burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Chytadlovce

Chytadlovce (staršie [do roku 1953]: "hmatavce", "mäkkýšovití"; lat. Tentaculata, Lophophorata, Ectoprocta [v širšom zmysle], Molluscoidea, Enterocoelia) sú kmeň špirálovcov. Sú to morské aj sladkovodné živočíchy s červovitým, niekedy skráteným alebo aj nepravidelným telom. Charakteristickým znakom je triméria coelomu, čo sa odráža aj v ich anatómii. Telo sa skladá z troch častí:
Vývin chytadlovcov prebieha cez obrvenú trochofóroidnú larvu (u sladkovodných machoviek je larválne štádium potlačené), dospelé sú vždy prisadnuté živočíchy s tráviacou sústavou ohnutou v tvare „U“ – anus sa tak presúva do blízkosti úst. 
Systematika.
kmeň chytadlovce (Tentaculata/Lophophorata/Ectoprocta v širšom zmysle/Enterocoelia):
Do tohto kmeňa patria tri dosť rozdielne triedy, ktoré môžu byť klasifikované ako samostatné kmene (Buchar in Novák et al., 1969); v tom prípade Tentaculata vystupujú ako nadkmeň. (V zmysle Ulrichovho systému sú všetky živočíchy s trimériou coelomu – teda i primitívne druhoústovce – označované ako Archicoelomata.)
Na základe niektorých znakov – prehnutie tráviacej rúry do „U“, plášť a „lastúry“ u Brachiopoda – boli Tentaculata v starších systémoch zaraďované do kmeňa Molluscoidea hneď za mäkkýše (Janda et al., 1914), alebo prípadne priamo k mäkkýšom. V dávnejšej minulosti sa zdalo, že majú redukovaný coelom (v tom prípade by zrejme skutočne patrili do kmeňa mäkkýše). Podrobnejšie preskúmanie ich anatómie potvrdilo, že majú trojdielny coelom (s miernymi problémami homologizovateľný s troma larválnymi coelomovými segmentami trochofóry), takže sú samostatnou starobylou vetvou, pomerne blízkou primitívnym druhoústovcom. Moderný systém ich radí za podobné Entoprocta do príbuzenstva mäkkýšov, ale i pásnic (ústup od „dutinového“ vymedzenia systému dvojstranovcov).
Tentaculata

Tentaculata môže byť:
Chytadlovité

Chytadlovité (lat. Phoronidae) je jediná čeľaď triedy chytadlovky (lat. Phoronida, Phoronidea) patriacej do chytadlovcov. 
Jej zástupcovia sú morské červovité živočíchy dlhé niekoľko centimetrov. Vývin je nepriamy cez trochofóroidnú larvu actinotrochu, ktorá však obrvenou lištou okolo úst pripomína aj larvu primitívnych druhoústovcov. Larva rýchlo prisadá, tráviaca rúra sa preťahuje do tvaru dlhého „U“ a v prednej časti narastá dvojitý veniec tentakúl, ktoré okrem priháňania potravy majú aj dýchaciu funkciu. Telo dospelých je ukryté v rúrkovitom puzdre, zlepenom zo zrniek piesku a detritu. Pri anuse je 1 pár metanefrídií. Majú už uzavretú obehovú sústavu, krv obsahuje erytrocyty s hemoglobínom. Chytadlovky sú hermafrodity. Je to nepočetná skupina, na pobreží Stredozemného mora je hojný druh "Phoronis psammophila".
Systematika.
trieda chytadlovky (Phoronida):
Župa (Slovenská republika 1939 – 1945)

Župa bolo označenie administratívnej jednotky (okrem iného) počas prvej Slovenskej republiky od roku 1940 do 1945.
Po vyhlásení samostatného Slovenska 14. marca 1939 došlo s účinnosťou k 1. januáru 1940 k reorganizácii štátnej správy a rozdeleniu Slovenska na 6 žúp. Zriadené boli zákonom č. 190/1939 Sl. z. (Slovenského zákonníka) o verejnej správe vnútornej. 
Tieto župy sa ďalej delili na 59 (neskôr 61) okresov. Na čele okresu stál okresný náčelník. Župy mali podobné hranice ako tzv. "veľžupy" z obdobia rokov 1923 - 1928, no štruktúra a právomoci župných orgánov zodpovedali novým totalitným pomerom, keďže Slovensko bolo v tom čase klérofašistickým štátom s vládou jednej strany - HSĽS. Na čele župy stál vládou menovaný župan. Samosprávne funkcie župy vykonával Župný výbor.
Nariadením Predsedníctva Slovenskej národnej rady o určovaní obvodov a sídel niektorých okresov zo 6. marca 1945 č. 9 Zb. SNR boli obnovené okresy podľa predvojnového stavu a nariadeniami SNR č. 26 a 96 z roku 1945 boli župy zrušené a všetka štátna moc prešla na národné výbory. Zároveň bolo v roku 1945 v Česko-Slovensku formálne obnovené krajinské zriadenie spred konca roka 1938, ale jeho organizačné zložky už obnovené neboli.
Čierna

Čierna je farba, ktorú oko vníma v prípade, že z daného smeru neprišlo žiadne svetlo. Jej opakom je biela, ktorá vzniká tým, že do oka prichádza svetlo všetkých farieb.
Tento nedostatok svetla môže byť spôsobený buď neexistenciou žiadneho zdroja svetla, alebo tým, že príslušný materiál pohlcuje svetlo všetkých farieb, namiesto toho, aby niektoré farby odrážal. Čierny pigment môže byť tiež tvorený zmesou niekoľkých pigmentov, z ktorých každý pohlcuje niektoré farby, čím v konečnom dôsledku pohlcuje natoľko veľkú časť viditeľného spektra, že sa dá označiť za čierny (pozri CMYK nižšie).
Tieto dva pohľady vedú k definíciám aditívneho a subtraktívneho miešania farieb.
CMYK.
Vo farebnom modeli CMY(K) možno čiernu vytvoriť niekoľkými spôsobmi: V pôvodnom modeli CMY čierna vznikala zmiešaním všetkých troch základných pigmentov v príslušnom pomere tak, aby výsledná zmes pohlcovala všetky farby. Takáto čierna farba sa však v praxi ukazuje ako nekvalitná, s farebným (najčastejšie špinavo hnedým) nádychom. Preto sa ku trom základným pigmentom pridal špecializovaný čierny pigment, ktorým sa dosahuje práve dokonalá čierna – tým vznikol farebný model CMYK.
Preto čiernu vo farebnom modeli CMYK možno vyjadriť niekoľkými spôsobmi:
Mys hrôzy (film z roku 1962)

Mys hrôzy z roku 1962 je americký filmový triler režiséra J. Lee Thompsona v hlavnej úlohe s Gregory Peckom. V roku 1991 natočil režisér Martin Scorsese nové spracovanie filmu pod rovnakým názvom.
Peniaze iných

Peniaze iných je americký film z roku 1991 režiséra Normana Jewisona v hlavných úlohách s Danny DeVitom a Gregory Peckom.
Hypotéza kontinua

Hypotéza kontinua tvrdí, že neexistuje množina X, ktorej mohutnosť je väčšia než je mohutnosť množiny prirodzených čísel a menšia než je mohutnosť reálnych čísel. Hypotézu kontinua sformuloval Georg Cantor.
Hypotéza kontinua bola veľkým orieškom pre matematikov 20. storočia. Na jej počiatku stála nasledovná úvaha:
Nech formula_1 je množina prirodzených čísel a formula_2 množina reálnych čísel. Klasickou Cantorovou diagonálnou metódou sa dá dokázať, že množina formula_1 je "subvalentná" množine formula_2, tj. má menšiu mohutnosť (kardinalitu, ľudovo "má menej prvkov"), značíme formula_5 . Otázka znie, či existuje nejaká množina formula_6, pre ktorú by platilo formula_7, t. j. či existuje nejaká nespočítateľná množina, ktorá má menšiu mohutnosť než kontinuum (množina reálnych čísel). Hypotéza kontinua tvrdí, že množina formula_6 neexistuje.
Kurt Gödel dokázal, že existencia takejto množiny sa nedá z axiómov Zermelo-Fraenkelovej teórie množín vyvrátiť.
Americký matematik P. Cohen dokázal, že hypotéza kontinua nezávisí od ostatných axióm teórie množín.
Morskí vlci

Morskí vlci je americký vojnový film z roku 1980 režiséra Andrew V.McLaglena v hlavnej úlohe s Gregory Peckom, nakrútený podľa skutočnej udalosti odohrávajúcej sa počas druhej svetovej vojny.
Krajinský úrad

Krajinský úrad bol v období krajinského zriadenia najvyšší správny orgán jednej krajiny/zeme. Krajinský úrad (vo svojom čase označovaný aj ako „Zemský úrad”) bol zriadený zákonom zo 14. júla 1927 č. 125/1927 Zb. z. a n., ktorým na Slovensku zaniklo dovtedajšie župné zriadenie a bolo nahradené krajinským zriadením a jeho úradmi, ktoré prebrali kompetencie Ministerstva pre správu Slovenska. Úrad sídlil v Bratislave a v roku 1929 sa konala architektonicko-urbanistická súťaž na riešenie veľkého komplexu "Zemského úradu" na Námestí slobody, návrhy z tejto súťaže sa však nerealizovali. 27. júna 1936 vznikla expozitúra v Košiciach (Kancelária krajinského prezidenta). 
Jeho predsedom bol krajinský prezident. Krajinský úrad sa delil na prezídium a administratívne oddelenie. Fungoval ako spojovací článok medzi ministerstvami a okresmi, mestami a obcami. Krajinský úrad podliehal ministerstvu vnútra, Krajinskému úradu podliehali okresné úrady a štátne policajnú úrady, od roku 1933 schvaľoval aj starostov obcí.
Po vyhlásení prvej Slovenskej republiky 14. marca 1939 boli kompetencie Úradu postupne obmedzované, zanikol 31. decembra 1939, keď jeho kompetencie prešli na ministerstvo vnútra a župné úrady.
Krajinský prezident

Krajinský prezident bol v období krajinského zriadenia najvyšší krajinský úradník, podriadený ministrovi vnútra. Bol menovaný česko-slovenským prezidentom na odporúčanie ministerstva vnútra. Zároveň bol prednostom Krajinského úradu a predseda Krajinského zastupiteľstva, Krajinského výboru a (formálne) aj krajinských komisií.
Zoznam krajinských prezidentov je uvedený pod Zoznam predsedov vlád Slovenska. Prvý krajinský prezident bol Ján Drobný (HSĽS), čo bolo jednou z podmienok vstupu HSĽS do česko-slovenskej vlády v roku 1927, viceprezidentom bol Jozef Országh.
Krajinské zastupiteľstvo

Krajinské zastupiteľstvo bol v období krajinského zriadenia zastupiteľský orgán jednej krajiny/zeme. 
Zvolával ho a predsedom jeho orgánov (pléna a Krajinského výboru) bol krajinský prezident.
Každé zastupiteľstvo malo dve tretiny členov volených na 6 rokov, jednu tretinu menovanú vládou. Slovenské zastupiteľstvo malo 54 členov, z toho 36 volených a 18 vymenovaných ústrednou vládou na návrh krajinského prezidenta. 
Malo zastupovať účasť občanov na správe krajiny, ale politické témy boli z jeho činnosti vyňaté a každé jeho uznesenie musel schváliť minister vnútra.
Prvé voľby do zastupiteľstiev sa konali 2. 12. 1928.
Chlapci z Brazílie

Chlapci z Brazílie je americký film z roku 1978 režiséra Franklina J. Schaffnera v hlavnej úlohe s Gregory Peckom o nacistických zločincoch ukrývajúcich sa v južnej Amerike.
Generál MacArthur

Generál MacArthur je americký vojnový životopisný film režiséra Josepha Sargenta z roku 1977 o generálovi Douglasovi MacArthurovi, ktorý bol najvyšším veliteľom spojeneckých armád v juhozápadnom Tichomorí počas druhej svetovej vojny a veliteľom vojsk OSN počas kórejskej vojny. Hlavnú úlohu generála MacArthura hrá Gregory Peck.
Opera (rozlišovacia stránka)

Opera môže byť:
Berlínsky medzinárodný filmový festival

Berlínsky medzinárodný filmový festival (tiež známy pod pojmom Berlinale) je jeden z najvýznamnejších svetových filmových festivalov. Od roku 1951 sa každoročne koná v Berlíne.
66. ročník Berlinale sa konal od 11. do 21. februára 2016. Hlavnú cenu (Zlatého medveďa) si odniesol taliansky režisér Gianfranco Rosi za svoj dokumentárny film "Oheň na mori" ("Fire at Sea").
67. ročník sa konal od 9. do 19. februára 2017.
V roku 2023 sa uskutočnil 73. ročník festivalu.
Prehľad.
Udeľované ceny a kategórie:
Zlatý medveď

Zlatý medveď je filmové ocenenie udeľované na medzinárodnom filmovom festivale Berlinale, ktorý sa koná každoročne v Berlíne.
Okrem hlavnej ceny Zlatý medveď, ktorú získava najlepší film, sa udeľujú nasledujúce ocenenia:
César

César je filmové ocenenie, ktoré udeľuje francúzska Filmová umelecká akadémia (L’Académie des Arts et Techniques du Cinéma). Hlavným cieľom udeľovania tohto ocenenia je zviditeľniť najpozoruhodnejšie francúzske filmy v očiach divákov, ale aj distribútorov a prispieť tak na ich podporu. Ďalšou snahou je pravdivo mapovať francúzsku filmovú tvorbu a posledné roky dávajú jednoznačne najavo vôľu propagovať európske filmy v rámci svetovej globalizačnej konkurencie.
Prvé odovzdávanie, ktorého prezidentom bol Jean Gabin, sa uskutočnilo 3. apríla 1976. 25 bronzových sošiek, z ktorých každá váži 3 kg, je udelených každý rok na prelome februára a marca. Trofej prevzala meno César po svojom sochárskom tvorcovi, Césarovi Baldaccinim. Hlavným aktérom vo výbere a oceňovaní francúzskej filmovej produkcie spomedzi filmov uvedených v sálach kín od 1. januára do 31. decembra je Filmová umelecká akadémia. Táto inštitúcia, založená v roku 1975 z iniciatívy Georga Cravenna, počíta v súčasnosti medzi svojich členov viac ako 3 400 umelcov a filmových profesionálov.
V roku 2023 sa konal 48. ročník odovzdávania cien.
Dryopitekovité

Dryopitekovité (lat. Dryopithecidae) sú vyhynutá čeľaď hominoidovcov.
Meno dostali podľa nálezu E. A. Larteta druhu Dryopithecus fontani (dryopithecus = stromová opica) uskutočneného roku 1856 v Sansane vo Francúzsku, čiže 3 roky pred zverejnením Darwinovej slávnej knihy o vývoji človeka.
Prvé nálezy pochádzajú asi spred 20 mil rokov. Vďaka úspešnej adaptívnej radiácii pred 15 – 12 mil. rokov sa dryopitekovité dostali cez Arabský polostrov z Afriky na Blízky východ a do Európy (aj do Bratislavy), časť z nich potom migrovala smerom na východ ďalej do Ázie. Najdôležitejšia (a prvá nájdená) podčeľaď sú dryopitekorodé, ktoré.žili pred 12 – 8 mil. rokov.
Členenie.
Vyššia klasifikácia je čiastočne sporná. Až do začiatku 90. rokov boli najmä rody prvých dvoch podčeľadí (pod názvom dryomorfné ramapity), ale aj rod dryopitek, zaraďované do čeľade orangutanovitých (Pongidae). Príbuznosť s orangutanovitými sa však ukázala ako nesprávna. Afropitekorodé sú zaraďované aj medzi prokonzulovité.
Členenie:
Bez toho aby boli presnejšieho zaradení do niektoréj podčeľade, do tejto čeľade ďalej patria (zaraďovaní tiež spolu s gorilami alebo donedávna do orangutanovitých, to druhé spravidla ako ramapitekorodé (Ramapithecinae)):
Predbežne do tejto čeľade patria aj:
Charakteristika.
Z fylogenetického hľadiska ide o základnú vývojovú vetvu čeľadí orangutanovité, šimpanzovité a hominidi.
Znaky:
Znaky afropitekorodých:
Znaky keňapitekorodých:
Znaky dryopiteka:
Dryopitek

Dryopitek (lat. Dryopithecus) je vyhynutý rod z čeľade dryopitekovité resp. z čeľade hominidi (Hominidae). V niektorých systémoch sa zaraďuje ako jediný rod podčeľade dryopitekorodé (Dryopithecinae) či skupiny (tribu) Dryopithecini.
Druhy:
Znaky dryopiteka:
Keňapitek

Keňapitek (lat. Kenyapithecus) je vyhynutý rod z čeľade dryopitekovité resp. z čeľade Griphopithecidae.
Druhy:
Níl

Níl (arab. النيل - an-Níl alebo البحر- al-Bahr) je najdlhšia rieka na svete. Dĺžka Nílu (v najširšom zmysle) je podľa rôznych zdrojov niekde medzi 6 650 a 7 088 km. Povodie dosahuje 2,86 alebo podľa iných zdrojov 3,35 mil km2.
V najširšom a najbežnejšom zmysle má Níl prameň zhodný s prameňom najdlhšej zdrojnice rieky Kagera (čiže prameň leží podľa rôznych názorov niekde v Burundi alebo Rwande) a zriedkavo sa označuje aj ako Níl-Kagera. V užšom zmysle Níl pramení až vo Viktóriinom jazere. V najužšom zmysle sa Níl začína až od sútoku Bieleho a Modrého Nílu. 
Níl v najširšom zmysle preteká cez štáty: Rwanda, Burundi, Tanzánia, Uganda, Etiópia, Južný Sudán, Sudán a Egypt. Do Stredozemného mora Níl ústi formou delty Nílu s rozlohou .
Názvy.
Súčasné názvy jednotlivých častí rieky:
Historické názvy rieky: 
Dĺžkové prvenstvo a prameň.
Neexistuje zhoda v tom, či absolútne svetové prvenstvo patrí Nílu alebo juhoamerickému Amazonu. Dôvody sú dva. Jednak rieky najmä v nížinách presúvajú svoje koryto a teda menia dĺžku, jednak sú rôzne názory, odkiaľ by sa dĺžka mala počítať.
Za prameň Nílu sa niekedy považuje Viktóriino jazero (Ukerewe), ale to má množstvo prítokov nezanedbateľnej dĺžky. Jedným z nich je Kagera. Za prameň Nílu sa najčastejšie považuje práve prameň Kagery (zriedkavo sa Níl vrátane Kagery označuje ako Níl-Kagera). Za prameň Kagery sa považuje buď prameň burundskej rieky Ruvyironza (=Luvironza) alebo prameň rwandskej rieky Rukarara. 
Celková dĺžka Nílu sa v literatúre uvádza rôzne, najmä takto:
Význam.
Záplavy Nílu (jún - október) sú základom egyptského a sudánskeho poľnohospodárstva. Sú spôsobené najmä prítokmi Modrý Níl a Atbara z Etiópie. Poľnohospodársky obrábané územie tvorí 2 (v delte viac) dlhý pás pozdĺž dlhého úseku Nílu.
Katarakty a prieplav.
Na stredom toku sa nachádza 6 kataraktov. Pri prvom z nich (pri Asuáne) je priehrada Chazzán Aswán s nádržou s objemom 5 500 mil. m3 (tzv. stará Asuánska priehrada postavená Angličanmi v roku 1902), nad ktorou v roku 1971 dokončili Sovieti novú Asuánsku priehradu, kvôli výstavbe ktorej bolo treba premiestniť aj významné staroegyptské pamiatky. Touto priehradou na Níle vznikla nádrž/jazero s objemom 160 mld. m3 a dĺžkou , nazývaná Násirovo more.
Negatívom priehrady je, že odvtedy je - kedysi rušný - Níl splavný len od Asuánskej priehrady na sever. Aby sa vykompenzovali obchodné straty, začal sa v polovici 90. rokov budovať prieplav Túška (v egyptskej výslovnosti: Toška), ktorý spája Násirovo more s Červeným morom.
Sexbomba od vedľa

Sexbomba od vedľa je tínedžerský film z roku 2004, v hlavných úlohách s Emile Hirschom a Elishou Cuthbert.
Zápletka.
"Matthew" je chalan pred maturitou, ktorý nerobí bláznivé veci. Považuje za svoj cieľ získať štipendium na vysokú školu a na tom tvrdo pracuje. Jeho život sa zmení, keď sa do veľajšieho domu nasťahuje mladé dievča "Danielle", do ktorého sa na prvý pohľad zaľúbi. Matthew musí prehodnocovať svoj rebríček hodnôt, keď sa v jeho živote sa začnú diať bláznivé veci a začne chodiť s Danielle. To však nie je nič v porovnaní s tým, čo sa stane, keď sa dozvie, že Danielle je pornohviezda.
Lovci myšlienok

Lovci myšlienok je kriminálny triler z roku 2004 režiséra Rennyho Harlina. Neobvykle poslednou krajinou, kde sa tento film premietal boli Spojené štáty a to až v roku 2005. Dôvodom bola zmena distribútora z 20th Century Fox na Dimension Films.
Zápletka.
Tagline: Pre siedmich elitných profilerov je hľadanie vraha procesom eliminácie. Ich vlastnej eliminácie.
Midhunters su elitnou skupinou FBI profilerov, ktorí stopujú sériových vrahov, a film sa sústredí na skupinu siedmich nových členov. Na rutinnom cvičení je jeden z nich zabitý, čo odhalí, že jeden z nich je vrah. Výcvikové stredisko sa nachádza na vzdialenom ostrove, takže noví agenti musia sami zistiť, kto je vrahom, bez toho aby boli pri tom sami zabití.
Zoznam prezidentov Švajčiarska

Toto je zoznam všetkých švajčiarskych spolkových prezidentov od čias vzniku tejto funkcie.
Školstvo

Školstvo je systém škôl a vzdelávacích zariadení. Týmto pojmom sa označuje aj celková organizácia a systém školskej výchovy.
Zoznam východofranských kráľov, nemeckých kráľov a rímsko-nemeckých cisárov

Toto je zoznam východofranských kráľov, nemeckých kráľov, cisárov (nemeckej) Rímskej ríše, cisárov Svätej rímskej ríše a cisárov Svätej rímskej ríše nemeckého národa.
Poznámky:
Vysvetlivky:
Počnúc Ottom III. platí: 
Habsbursko-lotrinská dynastia.
Roku 1806 Svätá rímska ríša nemeckého národa zanikla a František II. sa vzdal trónu
Na dotyk

Na dotyk je film z roku 2004 režírovaný Mikom Nicholsom. Scenár napísal Patrick Marber podľa vlastnej rovnomennej divadelnej hry (v slovenčine uvádzaná pod názvom "Bližšie od teba"). Hviezdami filmu, ktorý opisuje neveru, intimitu a obetovanie sa, sú Julia Robertsová, Clive Owen, Natalie Portman a Jude Law.
Natalie Portman bola za svoj výkon nominovaná na Oscara za najlepšiu ženskú vedľajšiu úlohu a Clive Owen bol nominovaný na Oscara za najlepšiu mužskú vedľajšiu úlohu.
Modrá lagúna

Modrá lagúna je film režiséra Randala Kleisera.
Film má pokračovanie s názvom Návrat do modrej lagúny (Return to the Blue Lagoon, 1991).
Zápletka.
Dve deti po stroskotaní lode vyrastajú na rajskom tropickom ostrove. Po rokoch sú z nich dvaja teenageri, ktorých vzťahy su ovplyvňované zvláštnymi novými emóciami. Hoci tam nie su žiadni dospelí, ktorí by ich poučili, ich spravánie sa uberá veľmi civilizovanou cestou. Príroda vezme kormidlo, Emmeline Lestrange otehotnie, úplne nevedomá toho, že v nej rastie nový život. V noci, keď sa narodí chlapec, sa Richard Lestrange dozvie o pôvode zvukov bubna z druhej strany ostrova.
Terminátor (film)

Terminátor je film režiséra Jamesa Camerona. Film má pokračovania ("Terminator 2: Judgement Day", 1991) ("Terminator 3: Rise of the Machines", 2003) a ("Terminator 4 Salvation"), "Terminator Genisys" a "Terminátor: Temný osud".
Zápletka.
V Roku temnoty, 2029 vymysleli vládcovia planéty Zem jedinečný plán. Zmenia Budúcnosť tým, že zmenia Minulosť. Plán si žiada stvorenie bez ľútosti. Bez bolesti. Bez strachu. Stvorenie, ktoré nie je možné zastaviť. Stvoria Terminátora.
Predátor (film)

Predátor je film režiséra Johna McTiernana.
Film má pokračovanie s názvom Predátor 2 (Predator 2, 1990), Predátori (Predators, 2010) a spin-off Votrelec verzus Predátor (Alien Vs. Predator, 2004) a Votrelci verzus Predátor 2 (Aliens Vs. Predator:Requiem, 2007) .
Zápletka.
Záchranné komando vyslané na misiu do stredoamerickej džungle nájde ľudí, ktorých malo zachrániť, stiahnutých z kože za živa a zavesených na strome. Po zlikvidovaní tábora teroristov sa vracajú na miesto vyzdvihnutia, ale sú prenasledovaní a po jednom zabíjaní zvláštnym spôsobom. Lovcom je neznámy druh z vesmíru, ktorý zbiera lebky ako trofeje. Zmenšujúci sa počet vojakov bojuje o prežitie.
Terminátor

Terminátor môže byť:
Terminátor môže byť tiež:
Arabsko-izraelské vojny

Arabsko-izraelské vojny predstavujú súbor piatich ozbrojených konfliktov medzi Izraelom a jeho arabskými susedmi. V niektorých materiáloch sa môže hovoriť o štyroch konfliktoch (vynechávajú tzv. Opotrebovávaciu vojnu) alebo o šiestich, keď navyše pridávajú ešte ako šiesty konflikt inváziu do Libanonu.
Základné informácie.
Prvá arabsko-izraelská vojna, tzv. Palestínska vojna, resp. Vojna za nezávislosť zo strany Židov a Katastrofa zo strany Arabov: (15. máj 1948 - 20. júl 1949). Súperi Izraela boli Jordánsko, Egypt, Irak, Libanon, Sýria, Jemen (obmedzená účasť) a Saudská Arábia (obmedzená účasť). Vojna začala agresiou arabskej koalície, ktorej cieľom bolo úplné zničenie Izraela, skončila víťazstvom Izraela a podstatným rozšírením jeho teritória.
Druhá arabsko-izraelská vojna, ktorá bola súčasťou Suezskej krízy, začala izraelským útokom na Egypt 29. októbra 1956, ktorý potom podporili jednotky Veľkej Británie a Francúzska. Koalícia bola však čoskoro prinútená ukončiť boj a stiahnuť sa (Izraelské jednotky opustili Sinaj v marci 1957). Vojna skončila rozpačitým výsledkom - pre Francúzsko a Veľkú Britániu znamenala katastrofu, pre Izrael veľké víťazstvo, pretože dosiahol svoj cieľ - likvidáciu vojenského potenciálu Egypta. Toto víťazstvo však bolo výrazne znehodnotené zblížením Egypta, Jordánska, Sýrie a ZSSR. 
Tretia arabsko-izraelská vojna, tzv. Šesťdňová vojna začala leteckým útokom Izraela na Egypt skoro ráno 5. júna 1967. Napriek tomuto je zvyčajne ako agresor uvádzaný Egypt, pretože Izrael iba reagoval na to, že Egypt uzatvoril pre izraelské lode Tiranskú úžinu, čo aj podľa najužšieho výkladu medzinárodného práva predstavovalo jednoznačný vojnový akt. Napriek tomu, že Egypt bol na útok „pripravený“ a prišli mu na pomoc ďalšie arabské štáty (Jordánsko a Sýria), skončila šesťdenná vojna zdrvujúcou porážkou arabskej koalície. Izrael v priebehu tejto vojny obsadil Gazu, Východný Jeruzalem, Západný breh Jordánu a Golanské výšiny. 
Štvrtá arabsko-izraelská vojna, tzv. Opotrebovávacia vojna začala 21. októbra 1967 potopením izraelského torpédoborca Ejlat dvomi raketovými člnmi egyptského námorníctva. Pokračovala sériami lokálnych cezhraničných incidentov a útokov, ktoré však neboli spojené s klasickými frontovými bojmi a obsadzovaním krajiny. Skončila 7. augusta 1970 so škodami na obidvoch stranách (pričom tie arabské boli väčšie). Na arabskej strane sa angažovali najmä Egypt, Jordánsko a arabské obyvateľstvo obsadených území.
Piata arabsko-izraelská vojna, tzv. Jomkippurská vojna prepukla nečakaným útokom Sýrie a Egypta na Izrael 6. októbra 1973 a skončila nastolením prímeria 25. október 1973 krvavou remízou, aj keď už v tej dobe Izrael získaval prevahu a pri dlhšom konflikte by najskôr zvíťazil (ak by nedošlo k ďalšej intervencii). V konflikte sa v obmedzenej miere angažovali tiež jednotky Iraku a Jordánska.
Pozri aj.
Arabsko-izraelský konflikt
Zoznam vládcov Bavorska

Toto je zoznam vládcov Bavorska.
Vojvodovia.
Agilolfinská dynastia (pozri aj Bajuvariovia)
Karolovci (pozri aj Frankovia)
Liutpoldská dynastia
Ottonovci (Saská dynastia)
Liutpoldská dynastia
Ottonovci (Saská dynastia)
Luxemburgovci
Ottonovci (Saská dynastia)
Luxemburgovci
Sálska dynastia
Luxemburgovci
Sálska dynastia
Ezzonidovská dynastia
Sálska dynastia
Supplinburgovci (Nordheimská dynastia)
Welfská dynastia
Sálska dynastia
Welfská dynastia
Babenbergovci
Hohenstaufovci
Babenbergovci
Welfská dynastia
Wittelsbachovci
Rozdelenie Bavorska.
1340 zjednotenie Horného a Dolného Bavorska za Ľudovíta Bavorského
V roku 1353 opäť rozdelenie na Horné Bavorsko, Dolné Bavorsko-Landshut a Bavorsko-Straubing, opätovné zjednotenie potom až roku 1503:
Kurfirsti.
Línia Falcko-Neuburg
Línia Falcko-Zweibrücken
Králi a princovia-regenti.
Línia Falcko-Zweibrücken
Big Lebowski

Big Lebowski je americká kultová komédia z roku 1998, napísaná a režírovaná Joelom a Ethanom Coenovcami v hlavnej úlohe s Jeffom Bridgesom ako "The Dude", alebo Jeffrey Lebowski.
Jeffrey Lebowski, alias Dude, je najlenivejší človek v LA. Žije len pre svoju jedinú záľubu, bowling, až kým si ho nezmýlia s jeho menovcom Lebowskim (milionárom, ktorému niekto uniesol ženu) a znehodnotia mu obľúbený koberec. Tým sa začne strhujúca dráma, v ktorej vidinou náhrady koberca dostáva Dude za úlohu zachrániť Bunny (milionárovu nymfomaniackú ženu) z rúk únoscov výmenou za výkupné. Všetko prebieha v poriadku, až kým si Dudov kamarát z bowlingu Walter Sobchack nezmyslí nechať si všetky peniaze. Z výkupného si chcú uchmatnúť aj Maude Lebowská (tvrdí, že výkupné stopol jej milionársky otec z fondu pre nadané deti), Bunny Lebowskej fašisticko-nihilistický kamaráti, ale aj miestny pornoproducent Jackie Treehorn, ktorému Bunny dlží peniaze. Všetci tlačia na chudáka Duda, aby im vyriešil problém, pritom Dude je pred dôležitou kvalifikáciou na turnaj v bowlingu...
Zlatá malina

Zlatá malina (; skrátene Razzies) je ocenenie za najhoršie filmové počiny, ktoré sa udeľuje od roku 1980 v predvečer odovzdávania Oscarov v Los Angeles. Laureátov ocenenia vyberá každý rok takmer 700 členov Nadácie ceny Zlatá malina v 16 krajinách.
S nápadom na Zlatú malinu prišiel v roku 1981 americký copywriter John J.B. Wilson potom, čo krátko po sebe videl filmy "Can't Stop the Music" a "Xanadu". Zatiaľ čo na prvé odovzdávanie týchto cien dorazili len tri tucty ľudí, záujem o Zlaté maliny rástol a štvrtý ročník si už všimla aj CNN a káblové televízie.
Ceny samotné obvykle stoja 4,79 dolára za jednu a jedná sa o veľkú malinu usadenú na filmovom páse - oboje pozlátené sprejom.
Zoznam vládcov Pruska

Toto je zoznam vládcov Pruska.
Králi.
Hohenzollerovci:
Zoznam vládcov Nemecka

Toto je zoznam vládcov Nemecka.
8. storočie – 843.
pozri Zoznam vládcov Franskej ríše, pozri aj Zoznam monarchov Francúzska
843 – 1871.
Na území Nemecka existovalo veľmi veľa fakticky nezávislých štátov, ako príklady pozri:
Paralelne existovala tzv. Východofranská ríša, z ktorej vzniklo Nemecké kráľovstvo, a zároveň od roku 962 existovala tzv. (nemecká) Rímska ríša, neskôr Svätá rímska ríša, ešte neskôr Svätá rímska ríša nemeckého národa, pozri:
1871 – 1918 : Nemecké cisárstvo.
Cisári (Hohenzollernovci)
Kancelári:
1918 – 1945: Nemecká republika (Weimarská republika) a Tretia ríša.
Prezidenti:
Vodca:
Prezident:
Kancelári:
Od roku 1949: NSR a NDR.
Nemecká demokratická republika.
"Pozri Zoznam vládcov Nemeckej demokratickej republiky"
Nemecká spolková republika.
Prezidenti:
Kancelári:
Schleiermacher

Schleiermacher je priezvisko, napr.:
Panenteizmus

Panenteizmus (gr. "pan en Theos") je ponímanie boha, ktoré v sebe zjednocuje teizmus a panteizmus: svet spočíva v bohu, svet je spôsobom prejavu boha. Paneteizmus tvrdí, že celý svet je obsiahnutý v bohu. 
Predstaviteľmi panenteizmu boli napríklad: Plotinos, Augustín z Hippa, Ján Scotus Eriugena, Schleiermacher, Krause. Panenteizmus je blízky kresťanskej mystike.
Teizmus

Teizmus (zo ) je v teológii a filozofii náboženstva termín označujúci poňatie boha (alebo bohov) ako stvoriteľského, suverénneho a osobnostného súcna, ktoré je teda svojou podstatou odlišné od sveta (od stvoreného) a zároveň je trvale prítomné v dejinách sveta a aktívne doň zasahuje. Je prvkom obsiahnutým v náboženstve, ktoré vyznáva túto koncepciu boha (alebo bohov), tzn. v monoteizme, polyteizme či henoteizme, hoci niektorí autori (pozri Definície) za teizmus pokladajú len monoteizmus.
Stúpenec teizmu sa nazýva teista.
Etymológia.
Tento termín prvýkrát použil anglický filozof, cambridgeský platonista Ralph Cudworth v práci "The True Intellectual System of the Universe" (1678), v ktorej obhajoval kresťanstvo ako zjavené náboženstvo pred racionalizáciami deizmu a panteizmu. Do slovenčiny bol prebraný v 20. storočí zo západných jazykov (, ).
Definície.
Táto sekcia obsahuje prehľad definícií teizmu z rôznych zdrojov:
Alternatívy k teizmu.
V priamom protiklade k teizmu stojí ateizmus, ktorý v najvšeobecnejšom zmysle tohto pojmu spochybňuje či popiera reálnu existenciu toho, čo sa chápe a uznáva ako boh (bohovia) alebo božstvo, pričom formuluje vlastný, neteistický názor na skutočnosť, ktorého podoba sa odvíja od dobovej predstavy božského.
Od teizmu sa odlišuje aj deizmus, ktorý zakladá koncept božstva na základe kritického filozofického overovania, odmieta dokazovanie existencie božstva nadprirodzenými argumentami (najmä zjaveniami) a popiera predstavu kontinuálneho zasahovania božstva do dejín (najmä možnosť zázrakov). Teistická predstava osobného transcendentálneho boha stojí v protiklade aj k panteizmu, ktorý stotožňuje boha s celkovou skutočnosťou.
Fichte

Fichte môže byť priezvisko viacerých osôb, napr.:
Geneticky modifikovaný organizmus

Geneticky modifikovaný organizmus (GMO) je organizmus, ktorého genetický materiál bol úmyselne zmenený.
Zásahy do genetického materiálu organizmov môžeme rozdeliť:
Cielene modifikované boli napr. rastliny, do ktorých bol za pomoci baktérie "Agrobacterium tumefaciens" vnesený gén pre odolnosť proti herbicídom alebo gén pre produkciu insekticídov (pozri napr. bt-kukurica).
Geneticky modifikovaný organizmus, do ktorého bol metódami genetického inžinierstva prenesený gén z iného druhu, sa nazýva transgénny organizmus.
Metódy genetických modifikácií.
Rastliny.
Pre prípravu transgénnych rastlín sa používajú dve základné metódy – transformácia pomocou agrobaktérie a balistické “nastrelenie“ DNA do bunkového jadra. Existuje ešte metóda priameho prenosu DNA do protoplastov, prvé dve metódy sú však väčšinou jednoduchšie a účinnejšie, preto sa priamy prenos používa len v špeciálnych prípadoch (napríklad známa kukurica BT11 od firmy Syngenta). 
Pri transformácii pomocou baktérie "Agrobacterium tumefaciens" sa využíva prirodzená schopnosť tejto patogénnej baktérie prenášať určité gény z takzvaného Ti-plazmidu do genómu rastliny. V priebehu prirodzenej infekcie tieto gény prinútia rastlinu vytvoriť nádor a syntetizovať špeciálne aminokyseliny, ktorými sa potom baktérie živia. Takto napadnuté rastliny sú tak prirodzenými transgénnymi rastlinami.
Základné objavy v tejto oblasti boli uskutočnené koncom 60. a začiatkom 70. rokov a prispeli k nim najmä Jeff Schell a Marc Van Montagu (Univerzita v Ghente), Mary-Dell Chilton (Washingtonova Univerzita, St. Louis), a Ernie Jaworski (Monsanto, St. Louis). V prvej polovici 80. rokov sa potom podarilo vďaka rozvoju molekulárnej biológie upraviť prirodzené Ti-plazmidy tak, že namiesto génov vyvolávajúcich rastlinné choroby mohli byť vložené gény dávajúce rastlinám poľnohospodársky užitočné vlastnosti. Prvou transgénnou rastlinou bol v roku 1983 tabak s rezistenciou na kanamycín a už v roku 1987 boli skupinou Rogera Beachyho (Washingtonova Univerzita, St. Louis) úspešne vykonané poľné pokusy prvej poľnohospodárskej plodiny – rajčiakov odolných proti vírusu TMV (vírus tabakovej mozaiky). Obmedzením tejto metódy je, že "Agrobacterium" infikuje prevažne dvojklíčnolisté rastliny.
Vypracovanie protokolov pre transformáciu jednoklíčnolistých rastlín (ako sú napríklad obilniny) bolo až do nedávnej doby veľmi náročné.
Suezská kríza

Suezská kríza v roku 1956 (júl-november) bola kríza, z ktorej sa neskôr vyvinul ozbrojený konflikt medzi Egyptom na jednej strane a alianciou Spojeného kráľovstva, Francúzska a Izraela na strane druhej. Hlavný spor bola kontrola nad strategicky dôležitým Suezským kanálom. Výsledkom bolo oslabenie vplyvu európskych mocností, posilnenie egyptskej pozície a zvýšenie vplyvu Sovietskeho zväzu na blízkom východe. 
Priebeh.
Spoločnosť Suezského prieplavu ("The Suez Canal Company"), ktorej akcie sa väčšinou nachádzali v rukách britských a francúzskych investorov, bola 26. júla 1956 znárodnená Egyptom. Egyptský prezident Gamal Násir zdôvodnil svoj krok potrebou financovať stavbu Asuánskej priehrady z plavebných poplatkov. Spojené kráľovstvo a Francúzsko začali okamžite tajné vojenské rokovanie o možnosti invázie do Egypta a zosadení prezidenta. Nedokázali pre tento plán získať podporu USA a Spojené kráľovstvo od neho nakoniec ustúpila. Súhlasila však s tajným plánom Francúzska a Izraela, podľa ktorého mal Izrael zaútočiť na Egypt a kombinované anglo-francúzske jednotky následne zasiahnuť na obnovenie poriadku. Pod zámienkou, že Egypt toleruje ozbrojené akcie z pásma Gazy (vtedy pod egyptskou správou) Izrael začal inváziu 29. októbra. Francúzsko a Veľká Británia obidvom stranám dali ultimátum, ktoré Násir odmietol. 31. októbra začali francúzske a britské bombardéry útočiť na egyptské letiská. Francúzske a britské jednotky sa zatiaľ presunuli z Malty a Cypru do Port Saidu a Port Faudu 5. a 6. novembra a obsadili prieplavné pásmo. Pád libry a negatívne reakcie zo strany USA spôsobili zastavenie celej operácie už nasledujúci deň. OSN so sovietskou a americkou podporou pohrozila intervenciou a anglo-francúzske sily sa v decembri stiahli. Mierové jednotky OSN boli vyslané do prieplavu a izraelské jednotky boli evakuované v marci 1957. Kríza posilnila prestíž Egypta a prezident Násir sa začal stále viac obracať o pomoc k ZSSR. Britský a francúzsky vplyv na Blízkom východe výrazne poklesol, rovnako ako prestíž britského premiéra Anthony Edena.
ICQ

ICQ bol komunikačný program a protokol peer-to-peer, ktorý bol vytvorený štyrmi izraelskými študentmi v roku 1996. Jair Goldfinger, Arik Vardi, Sefi Vigister a Amnon Amir si v júli 1996 založili firmu Mirabilis Ltd s úmyslom zmeniť smerovanie internetovej komunikácie. Už v novembri toho istého roku uviedli prvú verziu audiovizuálneho freeware softvéru pre komunikáciu v reálnom čase pod názvom ICQ. V tom čase to bol ešte neznámy produkt, no dnes sa počet jeho používateľov odhaduje na vyše 250 miliónov. V júni roku 1998 spoločnosť Mirabilis odkúpil americký telekomunikačný gigant America Online za 287 miliónov dolárov v hotovosti a vznikla takto nová spoločnosť - ICQ Inc. V roku 2010 bol ICQ odkúpený spoločnosťou Mail.ru (dnes VK).
I Seek You.
Názov "ICQ" je vlastne slovná hračka autorov - vyhláskované písmená ICQ znejú rovnako ako veta "I Seek You", ktorá v „preklade“ znamená "Hľadám ťa".
Princíp.
Základným prvkom systému ICQ je prakticky databáza na serveri icq.com. V nej sú totiž uložené všetky údaje o užívateľoch a hlavne ich unikátne čísla UIN (Unique Internet Number). Tie sa prideľujú pri registrácii do systému. V databáze na serveri je takisto aj váš zoznam kontaktov (adresár). Program je unikátnym aj v tom, že vás informuje o aktuálnom stave človeka, ktorý sa nachádza vo vašom adresári, teda či je online alebo offline. Dnes už takúto funkciu obsahuje takmer každý podobný IM (instant messaging) program, samozrejme, originálna myšlienka patrí práve ICQ.
Ak si chcete s daným človekom písať, stačí poklepať na jeho ikonku a otvorí sa okno, ktoré slúži na už spomínanú komunikáciu. Do spodného riadku jednoducho píšete text správy, ktorý odošlete klávesovou skratkou ALT+S, CTRL + Enter alebo len Enter (záleží podľa nastavení programu). V prípade, že dotyčný nie je práve online, správa sa po odoslaní uloží na serveri a po pripojení mu bude doručená. Samozrejme, správa sa po určitom čase vyprázdni z cache servera.
UIN.
UIN znamená Unique Identification Number. Termín bol zavedený firmou Mirabilis ako jedinečné identifikačné číslo každého užívateľa ICQ (číslo je pridelené po registrácii).
Kritika.
Prijateľnosť podmienok používania.
Táto pasáž licencie je častým terčom kritiky:
Voľný preklad: "Súhlasíte, že posielaním akéhokoľvek materiálu alebo informácií kdekoľvek v rámci Služieb a informácií ICQ sa vzdávate autorských práv a akýchkoľvek iných vlastníckych práv na posielaný materiál alebo informácie. Ďalej súhlasíte, že ICQ Inc. je oprávnená použiť podľa vlastného uváženia akýkoľvek poslaný materiál na akýkoľvek účel vrátane, ale nielen za účelom jeho publikácie alebo šírenia."
Nie je jasné, či sa má vzťahovať aj na správy, ktoré si vymenia používatelia, alebo iba na informácie, ktoré majú byť verejne dostupné ako profil používateľa.
Móda

Móda alebo zriedkavo fashion [fešn] je aktuálny trend (neustále meniaci sa), uprednostňovaný skôr z ľahkomyseľných ako z praktických, logických alebo intelektuálnych dôvodov.
Oblasti zasiahnuté módou.
Móda je sociálno-psychologický fenomén ktorý vplýva na rôzne ľudské aktivity a myslenie a pobláznuje ludí 
Azda najvýraznejšie sa móda aplikuje na oblečenie a iné aspekty ľudského výzoru, ale tiež zasahuje do hudby, umenia, politiky, filozofie, dokonca aj do matematiky (výberom programovacích techník) a tiež do ekonomických oblastí, ako tých, ktoré sa zaoberajú ekonomickým konaním na základe emócií.
Móda balancuje na rozhraní estetiky a inovácie, ovplyvnená detailami a nákladmi.
Módne domy.
V 20. storočí vznikali módne domy, ktoré navrhovali a propagovali nové módne trendy. Najmä vo Francúzsku a Taliansku.
Kraj (Česko-Slovensko, 1948 – 1960)

Kraj bola najväčšia územnosprávna jednotka v Česko-Slovensku v rokoch 1948 až 1960. Bola predchodcom krajskej správy z roku 1960 – "pozri" "kraj (1960 – 1990)."
Vznik a zánik.
19 krajov (z toho 13 v Česku a 6 na Slovensku) bolo v Česko-Slovensku zriadených podľa Ústavy 9. mája, ústavného zákona č. 150/1948 Zb. a zákona č. 280/1948 Zb. (posledný z 21. decembra 1948). K 24. decembru 1948 boli v Česko-Slovensku zriadené kraje a k 1. januáru 1949 začali v krajských mestách svoju činnosť "Krajské národné výbory". Zákonom sa súčasne zrušilo krajinské zriadenie. 
Rozdelenie Česko-Slovenska na 19 krajov zaniklo schválením zákona č. 36/1960 Zb. z 9. apríla 1960 o územnom členení štátu, ktorým sa s účinnosťou od 1. júla 1960 prijalo nové administratívne členenie Česko-Slovenska, ktorým sa zmenili hranice a počet krajov na 10 (z toho 3 na Slovensku). Zároveň sa radikálne znížil počet okresov. 
Krajská správa.
Na čele krajov stáli Krajské národné výbory. Došlo aj k čiastočnej decentralizácii, keď časť agendy Zboru povereníkov (výkonný orgán na Slovensku) bola odovzdaná Krajským národným výborom. 
Okresná správa.
Kraje sa ďalej delili na okresy, ktoré spravovali Okresné národné výbory. Zákonom SNR č. 14/1949 o územnej reorganizácii okresov na Slovensku z 28. januára 1949 sa na Slovensku zriadilo 79 okresov.
Externé odkazy.
Zákon o krajskom zriadení z roku 1948
Zub múdrosti

Zuby múdrosti sú tretie stoličky, ktoré sa u ľudí prerezávajú až v dospelosti, najčastejšie medzi 18. a 20. rokom. Niekedy sa objavia neskôr, v mnohých prípadoch sa neprerežú správne, alebo vôbec nie sú založené. Často musia byť vytrhnuté zubárom, keď sa zaklinia pod druhými stoličkami (sedmičkami). 
Nazývame ich zuby múdrosti (ľudovo) preto, lebo v tomto veku sa človek považuje za dosť múdreho na to, aby mu rástli tieto zuby.
Anatómia zubov múdrosti.
Tretie stoličky majú najčastejšie dva korene, ale patria medzi zuby s najvariabilnejším počtom koreňov a koreňových kanálikov.
Vladimír Guth

Prof. RNDr. Vladimír Guth, DrSc. (* 3. február 1905, Vrchlabí – † 24. jún 1980, Praha) bol český astronóm.
Životopis.
Narodil sa vo Vrchlabí. Vyštudoval astronómiu na Prírodovedeckej fakulte Karlovej univerzity v Prahe, kde získal titul doktora prírodných vied (1929). Na svojej alma mater sa aj habilitoval (1949). V rokoch 1928 – 1950 pôsobil na Štátnej hvezdárni v Prahe a na observatóriu v Ondřejove. V roku 1951 vystriedal Antonína Bečvářa vo funkcii riaditeľa astronomického observatória na Skalnatom Plese. Počas pôsobenia dr. Gutha sa observatórium dobudovalo a začlenilo sa do sústavy akademických pracovísk ako Astronomický ústav Slovenskej akadémie vied, pričom sa V. Guth stal jeho prvým riaditeľom. V tomto čase doc. Guth pravidelne dochádzal prednášať na Univerzitu Komenského do Bratislavy. Vyškolil tiež prvých ašpirantov, takže väčšina slovenských astronómov sú buď priami jeho žiaci alebo žiaci jeho žiakov. V roku 1956 sa vrátil do Astronomického ústavu ČSAV v Ondřejove. Tu pôsobil vo funkcii vedúceho oddelenia medziplanetárnej hmoty a vedúceho observatória. V tom istom roku obhájil titul DrSc. Od roku 1961 externe prednášal astronómiu na Karlovej univerzite v Prahe, kde bol v roku 1966 vymenovaný za riadneho profesora. Zvolili ho tiež za člena korešpondenta SAV (1953) a neskôr aj ČSAV (1962). Zomrel 24. júna 1980 v Prahe.
Práca.
Hlavnou oblasťou vedeckej činnosti prof. Gutha bol výskum medziplanetárnej hmoty, osobitne dynamika komét a meteorických rojov. Stal sa svetovou kapacitou v metodike a interpretácii vizuálnych pozorovaní meteorov. Bol zakladateľom česko-slovenskej meteorickej školy, ktorá vo svetovom meradle získala mnohé prvenstvá. Venoval sa však aj iným astronomickým problémom: od výpočtu dráh komét cez dynamiku umelých družíc až po výskum atmosférickej extinkcie. Viedol dve výpravy do ZSSR za zatmením Slnka (v rokoch 1936 a 1954). Mal zásluhu na úspešnej účasti Česko-Slovenska na veľkých medzinárodných projektoch, ako bol Medzinárodný geofyzikálny rok (1957/58) či program Interkozmos. Bol spoluautorom známej dvojzväzkovej knihy "Astronómia" (1954) a 37 vydaní "Hvezdárskej ročenky".
Napísal viacero pôvodných vedeckých prác z meteorickej astronómie, astrometrie a nebeskej mechaniky. V rokoch 1959 – 1962 bol prvým predsedom Slovenskej astronomickej spoločnosti pri SAV a od roku 1966 podpredsedom Česko-slovenskej komisie Interkozmos. Výrazom medzinárodného uznania jeho výsledkov bolo zvolenie za prezidenta komisie pre meteory a meteority Medzinárodnej astronomickej únie (1952 – 1958) – bol prvým česko-slovenským astronómom, ktorý sa stal predsedom niektorej z komisií MAÚ.
Ivan Györffy

Ivan Györffy (* 28. december 1830, Mociu, dnešné Rumunsko – † 16. jún 1883, Ostrihom, dnešné Maďarsko) bol maďarský pedagóg.
Životopis.
Narodil sa v Mociu v Klužskej župe. Štúdium na gymnáziu ukončil v Kluži. 
Po zložení učiteľských skúšok získal diplom od cisársko-kráľovského miestodržiteľa v Sibiu (). Po troch rokoch ho pozvali do Alba Iulie () za zbormajstra biskupskej katedrály. Tam pôsobil sedem rokov ako organista. Roku 1862 ho v Zente (dnešné Srbsko) zvolili za profesora. Svoju rozsiahlu literárnu činnosť začal r. 1862 v novinách "Katholikus Néplap" (K výchove náboženskej morálky katolíckej mládeže) a pokračoval vo viacerých ďalších novinách. Roku 1867 ho uhorský prímas Ján Šimor pozval do Ostrihomu, kde sa stal hlavným učiteľom prímaskej cvičnej školy. Túto školu často vyhľadávali i zahraniční záujemcovia. V Ostrihome zriadil a viedol verejnú knižnicu so 4 000 zväzkami. Jeho jazykovedná zbierka urobila veľkú službu maďarskej jazykovede. 
Zomrel 16. júna 1883 v Ostrihome. 
Práca.
Györffy patrí medzi zakladateľov Eötvösovho kolégia a je spoluautorom Maďarskej encyklopédie. Napísal 4 učebnice pre ľudové školy – do slovenčiny ich preložil Andrej Kubina
V roku 1879 na celoštátnej výstave kníh v Stoličnom Belehrade jeho učebnice a učebné pomôcky získali bronzovú medailu.
Batman

Batman môže byť:
30. jún

Tento deň je známy tým, že sa končí školský rok.
Ježišova matka v umeleckých dielach

Postava Márie, v katolicizme Panny Márie, inšpirovala umelcov už od raných kresťanských čias a po Kristovi sa stala najčastejšie zobrazovanou biblickou postavou. Inšpirovala tisícky bezmenných umelcov, ale aj umeleckých velikánov. Aj v súčasnosti máloktorý katolícky, alebo ortodoxný chrám, môže byť bez jej obrazu, alebo sochy. V období baroka boli veľmi populárne tzv. mariánske stĺpy. Mária takisto inšpirovala mnohých hudobných skladateľov a filmárov.
Panna Mária vo výtvarnom umení.
Hieronymus Bosch.
Hieronymus Bosch, známy tiež pod menom Jeroen Bosch, (* okolo 1450 – august 1516) 
Sandro Botticelli.
Alessandro di Mariano Filipepi, známejší ako Sandro Botticelli, (* 1. marec 1445, Florencia – 17. máj 1510) 
Caravaggio.
Michelangelo Merisi da Caravaggio, obyčajne nazývaný jednoducho Caravaggio, (* 1571, Caravaggio, Taliansko – † 1610)
Cima da Conegliano.
Giovanni Battista Cima, nazývaný aj Cima da Conegliano (* 1459, Conegliano – † 1517 alebo 1518), taliansky renesančný maliar.
Duccio.
Duccio di Buoninsegna, známejší pod menom Duccio (* 1255 – † 1319)
Albrecht Dürer.
Albrecht Dürer (* 21. máj 1471, Norimberg – † 6. apríl 1528)
Jan van Eyck.
Jan van Eyck (* 1385 – † 1441).
Giotto.
Giotto di Bondone, známejší pod menom Giotto (* 1267 – † 8. január 1337)
Georges de La Tour.
Georges de La Tour (* 1593 – † 1652) 
Lorenzo Lotto.
Lorenzo Lotto (* okolo 1480, Benátky – † 1556) 
Michelangelo Buonarotti.
Michelangelo Michelagniolo di Ludovico di Buonarroto Simoni známejší pod menom Michelangelo Buonarroti (* 6. marec 1475, Caprese (dnes Caprese Michelangelo) – † 21. február 1564, Rím) 
Pietro Perugino.
Pietro Perugino (* 1446, Città della Pieve, Umbria – † 1524)
Raffael.
Raffael, vlastným menom Raffaello Sanzio, známy tiež pod menami Raffaello Santi, Raffaello de Urbino alebo Rafael Sanzio de Urbino (* 6. apríl 1483, Urbino – † 6. apríl 1520, Rím) bol taliansky renesančný maliar a architekt.
Rembrandt.
Rembrandt Harmenszoon van Rijn, alebo jednoducho Rembrandt (* 15. júl 1606, Leiden, Holandsko – † 4. október 1669, Amsterdam)
Peter Paul Rubens.
Pieter Pauwel (Peter Paul) Rubens (* 28. jún 1577 – † 30. máj 1640) 
Andrej Rubľov.
Andrej Rubľov (1360?1430?).
Leonardo da Vinci.
Leonardo da Vinci (* 15. apríl 1452, Anchiano pri meste Vinci – † 2. máj 1519, zámok Clos Lucé)
Tizian.
Tiziano Vecelli or Vecellio, známejší pod menom Tizian (* okolo 1477, Pieve di Cadore, Friuli – 27. august 1576, Benátky)
Ladislav Záborský.
Ladislav Záborský (* 22. január 1921, Tisovec), súčasný slovenský maliar.
Francisco Zurbarán.
Francisco Zurbarán (* 7. november 1598, Fuente de Cantos, Španielsko – † 1664)
Duccio di Buoninsegna

Duccio di Buoninsegna, známejší pod menom Duccio (* 1255, Siena – † 1319) bol svojho času jedným z najvplyvnejších sienskych talianskych umelcov a jednou z najdôležitejších postáv vo vývoji európskeho maliarstva. Duccio je vo všeobecnosti považovaný za umelca, ktorý mal najvýraznejší vplyv na formovanie gotického štýlu v Európe.
Jan van Eyck

Jan van Eyck (* 1385, Maaseik, Belgicko – † 1441, Bruggy) bol flámsky maliar, jeden z prvých, ktorí spopularizovali olejomaľbu.
Patrí k najväčším a najvýznamnejším maliarom zaalpskej renesancie. Nebol síce vynálezcom olejomaľby, dokonale však zvládol techniku lazúr - nanášania vrstiev transparentnej maľby. Mimoriadne citlivo dokázal vystihnúť aj dopadajúce svetlo. Vyžíval sa v opise záhybov drapérie a presne vymedzoval rozhranie medzi dopadajúcim svetlom a odvrátenou stranou tvaru. Maľoval aj sochy s natoľko presnými kontrastmi svetla a tieňa, že len ťažko uveriť, že nie sú trojrozmerne. Jeho najznámejšie dielo je muž v červenom turbane pravdepodobne jeho vlastná podobizeň
Georges de La Tour

Georges de La Tour (* 1593 – † 30. január 1652) bol francúzsky maliar.
Lorenzo Lotto

Lorenzo Lotto (* asi 1480, Benátky – † 1556/1557, Loreto) bol taliansky renesančný maliar.
Pietro Perugino

Pietro Perugino (* 1446, Città della Pieve, Umbria – † 1524, Fontignano pri Città della Pieve) bol taliansky maliar.