PŠC Pezinok

PŠC Pezinok (celým názvom Pezinský športový club Pezinok) je amatérsky slovenský futbalový klub so základňou na Mestskom štadióne v Pezinku a súťaží v IV. bratislavskej lige, najvyššej regionálnej súťaži pod hlavičkou Bratislavského futbalového zväzu. Prezývka „Zelenobieli“ spolu s klubovými farbami zelenou a bielou sa viažu na príbeh o založení klubu z roku 1921, kedy sa inšpiroval dresmi maďarského klubu Ferencváros Budapešť.
Klub má v súčasnosti vyše 380 hráčov rozdelených do dvoch seniorských tímov a 21-tich mládežníckych družstiev. Jedným z družstiev je aj družstvo žiačiek pôsobiaci v druhej bratislavskej lige.
Pred začiatkom súťažného ročníka 2020/21 sa predstavitelia klubov PŠC Pezinok a GFC Grinava dohodli na spojení síl v prospech pezinského futbalu. PŠC Pezinok „B“ hrajúci na grinavskom štadióne je účastníkom piatej ligy pod hlavičkou ObFZ Bratislava-vidiek. Mladý a odhodlaný B-tím, nováčik súťaže, vstúpil do premiérovej sezóny tou správnou nohou. Vďaka vysokému víťazstvu v poslednom kole nad Suchohradom sa stal majstrom 6. ligy ObFZ Bratislava-vidiek a zaslúžene sa radoval zo zisku titulu.
História.
Začiatky klubu (19211923).
Počiatky futbalu v Pezinku siahajú do roku 1913, kedy túto svetovo obľúbenú hru priniesli študenti z Bratislavy. Najprv sa hrávalo na tzv. „frajčulu“, na jednu bránku až neskôr pribudla aj druhá brána. Prvý oficiálny futbalový zápas sa v Pezinku odohral v roku 1919. Zorganizovala ho posádka československej leteckej jednotky dislokovanej v meste. Jej príslušníci pravidelne hrávali na poľnom letisku na Rozálke. Miestni nadšenci, združení okolo Aladára Takácsa a bratov Korínkovcov, sa v roku 1921 rozhodli založiť futbalový klub. Po predchádzajúcich prípravných krokoch (zbierka na podporu, nákup dresov a lôpt) vznikol 29. augusta 1921 na schôdzi v hostinci „U zeleného stromu“ Pezinský športový club – PŠC Pezinok. Jeho prvým predsedom sa stal Ľudovít Korínek.
V zelenobielych dresoch, inšpirovaných budapeštianskym Ferencvárosom – údajne niekdajším pôsobiskom Aladára Takácsa, s monogramom PŠC Pezinok odohrali prvé prípravné zápasy, turnaje, prišla i účasť v majstrovských súťažiach, do ktorých klub vstúpil v roku 1923 (iné pramene uvádzajú až rok 1927). Zelenobieli hneď v prvom roku súťaž II. triedy vyhrali a postupne sa prebojovali do I.B triedy.
V roku 1923 klub vytvoril dorastenecké družstvo. K jeho členom patril aj Eugen Suchoň, slávny pezinský rodák, budúci hudobný skladateľ a národný umelec. Na pozícii brankára hrával za Pezinok až do roku 1929.
Pezinský futbal za 1. ČSR (19271938).
Rozvoj futbalu v meste pokračoval, a to aj na medzinárodnej úrovni. V roku 1930 odohral PŠC Pezinok svoj prvý medzinárodný zápas proti rakúskemu mužstvu SC Carnuntum Wiena, ktorému podľahol po výsledku 1:3.
Pezinčanom sa viac darilo v domácej súťaži. V poslednom kole sezóny 1930/1931 zvíťazili nad úradníckym mužstvom ŠK Bratislava po výsledku 3:1 a postúpili do I.A triedy. V roku 1931 sa okrem postupu udial aj ďalší významný moment v histórii klubu - v meste pôsobiaci klub Rapid Pezinok, registrovaný v maďarskej futbalovej asociácii, sa oficiálne spojil s PŠC, pričom názov klubu zostal PŠC Pezinok.
V roku 1933 postúpili zelenobieli do najvyššej súťaže Západoslovenskej župy – do I. A triedy (v župnej súťaži sa Pezinok udržal až do oslobodenia). V rovnakom roku odohral klub historicky tretí medzinárodný zápas, tentokrát proti maďarskému BAK TK Budapešť, s prehrou rozdielom triedy 0:3. Domáce zápasy sa odohrávali na tzv. Pažiti. O silnej podpore fanúšikov svedčia návštevy na domácich stretnutiach približne na úrovni 1 000 divákov. Postupom času prišla stagnácia výkonov, seniorské mužstvo zostúpilo do okresných súťaží a nedarilo sa mu nadviazať na predchádzajúce skvelé výkony. Klub veril v skorú zmenu, ale začiatok druhej svetovej vojny neveštil pre blízku budúcnosť futbalu nič dobré.
Vojnové roky (19391945).
Počas druhej svetovej vojny zaznamenal čiastočný úpadok kvality nielen pezinský, ale slovenský futbal vôbec. Množstvo perspektívnych a nádejných futbalistov si muselo plniť vojenské povinnosti v posádkach či dokonca na fronte. Po vzniku Slovenského štátu došlo aj k radikálnej reorganizácii slovenského futbalu. Najvyššou slovenskou súťažou sa stala Slovenská liga. Nižšie súťaže boli rozdelené do žúp: Bratislavskej, Žilinskej, Zvolenskej a Prešovskej a následne do ďalších úrovní. Ak sa ešte na začiatku roka 1939 nižšie súťaže hrali, po útoku na Poľsko sa zredukovali, keďže muži odchádzali na bojisko. V tejto dobe sa PŠC Pezinok nachádzal v nižších ligových súťažiach, pretože aj jadro pezinských futbalistov odišlo po vypuknutí vojny proti Poľsku a následne proti ZSSR na front.
Po vojne prišlo k návratu futbalistov a s nimi aj chuti a odhodlania dosiahnuť lepšie výsledky, ako boli tie v posledných rokoch. Nasvedčuje tomu aj fakt, že Pezinčania sa stali jesennými majstrami súťaže v sezóne 1945/1946.
Povojnové roky (19461961).
V sezóne 1945/1946 postúpili pezinskí futbalisti do západnej divízie Slovenského futbalového zväzu, v dnešných pomeroch do 3. slovenskej ligy. Už v ročníku 1947/1948 sa stali jesennými majstrami divízie, čo prebudilo záujem pezinského publika. V závere 40. rokov sa PŠC prebojoval do SNL. Jeho futbalová základňa bola taká široká, že Pezinčania dokázali vychovávať kvalitných hráčov a dokonca budúcich reprezentantov ČSR.
Začiatkom 50. rokov, po odchode viacerých kvalitných hráčov a reorganizácii súťaží, zaznamenal futbal v Pezinku hlboký prepad. Klub bojoval s mnohými ťažkosťami a jeho pôsobisko sa presunulo do okresných súťaží. V krátkom období zmenil klub trikrát meno. Z PŠC sa najskôr stal Sokol Tehelne Pezinok, v roku 1953 Tatran Pezinok a napokon v roku 1956 Slovan NV Pezinok. Pod novým názvom vyhrali Pezinčania v roku 1956 I.A triedu a postúpili do krajskej súťaže. Trénerom tímu bol Karol Šefčík, nestor pezinského futbalu. Od roku 1959 bol hrajúcim trénerom Pezinka reprezentant dvoch krajín, Bulharska a Československa, legendárny Božin Laskov. Spolu s Karolom Šefčíkom patria medzi najznámejšie osobnosti pôsobiace v Pezinku v povojnových rokoch.
Obdobie húpačky (19621990).
V 60. a 70. rokoch pôsobil seniorský tím pod novým názvom Lokomotíva Pezinok prevažne v súťažiach Západoslovenského kraja, prípadne po reorganizáciách v divíznej súťaži. Začiatkom roka 1961 nahradil Božina Laskova staronový tréner Karol Šefčík, ktorému sa s tímom darilo udržať v divízii do roku 1967. Nasledoval zostup do krajských súťaží a desaťročie márnych pokusov o návrat do divízie. Klub disponoval dvoma seniorskými mužstvami, ale aj výborným areálom, ktorý hostil niekoľko vzájomných zápasov medzi Pezinkom a československou futbalovou reprezentáciou.
Až v roku 1979 sa Pezinčanom pod vedením trénera Vladimíra Korčeka podarilo opäť vybojovať postup do divízie vtedy 2. Slovenskej národnej ligy. Účinkovanie v nej bolo sprevádzané striedavými úspechmi, Pezinok v priebehu najbližších rokov až do roku 1987 celkovo štyrikrát postúpil a štyrikrát vypadol. Navyše sa Pezinčanom prestalo dariť aj v nižších súťažiach, keď zostúpili až do I. A triedy. V roku 1984 došlo k organizačnej zmene v podobe odčlenenia od Lokomotívy a následnému vzniku Stavbára Pezinok.
Na prelome milénia (19912005).
Nový výbor pod vedením Františka Slezáka sa v roku 1991 rozhodol pre návrat k historickému názvu klubu PŠC Pezinok. Po športovej stránke sa Pezinok v rozmedzí rokov 1991 a 2000 pohyboval na úrovni tretej, štvrtej a piatej najvyššej ligy. Spočiatku hrával zápasy so súpermi zo Záhoria a Žitného ostrova. Neskôr sa v rámci Bratislavského futbalového zväzu reorganizovali súťaže, vytvorila sa nová 4. liga, v ktorej pôsobil aj PŠC Pezinok. Zelenobieli stavili na mladý tím, ktorý každou sezónou výkonnostne rástol, čo vyvrcholilo do postupu do 3. bratislavskej ligy. V rokoch 1994 - 1997 sa v nej mužstvo stabilizovalo a hralo futbal, na ktorý sa chodilo pozerať približne 800 divákov.
Seniorské mužstvo v úvode tretieho milénia striedalo lepšie sezóny s tými horšími. Horšie boli identické v zbabranej jesennej a výbornej jarnej časti znamenajúcej záchranu súťaže na poslednú chvíľu, tie lepšie sa niesli v duchu stabilných výkonov počas celej sezóny s konečným umiestnením v pokojnom strede tabuľky.
Postupy a pády (20062016).
Po reorganizácii futbalových súťaží účinkoval Pezinok v tretej lige, v hierarchii predstavujúcej však až štvrtú najvyššiu súťaž. Kvalitne zložený káder pretrhol dlhé bezúspešné roky a v ročníku 2006/2007 sa zverencom trénera Petra Kučerku podarilo postúpiť do 2. slovenskej ligy. Nováčikovská daň bola pridrahá, dokonca znamenala zostup a viacero trénerských výmen. Opätovný postup prišiel v sezóne 2009/2010. Tentokrát sa Pezinčanom podarilo udržať súťaž počas nasledujúcich dvoch rokov. Úspešné obdobie podčiarkol aj pohárový zápas proti Slovanu Bratislava na jeseň 2011, v ktorom belasí zvíťazili iba najtesnejším rozdielom .
V nasledujúcom období zaznamenal pezinský futbal hlboký pád. V dôsledku nefutbalových sporov prišiel klub o partnerov, podporovateľov a seniorský tím sa prepadol až do 5. najvyššej súťaže. V tom momente sa pozornosť upriamila na šikovných dorastencov prevažne s ročníkom narodenia 1995. Neskúsený, no odhodlaný kolektív prebral tréner Daniel Federl, ktorý s mladými odchovancami odštartoval krásny futbalový príbeh. V jeho premiérovej sezóne mužstvo obsadilo 11. miesto, v nasledujúcom ročníku 3. miesto. Tímu prospela aj reorganizácia súťaží, keď zo 4. ligy (5. najvyššej) sa stala štvrtá najvyššia súťaž. Bojovné výkony odchovancov so zelenobielym srdcom vyústili v absolútnu dominanciu v sezóne 2014/2015, kedy sa zaslúžene stali majstrami 4. ligy. Návrat medzi regionálnu elitu okorenil aj súboj v rámci Slovenského pohára proti vtedajšieho slovenskému majstrovi z AS Trenčín, ktorý v tom čase pôsobil aj v predkolách Ligy majstrov UEFA. Ani jasná prehra nezanechala na tíme žiadne šrámy a hráči sa pohotovo preorientovali na ligovú súťaž, v ktorej obsadili 8. miesto.
Nová éra (2017súčasnosť).
Seniorskému A-tímu sa podarilo stabilizovať v najvyššej regionálnej súťaži. Azda najatraktívnejšiemu súperovi čelil v septembri 2019, keď si v domácom zápase zmeral sily s prvoligistom z FK Senica v rámci Slovenského pohára. Pezinčania síce ťahali za kratší koniec, ale zanechali dobrý dojem a Záhorákom statočne vzdorovali.
Dlhoročným trénerom A-tímu bol Daniel Federl, ktorý bol pri kormidle už 8 rokov s polročnými prestávkami v rokoch 2017 a 2019. Môže sa spoľahnúť aj na spoluprácu s novovzniknutým B-tímom, ktorého činnosť sa obnovila na začiatku sezóny 2020/21. „B“ tím sa v premiérovej sezóne stal majstrom 6. ligy a ako nováčik hneď postúpil do vyššej súťaže. 
Novú éru pezinského futbalu poznačila pandémia koronavírusu s obmedzením tréningov i zápasov. Sezóny 2019/20 a 2020/21 sa nedohrali podľa pôvodného plánu a odohrala sa iba polovica zápasov. 
V auguste 2021 klub oslávil sté výročie od svojho založenia. PŠC Pezinok zorganizoval výstavu historických materiálov a vydal prvú publikáciu o storočnej klubovej histórii. Z dôvodu protipandemických opatrení zorganizoval veľkolepé športovo-kultúrne podujatie až v roku 2022, ktoré bolo významným míľnikom v histórii klubu. Oslavy storočnice boli najväčším pezinským futbalovým podujatím za posledné dekády. 
Aktuálnym trénerom mužského A-tímu je od sezóny 2022/2023 Maroš Jakim. 
Rivali.
Hlavnými rivalmi pezinských futbalistov boli prevažne tímy zo Záhoria. V 80. rokoch bol Pezinok súčasťou západných súťaží, preto jeho rivalmi boli predovšetkým Malacky, Jakubov a Jablonové. Zápasy proti týmto klubom boli vždy ostré a vyznačovali sa bojovným priebehom, tzv. "kopanicou".
Najznámejšie derby zápasy sú proti CFK Pezinok Cajla a ŠK Svätý Jur. Stretnutia nie sú až také vyhrotené, ako proti tímom zo Záhoria. Zápasy však vždy prilákajú divákov z celého pezinského okresu a nesú sa v priateľskej atmosfére.
Klubový znak a farby.
Prvé klubové logo bolo nájdené v predzápasovom Bulletine Lokomotívy Pezinok v roku 1961. Odvtedy prešlo štyrmi zmenami. Najprv v roku 1983, kedy klub premenoval na Stavbár Pezinok, potom v roku 1991, kedy sa klub vrátil k pôvodnému názvu PŠC Pezinok, následne v roku 2006 v rámci prvého redizajnu a poslednýkrát v roku 2009 v rámci druhého redizajnu.
Klubovými farbami sú zelená a biela, ktorých voľba sa viaže na príbeh o založení klubu. Tieto farby v klubovom logu dopĺňa odtieň čiernej, ktorý tvorí stredný vertikálny pruh. Ten je z oboch strán obklopený zelenými vertikálnymi pruhmi. Okrem pruhov tvorí logo názov klubu, futbalová lopta a text roku založenia klubu – 1921. 
Farby pezinského klubu boli určené hneď pri jeho vzniku. 29. augusta 1921, keď skupina nadšencov, Aladár Takacs, bratia Korinekovci a ďalší odcestovali do Budapešti, kde kúpili prvé sady dresov a lopty. Dresy prvého mužstva boli po vzore Ferencvárosu Budapešť biele so zelenými priečnymi pruhmi. Od tejto doby až doteraz ostali pezinskí futbalisti verní svojej „zeleno-bílej“ farbe.
Štadióny.
1921súčasnosť: Mestský štadión Pezinok.
Mestský štadión v Pezinku bol prvým a jediným ihriskom, kde PŠC Pezinok hral svoje domáce zápasy. Spočiatku sa zápasy hrali na území dnešného tréningového ihriska. V roku 1934 bol okolo ihriska postavený približne dvojmetrový drevený plot, ktorý je možné vidieť na viacerých historických fotografiách.
V roku 1959 bolo ihrisko presunuté z dnešného tréningového ihriska bližšie smerom ku Komenského ulici. Počas výstavby hlavnej tribúny spolu so šatňami, ktorá sa začala v tomto roku, boli už domáce zápasy hrané práve na "novom štadióne". V roku 1961 bola svojpomocne vybudovaná tribúna oficiálne otvorená.
V rozmedzí rokov 2006 a 2010 bolo vybudované tréningové ihrisko s osvetlením a závlahou, malé tréningové ihrisko s umelou trávou a osvetlením a polovica interiéru hlavnej budovy bola taktiež zrekonštruovaná. V roku 2019 prebehla rekonštrukcia druhej polovice interiéru budovy, tzv. mládežnícka časť.
Dnes tvorí športový areál hlavné ihrisko, tréningové ihrisko a malá ihrisko s umelou trávou. Mestský štadión v Pezinku je stále domovom klubu PŠC Pezinok s kapacitou 3 000 miest, čo z neho robí najväčší štadión v Pezinku. Športový areál v Pezinku je považovaný za jeden z najlepších v súťaži. Navyše, štadión v minulosti hostil niekoľko kultúrnych podujatí a koncertov.
2020súčasnosť: Štadión v Grinave.
Domovským klubom hrajúcim na grinavskom štadióne bol GFC Grinava, takmer od úplných začiatkov klubu. Ihrisko bolo vybudované približne v 30. a 40. rokoch, kedy bola upravená plocha pri dnešnej Myslenickej ulici. V rozmedzí rokov 1954 a 1955 boli vybudované hráčske kabíny.
Pred začiatkom súťažného ročníka 2020/2021 sa predstavitelia klubov PŠC Pezinok a GFC Grinava dohodli na spojení síl v prospech pezinského futbalu. Vzájomná spolupráca sa týkala vedenia klubov, mužských tímov, mládežníckych družstiev i športových areálov. Mládežnícke tímy, rovnako ako aj seniorský B-tím, využívajú grinavský štadión na tréningový proces a zápasy. V dnešných dňoch má štadión dve tribúny, obe na sedenie.
Hráči.
 
"Legenda: B – brankár, O – obranca, S – stredopoliar, Ú – útočník"