Tatra T2

Tatra T2 (pôvodným pravopisom TII) je typ česko-slovenskej električky vyrábanej podnikmi Tatra Smíchov a ČKD Stalingrad v rokoch 19551962. Vo výrobe bol nahradený modernejším typom Tatra T3, v pravidelnej prevádzke bol v jednotlivých prípadoch do roku 2018.
Konštrukcia.
T2 vychádza zo svojho predchodcu, električky Tatra T1, a je ďalším členom typového radu električiek zodpovedajúcich americkej koncepcii PCC. Dokumentácia k výrobe T2 bola zakúpená od spoločnosti Westinghouse ešte pred druhou svetovou vojnou, doručená však bola až v roku 1946 pre výzbroj a v roku 1948 pre výrobu podvozkov. To znamená, že ide o jednosmerný jednočlánkový motorový električkový vozeň s dvoma dvojnápravovými podvozkami a podlahou v jednej úrovni, určený pre prevádzku sólo alebo v súprave zhodných spriahnutých vozňov, bez vlečného vozňa. Všetky dvojkolesia sú poháňané jednosmernými elektromotormi so sériovým budením. Motory sú v podvozku umiestnené pozdĺžne a poháňajú dvojkolesia cez kĺbový hriadeľ a kužeľovou prevodovku konštruovanú s ohľadom na nízky spôsobovaný hluk. Hluk jazdy znižujú tiež gumené vložky v kolesách.
Vozová skriňa sa oproti T1 predĺžila, rozšírila a vzhľadovo priblížila pôvodným električkám koncepcie PCC. Na pravej strane vozovej skrine má troje skladacie elektricky poháňané dvere (v verzii T2SU iba dvoje). Usporiadanie vozňa predpokladalo usmernený pohyb cestujúcich, teda nástup prednými dverami a výstup strednými alebo zadnými dverami. Miesta na sedenie tvorili (od druhého prototypu; prvý mal ešte pozdĺžne lavice ako T1) čalúnené koženkové sedačky v priečnom usporiadaní 1+2.
Električky sú vybavené elektrickou odporovou výzbrojou typu TR36. Napájacie napätie činilo pre výzbroj 600 V jednosmerného prúdu; štandardná prevádzka je s normálnou polaritou (+ v troleje, − v koľaji), podľa požiadaviek dopravných podnikov možno vozy upraviť aj na obrátenú polaritu (Brno, Ostrava, Košice). Vozne T2 boli štandardne dodávané s tyčovým zberačom prúdu.
Jazdu a brzdu ovláda vodič pravou nohou pomocou dvoch pedálov – vpravo je jazdný, vľavo brzdový. Brzdenie je ovládané ľavým pedálom. Prevádzková brzda je elektrodynamická, riadená zrýchľovačom takisto v piatich prúdových stupňoch.
V električke nie je použité žiadne pomocné médium typu hydrauliky alebo stlačeného vzduchu. Nepriame ovládanie elektrickej výzbroje (relé, stýkače, pohon zrýchľovača, ...), parkovacia brzda, koľajová brzda aj všetky doplnkové funkcie (už spomínané dvere, vonkajšie osvetlenie, núdzové osvetlenie, výstražný zvonec a ďalšie), to všetko je riešené elektrickými prístrojmi na pomocné napätie 24 V, ktoré je získavané rotačným motorgenerátorom. Na oboch koncoch hriadeľa motorgenerátora sú nasadené ventilátory, ktoré zaisťujú chladenie trakčných motorov a zrýchľovača. Väčšina vozňov bola vybavená už z výroby štandardnou zásuvkou mnohočlenného riadenia. Vozne boli vybavené jedným predným reflektorom a v prevádzke boli často upravované na prevedení s dvoma reflektormi.
Do tohto typu električky je možné montovať podvozky ako pre normálny rozchod koľají 1435 mm resp. ruský rozchod 1524 mm, ako aj pre úzky rozchod 1000 mm alebo pre iné, neštandardné rozchody podľa požiadaviek dopravných podnikov.
Prototypy.
Na prelome rokov 1954 a 1955 boli vyrobené prvé dva vozne typu T2. Oba od roku 1955 jazdili v skúšobnej prevádzke v Prahe (prvý prototyp označený evidenčným číslom 6001, druhý obdržal ev. č. 6002). Vozeň ev. č. 6001 bol v Prahe v prevádzke do roku 1964, kedy bol odovzdaný do Olomouca, kde bol pod evidenčným číslom 115 v prevádzke do roku 1985, kedy bol aj napriek všetkej snahe tamojších električkových nadšencov s ostatnými olomouckými vozmi typu T2 vyradený a zlikvidovaný.
Druhá prototypová električka ev. č. 6002 bola už v roku 1956 kvôli skúškam odovzdaná na úzkorozchodnú električkovú sieť do Liberca, išlo o prvú električku typu T nasadenú na úzkorozchodnú trať. O rok neskôr bol vozeň prevezený do Bratislavy. Tam jazdil v pravidelnej prevádzke do roku 1977, kedy bol odovzdaný pražskému Múzeu MHD. Rekonštrukcia električky sa dlho vliekla, do pôvodného stavu bol vozeň uvedený až v roku 1999. Zaujímavosťou je, že vo všetkých mestách jazdil s pôvodným pražským evidenčným číslom 6002.
Rekonštrukcia a modernizácia.
Tyčový zberač bol nahradený pantografom.
Rekonštrukcia zahŕňala tiež úpravu elektrickej výzbroje na vykonanie TR37 ako u typu T3, použitie elektronických prvkov a informačného systému. Tieto vozne dostali aj dva svetlomety a sú označované Tatra T2R.
Dodavky.
Posledné električky tohto typu jazdili v bežnej prevádzke do 17. novembra 2018 v Liberci. Išlo o dva zmodernizované vozne T2R prevzaté z Ostravy.