Karolína Matilda Hannoverská

Karolína Matilda Hannoverská (, * 22. júl 1751 – † 10. máj 1775) bola rodom britská princezná a sobášom kráľovnou Dánska a Nórska v rokoch 1766 až 1772 ako manželka kráľa Kristiána VII.
Karolína Matilda bola najmladšou dcérou Frederika, princa z Walesu a Augusty Sasko-Gothajskej. Bola vychovávaná v odľahlej rodinnej atmosfére mimo kráľovského dvora. Ako pätnásťročná sa vydala za svojho bratranca, dánskeho a nórskeho kráľa Kristiána VII., ktorý trpel duševnou chorobou a počas celého ich manželstva bol ku Karolíne Matilde odmeraný. Spolu mali dve deti, budúceho kráľa Kristiána VI. a Lujzu Augustu, ktorej biologický otec mohol byť nemecký lekár Johann Friedrich Struensee.
V roku 1769 vstúpil Struensee do služieb dánskeho kráľa. Spočiatku sa k nemu Karolína Matilda správala chladno, ale rýchlo si získal jej srdce a zamilovali sa do seba. Struensee si postupom času získaval čoraz väčšiu moc a zaviedol sériu reforiem, ktoré Karolína Matilda podporovala. Jeho reformy a románik s kráľovnou vytvorili proti nemu nepriateľov, medzi ktorých patrila kráľovná vdova Juliana Mária a jej syn princ Frederik. V roku 1772, Juliana Mária zorganizovala prevrat na odstránenie Struenseeho a kráľovnej od moci. Struensee bol popravený a Karolína Matilda sa musela rozviesť s Frederikom, a ešte k tomu bola vyhnaná do Celle, kde zomrela ako dvadsaťtriročná na šarlach v roku 1775.
Život.
Narodenie a skorý život.
Karolína Matilda sa narodila 22. júla 1751 ako deviate a najmladšie dieťa Frederika, princa z Walesu a Augusty Sasko-Gothajskej. Jej otec náhle zomrel tri mesiace pred jej narodením, 31. marca 1751 a bola teda pohrobkom. Narodila sa v Leicester House v Londýne, vo veľkom aristokratickom mestskom dome v City of Westminster, kde žili jej rodičia, odkedy kráľ Juraj II. v roku 1737 vyhnal svojho syna z dvora. Princezná bola pokrstená desať dní po svojom narodení 1. augusta biskupom z Norwichu Thomasom Hayterom. Jej krstnými rodičmi boli jej brat Juraj, jej teta Karolína a sestra Augusta.
Karolína Matilda vyrastala vo veľkej skupine súrodencov a počas posledných rokov vlády Juraja II. sa jej matka Augusta rozhodla žiť v ústraní so svojimi deťmi, venovala sa ich starostlivosti a vychovávala ich ďaleko od britského kráľovského dvora. V dôsledku toho bola Augusta kritizovaná za spôsob výchovy svojich detí, pretože ich izolovala od vonkajšieho sveta a málokedy sa Karolína Matilda stretávala s ľuďmi mimo svojej rodiny. Väčšinu svojho detstva v Leicester House, ale počas prázdnin sa presťahovali do Kew Palace. Označovali ju za temperamentnú, ale prirodzenú a neformálnu a preto ju v dospelosti politika a dvorné intrigy nezaujímali. Užívala si jazdu na koni a bola opísaná ako inteligentná. Dokonca bola aj hudobne nadaná, hrala na čembalo a vedela prekrásne spievať. Okrem toho rada čítala a okrem angličtiny hovorila troma jazykmi: taliansky, francúzsky a nemecky.
Manželstvo.
V roku 1764 bol navrhnutý sobáš medzi dánskym korunným princom Kristiánom z rodu Oldenburgovcov a jednou z britských princezien. Dánsky korunný princ bol najstarším žijúcim synom kráľa Frederika V. a jeho prvej manželky Lujzy Hannoverskej, ktorá bola dcérou Juraja II. Manželstvo bolo považované za veľmi vhodné, pretože britská a dánska kráľovská rodina boli protestantské. Navyše, zosnulá kráľovná Lujza bola v Dánsku veľmi populárna. Pôvodne sa mala manželkou korunného princa stať Karolíny Matildy staršia sestra, Lujza Anna, ale potom čo dánsky zástupca v Londýne, gróf von Bothmer bol informovaný o jej chatrnom stave a miesto nej bola vybraná Karolína Matilda ako vhodná manželka pre Kristiána. Vo veku 13 rokov bola Karolína Matilda bez jej vedomia zasnúbená s korunným princom Kristiánom, ktorý bol od nej o dva roky starší. Oficiálne zasnúbenie bolo oznámené 10. januára 1765.
14. januára 1766, uprostred príprav na svadbu, kráľ Frederik V. zomrel a jeho 17-ročný syn sa stal kráľom Kristiánom VII. Dňa 1. októbra toho istého roku sa konal sobáš v St. James’s Palace (podľa iných zdrojov v Carlton House). Kristián bol zastúpený nevestiným bratom Eduardom, vojvodom z Yorku a Albany. O dva neskôr odišla Karolína Matilda z Harwichu do Rotterdamu a o tri týždne prekročila rieku Labe a dorazila do Altony, ktoré sa nachádzalo na dánskom území. Tam opustila svoj britský sprievod a privítali ju dánski dvorania. O 12 dní neskôr prišla Karolína Matilda do Roskilde, kde sa po prvýkrát stretla so svojím manželom. Oficiálny vstup do Kodane sa uskutočnil 8. novembra za veľkého jasotu obyvateľstva. Neskôr v ten istý deň sa v kráľovskej kaplnke paláca Christianborg v Kodani konal druhý svadobný už s prítomným ženíchom. Manželské oslavy a plesy trvali ešte mesiac. 1. mája 1767 boli Kristián VII. a Karolína Matilda korunovaní za kráľa Dánska a Nórska v kaplnke paláca Christianborg.
Kráľovná Dánska a Nórska.
Mladá kráľovná bola na dánskom kráľovskom dvore opísaná ako mimoriadne temperamentná, živá a očarujúca. Kráľovná však nebola populárna na prísnom dánskom kráľovskom dvore aj napriek tomu, že bola vrelo privítaná. Slabý a duševne chorý Kristián VII. bol ku svojej manželke chladný a neponáhľal sa dovŕšiť manželstvo. Dôvodom tohto postoja mohlo byť to, že kráľa ku sobášu donútil kráľovský dvor, ktorý veril, že manželstvo povedie k zlepšeniu jeho psychických problémov a okrem toho mala časť kráľovského dvora pocit, že Kristián uprednostňuje spoločnosť mužov pred ženami. Napriek fámam o homosexualite mal kráľ milenku, s ktorou nadviazal vzťah v Holštajnsku v lete 1766 a často navštevoval kurtizány v Kodani, z ktorých bola najznámejšia Anna Katrina Bentgagenová.
Karolína Matilda sa zblížila so svojou vrchnou dvornou dámou Louise von Plessenová, ktorá považovala kráľových priateľov za nemorálnych a konala tak, aby izolovala Karolínu Matildu od svojho manžela. Nebolo to ťažké, keďže ju Kristián VII. nemal rád. Dvojica sa ešte viac odcudzila, keď Louise poradila Karolíne Matilde, aby tvrdila, že je indisponovaná, keď kráľ vyjadril želanie po pohlavnom styku, s myšlienkou, že odlúčenie spôsobí, že kráľ bude horlivejší, namiesto toho ho to však len urobilo viac neochotným. Nakoniec ho presvedčil Élie Salomon François Reverdil a kráľovná 28. januára 1768 porodila korunného princa Frederika, obrátil svoj záujem na bordely v Kodani.
Hoci sa Karolína Matilda nezaujímala o politiku, po narodení dediča začala hrať kľúčovú rolu na dvore. Jej nechuť k obľúbencom kráľa sa ešte zvýšila, keď sa podarilo jednému z nich vyhnať Louise von Plessenovú, čím sa kráľovná ešte viac izolovala. Odmietla prijať von Plessenovú nástupkyňu Annu Sofiu von Bercketinovú, o ktorej mala podozrenie, že sa tiež podieľala na sprisahaní s cieľom vyhnať von Plessenovú. Nakoniec sa tohto postu ujala Margrethe von der Lühe.
V máji 1768, Kristián podnikol dlhé turné po Európe, vrátane pobytov v Altone, Paríži a Londýne. Počas jeho neprítomnosti sa Karolína Matilda starala o svojho syna a vzbudzovala pozornosť na prechádzkach po Kodani, keďže to bolo považované za škandalózne, pretože kráľovské a šľachtické dámy cestovali po meste kočom. Karolína Matilda strávila leto na zámku Frederiksborg so svojím synom a na jeseň sa vrátila do Kodane. Počas neprítomností kráľa sa šuškalo o afére kráľovnej s istým La Tourom, pekným hercom a spevákom z francúzskeho divadla "Hofteatret". La Tour bol milencom jej dvornej dámy Elisabet von Eybenová, ale bolo známe, že dostával dary z „vyššej ruky“. Tvrdenie o tejto afére kráľovnej s La Tourom sa nepovažuje za pravdivé, ale La Tour bol po návrate kráľa vyhostený, možno preto, že táto fáma bola veľmi škodlivá. Okrem von Eybenovej sa Karolína Matilda spriatelila s Christine Sophie von Gählerovou, Annou Sofiou Bülowovou a Amalie Sophie Holsteinovou, ktoré boli známe svojimi milostnými aférami. Podľa listu Luise Grammovej, kráľovnú povzbudili, aby sa viac zapájala do spoločenského života, tancovania a flirtovania.
Aféra a škandál.
Kráľ sa vrátil do Kodane 12. januára 1769 a priviedlo so sebou Johanna Friedricha Struenseeho ako nového kráľovského lekára. Kráľ sa s ním stretol v Altone na začiatku svojej cesty. Počas roku 1769 sa kráľovo duševné zdravie zhoršilo, ale Struensee zrejme dokázal zvládnuť kráľove duševné výkyvy a Kristián VII. si uňho vytvoril veľkú dôveru. V roku 1769 Struensee povzbudzoval kráľa v jeho náklonnosti ku Birgitte Sofii Gabelovej, údajne preto, že vzťah s inteligentnou ženou urobí kráľa duševne stabilnejším, ale tento pokus zlyhal a Karolína Matilda začala byť nepriateľská k Struenseemu.
Struensee potom povzbudil kráľa, aby zlepšil svoj vzťah s Karolínou Matildou a Kristián VII. jej ukázal svoju veľkorysosť na trojdňovej oslave narodenín 22. júla 1769 a kráľovná si bola dobre vedomá toho, že Struensee stojí za zlepšeným správaním jej manžela. V lete 1769 dostala Karolína Matilda opuch a na naliehanie svojho manžela sa obrátila na Struenseeho. Poradil kráľovnej, že cvičenie je najlepším liekom. Táto rada zabrala a Struensee si získal dôveru u kráľovnej. Táto dôvera bola ešte viac posilnená, keď Struensee úspešne zaočkoval malého korunného princa Frederika proti kiahňam. V januári 1770 dostal Struensee svoje vlastné izby v paláci Christianborg. Medzitým sa kráľ stával čoraz pasívnejším, izolovanejším a nezúčastňoval sa na vládnutí, keďže sa jeho duševné zdravie zhoršovalo. Čoraz viac každodenných štátnych záležitostí zveroval Struenseemu, keďže už mu dôveroval. 
Na jar roku 1770 sa Struensee stal kráľovniným milencom. Neskôr, počas rozvodového konania medzi Karolínou Matildou a Kristiánom VII., dvorania, ktorí v tom čase sprevádzali kráľovnú uviedli, že mali podozrenie na aféru prinajmenšom od konca roku 1769. Zvesti prinútili kráľovnú, aby nachvíľu ukončila svoju aféru so Struensee. V lete 1770 bolo známe, že Karolína Matilda a Strueensee majú k sebe veľmi blízko a začali sa šíriť klebety, že majú medzi sebou pomer. S pomocou Karolíny Matildy sa Struenseemu podarilo vyhnať z kráľovského dvora Konrada Holcka, kráľovho obľúbenca. Vyhnal aj ďalších politických nepriateľov vrátane Margrethe von der Lühe, Holckovej sestry a kráľovninej dvornej dámy.
V lete roku 1770 navštívila Nemecko matka Karolíny Matildy, princezná z Walesu, ktorá z rôznych dôvodov sa chcela stretnúť so svojou dcérou. Stretnutie bolo najprv naplánované v Braunschweigu, ale neskôr bolo presunuté do Lüneburgu, kde sa Karolína Matilda stretla so svojou matkou. Bolo to ich posledné stretnutie. Počas tohto stretnutia bol Struensee neustále po boku kráľovnej, takže sa s ňou princezná z Walesu nemohla súkromne porozprávať a mohla len inštruovať Woodforda, britského ministra Saskoa-Lauenberska, aby varoval Karolínu Matildu pred Struenseem. Tento zámer sa napokon nepodaril Woodfordovi ani vojvodovi z Gloucesteru a Edinburghu, ktorý navštívil svoju sestru v Kodani toho istého roku.
V septembri 1770, odstúpil kancelár Johann Hartwig Ernst von Bernstorff, údajne vďaka intrigám Karolíny Matildy a Struenseeho. Keď sa princezná z Walesu, jej matka spýtala, čo je na tom pravdy, Karolína Matilda jej arogantne odvetila: „Modlite sa madam, dovoľte mi, aby som svojmu kráľovstvu vládla ako chcem.“ Dňa 18. septembra 1771 sa Struensee stal tajným radcom a bolo vyhlásené, že jeho príkazy budú mať rovnaký účinok, ako keby ich podpísal sám kráľ. Odvtedy sa Struenseeho autorita stala prvoradou a mal absolútnu moc.
29. januára 1771, na počesť kráľových narodenín, kráľovná založila Mathildeordenen. Rad mal jednu triedu a bol určený pre členov kráľovskej rodiny a ich najbližších priateľov Odznakom radu bol monogram „M“, orámovaný kruhom z drahých kameňov a konárikov pokrytých zeleným smaltom. Charta radu pozostávala zo siedmich článkov a bola napísaná vo francúzštine. Udeľovanie sa konalo na večeri na počesť kráľových narodenín. Bol udelený dvanástim ľuďom, medzi ktorými bola samotná Karolína Matilda, Struensee, Kristián VII., kráľovná vdova Juliana Mária, princ Frederik (kráľov nevlastný brat) a Struenseeho blízki priatelia. Po prevrate v roku 1772, ktorý vyústil do popravy Struenseeho a vyhnanstva Karolíny Matildy, bol rad zrušený.
S prakticky neobmedzenou mocou, Struensee vydal nie menej ako 1069 príkazov a každý deň vydával 3 príkazy. Z tohto dôvodu bol kritizovaný za nerozvážnu „mániu“ pri vydávaní reforiem (napriek tomu, že všetky tieto príkazy boli založené na zdravých a racionálnych princípoch) a pretože sa neriadil pôvodnými dánskymi a nórskymi zvykmi. To viedlo k jeho extrémnej neobľúbenosti medzi konzervatívnymi kruhmi na dvore, vedených kráľovnou vdovou Julianou Máriou Brunšvickou a jej synom Frederikom. Karolína Matilda bola tiež nepopulárna kvôli podpore reforiem svojho milenca a jej správaniu, ktoré bolo urážlivé voči národu, ktorý mal tradičnú úctu k rodu Oldenburgov a tým národ začal kráľovskou rodinou pohŕdať.
Doteraz bez vplyvu sa Karolína Matilda stala stredobodom pozornosti kráľovského dvora a zhromaždila si stúpencov nazývaných „Dronningens Parti“, čo znamená „Strana kráľovnej“. Získala nové sebavedomie a ukázala sa na verejnosti v konskom sedle v mužzskom obleku. Bolo to považované za škandalózne a podľa Luise Grammovej ju k tomu povzbudila jej dvorná dáma Elisabet von Eyben.
Struensee zaviedol reformu, v rámci ktorej mohli ľudia z meštianskej triedy neformálne stolovať s kráľovskou rodinou a vďaka tomu si kráľovná získala priateľov aj mimo aristokracie, ako napríklad Johanne Marie Mallevile, čo sa tiež považovalo za škandál. 
Dňa 17. júna 1771 sa kráľovnin dvor usadil v paláci Hirscholm. Tu žila Karolína Matilda šťastne so svojím synom a milencom a bola namaľovaná s korunným princom v štýle vidieckeho života od Petra Alsa. Plánovala aj postaviť novú letnú vilu vo Vedbæku. O mesiac neskôr, 7. júla, Karolína Matilda porodila svoje druhé dieťa, dcéru Lujzu Augustu. Toto narodenie bolo na dvore chladne prijaté, hoci kráľovná vdova Juliana Mária súhlasila, že bude krstnou matkou novorodenca, ak s tým bude kráľovná súhlasiť. Kráľ uznal otcovstvo dieťaťa, no ale správanie kráľovnej a podobnosť malej princeznej so Struenseem vyvolalo klebety, že jej biologickým otcom je Struensee a začali ju oslovovať „la petite Struensee“. Počas rozvodového konania proti Karolíne Matilde nebola jej dcéra spomenutá v žiadnom z dokumentov.
Krátko po narodení Lujzy Augusty sa medzi dvorom a obyvateľstvom začalo povrávať, že Karolína Matilda chcú uväzniť kráľa a kráľovnú vyhlásiť za regentku. Tieto obvinenie boli sami o sebe absurdné, pretože Kristián VII. bol pre nich skôr ochranou ako prekážkou. Koncom roku 1771 sa Karolína Matilda mala podozrenie, že kráľovná vdova Juliana Mária plánovala sprisahanie proti nej a Struenseemu. V októbri Struensee zrušil zákon o slobode tlače, čo bola jedna z jeho hlavných reforiem. Dňa 30. novembra sa kráľovský dvor presťahoval do Frederiksbergu, kde boli na príkaz Struenseeho zvýšené bezpečnostné opatrenia. Začalo sa hovoriť, že britský diplomat Robert Murray Keith navrhol dať Struenseemu veľkú sumu peňazí za to, že opustí krajinu, ale však o tom neexistujú žiadne listinné dôkazy.
Dvor sa vrátil do Kodane 8. januára 1772. V tom čase už boli Struensee a Karolína Matilda vo vážnom nebezpečenstve. Začiatkom januára sa bývalý podporovateľ Struenseeho, Schack Carl Rantzau, nespokojný s tým, že Struensee neakceptoval jeho politické názory a rozhodol sa ho zvrhnúť. Kráľovná vdova Juliana Mária počas leta sledovala priebeh udalostí z paláca Fredensborg, kde žila v ústraní so svojím synom. Rantzau jej dal falošný dôkaz, že milenci sa chystajú zvrhnúť kráľa, čo podnietilo Julianu Máriu ich zvrhnúť. Sprisahanie bolo naplánované na noc zo 16. na 17. januára po skončení plesu v paláci Christianborg. Hoci Rantzau na poslednú chvíľu váhal, v dohodnutom čase bol Struensee a jeho prívrženci zatknutí.
V tú istú noc bola Karolína Matilda spolu so svojou dcérou zatknutá a odvedená na zámok Kronborg, kde zostali pod prísnym dohľadom dozorcov. Sprevádzala ju len jej slúžka Frederikke Louise Møsting, ktorá kráľovnú nemala rada a bolo jej prikázané, aby ju sprevádzala. Karolína Matilda neskôr povedala, že z okien paláca videla ľudí, ako oslavujú, že Struensee a Karolína Matilda padli. Len niekoľkým priateľom bolo umožnené navštíviť kráľovnú v Kronborgu, kde jej jedinou útechou bola jej dcéra. Pád Karolíny Matildy bol nevyhnutý na zvrhnutie Struenseeho, hoci moc nezískal vďaka nej, ale moci nad kráľom a Karolína Matilda bola jeho mocným spojencom a z toho dôvodu ich bolo potrebné odstrániť.
Rozvod a vyhnanstvo.
Výsluch Johanna Friedricha Struenseeho sa začal 20. februára 1772, kde sa riešil „zločin familiárnosti“ voči Karolíne Matilde, ale k ničomu sa nepriznal. Neskôr sa pokúsil presunúť veľkú časť zodpovednosti za cudzoložstvo na Karolínu Matildu. Struenseeho hlavný politický spolupracovník a priateľ Enevold Brandt bol vypočúvaný v rovnakom čase a údajne o zločinoch vedel svojho obľúbenca. Paralelne s tým bol vypočúvaný aj kráľovský personál ako Charlotta Hedevig Matthie, jej komorná a jej dvorné dámy: Kristine Sofie Friederikke Bruun, Anna Charlotte Margrete Horn a Engel Marie Arensbach. Vypočúvaná bola aj jej dvorná dáma Elisabet von Eyben.
Do Kronborgu bol vyslaný výbor štyroch šľachticov, aby vypočúval kráľovnú a počas ich prvej návštevy, Karolína Matilda odmietla s nimi komunikovať a odpovedala, že ich „neuznáva“. Po neskorších návštevách poprela svoj vzťah so Struenseem v nádeji že ho zachráni. 9. marca bolo Karolíne Matilde predložené priznanie podpísané Struenseem. Ona tiež podpísala toto priznanie a vzala na seba veľkú časť viny na seba, dúfajúc, že tak zmierni osud svojho milenca, hoci sa verí, že bola zmanipulovaná vyšetrovateľmi.
Dňa 24. marca sa konal súd, ktorý pozostával z 35 členov šľachty. 2. apríla bola predložená žaloba na kráľovnú. Kráľovná dostala právnika, ktorý povedal, že kráľovná je nevinná a jej priznanie bolo podpísané pod nátlakom a výlučne na ochranu Struenseeho. Rozsudok bol vynesený 6. apríla a o dva dni bola kráľovná informovaná, že jej manželstvo s Kristiánom VII. bolo zrušené. Struensee a Brandt boli odsúdení na smrť 28. apríla. Ako Karolína Matilda neskôr spomínala, intuitívne vedela o smrti svojho milenca.
Vo Veľkej Británii sa správa o zatknutí Karolíny Matildy stretla s veľkým rozrušením. Po rozvode jej brat Juraj III. vyslal Roberta Murraya Keitha, aby vyjednával o jej prepustení, no neúspešne. V tom istom čase boli Jurajovi III. poskytnuté presvedčivé dôkazy proti jeho sestre a bolo mu oznámené, že nemôže zostať na dánskom kráľovskom dvore. Po smrti Karolíny Matildy sa zistilo, že Dáni ponúkli Struenseeho a jeho spojencov do exilu v Aalborgu, v severnom Jutsku, ale britská vláda to rázne odmietla a dokonca pohrozila, že preruší všetky vzťahy s Dánskom. Britská letka dorazila k brehom Kodane, ale niekoľko hodín pred jej príchodom dostal Juraj III. správu, že dánska vláda bude garantovať slobodu bývalej kráľovnej. Keithovi sa tiež podarilo zabezpečiť vrátenie jej vena, dôchodku a právo Karolíny Matildy zachovať si kráľovský titul.
V máji 1772 sa britská a dánska dohodli, že kde bude Karolína Matilda bývať. Juraj III. navrhol, že novým sídlom jeho „zločineckej“ sestry bude zámok Celle v Hannoverskom kurfirstve. 3. mája sa bývalá kráľovná, sprevádzaná Keithom opustila zámok Kronborg na dvoch fregatách a šalupe. Svoje deti už nikdy potom to odchode nevidela. 5. júna dorazila do okresu Stade (kde ju dánska delegácia opustila) a bola privítaná na premyslenom ceremoniáli. Zo Stade odišla Karolína Matilda do Göhrde, kde zostala pár mesiacov, kým napokon nedorazila do Celle. 20. októbra, Karolína Matilda do mesta, kde bol pre ňu riadne pripravený dvor. Po tomto príchode väčšinu svojho života prežila v Celle, ale párkrát navštívila Hannover.
Život v Celle.
V Celle Karolína Matilda viedla pomerne pokojný život. Tu sa konečne stretla so svojou obľúbenou dvornou dámou Louise von Plessen. Bývalú kráľovnú navštevovalo mnoho priateľov a príbuzných, medzi ktorých patrila jej staršia sestra Augusta, čo mnohí súčasníci považovali za spôsob, ako ju sledovať. Jej hlavnou zábavou bolo malé divadlo, postavené špeciálne pre ňu na zámku, ako aj knižnica s množstvom kníh v nemčine a angličtine. Okrem toho sa stala známa aj svojou dobročinnosťou voči chudobným deťom a sirotám. Keith, ktorý navštívil Karolínu Matildu v novembri 1772, neskôr oznámil Henrymu Howardovi, že ju našiel v pokojnej nálade a, že nechcela mať žiadne vzťahy s dánskym kráľovským dvorom okrem tých, ktoré priamo ovplyvňujú blaho jej detí.
Hoci už nebola kráľovnou, Karolína Matilda stále zohrávala dôležitú úlohu v dánskej politike, pretože bola matkou budúceho dánskeho kráľa. V septembri 1774 ju navštívil dobrodruh a cestovateľ Nathaniel Wraxall. Počas tejto návštevy zhromaždil množstvo informácii o jej živote v Dánsku, ktoré neskôr tvorili základ jeho spomienok. V októbri sa vrátil ako tajný agent skupiny nespokojných dánskych šľachticov. Niektorí boli vyhnaní do Hamburgu za podporu bývalej kráľovnej (ako napríklad Frederik Ludvig Ernst Bülow, manžel Karolíny Matildy dvornej dámy). Bülow túžil po návrate Karolíny Matildy ako regentky a strážkyne korunného princa. Karolína Matilda sa rozhodla konať, ale len so súhlasom svojho brata, pretože sa obávala o životy svojich detí. Wraxall navštívil bývalú kráľovnú ešte trikrát v Celle a prediskutoval s ňou plány sprisahania, potom odišiel do Londýna, aby prediskutoval plán s Jurajom III., ktorému Karolína Matilda poslala list o schválenie sprisahania. Počas čakania na audienciu u kráľa sa Wraxall dozvedel, že Karolína Matilda zomrela.
Smrť.
Karolína Matilda náhle zomrela na šarlach 10. mája 1775. Na smrteľnej posteli napísala list svojmu bratovi, v ktorom vyhlásila, že je vo všetkom nevinná. Pochovali ju v krypte Stadkirche St. Marien v blízkosti svojej prastarej matky Žofie Dorotey z Celle, ktorá bola tiež vyhnaná ako Karolína Matilda.
Predpokladá sa, že Great Denmark Street v Dubline je pomenovaná na jej počesť v roku jej smrti.