Gymnázium Andreja Kmeťa, Banská Štiavnica

Gymnázium Andreja Kmeťa je stredná všeobecno-vzdelávacia škola, ktorá sa nachádza v historickom banskom meste Banská Štiavnica a má skôr vidiecky charakter. Približne polovicu jej študentov tvoria žiaci, dochádzajúci z okolitých obcí a miest, vzdialených od 10 až 50 km. Vzhľadom na dlhoročnú tradíciu a dobré meno školy nie sú výnimkou ani študenti zo vzdialenejších regiónov Slovenska. Tieto skutočnosti zakladajú dôležité východiská pri formovaní a profilácii školy, hlavnou úlohou ktorej je vybaviť študentom čo najflexibilnejšími kompetenciami a zručnosťami tak, aby sme v žiadnom smere nelimitovali ich výber ďalšieho vysokoškolského štúdia, aby sme ich dostatočne pripravili na vzdelávanie sa v akomkoľvek odbore.
História.
Počiatky školy.
Na základe listiny z roku 1275, pojednávajúcej o dominikánskom kostole, predpokladáme, že v Banskej Štiavnici kláštorná škola v 13. storočí pri dnešnom Kostole Nanebovzatia Panny Márie. V roku 1536 prešla škola na 42 rokov pod správu svetských profesorov. Do systematickej prevádzky sa škola dostala až po príchode jezuitov do Banskej Štiavnice v roku 1649. Od tohto obdobia môžeme školu nazývať Gymnázium. Od 11. novembra 1776, pod správou piaristov, sa ako hlavný vyučovací jazyk zaviedla nemčina. V 19. storočí sa pod vplyvom maďarizácie vyučovalo v maďarskom jazyku. Významný absolventi z tohto obdobia sú napríklad Ondrej Radlinský, Martin Hattala, Andrej Kmeť.
Počas prvej svetovej vojny niesla škola názov „Cisársko-kráľovské maďarsko-nemecké rímsko-katolícke piaristické gymnázium“.
V marci 1919 na podnet ministerstva Maďarské Gymnázium zaniklo a škola začala niesť meno po jej bývalom absolventovi, Andrejovi Kmeťovi. V tomto roku bolo zatvorené aj miestne evanjelické lýceum. Väčšina jeho študentov sa presunula do gymnázia. Názov školy a znak Československa sú dodnes viditeľné na starej budove gymnázia. Nová škola ani po zmene režimu nezvládala nápor žiakov, a preto bolo potrebné využívať učiteľské posily z Česka. V tomto období na škole študovali herci Gustáv Valach a Július Pántik, ktorí zmaturovali už počas druhej svetovej vojny v roku 1940.
Škola počas druhej svetovej vojny.
Zmeny po Mníchovskej konferencii a vyhlásení slovenskej autonómie 6. októbra 1938 neobišli ani gymnázium. Zmeny hraníc znamenali nápor študentov zo zabraných území. Učitelia boli nútení pod nátlakom štátu prijať politické presvedčenia tohto obdobia. Nariadenie ministerstva do škôl vrátilo kresťanské kríže a povinné modlitby.
Uchovali sa aj témy maturitného slohu zo Slovenského jazyka z roku 1941:
Alžbeta Göllnerová-Gwerková, manželka maliara Edmunda Gwerka, so sebou nesie výnimočný príbeh tohto obdobia. Pôsobila v ilegálnom protifašistickom hnutí a po potlačení SNP sa musela ukrývať pri Počúvadlianskom jazere. Po udaní v novembri 1944 ju nacisti uväznili v Banskej Bystrici a v decembri 1944 popravili v Kremničke. Ulica, kde dnes sídli škola, nesie jej meno.
Škola za socializmu.
Po vojne sa forma výučby menila podľa centrálnych nariadení socialistickej vlády. Postupne sa zo 4-triedneho gymnázia vytvorila 11-ročná, neskôr 12-ročná stredná škola, Stredná všeobecnovzdelávacia škola a Gymnázium. V roku 1973 bola pri gymnáziu zriadená Prípravka pre štúdium v socialistickom zahraničí – ľudovo prezývaná Tuzex. Jedným zo známych absolventov je minister zahraničných vecí SR Miroslav Lajčák.