Durian

Durian je jedlé ovocie niekoľkých druhov stromov patriacich do rodu "Durio". Medzi tridsiatimi druhmi durianu je známych deväť, ktoré plodia jedlé ovocie. Niektoré ďalšie druhy nie sú dobre preskúmané.
Ako durian je medzinárodne známy predovšetkým plod durian zapáchavého "(Durio zibethinus)". Ostatné druhy sú k dispozícii len na miestnych trhoch.
Popis.
Durian, je v juhovýchodnej Ázii považovaný za najväčšiu pochúťku a „kráľa ovocia“, je charakteristický svojou veľkosťou, silným zápachom a hrubou šupkou pokrytou pyramidovitými tŕňami. Plod môže dorásť do dĺžky až 30 cm a mať priemer 15 cm. Má obvykle hmotnosť 1-3 kg. V závislosti od druhu je plod podlhovastý až guľatý, farba šupky sa pohybuje od zelenej po hnedú a dužiny, ukrýva červenohnedé semená, od svetlo žltej po hnedú.
Jedlá dužina vydáva charakteristický silný a prenikavý zápach, a to aj keď je šupka neporušená. Niektorým ľuďom durian chutí kvôli svojej príjemne sladkej chuti, zatiaľ čo iným aróma pripadá príliš intenzívna a odpudzujúca. Jeho pach vyvoláva rôznorodé reakcie od veľmi pozitívnych po veľmi negatívne a je prirovnávaný k rôznym veciam, napr. zhnitým cibuliam, terpentínu alebo žumpe. Kvôli prenikavosť svojho pachu je v juhovýchodnej Ázii durian zakázaný v niektorých hoteloch a prostriedkoch verejnej dopravy.
Durian, pochádzajúci z juhovýchodnej Ázie, je na Západe známy približne 600 rokov. Britský prírodovedec 19. storočia Alfred Russel Wallace opísal jeho chuť ako „bohatý vanilkový krém s výraznou chuťou mandlí“. Dužina, ktorú možno konzumovať v rôznom štádiu zrelosti, sa používa na ochutenie širokého radu chuťovo výrazných a sladkých potravín v kuchyniach juhovýchodnej Ázie. Po uvarení je možné jesť aj semená.
Existujú stovky kultivarov durianu, pričom mnoho konzumentov uprednostňuje iba určité, ktorých cena na trhu je potom vyššia.
Druhy durianu.
Z tridsiatich známych druhov durianu bolo dodnes identifikovaných deväť, ktoré majú jedlý plod. Existuje však veľa druhov, u ktorých nebol plod nikdy získaný alebo dobre popísaný, a je teda pravdepodobné, že sú aj ďalšie druhy s jedlými plodmi. Toto je deväť druhov, u ktorých je teraz známe, že majú jedlé plody:
Toto sú druhy, u ktorých zatiaľ neboli zistené jedlé plody:
Opis.
Stromy durianu sú vysoké až 25-50 metrov v závislosti od druhu. Neopadávajúce listy sú elipsovité až obdĺžnikové, dlhé 10-18 cm. Kvety rastú v zhlukoch po troch až tridsiatich pohromade na veľkých vetvách a priamo na kmeni. Každý kvet má kalich s piatimi (výnimočne štyrmi alebo šiestimi) okvetnými lístkami. Durian kvitne raz alebo dvakrát za rok, avšak čas kvitnutia je rôzny podľa druhu, kultivaru a miesta. Bežný strom durianu plodí ovocie po štyroch až piatich rokoch. Plod durianu môže byť na ľubovoľnej vetve a zreje približne tri mesiace od opelenia. Plod dorastá do dĺžky až 30 cm s priemerom až 15 cm a má hmotnosť 1 až 3 kg. V závislosti od druhu má hranatý až guľatý tvar, farba jeho šupky je zelená až hnedá a dužina svetlo žltá až červená. Durian sa trochu podobá žakii, ale jedná sa o nepríbuzný druh.
Názov "durian" pochádza z malajského slova "duri" (tŕň) a z prípony "-an" (slúžiaca k tvoreniu podstatných mien). Durian zapáchavý alebo durian cibetkový je jediný vo veľkom objeme komerčne pestovaný druh a jediný, ktorý je dostupný aj mimo oblasti pôvodu. Prívlastok "cibetkový" odkazuje na cibetku ázijskú. Nie je však zhoda na tom, či toto pomenovanie od Linného znamená, že má cibetka durian tak rada, že bol plod používaný ako návnada, alebo že ako cibetka páchne.
Kvety durianu sú veľké a ľahké s výdatným množstvom nektáru a vydávajú ťažký, kyslý, maslovitý pach. Tieto vlastnosti sú typické pre kvety opeľované určitým druhom netopiera, ktorý sa živí nektárom a peľom. Podľa malajského výskumu zo 70. rokov 20. storočia sú duriany opeľované takmer výhradne kaloňom jaskynným.