burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Združenie (§ 829 Občianskeho zákonníka)

Združenie podľa § 829 až 841 Občianskeho zákonníka je združením niekoľkých osôb, fyzických alebo právnických, založené na spoločné pričinenie sa o dosiahnutie dojednaného účelu, ktorý môže zahŕňať aj podnikateľskú alebo samostatnú zárobkovú činnosť. Na rozdiel od občianskeho združenia a záujmového združenia právnických osôb takéto združenie nemá právnu subjektivitu, nie je právnickou osobou a teda nemôže byť ani daňovníkom. Práva a povinnosti nevznikajú samotnému združeniu, ale iba jednotlivým účastníkom združenia.
Zmluva o združení.
Predmetné ustanovenia Občianskeho zákonníka nevyžadujú, aby mala zmluva o združení mala písomnú podobu, ale ak je združenie zakladané na účely výkonu podnikateľskej alebo samostatnej zárobkovej činnosti, povinnosť vyhotovenia písomnej formy zmluvy mu vyplýva zo zákona o dani z príjmov.
Účastníci si v zmluve o združení dojednajú:
Poskytnuté majetkové hodnoty alebo iné veci sú v spoluvlastníctve všetkých účastníkov združenia v pomere k ich výške, pričom každý účastník má právo presvedčiť sa o hospodárskom stave združenia. Zo záväzkov voči tretím osobám sú účastníci zaviazaní spoločne a nerozdielne. Každý účastník môže zo združenia vystúpiť, nie však v nevhodnej dobe a na ujmu ostatných účastníkov združenia. Z vážnych dôvodov (napr. zánik oprávnenia prevádzkovať živnostenské podnikanie, zrušenie právnickej osoby s likvidáciou či vyhlásenie konkurzu na majetok účastníka združenia) však môže zo združenia vystúpiť kedykoľvek, a to aj keď bola dohodnutá výpovedná lehota.
The Mothers of Invention

The Mothers of Invention bola americká, kalifornská hudobná skupina vystupujúca v 60. a 70. rokoch 20. storočia (1964 – 1969, 1970 – 1971, 1973 – 1975), ktorej frontmanom bol Frank Zappa.
Začínala pod menom The Soul Giants ako R&amp;B kapela v zložení: Ray Collins, David Coronado, Ray Hunt, Roy Estrada a Jimmy Carl Black. Collins ponúkol Zappovi miesto gitaristu v kapele, pričom Zappa presvedčil jej ostatných členov, aby sa zamerali na pôvodnú tvorbu, čo malo zvýšiť ich šance na zisk kontraktu s hudobným vydavateľstvom. Pôvodný líder kapely Coronado sa obával, že prechod na pôvodnú tvorbu zníži ich šancu na zákazky a preto skupinu opustil. Následne Zappa prebral jeho pozíciu. Na deň matiek 9. mája 1965 kapela zmenila názov na The Mothers.
Po počiatočných ťažkostiach dosiahla kapela značnú popularitu aj komerčný úspech. Do širšieho povedomia vstúpila na kalifornskej undergroundovej scéne. V roku 1966 jej producent Tom Wilson ponúkol zmluvu s vydavateľstvom Verve Records, v ktorom kapela vydala album "Freak Out!". Kvôli požiadavke vydavateľa sa názov skupiny zmenil na The Mothers of Invention (keďže boli k tejto zmene donútení okolnosťami, zvolili si názov podľa anglického príslovia "necessity is the mother of invention" – „nutnosť je matkou vynálezu“). V novembri 1966 kapela do svojich radov pribrala klávesistu Dona Prestona.
Následne skupina koncertovala v New Yorku, absolvovala turné po Európe a v lete 1968 sa vrátila do Los Angeles. V tomto období vydala kriticky uznávané albumy "Absolutely Free" (1967), "We're Only in It for the Money" (1968) a "Uncle Meat" (1969). Koncom roka 1969 Zappa kapelu rozpustil hlavne pre finančné dôvody.
V roku 1970 ju Frank Zappa znovuzaložil v zložení: Ian Underwood, Jeff Simmons, George Duke, Aynsley Dunbar and singers Mark Volman a Howard Kaylan. Obnovená kapela debutovala albumom "Chunga's Revenge" (1970), no v roku 1971 ju postihli dve nešťastia: Počas koncertu v kasíne vo švajčiarskom Montreux vypukol požiar, ktorý kapele zničil vybavenie. Následne na koncerte v Londýne fanúšik zhodil Zappu z pódia a spôsobil mu vážne zranenia, ktoré mu znemožnili koncertovať až do septembra 1972. Kapela teda zažila ďalší rozpad.
Poslednýkrát sa obnovila v roku 1973 v zložení: Frank Zappa, Ralph Humphrey, Sal Marquez, George Duke, Bruce Fowler, Tom Fowler, Ruth Underwood a Ian Underwood. V roku 1975 vydala svoj posledný album "Bongo Fury".
Metro (dezert)

Metro alebo Metro dezert je trvanlivý cukrársky výrobok, ktorý sa začal vyrábať v roku 1974 na počesť otvorenia prvej linky C pražského metra, ku ktorému došlo 9. mája 1974, a od roku 1975 sa vyrába v Michelských pekárňach v Prahe-Michli. Jeho štyri kusy v jednom balení symbolizovali štyri vagóny v jednej súprave metra, ktoré vtedy v pražskom metre jazdili. Okrem klasickej podoby sa vyrába aj s ďalšími príchuťami: jahoda, citrón, škorica a vaječný likér, predtým tiež: pomaranč, kokos, kakao, perník a mäta.
Yellow Submarine (album)

Yellow Submarine je ôsmy štúdiový album britskej rockovej skupiny the Beatles vydaný v roku 1969. Vydaný bol ako soundtrack k rovnomennému animovanému filmu z júla 1968.
Na albume sa nachádza iba štvorica nových Beatles piesní, okrem toho do albumu boli zahrnuté aj piesne Yellow Submarine a All You Need Is Love, ktoré boli kapelou vydané už v minulosti. Celú druhú stranu tvoria orchestrálne skladby producenta Georga Martina. Oproti predchádzajúcim albumom bol "Yellow Submarine" kritikmi videný ako neúspech.
Pozadie.
Album bol nahratý hlavne pre zmluvné podmienky s americkým filmovým štúdiom United Artists, s ktorým mala kapela dohodnuté vydanie troch filmov. I keď tri filmy už vydaté boli, štúdiu sa nepáčil film Help, takže bolo dohodnuté, že sa pripraví nový film, tentokrát animovaný. Beatles prejavili pre nahrávanie minimálny entuziazmus, čo sa odrazilo na tom, že pre album boli nahrané iba tri nové skladby ("All Together Now", "It's All Too Much" a "Hey Bulldog"). Harrisonova pieseň Only a Northern Song, ktorá bola nahraná počas nahrávania Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band vo februári 1967, bola tiež použitá. Toto boli všetky doposiaľ nevydané skladby, ktoré sa na albume nachádzajú. Medzi 22. a 23. októbrom 1968 producent kapely George Martin spolu so štyridsaťjedenčlenným orchestrom nahral sedem orchestrálnych skladieb, ktoré sa objavujú na druhej strane albumu.
Na II. programe sna

Na II. programe sna je spoločný štúdiový album Pavla Hammela, Marián Varga a českého jazzrockového gitaristu Radima Hladíka. Tento album v roku 1977 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus. 
Art rockový album "Na II. programe sna" je výsledkom druhej „postzvonkovej“ spolupráce Mariána Vargu a Pavla Hammela. Okrem vtedajšej zostavy kapely Collegium Musicum bol v štúdiu český gitarista Radim Hladík, ktorý je oproti predošlom projektu, albumu "Zelená pošta", tentoraz uvedený aj na obale. Album nahrávali traja bubeníci (Dušan Hájek, Pavol Kozma a Peter Szapu), na klavíri v štúdiu nahrával aj Fedor Letňan a na gitaru v štyroch skladbách hral aj niekdajší člen kapely Gattch, Tomáš Rédey.
Podľa Hammelovho vyjadrenia na obale albumu, mal byť tento album vedomým pokračovaním "Zelenej pošty". Podľa jeho názoru vznikli osobité nahrávky, ktoré nenadväzovali na kapelu Prúdy a ani na Collegium Musicum. "Na II. programe sna" je podľa slov v knihe Mariána Jaslovského v knihe "Collegium Musicum" „album, ktorý si stále zachováva svoju sviežosť a energiu bez kompromisov.“ Texty pre album napísal Kamil Peteraj, o hudobné kompozície sa takmer zhodnou mierou postarali Pavol Hammel s Mariánom Vargom. Medzi známe skladby patrí napríklad „Papageno z Novej vsi“, no najvýraznejšia je nahrávka „Ľalia poľná“, ktorú Pavol Hammel spolu so zborom zaspieval aj na poslednej rozlúčke s Mariánom Vargom.
Slavomír Verčimák

Generálmajor Ing. Slavomír Verčimák je slovenský generál Pozemných síl Slovenskej republiky (SR).
Životopis.
Od 1. februára 2021 do 29. júna 2022 bol veliteľom 2. mechanizovanej brigády
Generálska hodnosť.
Vymenovanie plk. S. Verčimáka do prvej generálskej hodnosti schválila vláda SR 8. septembra 2021. Do hodnosti ho vymenovala prezidentka Zuzana Čaputová 19. októbra 2021. 13. decembra 2024 ho do hodnosti generálmajor povýšil prezident Peter Pellegrini.
Politik (rozlišovacia stránka)

Politik môže byť:
Zadný Moravec

Zadný Moravec () je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Hrišovcami, približne severne od Krompách. 
Poloha.
Nachádza sa v južnej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Sľubica. Leží v Košickom kraji, v okrese Spišská Nová Ves a na katastrálnom území obce Vojkovce. Najbližšími sídlami sú južne ležiace Hrišovce, rovnakým smerom sa nachádza aj Kaľava a Krompachy, juhozápadne sú situované Vojkovce a východným smerom sa nachádza Víťaz a Široké.
Opis.
Zadný Moravec leží vo východnej vetve v južnej časti hlavného hrebeňa, vedúceho zo sedla Branisko južným smerom cez Suchý hrb () a Sľubicu (). Severne sa nachádza Zvolanská (), Brezová () a Suchý hrb, západne Sľubica () a Predný Moravec (), južne Svibík () a Gavart () a východne Kamenčie (), Zimná hora () a vrch Za horou (). Severné svahy odvodňuje potok Pohlodov, východné jeho prítok Martánka a potok Zlatník a južné Slatvinka, všetky smerujúce do rieky Hornád. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou a nižšou vegetáciou je možné pozorovať okolité vrchy Braniska a pri priaznivých podmienkach tiež východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Volovské vrchy, Čiernu horu, Šarišskú vrchovinu, Slanské vrchy a Čergov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný z blízkeho sedla Predky ():
Rajtopíky (vrch v Branisku)

Rajtopíky () je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Dúbravou, približne východne od Spišského Podhradia. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Sľubica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a na katastrálnom území obce Dúbrava a Harakovce. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí ležiace obce Dúbrava, Harakovce a Korytné, východným smerom sa nachádza Široké a Víťaz.
Opis.
Rajtopíky ležia v hlavnom hrebeni, vedúcom zo sedla Branisko južným smerom na Sľubicu (). Východným smerom sa nachádza Brezová () a Zvolanská (), severným Patria (), Smrekovica () a Rudník (), západným Chochol (), Spišský hradný vrch () so Spišským hradom a Dreveník () a južným je sedlom Humence oddelený Suchý hrb (), no tiež Sľubica () a Zadný Moravec (). Masív patrí do povodia rieky Hornád, kde vodu z východnej časti hrebeňa odvádza riečka Svinka a zo západnej potok Žehrica. Vrcholom prechádza hrebeňový značený turistický chodník a v okolí sa nachádza viacero jaskýň a skalných útvarov. Západné svahy patria do národnej prírodnej rezervácie Rajtopíky. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. V masíve sú však skalné útvary a lokality, odkiaľ možno pozorovať Hornádsku kotlinu, no tiež okolité vrcholy Braniska a pri priaznivých podmienkach tiež Levočské vrchy, Vysoké a Belianske Tatry, východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Volovské vrchy, Čiernu horu, Slanské vrchy a Šarišskú vrchovinu.
Slovenská florbalová extraliga mužov 2022/23

Slovenská florbalová extraliga mužov v sezóne 2022/23 bol 22. ročník extraligy mužov, najvyššej florbalovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizuje Slovenský zväz florbalu (SZFB). Počas play-off bola mediálne známa ako "Fortuna florbalová extraliga". Súťaže sa zúčastnilo 12 družstiev.
Systém súťaže.
Systém sa oproti minulej sezóne zmenil len o pridanie playdown série. Po základnej časti, v ktorej odohrá každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, bude nasledovať play-off ôsmich najvyššie umiestnených družstiev. Play-off, sa rovnako ako playdown, hrá na 3 víťazné zápasy, z ktorých sa prvé 2 a prípadný 5. zápas odohrajú na ihrisku lepšie umiestneného tímu po základnej časti. V štvrťfinále si družstvá na 1., 2. a 3. priečke po základnej časti postupne vyberajú súperov z tímov na 5. až 8. mieste. V semifinále si najlepšie umiestnený tím po základnej časti vyberá súpera z dvoch najhoršie umiestených tímov po základnej časti. Play-off o 3. miesto sa tradične nehrá, o bronzových medailách rozhoduje lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Tímy na 10. a 11. priečke odhrajú playdown sériu a porazený tím odohrá baráž proti porazenému finalistovi 1. ligy. Tím na 12. mieste priamo zostupuje.
Účastníci.
Súťaže sa zúčastnilo 12 družstiev.
Play-off.
Štvrťfinále.
1. FBC Florbal Trenčín – Exel Snipers Bratislava 3:0 (11:5, 15:3, 12:0)
FBK AS Trenčín – ŠK Lido Prírodovedec Bratislava 1:3 (6:7, 2:1sn, 2:3, 4:7)
FK Florko Košice – FBK Nižná 3:2 (9:3, 8:5, 4:6, 2:10, 9:4)
FBC Grasshoppers AC UNIZA Žilina – Tsunami Záhorská Bystrica 1:3 (4:5pp, 6:5pp, 0:2, 5:7)
Semifinále.
1. FBC Florbal Trenčín – ŠK Lido Prírodovedec Bratislava 3:0 (10:4, 8:4, 8:2)
FK Florko Košice – Tsunami Záhorská Bystrica 1:3 (3:4, 6:3, 3:8, 2:3)
Finále.
1. FBC Florbal Trenčín – Tsunami Záhorská Bystrica 3:0 (4:2, 6:2, 6:5)
Playdown.
Playdown séria sa odohrala medzi 10. a 11. družstvom po základnej časti. Séria sa hrala na tri víťazné zápasy. 1., 2. a prípadný rozhodujúci 5. zápas sa hrajú v hale družstva, ktoré skončilo po základnej časti na 10. mieste.
TEMPISH CAPITOL Floorball Club – FBC alkoholonline.sk Prešov 2:3 (7:6pp, 6:8, 6:3, 6:10, 4:5pp)
Tím FBC alkoholonline.sk Prešov sa udržal v extralige. Tím TEMPISH CAPITOL Floorball Club odohrá baráž proti porazenému finalistovi prvej ligy.
Baráž o udržanie.
Porazený tím playdown série TEMPISH CAPITOL Floorball Club sa v baráži stretol s porazeným finalistom prvej ligy FBK RAptORs. Séria sa hrala na tri víťazné zápasy. 1., 2., prípadný rozhodujúci 5. zápas sa hrajú v hale extraligového tímu.
TEMPISH CAPITOL Floorball Club – FBK RAptORs 3:1 (8:4, 3:2sn, 4:7, 7:2)
Tím TEMPISH CAPITOL Floorball Club sa udržal v extralige.
Stretnutie s tichom

Stretnutie s tichom je spoločný štúdiový album Pavla Hammela a skupiny Prúdy. Tento album v roku 1977 vydalo hudobné vydavateľstvo Opus. 
V reedíci albumu na CD z roku 1998 k pôvodným dvanástim skladbám pribudlo sedem bonusov. Nakoľko stabilné hudobné teleso, ktoré sa nazývalo skupina Prúdy svoju činnosť ukončilo už v roku 1974 a skupina sa do trvalej zostavy vlastne nikdy neobnovila, každý z albumov nahrávalo variabilné združenie hudobníkov. Tak sa stalo, že okrem Jána Lauka sa pri nahrávaní tohto albumu stretla vtedajšia zostava skupiny Fermáta, ktorá mala vtedy úspechy so svojím aktuálnym albumom "Pieseň z hôľ". Túto zostavu ešte doplnil saxofónista Dušan Húščava a hráč na Melotrón, Karol Slavkovský. Bonusy na albume z roku 1998 sú tiež výsledkom inej zostavy skupiny Prúdy, ktorá, nakoľko v období ich nahrávania bol Pavol Hammel na Základnej vojenskej službe, vlastne celá pozostávala z členov vtedajšej kapely Modus. Tieto Prúdy sprevádzali Pavla Hammela aj na Bratislavskej lýre 1975 (so skladbou „Rok 2000“) a nahrali s ním aj tri single.
Dráč

Dráč () je rod z čeľade dráčovité (Berberidaceae). 
V niektorých systémoch zahŕňa aj to, čo sa inde klasifikuje ako samostatný rod mahónia ("Mahonia", vrátane "Alloberberis") - pozri aj Systematiku v článku dráčovité. Vrátane rodu mahónia rod dráč zahŕňa okolo 610 druhov
Najrozšírenejší európsky a na Slovensku jediný pôvodný zástupca tohto rodu je dráč obyčajný ("Berberis vulgaris"), drevina slnných teplých strání a pastvísk, ker s tŕňovitými konárikmi a tvrdým žltým drevom.
Etymológia.
Latinský názov rodu ("Berberis") pochádza zo stredovekej latinčiny ("barbaris", "berberis"); pôvod tohto stredolatinského slova je neznámy. Ako možný zdroj sa uvádza aj starý názov severnej Afriky – Berberské pobrežie. 
Opis.
Do rodu dráč patria opadavé a vždyzelené kry alebo nízke stromy, s jednoduchými alebo zloženými, opadavými alebo neopadavými listami, striedavého postavenia a niekedy s prílistkami. Kvety sú jednotlivé alebo v strapcových súkvetiach, pravidelné a obojpohlavné. Kvetný obal je v dvoch až štyroch kruhoch. Tyčinky sú obyčajne v dvoch kruhoch, sú citlivé na dotyk (dráždivé). Ich peľnice sa otvárajú dvomi viečkami alebo chlopňami. Gyneceum je jednoplodolistové. Plodom je bobuľa alebo tobolka.
Pôvodný európsky zástupca dráč obyčajný, je ker s tŕňovitými konárikmi. Nad tŕňmi listového pôvodu vyrastajú zo skrátených konárikov (brachyblastov) obráteno vajcovité listy. Plodom je jedlá červená bobuľa kyslej chuti. Žlté drevo dráčov je spôsobené žltým farbivom, ktoré sa používalo na farbenie kože, a alkaloid berberín. Drevo je veľmi tvrdé a kvalitné. Dráč Júliin ("Berberis juliane") je na Slovensku len pestovaný. Má tmavo zelené, kožovité listy a modré bobule. Mahónia cezmínolistá ("Berberis aquifolium"), ktorá pochádza zo Severnej Ameriky, sa na Slovensku pestuje ako okrasná drevina. Dráče zvyčajne opeľuje hmyz ale sú tiež samoopelivé, takže výdatnú produkciu plodov môžu mať aj izolované jedince.
Vybrané druhy.
Ohrozené druhy.
Ohrozené (EN) a kriticky ohrozené druhy (CR) podľa IUCN:
Antiochos (sochár)

Antiochos () bol grécky sochár v 1. stor. pred Kr.
Antiochos, grécky sochár (neskorej atickej školy) z Atén, bol činný pravdepodobne v 1. polovici 1. stor. pred Kr. Od starovekých autorov nemáme o ňom správy. Z diel Antiocha sa zachovala jeho menom signovaná socha bohyne Atény Parthenos umiestnená v "Museo Nazionale Romano" (Národné rímske múzeum) v Ríme pod evid. číslom 8622.
Socha pochádza zo slávnej zbierky starožitností umiestnenej v budove Villa Ludovisi v Ríme, ktorú v 17. storočí založil rímsky kardinál Ludovico Ludovisi, synovec pápeža Gregora XV. (bol to znalec umenia). Po nalezení ju v 17. stor. značne poškodenú zrekonštruovali.
Táto socha je podobná soche Atény Parthenos od Feidia (zrejme jej kópia z modelu staršej atickej školy ), je zhotovená z pentelického mramoru (pentelický mramor pochádza z gréckeho pohoria Pentelikon v Atike). Vysoká je 2,35 m, chýbajú jej všetky atribúty bohyne Atény (napr. sova – symbol múdrosti, oštep, ktorý mala v ľavej ruke, eagis – malý štít, ktorý zobrazuje hlavu Medúzy). Signatúra (fragmentárna) umelca je umiestnená v záhybe (drapérii) dolnej časti jej chitónu.
"Hranaté zátvorky v starogréckom texte dopĺňajú medzery (lacunae) a označujú písmená, ktoré sú nečitateľné alebo úplne stratené."
Cyrano z predmestia (album)

Cyrano z predmestia je názov spoločného hudobného projektu, muzikálu, ktorého autormi sú hudobníci Pavol Hammel, Marián Varga a textári Kamil Peteraj a Ján Štrasser. Okrem dramatizácie diela v javiskovej forme, bol muzikál vydaný ako hudobný album, ktorý vyšiel v roku 1978 hudobnom vydavateľstve Opus.
Tento album mimo muzikálu najvýraznejšie reprezentovala skladba „Pieseň pre Roxanu“, ktorá je skôr známa svojim podtitulom „Ja nemám lásku v malíčku“.
Let It Bleed (album)

Let It Bleed je ôsmy britský a desiaty americký štúdiový album britskej rockovej skupiny the Rolling Stones vydaný 28. novembra 1969. Album bol komerčne úspešný aj v Európe, aj v Amerike a kritikmi je pokladaný za jedno z najlepších diel kapely.
Pozadie.
Nahrávanie albumu sprevádzali ťažkosti súvisiace hlavne so zakladajúcim členom kapely Brianom Jonesom, ktorý bol v tom čase závislý od drog a nebol schopný byť prítomný počas väčšiny nahrávania. Toto nakoniec vyústilo v jeho vyhodenie zo skupiny a ako jeho náhrada bol do kapely prijatý gitarista Mick Taylor. Menej než mesiac po jeho vyhodení Jones umrel.
Žánrovo môžeme na albume vidieť veľkú inšpiráciu z americkej blues a country hudby. Toto je evidentné hlavne na skladbách „Midnight Rambler“, „You Got the Silver“ a „Country Honk“. Na albume sa nachádza aj cover klasickej bluesovej piesne „Love in Vain“ od Roberta Johnsona. Inšpiráciu si kapela brala aj z gospelu, čo sa najviac odzrkadľuje na skladbách „Gimme Shelter“ a „You Can't Always Get What You Want“.
Zoznam skladieb.
Autormi všetkých skladieb sú Mick Jagger a Keith Richards okrem „Love in Vain“, ktorej autorom je Robert Johnson.
Let It Bleed

Let It Bleed môže byť:
Západné krídlo

Západné krídlo () je americký dramatický televízny seriál, z prostredia americkej politiky, ktorého je autorom, Aaron Sorkin. Vysielaný bol televíznou NBC, v rokoch 1999 až 2006. 
Dej televízneho seriálu, hovorí o jednotlivých členoch štábu, amerického prezidenta, o fiktívnom prezidentovi Josiahu Barletovi a tiež o jeho rodine. Príbeh sa z veľkej časti odohráva v západnom krídle Bieleho domu. Televízny seriál, bol tiež ocenení viacerými oceneniami, ako napríklad, má na konte štyri ceny Emmy, v kategórii najlepší dramatický televízny seriál.
Manganometria

Manganometria alebo permanganometria je metóda chemickej kvantitatívnej analýzy. Ide o redoxnú titráciu, v ktorej sa využíva manganistan na meranie množstva analytu prítomného v neznámej chemickej vzorke. Skladá sa z dvoch krokov: 
Manganometria umožňuje detekciu a kvantitatívne stanovenie rôznych látok v roztoku, napríklad zlúčeniny železa, šťaveľany, dusitany, jodidy, tiosírany, siričitany, peroxidu vodíka a iných.
Roztok manganistanu draselného je pri manganometrii bezfarebných roztokov priamo i indikátorom – pri nadbytku manganistanu draselného po dosiahnutí bodu ekvivalencie spôsobuje fialové sfarbenie roztoku. Pri titrácii farebných roztokov možno využiť redoxné indikátory. Okrem toho je možné použiť i spektrofotometrické stanovenie.
Reakcia.
V závislosti na podmienkach, pri ktorých titrácia prebieha, sa mangán v manganistane redukuje z oxidačného stavu +VII na +VI, +IV alebo +II. 
Vo väčšine prípadov prebieha manganometria vo veľmi kyslých roztokoch, v ktorých prebieha nasledovná elektrochemická reakcia:
čo naznačuje, že v kyslom roztoku je KMnO4 veľmi silným oxidačným činidlom, ktoré je schopné oxidovať Fe2+ ("E"°Fe3+/Fe2+ = +0,77 V), Sn2+ ("E"°Sn4+/Sn2+ = +0,2 V) a dokonca i Cl− ("E"°Cl2/Cl− = +1,36 V). Na okyslenie roztoku sa používa kyselina sírová, pretože ostatné kyseliny s manganistanom reagujú (napríklad kyselina chlorovodíková sa oxiduje na plynný chlór).
V slabo kyslom roztoku však MnO4- nemôže prijať 5 elektrónov a redukovať sa na Mn2+. Namiesto toho prijíma len tri elektróny a tvorí zrazeninu MnO2 podľa reakcie:
Niektoré zdroje uvádzajú nasledovnú rovnicu:
V silne zásaditom roztoku, kde je kocentrácia c(NaOH) &gt;1 mol dm−3, prijíma manganistan len jeden elektrón a vzniká z neho mangánan:
Rudník (vrch v Branisku)

Rudník () je vrch v pohorí Branisko. Leží nad obcou Harakovce, približne východne od Spišského Podhradia. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Sľubica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Levoča a na katastrálnom území obce Harakovce. Najbližšími sídlami sú na západnom úpätí ležiace obce Harakovce a Korytné, juhozápadne leží Dúbrava a severne obec Poľanovce.
Opis.
Rudník leží v hlavnom hrebeni, vedúcom zo sedla Branisko južným smerom na Sľubicu (). Východným smerom sa nachádza Zvolanská (), severným Patria (), Smrekovica () a Príkre (), západným Chochol (), Spišský hradný vrch () so Spišským hradom a Dreveník () a južným Rajtopíky (), Suchý hrb (), Sľubica () a Brezová (). Masív patrí do povodia rieky Hornád, kde vodu z východnej časti hrebeňa odvádza riečka Svinka a zo západnej prítoky potoka Branisko. Vrcholom prechádza hrebeňový značený turistický chodník zo sedla Branisko. Juhozápadné svahy patria do národnej prírodnej rezervácie Rajtopíky. Severne od vrcholu stojí telekomunikačná veža severnej retranslačnej rádioreleovej trasy, odkiaľ vysiela aj signál digitálneho rozhlasu.
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou a skalných útvarov je možné pozorovať Hornádsku kotlinu, no tiež okolité vrcholy Braniska a pri priaznivých podmienkach tiež Levočské vrchy, Vysoké a Belianske Tatry, východnú časť Nízkych Tatier, Slovenský raj, Volovské vrchy, Slanské vrchy a Šarišskú vrchovinu.
Brezová (vrch v Branisku)

Brezová () je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Širokým, približne severne od Krompách. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Sľubica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Víťaz. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí situované obce Široké a Víťaz, južným smerom sa nachádzajú Hrišovce a Vojkovce, západným Dúbrava a Harakovce.
Opis.
Brezová leží v rázsoche, ktorá vybieha severovýchodným smerom z hlavného hrebeňa medzi Sľubicou () a Suchým hrbom (). Severne sa nachádza Zvolanská () a Patria (), západne Rudník (), Rajtopíky (), Suchý hrb a Sľubica, južným Predný () a Zadný Moravec () a Kamenčie () a východným smerom Zimná hora (), Za horou () a Vtáčia hora (). Masív odvodňuje riečka Svinka, ktorá patrí do povodia rieky Hornád. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je však možné pozorovať okolité vrcholy Braniska, pri priaznivých podmienkach tiež východnú časť Nízkych Tatier, Vysoké a Belianske Tatry, Levočské vrchy, Čergov, Šarišskú vrchovinu, Slanské vrchy, Čiernu horu a Volovské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no východným úbočím prechádza traverzom modro značená trasa z priesmyku Branisko cez rázc. Peklisko do sedla Predky.
Antiochos (syn Démétria)

Antiochos () bol grécky sochár v 1. stor. pred Kr.
Podpis sochára Antiocha, syna Démétria z Antiocheie, je vyrytý na podstavci zo sochy z modrošedého hymettského mramoru (dobre zachovaného zo všetkých strán), ktorý objavili v archeologickej lokalite starovekého atického mesta Eleusis. Nápis na podstavci datujú približne na koniec 1. stor. pred Kr.
Podľa niektorých starších autorov (z 19. storočia) sa nenarodil v meste Antiocheia (Antiocheí je známych niekoľko), ale v atickom déme tohto mena (existencia atického dému Antiocheia je však nie veľmi pravdepodobná). Pre paleografický charakter inej fragmentárnej signatúry na soche od sochára rovnomenného mena sa zdá, že od neho treba odlíšiť iného sochára, a to Antiocha z Atén.
Ovsište (rozlišovacia stránka)

Ovsište môže byť:
Lindsay Duncanová

Lindsay Duncanová CBE (; * 7. november 1950, Edinburgh, Škótsko, Spojené kráľovstvo) je škótska herečka.
Detstvo a mladosť.
Duncanová sa narodila v robotníckej rodine v Edinburghu. Jej otec slúžil v britskej armáde 21 rokov, kým sa stal štátnym zamestnancom. Jej rodičia sa presťahovali do Leedsu, potom Birminghamu, keď bola ešte dieťa. 
Otec Duncanovej zomrel pri autonehode, keď mala 15 rokov. Jej matka trpela Alzheimerovou chorobou a zomrela v roku 1994; inšpirovala Sharmana Macdonalda k napísaniu hry "Zimný hosť" (1995) v réžii Alana Rickmana, ktorý neskôr získal aj filmové spracovanie. 
Kariéra.
Spočiatku sa venovala najmä divadelnému herectvu. V televízii sa objavovala prevažne vo vedľajších úlohách.
Väčší úspech získala rolou v inscenácii "Top Girls" od Caryl Churchillovej, inscenovanej na Royal Court v Londýne a neskôr presunutej do Public Theatre v New Yorku. Jej herecký výkon v podaní Lady Nijo, jej vyniesol herecké ocenenie Obie. 
V roku 1985 nastúpila do Royal Shakespeare Company kvôli inscenácii "Troilus a Cressida", v ktorej hrala Helenu Trójsku. V septembri rovnakého roku, stvárnila rolu markízy de Merteuil v "Les Liaisons Dangereuses", hre Christophera Hamptona podľa francúzskeho románu. Keďže divadelná inscenácia mala úspech, v apríli 1987 herecké obsadenie, hrali inscenáciu aj v divadle Broadway. Za svoj herecký výkon bola nominovaná na divadelné ocenenie Tony a získala Olivierovu cenu za najlepšiu herečku. 
Aby potešila svojho malého syna, fanúšika Hviezdnych vojen, Duncanová sa uchádzala o rolu matky Anakina Skywalkera, v prvej časti "", z roku 1999, ale nebola obsadená; no získala vedľajšiu dabingovú rolu. 
V roku 2003 si zahrala po boku Diane Lane, vo filme "Pod toskánskym slnkom". Vo februári 2009 stvárnila britskú premiérku Margaret Thatcher v životopisnom filme, "Margaret". V roku 2014, si zahrala v televíznej sérii "Ctihodná žena", po boku Maggie Gyllenhaal. V rovnakom roku, si zahrala vo filme "Birdman".
V roku 2017 sa pripojila k hereckému obsadeniu televízneho seriálu "Pozostalí" a o rok neskôr, hrala v televíznom seriály "Čas čarodejníc".
Súkromný život.
Duncanová je vydatá za škótskeho herca Hiltona McRaea, s ktorým sa zoznámila v roku 1985 v Royal Shakespeare Company. Spolu žijú v severnom Londýne. Majú jedného syna, Cala McRaea, narodeného v septembri 1991.
Beggars Banquet

Beggars Banquet je siedmy britský a deviaty americký štúdiový album britskej rockovej skupiny the Rolling Stones vydaný 6. decembra 1968.
Štýl albumu bol oproti predchádzajúcim dvom albumom kapely Between the Buttons a Their Satanic Majesties Request, pre ktoré bol charakteristický psychedelický zvuk, zmenou. Počas nahrávania "Beggars Banquet" sa "Rolling Stones" vrátili ku svojim blues rockovým počiatkom, takže album sa žánrovo podobá skôr na ich prvé albumy, s tým rozdielom, že kompozične bol už na omnoho vyššej úrovni. Zvukár Glynn Johns sa vyjadril, že album bol doposiaľ kapelin najlepší výtvor. Pozorovať môžeme aj experimentáciu s rôznymi latinskoamerickými, ázijskými a africkými hudobnými nástrojmi.
Zoznam skladieb.
Autormi všetkých skladieb sú Mick Jagger a Keith Richards okrem "Prodigal Son", ktorej autorom je Robert Wilkins.
Nahrávanie albumu.
The Rolling Stones
Ďaľší hudobníci
Tiché miesto

Tiché miesto je americký post-apokalyptický horor z roku 2018. Režíroval ho John Krasinski, ktorý sa podieľal aj na scenári, spolu s tvorcami príbehu Bryanom Woodsom a Scottom Beckom. Dej sa točí okolo otca (Krasinski) a matky (Emily Blunt), ktorí sa snažia prežiť a vychovať deti (Millicent Simmonds a Noah Jupe) v postapokalyptickom svete obývanom slepými príšerami s ostrým sluchom.
Beck a Woods začali príbeh vytvárať už na vysokej škole. V júli 2016 si Krasinski prečítal ich základný scenár a v marci nasledujúceho roku bol najatý na réžiu a dopracovanie scenára. Krasinski a Blunt boli obsadení do hlavných úloh v máji 2017. Natáčanie prebiehalo v severnej časti štátu New York od mája do novembra 2017.
Film mal premiéru na festivalovej konferencii South by Southwest 9. marca 2018 a do filmovej distribúcie v Spojených štátoch ho spoločnosť Paramount Pictures zaradila 6. apríla. Snímka celosvetovo zarobila viac ako 350 miliónov dolárov a získala si aj uznanie kritikov. Na stránke Rotten Tomatoes film opísali ako „inteligentný, zlomyseľne desivo skvelý“ a National Board of Review a American Film Institute ho vyhlásili za jeden z desiatich najlepších filmov roka 2018. Snímka si získala aj nominácie na niekoľko ocenení, vrátane Zlatého glóbusu za najlepšiu pôvodnú hudbu ; ceny Akadémie za najlepší strih zvuku ; Ceny Amerického spolku spisovateľov za najlepší pôvodný scenár; a na cenu Screen Actors Guild Award za Výborný herecký výkon herečky vo vedľajšej úlohe bola nominovaná Emily Blunt, ktorá nomináciu aj premenila. 
Pokračovanie "Tiché miesto Časť II" bolo uvedené do kín 28. mája 2021. Réžie sa opäť zhostil John Krasinski, vrátilo sa aj herecké obsadenie, ku ktorému pribudol Cillian Murphy.
Faust a margaréty

Faust a margaréty je štúdiový album slovenského speváka Pavla Hammela a skupiny Prúdy. Tento album vydalo v roku 1980 hudobné vydavateľstvo Opus.
V roku 1999 vyšla cez vydavateľstvo Bonton albumu reedícia, "Faust a margaréty" / "Vrabec Vševed". Táto verzia obsahovala ako bonusy šesť pôvodných skladieb z albumu "Vrabec Vševed" (1979), ku ktorým boli pridané štyri skladby, pripravené pre televízny recitál zo zhudobnených básní Miroslava Válka, ktoré neboli dovtedy na žiadnom hudobnom médiu zverejnené.
Vozovňa Trnávka

Vozovňa Trnávka je vozovňa v Bratislave, v mestskej časti Nové Mesto, v lokalite Trnávka, ktorú prevádzkuje DPB. Vozovňa je 1. prevádzky - divízie Autobusy (1DPA) a 1. prevádzky - divízia Trolejbusy (1DPT). Z vozovne sú vypravované autobusové a trolejbusové linky do väčšiny mesta.
Vypravované linky:
Vozidlový park.
Vo vozidlovom parku Vozovne Trnávka sa nachádzajú 4 typy trolejbusov a 9 typov autobusov, ktoré denne vypravuje:
Zvolanská

Zvolanská () je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Širokým, približne severne od Krompách. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Smrekovica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Široké. Najbližším sídlom je na východnom úpätí situovaná obec Široké, rovnakým smerom leží Víťaz a Fričovce, severovýchodne sa nachádza Šindliar, západne Dúbrava, Harakovce, Korytné a Poľanovce.
Opis.
Zvolanská leží na konci rázsochy, ktorá vybieha južným smerom z masívu Smrekovice v hlavnom hrebeni. Severne sa nachádza Homôľka (), Nad Bučom () a Patria (), západne Rudník () a Rajtopíky (), južne Suchý hrb () a Brezová () a východne Vtáčia hora (), Zimná hora () a vrch Za horou (). Masív odvodňuje riečka Svinka a jej prítoky, ktoré patria do povodia rieky Hornád. Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít s redšou vegetáciou je však možné pozorovať okolité vrcholy Braniska, pri priaznivých podmienkach tiež Čergov, Šarišskú vrchovinu, Slanské vrchy, Čiernu horu, Volovské vrchy, Slovenský raj, východnú časť Nízkych Tatier, Vysoké a Belianske Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný neznačenými lesnými chodníkmi alebo po hrebeni, odbočením zo žlto značenej trasy na vrchole Patrie.
Rusovský kanál

Rusovský kanál je kanál v Bratislavskom regióne, na území mestskej časti Bratislava - mestská časť Rusovce a tiež na území mestskej časti Bratislava - mestská časť Čunovo v okrese Bratislava V v Bratislavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickej oblasti Podunajská nížina v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Končí sa na území Maďarska priesakom do podložia niekdajšieho ramena Dunaja. Má dĺžku od začiatku po slovensko-maďarskú štátnu hranicu, 1,7 km od štátnej hranice po koniec kanála, spolu 6,9 km. Rád toku II. 
Začiatok.
Začína sa v na území mestskej časti Bratislava - mestská časť Rusovce v južnej časti poľa a lesa "Záhrady", východne od intravilánu Rusoviec v priestore niekdajšieho, dnes už zaniknutého, meandrovitého ramena Dunaja. 
Opis toku.
"Rusovský kanál" tečie od začiatku juhovýchodným smerom cez extravilán Rusoviec, smer plynule mení na južný, preteká západným okrajom lúky a lesa "Ostrovné lúčky", okrajom lesa a poľa "Farská lúka" (jej väčšia časť leží už v susednom Čunove), preteká cez lúku a les "Pieskové", v preteká cez hranicu medzi mestskou časťou Rusovce a mestskou časťou Čunovo, pokračuje územím Čunova v smere juhovýchod, svojim ľavým brehom obteká južný breh neďalekého Čunovského jazera, mení smer na juhovýchodojuh, rozvetvuje sa: ľavým smerom tečie bezmenné mŕtve rameno Dunaja a pravým smerom pokračuje "Rusovský kanál", kanál svojim ľavým brehom obmýva pole "Jankovičovo" i pole a sad "Nižné Kostolné", podteká cestu Rusovce – Čunovo, územie Slovenska opúšťa v a vteká na územie Maďarska v území hraničnej obce Rajka kde v severnom okraji intravilánu pri severovýchodnom okraji futbalového ihriska pri Ulici Adyho Endreho zaniká v priesakom do podložia niekdajšieho ramena Dunaja v povodí Mošonského Dunaja.
"Rusovský kanál" patrí do okresu Bratislava V v Bratislavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Podunajská rovina. Nemá dôležitejší prítok.
Pôvod názvu.
Názov vodného toku "Rusovský kanál" má pôvod v názve mestskej časti (niekdajšej samostatnej obci) Rusovce. Z toponyma Rusovce bolo po pridaní formantu "-ský" a po kombinácii so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Rusovský kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov mestskej časti (niekdajšej samostatnej obce) Rusovce s písomne doloženými záznamami 1208 "Wuiswar", 1240 "Vruzwar", 1401 "Orozwar" alebo "Carigelburg", 1947 "Rusovce" má pôvod v preklade maďarského názvu niekdajšej samostatnej obce "Oroszvár" do slovenčiny s využitím slovného koreňa etnonyma "Rus" a s rozšírením podľa analógie rodinnej prípony "-ovci" → "-ovce" v podobe Rusovce.
Názov vodného toku bol štandardizovaný v roku 1978.
V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Rusovský kanál" je jedinečným hydronymom (október 2022). 
Referencie.
Vozovňa Hroboňova

Vozovňa Hroboňova je vozovňa v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto, ktorú prevádzkuje DPB. Vozovňa je 2. prevádzka - divízie Trolejbusy (2DPT). Z vozovne sú vypravované trolejbusové linky do celého mesta.
Vypravované linky:
Vozidlový park.
Vo vozidlovom parku Vozovne Hroboňova sa nachádza 5 typov trolejbusov, ktoré denne vypravuje:
Historický list vozidiel vozovne Hroboňova:
NHL 2022/2023

Sezóna 2022/2023 bude 106. sezónou NHL. Bola druhou v histórii ligy, v ktorej sa predstaví 32 tímov. Základná časť začína 7. októbra 2022 v Prahe zápasom San Jose Sharks proti Nashville Predators. Počas ročníka sa predstaví 32 tímov rozdelených do dvoch konferencií (Východná a Západná) a štyroch divízií (Atlantická, Pacifická, Metropolitná a Centrálna). 
Sezóna 22/23 bude zároveň prvou, v ktorej budú môcť byť na dresoch použité reklamné nášivky (avšak nie väčšie ako 7,6 x 8,9 cm). Tento typ reklamy zatiaľ však ohlásilo iba 11 tímov. 
Pre tím Arizona Coyotes to bude prvá z troch sezón, ktoré po ukončení zmluvy s ich predošlou arénou (Gila River Arena), provizórne strávi v Mullett Arena. 
Draft 2022.
Draft 2022 sa odohral v Montreale, kde bol domácim tímom Montreal Canadiens z prvého miesta vybraný Juraj Slafkovský. Z druhej pozície bol tímom New Jersey Devils vybraný Šimon Nemec a z tretieho miesta Arizonou Coyotes Logan Cooley. 
Predpokladanou jednotkou draftu bol Shane Wright, avšak nakoniec obsadil až štvrté miesto, z ktorého ho draftovali Seattle Kraken. 
Nové dresy.
V sezóne 22/23 predtsavia nové "záložné" (alternatívne) dresy tri tímy: Buffalo Sabres (čierny retro dres s logom s hlavou býka), Carolina Hurricanes (čierna alternatívna verzia ich domácich červených dresov), Edmonton Oilers (retro modro-žlto-oranžové dresy známe z 80-tych rokov). Tím San Jose Sharks sa vracia k pôvodnému tyrkysovému dizajnu dresov z 90-tych rokov a tím Vegas Golden Knights prichádza s novými domácimi dresmi v zlatej farbe. 
Zmeny na trénerských postoch.
Zmeny na manažérskych pozíciách
Dopravná nehoda v Bratislave 2. októbra 2022

Dopravná nehoda v Bratislave sa stala 2. októbra 2022 krátko po 22.25 SELČ na autobusovej zastávke Zochova na Staromestskej ulici v Bratislave, v mestskej časti Staré Mesto.
Nehodu spôsobil vodič vozidla Škoda Superb, ktorým bol podľa spravodajstva Televízie Markízy generálny sekretár Deaflympijského výboru Slovenska Dušan Dědeček. Podľa Krajského riaditeľstva Policajného zboru (PZ) v Bratislave vodič vozidla pod vplyvom alkoholu nezvládol riadenie, vozidlom zišiel mimo vozovku a vo vysokej rýchlosti 110 km/h narazil do osôb čakajúcich na zastávke. Príslušníci PZ u vodiča zistili dychovou skúškou prítomnosť alkoholu v dychu s nameranou hodnotou 0,81 mg/l (1,69 promile). Následne ho zadržali a umiestnili v cele policajného zaistenia, pričom vyšetrovateľ začal trestné stíhanie vo veci trestného činu usmrtenia (§ 149 ods. 1 Trestného zákona). O deň neskôr došlo k zmene právnej kvalifikácie a zo strany vyšetrovateľa bolo vznesené obvinenie z trestného činu všeobecného ohrozenia (§ 284, 285 Trestného zákona). Podľa medializovaných informácií na mieste spolujazdca sedel Dědečkov syn Lukáš, taktiež pod vplyvom alkoholu (0,5 mg/l).
V dôsledku nehody zomreli štyri osoby priamo na mieste, tri osoby boli v kritickom stave prevezené do nemocníc, ďalšie tri osoby utrpeli zranenia vyžadujúce si ich ošetrenie v nemocniciach. Na nasledujúci deň na následky utrpených zranení zomrela jedna z hospitalizovaných osôb. Postihnutými boli prevažne mimobratislavskí študenti bratislavských univerzít, čakajúci na spoje k internátom v Mlynskej doline.
Zastávka Zochova bola do 13:03 nasledujúceho dňa vyradená z prevádzky.
Obete.
Dôsledky nehody neprežilo päť osôb:
Reakcie.
V reakcii na udalosť viacerí politici avizovali, že sa budú snažiť o presadenie sprísnenia trestov za vedenie vozidla pod vplyvom alkoholu (napr. minister vnútra SR Roman Mikulec).
Súdny proces.
Dňa 8. júna 2023 Mestský súd Bratislava I rozhodol o treste 15 rokov odňatia slobody nepodmienečne. Obžalovaný sa k skutku priznal a nevyužil ani právo na odvolanie. Odvolali sa však zástupcovia obetí a tak rozsudok nie je právoplatný.
Orlov most

Orlov most (, doslova "Orlí most") je most na rieke Perlovska reka, ktorý sa nachádza v centrálnej časti mesta Sofia v Sofijskej oblasti v západnom Bulharsku.
Lokalita.
Orlov most sa nachádza v centrálnej časti Sofie na bulvári "Carigradsko šose" (, doslova "Carihradská cesta"). Je postavený na rieke Perlovska reka.
Charakteristika.
Na mieste kde sa most nachádza boli uvítaní Bulhari, ktorí sa pred oslobodením Bulharska aktívne účastnili aktivít za oslobodenie a v marci roku 1878 boli prepustení z tureckej väznice v meste Diyarbakır. Most tak symbolicky predstavuje z dôvodu tejto udalosti symbol oslobodenia Bulharska a štyria orly na stĺpoch mosta predstavujú slobodný duch prepustených. Orly zároveň symbolizujú upomienku na staré bulharske vládne dynastie, ktoré orla využívali ako symbol vládnej mociŠišmanovci a Terterovci.
Je dielom architektov českých architektov Antonína Kolářa (udávaný aj ako Adolf Václav Kolář, Anton Václav Kolář, alebo Antonín Václav Kolář), Václava Proška, Jiřího Proška a Josefa Proška.
Kamenné časti sú zhotovené v klasicistickom slohu, kovové elementy mostu sú novobarokové. Centrálnym elementom mostu sú štyri masívne stĺpy, ktoré prevedením pripomínajú dórsky sloh antického Grécka. Na vrchole každého zo stĺpov sa nachádza bronzová socha predstavujúca orla. Zábradlia a svietniky prevedením pripomínajú éru neskorého viedenského baroku. 
Kovové elementy, teda bronzové sochy a platiky, sú výrobkom viedenskej firmy Waagner Rudolpha Philippa Waagnera.
Dôležitou vizuálnou súčasťou mostu bola žltá keramická dlažba, položená v priebehu roku 1907, ktorú vyrobila rakúsko-uhorská firma Kőszénbánya Téglagyár Társulat Pesten, filiálka spoločnosti Wienerberger. Dlažba však bola odstránená pri rozširování mostu v roku 1971.
Dejiny.
Výstavba mostu prebehla v rokoch 18891891. V roku 1907 bola na moste položená keramická dlažba. V čase výstavby sa most nachádzal na okraji mesta a a v období na konci 19. a začiatku 20. storočia predstavoval vstupnú bránu do Sofie na hlavnej ceste do Istanbulu.
Most bol z dôvodu rozširovania Sofie a stúpajúcej tendencie premávky od druhej polovice 20. storočia celkovo trikrát rozširovaný, pričom najväčšie rozšírenie prebehlo v roku 1971.
V roku 1989 sa most a okolie stali miestom konaní demonštrácií, ktoré viedli k demokratickým zmenám, pričom najväčšej z nich sa vtedy zúčastnil približne 1 milión demonštrantov.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka národného významu
Budova bola vyhlásená v roku 1955 za kultúrnu pamiatku miesteho významu. Ako dôvod ochrany je uvedená architektonicko-staviteľská, historická ako aj umelecká hodnota stavby. V roku 1988 bola vyhlásená za kultúrnu pamiatku národného významu. Dôvody ochrany ostali nezmenené.
Názov stavby ako je uvedený na zozname kultúrnych pamiatok národného významu je "Orlov most" (, doslova "Orlí most").
Dušan Dědeček

Dušan Dědeček (* 6. júl 1962, Brezno) je slovenský športový funkcionár a tréner. Všeobecne známym sa stal tým, že 2. októbra 2022 pod vplyvom alkoholu spôsobil dopravnú nehodu, v dôsledku ktorej zahynulo päť mladých študentov a ďalších päť osôb utrpelo zranenia.
Štúdium a pôsobenie v športe.
V roku 1987 absolvoval štúdium telesnej výchovy a športu s trénerským zameraním na Fakulte telesnej výchovy a športu Univerzity Komenského v Bratislave.
Pôsobil ako atletický tréner pre nepočujúcich športovcov, napr. ako tréner deflympioničky Ivany Krištofičovej. Vyše dekádu pôsobil vo funkcii generálneho sekretára Deflympijského výboru Slovenska, 5. októbra 2022 z funkcie odstúpil.
Kandidatúra v komunálnej politike.
V komunálnych voľbách v roku 2010 kandidoval do miestneho zastupiteľstva mestskej časti Bratislava-Karlova Ves za koalíciu strán SMER – sociálna demokracia (SMER-SD), Slovenská národná strana (SNS), Strana zelených Slovenska, Slobodné fórum. V nasledujúcich komunálnych voľbách kandidoval opätovne, za koalíciu strán SMER-SD, SNS, Strana zelených Slovenska a Strana moderného Slovenska. V oboch prípadoch vo voľbách neuspel.
Dopravná nehoda.
2. októbra 2022 krátko po 22:24 pod vplyvom alkoholu spôsobil v Bratislave-Starom Meste dopravnú nehodu, pri ktorej zahynulo päť osôb. Policajný zbor v dôsledku toho začal trestné stíhanie vo veci trestného činu usmrtenia, neskôr bolo vznesené obvinenie z trestného činu všeobecného ohrozenia. D. Dědeček bol zadržaný príslušníkmi Policajného zboru (PZ) priamo na mieste činu a následne bol umiestnený do cely policajného zaistenia, pričom podľa prezidenta PZ Štefana Hamrana sa po čine správal agresívne.
6. októbra sudca pre prípravné konanie Okresného súdu Bratislava I rozhodol, že nebude vzatý do väzby, ktorú požadoval prokurátor. Ten voči tomu podal sťažnosť a odvolací Krajský súd v Bratislave následne 14. októbra rozhodol o vzatí obvineného do väzby.
8. júna 2023 Mestský súd Bratislava I rozhodol o treste 15 rokov odňatia slobody nepodmienečne. Obžalovaný sa k skutku priznal a nevyužil ani právo na odvolanie. Odvolali sa však zástupcovia obetí a tak rozsudok nie je právoplatný.
Nad Bučom

Nad Bučom () je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Širokým, približne východne od Spišského Podhradia. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Smrekovica. Leží v Prešovskom kraji, na hranici okresov Prešov a Levoča a zasahuje na katastrálne územie obce Šindliar a Poľanovce. Najbližšími sídlami sú severozápadne ležiaci Vyšný Slavkov, juhozápadne sú Poľanovce a Korytné, východným smerom sú situované obce Široké, Fričovce a Šindliar a severovýchodne leží Lačnov.
Opis.
Nad Bučom leží v rázsoche, ktorá vybieha južným smerom z masívu Smrekovice () v hlavnom hrebeni a pokračuje na Patriu () a Zvolanskú (). Východne sa nachádza Kravcová (), Suchý vrch () a Homôľka (), južne Zvolanská, Patria a Rudník (), západne Príkre (), Petrova hora () a sedlom Smrekovica oddelená rovnomenná dominanta () a severne Veľká skala () a Boldigaň (). Masív patrí do povodia Hornádu, kde vodu odvádza riečka Svinka a jej prítoky; zo západných svahov Dolný potok, z juhovýchodných Kanný jarok a severovýchodných Suchý potok. Vrchol traverzujú tri značené turistické chodníky, smerujúce do blízkeho sedla. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast s veľkými odlesnenými plochami, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať okolité vrcholy Braniska, pri priaznivých podmienkach tiež Vysoké a Belianske Tatry, východnú časť Nízkych Tatier, Hornádsku kotlinu, Slovenský raj, Volovské vrchy, Čiernu horu, Slanské vrchy, Šarišskú vrchovinu a Čergov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, no traverzom vedie poblíž do sedla Smrekovica:
Patria (vrch v Branisku)

Patria () je vrch v pohorí Branisko. Leží nad Širokým, približne severne od Krompách. 
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Braniska, v geomorfologickom podcelku Smrekovica. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Prešov a na katastrálnom území obce Široké. Najbližšími sídlami sú východným smerom situované obce Široké, Fričovce a Šindliar, západným leží Korytné a Poľanovce.
Opis.
Patria leží v rázsoche, ktorá vybieha južným smerom z masívu Smrekovice () v hlavnom hrebeni a pokračuje na Zvolanskú (). Východne sa nachádza Sopková () a Príkry hrb (), severne Homôľka (), Nad Bučom () a Smrekovica, západne Príkre () a Ostrá hôrka () a južne Rudník (), Rajtopíky (), Brezová () a Zvolanská (). Masív patrí do povodia Hornádu, kde vodu z juhozápadnej časti odvádza riečka Svinka, z východu jej prítok Kolbašský potok a zo severu Kanný jarok. Vrcholom vedie značený turistický chodník zo Širokého. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít je tak možné pozorovať okolité vrcholy Braniska, pri priaznivých podmienkach tiež Levočské vrchy, Vysoké a Belianske Tatry, východnú časť Nízkych Tatier, Hornádsku kotlinu, Slovenský raj, Volovské vrchy, Čiernu horu, Slanské vrchy, Šarišskú vrchovinu a Čergov.
Ján Horecký

Ján Horecký môže byť: