burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Zoznam častí seriálu Skorumpovaní poliši

Toto je zoznam častí seriálu Skorumpovaní poliši. Americký kriminálno-dramatický seriál Skorumpovaní poliši sa v USA vysielal v troch sériach od 7. januára 2016 do 19. augusta 2018 na stanici NBC. Na Slovensku sa seriál vysielal od 2. mája 2018 do 30. marca 2020 na JOJke a WAU.
Časti.
2. séria (2017).
5. februára 2016 stanica NBC objednala 13-dielnu 2. sériu, ktorá mala premiéru 5. marca 2017.
3. séria (2018).
17. marca 2017 stanica NBC objednala 3. sériu. 4. apríla 2018 bolo oznámené, že tretia séria je posledná a obsahuje 10 epizód. Premiéra tretej série bola 17. júna 2018.
Samolas

Samolas () môže byť:
Zoznam hráčov – víťazov slovenskej futbalovej ligy

Zoznam hráčov – víťazov slovenskej futbalovej ligy je prehľad všetkých futbalistov, ktorí získali majstrovský titul v slovenskej futbalovej lige od sezóny 1993/1994. Niekoľko hráčov z tohto menoslovu získalo majstrovský titul aj v česko-slovenskej futbalovej lige. V sezóne 1991/1992 to boli hráči Slovana Bratislava Alexander Vencel ml., Tomáš Stúpala, Vladimír Kinder, Miroslav Chvíla, Zsolt Hornyák, Ondrej Krištofík, Ľudovít Lancz, Jozef Juriga, Ladislav Pecko, Jaroslav Timko, Pavol Gostič, Erik Chytil a Boris Kitka. Jozef Kožlej sa stal majstrom so Spartou Praha v poslednej sezóne federálnej ligy 1992/93 a spolu s Ondrejom Krištofíkom sú jedinými futbalistami, ktorí sa môžu popýšiť majstrovskými primátmi v Česko-Slovensku, na Slovensku i v Česku.
Samolas z Arkádie

Samolas () bol grécky sochár v 4. storočí pred Kr.
Samolas, sochár z Arkádie, bol činný v 1. polovici 4. storočia pred Kr. Staroveký grécky cestovateľ Pausanias zaznamenal, že bol autorom votívnych sôch Trifyla a Azana v Delfách, t. j. sôch, ktoré boli zrejme súčasťou rozsiahleho pamätníka zhotoveného na pamiatku víťazstva Tegejčanov nad Spartou. Išlo tu pravdepodobne o niektoré víťazstvo Tegejčanov zo 4. stor. pred Kr. Pamätník vznikol asi po vpáde Epameinónda do Lakónie v zime roku 370 pred Kr.
V Delfách sa zo sôch Azana a Trifyla našli podstavce. Nápis na prvom z nich uvádza Azanovo meno i signatúru umelca a druhý len Trifylovo meno.
Kaspar Boye Larsen

Kaspar Boye „KB“ Larsen (* 10. marec 1975, Dánsko) je dánsky basgitarista a od mája 2016 basgitarista dánskej metalovej skupiny Volbeat. V minulosti bol členom niekoľkých metalových a punkových skupín, ako napríklad The Hitchcocks, The Kandidate, Withering Surface a Thorium.
Biografia.
V roku 1994 bol jedným zo zakladajúcich členov melodicko-death metalovej skupiny Whitering Surface z mesta Næstved. Skupina existovala až do roku 2004 a dokázala vydať štyri albumy. Medzi rokmi 2003 a 2004 bol členom švédskej death/thrash metalovej skupiny Killaman, ktorá taktiež pôsobila len do roku 2004. Spolu s gitaristom Allanom Tvedebrinkom v roku 2005 vytvorili thrash metalovú skupinu The Downward Candidate, neskôr premenovanú na The Kandidate. S touto skupinou Larsen vydal len dva štúdiové albumy. Neskôr nastúpil do death metalovej skupiny Thorium, kde pôsobil pod pseudonymom KB, a kde sa v roku 2008 podieľal na vydaní albumu "Feral Creation". V roku 2009 sa vrátil k spolupráci s Allanom Tvedebrinkom a založili projekt Parasight. Následne bol členom dánskej punkovej skupiny, pôvodne tria, s názvom The Hitchcocks, s ktorou v roku 2010 nahral album "Blood Will Follow".
V apríli 2016 metalová skupina Volbeat oznámila, že Larsen s nimi odohrá nadchádzajúce turné v USA. Bývalý basgitarista skupiny Anders Kjølholm sa rozhodol opustiť skupinu na jeseň roku 2015. Už v roku 2006 Larsen odohral so skupinou svoje prvé turné v Európe. Jeho náhle pripojenie k skupine v USA znamenalo, že musel opustiť svoju ženu a novorodenca len 12 hodín po narodení.
Dňa 13. mája 2016 skupina prostredníctvom webových stránok zverejnila, že sa Larsen stal novým basgitaristom skupiny Volbeat, pretože jeho vystúpenie počas koncertov v USA bolo úspešné. Súčasne bol oznámený aj nový videoklip ku skladbe „The Devil's Bleeding Crown“.
Tiokyanatan draselný

Tiokyanatan draselný (iné názvy: tiokyanát draselný, rodanid draselný, sulfokyanatan draselný) je draselná soľ, kyseliny tiokyanatej so vzorcom KSCN. Je to dôležitá soľ tiokyanátového aniónu, jeden z pseudohalogenidov. Zlúčenina má nízky bod topenia vzhľadom k väčšine iných anorganických solí.
Použitie v chemickej syntéze.
Vodný roztok tiokyanatanu draselného reaguje takmer kvantitatívne s dusičnanom olovnatým (Pb(NO3)2) pričom vzniká tiokyanatan olovnatý (Pb(SCN)2), ktorý sa používa na premenu acylchloridov na tiokyanatany.
Tiokyanatan draselný konvertuje etylénkarbonát na etylénsulfid. Na tento účel sa tiokyanatan draselný najprv roztaví vo vákuu na odstránenie vody. V príbuznej reakcii tiokyanatan draselný premieňa cyklohexénoxid na zodpovedajúci episulfid.
Tiokyanatan draselný je aj východiskovým produktom syntézy karbonylsulfidu.
Iné použitie.
Zriedený vodný roztok tiokyanatanu draselného sa príležitostne používa na mierne realistické krvavé účinky vo filme a v divadle. Môže byť natretý na povrch alebo udržiavaný ako bezfarebný roztok. Pri kontakte s roztokom chloridu železitého (alebo inými roztokmi obsahujúcimi železitý katión (Fe3+)) je produktom reakcie roztok s krvavočervenou farbou v dôsledku tvorby iónovej zlúčeniny tiokyanátokomplex železa. Chemikália ako táto sa často používa na vytvorenie efektu "stigmy". Vzhľadom na to, že oba roztoky sú bezfarebné, môžu byť umiestnené na každej strane zvlášť. Keď ruky sa dostanú spolu do kontaktu, chemikálie pohotovo reagujú a efekt vyzerá pozoruhodne ako stigmy.
Podobne sa táto reakcia používa v laboratóriách ako test na prítomnosť železitého katiónu Fe3+ v roztokoch.
Sydney Jewish Museum

Sydney Jewish Museum v Darlinghurste, predmestí Sydney v štáte Nový Južný Wales v Austrálii bolo založené v roku 1992 guvernérom New South Walesu Petrom Sinclairom.
Múzeum sa zaoberá spomienkou na Holokaust a židovskou históriou.
Múzeum sa snaží zapojiť návštevníkov, ktorých informuje o spôsobe života a viere Židov. Židovské múzeum v Sydney tiež zobrazuje životy prvých 16 židovských európských rodín, ktoré prišli s prvou flotilou na Austráliu. 
Hlavným cieľom múzea je ukázať históriu holokaustu. Sprievodkyňa Olga Horak, ktorá prežila holokaust, organizuje aj výlety.
Výstavy.
Existuje viacero výstavných priestorov, ktoré obsahujú trvalé i dočasné výstavy. Exponáty sa zaoberajú austrálskou židovskou kultúrou a holokaustom. Stále výstavy sú:
Trnava Sabers

Trnava Sabers je seniorský lakrosový tím patriaci pod Športový klub lakrosu Trnava (ŠKL Trnava). Klub sa pod týmto názvom zúčastňuje Slovenskej lakrosovej ligy (SLL) od svojho založenia v roku 2014. Klub hráva svoje ligové zápasy na futbalovom ihrisku TJ Elastik Bohdanovce.
Univerzitné centrum vo Vincennes

Univerzitné centrum vo Vincennes ("Centre universitaire de Vincennes"), nazývané aj Experimentálne univerzitné centrum vo Vincennes ("Centre universitaire expérimental de Vincennes"), vzniklo na jeseň roku 1968 rozhodnutím francúzskeho ministra školstva Edgara Faureho ako dôsledok študentského hnutia z mája 1968 v oblasti univerzitného vzdelávania. Malo ambíciu byť centrom radikálnej inovácie, pre ktoré bude charakteristická otvorenosť voči súdobému svetu. Inovatívnosť zahŕňala zamestnávanie osôb bez adekvátneho vzdelania (tzv. druhá šanca), zavedenie disciplín, ktoré sa dovtedy na univerzitách nevyučovali (umenie, územné plánovanie atď.), množstvo prednášok vo večerných hodinách, vyučovanie založené na malých skupinách, širokú slobodu výberu, ponúknutú študentom pri tvorbe ich učebného programu.
Dejiny.
Táto experimentálna univerzita, „enfant terrible májového hnutia“, otvorila svoje brány v januári 1969, po troch mesiacoch formovania jednotlivých tímov učiteľov-vedcov. Získala totiž zvláštny status, ktorý jej umožňoval samostatne definovať disciplíny. V 1970-1971 sa premenovala na Univerzitu Paris VIII-Vincennes, a potom, po presune do Saint-Denis, na Univerzitu Paris 8-Paríž Saint-Denis. Na začiatku bola ponímaná ako dvojča Univerzitného centra Dauphine ("Centre universitaire de Dauphine", teraz Univerzita Paríž IX-Dauphine), ktoré bolo založené v rovnakom čase intelektuálneho vrenia v máji 1968. No história týchto dvoch univerzitných centier sa hneď od počiatku vyvíjala odlišnými cestami.
Medzi učiteľov-vedcov, ktorí tu učili, patrilo mnoho filozofov, napr. François Châtelet, Gilles Deleuze, Jean-François Lyotard, Michel Foucault, Alain Badiou, René Scherer, Michel Serres, sociológ Robert Castel, arabista André Miquel, geograf Yves Lacoste, historik Jean Bouvier, matematici Claude Chevalley (zakladajúci člen skupiny Bourbaki) a Denis Guedj, ktorí zakladali katedru matematiky, Giorgio Agamben atď. Jacques Lacan tu predniesol iba jednu rýchlo prerušenú prednášku.
Toto experimentálne centrum charakterizovali veľká sloboda, ktorej sa tu tešili študenti a ľavicové politické hnutia zrodené v máji 1968, a veľké politické vrenie.
Centrum bolo vybudované v Bois de Vincennes, na pozemku vo vlastníctve mesta Paríž, a bolo zbúrané v roku 1980 po presťahovaní univerzity do Saint-Denis proti vôli vedenia aj študentov. Neostala po ňom nijaká fyzická stopa.
Aynışah Sultan

Hatice Aynışah Sultan bola osmanská princezná, dcéra sultána Bayezida II. a sestra sultána Selima I.
Život.
Aynışah sa narodila v Amasii, keď jej otec bol ešte princom. Jej matka bola konkubína Şirin Hatun; mala len jedného súrodenca, ktorý mal aj rovnakú matku - Şehzade Abdullaha.
V roku 1489 alebo 1490 sa vydala za Göde Ahmeda Beya, ktorý bol synom princa z Akkojunluskej ríše. Špekuluje sa, že svadba mohla prebehnúť už o pár rokov skôr, pretože Ahmed sa zdržiaval dlhšiu dobu v sultánovom paláci. Neskôr sa zúčastnil bojov o trón vo svojej ríši, ale v roku 1498 bol v bojoch o trón zavraždený.
Aynışah viedla korešpondenciu ako so svojím otcom Bayezidom, tak aj s bratom Selimom, aby sa jej boje o trón nijako nedotkli a prežila ich.
Bola ešte stále nažive, keď jej brat Selim v roku 1512 zosadil ich otca z trónu a stal sa novým vládcom. Rovnako ako ostatné jeho sestry mu potom v dochovaných listoch gratulovali.
Okolo roku 1506 vybudovala "mekteb" (základnú školu) v Alemdari, v okolí dnešného mesta Fatih v Istanbule a v blízkosti "Hacı Beşir Ağa Külliye" (komplexu), kam bola neskôr škola presťahovaná. Táto škola bola v jej súkromnom vlastníctve a vybudovala ju na vlastné náklady. Tu sa tiež nachádza jej hrob; iní si zase myslia, že je pochovaná v hrobke spoločne s otcom a matkou a že bola zamenená s rovnomennou neterou, dcérou Abdullaha.
Potomstvo.
Spoločne s Göde Ahmedom Beyom mala 3 deti:
Fritz Blanke

Fritz Blanke (* 22. apríl 1900, Emmishofen, Švajčiarsko† 4. marec 1967, Zürich, Švajčiarsko) bol švajčiarsky protestantský teológ a cirkevný historik.
Životopis.
Fritz Blanke sa narodil 22. apríla 1900 vo švajčiarskej obci Emmishofen, neďaleko Kreuzlingenu. Jeho rodičia, "Johannes Blanke" a "Emma" rod. "Lindenmair", pochádzali z Porýnia a prevádzkovali protestantské vydavateľstvo a kníhkupectvo. Blanke bol pôvodne nemeckým štátnym občanom, švajčiarske občianstvo získal až v roku 1939 v Zürichu.
Blanke navštevoval kostnické "Heinrich-Suso-Gymnasium". Následne, od roku 1920, študoval protestantskú teológiu na univerzitách v Tübingene, Heidelbergu a Berlíne, kde ho výrazne ovplyvnil profesor Karl Holl (1866 – 1926).
V roku 1926 sa stal súkromným docentom cirkevných dejín na univerzite v niekdajšom pruskom Königsbergu.
V roku 1928 sa oženil so svojou dlhoročnou priateľkou "Friedou Mariou" rod. "Etzweiler".
Od roku 1929 až do svojej emeritácie v roku 1967 pôsobil ako profesor cirkevných dejín a dejín dogiem na univerzite vo švajčiarskom Zürichu, kde o. i. v roku 1965 založil Inštitút pre štúdium dejín švajčiarskej reformácie ("Institut für Schweizerische Reformationsgeschichte"). V roku 1930 mu teologická fakulta univerzity v Königsbergu udelila čestný doktorát.
Blanke sa vo svojich dielach zaoberal predovšetkým Martinom Lutherom (1483 – 1546), Johannom Georgom Hamannom (1730 – 1788), Ulrichom Zwinglim (1484 – 1531), anabaptizmom, ako aj vzťahom cirkví a siekt.
K jeho žiakom o. i. patrili aj Hanns Lilje (1899 – 1977), Rudolf Pfister (1909 – 2000), Martin Schmidt (1909 – 1982), Gerhard Ebeling (1912 – 2001), Gottfried Locher (1911 – 1996), J. F. Gerhard Goeters (1926 – 1996), Fritz Büsser (1923 – 2012), Joachim Staedtke (1926 – 1979), Walter Hollenweger (1927 – 2016), Endre Zsindely (1929 – 1986) alebo Christof Gestrich (* 1940).
Karl Holl

Karl Holl (* 15. máj 1866, Tübingen† 23. máj 1926, Berlín) bol nemecký protestantský teológ a cirkevný historik.
Životopis.
Karl Holl študoval filozofiu a protestantskú teológiu na "Eberhard Karls Universität" v Tübingene. Bol členom študentského spolku "Normannia ".
Po skončení štúdia pôsobil istý čas ako vikár, neskôr obhájil dizertačnú prácu a získal akademický titul "Dr. phil." V roku 1891 sa stal repetentom tübingenského evanjelického teologického konviktu.
Od roku 1894 pracoval – aj vďaka Adolfovi Harnackovi – ako pomocná vedecká sila v Pruskej kráľovskej akadémii vied ("Königlich-Preußische Akademie der Wissenschaften"). V roku 1896 sa habilitoval na evanjelickej teologickej fakulte "Friedrich-Wilhelms-Universität" v Berlíne.
V roku 1901 sa stal mimoriadnym profesorom cirkevných dejín na "Eberhard Karls Universität" v Tübingene, od roku 1906 pôsobil ako riadny profesor na "Friedrich-Wilhelms-Universität" v Berlíne.
V decembri 1914 sa stal riadnym členom Pruskej kráľovskej akadémie vied. V rokoch 1912 až 1926 bol riaditeľom berlínskeho evanjelického teologického konviktu "Johanneum".
Karl Holl a Hans Lietzmann (1875 – 1972) založili v roku 1925, mimochodom, dodnes existujúcu, odbornú edíciu "Arbeiten zur Kirchengeschichte".
K Hollovým žiakom o. i. patrili aj Dietrich Bonhoeffer (1906 – 1945) a Fritz Blanke (1900 – 1967).
Manželkou Karla Holla bola od roku 1903 "Maria Pauline Anna" rod. "Wucherer". Mali spolu tri deti.
Karl Holl zomrel 23. mája 1926 v Berlíne. Pochovaný je na cintoríne "Südwestkirchhof" v obci Stahnsdorf, neďaleko Berlína.
Teológia.
Hollova teológia je výrazne ovplyvnená názormi Baurovej "Mladšej tübingenskej teologickej školy".
Holl bol autorom mnohých štúdií o Martinovi Lutherovi, ktorých intencie sú dodnes považované za smerodajné. Vo svojich článkoch interpretoval luteranizmus, jeho spôsob vnímania Boha a náboženstva vôbec, ako „náboženstvo svedomia“ ("Gewissensreligion"). Holl bol tiež jedným z iniciátorov tzv. Lutherovej renesancie ("Lutherrenaissance"). Do centra teológie sa u neho dostáva opäť náuka o ospravodlivení.
Generali Deutschland

Generali Deutschland AG (do 2008 "AMB Generali") je nemecká holdingová spoločnosť, ktorá sa skladá z 20 poisťovacích spoločností. Je to druhá najväčšia poisťovacia spoločnosť v Nemecku, hneď za Allianz. Sídlo spoločnosti sa nachádza v Mníchove. Medzi spoločnosti, ktoré patria pod Generali, petrí "Generali Versicherung", "AachenMünchener", "CosmosDirekt" a ďalšie. Spoločnosť je vo vlastníctve talianskej skupiny Assicurazioni Generali.
Od roku 2015 je výkonným riaditeľom Generali Deutschland Giovanni Liverani. V máji 2015 oznámil novú stratégiu, ktorá okrem iného zahŕňa premenovanie na Generali Deutschland (pôvodne: "Generali Deutschland Holding") a presťahovanie sídla spoločnosti z Kolína nad Rýnom do Mníchova.
Hospodárska činnosť.
Pod záštitou Generali Deutschland AG vystupuje veľký počet poisťovateľov a spoločností, ponúkajúcich finančné služby, vrátane "Generali Versicherung, AachenMünchener, CosmosDirekt, Central Krankenversicherung, Advocard Rechtsschutzversicherung, Deutsche Bausparkasse Badenia" a "Dialog". Tieto spoločnosti pokrývajú celé spektrum finančných služieb, ako napr. životné, zdravotné, majetkové poistenie, poistenie právnych výdavkov, financovanie výstavby, rovnako ako doplnkové riešenia, správa v prospech tretej osoby a maklérstvo nehnuteľností.
Kľúčové údaje.
Hospodársky výsledok Generali v Nemecku počas fiškálneho roku 2015 bol 792 miliónov € (+ 5% oproti roku 2014), celkový výnos činil 17,8 miliardy €. Táto skupina poisťovní má 13,5 milióna zákazníkov v rámci celého Nemecka. 31. decembra 2015 mala Generali Deutschland približne 13 000 zamestnancov.
Miroslav Lorinc

Generálmajor Ing. Miroslav Lorinc (* 4. február 1963) je slovenský generál. Od 15. októbra 2018 do 31. decembra 2020 zástupca náčelníka Generálneho štábu - náčelník štábu.
Životopis.
Miroslav Lorinc absolvoval v roku 1982 Strednú priemyselnú školu stavebnú v Rožňave a v roku 1986 Vysokú vojenskú technickú školu v Liptovskom Mikuláši. Svoju vojenskú kariéru začal v roku 1986 ako veliteľ kontrolnej meracej stanice, 71. plrb v Chyňave. V tomto útvare pracoval v rôznych funkciách až do roku 1993. V tom roku sa stal náčelníkom technického laboratória S-300 v 185. plrp. v Liptovskom Hrádku. V roku 1994 sa stal zástupcom veliteľa plrsk S-300 PMU, 36. protilietadlovej raketovej brigády v Nitre, krátko bol aj jej spravodajským náčelníkom. V rokoch 1996 až 2003 bol veliteľom protilietadlovej raketovej skupiny S-300 PMU v tejto brigáde, v rokoch 2003 až 2004 náčelníkom jej štábu a v rokoch 2004 až 2005 zástupcom jej veliteľa. Od roku 2006 pracoval na veliteľstve vzdušných síl vo Zvolene ako zástupca náčelníka odboru plánovania a riadenia operácii. Od roku 2010 bol zástupca náčelníka odboru výcviku, cvičení a doktrín Generálneho štábu OS SR. V rokoch 2013 až 2016 velil Protilietadlovej raketovej brigáde v Nitre.
Od roku 2016 bol zástupca veliteľa Vzdušných síl OS SR K 15. októbru 2018 bol vymenovaný do funkcie zástupcu náčelníka Generálneho štábu - náčelník štábu, nahradil gen. mjr. Miroslava Kociana.
Kurz národnej bezpečnosti absolvoval v roku 2006. Do prvej generálskej hodnosti, brigádny generál, bol navhrnutý vo funkcii zástupcu veliteľa Vzdušných síl 22. augusta 2016 vládou a vymenovaný bol prezidentom Andrejom Kiskom 8. septembra 2016. Stal sa 18. generálom vymenovaným v Ozbrojených silách SR.
28. mája 2019 ho prezident Andrej Kiska povýšil do hodnosti generálmajor.
Makovica (geomorfologický podcelok)

Makovica je geomorfologický podcelok Slanských vrchov. Najvyšší vrch podcelku je Makovica.
Polohopis.
Podcelok zaberá severnejšiu polovicu strednej časti pohoria a na severe susedí s podcelkom Šimonka, južným smerom pokračujú Slanské vrchy podcelkom Mošník. Na západe územie klesá do Toryskej pahorkatiny, patriacej do Košickej kotliny, východný okraj podcelku lemuje Podslanská pahorkatina, podcelok Východoslovenskej pahorkatiny.
Členenie.
Podcelok sa delí na dve časti:
Tešmák

Tešmák (maď. "Tesmag") je mestská časť mesta Šahy v Nitrianskom kraji v okrese Levice. V minulosti samostatná obec.
Polohopis.
Mestská časť sa nachádza asi 2 km východne od Šiah.
Železničná stanica Smolenice

Železničná stanica Smolenice je železničná stanica v obci Smolenice. Obsluhuje ju trať Kúty - Trnava a nachádza sa na 21,181 km od stanice Kúty. Stanica leží na elektrifikovanej a jednokoľajnej trati Kúty - Trnava. 
Železničná stanica je vzdialená od centra obce 36 minút, cesta ku Smolenickému zámku trvá 46 minút a do neďalekej obce Trstín je cesta dlhá 18 minút. Stanica býva obsluhovaná tiež autobusmi ktoré smerujú do obcí ako sú Trstín cez Chtelnicu až do Vrbového alebo do Smoleníc a Trnavy.
Klein

Klein môže byť:
Mošník (geomorfologický podcelok)

Mošník je geomorfologický podcelok Slanských vrchov. Najvyšší vrch podcelku je rovnomenný vrch, dosahujúci výšku .
Polohopis.
Podcelok zaberá južnejšiu polovicu strednej časti pohoria a v rámci pohoria ho vymedzujú Herlianske sedlo na severe a Dargovský priesmyk na juhu. Severným smerom nadväzujú Slanské vrchy podcelkom Makovica, južným smerom leží podcelok Bogota. Na západe územie klesá do Toryskej pahorkatiny, patriacej do Košickej kotliny, východný okraj podcelku lemuje Podslanská pahorkatina, podcelok Východoslovenskej pahorkatiny.
Mošník

Mošník môže byť:
1. liga hádzanárov 2017/18

1. liga hádzanárov v sezóne 2017/18 bol 25. ročník 1. ligy hádzanárov, druhej najvyššej hádzanárskej súťaže mužov na Slovensku, ktorú kontroluje Slovenský zväz hádzanej (SZH). Počet družstiev sa oproti minulej sezóne zvyšil o 2 účastníkov. Prvenstvo v súťaži získalo družstvo MHK Piešťany.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne opäť menil: po roku sa opäť organizovali 2 regionálne skupiny základnej časti, po odohraní ktorej nasledovala nadstavbová časť. Tá bola rozdelená na 2 výkonnostné skupinyo 1. až 6. miesto a 7. až 10. miesto. Dva najlepšie umiestnené družstvá nadstavbovej skupiny o 1. až 6. miesto postúpili do baráže, kde sa stretli s dvoma účastníkmi najvyššej súťaže o postup do nasledujúceho ročníka extraligy.
Účastníci.
Pozn.: Družstvo HK DAC Dunajská Streda, ktoré skončilo v minulej sezóne na 8. mieste, sa do tejto sezóny neprihlásilo.
FIA World Endurance Championship

FIA World Endurance Championship alebo skrátene WEC je svetový šampionát automobilových vytrvalostných pretekov. Organizuje ho Automobile Club de l'Ouest (ACO) a spadá pod Medzinárodnú automobilovú federáciu (FIA)
V šampionáte preteká niekoľko tried automobilov, ktoré súťažia vo vytrvalostných pretekoch, pričom prototypy pretekajú v kategóriach Prototypov Le Mans a grand tourery, založené na cestných vozidlách, pretekajú v kategóriach LM GTE.
Majstri sveta.
World Endurance Drivers' Championship.
Od sezóny 2013 môžu v tomto šampionáte súťažiť iba pretekári kategórií LMP1 a LMP2.
World Endurance GT Drivers' Championship.
Od sezóny 2013 bol vytvorený tento šampionát pre jazdcov v kategóriach LMGTE Pro a LMGTE Am.
World Manufacturers' Championship.
V tomto šampionáte súťažia iba tímy pretekajúce v kategórii LMP1.
World GT Manufacturers' Championship.
V tomto šampionáte súťažia iba výrobcovia v kategóriach LMGTE.
Ján Mrva

Ing. Ján Mrva (* 17. október 1969, Bratislava) je slovenský geodet, projektant pozemkových úprav, podnikateľ, bývalý trojnásobný starosta mestskej časti Bratislava-Vajnory. V roku 1992 absolvoval štúdium na stavebnej fakulte Slovenskej technickej univerzity v Bratislave, odbor Geodézia a kartografia, odvetvie kataster nehnuteľností a pozemkové úpravy. V roku 2017 kandidoval na župana Bratislavského samosprávneho kraja a v roku 2018 na primátora Bratislavy, nebol však úspešný.
V čase jeho pôsobenia ako starostu Vajnor mestská časť investovala do Domu kultúry a nových cyklotrás. Dňa 8 decembra 2018 bolo uskutočnené miestne referendum na základe petície obyvateľov, ktoré požadovalo zachovanie funkcie šport na území Starého letiska. Miestne referendum inicioval neúspešný kandidát na starostu mestskej časti Juraj Ondruška, ktorého kampaň bola postavená práve na tejto téme. Zúčastnilo sa ho 35,91% obyvateľov a bolo neplatné.
Bol hlavným iniciátorom petície Bratislava proti hazardu, ktorú podpísalo viac ako 136 000 obyvateľov a stala sa najvážnejšou komunálnou témou. Snaha regulovať herne v hlavnom meste bola doriešená až po zmene zákona, keď mestské zastupiteľstvo takmer jednohlasne schválilo zákaz umiestňovania hazardu v meste od 1. januára 2021.
Ako člen občianskeho združenia Triblavina presadzoval a aktívne bojoval za výstavbu kolektorov pri Diaľnici D1, v dôsledku čoho došlo napríklad k oneskoreniu výstavby križovatky Triblavina.
Od augusta 2020 je predsedom Úradu geodézie, kartografie a katastra Slovenskej republiky. Do tejto funkcie bol vymenovaný ministrom Jánom Mičovským bez výberového konania.
Prehľad činnosti.
Stručný zoznam funkcií:
Železničná stanica Senica

Železničná stanica Senica je železničná stanica v meste Senica. Nachádza sa medzi obcami Šajdíkove Humence a obcou Jablonica. V minulosti ju obsluhoval vlak s úsekom Kúty - Jablonica, dnes už trať Kúty - Trnava. Stanica sa nachádza v nadmorskej výške a v minulosti niesla názov Senica nad Myjavou. Využívajú sa hlavne prvé tri nástupištia a tiež je v železničnej stanici možná kúpa vnútroštátnych aj medzištátnych vlakov.
Železničná stanica je vzdialená od centra mesta 2,5 km a cesta trvá zhruba 37 minút. Do mestských častí Čáčov je vzdialená 1,3 km (20 minút pešo), Sotina 4,3 km (53 minút pešo) a Kunov 6,1 km (1 hod a 16 minút pešo). Tiež stanicu obsluhuje aj MHD linka č.2 mesta Senica, ktorá cestujúcim umožní rýchly presun do mesta.
Železničná stanica si v roku 2013 prešla kompletnou rekonštrukciou.
Železničná zastávka Brodské

Železničná zastávka Brodské je železničná zastávka v obci Brodské. Nachádza sa medzi slovenskou obcou Kúty a českou obcou Lanžhot. Cez železničnú stanicu prechádzajú vlaky smerom do Česka spoločnosti České dráhy a priamo na stanici zastavujú osobné vlaky smerujúce z Kútov do českej Břeclavi. Tieto vlaky fungujú na motorový pohon. Aby týmto vlakom umožnili spojenie do Česka, museli ponad rieku Morava vybudovať most.
V Brodskom bola stanica postavená v roku 1900, v roku 1925 sa dočkala novšej stanice, v rokoch 1931 a znovu v roku 2003 bola prestavaná. Stanica sa nachádza v 71,717 km a má vlastnú čakáreň pre cestujúcich, ale neponúka výdaj cestovných lístkov. V súčasnej dobe železničnú zastávku obsluhujú namiesto vlakov autobusy NAD na linke Kúty-Brodské, kvôli tomu, že na trati prebieha modernizácia.
Neďaleko od stanice je obecný úrad a blízko zastávky stojí tiež autobus smerujúci do obce Kúty a tiež smerom na mestá Holíč, Skalica a mestom prechádza tiež autobus do miest Šaštín-Stráže či Senica.
Taktovač

Taktovač môže byť:
Bogota (geomorfologický podcelok)

Bogota je geomorfologický podcelok Slanských vrchov. Najvyšší vrch podcelku je rovnomenný vrch, dosahujúci výšku .
Polohopis.
Podcelok zaberá južnejšiu polovicu strednej časti pohoria a v rámci pohoria ho vymedzuje Dargovský priesmyk na severe a výrazná zníženina, ktorou vedie železničná trať Košice – Čierna nad Tisou. Slanské vrchy pokračujú na juhu podcelkom Milič, severným smerom sa nachádza Makovica. Na západe územie klesá do Toryskej pahorkatiny, patriacej do Košickej kotliny, východný okraj podcelku lemuje Podslanská pahorkatina, podcelok Východoslovenskej pahorkatiny.
Doprava.
Severnú hranicu územia lemuje cesta I/19 z Košíc do Michaloviec, v trase ktorej vedie európska cesta 50 i E 58. Južným okrajom zasa vedie železničná trať Košice – Čierna nad Tisou.
Milič

Milič je geomorfologický podcelok Slanských vrchov. Najvyšší vrch podcelku je Veľký Milič, dosahujúci výšku .
Polohopis.
Podcelok leží v najjužnejšej časti Slanských vrchov a v rámci pohoria ho vymedzuje na severe výrazná zníženina, ktorou vedie železničná trať Košice – Čierna nad Tisou, na juhu zasa štátna hranica s Maďarskom. Severnejším podcelkom Slanských vrchov je Bogota, na západe susedí Toryská pahorkatina, patriaca do Košickej kotliny, východný okraj podcelku lemuje Podslanská pahorkatina, ktorá je podcelkom Východoslovenskej pahorkatiny. Na území sa nachádza geomorfologická časť Salašská brázda.
Doprava.
Severnú hranicu územia lemuje železničná trať Košice – Čierna nad Tisou.
FIA World Endurance Championship 2018–19

Sezóna 2018–19 FIA World Endurance Championship bola siedmym ročníkom vytrvalostných pretekov, ktoré organizuje Automobile Club de l'Ouest (ACO) a Medzinárodná automobilová federácia (FIA). Táto sezóna bola prvou, ktorá sa konala počas dvoch kalendárnych rokov, pričom začala v máji 2018 na okruhu Circuit de Spa-Francorchamps a skončila v júni 2019 závodom 24 hodín Le Mans.
Zloženie tímov.
LMP2.
Všetky prototypy LMP2 používajú motory Gibson GK428 4.2 L V8.
Výsledky a umiestnenie.
Bodovací systém.
Len tímy, ktoré pretekali počas každých pretekov v sezóne sa môžu uchádzať o tituly a trofeje v šampionáte.
Jeden bod je udeľovaný tímu a jazdcom v tíme, ktorý získal pole position v každej kategórii.
Slovenská hokejbalová extraliga mužov 2017/18

Slovenská hokejbalová extraliga mužov v sezóne 2017/18 (alebo HEL 2017/18) bol 28. ročník extraligy hokejbalistov, najvyššej hokejbalovej súťaže mužov na Slovensku, kontrolovanej Slovenskou hokejbalovou úniou (SHbÚ). V súťaži účinkovalo 14 družstiev, čo bolo o 2 účastníkov viac ako v minulej sezóne. Jedným z nich bol prvýkrát v histórii aj zahraničný tímHBC Enviform Třinec z Česka. Titul získalo družstvo HBK Kometa Vrútky, ktoré vo finálovej sérii zvíťazilo nad LG ABhokej Bratislava.
Systém súťaže.
Po základnej časti, v ktorej odohral každý s každým zápasy jedenkrát doma a vonku, nasledovalo play-off ôsmich najlepšie umiestnených tímov. Play-off sa hralo na 3 víťazné zápasy, v ktorých prvé 2 zápasy sa odohrali na ihrisku lepšie umiestneného tímu. Play-off o 3. miesto sa tradične nehralo, o bronzových medailách rozhodovalo lepšie umiestnenie porazených semifinalistov v základnej časti. Posledné tri celky odohrali baráž o zotrvanie v extralige. Bodovanie:
V barážových zápasoch bol hrací čas 3 x 15 min a namiesto predĺženia sa hrali hneď samostatné nájazdy.
Účastníci.
Poznámka: Pôvodne z baráže kvalifikované družstvo Slovenský orol Trenčín nepodalo kvôli odstúpeniu hlavného sponzora prihlášku do extraligy. Nahradilo ho družstvo Třinca, ktoré v baráži neuspelo.
Baráž o extraligu.
Družstvá:
Poznámka: Družstvá Diaková (ekonomické dôvody) a Košice (chýbajúce hokejbalové zázemie) nepodali prihlášku do baráže. Keďže sa extraliga v sezóne 2018/19 mala zúžiť opäť na 12 tímov, do extraligy postúpilo iba víťazné družstvo baráže.
Třinec sa udžal v extralige.
Kardiostimulácia

Kardiostimulácia je liečebná metóda, používaná v kardiológii pri poruchách prevodového systému srdca. Spočíva v riadení činnosti srdca elektrickými impulzmi z kardiostimulátora. Spolu s elektrokardioverziou a defibriláciou patrí medzi elektroimpulzoterapie.
Kardiostimulácia môže byť dočasná, s použitím vonkajšieho kardiostimulátora, v prípadoch, keď sa očakáva úprava liečenej poruchy alebo v prípade ohrozenia života pacienta zastavením srdca alebo závažným spomalením jeho činnosti (bradykardia). 
Zvláštnymi spôsobmi použitia dočasnej kardiostimulácie je overdrive stimulácia, liečba záchvatovej (paroxyzmálnej) tachykardie krátkou stimuláciou s vysokou frekvenciou a diagnostická kardiostimulácia pri elektrofyziologickom vyšetrení prevodového systému srdca.
Trvalá kardiostimulácia býva väčšinou doživotná, s použitím implantovaného kardiostimulátora.
Galina Palková

Galina Palková, rodená Gladišová (* 19. marec 1964† 30. apríl 2018, Prešov) bola slovenská hádzanárka hrajúca na poste brankárky.
Ako dlhoročná opora tímu ZVL Prešov sa pričinila o zisk troch titulov majsteriek Česko-Slovenska (v sezónach 1983/84, 1985/86 a 1986/87) aj o úspešné účinkovanie prešovského klubu v Európskom pohári majstrov. V ankete o najúspešnejšieho športovca okresu Prešov sa v roku 1987 umiestnila na treťom mieste.
Vo veku 54 rokov podľahla zákernej chorobe. Je pochovaná na cintoríne v Prešove-Solivare.
Kahoot

Kahoot! je vzdelávacia platforma založená na hre, používaná ako vzdelávacia technológia v učebniach a iných vzdelávacích inštitúciách. Spoločnosť bola spustená v auguste 2013 v Nórsku. Jeho výukové hry, "kahoots", sú kvízy s možnosťou výberu, ktoré umožňujú generovanie používateľov a sú prístupné prostredníctvom webového prehliadača. Vytváranie, prehrávanie a zdieľanie zapájajúcich kvízov na akúkoľvek tému. 
Prehľad.
Kahoot môže byť použitý na preskúmanie vedomosti študentov, pre formatívne hodnotenie, alebo ako prestávka od tradičných školských aktivít. 
Kahoot tiež obsahuje trivia hry. Kahoot bol navrhnutý pre spoločenské vzdelávanie, pričom študenti sa zhromažďovali okolo bežnej obrazovky, ako je napríklad interaktívna tabuľa, projektor alebo počítačový monitor. Stránky je možné použiť aj prostredníctvom nástrojov na zdieľanie obrazovky, ako je Skype alebo Google Hangouts, Design hra je taká, že hráči musia často vyhľadávať zo svojich zariadení. Ich základnými princípmi sú spoločnosť, hra a učenie. Platforma je založená na hrách, ktorá vytvára emocionálne, hravé, pútavé a skutočne spoločenské vzdelávacie prostredie. 
Kahoot je možné prehrávať prostredníctvom rôznych webových prehliadačov a mobilných zariadení prostredníctvom svojho webového rozhrania.
V septembri 2017 Kahoot spustil mobilnú aplikáciu pre domácu úlohu.
V máji 2017 kanál YouTube GTLive zahral hru na svojom živom vysielaní s viac ako 10 000 hráčmi.
Vývoj.
Kahoot bol spustený v súkromnom beta na treťom výročnom SXSWedu v marci 2013.
V marci 2017 dosiahla spoločnosť Kahoot miliardu kumulatívnych účastníckych míľnikov a v máji spoločnosť zaznamenala 50 miliónov aktívnych jedinečných používateľov.
Od roku 2017 spoločnosť Kahoot získala finančné prostriedky vo výške 26,5 milióna dolárov od spoločností Northzone, Creandum a Microsoft Ventures , ako aj od súkromných investorov v Nórsku.
Výskum.
Podľa výskumu uskutočneného dvoma študentmi na Nórskej vedeckej a technologickej univerzite, latencia siete pri prístupe na internetovú stránku výrazne ovplyvňuje kvalitu skúseností s platformou v štúdiách pozdĺžnych aj priečnych rezov s veľkosťou vzorky N = 21. Zistilo sa, že asi 70% veľkosti vzorky sa týka Kahootu! že majú pozitívne výsledky na všetkých úrovniach oneskorenia, zatiaľ čo rôzny počet študentov (medzi 10-20%) uvádza, že platforma je príliš časovo náročná a tvorí priamy vzťah s dĺžkou oneskorenia.
Zakladatelia.
Zakladateľmi platformy sú Johan Brand, Jamie Brooker a Morten Versvik. V rámci spoločného projektu s Nórskou technickou a vedeckou univerzitou sa spojili s profesorom Alfom Ingeom Wangom a neskôr sa k nemu pridali nórsky podnikateľ Åsmund Furuseth.
Verzie.
Okrem online verzie, môžeme nájsť aj Kahoot! verziu do mobilných zariadení, či už iOS alebo Android. Verziu nájdeme pre iPhone v Apple Store a pre Andriod na Google Play.
Registrácia.
Registrácia je nutná. Zaregistrujete sa pomocou účtu Microsoft, Googlu alebo prostredníctvom zadania e-mailu, prezývky, dátumu narodenia a hesla.
Hadovky

Hadovky môže byť:
Chobotničky

Chobotničky môže byť:
Havranie vrchy

Havranie vrchy sú geomorfologický podcelok Volovských vrchov. Najvyšší vrch podcelku je Haniskova, dosahujúca výšku . Stredná časť je súčasťou ochranného pásma Národného parku Slovenský raj.
Polohopis.
Vymedzenie.
Tento podcelok leží v severozápadnej časti pohoria medzi Spišskou Novou Vsou a Dobšinou. Na severozápade susedí so Slovenským rajom (podcelok Spišsko-gemerského krasu), na západe so Stolicou (podcelok Stolických vrchov) a na juhozápade s Dobšinským predhorím, patriacim do Revúckej vrchoviny. Južným a východným smerom pokračujú Volovské vrchy podcelkami Knola a Hnilecké vrchy, na severozápade územie klesá do Hornádskej kotliny a jej podcelku Hornádske podolie.
Trifylos

Trifylos () je v gréckej mytológii syn lykosúrskeho kráľa Arkada. 
Z antických autorov nám správu o ňom zanechal len Pausanias, ktorý videl jeho sochu v Delfách. Socha sa nachádzala medzi votívnymi darmi Tegejčanov venovanými na pamiatku ich víťazstva nad Spartou: „"Arkas, pôvodca mena celej zeme, Arkadove deti Elatos, Afeidas a Azan. Vedľa nich ešte Trifylos. Tohoto Trifyla nezrodila Erató, ale Laodameia, dcéra Amykla, vládcu v Lakedaimone. Erasos, Trifylov syn, bol sem venovaný tiež... Arkádsky Samolas je tvorca Trifyla a Azana, Antifanes z Argosu zase Elata, Afeida a Erasa."“
Zo sochy Tripfyla sa zachoval podstavec. Poškodený nápis na tomto podstavci však uvádza iba Trifylovo meno.
Billy Barman

Billy Barman je slovenská alternatívna rocková kapela pochádzajúca z Bratislavy. Vznikla v roku 2008 okolo Juraja Podmanického a Jozefa Vrábla. Skupina je držiteľom rekordu v počte ocenení Radio_Head Awards od Rádia_FM, kedy postupne získala 7 cien vo viacerých kategóriách, počnúc nováčikom a zároveň koncertnou kapelou roka 2009 až k oceneniam skladieb roka 2015, resp. 2019, ktorými sa stali piesne „Mladým chýba vojna“ a „Doba doba“. Koncom marca 2024 vydali svoj piaty album "Galéria duševného zdravia", ktorý obsahuje 11 skladieb.
História.
V roku 2020 skupina vydala svoj štvrtý klasický štúdiový album, titulovaný "Zlatý vek". S ním je spojené aj rovnomenné turné, ktoré mal Billy Barman absolvovať na jar roku 2020. V marci 2020 bola skupina pre pandémiu koronavírusu nútená turné presunúť na október 2020, ktorú museli neskôr kvôli stále prebiehajúcej pandémii presunúť na jar 2021.
Ocenenia.
Ocenenia Radio_Head Awards:
Noční jazdci (album)

Noční jazdci je debutový štúdiový album slovenskej skupiny Billy Barman z roku 2010.
Modrý jazyk

Modrý jazyk je druhý štúdiový album slovenskej skupiny Billy Barman z roku 2013.
Dýchajúce obrazy

Dýchajúce obrazy je tretí štúdiový album slovenskej skupiny Billy Barman z roku 2017.
Bad Karma Boy

Bad Karma Boy je slovenská alternatívnorocková hudobná skupina pôsobiaca od roku 2013, žánrovo sa pohybujúc na rozmedzí indie popu, indie rocku, psychedelického popu a do istej miery i folku. Piesne skladá v slovenčine. Členmi skupiny sú Juraj Marikovič (spev, gitara; bývalý člen Pary), Adela Tihláriková (klávesové nástroje, spev), Roman Lauko (bicie) a Alan Prekop (basová giara). Bývalým členom skupiny je Peter Hrabě (bicie).
Bad Karma Boy (album)

Bad Karma Boy je debutový štúdiový album slovenskej skupiny Bad Karma Boy z roku 2013.
Údolia a kopce

Údolia a kopce je druhý štúdiový album slovenskej skupiny Bad Karma Boy z roku 2014.
Prekrásny nový svet

Prekrásny nový svet je tretí štúdiový album slovenskej skupiny Bad Karma Boy z roku 2017.
The Strength / The Sound / The Songs

The Strength / The Sound / The Songs je debutový štúdiový album dánskej heavy metalovej skupiny Volbeat. Vyšiel v roku 2005 a album sa pôvodne nepodarilo uviesť. Avšak v júli 2006 album vstúpil do dánskych rebríčkov, pričom umiestnil sa na 18. priečke. Album zostal v tomto rebríčku po dobu 21 nesledujúcich týždňov. Vydavateľstvo skupiny Volbeat, v tom čase Mascot Records, malo v USA len obmedzenú distribúciu, čo znamenalo, že v tejto krajine si album málokto všimol. Skupina Volbeat neprenikla do Spojených štátov, až v roku 2010 s ich štvrtým albumom "Beyond Hell / Above Heaven".
Dve skladby z albumu „Danny &amp; Lucy (11PM)“ a „Fire Song“ tvoria príbeh rodiny Nessovcov, ktorý pokračuje druhým albumom skupiny Volbeat "Rock the Rebel / Metal the Devil" so skladbou „Mr. &amp; Mrs. Ness“ a skladbou „Mary Ann's Place“ z tretieho albumu skupiny "Guitar Gangsters &amp; Cadillac Blood", a skončil šiestym albumom "Seal the Deal &amp; Let's Boogie" so skladbou „You Will Know“.
Skladby „Pool of Booze, Booze, Booza“, „Soulweeper“, „Danny &amp; Lucy (11 PM)“ a „Alienized“ sú prevzaté z demo albumu skupiny Volbeat z roku 2003 s názvom "Beat the Meat". Okrem toho bola skladba „Soulweeper“ vydaná ako singel v roku 2003, hoci skupina nemala vydavateľstvo, keď bola vydaná a považuje sa za demo singel. Jediný oficiálny singel z albumu bola skladba z albumu skupiny Dusty Springfieldovej „I Only Wanna Be With You“, ktorá vyšla v roku 2006. Skupina taktiež natočila videoklip pre skladbu, ktorý zobrazuje skupinu Volbeat na streche.
Hodnotenie.
Mali obmedzené vydanie mimo Dánska, profesionálne anglické recenzie albumu sú vzácne. Scott Alisoglu z Blabbermouth.com dal albumu hodnotenie 7,5 / 10, v ktorom hovoril, že "„hlasné gitary, pekná zbierka háčikov a vynikajúca interpretácia vokálneho výkonu robia „The Strength / The Sound / The Songs“ cennou rotáciou.“"
Zoznam skladieb.
Všetky skladby sú zložené Michaelom Poulsenom, Jonom Larsenom, Andersom Kjølholmom a Franzom Gottschalkom, okrem skladby 13, ktorá je zložená Mikeom Hawkerom and Ivorom Raymondeom. Text skladby 11 má autorstvo Michaela Poulsena a Elvisa A. Presleyho.
Histamínová intolerancia

Histamínová intolerancia (alebo histaminóza) je neznášanlivosť histamínu, ktorý prijmeme prostredníctvom jedla. Príčinou intolerancie je nedostatok histamín-degradujúcich enzýmov diaminooxidázy (DAO) a / alebo histamín-N-metyltransferázy (HNMT). Príčinou môže byť aj nesúlad medzi príjmom a degradáciou histamínu v tele. Táto teória bola vyvinutá v 80. rokoch minulého storočia ako súčasť výskumu biogénnych amínov.
Histamínová intolerancia postihuje takmer 1 % európskej populácie. Symptómy ochorenia môžu počas tehotenstva zmiznúť, ale opäť sa objavia po pôrode.
Kontrolované individuálne štúdie a komplexná metaanalýza z roku 2003 nedokázali nájsť žiadne vedecké dôkazy o potravinovej intolerancii biogénnych amínov, ako je histamín.
Príznaky.
Možné symptómy po požití potravín bohatých na histamín sú:
Patologický mechanizmus vzniku.
Histamín je v tele extracelulárne degradovaný prostredníctvom enzýmu diaminoxidáza (DAO) a intracelulárne pomocou histamín-N-metyltransferázy (HNMT). V prípade histamínovej intolerancie je aktivita DAO obmedzená a histamín, ktorý sa dostáva do tela prostredníctvom stravy a histamín tvorený v tele, môže byť iba čiastočne degradovaný. Konzumácia potravín s obsahom histamínu (napr. Červeného vína alebo tvrdého syra) vedie k pseudoalergickej reakcii tela. Aktívne alebo pasívne vystavenie sa tabakovému dymu je tiež potenciálnym spúšťačom histamínovej intolerancie, ale táto teória nebola dosiaľ dostatočne študovaná.
Potenciálne nevhodné potraviny pri intolerancii histamínu.
Histamín sa produkuje najmä v potravinách, v ktorých dochádza ku bakteriálnej fermentácii, ako sú:
Ale aj čerstvé potraviny
Liečba.
Základom liečby je zníženie histamínu v strave. Extrémnym riešením je strava o zemiakoch a ryži. Okrem toho, potraviny (napr. citrusové plody) a niektoré lieky (napríklad morfín) by mali byť vylúčené zo stravy. Tieto neobsahujú histamín, ale spôsobujú uvoľnenie histamínu v tele.
Ak je konzumácia potravín obsahujúcich histamín nevyhnutná, môžu byť účinné antihistaminiká a kyselina kromoglyková. Užívanie diaminoxidázy (DAO) vo forme kapsúl s jedlom môže znížiť príznaky intolerancie histamínu.
Hrádocká venuša

Hrádocká venuša, alebo aj Magna Mater ("Veľká matka"), niekedy (Pavel Dvořák) aj Nitrianska venuša, je jedna z najznámejších slovenských sošiek venuše, ktorá je archeologickým nálezom pochádzajúcim z obdobia neolitu. Nájdená bola v lokalite Zámeček, v Nitrianskom Hrádku, mestskej časti Šurian.
V rokoch 1993-2008 bola Hrádocká venuša motívom, ktorý bol vyobrazený na slovenskej dvojkorunovej minci.
Nálezisko venuše.
Vykopávky na nálezisku Zámeček v Nitrianskom Hrádku známom aj ako „Slovenská Trója“. Ide o terénny tvar, známy ako tell, ktorý po vrstvách vzniká na ľudskom osídlení. Spôsobuje to nahromadenie odpadkov a ich vyvyšovanie ponad terén. Jeden z takýchto tellov skrýval aj starovekú Tróju. V roku 1925 začal v tejto lokalite výskum zakladateľ slovenskej archeológie, Ján Eisner.
V rokoch 1949-1960 sa v tejto lokalite uskutočnil najrozsiahlejší archeologický výskum pod vedením Dr. Antona Točíka z Archeologického ústavu SAV v Nitre. V priebehu týchto archeologických výskumov bolo lokalizovaných asi desaťtisíc rôznych predmetov a ich zlomkov. Sošku našiel v tom čase študent, brigádnik Vendelín Laca.
Opis plastiky.
Plastika Hrádockej venuše má výšku 27 cm. Je jedinečným dielom maľovanej keramiky lengyelskej kultúry. Podľa sprievodného materiálu v blízkosti miesta, odkiaľ tento archeologický nález pochádza, možno sošku sediacej ženy datovať zhruba do obdobia rokov 4800-3500 pred n. l. Vyrobená je z premiešaného piesku a je vypálená do tehlovočervenej farby. Zvláštnosťou je, že ide o skulptúru, oproti soškám paleolitických venúš štíhlejšieho torza ženskej postavy, ktorá sedí na stolčeku. Prsty na nohách má naznačené ryhami. Zdôraznené sú aj detaily na stolčeku. Hlava skulptúry nemá výrazné ženské znaky. Jej účes je naznačený ryhami, ktoré sú vo forme pretiahnutého trojuholníka. 
Originál Hrádockej venuše sa nachádza v Hornonitrianskom múzeu v Prievidzi. Odliatok tejto plastiky je súčasťou expozícií viacerých múzeí. Medzi najznámejšie reprodukcie Hrádockej venuše patrí jej vyobrazenie na slovenskej dvojkorunovej minci, ktorá na Slovensku oficiálne platila od roku 1993 až do zavedenia Eura v januári roku 2009.
Pamätník Hrádockej venuše.
V roku 1998 bol v centre obce Nitriansky Hrádok tejto skulptúre v parčíku odhalený pamätník, v ktorom sa nachádza viac ako dvojmetrová replika sochy Hrádockej venuše. Socha je zasadená uprostred megalitického polkruhu, ktorý má evokovať pravekú atmosféru inštalácie pomníka. Tvorcom samotnej plastiky je šuriansky rodák, akademický sochár Jaroslav Gubric.
Pustina (seriál)

Pustina je česká dramatická televízna miniséria režisérov Ivana Zachariáša a Alice Nellis z roku 2016. Autorom scenára tohoto osemdielneho seriálu z produkcie HBO je Štěpán Hulík.
Seriál sa odohráva vo fiktívnej obci Pustina na česko-poľskom pohraničí. Obyvatelia obce sú postavení pred otázku, či povoliť rozšírenie ťažby v miestnej povrchovej bani spôsobom, ktorý by znamenal nielen prekročenie environmentálnych limitov, ale aj zánik samotnej obce. O ťažbu má eminentný záujem nadnárodná banská spoločnosť, ktorá miestnym obyvateľom za ich domovy ponúka štedrú finančnú kompenzáciu. Proti tomu bojuje starostka obce Hana Sikorová (Zuzana Stivínová), je však so svojím názorom v značnej menšine. Obyvatelia obce žiadajú referendum, čomu sa starostka bráni. Jedného poobedia sa zo školy nevráti starostkina 14-ročná dcéra, čo môže mať súvis s politikou, ale aj s pubertiakmi z miestnej polepšovne.
Quizlet

Quizlet je interaktívna vzdelávacia online platforma, ktorá pomáha učiteľom a študentom vytvárať, ukladať a študovať akýkoľvek obsah vo forme dvojstranných kartičiek a automaticky generovaných hier.
Založil ju v roku 2005 Andrew Sutherland ako pomôcku pri štúdiu francúzskej slovnej zásoby na strednej škole. Preto je vhodný pre štúdium cudzích jazykov, ale aj pre štúdium ostatných predmetov, kde je potrebné poznať napríklad termín a jeho definíciu. V máji 2015 obsahoval viac ako 84 000 000 študijných setov. Podľa serveru Quantcast bol v máji 2015 v USA Ouizlet 62. najnavštevovanejšou webovou stránkou a mal globálne 28,6 mil. unikátnych návštevníkov mesačne. V základnej verzií je zadarmo vrátane aplikácie pre iOS a Android.
Tvorba študijného setu.
Tvorba nového setu vyžaduje vloženie názvu, prípadne popisu setov, nastavenie jazyka jednotlivých strán a vloženie obsahu. V základnej free verzii je možné pridať automatickú slovníkovú definíciu, preklad termínov a obrázok z databázy Flickr..
V platenej verzií je možné nahrať aj vlastný obrázok a audio. Pre tvorbu setov je potrebné vytvoriť minimálne dve kartičky. Pri každom sete, je možné nadstaviť súkromie – kto môže kartičky vidieť a kto editovať. Systém automaticky priradí zvukovú podobu termínov či definície.
Archilochos z Paru

Archilochos ("Archilochos") (* okolo roku 680 pred Kr., Paros – † okolo roku 645 pred Kr., Naxos) je považovaný za najstaršieho gréckeho lyrického básnika.
Archilochos zaviedol novú formu verša - jamb a bol prvým básnikom, ktorý písal o svojich pocitoch a zážitkoch. Okrem politických a spoločenských ironických veršoch písal aj ľúbostné erotické básne (piesne).
Biografia.
Archilochos sa narodil okolo roku 680 pred Kr. na ostrove Paros. O jeho živote toho vieme len málo. Prenasledovaný biedou opustil svoj rodný Paros a podieľal sa na kolonizácii ostrova Thasos a ako žoldnier bojoval a neskôr zrejme aj padol v boji. Dostal sa do sporu s Lykambom kvôli svadbe s jeho dcérou Neoboulou a jeho útočné básne z nešťastnej lásky ju údajne dohnali až k samovražde.
Ako vojak so záľubou básnika, skôr než vojnovú slávu vyhľadával zábavy s vínom a ženami. So svojim osudom sa väčšinou vedel vyrovnať čo dokazuje jeho výrok: "„...v radosti sa raduj, ak ale príde nešťastie, priveľmi nesmúť! Pozri na ľudský lós, ako sa mení!“" Ďalšie jeho slová priateľovi už vyznievajú pesimisticky: "„Ľudská duša, milý Glaukos, Leptinov syn, taká je, akú práve smrteľníkom každý deň Zeus zosiela“", tak ako aj úryvky z básní odzrkadľujúce jeho bolesť z beznádejnej nešťastnej lásky: "„Ja ležím v túžbe, nešťastne, bezduchý, v bolesti ťažkej, bohmi zoslanej na mňa, ktorá ma prebodla až do morku kostí ... Taká po láske túžba sa vplazila do hlbín mojej duše a zaliala mi zrak hustou tmou, útly rozum z pŕs mi ukradla...“"
Diela.
Archilochos písal krátke básne, často novátorskej povahy, v rozličných metroch (jamby, elegické distichon, trocheje), námet mnohých z nich určoval jeho osobný osud a prudký temperament. Bol výborným básnikom a mnoho z jeho diel sa zachovalo v citátoch neskorších autorov alebo na zlomkoch papyrusov, nezachovala sa však jediná jeho úplná báseň. Archilochov význam pre lyrickú poéziu nie je menší než význam Homérov pre poéziu epickú.
Poéziu v jambickom metre ("iambos") po prvýkrát použil Archilochos pre svoje satirické básne, ktoré mali vplyv na starú atickú komédiu. Rytmus jambov bol zrejme najbližší bežnej reči a tieto básne mali často satirický, politický, morálny či hanlivý tón. Na rozdiel od lyrickej poézie sa jambická poézia nespievala pri hudbe, ale prednášala alebo odriekavala. Archilochos od jedovatých satír, ktorými stíhal svojich nepriateľov, prechádzal vo svojich dielach aj k oslave životných radostí, lebo podľa neho pôžitok trvá len krátko a osud je vrtkavý.
Archilochos vo svojej poézii nazval lýdskeho kráľa Gyga tyranom, čo je prvé doložené použitie tohto výrazu v gréčtine.