Stano Marček

Stano Marček, oficiálne Stanislav Marček (* 5. január 1953, Slovensko) je slovenský esperantista, učiteľ, vydavateľ, člen Akadémie esperanta a laureát Ceny Deguĉi.
Profesijný život.
Marček študoval prístrojové a automatizačné technológie. Po štúdiu pracoval v produkcii papiera, tapiet a celulózy a viedol odbor elektroniky.
V 80-tych a 90-tych rokoch 20. storočia pracoval ako manažér úspešnej Československej rockovej hudobnej skupiny Team. Okrem iného zabezpečil vydanie ich prvého albumu aj v esperantskej verzii – Ora Team, prípadne aj pod názvom "Team en Esperanto".
Činnosť v esperantskom hnutí.
Marček sa začal učiť esperanto ako 12-ročný na základnej škole. Ako mládežník bol činný v slovenskom mládežníkom esperantskom hnutí a viedol kurzy esperanta. Založil, viedol a prihlásil do TEJO organizáciu "Junaj Esperantistoj en Slovakio" ("JES"), ktorá neskôr zanikla, ale v roku 2003 bola založená organizácia s rovnakou témou, Slovenská esperantská mládež.
Od 2010 je predsedom Slovenskej esperantskej federácie (SKEF). SKEF organizovala Svetový kongres esperanta 2016, pričom Marček bol na začiatku zodpovedný za prednáškový a umelecký program v rámci organizačného výboru ("LKK").
Stano Marček je členom Akadémie esperanta.
Redaktor časopisov a revue.
Marček pracuje ako redaktor Juna Amiko (časopis ILEI), Esperanto aktuell (časopis Nemeckého esperantského zväzu) a od 2013 pomáha s Esperantisto Slovaka (orgán Slovenskej esperantskej federácie), ktorého hlavným redaktorom bol od 1985 do 1995.
V minulosti bol redaktorom revue Esperanto (20022013) (orgán Svetového esperantského zväzu), Esperantista Vegetarano (19821997) a Heroldo de Esperanto (20002001) a spolupracoval s Monato.
Vydavateľská činnosť.
Marček vlastní vydavateľstvo v ktorom vydáva tak predovšetkým svoje vlastné publikácie ale aj publikácie iných autorov.
Medzi jeho diela patrí učebnica "Esperanto per rekta metodo", ktorá je (v roku 2014) preložená do 34 jazykov. Tiež je autorom zbierky krížoviek, vzdelávaco-zábavných kníh, zvukových kníh a metodických materiálov. Do slovenčiny preložil a vydal knihu "Zamenhofova ulica" od Romana Dobrzinského, bol redaktorom a vydal knihu "Bona Espero, idealo kaj realo" od rovnakého autora.
Vyučovanie.
V 1977 získal diplom učiteľa esperanta s oprávnením na vedenie kurzov podľa zväzových skúšok u Eduarda Vladimíra Tvarožka a Magdy Šaturovej-Seppovej. Viedol kurzy rôznych úrovní počas detských jazykových táborov SET-Lanĉov a InPaSem v Česku, SELKO, Letnej školy esperanta (SES) na Slovensku, Letné E-kurzy vo Fínsku, Poľsku, Nemecku, Francúzsku (TAKE/IKEF), Švajčiarsku (KCE, La Chaŭ-de-Fonds), Španielsku ("Internacia Semajno"), Novom Zélande (Oceánsky Kongres) a iných. V 1982 organizoval a riadil "Medzinárodný mládežnícky kurz" ("Internacia Junulara Kursejo") v Bardejove na Slovensku.
Jeho učebnica "Esperanto priamou metódou" bol preložená do 34 jazykov (v 2014). Je dostupná pre ostatných učiteľov s dodatočnými výukovými materiálmi, napr. obrázky s popisom, nahrávky vzorovej výslovnosti a hudobný album "Kantoj por kursoj" na zaujatie žiakov.
Ocenenia.
Za svoju činnosť bol Marček viackrát ocenený rôznymi cenami.
Za „vyučovanie "esperanta, informovanie o Slovensku v prostredí esperantistov"“ bol v roku 2008 deklarovaný "Esperantistom roku" na Slovensku. V 2010 bol zapísaný do "Panteono" ("Panteón") projektu Edukado.net.
V 2014 mu bola na základe rozhodnutia predsedníctva UEA udelená Cena Deguĉi, známa tiež ako „esperantská cena mieru“ za „"dlhodobú činnosť ako učiteľ esperanta v mnohých krajinách a za jeho novinársku činnosť ako redaktor mnohých esperantských časopisov"“. Slávnostné odovzdanie sa neuskutočnilo počas verejného vyhlásenia, počas 99. ročníka svetového kongresu esperanta, kvôli neprítomnosti Marčeka, ale počas KAESTu 2014, kde cenu odovzdal Stefan MacGill, vtedajší podpredseda UEA.
Osobný život.
Stano Marček je ženatý, otec jednej dcéry (narodená v 1980) a jedného syna (narodený v 1983).