burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Trsteniarik tamariškový

Trsteniarik tamariškový (iné názvy: šašiniarik tenkozobý, šašinárik tenkozobý, lat. "Acrocephalus melanopogon") je spevavec a patrí do čeľadi trsteniarikovité. Obýva juhozápadnú Palearktídu. Na Slovensku hniezdi veľmi vzácne, hniezdenie bolo dokázané len v Parížskych močiaroch.Živí sa hmyzom. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov trsteniarik tamariškový patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, trend európskej populácie nie je známy, v niektorých oblastiach bol zaznamenaný pokles.
Opis.
Trsteniarik tamariškový meria 12,5 –  a váži 10 – 12 g.
Hlas.
Pri hľadaní potravy sa ozýva dvojitým drsným "trr-trr" alebo "t-trrt". Taktiež krátko a tvrdo "čt" alebo "čak-čak-čak", pri vzrušení dlhším "tr-trrrrr".
Spev je mäkký, melodický a má len málo drsných slabík. Podobá sa spevu trsteniarika bahenného, je však menej drsný. Typickým spoznávacím znakom spevu trsteniarika tamariškového je niekoľko úvodných čistých flautovitých tónov, pripomínajúce časť spevu slávika obyčajného, znejú tichšie, ako "hüj, hüj, hüj" alebo "Lü lü lü lü".
Výskyt a stav na Slovensku.
Trsteniarik tamariškový je sťahovavý druh, prilieta najskôr zo všetkých trsteniarikov.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 10 – 20. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 "E" – ohrozený druh. V roku 1998 "EN:B1,D" ("EN" – ohrozený). V roku 2001 "EN" - ohrozený. V roku 2014 "EN* B2a; D" - silne ohrozený. Európsky ochranársky status nezaradený "SPEC". Stupeň ohrozenia "S" – vyhovujúci ochranársky status.
Biotop.
Na Slovensku hniezdi na plochách s otvorenou vodnou hladinou v porastoch pálok a niekedy v trstine.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 10000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Juraj Ribay

Juraj Ribay (iné tvary: "Jur Ribay", "Ryba", "Rybay"; * 28. marec 1754, Bánovce nad Bebravou – † 31. december 1812, Torža) bol slovenský spisovateľ, jazykovedec, etnograf a publicista.
Bol významným predstaviteľom osvietenskej vedy a zakladajúca osobnosť viacerých slavistických vedných disciplín. Udržiaval korešpondenciu s Jozefom Dobrovským a ďalším slavistami (J. P. Cerroni, K. B. Anton, A. Bačinský, F. Dürich). Počas pobytu v Pešti bol udržiaval kontakty s významnými šľachtickými vzdelancami a bibliofilmi (Ferenc Széchényi, Miklós Jankovich a i.).
Detstvo a štúdium.
Narodil sa v roku 1754 na samote pri Bánovciach nad Bebravou (dnešná mestská časť Dolné Ozorovce). Jeho otec bol krčmárom, mal dve sestry, manželku Alžbetu a štyri deti.
Základnú evanjelickú školu navštevoval v Horných Ozorovciach, po jej úradnom zrušení pokračoval v Uhrovci, na evanjelickom lýceu v Banskej Štiavnici, v Modre, teológiu v Šoproni, na univerzite v Erlangene a v Jene.
Kariéra.
Pôsobil aj ako súkromný učiteľ na panstve A. Karacsaya v Egyházasrádóc, ako organista a pomocný učiteľ v nemeckom cirkevnom zbore v Modre.
Po návrate zo štúdií v Jene žil istý čas v Prahe, kde sa zoznámil s viacerými katolíckymi i evanjelickými predstaviteľmi českého národného obrodenia.
Po návrate do Uhorska pôsobil okrem iného ako súkromný učiteľ Ľ. Ostrolúckeho, ako farár v Príbovciach a Bohuniciach, kde sa v júni 1785 oženil s Alžbetou Ruprechtovou z Modry. V decembri toho istého roku bol na odporúčanie superintendenta banského okolia Martina Hamaliara pozvaný za farára do Cinkoty pri Pešti, kde pracoval aj ako knihovník a korektor.
V roku 1793 spracoval Juraj Ribay návrh na vedeckú spoločnosť s názvom "Inštitút", alebo "česko-slovanská spoločnosť medzi Slovákmi v Uhorsku". Návrh obsahoval zárodky predstáv o vlastivednom výskume, o národnej vede, osvete, pestovaní materinského jazyka (v tom období šlo o biblickú češtinu) a kultúry. Spoločnosť mala mať tri členské okruhy: kandidátov, riadnych a čestných členov. S Ribayovými predstavami čiastočne korešponduje Učená spoločnosť banského okolia, založená v roku 1810 z iniciatívy Bohuslava Tablica. 
Venoval sa zberateľskej práci (rukopisy a staré tlače), ktorá mala okrem vedeckého aj národno-uvedomovací charakter. Zbieral slovaciká, bohemiká, diela slovanských literatúr a hungariká, avšak jeho jedinečná knižnica sa nezachovala ako celok, jednotlivé diela sa nachádzajú v knižniciach v Pešti a v Prahe.
Juraj Ribay:
Urpínska alej

Urpínska alej je súbor chránených stromov rastúci na východnom svahu Urpína v Banskej Bystrici pozdĺž chodníka na Kalváriu. Podľa Banskobystrickej diecézy je alej súčasťou krížovej cesty. Je považovaná za najhodnotnejšiu lipovú či alej vôbec v okrese.
Dejiny.
Výsadba lipovej aleje je datovaná do roku 1722, v tom čase stálo 7 zastavení krížovej cesty. Po požiari však bola v roku 1731 takmer celá vysadená nanovo. V rámci generálnej opravy Kalvárie bola alej v lete a na jeseň 2006 očistená od náletových drevín. V rokoch 2006 až 2010 boli stromy ošetrované v spolupráci so Štátnou ochranou prírody - Správou CHKO Poľana, toto ošetrenie stálo 282 300 Sk. Po veternej srmšti bolo potrebné odstrániť niekoľko stromov, ktoré ohrozovali súkromné domy. Kvôli prevencii chorôb bol uskutočnený výrub okolitých drevín a krovín. Zároveň bolo prijaté opatrenie na výsadbu nových stromov, ktoré budú alej postupne nahradzovať. 
Stromy a ochrana.
Alej bola od roku 1983 evidovaná ako chránená prírodná pamiatka, od roku 1996 je kategorizovaná ako chránené stromy. Ochrana je stanovená pod číslom S 255 právnym predpisom VZV KÚ v Banskej Bystrici, 5/1996, 20. decembra 1996. Alej „"predstavuje vedecko-výskumný, náučný a kultúrno-výchovný význam"“. Alej je spravovaná Správou CHKO Poľana. Od 1. januára 2009 je evidovaných 52 stromov: lipa veľkolistá (42 ks), pagaštan konský (9 ks) a javor poľný (1 ks), predtým bol celkový počet 76 stromov: lipa veľkolistá (64 ks), pagaštan konský (9 ks), agát biely (2 ks) a javor poľný (1 ks).
Zo 76 stromov mali všetky vek nad 100 rokov, 29 malo odhadovaný vek 250 rokov. Najväčší obvod kmeňa dosahovala lipa veľkolistá s odhadovaným vekom 250 rokov a obvodom 476 cm. Viaceré stromy dosahujú výšku a šírku koruny viac než 20 metrov.
Perióda (matematika)

Perióda je skupina číslic za desatinnou čiarkou, ktorá sa stále opakuje donekonečna. Periódu značíme dlhou čiarou nad číslicami, ktoré sa opakujú, napr.: 
formula_1 (čítame: nula celých tri periodických)
Periodické čísla musia byť desatinné čísla, nikdy nie celé čísla!
Prevod periodických čísiel na zlomok.
Prevod periodického čísla na zlomok nie je komplikovaný. Vypočítame ho nasledovnou metódou: 
formula_2
formula_3
formula_4
formula_5
formula_6
formula_7
formula_8
Pri dlhšej perióde sa namiesto 10x použije 100x, 1000x, 10000x - toľko núl, aká je dĺžka periódy.
Napr.:
formula_9
formula_10
formula_11
formula_12
formula_13
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey žien 2007

Majstrovstvá Európy v inline skater hockey žien 2007 bol v poradí 8. turnaj majstrovstiev Európy v inline skater hockey žien, ktoré organizuje Medzinárodná federácia inline skater hockey (IISHF). Konal sa v dňoch od 21.23. septembra 2007 v Steindorf am Ossiacher See, v spolkovej krajine Korutánsko, v Rakúsku, za účasti 4 tímov. Zápasy sa odohrali na hokejovom štadióne Ossiacher See Halle s kapacitou 1 200 divákov. 
Svoj siedmy titul získalo Nemecko, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad Švajčiarskom.
Peklina

Peklina je miestna časť Dolného Hričova, obce v okrese Žilina.
Obec sa nachádza na rozhraní Žilinskej pahorkatiny a Súľovských vrchov (), v údolí Závadského potoka, asi 15 km západne od Žiliny. V blízkosti sa nachádza CHKO Strážovské vrchy.
Zaujímavosťou je, že medzi samotným Dolným Hričovom a dedinou Peklina sa nachádzajú obce Paština Závada a Hričovské Podhradie.
Ján Miloslav Hroboň

Ján Miloslav Hroboň (* 13. august 1859, Liptovská Sielnica – † 16. jún 1914, Tešín) bol slovenský evanjelický farár, osvetový pracovník, jazykovedec, folklorista a archeológ.
Životopis.
Jeho otec bol evanjelický farár Ludvik Jano Hroboň a matka Milka rod. Záturecká. Študoval na gymnáziu v Revúcej a Kežmarku. V roku 1878 nastúpil na teologickú fakultu Viedenskej univerzity, kde navštevoval aj filozofické prednášky. V roku 1879 pokračoval na univerzite v Rostocku. V tom čase však osirel a na univerzite sa udržal len vďaka pomoci priateľov a cirkvi. Štúdium ukončil v rokoch 18811882 v Erlangene, kde zložil aj časť kandidátskej skúšky.
V rokoch 18821883 pôsobil ako pomocný učiteľ v Sučanoch. V roku 1883 zložil druhú časť
skúšky v Bratislave a bol vysvätený biskupom Ľudovítom Gedulym. Od roku 1885 až do svojej smrti pôsobil ako evanjelický farár v Istebnom. Bol podpredsedom Slovenskej muzeálnej spoločnosti, zachránil mnohé cenné artefakty z vykopávok v lokalite Istebné-Hrádok pri príprave stavby oravskej železnice.
V roku 1899 sa oženil s dcérou mešťana Emila Kňazoviča Annou (* 1883† 1949) z Dolného Kubína, neskoršou spisovateľkou a osvetovou pracovníčkou. Mali syna Jána Vladimíra a dcéry Oľgu, Elenu a Annu.
Zomrel po ťažkej chorobe v Těšíne, pochovaný je spolu s manželkou na cintoríne v Istebnom.
Ján Miloslav Hroboň bol „výborný rečník a obranca Slovákov, účastník martinských augustových slávností, venoval sa ľudovýchove“.
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey žien 2008

Majstrovstvá Európy v inline skater hockey žien 2008 bol v poradí 9. turnaj majstrovstiev Európy v inline skater hockey žien, ktoré organizuje Medzinárodná federácia inline skater hockey (IISHF). Konal sa v dňoch od 18.19. októbra 2008 v Aarhuse, v Dánsku, za účasti 4 tímov. Zápasy sa odohrali v hale športového centra Aarhus Firma Sport, ktorá je domovskou halou inlinehokejového klubu Aarhus Smileys. 
Svoj druhý titul získalo domáce Dánsko, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad Nemeckom.
Majstrovstvá Európy v inline skater hockey žien 2009

Majstrovstvá Európy v inline skater hockey žien 2009 bol v poradí 10. turnaj majstrovstiev Európy v inline skater hockey žien, ktoré organizuje Medzinárodná federácia inline skater hockey (IISHF). Konal sa v dňoch od 11.13. septembra 2009 v Stegersbachu, v spolkovej krajine Burgenland, v Rakúsku, za účasti 4 tímov. Zápasy sa odohrali na štadióne Inline-Skate-Verein Stegersbach, ktorý je domovským štadiónom klubu inline skater hockey Tigers Stegersbach. Spolu s turnajom žien sa v Stegersbachu uskutočnil aj turnaj juniorov.
Svoj ôsmy titul získalo Nemecko, ktoré vo finálovom stretnutí zvíťazilo nad domácim Rakúskom.
Mexické národné hokejbalové družstvo mužov

Mexické národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Mexiko v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou Mexico Ball Hockey Association. Jeho najlepším umiestnením je 12. miesto z majstrovstiev sveta v roku 2003.
Majstrovstvá sveta.
Mexické družstvo sa zúčastnilo troch turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2003. Hneď na prvom turnaji dosiahlo svoje najlepšie umiestnenie v podobe 12. miesta. Išlo však o posledné miesto, pretože jeho výsledky na turnaji boli kontumované pre nedostatočný počet hráčov. Na ďalších dvoch turnajoch obsadilo rovnako posledné miestotentoraz šestnáste, keď prehralo vo všetkých svojich zápasoch.
Výsledky.
 jeho výsledky boli kontumované
Národné hokejbalové družstvo mužov Kajmaních ostrovov

Národné hokejbalové družstvo mužov Kajmaních ostrovov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Kajmanie ostrovy v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Cayman Islands Ball Hockey Association" (CIBHA), ktorá bola založená v roku 2005. Jeho najlepším umiestnením je 14. miesto z majstrovstiev sveta.
Vrcholné podujatia.
Družstvo Kajmaních ostrovov sa zúčastnilo šiestich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2005. Zakaždým účinkovalo v B divízii a ani raz nedokázalo postúpiť do A divízie. Najlepšie umiestnenie dosiahlo v rokoch 2005, 2007 a 2015, keď obsadilo 14. miesto.
V roku 2014 hostili Kajmanie ostrovy turnaj Karibského pohára a domáce družstvo na ňom dokázalo zvíťaziť, keď vyhralo všetky stretnutia.
The Get Down

The Get Down je americká hudobno-dramatický televízny seriál zasadený do Južného Bronxu v 70-tych rokoch 20. storočia. Šesť častí seriálu bolo vydaných 12. augusta 2016 na Netflixe. Zvyšných päť častí vyšlo 7. apríla 2017. O mesiac neskôr bolo oznámené, že seriál nebude pokračovať. Seriál bol jedným z najdrahších projektov Netflixu. Výroba 11 častí stála 120 miliónov dolárov.
Antokyán

Antokyány alebo antokyaníny (z gréckych slov "ἀνθός" (ánthos) = kvet, "κυανός" (kyanos) = oceľovo modrý) sú vodou rozpustné pigmenty vo vakuolách niektorých buniek. Sú zodpovedné za červenú, fialovú a modrú farbu rôznych častí rastlín. Patria k flavonoidom, v rastlinách sa vyskytujú vo forme glykozidov a ich aglykonová (bezcukrová) časť sa označuje ako antokyanidín. Ako sacharid môže byť prítomná napríklad glukóza, galaktóza, ramnóza alebo iné cukry.
Farba sa mení v závislosti od kyslosti (pH). Kyslé roztoky antokyánov bývajú červené, neutrálne fialové, a zásadité modré, zeleno-žlté až bezfarebné. Okrem pH a ich štruktúry je za farbu antokyanínov zodpovedný i komplex, ktorý v bunke tvoria s rôznymi kovmi, napr. železom či molybdénom.
Antokyány majú početné zastúpenie v prírode. Podieľajú sa napr. na modrom sfarbení kvetov fialiek, červenom sfarbení kvetov divých makov, či ruží. Sú obsiahnuté v mnohých plodoch, ako napríklad vtáčí zob, ríbezľa čierna. Ak sa nachádzajú v listoch, tak ich sfarbujú do modra, napríklad červená kapusta.
Zmena reakcie bunkovej šťavy spôsobuje u niektorých rastlín počas kvetného vývoja zmenu farby korunných listov. V prípade pľúcnika lekárskeho sú nerozvinuté kvety červené, pri rozkvete fialové a nakoniec, obvykle po opelení, sa sfarbia do modra. Modro sfarbené kvety už opeľovači nenavštevujú (farba kvetov tak môže signalizovať aj množstvo dostupného nektáru).
Využitie.
Používajú sa ako potravinové farbivá s označením E163 (af). Ide o povolené prírodné aditíva.
Pakistanské národné hokejbalové družstvo mužov

Pakistanské národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Pakistan v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Pakistan Ball Hockey Federation" (PBHA), predtým "Pakistan Street&amp;Ball Hockey Federation". Jeho najlepším umiestnením je 6. miesto z majstrovstiev sveta.
Vrcholné podujatia.
Pakistanské družstvo sa zúčastnilo siedmich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2003. Na prvom turnaji vo švajčiarskom Sierre dosiahlo svoje najlepšie umiestnenie, keď obsadilo 6. miesto. V roku 2005 zostúpilo do skupín B dívizie, v ktorých pretrvávalo až do roku 2011. Na turnaji v roku 2011 sa stalo víťazom B divízie, ale v preliminačnom stretnutí o postup do A divízie so neuspelo. Na spomínanom turnaji sa pakistanský hráč Ijaz Chaudhry stal najužitočnejším hráčom turnaja. Po rozšírení počtu družstiev A divízie v roku 2013 postúpilo priamo do vyššej divízie, udržať sa v nej dokázalo iba dva turnaje. Na šampionáte vo švajčiarskom Zugu prehralo preliminačný zápas s a obsadilo celkové 12. miesto.
Trsteniarik vodný

Trsteniarik vodný, (lat. "Acrocephalus paludicola") je spevavec a patrí do čeľadi trsteniarikovité. Žije v západnej Palearktíde. Na Slovensku je to veľmi vzácny druh, preukázane zahniezdil len raz v roku 1974 severne od NPR Senné. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov trsteniarik vodný patrí medzi zraniteľné druhy, celková populácia klesá. Väčšina populácia žije v Európe, kde pokračuje pokles stavov, za obdobie troch generácií (13,2 rokov) poklesla populácia o 13,2%.
Opis.
Trsteniarik vodný meria 12,5 – a váži 10 – 13 g.
Hlas.
Trsteniarik vodný spieva monotónne striedajúc dve slabiky "errr-dididi". Vábenie znie ako "tjak" alebo "tjek", tiež sucho a hlbšie ako u trsteniarika malého "err" Počas spevu vyletuje nad vegetáciu a po niekoľkých metroch sa vracia nazad. Spev je krátky, spieva hlavne po zotmení a dve hodiny pred brieždením.
Výskyt a stav na Slovensku.
Okrem preukázaného hniezdenia v roku 1974 na mokrých lúkach pri NPR Senné hniezdil pravdepodobne aj v roku 1985 na mokrých lúkach pri Zemplínskom Hradišti. V hniezdnom období boli viackrát pozorované na NPR Parížske močiare. Najviac pozorovaní existuje z rybníkov medzi obcami Senné a Iňačovce. Ďalšie doklady o výskyte z východného Slovenska pochádzajú z roku 1970 z lúk pri obci Zatín, z roku 1986 z lokality Veľká Domaša. Zo západného Slovenska sú okrem NPR Parížske močiare pozorovania od PR Žitavský luh, Stará Morava (Malé Leváre) a v rokoch 1955 – 1968 bol vedený ako transmigrant na trnavských rybníkoch ale v rokoch 1985 – 1991 už odtiaľ nie sú pozorovania.
Ekosozologický status v roku 1995 "E" – ohrozený druh. V roku 1998 "DD" – druh, o ktorom sú údaje nedostatočné. V roku 2001 "DD" - údajovo nedostatočný. V roku 2014 NA - (regionálne) nepríslušný. Trsteniarik vodný je jeden z 15. nehodnotených druhov, z niektorého z nasledujúcich dôvodov: o ktorých pravidelnom hniezdení u nás existujú údaje z menej ako 10 posledných rokov, sú v štádiu rozširovania areálu, hniezdia alebo hniezdili u nás len sporadicky alebo ojedinele. Európsky ochranársky status "SPEC1" – druhy vyskytujúce sa v Európe, vyžadujúce celosvetovú ochranu ako globálne ohrozené. Stupeň ohrozenia "E" – ohrozený druh.
Biotop.
Obýva močiare s nízkymi bylinami ako ostrica ("Carex") a kosatec žltý, zaplavené lúky s pálkou. Počas migrácie ho zastihneme aj v trstine.
Hniezdenie.
Hniezdo stavajú nízko nad vodou v bylinách. Znáša 5 – 6 belavých vajíčok s hnedými škvrnkami. Na inkubácii sa podieľajú obaja rodičia 12 – 13 dní. Výchova na hniezde trvá 15 – 16 dní. O mláďatá sa stará samička, samec sa nezúčastňuje výchovy mláďat, uchádzajú sa o všetky samičky v okolí. Po vyletení z hniezda ich sprevádza, kŕmi a učí. Mláďatá môžu pochádzajú od viacerých samcov.
Potrava.
Živia sa drobným hmyzom, larvami a kuklami. Potravu zbierajú z rastlín alebo chytajú za letu.. Živia sa tiež pavúkmi a vodnými slimákmi.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 5000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Med (skupina)

Med je súčasná hudobná skupina z Bratislavy založená v októbri 1998.
V roku 1998 skupina začínala ako trojica Vlada Holinu, Tomáša Ďurovku a Vlada Slamu. Pridal sa Erik Horák a Laco Graus. V tejto zostave vznikli v roku 1999 nahrávky „Poslední budu prví“ a „O dobrom“ aj s videoklipmi v réžii Braňa Špačka. Ďalší významní spoluhráči, ktorí sa postupne v Mede vystriedali: Peter Hajdin - gitara, Peter Prekop - basa, Vladimír Wittgruber - bicie, Braňo Špaček - bicie a gitara, Boris Hochel - gitara, Juraj Raši - bicie. Od roku 2012 až do súčasnosti hrá Med v stálej zostave - spev - Ďurovka, gitara - Holina, basa - Slama, bicie - Ruman.
Debutový album "Bratislava city" kapela vydala vo februári 2012, neskôr v 2014 nasledoval koncertný album "U Očka". Obidva vyšli vo vydavateľstve Slnko records.
Od roku 2012 do 2016 skupina Med účinkovala v predstavení súčasného tanca „FUGA“ choreografky Lucie Holinovej. Vystúpenia sa konali na Slovensku, v Česku a v Düsseldorfe.
V súčasnosti Med príležitostne koncertuje (klub pod Lampou 2018, 2019, Pohoda 2019)
Emautión z Arkádie

Emautión alebo Enatión () bol olympijský víťaz v behu dorastencov na jedno stadion v roku 228 pred Kr.
Emautión pochádzal pravdepodobne z arkádskej Thelpúsy. Na 138. olympijských hrách v roku 228 pred Kr. si vybojoval víťazstvo v behu dorastencov na jedno stadion. V Olympii túto disciplínu zaradili do programu hier v roku 632 pred Kr. a jej prvým víťazom bol Polyneikes z Élidy.
Keď v druhom storočí grécky cestovateľ Pausanias navštívil Olympiu, zaznamenal, že v posvätnom okrsku Altidy videl sochu olympionika Emautióna. Sám autor o tom uvádza: „"Pokiaľ ide o Enatióna a Alexibia, prvý zvíťazil v stadiu medzi chlapcami, Alexibios v päťboji; vlasťou tohto je arkádska Héraia, a ten, kto zhotovil jeho sochu je Akestor. Ktorá obec je rodiskom Enatióna, to nápis neobjasňuje, iba hlása, že pochádzal z arkádskeho kmeňa.""
Anelosimus eximius

Anelosimus eximius je druh pavúka z čeľade snovačkovité. Žije v tropických pralesoch Južnej Ameriky. Je to sociálny pavúk, nie je jediný na svete ale má najväčšiu pavučinu.
Je to druh pavúka, ktorý žije sociálne, v kolónii. Kolónie môžu mať až 50 tisíc jedincov. Život v kolónii im poskytuje výhodu v tom, že ako skupina dokážu vytvoriť a udržiavať veľkú pavučinu, do ktorej chytajú väčší hmyz. Po uchytení korisť napadnú spoločne. Spoločne sa starajú aj o potomstvo.
Mrhatina

Mrhatina je prírodná rezervácia ev. č. 251 neďaleko obce Řásná v okrese Jihlava v nadmorskej výške 620 - 710 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je zachovanie pôvodného bukového porastu.
Azerbajdžanská literatúra

Azerbajdžanská literatúra je literatúra písaná v azerbajdžančine, turkickom jazyku, ktorý je úradný jazyk v Azerbajdžane. 
Používa tri druhy písma:
Prvé príklady azerbajdžanskej literatúry sa datujú do konca 13. storočia, po mongolskom dobytí a sú písané v arabskom písme. Viacerí autori od 14. do 17. storočia pomáhali vytvárať azerbajdžanskú literatúra, najmä poéziu. Na konci 19. storočia začali v azerbajdžančine vychádzať aj noviny. Vydávanie písomných diel v azerbajdžančine v Perzii zakázal vládca Rezá Šáh Pahlaví (1925 – 1941). V sovietskom Azerbajdžane prebiehala počas obdobia „červeného teroru“ kampaň zameraná na tisíce spisovateľov, učiteľov, novinárov, intelektuálov a iných, výsledkom čoho bola zmena azerbajdžanskej abecedy na cyriliku.
Moderná azerbajdžanská literatúra je skoro výhradne produkovaná v Azerbajdžane. Napriek tomu, že sa značne používa aj v iránskej provincii Azerbajdžan, azerbajdžančina nie je vyučovaná na školách a publikácie v azerbajdžančine nie sú ľahko dostupné.
Simylos z Neapolisu

Simylos () bol olympijský víťaz v behu na jedno stadion v roku 248 pred Kr.
Simylos z Neapolisu si na 133. olympijských hrách v roku 248 pred Kr. vybojoval víťazstvo v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Simylos dal 133. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov jednotlivých pretekov tejto disciplíny sa označovali všetky olympiády.
Správu o olympijskom víťazstve Simyla zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (). Eusébios ešte dodáva, že počas tejto olympiády sa Parti vzbúrili proti Macedóncom; Ich prvým kráľom bol Arsakes, po ktorom nazvali dynastiu následných partských kráľov (Arsakovci). Eusebios zoznam olympijských víťazov vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch.
Jež bledý

Jež bledý (iné názvy: jež východný, jež východoeurópsky, jež svetlý; lat. "Erinaceus roumanicus") je hmyzožravec z čeľade ježovité. Je rozšírený od východnej Európy po rieku Ob v západnej Sibíri. Výskyt na Slovensku bol doložený na 78 % územia.
Uvedené slovenské názvy a niekedy aj uvedený latinský názov sa istý čas vzťahovali na taxón zahŕňajúci okrem dnešného Erinaceus roumanicus aj dnešný Erinaceus concolor. Predtým sa zas dnešný Erinaceus roumanicus (aj dnešný Erinaceus concolor) istý čas zaraďoval pod Erinaceus europaeus, teda pod ježa tmavého (v takom prípade mal dnešný Erinaceus roumanicus aj slovenský názov jež obyčajný východoeurópsky). K tomu pozri systematiku v článku Erinaceus a vysvetlenie v článku jež tmavý.
Rozšírenie.
Vyskytuje sa východne a juhovýchodne od línie prechádzajúcej severovýchodným Nemeckom/západným Poľskom, potom Českom a potom Alpami v Rakúsku a Taliansku až po stred Ruska.
Rozšírenie na Slovensku.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 336 (79 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 103, 23,9 %) v nadmorských výškach 100 (Malý Horeš) – (Poľana).
Žije na celom území Slovenska a je zákonom chránený.
Opis.
Podobá sa na ježa tmavého. Na rozdiel od neho však nemá tmavé „okuliare“ na nose a ostne má nepravidelne tmavé s bledými prúžkami alebo jednofarebne bledé (až biele). Hmotnosť 400 – 950 g (inde sa uvádza: do 1 200 g), dĺžka tela 19 – 27 cm (dĺžka chvosta: 14 – 37 mm). Dožíva sa 5 rokov. Mláďatá majú tmavohnedú hruď s bledou škvrnou; vekom srsť bledne. 
Ostatná biológia je takmer rovnaká ako u ježa tmavého .
Taxonómia.
Poddruhy podľa:
Erinaceus concolor

Erinaceus concolor je hmyzožravec z čeľade ježovité, druh ježa žijúci v Malej Ázii, na Rodose, v Zakaukazsku, Sýrii, Izraeli, Iráne a blízkom okolí.
Latinský názov Erinaceus concolor mal ešte pomerne nedávno oveľa širšiu definíciu než dnes, lebo zahŕňal dnešný Erinaceus roumanicus (teda zahŕňal aj napr. slovenských ježov) ; alternatívne naopak dnešný Erinaceus concolor patril pod Erinaceus roumanicus. K tomu pozri systematiku v článku Erinaceus a vysvetlenie v článku jež tmavý.
Nasledujúci text sa vzťahuje len na Erinaceus concolor podľa úvodnej definície v tomto článku, teda podľa užšej definície.
Charakteristika.
Uprednostňuje život v mestách, predmestiach a v poľnohospodárskych oblastiach.
Systematika.
Poddruhy podľa:
Čchen Tung (kozmonaut)

Čchen Tung (; * 12. december 1978, Luo-jang, Čína) je čínsky stíhací pilot a kozmonaut vybraný do účasti na programe Šen-čou. Pôvodne stíhací pilot Vzdušných síl Čínskej ľudovej oslobodzovacej armády bol v roku 2010 zaradený do oddielu kozmonautov Číny. Bol nominovaný do funkcie operátora na let Šen-čou 11, ktorý sa na obežnej dráhe úspešne spojil s druhou čínskou vesmírnou stanicou Tchien-kung 2.
Životopis.
Narodil sa v Luo-jangu v provincii Che-nan v strednej Číne v robotníckej rodine. Od roku 1997 slúžil vo Vzdušných silách Čínskej ľudovej oslobodzovacej armády ako stíhací pilot. Od roku 2009 prechádzal výberom medzi čínskych kozmonautov. Po úspešnom absolvovaní všetkých testov bol v marci 2010 zaradený do oddielu kozmonautov Číny.
Do vesmíru po prvýkrát vzlietol 16. októbra 2016 v lodi Šen-čou 11 s veliteľom Ťing Chaj-pchengom. Po dvoch dňoch letu sa loď spojila so stanicou Tchien-kung 2. Čchen Tung potom s kolegom strávili na stanici 30 dní.
Čchen Tung má dvoch synov.
Kuo-ťia chang-tchien ťü

Kuo-ťia chang-tchien ťü ( – "Kuo-ťia chang-tchien ťü"; doslova: „Národný úrad pre kozmonautiku/vesmírne lety“ [slovo „čínsky“ v originálnom názve nie je]; ; skratka: "CNSA"; vyskytujúce sa preklady: Čínsky národný úrad pre vesmír, Čínsky národný kozmický úrad, Čínsky národný úrad pre kozmonautiku, Čínska národná vesmírna agentúra) je čínska civilná organizácia, ktorá je zodpovedná za smerovanie čínskeho vesmírneho programu. Ide o verejnú tvár čínskeho vesmírneho programu a slúži ako kontaktný bod pre tlačové a zahraničné organizácie. Je tiež komunikačným prostriedkom a sprostredkovateľom medzi početnými oddeleniami, akademickými inštitúciami a spoločnosťami zapojenými do čínskeho vesmírneho programu. Súčasným riaditeľom CNSA je Čang Kche-ťien.
CNSA je riadiacim orgánom civilných kozmických aktivít Číny a v podstate nerealizuje žiaden vesmírny program. Zaoberá sa len bezpilotnými družicami a medziplanetárnymi kozmickými sondami. Skutočným prevádzkovateľom čínskych štátnych vesmírnych programov je Čínska aerokozmická spoločnosť pre vedu a technológie (; skratka: "CASC"). Čínsky pilotovaný vesmírny program zaisťuje Čínska agentúra pre pilotované kozmické lety (; skratka: "CMSA").
Dejiny.
Organizácia vznikla v roku 1993 rozdelením čínskeho ministerstva pre letecký a kozmický priemysel na dve časti:
CNSA vznikla na základe predchádzajúceho vesmírneho (a hlavne raketového) programu, ktorý sa začal na konci 60. rokov snahou Číny o vlastný raketový nosič jadrových hlavíc. Prvá družica Tung-fang-chung 1 bola vyslaná do vesmíru v roku 1970. Vážila 173 kg a na palube mala rádiový vysielač, ktorý vysielal budovateľskú pieseň "Východ je červený". V ďalších rokoch Čína vyslala niekoľko telekomunikačných satelitov, meteorologických družíc a samozrejme aj špionážne satelity.
Najväčší úspech dosiahla Čína v roku 2003, kedy došlo k vypusteniu kozmickej lode Šen-čou ("Božská loď") s ľudskou posádkou. K vypusteniu lode bola použitá nosná raketa Čchang-čeng 2F ("Dlhý pochod 2F"). V septembri 2011 sa Číne podarilo vyslať na obežnú dráhu Zeme vlastnú kozmickú stanicu Tchien-kung 1 ("Nebeský palác 1") ako odrazový mostík pre ďalšie cesty na Mesiac a Mars. V septembri 2016 bola úspešne vynesená na obežnú dráhu druhá čínska kozmická stanica Tchien-kung 2. Na konci apríla 2021 vyštartoval na obežnú dráhu Zeme modul Tchien-che ("Harmónia nebies"/"Nebeská harmónia"), ktorý je základným modulom prvej viacmodulovej čínskej kozmickej stanice Tchien-kung. CNSA pre tento projekt vyvinula zásobovacie kozmické lode Tchien-čou.
Reflex (rozlišovacia stránka)

Reflex môže byť:
Arsakes

Arsakes alebo Arsakés ( "Aršak", "Aršaka"; "Arsakes", iný prepis: "Arsakés") môže byť:
Małgorzata Dydeková

Małgorzata Dydeková (* 28. apríl 1974, Varšava, Poľsko† 27. máj 2011, Brisbane, Austrália), v Spojených štátoch známa ako Margo Dydek, bola poľská basketbalistka, ktorá prešla štyrmi tímami WNBA. Pracovala aj ako trénerka austrálskeho tímu Northside Wizards.
S výškou 218 cm bola najvyššou profesionálnou basketbalistkou na svete.
Osobný život.
Margo Dydek bola vydatá, mala dvoch synov, Davida (* 2008) a Alexa (* 2010).
Dňa 19. mája 2011, v skorej fáze svojho tretieho tehotenstva, utrpela ťažký infarkt a bola uvedená do kómy. O osem dní neskôr zomrela, mala 37 rokov.
Marie Drahokoupilová

Marie Drahokoupilová (* 12. jún 1941, Praha) je česká herečka.
Život.
Po absolutóriu DAMU krátko pôsobila v kolínskom oblastnom divadle, potom na dlhšiu dobu zakotvila v pražskom libeňskom Divadle S. K. Neumanna (dnešné Divadlo pod Palmovkou). Vydala sa za rakúskeho občana, odsťahovala sa do Viedne a od roku 1980 pôsobila v slobodnom povolaní.
Železničná zastávka Bratislava-Vrakuňa

Železničná zastávka Bratislava-Vrakuňa je železničná zastávka na železničnej trati 131 v bratislavskej mestskej časti Vrakuňa. Zastávka bola sprevádzkovaná v roku 1895 a zrušená v roku 1974. Prevádzka dočasnej zastávky bola obnovená 15. októbra 2016. Nahradená bola 2. júna 2024 novým Terminálom integrovanej osobnej dopravy (TIOP) Vrakuňa umiestneným na juh od pôvodnej polohy, v blízkosti konečnej trolejbusovej zastávky Čiližská, pričom pôvodná dočasná zastávka bola zrušená.
Práce na zastávke v novej polohe sa začali v októbri 2023. Plánovaná bola ako Terminál integrovanej osobnej prepravy. Cena zastávky je 3,9 mil. euro, stavebníkom bola firma TSS Grade. Pozostáva z krajného nástupištia v dĺžke 180 metrov s dvomi prístupovými komunikáciami. Na nástupišti sa nachádzajú dva prístrešky pre cestujúcich s miestom pre bicykle.
Pôvodná dočasná zastávka.
Medzi 15. októbrom 2016 a 1. júnom 2024 sa zastávka Bratislava-Vrakuňa nachádzala v blízkosti Ráztočnej ulice. Koncipovaná bola ako dočasná zastávka, ktorá mala pomôcť odľahčiť dopravným zápcham v meste.
Na Oklice

Na Oklice je prírodná rezervácia ev. č. 1896 neďaleko obce Milíčov v okrese Jihlava v nadmorskej výške 642669 metrov. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
V roku 2014 začala realizácia opatrení na podporu biodiverzity v EVL Na Oklice, cieľom je odstránenie zalesnených plôch, obnova rašelinísk, podmáčaných lúk a ďalších pôvodných plôch. Celkom budú vykonané práce v hodnote 3,5 milióna Kč.
Dôvodom ochrany je zachovanie unikátneho komplexu rašelinísk, okolitých rašelinových lúk a psicových pasienkov, ktoré slúžia ako biotop kriticky a silne ohrozených rastlinných a živočíšnych spoločenstiev i jednotlivých taxónov. Územie je významným prameniskom v tesnej blízkosti hlavného európskeho rozvodia.
Karol Ruppeldt

Karol Ruppeldt (pseudonym "Sokolov"; * 22. november 1840, Margurka† 18. august 1909, Liptovský Mikuláš) bol slovenský zbormajster, hudobný skladateľ a učiteľ.
Vzdelanie.
Narodil sa v rodine Jána Ruppeldta a jeho manželky Evy rodenej Rumannovej. Základnú školu navštevoval v Nemeckej Ľupči, študoval na gymnáziu v Levoči a v Rožňave, na učiteľskom seminári v Šoproni, ďalej v Prahe, kde súčasne študoval i cirkevnú hudbu na organovej škole.
Dielo.
Komponoval najmä zborové skladby, upravoval a vydával slovenské národne piesne. Upravil evanjelické chorály, ktoré vyšli i tlačou v zborníku "Zvony" (1926). Po smrti J. Kadavého prevzal s J. Meličkom vydávanie Slovenských spevov, do ktorých prispel 28 piesňami. Zostavil a vydal "Venček slovenských národných piesní", ktorá obsahuje 58 piesní pre školské potreby, zborník "Partitúra", ktorý obsahuje 91 zborov od slov. a inonárodných skladateľov. Je autorom "Náuky o harmómii".
Dereš (časopis)

Dereš: časopis pre satyru, humor a spoločnosť bol slovenský humoristický časopis. Vychádzal v rokoch 1925 až 1927.
Vychádzal v Bratislave dvakrát do mesiaca. Zodpovedný redaktor bol Emo Bohúň a Gusto Slušný. Jedným z redaktorov bol Jano Drotár, ilustrátorom Ľudovít Fulla.
Časopis tlačila Slovenská Grafia, Kníhtlačiarsky úč. spolok fil. Angermayer a Slov. Grafia úč. spolok. 
Začal vychádzať v apríli 1925, zanikol v júli 1927. V roku 1926 nevychádzal od februára do decembra.
Bystruška južná

Bystruška južná ("Carabus hungaricus") je chrobák z čeľade bystruškovité.
Rozšírenie.
Má eurosibírske rozšírenie. Poddruh "C. h. hungaricus" má výskyt v stepiach od Moravy a Slovenska cez Rakúsko a Maďarsko po západné Rumunsko (Banát) a severovýchodné Srbsko (Vojvodina). Na území Slovenska sa vzácne vyskytuje na juhozápade.
Opis.
S dĺžkou 22 až patrí medzi väčšie chrobáky. Má čiernu a lesklú farbu. Je to suchomilný druh obývajúci stepné oblasti a spraše.
Imága sú aktívne na konci leta a jesene. Živí sa dravo, ale pojedá aj zdochliny. Zimuje ako larva.
Pretty Easy privacy

pretty Easy privacy (p≡p) je systém pre šifrovanie dát a autentifikáciu, ktorý poskytuje automatickú správu kryptografických kľúčov pre digitálnu komunikáciu. Jeho hlavným cieľom je jednoduchá digitálna šifrovaná komunikácia po celej dĺžke spojenia pre všetkých používateľov prostredníctvom komunikačných kanálov, ktoré už dnes existujú, vrátane e-mailov alebo SMS.
V súčasnosti funguje ako plugin pre Microsoft Outlook a Mozilla Thunderbird a tiež mobilné aplikácie pre Android a iOS. p≡p funguje na platformách Microsoft Windows, Unix, Mac OS X operačných systémov a taktiež pod Androidom. Jeho kryptografické funkcie sú realizované prostredníctvom Open-source softvéru p≡p engine, ktorý sa spolieha na už existujúce implementácie kryptografického softvéru, ako GnuPG, modifikovanej verzie netpgp a (p≡p v2.0) GNUnet.
V jej štandardnej konfigurácii sa p≡p nepoužíva akejkoľvek formu centralizovanej infraštruktúry, ale namiesto toho umožňuje používateľom overiť pravosť komunikácie porovnaním kryptografické odtlačky prstov vo forme slov prirodzeného jazyka, ktoré p≡p vývojári nazývajú "trustwords".
pretty Easy privacy bol prvýkrát vydaný v roku 2016. Všetky zdrojové kódy softvéru vrátane p≡p enginu, adaptérov, aplikácií a doplnkov (vrátane doplnku pre program Microsoft Outlook) sú zadarmo a open-source softvér.
Zásady návrhu.
Predovšetkým, p≡p – na rozdiel od existujúcich kryptografických riešení – musí mať jednoduchú inštaláciu a jednoduché používanie. Okrem toho, komunikácia medzi p≡p používateľmi nie je závislá na žiadnej špecifickej (web alebo operačný systém) platforme, systému transportu (SMS, E - Mail, XMPP a pod.) alebo centrálnej infraštruktúry: p≡p používa peer-to-peer dizajn.
Enigmail podpora.
Enigmail oznámil svoju podporu pre novú "pretty Easy privacy" (p≡p) šifrovaciu schému vo verzii rozšírenia dostupnom v decembri 2015. Podľa p≡p FAQ poznámky by verzia Enigmail p≡p mala byť k dispozícii v Q3 2016 a Patrick Brunschwig, vedúci vývojár Enigmail rozširenia, oznámil koniec implementácie p≡p funkcií počas októbra 2016, aby mohli byť predstavené na Mozilla Festivale ktorý sa koná v Londýne.
Detský hlas

Detský hlas bola ilustrovaná príloha k slovenskému denníku "Slovenský hlas".
Prvé číslo vyšlo 1. januára 1938. Vychádzal v Prahe a v Žiline. Zodpovedným redaktorom bol Milan Hanko a Fedor Jesenský. Vydával ho Knihospol Bratislava a tlačil sa v Kníhtlačiarni Knihospolu v Žiline. Číslo malo 4 až 8 strán.
Theodóros z Messénie

Theodóros () bol dvojnásobný olympijský víťaz v behu na jedno stadion v 1. stor. pred Kr.
Theodóros z Messénie si na 183. a na 184. olympijských hrách v rokoch 48 a 44 pred Kr. vybojoval víťazstvá v behu na jedno stadion. Beh na vzdialenosť jedného stadia sa v Olympii zaviedol už na počiatku hier, t. j. podľa tradície v roku 776 pred Kr. a bol hlavným pretekom aj po zavedení ďalších súťažných disciplín. Theodóros dal 183. a 184. olympiáde svoje meno, pretože menom víťazov tejto olympijskej disciplíny sa označovali všetky olympiády.
Správu o olympijských víťazstvách Theodóra zaznamenal staroveký historik Eusebios z Kaisareie v zozname olympijských víťazov (víťazov stadiodromu od 1. až po 249. olympiádu), ktorý je súčasťou jeho diela Kronika (). Tento zoznam vyhotovoval na začiatku 4. storočia, a to hlavne z písomností Iulia Africana, autora diel, zachovaných prevažne vo fragmentoch. Eusébios ešte uvádza, že počas jeho prvého olympijského víťazstva vládol v Ríme cisár Iulius Caesar a počas druhého Augustus. 
Podľa moderných bádateľov sa najcharakteristickejšie rysy moci tzv. raného cisárstva v Ríme začali v roku 31 pred Kr. K ústavnému nastoleniu cisárstva však došlo postupne od roku 27 pred Kr., a to rozhodnutiami rímskeho senátu zvyšovať Octavianovi právomoci. Výrazom týchto rozhodnutí sa stalo i meno Augustus (Vznešený), pod ktorým sa adoptívny syn Caesara postavil do čela dlhej rady ďalších rímskych cisárov.
Fosa dlhochvostá

Fosa dlhochvostá alebo fosa madagaskarská (lat. "Cryptoprocta ferox") je druh mäsožravca z čeľade falanukovité (alternatívne zaradenia pozri v článku fosa).
Rozšírenie.
Žije na celom Madagaskare. Aj keď je zriedkavá, obýva všetky nedotknuté lesy okrem náhorných plošín. Niekedy sa odváži aj do ľudských sídiel a na poľnohospodársku pôdu. V súčasnosti je to najväčší pôvodný mäsožravec na ostrove a top predátor.
Opis.
S chvostom meria 1,5 až a váži od 7 do . Má červenohnedú krátku srsť. Boli zajaté aj čierne jedince. Štíhle telo, dlhý chvost, krátke silné nohy, oválne uši a hranatý pysk. Fúzy sú dlhé ako hlava. Pri análnom otvore má pižmovú žľazu cez ktorú pri podráždení vylučuje silný zápach. Samce sú väčšie ako samice.
Je aktívna najmä noci ale niekedy aj vo dne, je samotárska. Žije na stromoch (dobre šplhá) aj na zemi. Loví lemury, malé cicavce, vtáky, plazy, obojživelníky aj hmyz.
Sú polygamné. Samice od novembra do januára vrhnú dve až štyri mláďatá. Po roku sa mláďatá osamostatnia, dospievajú v troch až štyroch rokoch. Keďže sú mláďatá so samicou až rok, rodí každý druhý rok. V zajatí sa dožíva viac ako 20 rokov.
Ohrozenie.
Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov fosa dlochvostá patrí medzi zraniteľné druhy, trend celkovej populácie je klesajúci. Je ohrozená pre stratu prirodzeného prostredia a ľudského lovu. Za posledné tri generácie klesla jej populácia o 30 %.
Trsteniarik obyčajný

Trsteniarik obyčajný (iné názvy: trsteniarik bahenný, trsteniarik spevavý ; lat. "Acrocephalus palustris") je spevavec a patrí do čeľadi trsteniarikovité. Žije v západnej Palearktíde. Na Slovensku je to najbežnejší trsteniarik, hniezdi od nížin až do v 85,5 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov trsteniarik obyčajný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, v rokoch 19802013 bola európska populácia stabilná.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 40 000 - 50 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 a v roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC4" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status. 
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Druh je zaradený do Bonnského dohovoru (Príloha II) a Bernského dohovoru (Príloha II).
Hlas.
Spev trsteniarika obyčajného je v porovnaní s ostatnými trsteniarikmi najkrajší. Napriek tomu stále v ňom počuť typické škrípavé úseky.
Trsteniarik bahenný

Trsteniarik bahenný alebo trsteniarik močiarny (lat. "Acrocephalus scirpaceus") je spevavec a patrí do čeľadi trsteniarikovité. Žije v západnej a centrálnej Palearktíde. Na Slovensku preukázane hniezdi v 22,60 % mapovacích kvadrátov od nížin do Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov trsteniarik bahenný patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, európska takisto vykazovala v rokoch 19802013 stabilný stav.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 10 000 - 20 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 aj v roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC4" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status. 
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Zoznam piesní Marcela Palondera

Toto sú piesne ktoré naspieval a k piesňam zložil hudbu spevák a hudobný skladateľ Marcel Palonder.
Zoznam.
(h:/t:) - doteraz nezistený autor hudby alebo textu
Trsteniarik malý

Trsteniarik malý (iné názvy: trsteniarik menší, trsteniarik pásikavý, trsteniarik pásikový; lat. "Acrocephalus schoenobaenus") je spevavec a patrí do čeľadi trsteniarikovité. Obýva západnú Palearktídu. Na Slovensku je to pravidelný hniezdič, preukázane hniezdi v 42,90 % mapovacích kvadrátov od nížin do Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov trsteniarik malý patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia je stabilná, v Európe bola v rokoch 19802013 potvrdená stabilná populácia.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov je 10 000 - 16 000. Veľkosť populácie i územie na ktorom sa vyskytuje sú "stabilné", maximálna zmena do 20%. Ekosozologický status v roku 1995 ani v roku 1998 žiadny. V roku 2001 žiadny. V roku 2014 LC - menej dotknutý. Európsky ochranársky status "SPEC4" - druhy, ktorých globálne populácie sú koncentrované v Európe a majú tam vhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "S" - vyhovujúci ochranársky status. 
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021). Druh je zaradený do Bonnského dohovoru (Príloha II) a Bernského dohovoru (Príloha II).
Hlas.
Spev trsteniarika malého je svieži a rýchly, strieda drsné a melodické úseky. Napodobňuje aj iné druhy vtákov. Spieva na vrcholkoch stebiel trstiny a krátko aj vzlietne.
Ochrana.
Je zákonom chránený, spoločenská hodnota je 500 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Hongkonské národné hokejbalové družstvo mužov

Hongkonské národné hokejbalové družstvo mužov je národné družstvo mužov, ktoré reprezentuje Hongkong v medzinárodných hokejbalových súťažiach a priateľských zápasoch. Funguje pod záštitou "Hong Kong Ball Hockey". Jeho najlepším výsledkom je 12. miesto z majstrovstiev sveta v roku 2009.
Vrcholné podujatia.
Honkonské družstvo sa zúčastnilo piatich turnajov majstrovstiev sveta, prvýkrát v roku 2009. Vždy učínkovalo iba skupinách B divízie a nikdy sa mu nepodarilo postúpiť do vyššej divízie. Najlepšie umiestnenie dosiahlo na svojom prvom turnaji v roku 2009, keď v Plzni obsadilo 12. miesto.
Na prvých majstrovstvách ázijského kontinentu, ktoré hostil práve Hongkong, sa dostalo do finále, kde prehralo s a získalo striebornú medailu.
Nad Svitákem

Nad Svitákem je prírodná rezervácia ev. č. 5741 v okrese Jihlava. Správa AOPK ČR. Rozkladá sa pri rybníku Sviták 400 metrov východne od Milíčova a 800 metrov severozápadne od Hojkova. Čiastočne sa prekrýva s územím európskeho významu Na Oklice.
Popis.
Mokrade v nive Milíčovského potoka a v okolí rybníka Sviták. Pôvodne územie slúžilo ako prepásané vlhké lúky či bola tráva kosená ako stelivo. Od 80. rokov 20. storočia sa o lokalitu nik nestaral, zarástla náletovými drevinami a vysokými trávami (napr. smlz kroviskový). V tom čase tu rástli páperník štíhly "(Eriophorum gracile)", ostrica blšná "(Carex pulicaris)", všivec močiarny "(Pedicularis palustris)", vstavačovec Fuchsov "(Dactylorhiza fuchsii, synonymum Dactylorhiza longebracteata)", rosička okrúhlolistá "(Drosera rotundifolia)", bublinatka menšia "(Utricularia minor)" a barička močiarna "(Triglochin palustre)". Časť vplyvom hospodárenia vymizla a časť prežíva v malých populáciách. Vyskytuje sa tu kosáčik "(Drepanocladus vernicosus)" a žije mravec rašelinný "(Formica picea)". Na mokradiach žije močiarnica mekotavá "(Gallinago gallinago)". V roku 2012 kúpil Český svaz ochránců přírody dva pozemky o celkovej rozlohe 1,5 hektára v rámci kampane Miesto pre prírodu. Plánuje sa presvetlenie a kosba pozemkov.
Kloc

Kloc bola prírodná rezervácia ev. č. 173 neďaleko obce Vílanec v okrese Jihlava. Oblasť spravuje AOPK ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany bol prirodzený porast buku, jedle, smreku a javora.
Zlúčením PR Kloc a PR Loučky vznikla prírodná rezervácia V Klučí.
Loučky (prírodná rezervácia)

Loučky bola prírodná rezervácia ev. č. 222 neďaleko obce Vílanec v okrese Jihlava. Oblasť spravuje AOPK ČR. Zrušená k 31. 12. 1999
Ochrana.
Predmetom ochrany bola prirodzená zmiešaná bučina.
Zlúčením PR Kloc a PR Loučky vznikla prírodná rezervácia V Klučí.
Kačica ostrochvostá

Kačica ostrochvostá (lat. "Anas acuta") je zúbkozobec a patrí do čeľadi kačicovité. Žije v celej Holarktíde. Na Slovensku hniezdi vzácne, v období migrácie bola zistená v 20,30 % mapovacích kvadrátov ako zimujúca bola zaznamenaná iba v 7 % mapovacích kvadrátov. Podľa Medzinárodnej únie na ochranu prírody a prírodných zdrojov kačica ostrochvostá patrí medzi najmenej ohrozené druhy, celková populácia klesá, za obdobie 20,4 rokov (tri generácie) poklesla európska populácia o 25%, za posledných 40 rokov klesla populácia v severnej Amerike o 77,3%.
Výskyt a stav na Slovensku.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 19801999 bol 0 – 10, zimujúcich jedincov 5 – 30. Druh bol "fluktujúci". Ekosozologický status v roku 1995 "E" – ohrozený druh. V roku 1998 "EN:B1,3c", "EN" – ohrozený. V roku 2001 "EN" - ohrozený. Európsky ochranársky status "SPEC3" – druhy, ktorých globálne populácie nie sú koncentrované v Európe, ale majú tam nevhodný ochranársky status. Stupeň ohrozenia "V" – zraniteľný druh.
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20082012 bol 010 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov (20002012) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802012) boli "fluktujúce". Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola "fluktujúca". V roku 2014 CR D - kriticky ohrozený. 
Odhadovaný počet hniezdiacich párov v rokoch 20132018 bol 05 párov. Krátkodobý trend i veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov (20072018) aj z pohľadu dlhodobého trendu od roku 1980 (19802018) boli "fluktujúce". Veľkosť územia na ktorom hniezdila za posledných 12 rokov ako aj z pohľadu dlhodobého trendu bola "fluktujúca".
Ochrana.
Je zákonom chránená, spoločenská hodnota je 3000 € (Vyhláška MŽP č. 170/2021).
Latifa Ibn Ziaten

Latifa Ibn Ziaten (* 1. január 1960, Tétouan, Maroko) je aktivistka, vedie francúzsko-marocké občianske združenie.
Je matkou Imada Ibn Ziatena, narodeného v roku 1981, prvého vojaka zavraždeného v Toulouse Mohammedom Merahom 11. marca 2012.
Biografia.
Po smrti svojho syna navštívila Izards, štvrť na severovýchode mesta Toulouse, kde žil vrah jej syna. Narazila na skupinu mladých chlapcov, ktorí sa tam ponevierali, tí sa s ňou dali do reči a povedali jej, že terorista bol „hrdina a mučeník islamu“. Keď sa dozvedeli, s kým hovoria, ospravedlnili sa jej.
Po tomto stretnutí sa rozhodla v apríli 2012 vytvoriť združenie "Imad-Ibn-Ziaten pre mládež a pre mier" s cieľom pomôcť mladým zo znevýhodnených štvrtí a podporiť sekularizmus a medzináboženský dialóg. Združenie je reprezentované hercom Jamelom Debbouzom a kanceláriu mu dala k dispozícii radnica 4. parížskeho obvodu, menovite Christophe Girard.
19. novembra 2015 v prítomnosti prezidenta François Hollanda Latifa Ibn Ziaten dostala "Cenu za prevenciu konfliktov" od "Chiracovej nadácie" za svoju prácu pri podpore medzináboženského dialógu a kultúry mieru.