burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Rakytník (rod drevín)

Rakytník (staršie alebo ľudovo: "rokytník", zastarano: "žltozob", "vlkodržec"; ) je rod pravých dvojklíčnolistových rastlín z čeľade hlošinovité ("Elaeagnaceae") . Sú to kríky a stromy. Je rozšírený v Európe a Ázii. 
Opis.
Rakytníky sú opadavé, dvojdomé, tŕnité kríky alebo stromy. Listy sú celistvookrajové. Kvety sú jednopohlavné, bez koruny, usporiadané v kvetenstvách rastúcich na báze bočných vetiev. Kvitnú ešte pred olistením. Samčie kvety majú okvetie zložené z 2 voľných blanitých kališných lístkov, obsahujú 4 tyčinky a sú usporiadané v malých hlávkach. Samičie kvety majú rúrkovitý kalich zakončený dvoma lalokmi, obsahujú jeden jednosemenný piestik a sú usporiadané v malých strapcoch. Plodom je guľovitá až valcovitá kôstka, u niektorých druhov pozdĺžne rebrovaná. Semená sú uzavreté v kožovitom endokarpe, ktorý sa dá ťažko oddeliť .
Rozšírenie.
Je rozšírený od severozápadnej Európy po východnú Áziu. V Číne sa vyskytujú všetky druhy, z toho 4 endemické. Rakytník rešetliakový je najviac rozšírený od Európy po Čínu a Mongolsko. S výnimkou rakytníka rešetliakového sú všetky druhy rakytníka výlučne horské až vysokohorské druhy, rastúce väčšinou v nadmorských výškach nad 3 000 metrov . 
Systematika.
Systém vyzerá takto (zoradené podľa abecedy):&lt;br&gt;
rod rakytník ("Hippophae"):
Rod rakytník teda dnes obyčajne zahŕňa 7 alebo 8 druhov, resp. po preradení druhu rakytník rešetliakový do rodu hlošina len 6 alebo 7 druhov..
Význam.
Plody rakytníka majú vysoký obsah vitamínu C (približne 400 mg/100 g) . Rakytníkový olej obsahuje vitamíny A, B1, B2, B6, C, D, E, F, K, P, betakarotén, kyselinu listovú, organické kyseliny, triesloviny, minerálne soli a dôležité esenciálne mastné kyseliny omega-3, 6 a 9. Je tiež zdrojom vzácnej mastnej kyseliny omega-7 .
Využitie.
Využíva v potravinárstve, lekárstve a kozmetike . Z listov druhu "Hippophae salicifolia" sa v Ázii pripravuje čaj a plody sa používajú na leštenie zlata a striebra . Plody sa konzumujú surové alebo pripravené na rôzne spôsoby. Plody sú trpké, kyslé. Z plodov rakytníka sa vyrába dreň, džem alebo ovocná šťava, lisovaním za studena sa získava rakytníkový olej. 
Vzhľadom na svoju odolnosť voči silne erodovaným, na živiny chudobným a niekedy aj slaným pôdam sa rastlina využíva aj na meliorácie alebo ako ochranný pás. 
Rakytník rešetliakový sa môže používať ako krajinotvorný ker zo základnými systémami výhonkov, ktoré sa používajú na bariérové živé ploty a vetrolamy a na stabilizáciu brehov riek a strmých svahov. V severnom podnebí má význam pre svoje krajinotvorné vlastnosti, pretože farebné trsy bobúľ sa zachovávajú aj cez zimu 
V severozápadnej Číne sa rakytníkové kríky vysádzajú na dno vyschnutých riečnych korýt, aby sa zvýšila retencia vody v pôde, a tým sa znížila strata sedimentov . Vďaka zvýšenej schopnosti rakytníka uchovávať vlhkosť v pôde a schopnosti rakytníka viazať dusík sa zvýšila úroveň vegetácie v oblastiach, kde bol rakytník vysadený. V kvetinárstvach sa používajú konáre do rôznych aranžmánov alebo do kytíc.
Dudová (vrch v Oravských Beskydách)

Dudová () je vrch v Oravských Beskydách. Leží nad obcou Oravské Veselé, približne severozápadne od Námestova.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pilsko. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Oravské Veselé. Najbližšími sídlami sú na juhovýchodnom úpätí situované Oravské Veselé, juhozápadne leží Mútne a východným smerom Sihelné. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Dudová leží v rázsoche, ktorá vybieha juhovýchodným smerom z mohutného Pilska (). Západne susedí Magurka () a Súšava (), južne je plytkým sedlom oddelená Hoľa (), východne Magura () a severozápadne Pilsko a Mechy (). Vrch patrí do povodia Bielej Oravy, kam vodu z celého masívu odvádza rieka Veselianka a jej prítok Randová. Severovýchodne od vrcholu vedie značený turistický chodník na Pilsko.
Výhľady.
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti Dudovej umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s nižšou vegetáciou je vidieť okolité vrchy Oravských Beskýd, no tiež Kysucké Beskydy, Malú Fatru, Oravskú Maguru, Chočské vrchy, Nízke a Vysoké Tatry. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, no severovýchodným úbočím a neďalekým sedlom vedie zelená trasa z Oravského Veselého na Pilsko.
Magurka (vrch v Oravských Beskydách; 1087 m n. m.)

Magurka () je vrch v Oravských Beskydách. Leží nad obcou Oravské Veselé, približne severozápadne od Námestova.
Poloha.
Nachádza sa v strednej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Pilsko. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Oravské Veselé. Najbližšími sídlami sú na juhovýchodnom úpätí situované Oravské Veselé, južne leží Mútne a východným smerom Sihelné. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Magurka leží v rázsoche, ktorá vybieha južným smerom z mohutného Pilska () cez Mechy (). Západným smerom susedí Jedličník () a Súšava (), severným Mechy a Pilsko a východným Dudová (), Hoľa () a Magura (). Zo severnej, východnej i južnej časti masívu vodu odvádza potok Randová, zo západu Straniansky potok, oba smerujúce do Veselianky v povodí Bielej Oravy. Na vrchol nevedie značený turistický chodník.
Výhľady.
Vrcholovú časť Magurky pokrýva hustý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z lokalít s riedkou alebo nižšou vegetáciou je vidieť okolité vrchy Oravských Beskýd, no tiež Kysucké Beskydy, Malú Fatru, Oravskú Maguru, Chočské vrchy, Nízke a Vysoké Tatry. 
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesnými chodníkmi. Južným úpätím vedie žlto značený chodník z Mútneho na rázc. Dudová.
Karla Wursterová

Karla Wursterová (* 7. január 1975, Želiezovce) je slovenská diplomatka, od roku 2021 veľvyslankyňa Slovenska v Taliansku, na Malte a v San Maríne.
Životopis.
Karla Wursterová v roku 1998 absolvovala Fakultu podnikového manažmentu Ekonomickej univerzity. V roku 2003 absolvovala Ecole Nationale d’Administration v Paríži.
V rokoch 1998 až 2002 pôsobila v kancelárii podpredsedu vlády Slovenskej republiky. V rokoch 2003 až 2005 pracovala v kancelárii štátneho tajomníka na Ministerstve zahraničných vecí a európskych záležitostí. V rokoch 2008 až 2009 bola 2. tajomníčkou na veľvyslanectve v Prahe. Následne do roku 2012 riadila Odbor rozvojovej spolupráce a humanitárnej pomoci na MZVaEZ. Ako výkonná riaditeľka Medzinárodného vyšehradského fondu pôsobila v rokoch 2012 až 2015. V rokoch 2015 až 2017 pôsobila na Stálom zastúpení SR pri Európskej únii v Bruseli. Riaditeľkou Odboru európskych politík bola krátko v roku 2017. V rokoch 2017 až 2021 bola generálnou riaditeľkou Sekcie medzinárodných organizácií, rozvojovej spolupráce a humanitárnej pomoci na MZVaEZ.
Veľvyslankyňa v Taliansku.
Prezidentka Zuzana Čaputová ju do funkcie veľvyslankyne v Taliansku, na Malte a v San Maríne vymenovala 13. apríla 2021.
Peter Zmátlo

Mgr. Peter Zmátlo, PhD. (* 19. január 1965, Levoča† 3. marec 2022, Ružomberok) bol slovenský historik, univerzitný pedagóg a publicista. Pôsobil ako odborný asistent a zástupca vedúceho Katedry histórie Filozofickej fakulty Katolíckej univerzity v Ružomberku a bol dlhoročným členom Matice slovenskej a Slovenskej historickej spoločnosti pri Slovenskej akadémii vied. Vo svojej vedecko-výskumnej a publikačnej činnosti sa venoval dejinám 20. storočia so zameraním na obdobie prvej Československej republiky, všeobecným dejinám prvej polovice 20. storočia a regionálnym dejinám východného Slovenska so špecifickým zameraním na Spišskú Novú Ves.
Život.
V rokoch 19831988 absolvoval štúdium v odbore slovenský jazyk a literatúra – dejepis na Filozofickej fakulte v Prešove Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach (dnes Filozofická fakulta Prešovskej univerzity v Prešove). Následne pôsobil ako učiteľ slovenského jazyka a literatúry na Vojenskom gymnáziu Jana Žižku v Moravskej Třebovej (19881989), ako zodpovedný redaktor vo Východoslovenskom vydavateľstve n. p. Košice (19891990), ako odborný kultúrny pracovník v Dome Matice slovenskej v Spišskej Novej Vsi (19911992), ako učiteľ dejepisu na Základnej škole, Ing. O. Kožucha 11, Spišská Nová Ves (19921997), ako riaditeľ Nadácie pre podporu lokálnej demokracie – Centra pre podporu lokálnej demokracie v Spišskej Novej Vsi (19961997). V roku 1997 nastúpil do zamestnania na Katecheticko-pedagogickú fakultu sv. Ondreja v Ružomberku patriacu pod Trnavskú univerzitu v Trnave (v rokoch 19972000 patriaca pod Žilinskú univerzitu v Žiline a od roku 2000 samostatná Katolícka univerzita v Ružomberku), kde pôsobil až do svojej smrti pôsobil ako odborný asistent, pričom v rokoch 19952002 absolvoval doktorandské štúdium v odbore slovenské dejiny na Filozofickej fakulte Prešovskej univerzity v Prešove.
Bol zodpovedným riešiteľom projektu VEGA č. 1/3755/06 "Regionálna tlač – jej význam a miesto v historickom vývoji Slovenska" (20062008), spoluriešiteľom viacerých projektov VEGA zameraných na výskum dejín východného Slovenska v 20. storočí (20052007), epidemiologických dejín Slovenska 19. storočia (od 2021) a osobností Martina Mičuru, Floriána Tománeka a Karla Antona Medveckého (20152021), ako aj projektu APVV zameranej na výskum religiozity v stredovekých a novovekých dejinách Slovenska (20082010). Zároveň v menšej miere publicisticky prispieval do Konzervatívneho denníka Postoj a na spravodajský portál Aktuality.sk.
Ocenenia.
5. novembra 2010, pri príležitosti 90. výročia založenia Miestneho odboru Matice slovenskej v Spišskej Novej Vsi, získal ocenenie od mesta Spišská Nová Ves za prínos v meste. 6. novembra 2015 získal pamätný list pri príležitosti 95. výročia založenia Miestneho odboru Matice slovenskej a 25. výročia vzniku Domu Matice slovenskej.
Žltozob

Žltozob môže byť:
Veľký kopec

Veľký kopec môže byť:
Kavasch

Kavasch môže byť:
Sulfónamid (chémia)

Sulfónamid je funkčná skupina, ktorá pozostáva zo sulfonylovej skupiny viazanej na amínovú skupinu, teda RS(=O)2-NH2. Táto skupina je relatívne nereaktívna a jej amínová skupina nie je zásaditá. Väzba S-N sa štiepi ťažko a kvôli pevnosti tejto skupiny sú sulfónamidy zvyčajne kryštalické. Kvôli tomu je tvorba sulfónamidu jednou z klasických metód premeny amínu na kryštalický derivát, ktorý sa dá identifikovať podľa bodu topenia. Mnoho dôležitých liekov obsahuje sulfónamidovú skupinu.
Sulfónamidy ako zlúčeniny obsahujú sulfónamidovú skupinu. Ich všeobecný vzorec je RSO2NR2, kde R je nejaká organická skupina. Príkladom je metánsulfónamid, ktorého vzorec je CH3SO2NH2. Sulfónamidy sa všeobecne dajú považovať za deriváty sulfónových kyselín, u ktorých bola hydroxylová skupina nahradený za amínovú skupinu. Prvý sulfónamid bol syntetizovaný v Nemecku v roku 1932.
Syntéza.
Sulfónamidy je možné pripraviť v laboratóriu mnohými spôsobmi. Bežným postupom prípravy je reakcia sulfonylchloridu s amínom:
Zvyčajne sa do roztoku pridáva zásada, napríklad pyridín, ktorá neutralizuje kyselinu chlorovodíkovú, ktorá vzniká v procese. Jedným z príkladov tejto syntézy je príprava sulfonylmetylamidu. Tozylchlorid sa používa ako bežný zdroj sulfonylchloridu. Reakcia primárnych a sekundárnych amínov s benzénsulfonylchloridom je základom Hinsbergovej reakcie, ktorá umožňuje detekciu primárnych a sekundárnych amínov.
Sultámy.
Sultámy sú cyklické sulfónamidy. Sú obdobou laktónov (cyklických esterov karboxylových kyselín) a laktámov (cyklických karboxamidov). Medzi bioaktívne sultámy patria ampiroxikam, ktorý pôsobí proti zápalom, a sulthiam, antikonvulzant. Sultámy sa pripravujú analogicky k ostatným sulfónamidom, keďže amíny deprotonujú sulfónové kyseliny. Často sa pripravujú oxidáciou disulfidov alebo tiolov viazaných na amíny v jednej reakčnej nádobe. Alternatívnym spôsobom syntézy sultámov je počiatočná príprava lineárneho sulfónamidu a následná intramolekulárna reakcia, pri ktorej vzniká C-C väzby (teda cyklizácia). Tento spôsob syntézy bol využitý pre tvorbu tmavomodrého emiteru pre organickú elektroniku založeného na sultámoch.
Disulfónimidy.
Disulfónimidy majú vzorec R-S(=O)2-N(H)-S(=O)2-R' a majú dve sulfónové skupiny napojené na ten istý amín. Podobne ako u sulfónamidov i tieto zlúčeniny sa používajú ako činidlá pri enantioselektívnej syntéze.
Bis(trifluórometánsulfonyl)anilín je zdroj triflylovej skupiny (CF3SO2+).
Sulfínamidy.
Sulfínamidy, R(S=O)NHR, sú amidy sulfínových kyselín, R(S=O)OH. Chirálne sulfínamidy, napríklad "terc"-butánsulfínamid, "p"-toluénsulfínamid a 2,4,6-trimetylbenzénsulfínamid sú činidlá používané pri asymetrickej syntéze.
Adam Jančina

Adam Jančina (* 3. august 1992, Bratislava) je slovenský herec.
Vyštudoval VŠMU a konzervatórium v Bratislave. Účinkuje v SND, Divadle GUnaGU, Divadle Nová scéna v Bratislave a v SDKS v Nitre.
V roku 2019 sa zúčastnil Majstrovstiev Slovenska v kulturistike, fitnes a modelingu.
Jahodník

Jahodník môže byť:
Veľký kopec (vrch v Oravských Beskydách)

Veľký kopec () je vrch v Oravských Beskydách. Leží nad Novoťou, približne západne od Námestova.
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Ošust. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a v katastrálnom území obce Novoť. Najbližšími sídlami sú na východnom úpätí ležiaca obec Novoť, juhovýchodne situované Zákamenné a južným smerom ležiaca Oravská Lesná. Severozápadne sa nachádzajú poľské osady Soblówka a Glinka. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Veľký kopec je súčasťou dlhej rázsochy, ktorá vedie z vrchu Kaňovky () východným smerom na Maršalkov grúň (). Rázsocha sa na hlavný hrebeň pripája medzi sedlom Hlinka () a Úšustom (). Východným smerom leží Vlkov grúň () a Modlový vrch (), severným Malý kopec (), Magurka () a Solisko (), západným Javorina (), Czolo () a Úšust a južným Kovaľov vrch () a Strakov vrch (). Severné svahy odvodňuje do Bielej Oravy riečka Klinianka, južnú časť hrebeňa jej prítok Zásihlianka. Na vrchol nevedie značený chodník, no južným úbočím vedie chodník na hlavný hrebeň.
Výhľady.
Vrcholovú časť pokrýva sčasti nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nízkou vegetáciou sú viditeľné okolité vrchy Oravských, Kysuckých, Sliezskych a Žywieckych Beskýd, Krivánska Fatra, Oravská Magura, Nízke a Vysoké Tatry.
Prístup.
Na samotný vrchol nevedie značená turistická trasa, no južným úbočím vrch traverzuje zeleno značená hrebeňovka. Tá vedie zo Zákamenného cez Vlkov vrch na rázc. Kaňovky v hlavnom hrebeni.
Hákový sval

Hákový sval (), tiež vnútorný sval ramena alebo korakohumerálny sval, je plochý priečne pruhovaný sval, ktorý je umiestnený pod hlavou dvojhlavého svalu ramena. Je to tiež najmenší z troch svalov, ktoré sa upínajú na zobákovitý výbežok lopatky. 
Štruktúra.
Hákový sval je malý sval, ktorý sa rozprestiera pri mediálnej časti ramennej kosti. Odstupuje z vrcholu zobákovitého výbežku (), spoločne s krátkou hlavou dvojhlavého svalu ramena. Svalové zväzky smerujú distálne dole, kde sa upínajú na distálnom konci hrany ramennej kosti ().
Inervácia.
Hákový sval má spoločné nervové zásobenie s ostatnými dvoma svalmi prednej časti hornej končatiny, ktoré sú zásobované muskulokutánnym nervom. Koreňovú inerváciu má tento nerv v piatom a šiestom krčnom stavci (C5, C6).
Funkcia.
Korakohumerálny sval umožňuje ohýbať rameno v ramennom kĺbe a viesť ho k trupu. Pri prepichnutom ramene sa podieľa sa na laterálnom otáčaní ramena. Ak je rameno pevne pripevnené, sval slúži na pohyb lopatky. Môže ju vytiahnuť, pohnúť dopredu alebo dole. Tieto procesy vieme odborne pomenovať ako flexia a addukcia ramena.
Vták roka (Nemecko)

Vták roka (nemecky: Vogel des Jahres) je kampaň, ktorú každoročne od roku 1971 vyhlasujú v Nemecku organizácie Naturschutzbund Deutschland, NABU (Zväz ochrany prírody a biodiverzity Nemecka) a Landesbund für Vogelschutz in Bayern - LBV (Bavorská spoločnosť pre ochranu vtáctva). Tieto organizácie na ochranu prírody tak ako prvé na svete upozornili na ohrozenie zvierat a biotopov tým, že každý rok vyhlásili jedného kandidáta. Cieľom projektu je zvýšenie povedomia o danom druhu a širších otázkach týkajúcich sa vtáctva pre širokú a odbornú verejnosť. Z Nemecka sa kampaň Vták roka rozšírila aj do ďalších krajín.
História.
Prvá voľba Vogel des Jahres (Vtáka roka) sa uskutočnila v roku 1970 v rámci regionálnej výročnej skúšky vtákov, ktorá prebiehala v regionálnom združení NABU v Bádensku-Württembersku - vtedy ešte "Deutscher Bund für Vogelschutz" (DBV) - a bola ňou zvolená volavka popolavá. Od roku 1971 sa kampaň uskutočňuje na celoštátnej úrovni 
Pri príležitosti 50. výročia kampane v roku 2020 sa rozhodlo, že do vyhlásenia za rok 2021 sa po prvýkrát zapojí obyvateľstvo v dvoch hlasovaniach v rámci predbežnej voľby. Od roku 2022 má byť vták roka volený verejnosťou natrvalo. V budúcnosti však bude predbežný výber piatich druhov vtákov vykonávať odborná komisia NABU . 
Mezinárodné kampane.
Táto kampaň si doteraz našla mnoho napodobňovateľov. Švajčiarska spoločnosť na ochranu vtáctva volí švajčiarskeho vtáka roka od roku 2001 a spoločnosť natur&amp;ëmwelt v Luxembursku tiež každoročne volí svojho vtáka. Celkovo sa Vták roka volí vo viac ako desiatich krajinách Európy. Voľby vtáka roka sa okrem iných krajín konajú aj v Južnej Afrike a na Novom Zélande.
Príroda roka.
Voľba vtáka roka sa stala vzorom pre celý rad volieb živočíchov a rastlín ako druhov roka a biotopov ako biotopov roka. Pojem Lebensräumen des Jahres (Príroda roka) sa stal v nemecky hovoriacich krajinách všeobecným označením pre tieto kampane.
Ján Podoba

Ján Podoba môže byť:
Deltový sval

Deltový sval () je priečne pruhovaný sval, je špecifický svojim trojuholníkovitým tvarom, podoba sa gréckemu písmenu delta (Δ), od ktorého dostal aj svoj názov. V anatómii sa deltový sval rozdeľuje na 3 časti
Štúdia, ktorá skúmala 30 ramien odhalila priemernú hmotnosť deltového svalu 191,9 gramov, u ľudí v rozmedzí od 84 gramov do 366 gramov.
Štruktúra.
Deltový sval je plochý a veľký sval trojuholníkového tvaru, ktorý pokrýva ramenný kĺb spredu, zozadu a zboku. Nachádza sa medzi hrebeňom lopatky (spina scapulae), kľúčnou kosťou a nadpleckom lopatky (). Svojim zvinutím sa podobá na polovičný lievik, kde je umiestnený ramenný kĺb, ktorý určuje vyklenutie svalu. Vychádza z nadplecku lopatky (), ktorý je umiestnený nad stredom ramennej kosti, a tiež z dolného okraja hrebeňa lopatky. Svalové zväzky nadpažkovej časti prebiehajú priamo distálne a zväzky kľučkovej a lopatkovej časti sa stretávajú distálne a laterálne. Svalové vlákna všetkých troch častí sa zbiehajú a upínajú k ramennej kosti, pomocou hrubej a silnej šľachy v oblasti deltového výbežku ramennej kosti (). Sval vytvára okrúhly obrys ramena. 
Inervácia.
Do deltového svalu vedie podramenný nerv, z nervového pletenca pre hornú končatinu . Koreňovú inervaciu má tento nerv v piatom a šiestom krčnom stavci (C5 a C6).
Krvenie.
Deltový sval je zásobovaný zadnou obkružujúcou tepnou ramennej kosti.
Funkcia.
Celý sval vyvoláva abdukciu ramena, konkrétne nadpažková časť spoločne s veľkým prsným svalom umožňuje hýbať ramenom v horizontálnom smere (upaženie), pri stiahnutí lopatkovej časti sa spôsobí zapaženie a sťahom svalových vlákien klúčkovej časti dôjde k predpaženiu.
Theogamia

Theogamia alebo Gamélia () bola starogrécka slávnosť oslavujúca posvätné manželstvo Héry a Dia. 
V starovekom Grécku bolo manželstvo Dia a Héry v mnohých mestských štátoch chápané ako posvätné manželstvo, ktoré slúžilo za akýsi prototyp manželstva ľudí. V Aténach bol mesiac gamélión (čo znamená mesiac manželstva) zasvätený Hére a obetovalo sa jej i Diovi Héraiovi. Theogamia sa v Aténach oslavovala zrejme 27. gamélióna (podľa iných zdrojov 26. gamélióna) Všetky rituály sa konali v chráme bohyne Héry a zahŕňali obrad "hieros gamos" (posvätného manželstva), pri ktorom sa sochy Dia a Héry položili k sebe a uskutočnil sa svadobný rituál. Diovi a Hére sa potom obetovali svadobné koláče.
O tomto sviatku sa toho veľa nevie, okrem toho, že sa na jeho oslavách konali veľké hostiny. Keďže tento mesiac pripomínal posvätné manželstvo, bolo to priaznivé obdobie na uzavretie manželstva, a tiež s jarou sa mal objaviť nový život a počatie s ním spojené by mohlo byť v tomto čase veľmi vhodné. Božský vzor mal teda ľuďom zabezpečiť úspešné manželstvo (aj keď sa večne hádali, najmä kvôli Diovej nevere). Je tiež možné, ale menej pravdepodobné, že tento mesiac bol najskôr mesiacom manželstva a až neskôr sa stal vhodným dátumom na oslavu sobáša Héry a Dia. Peknú ukážku zväzku Héry a Dia znázorňuje centrálna časť východného vlysu Parthenónu, v ktorom manželia sedia na trónoch vedľa seba.
Viktor Dušek

JUDr. Viktor Dušek (* 9. január 1876, Trnava† 1. január 1965, Piešťany) bol slovenský právnik, notár, verejný činiteľ a kultúrny pracovník v prvej polovici 20. storočia.
Životopis.
Jeho otec, Karol Dušek, bol vo svojej dobe vychýreným krajčírom cirkevných rúch. Viktor Dušek absolvoval stredoškolské štúdiá v rodnej Trnave, v arcibiskupskom konkvikte. Následne študoval právo na univerzitách v Bratislave, Kluži a v Budapešti. Po promóciách sa stal verejnonotárskym kandidátom a tajomníkom v Bratislave. V roku 1910 bol vymenovaný za verejného notára do Pezinku.
Po vzniku Československa v roku 1918 sa ihneď prihlásil k službám nového štátu. Stal sa župným radcom v Bratislave. V hektickom povojnovom období v roku 1920 bol ustanovený za mešťanostu (primátora) Bratislavy. Išlo o prvého Slováka v tejto pozícii. Počas jeho približne dvojročného pôsobenia na tejto pozícii sa pomery v pomaďarčenej radnici začali konsolidovať a mesto sa začalo prispôsobovať novej situácii. V roku 1921 bol vymenovaný za verejného notára v Bratislave, preto sa vzdal funkcie mešťanostu.
Ako hlboko presvedčený katolík a Slovák zostal naďalej verejne činným. Stal sa členom Slovenskej ľudovej strany (HSĽS). Po vstupe ľudovej strany do vlády a zavedení krajinského zriadenia bol jedným z kandidátov na post krajinského prezidenta Slovenskej krajiny. V prvých krajinských voľbách v roku 1928 bol zvolený za poslanca za HSĽS a strana ho nominovala aj do krajinského výboru. V komunálnych voľbách v roku 1931 bol zvolený za poslanca zastupiteľstva Bratislavy, kde sa stal členom finančnej komisie. Okrem toho pôsobil aj vo vedúcich pozíciách stavovskej organizácie verejných notárov. Verejne činným bol aj v období Slovenského štátu. V tom čase pôsobil na pozícii predsedu Verejnonotárskej komory. Veľmi aktívnym bol aj v Spolku sv. Vojtecha.
V roku 1945 bol za svoje exponovanie sa v rokoch 1938 – 1945 pozbavený svojho notárskeho úradu. V roku 1948, v rámci akcie B, bol spolu so svojou manželkou vysťahovaný z Bratislavy. Zomrel v roku 1965 v Piešťanoch, kde je aj pochovaný.
Bukovský grúň

Bukovský grúň () je vrch Oravských Beskýd. Leží nad obcou Oravská Polhora, približne severne od Námestova. 
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Babia hora. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Oravská Polhora. Najbližšími sídlami sú na juhozápade ležiaca Oravská Polhora a južne situované Rabčice. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Bukovský grúň sa nachádza v rázsoche, ktorá vybieha južným smerom z masívu Malej Babej hory (). Južne leží Bandíkovka (), východne susedí Babia hora (), severne je sedlom oddelená Malá Babia hora a Beskydok () a západným smerom Borsučie () a Vysoká (). Západnú časť masívu odvodňuje Vonžovec, východnú potok Bystrá, obe smerujúce do Polhoranky v povodí rieky Orava. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Čiastočne odlesnený vrchol umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest bez vyššej vegetácie je vidieť okolité vrchy Oravských, Sliezskych a Žywieckych Beskýd, Malú a Veľkú Fatru, Oravskú Maguru, Chočské a Skorušinské vrchy a Nízke i Západné Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa a prístup je tak možný lesnými chodníkmi. Západným smerom prechádza červená značka z Oravskej Polhory na vrchol Malej Babej hory.
JOJ 24

JOJ 24 je siedmy televízny okruh (program) TV JOJ.
Program tvorí na 80% spravodajstvo a 20% publicistika. Spoločnosť získala 9. marca licenciu od Rady pre vysielanie a retransmisiu na nový spravodajský kanál JOJ 24.
TV JOJ potvrdila, že spravodajský kanál pripravovala už dlhšie, no aktuálna Ruská invázia na Ukrajinu to len celé urýchlila. Naznačuje to aj to, že od začiatku invázie začala TV JOJ vysielať na svojom webe podcast, v ktorom je logo obsahujúce číslo 24. V minulosti si TV JOJ kúpila práva na toto logo a začala ho používať v tomto podcaste.
Zahruškový potok

Zahruškový potok je potok v regióne Horehronie na území obce Predajná v okrese Brezno v Banskobystrickom kraji. Je ľavostranným prítokom Hrona a má dĺžku . Je vodným tokom III. rádu. 
Prameň.
Pramení v v centrálnej časti územia obce Predajná, v lesnom extraviláne na juhozápadnom svahu vrchu "Holý vrch" s Patrí do okresu Brezno v Banskobystrickom kraji a nachádza sa v geomorfologickom celku Veporské vrchy v geomorfologickom podcelku Čierťaž.
Opis toku.
Od prameňa tečie severným smerom lesným extravilánom centrálnou časťou územia obce Predajná, ľavým brehom obmýva les "Zahrušková", v vyteká z lesného extravilánu a vteká do poľnohospodárskeho extravilánu, pretína kanál rovnobežný s Hronom, podteká železnicu "Banská Bystrica-Podbrezová" a severne od železnice ústi v do Hrona ako jeho ľavostranný prítok. 
Vodný tok "Zahruškový potok" nemá významnejší prítok.
Pôvod názvu.
Vodný tok "Zahruškový potok" na území obce Predajná má pôvod v toponyme lesa "Zahrušková", v priestore ktorého preteká. Podporne pôsobilo i toponymum dolina štandardizované v podobe "Zahrušková dolina" (dolina) štandardizované už v roku 1976. Z toponyma "Zahrušková" kombináciou so všeobecným podstatným menom potok s významom "menší prirodzený vodný tok" bolo utvorené dvojčlenné hydronymum atributívneho typu (dvojčlenný determinatívny názov so zhodou) zložený z prídavného mena a z podstatného mena v podobe "Zahruškový potok" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku "Zahruškový potok" bol štandardizovaný v roku 2008.
V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum "Zahruškový potok" je jedinečným hydronymom (február 2022). 
Referencie.
Katalin Nováková

Katalin Nováková (; * 6. september 1977, Segedín, Maďarsko) je maďarská politička, v rokoch 20222024 prezidentka Maďarska.
Životopis.
V rokoch 19962001 študovala ekonómiu na Korvínovej univerzite v Budapešti a v rokoch 19992004 právo na univerzite v Segedíne a na univerzite Paris-Nanterre. Katalin Nováková je vydatá, veriaca a má tri deti. Hovorí po francúzsky, anglicky, nemecky a španielsky. Jej manželom je István Veres, ktorý je od roku 2013 riaditeľom peňažného a devízového trhu Magyar Nemzeti Bank.
Politická kariéra.
V roku 2001 začala pracovať na ministerstve zahraničných vecí, kde mala na starosti záležitosti Európskej únie. V roku 2010 sa stala ministerskou poradkyňou, v roku 2012 šéfkou oddelenia na ministerstve ľudských zdrojov a v roku 2014 štátnou tajomníčkou pre rodinu a záležitosti mládeže. Od októbra 2020 do decembra 2021 bola ministerkou pre záležitosti rodiny. V decembri 2021 ju Fidesz navrhol ako kandidátku na funkciu maďarskej prezidentky. Je podpredsedníčkou Medzinárodnej ženskej demokratickej únie a spracováva analýzy na tému prorodinnej politiky.
Prezidentka Maďarska.
V marci 2022 bola zvolená za maďarskú prezidentku, keď v hlasovaní parlamentu zvíťazila nad opozičným kandidátom, ekonónomom a právnikom Péterom Rónom. Získala 137 zo 188 platných hlasov. Do úradu nastúpila 10. mája 2022 a bola prvou ženou v tejto funkcii.
10. februára 2024 z funkcie odstúpila po kritike a protestoch v súvislosti s udelením amnestie mužovi odsúdenému za krytie sexuálneho zneužívania detí. K rezignácii uviedla: "„Urobila som chybu. Rozhodnutie o milosti a jeho nezdôvodnenie vyvolali pochybnosti. Tu niet pochýb a nemôže byť. Nikdy by som neodpustila nikomu, kto by zneužíval deti. Ochrana detí je našou spoločnou zodpovednosťou. Ospravedlňujem sa tým, ktorým som ublížila, ako aj všetkým obetiam, ktoré môžu mať pocit, že som sa ich nezastala. Ako hlava štátu sa k vám dnes prihováram poslednýkrát, vzdávam sa funkcie prezidenta republiky.“"
Slovenská slacklinová asociácia

Slovenská slacklinová asociácia, o.z. je slovenské občianske združenie zamerané na aktivity súvisiace so slacklinom.
Dejiny.
Myšlienka založiť združenie skrsla v roku 2020 a po prípravách bolo združenie zaregistrované Ministerstvom vnútra Slovenskej republiky 15. októbra 2021. Prípravný výbor tvorili Ľubomír Varga, Oliver Bóna a Samuel Hraško, pričom na prvotných prípravách a komunikácií sa tiež podieľali Ivo Capko a Martina Valovičová.
Stav slacklinu na Slovensku.
Jednými z priekopníkov slacklinu na Slovensku boli bratia Sedlákovci, ktorí začali dokonca distribuovať značku Gibbon. Slackline avšak dlho neprerazil medzi širokú verejnosť a zostal iba pri jednotlivcoch a malých skupinkách, ktorí sa snažili stretávať, trénovať a niektorí aj vymýšľať nové projekty. Komunita preto nie je veľká a navyše v zime vždy niekto z komunity odíde a na jar niekto nový príde. Preto nemožno ani povedať presný údaj o tom, koľko ľudí na Slovensku praktikuje slackline, no podľa približného odhadu môže ísť o stovky slacklinerov, ktorí pravidelne trénujú v letných mesiacoch na Slovensku. Highlinerov je iba niekoľko desiatok.
Leto sa vyznačuje väčším záujmom o slackline, najmä v parkoch väčších miest. Napríklad v Bratislave sa športovci zvyknúť stretávať každú stredu po práci v Sade Janka Kráľa a napínajú krátke, ale aj dlhé popruhy do 130 metrov. Menšie skupiny slacklinerov trénujú aj disciplínu highline. Popri parkoch v mestách sa na lajny chodí do slovenských hôr a údolí, napríklad do Malých Karpát, Súľova, Manína, Demänovskej doliny alebo do Tatier.
Lucia Virostková

Mgr. Lucia Virostková, M.A., PhD., rod. Kubošová (* 1978, Trstená) je slovenská moderátorka a novinárka. V súčasnosti je odbornou asistentkou na Katedre žurnalistky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Životopis.
V rokoch 1993 – 1997 navštevovala Gymnázium Martina Hattalu v Trstenej. V roku 2002 absolvovala magisterské štúdium žurnalistiky-anglického jazyka na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave. Popri štúdiu stážovala v redakcii zahraničného spravodajstva Slovenskej televízie a tlačovom oddelení štipendíjneho programu National Democratic Institute Národnej rady SR.
Od roku 2001 do roku 2003 bola redaktorkou a moderátorkou spravodajstva Rádia Twist.
V rokoch 2003 – 2004 študovala na európske štúdiá na Sussexskej univerzite, kde získala titul M.A. Počas prvého roku štúdia stážovala v Európskom parlamente v Bruseli. V roku 2004 sa dostala do štipendíjneho programu Hansard Society na London School of Economics v Londýne a stážovala v redakcii BBC Parliament. V rovnakom roku začala pôsobiť ako redaktorka a externá bruselská spravodajkyňa pre Slovenský rozhlas, "SME" a "Hospodárske noviny" v online novinách "EUobserver".
Od roku 2009 do roku 2018 bola redaktorkou, moderátorkou a dramaturgičkou spravodajstva a aktuálnej publicistiky v Rádiu Slovensko.
V roku 2015 absolvovala doktorandské štúdium európskych štúdií a politiky na Fakulte sociálnych a ekonomických vied Univerzity Komenského v Bratislave. Po štúdiu bola externou školiteľkou tejto fakulty do roku 2019.
Od roku 2018 do roku 2021 bola moderátorkou a reportérkou relácie RTVS "Reportéri" a v rokoch 2020 – 2021 externou školiteľkou na Katedre žurnalistky Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave.
Borsučie

Borsučie () je vrch v Oravských Beskydách. Leží nad obcou Oravská Polhora, približne severne od Námestova. 
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Polhoranská vrchovina. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Oravská Polhora. Najbližšími sídlami sú južným smerom ležiace obce Oravská Polhora a Rabčice. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Borsučie je nevýrazný vrch v rázsoche, ktorá vybieha juhozápadným smerom z masívu Malej Babej hory (). Západne sa nachádza Ostrý vrch () a Bajerovka (), južne Jurčovka () a Vysoká (), východne susedí Bukovský grúň (), Babia hora () a Malá Babia hora a severne Priehyba () a Beskydok (). Oblasť je súčasťou povodia rieky Orava; severné svahy odvodňuje Hlásna rieka, juhozápadné Kohútov potok a juhovýchodné potok Vonžovec, všetky ústiace do Polhoranky. Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Nesúvislý lesný porast vrcholovej časti Borsučia umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných miest bez vyššej vegetácie je vidieť okolité vrchy Oravských, Sliezskych a Žywieckych Beskýd, Malú Fatru, Oravskú Maguru, Chočské a Skorušinské vrchy a Nízke i Vysoké Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená trasa a prístup je tak možný lesnými chodníkmi. Východným úbočím prechádza červená značka z Oravskej Polhory na vrchol Malej Babej hory.
Krátky odťahovač palca

Krátky odťahovač palca () je priečne pruhovaný sval ruky, ktorý slúži ako abduktor palca.
Štruktúra.
Krátky odťahovač palca je tenký, plochý sval, ktorý je tiež najviac laterálny a povrchový sval palcovej podušky (). Nachádza sa bezprostredne pod pokožkou. Vychádza z hrbčeku člnkovitej kosti () a z palmárnej plochy väzivového pruhu (). Vedie laterálne, smerom nadol, kde sa na ňu napája tenká, plochá šľacha z radiálnej strany článkov prstov, a kĺb pod názvom . 
Inervácia.
Krátky odťahovač palca je napájaný stredným nervom. Koreňovú inerváciu má tento nerv v šiestom a siedmom krčnom stavci (C6 a C7).
Funkcia.
Hlavná funkcia svalu je abdukcia palca v sedlovom kĺbe. Abdukcia palca je definovaná ako pohyb palca smerom dopredu, teda kolmo na dlaň. Pomáha tiež pri opozícii a predlžovaní palca.
Protistavač palca

Protistavač palca () je malý, trojuholníkový, priečne pruhovaný sval, ktorý sa nachádza v ruke. Slúži na opozíciu palca, podľa čoho bol aj pomenovaný. Je tiež jedným zo 4 svalov palcovej podušky ().
Štruktúra.
Protistavač palca je mierne sploštený, trojuholníkový sval, ktorý sa nachádza bezprostredne pod kožou a krátkym odťahovačom palca. Svalové zväzky vychádzajú z hrbčeku člnkovitej kosti () a z vedľajšieho zápästného väzu (). Prechádza laterálne smerom dole a je vložený z laterálnej strany do 1. záprstnej kosti.
Inervácia.
Ako pri ostatných svaloch povrchovej vrstvy (), do protistavača palca vedie stredný nerv (). Každý 5 človek má však protistavač palca inervovaný lakťovým nervom ().
Krvenie.
Protistavač palca je prekrvovaný z povrchového dlaňového oblúka ().
Funkcia.
Úlohou protistavača palca je opozícia palca, čo umožňuje palcu postaviť sa proti ostatným prstom.
Bukovina (vrch v Oravských Beskydách)

Bukovina () je vrch v Oravských Beskydách. Leží nad Oravskou Lesnou, približne západne od Námestova.
Poloha.
Nachádza sa v juhozápadnej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Ošust. Vrch leží v Žilinskom kraji, v okrese Námestovo a na katastrálnom území obce Oravská Lesná. Najbližšími sídlami sú južným a juhovýchodným smerom ležiaca Oravská Lesná, juhozápadne situovaná Vychylovka, miestna časť Novej Bystrice a severne ležiaca Soblówka. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Horná Orava.
Opis.
Bukovina leží v malej rázsoche, vybiehajúcej juhovýchodným smerom z hlavného hrebeňa, medzi Úšustom () a Talapkovým Beskydom (). Južným smerom leží Korčuľa (), východným Vysoká Magura () a Krkoškuľa (), severným Bednárová () a západným Talapkov Beskyd a Svítková (). Severnú a východnú časť masívu odvodňuje do Bielej Oravy Juríkov potok, západnú a južnú jeho prítok Bukovinský potok. Na vrchol nevedie značený chodník. Južným úpätím vedie Oravská lesná železnica.
Výhľady.
Súvislý, miestami riedky lesný porast vrcholovej časti umožňuje len veľmi obmedzený rozhľad. Z vhodných miest s nižšou vegetáciou sú viditeľné okolité vrchy Oravských, Kysuckých, Sliezskych a Žywieckych Beskýd, Oravskej Magury, Kysuckej vrchoviny a Malej Fatry, nezriedka však vidieť aj Tatry.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa a prístup je tak možný lesnými chodníkmi. Severne vedie modro značený hrebeňový chodník z Rycierovej hory na Úšust, z ktorého sa dá dostať na Bukovinu nevýrazným sedlom. Západne vedie zelená značka zo sedla Demänová na Talapkov Beskyd.
Ortopedická obuv

Ortopedická obuv alebo tiež zdravotná obuv je obuv, ktorá slúži tiež ako zdravotná pomôcka umožňujúca zdravotne nezávadnú chôdzu a ktorá bola špeciálne navrhnutá tak, aby poskytovala oporu alebo úľavu od bolesti chodidlám, členkom a nohám.
Ortopedická obuv patrí do kategórie zdravotníckych pomôcok používaných pri konzervatívnej liečbe patomechaniky chodidiel a dolných končatín. Pri zdravotníckej pomôcke na mieru musí výrobca vykonať návrh na základe predpisu riadne kvalifikovaného lekára, ktorý stanoví špecifické konštrukčné vlastnosti pomôcky. Štandardy manažérstva kvality v oblasti zdravotníckych pomôcok upravujú celý proces (alebo jeho časti) od návrhu a vývoja až po dodávku a poskytujú technickú podporu pri ich implementácii. V tomto ohľade je predpis konštituovaný ako vstup, resp. základná požiadavka procesu návrhu a musí byť úplný a jednoznačný.
EN ISO 9999: 2016 definuje tri kategórie ortopedickej obuvi, a to: „bežná“, „prispôsobená“ a „vyrobená na mieru/na mieru“.
Bežná ortopedická obuv je dostupná pre širokú verejnosť a môžete ju zakúpiť v bežných obchodoch s obuvou. Je skvelou prevenciou pri vzniku rôznych deformácií chodidiel, ako ploché nohy, haluxy, ostrohy na pätách, kurie oká... Jej nosenie vám poskytuje komfort pri chôdzi, pretože znižuje zaťaženie chrbtice a kĺbov dolných končatín a podporuje správne držania tela. Ortopedickú obuv na mieru Vám musí predpísať ortopéd a následne je obuv spravidla vyrobená na objednávku na základe individuálnych parametrov pacienta.
Podľa EN ISO 9999: 2016: „Pomocné výrobky pre osoby so zdravotným postihnutím – Klasifikácia a terminológia“ je ortopedická obuv spolu s ortézami na chodidlá zahrnutá do triedy „ortotika a protetika“, podtriedy „ortotiky“, definovanej ako používané pomôcky na povrchu uvažovaného anatomického segmentu s cieľom zmeniť štrukturálne a funkčné charakteristiky neuromuskuloskeletálneho systému.
Podľa doterajších právnych predpisov sa zdravotnícke pomôcky (protézy, ortézy) používajú v špecializovanej činnosti „na prekonanie niektorých organických alebo fyziologických nedostatkov“.
Ortopedická obuv teda slúži najmä na liečbu a korekciu závažných patológií chodidiel, pohybového aparátu a rôznych deformácií chodidiel a je vyrobená výlučne z prírodných surovín (koža, bavlna, viskóza) s protišmykovou podrážkou.
Krátky ohýbač palca

Krátky ohýbač palca () je malý priečne pruhovaný sval ruky, ktorý ohýba palec. Rozdeľuje sa na dve hlavy: povrchovú a hlbokú. 
Štruktúra.
Povrchová hlava () svalu vychádza z dolného okraja zápästného väzu (), ktorý sa nachádza neďaleko od lichobežníkovitej väčšej kosti ().
Hlboká hlava () je veľmi malá časť svalu, ktorá nemusí byť u niektorých ľudí prítomná. Štúdia z roku 2017, zistila absenciu hlavy svalu pri každej 25. ruke. Vychádza z trapézovej a hlavatej kosti na dne karpálneho tunela ().
Obe hlavy sú šľachovité a spoločne sa vkladajú do laterálnej strany proximálnej základne článku palca. Na spojnici medzi hlavami sa nachádza sezamská kosť. 
Inervácia.
Do povrchovej hlavy svalu inervuje stredný nerv () a do hlbokej hlavy lakťový nerv ().
Krvenie.
Sval je prekrvovaný z povrchnej palmárnej vetvy radiálnej artérie ().
Funkcia.
Krátky ohýbač palca ohýba proximálny článok palca a robí opozíciu palca, čo umožňuje palcu postaviť sa proti ostatným prstom.
Belizské národné futbalové mužstvo

Belizské národné futbalové mužstvo reprezentuje Belize na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Zlatý pohár CONCACAF.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1980. Belize sa nikdy nekvalifikovali na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Zlatom pohári CONCACAF sa predstavili raz a to v roku 2013. Na turnaji skončili v skupine.
Externé odkazy.
https://www.footballfederationbelize.com/
Nadhrebeňový sval

Nadhrebeňový sval () je malý priečne pruhovaný sval, ktorý ovláda ramenný kĺb. Je jedným zo štyroch svalov ramenného pletenca.
Štruktúra.
Nadhrebeňový sval je mierne sploštený sval, ktorý je umiestnený pri štyroch svaloch ramenného pletenca. Leží v nadhrebeňovej jame lopatky (), z kade sa jeho svalové zväzky laterálne zbiehajú pod nadpleckom do šľachy. Pomocou tejto šľachy sa upína na hornú stenu puzdra ramenného kĺbu a plochu veľkého hrbolčeku ramennej kosti ().
Inervácia.
Sval je inervovaný nadlopatkovým nervom (), ktorý leží priamo na kosti. Pri zlomeninách kľúčnej kosti alebo lopatky môže dôjsť k jeho poškodeniu a následnej atrofii nadhrebeňového svalu. Výsledkom môže byť zhoršená pohyblivosť ramenného kĺbu.
Krvenie.
Do svalu privádza krv z podlopatkovej tepny ().
Funkcia.
Nadhrebeňový sval spolupracuje s deltovým svalom pri vykonávaní abdukcie ramena a zabezpečuje kontakt kĺbových plôch v ramennom kĺbe.
Guatemalské národné futbalové mužstvo

Guatemalské národné futbalové mužstvo reprezentuje Guatemalu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Zlatý pohár CONCACAF.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1919. Guatemala sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Zlatom pohári CONCACAF sa predstavujú pravidelne. Ich najväčší úspech je víťazstvo na Majstrovstvách vo futbale krajín CONCACAF 1967.
Externé odkazy.
https://fedefutguate.gt/
Záhradná (prítok Selčianskeho potoka)

Záhradná je potok v regióne Horehronie na území obce Selce v okrese Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji. Je ľavostranným prítokom Selčianskeho potoka a má dĺžku . Je vodným tokom IV. rádu. 
Prameň.
Pramení v v centrálnej časti územia obce Selce, v lesnom extraviláne na svahu lesa "Dubiny". Patrí do okresu Banská Bystrica v Banskobystrickom kraji a nachádza sa v geomorfologickom celku Zvolenská kotlina v geomorfologickom podcelku Bystrické podolie.
Opis toku.
Od prameňa tečie západným smerom cez lesný extravilán, veľkým oblúkom postupne mení smer na západ, severozápad, západ, juhozápad až juh, v priberá bezmenný pravostranný prítok, preteká úzkou strmou dolinou a poniže lesa "Čachovo" v Selciach ústi v do Selčianskeho potoka ako jeho ľavostranný prítok. 
Vodný tok "Záhradná" má iba jeden bezvýznamný bezmenný prítok.
Pôvod názvu.
Vodný tok "Záhradná" na území obce Selce má pôvod v apelatíve "záhrada", v priestore ktorých preteká. Z apelatíva "záhrada" kombináciou s formantom "-ná" v ženskom gramatickom rode bolo utvorené jednoslovné hydronymum v podobe "Záhradná" ako súčasť veľmi početnej skupiny názvov v slovenskej toponymii, najmä hydronymii. 
Názov vodného toku "Záhradná" bol štandardizovaný v roku 1987.
V priestore slovenskej hydronymie potokov hydronymum "Záhradná" je jedinečným hydronymom (február 2022). 
Referencie.
Burkov vrch

Burkov vrch (; ) je vrch v pohorí Moravsko-sliezske Beskydy. Leží na slovensko-českej hranici, nad obcou Klokočov, približne severozápadne od mesta Čadca. 
Poloha.
Nachádza sa na severozápadnom okraji slovenskej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zadné hory (na Slovensku) a Lysohorská hornatina (v Česku). Vrch leží na slovensko-českej hranici, na pomedzí Žilinského a Moravsko-sliezskeho kraja a okresov Čadca a Frýdek-Místek. Zasahuje na katastrálne územie obce Olešná a Horní Lomná. Najbližšími sídlami sú severne ležiaca obec Horní Lomná a juhozápadne situovaný Hrubý Buk, miestna časť obce Klokočov. Južným smerom sa nachádza obec Olešná a juhovýchodne osady obce Raková. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce.
Opis.
Burkov vrch je súčasťou hraničného hrebeňa, ktorý vedie z Veľkého Polomu () západným smerom na Malý Polom (). Severným smerom sa nachádza Polana () a Čerčok (), východne susedí Muřinkový vrch () a Veľký Polom, južným smerom Hlinené () a západným Tyňok (), Uhorská (), Čuboňov () a Malý Polom. Hrebeňom vedie rozvodie Čierneho a Baltského mora; južné časti hrebeňa odvodňuje potok Olešnianka do Kysuce v povodí Váhu, voda zo severných svahov odteká riečkou Lomná do Olše v povodí Odry. Vrchol severným smerom traverzuje hrebeňový značený chodník.
Výhľady.
Samotný vrchol pokrýva súvislý les, no na svahoch je viacero odlesnených miest, umožňujúcich obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít s nižšou vegetáciou je vidieť okolité Moravsko-sliezske Beskydy, Turzovskú vrchovinu, Javorníky, pri vhodných podmienkach aj Malú Fatru, Oravskú Maguru, Oravské, Kysucké a Sliezske Beskydy.
Prístup.
Značená hrebeňovka vrchol obchádza severným smerom, no krátkym odbočením umožňuje prístup naň.
Čuboňov

Čuboňov (; ) je vrch v pohorí Moravsko-sliezske Beskydy. Leží na slovensko-českej hranici, nad obcou Klokočov, približne severozápadne od mesta Čadca. 
Poloha.
Nachádza sa na severnom okraji slovenskej časti pohoria, v geomorfologickom podcelku Zadné hory (na Slovensku) a Lysohorská hornatina (v Česku). Vrch leží na slovensko-českej hranici, na pomedzí Žilinského a Moravsko-sliezskeho kraja a okresov Čadca a Frýdek-Místek. Zasahuje na katastrálne územie obce Klokočov a Horní Lomná. Najbližšími sídlami sú severovýchodne ležiaca obec Horní Lomná a južne situované miestne časti Klokočova. Vrch patrí do Chránenej krajinnej oblasti Kysuce a veľká časť masívu leží v národnej prírodnej rezervácii Malý Polom.
Opis.
Čuboňov je súčasťou hraničného hrebeňa, ktorý vedie zo severne ležiaceho vrchu Malý Polom () a pokračuje na východ k dominantnému Veľkému Polomu (). Západným smerom sa nachádza Polomka (), južne je sedlom oddelená Uhorská () a Vrchpredmier (), východne sa nachádza Tyňok (), Burkov vrch (), Čerčok () a Veľký Polom a severným smerom leží sedlom oddelený Malý Polom a Kozí hřbety (). Hrebeň tvorí rozvodie Čierneho a Baltského mora; juhovýchodné svahy odvodňuje potok Olešnianka, západné Predmieranka, obe smerujúce do Kysuce v povodí Váhu, severovýchodné svahy sú pramennou oblasťou riečky Lomná v povodí Olše a Odry. Vrchol východným smerom traverzuje hrebeňový značený chodník, južnou časťou vrcholu vedie chodníky z Klokočova.
Výhľady.
Nesúvislý riedky lesný porast vrcholovej časti umožňuje sčasti obmedzený rozhľad. Z vhodných miest je vidieť okolité Moravsko-sliezske Beskydy, časť Turzovskej vrchoviny a Javorníky, pri vhodných podmienkach aj Strážovské vrchy, Malú Fatru, Oravskú Maguru, Oravské, Kysucké a Sliezske Beskydy.
Prístup.
Značená hrebeňovka vrchol obchádza východným úbočím, preto prístup je vhodnejší po modrej značke, ktorá vedie v blízkosti najvyššej časti Čuboňova.
Dar Gaj

Dar Gaj (, Kyjev, Ukrajina) je ukrajinská režisérka, scenáristka a producentka, bývajúca v Indii. Je známa prácou na filmoch "Teen Aur Aadha" a "".
Životopis.
Dar sa narodila v Kyjeve, na dnešnej Ukrajine. Na Národnej univerzite v Kyjeve-Mohyla Akadémii získala bakalársky titul a magisterský titul z filozofie s vedľajším zameraním na film a divadlo. Neskôr bola pozvaná do Indie, aby režírovala divadelné hry na škole Scindia School v meste Gwalior. Vyučovala tiež scenáristiku a váženie si filmov [film appreciation] na Whistling Woods International Institute v Bombaji.
Nikaragujské národné futbalové mužstvo

Nikaragujské národné futbalové mužstvo reprezentuje Nikaraguu na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Zlatý pohár CONCACAF.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1931. Nikaragua sa nikdy nekvalifikovala na Majstrovstvá sveta vo futbale. Na Zlatom pohári CONCACAF sa predstavili päťkrát. Ich najväčší úspech je šieste miesto v roku 1967. 
Externé odkazy.
https://www.fifa.com/es/about-fifa/associations/NCA
Salvádorské národné futbalové mužstvo

Salvádorské národné futbalové mužstvo reprezentuje Salvádor na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta a Zlatý pohár CONCACAF.
História.
Futbalový zväz bol založený v roku 1935. Salvádor sa dvakrát kvalifikoval na Majstrovstvá sveta. Prvýkrát v roku 1970 a druhýkrát sa predstavil na Majstrovstvách sveta vo futbale 1982. V oboch prípadoch skončili v skupine. Na MS sa Salvádor pričinil na historicky najvyššej výhre v dejinách MS. Maďarsko v skupine zvíťazilo nad Salvádorom 10:1 čo je najvyššie víťazstvo na MS. Na Zlatom pohári CONCACAF sa predstavujú pravidelne. Ich najväčší úspech je druhé miesto v roku 1963 a 1981.
Zápasy Salvádoru na Majstrovstvách sveta
MS 1970: Skupina - Belgicko (0:3), Mexiko (0:4), Sovietsky zväz (0:2)
MS 1982: Skupina - Maďarsko (1:10), Belgicko (0:1), Argentína (0:2)
Bilancia: 0 výhier, 0 remíz, 6 prehier
Externé odkazy.
https://www.fifa.com/about-fifa/associations/SLV