Podmorské múzeum v Cancúne

Podmorské múzeum v Cancúne (, známe aj ako MUSA) je múzeum a nezisková organizácia so sídlom v Cancúne v Mexiku, ktorá sa venuje umeniu ochrany prírody. V múzeu je celkovo 500 sôch od viacerých medzinárodných a miestnych sochárov s tromi rôznymi galériami ponorenými medzi 3 a 6 metrami hlboko v oceáne v Národnom morskom parku Cancún. Múzeum založil riaditeľ Marine Park Jaime González Cano s cieľom zachrániť neďaleké koralové útesy poskytnutím alternatívnej destinácie pre potápačov. Výstaba začala v roku 2009 a oficiálne bolo otvorené v novembri 2010.
História.
Začiatkom roku 2008 začal Jaime González Cano vytvárať plány na podvodné múzeum, ktoré by príroda sformovala do koralového útesu.
Dr. Jaime González Cano, riaditeľ národného parku Costa Occidental Isla Mujeres, Punta Cancún y Punta Nizuc, videl, že prírodné koralové útesy poškodzujú turisti, kotvy a potápači. Najmä najväčší koralový útes v Cancúne, Manchones utrpel najväčšie škody, pretože ho najčastejšie navštevujú potápači a šnorchlisti.
Začiatkom roku 2005 González Cano navrhol vtedajšiemu prezidentovi Cancúnskej námornej asociácie, Robertovi Díazovi Abrahamovi myšlienku presunúť šnorchlistov a potápačov do oblasti, kde by boli umiestnené betónové útesy s niektorými koralmi, aby ich odtiahli od útesu Manchones. V januári 2008 Díaz Abraham od projektu odišiel, pretože veril, že bude trvať ešte mnoho rokov, kým umelé koralové záhrady vykvitnú a stanú sa atrakciou, ale González Cano trval na svojom a zorganizoval stretnutie, na ktorom predstavil myšlienku nasadenia betónových sôch ako umelých biotopov poradnému výboru pre námornú turistiku. Toto navrhol ako stratégiu na presmerovanie návštevníkov z koralových oblastí poškodených hurikánmi a dôsledkov návštevníkov. Po výskume, v rámci ktorého hľadal podvodnú sochu, sa Dr. González Cano stretol s Jasonom Taylorom, ktorý bol priekopníkom vo využívaní podvodných sôch na vytváranie umelých útesov na projekte v Grenade, kde demonštroval hodnotu umenia v ochrane prírody. V tom čase bol inštruktorom potápania v Karibiku, čo mu tiež umožnilo vidieť umenie inak.
Poradný výbor pre námornú turistiku, kde Roberto Díaz hral dôležitú úlohu ako prezident námornej asociácie, súhlasil s myšlienkou a plánom, ktorý predložil Dr. González Cano pre sériu umelcov na vytvorenie podvodného múzea sôch. S podporou federálnych fondov, účasťou komunity a finančnými prostriedkami od Nautical Association Trust, MUSA pozvala a najala Jasona Taylora, aby urobil počiatočnú prácu na výrobe prvých 4 sôch z viac ako 500, ktoré boli nasadené. Keď začal stavať prvé sochy, pracovníci národného parku pod vedením Dr. Gonzáleza Cana a v spolupráci s Robertom Díazom ako prezidentom námornej asociácie vypracovali hodnotenie vplyvu na životné prostredie (EIA), ktoré od októbra 2009 poskytuje právny základ na rozmiestnenie 1 412 umelých biotopov v 10 lokalitách (galériách) národného parku na nasledujúcich 50 rokov. Park bol obohatený dielami ďalších medzinárodných umelcov ako mexická umelkyňa Karen Salinas Martinez (vyrezávané SEASCAPES), mexický umelec Rodrigo Quiñones Reyes (vyrezávaná BIOMAP), anglická umelkyňa Jessica Miles a Nelson Gamboa z Kolumbie vrátane vynikajúceho tímu miestnych pracovníkov. Prvé štyri sochy boli rozmiestnené pod vodou v novembri 2009 a väčšina Taylorovej "sochy Tichá evolúcia" bola nainštalovaná do konca roku 2010. Múzeum oficiálne otvorili 27. novembra 2010, krátko pred začiatkom klimatického summitu v Cancúne.
Do konca roku 2013, päť rokov po založení MUSA, bolo na dne oceánu umiestnených celkovo 500 betónových sôch. 477 je vystavených v galérii Manchones a 23 v galérii Nizuc. Okrem toho sa 26 replík a jeden originál nachádza v návštevníckom centre na Plaza Kukulcán, nákupnom stredisku v hotelovej zóne v Cancúne. V roku 2013 navštívilo MUSA viac ako 100 000 návštevníkov z 500 000, ktorí navštívili Vládne chránené územie.
Múzeum.
MUSA získala povolenie na potopenie 1 412 umelých biotopov (sôch) v 10 rôznych oblastiach v rámci Národného morského parku. Doteraz boli vyvinuté iba dva, útes Manchones so 477 sochami a Punta Nizuc s 23 štruktúrami. V novej galérii s názvom Chitales má byť umiestnená nová inštalácia kubánskeho sochára Eliera Amado Gila "Blessings". Milovníci šnorchlovania, potápači a turisti môžu navštíviť podvodné exponáty prostredníctvom lode so skleneným dnom.
Na umiestnenie sôch na dno oceánu nechal Taylor vyrobiť špeciálny výťah pre sochy, aby sa počas presunu žiadna nepoškodila. Štyridsaťtonový žeriav bol umiestnený na komerčnom trajekte s cieľom spustiť sochy. Niektoré boli také ťažké, že ich do vody museli zdvihnúť pomocou zdvíhacích vakov. Sochy sú vytvorené z pH -neutrálneho morského betónu, vyrobeného s pomocou predstaviteľov morského parku a Cancúnskej námornej asociácie, a sú vytvorené nad zemou a vyčistené pred ponorením pod vodu, takže na nich nie sú žiadne chemikálie, ktoré by mohli poškodiť vodu, zvieratá alebo útes.
"Tichá evolúcia" Jasona de Cairesa Taylora pozostáva z viac ako 400 ľudských postáv zobrazených v interakcii s prostredím okolo nich s pozitívnym aj negatívnym vplyvom. Ukazuje, ako môžu ľudia žiť s prírodou a vytvoriť medzi nimi fungujúcu budúcnosť, ale aj to, ako ľudia poškodzovali prírodu, konkrétne koralové útesy, a neprejavujú žiadny súcit. 
Sochy v "Tichej evolúcii" ukazujú, ako niektorí ľudia vidia svoje okolie a objímajú ich, zatiaľ čo iní si skrývajú tváre. Každá socha bola vyrobená tak, aby pripomínala členov miestnej rybárskej komunity, kde Taylor žije. Každá socha má svoju osobnosť a vlastnosti. Taylor dbal na to, aby každý detail od vlasov až po oblečenie sôch bol dokonalý. Patrí medzi ne malé dievčatko so slabým úsmevom na tvári, ktoré hľadí na hladinu; šesť podnikateľov s hlavami v piesku, ktorí si nevšímajú okolie; a dokonca aj muž za stolom so svojím psom ležiacim vedľa neho, no vyzeral unavene a nezúčastnene prostredia. Práca trvala Taylorovi 18 mesiacov a 120 hodín práce pod vodou a spotrebovala 120 ton betónu, piesku a štrku, 3 800 m (2,3 míle) sklolaminátu a 400 kg (881 libier) silikónu. 
Taylor zasadil kúsky koralov z poškodených útesov na niektoré z prvých sôch. "Tichá evolúcia" je dvojdielna umelecká inštalácia: samotné podvodné sochy sú prvou časťou, zatiaľ čo druhou časťou je, ako ich príroda premení, keď rastú koraly a vytvára sa nový útes. 
V marci 2011 bola nová inštalácia od Taylora, "What Have We Done?", otvorený v Punta Nizuc.
Jedna výstavná miestnosť je na brehu v nákupnom centre, Plaza Kukulcán, s 26 replikami a jednou originálnou keramickou sochou od Roberta Díaza Abrahama, "The Ocean Muse".
Výhody.
Podmorské múzeum má prospieť ochrane koralových útesov presmerovaním návštevníkov preč od prírodných útesových útvarov, zatiaľ čo poškodené koralové útvary sú obnovené a ošetrené znížením priameho vplyvu človeka. Umelé útesy zvyčajne vytvárajú potopené lode a iné predmety, ktoré sa potopili na dno oceánskeho dna. Sochy ako umelé biotopy sú novou technikou a materiálom pre rast koralov, prostriedkom umenia na záchranu oceánov. Keďže sochy boli vyrobené z pH neutrálneho cementu, koraly, morské riasy a riasy môžu rásť a vyvíjať sa lepšie ako na starej lodi. Stabilné konštrukcie so stabilnou základňou sú známe ako ideálne povrchy pre umelé útesy. Sochy majú v sebe aj otvory, ktoré umožňujú kolonizovať morskú zver a živiť sa koralmi. Koralové útesy pribudnú a zároveň aj podmorský život. Už po krátkom čase pod vodou začala sochy pretvárať príroda. Časom budú všetky sochy zakryté a ich postavy budú sotva viditeľné.
Múzeum tiež prospieva komunite tým, že priťahuje turistov. Jeden miestny sprievodca vyjadril obavy reportérovi, že samotné sochy budú poškodené, ale múzeum sa plánuje rozrásť a opraviť.