "missile"), pričom jedny z prvých striel boli známe ako „riadené rakety“ alebo „riadené strely“. Niektoré rakety boli vyvinuté ako neriadené systémy a neskôr vylepšené na riadené verzie, ako napríklad GMLRS, a označenie „raketa“ namiesto „strela“ si zachovali. Rakety alebo strely, ktoré cestujú pod vodou, ako napr. VA-111 Škval, sú známe ako torpéda bez ohľadu na ich pohonný systém.
Použitie rakiet ako nejakej formy delostrelectva sa datuje do stredovekej Číny, kde sa používali zariadenia ako ohnivé šípy (hoci väčšinou ako psychologická zbraň) a postupne sa rozšírili do Európy a na Blízky východ. V priebehu 20. storočia sa rakety stali významnou zbraňou, pretože presné výrobné procesy umožnili vyrobiť relatívne presné rakety.
Sedlo pod Radičinou

 
Sedlo pod Radičinou () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa severovýchodne od Hrboltovej, mestskej časti Ružomberka.
Polohopis.
Leží v severnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Šípska Fatra. Nachádza sa v severnom výbežku pohoria, od zvyšku Veľkej Fatry oddeleného údolím Váhu, na južnom úbočí Radičinej (). Juhozápadne sa nachádza bezmenný pahorok (). Sedlo prepája južne ležiacu Kamennú dolinu, ktorou vodu do Váhu odvádza Kamenný potok, a záver Komjatnianskej doliny, odvodňovanej Komjatnou. Sedlom vedie značená turistická trasa a lokalita je už mimo ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra.
Sedlo leží v Žilinskom kraji, v okrese Ružomberok a na katastrálnom území Hrboltovej, mestskej časti Ružomberka.
Elizabeth Lailová

Elizabeth Lailová (* 25. marec 1992, Williamson County, Texas, USA) je americká herečka, známa z televíznych seriálov ako "Kde bolo, tam bolo" (2014) a "Ty" (2018 – súčasnosť).
Detstvo.
Lailová sa narodila v Texase a vyrastala v meste Asheboro v štáte Severná Karolína. O herectvo sa začala zaujímať už ako štrnásťročná, krátko po tom, čo hrala malú rolu v komunitnej divadelnej produkcii "Sedem neviest pre sedem bratov". V roku 2010 navštevovala University of North Carolina School of Arts.
Kariéra.
Lailová sa začala venovať herectvu v roku 2011 a väčšinou účinkovala v študentských krátkych filmových produkciách. V roku 2014 sa zúčastnila konkurzu na rolu Anny do televízneho seriálu "Kde bolo, tam bolo". V roku 2016 stvárnila hlavnú úlohu v televíznom seriáli "Dead of Summer".
V roku 2017 bola obsadená do televízneho seriálu "Ty", kde stvárňuje postavu Genevieve, po boku hercov ako Penn Badgley, Shay Mitchellová a Tati Gabrielle. Seriál sa začal natáčať v roku 2018. Lailová bola nominovaná za najlepšiu herečku v streamovanej prezentácii na 45. ročníku udeľovania cien Saturn.
V roku 2022 si zahrala v komédii "Mack &amp; Rita", po boku Diane Keaton, Lois Smith a Simona Rexa. O rok neskôr, stvárnila rolu Vanessy vo filmovej adaptácii "Five Nights at Freddy’s", ktorá mala premiéru 27. októbra 2023. Lailová si rolu Vanessy zopakuje aj v pokračovaní, ktorá je naplánované na rok 2025.
Súkromný život.
Lailová sa v apríli 2021 vydala za zubára, Nieku Manshadiho.
Slečna Moneypenny

Slečna Moneypenny, ktorej boli neskôr pridelené krstné mená Eve alebo Jane, je fiktívna postava v románoch a filmoch Jamesa Bonda. Je sekretárkou postavy M. V oficiálnych filmoch si zahrali Moneypenny štyri herečky Lois Maxwell, Caroline Bliss, Samantha Bond a Naomie Harris. V dvoch bondovkách' (2006) a ' (2008) sa postava vôbec neobjavuje. V dvoch remake filmoch sa postavy zhostili Barbara Bouchet a Pamela Salem.
Knižné zobrazenie.
Úloha slečny Moneypenny vo Flemingových románoch je ešte menšia ako jej úloha vo filmoch. V románoch má Bond aj svoju sekretárku, Loeliu Ponsonbyovú a neskôr Mary Goodnightovú. Moneypenny sa spravidla nikdy priamo nezúčastňuje na Bondových misiách.
Filmové zobrazenie.
Oficiálne filmy.
Lois Maxwell (19621985).
Lois Maxwell okrem 14 oficiálnych filmov série stvárňuje Moneypenny v televíznom špeciály "Welcome to Japan, Mr. Bond" (1967), ktorý produkovala United Artists Television. Taktiež sa v role Moneypenny objavila aj vo francúzskej paródii na Bonda "Bozky z Hongkongu" (1975) s Les Charlots. Vo filme "" má Moneypenny asistentku Penelope Smallbone (Michaela Clavell). 
Caroline Bliss (19871989).
Po štrnástich oficiálnych filmoch Lois Maxwell, sa v nasledujúcich dvoch Daltonových bondovkách objavila Caroline Bliss.
Samantha Bond (19852005).
Predstaviteľka počas Brosnanových Bond filmov stvárnená herečkou Samantha Bond.
Naomie Harris (2012súč.).
Jediná Moneypenny v podaní Naomie Harris, ktorá sa pravidelne zapája do akcii v teréne.
Neoficiálne filmy.
Barbara Bouchet (1967).
Vo filme "Casino Royale" hrá Barbara Bouchet Moneypennyinu dcéru. Samotná Moneypenny sa v deji neobjavuje.
Pamela Salem (1983).
V neoficiálnej bondovke "Nikdy nehovor nikdy" (1983) sa ako Moneypenny objavila Pamela Salem.
Jessica Triebeľová

Jessica Triebeľová (* 11. apríl 2001, Trstená) je slovenská boxerka. Zúčastnila sa Letných olympijských hier 2024 v Paríži.
Život.
Narodila sa v Trstenej, vyrastala v obci Klin.
Športová činnosť.
Boxuje od veku 9 rokov, k športu ju viedol otec. V rokoch 2016 až 2018 bola dorastenecká majsterka Európy, v roku 2023 získala striebro na Majstrovstvách Európy do 22 rokov.
Je členka Vojenského športového centra Dukla Banská Bystrica.
Olympijské hry.
Na Letných olympijských hrách 2024 v Paríži štartovala v kategórii do 66 kg. Kvalifikovala sa na svetovej kvalifikácii v Bangkoku.
Triebeľová je prvá žena, ktorá na olympijských hrách reprezentuje Slovensko v boxe.
Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom XV.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom XV.
Menovacia politika.
Pápež Gregor XV. vymenoval počas svojho pontifikátu (16211623) 11 kardinálov v štyroch konzistóriách, pričom prvé tri sa konali v prvom polroku jeho vlády. V apríli 1621 a v septembri 1622 vymenoval po štyroch kardináloch.
Všetci vymenovaní boli Európania, pričom 9 mali taliansky pôvod, 1 bol Francúzi a Španiel. Najmladším vymenovaným hodnostárom sa stal 25-ročný Taliani Ippolito Aldobrandini. Naopak najstarším vymenovaným bol 56-ročný Talian Lucio Sanseverino. Hlava Cirkvi udelila prvé kardinálske galero svojmu synovcovi Ludovicovi Ludovisimu. V júli 1621 povýšil medzi kardinálov aj svojho bratranca Marcantonia Gozzadiniho. Členmi kardinálskeho kolégia sa stal aj prasynovec pápeža Klementa VIII. Ippolito Aldobrandini a prasynovec Gregora XIII. Francesco Boncompagni.
Na konkláve po smrti Gregora XV. v roku 1623 sa z tejto generácie kardinálov zúčastnilo 9 prelátov a dvaja sa nezúčastnili.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Gregor XV., bol Španiel Alfonso de la Cueva-Benavides y Mendoza-Carrillo. Skonal 10. augusta 1655, teda 32 rokov po pápežovej smrti.
Zoznam kardinálov vymenovaných Pavlom V.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Pavlom V.
Menovacia politika.
Pápež Pavol V. vymenoval počas svojho pontifikátu (16051621) 60 kardinálov v desiatich konzistóriách, ktoré sa spočiatku konali v zhruba jednoročných intervaloch, neskôr už nepravidelne. Jedného kardinála vymenovala hlava Cirkvi "in pectore". Pápež vymenoval najviac kardinálov (11) na konzistóriu v auguste 1611 a decembri 1615.
Všetci vymenovaní kardináli boli Európania, pričom Taliani boli 47. Nasledovali 6 Španieli, 4 Francúzi, 1 Uhor, 1 Rakúšan a 1 Nemec. Najmladšou vymenovanou osobou bol iba 10-ročný Ferdinand Španielsky. Naopak najstarším vymenovaným hodnostárom sa stal 72-ročný Talian Bartolomeo Ferratini. Kardinálskeho galera sa vzdali traja preláti: Ferdinando Gonzaga, Vincenzo Gonzaga a Maurice Savojský. 
Po Pavlovej smrti sa na konkláve v roku 1621 zúčastnilo z tejto generácie kardinálov 32 prelátov a 14 sa ho z rôznych príčin nezúčastnilo. V tomto období boli 12 hodnostári po smrti a 2 sa vzdali kardinálskej hodnosti.
Z tejto skupiny kardinálov sa Pavlovým priamym nástupcom stal Alessandro kardinál Ludovisi ako pápež Gregor XV. a po jeho smrti Maffeo kardinál Barberini ako pápež Urban VIII.
Z krajín strednej Európy bol za kardinála kreovaný Rakúšan Melchior Klesl a ostrihomský arcibiskup František Forgáč. Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Pavol V., bol Carlo kardinál de' Medici. Skonal 17. júna 1666, teda 45 po pápežovej smrti.
Sowa

Sowa alebo Sówa môže byť:
Sedlo pod Kečkou

 
Sedlo pod Kečkou alebo aj Sedlo za Kečkou () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa v závere Kantorskej doliny, východne od Turčianskeho Jasena.
Polohopis.
Leží v strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lysec. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie z Jarabinej () v turčianskej vetve hlavného hrebeňa Veľkej Fatry, severozápadným smerom na Lučenec (). Prepája severne situovanú Kantorskú a južne ležiacu Hornojasenskú dolinu a tvoria ho na západe svahy Kečky () a na východe svahy mohutnej Jarabinej (). Vodu zo severných svahov odvádza Kantorský potok do Váhu, z južných svahov hrebeňa odteká potokom Vôdky do Belianskeho potoka a Turca. V sedle je križovatka značených turistických trás a patrí do ochranného pásma Národného parku Veľká Fatra.
Sedlo leží v Žilinskom kraji, v okrese Martin a zasahuje na katastrálne územie obcí Turčianske Jaseno a Sklabinský Podzámok.
Thunderbolts*

Thunderbolts* je pripravovaný americký, akčný film natočený podľa komiksovej predlohy "Thunderbolts" od Marvel Comics. Film bude režírovať Jake Schreicher a scenár napíše Eric Pearson. Jedná sa o 36. film v MCU a bude posledným filmom 5. fázy Marvel Cinematic Universe a Mnohovesmírnej ságy.
Vydanie filmu bolo oznámené spolu s filmom na Comic-Cone v San Diegu v júni 2022, pričom premiéra filmu bolo oznámena na júl 2024. Po veľkej stávke scénaristov v Hollywoode, ktorá skončila 8. novembra, dostal film nový dátum premiéry na júl 2025. Premiéra filmu je v USA naplánovaná na 25. júl a na Slovensku 24. júla 2025. 
Dej.
Skupina antihrdinov a zločincov je vyslaná na tajné misie zadané americkou vládou.
Obsadenie.
Vylepšený super-vojak a bývalý Zimný vojak s kybernetickou rukou a potencionálny vodca Thunderbolts. V minulosti bol spoločníkom Captaina Americu a neskôr bol unesený Hydrou, ktorá z neho spravila Zimného vojaka.
Členka Thunderbolts, ktorá bola trénovaná v Red Room ako Čierna Vdova. Je sestrou Natashy Romanovovej pôvodnej Black Widow.
Člen Thunderbolts, vylepšený super-vojak a bývalý Captain America, ktorého titul mu bol odobraný za neprimerané správanie.
Člen Thunderbolts, vylepšený super-vojak, pôvodom z ruska ktorý, má byť ruskou verziou Captaina Americu a adoptívny otec Yeleny Belovej.
Členka Thunderbolts s vylepšenými reflexmi a fotografickou pamäťou vďaka čomu dokáže napodobniť bojový štýl protivníka. V minulosti bola ovládaná svojim otcom Dreykovom ako jeho osobná nájomná vrahyňa.
Členka Thunderbolts, so schopnosťou molekulárnej nestability vďaka čomu dokáže prechádzať cez objekty.
Kontesa, vysokopostavená členka americkej vlády a riaditeľka CIA, ktorá dáva dokopy tým antihrdinov a zločincov.
Novozvolený prezident spojených štátov amerických. V minulosti bol generálom americkej armády a neskôr ministrom zahraničných vecí. Harrison Ford nahradil pôvodného predstaviteľa postavy Williama Hurta, ktorý náhle zomrel v roku 2022.
Vylepšená super bytosť.
Geraldine Viswanathan sa objaví ako Mel, asistentka Valentiny. Laurence Fishburne sa objaví ako Bill Foster a Rachel Weisz ako Melina Wostokoff, zopakujú si tak úlohy z predošlých MCU filmov.
Produkcia.
Nakrúcanie filmu sa začalo na konci Februára 2024 a trvalo do konca Júna 2024.
Bill Tanner

Bill Tanner je fiktívna postava vo filmovej a knižnej série Jamesa Bonda. Tanner je zamestnancom tajnej spravodajskej služby (MI6), ktorý pôsobí ako vrchný náčelník štábu. Vo filmoch Eon Productions sa Tanner objavil v ôsmych filmoch a hrali ho štyria herci Michael Goodliffe, James Villiers, Michael Kitchen a Rory Kinnear.
Knižné zobrazenie.
V románoch Iana Fleminga je Bill Tanner šéfom štábu MI6. V románoch sa objavuje zriedka, ale je pravidelnou postavou v neskoršej sérii pokračovania od Johna Gardnera.
Filmové zobrazenie.
Oficiálne filmy.
Michael Goodliffe (1974).
V bondovke je Bill Tanner (Michael Goodliffe) videný len krátko a v záverečných titulkov nie je spomenutý. Objaví sa v kancelárii s M a Colthorpeom a diskutuje o Scaramangovi, ktorého zlatá guľka prišla do MI6 s číslom 007 na nej.
James Villiers (1981).
Vo filme dostáva Bill Tanner (teraz ho hrá James Villiers kvôli smrti Michaela Goodliffa v roku 1976) väčšiu úlohu, keďže zomrel Bernard Lee, ktorý hral M. Tanner vo filme čiastočne nahrádza rolu M. Dáva Bondovi jeho úlohu (spolu so sirom Fredrickom Grayom), a posiela ho tak hľadať Hectora Gonzalesa. Tanner je naposledy videný na konci filmu, keď telefonicky spojí premiéra a Bonda. V " bola rola M obsadená Robertom Brownom, takže Tanner sa už neobjavil.
Michael Kitchen (19851999).
V je Tanner videný len nakrátko v miestnosti MI6, keď je odpálená zbraň GoldenEye. Tanner nazýva vo filme novú M „Zlá kráľovná čísel“. Keďže Michael Kitchen nemohol zopakovať svoju úlohu vo filme ", namiesto neho bola vytvorená postava Charlesa Robinsona, jeho asistenta.
V je Tanner videný v škótskej budove MI6, ako informuje agentov o vražde Sira Roberta Kinga, otca Elektry Kingovej. Keď Bond dospeje k záveru, že za vraždou stojí terorista Renard, Tanner je videný, ako hovorí o tom, čo Renard môže urobiť alebo čo plánuje urobiť. Neskôr ho môžeme vidieť dvakrát, keď Elektra, skutočný strojca vraždy svojho otca, kontaktuje M, aby ju uniesla, a na konci filmu, keď sa R pokúša nájsť Bonda.
Rory Kinnear (2008súč.).
Tanner nebol nikdy považovaný za bežnú filmovú postavu série až do ' z roku 2008, kde ho zastáva Rory Kinnear, ktorý si zopakoval úlohu Tannera aj vo filmoch ', "" a "Nie je čas zomrieť".
Animal Diversity Web

Animal Diversity Web (ADW) je nezisková organizácia, ktorá prevádzkuje online databázu, ktorá zhromažďuje informácie o prírodopise, klasifikácii, charakteristike druhov, ochranárskej biológii a distribúcii druhov zvierat. Webová stránka obsahuje fotografie, zvukové nahrávky a virtuálne múzeum.
Miestnu, relačnú databázu píšu a udržiavajú zamestnanci a študenti, ktorí prispievajú z University of Michigan. Dá sa k nej dostať cez web a mobilné aplikácie. Ponúka zdroje pre učiteľov od škôlky po strednú školu, a funguje ako virtuálne múzeum obsahujúce prevažne cicavce a zbierku lebiek, s ktorými možno virtuálne manipulovať.
Pozadie.
ADW vytvoril v roku 1995 Philip Myers, bývalý profesor biológie na University of Michigan. K júnu 2022, stránka obsahovala záznamy pre približne 2 150 druhov zvierat, ktoré reprezentovalo 11 500 obrázkov a 725 zvukov. ADW má viac ako 250 záznamov vyšších taxonomických jednotiek.
Väčšina prispievateľov na webovú stránku sú vysokoškoláci. ADW spolupracuje s 30 vysokými školami a univerzitami po celých Spojených štátoch. Vysokoškolskí študenti často predkladajú správy o druhoch ako súčasť požiadaviek kurzu. Každý účet upravujú profesori aj zamestnanci ADW. K novembru 2017 mal Web Animal Diversity Web 3 675 prispievateľov.
Partnerstvá.
ADW spolupracuje s Encyclopedia of Life (EOL). BioKIDS Critter Catalog, ktorý vytvorila Michiganská univerzita, poskytuje zjednodušenú verziu záznamov zvierat. AmphibiaWeb je partner, ktorý poskytuje informácie o druhoch obojživelníkov.
ADW

ADW môže byť:
Sedlo pod Drienkom

 
Sedlo pod Drienkom alebo aj Sedlo za Drieňkom () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa v závere Rakytovskej doliny, východne od Turčianskych Teplíc.
Polohopis.
Leží na juhozápade strednej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie západným smerom z Krížnej () cez Smrekov () a Veľký Rakytov () na Drienok (). Prepája dolinu Mača na juhozápade a Rakytovskú dolinu na severovýchode a oddeľuje severozápadne situovaný Drienok () a juhovýchodne ležiaci Malý Rakytov (). Oblasť patrí do povodia rieky Turiec, do ktorého voda zo severných častí hrebeňa odteká Blatnickým potokom, z južných potokom Rakša. V sedle je križovatka značených turistických trás, odkiaľ vedie odbočka na vrchol Drienka (). Sedlo patrí do Národného parku Veľká Fatra.
Sedlo leží v Žilinskom kraji, na hranici okresov Martin a Turčianske Teplice a zasahuje na katastrálne územie obcí Blatnica a Mošovce.
Medvedie labky

Medvedie labky sú druh vianočného pečiva, ktoré sa pripravuje z cesta obsahujúceho múku, vajcia, cukor, maslo, kakao a orechy. Do cesta sa môže pridať aj korenie, najmä mletá škorica a klinčeky a často aj kakaový prášok.
Cesto sa pečie vo formičkách, ktoré mali pôvodne tvar zvieracích labiek. Dnešná ponuka tvarov formičiek je veľmi rozmanitá, pečivo tak môže mať tvar rôznych zvierat, rožkov či mušlí. Po upečení sa medvedie labky ihneď vyklepnú z horúcich formičiek a ešte teplé sa obaľujú v práškovom cukre s vanilkou. Ďalšou možnosťou je ich namočenie do čokolády.
Vanilkové rožteky

Vanilkové rožky (originálny nemecký názov: "Vanillekipferl"), doslovný preklad "Vanilkové polmesiačiky") sú jedno z najznámejších vianočných pečív. Vanilkové rožky pochádzajú z Rakúska, ale sú známe na území celej bývalej Rakúsko-uhorskej monarchie (okrem Slovenska aj v Česku, Poľsku, Rumunsku, Maďarsku) či v Bavorsku.
Popis.
Vanilkové rožky sú malé rožky z krehkého cesta v tvare polmesiaca. Cesto sa skladá z hladkej múky, cukru, namletých vlašských orechov (prípadne sa dajú použiť iné druhy orechov ako lieskové orechy, arašidy alebo mandle), masla, žĺtka, citrónovej kôry a vanilky (prípadne vanilkového cukru). Po upečení sa rožteky obaľujú v práškovom cukre.
História.
Vanilkové rožky pochádzajú z Rakúska, konkrétne z Viedne. Podľa povesti sa začali piecť na počesť porážky osmanských vojsk pri Viedni v roku 1683. Práve polmesiacovitý tvar mal odkazovať na Osmanskú ríšu, ktorá ho mala na vlajke. Pečivo sa rozšírilo po celej Rakúskej monarchii, okrem iného aj na Slovensko, kde sa stali typickým vianočným pečivom.
Tenis na Letných olympijských hrách 2024 – dvojhra žien

Ženská časť tenisového turnaja na olympijských hrách prebiehala od 27. júla do 3. augusta 2024 na antukových dvorcoch Rolanda Garrosa v Paríži. Do súťaže sa zapojilo 64 tenistiek z tridsiatich krajín. Obhajkyňou zlatej medaily bola Švajčiarka Belinda Benčičová, ktorá v novembri 2023 prerušila športovú kariéru kvôli tehotenstvu. Olympijskou víťazkou sa stala Číňanka Čeng Čchin-wen, ktorá vo finále zdolala chorvátsku reprezentantku Donnu Vekićovú , . V zápase o bronz zvíťazila najvyššie nasadená Poľka Iga Świąteková nad slovenskou tenistkou Annou Karolínou Schmiedlovou , .
Profesonálnu kariéru v 36 rokoch na turnaji ukončila bývalá svetová jednotka, držiteľka troch grandslamových titulov a strieborná olympijská medailistka Angelique Kerberová z Nemecka.
Tenis na Letných olympijských hrách 2024

Tenisový turnaj na Letných olympijskych hrách 2024 v Paríži prebiehal od 27. júla do 4. augusta na antukových dvorcoch Rolanda Garrosa.
Turistická značkovaná trasa číslo 2422

 Turistická značkovaná trasa číslo 2422 je modrá trasa v Bielych Karpatoch. Začína v Zlatovciach a končí v osade Paseky blízko štátnej hranice.. Dĺžka trasy je 20,5 km.
Zoznam kardinálov vymenovaných Klementom VIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Klementom VIII.
Menovacia politika.
Pápež Klement VIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (15921605) 53 kardinálov v šiestich konzistóriách. Hlava Cirkvi preferovala menej časté kreovanie s väčším počtom kardinálov. Najviac (18) ich vymenovala na poslednom konzistóriu v júni 1604. 
Všetci vymenovaní boli Európania, pričom jasnú prevahu malo 41 kardinálov talianskeho pôvodu. Nasledovali 5 Španieli, 4 Francúzi, 1 Poliak, 1 Nemec a 1 kardinál pôsobiaci v Česku. Najmladšou vymenovanou osobou bol 16-ročný Talian Silvestro Aldobrandini. Naopak najstarším kreovaným prelátom sa stal 71-ročný Talian Lucio Sassi. 
Na konkláve v roku 1605 po smrti Klementa VIII. sa z tejto generácie vymenovaných zúčastnilo 38 kardinálov a 6 sa z rôznych príčin nezúčastnili. V čase konania voľby boli 9 preláti po smrti. Z Klementových kardinálov sa Camillo Borghese stal pápežom Pavlom V. (po Levovi XI.). 
V Olomouci pôsobil František kardinál z Ditrichštejna a v susednom Poľsku Bernard kardinál Maciejowski. 
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Klement VIII., bol Domenico kardinál Ginnasi. Skonal 12. marca 1639, teda 34 rokov po pontifikovej smrti. Z týchto nižšie vymenovaných kardinálov je Robert Bellarmin od roku 1930 uctievaný ako svätý.
Sila osudu

Sila osudu ("La fuerza del destino") je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v roku 2011. Hlavné úlohy stvárnili herci David Zepeda a Sandra Echeverría. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Doma prvýkrát od 1. júna 2015 do 7. augusta 2015 a druhýkrát od 18. februára 2016 do 29. apríla 2016.
More lásky

More lásky ("Mar de amor") je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v rokoch 2009 – 2010. Hlavné úlohy stvárnili herci Zuria Vega a Mario Cimarro. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Doma prvýkrát od 10. augusta 2015 do 18. decembra 2015 a druhýkrát od 2. mája 2016 do 23. augusta 2016.
V náručí diabla

V náručí diabla () je americká telenovela z produkcie spoločnosti Telemundo v rokoch 2009 – 2010. Hlavné postavy stvárnili herci Gaby Espino a Jencarlos Canela. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Doma prvýkrát od 22. novembra 2010 do 7. septembra 2011 a druhýkrát od 2. marca 2015 do 25. novembra 2015.
Leptanie skla (graffiti)

Leptanie skla (anglicky "glass etching") je spôsob vytvárania grafity za pomoci silného kyslého roztoku. Proces leptania skla sa vyvinul vo Švédsku v 18. storočí, odkiaľ sa rozšíril do Európy a stal sa populárnym vo viktoriánskom Anglicku. Samotná technika leptania sa okrem vytvárania dekoratívnych okien rozšírila aj na pole grafity subkultúry predovšetkým vďaka svojej permanentnosti. Grafity vytvorené takýmto spôsobom sa dajú odstrániť iba prebrúsením zasiahnutého skla.
Definícia.
Na leptanie skla sa najčastejšie používa kyselina fluorovodíková v špeciálnom popisovači vybaveným hrotom tvoreným lôžkom s guľatou stopou, ktorá steká na vertikálnej ploche. Intenzitu stekania je možné ovplyvniť prípadným stlačením popisovača. Po nanesení tekutiny na sklený povrch dôjde k permanentnému vypáleniu, ktoré je neodstrániteľné čistením. Z dôvodu manipulácie s korozívnou kyselinou sa jedná o veľmi nebezpečný proces tvorenia graffiti.
Kanoistika na Letných olympijských hrách 2024

Preteky v kanoistike na Letných olympijských hrách 2024 sa konajú vo Vaires-sur-Marne v dňoch 27. júla5. augusta vo vodnom slalome a 6.10. augusta v rýchlostnej kanoistike. Celkom 199 pretekárov štartuje v 16 disciplínach (8 pre mužov, 8 pre ženy).
Oproti predchádzajúcim olympijským hrám sú mužské šprinty C2 a K2 na 1000 m nahradené pretekmi s dĺžkou 500 m, aby sa zosúladili so ženskou časťou programu. Na olympiáde má debut kajak kros, slalomová disciplína mužov a žien, ktorým boli nahradené šprintérske preteky K1 mužov a žien na 200 metrov.
Prípor (sedlo)

 
Prípor () je horské sedlo v pohorí Veľká Fatra. Nachádza sa nad Donovalmi.
Polohopis.
Leží na juhovýchodnom okraji Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Zvolen. Nachádza sa v hrebeni, ktorý vedie z Donovál západným smerom na Veľký Šturec a Krížnu (), konkrétne medzi vrchmi Zvolen () a Motyčianska hoľa (). Prepája severne ležiacu Revúcku dolinu a dolinu Starohorského potoka, ktorými voda odteká na sever riekou Revúca do Váhu, resp. Starohorským potokom do Hrona. Hrebeňom i sedlom prechádza turistická magistrála Cesta hrdinov SNP. Sedlo je súčasťou ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.
Sedlo leží na pomedzí Žilinského a Banskobystrického kraja a okresov Ružomberok a Banská Bystrica. Zasahuje na katastrálne územie obce Liptovské Revúce a Donovaly.
Kanoistika na Letných olympijských hrách 2024 – C1 slalom muži

Mužský C1 slalom v kanoistike na Letných olympijských hrách 2024 prebehol 27. a 29. júla 2024 v Lee Valley White Water Centre v Londýne. Slovenský kanoista Matej Beňuš v tejto disciplíne obsadil 3. miesto.
Program súťaže.
Súťaž sa odohrávala počas 2 dní.
Zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom IX.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Inocentom IX.
Menovacia politika.
Pápež Inocent IX. vymenoval počas svojho 2-mesačného pontifikátu (1591) dvoch kardinálov v jednom konzistóriu. Obaja vymenovaní preláti boli Taliani, pričom pápežov prasynovec mal v čase menovania 16 rokov a Filippo Sega 54 rokov.
Po Inocentovej smrti sa na konkláve v roku 1591 zúčastnil len Giovanni Antonio Faccinetti de Nuce. Ten zároveň prežil svojho prastrýka o 15 rokov, keďže skonal 18. mája 1606.
Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom XIV.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom XIV.
Menovacia politika.
Pápež Gregor XIV. vymenoval počas svojho 10-mesačného pontifikátu (15901591) piatich kardinálov v dvoch konzistóriách. Všetci vymenovaní boli Taliani. Na prvom konzistóriu kreoval za kardinála svojho synovca Paola Emilia Sfondratiho.
Najmladšou vymenovanou osobou bol 17-ročný Odardo kardinál Farnese, naopak najstaršími prelátmi sa stali Flaminio kardinál Piatti a Ottavio kardinál Paravicini (obaja sa narodili 11. júla 1552). 
Po Gregorovej smrti sa na konkláve v roku 1591 zúčastnili všetci piati kardináli. Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval Gregor XIV., bol Odoardo kardinál Farnese. Skonal 21. februára 1626, teda 35 rokov po pontifikovej smrti.
Zoznam kardinálov vymenovaných Sixtom V.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Sixtom V.
Menovacia politika.
Pápež Sixtus V. vymenoval počas svojho pontifikátu (15851590) 33 nových kardinálov v ôsmich konzistóriách, ktoré sa konali raz až dvakrát ročne, prevažne v decembri. V decembri 1585, novembri 1586 a decembri 1587 vymenoval pápež najviac kardinálov (8).
Ako prvého kardinála vymenovala hlava Cirkvi svojho prasynovca Alessandra Peretti di Montalta. Tento bol zároveň aj najmladšou vymenovanou osobou. Naopak najstarším prelátom povýšeným do kardinálskej hodnosti sa stal uhorský Chorvát Juraj Drašković, ktorému pápež odovzdal kardinálske galero ako 70-ročnému.
Všetci vymenovaní kardináli boli Európania, pričom 27 bolo Talianov. Nasledovali 3 Francúzi, 1 Španiel, 1 Angličan a 1 Chorvát. Pápež vymenoval hneď na prvom konzistóriu za kardinála svojho prasynovca Alessandra Peretti di Montaltiho.
Po Sixtovej smrti v roku 1590 sa na konkláve z tejto generácie vymenovaných zúčastnilo 25 kardinálov a 5 sa nezúčastnili; traja boli už zosnulí. Po ďalších troch Sixtových nástupcoch sa z týchto kardinálov stal novou hlavou Cirkvi Ippolito kardinál Aldobrandini ako pápež Klement VIII.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Sixtus V., bol Federico kardinál Borromeo. Skonal 21. septembra 1631, teda 41 rokov po pontifikovej smrti.
Corey Schwab

Corey Schwab (* 4. november, 1970, North Battleford, Saskatchewan, Kanada) je bývalý kanadský profesionálny hokejový brankár. Preslávil sa najmä pôsobením v National Hockey League, kde s tímom New Jersey Devils získal v roku 2003 Stanleyho pohár. V roku 1995 sa stal najlepším brankárom a najužitočnejším hráčom Play-Off v tíme Albany River Rats v American Hockey League. S tímom v tom roku získal aj Calder Cup.
Profesionálnu hráčsku kariéru ukončil v roku 2004. Odvtedy pôsobí ako tréner brankárov. V súčasnosti je zamestnaný v organizácii Utah Hockey Club.
Kariéra.
Schwab hokejovo vyrastal v rodnom meste North Batlleford a v rámci vyšších juniorských súťaží pôsobil v tíme Seattle Thunderbirds vo WHL.
V roku 1990 bol v 10. kole (celkovo z 200. miesta) draftovaný tímom New Jersey Devils. V rokoch 19911996 pôsobil najmä v AHL, kde v roku 1995 vyhral Calder Cup a stal sa najužitočnejším hráčom Play-Off ("Jack A Butterfield Trophy") a spolu s Mikom Dunhamom získal cenu za najlepšie brankárske duo ligy ("Harry Holmes Memorial Award").
Svoj debut v NHL zažil 18. novembra 1995 proti Buffalu Sabres. Zápas Devils vyhrali 5:4.
V roku 1996 Schwaba New Jersey vymenilo do tímu Tampa Bay Lightning, kde strávil tri sezóny. V ročníku 1998/99 zastával úlohu prvého brankára tímu. V lete 1999 bol vybraný v „Expansion Drafte“ tímom Atlanta Thrashers, ale neodohral za nich ani jeden zápas, keďže už v októbri bol vymenený do Vancouveru Canucks, tu sa jeho výkonnosť zhoršila a len po 6 zápasoch bol poslaný do nižšej IHL, kde strávil dve sezóny. Ako neobmedzeného voľného hráča ho v roku 2001 podpísalo Toronto Maple Leafs, kde v ročníku 2001/02 zastával pozíciu náhradného brankára. Po sezóne si ho ako znova neobmedzeného voľného hráča upísal jeho pôvodný tím NHL - New Jersey Devils.
V sezóne 2002/03 Schwab zastával pozíciu náhradného brankára Martina Brodeura a spolu s Devils získal Stanleyho pohár. Zároveň išlo o Schwabov štatisticky najúspešnejší ročník, keď si v 11 zápasoch prirpísal 93,3% úspešnosť zárkokov a 1,47 inkasovaného gólu na zápas. Kariéru ukončil v roku 2004, keď v sezóne 2003/2004 odchytal iba 3 zápasy.
Celkovo Schwab v NHL odchytal 147 zápasov počas 8 sezón, v ktorých si pripísal 42 víťazstiev, 63 prehier a 13 remíz. Jeho kariérna úspešnosť zákrokov sa zastavila na 89,6% a jeho kariérny priemer inkasovaného gólu na zápas je 2,89. Nikdy si neobliekol reprezentačný dres.
Agenti sekcie 00

V románoch Jamesa Bonda od Iana Fleminga a odvodených filmoch je sekcia 00 v MI6 považovaná za elitu tajnej služby. 00 (vyslovuje sa ako „Double O“) je označenie agentov, ktorí majú povolenie zabíjať v teréne podľa vlastného uváženia, aby dokončil akúkoľvek misiu. Román "Moonraker" uvádza, že sekcia má bežne troch agentov súčasne; filmová séria v "" stanovuje minimálny počet na deväť 00 agentov aktívnych v tom čase. Hlavným agentom série je 007 (James Bond) a iný agenti sekcie sú často buď spomínaný alebo v malých úlohách aj videný vo filmoch série Bond.
Inšpirácia.
Počiatky titulu Double O sa môžu datovať do Flemingovej vojnovej služby. Podľa historika z druhej svetovej vojny Damiena Lewisa vo svojej knihe "Churchill's Secret Warriors" dostali agenti Special Operations Executive (SOE) predponu „0“, keď sa po ukončení výcviku v zabíjaní stali „nulovým hodnotením“. V rámci svojej úlohy asistenta vedúceho námornej spravodajskej služby, kontradmirála Johna Godfreyho (sám bol inšpiráciou pre M), Fleming pôsobil ako spojka so SOE.
Zoznam 00 agentov.
Nasledujúce zoznamy obsahujú 00 agentov britskej tajnej služby, ktorí existujú v románoch a poviedkach Iana Fleminga, filmoch EON alebo neoficiálnych bondoviek.
Filmy (oficiálne).
Vo filmovej ságe je deväť osôb označených ako 00 (od 001 do 009). Dva z filmov, ' (1965) a ' (1999), majú scény, v ktorých sa Bond pripojí k skupinám ďalších 00 agentov na brífingoch. V "Thunderballe" sú k dispozícii iba letmé pohľady na týchto jednotlivcov. Vo filme "Jeden svet nestačí" je niekoľko viditeľných, keď dostávajú pokyny od M a jej asistenta Billa Tannera, vrátane jednej agentky 00.
Filmy (neoficiálne).
V neoficiálnom filme "Casino Royale" z roku 1967 nariaďuje M (David Niven), aby sa všetci agenti MI6 – muži aj ženy – premenovali na Jamesa Bonda 007, aby zmiatli nepriateľskú organizáciu SMERSH.
Knihy (Flemingové).
Samotný Fleming spomína vo svojich štrnástich knihách celkovo len päť agentov 00.
Nezvestná (telenovela)

Nezvestná () je americká telenovela z produkcie spoločnosti Telemundo v rokoch 2009 – 2010. Hlavné postavy stvárnili herci Sonya Smith, Gabriel Porras a Jorge Luis Pila, v záporných úlohách účinkovali Catherine Siachoque a Roberto Mateos a rolu nezvestnej Elisy stvárnila Vanessa Pose.
Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Doma prvýkrát od 15. mája 2014 do 5. septembra 2014 a druhýkrát od 18. mája 2015 do 24. júla 2015.
Telenovela je adaptáciou čilskej telenovely "¿Dónde está Elisa?" z roku 2009.
Bábur

Bábur, vlastným menom Záhir ud-Dín Muhammad Bábur (* 23. február 1483, Andižan, Tímúrovská ríša† 5. január 1530, Ágra, Mughalská ríša) bol známy ako priamy potomok turko-mongolského dobyvateľa a vodcu Tímúra a zároveň zakladateľom ale aj prvým vládcom Mogulskej ríši v Indii, ktorej vládol až do svojho skonu v roku 1530.
Pôvod.
Bábur pochádzal z potomstva turko-mongolského vládcu Tímúra. Pôvodne stál na čele kmeňa turkestantských Mongolov a to v kniežatstve Fergana na území Strednej Ázie. Odtiaľ bol o čosi neskôr vytlačený tamojšími uzbeckými kmeňmi. V dôsledku tejto udalosti sa po čase stal veliteľom potulnej skupiny bojovníkov, ktorej cieľom bolo nájsť iné územie pre vládu nad novým impériom.
Expanzie a nová ríša.
Počiatočné ťaženia a výpravy Bábura sa uskutočnili v roku 1504. Mesto využil ako základňu pre zorganizovanie útoku proti svojmu rivalovi Lódímu ako dillíjskému sultánovi. Vtedy sa mogulským bojovníkom podarilo dobyť mesto Kábul a založiť tak kráľovstvo na území terajšieho Afganistanu. Jeho ambície však stále znamenali opätovne získať oblasť Fergany a mať v područí znovu vládu nad Samarkandom. V roku 1515 sa Báburovi ako kráľovi z Kábulu podarilo uskutočniť vpád do severnej Indie. O čosi neskôr, v roku 1519 bol však Bábur dosť sklamaný z ťažení na území Strednej Ázie, v dôsledku čoho sa zameral dobyvačné plány smerom na juh Indického subkontinentu. V roku 1526 sa došlo k ozbrojenému stretu medzi vojskom mogulského panovníka Bábura na jednej strane a dillíjského sultána Ibrahíma Šáha Lódího na strane druhej pri Pánípate. Bitka sa skončila zničením armád sultána z Dillí. Mogulská armáda, ktorej sila predstavovala 12 000 vojakov, napokon dobyla územie Dillíjského sultanátu ako najsilnejšej ríše v Indii.
O rok neskôr nasledovalo jeho vojenské víťazstvo nad kmeňom Rádžputov v bitke pri meste Khanua. Po skončení boja tak Bábur skoncoval s najväčším oponentom na území severnej Indie. Vrcholom Báburových vojenských výprav v duchu rozširovania jeho moci bolo v roku 1529 dobytie Bengálska a Biharu, kde jeho armády úspešne zvíťazili nad afganskými vojvodcami blízko rieky Gagra. Dôsledkom tejto expanzie sa tak Báburovo územie pod jeho vládou rozprestieralo od mesta Kábul po Bengálsko. Báburove vojenské víťazstvá v jeho ťaženiach boli známe vďaka tomu, že viedol veľké manévrovanie, dohliadal na disciplínu a dôvtipným spôsobom využíval delostrelectvo.
Báburova armádna a technická podpora.
Bábur a jeho súkmeňovci boli moslimského vyznania. Počas výprav, ktoré viedol, boli jeho vojaci zásobovaní zo strany Osmanskej ríše. Báburovi vojaci uprednostňovali v boji kone, ktoré mali rýchlejší pohyb na rozdiel od pomalých indický slonov. Práve to bol dôvod, prečo úspešne víťazil v bojovom poli paradoxne proti silnejšej indickej armáde.
Grauholz

Grauholz (820 m n. m.) je zalesnené pásmo vrchov () medzi Schönbühlom a Ittigenom, neďaleko Bernu. Je známe bitkou pri Grauholzi (1798), ako aj pre jeho dopravnú polohu s diaľničným úsekom a železničným tunelom.
Na úpätí Grauholzu sa nachádza jeden z najstarších diaľničných úsekov vo Švajčiarsku. Bol otvorený 10. mája 1962 a slúži na odľahčenie zápchy na ceste cez Zollikofen. V roku 2011 bola priemerná intenzita dopravy 100 000 vozidiel za deň, pričom v špičkách bolo meraných viac ako 120 000 vozidiel.
Zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom XIII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Gregorom XIII.
Menovacia politika.
Pápež Gregor XIII. vymenoval počas svojho pontifikátu (15721585) 35 kardinálov v deviatich konzistóriách, ktoré sa spočiatku konali v dvojročných intervaloch. Pápež kreoval najviac kardinálov (19) na predposlednom konzistóriu.
Najmladšou kreovanou osobou sa stal 16-ročný Francúz Charles de Lorraine-Vaudémont. Najstarším vymenovaným prelátom bol 72-ročný Talian Michele della Torre. Kardinálskej hodnosti sa vzdali Albrecht Habsburský a Fernando de Toledo de Oropesa.
Všetci vymenovaní kardináli boli Európania, pričom väčšinu mali 20 Taliani. Nasledovali 5 Francúzi, 4 Španiel, 2 Rakúšania, 1 Belgičan, 1 Litovčan, 1 Poliak a 1 uhorský Chorvát. V krajinách súčasnej strednej Európy pôsobil uhorský kardinál chorvátskeho pôvodu Anton Vrančič. Z Rakúska bol povýšený do kardinálskej hodnosti Ondrej Rakúsky a Albrecht Habsburský, v Poľsku zase Ondrej Báthory.
Po pápežovej smrti v roku 1585 sa na konkláve z ním vymenovaných prelátov zúčastnilo 16 kardinálov a 14 sa z rôznych príčin nezúčastnili. V čase konania volieb boli 4 kardináli po smrti a 1 už nebol kardinálom.
Z tejto generácie kardinálov vzišli až štyria pápeži: po Sixtovi V. sa stal hlavou Cirkvi Giambattista Castagna ako pápež Urban VII. Za ním nasledoval Niccolò Sfondrati ako pápež Gregor XIV., Giovanni Antonio Facchinetti de Nuce ako pápež Inocent IX. a po Klementovi VIII. viedol Cirkev Alessandro Ottaviano de' Medici ako pápež Lev XI.
Posledným žijúcim kardinálom, ktorého vymenoval pápež Gregor XIII., bol Francesco kardinál Sforza. Skonal 9. septembra 1624, teda 39 rokov po pontifikovej smrti.