burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ladislav Belás

Mons. ThDr. Ladislav Belás (* 22. február 1930, Milochov† 5. január 2021, Nitra) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, vysokoškolský pedagóg, historik a bibliotekár.
Životopis.
Narodil sa 22. februára 1930 v obci Milochov (dnes súčasť Považskej Bystrice) ako prvorodený syn robotníka Vincenta Belása a Kataríny, rod. Strhákovej. Školskú dochádzku začal 1. septembra 1936 v miestnej ľudovej škole. Po ukončení prvých piatich ročníkov pokračoval (na návrh miestneho kaplána Floriána Sabu) štúdiom na gymnáziu v Nitre od školského roku 1941/1942. Maturoval 15. júna 1949.
Pokračoval štúdium v Nitre na Vysokej škole bohosloveckej (19491950). Po jej zrušení študoval na Cyrilometodskej bohosloveckej fakulte v Bratislave. Po ukončení štúdia ho vysvätil Ambróz Lazík 21. júna 1953 v dóme svätého Martina v Bratislave za kňaza.
Po vysvätení pôsobil ako kaplán v obci Skalité (19531954, 4 mesiace zastupoval aj chorého kňaza v Belej pri Varíne), po preložení pôsobil v rokoch 19541963 v Čadci a 19631970 ako správca fary v Beluši.
V rámci ďalšieho štúdia spracoval tému, ktorú pod názvom "Vývoj rímskeho misála a jeho povinné zavedenie v Uhorsku so zreteľom na cyrilometodskú tradíciu" obhájil ako dizertačnú prácu a 25. júna 1971 ho promovali na doktora teológie. Po udelení doktorátu sa vracia do Nitry, v rokoch 19711980 pôsobil ako tajomník biskupského úradu, notár cirkevného súdu a prosynodálny examinátor.
V roku 1973 ho pápež Pavol VI. vymenoval za pápežského kaplána (monsignor), stal sa nitrianskym sídelným kanonikom, od roku 1977 katedrálnym archidiakonom a na krátky čas aj správcom farnosti Nitra–Horné mesto. V roku 1979 ho zvolili za člena správneho výboru Spolku svätého Vojtecha, v období 19801985 bol generálnym riaditeľom Ústrednej charity na Slovensku a správcom kostola svätého Ladislava v Bratislave. Následne (19851990) bol šéfredaktorom "Katolíckych novín", správcom farnosti Nitra–Dolné mesto a v rokoch 19851989 riaditeľom biskupského úradu v Nitre. V roku 1990 štát vrátil cirkvi Diecéznu knižnicu a jej správcom bol od 25. januára L. Belás. Od roku 1991 pôsobil ako cirkevný cenzor a odborný asistent pre odbor patrológia (do roku 2005).
Od roku 2017 žil v DSS Promeritae Quieti sv. Svorada v Nitre. Zomrel (po krátkej hospitalizácii) 5. januára 2021 v nitrianskej nemocnici.
Jeho erb vytvoril heraldik Miroslav Glejtek.
Publikačná činnosť.
Ladislav Belás mal výraznú publikačnú činnosť, ktorá bola zameraná na prínos kresťanstva k vzdelaniu a kultúre na Slovensku, kresťanské tradície a významné osobnosti Nitrianskej diecézy. Publikoval v periodikách ako "Duchovný pastier", "Slovenské hlasy z Ríma", "Katolícke noviny", "Duchovní pastýř" či "Slovenské ozveny".
Východoslovenská televízia

Východoslovenská televízia (skrátene VSTV), bola slovenská regionálna televízia vysielajúca z Košíc. Zameriavala sa na región východného Slovenska. Východoslovenská televízia vznikla 5. apríla 2016 a licenciu získala v decembri 2016. Vysielala 24 hodín denne so zameraním najmä na spravodajstvo a publicistiku z celého regiónu. Televízia taktiež ponúkala relácie zamerané na módu, lifestyle a hudbu. Vysielanie bolo ukončené v apríli 2021 z finančných dôvodov.
Programová štruktúra.
Nepretržité 24-hodinové vysielanie televízie tvorili viaceré vlastné formáty. Obsiahnuté bolo spravodajstvo, publicistika, dokument, psychológia, životný štýl, hudba, zábavné a diskusné relácie.
Pokrytie.
Televízia bola dostupná programových ponukách nasledujúcich poskytovateľov:
Adresa štúdia.
Kavečianska cesta 1/A,
040 01, Košice
Zoznam častí seriálu Naši

Naši je slovenský sitkom, ktorý mal premiéru vo štvrtok 7. januára 2016 na TV JOJ. Po úspešnom stabilizovaní seriálu potvrdila TV JOJ aj druhú sériu, ktorá mala premiéru 6. septembra 2016.
Bola potvrdená aj tretia séria, ktorá mala premiéru 6. septembra 2017. V roku 2018 zas Televízia JOJ potvrdila aj štvrtú sériu, ktorá sa vysielala od 11. septembra do 11. júna 2019. Bola potvrdená aj 5. séria, ktorá sa vysiela od 21. júna 2022 a je už posledná.
Zoznam častí seriálu Kredenc

Kredenc je slovenská televízna relácia TV Markíza, vysielaná zábavnou formou týždennej retrospektívy v podobe satirických správ a paródií na aktuálne témy z mediálneho, spoločenského či politického prostredia.
Zoznam častí seriálu Rodinné prípady

Rodinné prípady je slovenský seriál, ktorý sa vysiela od 17. decembra 2012 na TV Markíza. Seriál bol prerušený po jednej časti a pokračuje od 20. januára 2014.
Vachotovice

Vachotovice sú zaniknutá obec, v súčasnosti sa nachádzajúca v katastri obce Blažovce v okrese Turčianske Teplice, južne od nej pri moste cez Čiernu vodu na ceste do Borcovej. Na ortofotomape z 1955 a turistickej mape z roku 1952 ešte vidno pozostatky sídla, v súčasnosti tu však už žiadne domy nie sú.
História.
Osada sa prvý krát spomína v roku 1392 ako "Vahotfolua", v roku 1504 ako "Wachotowytz" , 1773 ako "Vachotfalva, Vahotfalva, Wachotowicze", 1786 ako "Wachotfalwa, Wachotowce", 1863 ako "Vahotfalu". Volá sa podľa predka Bodovcov z Bodovíc - Vahoya, spomínaného v roku 1258. V roku 1663 tu vyhorela kúria. V roku 1715 sa obec spomína ako celkom opustená, od roku 1785 ako samota obývaná rodom Vachotovcov, ktorí tu žili v jednom dome. Naposledy sa ako kuriálna obec spomína v roku 1863, neskôr už len ako súčasť Blažoviec (na prítomnosť kuriálnej osady upozorňuje pravdepodobne korunka v erbe Blažoviec). V roku 1952 sa na mape v tejto lokalite uvádza už len salaš.
Obyvateľstvo.
Vývoj počtu obyvateľov od roku 1715 po 1828 (na základe dostupných údajov) vyjadruje nasledovný graf:
Ara zelenokrídla

Ara zelenokrídla alebo ara zelená ("Ara chloropterus") je veľký, pestro sfarbený papagáj a jeden z najväčších a najrozšírenejších ár patriaci do rodu Ara.
Popis.
Nápadný, až 100 cm veľký vták s rozpätím krídel okolo 125 cm a hmotnosťou nad 1 kg. Rovnako ako ostatné ary má nápadne sfarbené štíhle telo, nápadne dlhý chvost a silný zobák. Má červené brucho, lopatky a hlavu s bielou kožou na tvári, okolie nad chvostom svetlo modré, chrbát a krídla s temne zeleným sfarbením. Samec aj samica sú sfarbení rovnako, mladé vtáky sa podobajú dospelým, ale majú kratší chvost. Vo voľnej prírode býva veľmi často zamieňaný s podobnou arou arakangou ("Ara macao"), v jej spoločnosti sa bežne zdržuje.
Rozšírenie.
Vyskytuje sa vo veľkom množstve v tropických lesoch na v severnej a strednej časti Južnej Ameriky. Celá juhoamerická populácia nebola zatiaľ vyčíslená, ale odhaduje sa že žije na ploche väčšej ako 8 100 000 km2. V súčasnej dobe pre aru zelenokrídlu predstavuje najväčšiu hrozbu ničenie jeho prirodzeného biotopu, zabíjanie dospelých vtákov pre mäso a perie a vyberanie mláďat z hniezd pre domáci chov.
Pre svoje výrazné sfarbené perie býva tento vták súčasťou súkromných chovov, a to napriek skutočnosti, že jeho odchov je relatívne náročný, z dôvodu jeho častého a prenikavého kriku. Na Slovensku je chovaný v Zoo Bojnice, kde v roku 1972 zaznamenali prvé rozmnoženie v podmienkach československých zoo. Odchov sa však nepodaril.Neskôr tu pár zostavený začiatkom 90ych rokov minulého storočia odchoval viac než 20 mláďat.
Ekológia.
Žije v pároch alebo v kŕdľoch, často sa mieša s kŕdľami ostatných druhov ár. Dospelé vtáky sa medzi sebou dorozumievajú hlučnými škrekmi, vďaka ktorým môžeme ich prítomnosť spozorovať aj na dlhšiu vzdialenosť. Je veľmi dobrým letcom, ale väčšinou nepodniká žiadne dlhé výpravy.
Živí sa semenami, plodmi, kvetmi a orechmi, ich tvrdú škrupinku dokáže ľahko zdolať vďaka veľmi silnému zobáku, ktorý dokáže pri pevnom stisku rozlomiť na polovicu aj násadu od metlu. Z dôvodu potravinovej konkurencie sa živí aj nezrelými plodmi a rastlinami, ktoré sa chemicky postrekujú proti okusovaniu. Pred otravou sa potom bráni jedením zeminy, ktorá v jeho žalúdku pôsobí ako protijed.
Ročne kladie väčšinou 3 vajíčka, na ktorých sedí 23–27 dní. Mláďatá, o ktorá sa starajú obaja rodičia, opúšťajú hniezdo asi po 12 týždňoch. Pohlavnú dospelosť ara zelenokrídla dosahuje v 8. roku života a pri dobrých podmienkach v zajatí sa môže dožiť až 70–80 rokov .
Dikarboxylová kyselina

Dikarboxylové kyseliny sú organické zlúčeniny, ktoré majú dve karboxylové skupiny. Všeobecne sa dajú zapísať ako HO2C−R−CO2H, kde R môže byť alifatický alebo aromatický zvyšok. Všeobecne vykazujú podobné vlastnosti, ako monokarboxylové kyseliny. Dikarboxylové kyseliny sa využívajú pri tvorbe kopolymérov ako sú polyamidy alebo polyestery. Najbežnejšie používanou dikarboxylovou kyselinou je kyselina adipová, z ktorej sa vyrába nylon.
Najjednoduchšou dikarboxylovou kyselinou je kyselina šťaveľová (oxalát). Jej vzorec je HOOC-COOH a skladá sa len z dvoch karboxylových skupín.
Medzi dôležité substituované dikarboxylové kyseliny patria aminokyseliny kyselina asparágová (aspartát) a kyselina glutámová (glutamát), ktoré sú dôležitou súčasťou mnohých bielkovín a enzýmov. Podobne dôležité sú napríklad kyselina fumarová (fumarát), jablčná (malát) alebo oxaloctová, ktoré vystupujú ako medziprodukty v Krebsovom cykle.
Sahara Shopping Park

Sahara Shopping Park alebo SAHARA Shopping Park je obchodná zóna nachádzajúca sa na Myslenickej, Okružnej a Obchodnej ulici v Pezinku v lokalite Sahara.
Patrí sem Nákupné centrum Mólo, obchodný dom a hypermarket TESCO, supermarket Lidl, pekáreň Bageta a predajňa náradia STAMET.
V susedstve je od roku 2017 v prevádzke obchodný dom Kaufland.
Ján Lichner

Ján Lichner môže byť:
Lichner

Lichner môže byť:
Tepláreň Košice

Tepláreň Košice (skrátene TEKO), je spoločnosť vyrábajúca a distribujúca teplo vo forme horúcej vody a pary v Košiciach. Patrí medzi najväčších výrobcov tepla na Slovensku. Hlavným odberateľom tepla je "Tepelné hospodárstvo, s.r.o." (TEHO). Prostredníctvom TEHO, tepláreň zásobuje až 78 000 košických domácností. Medzi iných odberateľov patrí aj Steel Aréna, Univerzitná nemocnica Louisa Pasteura, Technická univerzita, Univerzita Pavla Jozefa Šafárika aj viaceré významné obchodné centrá.
Tepláreň Košice taktiež produkuje elektrickú energiu a zároveň poskytuje služby a regulačnú elektrinu pre potreby elektrizačnej sústavy Slovenska. Hlavnými odberateľmi elektrickej energie sú spoločnosti Východoslovenská distribučná, a. s. a "Slovenská elektrizačná prenosová sústava, a. s."
Z celkového ročného odberu tepla 715 771 MWh za rok 2019 tvoria domácnosti 63 % a 37 % tvoria ostatní odberatelia. Do projektov ekologizácie, obnovy výrobných zariadení a rozvodov, investovala tepláreň v rokoch 2005 – 2017, až 125 miliónov €.
Podľa rebríčka "Transparency International Slovensko", sa za rok 2019 stala Tepláreň Košice najtransperentnejšou verejnou spoločnosťou, V hodnotneí získala 89 percent a ako jediná rating A+.
História.
Teplárenský systém sa pripravoval už v roku 1950. Po výstavbe "Východoslovenských železiarní" (dnešný U. S. Steel) v roku 1959 sa systém stal skutočnosťou. V januári 1960 odsúhlasilo vtedajšie "Ministerstvo palív a energetiky" oficiálnu realizáciu projektu. Prvotné práce zahŕňali najmä koplexné riešenie teplofikácie, s využitím dodávky tepla z existujúcej turbocentrály pri budove VSE a kotolní v mestskej časti Západ. Zároveň sa pripravovala aj výstavba mestskej teplárne v lokalite "Nižné Kapustníky". Provizorné tepelné zdroje v tej dobe predstavovali výkon 67,6 MW. Kotolne boli parné, no rozvody na sídlisku boli horúcovodné. Z tohto dôvodu vznikla pri kotolniach kaskádová zmiešavacia stanica, do ktorej ústili dve parné potrubia. Prvú dodávku tepla priniesol tento systém dňa 17. septembra 1963.
Výstavba teplárne.
Výstavba teplárne sa začala v máji 1962. Technologické vybavenie bolo tvorené dvoma parnými kotlami (160 t/h) s tepelným výkonom 217 MW, dva horúcovodné kotly (50 Gcal/h) s výkonom 116 MW a jeden kondenzačno-odberový turbogenerátor s výkonom 55 MW. Palivom v teplárni bol z počiatku antracit a neskôr zemný plyn. Historicky prvé teplo dodala novovzniknutá tepláreň 24. novembra 1967. Turbogenerátor bol prifázovaný v júni 1968. Neskôr boli provizórne zdroje tepla úplne odstavené a pôvodný parný rozvod sa začal prevádzkovať ako horúcovodný. Súbežne zo vznikom teplárne sa budovali aj tepelné rozvody.
Zlúčenie teplární.
1. januára 2022 sa stane Tepláreň Košice, a.s. nástupníckou spoločnosťou a po ukončení procesu integrácie šiestich štátnych teplárenských podnikov do jednej akciovej spoločnosti, bude spoločnosť premenovaná na "MH Teplárenský holding, a. s." Sídlo spoločnosti sa presunie z Košíc do Bratislavy.
Nikotínové vrecúška

Nikotínové vrecúška sú výrobky bez tabaku obsahujúce nikotín, ktorý sa do tela dostáva orálne, spravidla umiestnením pod hornú či dolnú peru. Ide o alternatívu fajčenia. Okrem nikotínu tiež obsahujú vodu, vlákna celulózy, arómu, zvýrazňovače chuti, xylitol, zahusťovadlá, umelé sladidlá, salmiak, regulátory kyslosti, škrob a ďalšie konzervačné látky. Bežne sa predávajú v plastovom puzdre v tvare puku, ktorý je vybavený priehradkou pre použité vrecúška. Pomerne populárne sú v Dánsku, Rusku a Švédsku, ich obľuba rastie aj v Česku. Po novom sa stávajú aj obľubou športovcov, ktorí ich využívajú na regeneráciu, uvoľnenie svalstva a k zlepšeniu koncentrácie pred zápasmi. Medzi populárnych užívateľov nikotínových vrecúšok patria Attilla Végh, Makhmud Muradov, Jamie Vardy a mnoho ďalších športovcov.
Zdravotné riziká.
Nikotín vyskytujúci sa vo vrecúškach môže rovnako ako u iných nikotínových produktov vyvolávať nežiaduce účinky ako napríklad:
Český vojenský psychológ Michal Kříž upozorňuje, že na nikotínových vrecúškach môže vzniknúť závislosť. Taktiež tvrdí, že nikotínové vrecúška môžu byť „cestou“ k iným drogám, napríklad marihuane.
Predejakulát

Predejakulát (taktiež predsemenná tekutina, Cowperova tekutina či ľudovo kvapka lásky) je viskózna bezfarebná tekutina vylučovaná z mužskej močovej trubice, počas toho, ako je muž sexuálne vzrušený, a pred tým, ako nakoniec dosiahne orgazmus a vypudí spermie počas ejakulácie.
Tvorba.
Predejakulačná tekutina je vylučovaná Cowperovými žľazami, ktorých cieľom je zmiešať sa so semenom, aby zaručili vyššie prežitie spermií.
Funkcia.
Predejakulát slúži na lubrikáciu počas sexuálneho styku, uľahčuje pohlavný styk (podobne ako vaginálne výlučky u žien), ale tiež pohyb predkožky po žaludi. Jeho ďalšou funkciou je tiež ochrana spermií pred kyslosťou v pošve a zvyškami moču v močovej trubici. Má tiež vlastnosti imunodeficiencie a hrá úlohu pri koagulácii spermií.
Množstvo.
Predejakulačná tekutina sa vylučuje v rôznych množstvách v závislosti od jednotlivca: niektorí ho nevyrábajú vôbec, iní až do 5 mililitrov.
V ojedinelých prípadoch ich môže jednotlivec vyprodukovať príliš veľa, čo môže byť príčinou rozpakov alebo podráždenia. Niekoľko prípadových štúdií naznačilo uspokojivé výsledky u týchto jedincov liečených inhibítorom 5-alfa reduktázy, ako ajfinasteridom.
Prítomnosť spermií.
Existuje mylná predstava, pravdepodobne z "", ktorú napísali Masters and Johnson v roku 1966, podľa ktorej tekutina pred ejakuláciou obsahuje semeno, a je preto príčinou nízkej spoľahlivosti prerušeného pohlavného styku ako antikoncepčnej metódy.
Napriek tomu, že sa na túto tému neuskutočnili žiadne rozsiahle štúdie, menšie štúdie majú tendenciu dokazovať opak. V skutočnosti z testovaných vzoriek tekutín pred ejakuláciou väčšina neobsahovala spermie a ostatné neobsahovali dostatok spermy na vyvolanie tehotenstva. Tehotenstvá, ktoré sa pozorujú napriek praxi prerušovaného pohlavného styku, a to dokonca dokonale, sa preto nedajú pripísať prítomnosti spermií v predejakulačnej tekutine, ale skôr spermiám zostávajúcim v močovej trubici po nedávnej ejakulácii a strhávaných predejakulátom alebo semenom, ktoré prišlo náhodne do kontaktu s vulvou.
Podľa iných štúdií však môže predejakulačná tekutina obsahovať značný podiel pohyblivých spermií, ako to uvádza vedecká štúdia z roku 2010, podľa ktorej sa až v 37% prípadov nachádzali spermie v predejakulačnej tekutine.
Prenos chorôb.
Predejakulačná tekutina má schopnosť prenášať baktérie, vírusy a iné patogény, z toho dôvodu je vhodné používať počas sexuálneho styku kondóm a pravidelne sa nechať testovať.
HIV.
Niektoré štúdie preukázali prítomnosť HIV v predejakulačnej tekutine ľudí s HIV, ktorí môžu infikovať sexuálneho partnera. Užívanie antiretrovirálnych liečiv znižuje riziko prenosu HIV o 44%. 
Iné choroby.
Podľa iných štúdií môže byť predejakulát zdrojom aj iných sexuálne prenosných chorôb, ako sú chlamýdie, kvapavka či hepatitída typu B.
Náboženské aspekty.
V sunnitskom islame sa predejakulát nazýva "madhy" a po jeho vylúčení je veriaci povinný rituálne si umyť celý penis a vyčistiť vodou časti odevu, ktoré s ním prišli do kontaktu (ide len o miernejšiu formu očisťovania, tzv. "wudu", nie závažnejšiu formu "ghusl", ktorá je vyžadovaná po vylúčení semena).
V iných náboženstvách nie je predejakulátu pripisovaný význam.
Sĺňava (chránený areál)

Sĺňava je chránený areál v správe štátnej ochrany prírody Malé Karpaty.
Nachádza sa v katastrálnom území obcí Sokolovce, Drahovce, Ratnovce a mesta Piešťany, v okrese Piešťany v Trnavskom kraji. Územie bolo vyhlásené v roku 1980 na rozlohe 399,0014 ha s ochranným pásmom 66,5534 ha. Na území areálu platí 4., respektíve 3. stupeň ochrany. 
Predmetom ochrany je: "Vodné vtáctvo a vodné biocenózy na vedeckovýskumné ciele."
Pohár konfederácií FIFA 2005

Pohár konfederácií FIFA 2005 bol 7. ročník Pohára konfederácií FIFA. Konal sa od 15. júna do 29. júna 2005 v Nemecku. Víťazmi sa stala reprezentácia Brazílie, keď vo finále porazila Argentínu 4:1. Najlepší strelcom sa stal Brazilčan Adriano s 5 gólmi. Najužitočnejším hráčom turnaja sa stal tiež Brazílčan Adriano. Zápas o tretie miesto vyhrali domáci futbalisti Nemecka.
Thomas Pesendorfer

Thomas Pesendorfer (* 20. február 1952, Marchtrenk, Rakúsko) je rakúsky rytec a návrhár mincí. Podpis: TP.
Thomas Pesendorfer je rakúskym rytcom, ktorý dlho pôsobil ako hlavný rytec v Rakúskej mincovni. Navrhol veľké množstvo známych mincí, napríklad 20 šilingovú mincu s portrétom Josepha Haydna. Jeho najúspešnejším dielom je dizajn svetoznámej investičnej mince Viedenská filharmónia.
Štúdium a kariéra.
Thomas Pesendorfer sa pôvodne chcel stať sochárom, vtedajšia situácia jeho rodiny mu však štúdium sochárstva neumožňovala. Nakoniec sa rozhodol navštevovať vysokú školu kovového dizajnu v Steyri, kde sa naučil techniku gravírovania.
Svoju kreativitu objavil a rozvíjal predovšetkým v remeselnej dielni svojho otca, kde často kreslil, modeloval a bez obmedzení navrhoval a realizoval svoje nápady.
Ako 20-ročný absolvoval učňovský kurz v Rakúskej mincovni. A keď dostal možnosť uchádzať sa o miesto rytca v Rakúskej mincovni, tak dlho neváhal. V roku 1982 sa jeho prvým dizajnom stala 20 šilingová minca s portrétom hudobného skladateľa Josepha Haydna.
V roku 1989 rakúska Národná banka poverila gravírovacie oddelenie Rakúskej mincovne, aby navrhlo mincu ako zlatý investičný produkt. Thomas Pesendorfer prišiel s návrhom vytvoriť zlatú investičnú mincu s motívom orchestru Viedenskej filharmónie.
Táto minca zožala celosvetový úspech medzi investormi a zberateľmi z celého sveta, a veľkej popularite sa teší až do dnes. Minca mala pôvodne len dve veľkosti: s objemom jednej unce a s objemom štvrť unce. Dnes je táto zlatá investičná minca známa v mnohých ďalších veľkostných variantoch. Okrem jej zlatej verzie existuje aj jej strieborný a platinový variant s dizajnom viedenskej filharmónie, ktorý navrhol Thomas Pesendorfer.
V roku 1993 vtedajší hlavný rytec Rakúskej mincovne odišiel do dôchodku a Thomas Pesendorfer bol ustanovený za jeho nástupcu.
KOSIT

KOSIT (obchodné meno: KOSIT, a.s.), je spoločnosť zaoberajúca sa zberom a spracovaním odpadu. Spoločnosť vlastní jedno zariadenie na energetické využitie odpadov, má 13 dcérskych spoločností a zamestnáva 700 pracovníkov. Svoje služby poskytuje 220 komunálnym zákazníkom a zhruba 2000 podnikateľským subjektom.
Podnik prevádzkuje 26 tisíc kontajnerov, 242 áut a zhodnotí 195 000 ton odpadu ročne. Ďalej vyprodukuje maximálne 48 000 MWh elektrickej energie, ktorá slúži pre 20 000 domácností. V zime zabezpečuje vykurovanie pre 2 400 domácností.
Kompetencie a charakteristika.
Spoločnosť spravuje okrem odpadového hospodárstva aj časť správy zelene a zimnú údržbu komunikácií v Košiciach. Celkovo patrí do správy spoločnosti viac ako 657 kilometrov komunikácií. Na údržbu ciest mala spoločnosť v roku 2020 vyhradených 3,4 milióna €.
V roku 2017 spoločnosť zhodnotila vyše 223 000 ton odpadu. Z odpadu prostredníctvom zariadenia na energetické zhodnocovanie odpadov, vyprodukovala 45 GWh elektrickej energie a 150 000 GJ tepla. Týmto spôsobom spoločnosť dodala teplo pre viac ako 2 400 domácností, a elektrickú energiu pre 19 200 domácností.
V septembri 2018 bola spoločnosť zaradená do "Združenia európskych spaľovní odpadu" (CEWEP). KOSIT sa tak stal prvým členom tohto združenia, pochádzajúcim zo Slovenska.
V júni 2018 v súvislosti so znížením množstva skládkovaného odpadu vyplývala pre všetky mestá povinnosť zabezpečiť obyvateľom kompostovacie zásobníky. Po zmene "Všeobecne záväzného nariadenie mesta Košice č. 168", sa začalo z projektom, ktorý umožňuje vlastníkom rodinných domov, požiadať si o bezplatný kompostér. Dodávateľom kompostérov sa stala spoločnosť KOSIT.
Zberné dvory.
KOSIT v Košiciach prevádzkuje šesť zberných dvorov, v týchto mestských častiach: Juh, Západ, Staré Mesto, Ťahanovce, Šaca a Nad jazerom.
Pohár konfederácií FIFA 2017

Pohár konfederácií FIFA 2017 bol 10. ročník Pohára konfederácií FIFA. Konal sa od 17. júna do 2. júla 2017 v Rusku. Víťazmi sa stali hráči Nemecka, keď vo finále zdolali Čile 1-0. Najlepší strelcami sa stali Nemci Goretzka, Stindl a Werner s 3 gólmi. Najužitočnejším hráčom turnaja sa stal Nemec Julian Draxler. Zápas o tretie miesto vyhrali futbalisti Portugalska.
Alkaptonúria

Alkaptonúria (skrátene aj AU alebo AKU, prenesene aj „choroba čiernych kostí“) je dedičné ochorenie, spôsobené rôznymi defektami na géne GHO (gén kódujúci enzým homogéntizát-1,2-dioxidáza) a z toho vyplývajúcimi poruchami metabolizmu tyrozínu. Prejavuje sa ukladaním kyseliny homogentizovej a jej oxidačného polyméru (tzv. alkapton – odtiaľ názov ochorenia) do spojivových tkanív tela, čo spôsobuje ich čierne sfarbenie – ochronóza. Vo svetovej populácii sa vyskytuje s prevalenciou 1:100 000 – 1:1 000 000, no na Slovensku a v Dominikánskej republike má najvyššiu prevalenciu na svete, odhadovanú až na 1:19 000.
Príčina ochorenia.
Ochorenie je dedičné a dedí sa autozómovo recesívnym typom dedičnosti. Príčinou je niektorá z mutácií na géne GHO, ktorý sa nachádza na proximálnom úseku dlhého ramena chromozómu 3 (3q13) a kóduje enzým homogéntizát-1,2-dioxidáza. Tento gén má dĺžku 55 kb a skladá sa zo 14 exónov a 13 intrónov. Mutácie spôsobujúce alkaptonúriu môžu byť rôzne, u slovenských rodín sa pozorovalo 10 rôznych typov mutácií, z toho najviac substitúcií a delécií.
V dôsledku chýbania enzýmu homogéntizát-1,2-dioxidáza sa v spojivových tkanivách hromadí kyselina homogentizová a jej oxidačný polymér (alkapton). Tie vznikajú ako medziprodukt rozkladu tyrozínu a fenylalanínu v tele.
Symptómy.
Do dosiahnutia 20. až 30. roku života sa ochorenie prejavuje len málo symptómami, z nich najvýraznejším je tmavý moč a tmavé sfarbenie ušnej chrupavky a ušníc (tieto dva znaky slúžia aj na skorú diagnostiku). Od 40. roku života sa symptómy postupne zhoršujú, najčastejšie prejavy sú obličkové kamene, problémy s pohybovým ústrojenstvom (hlavne zaťažené kĺby a progresívne sa zhoršujúca kyfóza alebo skolióza), ktoré postupne môžu prejsť až ku celkovej invalidite (ochronotická artropatia). Sú známe aj problémy so srdcom, oslabenie šliach, osteopénia, prostatové kamene Ochorenie nespôsobuje mentálnu retardáciu a neovplyvňuje ani dĺžku života.
Výskyt.
Na svete sa toto ochorenie vyskytuje s neznámou prevalenciou, no odhaduje sa medzi 1:100 000 a 1:1 000 000. Regióny s vyšším výskytom ochorenia sú napríklad Wales (1:44 800), Dominikánska republika a Slovensko (1:19 000). Na Slovensku nesie prvenstvo región Kysuce, nakoľko v hornatých oblastiach sa komunity často izolovali a dochádzalo k príbuzenským manželstvám, pri ktorých sa frekvencia defektných alel v populácii zvyšuje.
Liečba.
V súčasnosti sa alkaptonurikom poskytuje najmä paliatívna starostlivosť (zmiernenie bolestí), no zvažuje sa použitie niektorých liečiv (nitizinón).
Ryan Martin Bradshaw

Ryan Martin Bradshaw (* 29. november 2006, Hainburg an der Donau) je slovensko-austrálsky detský hudobný virtuóz a klavirista. Od februára 2021 je prvým rezidenčným sólistom Symfonického orchestra Slovenského rozhlasu (SOSR). Je víťazom viacerých detských hudobných súťaží.
Životopis.
Bradshaw sa narodil v roku 2006 v rakúskom Hainburgu ako dieťa austrálskeho otca a slovenskej matky Patricie Bradshaw, žije v Bratislave. Je pravnukom herca Martina Gregora. Na klavír začal hrať ako šesťročný a od ôsmich rokov hráva s orchestrom.. Od roku 2016 je tiež žiakom viedenskej Universität für Musik und darstellende Kunst v triede profesora Vladimira Kharina pre mimoriadne nadané deti.
Falošná správa

Falošná správa (iné názvy: fejková správa, fake news; angl. "fake news" [v angličtine je news pomnožné podst. meno], predchodcom v podobnom význame bola "novinárska kačica" ) sú nepravdivé alebo zavádzajúce informácie zverejňované ako správa. Slovenský výraz falošná správa môže alternatívne označovať e-mailom (či podobnými prostriedkami) šírený hoax (angl. "e-mail hoax" a podobne).
Šírenie falošnej správy môže za určitých okolností napĺňať znaky šírenia poplašnej správy (§ 361 Trestného zákona), čo je trestný čin. 
Cieľom falošnej správy môže byť napríklad poškodiť reputáciu fyzickej či právnickej osoby alebo získať príjmy z reklamy.
Niekedy falošné správy vytvárajú a šíria nepriateľskí zahraniční aktéri, najmä počas volieb. Zámerné šírenie falošných správ môže byť dezinformáciami, ktoré môžu byť pripravené tajnými službami a zamerané na ovplyvňovanie, falšovanie, zdiskreditovanie a pod. 
V minulosti boli falošné správy bežné v tlači, najmä v bulvárnej tlači. Frekvencia falošných správ sa zvyšovala s rozmachom sociálnych médií, najmä Facebooku. Údajnými dôvodmi šírenia falošných správ je aj politická polarizácia, postpravdivá (post-truth) politika a postfaktická (post-factual) politika, konfirmačné skreslenie a algoritmy sociálnych médií. Používanie anonymne hostovaných webových sídiel s falošnými správami sťažuje zisťovanie a stíhanie zdrojov falošných správ z dôvodu urážky na cti či ohovárania.
Definícia.
Termín "fake news" - falošná správa je neologizmus. V užšom zmysle ide o mediálnu (alebo webovú) správu, ktorá nemá oporu vo faktoch, je však prezentovaná ako vecne presná. V širšom zmysle pojem zahŕňa aj rôzne zavádzajúce správy, polopravdy, dezinformácie a podobne. V niektorých definíciách falošné správy zahŕňajú aj satirické články, ktoré sú nesprávne interpretované ako pravdivé a články, ktoré používajú senzáciechtivé alebo clickbaitové nadpisy, ktoré odporujú textu správy.
Mediálny bádateľ Nolan Higdon tvrdí, že definícia falošných správ sa používa príliš úzko len na označenie vybraných médií a politických ideológií. Podľa neho je falošná správa v skutočnosti „nepravdivý alebo zavádzajúci obsah prezentovaný ako [mediálna] správa a komunikovaný vo formátoch v oblasti hovorenej, písanej, tlačenej, elektronickej a digitálnej komunikácie“.
Typy falošných správ.
Claire Wardlová z "First Draft News" identifikovala sedem typov falošných správ:
Niekoľko typov falošných správ z iného hľadiska:
Ako spoznať falošné správy.
Ján Markoš, podobne ako TIS (pozri obrázok), odporúča osem postupov, ako odlíšiť pravdivú správu od dezinformácie.
Larry James Kulick

Larry James Kulick (* 24. február 1966, Natrona Heights, Pensylvánia, USA) je americký rímskokatolícky diecézny biskup diecézy Greensburg v štáte Pensylvánia v USA. Jeho starí rodičia pochádzali z Novej a Starej Bystrice. Kulick sa často hlási ku svojmu slovenskému pôvodu.
Život.
Štúdiá a kňazstvo.
Larry Jamec Kulick sa narodil 24. februára 1966 v Natrona Heights otcovi Larrymu J. Kulickovi staršiemu a matke Myrne Dolores Coleman Kulickovej. Jeho starí rodičia pochádzali z Novej Bystrice a Starej Bystrice na Kysuciach; neskôr emigrovali na americký kontinent. Kulick vyrastal v Leechburgu v Pensylvánii a vyštudoval strednú školu sv. Jozefa. Následne vstúpil do kolégia sv. Vincenta a neskôr do seminára sv. Vincenta v Latrobe v Pensylvánii.
Za kňaza diecézy Greensburg bol vysvätený 16. mája 1992 biskupom Anthonym Gerardom Boscom v katedrále Najsvätejšej Sviatosti. V roku 2012 Kulick získal licenciát z kánonického práva na Americkej katolíckej univerzite. 
Dňa 21. mája 2014 mu bol udelený titul monsignor a bol aj generálnym vikárom diecézy Greensburg. Pápež František vymenoval 16. júla 2020 vtedajšieho diecézneho biskupa Edwarda Malesica za biskupa Clevelandu. Keď sa 14. septembra 2020 Malesic ujal nového úradu, Kulick sa stal od 15. septembra 2020 apoštolským administrátorom "sede vacante". 
Biskup Greensburgu.
Po troch mesiacoch uprázdneného biskupského stolca pápež František vymenoval 18. decembra 2020 Larryho Kulicka za šiesteho diecézneho biskupa diecézy Greensburg. Biskupské svätenie prijal 11. februára 2021 v Katedrále Najsvätejšej sviatosti v Greensburgu. Za biskupa ho vysvätil filadelfský arcibiskup metropolita Nelson Pérez. Spolusvätiteľmi boli clevelandský biskup Edward Charles Malesic a jeho predchodca emeritný biskup Lawrence Eugene Brandt. 
Biskupský erb.
V Kulickovom biskupskom erbe sa nachádza aj slovenský znak dvojkríža, keďže Kulick má korene zo Slovenska. Biskupským heslom sú slová "Kristus je Pravda" ().
Vzťah so Slovenskom.
Kulick je hrdý na svoj slovenský pôvod, ku ktorému sa často hlási. Počas kňazského života bol aktívny v slovenských kultúrnych spolkoch v Spojených štátoch a pravidelne organizoval na Štedrý deň večeru podľa slovenskej vianočnej gastronómie. Počas jeho biskupskej vysviacky zazneli aj piesne v slovenčine.
Kulick bol hlavným celebrantom sv. omše počas cyrilometodskej púte v Nitre 5. júla 2023.
Pohár konfederácií FIFA 2003

Pohár konfederácií FIFA 2003 bol 6. ročník Pohára konfederácií FIFA. Konal sa od 18. júna do 29. júna 2003 vo Francúzsku. Víťazmi sa stali domáci reprezentanti Francúzska, keď vo finále porazili Kamerun 1:0 po predĺžení. Najlepší strelcom sa stal Francúz Thierry Henry so 4 gólmi. Najužitočnejším hráčom turnaja sa stal tiež Francúz Thierry Henry. Zápas o tretie miesto vyhrali futbalisti Turecka.
Nová Cvernovka

Nová Cvernovka je kultúrne a kreatívne centrum, ktoré spravuje Nadácia Cvernovka.
Nachádza sa v priestoroch bývalej Strednej priemyselnej školy chemickej na predmestí Bratislavy. Okrem multifunkčných priestorov, vonkajšej terasy, pódia, komunitnej záhrady, verejného parku, detského ihriska a verejnej knižnice tu sídli vyše 120 umeleckých a tvorivých ateliérov. Areál poskytuje široké spektrum kultúrnych a vzdelávacích programov z oblasti hudby, výtvarného umenia, literatúry, filmu, divadla a multižánrových aktivít.
Nová Cvernovka je od roku 2018 členom Antény - siete pre nezávislú kultúru, ktorá spája kultúrne centrá a organizácie, ktoré pôsobia v oblasti profesionálneho nezávislého súčasného umenia a kultúry na Slovensku. Patrí tiež do medzinárodnej siete nezávislých kultúrnych inštitúcií Trans Europe Halles, ktoré fungujú na báze občianskych iniciatív revitalizujúcich prázdne industriálne objekty na priestory pre umenie a kultúrno-sociálne aktivity.
Železničiarska ulica (Nitra)

Železničiarska ulica je ulica v Nitre v časti Čermáň. Začína pri križovatke Cabajská - Novozámocká a tiahne sa popri železničnej trati Nové Zámky – Prievidza a železničnej stanici Nitra. Na križovatke s Golianovou ulicou sa od hlavnej cesty odpája, nahrádza ju Hanulova ulica a Železničiarska ulica pokračuje ďalej, ako vedľajšia ulica popri železničnej trati. Končí pri ulici Braneckého.
Ara zelená

Ara zelená môže byť:
Norman Holter

Norman Jefferis Holter (* 1. február 1914, Helena† 21. júl 1983, tamže) bol americký fyzik, biológ a vynálezca prenosného zariadenia na zaznamenávanie srdcovej aktivity známej ako Holterovo monitorovanie.
Biografia.
V roku 1937 vyštudoval Kalifornskú univerzitu v Los Angeles, kde získal magisterský titul z chémie a fyziky. Postgraduálne vzdelanie získal na univerzite v Heidelbergu a Chicagskej univerzite. Počas druhej svetovej vojny pôsobil ako hlavný fyzik amerického námorníctva, kde skúmal správanie morských vĺn. V roku 1946 stál v čele vládnej výskumnej skupiny, ktorá testovala atómovú bombu na atole Bikini. Po vojne pokračoval vo službách štátu v Komisii pre atómovú energiu Spojených štátov amerických a v rokoch 1955 až 1956 bol prezidentom Spoločnosti pre nukleárnu medicínu. Po objave svojho monitorovacieho zariadenia sa stal roku 1964 prednášajúcim na Kalifornskej univerzite v San Diegu.
Záľubu našiel vo vede a umení, najmä v sochárstve a jazzu. Za svoje úspechy sa stal vo vedeckom okruhu pomerne populárnym, ale sláva ho, podľa jeho slov, „zaťažovala". Uviedol, že lekári ho raz požiadali o autogram, načo im odpovedal: "O čom to hovoríte?" "Vyzerám ako filmová hviezda?" a ponúkol im pohár vína.
Zomrel vo veku 69 rokov 21. júla 1983 a na jeho pomníku sú vytesané slová jeho manželky - "Jediná vec, ktorú ti nikto nemôže vziať, je to, čo vieš."
Holterovo monitorovanie.
Roku 1947 v Helene Holter zo svojich finančných prostriedkov založil spoločnosť "Holter Research Foundation" a ako jej cieľ stanovil, že zostrojí prenosné zariadenie, ktoré bude monitorovať elektrofyziologické procesy srdca, bez toho aby pacient musel po celú dobu monitorovanie byť na lôžku. Prvé monitorovacie zariadenie zostrojil taktiež roku 1947 a skladalo sa robustného rádiového vysielača EKG a dvoch batérií s hmotnosťou 38 kg.
Technický pokrok v 50. rokoch 20. storočia potom umožnil znížiť hmotnosť zariadenia na 1 kg a zmenšiť jeho rozmery na 19,5 x 9,8 x 4,6 cm. To bolo možné vďaka objavenie a následnej výrobe tranzistorov, ktoré nahradili záznam na záznamová médiá rádiovým prenosom. Holter a jeho spolupracovníci tiež vyvinuli systém prehrávania, ktorý umožňoval zobrazovať zaznamenané EKG na displeji. Začiatkiem 50. rokov navštívil Holterovo laboratórium Paul Dudley White, v tej dobe známy kardiológ. White bol Holterovo prácou šokovaný a predniesol, že tento vynález predĺži milióny životov.
Oficiálne svoju metódu publikoval v roku 1961 vo americkom časopise Science v článku s názvom "Nová metóda pre štúdium srdca" (anglicky "New method for heart studies)," v ktorom zoznámil čitateľa so svojím zariadením. V tej dobe Holterovo monitorovanie využívalo k záznamu činnosti srdca kazety a batérie umožňovali desaťhodinový záznam.
Nový vynález otvoril široké možnosti v medicíne a počet zachránených životov vďaka nemu nemožno spočítať. Holter za svoj objav dostal čestný doktorát na Carrollove univerzite v Montane za vynikajúci prínos pre vedu a roku 1964 získal titul profesora na Kalifornskej univerzite v San Diegu, kde potom aj prednášal.
Po smrti Holtera roku 1983 bol prístroj naďalej vylepšovaný ďalšími skupinami vedcov a lekárov.
Pavol Čekan

Pavol Čekan, PhD., B.Sc. (* 25. marec 1979, Prešov) je slovenský vedec pôsobiaci v oblasti molekulárnej biológie, biochémie a molekulárnej onkológie. Podieľal sa na troch patentoch v oblasti výskumu RNA. Študoval na University of Iceland. Pôsobil na americkom Národnom onkologickom inštitúte, súčasti Národného Inštitútu zdravia; Rockefellerovej univerzite v New Yorku a napokon sa stal spolu s Vladimírom Wolfom a Petrom Kiliánom jedným zo zakladateľov vedeckej spoločnosti MultiplexDX, v ktorej v súčasnosti pracuje aj na vývoji testov na ochorenie COVID-19 - typu PCR a LAMP. Časopis Financial Times ho v roku 2017 zaradil medzi 100 východoeurópskych vychádzajúcich hviezd v oblasti technológií.
Je známy vďaka svojmu výskumu v oblasti diagnostiky rakoviny prsníka, jeho diagnostická teória tzv. multiplexingu bola validovaná a odpublikované v roku 2013 v časopise The Journal of Clinical Investigation. Vďaka tejto technológii je možné podiel správne určených diagnóz zvýšiť až na 99 percent. 
Na Slovensku sa stal širšie známym v súvislosti s pandémiou COVID-19 ako výrobca testov, ktoré sa používajú naprieč celým svetom. Patrí medzi vedcov združených v iniciátive Veda pomáha, ktorých prezidentka Zuzana Čaputová často pozýva na stretnutia ohľadom vývoja pandémie na Slovensku. Bol súčasťou delegácie prezidentky na ceste do Vatikánu, kde boli PCR testy vyvinuté vo firme MultiplexDX odovzdané ako dar Svätej Stolici.
Biografia.
Pavol Čekan sa narodil v roku 1979 v Prešove, kde študoval v triede s Ivanom Táslerom na Gymnáziu Jána Adama Raymana, ktoré reprezentoval na chemických olympiádach a korešpondenčných seminároch. V mladosti bol členom folklórnych súborov Rozmarija, Dúbrava a Dúbravienka. Po skončení stredoškolského štúdia sa hlásil na vysokoškolské štúdium medicíny na Slovensku, ale neuspel na prijímacích pohovoroch. Rozhodol sa odísť do zahraničia, rok strávil v Spojenom kráľovstve a potom išiel študovať na Island medicínu. Pre ťažkosti s angličtinou a islandčinou, v ktorej boli všetky odborné predmety, si vybral zmenu odboru a na University of Iceland študoval biochémiu. Štúdium biochémie ukončil s titulom Bachelor of Science. Dostal ponuku na doktorandské štúdium v Spojených štátoch a zároveň na Islande.
Po ukončení PhD štúdia na University of Iceland sa v roku 2009 zamestnal v New Yorku na mieste odborného asistenta na Rokefellerovej univerzite v laboratóriu profesora Thomasa Tuschla. Tam sa venoval RNA biológii, molekulárnej patológii a tiež spolupracoval na vývoji novej patentované diagnostickej metódy.
Roku 2013 začal pracovať v americkom Národnom onkologickom inštitúte ako výskumný pracovník v odbore bunkovej a rakovinovej biológie.
V roku 2016 založil spoločne s Vladimírom Wolfom a Petrom Kiliánom spoločnosť MultiplexDX. Po založení firmy sa vrátil späť na Slovensko.
Perseverance (rover)

Perseverance (slovensky "Vytrvalosť") je rover určený na prieskum kráteru Jezero na Marse, ktorý je súčasťou misie Mars 2020 americkej agentúry NASA. Rover do vesmíru úspešne vyniesla raketa Atlas V 541 z Cape Canaveral Air Force Station na Floride 30. júla 2020 o 7:50 miestneho času (11:50 UTC). Na Marse pristáĺ 18. februára 2021 . Rover pre NASA vyrobilo laboratórium Jet Propulsion Laboratory, ktoré ho aj naďalej ovláda zo svojho riadiaceho strediska. Plánovaná prevádzkyschopnosť rovera bola jeden marťanský rok, teda 687 dní.
Perseverance má takmer totožný vzhľad ako jeho predchodca rover Curiosity, ktorý jazdí po povrchu Marsu od augusta 2012. Rover má sedem vedeckých prístrojov, ktoré skúmajú povrch Marsu, ďalej 23 kamier a dva mikrofóny. Rover sprevádza autonómna dvojrotorová helikoptéra Ingenuity (slovensky Vynaliezavosť), ktorá zrealizovala prvý motorový let na inej planéte.
Ciele.
Rover Perseverance má štyri vedecké ciele:
Výskum.
Perseverance prvýkrát nahral akustické prostredie na Marse.
6. augusta 2021 sa rover "Perseverance" pokúsil odobrať prvú vzorku, ktorá by mala byť nasledujúcou misiou dopravená na Zem. Odber však bol neúspešný. 2. septembra uskutočnil prvý úspešný odber vzorky. Vyvŕtanú vzorku sa podarilo dostať dovnútra odberového tubusu. Nasledovali ďalšie úspešné odbery. 29. decembra 2021, pri odbere už šiestej vzorky, sa kúsok vzorky oddelil a dopadol na okraj odberového puzdra. Kvôli tomu nie je možné toto puzdro uzavrieť.
27. júla 2022 NASA a ESA oznámili zmeny v plánovaného projektu Mars Sample Return (MSR), ktorého cieľom je priviesť na Zem prvé vzorky z Marsu. Tieto vzorky mal doniesť k pristávaciemu modulu nasledujúcej misie jednoduchý rover. Podľa nového rozhodnutia sa ale tento rover nepostaví a vzorky donesie k návratovej rakete samotný Perseverance. V prípade, že Perseverance nebude schopný tieto vzorky v roku 2030 dopraviť k návratovému systému, prinesie návratový systém dve nové marťanské helikoptéry, ktoré ho zastúpia.
29. januára 2023 rover vyložil poslednú, desiatu vzorku, ktorú odobral z marťanského povrchu. Ukončil tak zhruba 1,5-ročné obdobie zbierania vzoriek zo zaujímavých lokalít. Z každého miesta odobral vzorku dvojmo, pričom jednu ampulku z páru vyložil na Mars a jednu si ponechal, aby sa ju sám pokúsil priniesť k návratovej sonde, ktorá sa plánuje vyslať na marťanský povrch. Vyložené vzorky umiestnené päť až pätnásť metrov od seba slúžia ako záloha pre prípad zlyhania rovera a k návratovému modulu by ich mali priniesť marťanské helikoptéry.
Prístroje.
NASA zvažovala takmer 60 návrhov na prístrojové vybavenie roverov. Dňa 31. júla 2014 NASA oznámila, ktorých sedem nástrojov bude tvoriť užitočné zaťaženie roveru:
Dom chadžiho Vlasakiho Čochadžijatu

Dom chadžiho Vlasakiho Čochadžijatu () je meštiansky dom z konca 18. storočia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Lokalita.
Dom Verena Stamboľana leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv v západnom svahu pahorku Nebet tepe na ulici „Konstantin Stoilov“ ()´č. 50, pričom leží na rohu ulice.
Dejiny a súčasnosť.
Dom bol postavený koncom 18. storočia pre potreby bohatého plovdivského obchodníka s odevmihadžiho Vlasakiho Čochadžijatu. Dom bol plne reštaurovaný v priebehu 70. rokov 20. storočia na základe zápiskov a fotografií architekta Christa Peeva. V súčasnosti v budove sídli administratívna správa "Architektonicko-historickej rezervácie „Starý Plovdiv“" ()tzv. Obecný inštitút „Starý Plovdiv“ ().
Charakteristika.
Dom je postavený na rohu dvoch ulíc. Na obidvoch fasádach budovy smerujúcich do ulíc sa nachádzajú arkiere. Do budovy sa vchádza z dvora do ktorého sa vchádza cez nízky priechod. Vnútorné schodiská vedú na dve nadzemné poschodia. Na každom poschodí sa nachádza centrálny salón a ďalšie tri izby. Stropy miestností sú drevené a bohato zdobené drevorezbou, pričom strop v jednej z miestností je aj namaľovaný. Geometrickými ornamentami sú zdobené sú aj dvere a skrinky v interiéri. Steny sú zdobené maľbami v podobe farebných línií, pilastrov a dekoratívnych kvetov. Budova má aj prízemné pivničné poschodie na ktorom sa nachádzala hospodárska časť budovy.
Budova bola v druhej polovici 20. storočia zreštaurovaná.
Deadnaming

Deadnaming je použitie rodného mena alebo iného bývalého mena, čiže mena, ktoré je „mŕtve“ pre transrodovú alebo nebinárnu osobu, bez jej súhlasu. Takéto meno sa označuje ako deadname.
Deadnaming sa môže vyskytnúť nechtiac, môže však byť použité tiež na „agresívne vylúčenie a zavrhnutie“ rodovej identity človeka. Používanie pôvodného mena môže mať traumatizujúce účinky na trans osobu. Koncept je prepojený s konceptom misgenderingu.
V auguste 2019 filmová databáza IMDb zmenila svoju politiku a dovolila ľuďom odstrániť tzv. deadname z databázy, ak meno nie je široko známe a osoba ho nepoužíva. Americká LGBTQ organizácia GLAAD v svojej príručke pre médiá neodporúča používať deadname v článkoch bez súhlasu trans osoby.
Centre des nouvelles industries et technologies

Centre des nouvelles industries et technologies (CNIT) je prvá budova postavená v La Défense na západe Paríža. Jeho charakteristický tvar je spôsobený trojuholníkovým pozemkom, ktorý zaberá a nahradzuje staré továrne Zodiac na území Puteaux. CNIT, postavený v roku 1958, prešiel dvoma reštrukturalizáciami dokončenými v rokoch 1988 a 2009. Spravuje ho spoločnosť Viparis.
Ara červenosluchá

Ara červenosluchá (lat. "Ara rubrogenys") je endemický papagáj z rodu "Ara", ktorý obýva malú polopúštnu horskú oblasť v Bolívii. Ide o ohrozený druh a vo voľnej prírode žije asi posledných 150 jedincov. Tento druh je však úspešne chovaný v zajatí. 
Opis.
Ara červenosluchá je 55 - 60 cm dlhá. Je prevažne zelená s červeným čelom, červenou ušnou škvrnou a oranžovočervenými spodnými krídelnými krovkami. Oblasť holej kože v okolí očí zasahuje k zobáku. Ohyb krídel je červený, ručné letky modré. 
Chov.
Mnohé ary hniezdia v dutinách stromov, keďže sa ani v ich areále rozšírenia stromy veľmi nevyskytujú, hniezdia v skalných puklinách. V minulosti boli vo väčšom množstve chytané na účely obchodu, dnes ich občas prenasledujú miestni poľnohospodári, pretože ary lietajú do obilných polí.
Dančovov dom

Dančovov dom () je meštiansky dom z konca 18. storočia, nachádzajúci sa v centrálnej časti mesta Plovdiv v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku.
Iné názvy.
Budova je známa aj ako Dom Georgiho Dančova – Zografinu (),
Lokalita.
Dančovov dom leží v centrálnej časti mesta Plovdiv v hraniciach architektonicko-historickej rezervácie Starý Plovdiv na križovatke ulíc „Christo Peev“ () a „Kiril Nektariev“ ().
Dejiny a súčasnosť.
Budova bola postavená koncom 18. storočia. V 60. rokoch 19. storočia na budove prebehlo niekoľko stavebných úprav, ktoré sa dotkli prevažne fasády smerujúcej do dvora. Po oslobodení Bulharska v roku 1878 v dome žil významný bulharský umelec a revolucionár Georgi Dančov – Zografina a práve po ňom je dnes dom pomenovaný. V roku 1998 budova získala štatút kultúrnej pamiatky národného významu. Neskôr prebehla reštaurácia budovy a po reštaurácii bol dom nejaký čas využívaný ako medzinárodné stredisko pre výuku profesionálov v sfére konzervácie budov.
Charakteristika.
Stavba predstavuje nesymetrický obrodenecký obytný dom plovdivského typu. Nesie však niektoré znaky prechodu k symetrickej schéme obrodeneckého domu. Budova má celkovo tri poschodiadve nadzemné a jedno podzemné. Na fasádach smerujúcich do ulíc sa na druhom poschodí nachádzajú arkierové časti, ktoré sú predĺžením izieb. Na fasádach na prvom poschodí sa taktiež nachádzajú malé arkierové časti, ktorými sú pozorovateľne s výhľadom do obidvoch ulíc s ktorými susedia fasády domu. Do dvoru sa vstupuje z ulice cez nízky portál. Vo väčších z izieb sa do súčasnosti zachovali originálne drevené stropy zdobené drevorezbou.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku v Štátnom vestníku č. 25 z roku 1998, pričom ako dôvod ochrany boli uvedené umelecká, architektonická a historická hodnota budovy. Názov budovy ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je "Dančovata kăšta" (, doslova "Dančovov dom").
Dylan Taylor

Dylan Taylor (* 9. júl 1981) je kanadský herec.
Kariéra.
Najvýznamnejšími Taylorovými televíznymi úlohami sú Steve Wassenfelder, neforemný teoretický fyzik televízneho seriálu "Defying Gravity". Andrew O'Brien v pôvodnej sérii BBC America "Copper" a Bryan Ingram v seriáli "Slasher".
Trnovník

Trnovník môže byť:
Potašňa

Potašňa () je ukrajinská dedina ležiaca v Beršaďskom rajóne vo Vinnyckej oblasti, neďaleko od hraníc s Moldavskom. Obýva ju 1147 obyvateľov a zaberá rozlohu . Nachádza sa v nadmorskej výške 
Je rodiskom akademického maliara Prokipa Kolisnyka, zaslúžilého umelca Ukrajiny.
Pohár konfederácií FIFA 2001

Pohár konfederácií FIFA 2001 bol 5. ročník Pohára konfederácií FIFA. Konal sa od 30. mája do 10. júna 2001 v Japonsku a Južnej Kórei. Víťazmi sa stala reprezentácia Francúzska, keď vo finále porazili domáce Japonsko 1:0. Najužitočnejším hráčom turnaja sa stal Francúz Robert Pires. Zápas o tretie miesto vyhrali futbalisti Austrálie.
Agát (rozlišovacia stránka)

Agát môže byť v botanike:
Žltý agát

Žltý agát môže byť ľudový názov druhu:
101 (vzdelávanie)

101 (vyslovuje sa „one-oh-one“) je špecifické označenie témy/kurzu pre začiatočníkov v akejkoľvek oblasti, predovšetkým v rámci amerického univerzitného systému. Obsahuje všetky základné princípy a koncepty konkrétnej oblasti.
V americkom univerzitnom systéme číslovania kurzov sa číslo 101 často používa ako označenie úvodného kurzu na začiatočníckej úrovni. Tento spoločný systém číslovania bol navrhnutý tak, aby uľahčil prechod medzi školami. Teoreticky by mal študent takto číslovaného kurzu dosiahnuť rovnaký štandard v akejkoľvek akademickej inštitúcii.
Prvá číslica zodpovedá školskému stupňu/roku (1 pre prváka, 2 pre druhákov, 3 pre juniorov, 4 pre seniorov vo vysokoškolských kurzoch a 5 a viac v magisterských kurzoch; americký školský systém). Druhá číslica zodpovedá konkrétnemu predmetu alebo katedre (napríklad angličtina, prírodoveda atď.) a tretia odkazuje na poradové číslo v sérii kurzov s rovnakým predmetom. Niekedy sa vyskytuje podmienka, že napríklad kurz angličtiny 201 nesmie byť absolvovaný skôr, ako kurz angličtiny 101 a 102.
Prvýkrát tento systém zaviedla univerzita v Buffale v roku 1929. Bol použitý v univerzitnom katalógu kurzov a je uvedený aj v "Oxford English Dictionary".
Na základe tohto použitia sa výraz „101“ rozšíril a všeobecne označuje úvodnú úroveň vzdelávania alebo zbierku úvodných materiálov k téme.