Mikuláš Gallicus

Mikuláš Gallicus (iné mená pozri nižšie; * asi koniec 13. storočia, Siena† asi druhá polovica 14. storočia, asi Spišská Nová Ves) bol sienský rytec a zlatník pôsobiaci na neapolskom a medzi rokmi 13181343 na uhorskom kráľovskom dvore. Za verné služby mu uhorský kráľ Karol I. Róbert daroval obec Spišské Hanušovce a v roku 1336 bol menovaný do úradu vicekapitána a kapitána Spišského hradu. Po smrti staršieho brata Petra zastával úrad spišského podžupana, vicekastelána Spišského a Ľubovnianskeho hradu i spišského grófa. Pre farský Kostol nanebovzatia Panny Márie v Spišskej Novej Vsi zhotovil pacifikál, ktorý je považovaný za najstaršiu zlatnícku prácu na území dnešného Slovenska.
Život.
Mikulášov život pred príchodom na neapolský kráľovsky dvor nie je veľmi známy. Okrem toho, že pochádzal zo Sieny a bol talentovaný zlatnícky majster ("aurifaber"). Jeho otec Šimon Gallicus a rovnako starší brat Peter Gallicus boli zo sienskej zlatníckej rodiny Gallici. V roku 1318 sa spomína jeho činnosť na neapolskom kráľovskom dvore. Niekedy po roku 1318 prišiel spolu so starším bratom Petrom do Uhorska. Obaja bratia sa pravdepodobne najprv usídlili v Spišskom Podhradí a neskôr pracovali v Spišskej Novej Vsi. Medzi rokmi 13301340 Mikuláš zhotovil paficikál pre farský Kostol nanebovzatia Panny Márie v Spišskej Novej Vsi. V roku 1330 uhorský kráľ Karol I. Róbert daroval Mikulášovi za jeho verné služby obec Spišské Hanušovce a prijal ho medzi svojich familiárov. Mikuláš bol neskôr v službách Drugetovcov. Vďaka osobnému príhovoru Viliama Drugeta získal Mikuláš do vlastníctva obec Hadušovce (dnes časť Spišských Tomášoviec). V roku 1336 ho Karol I. Róbert menoval do úradu vicekapitána a neskôr kapitána Spišského hradu. Po smrti Petra Gallica zdedili obec Jamník brat Mikuláš a sestra Johana. Medzi súrodencami došlo k sporom, pretože Mikuláš odmietal sestre vydať polovicu majetku a ročnú pozemkovú daň. Spor vyriešila v roku 1349 uhorská kráľovná Alžbeta. V roku 1341 bol Mikuláš menovaný do úradu spišského podžupana, vicekastelána Spišského a Ľubovnianskeho hradu a v roku 1342 do úradu spišského grófa. Okolo roku 1360 Mikuláš Gallicus zhotovil cibórium pre farský Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej v Spišskom Hrušove. Mikuláš pravdepodobne zomrel v druhej polovici 14. storočia v Spišskej Novej Vsi. Po Mikulášovej smrti sa jediným pánom Spišský Hanušoviec, Hadušoviec a Jamníka stal jeho jediný syn Ladislav.
Dielo.
Za prvú známu prácu na území Uhorska od majstra Mikuláša sa tradične považuje pacifikál zo Spišskej Novej Vsi, kde uplatnil techniku "basse-taille"transparentný smalt na rytom podklade. Táto technika sa objavuje v práci jeho staršieho brata Petra Gallica a neskôr sa stala charakteristikou črtou pre uhorské devocionálie 14. a 15. storočia. Ďalšou Mikulášovou prácou bolo cibórium zo Spišského Hrušova. Majstrovi Mikulášovi sa prisudzuje niekoľko liturgických predmetov v Sedmohradsku alebo Aachene. Patria sem prevažne strieborné tácky zdobené erbom uhorského kráľa Ľudovíta I. Veľkého. Pravdepodobne šlo o dar od kráľa Ľudovíta I. Veľkého pre Uhorsku kaplnku v Aachene.
Pacifikál zo Spišskej Novej Vsi.
Pacifikál bol menší ozdobný kríž so schránkou na relikvie vyrobený pre farský Kostol nanebovzatia Panny Márie v Spišskej Novej Vsi medzi rokmi 13301340. Ide o najstaršiu gotickú zlatnícku prácu na území dnešného Slovenska. Relikviárový kríž bol pravdepodobne zhotovený sienským zlatníkom Mikulášom Gallicom z tepaných plátkov striebra, pozlátených častí a vygravírovaných reliéfov pokrytými transparentným emailom. V súčasnosti sa nachádza v pokladnici Kostola nanebovzatia Panny Márie v Spišskej Novej Vsi.
Cibórium zo Spišského Hrušova.
Ide o najstaršie gotické cibórium na území dnešného Slovenska. Autorstvo sa všeobecne pripisuje Mikulášovi Gallicovi. Cibórium bolo vyrobené okolo roku 1360 ako kráľovská respektíve biskupská objednávka pre farský Kostol svätej Kataríny Alexandrijskej v Spišskom Hrušove, ktorý založil uhorský kráľ Ľudovít I. Veľký. Skladá sa z ihlanovitej kupy a hexagonálnej pyxidy stojacej na hexagonálnom drieku so štyrmi hrotitými výbežkami nodusu. Cibórium je zhotovené z pozlátenej medi. Jeho celková výška je 39 cm. Bočné plochy pyxidy sú zdobené gravírovaným christologickým cyklom ako: Zvestovanie, Kristus na Olivovej hore, Judášov bozk, Kristus pred Pilátom, Bičovanie Krista a Ukrižovanie Ježiša Krista. Na kupe sa nachádzajú postavy svätého Petra a Pavla a štyroch evanjelistov. Na vrchole cibória je kríž s rozširujúcimi ramenami z pozláteného strieborného plátu so strieborným korpusom. Kríž pravdepodobne nie je pôvodný a súvisí s opravou cibória v priebehu 16. a 17. storočia, čo potvrdzuje odlišný materiál a nápisová páska. Krucifix bol pravdepodobne kópiou pôvodného kríža. Cibórium reprezentuje kombináciu talianskeho a stredoeurópskeho lineárneho štýlu. Najbližšiu formálnu a proporčnú paralelu predstavuje cibórium z Kostola svätého Michala v Cisnădioara (Rumunsko). Cibórium sa v roku 1916 dostalo do zbierok Maďarského národného múzea v Budapešti. Pôvodne cibórium bolo vo farskom kostole v Spišskom Hrušove okolo roku 1916 nahradené vernou kópiou.