burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Nočný let

Nočný let (franc. názov: Vol de Nuit) je druhým románom francúzskeho autora Antoine de Saint-Exupéryho. Prvýkrát bol publikovaný v roku 1931 a stal sa medzinárodným bestsellerom.
Podklad.
Kniha je založená na zážitkoch Saint-Exupéryho, ktoré získaval ako vojenský pilot a ako riaditeľ argentínskej spoločnosti Aeroposta založenej v Argentíne.
Príbeh.
Fabien je pilotom leteckej pošty v Patagónii. Jednej noci sa počas letu v búrke stratí. Dispečer Rivière, ktorý vysiela ľudí na nočné lety, prestane čakať na nedoručenú poštu a pomaly sa zmieruje s touto situáciou. Oznámi Fabienovej žene, čo sa stalo. Ale svojej práce naháňania poštovej služby a riskovania životov ďalších letcov sa nevzdáva. Rivière sa stotožňuje s myšlienkou: "Nemôžeme vyžadovať večnosť. To čo môžeme žiadať, nie je vidieť činy a veci náhle strácajúce svoj zmysel. Prázdnota, ktorá nás obklopuje bude na nás potom zívať z každej strany."
Postavy a ich charaktery boli zachytené na základe skutočných ľudí, ktorých Saint-Exupéry poznal v Južnej Amerike. Viac detailov sa možno dozvedieť z jeho pamätí "Vietor, Piesok a Hviezdy" (1939).
Preklady.
"Vol de Nuit" bola preložená do anglického jazyka Stuartom Gilbertom ako "Night Flight" (Desmond Harmsworth, London, 1932). Tento preklad vyšiel a vychádza po dnes vo viacerých vydaniach. U nás vyšla napríklad vo vydavateľstve Slovart v roku 2004.
Film.
Kniha bola zfilmovaná do filmu režiséra Clarenca Browna v roku 1933, v ktorom si zahrali Clark Gable, Helen Hayesová, Myrna Loy, John Barrymore, Lionel Barrymore, a Robert Montgomery.
Ocenenia.
"Vol de Nuit" vyhrala v roku 1931 Prix Femina, a literárne ocenenie udeľované ženskou porotou. V tom čase bol Saint-Exupéry len málo poznaný a práve týmto dielom si získal dobré meno.
František Dlouhý

Prof. František Dlouhý (* 27. apríl 1852, Praha – † 18. október 1912, Brno) bol český prírodovedec, pedagóg – stredoškolský profesor, spisovateľ, hudobník – skladateľ a entomológ – hlavne koleopterológ, ktorý má význam predovšetkým ako autor niektorých významných entomologických prác, ktoré používali pri svojej práci i naši – slovenskí entomológovia.
Životopis.
Narodil sa v Prahe. Po skončení základnej školy pokračoval v ďalšom štúdiu na nižšej reálke v Poličce a polytechnickom ústave v Prahe, ktoré ukončil v roku 1871. Potom učil v Poličce – v roku 1872. Neskôr pôsobil ako „zastupujúci (suplujúci) učiteľ“ – v roku 1874 a od roku 1892, ako hlavný učiteľ na učiteľskom ústave v Brne, kde pracoval až do svojej smrti. Počas svojho života pôsobil ako redaktor „Literárních listů“ a „Vesny“. Od roku 1889 redigoval „Moravskou bibliotéku“. Napísal i knihu: „O historickém vývoji tance a jeho kulturním významě“, ktorá vyšla v Prahe v roku 1880. Vydal tiež skladbu: „Šumavský trojlístek“ pre 2 klarinety a fagot.
Zomrel v Brne v roku 1912.
Entomologické aktivity.
V entomológii sa zaoberal hlavne chrobákmi. Vydal svoju najvýznamnejšiu prácu pod názvom: „Brouci – soustavný popis nejdůležitejších českých brouků, s návodem kterak zakládati sbírky brouků“. Táto kniha vyšla vo viacerých vydania v nakladateľstve I. L. Kobera v Prahe. Napriek tomu, že v svojej dobe bola, s niektorými málo ďalšími podobnými prácami, skoro jedinou českou publikáciou, ktorá sa zaoberala chrobákmi a mala význam pri ich určovaní, predsa nebola pre skúsenejších zberateľov veľmi významným prínosom, lebo mala hlavne populárny charakter. Predsa však pre začiatočníkov v tejto dobe i na území Slovenska mala istý význam pre rozvoj vedomostí z koleopterologického odboru.
Tiny Music… Songs from the Vatican Gift Shop

Tiny music - Songs From The Vatican Gift Shop je tretím štúdiovým albumom americkej rockovej skupiny Stone Temple Pilots. Vyšiel 26. marca 1996. Vydalo ho vydavateľstvo Atlantic.
Bojové umenia (anime)

Bojové umenia () je v oblasti mangy a anime druh alebo žáner. V takýchto anime sa môžu vyskytovať najrôznejšie japonské (alebo aj zahraničné) bojové štýly a techniky, ako napríklad karate, kendo, iajdo, nindžucu, alebo aikido. Tiež sa do tohto žánru rátajú aj anime a mangy zameriavajúce sa na samurajov a nindžov.
Mimas

Mimas môže byť:
Obecná škola (film)

Obecná škola je česko-slovenský film režiséra Jana Svěráka, natočený v roku 1991 podľa scenára Zdeňka Svěráka. Film sa stal populárny u kritikov i fanúšikov a bol dokonca nominovaný na Oscara za najlepší zahraničný film. V snímke je zachytené krátke euforické obdobie po 2. svetovej vojne a mnoho menej či viac úsmevných historiek detí, ktoré navštevujú chlapčenskú školu.
Dejo.
Edo Souček (Václav Jakoubek) je žiakom chlapčenskej triedy na jednej z pražských predmestských škôl. Je krátko po 2. svetovej vojne. Eda, jeho kamaráta Tondu i ostatných chlapcov v škole výučba učiteľky Maxovej príliš nezaujíma. Jedného dňa sa Maxová, ktorá nemá v triede žiadny rešpekt, zblázni a odíde zo školy. Na jej miesto nastúpi nový učiteľ – Igor Hnízdo (Jan Tříska). Má veľmi zvláštne praktiky, o ktorých tvrdí, že sú povolené Ministerstvom školstva kvôli správaniu sa ich triedy. Chodí vo vojenskej uniforme a so zbraňou. Zavedie v triede prísny režim a v jeho dodržiavaní mu pomáha i trstenica. Napriek tomu ho chlapci, ktorým rozpráva pútavé vojnové historky, začnú spočiatku takmer bezmedzne obdivovať. Igor Hnízdo má však tiež slabosť pre mladé slečny. A jedna stará milenka, ktorú Hnízdo opustí kvôli dvom mladším študentkám, na neho napíše udanie, a tak mu hrozí trest za mravný delikt. Žiaci sa za svojho učiteľa postavia a dokonca poprú jeho fyzické tresty. Edo Souček však čoskoro pozná, že jeho najväčším hrdinom nie je Hnízdo, ktorého vojnové historky sú nenápadné, ale jeho otec, puntičkársky Fanouš Souček (Zdeněk Svěrák), ktorý síce vo vojne nebojoval, ale je svojím nenápadným spôsobom hrdinom.
„Marečku, podejte mi pero!“

Marečku, podejte mi pero! je kultová česko-slovenská filmová komédia z roku 1976, natočená režisérom Oldřichom Lipským podľa scenára Ladislava Smoljaka a Zdeňka Svěráka. Natáčala sa v podniku Agrozet v Roudnici nad Labem a prináša úsmevný pohľad na automatizáciu výroby a jej následky v závode na výrobu poľnohospodárskych strojov.
Dej.
Komédia rozpráva príbeh dielenského majstra Jiřího Kroupu, ktorý síce nerád, no na "nátlak" svojich podriadených, nastúpi na večernú školu, aby splnil kvalifikačné požiadavky budúceho pôsobenia na pozícii majstra. V triede sa stretne niekoľko "zaujímavých" postáv – podliezavý Hujer, dávni kamaráti Tuček a Šlajs, večne zaspatý Plha, vyfintená flirtovníčka Týfová alebo pedantný profesor Hrbolek.
Štúdium prináša aktérom množstvo problematických, no i úsmevných momentov. Mnohé scény a hlášky z filmu sú všeobecne známe, napríklad domnelý chrobák hrdobec, žiak Hliník, ktorý sa odsťahoval do Humpolca, a napriek tomu je stále zapisovaný do triednej knihy profesorom Hrbolkom, slivky z vlastnej záhradky ako pozornosť podliezavého študenta Hujera, „rumunská“ výzva "metelesku blesku", odkaz „sejdeme se na hřbitově“, „už je čas“, „i skladník ve šroubárně si může přečíst Vergilia v origináli“ alebo už aj Kroupovi mladšiemu večne známe – "Tak co s vámi chlapče? Nepotěšil jste mě a ani já vás nepotěším."
Úsilie napokon prinesie ovocie a Jiří Kroupa si udrží pozíciu majstra v zmodernizovanom podniku.
Sergej Viktorovič Fiodorov

Sergej Viktorovič Fiodorov (* 13. december 1969, Pskov) je bývalý ruský hokejista. Patril k rýchlym hokejistom, viackrát vyhral súťaž o najtvrdšiu strelu v NHL.
Hráčska kariéra.
Bol draftovaný v roku 1989 z 74. miesta Detroitom Red Wings. Pred vstupom do NHL hrával v klube CSKA Moskva. V Detroite odohral 13 sezón, počas ktorých bol dôležitou súčasťou tímu a vyhral v jeho drese trikrát Stanley Cup.
V roku 2003 prestúpil do klubu Mighty Ducks of Anaheim, na začiatku sezóny 2005 – 06 prestúpil z Anaheimu do Columbusu. Tu odohral tri sezóny.
26. februára 2008 prestúpil na konci prestupového obdobia do Washingtonu Capitals. 
Teraz hrá v ruskej KHL.
Počas svojej kariéry odohral šesť zápasov NHL All-Star a to v rokoch 1992, 1994, 1996, 2001, 2002 a 2003.
Fiodorov reprezentoval Sovietsky zväz na Majstrovstvách sveta v rokoch 1989 a 1990. V oboch prípadoch; roku 1989 vo Švédsku a roku 1990 vo Švajčiarsku získal zlatú medailu. V neskorších rokoch reprezentoval Rusko na Svetovom Pohári 1996 a na Zimných olympijskych hrách v rokoch 1998 a 2002. Na majstrovstvách sveta hral opäť až v roku 2008 (po 18 rokoch), keď ho do reprezentácie zavolal tréner Viačeslav Bykov. V tomto tíme hral spolu so spoluhráčmi Alexandrom Ovečkinom a Alexadrom Siominom.
Pri príležitosti 100. výročia NHL bol v januári 2017 vybraný medzi sto najlepších hráčov histórie ligy.
Muhammad Ali

Muhammad Ali, rodným menom Cassius Marcellus Clay, Jr. (* 17. január 1942, Louisville – † 3. jún 2016, Scottsdale), bol americký profesionálny boxer a aktivista, štvornásobný majster sveta v ťažkej váhe a víťaz zlatej medaily na olympijských hrách v roku 1960. V roku 1999 získal Ali ocenenie „Športovec storočia“, toto ocenenie udeľovali "Sports Illustrated" a BBC. Dňa 3. decembra 2012 dostal kráľovskú korunu, ktorá ho označuje za „kráľa boxu“.
Meno dostal po svojom otcovi Cassius Marcellus Clayovi Sr, ktorý dostal meno po abolicionistovi 19. storočia Cassiovi Clayovi. Svoje meno si zmenil v roku 1964, po tom čo vstúpil do organizácie Nation of Islam a v roku 1975 konvertoval na islam. V roku 1982 sa u neho prejavili symptómy Parkinsonovej choroby. V roku 2001 natočil Michael Mann film s názvom "Ali", v ktorom Muhammada Aliho stvárnil Will Smith. Ali bol štyrikrát ženatý, má sedem dcér a dvoch synov. Jeho dcéra Laila Ali pokračuje v jeho šľapajach a venuje sa ženskému boxu.
Citáty.
Medzi jeho slávne citáty patria vety "„nič nie je nemožné“" () a "„lietam ako motýľ, bodám ako včela“" ().
Rešep

Rešep alebo Rašaf alebo Rasap alebo Rešef alebo Rešp (, ), bol semitský boh moru a vojny s hlavou gazely, ktorý zastával dôležité miesto v ugaritskom panteóne, hoci sa neobjavuje v ugaritských mytologických textoch. Tento boh, ako sa zdá, má súvis s mnohými ďalšími božstvami v oblasti Úrodného polmesiaca.
Gazelí boh bol stotožňovaný, či už mylne alebo právom, s babylonským Nergalom, tiež bohom moru a vojny. Ako sa domnievajú niektorí odborníci, mohol byť, tak ako Nergal, spájaný s planétou Mars. Vo fenických textoch je označovaný ako "Rešep zo záhrady" a "Pán šípu". Fenicko-Chetitské texty ho zasa označujú ako "gazelieho boha" a "jelenieho boha".
Počas 18. dynastie sa Rešep spolu s iným semitským božstvom, Keteš, bohyňou sexuálnych aktivít, udomácnil v Egypte. V zemi faraónov bol považovaný za otca boha plodnosti Mina. Rešepovo meno sa objavuje v biblickej hebrejčine s dvoma významami – "plameň" a "mor". Podľa niektorých hypotéz má Rešep súvis s gréckym Apolónom a védskym bohom Rudrom.
Menhit

Menhit () alebo Menchit, pôvodne cudzia bohyňa, sa stala družkou egyptského boha Anhura v egyptskom panteóne. Tvrdilo sa, že prišla z Núbie s Anhurom, ktorý bol na oplátku jej druhom tam. Jej meno odkazuje na jej funkciu božstva vojny, keďže značí „Tá, ktorá zabíja“.
V Egypte boli tradične všetky symboly vojny spájané s levicou, zvieraťom známym svojou agresivitou a loveckými schopnosťami. Menhit nebola výnimkou – objavovala sa vyobrazená ako levica. Verilo sa o nej, že, podobne ako iné božstvá vojny, predchádza egyptské vojsko a kosí jeho nepriateľov šípmi.
V 3. hornoegyptskej nome, obzvlášť v meste Esna, bola Menhit považovaná za manželku boha Chnuma.
Keďže bohyňa bola uctievaná hlavne v južných oblastiach Egypta, teda v Hornom Egypte, začala tu splývať s inou hornoegyptskou bohyňou-levicou – Sechmet. Po zjednotení Sechmet postupne prebrala jej funkcie a asimilovala ju.
Dom služieb Baťa (Bratislava)

Dom služby Baťa, bežne známy ako „Veľký“ Baťa, od roku 2005 Obchodný dom Alizé, je najstarší obchodný dom v Bratislave. Nachádza sa na Hurbanovom námestí v mestskej časti Staré Mesto. Postavený bol v roku 1931 spoločnosťou Baťa a.s., autorom architektonického návrhu bol Vladimír Karfík. Budova je pamiatkovo chránená, patrí medzi objekty zlínskej funkcionalistickej architektúry na Slovensku.
Pred výstavbou obchodného domu na jeho mieste stál hostinec Schmidt a Hansl. Pôvodný projekt počítal s kompaktným štvorpodlažným objektom, po protestoch verejnosti kvôli prekrytiu výhľadu na vežu Michalskej brány v smere od Suchého mýta bol však pozmenený do konečnej podoby kombinujúcej spodnú, päťpodlažnú časť s vrchnou, dvojpodlažnou.
Obchodný dom ponúkal na svoju dobu zákazníkom širokú paletu služieb – okrem ťažiskového predaja obuvi napríklad opravu koženého tovaru alebo pedikúru. V pôvodných plánoch bola aj obchodná pasáž prepájajúca cez hradnú priekopu Hurbanovo námestie so Zámočníckou ulicou, pre nevysporiadané majetkové pomery pozemkov sa však nakoniec nerealizovala.
Prezývku „Veľký" Baťa dom získal po otvorení menšej obchodnej prevádzky firmy Baťa na Obchodnej ulici.
Obchodný dom si svoju hlavnú funkciu uchoval aj po znárodnení majetkov firmy v roku 1948. Prvou väčšou prestavbou prešiel v rokoch 1986-1991. Hlavný vstup sa premiestnil z nárožnej polohy na námestí do rohu budovy pri hradnej priekope. V tej bolo k budove dostavané komunikačné schodisko prepájajúce obchodné prevádzky v nižšej časti budovy, ktoré tak funkčne nahradilo schodisko s výťahmi vo vyššej časti budovy. V tej ostala situovaná len administratíva a zázemie.
Druhou veľkou prestavbou objekt prešiel po zmene majiteľa v rokoch 2003-2005. Hlavný vstup sa presunul naspäť na nárožie. Pred necelými dvadsiatimi rokmi pristavané schodisko v hradnej priekope sa pre zlý technický stav využíva len ako únikové. Predaj obuvi nahradili luxusné odevy svetových značiek. Na treťom nadzemnom podlaží sa nachádza reštaurácia s kaviarňou, ktorá v lete ako terasu využíva strešnú plochu nad dvojpodlažnou časťou budovy.
Nechbet

Nechbet () alebo Nechebit bola v staroegyptskej mytológii ochranná bohyňa Horného Egypta so supiou hlavou, pôvodne lokálne božstvo preddynastického kultu v meste Necheb. Jej meno značí "(Bohyňa) z Nechebu". Nechbet si údajne adoptovala toto mesto, a preto bola zobrazovaná ako supica (sup biely). O týchto vtákoch sa Egypťania domnievali, že jestvujú iba ako samice (samce sa nijak viditeľne nelíšia od samíc), preto potreba adopcie. Kňažky bohyne sa nazývali a nosili šaty z pier supa.
Po zjednotení sa z Nechbet stala ochrankyňa faraónov a Horného Egypta a tiež manželka Hapiho, boha Nílu. Nechbet mala v Nechebe najstaršiu veštiareň v Egypte, na mieste mestského pohrebiska.
Nechbet bola zobrazovaná ako biela supica (biela symbolizovala očistenie), vždy na čelnej časti dvojitej koruny Horného a Dolného Egypta. Rovnako často bývala supia bohyňa spodobňovaná ako sa vznáša s roztiahnutými krídlami nad obrazom panovníka so znakom šem, symbolom nekonečna, v pazúroch. V úlohe ochrankyne faraóna bola vnímaná aj ako matka božskej časti faraóna a v tomto aspekte bola titulovaná "Matka matiek" a "Veľká biela krava z Nechebu" (zobrazovaná s prsiami).
V niektorých častiach Knihy mŕtvych je Nechbet označovaná ako "Otec otcov", "Matka matiek, ktorá jestvovala od Počiatku" a "Stvoriteľka sveta".
Core

Core môže byť:
Intel Core 2

K Intel CPU patria aj procesory Core 2. Core 2 označuje skupinu mobilných a desktopových dvoj- a štvorjadrových 64-bitových x86 procesorov od Intelu založených na mikroarchitektúre Core a Penryn, ktorá sa vyvinula z 32-bitového dvojjadrového mobilného procesora Yonah. Yonah pozostával z dvoch prepojených samostatných jadier (odvodených od procesora Pentium M) združených v jednom kremíkovom čipe. S príchodom Core 2 sa začal presun značky Pentium na nižšiu časť trhu a znovuzjednotenie značiek Intel procesorov pre notebooky a desktopy, predtým rozdeľovaných medzi rad "Pentium M" a Pentium 4.
Joint Test Action Group

Joint Test Action Group (JTAG) je zvyčajne meno pre IEEE 1149.1 štandard pomenovaný Standard Test Access Port a Boundary-Scan Architecture pre porty testovacieho prístupu používaného pre testovanie plošných spojov metódou boundary scan.
Skupina JTAG vznikla v roku 1985 a mala za úlohu vytvoriť metódu testovania osadených plošných spojov po ich výrobe. V tom čase sa stali štandardom viacvrstvové plošné spoje, čo malo za následok, že spojenia medzi integrovanými obvodmi už nebolo možné testovať sondami. Viac ako 95 % výrobných chýb v plošných spojoch boli následkom vád spájkovania na spojoch, nedokonalosti plošných spojov alebo spojov a spojovacích drôtoch medzi chipom IO a pinmi. Zámerom JTAG bolo navonok sprístupniť piny integrovaného obvodu tak, aby tieto chyby mohli byť odhalené. Priemyselný štandard sa stal konečne IEEE štandardom roku 1990 ako IEEE Std. 1149.1-1990 po mnohých rokoch predchádzajúceho používania. V tom istom roku Intel uvoľnil prvý procesor s rozhraním JTAG: 80486. To viedlo k rýchlemu zavedeniu aj u ďalších výrobcov. V roku 1994 bol pridaný dodatok, ktorý obsahuje popis jazyka na popis boundary scan (boundary scan description language – BSDL). Odvtedy si tento štandard osvojili výrobcovia na celom svete. Boundary-scan je dnes väčšinou synonymom pre JTAG.
Hoci bol navrhnutý pre plošné spoje, dnes je hlavne používaný pre sprístupnenie podblokov integrovaných obvodov a je tiež užitočným spôsobom ladenia malých mikropočítačových systémov, tvoriac pohodlné zadné dvierka do systému. Keď sa používa ako ladiaci nástroj, tak do čipu zabudovaný emulátor, ktorý využíva JTAG ako transportného mechanizmu – dovoľuje programátorovi prístup k ladiacemu modulu na chipe, ktorý je integrovaný do CPU. Ladiaci modul dovoľuje programátorovi ladiť software mikropočítača.
Dnes vo väčšine integrovaných obvodov sú všetky interne registre na jednom z skanovacích reťazcov. To dovoľuje otestovať celú kombinatorickú logiku kompletne otestovať dokonca i naletovanú na plošnom spoji, možno i v pracujúcom systéme. V kombinácii s BIST, skanovacie reťazce JTAG dovoľujú s nízkymi nákladmi integrované riešenie pre testovanie IO pre iste statické chyby (skraty, prerušenie spojenia a logické chyby). Mechanizmus testovacích reťazcov vo všeobecnosti nepomáha v odhaľovaní chýb časovania, teploty a ostatných chýb, ktoré sa vyskytujú dynamicky.
Eberhardov efekt

Eberhardov efekt je difúzny proces vo fotografickej emulzii vznikajúci v priebehu vyvolávania, ovplyvňujúci sčernenie obrazu v preexponovaných oblastiach. V mieste silného preexponovania sa pozitív vyvolá slabšie, pretože vývojka sa tu rýchlejšie vyčerpáva ako na okrajoch. Eberhardov efekt sťažuje fotometrovanie plošných objektov a spektier. Možno ho znížiť miešaním počas vyvolávania.
Nyugati pályaudvar

Budapest Nyugati pályaudvar (doslova „Budapešť Západná železničná stanica“) alebo Nyugati pályaudvar je jeden z troch hlavných železničných terminálov v Budapešti. Zvyšné dva sú: Keleti a Déli pályaudvar. Nachádza sa v blízkosti Nagykörút na námestí Nyugati tér v mestskej časti Terézváros.
Stanicu postavila v roku 1887 spoločnosť Gustava Eiffela "Eiffel Constructions Métalliques". Autorom architektonického riešenia bol architekt August de Serres. Na jej mieste pôvodne stála konečná stanica (postavená v roku 1846) trate z Pešti do Vácu. Stanicu však zbúrali pri výstavbe Nagykörútu.
Diamant (rozlišovacia stránka)

Diamant môže byť:
Eddingtonova rovnica

Eddingtonova rovnica je rovnica vyjadrujúca veľmi dôležitý vzťah medzi hmotnosťou a svietivosťou hviezd. Podľa Eddingtonovej rovnice svietivosť hviezdy v žiarivej rovnováhe pozostávajúcej z ideálneho plynu je úmerná 3,5 mocnine jej hmotnosti. Empiricky zistená závislosť dáva pre tento vzťah mierne odlišné hodnoty. Rovnicu teoreticky odvodil Arthur Stanley Eddington.
Arthur Stanley Eddington

Sir Arthur Stanley Eddington (* 28. december 1882, Kendal, Spojené kráľovstvo – † 22. november 1944, Cambridge) bol anglický astronóm.
Od roku 1914 bol riaditeľom astronomického observatória v Cambridge. Jeho práce zasahujú do oblasti teoretickej astrofyziky, známy je najmä teóriou vnútornej stavby hviezd, objavil vzťah hmotnosť-svietivosť (v roku 1924), vypracoval teóriu bielych trpaslíkov, pulzujúcich premenných hviezd atď. Bol propagátorom Einsteinovej teórie relativity a jej aplikácií v kozmológii. Roku 1919 viedol expedíciu na Princov ostrov pri západnom pobreží Afriky s cieľom pozorovať úplné zatmenie Slnka. Pozorovaniami potvrdil relativistické zakrivenie svetelných lúčov v gravitačnom poli Slnka. Bol vynikajúcim popularizátorom astronómie.
Čierna kniha komunizmu

Čierna kniha komunizmu: Zločiny, teror, represie je kniha opisujúca zločiny, ktoré jej autori považujú za zločiny komunizmu a komunistických štátov. Kniha vyšla v origináli pod názvom "Le Livre noir du communisme: Crimes, terreur, répression" v roku 1997 vo Francúzsku. 
Autori.
Autormi knihy sú viacerí európski akademici. Vydavateľom knihy je Stéphane Courtois.
Odhady smrti.
V knihe sa nachádzajú odhady počtov obetí socialistických štátov, ktoré v úvode knihy spísal vydavateľ Stéphane Courtois.
Okolo 10 000 usmrtení kniha pripisuje medzinárodným komunistickým hnutiam a komunistickýkm stranám, ktoré neboli pri moci.
Kritika.
Rôzni historici publikujú odhady počtov obetí, ktoré sa od odhadov v tejto knihe značne líšia. Dvaja z autorov tejto knihy (Nicolas Werth a Jean-Louis Margolin) sa verejne dištancovali od odhadov obetí, ktoré v knihe uvidedol Stéphane Courtois. Predpokladajú, že Courtis bol posadnutý túžbou dosiahnuť počet 100 milionov obetí. 
Pozri aj.
Komunizmus
Sobek

Sobek alebo Sebek alebo Sochet alebo Sobki alebo Soknopais (), , bola zbožštená podoba krokodíla v starovekom Egypte, pôvodne démon obávaný rovnako ako nílsky plaz. Jeho kult mal pôvod v pokuse uzmieriť si krokodíla a tým zmenšiť nebezpečenstvo, ktoré od neho ľuďom hrozilo. Postupne Sobek začal byť považovaný aj za symbol toho, čo Níl prináša, keďže bol jedným z jeho obyvateľov. Týmto sa jeho povaha stala dvojznačná a jeho divokosť bola nie vždy považovaná za zlo. Sobek sa stal napríklad aj ochrancom vojakov, ktorých silu a divokosť mal zosobňovať.
Sobekov kult prekvital vo Fajjúmskej oáze, kde sa až do dneška zachovali jeho chrámy. Spojitosť s krokodílim bohom a oázou bola taká významná, že jedno z jej miest, Arsinoe, bolo v gréčtine nazývané Krokodílopolis (Mesto krokodílov). V tomto meste bol chovaný krotký krokodíl ako posvätné zviera a vtelenia božstva, ozdobený šperkami a kŕmený z ruky mäsom. Gréci ho nazývali Petsuchos, "Patriaci Suchovi (Sobekovi)". Kult krokodíla dosiahol svoj vrchol za 12. dynastie a neskôr sa rozšíril aj do miest Kom Ombo a Téb. Na iných miestach bol však krokodíl považovaný za škodnú, lovený a zabíjaný.
Sobekova dvojznačnosť viedla k tomu, že bol niektorými považovaný skôr za napravovateľa zla, ktoré sa udialo, než za silu dobra "per se". Verilo sa o ňom, napríklad, že navštevuje Duat, aby tu napravil škody, ktoré mŕtvym spôsobil ich spôsob smrti. Tvrdilo sa tiež, že sa zvykne prihovárať za ľudí v ich ťažkostiach u iných bohov a bohýň, namiesto toho, aby im sám pomohol. V tejto funkcii následne získal na význame a začal byť považovaný za avatara najvyššieho boha Amóna. Keď došlo k splynutiu týchto dvoch božských postáv a navyše i k splynutiu Amóna so slnečným bohom Ré, zo Sobeka sa stal Sobek-Ré.
Sobek bol zobrazovaný ako krokodíl alebo muž s hlavou tohoto plaza. Ako ochranca faraónovej armády bol vypodobovaný s odznakom kráľovskej moci – ureom. V svojich ďalších aspektoch získal niekedy anch, symbol jeho moci napravovať zlo a liečiť, a ako Sobek-Ré slnečný disk.
V Neskorom období sa objavil mýtus, v ktorom Sobek vystupuje ako ten, kto zachytí do siete štyroch Horových synov, keď sa vynoria z vôd Nílu v lotosovom puku. Je to motív, ktorý má svoj pôvod v ogdoadickej kozmogónii, kde sa týmto spôsobom zrodí Ré. Sobek sa zdal byť najpríhodnejším bohom pre úlohu zberača na Níle.
Georges Lemaître

Georges Edouard Lemaître (* 17. júl 1894, Charleroi – † 20. jún 1966, Leuven) bol belgický kozmológ, rímskokatolícky kňaz. Nezávisle od Alexandra Alexandroviča Fridmana odvodil v roku 1927 relativistické nestacionárne modely vesmíru s big bangom a dal ich ako prvý do priamej súvislosti s expanziou vesmíru, ktorú objavil Edwin Hubble v roku 1929. Na základe jeho teoretických prác rozpracoval teóriu big bangu George Gamow. Lemaître sa často nazýva otcom big bangu.
Eddingtonov-Lemaîtrov vesmír

Eddingtonov-Lemaîtrov vesmír je extrémny prípad Lemaîtrovho vesmíru, v ktorom sa predpokladá kladné zakrivenie priestoru (k = +1), kladná hodnota kozmologickej konštanty λE, rovnajúca sa práve kozmologickej konštante Einsteinovho vesmíru, a hmotnosť rovnaká ako pri stacionárnom Einsteinovom modeli. Expanzia v Eddingtonovom-Lemaitrovom vesmíre prebieha rovnako ako v Lemaitrovom vesmíre s nekonečne dlhým obdobím oddychu. Ak sa expanzia začína v čase t = 0 zo singulárneho stavu s faktorom škály R = 0, potom faktor škály sa bude s časom neohraničene asymptoticky približovať k hodnote polomeru Einsteinovho vesmíru RE = 1√λE, po dosiahnutí ktorého sa expanzia zastaví na nekonečne dlhotrvajúce obdobie oddychu. Ak sa expanzia pri t = 0 začala od hodnoty RE = 1/λE, potom po neobmedzene dlhotrvajúcom začiatočnom období oddychu bude faktor škály R rásť s časom neobmedzene a exponenciálne podľa vzťahu R(t) = eHt podobne ako v de Sitterovom vesmíre.
Eddingtonov model

Eddingtonov model alebo štandardný model je model hviezdy, v ktorom sa predpokladá, že súčin opacity a priemernej produkcie energie je v celej hviezde konštantný. Podľa tohto predpokladu množstvo produkovanej energie klesá so vzdialenosťou od centra hviezdy na rozdiel od bodového modelu (pozri vnútorná stavba hviezd). Model zaviedol a vypočítal Arthur Stanley Eddington v roku 1926.
Neit

Neit () alebo Nit alebo Net, alebo Neith () bola staroegyptská bohyňa mesta Sais v západnej časti nílskej delty. Pôvodne bola snáď bohyňou lovu a boju a mala ten istý znak ako samo mesto – dva prekrížené šípy nad štítom. V tejto funkcii sa o nej verilo, že pripravuje zbrane bojovníkov a chráni ich telá po smrti. Je možné, že má súvis s berberskou a púnskou bohyňou Tanit (Ta-Nit).
Iný bohynin odznak pripomínal tkáčsky stav, a tak bola Neit pripísaná i úloha bohyne tkania. Od toho je odvodené i jej meno, ktoré značí „Tkáčka“. Neit, bohyňa tkania a ďalších činností spojených s domácnosťou, sa stala ochrankyňou žien a manželstva, takže ženy kráľovského rodu zvykli dostávať meno podľa bohyne. Z Neitinho pôvodného spojenia s bojom, a teda aj so smrťou, vzišla predstava, že tkala rubáše a obvínadlá ako dar pre mumifikovaných mŕtvych. Stala sa tiež ochrankyňou jedného z Horových synov, konkrétne Duamutefa, strážcu žalúdku, pretože žalúdok bol najčastejšie zranený v boji. Tvrdilo sa, že striela šípy po zlých duchoch, ktorý by chceli zaútočiť na kanopu s týmto orgánom.
Neitino meno môže mať i význam „Voda“, čo viedlo k ďalším úvahám o jej funkciach. Bohyňa začala byť stotožňovaná s prvotnými vodami Ogdoady a matkou boha Ré. Ako bohyňa vôd sa stala aj matkou Sobeka a bola inokedy považovaná za Chnumovu manželku. V jej stvoriteľskom aspekte Neit podľa povestí utkala svet na svojom stave. Podľa Plutarcha sa nachádzal v jej chráme nápis: "„Ja som všetko, čo bolo, je i bude. Žiaden smrteľník dosiaľ nedokázal zdvihnúť závoj, ktorý ma zahaľuje.“"
Neit bola jedným z troch ochranných božstiev Latopolu (Esny).
V neskorších dobách spojenie Neit s vojnou a smrťou viedlo k jej stotožneniu s bohyňami Nebtet a Anukis, teda s manželkou boha Sutecha. V boji medzi Horom a Sutechom údajne zasiahla a navrhla, aby sa vlády ujal Hor.
Neit bola zobrazovaná s tkáčskym člnkom na hlave, držiaca luk a šípy, ako žena s hlavou levice, ako had alebo krava. Niekedy sa objavovala ako žena dojčiaca malého krokodíla a bola označovaná ako „Dojka krokodílov“. Ako matka boha Ré bola titulovaná „Veľká krava, ktorá porodila Réa“. Pretože prvotné body boli podľa Egypťanov bezpohlavné, uvažovalo sa o Neit niekedy aj ako o obojpohlavnej bytosti.
Na Neitinu počesť sa podľa Herodota konala každoročne veľká slávnosť nazvaná "Sviatok lámp". Jej ctitelia zapalovali počas celej sviatočnej noci veľké množstvo svetiel. Jestvujú dôkazy o tom, že s Neit bol spojený kult pripomínajúci mystéria boha Usirea (), v ktorom žena umierala a vstala z mŕtvych. Platón v dialógu "Timaeus" tvrdí, že Neit bola bohyňa Aténa pod iným menom, aj keď historicky nemajú tieto dve božstvá žiadnu spojitosť.
Eddingtonov vesmír

Eddingtonov vesmír je kozmologický model, ktorý odvodil Arthur Stanley Eddington v roku 1930 z modelu Einsteinovho vesmíru, o ktorom dokázal, že je nestabilný, t. j., že akákoľvek malá porucha v ňom vyvoláva expanziu alebo kontrakciu celého vesmíru (pozri kozmológia). Faktor škály R(t) sa v Eddingtonovom vesmíre zo začiatku neobmedzene dlho nemení, v tejto fáze je Eddingtonov vesmír totožný s Einsteinovým vesmírom; po nekonečne dlhotrvajúcom stacionárnom stave vzniká v ňom vplyvom poruchy nestacionárny stav s expanziou, ktorý nadobúda exponenciálne čoraz väčšiu rýchlosť.
Eddingtonov vesmír je zaujímavý z historického hľadiska a podnietil formulovanie modelu Eddingtonovho-Lemaitrovho vesmíru.
Efektívna šírka

Efektívna šírka je vzdialenosť medzi bodmi profilu spektrálnej čiary, v ktorom pozorovateľ už nerozlíši kontrast medzi emisiou (napr. slnečné erupcie) a pozadím (napr. fotosféry).
Efektívna vlnová dĺžka

Efektívna vlnová dĺžka je vlnová dĺžka, ktorá zodpovedá maximu intenzity žiarenia v danom úseku spektra alebo pri ktorom intenzita žiarenia všetkých kratších vlnových dĺžok sa rovná intenzite žiarenia všetkých dlhších vlnových dĺžok. Charakterizuje oblasti spektra farebných systémov a oblasti priepustnosti filtrov.
Efemérna oblasť

Efemérna oblasť je malá oblasť na povrchu Slnka, v ktorej sa prejavuje silnejšie magnetické pole krátkej životnosti.
Einsteinova gravitačná konštanta

Einsteinova gravitačná konštanta alebo κ je gravitačná konštanta odvodená z Newtonovej gravitačnej konštanty "G", ktorá sa výhodne používa napríklad v kozmologických rovniciach dynamiky vesmíru (pozri kozmológia). Určená je výrazom
kde
Hodnota Einsteinovej gravitačnej konštanty je rovná κ = 1,86.10−26 kg−1 m.
Einsteinova veža

Einsteinova veža () je slnečná veža na observatóriu v Postupime v Nemecku. Pôvodne mala overiť existenciu gravitačného posunu v spektre Slnka predpovedaného teóriou relativity.
Jej výstavba sa začala v roku 1919 a dokončená bola v roku 1924. Jej autorom je nemecký architekt Erich Mendelsohn. Stavba býva označovaná za najvýznamnejší príklad expresionizmu v architektúre.
Protokol rozlišovania adries

Protokol rozlišovania adries (angl. "address resolution protocol"), skr. ARP, je protokol, ktorého úlohou je zisťovanie fyzickej adresy (hardvérovej, adresy na spojovej vrstve) hostiteľa, ak je známa iba jeho IP adresa, alebo iná adresa sieťovej vrstvy. Primárne je teda určený na získanie MAC adresy z IP adries na lokálnej sieti LAN.
Simferopoľ

Simferopoľ (slovenský normovaný názov; ; ; , Акъмесджит, doslova: "biela mešita") je hlavné mesto Krymskej autonómnej republiky, sporného územia považovaného za časť Ukrajiny, ale od Krymskej krízy ovládaného Ruskom. Leží približne uprostred polostrova Krym na rieke Salgir. V súčasnosti tu žije 340 000 obyvateľov prevažne ruskej národnosti.
Dejiny.
V staroveku tu stál Skýtsky Neapol, centrum Skýtov z 3. storočia pred Kr., dnes významné archeologické nálezisko. Samotné mesto Simferopoľ založila po dobytí Krymu cárovná Katarína Veľká v roku 1784.
Einsteinov-de Sitterov vesmír

Einsteinov-de Sitterov vesmír je najjednoduchší Fridmanov kozmologický model vesmíru s nulovým zakrivením priestoru (index krivosti k = 0). Priestor je v ňom euklidovský a nekonečný. 
Vlastnosti.
Expanzia vesmíru sa začína zo singularity big bangom a pokračuje neobmedzene s trvale klesajúcou rýchlosťou (deceleračný parameter q = 0,5); expanzia sa zastaví práve v čase t = ∞. Vplyvom expanzie sa mení faktor škály podľa vzťahu R(t) ~ t2/3 zo začiatočnej hodnoty R = 0 pri t = 0. Stredná hustota Einsteinovho-de Sitterovho vesmíru sa v každom časovom momente rovná práve kritickej hustote ρkr a klesá od začiatočnej nekonečne vysokej hodnoty k limitne nulovej hodnote podľa vzťahu 
pričom Hubblova konštanta "H" je funkciou času H(t) = 2/3 H0 t-1. 
Pre vek vesmíru z toho vyplýva vzťah
kde H0 je terajšia hodnota Hubblovej konštanty; pre H0 = 75 km.s-1 . Mpc-1 je napr. tF = 9 . 109 rokov.
Einsteinov vesmír

Einsteinov vesmír je kozmologický model homogénneho a izotropného vesmíru, v ktorom sa predpokladá kladná hodnota kozmologickej konštanty (λ &gt; 0), vyjadrujúcej pôsobenie kozmologickej repulzívnej sily. Odvodil ho v roku 1917 Albert Einstein pri riešení rovníc poľa na základe všeobecnej teórie relativity, do ktorej zaviedol kozmologický člen lambda s cieľom zachovať postulovanú stacionárnosť vesmíru.
Einsteinov vesmír je preto stacionárny, má konštantnú, kladnú krivosť časopriestoru s indexom krivosti k = +1, je do seba zatvorený, preto je konečný, ale neohraničený. Stredná hustota Einsteinovho vesmíru je určená kozmologickou konštantou λE a gravitačnou konštantou G podľa vzťahu ρE = λE l4πG. Pre Einsteinov vesmír vychádza polomer vesmíru RE = 1/√λE, a celková hmotnosť vesmíru ME = πRE/2 G. Pri hustote ρE = 10-26 kg . m-3 vychádza napríklad pre Einsteinov vesmír polomer RE = 1026 m, t. j. 1010 ly, a hmotnosť ME = 2 . 1053 kg, čo je 1012 hmotnosti Galaxie, pri kozmologickej konštante λE = 10-58 m-2.
Predstavu Einsteinovho vesmíru s hypotézou nenulovej kozmologickej konštanty a stacionárnosti vesmíru zavrhol aj sám Einstein v roku 1931 po Hubblovom objave rozpínania vesmíru.
Ekosféra Slnka

Ekosféra Slnka je oblasť medzi Venušou a Marsom, ktorá má priaznivé podmienky na vznik a existenciu života.
Ekran

Ekran alebo Stacionar bola séria sovietskych stacionárnych telekomunikačných družíc, ktoré zabezpečovali pokrytie odľahlých oblastí ZSSR televíznym signálom. Systém pracoval od 1. januára 1977. Ekran 1 štartoval 26. októbra 1976 a bol umiestený nad 99° východnej dĺžky. Ekran 9 štartoval 16. septembra 1982 (nad 99° východnej dĺžky). Hmotnosť družíc bola približne 2 000 kg.
Benkove ostrovy

Benkove ostrovy je skupina sedemnástich malých ostrovov (), ktoré sa nachádzajú vo vodnom diele Gabčíkovo južne od Bratislavy, západne od obce Kalinkovo. Boli vybudované v rokoch 2006 a 2007 ako súčasť protipovodňovej ochrany Bratislavy. Ich umiestnenie a štruktúra bola navrhnutá po dohode s úradmi životného prostredia a mali by slúžiť ako náhrada za zničené biotopy pri výstavbe vodného diela Gabčíkovo, prioritne ako hniezdisko vodného vtáctva. 
Význam pre vtáctvo.
Výstavba ostrovov bola dokončená len v roku 2007, no má veľký význam pre hniezdiace vodné vtáctvo.
Čenkovský ostrov

Čenkovský ostrov je malý ostrov (cca ) v hlavnom koryte Dunaja. Nachádza sa medzi obcami Kravany nad Dunajom a Obid. Ostrov je pokrytý lužným lesom a prístupný je iba na člne alebo lodi. Maďarský breh sa nachádza bližšie (cca ) ako slovenský (cca ).
Beluša malá

Beluša malá (iné názvy: volavka striebristá, čapľa malá;lat. "Egretta garzetta") je druh z čeľade volavkovité. Obýva močiare, rybníky, delty riek v južnej časti palearktickej oblasti, orientálnej, austrálskej a etiópskej oblasti. Na Slovensku je to vzácny hniezdič v 0,90 % mapovacích kvadrátov a mimo obdobia hniezdenia na 12,80 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov beluša malá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je stúpajúci, európska populácia má klesajúci trend, v krátkodobom meradle je stabilná.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 030. Druh bol "fluktujúci". Ekosozologický status v roku 1995 "E" - ohrozený druh. V roku 1998 "EN:B1", "EN" - ohrozený druh. V roku 2001 "EN" - ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status..
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 bol 3050 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20002012) aj dlhodobý trend od roku 1980 (19802012) boli "stabilné". Veľkosť územia, na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov, ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola "stabilná". V roku 2014 "VU* D" - zraniteľný. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 3050 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20082018) bol "stabilný". Dlhodobý trend od roku 1980 (19802018) bol "stúpajúci". Veľkosť územia, na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola "stabilná".
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 5000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Beluša malá je druh európskeho významu, ktorý sa vyskytuje ako kritériový druh v 3 chránených vtáčich územiach.
Beluša veľká

Beluša veľká alebo volavka biela (lat. "Casmerodius albus", "Egretta alba", "Ardea alba") je druh z čeľade volavkovité. Kozmopolitný druh mierneho a tropického pásma. Na Slovensku hniezdi v močiaroch Východoslovenskej roviny a pravdepodobne aj Parížskych močiaroch. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov beluša veľká patrí medzi najmenej ohrozené druhy, trend celkovej populácie je neznámy, u severoamerickej populácii zaznamenali veľký, štatisticky významný nárast o 177% za posledných 40 rokov, prieskum prebiehal asi na polovici územia jej rozšírenia na severoamerickom kontinente.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 0 - 80, zimujúcich jedincov 150 - 350. Hniezdenie beluši veľkej bolo dokázané v 0.90 % mapovacích kvadrátov. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytovala vykazovali "mierny nárast" o 20 do 50%. Ekosozologický status v roku 1995 "E" - ohrozený druh. V roku 1998 "EN:B1", "EN" - ohrozený. V roku 2001 "EN" - ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 bol 70110 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20002012) aj dlhodobý trend od roku 1980 (19802012) boli "stúpajúce". Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov bola "stabilná". Veľkosť územia na ktorom hniezdila z pohľadu dlhodobého trendu bola "stúpajúca". V roku 2014 VU* D - zraniteľný. Dôvody presunutia do nižšej kategórie môžu byť: "zvýšenie počtu rozmnožujúcich sa jedincov, rastúci trend populácie, zväčšovanie areálu alebo aj možnosti pozitívneho ovplyvnenia populácií z okolitých krajín". 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 250350 párov. Krátkodobý trend za posledných 12 rokov (20082018) bol "stabilný". Dlhodobý trend od roku 1980 (19802018) bol "stúpajúci". Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola "stúpajúca".
Hniezdenie.
Hniezdi v kolóniách. Kladie 2-7 vajec, na ktorých sedí 25 až 28 dní. Mláďatá opúšťajú hniezdo po 6 týždňoch.
Potrava.
Loví ryby, žaby, mloky, malé hlodavce a plazy. Loví na zaplavených lúkach, ale aj na suchých poliach.
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 3220 € (Vyhláška MŽP č. 24/2003 Z.z. v znení č. 492/2006 Z. z., 638/2007 Z. z., 579/2008 Z. z., 173/2011 Z. z., 158/2014 Z. z., účinnosť od 01.01.2015).
Orálny sex

Orálny sex je sexuálna aktivita, pri ktorej sa používajú ústa, jazyk a pod. k stimulovaniu pohlavných orgánov. Pre stimuláciu pohlavného údu (penisu) sa používa označenie felácia, pre stimulovanie ženských pohlavných orgánov, predovšetkým klitorisu, sa používa názov cunnilingus. Orálny sex slúži často ako sexuálna predohra pred súložou (koitom).
Pulzná kódová modulácia

Pulzná kódová modulácia (PCM; z anglického "Pulse Code Modulation") je modulačná metóda prevodu analógového zvukového signálu na signál digitálny.
Karol Juraj Rumy

Karol Juraj Rumy (= Rumi) ("de Rum et Rába-Doroszló"; * 18. november 1780, Spišská Nová Ves, Slovensko† 5. apríl 1847, Ostrihom, Maďarsko) bol významný slovenský učenecpolyhistor, evanjelický farár, pedagógprofesor, prírodovedecentomológ.
Životopis.
Narodil sa v roku 1780 v Spišskej Novej Vsi v rodine obchodníka zemianskeho pôvodu Jána Juraja Rumyho a jeho manželky Anny Zuzany. Po skončení základnej školy pokračoval v štúdiu v Kežmarku a v maďarskom Debrecíne. V roku 1800 odchádza študovať na univerzitu do Göttingenu. Obdržal pozvanie učiť na gymnázium v rodnom meste v čase, keď pôsobil vo funkcii conrektora a profesora gréčtiny, latinčiny, nemčiny, francúzštiny, dejepisu a zemepisu na gymnáziu v Tešíne. 23. júla 1807 zaujal funkciu rektora školy. Jeho pôsobenie na škole vzhľadom na jeho encyklopedické vedomosti bolo veľkým prínosom. Po smrti manželky Wilhelmíny, rod. Mittererovej, dostal v roku 1808 pozvánku učiť na evanjelickom lýceu v Levoči. Odtiaľ odišiel za evanjelického farára do Smolníka. Po získaní doktorátu filozofie v roku 1809 na univerzite vo Wittenbergu prijal pozvanie na evanjelické lýceum do Šopronu, kde učil okrem filozofie i dejepis. Pôsobil aj medzi srbskou mládežou v Karlovaci. V rokoch 18211824 bol zástupcom rektora bratislavského lýcea. Odtiaľ odišiel do Viedne a nakoniec sa usadil v Ostrihome, kde sa stal profesorom práva.
Historické pramene ho označujú za vzdelanca veľkého formátu. Bol členom viacerých učených spoločností v Európe a Spolku milovníkov reči a literatúry slovenskej, prispieval do Slovenských národných novín redigovaných Ľudovítom Štúrom (pod pseudonymom Dragutin). Bol aj aktívnym členom Mineralogickej spoločnosti v Jene, v ročenke ktorej uverejnil štúdiu o spišských mineráloch. Autor mnohých monografií, ktoré publikoval v latinskom i nemeckom jazyku, štúdií v oblasti poľnohospodárstva, botaniky, zemepisu a práva. Pripravil do tlače rukopisy Tomáša Maukscha – spišského botanika, zakladateľa tatranskej floristiky. Jeho bohatá knižnica sa stala majetkom Uhorskej akadémie vied. Zomrel v roku 1847 v Ostrihome.
Entomologické aktivity.
Pre históriu slovenskej entomológie majú význam jeho faunistické zbery a prieskumy, ktoré prevádzal ešte v mladosti v okolí Spišskej Novej Vsi. Prehľad získaného hmyzu zverejnil v svojich dvoch prácach.
Ostře sledované vlaky

Ostře sledované vlaky je český film, natočený režisérom Jiřím Menzelom v roku 1966 podľa novely Bohumila Hrabala. 
Dej.
Príbeh sa odohráva v období protektorátu a rovnako ako ďalšie Hrabalove diela so sebou nesie symboliku. Mladík Miloš Hrma (Václav Neckář) sa zaúča na železničnej stanici a zároveň prežíva neľahké obdobie svojho dospievania, to všetko v kontexte druhej svetovej vojny. Po neúspešnom pokuse o samovraždu sa však zaučí ako v práci na stanici, tak v intímnom vzťahu so ženou. Nakoniec sa zachová ako hrdina, keď sa rozhodne vyhodiť do vzduchu nemecký vojenský vlak, ktorý vezie zbrane. Pri tejto amatérskej akcii však zomrie.
Ocenenie.
V roku 1968 získal film americkú filmovú cenu Oscar za najlepší cudzojazyčný film. Americký týždenník "Time" zaradil film do stovky najlepších filmov všetkých čias. 
Exteriéry.
Film sa natáčal na železničnej stanici v Lodenici.
Lighthouse Vltava Waterfront Towers

Lighthouse Vltava Waterfront Towers (tiež Lighthouse Tower alebo Lighthouse Towers) je siedma najvyššia budova v Česku. Táto stavba sa nachádza v Prahe, v Holešoviciach, na predmostí Libeňského mosta.
Jej výška je 80 m, má 19 poschodí. Otvorená bola v roku 2007 a jej priestory tvoria najmä kancelárie, približne ide o 22 000 m² takto využiteľnej plochy. Súčasťou budovy sú aj štvorpodlažné podzemné garáže. V budúcnosti sa uvažuje o možnom vybudovaní ďalších, ešte väčších budov v okolí Lighthouse Vltava, ktoré by mali dvadsať až štyridsať podlaží.
Bořitov (okres Blansko)

Bořitov je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 301 obyvateľov, z toho 647 mužov a 654 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 39,7 roka, ženy 42,6 roka).
Boskovice

Boskovice () sú mesto v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 11 417 obyvateľov, z toho 5 451 mužov a 5 966 žien, pričom priemerný vek v meste bol 41,8 roka (muži 40,1 roka, ženy 43,3 roka).
Brťov-Jeneč

Brťov-Jeneč je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 389 obyvateľov, z toho 188 mužov a 201 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,2 roka (muži 39,7 roka, ženy 42,6 roka).
Brumov (okres Brno-venkov)

Brumov je obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 242 obyvateľov, z toho 121 mužov a 121 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,2 roka (muži 38,6 roka, ženy 39,7 roka).
Býkovice

Býkovice (nemecky Bikowetz) je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 180 obyvateľov, z toho 94 mužov a 86 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,5 roka (muži 39,1 roka, ženy 44,0 roka).
Názov.
Názov sa vyvíjal od varianty Bikowecz (1385), Bykowecz (1386, 1407, 1447), z Beykowcze (1481), Beykowitz (1678, 1718), Beikowetz (1720), Beykowetz (1751), Beikowetz a Begkowec (1846), Beikowetz a Bejkovec (1872) až na Býkovec v roku 1881. Miestny názov vznikol buď pridaním prípony -ec k názvu Býkov či pridaním prípony -ovec k podstatnému menu Býk.
História.
Obec sa prvýkrát v historických prameňoch objavila v roku 1348, kde o nej písal Benedikt z Býkovca. Majitelia obce sa často striedali. V 17. storočí Býkovec patril pod obec Panské Dubenky a v roku 1685 bol predaný obci Telč. Z Býkovic sa jazdilo na sobotné trhy do obce Počátky. Z uvedených živností boli v Býkovci v tej dobe 3 mlynári, 1 kováč a 1 krajčír.
Cetkovice

Cetkovice je obec v Česku v okrese Blansko v Jihomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 746 obyvateľov, z toho 374 mužov a 372 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 38,2 roka, ženy 40,0 roka).
Crhov

Crhov je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 169 obyvateľov, z toho 91 mužov a 78 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,0 roka (muži 41,0 roka, ženy 38,8 roka).
Černá Hora (okres Blansko)

Černá Hora je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2014 tu žilo 2 020 obyvateľov, z toho 922 mužov a 1 098 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,6 roka (muži 39,8 roka, ženy 43,1 roka).
Doubravice nad Svitavou

Doubravice nad Svitavou je mestečko v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 314 obyvateľov, z toho 666 mužov a 648 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,9 roka (muži 40,0 roka, ženy 41,7 roka).
Drnovice (okres Blansko)

Drnovice je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 1 220 obyvateľov, z toho 612 mužov a 608 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,7 roka (muži 36,6 roka, ženy 38,8 roka).
Habrůvka

Habrůvka je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 391 obyvateľov, z toho 191 mužov a 200 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,0 roka (muži 39,6 roka, ženy 42,3 roka).
Hluboké Dvory

Hluboké Dvory sú obec v Česku v okrese Brno-venkov v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 75 obyvateľov, z toho 43 mužov a 32 žien, pričom priemerný vek v obci bol 49,1 roka (muži 46,9 roka, ženy 52,0 roka).
Holštejn

Holštejn je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 148 obyvateľov, z toho 77 mužov a 71 žien, pričom priemerný vek v obci bol 44,0 roka (muži 40,7 roka, ženy 47,5 roka).
Horní Smržov

Horní Smržov je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 136 obyvateľov, z toho 63 mužov a 73 žien, pričom priemerný vek v obci bol 37,1 roka (muži 36,1 roka, ženy 37,9 roka).
Chrudichromy

Chrudichromy sú obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 186 obyvateľov, z toho 100 mužov a 86 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,3 roka (muži 39,8 roka, ženy 40,8 roka).
Jabloňany

Jabloňany sú obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 374 obyvateľov, z toho 198 mužov a 176 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,7 roka (muži 37,4 roka, ženy 42,4 roka).
Jedovnice

Jedovnice sú mestečko v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 2 731 obyvateľov, z toho 1 360 mužov a 1 371 žien, pričom priemerný vek v obci bol 40,8 roka (muži 39,2 roka, ženy 42,4 roka).
Knínice u Boskovic

Knínice u Boskovic je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 871 obyvateľov, z toho 439 mužov a 432 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,1 roka (muži 37,9 roka, ženy 40,4 roka).
Kořenec

Kořenec je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 347 obyvateľov, z toho 172 mužov a 175 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,9 roka (muži 37,5 roka, ženy 42,2 roka).
Kotvrdovice

Kotvrdovice je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 880 obyvateľov, z toho 431 mužov a 449 žien, pričom priemerný vek v obci bol 41,4 roka (muži 40,0 roka, ženy 42,8 roka).
Kozárov

Kozárov je obec v Česku v okrese Blansko v Juhomoravskom kraji. 1. januára 2012 tu žilo 128 obyvateľov, z toho 62 mužov a 66 žien, pričom priemerný vek v obci bol 39,4 roka (muži 41,4 roka, ženy 37,4 roka).