Otto Rasch

Emil Otto Rasch (* 7. december 1891, Friedrichsruh, Nemecké cisárstvo – † 1. november 1948, Wehrstedt, Nemecko) bol významný nemecký dôstojník SS. Po napadnutí ZSSR velil Einsatzgruppe C, jednému zo špeciálnych nacistických oddielov operujúcich na Ukrajine, ktorého hlavnou úlohou bolo vraždiť civilné obyvateľstvo, zvlášť Židov.
Životopis.
Narodil sa vo Friedrichsruhe. Počas prvej svetovej vojny bojoval ako poručík námorníctva. Po vojne študoval filozofiu, politológiu a získal doktorát z práva a politickej ekonómie. Kvôli svojim dvom doktorátom bol niekedy prezývaný „Dr. Dr. Rasch“. V roku 1931 začal pôsobiť ako súkromný právnik v Drážďanoch. O dva roky neskôr sa stal starostom mesta Radeberg a o ďalšie dva roky sa stal primátorom Wittenbergu.
V roku 1931 vstúpil do nacistickej strany NSDAP. O dva roky neskôr vstúpil do straníckych polovojenských oddielov SA a SS. Od začiatku roku 1936 pracoval na plný úväzok pre nacistickú bezpečnostnú službu Sicherheitsdienst (SD). 1. októbra 1937 bol poverený vedením štátnej polície Stapo vo Frankfurte nad Mohanom. V marci 1938 sa Rasch stal vedúcim bezpečnosti v Hornom Rakúsku, ktoré sídlilo v meste Linz. Následne plnil rôzne funkcie v rámci Ríšskeho bezpečnostného úradu RSHA a bol poverený vedeným bezpečnostnej polície SiPo a SD v okupovanej Prahe.
Po začiatku druhej svetovej vojny pôsobil vo východopruskej jednotke Einsatzgruppen, ktorej úlohou bola likvidácia poľskej inteligencie. Po schválení Reinhardom Heydrichom osobne vyberal miesta tajných popráv. V zime 1939/1940 založil koncentračný tábor Soldau, oficiálne ako "Durchgangslager", teda tranzitný tábor, tak aby tu mohla byť poľská inteligencia vraždená v tajnosti.
Pred napadnutím Sovietskeho zväzu v júni 1941, bol Rasch poverený vedením jednotky Einsatzgruppe C. Jeho úlohou bolo viesť fyzickú likvidáciu židovského obyvateľstva okupovaných území. Jeho jednotka postupovala v tyle za armádnymi silami v severnej časti Ukrajiny. Po obsadení Kyjeva využil sabotážne akcie viacerých budov sovietskymi tajnými jednotkami ako zámienku na likvidáciu početnej židovskej komunity v meste. Rasch, spolu s generálom Kurtom Eberhardom a Paulom Blobelom 29. a 30. septembra 1941 zorganizoval v rokline Babij Jar. Podľa nacistických záznamov, do ktorých však neboli rátané deti do 3 rokov, bolo v priebehu dvoch dní v rokline zavraždených 33 000 ľudí. Išlo o jeden z najväčších masakrov civilného obyvateľstva počas vojny. Rasch sa počas vraždenia vyznamenal veľkou bezohľadnosťou a krutosťou. Vďaka jeho príkazom sa vraždenia bezbranných civilistov osobne zúčastnili všetci členovia oddielov Einsadzruppe, aby každý z príslušníkov niesol za tieto činy osobne zodpovednosť.
Tvrdé jednanie voči Židom, vrátane vraždenia nevinných žien a detí obhajoval tvrdením, že sovietske orgány nariadili zastreliť všetkých zajatých príslušníkov SS a členov NSDAP. Dôvod vraždenia nevinných žien a detí následne vysvetľoval ako potrebu aby nezanechávali nikoho, kto by sa mohol za vraždy pomstiť. Sovietska strana v skutočnosti nikdy žiadne vraždy príslušníkov SS ani NSDAP plošne nenariadila. Ak aj k takýmto udalostiam došlo, išlo iba o ojedinelé prípady, ktoré neboli pravidlom ale skôr výnimkou.
V októbri 1941 bol Rasch zo svojej funkcie veliteľa Einsadzgruppe C odvolaný. Následne sa vrátil do Nemecka. Po vojne bol zajatý a vyšetrovaný počas súdu s príslušníkmi Einsatzgruppen. Pre zlý zdravotný stav, Parkinsonovu chorobu a počiatočnú demenciu bolo vyšetrovanie jeho prípadu prerušené. Zomrel 1. novembra 1948 vo Wehrstedte.