Plzeň

Plzeň (slovenské prídavné meno znie plzenský, nie plzeňský; ) je štatutárne mesto na západe Čiech a metropola Plzenského kraja, ležiace na sútoku riek Radbuza, Mže, Úslava a Úhlava. K 1. januáru 2023 malo 181 240 obyvateľov, je štvrtým najväčším mestom Česka.
Plzeň je známa ako priemyselné a pivovarnícke mesto. V rozsiahlych továrenských halách Škodovky sa vyrábajú dopravné prostriedky a priemyselné stroje, na druhej strane krajskej metropoly sa potom varí známe pivo Prazdroj a Gambrinus. Spodnokvasený svetlý ležiak sa celosvetovo označuje ako "Pilsner" alebo "Pils" podľa nemeckého mena mesta "Pilsen". Nachádza sa tu množstvo budov ešte z čias Rakúsko-Uhorska. V meste sídli tiež biskupstvo Plzenskej diecézy. Školstvo potom zastupujú rôzne stredné a vysoké školy, medzi ktoré patrí napríklad Západočeská univerzita.
Súčasné historické jadro mesta má pravidelnú sieť ulíc s uprostred takmer štvorcovým námestím Republiky (166 × ), ktorému dominuje Katedrála sv. Bartolomeja s najvyššou kostolnou vežou v Česku (), budovaná od roku 1295 a dokončená (v dnešnej dispozícií) na začiatku 16. storočia.
V roku 2015 bola Plzeň spoločne s belgickým mestom Mons Európske hlavné mesto kultúry.
Dejiny.
Stredovek.
Prvé zmienky o Plzni (dnešnom Starom Plzenci) pochádzajú z roku 976, kedy u tohto přemyslovského hradiska knieža Boleslav II. porazil vojsko nemeckého kráľa Ota II. V podhradí postupne vyrástlo mestské sídlo s radom kostolov a živým obchodným ruchom. Do terajšej polohy (v južnom susedstve vtedajšej obce Malice) presunul mesto pod názvom "Nová Plzeň" kráľ Václav II. v roku 1295 ako dôležitú obchodnú križovatku západných Čiech na ceste z Prahy do Bavorska. Vyriešila sa tým tiež dodávka vody, lebo miesto ležalo na sútoku riek Mže a Radbuzy.
Vďaka svojej výhodnej polohe na križovatke obchodných ciest a hlavne na trase z nemeckých krajín do Prahy sa čoskoro Plzeň stala tretím najväčším a najdôležitejším mestom po Prahe a Kutnej Hore. V tejto dobe boli tiež vystavané kostoly "sv. Bartolomeja" v strede námestia, "františkánsky kláštor" na juhovýchode, blízko stredovekého opevnenia, neskôr zborený "dominikánsky kláštor" na severozápade a nemocničný kostol "sv. Márie Magdalény" z roku 1320.
Na samom počiatku husitských vojen mali kališníci - vďaka veľmi radikálnemu farárovi Václavovi Korandovi - v meste veľký vplyv, ale už v roku 1420 musel Koranda s Jánom Žižkom odísť na Tábor a Plzeň sa stala hlavnou baštou katolíckej strany ("pod jednou"). Trikrát bola neúspešne obliehaná, najprv Jánom Žižkom a potom dvakrát Prokopom Holým a podieľala sa na odpore proti Jiřím z Poděbrad. Od roku 1467 sídlila v Plzni pražská kapitula, ktorá bola v rokoch 1431-1561 najvyšším orgánom rímsko-katolíckej cirkvi v Čechách.
Prvá česká tlačená kniha - Kronika trojánská - bola v roku 1468 vytlačená na rohu dnešných ulíc Smetanova a Bezručova, kde fungovala do roku 1533 jediná česká tlačiareň.
Raný novovek.
Začiatkom 16. storočia bolo mesto výrazne poškodené požiarmi, najmä v roku 1507, kedy zhoreli dve tretiny mesta. Na deväť mesiacov sa stala Plzeň hlavným mestom ríše a sídlom vlády, keď sem cisár Rudolf II. utiekol pred morovou epidémiou na prelome rokov 1599 a 1600 (od septembra až do júna). Sídlil v tzv. "Cisárskom dome", ktorý sa nachádza vedľa dnešnej budovy plzenskej radnice.
Roku 1618 bola Plzeň prvýkrát dobytá vojskom českých stavov pod velením kniežaťa Mansfelda. Počas tridsaťročnej vojny hospodárstvo aj kultúra upadali. Švédske obliehanie v rokoch 1637 aj 1648 bolo neúspešné. 8. januára 1683 tu bol založený plzenský 35. peší pluk.
Priemyselný rozvoj.
V 19. storočí nechal mešťanosta Martin Kopecký (1828-1850) zbúrať hradby a na ich mieste vybudovať okolo starého mesta sady, dnes známe ako sady Pětatřicátníků, Smetanove, Kopeckého, Šafárikove, Křižíkovej a 5. mája. V roku 1832 potom vzniklo prvé kamenné divadlo. Roku 1839 bolo rozhodnuté o založení Meštianskeho pivovaru (neskôr "Prazdroj") a 5. októbra 1842 v ňom bavorský sládek Josef Groll uvaril prvú várku piva. V roku 1859 Emil Škoda prevzal Škodove závody a František Křižík zaviedol svoj vynález - oblúkové lampy na pouličné osvetlenie. V roku 1869 bol založený "Pivovar Gambrinus Plzeň" (PAP, pivo Gambrinus). Na konci 19. storočia sa Plzeň stala kolískou českej secesie.
Už od polovice 19. storočia bola Plzeň druhým najväčším mestom v Čechách a tretím v rámci všetkých českých krajín, ku koncu 20. storočia už ale bola štvrtým v Česku, keď bola predstihnutá Ostravou. Ako západočeská metropola však prosperovala vďaka rozvoju strojárskych a ďalších priemyselných závodov. Počas medzivojnového obdobia došlo k rozširovaniu mesta, roku 1924 boli pripojené obce Doubravka, Doudlevce, Lobzy a Skvrňany a vznikla tak Veľká Plzeň, ktorej počet obyvateľov prekročil stotisícovú hranicu. Starostom mesta bol v rokoch 1919-1938 Luděk Pik. Na námestí T. G. Masaryka bol vybudovaný pamätník Národného oslobodenia s dominujúcou bronzovou sochou T. G. Masaryka, ktorý bol slávnostne odhalený 28. októbra 1928, ako vďaka prezidentovi za založenie a desaťročné fungovanie Česko-slovenskej republiky.
V roku 1938 došlo k odstúpeniu pohraničných území Česko-Slovenska Nemecku. Plzeň síce zostala na území Česko-Slovenska, stala sa však mestom na samotnej hranici. Obce severozápadným a juhozápadným smerom už patrili k Ríši, rovnako ako dnešné mestské časti Plzeň-Litice a Plzeň-Lhota. 1. mája 1942 bola Plzeň podľa vládneho nariadenia č. 142/1942 Zb. rozšírená o obce Bolevec, Božkov, Bukovec, Černice, Hradište, Koterov, Radobyčice, Újezd ​​a časť územia obce Litice (obec začlenená do Ríše) a stala sa štatutárnym mestom. Priemyselný podnik Škoda Holding bol v tejto dobe významnou zbrojovkou, zásobujúcou nemeckú armádu. Aj napriek tomu Plzeň dlhšiu dobu unikala bombardovaniu a k prvému veľkému náletu došlo až 20. decembra 1944, pri ktorom bol však najviac zdemolovaný pivovarský komplex, najmä Prazdroj (18 mŕtvych). Škodove závody boli bombardovaním významne poškodené až na samom sklonku vojny, náletom 25. apríla 1945. Celkovo bolo za celú dobu vojny 11 náletov, ktoré si vyžiadali 926 obetí.
Povojnová éra.
Plzeň a západné Čechy boli oslobodené americkými jednotkami vedenými generálom Patton 6. mája 1945. Podľa americko-sovietskej dohody Patton už nesmel pokračovať ďalej. Slávny je jeho výrok, že keď už, tak to Američania "majú vziať až do Moskvy". Dnes oslobodenie Plzne pripomína "Pamätník americkej armády 1945" vybudovaný ako stále múzeum. Po februári 1948 bola Pattonova úloha v oslobodení Plzne zámerne znevažovaná a pri oslavách výročia konca vojny zväčša nepadlo o Američanoch v Plzni ani slovo.
Plzeň sa tiež zapísala do histórie bojov proti komunistickému režimu. 1. júna 1953 došlo v Plzni k prvej manifestácii proti vtedy prebiehajúcej menovej reforme so streľbou do demonštrujúcich. Odveta komunistického vedenia bola typická pre politiku vtedajšej doby. Okrem represií zistených demonštrantov, prevažne robotníkov Škodovky, zbúralo komunistické vedenie vtedajšieho Plzenského kraja pomník T. G. Masaryka, ako symbol nežiaducej demokracie. Jednalo sa o prvý ľudový protest v celom sovietskom bloku (tzv. Východonemeckej júnové povstanie vypuklo až o dva týždne neskôr 17. júna 1953).
Na konci 50. rokov sa začalo s masívnym rozvojom bytovej výstavby, tzv. sídlisk, a to podobným spôsobom, ako tomu bolo v celom Česko-Slovensku. Prvý rozsiahly areál vznikol na Slovanoch, nasledovala v roku 1961 Doubravka a roku 1968 potom Bory. Dňa 20. januára 1969 sa na blízkom námestí T. G. Masaryka upálil na protest proti sovietskej okupácii mladý pivovarnícky robotník Josef Hlavatý. Výstavba sa v 70. a 80. rokoch presunula na sever, budovalo sa rozsiahle sídlisko v oblasti Bolevca a Lochotína, tesne pred Nežnou revolúciou sa výstavba presúvala postupne smerom na západ k oblasti Vinice, kde sa pokračuje v budovaní nových domov ešte dnes. Vďaka tomuto rýchlemu rozvoju prekročilo mesto roku 1972 hranicu 150 tisíc obyvateľov. O štyri roky neskôr potom boli pripojené aj obce Černice, Radobyčice, Koterov, Červený Hrádek, Křimice a Radčice a Plzeň získala hranice, aké mala do roku 2002.
V 90. rokoch bola k Plzni postavená aj diaľnica D5, ktorá spojila Prahu s bývalým Západným Nemeckom. Dokončenie tejto dôležitej dopravnej tepny, ktorá čiastočne vyriešila vtedy katastrofálnu dopravnú situáciu v Plzni, sa však kvôli komplikáciám pretiahlo až do prvého desaťročia 21. storočia.
Európske hlavné mesto kultúry 2015.
V septembri 2010 vyhlásili zástupcovia medzinárodnej poroty v Prahe mesto Plzeň za víťaza súťaže o titul Európske hlavné mesto kultúry roku 2015. Vo finále merala svoje sily Plzeň s Ostravou. V rámci projektu sa napríklad vybudovalo nové divadlo, v Štruncových sadoch v okolí futbalového štadióna vzniklo športovo-relaxačné centrum.. Koncom apríla 2014 získal projekt Cenu Meliny Mercouri, ktorú odporúča monitorovací a poradný výbor pre Európske hlavné mestá kultúry. Podmienkou bolo naplnenie vopred daných kritérií pripravenosti, vďaka čomu Plzeň 2015 tak pre svoj projekt získala dotáciu 1,5 milióna eur.
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania 1921 tu žilo v 3 284 domoch 88 416 obyvateľov, z ktorých bolo 43 057 žien. 79 166 obyvateľov sa hlásilo k československej národnosti, 6 757 k nemeckej a 701 k židovskej. Žilo tu 52 514 rímskych katolíkov, 5 763 evanjelikov, 4 427 príslušníkov Cirkvi československej husitskej a 3 094 židov. Podľa sčítania v roku 1930 tu žilo v 6 451 domoch 114 704 obyvateľov, z toho 105 731 obyvateľov sa hlásilo k československej národnosti a 6 782 k nemeckej. Žilo tu 61 344 rímskych katolíkov, 10 891 evanjelikov, 6 803 príslušníkov Cirkvi československej husitskej a 2 773 židov.
Územie mesta Plzne.
Súčasnú rozlohu má Plzeň od 1. januára 2003, kedy sa k nej pripojili do tej doby samostatné obce Lhota a Malesice, ktoré sa zároveň stali novými mestskými obvodmi. Od tej doby mesto Plzeň pozostáva z desiatich mestských obvodov, najväčšie z nich sú obvody 1 až 4, ktoré sa skladajú z niekoľkých pôvodných mestských častí. Deväť mestských obvodov tvorí pri voľbách do Senátu volebný obvod č. 9, len obvod Plzeň 2 - Slovany spolu s ďalšími obcami patrí do volebného obvodu č. 7. Iba pre územie mesta Plzne je zriadený Okresný súd Plzeň-mesto, hoci samotný okres zahŕňa aj ďalšie obce.
Významné stavby, inštitúcie a zaujímavosti.
Historické pamiatky.
Medzi najvýznamnejšie pamiatky západočeskej metropoly patrí historické jadro mesta a okolité ulice. Tie sú dnes chránené ako mestská pamiatková rezervácia, na území mesta je ešte niekoľko ďalších dedinských pamiatkových rezervácií a tiež mestských a dedinských pamiatkových zón.
Dominantou mesta je gotický chrám sv. Bartolomeja, založený roku 1292, s vežou vysokou 102 metrov je najvyššia v Čechách. Na vyhliadku vo výške 62 metrov vedie 301 schodov. Dnes je to katedrálny chrám, lebo od roku 1993 je v Plzni biskupstvo. Ďalšie významné cirkevné pamiatky sú bývalý františkánsky kláštor s kostolom Nanebovzatia P. Márie a baroková budova kláštora dominikánok s kostolom sv. Anny z rokov 1711-1714, zariadená v rokoch 1805-1807 na školu, kde je dnes umiestnená Študijná a vedecká knižnica Plzenského kraja. K najstarším kostolom v Čechách patrí kostol sv. Jiří na sútoku Úslavy a Berounky v Plzni-Doubravce.
V Plzni nechýbajú ani židovské pamiatky, keďže pred 2. svetovou vojnou tu žila početná židovská komunita. Neprehliadnuteľná je Veľká synagóga, ktorá je najväčšou synagógou v celom Česku. Z ďalších pamiatok je to napríklad Stará synagóga a židovský cintorín s pamätníkom obetiam holokaustu.
Svetské pamiatky zastupuje neodmysliteľná renesančná plzenská radnica zo 16. storočia, divadlo J. K. Tyla, Západočeské múzeum a historické podzemie s dĺžkou 17,5 km. Nachádza sa tu tiež rad domov zdobených freskami a sgrafitmi Mikoláša Aleša.
Na tunajšom Ústrednom cintoríne sú pochovaní napr. Jiří Trnka, Josef Skupa, Karel Klostermann alebo Augustin Němejc. V skorších dobách sa však plzenská elita nechávala pochovávať tiež na mikulášsky cintorín, kam bol pochovaný napr. Emil Škoda, Josef Kajetán Tyl alebo mešťanosta Martin Kopecký.
Ďalšie významné inštitúcie.
V meste sídli biskup Plzenskej diecézy Cirkvi československej husitskej, známe sú tiež Západočeská galerie, mestská knižnica, Techmania Science Center, kultúrny dom Peklo alebo Pamätník obetiam zla a meditačná záhrada v Plzni-Doudlevce.
Plzeň sa tiež preslávila väznicou, označovanou ako "Väznice Bory" a súdnictvo tu zastupujú hneď tri okresné súdy, ktorých odvolacím súdom je Krajský súd.
Príroda.
V Plzni sa nachádza zoologická záhrada alebo arborétum Sofronka, niekoľko pamätných stromov: duby pri Veľkom rybníku, Koterovská lipa, Körnerov dub, lipy pri Mže, smrek - Troják v Lánoch a alej Kilometrovka.
Kultúra.
Divadlá.
Správy o prvých divadelných predstaveniach v Plzni, v nemčine, pochádzajú z prelomu 18. a 19. storočia. Prvé predstavenie v slovenčine je doložené roku 1818. Prvé divadlo zahájilo prevádzku roku 1832. V súčasnosti v Plzni pôsobí Divadlo Josefa Kajetána Tyla, ktoré má dve stále scény, Veľké divadlo v reprezentatívne novorenesančnej budove z rokov 1897- 1902 a Nové divadlo v modernej budove, dostavanej v roku 2014. 
V Plzni má veľkú tradíciu aj bábkové divadlo, pôsobili tu známi bábkari Gustav Nosek, Josef Skupa a Jiří Trnka. Práve tu vznikli všeobecne známe bábky Spejbla a Hurvínka. Na túto tradíciu dnes v Plzni nadväzuje Divadlo Alfa.
Kiná.
V časoch komunizmu mala takmer každá plzenská časť svoje kino, ďalšie kiná potom pôsobili v centre - napríklad kino Hviezda v Pražskej ulici, kino Moskva (neskôr Elektra) na Americkej triede, kino Eden v Rejskovej ulici za hlavnou vlakovou stanicou, kino Mier na Lochotíne alebo kino Leningrad v Doubravke. Všetky tieto kina ale po nežnej revolúcii roku 1989 skôr či neskôr zanikli.
V súčasnosti majú filmoví diváci v Plzni k dispozícii dve multikina, Cinema City v obchodnom centre Plaza v priestoroch bývalého výstaviska, a Cinestar v obchodnom centre Olympia pri výpadovke na Nepomuk. Pravidelné predstavenia sa tiež konajú v Kine Beseda, pôsobiacom v historickej budove Meštianskej besedy. V letných mesiacoch sa konajú predstavenia v Lochotínskom amfiteátri.
Školstvo.
Plzeň je krajské mesto s takmer 170 000 obyvateľmi, čomu zodpovedá aj množstvo stredných škôl, vyšších a vysokých škôl, za ktorými sa sem schádzajú študenti z celého kraja i ďalších miest Česka.
Stredné školstvo.
V Plzni sa nachádza rad stredných odborných škôl a učilíšť, ako aj 6 gymnázií:
Doprava.
Plzeň je ako krajské mesto veľmi dôležitou dopravnou križovatkou. Hlavný význam má dnes diaľnica D5 medzi Prahou a Norimbergom s diaľničným obchvatom Plzne, ďalšie dôležité cesty vedú do Strakoníc, do Karlových Varov a Stříbra. Železničné trate vedú na Rokycany - Prahu, Žatec, Mariánské Lázně - Cheb - Schirnding a Nürnberg, Nýřany - Domažlice - Cham a Regensburg, na Klatovy a na Strakonice - České Budějovice.
Samozrejmosťou je aj hustá sieť MHD, zahrňujúca tri druhy dopravy: električky, trolejbusy a autobusy. Električkovú dopravu zaisťujú iba tri linky, čo ale zvyšuje prehľadnosť prevádzky. Linka č. 1 spája Bolevec a Slovany, linka č. 2 Světovar a Skvrňany a najvyťaženejšia linka č. 4 Košútku a Bory. Trolejbusy dopĺňajú sieť električiek, zaisťujú dopravné spojenie do miest, kam električky nemohli byť zavedené a kde by bola autobusová doprava nevhodná. V prevádzke je celkom 9 trolejbusových liniek. Mestské autobusy zaisťujú hlavne spojenie veľmi vzdialených častí mesta a ako prímestské spoje aj niektoré obce za mestom.
Verejné vnútroštátne a neverejné medzinárodné letisko sa nachádza 11 km juhozápadne od Plzne, v neďalekej obci Líně.