burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Záhumenický kanál

Záhumenický kanál je umelý vodný tok nížinného typu, melioračný, odvodňovací kanál na Záhorí, v geomorfologickom celku Borská nížina v geomorfologickom podcelku Záhorské pláňavy, na území obce Gajary v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Je to ľavostranný prítok Zohorského kanála. Meria 4,4 km. Je tokom V. rádu. 
Začiatok.
Začína sa v geomorfologickom celku Borská nížina v geomorfologickom podcelku Záhorské pláňavy, v nadmorskej výške na južnom okraji poľa "Pobočné" a zároveň pri plote na severnom okraji súboru technologických budov a zariadení a. s. Nafta, v poľnohospodárskom extraviláne v katastrálnom území Gajary v okrese Malacky.
Opis toku.
Od začiatku tečie západným smerom, preteká poľnohospodárskym extravilánom obce Gajary, mení smer na severozápadozápad, tečie popri južnom okraji intravilánu obce Gajary, v nadmorskej výške priberá ľavostranný kanálový prítok Hruškový kanál, prudko mení smer na juhojuhozápad, v nadmorskej výške ústi na území obce Gajary ako ľavostranný prítok do Zohorského kanála, ktorý ďalej ústi do Maliny. Vodný tok "Záhumenický kanál" má jediný prítok Hruškový kanál.
Pôvod názvu.
Hydronymum "Záhumenický kanál" má pôvod v charakteristickej polohe vodného toku, ktorý pretekal cez "záhumenice" obce Gajary s významom "pole, záhrada za stodolou alebo medzi domom a stodolou, humno". Z apelatíva "záhumenica" bolo po rozšírení o formant "-ský, -cký" a kombináciou so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena "Záhumenický kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.. Názov vodného toku "Záhumenický kanál" bol štandardizovaný v roku 1979. V priestore slovenskej hydronymie hydronymum "Záhumenický kanál" je jedinečným hydronymom (jún 2022).
Pod Glavicou

Pod Glavicou je slepá ulica v Bratislave, v mestskej časti Devínska Nová Ves. Nekrižuje sa so žiadnou ulicou. Pri ulici sa nachádza OC Glavica.
Eponymum

Eponymum môže byť:
Matej Paták

Matej Pátak (* 8. jún 1990, Novoť) je slovenský volejbalista. Hráva na pozícii smečiar. Jeho telesné parametre sú 197 cm výška a 353 cm skok v útoku.
Klubové úspechy.
Majstrovstvá Slovenska:
Slovenský pohár:
Challenge Pohár:
Majstrovstvá Francúzska:
Daniel Grant

Daniel Robert Grant (* 14. mája 1991) je kanadský volejbalista. Hráva na pozícii blokár. 
Klubové úspechy.
Canada West Mens Volleyball:
U Sports Championship:
Majstrovstvá Slovenska:
Ráztocké poľany

Ráztocké poľany () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad obcou Jasenie, približne západne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Prašivá. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Jasenie. Najbližšími sídlami sú juhovýchodne situované Jasenie, južne leží Pohronský Bukovec a Ráztoka. Masív patrí do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Ráztocké poľany zakončujú rázsochu, vybiehajúcu juhovýchodným smerom z Košariska () v hlavnom hrebeni Prašivej. Západne susedí Mlynárová (), Chabenec () a Ráztocká hoľa (), severne Veľká hoľa (), Latiborská hoľa (), Zámostská hoľa () a Ďurková (), východne Struhár () a Obrštín () a južne Čierny diel () a Matúšová (). Masív patrí do povodia Hrona, kde vodu odvádza Jasenský potok, odvodňujúci severné (Čremošný potok) i južné (Suchý potok) svahy hrebeňa. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva nižšia vegetácia, umožňujúca obmedzený rozhľad. Z vhodných miest je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, pri priaznivých podmienkach aj Kremnické a Štiavnické vrchy, Javorie, Poľanu a Veporské vrchy.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, no úbočím vedú chodníky:
Nancy Spungenová

Nancy Laura Spungenová (neprechýlene Nancy Laura Spungen; * 27. február 1958, Philadelphia, Pensylvánia, USA – † 12. október 1978, New York, New York, USA) bola americká priateľka anglického hudobníka Sida Viciousa a osobnosť punkovej scény 70. rokov 20. storočia.
Spungenová, vychovaná ako Židovka vo Philadelphii, bola emocionálne narušené dieťa, ktorému bola vo veku 15 rokov diagnostikovaná schizofrénia. Po vylúčení z vysokej školy odletela v decembri 1976, počas vrcholu punkového hnutia, do Londýna a zaplietla sa s Viciousom, basgitaristom skupiny Sex Pistols. Ich vzťah bol prerušovaný záchvatmi domáceho násilia a závislosťou na drogách. Tlač čoskoro označila Spungenovú ako „Nauseating Nancy“ (doslovne "Hnusná Nancy") za jej poburujúce a často antisociálne správanie. Potom, čo John Lydon (umelecké meno: Johnny Rotten) opustil skupinu a Vicious sa stal novým frontmanom, pár sa presťahoval do New Yorku a ubytoval sa v Hoteli Chelsea, kde strávil veľkú časť svojho času užívaním drog, najmä heroínu.
V októbri 1978 bola Spungenová nájdená bez známok života s bodnou ranou do brucha v kúpeľni manželskej izby. Vicious bol obvinený z jej vraždy, ale zomrel predtým, ako sa prípad dostal pred súd, na predávkovanie heroínom počas kaucie vo februári 1979. Rôzni autori a filmári špekulovali o Viciousovej úlohe v Spungeninej smrti a o možnosti, že Spungenovú zabil drogový díler, ktorý často navštevoval ich izbu.
Cricklewood

Cricklewood je oblasť Londýna, ktorá presahuje hranice troch londýnskych štvrtí: Barnet na východe, Brent na západe a Camden na juhovýchode. Krčma Crown, v súčasnosti Clayton Crown Hotel, je miestnou pamiatkou a leží 8 km severozápadne od Charing Cross.
Cricklewood bola malá vidiecka osada okolo Edgware Road, rímskej cesty, ktorá sa neskôr volala Watling Street a ktorá tvorí hranicu medzi tromi štvrťami, ktoré zdieľajú Cricklewood. Oblasť sa urbanizovala po príchode povrchových a podzemných železníc do neďalekej Willesden Green v 70. rokoch 19. storočia. Obchody na Cricklewood Broadway, známa v týchto končinách ako Edgware Road, kontrastujú s tichšími okolitými ulicami prevažne z obdobia neskorého viktoriánskeho, edwardiánského a 30. rokov 20. storočia. Oblasť má silné väzby s Írskom v dôsledku početnej írskej populácie. 36-hektárový Gladstone Park leží na severnom okraji oblasti.
Cricklewood má dve chránené oblasti, Mapesbury Estate a Cricklewood Railway Terraces, a v roku 2012 oblasť získala 1,65 milióna libier od kancelárie starostu Londýna na svoje zlepšenie.
Chalkie Davies

Chalkie Davies (* máj 1955, Cardiff, Wales, Spojené kráľovstvo) je waleský fotograf. Narodil sa v Cardiffe a najprv pracoval ako letecký inžinier. V rokoch 1975 až 1979 pracoval pre časopis "NME". Venoval sa najmä fotografovaniu rockových hudobníkov. Niektorí z nich jeho fotografie použili aj na obaloch svojich albumov, boli to napríklad Elvis Costello, Mike Oldfield, Pete Townshend alebo skupina The Teardrop Explodes. Časopis "NME" mu v roku 2014 udelil ocenenie za prínos hudobnej fotografie.
Clifton Grange Hotel

(The) Clifton Grange Hotel, skrátene (The) Clifton Grange (iné názvy: The Showbiz, The Biz, Phyllis’s), bol viktoriánsky hotel s barom na rohu Alness Road a Wellington Road v oblasti Whalley Range mesta Manchester. 
Prvá písomná zmienka o dome s názvom Clifton Grange pochádza z mapy z roku 1851. Budova bola rozšírená pozdĺž Alness Road, kde sa v súčasnosti nachádza vchod. V roku 1966 hotel odkúpila Philomena Lynottová s Dennisom Keeleym a stali sa jeho novými majiteľmi. Hotel bol vyhľadávaný rôznymi celebritami, okrem iného aj futbalistom miestneho klubu Georgom Bestom, a tiež údajnými členmi lokálneho Quality Street Gangu. Dôvodom bolo, že hotelový bar, ktorý sa nachádzal v suteréne, býval otvorený až do ranných hodín, presnejšie od 2. do 6. hodiny (čas večierky). Bar sa otváral o 2. hodine kvôli pracovnej dobe hostí, ktorými boli hudobníci, komici, tanečníci a tzv. „hadí ľudia“.
Hotel bol známy tiež tým, že ako jediný v Manchestri bol ochotný ubytovať skupinu Sex Pistols počas ich turné Anarchy v roku 1976.
V súčasnosti budovy slúžia ako azylové ubytovanie a sú súčasťou Carlton Grange.
Veľká hoľa

Veľká hoľa () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad obcou Liptovská Lúžna, približne južne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Prašivá. Leží na hranici Žilinského a Banskobystrického kraja, okresov Ružomberok, Liptovský Mikuláš a Brezno a zasahuje na katastrálne územie obcí Liptovská Lúžna, Partizánska Ľupča a Jasenie. Najbližším sídlom je na severozápadnom úpätí situovaná Liptovská Lúžna a severovýchodne ležiaca osada Železnô, rovnakým smerom leží aj osada Magurka, juhovýchodne sa nachádza Jasenie. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Veľká hoľa je súčasťou hlavného hrebeňa Prašivej, medzi Veľkou Chochuľou () a Ďurkovou () v najzápadnejšej časti Nízkych Tatier. Severným smerom sa nachádza Tlstá (), Malá Tlstá () a Senná kopa (), východným Latiborská (), Latiborská hoľa () a Skalka (), južným Ráztocké poľany (), Ráztocká () a Ondrejská hoľa () a západným Košarisko (), Veľká Chochuľa (), Skalka (), Banášov bok () a Čierny vrch (). Severná časť hrebeňa patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza Lúžňanka cez Revúcu, južné svahy patria k povodiu Hrona, kde voda odteká Jasenským potokom. Vrchol traverzuje Cesta hrdinov SNP.
Výhľady.
Vrchol Veľkej hole je hôľnatý s fragmentami kosodreviny a nízkou vegetáciou, umožňujúcou kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je tak možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Kremnické vrchy, Veľkú a Malú Fatru, Oravskú Maguru i Beskydy, Chočské vrchy, Západné Tatry, Veporské vrchy a Poľanu.
Ingrid Gjerdeová

Generálmajorka Ingrid Gjerdeová (; * 29. júl 1968, Baerum, Nórsko) je nórska generálka.
Od marca 2021 je veliteľka vojenskej misie OSN na Cypre.
Životopis.
Absolvovala magisterský program z politológie na Univerzite v Osle.
V Nórskym ozbrojených silách pracuje od 1. júla 1987. Absolvovala školu pre dôstojníckych kadetov a Vojenskú akadémiu Nórskej armády. V rokoch 2002 až 2003 bola hovorkyňou generálneho štábu. V rokoch 2003 až 2004 bola poradkyňou pre strategickú komunikáciu na Ministerstve obrany. V rokoch 2006 až 2009 velila práporu Kráľovej stráže. Neskôr bola v rokoch 2009 až 2013 dôstojníčkou pre strategickú analýzu a dlhodobé plánovanie, počas tohto pôsobenia bola tiež v rokoch 2011 až 2012 veliteľkou nórskeho kontingentu v Afganistane. V rokoch 2013 až 2016 velila svojej alma mater, Vojenskej akadémii nórskej armády. V období 2016 až 2018 bola veliteľkou štábu Nórskej armády (a zástupkyňou veliteľa). V rokoch 2018 až 2019 bola poradkyňou náčelníka generálneho štábu a náčleníčkou pre styk s verejnosťou a od roku 2019 zástupkyňou náčelníka generálneho štábu pre plánovanie.
V zahraničí pôsobila v Libanone, Bosne a Hercegovine a Afganistane.
V roku 2006 získala magisterský titul aj na United States Command and General Staff College a v roku 2013 na United States Army War College.
UNFICYP.
Od marca 2021 je veliteľka vojenskej misie OSN na Cypre. Vystriedala genmjr. Cheryl Pearce z Austrálie.
15. júna 2022 navštívila Levice, aby skontrolovala výcvik do misie UNFICYP.
DT-30 Viťaz

DT-30 Viťaz je sovietsky dvojzložkový pásový transportér, určený na prevoz nákladu v ťažkých klimatických podmienkach.
Konštrukcia.
Celková hmotnosť vozidla DT-30 Viťaz je 28 ton, pričom dokáže prepraviť ďalších 30 ton nákladu. Stojí za zmienku, že aj pri takejto pomerne veľkej hmotnosti je tlak vyvíjaný pásmi na zem v priemere len 0,3 kg/cm². To umožnilo výrazne zvýšiť úroveň priechodnosti stroja a prakticky eliminovať uviaznutie v ťažkých pôdach.
V kabíne vozidla je 5 miest pre posádku. Za kabínou je 12 valcový dieselový motor V-46-5 s výkonom 780 koní. Dojazd DT-30 na plnú nádrž je cca 700 kilometrov. Motor zvládne arktické mrazy do -40°C, ale aj púštne horúčavy +50°C. Na ceste dokáže vyvinúť maximálnu rýchlosť /h. Viťaz dokáže plne naložený aj plávať a to rýchlosťou /h.
Bojové nasadenie.
Ruská invázia na Ukrajinu.
Pri ruskej okupácii Ukrajiny nasadilo Rusko do bojov vozidlá DT-30. Za prvých 120 dní vojny stratilo Rusko minimálne 3 tieto vozidlá.
Martin Kramara

CSIDr. ThLic. Martin Kramara (* 4. apríl 1978, Bytča) je rímskokatolícky kňaz. Od 1. decembra 2014 do 30. júna 2022 bol hovorca Konferencie biskupov Slovenska. Od 1. júla 2022 je generálny vikár Žilinskej diecézy.
Martin Kramara študoval na Bohosloveckej fakulte Univerzity Komenského, teologickom inštitúte v Nitre. Ukončil postgraudálne štúdiá na Pápežskej univerzite Svätého Kríža v Ríme. Pôsobil ako správca Slovenskej katolíckej misie v Ríme. Bol hovorcom Konferencie biskupov Slovenska.
Zámocký kanál (prítok Nového kanála)

Zámocký kanál je umelý vodný tok nížinného typu, melioračný, odvodňovací kanál na Záhorí, na západnej strane geomorfologického celku Borská nížina na pomedzí medzi geomorfologickým podcelkom Bor a geomorfologickým podcelkom Záhorské Pláňavy, na území obce Veľké Leváre v okrese Malacky v Bratislavskom kraji. Je to ľavostranný prítok Nového kanála. Meria 1,4 km. Je tokom VII. rádu.
Začiatok.
Začína sa na západnej strane geomorfologického celku Borská nížina na pomedzí geomorfologického podcelku Bor a geomorfologického podcelku Záhorské pláňavy, v nadmorskej výške , v centrálnej časti územia obce Veľké Leváre v okrese Malacky v Bratislavskom kraji v poľnohospodárskom extraviláne neďaleko od hranice medzi extravilánom a intravilánom na západnom okraji poľa "Veľká láska" a zároveň 500 m juhovýchodne od kaštieľa.
Opis toku.
Od začiatku tečie juhozápadným smerom, preteká poľnohospodárskym extravilánom obce Veľké Leváre, v nadmorskej výške podteká štátnu cestu I/2 Malacky – Veľké Leváre, preteká cez pole "Na panskom", v nadmorskej výške na území obce Veľké Leváre v tesnej blízkosti s obecnou hranicou Malých Levár ústi do Nového kanála ako jeho ľavostranný prítok. Nový kanál ústi do Starého kanála, ten do Zohorského kanála v povodí Maliny. Vodný tok "Zámocký kanál" nemá prítok.
Pôvod názvu.
Hydronymum "Zámocký kanál" má pôvod v apelatíve "zámok", ktorým sa v miestnom nárečí synonymne označoval "kaštieľ, reprezentačné šľachtické sídlo postavené po ére hradov" v konkrétnom prípade "barokový kaštieľ postavený na starších gotických a renesančných základoch v južnej časti intravilánu obce Veľké Leváre". Kaštieľ sa v roku 2005 prestal využívať ako psychiatrický liečebný ústav, odvtedy nevyužívaný chátra. Z apelatíva "zámok" bolo po rozšírení o formant "-ský, -cký" a kombináciou so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Zámocký kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku "Zámocký kanál" bol štandardizovaný v roku 2009. V priestore slovenskej hydronymie hydronymum "Zámocký kanál" nie je jedinečným hydronymom (jún 2022).
Róbert Maxián

Róbert Maxián (* 31. január 1967) je slovenský diplomat. Od mája 2022 je veľvyslanec Slovenska v Indii.
Životopis.
V rokoch 1981 až 1983 študoval na Športovom gymnáziu v Banskej Bystrici, v rokoch 19831985 na Gymnáziu v Žiari nad Hronom. Následne v rokoch 1985 až 1989 študoval na Obchodnej fakulte Vysokej školy ekonomickej v Bratislave. V rokoch 1991 až 1992 študoval tiež na Indickom inštitúte zahraničného obchodu v Dillí.
Od roku 1989 pôsobil ako obchodný referent spoločnosti Kerametal v Bratislave, v rokoch 1992 až 1996 bol vedúcim obchodného oddelenia tejto spoločnosti. V rokoch 19962002 bol „asistent vedúceho obchodného oddelenia, Veľvyslanectvo SR v Dillí/zastúpenie Kerametal India, Dillí“. V rokoch 2002 až 2004 bol zástupcom obchodného riaditeľa Kerametal.
Diplomatické pôsobenie.
Od roku 2004 do roku 2009 bol vedúcim obchodno-ekonomického oddelenia na veľvyslanectve Slovenska v Indii. V rokoch 2009 až 2011 pracoval ako referent Odboru riadenia ekonomickej diplomacie na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí, v rokoch 2011 až 2012 bol vedúcim Oddelenia podnikateľského centra MZVaEZ. V rokoch 2012 až 2017 bol zástupca vedúceho zastupiteľského úradu a konzul na Veľvyslanectve Slovenska v kórejskom Soule. Následne bol v období 2018 až 2019 vedúci Oddelenia krajín východnej Ázie a Pacifiku na MZVaEZ. V rokoch 2019 až 2021 bol zástupca vedúceho zastupiteľského úradu v Budapešti.
22. feburára 2022 ho prezidentka Zuzana Čaputová vymenoval za veľvyslanca Slovenska v Indii. Jeho predchodcom bol v rokoch 20182021 Ivan Lančarič. Svoj úrad prevzal v máji 2022.
Valec (album)

Valec je druhý štúdiový album slovenskej skupiny IMT Smile. V roku 1998 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Mercury.
V roku 1999 pod názvom Valec EXTRA vyšla rozšírená edícia tohto albumu spolu s koncertnými nahrávkami skupiny IMT Smile.
Mestská hora (vrch v Nízkych Tatrách)

Mestská hora () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Partizánskou Ľupčou, približne juhovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Partizánska Ľupča. Najbližším sídlom je na západnom úpätí situovaná osada Magurka, rovnakým smerom leží i osada Železnô a Liptovská Lúžna, severne sa nachádza Partizánska Ľupča a Liptovské Kľačany a južným smerom Jasenie. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Mestská hora je súčasťou rázsochy, vybiehajúcej severozápadným smerom z hlavného hrebeňa medzi Malým Chabencom () a Ďurkovou (). Severným smerom sa nachádza Veľká Oružná (), Vysoká () a Krámec (), východným Spálená (), Chabenec () a Malý Chabenec (), južným Ďurková a západným smerom Zámostská hoľa (), Latiborská () a Javorina (). Vrch i hrebeň patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza Ľupčianka a jej prítoky. Vrcholom vedie značený chodník z Magurky.
Výhľady.
Vrchol Mestskej hory pokrýva nesúvislý riedky les, umožňujúci obmedzený rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy, Veľkú a Malú Fatru.
Zámocký kanál (prítok Starej Nitry)

Zámocký kanál je umelý vodný tok nížinného typu, melioračný, odvodňovací kanál v Podunajsku, na východnom okraji geomorfologického celku Podunajská rovina, začína sa na území obce Svätý Peter ale väčšiu časť svojho toku preteká a ústi na susednom území mesta Komárno v okrese Komárno v Nitrianskom kraji. Je to ľavostranný prítok Starej Nitry. Meria 2,8 km. Je tokom IV. rádu.
Začiatok.
Začína sa na východnej strane geomorfologického celku Podunajská rovina, v nadmorskej výške , na území obce Svätý Peter v okrese Komárno v Nitrianskom kraji v poľnohospodárskom extraviláne 400 m južne od južného okraja poľa "Komočín" v Patinskom kanáli.
Opis toku.
Od začiatku tečie juhozápadozápadným smerom, preteká poľnohospodárskym extravilánom obce Svätý Peter, v nadmorskej výške po 600 m úseku od svojho začiatku preteká cez hranicu medzi obcou Svätý Peter a mestom Komárno a vteká na územie mesta Komárno, mení smer na juhozápad, podteká miestnu poľnú cestu, ľavým brehom obmýva pole "Pri Zámockej", priberá pravostranný prítok Hajlášsky kanál, samotu "Zámocké" s poľnohospodárskou farmou obteká vo vzdialenosti 850 m od svojho ľavého brehu, mení smer na západ, v nadmorskej výške ústi do Starej Nitry ako jej ľavostranný prítok. Stará Nitra ústi v severovýchodnej časti mesta Komárno do Váhu. Vodný tok "Zámocký kanál" má jeden prítok.
Pôvod názvu.
Hydronymum "Zámocký kanál" má pôvod v toponyme samoty "Zámocké" prípadne v názve poľa "Pri Zámockej", v blízkosti ktorých na území mesta Komárno preteká. Zo slovného základu "zámok" bolo po rozšírení o formant "-ský, -cký" a kombináciou so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena "Zámocký kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Názov vodného toku "Zámocký kanál" bol štandardizovaný v roku 1991. V priestore slovenskej hydronymie hydronymum "Zámocký kanál" nie je jedinečným hydronymom (jún 2022).
Tom Parker (manažér)

Thomas Andrew Parker, známy ako plukovník Tom Parker (vlastným menom Andreas Cornelis (Dries) van Kuijk; * 26. jún 1909, Breda, Holandsko – † 21. január 1997, Las Vegas, Nevada, USA) bol americký hudobný manažér holandského pôvodu (jeho skutočná identita vyšla najavo až v roku 1982).
Životopis.
Narodil sa ako siedme z jedenástich detí, školu nedokončil a od detstva sa živil ako púťový vyvolávač, v pätnástich rokoch začal pracovať v rotterdamskom prístave, v osemnástich bol obvinený z vraždy a utiekol pred policajným stíhaním do USA. Aby pozametal stopy, poameričtil si meno a narukoval do armády, avšak kvôli dezerciám bol hospitalizovaný na psychiatrii a potom predčasne prepustený, potom sa živil kočovaním s cirkusom (jeho najúspešnejším trikom údajne boli sliepky tancujúce na rozpálenom plechu).
Od roku 1938 úspešne pôsobil v zábavnom priemysle, bol manažérom Gena Austina a medzi jeho zverencami boli tiež Eddy Arnold, Tommy Sands a Hank Snow. V roku 1948 mu guvernér štátu Louisiana Jimmie Davis udelil za zásluhy v oblasti kultúry čestný titul "colonel" (). V roku 1955 sa stal manažérom začínajúceho Elvisa Presleyho, zabezpečil mu zmluvu s významnou spoločnosťou RCA Records a poberal 25 percent z jeho honorárov.
Parkerova spolupráca s Elvisom priniesla novátorský prístup k budovaniu hviezdneho kultu v modernom šoubiznise: predaj najrôznejších reklamných predmetov, časté účinkovanie vo filmoch a televízii, vymýšľanie senzačných historiek pre novinárov. Parker nikdy nenechal Presleyho vystupovať mimo USA a zvyšoval tým dopyt po koncertoch, aj keď hlavným dôvodom bolo to, že ako ilegálny prisťahovalec nemal cestovný pas. Manažérsku obratnosť dokázal aj tým, že aj v rokoch 1958 až 1960, kedy Presley nemohol spievať kvôli výkonu základnej vojenskej služby, jeho popularita vďaka Parkerovej mediálnej všadeprítomnosti ďalej rástla. V roku 1967 zorganizoval spevákovu okázalú svadbu s Priscillou Beaulieu.
Po Presleyho smrti prepadol hazardným hrám, ktoré ho pripravili o väčšinu majetku.
Americké námestie (rozlišovacia stránka)

Americké námestie môže byť:
Nech sa páči

Nech sa páči je tretí štúdiový album slovenskej skupiny IMT Smile. V roku 2000 tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Zámocký kanál

Zámocký kanál môže byť:
Bol Bol

Bol Manute Bol (* 16. november 1999, Chartúm, Sudán) je juhosudánsky basketbalista. V súčasnosti je Bol hráčom klubu Orlando Magic hrajúcom v NBA. Bol Bol bol považovaný za jedného z najsľubnejších prospektov pred draft 2019, v ktorom bol Bol napokon zvolený zo 44. miesta, hoc sa predpokladalo, že príde na rad ešte v prvej desiatke.
Osobný život.
Bol Bol sa narodil v Sudáne do rodiny bývalého basketbalistu, tiež hráča NBA, Manute Bola. Dôvod, prečo bol Bol Bol pomenovaný Bol, bol Bol Bol, ktorý bol náčelníkom Dinkov. Bol Bol bol zároveň Bol Bolovým prastarým otcom. Bol Bol by bol vyrastal v Sudáne, ale z dôvodu vojenských nepokojov v krajine sa rodina rozhodla emigrovať. Bolovci sa okolo roku 2001 usadili v Connecticute v Spojených štátoch, ktoré im poskytli azyl.
Kariéra v NBA.
Denver Nuggets (2019 - 2022).
Bol Bol bol draftovaný v roku 2019 tímom Miami Heat. Bol nikdy nebol hráčom Heat, pretože už o pár týždňov neskôr bol Bol Bol vymenený za voľbu v druhom kole draftu 2022 do Denveru Nuggets, s ktorým podpísal vstupný kontrakt v septembri 2019. Prvý zápas v najlepšej basketbalovej lige sveta odohral, zhodou okolností, proti Miami Heat v auguste 2020.
Začiatkom roku 2022 by bol Bol Bol býval vymenený do Detroitu Pistons, ale prestup Bol Bola bol napokon anulovaný, nakoľko nebol Bol Bol schopný prejsť fyzickými testami.
Orlando Magic (2022 - súčasnosť).
Pár dní po zmarenej výmene do Detroitu, bol Bol Bol poslaný do tímu Boston Celtics. Za Celtics nestihol odohrať ani jeden zápas, pretože už o pár týždňov Bol bol opäť vymenený, tentokrát do tímu Orlando Magic. Za jeden mesiac Bol vystriedal štyri kluby, ale do zápasového diania zasiahol iba v drese jedného. Bol Bol bol po bolestivom zranení nútený v januári 2022 podstúpil operáciu, pre ktorú zmeškal zvyšok sezóny 2021/22.
Krámec

Krámec () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Liptovskými Kľačanmi, približne juhovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Ďumbier. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obce Partizánska Ľupča a Liptovské Kľačany. Najbližším sídlom je juhozápadným smerom situovaná osada Magurka, západne leží osada Železnô a Liptovská Lúžna, severne sa nachádza Partizánska Ľupča, Liptovské Kľačany a Dúbrava. Masívom prechádza hranica Národného parku Nízke Tatry, kde patrí jeho južná a západná časť.
Opis.
Krámec je súčasťou dlhej rázsochy, vybiehajúcej severným smerom z Chabenca () v hlavnom hrebeni. Tá pokračuje severozápadným smerom na Ľupčiansku () a Prednú Maguru (), severným smerom leží Vysoká () a Veľká Koniarka (), východným Rakytová (), Oprhlie () a Spálená (), južným Chabenec (), Malý Chabenec (), Mestská hora () a Ďurková () a západným Javorina () a Veľká Oružná (). Vrch i hrebeň patrí do povodia Váhu; južnú a západnú časť odvodňuje Ľupčianka, severné svahy Kľačianka. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Vrchol Krámca pokrýva riedky lesný porast, umožňujúci obmedzený rozhľad. Pri vhodných podmienkach je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy, Veľkú a Malú Fatru.
Prístup.
V oblasti nie sú značené turistické chodníky a najbližším je zeleno značený, vedúci z osady Magurka cez Mestskú horu na rázc. nad Sedlom Ďurkovej a hrebeňom vedúca Cesta hrdinov SNP.
Kleónymos (sochár)

Kleónymos () bol grécky sochár v 3. storočí pred Kr. 
Kleónymos, sochár z ostrova Samos, pôsobil v 2. polovici 3. stor. pred Kr. Nezachovali sa od neho žiadne sochy, ale v archeologických lokalitách miest Lindos a Kameiros na ostrove Rodos sa našli jeho signatúry na podstavcoch zo sôch, ktoré kedysi zhotovil.
Prvý podstavec objavili na akropole mesta Lindos, podľa nápisu stála na ňom socha, ktorú daroval Eufrantidos, kňaz mestskej bohyne Atény Lindskej a Dia Poliea. Nápis sa datuje do roku 236 pred Kr. Druhý podstavec nájdený v meste Kameiros, bol základňou sochy, ktorú na počesť demiurga Kleinagora darovali jeho deti Milón, Chariadas a Damónasses. O samotných sochách nie je nič známe.
Žerušnica lúčna

Žerušnica lúčna (lat. "Cardamine pratensis") je trvalá bylina z čeľade kapustovité. 
Výskyt.
Rastlina preferuje výživnú vlhkú pôdu. Rastie takmer v celej Európe, zriedkavo aj v severnej Afrike, v niektorých častiach Ázie, ale aj v severnej Amerike a Austrálii, v našej oblasti sa táto rastlina vyskytuje často.
Vyskytuje sa najmä na lúkach, pastvinách, v okolí krov, popri potokoch a na rôznych zatrávnených miestach. Žerušnica lúčna uprednostňuje hlinité pôdy (zásadité aj kyslé).
Opis.
Rastlina dorastá do výšky 45 cm. Stonka rastliny vyrastá z prízemnej ružice, ktorá je zložená z viacerých lístkov okrúhleho tvaru. Kvitne od apríla do júla, je jedlá. 
Využitie.
V liečiteľstve sa využívali kvety žerušnice lúčnej proti kŕčom, tiež aj ako prevencia proti chorobe skorbut (vďaka vitamínu C, ktorý rastlina obsahuje).
IMT Smile (album)

IMT Smile je názov štvrtého štúdiového albumu, ktorý slovenská kapela IMT Smile vydala 15. marca 2003. Tento album vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music.
Robert Špaček

Prof. Ing. arch. Robert Špaček, CSc. (* 12. júl 1952, Bratislava) je slovenský architekt a vysokoškolský pedagóg.
V roku 1976 absolvoval štúdium architektúry na Slovenskej technickej univerzite v Bratislave (STU). V rokoch 19811982 bol postgraduálnym študentom na Univerzite v Hannoveri. Je členom Ústavu ekologickej a experimentálnej architektúry Fakulty architektúry a dizajnu STU (FAD), ktorý založil v roku 1990 s profesorom Juliánom Kepplom.
Vo svojej výskumnej, pedagogickej a publikačnej práci sa venuje udržateľnosti, mestskej demokracii a etike, ako aj architektonickej teórii a recenznej práci. Je autorom, spoluautorom alebo editorom desiatok vedeckých a popularizačných textov vrátane kníh "Efektívne bývanie", "Manuál udržateľnej architektúry" a "Solárne mestá". Je členom vedeckých a publikačných rád, ako aj iných združení a výborov. V rokoch 2010 až 2018 bol prodekanom FAD STU pre výskum, doktorandské štúdium a PR. FAD STU zastupuje v Slovenskej rade pre zelené budovy a platforme budovy pre budúcnosť.
Kariéra.
Od roku 1976 SVŠT Bratislava, Fakulta architektúry, neskôr FA STU, Ústav ekologickej a experimentálnej architektúry, asistent, odborný asistent, docent, profesor, 19901994 a 19962002 dekan fakulty architektúry (1990 zvolený za dekana v prvých slobodných voľbách na akademickej pôde od založenia fakulty), 20032007 prorektor STU, 20042005 vedúci Ústavu architektúry II, od 2010 prodekan pre zahraničie, vonkajšie vzťahy a ľudské zdroje. Šéfredaktor recenzovaného "ALFA – Architecture Papers of the Faculty of Architecture and Design STU".
Ľupčianska Magura

Ľupčianska Magura () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Partizánskou Ľupčou, približne juhovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Salatíny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a zasahuje na katastrálne územie obce Partizánska Ľupča a Liptovské Kľačany. Najbližším sídlom sú severovýchodne situované Liptovské Kľačany, severne ležia Malatíny a Partizánska Ľupča, južným smerom sú osady Magurka a Železnô. Masív leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Ľupčianska Magura je súčasťou dlhej rázsochy, vybiehajúcej severným smerom z Chabenca () v hlavnom hrebeni. Vedie ďalej severozápadným smerom cez Krámec () a končí na Prednej Magure (). Severným smerom leží Rumanec (), východným Brestovec (), Holý vrch () a Vražená (), južným Vysoká (), Krámec, Veľká Oružná () a Červený grúň () a západným Salatín (), Šlosiar () a Predná Magura. Vrch i hrebeň patrí do povodia Váhu; západnú časť odvodňuje Ľupčianka, severné svahy Malatínka a východne sa zvažujúce svahy Kľačianka. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Vrchol Ľupčianskej Magury pokrýva lesný porast, neumožňujúci rozhľad. Z vhodných lokalít s riedkou vegetáciou a horských lúk je možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy, Veľkú a Malú Fatru.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no prístup je možný hrebeňom zo susednej Prednej Magury, na ktorú vedie žlto značený chodník z Partizánskej Ľupče.
Exotica

Exotica je názov piateho štúdiového albumu, ktorý v roku 2004 vyšiel ako autorský projekt Ivana Táslera nahraný s kapelou IMT Smile. Tento album, ktorý vydalo hudobné vydavateľstvo Universal Music, vyšiel na dvoch nosičoch: jedným je pôvodný štúdiový album na CD a druhým je DVD disk s koncertnými nahrávkami a s dokumentárnym snímkom o nahrávaní albumu.
Vojčiansky kanál

Vojčiansky kanál je kanál v regióne Dolný Zemplín na území obcí Kráľovský Chlmec, Boľ, Vojka, Svätuše, v okrese Trebišov v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina. Je pravostranným prítokom Severného plešianskeho kanála. Má dĺžku . Je vodným tokom VI. rádu. 
Začiatok.
Začína sa v v severozápadnej časti územia mesta Kráľovský Chlmec, v poľnohospodárskom extraviláne, 1 km na východ od vrchu "Čierna hora" s Patrí do okresu Trebišov v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina v geomorfologickom podcelku Medzibodrocké pláňavy.
Opis toku.
Od prameňa tečie severným smerom cez poľnohospodársky extravilán, stáča sa na severozápad, v preteká obecnú hranicu a vteká na územie obce Boľ, pokračuje v severozápadnom smere, preteká zvyškami niekdajších meandrov a mŕtvych ramien toku Latorice, preteká cez pole "Medzi jazerami", mení smer na západ, v preteká obecnú hranicu a vteká na územie obce Vojka, mení smer na juhozápad, v priberá bezmenný pravostranný prítok – kanál, pravým brehom obteká úpätie vrchu "Bešeňovo" s , v priberá bezmenný pravostranný prítok – kanál a zároveň preteká obecnú hranicu a vteká na územie obce Svätuše, priberá pravostranný prítok Svinický kanál, po krátkom úseku južným smerom v priberá bezmenný ľavostranný prítok – kanál, podteká cestu z obce Svätá Mária do mesta Kráľovský Chlmec, v extraviláne ústi v do Severného plešianskeho kanála ako jeho pravostranný prítok. Severný plešiansky kanál je ďalej prítokom Somotorského kanála v povodí Bodroga.
Vodný tok "Vojčiansky kanál" má iba jeden významnejší prítok Svinický kanál.
Pôvod názvu.
Vodný tok "Vojčiansky kanál" má pôvod v názve obce Vojka, v priestore ktorej preteká. Z toponyma "Vojka" kombináciou s formantom "-iansky" a kombináciou so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Vojčiansky kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.. Názov vodného toku "Vojčiansky kanál" bol štandardizovaný v roku 1975. V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum "Vojčiansky kanál" je jedinečným hydronymom (júl 2022). 
Referencie.
Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2010

Majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov 2010 boli tretie majstrovstvá sveta v ľadovom hokeji žien do 18 rokov. Konali sa v americkom meste Chicago od 27. marca do 3. apríla 2010. Zlato získali po prvýkrát hokejistky Kanady, keď vo finále vyhrali nad USA.
O udržanie.
Tretí zápas, ktorý bol naplánovaný na 3. apríla o 12:00, sa nehral, lebo o zostupujúcom už bolo rozhodnuté.&lt;br&gt; vyhralo 2 : 0 na zápasy a udržalo sa v Top divízii. zostupuje do I. divízie MS 2011.
I. divízia.
Turnaj I. divízie MS 2010 sa hral v Piešťanoch na Slovensku od 3. do 9. apríla 2010.
Ménofanes

Ménofanes () môže byť:
Ludolf

Ludolf je mužské krstné meno. Má nemecký pôvod, meno je rozšírené v nemecky hovoriacom svete. Od stredoveku bolo bežné v západnom a strednom Nemecku, a to ako krstné meno aj ako priezvisko. Meniny v Nemecku má 29. marca.
NHL Entry Draft 2022

NHL Entry Draft 2022 bol 60. vstupný draft NHL, ktorý sa konal 7. a 8. júla 2022 vo Bell centre v Montreale. Z prvého vyberal tím Montreal Canadiens, prvýkrát od roku 1985 pripadla prvá voľba hostiteľskému celku. Jednotkou draftu sa stal Juraj Slafkovský ako vôbec prvý slovenský hokejista v histórii NHL.
Slováci na NHL drafte 2022.
Juraj Slafkovský bol považovaný za možného kandidáta na draftovú jednotku. O túto priečku súperil s Shaneom Wrightom, o ktorom sa posledné dva roky hovorilo ako o najlepšom hráčovi tohto draftu, avšak Kanaďan v očiach mnohých skautov zaostal za očakávaniami v tejto sezóne a napokon spadol až na štvrtú priečku. Slafkovskému do karát zahral výrazný výkon na zimných olympijských hrách.
Z druhého miesta bol zvolený obranca Šimon Nemec, ktorý podobne ako Slafkovský, získal bronz z poslednej olympiády.
Výberu v prvom kole sa dočkal aj odchovanec popradského hokeja Filip Mešár, ktorého si z 26. pozície vybral Montreal Canadiens, kde sa stretne spoločne s krajanom Slafkovským. Prvýkrát v histórii boli v prvom kole draftu NHL zvolení hneď traja Slováci.
Kostol svätého Štefana (Stupava)

Farský Kostol svätého Štefana Uhorského alebo Kostol svätého Štefana, kráľa sa nachádza v Stupave na Námestí svätej Trojice. Farárom kostola je Milan Sova a kaplánom Roman Bako
História.
Kostol bol postavený v prvej polovici 17. storočia. Začiatkom 18. storočia bol kostol upravený na barokový štýl a v rokoch 1764 – 1767 bol upravovaný znova. V rokoch 1911 a 1935 bol opravovaný po požiaroch. Najnovšia oprava fasády a okolia kostola prebehla v roku 2007. Hlavný oltár, ktorý bol postavený v roku 1750 je barokový, s obrazom Sv. Štefana z druhej polovice 19. storočia. Pred kostolom sa nachádza Trojičný stĺp z druhej polovice 18. storočia a kamenný misijný kríž z roku 1949.
Ménofanes (sochár)

Ménofanes () bol grécky sochár v 1. storočí pred Kr.
Ménofanes, syn Lysania zo Sinópy, bol zrejme činný v prvej polovici v 1. stor. pred Kr. Nezachovali sa od neho žiadne sochy, známa je len jedna jeho signatúra na podstavci zo sivého mramoru (0,792 m x 0,65 m x 0,57 m), ktorý bol náhrobným kameňom a základňou sochy. Na podstavci je okrem podpisu umelca pohrebný nápis pre "Menestratu" (nazývanú Chótis) od dému a rímskeho "pragmateuomenoi" (negotiatora), pochovaného v Halikarnase. Nájdený bol približne 4 km od maloázijskeho mesta Bodrum v obci Bitez.
Predná Magura

Predná Magura () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad Partizánskou Ľupčou, približne juhovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa nad Ľupčianskou dolinou v severozápadnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Salatíny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Partizánska Ľupča. Najbližšími sídlami sú severne situované Malatíny, Partizánska Ľupča a Liptovské Sliače, severovýchodne ležia Liptovské Kľačany a južne sú osady Magurka a Železnô. Masív leží v ochrannom pásme Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Predná Magura je súčasťou dlhej rázsochy, vybiehajúcej severným smerom z Chabenca () v hlavnom hrebeni cez Krámec () a Ľupčiansku Maguru (). Severným smerom leží Rumanec () a Homôľka (), západným Sliačska Magura (), Šlosiar () a Malý Salatín (), južným Ramžené (), Červený grúň () a Veľká Oružná () a východným Vražená (), Ľupčianska Magura () a Brestovec (). Vrch i hrebeň patrí do povodia Váhu; západnú časť odvodňuje Ľupčianka, severovýchodné svahy prítoky Malatínky. Na vrchol vedie značený chodník z Partizánskej Ľupče.
Výhľady.
Hôľnatý vrchol Prednej Magury ponúka nerušený kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach je vidieť okolité vrcholy Nízkych Tatier, no tiež Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravskú Maguru i Beskydy, Veľkú a Malú Fatru.
Námestie svätej Trojice (Stupava)

Námestie svätej Trojice je námestie v Stupave. Na námestí sa nachádza Kostol svätého Štefana. Na konci námestia sa po ľavej strane nachádza vchod do Kaštieľskeho parku (Stupavského parku). Prístup do parku je aj zo Slovenskej ulice.
Kaštieľsky park

Kaštieľsky park je park:
ORCID

ORCID (; Open Research and Contributor ID) je neproprietárny alfanumerický kód, ktorý jednoznačne identifikuje vedeckých a ďalších akademických autorov. ORCID rieši problém netriviálneho rozpoznávania konkrétneho autora vedeckej literatúry, spôsobený tým, že väčšina osobných mien nie je jedinečná, a môžu sa aj meniť (napríklad po svadbe), existujú kultúrne rozdiely v poradí jednotlivých častí mena, dochádza k nekonzistentnému používaniu skratiek a používajú sa tiež rôzne znakové sústavy. ORCID má ambíciu poskytovať trvalú identitu autorov, podobnú tej, ktorá bola vytvorená pre identifikáciu diel v digitálnych sieťach (DOI).
Databázu spravuje nezisková organizácia ORCID, Inc. so sídlom v Delaware, USA. Vznikla ako protiváha ku komerčnej identifikácii ResearcherID od Clarivate, spravujúcej napríklad Web of Science.
ORCID ponúka otvorenú a nezávislú registráciu určenú ako de facto štandard pre identifikáciu autora v oblasti vedy a akademického publikovania. Registrácia používateľov sa začala 16. októbra 2012, kedy bolo spustené aj vydávanie identifikátorov.
Nightlife (Thin Lizzy)

Nightlife je štvrtý štúdiový album írskej skupiny Thin Lizzy. Vyšiel v novembri 1974 prostredníctvom Mercury Records. Ide o prvý album skupiny ako kvarteta s nováčikmi Scottom Gorhamom a Brianom Robertsonom.
Niektoré reedície CD a príležitostne aj iné zdroje uvádzajú názov albumu ako "Night Life", rovnako ako názov piesne. Avšak pôvodný názov albumu je "Nightlife".
Singlom propagujúcim album bola pieseň „Philomena“ venovaná Lynottovej matke.
Zoznam biologických článkov/4

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
4-.
4-Chlór-4-deoxygalaktóza
Vojčický kanál

Vojčický kanál je kanál v regióne Dolný Zemplín na území obcí Parchovany, Tušice, Dvorianky, Vojčice, Trebišov, v okresoch Trebišov a Michalovce, v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina. Je pravostranným prítokom Kopaného jarka. Má dĺžku . 
Začiatok.
Začína sa v na území obce Parchovany, v poľnohospodárskom extraviláne, v blízkosti južného okraja intravilánu tesne medzi južným plotom agrofarmy (niekdajšie jednotné roľnícke družstvo) a Majerskou ulicou, ktorá lemuje tento južný plot . Patrí do okresu Trebišov v Košickom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Východoslovenská rovina na pomedzí geomorfologických podcelkov Trebišovská tabuľa a Ondavská rovina.
Opis toku.
Od prameňa tečie južným smerom cez poľnohospodársky extravilán, v preteká obecnú hranicu a vteká na územie obce Tušice, v preteká obecnú hranicu a vteká na územie obce Dvorianky, v preteká obecnú hranicu a vteká na územie obce Vojčice, v podteká cestu z obce Hriadky do mesta Michalovce, v preteká obecnú hranicu a vteká na územie mesta Trebišov v jeho mestskej časti Milhostov, v extraviláne ústi v do Kopaného jarka ako jeho pravostranný prítok. Kopaný jarok je ďalej prítokom Ondavy. Vodný tok "Vojčický kanál" nemá významnejšie prítoky.
Pôvod názvu.
Vodný tok "Vojčický kanál" má pôvod v názve obce Vojčice, v priestore ktorej preteká. Z toponyma "Vojčice" kombináciou s formantom "-ský, -cký" a kombináciou so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Vojčický kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. Najstarší dochovaný písomný záznam názvu obce "Vojčice" sa viaže k roku 1217 v podobe "Weyche", z roka 1773 je záznam "Wojcžice". 
Názov obce má zrejme pôvod v domácej podobe osobného mena "Vojko", ktorého východisko je v osobných slovanských predkresťanských menách "Vojeslav, Vojmír, Vojslav, Vojtech". Pôvodný význam týchto osobných mien bol "oslavovateľ vojska, slávny vojskom, voju mier, tešiteľ vojska". Názov vodného toku "Vojčický kanál" bol štandardizovaný v roku 1975. V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum "Vojčický kanál" je jedinečným hydronymom (júl 2022). 
Referencie.
Javorina (vrch v Nízkych Tatrách)

Javorina () je vrch v Nízkych Tatrách. Leží nad osadou Magurka (Partizánska Ľupča), približne juhovýchodne od Ružomberka.
Poloha.
Nachádza sa v západnej časti Nízkych Tatier, v geomorfologickom podcelku Ďumbierske Tatry a časti Salatíny. Leží v Žilinskom kraji, v okrese Liptovský Mikuláš a na katastrálnom území obce Partizánska Ľupča. Najbližším sídlom je priamo na južnom úpätí situovaná osada Magurka, západne leží osada Železnô a Liptovská Lúžna, severne sa nachádza Partizánska Ľupča a Liptovské Kľačany. Masív patrí do Národného parku Nízke Tatry.
Opis.
Javorina je súčasťou rázsochy Mestskej hory (), vybiehajúcej severozápadným smerom z hlavného hrebeňa medzi Malým Chabencom () a Ďurkovou (). Severným smerom sa nachádza Ramžené (), Červený grúň (), Veľká Oružná () a Vysoká (), východným Krámec (), Spálená () a Mestská hora, južným Ďurková, Zámostská () a Latiborská hoľa () a západným Latiborská (), Tlstá () a Hlinisko (). Vrch i hrebeň patrí do povodia Váhu, kde vodu odvádza Ľupčianka a jej prítoky. Na vrchol nevedie značený chodník, no blízkym hrebeňom vedie trasa z Magurky na hrebeň a k útulni Ďurková.
Výhľady.
Vrchol Javoriny pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s redšou vegetáciou je pri vhodných podmienkach možné pozorovať okolité vrcholy Nízkych Tatier, ojedinele tiež Západné Tatry, Chočské vrchy, Oravské Beskydy a Veľkú Fatru.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený chodník, no blízkym hrebeňom vedie chodník z Magurky na Mestskú horu.
Výhonský kanál

Výhonský kanál je kanál v regióne Záhorie na území obce Kostolište, v okrese Malacky, v Bratislavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Borská nížina. Je ľavostranným prítokom Ježovky. Má dĺžku . Je tokom V. rádu.
Začiatok.
Začína sa v na území obce Kostolište, v poľnohospodárskom extraviláne, v blízkosti severovýchodného okraja intravilánu, tesne pri obecnej hranici medzi obcou Kostolište a mestom Malacky, v poli "Paseky v kútoch" (zo strany Kostolišťa) alebo na okraji poľa "Paseky" (zo strany Malaciek). Patrí do okresu Malacky v Bratislavskom kraji. Nachádza sa v geomorfologickom celku Borská nížina v geomorfologickom podcelku Záhorské pláňavy.
Opis toku.
Od začiatku tečie severozápadozápadným smerom v priamke až do svojho ústia cez poľnohospodársky extravilán obce Kostolište, podteká elektrické vedenie veľmi vysokého napätia, v križuje bezmenný kanál, v križuje ďalší bezmenný kanál, v extraviláne ústi v do Ježovky ako jej ľavostranný prítok. Ježovka je ďalej prítokom Maliny. Vodný tok "Výhonský kanál" nemá významnejšie prítoky.
Pôvod názvu.
Vodný tok "Výhonský kanál" má pôvod v apelatíve "výhon" s významom "cesta, úzky priestor, kadiaľ sa vyháňal dobytok na pašu". Z apelatíva "výhon" kombináciou s formantom "-ský" a kombináciou so všeobecným podstatným menom kanál s významom "umelý vodný tok, spravidla so spevnenými bokmi" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložené z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Výhonský kanál" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii.. Názov vodného toku "Výhonský kanál" bol štandardizovaný v roku 1978. V priestore slovenskej hydronymie vodných tokov hydronymum "Výhonský kanál" je jedinečným hydronymom (júl 2022). 
Referencie.
Cyklická ADP-ribóza

Cyklická ADP-ribóza, celým názvom cyklická adenozínfosfátribóza alebo často skracovaná na cADPR, je cyklický adenínový nukleotid (podobne ako cAMP). Na 5' OH konci adenozínu sú dve fosfátové skupiny (podobne ako u ADP), na ktoré je na konci naviazaná ďalšia ribóza na jej 5' uhlíku. Táto ribóza potom uzatvára cyklus pomocou glykozidovej väzby na dusík N1 toho istého adenínu, ktorý má teda dve glykozidové väzby (na N1 je naviazaná jedna ribóza a na N9 je naviazaná druhá ribóza ako zvyčajne). Práve N1 glykozidová väzba na adenín odlišuje cADPR od ADP-ribózy (ADPR), ktorá je lineárnym analógom cADPR. cADPR vzniká z nikotínamidadeníndinukleotidu (NAD+) pôsobením ADP-ribozylcykláz (EC 3.2.2.5) ako súčasť systému druhých poslov.
Funkcia.
cADPR je bunkový posol pre vápnikovú signalizáciu. Stimuluje uvoľňovanie vápnika indukované vápnikom pri nízkych cytozolových koncentráciách Ca2+. Hlavným cieľom cADPR je mechanizmus príjmu Ca2+ endoplazmatického retikula. cADPR mobilizuje Ca2+ v endoplazmatickom retikule tým, že aktivuje ryanodínové receptory, čo je kľúčový krok v sťahovaní svalov.
cADPR takisto pôsobí ako agonista TRPM2 kanálu, ale pôsobí slabšie než ADPR. cADPR a ADPR pôsobia synergicky, obe molekuly zvyšujú svoje vzájomné pôsobenie pri aktivácii TRPM2 kanálu.
Potenciácia uvoľnenia Ca2+ cyklickou ADP-ribózou je sprostredkovaná zvýšenou akumuláciou Ca2+ v sarkoplazmickom retikule.
Metabolizmus.
cADPR a ADPR sú syntetizované z NAD+ pôsobením bifunkčných ektoenzýmov rodiny CD38 (ktorá zahŕňa i GPI-ukotvené CD157 a špecifické monofunkčné ADP-ribozylcyklázy mäkkýša "Aplysia"). Ten istý enzým je zároveň schopný katalyzovať hydrolýzu cADPR na ADPR. Katalýza prebieha cez kovalentne viazaný intermediát. Hydrolýza je inhibovaná ATP, čo môže viesť k akumulácii cADPR. Syntéza a rozklad cADPR enzýmamí z rodiny CD38 spočíva v tvorbe a hydrolýze N1-glykozidovej väzby. V roku 2009 bol prvýkrát popísaný enzým schopný hydrolyzovať fosfoanhydridovú väzbu (teda väzbu medzi fosfátovými skupinami) v cADPR.
SARM1 enzým takisto katalyzuje tvorbu cADPR z NAD+.