burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Sídlo (geografická jednotka)

Sídlo alebo sídelný útvar je základná jednotka osídlenia, ktorá je charakterizovaná buď ako miesto s (trvalým alebo dočasným) obytným zariadením pre človeka, alebo ako teritoriálne ucelený a kompaktný areál pozostávajúci z týchto sídelných jednotiek (napr. v rámci systému klasifikácie územnoštatistických jednotiek NUTS hierarchia NUTS V – obec).
3336 Grygar

3336 Grygar je planétka s priemerom približne 17 km, ktorú objavil český astronóm Luboš Kohoutek 26. októbra 1971.
Gertrude Steinová

Gertrude Steinová (* 3. február 1874, Allegheny, Pensylvánia, USA – † 27. júl 1946, Neuilly-sur-Seine, Francúzsko) bola americká spisovateľka, žurnalistka, poetka, dramatička a v neposlednej miere aj zberateľka umenia. Strávila prevažnú časť svojho života vo Francúzsku. Je známa aj tým, že spoločne s bratom Leom Steinom založila vo vlastnom dome súkromnú galériu moderného umenia. Galéria bola situovaná priamo v Paríži na 27 rue de Fleurus. Pravidelnými návštevníkmi tohoto salónu boli mnohí významní umelci začínajúceho 20. storočia, ako maliari Pablo Picasso, Henri Matisse, Paul Cézanne, či spisovatelia ako Sherwood Anderson, Ernest Hemingway, Francis Scott Fitzgerald a mnohí ďalší. Je dosť pravdepodobné, že práve ona začala častejšie používať termín ″stratená generácia″ ako označenie pre výnimočnú skupinu mladých spisovateľov.
Životopis.
Narodila sa ako najmladšia z piatich detí židovským rodičom, ktorí pochádzali z nemeckého Bavorska. Jej otec bol úspešným podnikateľom a celá rodina bola veľmi dobre finančne zabezpečená. Gertruda už ako trojročná navštívila spoločne s rodinou Viedeň a Paríž. Po návrate z Európy v roku 1878 sa usadili v Oaklande v Kalifornii. V období rokov 1893 – 1897 navštevovala Radcliff College (Harvard University), kde sa pod vedením známeho psychológa Williama Jamesa venovala aj experimentálnemu výskumu. Dva roky strávila na Johns Hopkins Medical School v Baltimore štúdiom medicíny, ktoré predčasne opustila v roku 1901.
Spoločne s bratom Leom odišla v roku 1903 do Paríža, kde strávila zvyšok svojho života. Leo sa venoval umeleckej kritike. Obom sa podarilo v rokoch 1903 – 1914 vybudovať v ich dome na 27 Rue de Fleurus súkromnú galériu moderného umenia. Ich dom sa stal miestom, kde sa sa stretávali začínajúci spisovatelia, maliari, skladatelia. Na stenách ich štúdia viselo už v roku 1906 mnoho obrazov takých umelcov ako bol Henri Manguin, Pierre Bonnard, Pablo Picasso, Paul Cézanne, Pierre Auguste Renoir, Honoré Daumier, Henri Matisse.
V roku 1907 stretla svoju životnú partnerku Alice B. Toklas, ktorá prišla do Paríža z Ameriky. Postupne sa dôverne zblížili. Alice sa presťahovala na 27 Rue de Fleurus a od roku 1912 žili v lesbickom vzťahu. Alice sa starala o domácnosť, pomáhala s korešpondenciou, organizovala a zúčastňovala sa večierkov a výletov s Gertrudou. Na jar 1914 sa Leo Stein odsťahoval do blízkosti Florencie v Taliansku. Rozsiahlu zbierku obrazov si po dohode so sestrou rozdelili.
Počas I.svetovej vojny ako dobrovoľníčka rozvážala na vlastnom aute zásoby po francúzskych nemocniciach. Už v priebehu 20. rokov boli steny jej známeho salónu na 27 Rue de Fleurus pokryté obrazmi mnohých avantgardných maliarov. Jej umelecká zbierka a atmosféra galérie priťahovala záujem niektorých známych spisovateľov, akým bol napr. Ernest Hemingway, Ezra Pound, Sherwood Anderson či Thornton Wilder.
FAR Manager

File and ARchive Manager je ortodoxný súborový manažér pre Microsoft Windows vytvorený ako klon pôvodného vzoru Norton Commander. FAR Manager využíva konzolu Win32, a je orientovaný na ovládanie z klávesnice. Funkcie FARu je možno ľahko rozšíriť použitím pluginov.
Jeho klasický vzhľad s dvomi ľahkými a rýchlymi textovými panelmi so zobrazením súborov, so silnou a plne vybavenou konzolou pre príkazy, z neho robí veľmi silný, produktívny a ľahko ovládateľný súborový manažér.
Panely sú prispôsobiteľné čo do počtu a typu stĺpcov, ktoré sú v nich zobrazené, z detailov a zoradenia. Vykonávané operácie možno uskutočňovať z jedného panelu do druhého (základný princíp práce v klonoch Norton Commandera), panely a konzola sú aktívne naraz (nie je potrebné sa medzi nimi prepínať) a všetky základné a veľa zložitejších operácií možno uskutočniť jednoduchými klávesovými kombináciami voliteľne zobrazenými na obrazovke.
Je silnejší ako veľa moderných GUI prostredí, umožňuje výber za pomoci wildcards (konvencia pre hromadné označovanie), má makrá, rozšírené filtrovanie, usporadúvanie a zvýrazňovanie a samozrejme príkazový riadok systému, ktorý na rozdiel od Midnight Commandera, je bez problémov integrovaný a neobmedzuje sa iba na jednoriadkové príkazy.
FAR Manager obsahuje interný zobrazovač a editor textu, prispôsobiteľné menu pre používateľa, zobrazenie adresárov v stromovej štruktúre, hľadanie súborov, porovnávanie, klávesové makrá, integrovaného pomocníka a prepínač úloh pre jeho nástroje.
Populárne pluginy sú inštalované priamo s FARom a podporujú používanie FTP, sietí Windows (SMB protokol), dočasný virtuálny adresár (sandbox), zoznam bežiacich procesov Windows, manažéra tlače, konvertor veľkých a malých písmen v názvoch súborov a niekoľko pluginov rozširujúcich možnosti textového editora na formátovanie, delenie riadkov alebo pozmeňovanie textu.
Ďalšie pluginy sú dostupné na najväčšej zbierke pluginov na PluGRinG katalógu.
FAR Manager pôvodne vyvíjal Eugene Roshal avšak po čase sa prestal vývoju intenzívne venovať a vývoj prevzal tím pomenovaný FAR Group.
FAR Manager distribuuje RarSoft a je k voľne k dispozícií so 40-dňovou licenciou shareware pre každého a ako freeware pre nekomerčné používanie len pre obyvateľov bývalých krajín ZSSR.
Planetárna geografia

Planetárna geografia je čiastková geografická disciplína, ktorá sa zaoberá štúdiom tvaru, veľkosti a pohybov Zeme ako planéty. Zaoberá sa jej postavením v slnečnej sústave a vo vesmíre, geografickými dôsledkami tvaru, rozmerov a pohybov zemského telesa, otázkami orientácie a určovania polohy bodov na zemskom povrchu a v súvislosti s tým aj spôsobmi určovania a merania času.
Predmetom štúdia by sa dala pripodobniť k astronómii, ale planetárna geografia sa venuje najmä skúmaniu vplyvu nebeských telies, ktoré majú bezprostredný dosah na zákonitosti procesov a javov platných pre planétu Zem.
Urbánna geografia

Urbánna geografia alebo geografia mesta, geografia miest je disciplína humánnej geografie, ktorá sa zaoberá štúdiom histórie mestského osídlenia, vývojom miest, priestorovou štruktúrou mesta, ako aj problémami miest. Študuje takisto polohu miest, ich funkcie, hierarchiu miest (t. j. urbánny alebo sídelný systém).
Existujú dva prístupy k štúdiu v Urbánnej geografii:
Urbánna geografia je tak štúdium miest ako systémov v rámci systému miest.
Igino Giordani

Igino Giordani (* 24. september 1894, Tivoli, Taliansko – † 18. apríl 1980, Rocca di Papa) bol taliansky politik, spisovateľ a novinár. Bol spoluzakladateľom Hnutia fokoláre a riaditeľom knižnice vo Vatikáne Biblioteca Apostolica Vaticana.
Narodil sa v rodine robotníkov Mariana a Orsoly Antonelli; ako prvý zo šiestich detí.
Red Hot Chili Peppers

Red Hot Chili Peppers (často skracované na "Red Hot" alebo "RHCP") je americká rocková skupina založená v Los Angeles v roku 1983. Hudobný štýl skupiny pozostáva hlavne z rocku s dôrazom na funk, a takisto na prvky ďalších žánrov ako punk rock a psychedelický rock. Keď hrajú naživo, začleňujú do vystúpení prvky jam band a to hlavne kvôli improvizácii prirodzenosti svojich vystúpení. V súčasnosti skupinu tvoria Anthony Kiedis (vokály) a Michael "Flea" Balzary (basová gitara), bubeník Chad Smith a gitarista John Frusciante, ktorý sa do skupiny vrátil po desiatich rokoch a nahradil Josha Klinghoffera. Skupina Red Hot Chili Peppers dodnes vyhrali sedem cien Grammy a patria medzi najpredávanejšie hudobné skupiny všetkých čias, s predajom 80 miliónov nahrávok po celom svete. V roku 2012 bola skupina uvedená do Rock and Roll Hall of Fame. Pôvodná zostava skupiny pozostávala popri Kiedisovi a Fleovi z gitaristu Hillela Slovaka a bubeníka Jacka Ironsa.
Hudobný štýl.
Hudobný štýl skupiny Red Hot Chili Peppers je charakterizovaný ako funk rock, alternatívny rock a funk metal, s vplyvmi hard rocku, psychedelického rocku a punk rocku. Medzi interpretov, ktorí ovplyvnili tvorbu skupiny patria Defunkt, Parliament-Funkadelic, Jimi Hendrix, Misfits, James Brown, Gang of Four, Bob Marley, Big Boys, Sly and the Family Stone, Ohio Players, Queen, Stevie Wonder, Elvis Presley, The Beach Boys, Black Flag, Ornette Coleman, Led Zeppelin, Bad Brains, Fugazi, Fishbone, Marvin Gaye, Billie Holiday, Santana, Elvis Costello, The Stooges, The Clash, Siouxsie and the Banshees, Devo a Miles Davis.
Eugenika

Eugenika všeobecne je cielené kríženie ľudského druhu na posilnenie určitých vlastností. Dnes je to veda, ktorá sa zaoberá zlepšovaním ľudského genofondu.
V užšom slova zmysle je eugenika teória, ktorú založil v 19. storočí britský psychológ Francis Galton. Eugenici verili, že prísnym výberom jedincov, ktorým sa dovolí mať deti, sa dá vytvoriť silná rasa. Eugenici preto argumentovali, že spoločnosť by mala od plodenia detí odradiť tých svojich členov, ktorí sú „neschopní“ buď fyzicky, mentálne alebo sociálne.
Nacistické uskutočňovanie eugeniky.
Eugenika vo svojej prekrútenej podstate zaznamenala najväčší rozmach v nacistickom Nemecku, v 30. a 40. rokoch 20. storočia. Jeden z prvých zákonov, ktorý nacisti po prevzatí moci v roku 1933 schválili, bol zákon, ktorý umožnil vynútenú sterilizáciu ľudí s duševnými a/alebo fyzickými poruchami. Založili špeciálnu jednotku s názvom Združenie pre blahobyt a inštitucionálnu starostlivosť alebo Program T-4. V Programe T4 ošetrovateľky, lekári a psychiatri vykonali „milosrdné zabíjanie“ 70 000 mužov, žien a detí po celom Nemecku. Program nakoniec kvôli protestom verejnosti a časti kléru (najmä Münsterského biskupa von Galena) zastavili. Väčšina biskupov v Nemecku však mlčala napriek tomu, že Vatikán vydal v decembri 1940 vyhlásenie odsudzujúce toto zabíjanie. 
Jeden z dôsledkov pokrivenej eugenickej filozofie boli nacistické tábory smrti, kde „vedci“, ako napríklad Josef Mengele vykonávali nehumánne experimenty na ľuďoch. Nacisti zakladali centrá, kde presviedčali zdravé, rasovo čisté, árijské, mladé ženy, aby prispeli k budúcnosti rasy, čo najväčším počtom detí.
Po druhej svetovej vojne popularita eugeniky masívne poklesla.
Jan Amos Komenský

Jan Amos Komenský ( ; * 28. marec 1592, Slovácko† 15. november 1670, Amsterdam, Nizozemsko) bol český a moravský (ale prisvojujú si ho aj Maďari, Slováci, Nemci a pod.) biskup Jednoty bratskej, pedagóg, jazykovedec, prírodovedec, humanista, filozof a politik. Mal slovenských predkov. Jeho priezvisko je pravdepodobne odvodené od obce Komňa v okrese Uherské Hradiště.
Vyštudoval teológiu a bol ordinovaný za duchovného Jednoty bratskej. Táto cirkev patrila k protestantským cirkvám v Čechách a hlásila sa k husitským tradíciám. Neskôr sa stal jej biskupom. 
Po porážke českých stavov v bitke na Bielej hore sa Komenský musel skrývať pred cisárskymi vojskami. V tom čase mu na mor zomrela manželka i dve deti. Východisko z trpkej situácie hľadal v práci. Vtedy začal pracovať na svojej knihe "Labyrint světa a ráj srdce."
V roku 1628 opustil Moravu a pustil sa putovať po Európe. Finančne ho pri tom podporovala bohatá šľachta, ktorá si vážili jeho prácu. Zavádzal úplne nové spôsoby v školskej dochádzke. Hlásal, že školská dochádzka musí byť povinná pre každé dieťa, či je bystré alebo hlúpe, bohaté alebo chudobné. Preslávil sa na svoju dobu revolučnými tvrdeniami „opakovanie je matkou múdrosti“ a „škola hrou“.
Jeho filozofia sa nazýva pansofia. Ústrednou filozofickou ideou J. A. Komenského je myšlienka jednej harmónie ovládajúcej celý kozmos. Komenského filozofické úvahy sa sústreďujú na súvislosť zmyslu všetkého bytia.
Tak ako je pre prístup F. Bacona k svetu príznačná indukcia, a pre R. Descarta evidentná dedukcia, tak je pre Komenského typický postup synkritickou metódou.
Deň jeho narodenia, 28. marec, je na Slovensku a v Česku Dňom učiteľov; Svetový deň učiteľov pripadá na 8. október.
Citát.
Podľa Komenského je dieťa predmet, ale aj vzor pravej obnovy.
Konštantín Filozof

Konštantín Filozof (; * 827, Solún, Grécko – † 14. február 869, Rím), tesne pred smrťou prijal mníšske meno Cyril resp. zastarano: "Cyrill" (, ) bol byzantský filozof, kňaz, teológ, misionár, mních, jazykovedec, prekladateľ a hymnograf, zakladateľ slovanského písomníctva, brat Metoda.
Životopis.
Nižšie vzdelanie dostal vo svojom rodisku. V približne štrnástich rokoch stratil otca. Ďalšie vzdelanie mu zabezpečil Theoktist, cisársky kancelár (logotét). Ten povolal mladíka v roku 842 alebo 843 na cisársku odbornú školu do Carihradu, kde sa v tom období vzdelával aj mladý cisár Michal III. Po ukončení štúdií bol menovaný chartofylaxom (knihovníkom a v podstate tajomníkom) konštantínopolského patriarchu Ignáca. Konštantín bol ešte pred nástupom do funkcie asi v roku 849 vysvätený za kňaza. Po krátkom čase sa vzdal vysokého postu a odišiel do monastiera pri Bosporskej úžine. Potom prednášal filozofiu na cisárskej univerzite v Konštantínopole a neskôr odišiel na kratšiu dobu do monastiera na hore Olymp. Bol popredným členom Fótiovho intelektuálneho kruhu a Fótiovým dobrým priateľom. 
V rokoch 861 – 862 sa zúčastnil byzantského diplomatického posolstva ku Chazarom, 863 ho spolu s bratom Metodom byzantský cisár Michal III. poveril misiou na Veľkú Moravu (od 863/864). V Ríme dosiahli u pápeža Hadriána II. schválenie slovanskej liturgie aj pre západnú cirkev. V Ríme sa s podlomeným zdravím utiahol do monastiera pri chráme sv. Praxedy a prijal mníšske meno Cyril. Prácou vysilený predčasne zomrel 42-ročný a bol pochovaný v chráme sv. Klimenta (bazilike San Clemente) v Ríme.
Ďalšie podrobnosti o období od roku 861 pozri v článku Cyril a Metod.
Georgij Konisskij

Georgij Konisskij (* 1717 – † 1795) bol ukrajinský a bieloruský filozof a spisovateľ, kazateľ, náboženské a kultúrne osobnosť.
Pochádzal z shlyahetskouj ukrajinského kozáckého rodu Konysky.
Vzdelanie získal na Kyjevskej Akadémii (1728-1743).
1745 sa stal profesorom na Akadémii, učil l piyityku, rétoriku, filozofiu.
1751 (podľa iných zdrojov v roku 1752), sa stal rektorom v Kyjeve akadémie.
Karel Kosík

Karel Kosík (* 26. jún 1926, Praha – † 21. február 2003) bol český komunistický politik a filozof, ktorý reflektoval protiklad medzi revolučnou teóriou marxizmu a praxou uplatňovania moci.
Bol čelným propagandistom myšlienky komunizmu z radov tzv. "pracujúcej inteligencie". V roku 1952 sa intenzívne osobne zapojil do kampane, ktorá viedla k jednému z najrozsiahlejších zinscenovaných procesov v komunistickom tábore a ktorá odsúdila tzv. "kozmopolitných zločincov a rozvracačov" z radov KSČ na tresty smrti v známom procese s Rudolfom Slánskym.
V rokoch 1968–1969 bol členom ÚV KSČ.
Mikuláš Kopernik

Mikuláš Kopernik (po česky a staršie po slovensky: Mikuláš Koperník [t.j. s dlhým í], v dobovej nemčine: Niklas Koppernigk, v modernej nemčine: Nikolaus Kopernikus, polatinčená podoba: Nicolaus Cop(p)ernicus, v modernej poľštine: Mikołaj Kopernik; * 19. február 1473, Toruň, Kráľovské Prusko – † 24. máj 1543, Frombork, Kráľovské Prusko) bol astronóm, matematik, filozof, humanista, kanonik v katolíckej cirkvi a ekonóm, ktorý pôsobil na území Poľska. Bol to významný predstaviteľ renesančnej filozofie; nahradil geocentrický obraz sveta heliocentrickým. 
Kopernikovo učenie obsahovalo kinematickú schému slnečnej sústavy, ktorá sa stala začiatkom vývinu nebeskej mechaniky a umožnila aplikovať pojmy zemskej mechaniky na kozmos. V Kopernikovom učení sa začalo zbližovanie astronómie so zemskou mechanikou.
Pôvod.
Jeho materinským jazykom bola nemčina a obaja rodičia boli Nemci. 
Mestá, v ktorých sa narodil a zomrel, patrili v tom čase (od roku 1466) do Kráľovského Pruska, čo bolo špecifické územie uznávajúce zvrchovanosť poľského kráľa, ale inak majúce (v tom čase ešte) vlastný snem a vlastného správcu. 
Mesto Toruň bolo navyše v tom čase členom Hanzy a fungovalo ako do značnej miery nezávislé územie pod ochranou poľského kráľa.
Heliocentrizmus.
Mikuláš Kopernik bol veľmi dobrý pozorovateľ oblohy, dokázal z faktov dedukovať správne závery. Všimol si, že vnútorné planéty sa na oblohe ukazujú len na rannej a večernej oblohe, vonkajšie planéty sú viditeľné aj cez hlbokú noc. Z tohto pozorovania usúdil poznatok, že centrom slnečnej sústavy nie je Zem, ako si v tej dobe mysleli všetci učenci, ale Slnko, okolo ktorého sa pohybujú planéty po kruhových dráhach. Tomuto systému hovoríme heliocentrizmus. Svoje poznanie stihol detailne rozpracovať vo svojej najznámejšej knihe "De revolutionibus orbium coelestium", v ktorej dôkladne spochybnil geocentrizmus. Kniha vyšla v roku jeho úmrtia.
Hrob.
Po smrti bol pochovaný vo Fromborskej katedrále pri oltári, o ktorý sa staral, ako bolo zvykom u kanonikov. Nebolo však známe, ktorý oltár mal na starosti. Poľskí archeológovia hľadali jeho hrob v katedrále mnoho rokov a 3. novembra 2005 oznámili, že v auguste nájdená lebka s veľkou pravdepodobnosťou patrila Mikulášovi Kopernikovi. Dôkazom má byť počítačová rekonštrukcia tváre v Ústrednom kriminalistickom laboratóriu vo Varšave. Stopercentnú istotu však nešlo dosiahnuť, pretože chýbali testy DNA jeho potomkov (ako duchovný nemohol mať Kopernik deti). Autentickosť pozostatkov bola preukázaná až v roku 2008, keď poľskí vedci s pomocou švédskych kolegov porovnali DNA vlasu z knihy, ktorú Kopernik vlastnil, a DNA jeho zuba z objaveného hrobu.
Alexandre Koyré

Alexandre Koyré (* 29. august 1892, Taganrog - † 28. apríl 1964, Paríž) bol francúzsky historik vedy - antikumulativista (vývin vedy sa vyznačuje mutáciami ľudského intelektu) a zakladateľ internalizmu.
Victor Kraft

Victor Kraft (* 4. júl 1880, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko – † 3. január 1975, Viedeň, Rakúsko) bol rakúsky filozof, profesor na Viedenskej univerzite, pôvodne člen Viedenského krúžku.
Postupne sa vzďaľoval teóriám Viedenského krúžku a podroboval ho kritike (najmä jeho hodnotový relativizmus).
Karl Christian Friedrich Krause

Karl Christian Friedrich Krause (* 6. máj 1781, Eisenberg, Nemecko – † 27. september 1832, Mníchov) bol nemecký filozof - panenteista (aj zaviedol tento výraz), žiak Fichteho a Schellinga.
Duch a telo stoja voči sebe v protiklade a vzájomne na seba pôsobia. Im nadriadeným celkom je Boh ako podstata, absolútno, ako to, čo je skutočné. Preto filozofia musí začínať nazeraním podstaty (Wesenslehre). Cieľom vývinu ľudstva je zväzok národov (Völkerbund). Krause nadobudol veľký vplyv v Belgicku, Španielsku a Južnej Amerike; v mnohých iberoamerických krajinách ho až do druhej svetovej vojny považovali za hlavného predstaviteľa nemeckej filozofie.
Krates z Téb

Krates z Téb alebo Kratés z Téb (;* asi 365 – † 285 pred Kr.) bol starogrécky filozof, predstaviteľ kynizmu, žiak Diogena zo Sinope. Pôvodne bol bohatým občanom, keď sa však priklonil ku kynickej filozofii, vzdal sa svojho majetku a viedol prostý život podľa zásad kynizmu. Pre svoj zvyk vchádzať do cudzích domov a propagovať tam kynickú náuku ho nazývali otvárač dverí. Pre kynickú filozofiu získal o. i. bohatú a krásnu dievčinu Hipparchiu z mesta Maróneia, ktorá si ho vzala za muža. Získal aj jej brata Metrokla. Najvýznamnejším žiakom Krateta bol Zenón z Kitia, ktorý založil stoickú školu.
Ernst Kretschmer

Ernst Kretschmer (* 8. október 1888, Wüstenrot, Nemecko – † 8. február 1964, Tübingen, SRN) bol nemecký neuropsychiater.
Od 1926 bol riadnym profesorom v Marburgu a Tübingene. Pre medicínu, psychológiu, (filozofickú) antropológiu otvoril nové cesty systematickou syntézou učenia o telesnej konštitúcii a charakterológii.
Viktor Krupa

PhDr. Viktor Krupa DrSc. (* 23. december 1936, Nové Mesto nad Váhom – † 14. február 2021, Bratislava) bol slovenský jazykovedec, ktorý pracoval v oblasti všeobecnej a orientálnej jazykovedy, typológie, folkloristiky, japonistiky. Prekladal z orientálnych literatúr, najmä mytológiu a ústnu slovesnosť.
Bol najvýznamnejším slovenským odborníkom na kultúru Oceánie, v rokoch 1990 až 2006 bol riaditeľom Kabinetu orientalistiky Slovenskej akadémie vied.
Vyše tridsať rokov sa zaoberal jazykovedou, religionistikou a mytológiou, predovšetkým polynézskou. Po skončení vysokoškolského štúdia rusistiky a slovakistiky na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave (v r. 1959) absolvoval niekoľko dlhodobých pobytov v zahraničí, napr. v rokoch 1965-1966 na Havajských ostrovoch a na Novom Zélande (štipendium Wenner-Gren Foundation v New Yorku), v r. 1969 v USA, na Kalifornskej univerzite v Berkeley (štipendium National Science Foundation vo Washingtone), v rokoch 1970-1971 na univerzitách v Münsteri a Tübingene v Nemecku (štipendium A. von Humboldt-Stiftung) a v r. 1988 na Novom Zélande (štipendium Aucklandskej univerzity).
Uverejnil rad kníh v angličtine (v Holandsku a Veľkej Británii), v ruštine a slovenčine (napr. Polynézske mýty [1973], Japonské mýty [1979], Cesty bohov [1988], Polynézania [1988]). V zahraničných odborných kruhoch sú cenené predovšetkým jeho publikácie Morpheme and Word in Maori (Haag 1966), The Maori Language (Moskva 1968) a The Polynesian languages (Routledge &amp; Kegan Paul; London, Boston, Melbourne a Henley, 1982). V r. 1983 vydal spolu s Jozefom Genzorom a Ladislavom Drozdíkom encyklopedické dielo "Jazyky sveta".
V r. 1996 vydal – vo vydavateľstve CAD Press Bratislava - knihu "Legendy a mýty Polynésie/Polynéská kosmogonie (Mýty o stvoření světa)." V r. 2007 vyšiel CAD PRESS jeho preklad "KODŽIKI - Japonské mýty". Viktor Krupa je aj plodným prekladateľom z anglosaskej literatúry. Preložil diela Rudyarda Kiplinga, Edwarda Gibbona, Jonathana Swifta, Marka Twaina, Thomasa Stearnsa Eliota, Daniela Defoa a iných.
Helmut Kuhn

Helmut Kuhn (* 22. marec 1899, Lubin, Poľsko – † 2. október 1991, Mníchov, Nemecko) bol nemecký filozof, sociálny antropológ a estetik. Usiloval o spojenie transcendentálnej a fenomenologickej metódy a o integráciu rôznych antropologických smerov.
Thomas Samuel Kuhn

Thomas Samuel Kuhn (* 18. júl 1922, Cincinnati, Ohio, USA – † 17. jún 1996, Cambridge, Massachusetts, USA) bol americký filozof, fyzik, teoretik a historik vedy.
Zastával koncepciu historistickej dynamiky vedeckého poznania, podľa ktorej sa vývoj vedy neuskutočňuje v plynulých zmenách, ale prostredníctvom revolučných procesov (spontánnych zmien určitého modelu - paradigmy). Presnejšie tvrdí, že sa striedajú etapy tzv. normálnej vedy (uznanie istej paradigmy) a tzv. kritické etapy (kedy v dôsledku nahromadenia neriešených problémov nastupuje revolúcia vytvárajúca viacero súperiacich paradigiem). Kuhn pritom zastáva stanovisko internalizmu.
Život.
Mladosť.
Kuhn sa narodil v Cincinnati v Ohiu matke Minette Stroock Kuhnovej (rod. Stroock) a otcovi Samuelovi L. Kuhnovi. Jeho otec, absolvent Harvadu a Massachusetts Institute of Technology bol povolaním strojný inžinier a investičný poradca. Jeho matka bola redaktorka a podporovateľka umenia. Obaja jeho rodičia boli židovského pôvodu. Mal aj o tri roky mladšieho brata. Krátko po Thomasovom narodení sa jeho rodina presunula do New Yorku.
Vzdelanie.
Od materskej školy do piatej triedy sa vzdelával v Lincoln School, súkromnej pokrokovej škole na Manhattane, ktorá kládla dôraz skôr na samostatné myslenie než na učenie sa faktov a predmetov. Rodina sa potom presťahovala na sever do mestečka Croton-on-Hudson v štáte New York, kde opäť navštevoval súkromnú progresívnu školu - Hessian Hills School. Tu si v šiestej až deviatej triede zamiloval matematiku. Z Hessian Hills odišiel v roku 1937. V roku 1940 absolvoval školu The Taft School vo Watertowne v štáte Connecticut.
V roku 1943 získal titul bakalára fyziky na Harvard College, a neskôr v roku 1946 získal aj titul magistra fyziky. Doktorát z fyziky pod vedením Johna Van Vlecka tu obhájil v roku 1949. Podľa vlastných slov ho významne ovplyvnili, tri roky úplnej akademickej slobody ako Harvard Junior Fellow, ktoré boli rozhodujúce pre to, aby mohol prejsť od fyziky k dejinám a filozofii vedy.
Vedecká a pedagogická činnosť.
Kuhn na návrh rektora univerzity Jamesa Conanta viedol v rokoch 1948 až 1956 na Harvarde kurz dejín vedy. Po odchode z Harvardu vyučoval Kuhn na Kalifornskej univerzite v Berkeley na Katedre filozofie aj na katedre histórie a v roku 1961 bol vymenovaný za profesora dejín vedy. Kuhn urobil rozhovor s dánskym fyzikom Nielsom Bohrom a nahral ho na magnetofónovú pásku. V Berkeley napísal a vydal (v roku 1962) svoje najznámejšie a najvplyvnejšie dielo: "Štruktúra vedeckých revolúcií".
V roku 1964 nastúpil na Princetonskú univerzitu ako profesor filozofie a dejín vedy. V rokoch 1969 až 1970 pôsobil ako prezident Spoločnosti pre dejiny vedy. V roku 1979 nastúpil na Massachusettský technologický inštitút (MIT) ako profesor filozofie, kde pôsobil do roku 1991.
V roku 1994 bola Kuhnovi diagnostikovaná rakovina pľúc. Zomrel v roku 1996.
Osobný život.
Thomas Kuhn bol dvakrát ženatý, najprv s Kathryn Muhsovou, s ktorou mal tri deti, a potom s Jehane Barton Burnsovou (Jehane B. Kuhn).
Kumáraláta

Kumáraláta (2. storočie) bol indický filozof, predstaviteľ hínajánového buddhizmu, zakladateľ školy sáutrántika.
Jean de La Bruyère

Jean de La Bruyère (* 16. august 1645, Paríž – † 10. máj 1696, Versailles) bol francúzsky prozaik a moralista.
Je autorom diela „Caractère de Théophraste traduits du grec, avec les caractères ou les moeurs de ce siècle“ (slov. Teofrastova povaha preložené do gréčtiny, s charaktermi alebo obyčajmi tohto storočia) (1688). Prvé vydanie obsahovalo predovšetkým drobné aforizmy, úvahy (maximy) v duchu Montaignovom, La Rochefoucauldovom a Pascalovom. 
V ďalších vydaniach La Bruyère pripájal portréty osôb, vlastné „charaktery“, ktoré majú väčšinou typizujúci, univerzálny ráz v zmysle estetiky klasicizmu.
Julien Offray de La Mettrie

Julien Offray de La Mettrie (* 25. december 1709, Saint-Malo, Francúzsko – † 11. november 1751, Postupim, Nemecko) bol francúzsky filozof, predstaviteľ francúzskeho materializmu 18. storočia, lekár. Vyšiel z Descartovej fyziky a Lockovho senzualizmu. 
Svet chápal ako prejavy rozpriestranenej, vnútorne aktívnej, pociťujúcej hmotnej substancie, ktorej formami sú anorganická, rastlinná a živočíšna ríša, pričom do živočíšnej ríše patrí aj človek. Proces myslenia prislúcha iba človeku, je výsledkom zložitej organizácie človeka a spočíva v porovnávaní a kombinovaní predstáv vzniknutých na základe pocitov a pamäti. Hlavnými príčinami historického vývoja sú osveta a činnosť vynikajúcich osobností. La Mettrie bol stúpencom osvietenského absolutizmu. Bol ateistom. Pokiaľ išlo o náboženskú vieru, bol zástancom jej zachovania pre ľudové masy.
Jacques Marie Emile Lacan

Jacques Marie Emile Lacan (* 13. apríl 1901, Paríž, Francúzsko – † 9. september 1981, Paríž) bol francúzsky psychoanalytik. 
Bol významnou postavou postmodernej psychoanalýzy. Reinterpretoval Freudovu psychológiu (vo Francúzsku dovtedy málo známu) prostredníctvom štrukturalizmu a vytvoril tak nový determinizmus ľudského správania založený na znakoch, signáloch, šifrách a konvenciách, ktoré v jeho výklade ponechávali málo miesta pre slobodnú voľbu. Pôsobil ako profesor na École Normale Supérieure.
Imre Lakatos

Imre Lakatos (* 9. november 1922, Debrecín, Maďarsko – † 2. február 1974, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol maďarský filozof, historik vedy, predstaviteľ postpozitivizmu a historickej školy metodológie a filozofie vedy.
Lakatos sa usiloval logicko-normatívnu rekonštrukciu procesov zmeny poznania a snažil sa vypracovať logiku vývinu vedeckých teórií na základe podrobného výskumu reálnych empirických dejín vedy.
Životopis.
Narodil sa ako "Imre Lipschitz". Štúdium v odboroch matematika, fyzika a filozofia ukončil na univerzite v Debrecíne v roku 1944. Počas II. svetovej vojny väčšina jeho rodiny zahynula v koncentračnom tábore v Osvienčime, on sám bol aktívnym členom komunistickej strany a aby sa vyhol prenasledovaniu zo strany nacistov, zmenil si meno na "Imre Molnár". 
Po vojne pokračoval v štúdiu v Budapešti a pracoval ako vyšší úradník na ministerstve školstva; zmenil si tiež priezvisko na "Lakatos". V roku 1947 obhájil na univerzite v Debrecíne dizertačnú prácu, ktorá sa ale za neznámych okolností stratila. Jej obsah je možno zhruba vyvodiť na základe v tom čase publikovaných článkov, napríklad článok "Kritika fyzického idealizmu".
V roku 1950 v dôsledku vnútorných bojov o vládu v maďarskej komunistickej strane bol uväznený a obžalovaný z revizionizmu – roky 1950–1953 strávil vo väzení.
Po opustení väzenia vedecky pracoval ako matematik, preložil tiež klasickú knihu George Polyu "Ako to vyriešiť" do maďarčiny. Formálne bol naďalej komunista, ale jeho názory sa menili – je známe, že v období pred revolúciou roku 1956 bol členom skupiny disidentov.
Po sovietskej invázii do Maďarska v roku 1956 utiekol do Viedne, a odtiaľ do Veľkej Británie. V roku 1958 začal písať doktorskú prácu z filozofie matematiky "Essays in the Logic of Mathematical Discovery" na univerzite v Cambridge. Jeho promotorom bol Karl Popper. Doktorát získal v roku 1961. 
V roku 1960 sa stal prednášajúcim v London School of Economics, kde viedol prednášky z filozofie a matematiky vedľa takých známych osobností ako jeho učiteľ Karl Popper a John Watkins. Pracoval tam až do smrti.
Karl Lamprecht

Karl Gotthard Lamprecht (* 25. február 1856, Jessen, Nemecko – † 10. máj 1915, Lipsko) bol nemecký historik špecializujúci sa na stredovek, filozof a profesor. 
Rozpracoval kultúrno-historickú metódu. Hlavné dielo: "Dejiny Nemecka".
Michael Landmann

Michael Landmann (* 16. december 1913, Bazilej – † 25. január 1984, Haifa) bol švajčiarsky filozof, profesor v Západnom Berlíne, od roku 1979 v Haife. Vyšiel z fenomenológie a N. Hartmanna a rozvinul svoju filozofickú koncepciu kultúry a filozofickú antropológiu.
Paul Ludwig Landsberg

Paul Ludwig Landsberg (* 3. december 1901, Bonn, Nemecko – † 2. apríl 1944, koncentračný tábor Sachsenhausen) bol nemecký filozof a profesor židovského pôvodu.
Bol predstaviteľ kresťanského personalizmu, žiak a pokračovateľ Maxa Schelera. Vo svojej filozofii sa sústreďuje na skúmanie rôznych druhov skúsenosti, napríklad skúsenosti smrti. Zaoberal sa problémami ľudskej slobody a zodpovednosti z hľadiska konečnosti existencie a smrti, ako aj etickými problémami mučeníctva a samovraždy.
Život.
Narodil sa ako syn profesora práva Ernsta Landsberga, ktorého ako prvého Žida zvolili roku 1914 za rektora univerzity, a ktorý dal svojich dvoch synov pokrstiť za protestantov. Starší syn zomrel vo vojne roku 1916.
Paul Ludwig študoval filozofiu vo Freiburgu, Berlíne a Kolíne (absolvoval 1923). Potom habilitoval (1928), stal sa súkromným docentom filozofie v Bonne (1930) a zúčastňoval sa politického života weimarskej republiky. Fascinovali ho myšlienky Karla Marxa a odmietal národný socializmus (z politického presvedčenia). Začal mať preto problémy a 1.3. 1933, tesne pred historickými voľbami do Reichstagu, utiekol spolu so sľúbenicou do Švajčiarska, kde sa aj vzali. Potom išli cez Francúzsko do Španielska, kde prednášal v Barcelone a Santandre. V dôsledku španielskej občianskej vojny utiekli znova do Paríža, kde od bol roku 1937 profesorom na Sorbonne, a kde sa aktívne zúčastnil protihitlerovských aktivít nemeckých exilantov. Jeho matka v roku 1938 spáchala samovraždu, keď je úrady zakázali navštíviť syna a dcéry v zahraničí. V rámci druhej vlny internovania všetkých nemeckých rodín vo Francúzsku roku 1939 bol uväznený v tábore v Bretónsku a jeho žena v Gurs na juhu Francúzska. Ludwigov tábor čoskoro dobyli Nemci, ale Ludwigovi sa spolu s inými zajatcami v poslednej chvíli podarilo utiecť, pričom mu policajný prefekt predtým vystavil francúzsky pas na meno Paul Richert, lekár z Alsaska. Potom išiel po svoju ženu (ktorá sa medzitým nervovo zrútila s dlhodobými následkami) a chceli spolu utiecť do Ameriky, ale zmeškali posledný vlak. Na druhý deň ho v hoteli zatklo gestapo a išiel do koncentračného tábora Oraniemburg-Sachsenhausen, kde roku 1944 zomrel na tuberkulózu.
Lao-c’

Lao-c’ (, , v preklade Starý majster, vlastným menom Er Li; približne * 604 pred Kr.† 517 pred Kr.) bol čínsky filozof, autor Tao Te ťing a zakladateľ taoizmu. Patrí k najväčším mysliteľom ľudstva. Spolu s Kchung-c' ho považujú za reformátorskú postavu, ktorá natrvalo poznamenala čínsku kultúru, čínsku politiku a čínske náboženstvo.
Lao-c’ bol archivárom v cisárskom archíve hlavného mesta čínskej ríše a dá sa o ňom predpokladať, že na cisárov rozkaz putoval po celej ríši a zapisoval a zbieral najrôznejšie literárne i historické materiály a dokumenty pre cisárske archívy. Tým bol v neustálom styku so životom i so spoločenskými problémami svojej doby.
Učenie Lao-c’a.
Nadväzuje na čínsku koncepciu nebeských princípov, a síce pojmom tao. Podľa Lao-c’a je tao chaotická jednota skutočnosti, prv než sa z nej odlúčili nebo, zem i vesmír. Tao je čosi celkom beztvaré, veľké a najväčšie, samostatné, nekonečné a neobmedzene sa pohybujúce, prirodzené a samozrejmé. Je to najjednoduchšia bezmenná entita, pramatka všetkého súcna, prvotný pramateriál, z ktorého vzniklo každé jestvovanie. Lao-c` hovorí: "Jestvovalo čosi chaotické, ale celistvé, čo určite bolo už pred nebom a zemou. nemalo ani hlas, ani formu. Jestvovalo samostatne, nevzrastalo ani sa nezmenšovalo, bolo v neustálom, nepretržitom, ničím nehatenom pohybe. Možno to pokladať za matku všetkých vecí na svete. Nepoznám jeho meno, teda to nazývam Tao a musím mu dať prívlastok veľké. Veľké je vzdialené, a ak je vzdialené, je veľmi ďaleko, a keď je veľmi ďaleko, odvracia sa na druhú stranu. Teda Tao je veľké, aj nebo je veľké, i zem je veľká a človek je veľký tiež. Na svete sú štyri veľké veci a človek je jednou z nich. Človek ide za príkladom zeme, zem za príkladom neba, nebo za príkladom Tao a Tao za vlastným príkladom. Je prirodzené a samozrejmé." Tao je v sebe nedeliteľné a zároveň je začiatkom každej mnohosti, je vo večnom pokoji i prameňom pohybu a všetko zároveň samo vytvára. Jeho podstatou je neurčitosť, má beztvarý tvar a vzhľad nepredmetu, ale napriek tomu reálne a vecne jestvuje.
Jacques Le Goff

Jacques Le Goff (* 1. január 1924, Toulon, Francúzsko – † 1. apríl 2014, Paríž) bol francúzsky historik (medievalista), predstaviteľ tretej generácie školy "Annales".
V roku 2004 získal Cenu Dr. H. P. Heinekena za históriu, ktorá je každoročne udeľovaná Holandskou kráľovskou akadémiou vied. Roku 1998 mu Karlova Univerzita udelila čestný titul.
Leukippos z Milétu

Leukippos z Milétu/z Abdér/z Eley (* 5. storočie pred Kr.) bol starogrécky filozof, predstaviteľ atomizmu. Prisvojovali si ho Milét, Abdéra i Elea.
Je autorom diela Veľká sústava sveta, z ktorého sa zachovali fragmenty. Leukippovo učenie nadväzuje na pytagoreizmus a na učenie iónskych filozofov prírody a stavia sa proti eleatskej škole.
Podľa Leukippa najmenšie čiastočky hmoty, ďalej nedeliteľné (atómy), vypĺňajú priestor a dávajú vznik veciam.
Učenie Leukippa.
Nadviazalo na učenie pytagorejcov a učenie milétskej školy a stavalo sa proti učeniu eleatskej školy. Bytie je síce jedno a nezničiteľné, ale úplnú skutočnosť má v nepretržitosti stávania sa. Bytie je celok skutočnosti v procese ustavičnej zmeny, deliteľný do nekonečna a v každej svojej čiastke podrobený absolútnemu zákonu premenlivosti. Takto sa jednota rozbíja na mnohosť a mnohosť má svoj pôvod v jednote bytia a nebytia. Platí Herakleitova zásada vznikania a zanikania, ktorá je podmienkou ďalšieho vznikania.
Claude Lévi-Strauss

Claude Lévi-Strauss [vyslov: lévi-strós] (* 28. november 1908, Brusel, Belgicko – † 30. október 2009, Paríž, Francúzsko) bol francúzsky etnológ, antropológ, sociológ, jeden z hlavných predstaviteľov filozofického štrukturalizmu, zakladateľ sociálnej antropológie, profesor antropológie na Collège de France v Paríži, člen Francúzskej akadémie a nositeľ Radu čestnej légie, žiak Durkheima. Považujú ho za zakladateľa francúzskeho štrukturalizmu.
Veľkú pozornosť venoval vývinu myslenia. Charakteristické pre jeho diela sú predovšetkým analýzy tzv. primitívnych (predpísomných) náboženských kultúr. Na rozdiel od predchádzajúcich generácii bádateľov v oblasti antropológie, sociológie a religionistiky tvrdil, že myslenie prírodných národov nie je nelogické, či iracionálne, ale že jeho racionalita funguje na iných princípoch, ktoré je potrebné odhaliť a pochopiť. Lévi-Strauss predpokladá, že myslíme v protikladoch. Čiže základ našeho myslenia je tvorený protikladmi čo sa prejavuje v jazykovej štruktúre. Z toho dôvodu sa zaoberal tiež lingvistikou, mýtom a hudbou. 
Podľa jeho téz je príroda spontánna a univerzálna, kým kultúra je špecifická a normatívna. Logikou binárnych protikladov človek do svojho sveta vnáša štrukturálny a kultúrne modelovaný poriadok. Ten sa premieta do prejavov ľudskej činnosti ako sú mýty, totemizmus, umenie, rituály a podobne.
Liou An

Liou An (, ; * 179 pred Kr.† 122 pred Kr.) bol čínsky princ a poradca cisára Wu dynastie Chan. Zaoberal sa kartografiou a geografiou.
Zaoberal sa tiež filozofiou. V rámci taoistickej filozofie prirodzeného sveta novým spôsobom vykladá pojem čchi - energie. Čchi ako výraz ľudskej prirodzenosti životne určuje človeka, a pretože je hmotným princípom, zabezpečuje mu aj prirodzenú spätosť so svetom.
Paul Émile Maximilien Littré

Paul Émile Maximilien Littré (* 1. február 1801, Paríž, Francúzsko – † 2. jún 1881, tamže) bol francúzsky filozof, predstaviteľ pozitivizmu, a filológ, ktorý sa preslávil svojím štvorzväzkovým "Dictionnaire de la langue francaise" (1863 - 1877).
Littré pridal ku Comtovým trom štádiám štvrté, a síce štádium techniky.
Alfred Loisy

Alfred Loisy (* 28. február 1857, Ambrières, Francúzsko – † 1. jún 1940, Ceffonds) bol francúzsky filozof a teológ, predstaviteľ katolicizmu a katolíckeho modernizmu. Loisy sa zaoberal problémom historického vývoja zjavenia, reinterpretáciou tradičných formulácií.
Dielo: L’Evangile et l’Eglise (Evanjelium a cirkev) - rok vydania 1902
Vydal viaceré spisy, ktoré boli heretické, preto boli neskôr zakázané a Loisy exkomunikovaný.
Michail Vasilievič Lomonosov

Michail Vasilievič Lomonosov (; * 19. november 1711, Mišaninskaja, Ruské cárstvo – † 15. apríl 1765, Petrohrad, Ruská ríša) bol ruský prírodovedec, filozof, chemik, spisovateľ a maliar; iniciátor založenia univerzity v Moskve 1755. Zakladateľ súčasného ruského spisovného jazyka.
Život.
Narodil sa v dedinke Mišaninskaja pri Cholmogore na severe Ruska. Bol nesmierne nadaný, sám sa naučil latinsky čítaním Biblie v tomto jazyku. V Moskve, kam údajne hnaný túžbou po vzdelaní prišiel pešo, poznali jeho talent a umožnili mu štúdiá v nemeckom Freibergu. Po návrate do vlasti založil Akadémiu vied.
Mal široký záber a venoval sa viacerým problematikám. Zjednodušil formuláciu zákona zachovania hmotnosti. Objavil atmosféru Venuše. Vytvoril novú teóriu o teple. Písal básne. Bol polyhistorom. Nezávisle od Benjamina Franklina a Prokopa Diviša zostrojil bleskozvod, je konštruktérom horizontoskopu. Zostrojil aj anemometer a refraktometer.
Konrad Lorenz

Konrad Zacharias Lorenz (* 7. november 1903, Viedeň, Rakúsko-Uhorsko – † 27. február 1989, Viedeň, Rakúsko) bol rakúsky zoológ a ornitológ. Zakladateľ modernej etológie a nositeľ Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu z roku 1973 za štúdium správania zvierat.
Študoval včelí tanec.
„Dlho hľadaným medzičlánkom medzi zvieraťom a skutočne humánnym človekom sme my.“
Paul Lorenzen

Paul Lorenzen (* 24. marec 1915, Kiel, Nemecko – † 1. október 1994, Göttingen, Nemecko) bol nemecký matematik a filozof, predstaviteľ erlangenskej školy.
Zoznam diel.
Redens", 1990
Rudolf Hermann Lotze

Rudolf Hermann Lotze (* 21. máj 1817, Bautzen, Nemecko – † 1. júl 1881, Berlín) bol nemecký filozof.
V jeho filozofii sa spája exaktná prírodoveda, medicína a idealizmus nadväzujúci na Leibnizovu filozofiu: empiricky daná príroda je špecifickým prejavom ideálneho sveta, o formách a zákonoch ktorého možno usudzovať analogicky podľa foriem a zákonov subjektívnych duchovných procesov. Mechanické, príčinné zákony súcna treba chápať ako symbolický výraz toho, čo má byť, účelového a pod. Lotze zaviedol pojem hodnoty ako toho, čo má význam, platnosť iba pre subjekt, pričom však hodnota nie je produktom ľubovôle subjektu: hodnota je objektívna ako všeobecne platná forma chcenia a správania sa.
Niklas Luhmann

Niklas Luhmann (* 8. december 1927 – † 6. november 1998) bol nemecký filozof a sociológ.
Bol žiakom Talcotta Parsonsa.
Jean-François Lyotard

Jean-François Lyotard (* 10. august 1924, Versailles, Francúzsko – † 21. apríl 1998, Paríž) bol francúzsky filozof a literárny teoretik.
Ako filozof bol hlavný predstaviteľ filozofického postmodernizmu alebo postmodernej filozofie. Pod titulom postmoderna formuluje ako základný problém súčasnosti neriešiteľnosť sporu heterogénnych typov diskurzov, spôsobov vedenia a životných foriem, a snaží sa v „relektúre“ moderných filozofov ako Kant a Wittgenstein vyvinúť filozofiu, ktorá by dokázala čeliť oným rozporom.
Podľa Lyotarda je postmoderná situácia daná zlyhaním moderného projektu emancipácie ľudstva, pričom predpoklady adekvátnej reakcie na túto situáciu tkvejú v avantgardách. Lyotard podáva vehementnú obhajobu predvojnových avantgárd.
Matúš (apoštol)

Svätý Matúš, pôvodné meno Lévi, syn Alfea, jeden z Dvanástich Ježišových apoštolov.
Podľa Nového Zákona bol mýtnikom v Kafarnaume v Galilei. Pod vplyvom stretnutia s Ježišom zanechal svoje v tej dobe lukratívne povolanie a pridal sa k Ježišovým učeníkom. Svätý Matúš je podľa starej kresťanskej tradície autorom prvého z evanjelií. V Novom zákone vystupuje pod menom Matúš na piatich miestach (Mt 9,9).
Michail Alexandrovič Lifšic

Michail Alexandrovič Lifšic (* 23. júl 1905, Melitopoľ, Ukrajina – † 28. september 1983, Moskva, Rusko) bol ruský estetik, filozof a historik, teoretik umenia a teoretik kultúry; predstaviteľ marxistickej estetiky. 
V 30. rokoch polemizoval so sociologistickými smermi v literárnej vede. Usporiadal antologie zhrnujúce názory Marxa, Engelsa a Lenina na umenie.
Lin-ťi I-süan

Lin-ťi I-süan (, ; *?† 867) bol čínsky filozof, predstaviteľ čchanu.
Charles Babbage

Charles Babbage (* 26. december 1791, Londýn – † 18. október 1871, Londýn) bol anglický matematik, filozof a informatik. Ako prvý vymyslel programovateľný počítač a pokúšal sa ho aj zostrojiť, ale nepodarilo sa mu dielo dokončiť.
V roku 1812 založil s Georgeom Peacockom a Johnom Herschelom spolok "Analytická spoločnosť" zameraný na rozvoj matematickej vedy. V roku 1816 bol zvolený za člena Kráľovskej vedeckej spoločnosti. Od roku 1827 bol profesorom matematiky na Cambridge.
Diferenčný stroj dostal konkrétne črty v roku 1821. Vtedy sa Babbage stretol s astronómom Johnom Herschelom a po tom, čo dlho preverovali zložité a nesprávne výpočty, Babbage zvolal: „Preboha, kiež by bol býval tieto kalkulácie robil parný stroj!“ 
O dva roky začal svoju myšlienku stvárňovať. Najskôr načrtol plán Diferenčného stroja I. Bol to však zložitý a drahý projekt, a vynálezca utratil vládne peniaze, za ktoré by sa dali postaviť dve bojové lode. Po tom, čo sa pohádal aj s hlavným inžinierom, ktorého upodozrieval, že nadsadzuje výdavky (inak povedané - kradne), vymyslel lepší projekt: Diferenčný stroj II. Veľa vecí v ňom zdokonalil a urobil z neho obrovský „drvič“ čísel, ktorý zefektívnil zložité výpočty. Ani ten však nedokončil. 
Ďalší Babbageov projekt "Analytického stroja" však znamenal historický prechod od mechanických strojov k programovateľnému počítaču. Stroj mal 4 základné časti, a to ""mill" - procesor, "store" - pamäť, "reader" - vstupné zariadenie a "printer"" - výstupné zariadenie. Na jeho prácu nadviazal Talian Luigi Federico Menabrea a Angličanka Ada Lovelace.
V roku 1991 postavili v Británii na základe jeho plánov diferenčný stroj č. 2, čím bola dokázaná realizovateľnosť jeho návrhu. 
Je po ňom pomenovaný kráter Babbage na privrátenej strane Mesiaca.
Madhva

Madhva (1199 - 1278) bol 
indický filozof, predstaviteľ védánty. 
Zastával pluralizmus. Stvorenie podľa Madhvu sa nemôže uskutočniť z ničoho, ale všetko závisí od nezávislého Boha.
Gabriel Madinier

Gabriel Madinier (* 8. júl 1895, Lyon, Francúzsko – † 12. december 1958) bol francúzsky filozof, predstaviteľ existencializmu.
Ernst Mach

Ernst Mach (* 18. február 1838, Chrlice, Rakúsko-Uhorsko – † 19. február 1916, Vaterstetten, Nemecké cisárstvo) bol český filozof a fyzik, predstaviteľ druhej etapy vývinu pozitivizmu, zakladateľ empiriokriticizmu, rektor Karlo-Ferdinandovej univerzity. Zaviedol princíp ekonómie myslenia.
Životopis.
Narodil sa v Chrliciach na Morave. Počas 28 rokov pôsobenia v Česku vytvoril v podstate celé svoje fyzikálne dielo. Roku 1895 prijal ponuku z Viedne učiť filozofiu, najmä históriu a teóriu induktívnej vedy.
Na dôchodku uverejnil nielen celý rad vedeckých článkov, ale dokončil aj dve monografie. Posledné roky (1913–1916) žil s manželkou u najstaršieho syna Ludwiga. Tam tiež v mestečku Haar deň po svojich 78. narodeninách zomrel na zlyhanie srdca.
Ernst Mach patrí k najvýznamnejším osobnostiam vedy druhej polovice 19. storočia predovšetkým v oblasti experimentálnej fyziky. Jeho menom sú označené mnohé fyzikálne veličiny a pojmy. Ako vedec bol známy svojou dôkladnosťou, precíznosťou a manuálnou zručnosťou, svojim pokojom a jasným, stručným a výstižným formulovaním myšlienok. Ako pedagóg a filozof bol autorom rady učebníc a prehľadných kompendií z oblasti fyziky, stál pri zrode tejto vednej disciplíny v Česku v jej novodobej podobe.
Na jeho počesť udeľuje Akadémia vied Českej republiky Čestnú odborovú medailu Ernsta Macha vynikajúcim domácim i zahraničným vedcom v odbore fyzikálnych vied. 
Hodnota väčšiny Machových fyzikálnych prác je od času nezávislá. Teoretici si natrvalo privlastnili Machov princíp, učitelia fyziky potrebujú Machov vlnostroj a Machovo kyvadlo, aerodynamika nadzvukových rýchlostí sa nezaobíde bez Machovho kužeľa, Machovho uhla ani Machovho čísla.
Ramana Mahariši

Ramana Mahariši (* 30. december 1879 – † 14. apríl 1950) bol indický filozof, tamilský mudrc z južnej Indie, predstaviteľ džňánajogy.
Mahávíra

Mahávíra (= veľký hrdina) (okolo 549 - okolo 477 pred Kr.) alebo Džina (= víťaz), pôvodným menom Vardhamána (= Rastúci) bol indický zakladateľ džinizmu. 
Učenie Mahávíru vychádza z postulátu nekonečného počtu nesmrteľných duší majúcich veľkosť a tvar tela, v ktorom sídlia, a vyznačujúcich sa neobmedzenou silou, blaženosťou a nazeraním. Tieto duše sú teda aktívne. Tieto neobmedzené potencie duší sú však oslabované tým, ako sú duše v telách nútené žiť vo svete.
Celá činnosť (myšlienkou, rečou i skutkom) necháva do duší prenikať jemnú hmotu rozptýlenú v kozme, ktorú džinisti nazývajú karma.
Thomas Macho

Thomas Macho (* 2. júl 1952, Viedeň, Rakúsko) je rakúsky filozof; skúma formy, v ktorých sa človek pokúša vyrovnať s faktom smrti.
Salomon Maimon

Salomon Maimon (Salomon ben Jošua; * 1753, Mir, Bielorusko – † 22. november 1800, Nieder-Siegersdorf, Sliezsko) bol židovský filozof, predstaviteľ kriticizmu, ktorý sa stal v Berlíne chránencom Mosesa Mendelssohna. Svojou bystrou kritikou Kanta pripravil recepciu Kanta u H. Cohena a neskorších novokantovcov. Mal silný vplyv na Fichteho.
Majster Eckhart

Majster Eckhart (* asi 1260, Hochheim, Nemecko – † 1328, Avignon, Francúzsko) bol nemecký filozof, teológ, mystik a dominikánsky mních. Jeho nemecké kázne určené hlavne rehoľniciam mali veľký vplyv na mestskú zbožnosť neskorého stredoveku a na vývoj nemeckého jazyka.
Prednášal v Paríži, Štrasburgu a v Kolíne. Zaslúžil sa o vytvorenie nemeckého filozofického jazyka. Eckhart je predstaviteľom apofatickej (negatívnej) teológie.
Majster Eckhart stojí filozoficky v tradícii novoplatonizmu, označujú ho dokonca niekedy za „azda najväčšieho zo všetkých novoplatonikov“.
Jadrom Eckhartovej metafyziky sú otázky povahy existencie Boha: Eckhart rozlišuje "esse" (absolútne bytie Boha), ktoré je trvalé a nemenné, a "esse hoc et hoc" (bytie stvorených vecí), ktoré sa neustále mení. Svoju tézu, "esse est Deus" (bytie je Boh), neskôr nahradzuje chápaním Boha ako myslenia "(Deus est intelligere)".
Človek sa podľa Eckahrta vyznačuje tým, že má zo všetkých stvorených entít najbližšie k Bohu; ľudská duša má božský prazáklad a vyznačuje sa tým, že je schopná myslieť: toto myslenie je božská iskra (Seelenfunken) privádzajúca človeka k mystickému zjednoteniu sa s Bohom a dodávajúca človeku istú mieru autonómie v oblasti poznania a mravnosti.
Zdroj.
[[Kategória:Narodenia v 1260|Eckhart, majster]]
[[Kategória:Úmrtia v 1327|Eckhart, majster]]
[[Kategória:Nemeckí filozofi|Eckhart, majster]]
[[Kategória:Katolícki teológovia 13. storočia|Eckhart, majster]]
Makkhalé Gósála

Makkhalé Gósála bol indický filozof, kritický druh a súčasník Buddhu a Mahávíru, zakladateľ a vedúci predstaviteľ ádžíviky.
Pôvodom bol z najnižších vrstiev, jeho otec bol profesionálny žobrák.