burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Johannes Georg Bednorz

Johannes Georg Bednorz (* 16. máj 1950, Neuenkirchen, Nemecko) je nemecký fyzik.
V roku 1987 dostal spolu s Karlom Alexandrom Müllerom Nobelovu cenu za fyziku za prácu v oblasti vysokoteplotnej supravodivosti, presnejšie za objav supravodivosti v keramických materiáloch.
Karl Alexander Müller

Karl Alexander Müller (* 20. apríl 1927, Bazilej, Švajčiarsko† 9. január 2023, Zürich) bol švajčiarsky fyzik. 
V roku 1987 dostal spolu s Johannesom Georgom Bednorzom Nobelovu cenu za fyziku za objav supravodivosti v keramických materiáloch. Bol členom Poľskej akadémie vied.
Jaroslav Šedivý (bubeník)

Jaroslav "Erno" Šedivý (* 15. október 1947) je český bigbítový bubeník. Preslávil sa najmä ako bubeník českej psychedelickej rockovej skupiny The Primitives Group, prog-rockovej skupiny Flamengo a jazz-rockovej Energit. 
V roku 1973 emigroval a počas pobytu v USA pôsobil s Jello Biafrym a najrôznejšími kapelami ako napríklad Invisible Pedestrian alebo Life After Life. V súčasnosti je členom skupín Chernobyl High, Tarantula, GK Brothers Blues Band, Los Losos a Effect.
Jaroslav Šedivý hrá na bicích značky Pearl a používa činely Paiste.
Konceptuálny text

Konceptuálny text sa začína používať pri pomenovaní rôznorodých lingvistických prejavov konceptuálneho umenia, neokonceptuálneho a postkonceptuálneho umenia len v posledných rokoch. Predchádzali mu rôzne jednoduchšie prejavy vychádzajúce z vizuálnej či experimentálnej poézie, lettrizmu, ako aj prvé ukážky autonómneho textu vo výtvarnom umení v 60-tych rokoch u Juliusa Kollera, Eda Ruschu, Josepha Kosutha, Romana Opalku, či rôzne oznamy, záznamy, grafy, partitúry... Nové polohy reprezentuje tvorba Brucea Naumana, Heinza Gappmayra, Jacka Piersona.
Zložitejšie, plne autonómne stratégie, sa rozvíjajú príchodom neokonceptuálnych a postkonceptuálnych tendencií od konca 80-tych rokov. Prvé segmentované a simultánne konceptuálne texty prináša Blažej Baláž (HROBONJOUR, 1992), iné polohy reprezentujú Stano Filko, Jiří Valoch, Boris Ondreička, Václav Stratil, Jan Šerých, Ján Mančuška. Teórii konceptuálneho umenia a hlavne textu sa dlhé roky venuje český teoretik Jiří Valoch (1946) a najsúčasnejším podobám neokonceptuálneho a postkonceptuálneho textu Roman Gajdoš (1983), teoretik pôsobiaci na Trnavskej univerzite. V Galérii Jána Koniarka v Trnave kurátorsky realizoval v roku 2009 medzinárodnú výstavu INTERTEXT / Od konceptuálneho k postkonceptuálnemu textu.
Slovakiaring

Slovakiaring je pretekársky okruh na Slovensku, nachádzajúci sa v katastrálnom území obce Orechová Potôň v okrese Dunajská Streda. Bol postavený v rokoch 20082009 a autorom projektu je rakúsky architekt Hans Roth.
Varianty tratí.
Okruh ponúka 6 variant v oboch smeroch, teda spolu 12 rôznych tratí s dĺžkou od 2632 do 5922 metrov.
Heidi Fleiss

Heidi Fleiss (* 30. december 1965, Los Angeles, Kalifornia, USA) je americká prostitútka, ktorá pod pseudonymom "Holywood Madame" v 1990-tich rokoch založila a viedla najznámejšiu holywoodsku escortnú agentúru.
Pôvod a mladosť.
Heidi vyrastala so šiestimi súrodencami v situovanej americkej rodine v Los Angeles. Jej otec Paul M. Fleiss bol detský lekár a matka učiteľka.
Matúš Andreanin

Matúš Andreanin (* 31. marec 1989, Humenné) je slovenský hokejový brankár.
Klubový hokej.
Je odchovancom klubu HKm Humenné, neskôr hral na poste brankára v PHK Prešov. V sezóne 2005/06 odohral 11 zápasov za HC Košice a dokončil ju v Prešove. 
Sezónu 2006/07 odohral celú v družstve juniorov HC Košice. V nasledujúcom roku už hral aj v 1.lige za klub HK VTJ Trebišov a zapojil sa do projektu HK VSR SR 20. V sezóne 2008/09 hral tiež za dvadsiatkárou pod názvom HK Orange 20 a súčasne bol aj tretím brankárom HC Košice. Klub v tejto sezóne získal titul majstra Slovenska. Po skončení základnej časti odišiel na hosťovanie do klubu HC 46 Bardejov. V sezóne 2009/10 odišiel do Zvolena.Dnes Pôsobí v HC 46 Bardejov.
Abell 370

Abell 370 je kopa galaxií, ktorá sa nachádza vo vzdialenosti približne 4 miliardy ly od Zeme v súhvezdí Veľryba. Jej jadro tvorí niekoľko stoviek galaxií. Je pomenovaná po Georgovi Ogdenovi Abellovi a je to najvzdialenejšia katalogizovaná kopa galaxií.
Zoznam kôp galaxií Abell

Katalóg kôp galaxií Abell je takmer kompletný katalóg s približne 4000 kopami galaxií a s najmenej 30 členmi s červeným posunom z=0,2. Pôvodne bol zostavený Georgom Ogdenom Abellom v roku 1958 a rozšírený Georgom Abellom, Haroldom Corwinom a Ronaldom Olowinom 1987.
Areocentrická dráha

Areocentrická dráha je obežná dráha okolo planéty Mars. Mesiac, pre porovnanie, je na geocentrickej dráhe okolo Zeme. 
Predpona "areo-" je odvodená zo starogréckeho slova Ares, ktoré je personifikáciou planéty Mars v gréckej mytológii.
Fórum (časopis)

Fórum bol slovenský časopis o umení, stavbe a interiéri, ktorý začal v roku 1931 vydávať Endre Szőnyi.
V roku 1931 vznikli prvýkrát v histórií Slovenska tri architektonické mesačníky, ktoré vypĺňali medzeru vo vývine slovenskej kultúry a spĺňali úlohu vymedzenia sféry architektonickej tvorby. Následky hospodárskej krízy boli bezprostredným impulzom pre založenie časopisov. Ostrý konkurenčný zápas zasiahol (obzvlášť na Slovensku) projektantov a staviteľské firmy. „Majúc na pamäti ťažké časy“ urobili členovia architektonickej sekcie „Kunstvereinu“ prvý krok a utvorili podmienky pre vznik mesačníka „Fórum“.
Mesačník pre výtvarné umenie a architektúru vydával Szőnyi s veľkým nadšením (prvé číslo január 1931). Najskôr bol trojjazyčný – slovensko–maďarsko–nemecký. Keď začal vychádzať sčasti konkurenčný Slovenský staviteľ, obmedzil sa na maďarskú a nemeckú verziu. 
Snažilo sa byť optimistické a pokrokové, sledovalo nové európske umelecké trendy. A. Szőnyi vyhradil široký priestor pre demokraticky zamerané progresívne názory a usiloval o "duchovné stretnutie a tvorivé spolupracovanie národov v dunajskej kotline."
Celú dobu jestvovania časopisu sledoval kultúrno-politickú líniu, ktorú vyjadruje veta: "Na našej zástave stále jasnejšími literami možno čítať, že sme pokorní tvorcovia a sebavedomí hlásatelia duchovne priekopníckeho ľudského typu."
Medzi jeho prispievateľmi sa objavovali aj také zvučné mená ako Le Corbusier. Malo zahraničných spolupracovníkov a aj stály okruh zahraničných čitateľov.
Obsah „Fóra“ rozšírili na základe poznatkov o systetizujúcich zákonov šírenia kultúry – z pôvodne koncipovaného mesačníka pre architektov vznikol časopis výtvarného umenia. Posledné číslo vydali v decembri v roku 1938.
Karosa B 841

Karosa B 841 je model mestského kĺbového autobusu, ktorý vyrábala spoločnosť Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1997 až 1999.
Konštrukcia.
Vozidlá B 841 konštrukčne vychádzajú z klasického typu B 741. Ide teda o trojnápravový kĺbový autobus s polosamonosnou karoseriou panelovej konštrukcie. Skladá sa z dvoch častí, ktoré sú navzájom spojené kĺbom a krycím mechom. Hnacia je zadná náprava, za ktorou sa priestore zadného panelu nachádza motor. Vzhľadovo je autobus prakticky zhodný s typom B 741. V pravej bočnici sa nachádzajú štyri dvojkrídle výklopné dvere, v každom článku vždy dvoje. Prvé a posledné sú užšie než ostatné dve. Od typu B 741 sa B 841 líši červenými držadlami v interiéri, kvalitnejším zateplením vozidla a hlavne zasklenou prepážkou pred prvými sedadlami, ktorá oddeľuje vodiča od priestoru pre cestujúcich. Sú v nej umiestnené dvere, ktoré môže vodič v otvorenom stave zaistiť, takže cestujúci môžu v tomto prípade používať i predné dvere autobusu.
Výroba a prevádzka.
Autobusy B 841, ktoré boli vyrábané medzi rokmi 1997 a 1999, boli určené predovšetkým pre export do krajín bývalého Sovietskeho zväzu, kde boli problémy so schválením autobusov novej rady 900. Preto sa Karosa rozhodla pre tieto štáty pokračovať vo výrobe mierne modifikovaných vozidiel rady 700, ktoré označila novou radou 800. „Deväťstovková“ rada začala byť do týchto krajín dodávaná v roku 1999 a produkcia rady 800 bola v tomto roku ukončená. Medzi rokmi 1997 a 1999 bolo vyrobených celkom 110 autobusov B 841.
Karosa B 831

Karosa B 831 je model mestského autobusu, z ktorého boli vyrobené tri kusy národným podnikom Karosa Vysoké Mýto v druhej polovici 80. rokov 20. storočia. Malo ísť o nástupcu typu Karosa B 731. Spolu s trolejbusom Škoda 17Tr sa B 831 mal stať súčasťou novej unifikovanej rady mestských autobusov.
Konštrukcia.
Autobus B 831 je dvojnápravový mestský autobus s polosamonosnou karosériou panelovej konštrukcie. Konštruktéri vytvorili pomerne nadčasový dizajn vozidla, ktorý v hojnej miere využíval plasty a ďalšie vtedy progresívne prvky. V pravej bočnici sa nachádzajú troje dvojkrídle výklopné dvere. Sedačky pre cestujúcich sú umiestnené priečne v rozmiestnení 2+2.
Výroba a prevádzka.
Potom, čo začala v závode vo Vysokom Mýte výroba autobusov Karosa rady 700 a v Škode Ostrov produkcia trolejbusov typu 14Tr, začalo sa roku 1983 uvažovať opäť o unifikácii česko-slovenských autobusov a trolejbusov (prvý pokus bol už v 60. rokoch: Karosa ŠM 11/Škoda T 11). Počas niekoľkých rokov vznikol projekt, podľa ktorého mali byť nové unifikované vozidlá odhlučnené, odľahčené, s nižšou podlahou a tiež s veľkým počtom spoločných dielov. Po nežnej revolúcii však už nebol o unifikáciu záujem, navyše samotná Karosa sa ocitla v podobnej kríze ako ostatné česko-slovenské podniky.
Tri kusy tohoto vozidla boli vyrobené v rokoch 1987 až 1989. Prvý z nich, vzor vo forme nepojazdného skeletu, bol využívaný pre záťažové skúšky v Škode Ostrov, potom bol zošrotovaný. Druhý funkčný vzor bol do roku 1995 využívaný ako servisné vozidlo Karosy. Potom bol ako historický exponát predaný do Technického múzea v Brne (TMB). Prototyp autobusu, ktorý opäť používala Karosa ako servisné vozidlo, bol tiež predaný TMB na náhradné diely. Múzeum ho v roku 1997 (po využití niektorých súčiastok) predalo Dopravnému podniku Ostrava na náhradné diely pre trolejbusy 17Tr, zošrotovaný bol v roku 2004.
Zoznam základných a stredných škôl v Prešove

Toto je zoznam základných a stredných škôl v Prešove:
Martin Rakovský (generál)

Martin Rakovský (predikát „z Veľkého Rakova“; * 17. december 1754, Rakovo – † 25. apríl 1828, Dej) bol barón, dôstojník a generál slovenského pôvodu.
Životopis.
Jeho otec bol Alexander Rakovský a matka Johana rod. Dietrichová. Roku 1771 vstúpil v Banskej Bystrici, kde pravdepodobne študoval, do pluku Hadikových husárov. Od roku 1774 slúžil v Bukovine, 1784 sa zúčastnil na potláčaní sedliackeho povstania v Sedmohradsku. Roku 1789 účastník vojny s Tureckom, 1793 s Francúzskom, 1794 v Holandsku, 1796 a 1799 v bojoch v Taliansku. V roku 1812 dosiahol hodnosť generálmajora, zároveň bol povýšený do barónskeho stavu. 1801 vyznamenaný rytierskym krížom Radu Márie Terézie.
Ján Valach (geológ)

Ján Valach (* 18. december 1928, Tuháre - † 17. október 1978, Banská Bystrica) bol slovenský geológ.
Životopis.
Zameriaval sa na výskum, vyhľadávanie a prieskum ložísk nerastov v oblasti Poľany, na území pohoria Javorie, v Kremnických vrchoch a na pohorí Vtáčnik. Vedúci odbornej skupiny v Geologickom prieskume, n.p. závod Banské Bystrica (1971-1978). Výsledky bádaní publikoval v odborných časopisoch a zborníkoch.
Zoznam predstaviteľov mesta Banská Bystrica

Zoznam predstaviteľov mesta Banská Bystrica obsahuje výpis najvyšších predstaviteľov mesta, t. j. v rámci jednotlivých historických období:
Richtári (12551850).
Prvým známym richtárom Banskej Bystrice bol Ondrej (alebo Andrej), miestny banský podnikateľ, ktorá za zásluhy pri založení Banskej Bystrice a rozvíjaní banského podnikania získal od kráľa Belo IV. donáciu na pozemky a lesy medzi Banskou Bystricou a Slovenskou Ľupčou (1263).
"Zoznam richtárov spracovaný podľa ."
Vládny komisár (19381944) a mešťanosta (1944).
Ako vládny komisár v Banskej Bystrici slúžil do 15. mája 1944 Michal Samuhel, ktorý bol už v predchádzajúcom období dvakrát zvolený za starostu. Po ustanovení povstaleckého slovenského územia v Banskej Bystrici, ktorá sa stala sídlom Slovenskej národnej rady, vedúceho zákonodarného a výkonného orgánu v Slovenskom národnom povstaní, mal správu mesta v kompetencii mešťanosta Ondrej Smida (15. máj31. august 1944)
Primátori (od 1990).
V súlade so zákonom SNR č. 369/1990 Zb. o obecnom zriadení je od roku 1990 najvyšším predstaviteľom, výkonným a štatutárnym orgánom mesta primátor. Je volený priamou voľbou občanov mesta na štvorročné obdobie, pričom jeho funkčné obdobie sa skončí zložením sľubu novozvoleného primátora.
Literatúra.
Publikácie
Internetové zdroje
Zákony
Karosa B 832

Karosa B 832 je model mestského autobusu, ktorý vyrábala spoločnosť Karosa Vysoké Mýto v rokoch 1997 až 1999.
Konštrukcia.
Autobus B 832 je konštrukčne takmer zhodný s vozidlom B 732. Ide o dvojnápravový autobus s hranatou, polosamonosnou karosériou panelovej konštrukcie a motorom nachádzajúcim sa za zadnou nápravou. Dizajnovo je rovnaký ako B 732. V pravej bočnici sa nachádzajú troje dvojkrídle výklopné dvere (predné sú užšie než ostatné). Sedačky pre cestujúcich sú rozmiestnené 1+2, nad nápravami 2+2. Od vozidiel B 732 sa odlišuje lepším zateplením, pretože vozidlá tohoto typu mali byť prevádzkované predovšetkým v Rusku, červenými držadlami v interiéri a tiež hlavne zasklenou prepážkou pred prvými sedadlami, ktorá oddeľuje priestor pre vodiča od priestoru pre cestujúcich. Vodič má ale možnosť nechať prepážku do zvyšku vozidla otvorenú, takže v tomto prípade môžu cestujúci využívať i predné dvere.
Výroba a prevádzka.
Pretože v štátoch bývalého Sovietskeho zväzu boli problémy so schvaľovaním novej rady 900, rozhodla sa Karosa pre tieto krajiny naďalej vyrábať upravené vozidlá rady 700 pod novým označením – radou 800 (tá bola v 80. rokoch už raz použitá). „Osemstovkové“ autobusy boli vyrábané od roku 1997, kedy bola ukončená produkcia rady 700, do roku 1999, kedy konečne túto radu nahradili v exporte na východ autobusy rady 900. Autobusov B 832 bolo celkom vyrobených 102 kusov.
Vozidlá B 832 boli určené predovšetkým na export do krajín bývalého Sovietskeho zväzu. Niekoľko málo kusov ale vzhľadom na nesolventnosť kupujúcich skončilo v Česku a Slovensku. Niektoré vozidlá B 832, prevádzkované na území bývalého Česko-Slovenska, boli tiež kúpené ako „náhradné“ skrine pre staršie autobusy rady 700.
Renault Twingo

Renault Twingo je miniautomobil francúzskej automobilky Renault určený hlavne do mesta. Predstavený bol v roku 1992 na parížskom autosalóne Mondial de l'Automobile a jeho výroba sa začala v roku 1993. Kvôli netradičnému dizajnu sa rýchlo stal populárny v celej Európe.
Prvá generácia.
Vozidlo Renault Twingo navrhol hlavný návrhár automobilky Renault Patrick le Quément. Vzhľadom sa trochu podobá poľskému prototypu Beskid, z ktorého vraj návrh vycházal. Názov Twingo vznikol kombináciou slov Twist, Swing a Tango, čo malo podporiť atraktívny image celého vozidla. 
Prístrojová doska bola hneď zo začiatku výroby vybavená rýchlomerom, meračom paliva, hodinami a počítadlom prejdených kilometrov, ktoré sa dalo vymazať stlačením tlačidla na konci stĺpika volantu. Auto malo posuvné zadné sedadlá.
Celá prvá generácia Twinga bola vybavená štvorvalcovým benzínovým motorom. Prvý dostupný motor bol 1,2 litrový 55 hp (41 kW) motor, ktorý neskôr nahradil 1,2 litrový motor s 60 hp (45 kW). Ďalší motor, dodávaný od roku 2000, mal výkon 75 hp (56 kW).
Rad častí vozidla malo Twingo spoločné s ďalšími automobilmi Renault.
Prvá generácia Renaultu Twingo sa vyrábala v rokoch 19932012, čo je omnoho dlhšie, než činí obvyklý sedemročný cyklus jednotlivých modelov. Počas tohto času zmenila trikrát "facelift", a to v rokoch 1998, 2000 a 2004.
Twingo sa vyrábalo vo Francúzsku od roku 1992 a v Kolumbii a Uruguaji od roku 1999 do 2002. Výroba prvej generácie vo Flins vo Francúzsku bola zastavená 28. júna 2007, v Sofasa v Kolumbii sa vozidlo vyrába pre juhoamerický trh dodnes.. Celkom bolo do 30. júna 2007 vyrobených 2 478 648 áut.
Elektrická verzia.
Elektrická verzia vozidla Renault Twingo bola predstavená na autosalóne v Ženeve v roku 2006 a používala batérie typu Zebra.
Druhá generácia.
Aj automobil Renault Twingo druhej generácie navrhol, rovnako ako vozidlo prvej generácie, hlavný návrhár automobilky Patrick le Quément. Automobil bol verejnosti predstavený v roku 2006 na parížskom autosalóne "Mondial de l'Automobile". Je postavený na podvozku vozidla Renault Clio Mark II, so zvýšeným dôrazom na bezpečnosť cestujúcich.
Vozidlá druhej generácie sa od roku 2007 vyrábajú v Slovinsku.
Kompozitný sloh

Kompozitný sloh je jedným z architektonických štýlov starovekého Ríma. Je spojením dvoch gréckych slohov (iónsky sloh a korintský sloh). Spojenie týchto dvoch štýlov sa prejavuje najmä u hlaviciach kompozitných stĺpov. Ich echinus, teda stredná časť hlavice, obsahuje prvky oboch slohov - je zdobený iónskymi volútami a dvoma radmi korintských akantov. Drieky kompozitných stĺpov stoja ako väčšina stĺpových driekov na pätkách a sú vertikálne kanelované, čiže zvislo žliabkované, pričom sa kanelúry nestýkajú v hranách. Výška stĺpov, vrátane pätky a hlavice, je podľa pravidiel presne desaťkrát väčšia ako šírka ich driekov pri pätke.
Kompozitný sloh je veľmi podobný rímsko-korintskému, preto bol až do renesancie považovaný za neskororímsku obdobu korintského slohu. Za najstaršiu stavbu s prvkami kompozitného štýlu sa považuje Titov víťazný oblúk, nachádzajúci sa v Ríme, ktorého súčasťou sú kompozitné stĺpy.
Jozef Škultéty (lesný inžinier)

Jozef Škultéty (* 14. február 1909, Sihla - † 18. január 1989, Banská Štiavnica) bol lesný inžinier a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
Študoval na Štátnej vyššej lesníckej škole v Banskej Štiavnici (1925-1929), na lesníckom odbore VŠZ v Brne (1931-1937). Roku 1937 získal titul Ing., v roku 1946 sa stal mimoriadnym vysokoškolským profesorom. Pôsobil ako pracovník Správy štátnych lesov a majetkov Kraslicoach, ako profesor Štátnej vyššej lesníckej školy v Banskej Štiavnici (1939-1945), riaditeľ Štátnej vyššej drevársko-piliarskej školy v Žarnovici (1932-1945), riaditeľ Štátnej vyššej lesníckej školy v Banskej Štiavnici (1948-1951), vedecký pracovník v Zbraslavi nad Vltavou, vo Zvolene (1959-1975), súčasne vedúci výskumnej stanice lesného hospodárstva v Banskej Štiavnici (1964-1966). Účastník SNP, väzeň koncentračných táborov. V tvorivej činnosti sa zameriaval na ochranu lesov a poľovnícky výskum. Zaoberal sa históriou poľovníctva a rybárstva v banskoštiavnickej oblasti, podieľal sa na vytváraní slovenskej poľovníckej terminológie. Prispieval odbornými článkami do časopisov. Vypracoval heslá o poľovníctve do Encyklopédie Slovenska (1977-1982). Člen a funkcionár odborných inštitúcií, predseda redakčnej rady Poľovníckeho zborníka. Nositeľ vyznamenaní.
Človek proti divočine

Človek proti divočine (angl. "Man vs. Wild") je britský dokumentárny seriál vyrobený televíziou Discovery Channel. Zámerom je ozrejmiť divákovi pravidlá nutné na prežite v rôznych extrémnych oblastiach sveta.
Príbeh.
Britský dobrodruh a vojak Bear Grylls v seriáli demonštruje vplyv extrémnych podmienok v rôznych oblastiach sveta, ktoré sú zväčša aj navštevovanými turistickými destináciami. Grylls simuluje úlohu strateného turistu a len s minimálnou výbavou a bohatými skúsenosťami z výcviku v špeciálnej jednotke britskej armády predvádza pravidlá prežitia v nehostinnej krajine. Diváka ozrejmuje so znalosťami nutnými na nájdenie zdroja pitnej vody, ulovenie koristi, zdolávania prírodných prekážok (riek, kaňonov) a privolania pomoci.
Premiéra.
Seriál bol prvýkrát odvysielaný na Discovery Channel 27. októbra 2006, kde je vysielaný v rôznych jazykoch (okrem iných v slovenčine a češtine), taktiež pod názvom Ako prežiť (angl. "Ultimate Survival").
Slovenská verzia bola distribuovaná na DVD denníkom SME.
Binárna sústava (astronómia)

Binárna sústava alebo zriedkavo binárny systém je astronomický výraz pre dva objekty vo vesmíre (zvyčajne hviezdy, ale aj planéty, galaxie a asteroidy), ktoré sú pri sebe tak blízko, že ich gravitačná interakcia spôsobuje ich obeh okolo spoločného ťažiska, pričom toto ťažisko sa nenachádza vo vnútri ani jedného z týchto objektov. "Viacnásobný systém" je podobný ako binárny, ale skladá sa z troch a viacerých objektov.
CP Puppis

CP Puppis (alebo Nova Puppis 1942) bola jasná nova, ktorá sa vyskytla v súhvezdí Korma v roku 1942.
CP Puppis dosiahla zdanlivú hviezdnu veľkosť 0,3.
Súradnice:
Malý rak

Súhvezdie Malý rak bolo súhvezdie zložené z hviezd v súhvezdí Blíženci, priľahlé k súhvezdiu Raka. Toto súhvezdie zaviedol Petrus Plancius v roku 1613. Na hviezdnych mapách sa vyskytovalo v 17. storočí, ale od 18. storočia sa už nepoužíva.
Canis Minoridy

Canis Minoridy sú meteorický roj, ktorý prichádza zo smeru súhvezdia Malý pes.
Tigris (súhvezdie)

Súhvezdie Tigris, pomenované po rieke Tigris, je súhvezdie vymyslené Jakobom Bartschom v 17. storočí (alebo Petrusom Planciusom). Jeden koniec sa nachádzal blízko ramena súhvezdia Hadonos, druhý blízko súhvezdia Pegas a vo vnútri sa nachádzala oblasť dnes známa ako súhvezdie Líška, prechádzajúca medzi súhvezdiami Labuť a Orol. Neobjavilo sa v Johann Elert Bodeho atlasoch a čoskoro sa na neho zabudlo.
Hnutie 2. jún

Hnutie 2. jún () bola anarchistická mestská partizánska organizácia pôsobiaca v Západnom Nemecku v rokoch 1972 až 1980. 
Názov skupiny sa viaže k dátumu 2. júna 1967, keď bol pri veľkej demonštrácii proti návšteve iránskeho šacha v Berlíne políciou zastrelený študent Benno Ohnesorg. Bezprostredným popudom k založeniu hnutia sa však stala až smrť ľavicového radikála Georga von Raucha zo 4. decembra 1971, ktorý zahynul pri prestrelke s políciou, ktorá sa ho pokúšala zatknúť. Následne sa v Západnom Berlíne stretlo viacero autonomistických skupín, ktoré sa dohodli na zlúčení a založení mestskej guerily. Medzi zakladajúcimi členmi boli aj známe postavy nemeckého študentského protestného hnutia 60. rokov ako Till Meyer, či Fritz Teufel zo známej Komúny 1. 
Skupina zorganizovala viacero bombových útokov, prepadov bánk, únosov či úspešných útekov z väzenia. 10. novembra 1974 na protest proti smrti člena RAF Holgera Meinsa hnutie zastrelilo federálneho sudcu Güntera von Drenkmanna. Ich najznámejšou akciou sa však stal únos politika CDU, kandidáta na starostu Berlína Petera Lorenza z 27. februára 1975. Únoscom sa podarilo s vládou vyjednať prepustenie piatich zadržaných členov hnutia a zabezpečiť ich odlet do jemenského Adenu. Následne na to, po vyše piatich dňoch zadržiavania, Lorenza nezraneného prepustili.
Hoci bolo anarchistické "Hnutie 2. jún" ideologicky v opozícii k marxistickej Frakcii červenej armády, médiá aj polícia často obidve organizácie zamieňali a keď sa hnutie 2. júna 1980 rozpustilo, mnoho jeho členov k RAF aj prešlo. Iní buď s teroristickou činnosťou prestali, alebo v nej pokračovali v Revolučných bunkách.
Matúš Petričko

Matúš Petričko (* 4. apríl 1980, Košice) je slovenský hokejový útočník.
Klubový hokej.
Je odchovancom klubu HC Košice. V sezóne 1997/98 hral za belgický klub Yeti Bears Eeklo následne sa vrátil do Košíc. Postupne hral za slovenské tímy HK VTJ Spišská Nová Ves, HK ŠKP Poprad a MHC Martin. Potom sa vybral opäť do zahraničia. Legionársky chlebík okúsil v belgickom Phantoms Deurne, britských kluboch Bracknell Bees, Newcastle Vipers, Nottingham Panthers a Cardiff Devils. Ďalšia sezóna 2008/09 začala v kazašskom klube Kazzinc Torpedo Usť-Kamenogorsk a skončila titulom majstra Slovenska v ľadovom hokeji s tímom HC Košice. V sezóne 2009/2010 sa vrátil na ostrovy do britského klubu Newcastle Vipers.
Kostol svätého Štefana Kráľa (Rudiny)

Kostol sv. Štefana Kráľa je rímskokatolícky kostol v Žiline, postavený v neskororománskom slohu. Ide o najstaršiu architektonickú pamiatku na území mesta a podľa povesti dal tento kostol postaviť prvý uhorský kráľ sv. Štefan na pamiatku bitky, ktorú mal vybojovať s vojskami poľského kráľa Boleslava Chrabrého niekedy na začiatku 11. storočia (uvádzajú sa roky 1018 i 1025). Pôvodne slúžil kostol ako bohoslužobné miesto pre niekoľko okolitých osád. Dnes je súčasťou žilinskej mestskej časti Dolné Rudiny. Kostol je ohradený kamenným múrom so vstupnou bránou a kruhovou baštou z polovice 16. storočia.
Dejiny.
Kostol sa po prvýkrát spomína v roku 1429 v Žilinskej knihe. Podľa archeologických výskumov (v roku 1995 a 2000) bol kostol postavený začiatkom 13. storočia a v jeho okolí sa nachádzalo šesť alebo sedem stredovekých osád, známych ako "terra de Selinan".
V roku 1762 zmenila vzhľad kostola rozsiahla baroková prestavba, ktorá premiestnila pôvodný vstup z južnej strany na západnú, strop bol nahradený klenbami a malé románske okná boli zamurované a nahradili ich veľké, barokové.
Unikátne sú aj maľby apoštolov v interiéri, datované približne do roku 1260, podobné tým, aké môžeme nájsť v inkubániách z 12. storočia. Mladšie maľby predstavujú uhorských kráľov, sv. Ladislava, sv. Imricha, sv. Štefana a sv. Alžbetu. Pri výskumoch bolo objavených aj 15 kostrových hrobov zo 17.18. storočia.
V areáli kostola sa nachádza aj Kaplnka Božieho Tela z konca 14. a začiatku 15. storočia, ktorá slúžila ako kostnica. V jej okolí a interiéri sa našlo až 80 kostrových hrobov datovaných od 12. do konca 19. storočia (najmladšia minca je z roku 1899). V nich sa našlo viacero mincí, dva železné kosáky, hlavica richtárskej palice a bronzový prsteň s nápisom IOACIVE z približne 12.13. storočia. Nápis môže byť skratkou latinského "Ioannes cives" (občan Ján).
Kostolík aj areál sú v pomerne dobrom stave. Sú prístupné počas bohoslužieb a kultúrnych podujatí, alebo na objednávku. V noci je osvetlený.
Západné Nemecko

Západné Nemecko môže byť:
Heinrich Rohrer

Heinrich Rohrer (* 6. jún 1933, St. Gallen, Švajčiarsko - † 16. máj 2013) bol švajčiarsky fyzik. 
V roku 1986 dostal Nobelovu cenu za fyziku za vynález riadkovacieho tunelového mikroskopu (STM), ktorý učinil spolu s Gerdom Binnigom. Rohrer získal 1/4 ceny, o cenu sa delí s Gerdom Binnigom (1/4) a Ernstom Ruskom (1/2), vynálezcom elektrónového mikroskopu.
Maďarská socialistická strana

Maďarská socialistická strana, skrátene MSZP, () je parlamentná ľavicová politická strana v Maďarsku. V maďarských pomeroch má strana funkciu sociálnej demokracie.
MSZP vznikla v roku 1989 rozpadom Maďarskej socialistickej robotníckej strany. V prvých slobodných voľbách v roku 1990 získala iba 33 kresiel a bola v opozícii. O štyri roky neskôr vo voľbách zvíťazila so ziskom 209 mandátov. I keď strana získala nadpolovičnú väčšinu, rozhodla sa vládnuť spolu s SZDSZ. V parlamentných voľbách v Maďarsku v roku 1998 bola strana so 134 kreslami na druhom mieste za pravicovým Fideszom, voči ktorému bola v opozícií.
Babylon Circus

Babylon Circus je francúzska, v súčasnosti deväťčlenná, skupina pochádzajúca z Lyonu. Skupina, ktorú r. 1995 založil spevák David Baruchel, kĺbi vo svojej hudbe žánre rocku, reggae, ska, je však výrazne inšpirovaná aj cirkusovou hudbou a francúzskym šansónom. Aj napriek šiestim radovým albumom, Babylon Circus získali popularitu predovšetkým vďaka energickým, divadelným a výrazne muzikantským vystúpeniam a pódiových show. V priebehu jedného desaťročia zaznamenali úspech takmer na celom svete: koncertné turné odohrali v Európe, Amerike, Austrálii, pričom medzi úspešné koncerty patrili aj vystúpenia v Rusku a v Sýrii. 
Skupina spievajúca vo francúzštine i angličtine je známa aj svojimi pacifistickými textami a vystúpeniami.
Výraznou charakteristickou črtou skupiny tiež je, že aj napriek dobrým vzťahom s fanúšikmi, popularita zoskupenia nie je postavená na jednotlivých členoch, ani na ich osobnom živote. Členovia nepublikujú materiály o ich súkromnom živote a vystupujú pod krstnými menami, či osobnými prezývkami.
Leon Max Lederman

 
Leon Max Lederman (* 15. júl 1922, New York, New York, USA – † 3. október 2018, Rexburg, Idaho)) bol americký fyzik. 
V roku 1988 obdržal spolu s Jack Steinbergerom a Melvinom Schwartzom Nobelovu cenu za fyziku za metódu neutrínového zväzku a demonštráciu existencie leptónových dubletov objavom miónového neutrína.
Bol známy aj tým, že vo svojej knihe "The God Particle: If the Universe Is the Answer, What Is the Question?" z 1993 označil Higgsov bozón ako „božskú časticu“.
Ústupkový portál

Ústupkový portál je portál, ktorý je stavaný tak, aby relatívne malé dvere vo fasáde zdanlivo pôsobili väčšie tým, že sa otvor stupňovito rozširuje do strán. Optický účinok je silný najmä v hrubej stene. Stupne sú často zdobené stĺpikmi alebo postavami. Rozšírený je najmä v románskej a gotickej architektúre.
Dračia búrka

Dračia búrka je názov veľkej, svetlej a komplexnej prúdiacej búrky na južnej pologuli planéty Saturn. Búrky Saturna sú dlhodobé, s pravidelnou produkciou bielych oblakov. Oblasť je silným zdrojom rádiových impulzov, ktoré boli dlhý čas pre vedcov veľkou neznámou. Neskôr bola záhada vysvetlená tým, že oblasť búrky bola generátorom elektriny.
Búrka sa v oblasti pravidelne objavuje a mizne a najsilnejšia je v nočnej dobe.
Laura Joplinová

Laura Joplinová (* Port Arthur, Texas, USA) je mladšia sestra rockovej speváčky Janis Joplinovej a autorka biografickej knihy o sestre s názvom „Love, Janis“ (Villard Books) z roku 1992. 
Po smrti svojej sestry zverejnila časť súkromnej rodinnej korešpondencie, ktorá prebehla medzi rodinou a speváčkou, a taktiež sa intenzívne zaujímala o príčinu jej smrti, ktorá bola v minulosti mystifikovaná. 
Súkromná korešpondencia pozostáva z dovtedy nikdy nevidených dvadsiatich piatich listov mapuje speváčkine dojmy zo začínajúcej sanfranciskej rockovej scény a jej názory na jej rastúcu popularitu a budúcu slávu.
Aden

Aden (slovenský normovaný názov) alebo Adan (v spisovnej arabčine عدن - prepis podľa spisovnej arabčiny "Adan"; miestna výslovnosť ['adän]), v staroveku Adana alebo Athana, je najväčšie prístavné mesto v Jemene, nachádza sa na juhu Adenského zálivu. Má 550 744 obyvateľov (stav k 1. januáru 2005). V rokoch 1967 až 1990 bolo hlavným mestom Jemenu. Samotné mesto sa skladá z troch štvrtí: 
Podnebie.
Podnebie je suché (ročné zrážky pod 25 mm), s priemernou teplotou 29 °C.
Dejiny.
Aden bol dôležitým obchodným centrom už od antických čias. Vtedy bolo mesto známe pod menom Adana. Súčasťou Jemenu je od 7. storočia. V rokoch 1839 až 1967 bola v meste britská námorná základňa.
&lt;br&gt;Význam mesta vzrástol najmä po vybudovaní Suezského prieplavu, po zjednotení Jemenu až do roku 1990 bolo hlavným mestom krajiny.
Priemysel a doprava.
Aden je predovšetkým prístavné mesto s lodiarskym priemyslom. Nachádza sa tu ropná rafinéria, získava sa tu soľ z morskej vody, bavlníkový olej. V meste je letisko a univerzita.
Internódium

Internódium môže byť:
Polányi

Polányi alebo Polanyi môže byť:
Víťazný Amor

Víťazný Amor () je názov obrazu talianskeho barokového maliara Caravaggia.
Chlapčensky opovážlivý, provokujúci, dráždiaci a bez studu je Caravaggiov Amor. Autor nenamaľoval tradičného Amora, boha lásky, ktorý svojim šípom zasahuje obete, roznecujúc v nich lásku. Jeho Amor je mladý chlapec, provokujúci divákov svojou nahotou, ktorú bez hanby vystavuje na obdiv.
Caravaggiov Amor je víťazom lásky nad všetkým umením a vedami. Jeho nadradenosť umelec zvýraznil oslavným postojom, ktorému všetci podľahli. Atribúty umenia a vedy - hudobné nástroje, kružidlo, noty, kniha, pero a vavrínový veniec mu ležia pri nohách. Atribúty sochárstva a maliarstva tu však chýbajú; nimi je Amor sám.
Predlohou tejto postavy, najmä polohy jeho nôh, sú figúry víťazov, Michelangelov "Víťaz" na náhrobku pápeža Júliusa II. či dielo Pierina da Vinciho "Samson zdoláva Finistra".
Amor na obraze pôsobí sexuálne vyzývavo. Obrazov, ktoré takýmto spôsobom stavali na obdiv nedospelého chlapca, v dovtedajšej monumentálnej maľbe nenájdeme. Dvadsať rokov po namaľovaní obrazu navrhol istý taliansky milovník umenia schovávať provokujúce maľby a zahaľovať provokujúce „veci“. Medzi takéto maľby jednoznačne radil i Caravaggiovho "Víťazného Amora". V tridsiatych rokoch 17. storočia obraz skutočne zahalili, nie však preto, žeby bol obscénny. Pri prehliadke galérie ho chceli ukazovať ako posledný exponát, lebo inak „by všetky rarity prestali byť zaujímavé“.
"Víťazný Amor" bol namaľovaný v roku 1601 alebo 1602 pre rímskeho zberateľa, markíza Vincenza Guistinianiho. V roku 1812 sa spolu s inými umeleckými dielami v Napoleonovej koristi dostal do Paríža a stal sa exponátom v Louvri. V roku 1815 sa diela vracali pôvodným majiteľom, ktorí však často nedokázali zaplatiť prepravné náklady. To bol prípad i tohto diela. Pruský kráľ Fridrich Wilhelm III. kúpil v uvedenom roku stopäťdesiat sedem obrazov v Guistinianovej zbierky, medzi nimi i "Víťazného Amora". Obraz bol vystavený v berlínskej Umeleckej akadémii, od roku 1904 v Kaiser Friedrich Museum. Od roku 1988 patrí ku klenotom berlínskej Gemäldegalerie.
Špagetizácia

Špagetizácia je neodborné označenie pre silné natiahnutie telesa pri vystavení silnej gravitačnej sile, najmä pri páde do čiernej diery. Termín nepriamo vymyslel Stephen William Hawking, keď predmet padajúci do čiernej diery prirovnal k špagete.
Nova TV

Nova TV je prvá súkromná chorvátska televízna stanica. Patrí do skupiny CME. Je teda sesterskou spoločnosťou TV Markíza.
Nova TV sídli v Záhrebe v mestskej časti Remetinec.
Zoznam panovníkov Sicílie

Sicílske kráľovstvo (; ) bol historický štátny útvar na juhu Talianska v rokoch 1130 – 1816. Pôvodne obsahovalo okrem samotnej Sicílie aj celú južnú časť Apeninského polostrova. V roku 1282 došlo k rozpadu kráľovstva na dva samostatné subjekty – ostrovnú a pevninskú časť. V historickej literatúre sa pre obdobie po roku 1282 názvom "Sicílske kráľovstvo" označuje štátny útvar zahrňujúci len ostrov. Ten bol počas histórie často začleňovaný do Aragónskeho a Španielskeho kráľovstva (pričom toto spojenie bolo vždy len ako únia).
V roku 1735 dobyl Sicíliu vo vojne o poľské dedičstvo parmský vojvoda Karol Bourbonský, ktorý sa zároveň stal aj Neapolským kráľom. Obe kráľovstvá boli od vtedy s krátkou Napoleonskou prestávkou pod vládou jedného panovníka a v roku 1816 boli aj formálne spojené do Kráľovstva oboch Sicílií.
Sicílski grófi (1071 – 1130).
V roku 1059 pápež Mikuláš II. pridelil Sicíliu vojvodovi Robertovi Guiscardovi, ktorý ju ako grófstvo prenechal svojmu bratovi Rogerovi.
Sicílske kráľovstvo.
Roger II. prijal v roku 1130 od protipápeža Ankléta II. kráľovský titul, ktorý v roku 1139 uznal aj pápež Inocent II. Sicílske kráľovstvo sa odvtedy nerozkladalo len na ostrove Sicília, ale pokrývalo aj južnú tretinu Apeninského polostrova, onedlho si pripojilo aj Maltu a Mahdiu.
Hautevillská dynastia (1130 – 1198).
Konstancia sa vydala za rímskonemeckého cisára Henricha VI., ktorý si už predtým nárokoval na Sicílsky trón, na ktorý sa dostal až po sobáši s Konstanciou.
Hohenstaufská dynastia (1194 – 1266).
Kvôli nezhodám Fridricha II. s pápežom odmietla pápežská stolica po jeho smrti naďalej ponechať kráľovstvo ako pápežské léno Hohenstaufovcom a ponúkla ho Edmundovi, mladšiemu synovi anglického kráľa Henricha III., ktorý sa tu však nepresadil. Následne pápežská stolica kráľovstvo pridelila mladšiemu synovi francúzskeho kráľa Ľudovíta VIII., Karolovi z Anjou.
Kapetovsko-anjouovská dynastia (staršia vetva).
V roku 1282 bolo Kráľovstvo oboch Sicílií v dôsledku povstania (Sicílske nešpory) rozdelené na Sicílske kráľovstvo (nazývané aj "Trinakria") a pevninskú oblasť, Neapolské kráľovstvo, ktoré malo centrum v Neapolsku. Sicílsky vzbúrenci potom prijali za svojho kráľa aragónskeho kráľa Petra III. Ten však vládol iba na ostrove Sicília a pevninská časť kráľovstva zostala naďalej v rukách Anjuovcov. V roku 1302 bola podpísaná definitívna mierová zmluva, ktorou sa dovtedajšie Kráľovstvo oboch Sicílií rozpadlo na dve kráľovstvá – Sicílske a Neapolské. Tieto dve kráľovstvá boli opätovne zjednotené až v roku 1816.
Dynastia Bourbonovcov (neapolská vetva).
V roku 1816 kráľ Ferdinand IV. zlúčil dve kráľovstvá – Neapolské a Sicílske kráľovstvo. Vytvoril tak nové kráľovstvo – Kráľovstvo oboch Sicílií, kde vládol už pod novým menom "Ferdinand I".
Kvestor (staroveký Rím)

Kvestor bol v starovekom Ríme nižší úradník, ktorý mal na starosti finančné záležitosti.
Existencia kvestorov je ale preukázaná už v rímskom kráľovstve. S časom sa miera kompetencií kvestorov rozširovala o ďalšie funkcie, pričom okrem činnosti vyšetrujúceho sudcu boli poverení správou štátnej kasy ("aerarium"), vymáhaním daní a opatrovaním štátneho archívu. Niekedy okolo roku 420 pred Kr. existovali štyria kvestori, zvolení inštitúciou zvanou "Comitia Tributa". Keďže kvestor patril k nižším magistratúram, nedisponoval najvyššou výkonnou mocou, iba nižším typom moci nazývaným "potestas". Kvestor nebol chránený žiadnym liktorom, smel však nosiť tógu s purpurovým pruhom. Disponoval justičnou právomocou.
Cenzor (staroveký Rím)

Cenzor (lat. "censor") bol úradník v období republikánskeho Ríma poverený vykonávaním majetkového cenzu, kontrolovaním morálky občanov a zostavovaním senátu.
Staroveký Rím.
Pôvodne funkciu cenzorov vykonávali konzuli, od polovice 5. storočia pred Kr. boli dvaja cenzori volení na stotinovom sneme ("comitia centuriata"). Volili ich každých päť rokov a ich funkčné obdobie trvalo 18 mesiacov.
Povinnosti.
Základnou funkciou cenzorov bolo vykonať majetkový cenzus – ohodnotiť majetok každého rímskeho občana a na tomto základe zaradiť občanov do príslušných majetkových tried, podľa ktorých sa schádzali na stotinovom sneme a vykonávali svoje občianske práva.
Pri zaraďovaní občanov do jednotlivých majetkových tried prihliadali aj na jeho správanie a správanie členov jeho rodiny (manželka, deti). Ak cenzori zistili porušovanie zásad správania, mohli občana preradiť do nižšej majetkovej triedy.
Ďalšou povinnosťou cenzorov bolo zostavovanie senátu. Do zoznamu zaradili všetkých tých občanov, ktorí dosiahli určitý majetok (v období republiky 400 000 sesterciov), prvý rímsky cisár Augustus zvýšil majetkový cenzus pre senátorov na 1 milión sesterciov. Takisto prihliadali na to, či občan s určeným majetkovým cenzom zastával v minulosti nejaký úrad – preto museli do zoznamu senátu zaradiť všetkých bývalých cenzorov, konzulov, edilov a kvestorov do celkového počtu 300 senátorov (za Sullu stúpol počet senátorov na 600, za Caesara na 900, Augustus opäť upravil počet senátorov na 600). Ak nebol dostatočný počet bývalých úradníkov, ktorých by zaradili do zoznamu senátorov, zaraďovali tam občanov, ktorí mali predpísaný majetok, hoci nezastávali predtým žiadny úrad (takýto politik sa nazýval homo novus – nový človek – bol ním napr. aj Marcus Tullius Cicero).
Po skončení svojej úlohy museli cenzori vykonať očistnú slávnosť – lustratio, preto sa aj päťročné obdobie, v ktorom boli zvolení, nazývalo lustrum.
Novoveká cenzúra.
Už v období raného cisárstva za principátu začalo dochádzať k posunu významu slova, keď sa začali „cenzurovať“ niektoré historické diela. Boli zakázané napríklad zmienky o významných republikánoch, diela niektorých historikov boli zakazované alebo úplne odstránené z knižníc. Takúto cenzúru začalo preberať aj rané kresťanstvo, ktoré vylučovalo diela niektorých antických autorov. V stredoveku aj v novoveku sa začali zostavovať zoznamy zakázaných kníh (libri prohibiti), z čoho sa vyvoril zvyk novovekej cenzúry.
Melvin Schwartz

Melvin Schwartz (* 2. november 1932, New York, New York, USA – † 28. august 2006, Twin Falls, Idaho) bol americký fyzik. 
V roku 1988 dostal spolu s Leonom Maxom Ledermanom a Jackom Steinbergerom Nobelovu cenu za fyziku za prvé použitie zväzku neutrín a za objav miónového neutrína. Bol tiež objaviteľom niekoľkých komét.
Bezpráví

Bezpráví je osada v okrese Ústí nad Orlicí v Česku. Katastrálne spadá pod Dobrú Vodu. V roku 1949 bola celá obec Dobrá Voda pripojená k obci Rviště a tá bola v roku 1961 premenovaná na Orlické Podhůří. Osada Bezpráví je na pravom brehu Tichej Orlice, asi východne od stredu mesta Brandýs nad Orlicí. Leží v nadmorskej výške asi Dnes slúži hlavne na rekreačné účely. Kým v roku 1836 mala osada 51 obyvateľov, v rokoch 1890 – 1961 bol počet obyvateľov už menej ako 20 a v niektorých rokoch aj menej než 10. V rokoch 1980, 1991 a 2002 nebol v osade evidovaný ani jeden trvale žijúci obyvateľ.
Vážska cyklomagistrála

Vážska cyklomagistrála je jedna z najdlhších cyklotrás na Slovensku. Má priradenú červenú farbu a číslo 002 a jej celková plánovaná dĺžka je okolo 250 kilometrov. Vedie popri Váhu po hrádzach a priľahlých komunikáciach z Komárna do Žiliny. Značená je v úseku Piešťany – Žilina, značenie je však staré a poškodené. Po Nemšovú vedie po oboch brehoch Váhu, od Nemšovej do Žiliny už iba po pravom brehu. Je prepojená na český systém cykloturistických trás. Po trase sa nachádza množstvo hradov a kaštieľov a iných atrakcií, napríklad prírodne kúpalisko Zelená voda pri Novom Meste nad Váhom.
V roku 2013 bola vyznačená časť z Komárna do Kolárova v dĺžke 23 km.
Renault 7

Renault 7 alebo R7 bol 4-dverový automobil, sedanová verzia supermini Renault 5, ktorý vyrábala španielska automobilka FASA-Renault, pobočka francúzskej automobilky Renault, v rokoch 1974-1984.
Bol veľmi podobný modelu Renault 5 a mechanicky identický, ale ponúkal menší výber motorov. Mal 4 dvere a sedanový kufor na mieste pôvodných tretích alebo piatych dverí vrátane hatchbacku. Ďalšou zmenou bolo použitie kovových tlmičov namiesto plastových, čím malo auto zdanlivo starší dizajn alebo možno aj o niečo drahší dizajn. Pôvodne ho poháňal 1 037 ccm motor, ktorý sa predával hlavne v Španielsku. Vyrobilo sa okolo 140 000 kusov, no úspech mimo domáceho trhu bol obmedzený, pretože Renault ponúkal praktickejšie auto, väčší Renault 12, za mierne odlišnú cenu.
Renault 7 bol uvedený dva roky po uvedení modelu Renault 5, potom prešiel tvarovou rekonštrukciou v roku 1979 a nasledovalo vylepšenie motora na 1108 ccm v roku 1980. Produkcia sa skončila v roku 1982, kedy bol na svetový trh uvedený nový Renault 9. Navyše 5-dverová verzia R5 bola uvedená v roku 1980 s použitím španielskeho R7 ako predlohy. R5 bol podstatne tvarovo zrekonštruovaný a predaj R7 nepokryl výdaje potrebné na novú formu R7.
Kvestor

Kvestor môže byť:
Zoznam piesní Richarda Müllera

Toto je zoznam piesní ktoré naspieval, zložil k piesni hudbu alebo napísal text, spevák, skladateľ a textár Richard Müller.
Zoznam.
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Zoznam piesní Roba Grigorova

Toto je zoznam piesňovej tvorby speváka a hudobníka Roba Grigorova.
Zoznam.
poz. - pieseň - (autor textu piesne / autor hudby piesne)
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Fedor Malík

Prof. Ing. Fedor Malík, DrSc. (* 1945, Modra) je slovenský enológ, vinár, pedagóg, chemik a spisovateľ. Precestoval za spoznávaním vína mnohé štáty sveta..
Volkovskaja

Volkovskaja () je stanica petrohradského metra. Je konečnou stanicou Frunzensko-Primorskej linky, nachádza sa za stanicou Zvenigorodskaja.
Bola otvorená 20. december 2008 v prvej fáze začiatočnej prevádzky trasy Frunzensko-Primorskej linky. Je jedinou fungujúcou stanicou vo Frunzenskom okrese (stanica Kupčino síce má vchod aj vo Frunzenskom okrese, ale nachádza sa v Moskovskom okrese).
Názov stanice je odvodený od blízkeho Volkovského prospektu, rieky Volkovka, mikrorajónu Volkovo, Volkovského cintorínu a nákladnej železničnej stanice Volkovskaja.
Sherlock Holmes (seriál z roku 1984)

Sherlock Holmes je britský televízny detektívny seriál natáčaný v rokoch 1984 – 1994. Seriál má 41 epizód (36 päťdesiat minútových a 5 stopäť minútových). Sherlocka Holmesa v ňom vždy hral britský herec Jeremy Brett, doktora Watsona v prvých trinástich epizódach David Burke a v ďalších Edward Hardwicke. Mycroft Holmes sa v seriáli objavil štyrikrát a hral ho Charles Gray. Seriál má 9 sérií a natočila ho spoločnosť Granada Television. Pôvodne bol vysielaný na stanici ITV. Prvý diel mal premiéru 24. apríla 1984 a posledný 11. apríla 1994. Inšpektor Lestrade vystúpil v 6 dieloch, po prvýkrát v epizóde "Staviteľ z Norwoodu" a hral ho Colin Jeavons. Pani Hudsonovú hrala Rosalie Williamsová a profesora Moriartyho hral Eric Porter. Jednotlivé diely režírovali rôzni režiséri, napr. Peter Hammond, Brian Mills, Alan Grint a iný.
Názvy sérií a častí sa zhodujú s dielami od Arthura Conana Doylea, ale adaptovaný príbeh sa nie vždy zhoduje.
Europa Orbiter

Europa Orbiter bola misia plánovaná agentúrou NASA k Jupiterovmu mesiacu Európa. Misia bola zrušená v roku 2002. Jej hlavnými cieľmi bolo zistenie prítomnosti podpovrchových oceánov a určenie možných miest pre pristátie sond v budúcnosti.
Výsledky výskumov na Europa Orbiter boli využité pri Jupiter Europa Orbiter, ktorý je príspevkom NASA medzinárodnej misii Europa Jupiter System Mission (EJSM), ktorej štart je navrhnutý na rok 2020.
Europa Orbiter nie je to isté ako Jovian Europa Orbiter, ktorú realizovala Európska vesmírna agentúra a ktorá bola nakoniec tiež nahradená EJSM.
Bianca Mária Sforza

Bianca Mária Sforza (* 5. apríl 1472, Miláno, Taliansko – † 31. december 1510, Innsbruck, Rakúsko) bola neapolská princezná, dcéra milánskeho vojvodu Galeazzu Maria Sforzu a Bony Savojskej, druhá manželka cisára Maximiliána I. Habsburského.
Životopis.
Už v ôsmich rokoch osirela a ujal sa jej strýko Lodovico il Moro. Bianca tak detstvo prežila na strýkovom prepychovom dvore. Vyrástla z nej pôvabná, no prostá žena, ktorej sa dostalo málo vzdelania. Jej otec bol počas života pokladaný za obratného diplomata a mocenského politika. Jeho skonom (zomrel po atentáte) stratilo Miláno vládcu, pretože jeho najstarší syn bol v čase jeho smrti dieťaťom. V krajine sa okamžite rozpútal mocenský boj. Z neho vyšiel víťazne Lodovico, jeho tretí brat. Stal sa regentom za nedospelého Giana Galeazza. 
Od útleho detstva hrala významnú úlohu v strýkových sobášnych plánoch. Jeho pričinením sa medzi kandidátmi na manželstvo s ňou objavili savojský vojvoda Filibert Savojský, bavorský vojvoda Albrecht Bavorský, Ján Korvín a ďalší. 24. augusta 1493 podpísal s Máriinými zástupcami sobášnu zmluvu rímsky kráľ Maximilián I. Habsburský. Od smrti svojej prvej manželky Márie Burgundskej v roku 1482 bol vdovcom a jeho neustále finančné problémy mal vyriešiť práve zväzok s bohatou Neapolčankou. 
V novembri 1493 sa v Miláne konala svadba v zastúpení. Hneď po sobáši sa Bianca vydala na dlhú cestu na sever za svojím manželom. Po strastiplnej ceste cez zimné Alpy dorazila do Innsbrucku, kde malo dôjsť k stretnutiu s Maximiliánom. Od počiatku manželstva však rímsky kráľ dával neskrývane najavo úmysly s ktorými do zväzku vstupoval. K osobnému stretnutiu, ktoré pod rôznymi zámienkami odkladal, prišlo až 9. marca 1494 v meste Hall. Oficiálna svadba sa konala v Innsbrucku.
Bianca Mária nemala po Maximiliánovom boku šťastný život. Po celý čas ju zanedbával, využíval iba jej bohaté veno a keď i to došlo, zanevrel na manželku úplne. Zvyšok života strávila Bianca v strádaní a chudobe. Patrila medzi najpoľutovaniahodnejšie kráľovské manželky.
Bezdetná Bianca Mária zomrela na prelome rokov 15101511 v tirolskom Innsbrucku; podľa oficiálnej správy na zlú stravu. Pochovali ju v cisterciánskom kláštore Stams v Tirolsku a Maximilián I. sa nezúčastnil ani na jej pohrebe. Na jej meno by sa zabudlo, nebyť reliéfu na Zlatých strechách v centre Innsbrucku, na ktorom je zvečnená vedľa Maximiliána a jeho prvej manželky Márie Burgundskej.
Jack Steinberger

Jack Steinberger (* 25. máj 1921, Bad Kissingen, Nemecko† 12. december 2020, Ženeva, Švajčiarsko) bol nemecko-americký fyzik žijúci vo Švajčiarsku neďaleko Ženevy. 
Bol spoluobjaviteľom miónového neutrína, vďaka čomu je nositeľom Nobelovej ceny za fyziku z roku 1988, ktorú dostal spoločne s Leonom Maxom Ledermanom a Melvinom Schwartzom.
Veľký diamant

Veľký diamant je asterizmus. Skladá sa z hviezd Cor Caroli (v súhvezdí Poľovné psy), Denebola (chvost súhvezdia Lev), Spika (súhvezdie Panna) a Arktúr (súhvezdie Pastier). Je trocha väčší ako asterizmus Veľký voz.
Vo vnútri Veľkého diamantu ležia hviezdy, ktoré sa označujú ako súhvezdie Vlasy Bereniky. Mnohé blízke galaxie, vrátane kopy galaxií Panna, sa nachádzajú vo vnútri tohto asterizmu, pričom niektoré z nich môžu byť ľahko pozorovateľné aj amatérskymi teleskopmi.
Helión (meteoroid)

Helión je meteoroid, ktorý prichádza približne zo smeru Slnka. Predpokladá sa, že pochádzajú z komét, ktoré prechádzajú okolo Slnka v jeho tesnej blízkosti.
Helión

Helión môže byť:
Primavera

Primavera (tal. a šp. "jar") môže byť:
La Primavera môže byť:
Cenzor

Cenzor môže byť: