burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kārlis Skrastiņš

Kārlis Skrastiņš (* 7. júl 1974, Riga – † 7. september 2011, Jaroslavľ, Rusko) bol lotyšský hokejový obranca. 
Klubový hokej.
Jeho prvým klubom v NHL bol Nashville Predators a sezóny 2003/04 bol hráčom Colorado Avalanche. Je držiteľom rekordu NHL v počte odohraných zápasov bez prerušenia (495). V sezóne 2007/2008 bol vo februári vymenený do tímu Florida Panthers za Ruslana Saleja.
Reprezentácia.
Kārlis Skrastiņš bol mnohonásobným reprezentantom svojej krajiny. Pomohol jej vybojovať postup do najvyššej kategórie. Na olympiáde v Salt Lake City odohral kvôli rozbehnutej sezóne v NHL, len jeden zápas v kvalifikačnej časti. Svoju krajinu reprezentoval aj na zimnej olympiáde 2006 v Turíne, kde s tímom obsadil 12. miesto.
Huludú

Huludú () je osada na ostrove Heréthéré na atole Sínu na Maldivách. Počet obyvateľov je 2 507 (jún 2006).
Huludú sa síce označuje ako ostrov, v skutočnosti sa nachádza na strednej časti ostrova Heréthéré, t.z. je osadou, ktorá sa administratívne považuje za ostrov.
Sínu

Sínu (angl. "Seenu") je atol na Maldivách. Hlavné mesto atolu je Hitadú. Skladá sa zo 23 ostrovov, z toho 5 je obývaných. Počet obyvateľov je 29 067. Atol momentálne nemá správcu (Atoll Chief). Tento administratívny atol sa rozkladá na prírodnom atole Addu.
Na ostrove Gan sa nachádza letisko.
Neobývané ostrovy.
Aboohéra, Bodu Hajara, Boduhéragandu, Dhigihéra, Fahikédéhérangada, Gan, Gaukendi, Geskalhuhéra, Hankedé, Hankedé Hajara, Hikihéra, Kafathalhaa Héra, Kandu Huraa, Kédévaahéra, Koahera, Kuda Kandihéréganda, Maahera, Maamendhoo, Madihéra, Mulikédé, Savaaheli, Vashahéra, Villingili
Firewall

Firewall (iné názvy: ochrana pred neoprávneným vstupom, bezpečnostné rozhranie) je sieťové zariadenie alebo softvér, ktorého úlohou je oddeliť siete s rôznymi prístupovými právami (typicky napr. Extranet a Intranet) a kontrolovať tok dát medzi týmito sieťami. 
Kontrola údajov prebieha na základe aplikovania pravidiel, ktoré určujú podmienky a akcie. Podmienky sa stanovujú pre údaje, ktoré možno získať z dátového toku (napr. zdrojová, cieľová adresu, zdrojový alebo cieľový port a rôzne iné). Úlohou firewallu je vyhodnotiť podmienky a ak je podmienka splnená, vykoná sa akcia. Dve základné akcie sú „povoliť dátový tok“ a „zamietnuť dátový tok“.
Klopačka (Banská Štiavnica)

Klopačka je dvojposchodová vežovitá hranolová renesančno-baroková stavba z roku 1681 v Banskej Štiavnici so zaujímavou šindľovou strechou, ktorá je ukončená drobnou vežičkou so zvukovými otvormi. 
Vo veži Klopačky je umiestnené zariadenie - osobitne upravená prenosná drevená doska, na ktorú sa klopaním oznamoval baníkom čas fárania. Klopanie sa ozývalo aj pri sviatočných príležitostiach, baníckych poradách, ale i pri pohreboch a požiaroch. 
V prízemí bolo v 18. a 19. storočí väzenie pre baníkov, ktorých odsúdil banský súd.
Gotická cesta

Gotická cesta je kultúrno-turistická tematická trasa, zahŕňajúca súbor štyroch trás v historických regiónoch Gemer a Malohont. Spája významné stredoveké sakrálne pamiatky, najmä vidieckeho charakteru, ktoré sú v medzinárodnom meradle významné prítomnosťou stredovekej freskovej výmaľby. Dvanásť z kostolov Gotickej cesty bolo v roku 2022 zapísaných do zoznamu Európskeho dedičstva ako súbor lokalít s názvom Stredoveké nástenné maľby na Gemeri a v Malohonte.
Okruhy Gotickej cesty.
Trasa je zameraná na sakrálne pamiatky, ktoré sú v regiónoch Gemer a Malohont usporiadané do štyroch okruhov. 
Gotická cesta v minulosti.
Pojem Gotická cesta bol pôvodne používaný pre ideu tematickej kultúrno-poznávacej cesty naprieč Slovenskom, zavedenej v roku 1995, po vzore nemeckých turistických trás. Turistický okruh v dĺžke 276 km bol rozdelený na štyri okruhy, spišsko-gemerský, spišský okruh – tatranský, spišský okruh – pieninský a gemersko – rimavský okruh. V súčasnosti sa pojem používa pre štyri trasy v regiónoch Gemer a Malohont.
Združenie Gotická cesta.
O pamiatky Gotickej cesty sa stará Združenie Gotická cesta, ktoré zahŕňa dobrovoľníkov z radov odborníkov v oblasti pamiatkovej starostlivosti, turistického ruchu, zástupcov evanjelickej, rímskokatolíckej a reformovanej cirkvi a dotknutých samospráv. Združenie vzniklo 11. novembra 2007 ako výsledok niekoľkoročnej spolupráce rožňavských pamiatkárov s Regionálnou rozvojovou agentúrou v Rožňave. Registrované bolo v januári 2008. Snahou združenia je pracovať v prospech kultúrnych pamiatok nachádzajúcich sa na turistickej trase Gotická cesta na Gemeri. Združenie sa snaží tieto pamiatky sprístupňovať verejnosti, prepája ich vlastníkov a spolufinancuje ich obnovu a reštaurovanie. Združenie organizuje každoročný minifestival Gotická cesta otvorená a každé dva roky odbornú konferenciu Gotická cesta – Križovatka kultúry a dedičstva.
Kvetnica (Poprad)

Kvetnica () je prímestskou časťou mesta Poprad. Leží v lesoch pohoria Kozie chrbty. V Kvetnici žije 197 obyvateľov (2015). Centrálnej časti Kvetnice dominuje veľký dobre udržiavaný park s jazierkom a fontánou. V parku sa tiež nachádza kostol sv. Heleny. V roku 2003 bol zrekonštruovaný pod Zámčiskom lyžiarsky vlek, ktorý bol v prevádzke len tri roky. Pôvodne bol vybudovaný koncom sedemdesiatych rokov minulého storočia. V rokoch 2014 až 2015 bola na území Kvetnice postavená malá moderná verejne prístupná Kaplnka vzkriesenia na masíve vrchu Krížová, spolu s krížovou cestou.
História.
Zachovali sa tu stopy po pravekom hradisku. Neskôr podľa historika a archeológa Munnicha (vyjadril sa tak r. 1885) existoval nad Kvetnicou hrad. Vrch sa dodnes nazýva Zámčisko. V 13. storočí tu bola založená bannícka osada Stríž, ktorá zanikla okolo roku 1462. Na začiatku výstavby samotnej Kvetnice bola iniciatíva Uhorského karpatského spolku a jeho predsedu, grófa Albína Čákiho (1841 – 1912), postaviť na vrchole Zámčiska turistickú útulňu s rozhľadňou. Rekreačná osada sa začala budovať v roku 1880 pod patronátom popradského starostu Eduarda Graffa. Pri svojich potulkách Kvetnicu navštívil bulharský cár Ferdinand I. Coburg. 
Účinné klimatické podmienky ju predurčili na výstavbu klimatických kúpeľov. Nepriaznivá zdravotná situácia po 1. svetovej vojne iniciovala v roku 1920 založenie ústavu na liečbu TBC pre železničiarov. V roku 1921 bola založená Masarykova liečebňa pľúcne chorých zamestnancov československých štátnych dráh. Tuberkulóza a respiračné choroby sa tu liečili až do roku 2008, kedy liečebňa zanikla.
Stráže pod Tatrami

Stráže pod Tatrami () sú časť mesta Poprad. Žije tu 593 obyvateľov (2015).
Stráže sú situované na návrší na juhovýchode Popradu. Najmenšie z bývalých hornospišských miest, ktoré sa rozvíjalo v tieni blízkej Spišskej Soboty a Matejoviec. Prvá písomná zmienka je z roku 1276. Hlavným zamestnaním a zdrojom obživy bolo pre obyvateľov poľnohospodárstvo. Od roku 1412 až do roku 1772 v poľskom zálohu. Stráže vďačia za svoj názov postaveniu, ktoré mali v raných rokoch Uhorska – boli slovenskou strážnou hraničnou osadou na hraniciach Uhorska a Poľska. Hranica s Poľskom sa ustálila do súčasného stavu až koncom 11. storočia.
Počet obyvateľov sa v Strážach pod Tatrami od roku 1770 do roku 1921 menil takto: 1770 – 505 obyvateľov, 1828 – 650 obyvateľov, 1869 – 597, 1880 – 601, 1890 – 496, 1900 – 580, 1910 – 599 obyvateľov. V roku 1921 tu žilo 632 obyvateľov, z toho 348 slovenskej národnosti, 265 nemeckej, 1 maďarskej, 1 židovskej a 1 inej národnosti. Po 1. svetovej vojne boli Stráže zmiešanou slovensko-nemeckou obcou, kde sa rovnocenne uplatňovali oba národy. V rokoch 1944 a 1945 sa odsťahovalo z obce asi 300 nemeckých obyvateľov. Ich obydlia osídlili v prvom rade bíreši a noví osadníci zo Spiša, Gemera a Šariša. V roku 1946 sa k inej ako slovenskej národnosti hlásilo iba 12 osôb.
Aj v Strážach získali časom prevahu Nemci, no neskôr asi 300 Nemcov mesto opustilo a prevahu získali Slováci. Mestečko bolo pripojené k Popradu v roku 1960. Dominantami sú renovovaná budova radnice a gotický kostol sv. Jána Krstiteľa na Strážskom námestí zo 14. storočia s barokovou úpravou z roku 1771. V Strážach sa nachádza aj evanjelický kostol.
Zamora (mesto v Ekvádore)

Zamora je mesto v juhovýchodnom Ekvádore, hlavné mesto provincie Zamora-Chinchipe a správne stredisko kantónu Zamora.
Zamora je druhým najľudnatejším mesto provincie Zamora-Chinchipe po meste Yantzaza. Nachádza sa na úpätí Ánd vo výške nad morom, na sútoku riek Zamora, Bombuscaroa a Jamboé.
Mesto Zamora zažilo v posledných rokoch rast, pripisovaný objaveniu zlata v jeho okolí, a tým sa stalo známe ako hlavné banícke centrum Ekvádoru, ale je známe aj ako mesto vtákov a vodopádov, čím sa poukazuje na stály výskyt rozličných druhov vtáctva a množstva vodopádov, ktoré tvoria pramene vyvierajúce okolo mesta.
Mesto sa tiahne zo západu na východ smerom k Cumbaratza. Je spojené so svetom autobusovým spojením do iných kantónov a provincií.
Tulcán

Tulcán je hlavné mesto provincie Carchi v Ekvádore ležiacej na severe na hranici s Kolumbiou. Počet obyvateľov je približne 53 000. Tulcán je známe ako mesto horúcich prameňov a strihanými kríkmi rôznych tvarov (topiary) v záhradnom cintoríne založenom Josém Francom.
Zamora

Zamora môže byť:
Zamora (mesto v Španielsku)

Zamora je mesto v Španielsku, hlavné mesto provincie Zamora, na severozápade, neďaleko hraníc s Portugalskom. Patrí do autonómneho spoločenstva Kastília-León. Preteká ním rieka Duero.
Franz Büchner

Franz Büchner (* 2. január 1898, Lipsko – † 18. marec 1920) bol nemecký stíhací pilot – letecké eso v období prvej svetovej vojny.
Narodil sa v Lipsku v obchodníckej rodine. Do armády vstúpil dobrovoľne len ako 16-ročný na začiatku vojny. Bojoval najprv na východnom fronte až do roku 1915, kedy sa dostal do Francúzska. Napriek svojmu nízkemu veku bol o rok neskôr povýšený do dôstojníckej hodnosti.
Po vyliečení bojového zranenia bol prevelený k letectvu, kde pôsobil ako lietajúci pozorovateľ.
V marci 1917 sa stal stíhacím pilotom pri "Jagdstaffel 9". Prvé vzdušné víťazstvo dosiahol v auguste. Po preradení k "Jaste 13" pôsobil pod R. Bertholdom, jedným z najhorlivejších nemeckých pilotov. Tu aj dostal nové lietadlo Fokker D.VII. V júni 1918 zostrelil tri, v júli sedem, v auguste osem a v septembra 17 nepriateľských lietadiel. Najznámejším súperom Franza Büchnera bol írsky pilot Joseph Callaghan – 2. júna Büchner zostrelil jeho Sopwith Dolphin. O päť dní neskôr zostrelil iné letecké eso – kanaďana Merrila Taylora na lietadle Sopwith Camel. 
V októbri 1918, s dosiahnutím celkového počtu 40 zostrelených nepriateľských lietadiel obdržal poručík Büchner vyznamenanie Pour le Mérite, ako jeden z posledných pred abdikáciou cisára Viliama II. 
S použitím padáka prežil aj 10. októbra zrážku s iným lietadlom svojej jednotky. 
V povojnových rokoch bojoval ako letec proti jednotkám komunistických revolucionárov. O život prišiel v akcii pri Lipsku 18. marca 1920, iba tri dni potom, ako bol zabitý Berthold v Hamburgu.
Te Deum laudamus

Te Deum laudamus, často skrátene Te Deum alebo Teba Bože chválime, v minulosti aj Teba Boha chválime je začiatok latinského chválospevu, ktorý dal názov celej skladbe. Chválospev zložil svätý Ambrosius Milánsky, biskup v Miláne v Taliansku. 
V Jednotnom katolíckom spevníku má číslo 526, no spevník obsahuje aj inú verziu, ktorá má číslo 525. A v Evanjelickom spevníku má číslo 185.
Ak sa posledný deň v roku veriaci zúčastní verejného spevu tohto hymnu, môže za obvyklých podmienok získať plnomocné odpustky. Inokedy je spev tohto hymnu spojený s odpustkami čiastočnými.
Vznik.
Tradícia pripisuje autorstvo svätému Ambrosiovi Milánskemu a svätému Augustínovi. Podľa tohto podania hymnus vznikol pri príležitosti Augustínovho krstu, ktorý mu roku 387 udelil práve Ambrosius. Niektorí bádatelia však pochybujú o reálnosti tejto verzie a autorstvo pripisujú srbskému biskupovi Nicetovi z Remesiany. Ďalší však spochybňujú aj túto hypotézu a domnievajú sa, že chválospev vznikol zlúčením dvoch starších hymnov, jedného ku chvále Boha Otca a druhého ku chvále Boha Syna. Podľa tejto schémy začína druhý chválospev veršom "Tu rex gloriae, Christe" / "Kriste, Ty si kráľ slávy."
Určenie Textu.
Najvlastnejšie liturgické miesto spevu Te Deum je v liturgii hodín, konkrétne na mieste modlitby s čítaním (resp. matutína) v nedele a sviatky. Hojne sa ale používa aj mimo liturgie hodín, a to ako slávnostný hymnus vďakyvzdania.
Vďačná modlitba Te Deum je spojená s čiastočnými odpustkami. Plnomocné odpustky veriaci získa, ak sa ju modlí verejne v posledný deň v roku.
Text.
Latinský text
Slovenský preklad
Zhudobnenie.
Po stáročia ho zhudobňovalo mnoho skladateľov, medzi nimi:
Bohoslužba Te Deum.
Názov Te Deum nesie aj krátka bohoslužba založená na čítaní Svätého písma, spievaní hymnu Te Deum laudamus a na vzdávaní vďaky. Na Slovensku sa slúži napríklad pri príležitosti inaugurácie nového prezidenta či prezidentky.
Nintendo DS

Nintendo DS (často označovaná iba ako DS) je prenosná herná konzola vyrobená firmou Nintendo. V roku 2004 bola uvedená na japonský a americký trh, v roku 2005 aj na aústrálsky a európsky trh. Konkurentom bola konzola PlayStation Portable spoločnosti Sony. Ide o doteraz najpredávanejšiu konzolu od Nintenda, s 154 miliónmi predaných kusov.
Svojím vyklápacím dizajnom s dvoma displejmi pripomínala niektoré Game &amp; Watch konzoly z 80. rokov 20. storočia, avšak najväčšou novinkou a lákadlom bola dotyková funkcionalita spodného displeja. DS je skratka slovného spojenia "Dual Screen", zvýrazňujúca dva displeje ako hlavný znak konzoly.
Nintendo DS bolo na začiatku svojho životného cyklu označovaná za takzvaný "tretí pilier", ktorý mal údajne existovať po boku stolnej konzoly Nintendo GameCube a predchádzajúcej série prenosných konzol Game Boy Advance, ktorú nemal nahradiť, avšak kvôli svojej veľkej popularite a finančnému úspechu sa tak nakoniec stalo.
Hardvér.
Systém disponuje integrovaným mikrofónom, podporou 802.11 Wi-Fi a dvoma slotmi pre kartidže s hrami - jeden pre DS hry a druhý pre Game Boy Advance hry, s ktorými je konzola spätne kompatibilná.
Softvér.
Narodziel od predchádzajúcih prenosných konzol od Nintenda malo DS komplexnejší firmvér so zabudovanými, jednoduchými aplikáciami. Po zapnutí konzoly mal hráč na výber viacero možností: spustiť DS hru, GBA hru, PictoChat aplikáciu, alebo zdieľanie demoverzií hier cez Download Play službu. Dostupné boli aj hodiny a budík. V nastaveniach konzoly bolo možné zadať svoje meno a obľúbenú farbu: tieto informácie sa využívali v niektorých hrách.
PictoChat.
Každá DS konzola mala v sebe zabudovanú četovaciu aplikáciu PictoChat, ktorá umožňovala posielanie textových, ale aj kreslených správ po bezdrôtovej sieti medzi 2 až 16 užívateľmi.
Download Play.
Download Play je zabudovaná služba, pomocou ktorej môžu hráči medzi sebou po bezdrôtovej sieti zdieľať demo verzie svojich plných hier (aj s podporou režimu hry pre viacerých hráčov), alebo môžu demo verzie sťahovať aj cez konzolu Wii. Všetky takto stiahnuté demo verzie sa z konzoly automaticky vymažú po jej vypnutí.
Eivør Pálsdóttir

Eivør Pálsdóttir () (* 21. júl 1983, Syðrugøta, Faerské ostrovy) je faerská speváčka.
Becky Bullerová

Becky Bullerová je americká speváčka a huslistka Blue Grass hudby.
Milan Cerovský

Generál Ing. Milan Cerovský (* 10. október 1949, Kalinovo) je slovenský generál, medzi rokmi 19982004 náčelník Generálneho štábu ozbrojených síl Slovenskej republiky.
Život.
Narodil sa 10. októbra 1949 v Kalinove, okres Lučenec. V rokoch 19641967 bol žiakom Vojenskej školy Jana Žižku z Trocnova v Bratislave. Následne ďalej pokračoval v štúdiu na Vojenskej akadémii vo Vyškove na Morave, ktoré zakončil roku 1971. 1. augusta 1971 bol prijatý za vojaka z povolania a menovaný do hodnosti poručík. Následne do roku 1974 vykonával základné veliteľské funkcie veliteľa čaty a roty. V rokoch 19741976 absolvoval interné postgraduálne štúdium na Vojenskej akadémii v Brne. Medzi rokmi 1976 a 1979 bol zástupcom náčelníka štábu, potom veliteľ tankového práporu 60. tankového pluku v Kežmarku. V roku 1979 absolvoval kurz veliteľov plukov vo vyšších dôstojníckych kurzoch Výstrel v meste Solnečnogorsk v ZSSR. Následne pôsobil do roku 1985 ako náčelník štábu, potom veliteľ 63. motostreleckého pluku v Michalovciach. Potom medzi rokmi 1985 a 1987 slúžil ako náčelník štábu 13. tankovej divízie, neskôr až do roku 1992 ako zástupca jej veliteľa. Po absolvovaní vyššieho akademického kurzu vo Vojenskej akadémii v Brne sa stal veliteľom 13. tankovej divízie. 1. novembra 1994 sa stal veliteľom 1. armádneho zboru Armády Slovenskej republiky v Topoľčanoch. V roku 1997 absolvoval štúdium na Kráľovskej akadémii obranných štúdii v Londýne. 1. januára 1998 bol ustanovený do funkcie náčelníka Správy pre integráciu a štandardizáciu Generálneho štábu Armády Slovenskej republiky v Trenčíne a toho istého roku menovaný do prvej generálskej hodnosti. 4. decembra 1998 nastúpil do funkcie náčelníka Generálneho štábu Armády Slovenskej republiky v Trenčíne.
Náčelník Generálneho štábu.
12. decembra 2002 bol prezidentom Rudolfom Schusterom ustanovený do funkcie Náčelníka Generálneho štábu Ozbrojených síl SR.
V tejto funkcii zotrval až do 20. decembra 2004, kedy ukončil výkon funkcie náčelníka Generálneho štábu ozbrojených síl Slovenskej republiky a odišiel do dôchodku. Je ženatý má dve deti.
Miesta vojenského pôsobenia.
Bratislava, Kežmarok, Michalovce, Topoľčany, Trenčín, Vyškov na Morave, Brno, Solnečnogorsk, Borden (Kanada), Londýn, Viedeň.
Ocenenia.
V roku 2002 mu prezident Rudolf Schuster prepožičal štátne vyznamenanie Rad Ľudovíta Štúra II. triedy.
Softswitch

Softswitch alebo softvérový prepínač je sieťový komponent ktorý sa používa pri realizácií Voice over Internet Protocol sietí v budúcich generáciách sietí Next Generation Networking
Tento sieťový komponent nie je fyzickou realizáciou, ale je to softvérová aplikácia umiestnená na serveri. Je to centrálny prvok v telefónnej sieti, ktorý spája volania medzi jednotlivými koncovými bodmi. Používa sa na kontrolu spojenia na rozhraní medzi sieťou s prepájaním okruhov a IP sieťou. Je interaktívne prepojený s Media gateway.
King C. Gillette

King Camp Gillette (* 5. január, 1855 – † 9. júl, 1932) bol americký obchodník, nesprávne známy ako vynálezca žiletiek, v skutočnosti len vylepšil dizajn jednorazových žiletiek (patent US775134), jeho skutočným vynálezom bola pomerne lacná vymeniteľná žiletka a unikátny model predaja. Žiletka sa stala svojho času najpopulárnejším nástrojom na holenie.
Žiletka

Žiletka alebo holiaca čepieľka je plochá veľmi tenká platnička z vysokokvalitnej ocele s veľmi ostrou čepeľou. Slúži na holenie spravidla po vložení do na to určených holiacich nástrojov.
Prvé žiletky sa objavili v Európe v 18. storočí; k významnému rozšíreniu došlo potom, čo ich na začiatku 20. storočia zdokonalil a nechal si patentovať americký vynálezca King Camp Gillette, po ňom žiletky nesú svoj názov – ako eponym.
Hydrologické poradie na Slovensku

Hydrologické poradie alebo číslo podrobného povodia je číselné označenie povrchových vodných tokov usporiadaných podľa povodí. Je záväzne stanovené buď podľa vodohospodárskej mapy Slovenskej republiky v mierke 1:50 000, alebo podľa vyhlášky Ministerstva životného prostredia SR č. 211/2005 Z.z. Číslo je vždy osemmiestne a má nasledujúcu štruktúru:
Vymedzenie oblastí povodí na Slovensku.
I. Oblasť povodia Dunaja (medzinárodné povodie Dunaja 4-00-00)
II. Oblasť povodia Váhu
III. Oblasť povodia Hrona, Ipľa a Slanej
IV. Oblasť povodia Bodrogu 
V. Oblasť povodia Hornádu
VI. Oblasť povodia Dunajca a Popradu (medzinárodné povodie Visly 3-00-00)
Torysa

Torysa môže byť:
Horný a Dolný Egypt

Horný Egypt a Dolný Egypt boli dve kráľovstvá, z ktorých pozostával Staroveký Egypt. Jeden z titulov faraónov bol práve Vládca dvoch zemí, t. j. Horného a Dolného Egypta. Hoci by sa mohlo zdať, že pomenovanie je prevrátené, pretože Horný Egypt leží geograficky južnejšie ako Dolný Egypt, v skutočnosti je odvodené od toku rieky Níl, ktorá tečie z vysočiny vo východnej Afrike (horný tok) do Stredozemného mora (dolný tok).
Predely medzi jednotlivými historickými obdobiami egyptských dejín súvisia s rozdelením Horného a Dolného Egypta. Takzvané "ríše" zodpovedajú tým obdobiam, kedy Horný aj Dolný Egypt spadali pod vládu jedného panovníka. Počas prechodných období boli dve kráľovstvá rozdelené a ovládané inými vládcami.
Dolný Egypt.
"pozri aj Nomy Dolného Egypta"
Dolný Egypt tvorí rozširujúca sa delta Nílu. V časoch faraónov bol známy ako "ta šemau", čiže Zem rákosia. Delil sa na dvadsaťdva samosprávnych jednotiek, nomov. Prvý nom sa nachádzal približne tam, kde dnešný Asuán, dvadsiaty druhý nom sa prekrýval približne s dnešným Atfihom.
Horný Egypt.
"pozri aj Nomy Horného Egypta"
Horný Egypt sa nachádzal južne od Líbyjskej púšte, za Abú Simbelom. V staroveku bol nazývaný "ta mehu", čiže Zem papyrusu. Aj Horný Egypt bol rozdelený na nomy, no pretože jeho veľkú časť pokrývali neobrábané trávnaté porasty, rozdelenie nomov prešlo niekoľkonásobnými zmenami. Ku koncu Novej ríše pozostával Horný Egypt nakoniec z dvadsiatich nomov, z ktorých prvý bol v Memfise.
Albovec

Albovec je potok v hornom Šariši, v západnej časti okresu Bardejov. Je to pravostranný prítok Slatvinca, meria a je tokom VII. rádu.
Prameň.
Pramení na severnom svahu Žobráka () v nadmorskej výške približne , východne od obce Kríže.
Opis toku.
Tečie v severovýchodnej časti Čergova, neobývaným a husto zalesneným územím. Od prameňa tečie sprvu na severozápad, zľava priberá svoj jediný prítok spod Žobráka a na krátkom úseku tečie prechodne na sever. Následne sa stáča opäť severozápadným smerom, tečie úpätím Vaľovej debry na pravom brehu a severoseverovýchodne od obce Kríže ústi v nadmorskej výške cca do Slatvinca.
Annin potok

Annin potok je potok na strednom Liptove, v západnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Sestrče, meria 2,5 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Chočských vrchoch, v podcelku Prosečné,na juhozápadnom svahu Čerenovej (1 220,8 m n. m.) v nadmorskej výške cca 875 m n. m.
Opis toku.
Preteká Anninou dolinou juhojuhovýchodným smerom, následne vstupuje do Liptovskej kotliny a preteká obcou Liptovská Anna. Tu sa najprv stáča severojužným smerom, opúšťa obec a na krátkom úseku pokračuje na juhozápad. Na okraji obce Bukovina sa v nadmorskej výške približne 605 m n. m. vlieva do Sestrče.
Annina dolina

Annina dolina (staršie nazývaná aj "Dolina Liptovskej Anny" a "Svätoanenská dolina") je dolina v Chočských vrchoch.
Ide o krátku (), ale strmú krasovú dolinu vo východnej časti Chočských vrchoch, v podcelku Prosečné, medzi hrebeňom Pravnáč () – Heliaš () na západe a masívom Lomného () a Čerenovej () na východe. Tiahne sa od sedla Rovné () viac-menej severojužným smerom a do Liptovskej kotliny vyúsťuje nad obcou Liptovská Anna. Úbočia doliny sú husto zalesnené a najmä v strednej časti bralnaté a úšustovité. Na rozdiel od susedných dolín siaha len po hlavný hrebeň pohoria a neprerezáva sa na severnú stranu. Horná časť doliny je suchá, dolnou časťou preteká Annin potok. 
Dolinou vedie neznačkovaný chodník do sedla Rovné, kadiaľ prechádza zeleno-značkovaná turistická trasa z Liptovskej Anny cez Pravnáč a Heliaš ďalej na Lomné a Prosečné.
Hlboký potok (prítok Hučavy)

Hlboký potok je potok na Pohroní, na rozhraní okresov Banská Bystrica a Zvolen. Je to pravostranný prítok Hučavy, meria 3,9 km a je tokom VI. rádu.
Tečie vo Zvolenskej kotline, kde pramení v podcelku Zvolenská pahorkatina južne od obce Hrochoť, v lokalite Pod hrádkom, v nadmorskej výške približne 568 m n. m. Najprv tečie juhozápadným smerom lokalitou Pod hrádkom, následne sa stáča a pokračuje severojužným smerom. Z pravej strany priberá prítok z lokality Hlboká, prechodne sa stáča juhojuhovýchodným smerom a vstupuje do Slatinskej kotliny. Znovu tečie severojužným smerom a na okraji obce Očová, v lokalite Dvorisko, sa v nadmorskej výške cca 425 m n. m. vlieva do Hučavy.
Blatina (prítok Rimavice)

Blatina je potok v Malohonte, v západnej časti okresu Rimavská Sobota. Je to pravostranný prítok Rimavice, meria 3,6 km a je tokom VI. rádu.
Pramení v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, na severovýchodnom svahu Žabice (615,5 m n. m.) v lokalite Brezina v nadmorskej výške cca 565 m n. m. Od prameňa tečie juhovýchodným smerom, sprava priberá najprv prítok z juhovýchodného svahu Žabice, potom zo severného svahu Dubového (623,0 m n. m.) a ďalší zo severovýchodného svahu Dubového. Následne sa oblúkom stáča na severovýchod, preteká dolinou Blatina a opäť z pravej strany priberá zo severozápadného svahu Urlaka (543,4 m n. m.). Napokon sa stáča na východ, esovito sa ohýba a severozápadne od obce Lehota nad Rimavicou ústi v nadmorskej výške približne 277 m n. m. do Rimavice.
Vaľkovský potok

Vaľkovský potok je potok na rozhraní regiónov Novohrad a Gemer, vo východnej časti okresu Poltár. Je to ľavostranný prítok Suchej, meria 3 km a je tokom IV. rádu. 
Prameň.
Pramení v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, západne od kóty Ceriny (506,7 m n. m.), v lokalite Líščie diery v nadmorskej výške približne 480 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv juhovýchodným smerom, následne pokračuje severojužným smerom a zľava priberá prítok z oblasti Zlatého hŕbku. Odtiaľ tečie juhozápadným smerom, sprava priberá krátky prítok, následne z tej istej strany prítok prameniaci východne od obce České Brezovo a znovu sa stáča severojužným smerom. Preteká osadou Vaľkovo, kde sa v nadmorskej výške cca 262 m n. m. vlieva do Suchej.
Stojná

Stojná je potok na rozhraní regiónov Novohrad a Gemer, vo východnej časti okresu Poltár. Je to ľavostranný prítok Suchej, meria 2,2 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, západne od vrchu Čertovec (409,8 m n. m.) a juhovýchodne od osady Vaľkovo v nadmorskej výške cca 312 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie na krátkom úseku juhovýchodným smerom, zľava priberá prítok z juhozápadného svahu Čertovca a ďalej už pokračuje severojužným smerom. Severozápadne od obce Hrnčiarska Ves sa v nadmorskej výške približne 241 m n. m. vlieva do Suchej.
Dubový potok (prítok Selčianskeho potoka)

Dubový potok je potok v Gemeri, na rozhraní okresov Rimavská Sobota a Poltár. Je to ľavostranný prítok Selčianskeho potoka, meria 4,5 km a je tokom V. rádu.
Prameň.
Pramení v Revúckej vrchovine, v podcelku Cinobanské predhorie, východne od vrcholu Holubína (502,4 m n. m.) v nadmorskej výške približne 425 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie juhovýchodným smerom, z ľavej strany priberá krátky prítok prameniaci juhovýchodne od kóty 390,4 m a na krátkom úseku pokračuje severojužným smerom. Ďalej sa stáča juhozápadným smerom, vstupuje do Rimavskej kotliny, do časti Oždianska pahorkatina a zľava priberá prítok prameniaci severozápadne od osady Dobrôšte. Napokon sa na dolnom toku stáča na západ, priberá ľavostranný prítok prameniaci západne od osady Svetlá a južne od obce Selce sa v nadmorskej výške cca 248 m n. m. vlieva do Selčianskeho potoka.
Čudské jazero

Čudské jazero (v širšom zmysle) alebo Pejpus alebo Čudské jazero a Pskovské jezero (po rusky "Чудско-Псковское озеро" [čudsko-pskovskoje ozero], "Гдовское" [gdovskoje] alebo "Пейпси" [pejpsi], po estónsky "Peipsi-Pihkva järv") je jazero na hranici Estónska (kraje Ida-Viru, Jõgeva, Tartu a Põlva) a Pskovskej oblasti v Rusku. 
Je pozostatkom veľkej ľadovcovej vodnej plochy. Skladá sa z troch častí:
Číselné údaje.
Má rozlohu . Z toho najväčšia časť pripadá na "Čudské jazero" (), na "Pskovské jazero" a najmenšie je "Ťoploje" s . Všetky tri časti tvoria jednu vodnú plochu, ktorá leží v nadmorskej výške Estónska časť má rozlohu a ruská časť . V severojužnom smere je jazero dlhé a jeho maximálna šírka je . Priemerná hĺbka jazera je , maximálna hĺbka 15 metrov v južnej časti.
Pobrežie.
Brehy sú prevažne nízke, pokryté rašeliniskami. Pozdĺž severovýchodného brehu sa tiahne piesočná pláž, miestami zarastená borovicami. Tu sú najobľúbenejšie miesta pre kúpanie, najmä v piesočných dunách a lesoch medzi kúpeľmi Kauksi a Vasknarva na severe. Okrem ľahko prístupného severného brehu nie je zvyšok jazera veľmi turisticky využívaný.
Dno.
Dno je ploché a pokryté silnou vrstvou sivého ílu.
Ostrovy.
Na jazere je veľa ostrovov. Najväčší je Piirissaar, ktorý leží vo vlastnom "Čudskom jazere" a patrí Estónsku.
Vodný režim.
Do jazera ústia rieky Emajõgi, Võhandu, Velikaja a asi 30 ďalších riek. Z jazera odteká Narva do Fínskeho zálivu. Najvyššiu úroveň dosahuje hladina zvyčajne uprostred apríla až na začiatku mája. Rozsah kolísania je . Na jazere sa vyskytujú veľké vlny spôsobené vetrom. Odmäk na jar spôsobuje vzostup hladiny až o tzn. zväčšenie plochy o , čo zatopí riedko obývanú pobrežnú zónu.
Vlastnosti vody.
Vďaka malej hĺbke dosahuje teplota vody v lete až 22 °C. Jazero zamŕza na konci novembra alebo na začiatku decembra. Maximálnu hrúbku ľadu dosahuje v marci (50). "Pskovské jazero" a "Ťoploje" rozmŕzajú skôr - na konci apríla, "Čudské jazero" potom na začiatku mája.
Fauna.
Jazero je plné rýb, priemerný ročný výlov je 11 000 ton.
Lodná doprava.
Na jazere je rozvinutá miestna lodná doprava.
Dejiny.
Historicky je jazero významné „ľadovou“ bitkou na "Čudskom jazere", ktorá sa odohrala 5. apríla 1242 na zamrznutej hladine v južnej časti jazera. Vojsko z Novgorodu Veľkého pod vedením kniežaťa Alexandra Nevského vtedy zdrvujúco porazilo rádových rytierov z Livónska, ktorí sa chystali vtrhnúť v koordinácii so švédskymi bojovníkmi do krajiny, a zabránilo tak ďalšiemu prenikaniu Rádu nemeckých rytierov na východ.
Osídlenie pobrežia.
Najväčším mestom na brehu je na južnom konci Pskov.
Mídupparu

Mídupparu je koralový ostrov na atole Rá na Maldivách.
Prírodne divožijúce druhy sú väčšinou:vrany, netopiere, kraby a gekóny.
El Niño ničil Maldivy, hlavne korálový morský povrch v 90. rokoch a lagúnu na ostrove, no v súčasnosti je flóra a fauna znova v pôvodnom stave, je tam množstvo nového porastu a vrátili sa i živočíchy a zvieratá. V hĺbkach až 10 metrov žijú druhy ako raje, žraloky, rôzne druhy rýb, chobotnice a kalmáry.
Mídupparu je navštevovaný turistami, hlavne Talianmi a Britmi. Ostrov nebol ovplyvnený ľudskou činnosťou do roku 2004 keď Indický oceán zasiahla ničivá vlna cunami v decembri 2004.
Olugiri

Olugiri je ostrov na Maldivách, na administratívnom atole Bá a na južnej časti prírodného atolu Málosmadulu . Leží 13 km severne od atolu Goidú. Olugiri je známy svojou jedinečnou prírodnou vegetáciou a faunou ako sú korytnačky kareta pravá (Eretmochelys imbricata) a fregata žltopása. 
Ministerstvo pre rybolov Maldív označilo (vyhlásilo) Olugiri (a ďalších 11 ostrovov) ako "hniezdisko" korytnačiek a fregát žltopásych.
Árah (Káfu)

Árah je ostrov na atole Káfu na Maldivách, leží približne 6 km od hlavného mesta Maldív Male. Ostrov má rozmery necelých 200 x 300 m. Susedné ostrovy sú Kurumba (Vihamanáfusi) na východe, 
Fejdúfinolu na juhozápade rovnako ako Bandos a Kudabandos na severe.
Na Árahu sa nachádzala prázdninová rezidencia bývalého maldivského prezidenta Maumúna Abdula Gajúma, ktorý si ju tu postavil počas svojej 30-ročnej vlády. Árah bol medzi obyvateľmi vnímaný veľmi kontroverzne, pretože veľa Maldivčanov bolo názoru, že prezident nemá právo vlastniť ostrov v lukratívnej polohe neďaleko hlavného mesta Malé ako druhotnú rezidenciu, zatiaľ čo na Maldivách trpia akútnym nedostatkom voľnej pôdy. Keď si prezident Gajúm postavil novú luxusnú vilu priamo na ostrove Malé, Árah sa pre kritikov prezidenta stal príkladom samoobohacovania a mrhaním vládnych zdrojov. Prezident Mohamed Našíd, ktorý v úrade vystriedal Gajúma po prvých demokratických voľbách v roku 2008, zrušil využitie ostrova Árah ako prezidentskej rezidencie. Odvtedy sa Árah využíva najmä ako dejisko rôznych kultúrnych festivalov.
Akirifusi

Akirifusi je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Asdú

Asdú je neobývaný ostrov na atole Káfu na Maldivách.
Vrbička

Vrbička je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Smrečianky, meria 5,7 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, na juhovýchodnom svahu Smrekovca (1 527,1 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 415 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie najprv juhozápadným smerom dolinou Vrbička, stáča sa severojužným smerom a vteká do Liptovskej kotliny. Tu sa esovito stáča, z pravej strany priberá Krivý potok a krátky prítok z oblasti Záhrady, zľava potom prítok z oblasti Pálenice. Ďalej pokračuje juhozápadným smerom, sprava priberá krátky prítok z lokality Hubáň, opäť sa stáča severojužným smerom, preteká obcou Smrečany, kde zľava priberá vedľajšie rameno Smrečianky. Neďaleko centra obce ústi v nadmorskej výške cca 706 m n. m. do Smrečianky.
Krivý potok (prítok Vrbičky)

Krivý potok je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Vrbičky, má dĺžku 5,2 km a je tokom V. rádu.
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, na juhozápadnom svahu Širokej (1 890 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 720 m n. m. 
Opis toku.
Od prameňa tečie západojuhozápadným smerom, pričom vytvára oblúk ohnutý na juh, následne sa prudko stáča na juh a preteká dolinou Krivé. Následne vstupuje do Liptovskej kotliny, kde sa najprv stáča na západ, vzápätí opäť na juh. Napokon preteká lokalitou Záhrada, kde sa stáča na juhovýchod a severne od obce Žiar ústi v nadmorskej výške približne 784 m n. m. do Vrbičky.
Rick DiPietro

Rick DiPietro (* 19. september 1981, Winthorp, Massachusetts, USA) je bývalý americký profesionálny hokejový brankár, hráč klubu NHL New York Islanders. 
Reprezentoval USA na Svetovom pohári v roku 2004, Majstrovstvách sveta v roku 2005 a na Zimných olympijských hrách v roku 2006. 
12. septembra 2006 podpísal 15-ročný kontrakt s klubom New York Islanders. Je to kontrakt na najdlhšie časové obdobie v histórii NHL.
Zdroj.
Lučivník

Lučivník je potok na strednom Liptove, v severnej časti okresu Liptovský Mikuláš. Je to pravostranný prítok Smrečianky, meria 2,8 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Tečie v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, kde pramení na južnom svahu Širokej (1 890 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 660 m n. m. 
Opis toku.
Tečie výlučne severojužným smerom, v pramennej oblasti pásmom kosodreviny, potom preteká oblasťou ihličnatých lesov v lokalitách Rovienec a Pálenica. V ústí Žiarskej doliny sa v nadmorskej výške cca 890 m n. m. vlieva do Smrečianky.
Radim Kettner

Radim Kettner (* 5. máj 1891, Praha – † 9. apríl 1967, tamtiež) bol český geológ, pedagóg a banský odborník. 
Životopis.
Narodil sa v Prahe. Sám sa považoval za žiaka Františka Slavíka a Cyrila Purkyňu. Oženil sa s geologičkou Máriou Remešovou (* 1900), dcérou moravského paleontológa Maurica Remeša. Roku 1933 tragicky ovdovel, manželka zahynula v Tatrách.
Po prvej svetovej vojne pôsobil ako profesor geológie na ČVUT v Prahe. Na jeho pozvanie prišli do Československa z Paríža ruskí emigranti prof. Nikolaj Andusov a jeho syn Dimitrij, ktorý sa neskôr stal zakladateľom geológie na Slovensku. V lete roku 1939, po likvidácii českých vysokých škôl, začal pracovať na štvorzväzkovom diele "Všeobecná geológia". 
Roku 1952 sa stal členom Česko-slovenskej akadémie vied. Bol profesorom geológie a riaditeľom geologicko-paleontologického ústavu na Karlovej univerzite v Prahe. Je považovaný za zakladateľa modernej českej geologickej školy a vynikajúceho pedagóga. 
Je autorom okolo 400 pôvodných prác z viacerých vedných geologických odborov, najmä zo všeobecnej geológie, stratigrafie, petrografie, paleontológie, regionálnej geológie, geológie ložísk, tektoniky, geomorfológie, dynamickej geológie a dejín geológie. Jeho životné dielo, štvordielna "Všeobecná geológia" je uznávaná na celom svete a je považovaná za najsúbornejšie české dielo prvej polovice 20. storočia. Publikoval 10 prác o geológii krasu. Množstvo Kettnerových prác predstavujú praktické posudky v inžinierskej geológii; je autorom a spoluautorom viacerých geologických máp.
Hlavný záujem venoval spočiatku geológii, petrografii a tektonike, ďalej sa zaoberal najmä barrandienom, moravským devónom a kulmom, významne sa podieľal tiež na prieskume Nízkych Tatier a Slovenského krasu. 
Bol členom Klubu česko-slovenských turistov (KČST).
V Prahe 13 je po ňom pomenovaná ulica.
Anna da Violin

Anna da Violin (vlastným menom Anna Maria; * 1696, Benátky - † 1782, Benátky) bola žiačka Antonia Vivaldiho a jedna z najlepších talianskych huslistiek, známa po celej Európe, ktorá pôsobila aj ako špičkový husľový pedagóg.
Život a pôsobenie.
Pôvod mena.
O živote Anna da Violin sa nezachovalo veľa materiálu, vie sa len toľko, že sa dostala ako sirota do Ospedale della Pietà, kde menovali deti len krstným menom. V prípade Anna da Violin, Anna Maria. Meno "Anna da Violin" bolo na Ospedale della Pietà udelené každému podľa toho na akom nástroji hral. V prípade Anna Maria, to boli husle, preto "Anna da Violin". V Taliansku to nebolo ojedinelé, dávať meno podľa toho, čo takého človeka charakterizovalo. Spravidla podľa jeho pôvodu, alebo čo ho charakterizovalo. Ako napríklad aj v prípade Leonardo da Vinci.
Pôsobenie na Ospedale della Pietà.
Anna Maria, nebola len huslistka. Ovládala aj hru na violončelo, čembalo, hoboj, viola d'amore a na brnkacích strunových nástrojoch.
Vivaldi skomponoval pre ňu najmenej 30 husľových koncertov a dva koncerty pre viola d'amore. Neskôr pôsobila na novej Chiesa della Pietà ako Vivaldiho kolegyňa. Celkovo pôsobila 70 rokov na Chiesa della Pietà, z toho 33 rokov ako sólistka.
Rakytie (prítok Jalovčanky)

Rakytie je potok na strednom Liptove, na území okresu Liptovský Mikuláš. Je to ľavostranný prítok Jalovčanky, meria 5,5 km a je tokom IV. rádu.
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v časti Liptovské Tatry, na juhozápadnom svahu Ráztoky (1 948 m n. m.) v nadmorskej výške približne 1 735 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie západojuhozápadným smerom, zľava priberá prítok spod Širokej (1 890 m n. m.), sprava najprv krátky prítok z juhozápadného úpätia Ráztoky, potom prítok (1 237,3 m n. m.) zo západného svahu Ráztoky a preteká dolinou Rakytie. Následne sa esovito stáča, pokračuje juhozápadným smerom a vteká do Liptovskej kotliny. Tu preteká chatovou oblasťou, priberá ľavostranný prítok (740,0 m n. m.) a severne od obce Jalovec sa v nadmorskej výške cca 715 m n. m. vlieva do Jalovčanky.
Aluvifusi

Aluvifusi je neobývaný ostrov na atole Dálu na Maldivách.
Herta Naglová-Docekalová

Herta Naglová-Docekalová (* 29. máj 1944, Wels, Rakúsko) je rakúska filozofka a profesorka, členka vedenia "Medzinárodnej asociácie filozofiek" (IAPf), "Österreichische Akademie der Wissenschaften", "Institut International de Philosophie" (Paríž), viceprezidentka "Fédération Internationale des Sociétés de Philosophie" (FISP), zakladajúca členka interdisciplinárnych pracovných skupín "Frauengeschichte" a "Philosophische Frauenforschung" na Viedenskej univerzite, členka redakčných rád popredných vedeckých časopisov, napr. "Philosophin", "L´Homme", "Deutsche Zeitschrift für Philosophie".
Životopis.
Vyštudovala históriu, filozofiu a germanistiku na Viedenskej univerzite. V roku 1967 získala na svojej alma mater doktorát z histórie prácou o filozofovi dejín Ernstovi von Lasaulx). V rokoch 1968 - 1985 bola asistentkou na Inštitúte filozofie Viedenskej univerzity. V lete 1980 prednášala na "Millersville University of Pennsylvania" v USA.
V roku 1981 sa habilitovala z filozofie na Viedenskej univerzite dielom "Die Objektivität der Geschichtswissenschaft". V rokoch 1985 až 2009 bola profesorkou Inštitútu filozofie Viedenskej univerzity. Od roku 2009 je univerzitnou profesorkou na dôchodku (Universitätsprofessorin i. R.)
Bola hosťujúcou profesorkou v roku 1990 na Universiteit Utrecht v holandskom Utrechte; v Nemecku 1991/1992 na Goethe-Universität Frankfurt vo Frankfurte nad Mohanom; 1993 na "Universität Konstanz" v Konstanzi; 1994/1995 na Freie Universität Berlin v Berlíne. V rokoch 1995/1996 prednášala na "Universität Innsbruck" a 2011 na univerzite v Petrohrade v Rusku.
Nórske národné hokejové mužstvo

Nórske národné hokejové mužstvo patrí medzi reprezentačné hokejové mužstvá v elitnej top divízii majstrovstiev sveta. Na Majstrovstvách sveta v ľadovom hokeji 2006 skončili Nóri na 11. mieste, v roku 2007 na 14. mieste a na MS 2008 skončili prekvapujúco na 8. mieste, keď ich vo štvrťfinále vyradilo domáce mužstvo Kanady.
Falko

Falko môže byť:
Železničná stanica Bratislava-Lamač

Železničná stanica Bratislava-Lamač je železničná stanica v bratislavskej mestskej časti Lamač. Je súčasťou 49. kilometra železničnej trate ŽSR 100 a 110. Trať má rozchod 1435 mm a je elektrifikovaná. Bezpečný prechod peších cez trať umožňuje nadchod. Súčasťou stanice ja aj výpravná budova. 
História.
Stanica bola otvorená 20. augusta 1848 ako súčasť trate Bratislava - Viedeň. Kedysi sa tu nakladal kameň z neďalekého kameňolomu, pre ktorého dopravu bola v roku 1924 postavená úzkokoľajka. Výpravná budova bola v roku 2007 zrekonštruovaná a zateplená. V roku 2008 bolo vybudované nástupište číslo 1 zo zámkovej dlažby.
Bid

Bid (z angl. ponuka [najmä kúpy]; ponúkaná cena) môže byť v ekonomike v profesionálnom slangu:
b.i.d. je skratka latinského "dva razy denne"-
BID je skratka pre Bratislavská integrovaná doprava.
Percentuálny bod

Percentuálny bod alebo percentný bod alebo percentový bod je jednotka aritmetického rozdielu dvoch hodnôt udaných v percentách pri rovnakom základe. Príklad: Zmena úrokovej sadzby z 10 % na 15 % (t. j. nárast o 50 % pri základe 10 %) znamená nárast o 5 percentuálnych bodov (15 % − 10 % = 5 %).
Nie je to jednotka v matematickom alebo fyzikálnom zmysle. Percentuálny bod je bezrozmerné číslo udávajúce nárast alebo pokles sledovanej hodnoty v stotinách ich relatívnej hodnoty voči vzťažnej hodnote, takže zmena o jeden percentuálny bod znamená zmenu o jednu stotinu hodnoty.
Podrobný príklad.
Hodnota veličiny "z" v čase "t1" ("z1") je 20 %. Hodnota tej istej veličiny v čase "t2" ("z2") je 30 % (z toho istého základu).
Zmena hodnoty veličiny z medzi časom "t1" a časom "t2" sa dá vyjadriť viacerými spôsobmi:
Často sa mylne hovorí o náraste o 10 % zo "z1", hoci sa myslí nárast o 10 percentuálnych bodov.
Bázický bod.
Používa sa aj menšia jednotka s hodnotou stotiny percentuálneho bodu zvaná bázický bod (‱).
Hartford Wolf Pack

Connecticut Whale je profesionálny tím v ľadovom hokeji, hrajúci v American Hockey League. Mužstvo pôsobí v meste Hartford v americkom štáte Connecticut. Svoje domáce zápasy hrajú v tamojšej aréne XL Center. Klub je farmou NHL tímu New York Rangers.
Lowell Devils

Lowell Devils bol profesionálny hokejový klub hrajúci v kanadsko-americkej AHL. Hral v meste Lowell v americkom štáte Massachusetts. Bola to farma klubu NHL New Jersey Devils. Klubové farby sú červená, čierna a biela. V mužstve hral aj slovenský obranca Tomáš Harant. Do roku 2006 mali názov Lowell Lock Monsters.
Grand Rapids Griffins

Grand Rapids Griffins je profesionálny hokejový klub hrajúci v AHL. Sídli v meste Grand Rapids v štáte Michigan. Klub je farmou NHL tímu Detroit Red Wings. Klub bol založený v roku 1996. Dvakrát v histórií vyhral Calder Cup.
Externé odkazy.
Oficiálna webstránka
Bobrovecký potok

Bobrovecký potok môže byť:
Chorvátska futbalová federácia

Chorvátska futbalová federácia (HNS) (chorvátsky: "Hrvatski nogometni savez") je hlavná futbalová organizácia v Chorvátsku. Sídli v meste Záhreb.
Organiyuje nasledovné futbalové ligy:
Organizuje tiež Chorvátske národné futbalové mužstvo a Chorvátske národné futbalové mužstvo do 21 rokov.
Prezidentom je Vlatko Marković.
Brôdok

Brôdok môže byť:
Poliansky potok

Poliansky potok môže byť:
Bystriansky potok

Bystriansky potok môže byť:
Imidazol

Imidazol alebo glyoxalol je kryštalická vo vode rozpustná látka. Je to aromatický päťatómový heterocyklus, ktorý obsahuje dva atómy dusíka. Spolu s pyrazolom sa označujú ako diazoly.
Významným derivátom je aminokyselina histidín, ktorej dekarboxyláciou vzniká histamín - fyziologicky účinná látka (napr. rozširuje cievy a znižuje krvný tlak). Zvýšené vylučovanie histamínu v organizme môže vyvolať alergie.
Ivano-Frankivsk

Ivano-Frankivsk (; , v minulosti "Stanisławów") je mesto Ivanofrankivskej oblasti juhozápadnej Ukrajiny. V roku 2021 malo približne 237 000 obyvateľov. Mesto je dôležitý železničný uzol.
Dejiny.
Mesto bolo pôvodne založená na ochranu poľsko-litovského štátu pred útokmi Tatárov v 15. storočí. Pôvodná pevnosť stála pri obciach Zabolotiv (1435) a Kňahynyn (1485). Mesto Stanisławów založil na dnešnom mieste Jendrzej Potocki. Pomenoval ho na počesť svojho otca Stanislava Potockého. Mestské práva podľa magdeburského práva uznal kráľ Ján II. Kazimír Vasa v roku 1662. Ján II. Kazimír dal zároveň drevenú pevnosť prebudovať ako kamennú a tehlovú. Po prvom delení Poľska mesto pripadlo Rakúsku.
Po porážke Rakúsko-Uhorska v prvej svetovej vojna bolo mesto v roku 1918 krátko súčasťou Západoukrajinskej ľudovej republiky. Neskôr bolo obsadené Poľskom. V roku 1920 mesto počas poľsko-boľševickej vojny obsadili nakrátko vojská Červenej armády. Po ich ústupe ho nakrátko obsadili vojská Symona Petľuru a napokon ho znovu získalo Poľsko.
Počas druhej svetovej vojny vtedajší Stanisławów okupovali vojská sovietskej Červenej armády, mesto bolo ako Stanislav pričlenené k Ukrajinskej SSR. Po Nemeckom útoku na ZSSR sovietske NKVD, z obavy pred ich vydaním nepriateľovi, v meste zavraždilo viac než 500 poľských vojnových zajatcov vrátane asi 150 žien a detí poľskej národnosti, zaistených po okupácii Poľska. Obete masových vrážd boli pochované do masových hrobov pri obci Demianiv Laz.
Nacisti po obsadení územia pričlenili Halič do Generálneho gouvernementu a v zriadili židovské geto.
Mesto bolo oslobodené sovietskymi jednotkami v roku 1944 počas ľvovsko-sandomierzskej operácie. Mesto sa znovu stalo súčasťou Ukrajinskej SSR v rámci Sovietskeho zväzu. V meste sa rozvíjal ľahký priemysel, potravinárstvo, spracovanie dreva a výroba stavebných materiálov. V roku 1962 bolo premenované na Ivano-Frankivsk, na počesť ukrajinského spisovateľa Ivana Jakovyča Franka.
Pamiatky.
V meste sa zachovali zvyšky stredovekého opevnenia. Nachádza sa tu viacero grécko-katolíckych, pravoslávnych ako aj jeden rímsko-katolícky kostol.
Bobrovecký potok (prítok Oravice)

Bobrovecký potok je potok na hornej Orave, vo východnej časti okresu Tvrdošín. Je to ľavostranný prítok Oravice, meria 7,7 km a je tokom V. rádu.
Prameň.
Pramení v Západných Tatrách, v geomorfologickej časti Osobitá, pod Bobroveckým sedlom (1 351,6 m n. m.) a na juhozápadnom svahu Bobrovca (1 658,2 m n. m.) v nadmorskej výške cca 1 240 m n. m. 
Opis toku.
Na hornom toku tečie severozápadným smerom a z ľavej strany postupne priberá tri prítoky: zo severného svahu Lúčnej (1 652,6 m n. m.), z východného svahu Kasní (1 541,0 m n. m.) a tiež zo severného svahu Kasní. Potom sa stáča a tečie na sever, pričom preteká Bobroveckou dolinou a sprava priberá dva krátke prítoky spod Umrlej (1 043,5 m n. m.). Následne priberá významný ľavostranný prítok zo Suchej doliny, vteká do Podtatranskej brázdy, do geomorfologického podcelku Zuberská brázda a stáča sa na severozápad. Z pravej strany potom priberá prítok z oblasti Vaničky, zľava Bystrú, značne rozširuje svoje koryto a tečie na sever. Z ľavej strany ešte priberá tri prítoky z juhovýchodných svahov Blatnej (1 142,5 m n. m.), pokračuje severovýchodným smerom, preteká rekreačnou osadou Oravice, napokon sa stáča znovu na sever a na okraji osady, na styku so Skorušinskými vrchmi, ústi v nadmorskej výške približne 782 m n. m. do Oravice.