Blaine Brownell

Blaine Erickson Brownell (* 1972, New Jersey) je americký architekt, univerzitný profesor, stavebný poradca, výskumník v oblasti nových materiálov a autor publikácie "Transmaterial".
Životopis.
Blaine Erickson Brownell sa narodil v roku 1972 v americkom štáte New Jersey. V rokoch 19881992 študoval na súkromnej Princeton University a v rokoch 19941998 absolvoval štúdium architektúry na Rice University v Texase. Počas štúdia sa zúčastnil viacerých výmenných študijných pobytov, ktoré mu pomohli v jeho ďalšej kariére. Ako účastník Fulbrightovho grantu sa dvakrát dostal do Japonska, kde v rokoch 1991 a 1997 pôsobil počas školy v rámci praxe ako architekt a interiérový dizajnér.
Jones Plaza.
V roku 1999 bol ako čerstvý absolvent architektúry poverený úlohou týkajúcou sa výskumu v oblasti aplikácie nových, progresívnych materiálov do renovovanej podoby Jones Plaza v Houston´s Theatre District. Išlo o renováciu, ktorá si vyžadovala materiály nezaťažujúce životné prostredie a nekomplikované na údržbu, zároveň však funkčné a esteticky prijateľné.
V rámci výskumu narazil hneď od začiatku na problémy s nedostatkom informácií a skromnými vedomosťami niektorých dizajnérov a konštruktérov v oblasti nových materiálov, čo súviselo najmä so striktným pridržiavaním sa tradičných znalostí o stavebných materiáloch. Preto začal Brownell tvoriť sumár inovatívnych nových materiálov, ktorý on sám nazýva „veľmi skromným projektom“.
Transmaterial.
Od začiatku Brownell zamýšľal koncipovať publikáciu ako jednoduchú príručku, ktorá by bola súčasťou odborných knižníc pre architektov, študentov a dokonca pre laikov. Jeho kolegovia, vydavateľ a v konečnom dôsledku aj samotný Brownell sa zhodli na tom, že kniha by mala byť malá, prenosná a cenovo dostupná. Stránky knihy sa nápadne podobajú stránkam na webových portáloch transstudio.com a transmaterial.net, ktoré sú tvorené takisto na základe Brownellovych výskumov. Tieto webové stránky sa stali strediskom zbierky informácií o nových inovatívnych materiáloch a produktoch.
&lt;br&gt;Brownellovi sa nakoniec podarilo zoradiť viac ako 1000 materiálových produktov tak na internete, ako aj na stránkach jeho publikácie "Transmaterial", ktorá vyšla vo vydavateľstve Princeton Architectural Press (2006 a 2008).
Alley24, Seattle.
Alley 24 bol projekt americkej spoločnosti NBBJ. Pozostáva z dvoch budov a je jedným z prvých projektov, ktorý je podriadený pravidlám U.S. Green Building Council's Leadership o energii a ekologickom dizajne.
Brownell a Andrew McCune viedli tím projektantov, ktorý navrhol zaujímavú fasádu z materiálu Richlite, napustenú kaučukom, a interiér vo veľkej miere pozostávajúci z doplnkov využívajúcich ako hlavný materiál papier. Výhody Richlite sú v tom, že nepotrebuje pracnú úpravu, je odolný a môže byť ešte vo výrobe nasekaný na presné časti. Pozostáva z organických zložiek. V tomto projekte bol prvýkrát využitý vo veľkej miere, konkrétne na 180 dieloch fasády.
University Center Office Building, Seattle.
Budova postavená nad pôvodnými podzemnými garážami, ktoré patria firme predávajúcej autá značky Chevrolet a Mazda.
Zámer spoločnosti NBBJ vychádzal z požiadavky prepojiť históriu miesta s navrhovaným charakterom materiálovej bázy budovy. Brownell to dosiahol použitím fasády pozostávajúcej zo skla viacerých typov, farebných kovových panelov a LED osvetlenia v úrovni terénu. Konštrukčným materiálom kovových fasádnych panelov, zasklenia, stien a dokonca podláh sa stal recyklovaný kompozit z áut, pneumatík a plastov.
&lt;br&gt;Projekt sa stretol s kladnými ohlasmi u klienta aj samotnej univerzity.
Súčasnosť.
Záujem Blaina Brownella o nové materiály hraničí s posadnutosťou: „Je to jedna z najväčších výziev, ktorým architektúra a staviteľstvo kedy čelili.“ Brownell tvrdí, že za posledných 15 rokov bolo vytvorených viac materiálov, ako v celej predchádzajúcej histórii staviteľstva. „Kým prvá vlna naštudovaných materiálov bola zmapovaná na základe ich technických výhod, v súčasnosti je primárnym stimulom ich ekologickosť“, tvrdí.
Blaine Brownell sa venuje aj tvorbe odborných článkov, ktoré publikoval vo viac ako tucte dizajnérskych, ekonomických a vedeckých magazínov. V rokoch 20062007 sa v rámci Fulbrightovho spoločenstva dostal opäť do Japonska, kde sa venoval výskumu súčasných japonských materiálových inovácií na Tokyo University of Science. Architektonicky tvorí najmä na území USA, prípadne Japonska.
V roku 2008 pracoval 11 mesiacov ako hosťujúci profesor na University of Michigan. V súčasnosti pokračuje vo svojom výskume nových materiálov a zároveň vyučuje na University of Minnesota.