burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Diona (mesiac)

Diona alebo Dione je prirodzený satelit Saturna. Objavil ho taliansky astronóm Giovanni Domenico Cassini v roku 1684. Meno dostal po matke gréckej bohyne Afrodity.
Povrch.
Mesiac sa skladá z polovice z kremičitanov a zvyšok tvorí vodný ľad. Povrch Dione je tmavší ako povrch iných Saturnových mesiacov, čo nasvedčuje tomu, že sa tu vyskytujú kamenné plochy nepokryté ľadom. Satelit je posiaty množstvom kráterov, z ktorých veľká väčšina nepresahuje svojím priemerom . Najväčší z nich, Amata, má priemer takmer . Snímky Voyageru 2 odhalili jasnú oblasť okolo krátera, ktorú tvoria svetlé pruhy. Sú to pravdepodobne zlomy vytvorené presakujúcou a následne mrznúcou vodou. Je to 4. najväčší mesiac Saturna.
Na povrchu, blízko rovníka, sa nachádzajú svetlé pruhy neznámeho pôvodu. Vzhľadom na to, že prechádzajú cez ďalšie povrchové útvary ide o mladý výtvor. Sú rovnobežné, tenké (do 5 km) a dlhé desiatky až stovky kilometrov. Nazývajú sa "linear virgae". Možným vysvetlením tohto povrchového útvaru je, že ho vytvoril dopad materiálu (z prstencov, ostatných mesiacov alebo vesmírneho odpadu) pri nízkej rýchlosti.
Oceán.
V roku 2013 bola, na základe analýzy údajov a snímok sondy Cassini, zverejnená hypotéza o existencii podpovrchového oceánu na Dione v minulosti, v časoch jeho formovania.
V septembri 2016 vydala trojica vedcov z belgického Kráľovského observatória prácu, akceptovanú na publikovanie v časopise "Geophysical Research Letters", naznačujúcu existenciu súčasného oceánu. Autori analyzovali údaje o gravitácii a tvare telesa, pričom dospeli k záveru, že povrchová vrstva hrúbky 99 ± 23 km obklopuje 65 ± 30 km hlboký globálny oceán. Pokiaľ sú použitý model a závery správne, ide o prvý dôkaz existencie súčasného oceánu na Dione.
Tetyda (mesiac)

Tetyda alebo Tethys je prirodzený satelit Saturna. Objavil ho taliansky astronóm Giovanni Domenico Cassini v roku 1684. Svoje meno dostal mesiac Tethys po dcére boha Urána a bohyne Gaie.
Teleso sa skladá prevažne z vodného ľadu a kremičitanov. Na jeho povrchu je výrazná ryha zvaná Ithaka Chasma tiahnuca sa od severného pólu k južnému. Jej priemerná šírka je a priemerná hĺbka . Pôvod zlomu nie je jasný, pravdepodobne sa vytvoril pri chladnutí mesiaca. Povrch je posiaty impaktnými krátermi, ktoré sa však nezdajú byť ostré. Práve preto, že povrch mesiaca pravdepodobne prešiel fázou ohrevu, pri ktorom sa ľad sčasti roztopil. Tethys má dlhé údolia a veľké krátery. Najdlhšie údolie Itaka, meria až a najväčší kráter Odyseus má priemer .
Mimas (mesiac)

Mimas je prirodzený satelit Saturna s priemerom približne . Obieha ďaleko za Saturnovým prstencom označovaným ako F. Jeho pomenovanie vzniklo podľa Mima, syna gréckej bohyne Gaie. Objavil ho William Herschel v roku 1789. Podľa neho je pomenovaný tiež najväčší kráter na mesiaci.
Mimas je prvý z veľkých mesiacov pri planéte Saturn, obieha planétu zvonku jej sústavy prstencov. Má viazanú rotáciu, t. j. k Saturnu je otočený tou istou stranou. Mimas je okrúhly, ale nie je to presná guľa, pretože toto teleso je o dlhšie ako je široké. Jeho povrch je posiaty množstvom kráterov. Jedna z najnebezpečnejších zrážok, ktorá vytvorila najväčší kráter Herschel (s priemerom ), ho skoro zničila, vďaka tomuto si Mimas vyslúžil prezývku „Hviezda smrti“. Kráter má stredovú vyvýšeninu podobne ako veľa ďalších kráterov je väčších ako . Mimas je šiesty objavený mesiac planéty Saturn.
Analýza orbitálneho pohybu na základe údajov zo sondy Cassini, hlavne posunu periapsidy, ukazuje, že jeho ľadová škrupina s veľkými krátermi skrýva globálny oceán v hĺbke 20 až 30  kilometrov. Oceán má pravdepodobne menej ako 25 miliónov rokov a stále sa vyvíja.
Hyperión (mesiac)

Hyperión alebo Hyperion je prirodzený satelit Saturnu. Objavili ho William Cranch Bond 16. septembra 1848 a William Lassell 18. septembra 1848 nezávisle od seba. V gréckej mytológii bol Hyperion Titán, jeden zo synov boha Urána a bohyne Gaie.
Hyperion je tmavý a skalnatý mesiac. Nepokrýva ho ľad do takej miery ako ostatné mesiace na bližších obežných dráhach. Napriek tomu je ľad najbežnejšou látkou na krátermi rozrytom povrchu. Mesiac má nepravidelný tvar, no vzhľadom na svoju veľkosť je to neobvyklé. Navyše jeho dlhšia os nesmeruje k planéte Saturn. Mohlo by to znamenať, že sa v relatívne nedávnej minulosti zrazil s nejakým telesom. Jeho rotácia je chaotická.
Féba (mesiac)

Féba alebo Phoebe je mesiac planéty Saturn. Objavil ho William Henry Pickering v roku 1899. Jej priemer je , stredná vzdialenosť od planéty zhruba 12,9 miliónov km. Až do tesného preletu sondy Cassini 11. júna 2004 bolo o Phoebe iba málo informácií a aj v súčasnosti sa veľa údajov iba spracuváva. Je už však možné podať základné zhrnutie.
Phoebe má približne tvar gule a je na ňom veľké množstvo kráterov, čo svedčí o vysokom veku povrchu. Hustota 2,3 g/cm3 naznačuje, že mesiac tvorí prevažne vodný ľad s prímesou silikátových hornín. Zatiaľ nebola potvrdená hypotéza, že v prípade Phoebe ide o teleso z Kuiperovho pásu; nasvedčovala by tomu však retrográdna dráha telesa, ktorá je pri väčších satelitoch planét pomerne nezvyčajná (výnimkou je Neptúnov mesiac Triton).
Phoebe je veľmi tmavým telesom s albedom 0,06, teda ešte nižším ako má uhlie. Na jeho povrchu bol objavený tuhý oxid uhličitý, mesiac teda nemohol byť v minulosti nikdy vystavený vysokým teplotám. Rotácia okolo vlastnej osi je pomerne rýchla (presne 9 hodín a 30 minút), obežná doba okolo Saturnu je 550,479 pozemských dní (zhruba 18 mesiacov). Povrchové teploty kolísajú medzi −198 a −161 °C.
Napriek iba nedávnemu preletu sondy Cassini už bola vytvorená základná nomenklatúra povrchových útvarov. Najväčší kráter s priemerom dostal meno Jason podľa vodcu argonautov, ďalšie výrazné krátery sa nazývajú Euphemus (priemer ), Canthus (), Eurytion () a Hylas (). Celkom bolo pomenovaných 24 kráterov a oblasť Leto Regio, mená sú však zatiaľ schválené iba predbežne (2005).
Jánus (mesiac)

Jánus alebo Janus alebo Saturn X je prirodzený satelit Saturna. V minulosti pravdepodobne tvoril jedno teleso s Epimetheom, s ktorým má veľmi podobnú obežnú dráhu a strednú hustotu. Epimetheus a Janus sú dvojicou koorbitálnych mesiacov.
Janus objavil v roku 1966 Audouin Dollfus. Jeho zdanlivá hviezdna veľkosť v opozícii je 15.
Epimeteus (mesiac)

Epimeteus alebo Epimetheus je prirodzený satelit Saturnu. Od Saturnu je vzdialený 151 422 kilometrov. Rozmery mesiaca sú 72×54×49 kilometrov. Hmotnosť mesiaca je 5,6×10 17 kilogramov. Objavený bol roku 1966 a objaviteľom sa stal Richard Walker. Bol pomenovaný po Titanovi Epiméthovi. Doba jedného obehu okolo planéty mesiacu trvá 0,6942 dňa a rovnakú dobu potrebuje aj mesiac na jednu otáčku okolo svojej osi. Okolo Saturnu obieha rýchlosťou 15,87 km/s. Epimeteus má slabé magnetické pole, ktoré je rovné 15,7 Vo. Epimeteus obieha okolo Saturnu po takmer identickej obežnej dráhe ako Jánus. Ich dráhy delí iba 50 km. Raz za štyri roky sa k sebe natoľko priblížia, že sa vnútorný mesiac vďaka vzájomnej príťažlivosti urýchli a putuje na vyššiu obežnú dráhu, vonkajší mesiac sa naopak spomalí a putuje na nižšiu obežnú dráhu.
Prometeus (mesiac)

Prometeus alebo Prometheus alebo Saturn XVI je vnútorný prirodzený satelit Saturna. Bol objavený v roku 1980 (nejaký čas pred 25. októbrom) z fotografií sondy Voyager 1 a dostal dočasné označenie S/1980 S 27. Neskôr, v roku 1985 bol oficiálne pomenovaný.
Tento malý mesiac je extrémne pretiahnutý, s rozmermi 119 × 87 × 61 km. Má niekoľko horských chrbátov a údolí a množstvo impaktných kráterov, niektoré s priemerom väčším ako . Aj napriek tomu obsahuje menej kráterov ako mesiace Pandora, Epimetheus a Janus. Z jeho malej hustoty a vysokého albeda sa predpokladá, že Prometheus je porézne ľadové teleso. V týchto číslach je ale množstvo nejasností, takže tieto informácie zatiaľ neboli úplne potvrdené.
Prometheus sa správa ako pastiersky mesiac pre vnútornú hranu Saturnovho prstenca F. Najnovšie fotografie sondy Cassini-Huygens ukázali, že gravitačné pole Promethea vytvára slučky a vydutiny v prstenci F tým ako si z neho odoberá materiál. Obežná dráha Promethea sa javí chaotická ako následok pohybovej rezonancie s mesiacom Pandora. Najväčšie zmeny v ich obežných dráhach sa prejavujú približne každých 6,2 rokov, keď sú Pandora a Prometheus v apside, pričom sa priblížia na vzdialenosť . Prometheus je tiež značne ovplyvňovaný mesiacom Atlas.
Pandora (mesiac)

Pandora alebo Saturn XVII je prirodzený vnútorný satelit Saturna. Objavený bol v roku 1980 z fotografií od sondy Voyager 1 a dočasne označený ako S/1980 S 26. Neskôr, v roku 1985 bol pomenovaný.
Pandora je vonkajším pastierskym satelitom prstenca F. Má viac kráterov ako mesiac Prometheus a najmenej dva krátery s priemerom minimálne 30 km.
Jej obežná dráha sa javí ako chaotická, čo je výsledkom pohybovej rezonancie s Prometheusom. Najväčšie zmeny v ich obežných dráhach sa prejavujú približne každých 6,2 rokov, keď sú Pandora a Prometheus v apside, pričom sa priblížia na vzdialenosť . Pandora má aj 3:2 pohybovú rezonanciu s mesiacom Mimas.
Z jej malej hustoty a vysokého albeda sa predpokladá, že Pandora je porézne ľadové teleso. V týchto číslach je ale množstvo nejasností, takže tieto informácie zatiaľ neboli úplne potvrdené.
Siarnaq (mesiac)

Siarnaq je prirodzený satelit Saturna.
Atlas (mesiac)

Atlas alebo Saturn XV je prirodzený vnútorný satelit Saturna.
Bol objavený Richardom J. Terrileom v roku 1980 z fotografií sondy Voyager 1 a dostal dočasné označenie S/1980 S 28. V roku 1983 bol oficiálne pomenovaný.
Atlas je najbližším satelitom k vonkajšej hrane prstenca A a dlho sa predpokladalo, že je pastierkym satelitom tohto prstenca. Neskôr sa zistilo, že ním sú vzdialenejšie mesiace Janus a Epimetheus. V roku 2004 bol vo vnútri obežnej dráhy Atlasu objavený tenký prstenec s dočasným označením R/2004 S 1.
Fotografie s vysokým rozlíšením, ktoré urobila v roku 2006 sonda Cassini-Huygens ukazujú hladký mesiac s hranami miskovitého tvaru. Najlepším vysvetlením tejto nezvyčajnej štruktúry je akumulácia materiálu z prstenca na mesiaci, hlavne v oblasti rovníka z dôvodu tenkosti prstenca.
Atlas je značne rušený mesiacom Prometheus a menej mesiacom Pandora, čo vedie k odchylkám až do 600 km (~0,25°) z keplerovej obežnej dráhy s periódou približné 3 roky. Keďže obežné dráhy Prometheusa a Pandory sú chaotické, predpokladá sa, že Atlas môže byť tiež.
Helena (mesiac)

Helena alebo Helene je prirodzený satelit Saturna.
Albiorix (mesiac)

Albiorix je prirodzený satelit Saturna.
Telesto (mesiac)

Telesto je prirodzený satelit Saturna. Je v dráhovej rezonancii 1:1 s mesiacmi Tethys a Calypso, čo znamená, že obieha v rovnakej vzdialenosti od planéty ako ony. Je to možné vďaka tomu, že Telesto je zachytený v jednom z libračných bodov oveľa väčšieho a hmotnejšieho Tethysu.
Pan (mesiac)

Pan (IPA:/ˈpæn/ PAN, grécky Πάν) je najvnútornejší prirodzený satelit Saturna. S rozmermi 35 km na šírku a na výšku obieha v Enckeho medzere v Saturnových prstencoch. Jeho prítomonosť v prstencoch je dôvodom stáleho otvorenia Enckeho medzery.
Predpoveď.
Existencia mesiaca v Enckeho medzere bola prvýkrát predpokladaná v roku 1985 Jeffreym N. Cuzzim a Jeffreym D. Scarglem. Tento predpoklad bol založený na zvlnených okrajoch medzery čo naznačovalo gravitačné rušenie. V roku 1986 M. R. Showalter vyrátal obežnú dráhu a hmotnosť mesiaca. Dospel k názoru, že v Enckeho medzere sa nachádza iba jediné teleso.
Pan bol mesiac objavený 1° od predpokladanej polohy. Na výskum mesiaca boli použité obrázky zo sondy Voyager 2 a zistilo sa že mesiac bude možné jasne pozorovať na každom obrázku z rozlíšením ~/pixel. Voyager 2 vytvoril 11 obrázkov, ktoré spĺňali túto podmienku.
Meno.
Pan bol pomenovaný 16. septembra 1991 po bohovi Pan, a dostal označenie Saturn XVIII. Bol objavený v roku 1990 M. R. Showalterom a dostal dočasné označenie S/1981 S 13
Paaliaq (mesiac)

Paaliaq je prirodzený satelit Saturna.
Kalypso (mesiac)

Kalypso alebo Calypso je prirodzený satelit Saturna. V roku 1980 ho z pozemného observátoria objavili Dan Pascu, 
P. Kenneth Seidelmann, William A. Baum a Douglas G. Currie. Dočasne bol pomenovaný ako S/1980 S 25.V roku 1983 bol pomenovaný podľa gréckej mytológie po Calypso. Je tiež označovaný ako Saturn XIV alebo Tethys C.
Ymir (mesiac)

Ymir (IPA:/ˈɪmɪr/) alebo Saturn XIX je retrográdny nepravidelný prirodzený satelit Saturna. Bol objavený Brettom J. Gladmanom v roku 2000 a dostal dočasné označenie S/2000 S 1 až do augusta 2003, kedy bol pomenovaný.
Z mesiacov, ktorým trvá obežná dráha viac ako tri pozemské roky, je Ymir najväčší. V priemere má približne 18 km.
Hlavná anomália mesiaca je 244,521°, argument perihélia je 22,668° a magnitúda je 21,7.
Kiviuq (mesiac)

Kiviuq je prirodzený satelit Saturna.
Tarvos (mesiac)

Tarvos je prirodzený satelit Saturna.
Ijiraq (mesiac)

Ijiraq je prirodzený satelit Saturna.
Erriapo (mesiac)

Erriapo je prirodzený satelit Saturna.
Narvi (mesiac)

Suttungr je prirodzený satelit Saturna.
Skathi (mesiac)

Skathi alebo Skati je prirodzený satelit Saturna. Je jedným z nepravidelných mesiacov Saturna v jeho severskej skupine satelitov. Objavil ho 23. septembra 2000 tím astronómov pod vedením Bretta Gladmana. Tím oznámil svoj objav 7. decembra 2000 spolu s ďalšími siedmimi satelitmi Saturnu, a to; Tarvos, Ijiraq, Thrymr, Siarnaq, Mundilfari, Erriapus a Suttungr. Mesiac bol pomenovaný po Skaðim, postave zo severskej mytológie, ako súčasť snahy diverzifikovať prevažne grécke a rímske názvy astronomických objektov.
Skathi trvá o niečo viac ako 725 dní, kým obehne okolo Saturna a odhaduje sa, že rotácia okolo svojej osi trvá 11,1 ± 0,02 hodiny. Obieha vo väčšej vzdialenosti od Saturnu ako mnohé iné satelity planéty, s veľkým sklonom a excentricitou obežnej dráhy a pohybuje sa v retrográdnom smere. O Skathi sa toho veľa nevie, pretože je to matný objekt. Okrem pozorovaní na Zemi ho pozorovala iba sonda "Cassini" a dokonca aj tieto merania boli vykonané vo vzdialenosti takmer 9,7 milióna kilometrov.
Otvorenou otázkou zostáva jeho pôvod. Jednou z možností je, že to bol pôvodne asteroid, ktorý sa vytvoril inde a bol zachytený gravitáciou Saturna, keď letel okolo planéty. Ďalšou možnosťou je, že to bola pôvodne časť jedného zo Saturnových mesiacov, ako je Féba, ktorá sa pri zrážke oddelila a stala sa nezávislým satelitom. Jeho fyzikálne zloženie nebolo určené, ale je známe, že má priemer asi 8 kilometrov a má nepravidelný tvar.
Mundilfari (mesiac)

Mundilfari je prirodzený satelit Saturna.
Suttungr (mesiac)

Suttungr je prirodzený satelit Saturna.
Thrymr (mesiac)

Thrymr alebo Trymr je prirodzený satelit Saturna.
Pallene (mesiac)

Pallene je prirodzený satelit Saturna.
Methone (mesiac)

Methone alebo Metone je prirodzený satelit Saturna.
Titánia (mesiac)

Titánia alebo Titania je prirodzený satelit Urána a najväčší z jeho mesiacov. Objavil ho anglický astronóm nemeckého pôvodu William Herschel v roku 1787. Svoje meno dostala Titania podľa kráľovnej a manželky kráľa elfov Oberona zo Shakespearovej hry "Sen noci svätojánskej".
Titánia je zložená z jednej polovice z vodného ľadu, zvyšok tvoria kremičitany (približne 30 %) a látky na báze metánu (asi 20 %). Najvýraznejší útvar na povrchu je veľký kaňon, ktorý niekoľkonásobne prevyšuje svojou veľkosťou Veľký kaňon v Colorade. Zdanlivá hviezdna veľkosť telesa v opozícii dosahuje 13,5.
Amalthea

Amalthea alebo Amaltea môže byť:
Amalthea je planétka, pozri 113 Amalthea
Dolné Považie

Dolné Považie (Dolnopovažský región cestovného ruchu) alebo v niektorých textoch Trnava a okolie je slovenský región a región cestovného ruchu.
Ako región cestovného ruchu zahŕňa:
Územie susedí na severozápade so Záhorím, na severovýchode so Stredným Považím, na východe s Dolnou Nitrou, na juhu s Podunajskom a na juhozápade s regiónom Bratislava a okolie.
Murakami

Murakami môže byť:
Prirodzená družica

Prirodzená družica alebo prirodzený satelit alebo obežnica je prírodné vesmírne teleso obiehajúce okolo iného vesmírneho telesa, napríklad planéty alebo hviezdy. Prirodzené družice telies menej hmotných ako sú hviezdy (teda planét, trpasličích planét, planétok...) sa nazývajú mesiace.
Kašubsko

Kašubsko (po kašubsky: "Kaszëbë" alebo "Kaszëbskô") je historická krajina v Poľsku v Pomoransku, ktorú obýva samostatný slovanský národ - Kašubovia. Detaily pozri pod Kašubovia.
Meteoroid

Meteoroid je relatívne malý (od veľkosti zrnka piesku po balvan) fragment úlomkov v slnečnej sústave. Po vstupe meteoroidu do Zemskej atmosféry dochádza k svetelnému úkazu vytvorenému vďaka tlakom na vzduch (napriek všeobecnému názoru s tým trenie nemá nič spoločné) a následnej ionizácii čiastočiek vzduchu. Tento jav sa volá meteor alebo "padajúca hviezda". Ak nejaká časť meteoru vydrží celú cestu dole na zemský povrch, nazýva sa meteorit.
Niekedy sa stáva, že teleso len preletí hornými vrstvami atmosféry Zeme a zasa sa vráti nazpäť do kozmického priestoru. V takom prípade ide o tzv. dotyčnicový meteoroid.
Bolid

Bolid je buď mimozemské teleso, ktoré dopadlo na povrch Zeme, alebo výnimočne jasný meteor podobný padajúcej ohnivej guli, bez ohľadu na to, či dopadol až na zemský povrch. Vo všeobecnosti sa za bolidy považujú meteory s jasnosťou väčšou ako mínus štyri magnitúdy (teda meteory jasnejšie ako planéta Venuša pri pohľade zo Zeme). Extrémne jasné bolidy (s jasnosťou vyše −20 magnitúd) sa zvyknú označovať aj ako superbolidy.
Pokiaľ sa používa v prvom význame, bolid môže explodovať pri dopade na zemský povrch, alebo v nízkej výške nad povrchom, a vytvorí tak veľký kráter. Je to všeobecný termín, ktorý neoznačuje podstatu dopadajúceho telesa, napr. či je to skalnatý alebo kovový meteorit, asteroid, ľadová kométa a podobne.
Od momentu, keď bol Chicxulubský bolid uvedený ako dôvod vyhynutia dinosaurov pred 65 miliónmi rokov, sú bolidy často označované ako príčiny veľkých klimatických zmien a masových vyhynutí. Žiadne ďalšie masové vyhynutia spojované s dopadmi mimozemských telies však neboli doteraz bezpečne zistené. Jedným z príkladov špekulácií, ktoré sú dnes veľmi populárne v alternatívnej geológii, je Tollmannov hypotetický bolid.
Známe dopady bolidov:
Iné známe bolidy:
Hebrejské písmo (novšie)

Hebrejské písmo (resp. abeceda: hebrejská abeceda; hebr. , "alef-bet") je súbor 22 písmen, ktoré sa používajú na písanie v biblickej aj modernej hebrejčine, ako aj v biblickej a talmudickej aramejčine. V prispôsobenej forme sa používajú na písanie v jazykoch, ktoré používali a používajú Židia v diaspóre, ako sú jidiš, ladino, židovská arabčina a skôr tiež napríklad slovanský lešon Kena’an.
Delenie.
(Novšie) hebrejské písmo sa delí na:
Dejiny.
Predchodcom novšieho hebrejského písma bolo starohebrejské písmo (kanaanske písmo), ktoré bolo príbuzné s fenickým písmom.
Starohebrejské písmo je predchodcom novšieho hebrejského písma iba historicky, vývojovo s ním však nesúvisí. Dejiny novšieho hebrejského písma sa totiž začali v 6. storočí pred Kr., počas babylonského exilu, keď začali Židia používať aramejské písmo, z ktorého sa v 3. storočí pred Kr. vyvinulo hebrejské kvadrátne písmo (synonymá: kvadráta, asýrske písmo), ktoré je už priamym predchodcom dnešného hebrejského písma a často sa dnešné hebrejské písmo označuje jednoducho ako hebrejské kvadrátne písmo. Podľa židovskej tradície však hebrejská abeceda obsahovala všetky písmená už za čias Mojžiša.
Pôvodne bola hebrejská abeceda spoluhlásková, čiže nedokázala vyjadriť samohlásky. Postupne boli zavedené spôsoby, ako samohlásky v texte vyznačovať; najprv používaním niektorých spoluhlások ako tzv. "matres lectionis", neskôr osobitne "samohláskovou punktáciou" (hebr. "nikud").
Písmená hebrejskej abecedy.
V nasledujúcej tabuľke sú uvedené písmená hebrejskej abecedy. Ide o 22 spoluhlások. Niektoré spoluhlásky majú na konci slova odlišnú podobu. Koncová forma písmen je uvedená v druhom stĺpci. Všetky písmená hebrejskej abecedy môžu slúžiť zároveň aj ako číslice, číselná hodnota jednotlivých písmen je uvedená v treťom stĺpci. Tabuľka ďalej obsahuje mená jednotlivých písmen, rôzne druhy transliterácie a varianty výslovnosti.
Oficiálna slovenská transliterácia hebrejskej abecedy zatiaľ nebola stanovená. Transkripcia používaná pre potreby slovenskej Wikipédie je uvedená v tejto tabuľke: .
Prehľad:
Dan Brown

Dan Brown (* 22. jún 1964, Exeter, New Hampshire USA) je americký spisovateľ, ktorého celosvetovo preslávil jeho román "Da Vinciho kód" z roku 2003. Brownove romány sa odohrávajú v časovom rozmedzí 24 hodín a venujú sa témam ako symboly, šifry, tajné spoločnosti či konšpiračné teórie. Jeho knihy boli preložené do 52 jazykov, a k roku 2012 predaj prekročil hranicu 200 miliónov kusov.
V piatich Brownových románoch, "Anjeli a démoni", "Da Vinciho kód", "Stratený symbol", "Inferno" a "Pôvod", ako hlavná postava vystupuje profesor Robert Langdon, hardvardský profesor dejín umenia a kresťanskej symboliky, ktorý je na stope veľkých historických a nábožensky orientovaných tajomstiev, záhad a nezodpovedaných otázok. Závery týchto diel sú čiastočne kontroverzné a diskutabilné. Tieto romány vzbudili veľký odpor a pohoršenie predovšetkým Katolíckej cirkvi.
Život.
Dan Brown je synom profesora matematiky a profesionálnej hudobníčky. Vyštudoval Amherst College a absolvoval Akadémiu Phillips Exeter, kde aj istý čas pôsobil ako učiteľ angličtiny. V roku 1998 ho jeho záujem o rôzne druhy kódov a utajené vládne organizácie priviedol k napísaniu jeho prvého románu "Digital Fortress", ktorý bol vydaný aj v elektronickej forme a rýchlo sa stal najlepšie predávanou elektronickou knihou v USA. Na pozadí Národnej bezpečnostnej agentúry (NSA) zobrazil tenkú čiaru medzi osobným súkromím a národnou bezpečnosťou. Na túto tému úspešne nadviazal aj v románe „Bod klamu“ (Deception Point) sústreďujúc sa na morálku v politike, národnú bezpečnosť a tajné technológie.
Prostredie, v ktorom vyrastal a kde sa prelínala moderná veda s náboženstvom, bolo bezprostredným námetom románu „Anjeli a démoni“ (Angels and Demons), kde veda reprezentovaná švajčiarskym výskumným ústavom (CERN) sa dostáva do konfliktu s náboženstvom reprezentovaným Vatikánom. V súčasnosti pracuje na sérii románov o Robertovi Langdonovi, profesorovi ikonografie a náboženského umenia na Harvarde, ktorého predstavil v knihe „Anjeli a démoni“. Jeho druhá kniha z tejto série „Da Vinciho kód“ (The Da Vinci Code) dosiahla nebývalý úspech, keď sa súčasne stala číslom jedna v zozname bestsellerov The New York Times, The Wall Street Journal, Publishers Weekly a San Francisco Chronicle. Neskôr bola jednotkou na každom dôležitom zozname bestsellerov v USA. V roku 2006 bol štúdiom Columbia Pictures do kín uvedený film podľa tejto knihy v hlavnej úlohe s Tomom Hanksom a Audrey Tautou.
Kritika.
Dan Brown býva kritizovaný za prekrútené, niekedy až vymyslené podanie dejín vo svojich románoch. Obsahujú historické a náboženské nepresnosti. V dôsledku toho môžu byť čitatelia dezinformovaní o skutočných historických faktoch. Knihy však obsahujú varovanie, čím na to upozorňuje čitateľov.
Slovenské vydania.
Knihy s Robertom Langdonom
Slovakia Summit 2005

Slovakia Summit 2005 alebo Bratislavský samit roku 2005 bolo stretnutie prezidenta USA George W. Busha a prezidenta Ruska Vladimira Putina v Bratislave. Uskutočnilo sa počas 23. až 25. februára 2005. Bola to prvá návšteva úradujúceho prezidenta USA na Slovensku.
Ďalšími účastníkmi stretnutia boli ministerka zahraničných vecí USA Condoleezza Riceová a minister zahraničných vecí Ruskej federácie Sergej Lavrov, ako aj prvé dámy oboch krajín, Laura Bushová a Ľudmila Putinová.
Bushova európska cesta pred samitom.
Pred samitom Bush pricestoval do Bruselu a stretol sa s niektorými európskymi lídrami a predstaviteľmi Európskej únie a NATO, vrátane Tonyho Blaira, Silvia Berlusconiho, Jacquesa Chiraca, a Javiera Solanu. Tiež sa stretol s Viktorom Juščenkom, novým prezidentom Ukrajiny, a vystúpil s prejavom vykresľujúcim jeho politiku zameranú na občanov Európy. Potom odcestoval do Frankfurtu a stretol sa s Gerhardom Schröderom. Dodatočne Condoleezza Riceová strávila týždeň v európskych hlavných mestách.
Samit.
Bush mal naplánované stretnutia so slovenskými lídrami vrátane prezidenta Ivana Gašparoviča, premiéra Mikuláša Dzurindu a predsedu Národnej rady SR Pavla Hrušovského. 24. februára Bush vystúpil s prejavom na Hviezdoslavovom námestí v Bratislave.
Témy diskusie na samite boli oficiálne súkromné, ale očakávalo sa, že obsiahnú Severnú Kóreu a jej nukleárny program, Izraelsko-palestínsky konflikt, situáciu v Iraku, Libanone a v Sýrii, a ruskú politiku. Jedným z predmetov samitu bolo zlepšenie vzájomných vzťahov medzi USA a Európou. Obzvlášť, keď je Slovensko spojencom USA v Irackom konflikte a pripojilo vojakov ku Coalition of the willing.
Obe prvé dámy navštívili známy Primaciálny palác. Prvá dáma USA otvorila oddelenie Univerzitnej knižnice v Bratislave (ktorá bola v tom čase zreštaurovaná) venované americkej literatúre a jazyku. O deň neskôr prvá dáma Ruska otvorila podobné oddelenie pre ruskú literatúru v tej istej knižnici.
V spojení so samitom sa konala v Bratislave konferencia nazvaná „A New Quest for Democracy“ prostredníctvom Marshall Fund spolu so slovenskými partnermi.
Bezpečnosť.
Vrcholným záujmom bola bezpečnosť všetkých účastníkov samitu. Ozbrojené sily Slovenskej republiky a vláda Slovenskej republiky poskytli svoje plné zdroje na zabezpečenie každého jednotlivca. Medzi nasadenými bolo:
Administratívne členenie Poľska

Poľsko sa od 1. januára 1999 hierarchicky delí na:
Henry Bessemer

Sir Henry Bessemer (* 19. január 1813, Charlton, Spojené kráľovstvo – † 15. marec 1898, Londýn) bol britský vynálezca.
Bol všestranným vynálezcom, ktorý získal 117 patentov. Zdokonalil čerpadlá a ventilátory a vymyslel napríklad postup na výrobu bronzového prachu, rôzne stroje (napríklad lisy na cukrovú trstinu), či druh sklárskej pece.
V roku 1854, zatiaľ čo Krymská vojna bola v plnom prúde, Bessemer vytvoril nový typ delostreleckého granátu. Jeho škrupiny boli ťažšie, než obvykle používajú delové gule, a mala špirálové drážky, ktoré sa jej umožňovali točiť a tak lepšie zasiahnuť cieľ. Bessemer predstavil svoj nápad na ministerstve vojny, ktoré to nezaujímalo. Keď sám Napoleon vyjadril o ne záujem počas večere s Bessemerom v Paríži, bol povzbudený, ale najprv musel prísť na spôsob, ako vyrábať hromadne štrukturálu oceľ, ktorá by sa mohla použiť na vytvorenie pevnejších hlavní pušky na podporu týchto ťažkých granátov. Toto ho motivovalo na najväčší úspech jeho života: Converter Bessemer.
Roku 1855 vyvinul spôsob výroby ocele v konvertore (besemerovanie), ktorý ho preslávil. Svoj stroj na výrobu ocele nazval Converter Bessemer. Converter Bessemer by mohla vyrobiť 30 ton vysoko kvalitnej ocele za pol hodiny. Onedlho nato si založil firmu s názvom Henry Bessemer &amp; Co.
V roku 1879 bol za svoje vedecké zásluhy povýšený do šľachtického stavu.
Jean-Baptiste Biot

Jean-Baptiste Biot (* 21. apríl 1774, Paríž, Francúzsko – † 3. február 1862, tamtiež) bol francúzsky fyzik a astronóm.
Bol členom všetkých troch Akadémií. V roku 1804 uskutočnil spolu s Gay-Lussacom prvý vedecký let balónu. V rokoch 18071808 pokračoval vo francúzskom stupňovom meraní až po Baleáry, neskôr až po Shetlandy.
Skúmal dvojlom a polarizáciu svetla a optickú aktivitu látok (založil sacharometriu), elektromagnetické pole, tepelnú vodivosť a tepelný tok. Formuloval aj teóriu chromatickej polarizácie a vynašiel polarimeter.
V roku 1820 ho spolu s Félixom Savartom preslávil Biot-Savartov zákon o magnetickom pôsobení elektrických prúdov.
Je po ňom pomenovaný nerast biotit.
Aage Niels Bohr

Aage Niels Bohr (* 19. jún 1922, Kodaň, Dánsko – † 8. september 2009, Kodaň), syn Nielsa Bohra, bol dánsky fyzik.
Zaoberal sa jadrovou fyzikou a kvantovou mechanikou. Spolu s B. R. Mottelsonom vyvinuli teóriu o štruktúre jadra, známu ako kolektívny model, ktorá umožňuje opísať kolektívny pohyb nukleónov (povrchové kmitania a rotácie atómových jadier), ktorý Bohr objavil roku v 1950, a deformácie atómového jadra. Za toto dostali v roku 1975 Nobelovu cenu za fyziku.
Harald August Bohr

Harald August Bohr (* 22. apríl 1887, Kodaň, Dánsko – † 22. január 1951, tamže) bol dánsky matematik a futbalista. Jeho mladší brat Niels Henrick David Bohr bol dánsky fyzik v oblasti atómovej a jadrovej fyziky, nositeľ Nobelovej ceny za fyziku.
Zaoberal sa teóriou funkcií, analytickou teóriou čísiel a najmä po roku 1925 vyvinul teóriu tzv. skoroperiodických funkcií založenú na Dirichletových radoch.
Bohr bol takisto vynikajúci futbalový hráč. Vyhral striebornú medailu na letnej olympiáde v 1908 s dánskou futbalovou reprezentáciou.
Niels Bohr

Niels Henrik David Bohr (* 7. október 1885, Kodaň, Dánsko – † 18. november 1962, Kodaň) bol dánsky fyzik v oblasti atómovej a jadrovej fyziky.
Životopis.
Bol riaditeľom Ústavu teoretickej fyziky v Kodani, v rokoch 1943 – 1945 emigroval do USA. V roku 1913 vyvinul na základe predstáv E. Rutherforda a kvantovej hypotézy M. Plancka a A. Einsteina tzv. Bohrov model atómu (prvý kvantový model atómu). V roku 1918 model rozšíril v princíp korešpondencie (dnes všeobecne označovaný ako staršia kvantová teória), čím sa mu podarilo svoju teóriu presadiť. V roku 1921 teoreticky vysvetlil periodickú sústavu prvkov na základe svojho modelu atómu rozšíreného A. Sommerfeldom. 
V roku 1927 v spolupráci s W. Heisenbergom, tvorcom maticovej mechaniky, predbežne ukončili vývoj kvantovej teórie vznikom tzv. kodanskej školy kvantovej teórie. Predovšetkým dospeli k názoru, že atomárne javy sú tak časticového ako aj vlnového charakteru. Škola zahŕňa aj Bohrov princíp komplementarity (javy v mikrosvete sú neurčité a nemožno ich opísať ako v klasickej fyzike), aplikovaný neskôr aj na filozofiu a biológiu. 
V roku 1935 sa začal zaoberať jadrovou fyzikou. Zaviedol napríklad pojem zložené jadro a vymyslel model (pieskového) vaku a kvapôčkový model jadra atómu. V roku 1939 spolu s inými fyzikmi objavil pre prax významné štiepenie jadra uránu.
V roku 1922 mu bola udelená Nobelova cena za fyziku za výskum atómovej štruktúry. Jeho syn Aage Niels Bohr (1922 - 2009) bol tiež významný fyzik, v roku 1975 dostal Nobelovu cenu za teóriu o štruktúre a deformáciách atómového jadra.
Dňa 18. novembra 1962 zomrel na zlyhanie srdca.
Carl Bosch

Carl Bosch (* 27. august 1874, Kolín nad Rýnom, Nemecko – † 26. apríl 1940, Heidelberg) bol nemecký chemik, inžinier a podnikateľ.
Od roku 1899 zamestnanec chemickej firmy BASF, od roku 1919 predseda predstavenstva firmy BASF, od roku 1925 predseda predstavenstva chemickej firmy I.G. Farbenindustrie.
V rokoch 1908 až 1913 vyvinul spolu s A. Mittaschom metódu veľkovýroby amoniaku (čpavku) na základe vysokotlakovej syntézy objavenej F. Haberom. Roku 1931 spolu s Friedrichom Bergiusom dostal Nobelovu cenu za to, že jeho objav prispel k rozvoju vysokotlakových metód v chémii (syntéza metanolu, výroba umelého kaučuku atď.)
Hieronymus Bosch

Hieronymus Bosch (výslovnosť [Bos]), vlastným menom Jeronimus (zvaný Jeroen) Bosch van Aken (* okolo 1450, ’s-Hertogenbosch – † august 1516, tamže) bol holandský maliar. 
Prezývajú ho „diabolský maliar“. Maľoval pre španielskych vládcov. Veľa jeho malieb sa stratilo.
Charakteristika diel.
Na Hieronyma nadviazal Pieter Brueghel (1525/1530 - 1569). V minulosti sa ich diela často zamieňali a diela Pietra Brueghela na dlhú dobu zatlačili Hieronymove diela do úzadia.
Hieronymus bol autorom náboženských obrazov, v ktorých zobrazoval posledný súd, peklo, smrteľné hriechy atď. cez obludné a groteskné fantastické výjavy kresťanskej morálky. Najprv maľoval výjavy s niekoľkými veľkými postavami (čiže bežnú kultovú produkciu), potom prešiel k triptychom s veľkým počtom postavičiek a s obludnými bájnymi bytosťami, pričom však zobrazená krajina je verne spodobnená. Je prvým maliarom náladovej krajiny.
Mnohí ľudia sa pokúšajú dešifrovať jeho symboliku hľadaním súvislostí s mágiou, sektami, alchýmiou a podobne.
Niektoré diela.
Triptychy:
Robert Bosch (osoba)

Robert Bosch (* 23. september 1861, Albeck, Nemecko – † 12. marec 1942, Stuttgart) bol nemecký podnikateľ, zakladateľ firmy Robert Bosch GmbH vynálezca a strýko Carla Boscha.
V roku 1886 v Stuttgarte založil dielňu, z ktorej neskôr vznikla eseročka Bosch GmbH. Táto aj v sociálnej sfére pokroková firma (v roku 1906 zaviedla osemhodinový pracovný čas) vyrábala pre spaľovacie motory nízkonapäťové magnetické zapaľovače, ktoré Bosch vyvinul. Neskôr, v roku 1902, Bosch vymyslel vysokonapäťové magnetické zapaľovanie (Boschove zapaľovacie sviečky), ktoré boli veľmi dôležité pre moderné motory. Potom vymyslel aj iné elektrické časti motorových vozidiel, napríklad spúšťač. Jeho vozidlá mali ako prvé jednotne elektrickú výbavu.
V roku 1984 bol za svoje zásluhy uvedený do Automotive Hall of Fame.
William Henry Bragg

Sir William Henry Bragg (* 2. júl 1862, Wigton, Spojené kráľovstvo – † 12. marec 1942, Londýn), otec Williama Lawrenca Bragga, bol britský fyzik, zakladateľ röntgenovej štruktúrnej analýzy a röntgenovej spektroskopie.
V rokoch 1935 – 1940 bol prezidentom Royal Society. Zaoberal sa najmä pohlcovaním a ionizáciou rádioaktívneho žiarenia v závislosti na vzdialenosti od zdroja žiarenia, schopnosťou materiálov brzdiť elektróny v závislosti od atómového čísla materiálu (tzv. Braggov-Grayov vzťah), röntgenovým žiarením, ktoré dlho považoval za prúd častíc.
Spolu so synom v roku 1913 vyvinuli Braggovu metódu (metódu otočného kryštálu) na určovanie kryštálovej štruktúry pomocou röntgenového žiarenia a na meranie vlnovej dĺžky. Metóda umožnila zistiť kryštálovú štruktúru mnohých anorganických látok, napr. diamantu či kamennej soli. Za tento objav dostali roku 1915 Nobelovu cenu za fyziku.
Napísal napríklad "Studies in radioactivity", "X-rays and crystal structure" (spolu so synom), "The world of sound", "Concerning the nature of things", "Old trades and new knowledge", "The universe of light".
William Lawrence Bragg

Sir William Lawrence Bragg (* 31. marec 1890, Adelaide, Austrália – † 1. júl 1971, Ipswich, Spojené kráľovstvo), syn Williama Henryho Bragga, bol britský fyzik, zakladateľ röntgenovej štruktúrnej analýzy a röntgenovej spektroskopie.
Spolu s otcom v roku 1913 vyvinuli Braggovu metódu (metódu otočného kryštálu) na určovanie kryštálovej štruktúry pomocou röntgenového žiarenia a na meranie vlnovej dĺžky. Metóda umožnila zistiť kryštálovú štruktúru mnohých anorganických látok, napr. diamantu či kamennej soli. Lawrence Bragg navyše formuloval Braggovu rovnicu (vyjadrujúcu podmienku pre ohyb monochromatického röntgenového žiarenia vlnovej dĺžky lambda na kryštáloch). Bragg takto umožnil zistenie atómovej štruktúry nerastov, zliatin a silikátov. Za tieto objavy dostal spolu s otcom roku 1915 Nobelovu cenu za fyziku.
Louis Braille

Louis Braille (vyslov Lui Braj) (* 4. január 1809, Coupvray, Francúzsko – † 6. január 1852, Paríž) bol francúzsky učiteľ a vynálezca slepeckého písma (Braillovo písmo). V skutočnosti Louis Braille upravil, zjednodušil a systematizoval už existujúce dvanásťbodové písmo Charlesa Barbiera, dôstojníka francúzskej armády. Znak, ktorý obsahoval dovtedy dvanásť bodov (boli usporiadané v dvoch stĺpcoch po dva body), Braille zjednodušil (odstránil šesť bodov) a vytvoril systém znakov, ktorých kombinácie postačovali na zápis všetkých znakov abecedy a číslic. Braillovo bodové písmo sa „ujalo“ až o niekoľko rokov po jeho smrti.
Oslepol vo veku 3 rokov nešťastnou náhodou. Desaťročného ho prijali do Ústavu slepcov v Paríži a ako nadaný žiak tam aj od svojich dvadsiatich rokov učil.
V roku 1829 vydal metodickú pomôcku "Postup pri písaní atď. pre potreby slepcov", v ktorej predstavil vlastné slepecké písmo, ktoré sa vyznačovalo tým, že bolo oveľa jednoduchšie než tie predošlé. Dnes sa používa po celom svete, a to aj pre texty písané azbukou, arabským, čínskym písmom a pod.
Prvou knihou napísanou týmto písmom boli "Dejiny Francúzska" (1837). Braille roku 1838 napísal učebnicu aritmetiky a neskôr dal základy aj slepeckému notopisu (ako učiteľ hudby a vynikajúci hudobník).
Johan August Brinell

Johan August Brinell (* 21. november 1849, Bringetofta (kraj Jönköping), Švédsko† 17. november 1925, Štokholm, Švédsko) bol švédsky technik.
Bol jednou z vedúcich osobností švédskeho priemyslu spracovania železa a ocele. Vynašiel zariadenie na meranie tvrdosti kovov a zliatin (Brinellov tvrdomer), ktoré demonštroval na Parížskej svetovej výstave v roku 1900 vo forme prístroja na rýchle meranie tvrdosti (Brinellova tvrdosť) ocele.
Luther Burbank

Luther Burbank (* 7. marec 1849, Lancaster, Massachusetts, USA – † 11. apríl 1926, Santa Rosa, Kalifornia) bol americký šľachtiteľ rastlín.
Zaoberal sa pestovaním nových odrôd ovocia, zeleniny a obilia, čím prispel k štúdiu genetiky.
Z dedičstva po otcovi v kúpil roku 1870 v Lunenburgu 6,9 hektárový pozemok. V roku 1875 sa odsťahoval do Santa Rosy v kalifornskom okrese Sonoma a založil experimentálne záhrady. I keď nebol vysokoškolsky vzdelaný, vyšľachtil asi 800 kultivarov. Svojimi beztŕňovými kultivarmi opuncií umožnil novú etapu vo využití tohto kaktusu. Najviac úspechov dosiahol v šľachtení kôstkovíc.
Zaujímavosťou je obraz "Luther Burbank" od mexickej maliarky Fridy Kahlo.
V Medzinárodnom registri mien rastlín má skratku Burbank.
Gerolamo Cardano

Gerolamo Cardano (alebo Girolamo/Geronimo Cardano alebo ) (* 24. september 1501, Pavia – † 20. september 1576, Rím) bol taliansky matematik, filozof a astrológ, ktorý v čase najväčšieho rozkvetu astrológie v rokoch 1450 - 1550 patril medzi tých, ktorí zároveň aktívne rozvíjali astronómiu. Jeden z hlavných predstaviteľov prírodnej filozofie obdobia renesancie.
Žil a učil v Miláne a Pavii, potom v Bologni. Roku 1570 ho zatkli pre údajné kacírstvo a zakázali mu učiť a publikovať. Odvtedy žil v Ríme.
Roku 1545 napísal "Ars magna", v ktorej uverejnil postupy na riešenie rovníc tretieho stupňa, ktorých výsledkom sú takzvané Cardanove vzorce (postupy vymyslel žiak Niccola Fontana Tartaglia S. del Ferro), a postupy na riešenie rovníc štvrtého stupňa (Lodovico Ferrari).
Ako prvý sa zaoberal matematickou pravdepodobnosťou, opísal kardanový záves (=krížový záves; prvýkrát spomenutý Filónom Byzantským) a kardanový kĺb (krížový kĺb; takisto ho neobjavil Cardano).
V oblasti medicíny sa snažil tomuto oboru dať vedecký základ a zabezpečiť, aby pomáhala praktickému liečiteľstvu – zanechal veľa pozorovaní z oblasti patológie, teralógie a o infekčných chorobách.
V oblasti filozofie bol hylozoista, čiže svet je vraj naplnený prahmotou naplnenou dušou. Spájal panteizmus s novoplatónskym mysticizmom.
Bol aj známym astrológom. Napísal knihy o metoskopii a astrológii a bol dvorným astrológom Joachima I. von Brandenburg.
Lazare Nicolas Marguerite Carnot

Gróf Lazare Nicolas Marguerite Carnot (* 13. máj 1753, Nolay, Francúzsko – † 2. august 1823, Magdeburg), otec Nicolasa Léonarda Sadiho Carnota, bol francúzsky štátnik, matematik, tvorca francúzskej revolučnej armády a vojenský spisovateľ.
Matematik.
Jeho snahou bola syntetická geometria (opak analytickej geometrie založenej na algebre, najmä súradniciach). Zaoberal sa elementárnou a projektívnou geometriou i mechanikou.
Napísal napríklad "Essai sur les machines en général" (Rozprava o strojoch vo všeobecnosti), "Œuvres mathématiques" (Matematické diela) , "Géométrie de position" (Geometria postavení), "Principes fondamentaux de l'équilibre" (Základné princípy rovnováhy) , "De la défense des places fortes" (O obrane opevnených miest)
Politik.
Bol dôstojník-inžinier, od roku 1792 zvolený do Konventu v rámci Francúzskej revolúcie, v roku 1793 zorganizoval prvé levée en masse (masové povolanie do zbrane mladých slobodných 18- až 25-ročných Francúzov) v dejinách, vytvoril francúzske revolučné vojsko (menoval generálov, pripravoval bojové plány). 
Neskôr sa zúčastnil zosadenia Robespierra, potom bol členom Direktória, v roku 1797 musel utiecť do Nemecka pre podozrenie, že je rojalista. Roku 1800 ho zavolali späť a stal sa ministrom vojny, čoskoro rezignoval ako odporca Napoleona. Neskôr bol členom Tribunálu, neskôr bol poverený obranou Antverp, počas Stodňového cisárstva bol ministrom vnútra, potom ho vyhnali z Francúzska, žil vo Varšave a Magdeburgu.
Nicolas Léonard Sadi Carnot

Nicolas Léonard Sadi Carnot (* 1. jún 1796, Paríž – † 24. august 1832, tamže), syn Lazara Carnota, bol francúzsky fyzik, matematik a inžinier.
V roku 1824 napísal svoje významné dielo "Réflexions sur la puissance motrice du feu et sur les machines propres à développer cette puissance" (Úvahy o hybnej sile ohňa a o strojoch vhodných na vyvinutie tejto sily), ktoré bolo významné pre termodynamiku, najmä pre teóriu tepelných strojov (hlavne parných strojov), a v ktorom zaviedol Carnotov cyklus (Carnotov obeh, Carnotov proces). K názoru, že teplo vyplýva z pohybu častíc dospel až neskôr a vtedy aj vypočítal ako prvý mechanický ekvivalent tepla.
Anders Celsius

Anders Celsius (* 27. november 1701, Uppsala – † 25. apríl 1744, tamtiež) bol švédsky astronóm a fyzik, autor Celsiovej stupnice.
Študoval polárnu žiaru. Ako prvý si všimol súvislosť medzi polárnou žiarou a poruchami magnetického poľa Zeme. Ako prvý tiež začal s meraniami relatívnych jasností hviezd.
V rokoch 1736 až 1737 sa zúčastnil na expedícii vedenej P. L. M. de Maupertuisom do Laponska, ktorú sám Celsius navrhol pri študijnom pobyte v Paríži tamojšej Akadémii vied ako paralelnú expedíciu k expedícii do Peru, a ktorá stupňovými meraniami dokázala Newtonovu hypotézu o sploštení Zeme na póloch.
Preslávil sa roku 1742, keď navrhol Celsiovu 100-dielnu teplotnú stupnicu. Jeho stupnica však bola obrátená, čiže bod varu bol 0 a bod mrazu +100. Až Carl von Linné ju obrátil.
Charles Augustin de Coulomb

Charles Augustin de Coulomb (* 14. jún 1736, Angoulême – † 23. august 1806, Paríž) bol francúzsky fyzik a inžinier. Bol jedným z najdôležitejších fyzikov 18. storočia. Je po ňom pomenovaná jednotka elektrického náboja - C (coulomb). 
Najprv bol dôstojník-inžinier, neskôr pracoval v rôznych štátnych úradoch, od roku 1781 člen francúzskej Académie des sciences.
Spočiatku sa zaoberal náukou o pevnosti a mechanikou, najmä stavebnou statikou (napr. 1776: "Mémoire sur la statique des voûtes" – Pojednanie o statike klenieb), potom teóriou jednoduchých strojov (napr. 1781: "Théorie des machines simples" – Teória jednoduchých strojov) a trením (dokázal tzv. Coulombov zákon trenia), potom torziou (napr. 1787: "Recherches théoriques et expérimentales sur la force de torsion et sur l'élasticité des fils du métal" – Teoretické a experimentálne výskumy o torznej sile a o elasticite kovových drôtov). 
Roku 1785 objavil – pomocou torznej váhy skonštruovanej vďaka jeho výskumu torzie – tzv. Coulombove zákony o dvoch bodových elektrických nábojoch, ktoré sú základnými zákonmi elektrostatiky a majú rovnakú podobu ako Newtonov gravitačný zákon. V nasledujúcich štyroch rokoch vydal tieto zákony spolu s inými objavmi vo svojom základnom diele „Sur l'électricité et le magnétisme“ (O elektrine a magnetizme) obsahujúcom 7 pojednaní. 
Ďalej zdôvodnil teóriu elektrickej polarizácie, dokázal, že sa elektrické náboje kumulujú len na povrchu kovových vodičov, a v oblasti Zemského magnetizmu (1788-92: "Mémoirs sur l'électricité et le magnétisme" – Pojednania o elektrine a magnetizme) zaviedol pojem magnetický moment.
Usucapio

Usucapio (feminínum; slov. "vydržanie", doslovnejšie: "úzukapia") bola inštitútom rímskeho súkromného práva. Usucapio predstavovala jeden zo spôsobov nadobudnutia civilného (kviritského) vlastníckeho práva ("dominium ex iure Quiritum"). Bola preto dostupná iba rímskym občanom (G. 2,65). Hoci sa niekedy usucapio stavia medzi originárne a derivatívne (odvodené) nadobudnutia práva, predstavovala v zásade originárny spôsob nadobudnutia, keďže nový vlastník neodvodzoval svoje právo od predchádzajúceho. Ochranu práv vydržiteľa (úzukapienta) zabezpečovala v niektorých prípadoch publiciánska žaloba ("actio Publiciana"). 
Usucapio mala vplyv na inštitút vydržania v moderných európskych kodifikáciách.
Podmienky vydržania.
Podmienky usucapio prešli v priebehu vývoja rímskeho práva premenou. Vo všeobecnosti však bolo pre vydržanie veci potrebné naplnenie nasledujúcich podmienok:
Rímske právo poznalo viacero vydržacích dôb. Vo všeobecnosti bola vydržacou dobou doba jeden rok pre hnuteľnosti a dva roky pre nehnuteľnosti. Vydržiteľ (úzukapient) si smel započítať čas držby svojho predchodcu ("accessio tempori"). Právny (civilný) dôvod držby bol predpokladom civilnej držby: iba dôvod predpokladaný právom mohol viesť k vydržaniu (napríklad platná kúpna zmluva"emptio venditio"). Bolo sporné, či dôvod mohol byť iba domnelý (putatívny titul), teda napríklad v prípade, ak by kúpna zmluva bola objektívne neplatná. Dobromyseľnosť sa týkala presvedčenia, že právny predchodca bol oprávneným scudziť vec (resp. jej vlastníkom) a bola potrebná len v čase nadobudnutia držby. Nemusela sa nutne dotýkať presvedčenia, že úzukapient nadobudol vlastnícke právo, keďže usucapio v rímskom práve prekonávala aj iba formálne nedostatky (odovzdanie veci prostredníctvom tradície a nie prostredníctvom predpísanej mancipácie). K vydržaniu boli spôsobilé len niektoré veci. Nespôsobilé boli najmä veci vylúčené z obchodu ("res exra commercium") a odcudzené veci ("res furtivae"), za aké sa veci považovali, dokým sa nevrátili do držby jej vlastníka.
Okres (Poľsko)

Okres (poľ. "powiat") je administratívna jednotka v Poľsku, hierarchicky ju možno umiestniť medzi vojvodstvom a obcou.
Poľské vojvodstvá (16) sa ďalej členia na okresy (powiaty), ktorých je v Poľsku 373. Z nich je 65 mestských okresov (miest s postavením okresu). Okresy sa ďalej delia na obce, ktorých je 2 489.
Okresy zodpovedajú za: 
Okresy.
Vojvodstvá sa delia na mestské a vidiecke okresy:
Obec (Poľsko)

Obec alebo gmina (poľ. "gmina", slovo pochádza z nem. Gemeinde = obec) je pred druhou svetovou vojnou a potom znova od roku 1990 najnižšia administratívna (samosprávna) jednotka v Poľsku.
Obec však v Poľsku nie je definovaná ako na Slovensku, t. j. ako jedna dedina či jedno mesto, ale väčšinou ako spoločenstvo niekoľkých dedín (wieś alebo wioska) či dedín a mesta, ktoré však nemajú vlastnú právnu subjektivitu.
Každý okres (powiat) sa delí na obce (gminy), a to buď mestské, mestsko-vidiecke alebo len vidiecke (gmina miejska, gmina miejsko-wiejska a gmina wiejska). Tie sú, ako je zrejmé už z názvu, zložené buď len z mesta (či jeho časti), mesta a dedín, alebo len z dedín. Gmina si môže vytvárať pomocné podriadené jednotky – šoltýstva ("sołectwo"), štvrte ("dzielnica"), sídliská alebo osady ("osiedle"), kolónie ("kolonia") aj. V súčasnosti je v Poľsku 2 489 obcí. Najväčšou obcou v Poľsku je obec Pisz v Piskom powiate, ktorá má rozlohu .
Priemerný počet obyvateľov obce je 15 000.
Na čele obce stojí Rada obce (vo vidieckych gminách "rada gminy", vo mestsko-vidieckych gminách
"rada miejska", vo mestských gminách "rada miasta") a starosta (vo vidieckych gminách "wójt", vo mestách "burmistrz", vo mestách s právami powiatu "prezydent miasta"). Obec zabezpečuje všetko, čo nie je dané do právomoci vojvodstva a powiatu (šport, knižnice, predškolské zariadenia, základné a stredné školstvo, ale aj zdravotníctvo).
Poiplie (región)

Poiplie (Ipeľský región cestovného ruchu) je slovenský región a región cestovného ruchu. Často pre tento región používajú pôvodné (župné) pomenovania Hont a Novohrad.
Ako región cestovného ruchu oficiálne zahŕňa:
Zoznam panovníkov Francúzska

Tento zoznam obsahuje len panovníkov (monarchov) Francúzska, čiže neobsahuje ani obdobie prvej republiky (1792 – 1804), ani druhej republiky (1848 – 1852), ani obdobie ostatných republík od roku 1871 dodnes (pre to obdobie pozri Zoznam prezidentov a predsedov vlád Francúzska).
Tento zoznam obsahuje tak kráľov, ktorí vládli len v časti vtedajšieho Francúzska (sú písaní "kurzívou"),ako aj kráľov, ktorí vládli na celom území.
Poznámka: 
V čase Merovejovcov a Karolovcov bolo kráľovstvo po smrti kráľa rozdeľované medzi všetkých jeho synov. Štátna pokladňa a súkromné statky sa fakticky miešali, čo bolo najmä dôsledkom faktu, že pojem štátu, ktorý u Germánov neexistoval, sa stratil spolu s pádom Rímskej ríše. Až neskôr sa toto pravidlo zmenilo a bol stanovený len jeden dedič, zatiaľ čo došlo k návratu k písanému právu a znovu vznikol štát.
Po Karolovcoch nastúpili Kapetovci a potom ich vedľajšie vetvy (Valoisovci, Orleansovci...).