Otakar Sommer

Prof. JUDr. Otakar Sommer (celým menom Otakar Ladislav Marie Sommer; * 7. jún 1885, Příbram, Rakúsko-Uhorsko† 15. august 1940, Praha, Protektorát Čechy a Morava) bol český právny romanista, univerzitný funkcionár Právnickej fakulty Univerzity Komenského: dekan (1923/24), prodekan (1922/12; 1925/26), rektor (1926/27) a prorektor (1927/28); dekan Právnickej fakulty Karlovej univerzity (1933/34). Zaslúžil sa o vznik Právnickej fakulty Univerzity Komenského, kde v rokoch 1921 až 1928 pôsobil ako profesor rímskeho práva. Zakladajúci člen Učenej spoločnosti Šafárikovej, člen Kráľovskej českej spoločnosti náuk, ČAVU či Československej národnej rady bádateľskej.
Život.
Narodil sa v roku 1885 v meste Příbram. Pochádzal zo sedliackej, konzervatívnej a a katolíckej rodiny. Jeho otcom bol učiteľ matematiky a autor učebníc Jan Sommer a matkou Mária, rod. Skretová. Mal sestru Máriu. V detstve bol chorľavý, prežil týfus i zápal pľúc. Najprv začal študovať na gymnáziu v Roudnici, no už zakrátko prešiel na gymnázium v Malej Strane v Prahe. Právo študoval na študoval na Právnickej fakulte Karlo-Ferdinandovej univerzity v Prahe, kde bol jeho učiteľom zakladateľ modernej českej právnej romanistiky, Leopold Heyrovský. Okrem rímskeho práva sa zaujímal aj o občianske právo a kánonické právo. Spočiatku sa chcel venovať skôr platnému súkromnému právu a v roku 1909 nastúpil do právnej praxe ako praktikant na súde v Jičíne. Pod vplyvom profesora Josefa Stupeckého, jeho vzdialeného príbuzného sa však následne preorientoval na vedeckú kariéru a rímske právo. 
V rokoch 19101911 absolvoval študijné pobyty v Berlíne a v Lipsku, kde sa oboznámil s vtedy najnovšími postupmi v právnej romanistike, právnou papyrológiou a interpolačnou kritikou. Habilitoval sa v roku 1913 s prácou "Dies cedens v právu římském". Počas prvej svetovej vojny pracoval ako úradník v Zemskom výbore Českého kráľovstva. Po vzniku Československa bol 22. decembra 1918 vymenovaný za radcu na vysokoškolskom odbore Ministerstva školstva a národnej osvety. Z tejto pozície ovplyvnil proces vzniku nových právnických fakúlt v Bratislave a v Brne.
Do Bratislavy priviedol viacerých českých profesorov a sám sa na novozriadenej fakulte ujal výučby rímskeho práva. Angažoval sa tiež pri tvorbe univerzitnej fakultnej knižnice a zháňal knihy z Talianska, Nemecka a Rakúska. Jeho zásluhou fakulta získala aj časť z knihovne Ludviga Mitteisa, ktorú prostredníctvom Sommera odkúpilo Československo po Mitteisovej smrti. 20. mája 1921 ho prezident Tomáš Garrigue Masaryk vymenoval za riadneho profesora.
V tom čase sa stal Sommer v novinách predmetom verejných výhrad (tzv. "Sommrův případ"). Bolo mu vyčítané hromadenie funkcií (okrem funkcie profesora v Bratislave bol aj súkromným docentom v Prahe a ministerským úradníkom. Kritizované bolo aj jeho nakladanie s financiami pri obstarávaní literatúry pre novú fakultu a bol obviňovaný aj z klientelizmu pri vysielaní učiteľov na školenia do zahraničia či z využívania služobných ciest na súkromné účely. Sommer sa následne dostal do sporu s ministrom Vavrom Šrobárom a v novembri 1921 bol z funkcie ministerského úradníka stiahnutý, hoci "Vestník ministerstva" informoval o dobrovoľnom odstúpení. Sommerov odchod z ministerstva viedol k utlmeniu niektorých započatých zámerov, nadlho ustali napríklad snahy o zriadenia katolíckej bohosloveckej fakulty v Bratislave. Po odchode z ministerstva sa Sommer začal naplno venovať výučbe na univerzite a jej vnútornému rozvoju. Zasadzoval za zavedenie obligatórnych praktických cvičení a podporoval zrušenie právnických akadémií, ktoré slúžili v Uhorsku ako nižšie inštitúcie vzdelávajúce v práve. Založil tiež knižnú edíciu "Knihovna Právnickej fakulty University Komenského", ktorá slúžila na vydávanie monografií tamojších vyučujúcich.
V roku 1928 prevzal po Leopoldovi Heyrovskom miesto profesora rímskeho práva na Karlovej univerzite. V rokoch 1933/34 bol dekanom právnickej fakulty v Prahe. Zomrel v roku 1940 v Prahe.