burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Aiči B7A

Aiči B7A2 Rjúsei (japonsky: 流星, Meteor, Létavice) bolo strmhlavé bombardovacie a torpédové palubné lietadlo japonského cisárskeho námorného letectva, používané v druhej svetovej vojne. Bol pokračovaním známeho a úspešného lietadla Aiči D3A. Spojenecké kódové označenie typu bolo "Grace". V čase zaradenia lietadla do služby už bolo upustené od priraďovanie dlhých názvov. Používalo sa ale (vedľa krátkeho B7A) označenie "kandži kógekiki Rjúsei" (艦上 攻 撃 機 「流星」 ~ Palubné útočný lietadlo Rjúsei) a tomu zodpovedá aj klasifikácie lietadla v krátkom označenie ("B" pre palubné útočné lietadlo a nie "D" pre palubný strmhlavý bombardér). 
Vývoj.
Počiatky lietadla možno vystopovať v roku 1941, kedy vo firme Aiči začal vývoj nového typu lietadla, označeného ako projekt AM-23.
V máji roku 1942 bol postavený prvý prototyp B7A1 model 11, ktorý bol vybavený osmnáctiválcovým dvojhviezdicovým motorom NK9B Homare 11 s výkonom až 1640 kW. Tieto sa však ukázali ako nevyhovujúce a tak skúšky ďalších ôsmich prototypov prebiehali veľmi pomaly, pričom sa čakalo na dodávku nového kvalitnejšieho motora. Tým sa stal NK9B Homare 12, ktorý spoločnosť Nakadžima začala dodávať od apríla roku 1944. Nové pohonné jednotky začali byť inštalované do novej verzie stroja B7A2 model 12. Výzbroj pozostávala z dvojice kanónov typ 99 model 1 kalibru 20 mm a jedným pohyblivým, dozadu zameraným guľometom typ 1. Neskôr produkované B7A2 niesli v krídle dva vylepšené kanóny typ 99 model 2 kalibru 20 mm a v kabíne navigátora ťažký guľomet typ 2 kalibru 13 mm.
Kompletizácia strojov B7A prebiehala v halách firmy Aiči v závode Funataka a od apríla 1944 aj na montážnych linkách 21. námorného leteckého arzenálu v Omura na ostrove Kjúšu. Do júla 1945 dodal závod Funataka 80 Rjúsei a 21. arzenál 25 strojov B7A2.
Roku 1945 sa stali továrne firmy Aiči jednak cieľom bombardovania, jednak je postihlo silné zemetrasenie. Medzitým došlo k vyprojektovaniu nového typu B7A3 so silnejším motorom Micubiši MK9A o výkone 1640 kW. Na overenie tohto zámeru bol do jedného z exemplárov B7A2 zabudovaný osmnáctiválcový motor Nakadžima NK9H-S Homare 23 so silou výkonom 1491 kW, ale k sériovej výrobe nedošlo. 
Nasadenie.
Aiči B7A2 sa mal stať dôležitým palubným lietadlom japonského vojenského námorníctva. Vzhľadom k tomu, že Japonsko v závere vojny rýchlo a postupne prichádzalo o svoje lietadlové lode, vzlietali tieto lietadlá z pozemných základní. Niektoré B7A boli dodané do výzbroje 601., 752. a Jokosuka Kókútai. Niektoré z nich boli využité na účely samovražedných útokov kamikadze.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1975

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1975 boli v poradí 9. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 25. januára2. februára 1975 v ôsmich fínskych mestách: Espoo, Imatra, Kemi, Lappeenranta, Mikkeli, Oulu, Tornio a Varkaus, za účasti 4 tímov. Fínsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov tretíkrát, predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1957 a 1967. získal už svoj deviaty titul.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1977

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1977 boli v poradí 10. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 23.30. januára 1977 v štyroch nórskych mestách: Drammen, Mjøndalen, Oslo a Stabekk, za účasti 4 tímov. Nórsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov druhýkrát, predtým hostilo toto podujatie v roku 1961. získal už svoj desiaty titul.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1979

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1979 boli v poradí 11. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 27. januára4. februára 1979 v siedmich švédskych mestách: Eskilstuna, Göteborg, Katrineholm, Kungälv, Köping, Štokholm a Trollhättan, za účasti 4 tímov. Švédsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov štvrtýkrát, predtým hostilo turnaj v rokoch 1963, 1969 a 1971. získal svoj jedenásty titul, keď vyhral skupiny bez prehry.
Terinaios z Élidy

Terinaios alebo Terirés ("Terinaios, Terirés", iný prepis: "Terirés") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 392 pred Kr.
Terinaios z Élidy bol na 97. olympijských hrách v roku 392 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.
Záznam o olympijskom víťazstve Terinaia je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Olympijské víťazstvo Terira zaznamenal aj historik Diodoros, a to v súvislosti s datovaním tohoročných vojnových udalostí medzi Spartou a Aténami, v ktorých Atény bojovali o znovunadobnutie moci po peloponézskych vojnách. Atény sa na kolbište celogréckej politiky nakoniec vrátili. Roku 378 pred Kr. už stáli na čele tzv. "Druhého námorného spolku", ktorý bol federáciou sedemdesiatich gréckych štátov.
Kolokvium (školstvo)

Kolokvium je v školstve buď druh skúšky alebo druh predmetu či kurzu na vysokej škole. Podrobnosti pozri nižšie.
Skúška.
V dávnej minulosti bolo kolokvium skúška úradníka na dosiahnutie vyššieho miesta.
V minulosti bolo na Slovensku kolokvium skúška kandidáta docentúry formou diskusie v prítomnosti profesorského zboru. Označuje sa aj ako habilitačné kolokvium. Podobne dodnes v nemecky hovoriacich krajinách je kolokvium okrem iného aj povinná ústna obhajoba záverečnej práce (diplomovej práce, dizertácie, habilitačnej práce).
Zhruba do polovice 20. storočia bolo na Slovensku kolokvium aj neverejná skúška na vysokej škole, spravidla ústna, z vymedzeného učiva u profesora na overenie, či študent navštevoval prednášku uplynulého semestra, porozumel jej, resp. či priebežne študuje. Zakončená bola udelením kolokvijného vysvedčenia. V mnohých odboroch nebola povinná, ale v niektorých bola podmienkou na zaradenie do seminára, na niektorých vysokých školách aj na postup do ďalšieho semestra či na pripustenie k štátnym skúškam (tzv. štátne kolokviá). Okrem toho bolo kolokvium užitočné na získanie rôznych študentských výhod, napr. na získanie a udržanie si štipendia alebo odpustenie tzv. kolejného.. Podobne sa dodnes ako kolokvium niekedy označuje - napr. v Rakúsku, Švajčiarsku či Maďarsku - menšia písomná alebo ústna skúška v priebehu vysokoškolského štúdia, obvykle po prezentácii určitého celku učiva v semestri (typicky učiva jednej prednášky)
Všeobecnejšie je kolokvium skúška či preverovanie pracovných metód študentov na vysokej škole formou ústnej diskusie, rozpravy, rozhovoru, prípadne v užšom zmysle len formou ústnej diskusie so skupinou študentov. Niekedy termín kolokovium zahŕňa aj (alebo alternatívne) vypracovanie písomnej práce - napríklad Masarykova univerzita uvádza vo svojom študijnom poriadku kolokvium ako jednu z foriem ukončenia predmetu (ďalšie formy sú zápočet, klasifikovaný zápočet a skúška) a definuje ho nasledovne: „Kolokviom sa rozumie ukončenie predmetu rozpravou o problematike predmetu alebo vypracovaním písomnej práce zaoberajúcej sa čiastkovou tématikou predmetu, prípadne obidvoma spôsobmi. Kolokvium sa hodnotí slovami „prospel(a)” alebo „neprospel(a)”.“
Predmet.
Ako predmet sa v dávnej minulosti sa výrazom kolokvium označovali pokusy a cvičenia v latinskom rečníctve na (latinských) školách
Dodnes (v nemecky hovoriacich štátoch) ide aj o špeciálne cvičenie na vysokej škole (obyčajne ako doplnok ku klasickým prednáškam, seminárom a pod. vo vyšších semestroch alebo pre doktorandov) v podobe vedeckého rozhovoru a odbornej výmeny názorov (často ako príprava na skúšku a niekedy s hosťujúcimi prednášajúcimi), napríklad špecificky na výmenu názorov o témach záverečných alebo podobných prác študentov/doktorandov a často v podobe referátov študentov (napríklad o spomínaných prácach) a následnej diskusie medzi vyučujúcim a študentom/študentami a medzi študentami navzájom
Kolokvium zriedkavo označuje aj prednášku na vysokej škole, v ktorej prezentuje výsledky výskumu určitej výskumnej oblasti postupne vždy iný prednášajúci.
Výber sveta (futbal)

Výber sveta ("Výber FIFA" alebo "FIFA XI") je futbalové mužstvo zložené z hráčov viacerých krajín pri príležitosti rôznych exhibičných, charitatívnych a rozlúčkových zápasov. Súperom "Výberu sveta" bývajú reprezentačné a klubové mužstvá, prípadne kontinentálne výbery. Pozvánka do mužstva "Výberu sveta" je považovaná za prestížnu záležitosť, tejto pocty sa dočkali aj viacerí slovenskí a českí futbalisti.
História.
Pod názvom „stretnutie storočia“ vošlo do histórie futbalu meranie síl medzi reprezentáciou Anglicka a mužstvom označeným ako „Zvyšok sveta“. Zápas sa uskutočnil 23. októbra 1963 v Londýne v rámci osláv storočnice najstaršieho futbalového zväzu na svete "The Football Association". V drese so znakom FIFA sa predstavili najväčšie hviezdy svetového futbalu tej doby Lev Jašin, Alfredo Di Stéfano, Ferenc Puskás či Eusébio, ako aj trojica reprezentantov Československa Josef Masopust, Svatopluk Pluskal a slovenský futbalista storočia Ján Popluhár . Československo bolo rok predtým finalistom MS 1962 v Čile, Josef Masopust sa stal držiteľom Zlatej lopty a tieto úspechy sa prejavili aj v nominácii Výberu sveta. Len Československo a Španielsko malo v tíme trojnásobné zastúpenie. Ladislav Kuna bol členom Výberu sveta pri rozlúčkovom zápase jedného z najlepších brankárov v histórii Leva Jašina, v Moskve si zahral po boku velikánov Bobbyho Charltona a Gerda Müllera .
V ére samostatného Slovenska mali česť hrať vo Výbere sveta Ľubomír Moravčík a Miroslav Karhan. Ľubomír Moravčík sa stal v roku 1999 v juhoafrickom Johannesburgu prvým Slovákom, ktorý sa v mužstve FIFA presadil strelecky , Miroslava Karhana si pozval na svoj rozlúčkový zápas „karpatský Maradona“ Gheorghe Hagi .
Slováci a Česi vo výbere sveta.
V štyroch zápasoch bol jedným zo zostavovateľov a trénerov Výberu FIFA slovenský tréner storočia Jozef Vengloš.
Výber Európy (futbal)

Výber Európy ("Výber UEFA" alebo "Európa XI") je futbalové mužstvo zložené z hráčov viacerých európskych krajín pri príležitosti rôznych exhibičných, charitatívnych a rozlúčkových zápasov. Súperom "Výberu Európy" bývajú reprezentačné a klubové mužstvá, prípadne výbery iných futbalových konfederácií. Pozvánka do mužstva "Výberu Európy" je považovaná za prestížnu záležitosť, tejto pocty sa dočkali aj viacerí slovenskí a českí futbalisti.
História.
Prvým zápasom, v ktorom si zahrali v jednom drese hráči rôznych krajín bolo stretnutie výberov Strednej Európy a Západnej Európy v roku 1937. Prvým oficiálnym vystúpením Výberu Európy bol zápas s Anglickom 26. októbra 1938 v Londýne (0 : 3). Po druhej svetovej vojne si získali popularitu zápasy Výberu Európy s reprezentáciou Anglicka a s výberom Veľkej Británie. Uskutočnili sa tiež stretnutia s výberom Škandinávie, charitatívne zápasy na pomoc obetiam zemetrasenia v Skopje a medzikontinentálne duely s mužstvom Južnej Ameriky. Mužstvo Európy je často pozývané na oslavy rôznych výročí alebo na rozlúčkové zápasy futbalových osobností (Stanley Matthews, Geoff Hurst, Uwe Seeler).
Československo – Výber Európy.
Výber najlepších európskych futbalistov mali možnosť vidieť aj priaznivci v bývalom Československu. 18. augusta 1981 sa stretla reprezentácia Československa s Výberom Európy pri príležitosti osláv 80. výročia založenia "Československého futbalového zväzu". V Prahe na Štadióne Evžena Rošického sa predstavili hráči z deviatich krajín. Najväčšími osobnosťami tímu Európy boli Ukrajinec Oleg Blochin (Dynamo Kyjev), víťaz ankety Zlatá lopta 1975, rakúsky kanonier Hans Krankl, držiteľ Zlatej kopačky, taliansky reprezentant Giancarlo Antognoni a hviezdy Bundesligy Manfred Kaltz (NSR / Hamburger SV) a Bruno Pezzey (Rakúsko / Eintracht Frankfurt). Napriek tomu, že v tíme Európy chýbali futbalisti z Anglicka, Holandska a Španielska, ako aj v tom čase najlepší hráč Európy Karl-Heinz Rummenigge (Bayern Mníchov), Československo dosiahlo cenné víťazstvo 4:0 . 
V československom drese nastúpili slovenskí futbalisti Stanislav Seman, Ladislav Jurkemik, Jozef Barmoš, Ján Kozák (strelec dvoch gólov) a Marián Masný.
Slováci a Česi vo Výbere Európy.
 
Vo Výberoch Európy si dvakrát zahral aj Ladislav Kubala, futbalista slovenského pôvodu, v oboch prípadoch však bol už občanom Španielska. V roku 1953 strelil dva góly Anglicku (4 : 4) pri oslavách 90. výročia založenia The Football Association a v roku 1965 nastúpil proti výberu Veľkej Británie v rozlúčkovom zápase Stanleyho Matthewsa, jedným gólom prispel k víťazstvu 6 : 4. 
Slovenský futbal mal svoje zastúpenie tiež na trénerskej lavičke, Jozef Vengloš viedol tím Európy spolu s Nemcom Juppom Derwallom 25. februára 1981 v Ríme proti reprezentácii Talianska.
Sósippos

Sósippos ("Sósippos", ) môže byť:
Sosippus môže byť aj:
Furkotská chata

Furkotská chata (, iné názvy: Lonekova chata) bola horská chata vo Vysokých Tatrách. Stála v ústí Furkotskej doliny, nad východným brehom Furkotského potoka, v nadmorskej výške asi 
Z histórie.
Chatu v roku 1936 postavili bratia Daniel a Karol Lonekovci z Prostějova. Bola to drevená chata s obytnou manzardou na kamennej podmurovke s pivnicou. Turistom ponúkala 20 lôžok. Bola otvorená celoročne. Turistom ponúkali teplé i studené jedlá. Klub československých turistov ju ponúkal vo svojej sieti služieb, neskôr tu bola záchranná stanica Klubu slovenských turistov a lyžiarov a potom aj Tatranskej horskej služby. Po druhej svetovej vojne bola málo navštevovaná. V roku 1951 ju znárodnili pod správu Slovakoturu Starý Smokovec a premenovali na "Chata kpt. Rašu". V roku 1956 zhorela. O jej obnovenie sa nikto nepokúsil. Názov chaty prešiel v roku 1961 na novopostavenú chatu pri Troch studničkách.
Adam Lapšanský

Adam Lapšanský (* 10. apríl 1990, Spišská Nová Ves) je slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej.
Rodák zo Spišskej Novej Vsi Adam Lapšanský je odchovancom popradského hokeja, kde odohral svoje dorastenecké i juniorské roky. V seniorskej extralige debutoval už ako 17-ročný. Medzi seniormi odohral štyri sezóny a už v dvadsiatich rokoch sa stal najlepším strelcom popradského mužstva. Následne sa dohodol na dvojročnej zmluve so Spartou Praha. Jeho úvodný ročník 2011/12 v Prahe ovplyvnilo zranenie, kvôli ktorému stihol odohrať iba 42 zápasov s bilanciu 12 bodov (6+6). Následne pomohol prvoligovému Chomutovu, ktorý so Spartou vyrokoval jeho striedavé štarty, k postupu do extraligy. V sezóne 2012/13 odohral za Spartu iba 4 zápasy European Trophy a jeho hlavným pôsobiskom boli prvoligové Litoměřice. Po 24 odohraných zápasoch (5+12) bol vymenený do tímu ústeckých Levov, kde odohral vrátane play-off 27 zápasov v ktorých zaznamenal 17 bodov (9+8). V sezóne 2013/14 sa vrátil do Popradu. Po sezóne sa dohodol na dvojročnej zmluve s Košicami. V úvodnej sezóne 2014/15 odohral vrátane play-off 70 zápasov, v ktorých získal 38 bodov (27+11) a na konci sezóny sa tešil z majstrovského titulu. Sezónu 2015/16 začal v Košiciach, kde odohral 20 zápasov a strelil šesť gólov. V novembri 2015 mu disciplinárna komisia pozastavila činnosť na štyri mesiace za nedovolený zákrok na Mareka Loskota z Banskej Bystrice. Následne sa dohodol na zmluve s tímom ECHL Indy Fuels, kde odohral 25 zápasov. Po skončení trestu sa vrátil do Košíc. 
Reprezentácia.
Slovensko reprezentoval na majstrovstvách sveta osemnásťročných (2007, 2008) aj dvadsaťročných (2010). V seniorskom mužstve debutoval v decembri 2010 na podujatí vo švajčiarskej Arose, kde prispel gólom k víťazstvu Slovenska nad Dánskom. Za reprezentáciu Slovenska odohral doposiaľ osem zápasov s bilanciou 5 bodov za 4 góly a 1 asistenciu.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1981

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1981 boli v poradí 12. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 7.15. februára 1981 v Chabarovsku, v Sovietskom zväze, za účasti 4 tímov. Sovietsky zväz bol organizátorom svetového šampionátu mužov tretíkrát, keď predtým hostil toto podujatie v rokoch 1965 a 1973. Víťazom sa stalo . Po jedenástich predchádzajúcich prvenstvách sa stalo iba druhým druhým držiteľom titulu vďaka lepším vzájomným zápasom v skupine.
Chata kpt. Rašu

Chata kpt. Rašu môže byť:
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1983

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1983 boli v poradí 13. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 15.20. februára 1983 v mestách Helsinki a Porvoo, vo Fínsku, za účasti 4 tímov. Fínsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov štvrtýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1957, 1967 a 1975. Systém súťaže sa oproti predchádzajúcim turnajom zmenil. Namiesto dvojkolového sa prešlo na jednokolový systém základnej skupiny doplnený prvýkrát aj o zápasy play-off. Titul majstra obhájilo , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . 
Dejiskom zápasov boli štadióny Oulunkylän tekojäärata a Porvoon pallokenttä.
Sósippos z Atén

Sósippos ("Sósippos") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 388 pred Kr.
Sósippos z Atén si na 98. olympijských hrách v roku 388 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.
Olympijské víťazstvo Sósippa z Atén zaznamenal historik Diodoros, aby tak datoval rok, v ktorom syrakúzsky tyran Dionysios opanoval mesto Hippónion. Záznam o olympijskom víťazstve Sósippa (ale z Delf) je uvedený aj v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch.
Akropola (starogrécke návršie)

Akropola či akropolis (z gréckeho "akros" vysoký a "polis" obec, prekladá sa tiež ako "horné mesto") pôvodným významom označuje opevnené návršie starovekých gréckych miest s posvätným okrskom a sídlom vládcu. Prenesene sa výraz používa v archeológii pre centrálnu, spravidla silne opevnenú časť pravekého alebo ranostarovekého hradiska. Antické mestské akropoly boli vďaka geomorfologickým podmienkam (strmým stenám, stiesnenému prístupu) najľahšie brániteľné pred nepriateľmi.
Najznámejšia akropola - Akropola v Aténach bola vybudovaná uprostred mesta a mala Atény reprezentovať.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1985

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1985 boli v poradí 14. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 3.10. februára 1985 v šiestich nórskych mestách: Drammen, Mjøndalen, Oslo, Solbergelva, Stabekk a Ullern, za účasti 5 tímov. Nováčikom turnaja bolo družstvo USA, ktoré sa stalo zároveň aj prvým neeurópskym účastníkom MS. Nórsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov tretíkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1961 a 1977. Víťazom sa stal , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad obhajcom titulu zo .
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1987

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1987 boli v poradí 15. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 31. januára8. februára 1987 v jedenástich švédskych mestách: Göteborg, Katrineholm, Kungälv, Köping, Lidköping, Motala, Örebro, Skövde, Štokholm, Trollhättan a Vänersborg, za účasti 5 tímov. Švédsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov piatykrát, keď predtým hostilo toto podujatie v rokoch 1963, 1969, 1971 a 1979. Svoj tretí titul získalo domáce , ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad . Bronzový dosiahol svoje najhoršie umiestnenie na MS.
Ace (album)

Ace je osemnásty štúdiový album nemeckej techno/hard dance skupiny Scooter. Bol vydaný 5. februára 2016 vo vydavateľstve Sheffield Tunes &amp; Kontor Records.
Chomutovka

Chomutovka je riečka v severozápadných Čechách, ľavostranný prítok Ohře.
Dĺžka toku je 50,43 km. Plocha povodia meria 185,7 km².
Priebeh toku.
Pramení v Krušných horách zhruba 863 metrov nad morom 2,5 km severozápadne od Hory Svatého Šebestiána v okrese Chomutov. Na niektorých mapách je ako Chomutovka mylne označovaný spojovací kanál z povodia Černej, ktorý vedie sedlom medzi "Skleným" a "Novoveským vrchom". Za Horou Svatého Šebestiána obracia svoj tok na juhovýchod a 13 km dlhým a cez 200 m hlbokým "Bezručovým údolím" sa prediera dolu z Krušných hôr, ktoré opúšťa na severozápadnom okraji Chomutova. Preteká Chomutovom a ďalej pokračuje na juhovýchod, teraz už plytkým a otvoreným údolím v bezlesnej krajine. Tečie okrem iného cez Údlice, Velemyšleves, Bitozeves a Postoloprty, za ktorými ústi v nadmorskej výške 181 m zľava do Ohře.
Väčšie prítoky.
Významnejšie prítoky sú len tri a to Kamenička (L) a Křimovský potok (P) pri "Treťom mlyne" v "Bezručovej doline" a Hačka (P) pri Hořenci.
Vodný režim.
Priemerný prietok pri ústí činí 1,02 m³/s.
Hlásne profily:
Kamenička (prítok Chomutovky)

Kamenička je potok s rovnomennou vodnou nádržou v Krušných horách na severozápade Čiech, v okrese Chomutov.
Potok pramení vo výške 815 metrov nad morom pod "Jelením vrchom", 3 km južne od Načetína. Vytvára hlboko zarezané skalnaté údolie zhruba juhovýchodného smeru (na pravom svahu prírodnej rezervácie "Buky nad Kameničkou") a ústi zľava do Chomutovky pri "Treťom mlyne" v nadmorskej výške 390 m. Prevádzací tunel, dlhý 1200 m (takzvaná Dieterova štola), spája horný tok Kameničky s údolím Chomutovky a slúži na odklonenie prebytočnej vody z horských rašelinísk.
1,5 km pred ústím sa nachádza vodná nádrž Kamenička.
Načetín (Kalek)

Načetín () je dedina, časť obce Kalek v okrese Chomutov. Nachádza sa asi 5 km na západ od Kalku. V roku 2009 tu bolo evidovaných 56 adries.
Načetín leží v katastrálnom území Načetín u Kalku o rozlohe 14,01 km2. V katastrálnom území Načetín u Kalku leží i Jindřichova Ves. Načetín je tiež názov katastrálneho územia o rozlohe 8,61 km2.
Názov.
Dedina svoj názov získala podľa potoka, ktorý sa pôvodne volal Načka. Toto meno bolo prevedené do nemčiny ako a potom späť do češtiny. V historických prameňoch sa meno dediny vyskytuje v tvaroch: "kus vody Wnaczke" (1555), Welka Naczka (1564), Welka Nacžka (1565), Natzschung (1719), Natsching alebo Natschung (1787), Natschung (1846) a Vnače alebo Natschung (1886).
História.
Prvá písomná zmienka o dedine pochádza z roku 1564.
V roku 1685 bola v Načetíne na podnet dvorného radu Ondreja Maiera postavená vysoká pec a ďalšie zariadenia pre spracovanie železnej rudy, ktorá sa sem dodávala najmä z Mezilesí. Vzhľadom k problémom pri doprave rudy i výrobkov bol celý železiarsky podnik roku 1749 uzavretý a prenesený do susedného Kalku. Ďalšou príčinou zatvorenia bol nedostatok dreva, hoci inak ťažko dostupné a využiteľné lesy boli pôvodne dôvodom na jeho založenie.
Počas 19. storočia sa časť miestnych obyvateľov živila výrobou drevených hračiek a tovaru pre domácnosť.
Pamätihodnosti.
Pri odbočke k Jindřichovej Vsi stojí kaplnka z roku 1868 s barokovou kalváriou. Na samom okraji dediny, v tesnom susedstve Jindřichovej Vsi, stojí pamiatkovo chránená hrazdená vidiecka usadlosť čp. 1.
Juhozápadne od dediny sa nachádza národná prírodná rezervácia Novodomské rašeliniště a na severozápade jedna z častí prírodnej rezervácie Prameniště Chomutovky, ktorá tiež zahŕňa zrušenú prírodnú rezerváciu Bučina na Kienhaidě.
V strednej časti obce stojí veľká poschodová budova obdĺžnikového pôdorysu, so sedlovou strechou a stredovým rizalitom, pôvodne to bol kaštieľ, ktorý nechali vystavať Lobkowitzovci v klasicistickom slohu, po roku 1923 v ňom mesto Kalek zriadilo školu o jednej spoločnej triede a divadelnú sálu na poschodí, ktorá sa v roku 1952 prepadla a od roku 1961 až dodnes sú v ňom obecné byty.
Načetín

Načetín môže byť:
Lukáš Oravec

Lukáš Oravec (* 21. október 1988, Žilina) je slovenský trubkár, skladateľ a jazzový producent.
Od roku 2012 pôsobí na európskej scéne so svojim projektom Lukáš Oravec Quartet, s ktorým už má za sebou najvyššie ocenenie v súťaži Nové tváre slovenského jazzu a debutový album "Introducing" vyhral cenu Esprit za najlepší slovenský album roku. Je lídrom československej formácie Kaunis Five a členom Českého Rozhlasového Big Bandu Gustava Broma, CZ/SK Big Bandu Matúša Jakabčica a Bob Mintzer Quinteta.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1989

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1989 boli v poradí 16. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 29. januára5. februára 1989 v Moskve a Krasnogorsku, v Sovietskom zväze, za účasti 5 tímov. Sovietsky zväz bol organizátorom svetového šampionátu mužov štvrtýkrát, keď predtým hostil toto podujatie v rokoch 1965, 1973 a 1981. Zápasy MS sa prvýkrát odohrali v krytej halemoskovskej aréne Olimpijskij, ktorá bola postavená pre účely Letných olympijských hier 1980. Svoj trinásty titul získal domáci , ktorý vo finálovom stretnutí zvíťazil nad . Bronzové zaznamenalo svoje najhoršie umiestnenie od roku 1967, kedy rovnako skončilo až na 3. priečke.
Démétrios z Alexandrie

Démétrios z Alexandrie môže byť:
Démétrios I.

Démétrios I. môže byť:
Démétrios II.

Démétrios II. môže byť:
Démétrios III.

Démétrios III. môže byť:
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2016

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2016 boli deviate majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov. Konali sa v St. Catharines v Kanade od 8. do 15. januára 2016. Po deviatykrát sa vo finále stretli a . Zlato z MS 2015 obhájili hokejistky USA.
O udržanie.
" vyhralo 2:0 na zápasy a udržalo sa. zostupuje do I. divízie a v Top divízii ho nahradí ."
I. divízia.
Turnaj I. divízie MS 2016 sa hral v Miškovci v Maďarsku od 10. do 16. januára 2016.
Kvalifikácia I. divízie.
Kvalifikácia I. divízie v rámci MS 2016 sa hrala v rakúskych mestách Spittal an der Drau a Radenthein od 7. do 11. januára 2016.
Play-off.
O 7. miesto
O 5. miesto
O 3. miesto
Finále
Ferias z Aiginy

Ferias ("Ferias") bol olympijský víťaz v zápasení dorastencov v roku 464 pred Kr.
Ferias, syn Chara z Aiginy, si vybojoval na 79. olympijských hrách víťazstvo v zápasení dorastencov (palé paidón). V Olympii túto disciplínu zaradili do programu na 37. hrách v roku 632 pred Kr. a jej víťazom bol Hipposthenes zo Sparty. 
Za toto víťazstvo sa Feriovi dostalo veľkej pocty, keď mu v olympijskej Altide postavili sochu. V druhom storočí si ju ešte mohol prezrieť grécky cestovateľ a spisovateľ Pausanias, ktorý o tom zaznamenal: „"Aiginský Ferias, ten ktorý je umiestnený vedľa Aténčana Aristofóna, pripadal pri sedemdesiatej ôsmej olympiáde príliš mladý, a teda neschopný zápasiť, a tak bol zo súťaže vylúčený. Pri nasledujúcej ho medzi chlapcov prijali a zvíťazil v zápasení."“
Podstavec z jeho sochy s nápisom (značne poškodenom) o jeho víťazstve bol objavený v archeologickej lokalite olympijskej Altidy.
7 Seconds

7 Seconds môže byť:
Vidnavka

Vidnavka alebo aj "Vidnávka" (, ) je pravostranný prítok rieky Nysa Kłodzka v okrese Jeseník v Olomouckom kraji. V Poľsku preteká na území Opolského vojvodstva. Celková dĺžka toku činí 32 km. Z tejto dĺžky pripadá 25,3 km na územie Česka. Plocha povodia na území Česka meria 159,3 km².
Priebeh toku.
Prameň Vidnavky sa nachádza v Rychlebských horách medzi tromi vrchmi, ktoré sa nazývajú Medvědí kámen, Na Radosti a Studniční vrch, v nadmorskej výške 870 m. Najprv jej tok smeruje k juhu až juhozápadu. Tento smer rieka vzápätí mení a postupne sa veľkým oblúkom stáča na sever k Vápennej, ktorou preteká. Ďalej prúdi k Žulovej, kde prijíma zľava "Stříbrný potok". Odtiaľ ďalej pokračuje stále severným smerom k obci Kobylá nad Vidnavkou, kde ju posilňuje zľava "Skorošický potok" a obci Velká Kraš, kde sa stáča na východ až severovýchod k mestu Vidnava. V tomto úseku priberá sprava "Černý potok", ktorý je jej najväčším prítokom. Pod Vidnavou opúšťa územie Česka a vteká na územie Poľska. Po zhruba 7 km sa vlieva do rieky Nysa Kłodzka (Jezioro Nyskie) v nadmorskej výške 198 m.
Vodný režim.
Priemerný prietok vo Vidnave činí 1,94 m³/s.
Hlasný profil:
Bučina na Kienhaidě

Bučina na Kienhaidě bola prírodná rezervácia ev. č. 2104 západne od obce Kalek v okrese Chomutov. Zrušená bola Nariadením Ústeckého kraja z 21. marca 2012 pod číslom 11/2012.
Dôvodom zriadenia bola ochrana najväčšieho prirodzeného, životaschopného, bohato sa zmladzujúceho, súvislého porastu kyslých až sviežich smrekových bučín na biotopických rulách náhornej plošiny východného Krušnohoria v nadmorskej výške 780830 metrov.
Územie pôvodnej rezervácie sa stalo súčasťou novej rozsiahlejšej prírodnej rezervácie Prameniště Chomutovky.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1957

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1957 boli prvé majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 28. februára3. marca 1957 v Helsinkách, vo Fínsku, za účasti iba 3 tímov. Zápasy sa odohrali na štadióne Helsingin olympiastadion. Titul získal . 
Pôvodne sa mal turnaj konať v Nórsku. To sa ale rozhodlo organizáciu zrušiť kvôli intervencii sovietskych vojsk počas maďarského povstavia v roku 1956.
Karl Theodor Robert Luther

Karl Theodor Robert Luther (* 16. apríl 1822 – † 15. február 1900) bol nemecký astronóm, objaviteľ 24 planétok. Pracoval v meste Düsseldorf.
Dva jeho objavy majú nezvyčajné vlastnosti: dvojplanétka z rovnakého prvku Antiope a extrémne pomaly otáčajúca sa planétka Glauke. Planétka Luthera a kráter Luther na Mesiaci boli pomenované na jeho počesť.
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1961

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1961 boli v poradí 2. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 22.26. februára 1961 v piatich nórskych mestách: Bærum, Drammen, Mjøndalen, Oslo a Porsgrunn, za účasti 4 tímov. Nováčikom podujatia bolo družstvo domáceho Nórska. Titul obhájil , ktorý v skupine vyhral všetky zápasy.
Jeonbuk Hyundai Motors

Jeonbuk Hyundai Motors () je kórejský futbalový klub, ktorý bol založený v roku 1994 v meste Čollabuk-to. Od roku 1994 hráva nepretržite najvyššiu súťaž K League Classic, ktorú štyrikrát vyhral.
Unionizmus v Spojenom kráľovstve

Unionizmus v Spojenom kráľovstve tiež označovaný aj ako Britský unionizmus je politická ideológia a forma nacionalizmu ktorá preferuje stálu podobu Spojeného kráľovstva Veľkej Británie a Severného Írska, alebo v niektorých prípadoch rozšírenia tohoto štátu na ďalšie krajiny ako napríklad Írsko. Väčšina diskusii sa točí okolo súdržnosti konštituentných krajín Spojeného kráľovstva (Anglicko, Škótsko, Wales, Severné Írsko).
Unionizmus bol historicky významným problémom kde írsky nacionalizmus bol významnou silou. Väčšina Írska získala nezávislosť od Spojeného kráľovstva v roku 1920. V Severnom Írsku, ktoré zostalo súčasťou Spojeného kráľovstva, unionizmus pokračoval ako veľký problém a hlavný politický rozkol medzi unionistami/lojalitami a nacionalistami/republikánmi. To viedlo k násilnému konfliktu v Severnom Írsku známemu ako Problémy. 
Od konca 20. storočia sa podpora unionizmu stala väčším problémom v Škótsku a v menšej miere vo Walese. V nadväznosti na víťazstvo Škótskej národnej strany v škótskych voľbách v roku 2011 sa 18. septembra 2014 uskutočnilo referendum o škótskej nezávislosti. Výsledok podporil zotrvanie v Spojenom kráľovstve kde 55,3% hlasov bol za zotrvanie a 44,7% za oddelenie. Otázka v referende znela: "Malo by byť Škótsko nezávislá krajina?".
Theopompos z Tesálie

Theopompos ("Theopompos") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 436 pred Kr.
Theopompos z Tesálie bol na 86. olympijských hrách v roku 436 pred Kr. korunovaný olivovým vencom za víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.
Záznam o olympijskom víťazstve Theopompa je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Olympijské víťazstvo Theopompa zaznamenal aj historik Diodoros, aby tak datoval rok, v ktorom sa začala vojna medzi Korintom a Korkyrou o Epidamnos.
Podľa odborníkov je pravdepodobné, že Platónom uvedený atlét "Diopompos", ktorý sa počas tréningu zdržiaval sexu, je totožný s olympionikom Theopompom.
Kanadské národné hádzanárske družstvo žien

Kanadské národné hádzanárske družstvo žien je národné družstvo žien, ktoré reprezentuje Kanadu na medzinárodných hádzanárskych podujatiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Canadian Team Handball Federation (CTHF).
Ivan Bilský

Ivan Bilský (* 16. júl 1955, Šenkvice† 22. január 2016) bol slovenský futbalista, útočník a stredopoliar, reprezentant Česko-Slovenska.
Futbalová kariéra.
V najvyššej lige odohral 156 zápasov a dal 22 gólov. Hral za AC Nitra (19731974), Duklu Praha (19741980) a Duklu Banská Bystrica (19801982). V druhej najvyššej súťaži hral aj za TTS Trenčín. S Duklou Praha získal dvakrát majstrovský titul (1977, 1979). Víťaz slovenského a finalista česko-slovenského pohára 1981. V Pohári majstrov európskych krajín nastúpil v 3 dueloch a v Pohári UEFA v 8 zápasoch. Za československú reprezentáciu odohral v rokoch 19771978 osem zápasov, trikrát štartoval aj v reprezentačnom B mužstve a šesťkrát v reprezentácii do 21 rokov (dal tu 1 gól).
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2016

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien 2016 boli 18. majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien, ktoré organizuje Medzinárodná hokejová federácia. Uskutočnili sa v dňoch 28. marca až 4. apríla 2016 v kanadskom meste Kamloops. Titul majsteriek sveta z roku 2015 obhájili hokejistky USA.
Zápasy o udržanie.
Konečný stav série:&lt;br&gt; –   2 : 0
Nižšie divízie.
I. A divízia.
Turnaj I. A divízie sa hral v Aalborgu v Dánsku od 25. do 31. marca 2016.
I. B divízia.
Turnaj I. B divízie sa hral v Asiagu v Taliansku od 4. do 10. apríla 2016.
II. A divízia.
Turnaj II. A divízie sa hral v Blede v Slovinsku od 2. do 8. apríla 2016.
II. B divízia.
Turnaj II. B divízie sa hral v Jace v Španielsku od 29. februára do 6. marca 2016.
Kvalifikácia II. B divízie.
Kvalifikácia II. B divízie sa hrala v Sofii v Bulharsku od 7. do 10. decembra 2015.
Pierre Boulez

Pierre Boulez [pjɛʁ bu.lɛːz] (* 26. marec 1925, Montbrison, Francúzsko† 5. január 2016, Baden-Baden, Nemecko) bol francúzsky hudobný skladateľ, dirigent a klavirista.
Biografia.
Od detstva hral na klavír a bol nadaný aj na matematiku. Neskôr študoval na Parížskom konzervatóriu u Oliviera Messiaena. Neskôr bol dirigentom mnohých hudobných telies, medzi ktoré patria BBC Symphony Orchestra a New York Philharmonic. V roku 1984 spolupracoval s Frankom Zappom, s ktorým nahral album "".
V roku 1989 získal ako jeden z prvých cenu Praemium Imperiale a v roku 1996 sa stal držiteľom Polar Music Prize. V roku 2000 získal Wolfovu cenu za umenie. V roku 2009 prevzal na Janáčkovej akadémii múzických umení v Brne čestný doktorát. V roku 1990 a znovu o dvadsať rokov neskôr vystúpil na Pražskej jari.
„eSACHERe“.
Spolu s ďalšími 11 skladateľmi – priateľmi (C. Beck, L. Berio, B. Britten, H. Dutilleux, W. Fortner, A. Ginastera, C. Halffter, H. W. Henze, H. Holliger, K. Huber a W. Lutosławski) švajčiarskeho dirigenta a mecenáša Paula Sachera (19061999), bol požiadaný ruským violončelista Mstislavom Rostropovičom, aby pri príležitosti Sacherových 70. narodenín napísal skladbu pre sólové violončelo s použitím nôt obsiahnutých v jeho mene (eS, A, C, H, E, Re). Pierre Boulez vytvoril skladbu „Messagesquisse“. Skladby boli čiastočne uvedené v Zürichu 2. mája 1976. Celý projekt „eSACHERe“ bol uvedený (prvýkrát v kompletnom koncertnom prevedení) českým violončelistom Františkom Brikciusom na jeseň 2011 v Prahe.
László Bulcsú

László Bulcsú (* 9. október 1922, Čakovec – † 4. január 2016) bol chorvátsky jazykovedec, spisovateľ, prekladateľ a polyglot, ktorý hovoril viac ako 40 jazykmi.
Vzhľadom na svoje vytváranie početných novotvarov a obhajobe jazykového purizmu získal prezývku „chorvátsky Šulek našej doby“.
André Courrèges

André Courrèges (* 9. marec 1923, Pau, Francúzsko – † 7. január 2016, Neuilly-sur-Seine) bol francúzsky módny návrhár a dizajnér.
Životopis.
Vyštudoval stavebné inžinierstvo a stavby mostov a vo veku 25 rokov odišiel do Paríža, kde pracoval v módnom dome "Geanne Lafaurie". Po niekoľkých mesiacoch prešiel k španielskej spoločnosti "Balenciaga", kde pracoval v rokoch 19501961 ako asistent Cristóbala Balenciagu, a získal skúsenosti v oblasti módneho návrhárstva.
V roku 1961 otvoril spoločne so svojou budúcou manželkou Jaqueline Barrière vlastný podnik v Paríži na Avenue Kléber č. 48, odkiaľ sa neskôr presunul na súčasnú adresu "Rue François 1er" č. 40. Od roku 1967 sa zameral na tri oblasti: "Prototype" (masová konfekcia), "Couture Future" (haute couture) a "Hyperbole" (prêt-à-porter). V roku 1972 vybavil francúzskych športovcov na letných olympijských hrách v Mníchove. Od roku 1973 navrhoval aj pánsku módu a roku 1974 otvoril obchod v New Yorku, pričom nasledovalo zastúpenie v ďalších svetových metropolách. V roku 1984 kúpil japonskú skupinu "Itokin". Od roku 1993 realizoval jeho kolekcie Jean-Charles de Castelbajac.
Architektúra a dizajn.
Na prelome 70. a 80. rokov vytvoril André Courrèges pre nemeckého výrobcu sanitárnej techniky "Keramag" sériu výrobkov ako napr. toaletné misy a umývadla. Séria "Courrèges" sa vyrábala až do roku 2008. Aj cez veľký úspech bola výroba zastavená, pretože sa André Courrèges a firma Keramag nemohli zhodnúť na výške licenčných poplatkov.
Ladislav Helge

Ladislav Helge (* 21. august 1927, Praha – † 31. január 2016, Praha) bol český režisér a scenárista, ktorý točil v 50. a 60. rokoch 20. storočia.
Študoval obchodnú školu. Za 2. svetovej vojny bol totálne nasadený ako sústružník v Novej Pake. Od roku 1945 spolupracoval so zakladateľom Česko-slovenského filmového archívu Jindřichom Brichtom, ale hľadal cesty pre vlastnú tvorivú filmovú prácu. Po vojne začína (od roku 1949) ako asistent réžie u Jiřího Krejčíka.
Počas normalizácie išli všetky jeho filmy do „trezoru“ kvôli kritickému podtextu vtedajšej situácie v Česko-Slovensku. Často spolupracoval so spisovateľom Ivanom Křížom.
So začiatkom normalizácie bol zaradený medzi nežiaducich tvorcov, preto jeho kariéra pri filme bola zastavená a v rokoch 19721977 pracoval ako zamestnanec Česko-slovenskej pošty.
Po roku 1977 nastúpil ako scenárista a režisér Laterny Magiky, kde pôsobil 15 rokov.
Pôsobil aj ako pedagóg a vedúci Katedry režie FAMU a bol i dlhodobým členom Umělecké rady FAMU..
Volejbal na Juhoázijských hrách 2016

Volejbal na Juhoázijských hrách 2016 bol volejbalový turnaj v rámci multišportového podujatia Juhoázijských hier 2016. Konal sa v Guwahati, v štáte Ásam, v Indii v dňoch od 5.9. februára 2016, za účasti 7 mužských a 5 ženských tímov. Už po vyžrebovaní zápasov odrieklo účasť ženské družstvo Afganistanu. Volejbalový turnaj sa na hrách organizuje od roku 1987 a toto bolo jeho 10. vydanie. Zápasy sa odohrali v aréne DTRP Indoor Stadium a kapacitou 1 000 divákov. V oboch kategóriách obhájili tituly družstvá domácej Indie.
Účastníci.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k októbru 2015.
 Číslo udáva umiestnenie vo svetovom rebríčku FIVB k októbru 2015.
Výsledky.
Muži.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Play off.
&lt;br&gt;
Ženy.
Základné skupiny.
Skupina A.
&lt;br&gt;
Skupina B.
&lt;br&gt;
Play off.
&lt;br&gt;
Dieterova štola

Dieterova štola je vodná regulačná stavba v Krušných horách. Bola vyrazená súčasne so stavbou vodnej nádrže Kamenička v rokoch 18991904 medzi potokom Kamenička a riekou Chomutovkou. Dôvodom pre jej vyrazenie bolo, aby sa v dobe topenia snehu alebo silných dažďov do nádrže Kameničky nedostávala humínovaná voda z rašelinísk.
Rozdeľovací objekt sa nachádza na Kameničke na riečnom kilometri 6,05, tesne pod sútokom s Novodomským potokom, ktorý privádza vodu zo Starého rybníka. Štôlňa je dlhá 1 200 m, priečny profil má rozmery 1,2×1,8 m a má spád približne 8%. Prekonáva výškový rozdiel 95 m.
Always

Always môže byť:
Blanka Navarrská

Blanka Navarrská môže byť:
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1963

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1963 boli v poradí 3. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 20.24. februára 1963 v šiestich švédskych mestách: Karlstad, Katrineholm, Nässjö, Štokholm, Uppsala a Västerås, za účasti 4 tímov. Titul tretíkrát v rade získal , ktorý v skupine vyhral všetky zápasy.
Dionysodóros

Dionysodóros ("Dionysodóros") môže byť:
Dionysodóros z Tarentu

Dionysodóros ("Dionysodóros") bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 380 pred Kr.
Dionysodóros z Tarentu si na 100. olympijských hrách v roku 380 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Menom víťaza tohto preteku sa označovala celá olympiáda.
Záznam o olympijskom víťazstve Dionysodóra je uvedený v zozname olympijských víťazov od starovekého historika Eusebia z Kaisareie, ktorý vo vyhotovovaní tohto zoznamu čerpal z písomnosti Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne len vo fragmentoch. Olympijské víťazstvo Dionysodóra zaznamenal aj historik Diodoros, a to v súvislosti s datovaním udalostí, ktoré sa v tom roku udiali v starovekom Grécku, napr. úmrtia spartského kráľa Agésipolida I. a nástupu na trón jeho následníka Kleombrota I.
Mária Jančová

Mária Jančová (občianskym menom Terézia Hečková; * 25. december 1908, Dolná Lehota (Oravský Podzámok) – † 18. august 2003, Bratislava) bola slovenská spisovateľka, publicistka a prekladateľka, manželka slovenského spisovateľa Františka Hečku.
Životopis.
Narodila sa v Dolnej Lehote, ktorá je dnes súčasťou Oravského Podzámku. V rokoch 19241928 študovala na gymnáziu v Dolnom Kubíne a v Košiciach. V rokoch 19281929 študovala slovenčinu a francúzštinu na Filozofickej fakulte UK (nedokončila). V rokoch 19291930 absolvovala kurz na učiteľskom ústave v Bratislave. Pôsobila ako učiteľka na ľudových školách vo Vozokanoch, v Radošine, vo Veľkých Levároch a v Bernolákove. V rokoch 19611966 redaktorka vo vydavateľstve Mladé letá v Bratislave. Jej prozaické diela boli preložené do češtiny, lužickej srbčiny, maďarčiny, ruštiny, esperanta a srbčiny. Venovala sa aj prekladateľskej činnosti z češtiny. Ako publicistka uverejňovala spomienkové a literárne články v novinách, ale najmä v časopisoch Slniečko, Slovenka, Slovenské pohľady a i.).
Zomrela 18. augusta 2003 v Bratislave, jej urna bola uložená k hrobu manžela Františka Hečku na Národnom cintoríne v Martine. Autorom náhrobníka je Fraňo Štefunko.
Luigi Moretti (historik)

Luigi Moretti (* 27. september 1922, Rím, Taliansko – † 8. august 1991, Rím) bol taliansky historik a epigraf.
Životopis.
Študoval na univerzite La Sapienza v Ríme, kde v roku 1944 získal titul doktora filozofie (PhD). Bol žiakom Gaetana De Sanctisa, ktorý ho mnoho rokov podporoval a od roku 1948 pracoval ako asistent na katedre gréckej histórie na univerzite v Ríme. Od roku 1964 bol profesorom dejín antiky, najskôr na univerzite Studi di Palermo v Palerme (19641966), potom na univerzite Studi di Bari Aldo Morov v Bari (19661971), neskôr profesor gréckej epigrafiky na univerzite Studi di Napoli Federico II v Neapole (19711973) a od roku 1973 na univerzite v Ríme.
Moretti bol od roku 1947 editorom encyklopedického slovníka klasických pamiatok Istituto della Enciclopedia Italiana v Ríme, kde spolupracoval na rôznych prílohách tejto encyklopédie, potom bol členom koordinačného výboru talianskeho univerzálneho lexikónu (Lessico universale italiano) a od roku 1986 bol riaditeľom encyklopedického slovníka "La Piccola Treccani".
V roku 1971 sa stal zodpovedajúcim členom Pápežskej akadémie pre archeológiu a od roku 1981 prijatý za riadneho člena a roku 1983 jej sekretárom.
Jeho syn Nanni Moretti je filmový režisér.
Jozef Vajda

Mgr. art. Jozef Vajda (* 31. júl 1955, Žilina) je slovenský divadelný, televízny, rozhlasový a dabingový herec.
Biografia.
Vyštudoval Vysokú školu múzických umení v Bratislave (1977). V rokoch 19771980 účinkoval v Poetickom súbore Novej scény. V Činohre Slovenského národného divadla pôsobí od roku 1980.
Získal viackrát Cenu Litfondu za rôzne postavy v divadelných hrách. V roku 1998 bol nominovaný na Divadelné dosky, v roku 2004 na cenu Krištáľové krídlo a cenu IGRIC. V roku 2002 získal ocenenie Zlatá slučka za výkon v dabingu.
Daboval viacerých významných hercov, napríklad Sylvestera Stalloneho, Michaela Douglasa, Arnolda Schwarzeneggera, Johna Travoltu, Stevena Seagala, Mela Gibsona, Jeana Rena či Roberta Geissa. Za dabing bol ocenený Zlatou slučkou v roku 2002.
Zahral si vo viacerých slovenských televíznych seriáloch, medzi hlavné postavy patril napr. v seriáloch "Hoď svišťom" a "Ordinácia v ružovej záhrade".
Najmasovejší divácky úspech zaznamenal stvárnením zápornej postavy Wagnera v celovečernom politickom thrilleri nakrútenom na motívy románu Arpáda Soltésza Sviňa, ktorý sa stal v roku 2020 najnavštevovanejším slovenským filmom nakrúcaným v slovenskom jazyku v histórii samostatného Slovenska.
Fakulta (rozlišovacia stránka)

Fakulta môže byť:
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1965

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1965 boli v poradí 4. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 21.27. februára 1965 v piatich sovietskych mestách: Archangeľsk, Ivanovo, Kursk, Moskva a Sverdlovsk, za účasti 4 tímov. Titul štvrtýkrát v rade získal domáci , ktorý vyhral skupinu bez prehry. Strieborné získalo svoju prvú medailu.
Fakultná nemocnica Nitra

Fakultná nemocnica Nitra je nemocnica sídliaca v meste Nitra, v mestskej časti Staré Mesto, miestnej časti Kalvária na adrese Špitálska 6. Je univerzitnou nemocnicou pre študentov katedry ošetrovateľstva Fakulty sociálnych vied a zdravotníctva Univerzity Konštantína Filozofa v Nitre.
Od 2. augusta 2023 je riaditeľom nemocnice Michal Fajin.
Budovy.
Pavilón chirurgických disciplín.
Sídlia tu chirurgická, neurochirurgická, očná, otorinolaryngologická a ortopedicko-traumatologická klinika, klinika anestéziológie a intenzívnej medicíny a pracovisko urgentnej medicíny. V pavilóne sa nachádza aj CT a röntgenologické pracovisko spoločnosti Jessenius.
Nový pavilón.
Je to najmodernejší pavilón v nemocnici, otvorený bol 5. novembra 2011 a bol vybudovaný s pomocou financií z Kohézneho fondu. Nachádza sa tu 201 lôžok a sídlia tu:
Dejiny.
2. júla 2021 minister Vladimír Lengvarský za riaditeĺa nemocnice vymenoval Mariana Korytiaka. Za éry predošlého riaditeľa, Milana Dubaja, 12 z 18 traumatológov a 22 ostatných zamestnancov kliniky podalo výpovede. Po vymenovaní nového riaditeľa ich stiahli.
Zelené pleso (rozlišovacia stránka)

Zelené pleso môže byť:
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1967

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1967 boli v poradí 5. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 14.19. februára 1967 v piatich fínskych mestách: Helsinki, Lappeenranta, Mikkeli, Oulu a Varkaus, za účasti 4 tímov. Fínsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 1957. Titul piatykrát v rade získal .
Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1969

Majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov 1969 boli v poradí 6. majstrovstvá sveta v bandyhokeji mužov, ktoré organizuje Medzinárodná federácia bandyhokeja (FIB). Konali sa v dňoch od 8.16. februára 1969 v šiestich švédskych mestách: Katrineholm, Lidköping, Nässjö, Örebro, Uppsala a Vänersborg, za účasti iba 3 tímov. sa rozhodlo účasť zrušiť ako protest kvôli vpádu vojsk Varšavskej zmluvy do Česko-Slovenska v roku 1968. Švédsko bolo organizátorom svetového šampionátu mužov druhýkrát, keď predtým hostilo toto podujatie v roku 1963. Titul šiestykrát v rade získal , ktorý vyhral v skupine všetky zápasy.