burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Patrioti pre Európu

Patrioti pre Európu (PfE, P4E alebo PpE) je pravicová až krajne pravicová suverenistická politická frakcia vytvorená ako tretia najväčšia skupina v desiatom volebnom období Európskeho parlamentu. Založenie skupiny oznámili na tlačovej konferencii vo Viedni koncom júna 2024 maďarský premiér Viktor Orbán(Fidesz), bývalý český premiér Andrej Babiš (ANO 2011) a bývalý rakúsky minister vnútra Herbert Kickl (Slobodná strana Rakúska). Skupina zahŕňa takmer všetkých bývalých členov skupiny Identita a demokracia, ktorá existovala v 9. Európskom parlamente medzi rokmi 2019 a 2024.
História.
Poslanci EP za Fidesz až donedávna nepatrili do žiadnej europarlamentnej frakcie, pretože v marci 2021 opustili skupinu Európskej ľudovej strany (EĽS). Europoslanci ANO patrili od roku 2011 k Aliancii liberálov a demokratov za Európu a jej skupine Obnovme Európu, ale po voľbách do Európskeho parlamentu v roku 2024 sa rozhodli poslanci obe organizácie opustiť kvôli vzájomným nezhodám v programoch. FPÖ patrila počas deviateho volebného obdobia (2019 – 2024) ku krajne pravicovej skupine Identita a demokracia (ID).
Zástupcovia troch zakladajúcich strán podpísali 30. júna 2024 „Vlastenecký manifest pre európsku budúcnosť“. Program stanovuje ideológiu frakcie, ktorá zahŕňa obmedzenie právomocí EÚ, zameranie sa na európsku kultúrnu identitu, prísnejšie opatrenia proti nelegálnej migrácii a revíziu Európskej zelenej dohody.
Maďarská Kresťanskodemokratická ľudová strana (KDNP), ktorá má jedného europoslanca a kandiduje zvyčajne spolu s Fideszom, oznámila svoj zámer vstúpiť do aliancie po svojom odchode z poslaneckého klubu EĽS. Nacionalistická portugalská strana Chega sa 1. júla s dvoma europoslancami stala štvrtým členom. Dňa 5. júla sa pridala aj španielska strana Vox, ktorá opustila skupinu Európskych konzervatívcov a reformistov (ECR). V ten istý deň holandská Strana za slobodu (PVV), ktorá bola predtým súčasťou ID, tiež oznámila, že sa pripojí. Dňa 6. júla Dánska ľudová strana a Flámsky záujem, oboje bývalí členovia skupiny ID, oznámili, že sa tiež pripoja, čím sa skupina dostala nad minimálny počet členských štátov požadovaný na vytvorenie frakcie. 8. júla boli za nových členov skupiny vyhlásené 2 strany: francúzske Národné združenie (RN) a talianska Lega. Predpokladom na vytvorenie politickej frakcie v Európskom parlamente je členstvo aspoň 23 poslancov z aspoň siedmich členských štátov EÚ. Aliancia splnila toto kritérium 6. júla 2024. Podľa Le Monde čakalo RN na svoje oznámenie do konca druhého kola francúzskych legislatívnych volieb v roku 2024 „zo strachu, že by sa oživilo podozrenie z proruských sympatií“.
Dňa 8. júla bol Jordan Bardella, prezident Národného združenia (RN), vymenovaný za prezidenta skupiny spolu s viceprezidentmi a pokladníkom.
Zoznam kardinálov vymenovaných Piom VII.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Piom VII.
Menovacia politika.
Pápež Pius VII. vymenoval počas svojho pontifikátu (18001823) 99 kardinálov v 19 konzistóriách, z toho 23 kardináli boli vymenovaní "in pectore". Konzistóriá sa konali skoro každý rok (niekedy aj dvakrát do roka) s výnimkou skoro deväťročnej prestávky medzi rokmi 1807 až 1816. Práve na konzistóriu v marci 1816 vymenoval Pius VII. až 31 prelátov. Zároveň počas tohto konzistória vymenoval aj budúcich pápežov: Annibala kardinála della Genga (pápež Lev XII.) a Francesca Saveria kardinála Castiglioniho (pápež Pius VIII.).
Všetci vymenovaní preláti boli Európania. Absolútnu väčšinu tvorili Taliani (75), za ktorými nasledovali 10 Francúzi, 6 Španieli, 4 Rakúšania, 2 Portugalci, 1 Malťan a 1 Nemec. Španiel Luis María Borbón y Vallabriga bol vo svojom veku 23 rokov najmladšou vymenovanou osobou. Naopak najstarším kreovaným kardinálom sa stal 93-ročný Francúz Jean-Baptiste de Belloy. Jeden prelát sa vzdal svojho kardinálskeho titulu.
Na území dnešného Česka pôsobili ako olomouckí arcibiskupi Antonín Theodor kardinál Colloredo-Waldsee-Mels a Maria-Thaddäus kardinál von Trauttmansdorf Weinsberg.
Dňa 14. marca 1857, teda 34 rokov po skone Pia VII., zomrel Tommaso Riario kardinál Sforza, posledný žijúci kardinál, ktorého tento pápež vymenoval.
Adolf Záturecký

Adolf Záturecký môže byť:
Five Guys

Five Guys Enterprises, LLC (známy jednoducho ako Five Guys) je americký reťazec rýchleho občerstvenia zameraný na hamburgery, hot dogy a hranolky. Sídli v Alexandrii vo Virgínii.
Prvá reštaurácia Five Guys bola otvorená v roku 1986 v okrese Arlington vo Virgínii. Do roku 2001 bolo v metropolitnej oblasti Washingtonu, DC, otvorených päť ďalších reštaurácií. Začiatkom roku 2003 spoločnosť Five Guys začala s franchisingom, čím sa začalo obdobie rýchlej expanzie. Za rok a pol sa predali povolenia pre viac ako 300 franšízových miest. K roku 2016 má spoločnosť po celom svete otvorených viac ako 1 700 reštaurácií, pričom 1 300 ďalších bolo v procese otvárania. Išlo o najrýchlejšie rastúci reťazec rýchleho občerstvenia v Spojených štátoch s 32,8% nárastom predaja od roku 2010 do roku 2011.
Five Guys získalo množstvo ocenení v publikáciách z oblasti DC, vrátane "Number 1 Burger" od "Washingtonian Magazine a" to sedem rokov v rade.
V roku 2011 sa Five Guys umiestnilo na prvom mieste v kategórii „Fast Food – Large Chains“ a „Best Burger“ v každoročnom prieskume rýchleho občerstvenia spoločnosti Zagat. V roku 2012 spoločnosť Market Force Information, Inc. uskutočnila prieskum medzi 7 600 spotrebiteľmi rýchleho občerstvenia a Five Guys sa umiestnilo na prvom mieste v kvalite a chuti potravín, službách, čistote a atmosfére. V roku 2016 sa Five Guys umiestnilo na prvom mieste v kategórii burger, steak, kuracie mäso a gril v prieskume Market Force UK.
Mario Zenari

Mons. Mario Zenari (* 5. január 1946, Rosegaferro, Verona, Taliansko) je taliansky rímskokatolícky kňaz, biskup, kardinál. Celú svoju cirkevnú kariéru pôsobil v diplomatických službách Svätej stolice od roku 1999 zastával vysoké funkcie. Apoštolský nuncius v Sýrii od 30. decembra 2008. V rokoch 2004 až 2008 bol apoštolským nunciom na Srí Lanke.
Život.
Mario Zenari sa narodil v roku 1946 v meste Rosegaferro v Taliansku. Kňazskú vysviacku prijal 5. júla 1970 vo Verone od biskupa Giuseppe Carrara. Aby sa pripravil na diplomatickú kariéru, vstúpil v roku 1976 na Pápežskú cirkevnú akadémiu.
Diplomatická kariéra.
7. februára 1994 ho pápež Ján Pavol II. vymenoval do viacerých diplomatických funkcií ako pápežského zástupcu pre mimovládne organizácie vo Viedni. A 15. júna mu bol udelený titul monsignor ako čestný prelát Jeho Svätosti. 12. júla 1999 bol vymenovaný za titulárneho arcibiskupa Iulium Carnicum a apoštolského nuncia v Burkine Faso, Nigeri a Pobreží Slonoviny. Biskupskú konsekráciu prijal 25. septembra 1999 od kardinála Angela Sodana.
10. mája 2004 bol vymenovaný za nuncia na Srí Lanke. Dňa 30. decembra 2008 ho pápež Benedikt XVI. vymenoval za apoštolského nuncia v Sýrii, kde pôsobil počas sýrskej občianskej vojny, ktorá sa začala v roku 2011.
Pápež František 9. októbra 2016 oznámil, že vymenuje Maria Zenariho za kardinála na pápežskom konzistóriu naplánovanom na 19. novembra 2016, pričom citoval jeho prácu pre „milovanú a umučenú Sýriu“. V ten deň bol vymenovaný za kardinála diakona a pridelený do kostola Santa Maria delle Grazie alle Fornaci fuori Porta Cavalleggeri. Pápež František ho 23. decembra 2017 vymenoval za člena Kongregácie pre východné cirkvi.
Západné Rodopy

Západné Rodopy () sú jedným z dvoch podcelkov pohoria Rodopy v južnom Bulharsku a v severnom Grécku. V najvyššom bode dosahuje nadmorskej výšky 
Všeobecná charakteristika.
Západné Rodopy sú väčším z dvoch podcelkov Rodop a dosahujú celkovej rozlohy 8732 km², z ktorých 8061 km² leží na území Bulharska a zvyšná časť v Grécku. Sú taktiež vyššie než Východné Rodopy a ich celkový charakter je viac horský a charakterizovaný mohutnými vysokými vrchmi, hlbokými dolinami a množstvom vnútrohorských kotlín. Najvyšším vrchom je Goľam Perelik s nadmorskou výškou , ktorý je zároveň najvyšším vrchom celého pohoria Rodopy.
Hranica.
Hranica medzi Západnými a Východnými Rodopami začína na severe východne od mesta Părvomaj a vedie dolinou rieky Kajaklijka do sedla Kitkata v nadmorskej výške Zo sedla pokračuje pri dedine Žălt kamăk najskôr po ľavom prítoku rieky Borovica a neskôr priamo po tejto rieke k priehrade Kărdžali a rovnomennému mestu. Východne od mesta Kărdžali pri priehrade Studen kladenec, hranica pokračuje po toku rieky Vărbica do dediny Preseka. Západne od tejto dediny pokračuje po toku rieky Gaber dere okolo dediny Gorski izvor a dosahuje plošiny Markovi poľani z ktorej pokračuje na západ, kde dosahuje hraničného sedla Jučkaja, ktoré leží v nadmorskej výške a z neho pokračuje už gréckym územím po toku krátkej rieky Ufak dere a okolo dediny Kotani sa dostáva do doliny rieky Kuru Potamus. Pokračuje po tejto rieke dokým nedosiahne roviny pri dedine Poliantos medzi mestami Komotini a Xanti, kde sa končí.
Delenie.
Západné Rodopy predstavujú zložitý systém dielov a hrebeňov, ktoré sú od seba oddelené hlbokými dolinami. Delia sa na západnú a východnú časť, pričom hranica medzi týmito dvoma časťami prebieha po riekach Văča a Bujnovska reka. Východná časť Západných Rodop sa niekedy zvykne nazývať Stredné Rodopy, no ide v tomto prípade len o ľudový názov a oficiálne takáto časť neexistuje. Rozdelenie podľa jednotlivých dielov je nasledovné:
Vodstvo.
Najdôležitejšími riekami Západných Rodop sú rieky Arda, Văča a Asenica. V Západných Rodopoch sa nachádza aj veľké množstvo vodných nádrží pričom medzi najväčšie patria Dospat, Văča, Batak, Cankov kamăk, Goľam Beglik a Široka poľana.
Klíma.
Podnebie je vo väčšej časti Západných Rodop prechodne kontinentálne pričom priemerná ročná teplota sa vo veľkej časti teritória pohybuje medzi 5 °C a 8 °C. Existujú tu dve obdobia so zvýšeným objemom zrážok a to obdobie od mája do júna a obdobie od novembra do decembra. Snežná pokrývka sa vo vyšších častiach udrží v priemere 150 dní ročne.
Donald Voet

Donald Herman Voet (* 29. november 1938, Amsterdam, Holandsko† 11. apríl 2023, Kennett Square, Pensylvánia) bol americký biochemik a emeritný docent chémie na University of Pennsylvania. Jeho pracovná skupina využívala röntgenovú kryštalografiu na pochopenie vzťahu medzi štruktúrou a funkciou bielkovín. Spolu so svojou manželkou Judith G. Voetovou napísali biochemické učebné texty, ktoré sa široko využívajú vo vysokoškolských štúdiách.
Vzdelanie a kariéra.
Voet získal titul B.S. v chémii na California Institute of Technology v roku 1960 a potom získal titul Ph.D. v chémii z Harvardovej univerzity pod vedením Williama Lipscomba, Jr. v roku 1970.
Voet dokončil postdoktorský výskum na Massachusetts Institute of Technology v roku 1969 v pracovnej skupine Alexandra Richa.Neskôr sa stal profesorom na ústave chémie na University of Pennsylvania. Voet a jeho manželka boli šéfredaktormi vedeckého žurnálu "Biochemical and Molecular Biology Education".
Osobný život.
Voet sa narodil 29. novembra 1938 v Amsterdame v Holandsku. Jeho rodina sa presťahovala do USA v roku 1939.
Voet zomrel 11. apríla 2023 vo veku 84 rokov v Kennett Square v Pensylvánii.
Judith G. Voet

Judith Greenwald Voet (* 10. marec 1941, New York, New York) je emeritná profesorka chémie a biochémie na Swarthmore College. Medzi jej výskumné záujmy patria enzýmové reakčné mechanizmy a enzýmová inhibícia. Spolu so svojím manželom Donaldom Voetom napísali biochemické učebné texty, ktoré sa široko využívajú vo vysokoškolských štúdiách.
Vzdelanie a kariéra.
Voetová získala titul B.S. na Antioch College a titul Ph.D. z Brandeis University.
V rámci postdoktorského výskumu sa podieľala na projektoch na University of Pennsylvania, Haverford College a Fox Chase Cancer Center než sa usadila na Swarthmore College v roku 1979. Voetová a jej manžel boli šéfredaktormi žurnálu "Biochemical and Molecular Biology Education."
Krotonylkoenzým A

Krotonylkoenzým A (krotonyl-CoA) je intermediát vo fermentácii kyseliny maslovej a v metabolizme lyzínu a tryptofánu. Je to dôležitá látka, ktorá vystupuje v metabolizme mastných kyselín a aminokyselín. Skladá sa z kyseliny krotónovej viazanej na koenzým A.
Metabolizmus.
Metabolizmus aminokyselín.
V metabolizme lyzínu a tryptofánu vzniká krotonyl-CoA z glutakonyl-CoA pôsobením dekarboxylázy:
Krotonyl-CoA sa potom hydratuje za vzniku 3-hydroxybutyryl-CoA pôsobením enoyl-CoA-hydratázy:
Metabolizmus mastných kyselín.
Krotonyl-CoA vzniká i v rozklade mastných kyselín, teda beta-oxidácii. Počas nej dochádza k postupnému skracovaniu reťazca lineárnych nasýtených mastných kyselín pomocou dehydrogenácie, hydratácie, oxidácie a štiepenia reťazca, čím vznikajú jednotky acetyl-CoA. V poslednom cykle, kedy sa štiepi butyryl-CoA, vzniká dehydrogenáciou krotonyl-CoA, ktorý sa hydratáciou premieňa na 3-hydroxybutyryl-CoA.
Fermentačné procesy.
U niektorých mikroorganizmov, napríklad "Clostridium kluyveri", je krotonyl-CoA produktom fermentačnej dráhy. Výsledným produktom tohto procesu je butanoát. Tento proces sa označuje ako Weizmannov proces.
Reduktázy.
Pred rokom 2007 boli známe krotonyl-CoA karboxylázy a reduktázy (CCR), ktoré redukovali krotonyl-CoA na butyryl-CoA. Potom Alber a jeho spolupracovníci publikovali štúdiu, v ktorej usúdili, že konkrétny CCR homológ umožňuje redukciu krotonyl-CoA na (2"S")-etylmalonyl-CoA, čo bola výhodná reakcia. Tento homológ pochádzal z baktérie "Rhodobacter sphaeroides."
Úloha v transkripcii.
Posttranslačné úpravy histónov acetyláciou alebo krotonyláciou sú dôležité pre aktívnu transkripciu génov. Krotonylácia histónov je regulovaná koncentráciou krotonyl-CoA, ktorá sa môže meniť na základe environmentálnych bunkových podmienok alebo genetických faktorov.
Steve Finnan

Stephen John Finnan (* 24. apríl 1976, Limerick, Írsko) je írsky bývalý profesionálny futbalista, ktorý hral ako pravý obranca.
Medzi najväčší úspech jeho kariéry je víťazstvo v Lige majstrov UEFA v roku 2005 v drese Liverpoolu. Finnan bol známy svojou útočnou úlohou a schopnosťou centrovať.
Od svojho debutu v roku 2000 odohral za Írsko 52 medzinárodných zápasov, v ktorých dvakrát skóroval. Reprezentoval Írsko na Majstrovstvách sveta vo futbale 2002.
Osobný život.
Finnan bol zatknutý v júni 2005 po tom, čo zrazil 81 ročného muža z Liverpoolu, ktorý neskôr na následky zranení zomrel. Finnan nebol v súvislosti so smrťou muža obvinený, napriek tomu, že v tom čase prekročil dvojnásobok maximálnej povolenej rýchlosti.
Úspechy.
Notts County
Fulham
Liverpool
Portsmouth
Individuálne
Geoff Twentyman

Geoffrey Twentyman (* 19. január 1930, Brampton – † 16. február 2004, Southport) bol anglický futbalista, ktorý pôsobil v Liverpool FC ako hráč, ale aj ako hlavný skaut.
Hráčska kariéra.
Všimol si ho Don Welsh, ktorý ho podpísal do Liverpoolu v decembri 1953 za 10 000 libier, debutoval v tom istom mesiaci 19. v ligovom zápase proti hlavnému rivalovi Manchestru United na Old Trafford. United vyhral 5:1. Jeho prvý gól padol takmer o rok neskôr, 9. novembra 1954 pri výhre 2:1 nad Hull City v zápase druhej divízie na Anfielde.
Všetky vystúpenia Twentyman v Liverpoole boli počas dní, keď sa snažili dostať z druhej divízie, aj keď neustále končili tesne mimo postupových miest. Twentyman pred odchodom z Liverpoolu odohral 184 zápasov a strelil 19 gólov.
Manažérska a skautská kariéra.
Po jeho odchode do futbalového dôchodku mal Twentyman krátke štvormesačné obdobie ako šéf Hartlepool United, než ho nahradil Brian Clough. Potom ho Shankly pozval, aby sa v roku 1967 vrátil do Liverpoolu v úlohe hlavného skauta. Práve v tejto úlohe si Twentyman urobil meno v Liverpoole, keď objavil také talenty ako Ian Rush v Chesteri (300 000 libier), ktorý sa stal kapitánom a skončil rekordným strelcom Liverpoolu; Phil Neal v Northamptone Town (66 000 libier), ktorý sa stal kapitánom a získal najviac medailí v rámci jediného hráča v histórii Reds; a Alan Hansen z Partick Thistle (100 000 libier), ktorý sa tiež stal kapitánom klubu a získal množstvo domácich vyznamenaní a ocenení UEFA. Twentyman nakoniec strávil 21 rokov v úlohe práce hlávneho skauta pre trénerov ako Bob Paisley, Joe Fagan a Kenny Dalglish. Z Liverpoolu odišiel v roku 1986.
Keď sa mu ozval bývalý kapitán Liverpoolu, Graeme Souness, stal sa hlavným skautom pre Rangers.
Twentyman zomrel v Southporte 16. februára 2004 vo veku 74 rokov.
ChemSpider

ChemSpider je voľne dostupná online databáza chemikálií, ktorá patrí Royal Society of Chemistry. Obsahuje informácie o viac než 100 miliónoch molekúl a chemických látok z viac ako 270 zdrojov dát, pričom každá molekula má unikátny identifikátor nazývaný ChemSpider Identifier.
Zdroje dát.
Medzi zdroje dát databázy patria:
Crowdsourcing.
Databázu ChemSpider možno aktualizovať i príspevkami od užívateľov, medzi ktoré patria chemická štruktúra a spektrá. Pomocou tohto spôsobu rozširovania databázy vznikol slovník chemických názvov asociovaných s jednotlivými chemickými štruktúrami, ktorý bol použitý prehľadávanie biomedicinálnej a chemickej literatúry pomocou dolovania z textu.
RSC sa však nezriekla databázového práva a nie je dostupný ani výpis z databázy; v skutočnosti je i v často kladených otázkach uvedené, že sú povolené len obmedzené sťahovania dát: na základe toho nie je garantovaná právo vývoja forkov a tento projekt nemožno pokladať za slobodný a otvorený.
Butorky

 
Butorky () je horské sedlo v Javorníkoch. Nachádza sa nad osadou Kopanice, ktorá je súčasťou Makova.
Polohopis.
Priesmyk leží v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoké Javorníky a ich časti Javornícka hornatina. Je súčasťou hlavného hrebeňa, ktorý vedie z Veľkého Javorníka () východným smerom na Čemerku (). Sedlo oddeľuje juhozápadne situovaný masív Veľkého Javorníka a severovýchodne ležiacu kótu Lokalitou prechádza prístupová cesta z Makova do osady a strediska Kasárne a križujú sa tu turistické chodníky. Hrebeňom prechádza rozvodie povodí Váhu a Moravy; južné svahy hrebeňa odvodňuje potok Štiavnik do Váhu, voda zo severozápadných odteká potokom Lemešná do Vsetínskej Bečvy. 
Sedlo leží na území Žilinského kraja, na hranici okresov Čadca a Bytča. Severozápadné svahy zasahujú do katastra obce Makov, juhovýchodné patria obci Štiavnik.
007 Elements

007 Elements alebo 007 Elements Museum je moderné filmové múzeum, ktoré bolo otvorené v roku 2018 na mieste reštaurácie "ice Q" v Söldene vo švajčiarskych Alpách v Tirolsku v Rakúsku. Je venovaný slávnemu britskému tajnému agentovi Jamesovi Bondovi.
História a poloha.
Toto múzeum bolo slávnostne otvorené v júli 2018 na mieste ľadovej reštaurácie, kde sa v rokoch 2014 až 2015 natáčali scény z filmu "" od Sama Mendesa. Architektom skleneno-železo betónového objektu bol Johann Obermoser. Priestory sa nachádzajú v nadmorskej výške  na Dorfstraße 115, 6450 Sölden. Na 1 300 m² sa nachádza výstavná plocha v 9 sálach.
Vybavenie.
Návštevníci vstupujú do objektu 007 ELEMENTS cez Barrel of the Gun (hlaveň zbrane), atmosférickú predsieň, ktorá pripomína úvod filmov. Tento priestor sa sústreďuje na dva základy, ktoré sú symbolom filmov o Jamesovi Bondovi, inovatívne titulné sekvencie a dramatickú hudbu.
Súčasťou expozície je aj premietanie fotiek, videí a rôznych záberov z bondoviek. Taktiež je možné si zakúpiť predmety rôzneho charakteru.
Galéria Legacy umožňuje návštevníkom objaviť rozsiahly archív bondoviek prostredníctvom interaktívnych dotykových obrazoviek, ktoré sa ponoria do archívu EON Productions.
Spectre.
Hoci sa táto výstava zameriava hlavne na ", ktorý sa tam natáčal, obsahuje aj ďalšie filmy zo série o Jamesovi Bondovi.
1UP

1UP, celým názvom "One United Power", je zoskupenie tvoriace graffiti častokrát aj s politickými motívmi, ako napríklad kritiku konzumu a podporu práv menšín. Skupina vznikla roku 2003 v nemeckom Berlíne a názov symbolizuje kolektívnu identitu, ktorá dáva do pozadia individualizmus. 1UP sa preslávila svojimi filmami, ktoré členovia natáčajú počas svojich ciest po celom svete. Presný počet členov, ich vek či vzdelanie nie je známe z dôvodu ich anonymity. V roku 2019 bolo zoskupenie zaradené nemeckým časopisom Kunstforum International medzi najsenzačnejšie graffiti skupiny v Nemecku.
Projekty a akcie.
V roku 2018 sa vydalo zoskupenie One United Power do Grécka, kde na opustený vrak potopenej lode MS "Mediterranean Sky" vytvorili v strede boku graffiti, ktoré možno vidieť aj zo satelitných snímok. Skupine sa podarilo vytvoriť nápis „1UP“ za pomoci živých koralov pri ostrove Nusa Penida neďaleko Bali, čo malo upozorniť na kritický stav súčasného životného prostredia. V roku 2020 urobili rad diel v neapolskom slume, aby poukázali na problémy tamojšieho obyvateľstva a vyjadrili mu podporu.
Zaujímavosti.
V multiplayrovej počítačovej hre Counter-Strike 2 je možné na mape Overpass, ktorá vychádza z mesta Berlín, vidieť graffiti nápis „ONEUP“.
3PTYCH.SK

3PTYCH.SK je názov druhého štúdiového albumu slovenskej punkovej kapely Karpina. V roku 2009 ho vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor EMI.
Zoznam kardinálov vymenovaných Piom VI.

Toto je zoznam kardinálov vymenovaných Piom VI.
Menovacia politika.
Pápež Pius VI. vymenoval počas svojho pontifikátu (17751799) 73 kardinálov v 23 konzistóriách. Traja kardináli stratili svoje menovanie, pretože pápež nezverejnil ich mená pred svojou smrťou. Z vymenovaných prelátov boli 13 kardináli menovaní "in pectore". Jeden kardinál sa zriekol svojho titulu zo zdravotných dôvodov a jedného degradoval pápež.
Pius VI. sa snažil o pravidelné dopĺňanie kardinálskeho kolégia, preto menoval nových kardinálov skoro každý rok, príležitostne aj dva alebo trikrát v jednom roku. Najviac kardinálov (14) vymenoval na konzistóriu vo februári 1785.
Skladba novovymenovaných hodnostárov pokračovala v nastolenej línii jeho predchodcov. Všetci vymenovaní kardináli boli Európania, pričom absolútnu väčšinu (59) tvorili Taliani. Za nimi boli 5 Francúzi, 4 Španieli, 1 Nemec, 1 Uhor, 1 Čech, 1 Portugalec a 1 Rakúšan. Najmladšou osobou, ktorá získala kardinálsku hodnosť, bol 32 ročný Talian Ignazio Boncompagni-Ludovisi. Najstarším vymenovaným kardinálom sa stal 75-ročný Talian Bernardino de' Vecchi. Jeden prelát neskôr rezignoval a jeden bol odvolaný pápežom.
Krajiny strednej Európy získali viacerých kardinálov: členom kardinálskeho kolégia sa stal Uhor Jozef Batán, Čech Franziskus Herzan kardinál von Harras a Rakúšan Joseph Franz kardinál Auersperg.
Od februára 1785 bol súčasťou kardinálskeho kolégia aj Gregorio Barnaba kardinál Chiaramonti, OSB, ktorý sa stal Piovým priamym nástupcom ako pápež Pius VII. Posledný prelát, ktorého pápež Pius VI. vymenoval, Giulio Maria kardinál della Somaglia, zomrel zo všetkých kardinálov ako posledný v roku 1830, teda viac ako 30 rokov po pápežovej smrti.
Bedminton na Letných olympijských hrách 2020

Bedmintonový turnaj na Letných olympijských hrách 2020 v Tokiu sa konal od 24. júla do 2. augusta 2021 v športovej hale Musashino Forest Sports Plaza. Predstavilo sa na ňom spolu 172 športovcov (86 mužov a 86 žien), ktorí bojovali v piatich disciplínach: mužská dvojhra, mužská štvorhra, ženská dvojhra, ženská štvorhra a štvorhra zmiešaných dvojíc (mix).
Musashino Forest Sport Plaza je multi-športová hala nachádzajúce sa v Čófu, Tokio, Japonsko. Hlavná aréna má kapacitu viac ako 10 000 miest a nachádza sa v nej aj bazén, posilňovňa, viacúčelové športové ihrisko a dve fitness centrá, ktoré sú k dispozícii širokej verejnosti.
Louis-Michel van Loo

Louis-Michel van Loo (* 2. marec 1707, Toulon† 20. marec 1771, Paríž) bol francúzsky maliar.
Životopis.
Študoval u svojho otca, maliara Jeana-Baptista van Looa, v Turíne a Ríme a v roku 1725 získal cenu na "Académie Royale de Peinture et de Sculpture" v Paríži. So svojím strýkom, maliarom Charlesom-André van Loom, odišiel v rokoch 17271732 do Ríma a v roku 1736 sa stal dvorným maliarom Filipa V. Španielskeho v Madride, kde bol zakladajúcim členom "Real Academia de Bellas Artes de San Fernando" v roku 1752.
V roku 1753 sa vrátil do Paríža a namaľoval mnoho portrétov francúzskeho kráľa Ľudovíta XV. V roku 1765 vystriedal Charlesa-Andrého ako riaditeľa špeciálnej školy francúzskej akadémie známej ako "École Royale des Élèves Protégés".
Medzi jeho bratov patrili maliari François van Loo (17081732) a Charles-Amédée-Philippe van Loo (17191795).
Perestica (chránená lokalita)

Perestica (), známa aj ako Peristica () je chránené územie so štatútom chránenej lokality v plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Polohopis.
Chránená lokalita Perestica sa nachádza v plovdivskej oblasti v katastri mesta Peruštica v rovnomennom okrese a v katastre dediny Ustina v okrese Rodopi. Leží približne 4 kilometre južne od mesta Peruštica.
Opis.
Chránená lokalita sa rozprestiera na ploche 6,05 hektára. Územie chránenej lokality zahŕňa skalný masív a okolo ležiaci vekovitý bukovo-dubový les. Skalný masív je biotopom a miestom hniezdenia a kŕmenia bociana čierneho ("Ciconia nigra"), ako aj množstva druhov denných a nočných vtákov. Územie spravuje a chráni správa okresov Peruštica a Rodopi pod kontrolou RIOSV-Plovdiv (Regionálna inšpekcia životného prostredia a vôd).
Dejiny.
Lokalita Perestica bola vyhlásená za chránenú v roku 1983, v tom čase v kategórii "historická lokalita" a to z dôvodu existencie zvyškov rovnomennej pevnosti a zvyškov Monastiera svätého Teodora. V roku 2003 prešla lokalita prekategorizovaním a bola zaradená do kategórie "chránená lokalita". V roku 2007 bola zmenšená rozloha chránenej lokality z 6,1 hektára na súčasných 6,05 hektára.
Kategorizácia a predmet ochrany.
Kategória: chránená lokalita
Zodpovedná organizácia: RIOSV Plovdiv
Predmet ochrany: dôvodom ochrany sú prirodzené hniezdiská bociana čierneho ("Ciconia nigra") ako aj zachovanie charakteristického hodnotného krajinného celku
Perestica

Perestica môže byť v Bulharsku:
BioLib

BioLib je medzinárodná encyklopédia rastlín, húb a živočíchov. Jedná sa o nekomerčné a nepolitický vzdelávací projekt určený odborníkom aj verejnosti, oficiálne nie je spojený so žiadnou inštitúciou. Stránky neobsahujú reklamu, vedúcim projektu je Ondřej Zicha.
Systém fungovania.
BioLib funguje na báze dobrovoľných prispievateľov a správcov, podobne ako Wikipédia. Užívatelia môžu pridávať fotografie, vrátane neurčených, navrhovať zmeny určenia, pridávať chýbajúce druhy, názvy, texty v rôznych jazykoch, vedecké synonymá. Nejde však o otvorenú encyklopédiu, všetky informácie musia overovať správcovia. Správcovia môžu mať rôzne práva k rôznym oblastiam v rámci biologického systému.
Ciele encyklopédie.
Hlavné ciele encyklopédie BioLib sú:
Štatistika.
V polovici roku 2015 (k 29. 3. 2018) (k 28. 4. 2022) obsahoval BioLib:
National Center for Biotechnology Information

National Center for Biotechnology Information (NCBI) alebo Národné centrum pre biotechnologické informácie je súčasťou Národnej lekárskej knižnice USA v areáli americkej agentúry National Institutes of Health (NIH, Národné zdravotné inštitúty). Centrum bolo založené v roku 1988 a sídli v areáli NIH v Bethesde v Marylande. Riaditeľom NCBI bol v minulosti David Lipman, známy svojou účasťou na výskume technológie Basic Local Alignment Search Tool (BLAST), používanej na sekvenáciu DNA. V súčasnosti inštitúciu vedie Stephen Sherry, v minulosti riadiaci vývoj genetických databáz NCBI.
Úlohou NCBI je ukladanie, spracovanie a anotácia vedeckých dát, najmä z oblastí molekulárnej biológie, medicíny, biochémie a genetiky. Inštitúcia sa tiež aktívne podieľa na vyvíjaní nástrojov na analýzu bioinformatických údajov. V databázach NCBI sa sústreďujú výsledky sekvenácií DNA (GenBank), vedecké články (PubMed Central, PubMed), informácie o génoch (RefSeq, Gene), anotácia sekvencií makromolekúl (Protein, Nucleotide) alebo mapovacie dáta už osekvenovaných genómov (Genome). Služby NCBI sú voľne dostupné, podobne ako u bioinformatických inštitútov ako European Bioinformatics Institute (EBI), Swiss Institute of Bioinformatics (SIB) alebo DNA Data Bank of Japan (DDBJ).
Na tvorbu svojich databáz využíva NCBI dáta ukladané vedeckou komunitou manuálne priamo do NCBI alebo získavané ich výmenou so spriaznenými inštitúciami ako napr. DDBJ, European Molecular Biology Laboratory (EMBL), Protein Information Resource (PIR) alebo vydavateľmi vedeckej literatúry. Minoritný podiel na zisku dát tvoria aj cielené správcovské aktivity NCBI, dáta aktívne vkladané zamestnancami centra. Množstvo uložených dát v NCBI rastie exponenciálne - v roku 2020 bolo vo všetkých databázach NCBI celkovo uložených cez 3 miliardy záznamov, v porovnaní s približne 680 miliónmi záznamov v roku 2012 a 90 miliónmi záznamov v roku 2007. Služby NCBI sú denne využívané až 4 miliónmi používateľov.
Prehľadávanie NCBI je sprostredkované systémom Entrez, ktorého výstupom je komplexný záznam získaný z viacerých prepojených databáz. NCBI taktiež umožňuje prehľadávanie svojich databáz za účelom nájdenia podobných sekvencií pomocou algoritmu Basic Local Aligment Search Tool (BLAST). Na stiahnutie všetkých relevantných dát priradených k danému databázovému záznamu slúži The Entrez Programming Utilities (E-utilities).
Open Tree of Life

Open Tree of Life je online fylogenetický strom života – spoločné úsilie financované National Science Foundation. Prvý návrh, vrátane 2,3 milióna druhov, bol vydaný v septembri 2015. Interaktívny graf umožňuje používateľovi priblížiť si taxonomické klasifikácie, fylogenetické stromy a informácie o uzle. Kliknutím na druh sa vráti jeho zdroj a referenčná taxonómia.
Prístup.
Projekt využíva Supertree prístup na vygenerovanie jediného fylogenetického stromu (poskytovaného na tree.opentreeoflife.org) z komplexnej taxonómie a upraveného súboru publikovaných fylogenetických odhadov.
Taxonómia je kombináciou niekoľkých veľkých klasifikácií vytvorených inými projektmi; vytvára sa pomocou softvérového nástroja s názvom „smasher“. Výsledná taxonómia sa nazýva taxonómia otvoreného stromu (OTT) a možno ju prehľadávať online.
Dejiny.
Projekt sa začal v júni 2012 trojročným ocenením NSF výskumníkom na desiatich univerzitách. V roku 2015 bolo udelené dvojročné doplnkové ocenenie výskumníkom na troch inštitúciách.
Magma (album)

Magma je názov superskupiny, ktorej základ tvorili František Griglák, Pavol Horváth, Peter Uherčík a zároveň aj názov ich debutového štúdiového albumu, ktorý v roku 1996 vydalo hudobné vydavateľstvo Monitor (EMI) Slovakia.
Observation.org

Observation.org je celosvetová platforma prírodovedcov, občianskych vedcov a biológov na zhromažďovanie, overovanie a zdieľanie pozorovaní biodiverzity. Observation.org je prístupný prostredníctvom webovej stránky alebo z jej mobilných aplikácií, ako je ObsIdentify. Databáza Observation.org obsahuje 233 miliónov pozorovaní prírody a 79 miliónov fotografií. Vydáva a hosťuje v Holandsku podľa holandského a európskeho práva nezisková nadácia Observation International.
Dejiny.
História Observation International začala v roku 2003 webovou stránkou Waarneming.nl. V roku 2017 Waarneming.nl napočítal 50 miliónov pozorovaní. Waarneming.be nasledoval v roku 2008. Denne tam bolo 5000 návštevníkov a po 5 rokoch celkovo 1,5 milióna. Počas pandémie COVID-19 boli údaje o polohe pozorovaní skryté, aby sa zabránilo zhromažďovaniu pozorovateľov vtákov.
Zabezpečenie kvality.
Opatrenia na zabezpečenie kvality na Observation.org riadia etablovaní odborníci na druhy, ktorí sú zodpovední za spracovanie referenčného súboru pozorovaní. Automatizované overovanie podporované umelou inteligenciou využíva túto referenčnú sadu na pomoc overovateľom pri správe rozsiahleho súboru údajov. Ľudskí experti si však ponechávajú konečnú autoritu vo všetkých záležitostiach validácie.
Throw up

Throw up patrí medzi jednu z troch základných foriem graffiti. Názov je odvodený z anglického hovorového výrazu „throw up“ (vrhnúť), čo má reflektovať to, že písmená sú navrhnuté tak, aby mohli byť čo najrýchlejšie napísané na plochu. Throw up by mal zo svojej definície byť jednoducho aj rýchlo uskutočniteľný.
Definícia.
Za throw up sa podľa všeobecnej charakteristiky považuje druh graffiti typický svojou jednoduchosťou písmen v porovnaní s „piecom“; zároveň je však zložitejší ako samotný „tag“. Medzi ďalšie typické rysy je častá dvojfarebnosť a to farbou obrysovou a výplňou, kedy autor obvykle v začiatkoch načrtne tvar farbou ním určenou pre výplň, následne ho vyfarbí a nakoniec celý throw up obtiahne obrysovou farbou. Hlavným účelom throw upov býva umožniť autorovi čo najrýchlejšie vytvoriť nápis na im vybranom povrchu, čo je dôležité pre miesta s vysokou frekvenciou pohybu cudzích osôb. Táto forma graffiti tak balansuje medzi rýchlosťou na jednej strane a na strane druhej vizuálnou pôsobivosťou, čo umožňuje autorom zanechať svoj podpis vo verejnom priestore.
Galéria.
Ukážka throw upov a súvisiace terminológie:
Vărchovrăch

Vărchovrăch môže byť v Bulharsku:
St Mary's Stadium

St Mary's Stadium je futbalový štadión v Southamptone, Hampshire, Anglicko, ktorý je od roku 2001 domovským štadiónom klubu Southampton, ktorý momentálne pôsobí v Premier League. Štadión má kapacitu 32 384 miest na sedenie a v súčasnosti je najväčším futbalovým štadiónom v juhovýchodnom Anglicku. Southampton na štadióne hrá od roku 2001, dovtedy hral svoje zápasy na štadióne The Dell.
Taylorova správa z 29. januára 1990 požadovala, aby všetky kluby prvej a druhej divízie mali do augusta 1994 štadióny výhradne len na sedenie. Riaditelia Southamptonu sa pôvodne rozhodli modernizovať The Dell na štadión na sedenie (ktorý bol dokončený v roku 1993). Riaditelia Southamptonu sa ale aj tak chceli presťahovať na nový štadión, hlavne kvôli tomu, že The Dell mal kapacitu iba necelých 15 000 miest na sedenie.
Po zdĺhavom a nakoniec neúspešnom pokuse o výstavbu nového štadióna a rekreačného komplexu s kapacitou 25 000 miest v Stonehame na okraji Southamptonu, sa mestská rada rozhodla ponúknuť klubu možnosť vybudovať nový štadión na nepoužívanom v srdci mesta, asi jeden a pol míle od The Dell.Tento krok bol uvedený ako návrat klubu domov, pretože klub bol vytvorený členmi neďalekého kostola St. Mary's Church, pod názvom St. Mary's Church Young Men' Association predtým, než sa premenoval na Southampton St. Mary's a nakoniec len na Southampton. 
Výstavba sa začala v decembri 1999 a bola dokončená koncom júla 2001, pričom práce na samotnom štadióne s kapacitou 32 689 miest na sedenie a vylepšenia miestnej infraštruktúry stáli celkovo 32 miliónov libier.
V roku 2022 bol štadión použitý ako jedno z miest na usporiadanie Majstrovstiev Európy žien 2022 . Slúžil na usporiadanie zápasov skupiny A, v ktorej hralo Anglicko.
Portman Road

Portman Road je futbalový štadión v Ipswichi v Suffolku v Anglicku, ktorý je od roku 1884 domovom klubu Ipswich Town, ktorý momentálne pôsobí v Premier League. Štadión tiež hostil mnoho medzinárodných zápasov anglickej mládeže a jeden priateľský medzištátny zápas seniorov proti Chorvátsku v roku 2003.
Ipswich Town sa presťahoval do tohto štadióna v roku 1884 a odvtedy na ňom nepretržite hrá svoje domáce zápasy. Najvyššiu návštevnosť štadión zaznamenal v marci 1975, keď na zápas proti Leeds United prišlo 38 010 fanúšikov. Jeho štyri tribúny boli podľa odporúčaní Taylorovej správy prerobené výhradne na sedenie začiatkom 90. rokov. Štadión prešiel začiatkom roku 2000 významnými prestavbami, ktoré zvýšili kapacitu z 22 600 na súčasných 29 673. Je to 28. najväčší štadión v Anglicku.
Pride Park Stadium

Pride Park Stadium je futbalový štadión v Derby v Anglicku, ktorý je domovským štadiónom klubu Derby County. S kapacitou 32 956 miest je 16. najväčším futbalovým ihriskom v Anglicku. Pride Park je obchodný park na okraji centra mesta Derby a štadión bol postavený ako súčasť komerčnej prestavby oblasti v 90. rokoch. 
Pride Park hostil dva medzinárodné zápasy, Anglicko proti Mexiku v roku 2001 a Brazília proti Ukrajine v roku 2010, niekoľko zápasov Anglicka do 21 rokov a v roku 2009 finále FA Cupu žien.
História.
Pred presťahovaním sa na štadión Pride Park hral Derby County na baseballovom ihrisku od roku 1895. Hoci na svojom vrchole mal štadión kapacitu viac ako 40 000 divákov (rekordná návštevnosť bola 41 826 na zápas proti Tottenhamu Hotspur v roku 1969), Taylorova správa, ktorá vstúpila do platnosti po tragédií v Hillsborough v roku 1989 požadovala, aby od sezóny 1994/95 všetky štadióny mali miesta výhradne len na sedenie, čo malo za následok, že kapacita štadióna sa do polovice 90. rokov zmenšila na iba 17 500, čo nestačilo na vtedy ambiciózny druholigový klub. Vo februári 1996 sa predseda Lionel Pickering rozhodol presunúť klub na nový štadión, aj napriek tomu, že pôvodone chcel zrekonštruovať Baseball Ground na štadión s kapacitou 26 000 miest na sedenie.
Výstavba a otvorenie.
Výstavba.
Riaditeľ klubu poklepkal základný kameň v novembri 1995. Nasledovalo 6 500 ton betónu a viac ako 2 100 ton oceľových konštrukcií počas výstavby základov štadióna. Zimné počasie v roku 1996 nebolo k dodávateľom milé, ale mimoriadnú naliehavosť poskytla správa, že štadión mala prísť otvoriť kráľovná Alžbeta II. 
Otvorenie.
Kráľovná otvorila štadión 18. júla 1997 pred zrakmi 30 000 divákov. V tom čase bol dokončený juhozápadný roh štadióna a jedna časť bola ešte stále vo výstavbe. Prvý súťažný zápas, ktorý sa odohral na novom štadióne, prišiel 30. augusta 1997 a skončil sa víťazstvom 1:0 proti Barnsley. Na zápas prišlo 27 232 divákov, pričom jediný gól strelil Stefano Eranio z pokutového kopu. Neskoršie prístavby na štadióne ešte zvýšili kapacitu na 33 597 miest na sedenie a konečnú cenu štadióna na 28 miliónov libier.
Piz Gloria

Piz Gloria je otočná panoramatická reštaurácia, ktorá sa nachádza na vrchole Schilthornu v kantóne Bern vo Švajčiarsku. Nachádza sa v nadmorskej výške a prístup na vrchol je len lanovkou. Súčasťou Piz Glorii je aj expozícia venovaná bondovám, najmä taj, ktorá sa tam natáčala.
História a súčasnosť.
Horská stavba je dielom Nemeckého architekta Konrada Wolfa, ktorá niesla pôvodný názov Schilthorn. Keď bola reštaurácia postavená v roku 1969, bola prvou otočnou reštauráciou na svete. Panoramatická jedáleň je považovaná za priekopnícke dielo v infraštruktúre cestovného ruchu a svedčí o duchu 60. rokov 20. storočia.
Pre ťažké pracovné podmienky museli byť stavebné prvky z veľkej časti prefabrikované. Vonkajší obklad úplne preskleného horného podlažia je obložený hliníkovými panelmi pokrytými drevom. Mechanizmus otáčania je nastavený tak, aby všetci hostia mali počas jedla priemernej dĺžky výhľad na celú panorámu exteriéru. Je to tri metre široký prstenec umiestnený okolo dvanásťmetrového jadra. Prstenec tak dokončí kompletnú rotáciu približne za hodinu a v súčasnosti je poháňaný solárnou energiou.
V tajnej službe Jej veličenstva.
V románe Iana Fleminga o Jamesovi Bondovi z roku 1963 "On Her Majesty’s Secret Service" má Blofeld svoj brloh na vrchole hory v budove s názvom „Piz Gloria“. Keď sa plánovalo natáčanie filmu podľa románu, budova Schilthorn vzbudila záujem producentov filmu. Produkcia Jamesa Bonda sa potom rozhodla finančne prispieť na dokončenie objektu výmenou za exkluzívne právo na používanie objektu počas trvania natáčania.
Sedlo pod Grapou

 
Sedlo pod Grapou () je horské sedlo v Javorníkoch. Nachádza sa nad obcou Dlhá nad Kysucou.
Polohopis.
Priesmyk leží v severozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Vysoké Javorníky a ich časti Javornícka hornatina. Je súčasťou hrebeňa, ktorý vedie zo sedla Semeteš východným smerom na Marťácky vrch () a oddeľuje vrch Grapová () na severozápade a južne ležiacu Capovú (). V okolí sú samoty okolitých obcí a v sedle sa križujú značené turistické trasy. Prechádza ním tiež cyklotrasa. Stojí tu kríž a opodiaľ aj pamätník. Oblasť patrí do povodia Váhu, resp. čiastkového povodia Kysuce, kde voda odteká Dlžianskym potokom. 
Sedlo leží na území Žilinského kraja, v okrese Čadca a na katastrálnom území obce Dlhá nad Kysucou.
Turistická značkovaná trasa číslo 8147

 Turistická značkovaná trasa číslo 8147 je krátka žltá trasa v pohorí Považský Inovec. spájajúca obec Jalšové s červenou trasou 0705. Dĺžka trasy je 3,1 km.
Kurt Koch

Mons. Kurt kardinál Koch (* 15. marec 1950, Emmenbrücke, Švajčiarsko) je švajčiarsky rímskokatolícky kňaz, biskup, kardinál, súčasný prefekt Dikastéria na podporu jednoty kresťanov a emeritný basilejský biskup.
Život.
Kurt Koch študoval teológiu na Ludwig-Maxmiliánovej univerzite v Mníchove a na univerzite v Lucerne, ktorú absolvoval v roku 1975. V roku 1982 dostal kňazské svätenie a začal pôsobiť vo farnosti Sv. Mária v Berne. V roku 1986 sa stal docentom dogmatiky a morálnej teológie na katechetickom inštitúte v Lucerne. Od roku 1989 pôsobil ako profesor na ekumenickom inštitúte Lucernskej univerzity. V roku 1995 bol zvolený bazilejskou dómskou kapitulou za bazilejského biskupa a 6. januára 1996 prijal biskupské svätenie z rúk pápeža Jána Pavla II. V rokoch 2007 až 2009 bol predsedom švajčiarskej biskupskej konferencie.
Pápežská rada na podporu jednoty kresťanov.
Pápež Benedikt XVI. oznámil vymenovanie Kurta Kocha za predsedu Pápežskej rady na podporu jednoty kresťanov. 1. júla 2010, pričom túto funkciu prevzal od kardinála Waltera Kaspera a udelil mu hodnosť titulárneho arcibiskupa. Poznamenal: „Svätý Otec mi vo februári na osobnej audiencii povedal, že chce začať viesť tento koncil. Je to pre mňa veľká radosť, pretože ekumenizmus bol vždy v mojom srdci, pretože v mojej krajine, Švajčiarsku, Protestanti sú nám veľmi blízki a tiež som sa obzvlášť zaujímal o pravoslávne cirkvi.“
Dňa 16. októbra 2010 pápež Benedikt XVI. vymenoval Kurta Kocha za člena Kongregácie pre náuku viery na päťročné obnoviteľné obdobie.
Dňa 20. októbra 2010 pápež Benedikt XVI. vymenoval za kardinála-diakona Nostra Signora del Sacro Cuore.
Dňa 29. decembra 2010 bol Kurt Koch vymenovaný za člena Kongregácie pre východné cirkvi a Pápežskej rady pre medzináboženský dialóg.
Dňa 4. mája 2011 pápež Benedikt XVI. vymenoval Kurta Kocha za člena Kongregácie pre kauzy svätých. Päťročné funkčné obdobie sa obnoví do jeho 80. narodenín.
16. mája 2012 Kurt Koch predniesol pápežovi Jánovi Pavlovi II. prednášku o medzináboženskom porozumení na Pápežskej univerzite svätého Tomáša Akvinského ( Angelicum ). Kurt Koch hovoril na tému „Budovanie na Nostra aetate : 50 rokov kresťansko-židovského dialógu“.
Bol jedným z kardinálov, ktorí sa zúčastnili na pápežskom konkláve v roku 2013, ktoré zvolilo pápeža Františka.
V sobotu 30. novembra 2013 pápež František vymenoval kardinála Kurta Kocha za člena Kongregácie pre katolícku výchovu.
Po desiatich rokoch v hodnosti kardinála diakona využil svoju pozíciu prijať hodnosť kardinála kňaza, čo pápež František potvrdil 3. mája 2021.
Lucia Berdisová

Mgr. et Mgr. Lucia Berdisová, PhD., LL.M. (* 1982, Trnava) je slovenská právnička, teoretička, vedecká pracovníčka a aktivistka. V súčasnosti pôsobí na Právnickej fakulte v Trnave a v Ústave štátu a práva SAV.
Životopis.
Svoje akademické vzdelanie započala na Filozofickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave, kde v roku 2008 získala bakalársky titul v odbore filozofia. V štúdiu pokračovala na tej istej fakulte a v roku 2012 dosiahla magisterský titul v rovnakom odbore. Súčasne sa venovala aj štúdiu práva, ktoré úspešne ukončila na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave v roku 2005, kde neskôr získala aj titul PhD. v odbore Teória a dejiny štátu a práva v roku 2010. Svoje vzdelanie dovŕšila v roku 2017 ziskom titulu LL.M. na Fakulte práva Univerzity v Cambridgi.
Svoju vedeckú a pedagogickú činnosť začala na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave v roku 2005 ako asistentka a neskôr odborná asistentka. V roku 2011 sa stala vedeckou pracovníčkou na Ústave štátu a práva Slovenskej akadémie vied, kde sa venovala základnému výskumu. V rokoch 20122013 pracovala ako poradkyňa na Ústavnom súde Slovenskej republiky, kde pripravovala návrhy rozhodnutí a iné podklady pre rozhodovaciu činnosť súdu.
Od roku 2005 pôsobí na Právnickej fakulte Trnavskej univerzity v Trnave, kde vedie semináre a prednášky v oblastiach ústavného práva, judikatúry Európskeho súdu pre ľudské práva, interpretácie a argumentácie v rozhodovacej činnosti najvyšších a ústavných súdov a ďalších predmetov.
Počas svojej kariéry sa stala členkou viacerých národných a medzinárodných organizácií. Patrí medzi bývalých členov Súdnej rady a je tiež členkou Výboru pre práva LGBTI osôb Rady vlády SR pre ľudské práva, národnostné menšiny a rodovú rovnosť.
V decembri 2021 ju prezidentka Zuzana Čaputová vymenovala za členku Súdnej rady SR. Vo funkcii pôsobila od 1. decembra 2021 do 15. júla 2024, keď ju spolu s druhým členom súdnej rady, Tomášom Gábrišom, odvolal prezident Peter Pellegrini.
Oblasť záujmu a výskumu.
Zameriava sa na normativitu, právnu argumentáciu, analytickú jurisprudenciu, ľudské práva, zákaz diskriminácie, ústavné súdnictvo a profesijnú etiku. Skúma právne normy a ich vplyv na spoločnosť, analyzuje právne argumentačné techniky, zameriava sa na presnosť právnych pojmov, a prispieva k ochrane ľudských práv a rovnosti. V oblasti ústavného súdnictva hodnotí úlohu ústavných súdov a ich vplyv na právny systém. Skúma tiež etické normy a dilemy v právnej praxi. Je autorkou množstva vedeckých publikácií.
Tim Blake Nelson

Timothy Blake Nelson (* 11. máj 1964, Tulsa, USA) je americký herec, scenárista, dramatik a režisér. Je opisovaný ako aj „moderný charakterový herec“.
Začiatky.
Narodil sa v Tulse v USA do rodiny filantropky Ruth Kaiser a otca geológa Dona Nelsona. Jeho strýko z matkinej strany je americký podnikateľ a obchodník George Kaiser. Má židovský pôvod, jeho predkovia emigrovali pred 2. Svetovou vojnou do Veľkej Británie a neskôr do USA. Navštevoval Holland Hall School, Juilliard a neskôr Brown University.
Kariéra.
Nelson poprvýkrát debutoval so svojou hrou Eye of God, ktorá bola produkovaná v Seattle Repertory Theatre v roku 1992. Jeho ďalšia hra Šedá Zóna mala premiéru v New Yorku v roku 1996. Samotný Nelson sa pred kamerou sa poprvýkrát objavil v tom istom roku vo filme To je môj život. Časom začal byť obsadzovaný do množstva známych úspešných celovečerných filmov. K najznámějším patria snímky ako Amatér (1994), Krycie meno Donnie Brasco (1997), Tenká červená čiara (1998), Braček, kde si? (2000), Cherish (2002), Minority Report (2002) alebo Astronaut (2006).
Medzi jeho najznámejšie filmové úlohy patria Dr. Jonathan Jacobo vo filme (2004), Danny Dalton Jr. in Syriana (2005), Doktor Samuel Sterns vo filme Neuveriteľný Hulk od štúdia Marvel Cinematic Universe, túto úlohu si zopakuje po 17 rokoch aj vo filme . Richard Schell vo filme Lincoln (2012).
Stvárnil aj postavu Wade Tillman / Looking Glass v televíznom seriáliod HBO Watchmen (2019), za ktorú získal televízne cenu Critics' Choice v kategórii najlepší herec vo vedľajšej úlohe v dramatickom seriáli.
Okrem hrania sa venuje aj režií. Pod jeho vedením vznikli filmové verzie jeho divadelných hier ako napríkad Šedá zóna a Eye of God, alebo zrešíroval film O, ktorý čerpá z Shakespearovej predlohy Othella.
Ocenenia.
Za spolupodieľaní sa na soundtracku k filmu "Braček kde si?" obdržal cenu Grammy. Celkovo bol počas svojej kariéry nominovaný na 15 ocenení z toho 7 ich získal.
Osobný život.
Od roku 1994 je ženatý s Lisou Benavides, s ktorou má 3 synov. V súčasnosti žije v New York City.
Ta' Dmejrek

Ta' Dmejrek je najvyšší bod štátu Malta. Vrch je súčasťou útesov Dingli Cliffs na juhozápade ostrova Malta a dosahuje nadmorskú výšku Leží v blízkosti sídla Dingli a mestečka Siġġiewi. Na útesoch Dingli Cliffs sa nachádza malá kaplnka, radar a obchod s občerstvením.
Møllehøj

Møllehøj je najvyšší prírodný bod vlastného Dánska. Má nadmorskú výšku Nachádza sa v pahorkatine Ejerbjerge na území obce Skanderborg. Vrchol Møllehøje je označený kamenným obeliskom.
Od Møllehøju omnoho vyššie vrchy sa nachádzajú v dánskych autonómnych územiach: Faerských ostrovoch (Slættaratindur) a v Grónsku (Gunnbjørn).
Predchádzajúce najvyššie body.
Za najvyšší prirodzený bod v Dánsku bol dlho považovaný Himmelbjerget, avšak po spresnení geodetických meraní v polovici 19. storočia sa predpokladalo, že najvyšším bodom Dánska musí byť Skovhøj alebo Bavnehøj. Pri ich meraní sa však nebralo do úvahy, že šlo o ľudskou rukou vytvorené mohyly. Nešlo teda o prirodzené útvary. Až v roku 2005 bolo v rámci nového výskumu zistené, že najvyšším prírodným bodom Dánska je Møllehøj.