John Frusciante

John Anthony Frusciante (* 5. marec 1970, New York, USA) je americký gitarista, známy predovšetkým z jeho pôsobenia v skupine Red Hot Chili Peppers. Vydal 7 albumov s touto kalifornskou skupinou a 11 sólových albumov. Jeho otec John aj jeho matka Gail boli tiež obaja muzikanti. Gail spieva v piesni „Under the Bridge“ od skupiny Red Hot Chili Peppers.
Hudobná história.
Mother's Milk.
John Frusciante prvýkrát videl Red Hot Chili Peppers na koncerte v roku 1985 a okamžite sa stali jeho obľúbenou kapelou. John začal uznávať Hillela Slovaka, vtedajšieho gitaristu skupiny a naučil sa odohrať gitaru i basu na všetkých pesničkách z ich prvých troch albumov. Slovak neskôr zomrel na predávkovanie heroínom a v roku 1988 bubeník Jack Irons odišiel, kvôli osobným problémom.
John sa asi v roku 1988 spriatelil s D. H. Peligiom, bubeníkom zo skupiny Dead Kennedys a často spolu hrali. Raz Peligrio pozval Fleaho (basgitaristu Red Hot Chili Peppers), aby si s nimi prišiel zahrať. Flea bol ohúrený Johnovou hrou na gitare a keďže v tej dobe hľadali nového gitaristu (Duane 'Blackbird' McNight, ktorý mal pôvodne nahradiť Slovaka si so skupinou príliš „nesadol“), zavolal aj Antonyho Kiedisa (speváka Red Hot Chili Peppers), aby sa prišiel na Johna pozrieť. Rozhodnutie bolo jednohlasné: „Berieme ho!“.
Prvý album, ktorý John nahral s Red Hot Chili Peppers bol "Mother’s Milk". Album sa svojim zvukom príliš neodlišuje od funky štýlu, ktorý dominoval na predchádzajúcich troch albumoch. Johnova hra na tomto albume je ešte veľmi ovplyvnená Slovakovým štýlom. Aj napriek tomu, John veľmi prispel ku kreativite skupiny svojou jedinečnou hrou na gitare. Dnes však John tvrdí, že ten album neznáša, lebo je príliš „macho“.
"Mother’s Milk" bol prvý „zlatý“ album Red Hot Chili Peppers a pochádza z neho aj ich prvý veľký hit „Higher Ground“. Na albume je tiež pesnička „Knock Me Down“, ktorej text napísal Kiedis o Slovakovej smrti.
"Blood Sugar Sex Magik".
Pre nahranie svojho piateho štúdiového albumu sa skupina spojila so známym producentom Rickom Rubinom. Ten prenajal veľký dom v ktorom sa nahrával (ten istý, v ktorom vraj Beatles prvýkrát okúsili LSD) celý album. Počas nahrávania sa skupina úplne izolovala od okolitého sveta; niekedy z domu nevyšli celé týždne. Toto obdobie bolo zdokumentované vo filme "Funky Monks".
"Blood Sugar Sex Magic" sa predával priam výborne a stal sa pre skupinu prelomovým, najmä vďaka hitom „Under the Bridge“ a „Give It Away“ a tiež vďaka profesionálnemu vkladu Ricka Rubina. John sa vyjadril, že napísal asi 60 % hudby na albume, a tak by sa dalo povedať, že je najviac zodpovedný za jeho nečakaný úspech.
Keď však nahrávanie skončilo a skupina sa chystala na turné, John sa cítil stále viac nesvoj. Jeho priateľstvo s Kiedisom sa dostalo do krízy a na pódiu sa jeden druhému vyhýbali. John si tiež nemohol zvyknúť na to, že je oslavovaný ako roková hviezda, hrá na vypredaných koncertoch a musí dávať nekonečné rozhovory. Jeho motivácia a výkony boli na bode mrazu, ale skupina ho stále podporovala, v nádeji, že čoskoro bude opäť v poriadku. Ale stres z vyčerpávajúceho turné ho donútil urobiť zásadné rozhodnutie:
7. mája 1992, práve keď skupina mala koncertovať v Japonsku, Frusciante opustil skupinu (ešte odohral vystúpenie a potom odišiel). Keď sa ho pýtali, čo povedal svojim spoluhráčom, odpovedal: „Proste im povedzte, že som sa zbláznil“. Jeho odchod niektorí pripisovali duševnej chorobe, iní zase stresu z turné, či neschopnosti zaradiť sa späť do normálneho života, po tom čo skupina opustila svoje „nahrávacie sídlo“. Jeho odchod z Red Hot Chili Peppers následne viedol k siedmim rokom užívania tvrdých drog.
"Niandra Lades and Usually Just" a "T-Shirt".
Frusciante začal nahrávať svoj prvý album ešte predtým, ako v roku 1992 opustil skupinu. Album vyšiel v roku 1994 a mnohými je označovaný za jeho najlepší sólo album. Frusciante vraví, že jeho hudba je darom od duchov, ktorí sa mu často prihovárali počas jeho absencie v Red Hot Chili Peppers v rokoch 1992 – 1998. Okrem iného povedal: „Čo sa týka duchov, som šťastný, že ma navštevovali, pripravoval som pre nich jedlo. Keď boli preč, plakal som.“ Album venoval Fleaho dcére Clare Balzaryovej, pretože obľuboval nevinnosť, ktorú deti majú. Venoval ho aj svojej dlhoročnej priateľke Toni, s ktorou v tom čase chodil.
"Smile From the Streets You Hold".
Frusciante sa stal nebezpečne závislý od tvrdých drog, hlavne heroínu. Jeho sólo album z roku 1997 s názvom "Smile From the Streets You Hold" vyšiel s cieľom zarobiť, z ktorého išli peniaze na drogy, ako sám Frusciante neskôr povedal. Album bol z predaja stiahnutý. Nezdalo sa mu vhodné, aby kópie boli v regáloch, tak ich veľa z vlastného vrecka odkúpil. Sľúbil že jedného dňa nahrávku vydá znova, ale zatiaľ sa to nezdá príliš pravdepodobné. Album napísal a nahral do značnej miery v štýle jeho predchádzajúceho "Niandra Lades": lo-fi, viac gitár nahraných chaoticky cez seba, spieval akoby bol citovo rozrušený a jeho spev bol často nepočúvateľný. Niektorí ho podozrievali z toho, že sa stal paranoidným schizofrenikom. Bol samotársky a vyhýbal sa akémukoľvek spoločenskému kontaktu. Aj zosnulý River Phoenix si zaspieval v jednej piesni.
"Californication".
Po siedmich rokoch užívania heroínu a kokaínu (a po vyprodukovaní dvoch sólo albumov) sa vyčerpaný John prihlásil do odvykacieho strediska, kde ho jedného dňa navštívil Flea a spýtal sa ho, či by sa nechcel vrátiť ku skupine. John súhlasil a v roku 1999, vyšiel album "Californication", kde hrá opäť na gitare Frusciante. Jeho objavenie sa na verejnosti spôsobilo istý šok ale každý, kto počul "Californication", vedel že John je naozaj späť. Album je oslavou života a znovuzrodenia („Scar Tissue“) a tiež zobrazením povrchnosti Hollywoodu („ Californication“).
"To Record Only Water for Ten Days".
Počas svetovej túry k albumu "Californication" písal John vlastné piesne, ktoré vydal na ďalšom sólo albume "To Record Only Water for Ten Days". Album nebol písaný v štýle predchádzajúcich avantgardných albumov ale texty boli stále záhadné a zvuk bol nápadne akoby rozptýlený a ochudobnený. John sa namiesto zameriavania na gitaru, venoval najmä syntetizátorovým zvukom a efektom. Syntetizátor je na albume nástrojom číslo jeden. Frusciante začal túru na podporu albumu 27. januára 2001 vystúpením v The Borderline v Londýne. Uzavrel ju 10. júna krátkym vystúpením v The Ruby v Los Angeles. Všetkých 16 koncertov odohral sám na akustickej gitare.
"From the Sounds Inside".
21 nevydaných piesní sa nachádza na Johnovej oficiálnej stránke ("pozri nižšie"). Piesne sú z obdobia, keď písal materiál na album "To Record Only Water for Ten Days", niektoré sú pôvodné nezmasterované verzie, ostatné sú úplne nové skladby.
"By the Way".
Skupina nahrala v roku 2002 kritikmi dobre prijatý album "By the Way". Je to ich zatiaľ najjemnejší album. Rozdiel v porovnaní s albumom "Freaky Styley" (jedným z ich prvých albumov) je neprehliadnuteľný. Frusciante ostáva hlavnou tvorivou silou v Red Hot Chili Peppers, pretože sa podieľal na všetkých úspešných albumoch.
Rok 2005.
Vydal z Red Hot Chilli Peppers svoje prvé dvoj-CD Stadium Arcadium a mená CD-čiek sú "Jupiter a Mars"
Výbava.
Frusciante používa staršie gitary, vrátane trojfarebnej gitary Fender Stratocaster v odtieni slnkom spáleného dreva a palisandrovým hmatníkom, Fender Stratocaster (javorový hmatník) z roku 1955, Telecaster z 50-tych rokov, rovnako aj Gretsch white falcon a 2 akustické gitary Martin zo 40-tych rokov. Používa aj 12-strunovú gitaru Maton Messiah, ktorú použil v piesni „Breaking the girl“. Primárne používa zostavu zosilňovačov Marshall (hlavne dva Silver Jubilee a 200-wattový Major), aj keď niekedy používa zostavu Vox alebo Fender. Kým pre album Californication použil 5 efektových pedálov, na albume "By the way" sa ich počet značne rozšíril.