burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Saratovskij gosudarstvennyj universitet imeni N. G. Černyševskogo

Saratovskij gosudarstvennyj universitet imeni N. G. Černyševskogo ( - Saratovská štátna univerzita N. G. Černyševského) je jedna z najstarších vysokých škôl Ruska, najstaršia vysoká škola mesta Saratov. Založená v roku 1909.
História univerzity.
Zákon na zriadenie univerzity bol schválený Mikulášom II. a to 10. júna 1909. Táto udalosť bola možná vďaka úsiliu saratovskej verejnosti, administrácie a ministerského predsedu P. A. Stolipina. SGU bola otvorená 6. decembra 1909 ako Cárska Nikolajevská univerzita . V októbri 1923 bola univerzita premenovaná na Saratovskú štátnu univerzitu N. G. Černyševského.
V čase druhej svetovej vojny bola do Saratova evakuovaná Lenigradská teraz Petrohradská štátna univerzita. To spôsobilo zvýšenie počtu uznávaných vedcov a pedagógov vo všetkých oboroch.
SGU dnes.
Dnes je SGU jedným z najväčších vzdelávacích a vedeckých centier Ruska. Na univerzite je 88 odborov vysokoškolského vzdelania, vzdelávanie prebieha na 29 fakultách (108 katedier a s počtom 155 filiálok).
Od roku 2002 sa SGU zúčastňuje na svetovom šampionáte v programovaní ACM ICPC. V roku 2013 je na konte univerzity 5 strieborných, 2 zlaté medaily, titul šampióna Európy 2002 a titul Šampióna sveta 2006.
V roku 2010 sa stala národnou výskumnou univerzitou.
SGU patrí do dvadsiatky najlepších univerzít krajiny (2011 získala 13-14 miesto).
Inštitúty univerzity.
Pedagogický inštitút SGU.
s nasledovnými fakultami:
Roku 2011 prestal existovať a fakulty boli reorganizované
Balašovský inštitút SGU N. G. Černiševského.
s nasledujúcimi fakultami :
Stredná odborná škola rádioelektroniky P. N. Jabločkova.
s deviatimi špecializáciami
Stredná odborná škola riadenia a služieb.
so siedmymi špecializáciami
Stredná odborná škola geologická.
s tromi oddeleniami
Knižnice vysokej školy.
Riaditeľkou knižnice SGU od roku 1931 po dobu 67 rokov bola V. A. Artisevič
Univerzitný chrám.
V roku 2009 sa v areáli univerzitného mestečka začala výstavba pravoslávneho Chrámu svätých apoštolov Cyrila a Metoda, ktorý nahradí pôvodný zničený. Už počas stavby chrámu začali pri ňom fungovať knižnica, video a audiotéka, pre záujemcov poriadajú besedy o cirkevne historických a iných témach.
Nová huť

Nová huť, skôr Nová huť Klementa Gottwalda je hutnický a strojársky komplex nacházajúci sa v južnej časti Ostravy v priestore mestských častí Ostravy (Kunčic, Kunčiček a Bartovic). V súčasnosti patrí väčšina výrobných kapacít komplexu spoločnosti "ArcelorMittal Ostrava a. s."; medzi ďalšie podniky pôsobiace v areále patria "Hayes Lemmerz Autokola, a.s." a "Hayes Lemmerz Alukola, s.r.o."
Vznik Novej hute.
Vznik závodu iniciovali Vítkovické železiarne, pretože ich ďalší rozvoj bol obmedzený umiestnením priamo v meste. V roku 1942 začali Vítkovické železiarne stavať tzv. "Južný závod" v Kunčiciach. V rokoch 1947 až 1948 bolo prijate rozhodnutie o výstavbe hutníckeho kombinátu v katastri obcí Kunčice, Kunčičky a Bartovice. V tejto dobe sa ešte stále jednalo o súčasť Vítkovických železiarni; k osamostatneniu závodu došlo až 31. decembra 1951, kedy bol zriadený národný podnik Nová huť Klementa Gottwalda so sídlom v Ostrave-Kunčiciach.
Výstavba hutníckeho komplexu.
Vystavené časti železiareň boli dané do prevádzky postupne v rokoch 1951 až 1958. Išlo predovšetkým o päť koksárenských batérií, dve vysoké pece, štyri siemens-martinské pece, päť hlbinných pecí, jedna blokovňa, valcovňa, zlievareň a časť energetiky spolu s vodným hospodárstvom.
V rokoch 1958 až 1961 prebiehalo predovšetkým rozširovanie kapacít pre produkciu základných surovín (koks, surové železo, oceľ), ale tiež výstavba liniek na spracovanie týchto produktov. V tomto období tak bola daná do prevádzky nová valcovacia trať, linky na výrobu automobilových kolies a iné.
Najdôležitejšími krokmi v rokoch 1993 až 1999 bol prechod od odlievania oceli do ingotov k plynulému odlievaniu oceli. Ďalšími významnými investíciami bola výstavba novej valcovne na výrobu širokého za tepla valcovaného pásu, rozšírenie výroby surového železa a rozvoz v tekutom stave v špeciálnych vagónoch, tzv. "veronikách".
Pred dnešným názvom "ArcelorMittal" Ostrava sa spoločnosť v rokoch 2005 až 2007 volala "Mittal Steel" Ostrava, v rokoch 2003 až 2005 "ISPAT Nová Huť".
Lykópeus

Lykópeus ("Lykópeus") je v gréckej mytológii syn Agria z Kalydónu.
Lykópeus bol synom Agria, brata kalydónskeho kráľa Porthaóna a bratom Thersita, Onchésta, Prothoa, Keleutora a Melanippa. Keď na trón v Kalydóne po Porthaónovi nastúpil jeho syn Oineus, Lykópeus a jeho bratia ho zvrhli, uväznili a na trón dosadili svojho otca. Oinea ale po rokoch oslobodil argejský kráľ Diomédes, ktorý Agria a jeho synov (s výnimkou Onchésta a Thersita, ktorí včas utiekli) pobil a Oineovi trón vrátil. 
Podľa antického autora Apollodora z Atén sa tieto udalosti odohrali pred trójskou vojnou, zatiaľ čo iní autori uvádzajú, že Diomédes oslobodil Oinea po návrate z Tróje.
Krasokorčuľovanie na Zimných olympijských hrách 2014

Súťaže v krasokorčuľovaní na XXII. zimných olympijských hrách prebiehali od 6. do 22. februára 2014 v rusko meste Soči na štadióne Dvorec zimnego sporta Ajsberg. Súťaže sa konali v piatich kategóriách – muži, ženy, športové dvojice, tanečné páry a tímy. 
Na Zimných olympijských hrách 2014 sa prvýkrát v histórii uskutočnila krasokorčuliarska súťaž tímov na olympijských hrách.
Program podujatia.
Program podujatia podľa oficiálneho rozpisu je uvádzaný v miestnom čase UTC+4 (moskovský čas): 
Účastníci.
Zoznam účastníkov súťaže.
Do olympijských súťaží v krasokorčuliarskych disciplínach nastúpilo celkovo 149 krasokorčuliarov z 30 krajín. V kategórii mužov súťažilo 30 športovcov, v kategórii žien 30 krasokorčuliarok, v párových disciplínach 20 športových dvojíc a 24 tanečných párov. Premiérovej súťaže družstiev sa zúčastnilo 10 tímov.
Premiéru na súťažiach mala Brazília vďaka krasokorčuliarke Isadore Williamsovej, ktorá si umiestnením na Nebelhorn Trophy získala miestenku na OH. Rovnako prvýkrát sa na krasokorčuliarskom olympijskom ľade predstavil reprezentant Filipín.
Výsledky.
Družstvá.
Vysvetlivky:
&lt;br&gt; zúčastnil/-a/-li sa krátkeho programu
&lt;br&gt; zúčastnil/-a/-li sa voľnej jazdy/voľného tanca
&lt;br&gt; v zmysle pravidiel ISU bol nominovaný napriek tomu, že Spojené kráľovstvo v individuálnych súťažiach nemalo miestenku pre reprezentanta v mužskej sólovej súťaži
Draguignan (obvod)

Draguignan je obvod v departemente Var a regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur vo Francúzsku. Člení sa ďalej na 12 kantónov a 58 obcí.
Comps-sur-Artuby (kantón)

Comps-sur-Artuby je francúzsky kantón v obvode Draguignan v departemente Var v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur. Tvorí ho 9 obcí.
Callas (kantón)

Callas je francúzsky kantón v obvode Draguignan v departemente Var v regióne Provence-Alpes-Côte d’Azur. Tvorí ho 6 obcí.
Predialista

Predialista (z lat. "praedium" = majetok, gazdovstvo) bol príslušník špecifickej privilegovanej skupiny uhorskej šľachty v období stredoveku a raného novoveku. 
Z právneho hľadiska patrili k nižšej uhorskej šľachte. Vznikli v 13. storočí v súvislosti s povinnosťou magnátov a prelátov vydržiavať si vlastné vojenské oddiely (tzv. bandériá). Predialisti teda boli hlavne vo vojenskej službe u veľmožov a vysokých cirkevných hodnostárov (prelátov), ktorí im za túto službu udeľovali časť alodiálnej (dedičnej) pôdy. Držba tohto majetku bola viazaná na vykonávanie vojenskej, alebo inej dohodnutej služby.
Predialisti boli spravidla oslobodení od všetkých verejných daní a dávok, platili iba stoličnú daň. O sporoch predialistov nerozhodovali šľachtické súdy, ale podliehali vlastnej súdnej inštitúcii. Predialisti boli pôvode početnou šľachtickou skupinou, ale od polovice 16. storočia ich počet klesal. V ranom novoveku výsada držať si na panstve predialistov ostala iba niekoľkým prelátom. Vymizli na prelome 18. a 19. storočia. 
Ako špecifickú spoločenskú vrstvu ich zrušil panovnícky patent z 3. februára 1855.
Garnant

Garnant je dedina v grófstve Carmarthenshire vo Walese. Nachádza sa približne päť kilometrov východe od Ammanfordu po ceste A474. Leží v oblasti nazývanej Cwmamman v tesnej blízkosti obce Glanamman na okraji pohoria Black Mountain v západnej časti Brecon Beacons. Až do osemnásteho storočia, keď tu bolo objavené uhlie, bolo na území Garnantu iba niekoľko fariem. V roku 1840 sem bola privedená železnica a v roku 1854 bola otvorená prvá baňa. V roku 2001 tu žilo 1 965 obyvateľov, hoci začiatkom dvadsiateho storočia ich tu žilo niekoľko tisíc.
Brecon Beacons

Brecon Beacons ("Bannay Brycheiniog") je pohorie v juhovýchodnom Walese. Najvyšším vrcholom pohoria je Pen y Fan (886 m). 
Poloha.
Brecon Beacons sa rozkladá okolo mestečka Brecon asi 70 km severne od Cardiffu v južnom Walese. Oblasť smerom na západ Brecon Beacons je známa ako Fforest Fawr ("Veľký prales"), a bola vyhlásená organizáciou UNESCO ako geopark v roku 2005. 
Členenie.
Pohorie sa topograficky dá rozdeliť do troch skupín. Black mountain na západe, Central Brecon Beacons kde sa nachádza aj najvyšší vrchol a Black mountains na východe.
Vrcholy.
Najvyššími vrcholmi sú:
Národný park.
Národný park tu bol vyhlásený v roku 1957, ako posledný z troch waleských parkov (Národný park Snowdonia je najstarší, 1951). Park zaberá plochu . Chráni rozsiahle listnaté lesy, dlhé údolia, veľká vresoviská, jazerá, vodopády, bohatú flóru. Z fauny tu dominujú hlavne dravé vtáky. Park je známy tiež svojimi vodopádmi, vrátane 27 metrov vysokého Henrhyd Waterfall a vodopádov Ystradfellte. Povestné sú aj tunajšie jaskyne ako Ogof Ffynnon Ddu.
Turizmus.
22. mája 2005 bola otvorená cesta pretínajúce celý park Brecon Beacons v dĺžke 100 míľ. Cesta sa volá "Beacons Way" a ide z Abergavenny cez Crickhowell. Na konci sú dediny Bethlehem a Carmarthenshire. Populárne aktivity v parku zahŕňajú turistiku, cyklistiku, jazdu na koni, plavbu, windsurfing, kanoistiku, rybolov, horolezectvo a jaskyniarstvo.
La Monte Young

La Monte Young (* 14. október 1935, Bern, Idaho, USA) je americký skladateľ a zakladateľ amerického hudobného minimalizmu. Hoci sa jeho diela hrajú najmenej zo zástupcov tejto školy (najznámejší je pravdepodobne Philip Glass), jeho práca mala na ostatných skladateľov nezanedbateľný vplyv. V šesťdesiatych rokoch hrali jeho projektoch Angus MacLise, Tony Conrad alebo John Cale.
Od roku 1963 je jeho manželkou Marian Zazeela.
Medzi jeho najznámejšie diela patrí napríklad Well-Tuned Piano.
Jo Menell

Jo Menell (* 1938, Johannesburg) je juhoafrický filmový režisér. 
Životopis.
Po štúdiu v Anglicku získal titul z antropológie na Trinity College v Cambridge. V nasledujúcich rokoch pracoval ako televízny reportér a neskôr začal natáčať vlastné dokumentárne filmy pre BBC. V roku 1981 režíroval film "The Life and Times of Bob Marley" o spevákovi Bobovi Marleyovi. V roku 1996 spolu s Angusom Gibsonom režíroval film "Mandela", za ktorý bol nominovaný na Oscara v kategórii najlepší dokumentárny film. Film získal niekoľko ocenení, napríklad Pare Lorentz Award od Medzinárodnej asociácie dokumentaristov. Roku 2010 nakrútil film "Thembi" o Juhoafričanoch nakazených Aids.
Chu Jao-pang

Chu Jao-pang (, , * 20. november 1915 - † 15. apríl 1989) bol čínsky politik, bývalý generálny tajomník Ústredného výboru Komunistickej strany Číny, úzky spolupracovník Teng Siao-pchinga. Bol predstaviteľom druhej generácie vedenia Komunistickej strany, ktorá podporovala hospodárske reformy v Číne.
Životopis.
Chu Jao-pang pochádzal z chudobnej rodiny z juhočínskej provincie Chu-nan a do Komunistickej strany vstúpil už ako 14. ročný. Zúčastnil sa Dlhého pochodu v rokoch 1934 - 1935 a neskôr pôsobil v Červenej armáde pod velením Teng Siao-pchinga.
Po založení Čínskej ľudovej republiky v roku 1949 Chu rýchlo rástol v straníckej hierarchii až do začatia Kultúrnej revolúcie v šesťdesiatych rokoch, počas ktorej bol dvakrát poslaný na vidiek a dvakrát rehabilitovaný. Po smrti Mao Ce-tunga postupne prevzal moc v strane a štáte Teng Siao-pching. Chu Jao-pang, ktorý bol jedným z jeho najbližších spolupracovníkov, pomohol Tengovi v politickom boji s Chua Kuo-fengom, ktorý bol od smrti Mao Ce-tunga predsedom Komunistickej strany Číny. Po odstavení Chua Kuo-fenga od moci roku 1981 prevzali Tengovi spojenci Chu Jao-pang najvyššiu pozíciu v strane a Čao C'-jang v štáte, reálna moc ale ostala u Teng Siao-pchinga, ktorý kontroloval diane z pozadia.
Počas svojho pôsobenia rehabilitoval Chu Jao-pang množstvo obetí Kultúrnej revolúcie, medzi inými bývalého prezidenta Liou Šao-čchiho. Vďaka svojej podpore liberálnych reforiem v ekonomike a spoločnosti rástla jeho popularita. Po študentských nepokojoch v roku 1986 ho však Teng Siao-pching odvolal kvôli prílišnej podpore liberálnych a západných myšlienok.
Chu Jao-pang zomrel v roku 1989 na zlyhanie srdca. Zhromaždenia študentov na jeho pamiatku postupne prerástli v protesty na Námestí nebeského pokoja v júni 1989.
Whaddya Mean by That

„Whaddya Mean by That“ je pieseň waleského hudobníka a hudobného skladateľa Johna Calea. Prvýkrát vyšla dňa 25. júla 2011 ako prvý a jediný singel z albumu "Extra Playful", ktorý následne vyšiel v septembri toho istého roku. Singel vyšiel iba v digitálnej forme, nie však na CD ani na gramofónovej platni. Hudbu aj text k piesni zložil Cale, ktorý ju tiež produkoval. Obal singla je podobný obalu albumu, jediným rozdielom je zmena textu „EP: Extra Playful“ na „Whaddya Mean by That“. K piesni bol predstavený aj videoklip, v ktorom Cale chodí po lese. Jeho režisérmi boli Charlie &amp; Joe.
Pieseň bola prvýkrát hraná pri koncerte už v júni 2008 v Oxforde. V jej pôvodnej štúdiovej verzii z roku 2011 hrajú vedľa Calea ešte Dustin Boyer (gitara), Erik Sanko (basgitara) a Deantoni Parks (bicie). V apríli 2012 vyšiel remix tejto piesne na albume "Extra Playful: Transitions" v podaní estónskej hudobníčky Maria Minerva.
Deantoni Parks

Deantoni Parks (* 2. november 1977, Newnan, Georgia, USA) je americký hudobník, hudobný skladateľ, producent, herec a režisér. 
Bol zakladajúcim členom skupiny KUDU. Neskôr spolupracoval s mnohými ďalšími umelcami, medzi ktoré patrí napríklad John Cale, Juan Alderete, Meshell Ndegeocello, Moby, Lenny Kravitz, Alice Smith alebo Cody Chesnutt. V roku 2006 a znovu v rokoch 2010 až 2012 bol členom skupiny The Mars Volta; po jej rozpade spolu s jej frontmanom Omarom Rodriguezom Lópezom založil súbor Bosnian Rainbows. V roku 2012 vydal svoj prvý sólový album nazvaný "Touch But Don't Look". Taktiež nahral bicie pre soundtrack k počítačovej hre "Grand Theft Auto V".
Michael Jerome

Michael Jerome celým menom Michael Jerome Moore; je americký bubeník. Za svoje najväčšie vzory označil Buddyho Richa a Stewarta Copelanda. V roku 1989 sa stal členom skupiny Toadies, ale rovnako ako predchádzajúci bubeníci tu nevydržal dlho a odišiel hneď v roku 1990. Od roku 1994 strávil štyri roky v skupine Course of Empire a neskôr krátko pôsobil v skupine Pleasure Club speváka Jamesa Halla. V rokoch 2005 – 2011 pôsobil v sprievodnej skupine hudobníka Johna Calea; po odchode ho nahradil Alex Thomas. Od roku 2009 hrá s kapelou Better Than Ezra, kde nahradil dlhoročného bubeníka Travisa McNabba. Spolupracoval aj s ďalšími hudobníkmi, medzi ktorých patrí Richard Thompson, Charlie Musselwhite alebo skupina The Blind Boys of Alabama.
Erik Sanko

Erik Sanko (* 27. september 1963, New York, New York, USA) je americký basgitarista a spevák. V polovici osemdesiatych rokov sa stal členom skupiny The Lounge Lizards. V roku 1995 založil skupinu Skeleton Key, v ktorej ako jediný z členov pôsobí po celú dobu jej existencie. V roku 2001 vydal vo vydavateľstve Jetset Records svoj prvý sólový album "Past Imperfect, Present Tense". Od deväťdesiatych rokov občasne spolupracuje s Johnom Caleom; hral na niekoľkých jeho albumoch a v prvej polovici roka 2003 s ním odohral turné. Ďalšie Caleovo turné, ktorého sa Sanko zúčastnil, prebehlo začiatkom roka 2011. Ďalej spolupracoval s mnohými ďalšími hudobníkmi, medzi ktorú patrí Yoko Ono, Jim Carroll, Gavin Friday, They Might Be Giants, The Melvins alebo Suzanne Vega.
Mimo hudby sa tiež venuje výrobe marionet a spolu so svojou manželkou Jessicou Grindstaff založil spoločnosť Phantom Limb Company, ktorá sa touto činnosťou zaoberá. Je autorom bábkového predstavenia The Fortune Teller, ku ktorému tiež spolu s Dannym Elfmanom zložil hudbu a rozprávania sa ujal Gavin Friday. Spolu s režisérom Jimom Jarmuschom a Philom Klineom pracoval na opere o Teslovi.
Velyki Krušlynci

Velyki Krušlynci () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 980 obyvateľov.
Danger Mouse

Danger Mouse, vlastným menom Brian Joseph Burton (* 29. júl 1977, White Plains, New York, USA) je americký hudobník a hudobný producent. 
Od roku 2004 je členom skupiny Gnarls Barkley, od roku 2005 Danger Doom. V roku 2009 spoluzaložil duo Broken Bells, ktoré zatiaľ vydalo dva štúdiové albumy "Broken bells" (2010) a "After the Disco" (2014). Ako producent spolupracoval s mnohými hudobníkmi, medzi ktoré patrí napríklad Gorillaz (album "Demon Days", 2005), The Black Keys (album "El Camino", 2011) alebo Norah Jonesová (album "Little Broken Hearts", 2012). Ako hudobník spolupracoval napríklad s Johnom Cale v skladbe „I Wanna Talk 2 U“ z albumu "Shifty Adventures in Nookie Wood" z 2012. Je držiteľom niekoľkých cien Grammy.
Julija Viačeslavovna Lipnická

Julija Viačeslavovna Lipnická () (* 5. jún 1998, Jekaterinburg, Rusko) je ruská krasokorčuliarka. Je juniorskou majsterkou sveta (2012), majsterkou Európy (2014) a olympijskou víťazkou v tímovej súťaži v krasokorčuľovaní na Olympiáde v Soči 2014. V auguste 2017 oznámila ukončenie kariéry z dôvodu problémov s anorexiou.
5 Tracks

5 Tracks je EP album hudobníka Johna Calea, ktorý bol vydaný 27. mája 2003 vo vydavateľstve EMI Records; ako jeho prvý album vydaný v tejto spoločnosti. S vydaním tohto EP oznámil, že na jeseň bude vydaný jeho nový štúdiový album. V októbri teda vyšiel album "HoboSapiens". Ide o prvý album zložený z nového materiálu od roku 1996, kedy vyšiel album "Walking on Locusts". Medzi tým vychádzali rôzne soundtracky a kompilácie. Autorom všetkých skladieb je Cale; na všetkých sa podieľal aj produkčne, spolu s ním skladby produkovali Andy Green (2-5) a Dimitri Tikovoi (1-3).
Skladby boli nahraté s pomocou programu ProTools. Nahrávanie albumu prebiehalo v štúdiu MediaLuna Studios v New Yorku a rôzne časti potom v Engine Studios. Záverečný mix prebiehal v Olympic Studios v Londýne.
Album obsahuje päť skladieb. V úvodnej piesni „Verses“ spieva sprievodné vokály Caleova dcéra Eden Cale. Skladba „Chums of Dumpty“ je reakciou na teroristické útoky z 11. septembra 2001. „E Is Missing“ pojednáva o americkom básnikovi menom Ezra Pound. Skladba „Wilderness Approaching“ sa zaoberá medzinárodným pašovaním drog a bola použitá vo filme "Paris" (2003).
STS-35

STS-35 bola desiatou misiou raketoplánu "Columbia". Celkovo išlo o 38. misiu raketoplánu do vesmíru. Cieľom tejto misie boli astronomické pozorovania pomocou observatória ASTRO-1, ktoré pozostávalo zo štyroch ďalekohľadov.
Wrong Way Up

Wrong Way Up je spoločný štúdiový album Johna Calea a Briana Enoa z roku 1990. Album bol vydaný vo vydavateľstve All Saints Records, Opal Records a Warner Bros. Records. Autorom obalu je Brian Eno. V roku 2005 bol vydaný album v reedícii s odlišným obalom vo vydavateľstve Hannibal Records. Nahrávanie albumu prebiehalo od apríla do júla 1990 v štúdiu Wilderness Studio vlastnenom Brianom Enom v Suffolku. Na podporu albumu bol vydaný telefonický rozhovor doplnený o niektoré skladby pod názvom "Words and Music from Wrong Way Up". V rebríčku Modern Rock Tracks časopisu Billboard sa album umiestnilo na jedenástej priečke.
Dvojica Eno / Cale spolu už v predchádzajúcich rokoch niekoľkokrát spolupracovala. Eno hral na Caleových sólových albumoch "Fear" (1974), "Slow Dazzle", "Helen of Troy" (oba 1975) a produkoval jeho album "Words for the Dying" (1989). Cale hral na Enových albumoch "Another Green World" (1975) a "Music for Films" (1978). Spolu s Nico a Kevinom Ayersom tiež obaja hrali na koncertnom albume "June 1, 1974".
Cale v rovnaký rok vydal ďalší spoločný album, tentoraz s Lou Reedom, nazvaný "Songs for Drella".
Pieseň „Spinning Away“ bola použitá v coververzii od kapely Sugar Ray v soundtracku k filmu "Pláž".
Zoznam skladieb.
Všetky skladby napísali John Cale a Brian Eno. Výnimkou je skladba „You Don't Miss Your Water“ ktorú napísal William Bell.
STS-39

STS-39 bola misia raketoplánu "Discovery". Celkovo išlo o 40. misiu raketoplánu do vesmíru a 12. pre "Discovery". Cieľom misie bolo vynesenie satelitu pre americké ministerstvo obrany.
Steropé (dcéra Porthaóna)

Steropé alebo Steropa () je v gréckej mytológii dcéra Portaóna a jeho manželky Euryty.
Steropé bola dcérou kalydónskeho kráľa Porthaóna a sestrou Oinea, Agria, Alkathoa, Mela a Leukópea.
Podľa antického autora Apollodora z Atén, Steropé a riečny boh Achelóos, splodili Sirény. Keď na trón po jej otcovi Porthaónovi zasadol brat Oineus, po krátkodobej vláde ho z trónu zosadil a uväznil Agrios so svojimi šiestimi synmi a následne v krajine prevzal moc. Oinea ale po rokoch oslobodil argejský kráľ Diomédes, ktorý Agria a jeho synov (s výnimkou Onchésta a Thersita, ktorí včas utiekli) pobil a Oineovi trón vrátil. 
Apollodoros z Atén zaznamenal, že sa tieto udalosti odohrali pred trójskou vojnou, zatiaľ čo iní autori uvádzajú, že Diomédes oslobodil Oinea po návrate z Tróje.
Operácia Bioscop

Operácia Bioscop bol krycí názov pre paradesantný výsadok vyslaný počas druhej svetovej vojny z Anglicka na územie Protektorátu Čechy a Morava. Výsadok organizoval spravodajský odbor exilového Ministerstva národnej obrany a bol radený do prvej vlny výsadkov.
Zloženie a úlohy.
Výsadok tvorili rotný Bohuslav Kouba, čatár asp. Josef Bublík a čatár Jan Hrubý. Skupina mala za úlohu spoločne so skupinou Bivouac vykonávať sabotáže v továrňach, najmä v zbrojovke vo Vsetíne a na vybraných železničných tratiach na Morave.
Činnosť.
Členovia výsadku boli spoločne s členmi Steel a Bivouac vysadení v noci z 27. na 28. apríla 1942 pri osade Požáry pri Křivokláte. Na mieste zakopali kontajner s materiálom, ktorý si priniesli, aby sa preň neskôr vrátili (materiál neskôr zaistili Nemci). Potom sa presunuli ku Slanému, kde sa rozdelili.
Kouba v Prahe našiel Adolfa Opálku. Potom sa pokúsil spoločne s Valčíkom, Mikšom a miestnym odbojárom pri osade Požáry vyzdvihnúť ukrytý materiál. To sa im nepodarilo. Potom sa v Kutnej Hore, kde hľadal pomoc dozvedel, že mu je gestapo na stope a spáchal samovraždu jedom, ktorý si priviezol so sebou.
Bublík s Hrubým sa najprv prihlásili svojmu kontaktu v Uherskom Hradišti. Kontaktná osoba však už bola vo väzení. Vrátili sa teda do Prahy, kde sa pripojili k ďalším výsadkárom a po atentáte na Heydricha zahynuli v pravoslávnom chráme svätých Cyrila a Metoda.
Okamžitá fotografia

Okamžitá fotografia alebo polaroidná fotografia/snímka (nesprávne "instantná fotografia") je známa najmä vďaka firme Polaroid, ktorá vyrábala fotografický prístroj a príslušenstvo na vytváranie "fotografie na počkanie".
Princípom bol špeciálny film (väčšinou štvorcový a s papierovým podkladom), ktorý obsahoval všetky potrebné chemikálie. Po expozícii obrazom sa okamžite spustil chemický proces, ktorého výsledkom bol po krátkej chvíli plnofarebný obraz - fotografia.
Proces kompletného vyvolania obrazu od expozície trval iba niekoľko desiatok sekúnd, čo bol obrovský skok v porovnaní s klasickým procesom fotenia na negatív.
Ten po expozícii bolo potrebné najprv vyvolať štvorkrokovým chemickým procesom (vývojka, preplach, ustaľovač, preplach), film usušiť, naexponovať z neho fotopapier, na neho následne opäť použiť podobný chemický proces ako pre negatív a usušiť - až potom bola finálna fotografia hotová.
Okamžitá fotografia si našla mnoho využití, napr. aj ako kriminalistická dokumentácia, keďže vyhotovenú fotografiu ako dokumentáciu miesta činu či dôkazov už nebolo možné neskôr nijako zmeniť.
Rovnaký princíp bol masovo používaný aj v prípade fotoštúdií alebo fotokioskov na fotografie pre vyhotovovanie fotografie na pasy a oficiálne doklady. Použitý bol zväčša špeciálny 4-objektívový fotoaparát, ktorý na jednu expozíciu vytvoril 4 fotografie na jednom podkladovom papieri.
Toto riešenie bolo jedinečné a patent na neho vlastnila len spoločnosť Polaroid (o ktorý sa v rokoch 1981-86 úspešne súdila s firmou Eastman Kodak). Bohužiaľ to zároveň aj znamenalo elimináciu akejkoľvek konkurencie a pomerne vysokú cenu pre fotoaparát a spotrebný materiál - fotografie. S príchodom digitálnej fotografie bola aj táto technológia nakoniec prekonaná a v roku 2008 bola firma Polaroid nútená prepustiť asi 450 zamestnancov, zatvoriť 3 továrne a viacero prevádzok súvisiacich s touto technológiou.
Polaroid

Polaroid môže byť:
Politický systém Estónska

Estónska republika je zastupiteľská demokracia, parlamentná republika s viacstraníckym systémom.
Zákonodarná moc náleží jednokomorovému parlamentu nazývaného Riigikogu, ktorý má 101 poslancov, volených na 4 roky. Zákonodarnú iniciatívu majú jednotliví poslanci, parlamentné frakcie, parlamentné výbory a vláda.
Funkčné obdobie prezidenta je 5 rokov a jedna osoba môže byť prezidentom najviac dvakrát v po sebe nasledujúcich funkčných obdobiach. Prezident republiky je volený nepriamo jednokomorovým estónskym parlamentom. Vládu zostavuje premiér menovaný prezidentom. Riigikogu vládu schvaľuje vyslovením dôvery väčšinou členov. 
Najvyššia súdna inštancia je Národný súd (Riigikohus) s 19 sudcami. Predseda súdu je nominovaný prezidentom a schvaľovaný parlamentom. Zvyšných sudcov potom nominuje predseda súdu, avšak k ich potvrdeniu je opäť potrebné schválenie parlamentom.
Okrem bežného hlasovania vo volebnej miestnosti je v Estónsku možné hlasovať aj prostredníctvom Internetu. Elektronické hlasovanie bolo prvýkrát použité v komunálnych voľbách roku 2005.
Estónsko je členom Organizácie spojených národov, Severoatlantická aliancia (NATO), Európskej únie, Medzinárodného menového fondu a Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj.
Skeleton Key

Skeleton Key je americká rocková hudobná skupina, ktorú v roku 1995 založil basgitarista a spevák Erik Sanko. Sanko je jediným členom skupiny, ktorý v nej hral počas celej jej existencie.
Ešte roku 1995 skupina vydala svoj prvý singel „Human Pin Cushion“. Roku 1996 potom vyšlo EP "Skeleton Key". Následne skupina podpísala zmluvu s vydavateľstvom Capitol Records a v roku 1997 vyšiel album "Fantastic Spikes Through Balloon". Album bol nominovaný na cenu Grammy v kategórii najlepší obal (jeho autorom bol Stefan Sagmeister). Neskôr skupina vydala niekoľko ďalších albumov; zatiaľ posledný, nazvaný "Gravity is the Enemy", vyšiel v roku 2012.
Riigikogu

Riigikogu je jednokomorový parlament Estónska, ktorý má 101 členov, volených na 4 roky. Okrem legislatívnej činnosti Riigikogu tiež menuje vysokých štátnych úradníkov vrátane predsedu vlády a predsedu Najvyššieho súdu. Riigikogu tiež volí (buď samostatne, alebo ak je to potrebné, spolu so zástupcami miestnej samosprávy v rámci širšieho zboru voliteľov) prezidenta. Riigikogu schvaľuje dôležité medzinárodné zmluvy, ktoré sa týkajú armády či ukladajú povinnosti v zmenách právnych predpisov. Schvaľuje rozpočet predložený vládou a dohliada na exekutívu. Môže vysloviť nedôveru premiérovi, vláde či jednotlivým ministrom. 
Voľby do Riigikogu sú všeobecné, rovné, priame a tajné. Aktívne volebné právo má každý občan Estónska od 18 rokov, pasívne volebné právo od 21 rokov, poslanci sú volení na 4 roky podľa princípu pomerného zastúpenia v dvanástich 6-12 mandátových volebných obvodoch.
Betsey Johnsonová

Betsey Johnsonová (* 10. august 1942, Wethersfield, Connecticut, USA) je americká módna návrhárka.
Život.
Narodila sa 10. augusta 1942 vo Wethersfielde v štáte Connecticut v Spojených štátoch amerických ako druhá z troch detí Leny a Johna Johnsonovcov. Po úspešnom dokončení strednej školy najprv študovala na Pratt Institute a neskôr prešla na Syracuse University. Na začiatku svojej kariéry navrhovala oblečenie pre rôznych hercov a iné osoby z okolia umelca Andyho Warhola. Tu stretla svojho neskoršieho manžela, hudobníka Johna Calea. Ich svadba sa konala v apríli 1968. Ich manželstvo sa rozpadlo v roku 1971. V sedemdesiatych rokoch založila vlastnú značku Alley Cat, ktorá sa čoskoro stala obľúbenou medzi rockovými hudobníkmi. V roku 1971 získala ocenenie Coty Award a roku 1975 sa jej narodila dcéra Lulu Johnsonová. Od roku 2013 vystupuje so svojou dcérou v televíznom programe na Style Network.
V roku 2001 o nej režisérka Lee Grant nakrútila hodinový dokumentárny film v rámci série "Intimate Portrait"; vedľa samotnej Johnsonovej tu vystúpila napríklad dcéra Lulu Johnsonová, speváčka Cyndi Lauper alebo bývalý manžel John Cale. V roku 2009 ju National Arts Club ocenil za celoživotný prínos móde.
V roku 2013 jej bola diagnostikovaná rakovina prsníka, ktorá je momentálne považovaná za vyliečenú.
Želatína

Želatína je substancia živočíšneho alebo rastlinného pôvodu, ktorá je špecifická tým, že viaže v sebe veľké množstvo vody na relatívne veľmi malý objem samotnej substancie. Je zväčša priehľadná, prípadne mierne žltkastá. Používa sa v širokom spektre odvetví – najmä potravinárstve, farmaceutickom priemysle, lekárskom výskume, kozmetike, fotografickom odvetví a tlači.
Pojmom želatína sa niekedy nesprávne označuje absorbent chemického pôvodu (poväčšine ide o soli polyakrylátových kyselín, karbomér, prípadne sodný polyakrylát známy pod obchodným názvom WaterLock), ktorý sa používa napr. v jednorazových plienkach pre svoju schopnosť absorbovať a udržať veľké množstvo vody.
Podľa pôvodu má želatína rôzne názvy:
Zlaté manželky

Zlaté manželky je slovenský dokumentárny seriál, ktorý mal premiéru v pondelok 2. februára 2014 na TV Markíza. Ide o doplnkový formát k februárovému hokejovému šampionátu zo zimnej olympiády v Soči. 
V štyroch častiach môžu diváci nahliadnuť do súkromia Slovenských hokejových hviezd. V hlavných úlohách sa predstavia práve manželky slávnych hokejistov Ľubomíra Višňovského, Tomáša Kopeckého, Milana Bartoviča, Jozefa Stümpela a Branka Radivojeviča. Seriál mapuje ako vnímajú manželky hokejistov vzostupy a pády svojich mužov a ako vlastne známe hokejové rodiny žijú.
Produkcia.
Autorom námetu Zlatých manželiek je programová riaditeľka Markízy Silvia Majeská. Šou vyrába produkčná spoločnosť Dana Dangla a jeho manželky Beáty Noemo Production a režíruje Samo Jaško.
Tretia vláda Andrusa Ansipa

Tretia vláda Andrusa Ansipa je od 4. apríla 2011 súčasná vláda Estónskej republiky. Vládu tvorí zástupcovia liberálnej strany Reformierakond a konzervatívno-liberálnej IRL. Vláda vznikla po voľbách, ktoré sa konali 6. marca rovnakého roka.
Mali Krušlynci

Mali Krušlynci () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 1684 obyvateľov.
Gina Lollobrigida

Gina Lollobrigida, vlastným menom Luigina Lollobrigida (* 4. júl 1927, Subiaco – † 16. január 2023, Rím) bola talianska herečka. 
Patrila k najpopulárnejším európskym herečkám 50. a 60. rokov. Venovala sa tiež maľovaniu, sochárstvu a fotografovaniu.
Započítanie

Započítanie alebo zápočet môže byť:
Zápočet môže byť aj potvrdenie splnenia základných požiadaviek programu výučby a účasti na výučbe určitého predmetu príslušným (v užšom zmysle len neklasifikačným) zápisom do výkazu o štúdiu a/alebo informačného systému vysokej školy, pozri zápočet (štúdium)
Kruhový zápočet

Kruhový zápočet je kruhová dohoda obyčajne medzi viacerými klientmi o tom, že sa všetky pohľadávky zápočtom znížia o hodnotu vzájomného zápočtu. Každý v kruhu zaplatí svoj záväzok pohľadávkou a to vo výške vzájomného zápočtu. 
"Na malom ostrove v Karibskom mori bol jeden hotel s vyhliadkou na pláž. Majiteľka hotela dbala, aby skromné izbičky boli vždy čisté a služby prvotriedne. Jedného dňa sa v ňom ubytoval turista, ktorý za izbu zaplatil v hotovosti100 dolárov. Majiteľka dlžila takú istú čiastku svojej krajčírke, nuž peniaze z recepcie rovno zobrala i šla jej ich vrátiť. Krajčírka sa stodolárovke potešila. Hneď poslala svoju dcéru, aby peniažky zaniesla kaderníkovi. Kaderník bol známy svojou prchkou povahou, najmä ak išlo o dlhy a chcel mať všetky účty vyrovnané. Obzvlášť sa mu priečilo niekomu dlžiť. Stovka od krajčírky mu prišla mimoriadne vhod, pretože práve preberal tovar od miestneho pekára na večernú oslavu svojich narodenín. Ihneď ho vyplatil. Pekár si utrel ruky od múky do nohavíc a bankovku si úhľadne zložil do vrecka na košeli. Vracajúc sa do pekárne sa zastavil v hoteli,aby zmazal starý dlh. Pred časom tam totiž býval jeho významný dodávateľ, ktorý ho prišiel navštíviť a pekár mu sľúbil, že trovy za nocľah zaplatí. Majiteľka hotela odrazu držala tú istú stodolárovku, ktorou sotva pred hodinou zaplatil turista. Zamyslela sa, či je vôbec potrebné, aby stovka obiehala do kruhu po ostrove, keď si dlžníci a veritelia dokážu uhradiť svoje záväzky aj bez peňazí..."
Parafaryngeálny priestor

Parafaryngeálny priestor je jeden z priestorov tvoriacich komplexnú anatómiu v oblasti tváre a krku. Sám o sebe nie je významný a neobsahuje žiadnu kľúčovú anatomickú štruktúru; veľký význam má však v zobrazovacej diagnostike. 
Charakteristika a význam.
Parafaryngeálny priestor je párový a nachádza sa v bočných častiach krku nad jazylkou (), ktorý sa preto označuje ako suprahyoidný. Je obklopený ďalšími, tu sa nachádzajúcimi priestormi. Práve toto centrálne uloženie má zásadný význam: v prípade veľkého patologického nálezu (najčastejšie tumoru) v oblasti suprahyoidného krku môže byť veľký problém určiť, z ktorého priestoru tento nález vychádza. Svojim tlakom však presúva práve centrálny parafaryngeálny priestor a tak jeho smer jeho posunu naznačuje primárny zdroj patologického nálezu. Určenie priestoru, z ktorého takýto nález vyrastá, značne spresňuje a zužuje diferenciálnu diagnózu:
Parafaryngeálny priestor obsahuje tukové tkanivo, preto je primárnym miestom krčnej patológie iba vzácne; môžu sa však doň sekundárne šíriť iné patologické procesy zo susedných priestorov. To, že je vyplnený tukovým tkanivom, má za následok jeho veľmi dobrú viditeľnosť na snímkach z počítačovej tomografie či magnetickej rezonancie.
Anatómia.
Parafaryngeálny priestor má v závislosti na smere pohľadu a reze nepravidelný, obvykle kosáčikovitý tvar. Tiahne sa od bázy (spodiny) lebky k hornému rohu jazylky (). 
V dolnej prednej časti prechádza do submandibulárneho (podsánkového) priestoru, pričom tieto priestory nie sú od seba anatomicky oddelené; umožňuje to preto voľné šírenie patologických procesov z jedného priestoru do druhého. 
Čo sa týka jeho horného ohraničenia bázou lebky, tú tvorí dolný okraj hrotu skalnej kosti (). Nenachádzajú sa tu žiadne lebečné otvory a teda parafaryngeálny priestor ani sprostredkovane nekomunikuje s lebečnou dutinou.
Okrem tukového tkaniva môže parafaryngeálny priestor vzácne obsahovať drobné slinné žliazky. Tiež sa v ňom nachádza menšia časť pterygoidného venózneho plexu; žilovej splete, ktorej hlavná časť sa nachádza hlboko v žuvacom priestore.
Parafaryngeálny priestor z väčšej časti ohraničuje fascia, ktorá má komplexný charakter a je tvorená z viacerých listov hlbokej krčnej fascie. Jeho mediálne (vnútorné) ohraničenie tvorí stredný list, laterálne (vonkajšie) ohraničenie povrchový list, zadné ohraničenie hlboký list a predné ohraničenie karotická (krčnicová) pošva, ktorá je zložená zo všetkých troch listov hlbokej krčnej fascie.
Patológia.
Ako už bolo vyššie spomenuté, patologické nálezy vychádzajúce priamo z parafaryngeálneho priestoru sú vzácne a patria sem:
Oveľa častejšie sú patológie, ktoré sa sem šíria z okolitých priestorov, ako napríklad peritonzilárny absces, epidermoidný karcinóm nosohltana alebo podnebnej mandle.
Zlievarenstvo

Zlievarenstvo je priemyselné odvetvie zaoberajúce sa výrobou predmetov liatím roztaveného kovu do formy, dutina ktorého má tvar budúceho odliatku. Zlievarne zásobujú prakticky všetky odvetvia strojárenskej výroby odliatkami tvarovo zložitých súčiastok, ktoré sa nedajú vyrobiť iným spôsobom (zváranie, obrábanie). Zlievarenstvo patrí medzi najstaršie remeslá, ktoré pomáhali ľuďom využívať prírodné zdroje, vzdorovať nepriateľom a svojim dielom prispeli k civilizačnému pokroku.
Zlievanie.
Kov s najnižšou teplotou tavenia je ortuť (- 39°C), s najvyššou volfrám (3430 °C), najťažšie taviteľný prvok je uhlík s teplotou tavenia až (3450 °C). Teplota tavenia je ovplyvnená vonkajším tlakom ako aj koncentráciou prísadových prvkov.
Výroba odliatkov ja pomerne náročná, preto jedna z dôležitých úloh, ktoré sú pre zlievača postavené, je výber najvhodnejšieho výrobného procesu, ktorý by bol ekonomicky optimálny na dané výrobné podmienky.
Proces tavenia, odlievanie ako aj samotná výroba zlievárenských jadier je spojená s použitím rôznych chemických látok, ktoré môžu predstavovať riziko pre zdravie pracovníkov a značné znečisťovanie životného prostredia.
Víťaz (Belehrad)

Víťaz (srbsky v latinke Pobednik, v cyrilike Победник) je názov sochy, ktorá sa nachádza na sútoku riek Dunaj a Sáva na pevnosti Kalemegdan. Socha je symbolom srbskej metropoly Belehradu. Jej autorom je chorvátsky sochár Ivan Meštrović. Symbolizuje oslobodenie mesta od tureckej nadvlády.
Socha víťaza s výškou 14 m drží v ľavej ruke holubicu mieru a pozerá sa smerom na západ, k bývalému územiu Rakúsko-Uhorska. V pravej ruke drží meč. Pôvodne mala byť umiestnená na Námestí republiky, no Kalemegdan bol nakoniec zvolený ako dôstojnejšie miesto, lebo ho dobre vidno z väčšiny srbskej metropoly.
Socha bola slávnostne odhalená v roku 1928 k desiatemu výročiu prelomenia Solúnskeho frontu. Odvtedy sa objavuje veľmi často v súvislosti s Belehradom. Dlhý čas bola zobrazená pri znelke spravodajskej relácie Juhoslovanské televízie.
Alkathoos (syn Porthaóna)

Alkathoos ("Alkathoos") je v gréckej mytológii syn Portaóna a jeho manželky Euryty.
Alkathoos bol synom kalydónskeho kráľa Porthaóna a bratom Oinea, Agria, Mela, Leukópea a Steropy, ktorá s riečnym bohom Achelóom, splodila Sirény. Keď na trón po Porthaónovi zasadol jeho syn Oineus, po krátkom kraľovaní ho Agrios so svojimi synmi zvrhol a zasadol na trón. Oinea však po rokoch oslobodil argejský kráľ Diomédes, ktorý Agria a jeho synov (s výnimkou Onchésta a Thersita, ktorí včas utiekli) pobil a Oineovi trón vrátil. 
Oineus sa potom stal otcom syna Tydea, ktorý podľa jednej verzie svojho strýca Alkathoa a synovca v hádke zabil a musel preto z Kalydónu ujsť. Útočište si našiel v Argu a neskôr bol hrdinom neslávnej výpravy „"siedmich proti Tébam"“. Podľa inej verzie, Alkathoos zomrel potom, ako sa uchádzal o ruku Hippodamie, dcéry kráľa Oinomaa v élidskej Pise. Jej otec totiž vyhlásil, že jej ruku dostane ten muž, ktorý ho porazí v konských pretekoch a k tomu dodal, že porazenému zotne hlavu.
Richard Thompson

Richard Thompson môže byť:
Curling na Zimných olympijských hrách 2014

Curling na Zimných olympijských hrách 2014 bol curlingový turnaj v rámci multišportového podujatia Zimných olympijských hier 2014, ktorý sa konal v ruskom meste Soči v dňoch od 10.21. februára 2014, za účasti 10 mužských a 10 ženských tímov. Zápasy sa hrajú vo viacúčelovej aréne Kerlingovyj Centr Leďanoj kub s kapacitou 3 000 divákov. V obidvoch kategóriách zvíťazili reprezentácie Kanady. Kanaďanky dokonca prešli turnajom bez prehry. Bronzové curlingisti Švédska získali svoju prvú olympijskú medailu.
Curlingový turnaj sa organizuje prvýkrát od hier v roku 1924 v Chamonix, pravidelne od hier v roku 1998 v Nagane a toto bolo jeho 6. vydanie. Nováčikom olympijského turnaja bolo ženské družstvo Kórejskej republiky.
Vila doktora Michaelisa

Vila Dr. Bélu Michaelisa je neorenesančná budova v Bratislave z roku 1879, ktorá sa nachádza v historickej zástavbe na Kuzmányho ulici. Stavebným prevedením sa považuje za jednu z najhodnotnejších obytných stavieb konca 19. storočia v hlavnom meste Slovenska.
Vila stojí na úpätí štvrte, ktorej stavebný rozmach sa datuje do druhej polovice 19. storočia. Na tomto mieste sa v minulosti rozprestierali rozsiahle plochy vinohradov, ktoré sa však v dôsledku okolností (nárast počtu zámožnejších obyvateľov, úpadok vinohradníctva) v osemdesiatych rokoch 19. storočia postupne menili na stavebné parcely. Časom tu vznikla pomerne rozsiahla vilová štvrť, ktorej centrum sa nachádzalo práve na Kuzmányho ulici. Nová lokalita dostala príznačný názov "Neustift" (po nemecky), resp. "Új telep" (po maďarsky), čo sa voľne prekladalo ako "Nové sídlisko", resp. "Nové osídlenie". 
Pozemok, kde sa k terajšej Kuzmányho ulici, lomiacej sa v pravom uhle, pripájajú ulice Moyzesova a Tolstého, býval súčasťou niekdajšieho uršulínskeho majera. Na tunajšej parcele si v roku 1879 dal lekár generálneho štábu a čestný predseda bratislavského hasičského zboru dr. Béla Michaelis postaviť dvojposchodový obytný dom v neorenesančnom slohu. So svojou rodinou ho obýval až do svojej smrti. Na základe jeho testamentu, po smrti jeho vdovy v roku 1925, vznikla nadácia, ktorej patrila aj vila. V poslednej vôli vyjadril želanie, aby dom slúžil na bývanie veliteľa hasičského zboru. I keď spočiatku sa na to prihliadalo, neskôr (po druhej svetovej vojne) sa už na to nedbalo a vila viackrát zmenila svojich majiteľov či užívateľov - býval v nej napr. pravoslávny pop či veľkoobchodník s drevom. V dome sa v novembri 1949 narodil známy slovenský herec Andrej Hryc. Dnes objekt, zapísaný v Zozname kultúrnych pamiatok Slovenskej republiky, slúži ako materská škola.
Dvojposchodová vila stojí na obdĺžnikovom pôdoryse. Už pri zbežnom pohľade okoloidúceho zaujme bohatá fasádna výzdoba, využívajúca množstvo architektonických prvkov - rímsy, rizality, bosáže. Najnápadnejšie sú dve stavebné časti. 
Na hlavnom, juhovýchodnom priečelí, zaujme štukou zdobená lodžia na druhom podlaží, zakončená mohutným štítom, po stranách doplneným malými obeliskami. Veľmi zaujímavo je riešené severovýchodné nárožie vily. Tvorí ho trojposchodový pravouhlý rizalit, zakončený vežičkou s ihlancovou strechou. Ten dodáva celej vile romantický nádych. Nad hlavným vchodom do budovy na juhozápadnom priečelí, orámovaným edikulovým portálom, je pod tympanónovým štítom umiestnený nápis "NADACIA STIFTUNG ALAPITVÁNYI DE MICHAELIS BÉLA" ("Nadácia dr. Bélu Michaelisa")
Architektonicky zaujímavé je aj oplotenie priľahlého pozemku, najmä jeho vstupné časti. Na pozemok, obohnaný kovanou mrežou, sa vchádza dvoma bránami, tvorenými poloblúkovými vstupmi s bohatou ornamentálnou výzdobou.
Parpurivci

Parpurivci () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 487 obyvateľov.
Majdan-Čapeľskyj

Majdan-Čapeľskyj () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 370 obyvateľov.
Medveže Vuško

Medveže Vuško () je dedina ("село") na Ukrajine vo Vinnyckom rajóne Vinnyckej oblasti. Žije tu 1753 obyvateľov.
Offaly (grófstvo)

Offaly (, ) je írske grófstvo, ktoré leží vo vnútrozemí Írska v provincii Leinster. Podľa sčítania uskutočneného v roku 2011 má grófstvo 76 687 obyvateľov. Je pomenované podľa starovekého kráľovstva Uí Failghe a v minulosti bolo známe ako "kráľovské grófstvo". Sídlom grófstva je mesto Tullamore, ktoré je 26. najväčšie mesto v Írsku.
Geografia.
Grófstvo Offaly leží vo vnútrozemí Írska. Po západných hraniciach grófstva tečie rieka Shannon. Cez grófstvo je vedený Grand Canal, ktorý spája Dublin s riekou Shannon, do ktorej sa vlieva práve v grófstve Offaly.
Offaly je osemnáste najväčšie z 32 írskych grófstiev (vrátane severoírskych), pričom počtom obyvateľov je 24. najväčšie. Z 12 grófstiev v Leinsteri je piate najväčšie rozlohou a desiate najväčšie počtom obyvateľov. Najvyšší vrch grófstva, Arderin, dosahuje nadmorskú výšku 
Offaly susedí so siedmimi írskymi grófstvami: s grófstvom Roscommon na severozápade, Westmeath na severe, Meath na severovýchode, Kildare na východe, Laois na juhu, North Tipperary na juhozápade (spolu s grófstvom South Tipperary tvorí bývalé tradičné grófstvo Tipperary) a s grófstvom Galway na západe.
Írčina.
Podľa sčítania 2011 z populácie staršej ako 3 roky (72 893 ľudí) ovládalo írčinu 38,7 % (28 178 obyvateľov). Necelá tretina z nich (33,0 % – 9 286) írčinu používa iba v školstve, kde je vyučovanie írčiny povinné.
Melas (syn Porthaóna)

Melas () je v gréckej mytológii syn Portaóna a jeho manželky Euryty.
Melas bol synom kalydónskeho kráľa Porthaóna a bratom Oinea, Agria, Alkathoa, Leukópea a Steropy, ktorá s riečnym bohom Achelóom, splodila Sirény. Keď na trón po Porthaónovi zasadol jeho syn Oineus, po krátkom kraľovaní ho Agrios so svojimi synmi zvrhol a zasadol na trón. Oinea však po rokoch oslobodil argejský kráľ Diomédes, ktorý po návrate z trójskej vojny Agria a jeho synov (s výnimkou Onchésta a Thersita, ktorí včas utiekli) pobil a Oineovi trón vrátil. 
Trójskej vojny sa zúčastnil aj Melas. Po únose Heleny trójskym princom Paridom, sa ako mnohí iní Achájci aj on pridal k spartskému kráľovi Menelaovi, aby oslobodil jeho manželku. Pri brehoch Tróje sa vylodilo ohromné achájske vojsko a zaútočilo na trójske hradby, Trójania ale ich útok odrazili a Achájci boli nútení postaviť tábor a mesto obliehať. Aj keď vojsko Trójanov bolo spočiatku nepočetné, vďaka odvahe bojovníkov, ktorí neváhali položiť pri obrane mesta aj svoj život, mesto ubránili. Po spore medzi vrchným veliteľom achájskych vojsk Agamemnónon a hrdinom Achilleom sa v desiatom roku vojny podarilo Trójanom posilneným spojencami za pomoci bohov dobyť achájsku hradbu a priblížiť sa k achájskym lodiam. U Homéra jeho meno zaznie v štrnástom speve Iliady, keď sa Achájcom podarilo na čas zastaviť prienik trójskeho vojska.
Bezpečnostný prepad

Bezpečnostný priepad je objekt vodného diela, ktorý slúži ako ochrana pred preliatím hrádze. Umožňuje bezpečný odtok prebytočnej vody cez hrádzu, napríklad pri povodni. Priepad sa podľa typu skladá z prepadovej hrany (hradenej alebo nehradenej), spádiska, odpadu, sklzu a vývariska. Aby sa predišlo prípadnému upchaniu, osadzujú sa pred priepad česlá alebo hrablice.
Typy priepadov.
Priepad sa nachádza na vrchu priehradného múru. Existujú dva hlavné typy priepadov:
Sligo (grófstvo)

Sligo (, ) je írske grófstvo, ktoré leží na severozápade Írska v historickej provincii Connacht. Podľa sčítania uskutočneného v roku 2011 má grófstvo 65 393 obyvateľov. Sídlom grófstva je mesto Sligo. 
Geografia.
Grófstvo Sligo leží na pobreží Atlantického oceánu na severozápade Írska. Je jednou z najredšie osídlených oblastí Írska. V grófstve ležia jazerá Lough Gara, Lough Gill a Lough Talt.
Sligo je 22. najväčšie z 32 írskych grófstiev (vrátane severoírskych), pričom počtom obyvateľov je 26. najväčšie. Z 5 grófstiev v Connachte je štvrté najväčšie rozlohou a tretie najväčšie počtom obyvateľov. Najvyšší vrch grófstva, Truskmore, dosahuje nadmorskú výšku len 
Sligo susedí s tromi írskymi grófstvami: s grófstvom Mayo na západe, Roscommon na juhu a juhovýchode a s grófstvom Leitrim na severovýchode.
Írčina.
Podľa sčítania 2011 z populácie staršej ako 3 roky (62 640 ľudí) ovládalo írčinu 41,8 % (26 211 obyvateľov). Len niečo vyše tretina z nich (26,7 % – 6 987) írčinu používa iba v školstve, kde je vyučovanie írčiny povinné.
Sligo

Sligo môže byť: