burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Šarkan (okres Nové Zámky)

Šarkan () je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Polohopis.
Šarkan sa nachádza medzi Novými Zámkami a Štúrovom. Obec je súčasťou Euroregiónu Ister Granum.
Svodín

Svodín je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
História.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1156, kde ešte figurovala pod názvom Scheuden.
Výsledky archeologických výskumov vykonané v roku 1971 dokázali, že územie obce bolo osídlené už od začiatku doby kamennej. Prvé vykopávky sa uskutočnili na Busahegyi, ktorý sa stal najvýznamnejším náleziskom – našli tu kamenné nástroje, ktoré mali niekoľko tisíc rokov. Objavili tiež stopy (podľa objavených pamiatok z neskorého neolitu ľudu lengyelskej kultúry) osídlenia zo 4. tisícročia pred n. l. Z obdobia 5.-4. tisícročia pred n. l. sú pozoruhodné   antropomorfné   artefakty, a  to dve vázovité nádoby, ktoré sú zaujímavé svojím keramickým tvarom a myšlienkou stotožnenia ženy.
Nálezy z roku 2000 pred n. l. ľudu s kanelovanou keramikou sa nachádzajú t. č. v archeologickom múzeu v Budapešti. Z bronzovej doby boli objavené náramky a meč. Z rímskej doby sa objavilo nálezisko v priestore chotára Farkaspuszta. V Busahegyi objavili avarský hrinkový tábor, kde žili spolu so Slovanmi. Na kopci Várhely, ktoré už dnes neexistuje, bolo objavené známe slovanské hradisko.
V 4. storočí pred n. l. sem prišli Kelti, prvá známa skupina tu žijúcich obyvateľov. V 1. soročí n. l. sa územie stalo provinciou Rímskej ríše. V 5. storočí sa tu objavili Húni, ktorých považujú za predkov dnešných Maďarov. Po nich sa tu usadili Avari a neskôr, v 8. storočí, moravskí Slovania, ktorí sa začali zaoberať už poľnohospodárstvom. V 9.-10. stor. opúšťali Slovania danú lokalitu a prichádzali sem, resp. sa usídlili na oboch brehoch Dunaja nomádski Maďari. Toto územie bolo začlenené do panstva Arpádovcov. V časti osady Busahegy sa usadil kmeň náčelníka Tordu. Neskôr túto osadu do kráľovského majetku prijal Štefan I. ako osadu na svahoch „Perlivého vína“ hrozna-Szölgyön. Za vlády Gejzu II. patrili obe osady, Buzahegy a Várhely, do ostrihomského panstva. V roku 1242 ju obsadili Tatári, po ktorých odchode kráľ Béla IV. privolal do obce nemeckých a slovenských osadníkov. Prišlo asi 40 nemeckých rodín, a týmto sa obec vlastne rozdelila na dve časti, a to „maďarskú“ zvanú Unngarica Villa Sceudin a „nemeckú“, ktorú pomenovali podľa germánskeho kmeňa Teuton, t.j. Theutonica Villa Sceudin. Od roku 1291 je doterajšie územie obce rozdelené na Maďarský a Nemecký Svodín a pretrváva až do dnešnej doby.
Roku 1427 dostala obec výsady mesta a jarmočné právo a nesie názov Oppidum Sceuden Ungaricum. V čase kuruckých vojen (r. 1708) oba Svodíny obsadil František Rákoczi za pomoci zemepány Jána Bottyána z Novej Viesky a v roku 1710 bola osada Várhely zrovnaná so zemou.
V rokoch 1938-1945 boli obe obce začlenené do horthyovského Maďarska. Po obnovení ČSR po 2. svetovej vojne boli jej súčasťou a od 28.6.1948 boli zlúčené pod názvom dodnes používanom, Svodín. 
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Bola tu nájdená soška ženy z 4. tisícročia pred Kr.
Strekov

Strekov je obec na Slovensku v Nitrianskom kraji v okrese Nové Zámky.
Obyvateľstvo.
Etnické a náboženské zloženie obyvateľstva(podľa údajov z roku 2001)
Etnické zloženie obyvateľstva:
Náboženské zloženie obyvateľstva:
Kultúra a zaujímavosti.
Prírodné zaujímavosti.
Národná sústava chránených území:
Európska sústava chránených území (Natura 2000):
Sikenička

Sikenička je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Bajtava

Bajtava je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Belá (okres Nové Zámky)

Belá je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. Nachádza sa v juhovýchodnej časti Podunajskej pahorkatiny, v časti Belianske kopce. 
Symboly obce.
Erb.
Erb obce je v Heraldickom registri Slovenskej republiky zapísaný takto: V zelenom štíte pod dvoma zlatými položenými klasmi - vľavo dlhším - strieborné, hrotmi nadol smerujúce radlice, ovenčené zlatými ratolesťami. 
Vlajka.
Pozostáva z troch pozdĺžnych pruhov bielej, žltej a zelenej farby s pomerom strán 2:3, je ukončená troma cípmi. Zárezy siahajú do tretiny listu.
Dejiny.
Belá sa môže pýšiť pomerne bohatou históriu. Jej dejiny sú úzko späté s minulosťou Štúrova a Ostrihomu. Na základe písomných záznamov sa dá predpokladať, že cez toto územie prechádzali légie rímskych cisárov. Okolo roku 120 to bolo vojsko cisára Hadriána a neskôr okolo roku 195 zasa vojsko Lucia Septima Severa. V čase sťahovania národov toto územie obsadili franské a slovanské kmene. Okolo roku 1000 sa Ostrihom a jeho okolie stalo majetkom uhorského kráľa Štefana I.
Prvá písomná zmienka o Belej pochádza z roku 1138, kedy bola vydaná Dömöšská listina podľa ktorej bola obec majetkom Dömöšského prepošstva. Rok písomnej zmienky zaraďuje Belú medzi najstaršie písomne doložené písomnosti na území dnešného Slovenska. V rokoch 1247 a 1257 sa spomína obec Belá (Boros Béla) ako majetok kapituly a majetok kráľovnej. Kráľovná Alžbeta darovala polia Petrovi, synovi Mikuláša Karvaja z rodu Zovard, za jeho zásluhy v bitke na Moravskom poli (1278). V roku 1367 kráľ Ľudovít daroval obec Jákovi, synovi Mikuláša Ebnbrandiho. V tomto období sa začalo rozvíjať aj poľnohospodárstvo. V roku 1434 kráľ Žigmund daroval obec Tomášovi a Bálintovi Pogánytelkimu ako odmenu za zásluhy v boji proti husitom.
V roku 1507 už v dokumentoch nachádzame zmienku o Veľkej a Malej Belej. Malá Belá bola vo vlastníctve Bélu Bálinta a Veľká Belá bola majetkom Jána Pozsára. Okolo roku 1543 Turci obec obsadili a neskôr aj zničili. Turecká okupácia tohto územia trvala s malými prestávkami približne 150 rokov. V roku 1700 sa už obec uvádza ako majetok Eszterháziovcov. Počas bitky pri Kravanoch nad Dunajom tu bol hlavný vojenský tábor Františka II. Rákociho. V roku 1732 obec vlastnil Jozef Tersztyánszky. Zároveň sa začala rekonštrukcia kaštieľa na francúzsky barokový štýl. V roku 1770 sa obec stala majetkom zemepána Andrása Toröka, župana Oravskej župy, ktorý sa pustil do veľkolepej výstavby v obci. V roku 1900 patrilo viac ako polovica obce Dr. Žigmundovi Bródymu, ktorý dal v roku 1905 postaviť v obci školu. Kaštieľ a k tomu prislúchajúce hospodárstvo sa stal od roku 1909 vlastníctvom rodiny Ullmannovcov.
Semerovo

Semerovo je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Salka

Salka je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Polohopis.
Dedina leží pri rieke Ipeľ, v tesnej blízkosti maďarskej štátnej hranice.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci, je z 13. storočia (Zalka). V roku 1754 priznala Mária Terézia Salke obmedzené mestské práva. Maďarský názov obce je Ipolyszalka.
Občianska vybavenosť.
Od roku 1994 je tu otvorený priechod štátných hraníc do maďarskej obce Letkýš. Kultúrne podujatia sa v letných mesiacoch odohrávajú v miestnom amfiteátri.
Rúbaň

Rúbaň je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Radava

Radava je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Polohopis.
Obec Radava sa nachádza v Požitaví na cestnom ťahu Šurany - Levice, neďaleko Podhájskej. Stred obce Radava leží v nadmorskej výške 145 m n. m. Obec sa rozkladá na menších vŕškoch a rovinách. Radava leží 10 kilometrov od mesta Šurany a 80 kilometrov od hlavného mesta Bratislava. 
Dejiny.
Hoci prvý známy záznam o Radave je z roku 1237, keď bol uhorským panovníkom kráľ Belo IV., samotná obec a jej široké okolie majú oveľa staršiu históriu. Z archeologických výskumov sa predpokladá, že v Radave bolo osídlenie už v neolite v čase 6000 až 3000 rokov pred Kr. V lokalite sa nachádza aj sídlisko volútovej – lineárovej kultúry. Je to najstaršia známa roľnícka kultúra v Európe (asi z čias 5. tisícročia pred Kr.). V druhej polovici 20. storočia boli objavené aj artefakty z doby bronzovej, staroslovanské sídlisko z čias kniežaťa Pribinu, Rastislavovej a Svätoplukovej ríše z 9. storočia. Niekdajšia Radava sa delila na dve osady. V polovici 15. storočia sa spomína Kostolná Radava a od roku 1534 je písomne doložená aj Malá Radava - Kys Rendwe. 
Hospodárstvo.
V Radave je vo veľkej miere rozvinuté poľnohospodárstvo. Darí sa vinohradníctvu i pestovaniu zeleniny a rôzneho druhu ovocia. 
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádza knižnica a Dom kultúry, ktorý slúži rôznym kultúrnym a spoločenským podujatiam, diskotékam, či svadbám. Športovým nadšencom je k dispozícií futbalové ihrisko a Športový klub s posilňovňou a stolným tenisom. V obci je aj moderný rímskokatolícky kostol sv. Cyrila a Metoda postavený a posvätený v roku 1970 a konsekrovaný až 13. októbra roku 1991. Jeho autormi sú Ing. akad. arch. Vladimír Záborský a Ing. Ján Jendželovský s manželkou Alicou. Autorom vitráží je Ak. arch. Ján Šimo-Svrček. Na čelnom murive je farebná vitráž patrónov sv. Cyrila a Metoda. Táto i všetky ostatné farebné vitráže okien boli vyhotovené v roku 1971. V sakristii sa nachádza novogotický oltár premiestnený z bohostánku Ducha Svätého.
Pozba

Pozba je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Dejiny.
Obec sa spomína roku 1245 pod názvom Pazuba, roku 1327 Pozba, Bozba, roku 1786 Pozba; maď. Pozba. Obec patrila zemanom z Radavy, roku 1339 zemanom z Baračky, roku 1496 zemanom z Trávnice, r. 1534 Aczellovcom, neskoršie Benčíkovcom a Barlanghyovcom, roku 1634 bola poplatná Turkom i cisárovi. Roku 1534 mala 7 port, roku 1601 49 domov, roku 1720 11 daňovníkov, roku 1828 53 domov a 351 obyvateľov, ktorí sa zaoberali poľnohospodárstvom.
Za I. ČSR obyvatelia pracovali ako poľnohospodársky robotníci na veľkostatkoch. V rokoch 1938-1945 bola obec pripojená k Maďarsku. V roku 1947 prebehol odsun obyvateľov maďarskej národnosti do Maďarska. JRD v obci Pozba bolo založené roku 1957. Obyvatelia pracujú v poľnohospodárstve a v podnikoch v okolitých mestách.
Podľa sčítania v roku 2021 žilo v obci 456 obyvateľov, z toho 135 (29,6%) Slovákov a 313 (68,6%) Maďarov.
Podhájska

Podhájska je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. Vznikla v roku 1960 spojením dovtedy samostatných obcí Belek a Svätuša. 
Obyvateľstvo.
Obyvateľstvo obce je 99 % slovenskej národnosti.
Občianska vybavenosť.
Obec je známa termálnym kúpaliskom.
Pavlová

Pavlová je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Palárikovo

Palárikovo (do 1948 "Slovenský Meder") je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Polohopis.
Obec Palárikovo, pôvodným názvom Slovenský Meder leží na juhozápadnom Slovensku, v Podunajskej nížine, 13 km od okresného sídla Nové Zámky a 8 km od Šurian. Kataster obce s rozlohou 5 129 ha má rovinatý charakter, s priemernou nadmorskou výškou 113 m. n. m.
Časti obce.
K obci patria miestne časti - Čiky, Ľudovítov, Jur, Žofia a Drahy.
Jur.
Jur je časť obce Palárikovo v Nitrianskom kraji a v okrese Nové Zámky. Skladá sa z dvoch častí – z Horného a Dolného Juru.
Prírodné podienky.
V Palárikove evidujú 3 bocianie hniezda.
Názov.
Od 1. augusta 1948 nesie obec meno významného slovenského dramatika a publicistu Jána Palárika.
Vývin názvu obce
Symboly obce.
Erb obce schválila Heraldická komisia MV SR. Obecné zastupiteľstvo schválilo predložený návrh symbolov obce Palárikovo: erb, vlajka a obecná pečať, ako ich navrhol PhDr. Ladislav Vrteľ, tajomník HK MV SR (dňa 7. septembra 1995).
Erb obce má vlastnú kompozíciu. Zobrazené sú v ňom tri bažanty, čo v heraldickej reči znamená množstvo. Erb obce má túto podobu: v modrom štíte tri zlaté bažanty so strieborným zbrojom (2:1). 
Pečať obce je okrúhla, uprostred s obecným symbolom a kruhopisom OBEC PALÁRIKOVO. Pečať má priemer 35 mm.
Vlajka obce Palárikovo pozostáva zo siedmich pozdĺžnych pruhov vo farbách: modrej: (2/9), žltej (1/9), bielej (1/9), žltej (1/9), bielej (1/9), žltej (1/9) a modrej (2/9). Vlajka má pomer strán 2:3 a je ukončená troma cípmi, t. j. dvoma zástrihmi, siahajúcimi do tretiny listu vlajky. 
Obyvateľstvo.
Obyvateľstvo obce Palárikovo tvoria obyvatelia slovenskej národnosti. Napriek tomu, že v okolitých obciach prevláda obyvateľstvo maďarskej národnosti, v Palárikove vždy prevládali Slováci ( aj v časoch Uhorska ). Po náboženskej stránke obyvatelia Palárikova sú prevažne rímsko-katolíci.
Etnické zloženie obyvateľstva (sčítanie 2021)Slováci - 88,81 %Maďari - 1,76 %Česi - 0,44 %Rómovia - 0,28 %nezistení - 8,29 %a iní
Etnické zloženie obyvateľstva (sčítanie 2001)Slováci - 96,70 %Maďari - 2,13 %Česi - 0,69 %Ukrajinci - 0,04 %Nemci - 0,02 %a iníNáboženské zloženie obyvateľstvarímsko-katolíci - 85,89 %bez vyznania - 9,57 %evanjelici - 1,45 %pravoslávni - 0,11 %gréko-katolíci - 0,07 %a iní
Doprava.
Je zabezpečená dvoma železničnými stanicami (Palárikovo a Ľudovítov) na trati Štúrovo - Bratislava. Keďže železničné stanice sú pomerne vzdialené od väčšej časti obce, je doprava na samotné stanice problematická. 
Šport.
Obec Palárikovo má amatérske futbalové mužstvo. OTJ Palárikovo hrá v súčasnosti v VII. lige ObFZ Nové Zámky organizovanej Západoslovenským futbalovým zväzom.
Obid

Obid () je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Nová Vieska

Nová Vieska je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Nána

Nána je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Kultúra a zaujímavosti.
Prírodné zaujímavosti.
V katastrálnom území obce Nána sa nachádza prírodná rezervácia Vŕšok s pôvodným spoločenstvom xerotermnej fauny a flóry.
Mužla

Mužla () je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Polohopis.
Obec patrí do Mikroregiónu Dolné Pohronie a južnej časti Podunajska, Euroregiónu Ister-Granum (Ister-Granum Eurorégió). 
Kultúra a zaujímavosti.
Prírodné zaujímavosti.
Obe Národné prírodné rezervácie sú súčasťou územia európskeho významu Čenkov
Mojzesovo

Mojzesovo je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Polohopis.
Obec sa nachádza v Podunajskej nížine, na ľavom brehu rieky Nitry. Rovinný chotár leží na sprašou pokrytých terasách južného okraja Žitavskej pahorkatiny. Kataster obce predstavuje 590 ha. 
Dejiny.
Prvá zmienka je z roku 1273, história však siaha až do 8. storočia, čo potvrdzuje nález slovanského sídliska. Obec je pomenovaná po prvom predsedovi Matice slovenskej, biskupovi Štefanovi Moyzesovi (1796-1869).
Michal nad Žitavou

Michal nad Žitavou je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Kultúra.
V obci sa nachádza rímskokatolícky kostol sv. Michala archanjela, čo je jednoloďová pôvodne baroková stavba so segmentovým ukončením presbytéria a vežou tvoriacou súčasť jej hmoty, z roku 1722. Rokokovou úpravou fasád prešiel kostol v roku 1778. Interiér je zaklenutý pruskými klenbami, presbytérium kupolou. Nachádza sa tu rokokový hlavný oltár s mladším obrazom lemovaným drapériou. Kazateľnica je tiež rokoková, na parapete má reliéf sv. Jána Krstiteľa, na baldachýne sochu pelikána. Krstiteľnica je už klasicistická z červeného mramoru z konca 18. storočia. Fasády kostola sú členené zdvojenými pilastrami a segmentovo ukončenými oknami so šambránami s klenákmi. Priečelie má konkávno-konvexné prehnutie. Veža vyrastá zo štítového priečelia, je členená kordónovými rímsami v strednej časti s kvádrovaním, v hornej časti lizénovými rámami. Ukončená je segmentovou kounnou rímsou a zvonovitou helmicou s laternou. Nad portálom sa nachádza kamenný reliéf s aliančným erbom.
Takisto sa tu nachádza dióšiovský kaštieľ. Je to dvojpodlažná dvojtraktová secesná stavba na pôdoryse obdĺžnika s pripojenou vežou, z roku 1902. Architektúra kaštieľa bola inšpirovaná škótskymi hrázdenými stavbami. Úpravami prešiel v rokoch 1946-1947. V súčasnosti je stavba nevyužitá a chátra. Fasády kaštieľa sú členené lizénami a falošným hrázdením z režnej tehly.
Maňa

Maňa je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Časti obce.
Skladá sa z troch častí: Velká Maňa, Malá Maňa a Gedra.
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúra.
V obci veľmi aktívne pôsobí ochotnícke divadlo a najmä folklórne súbory Dolina a Dolinka, pod vedením Mgr. Márie Bednárovej. V obci je deväť ročná základná škola, ktorá je zameraná na regionálnu výchovu a jedna materská škola.
Malá nad Hronom

Malá nad Hronom je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Ľubá

Ľubá je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Polohopis.
Leží v juhovýchodnej časti Podunajskej pahorkatiny, v časti nazývanej Belianske kopce.
Leľa

Leľa () je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Polohopis.
Obec sa nachádza na úpätí pohoria Burda, v blízkosti rieky Ipeľ, na ktorej druhom brehu v Maďarsku ležia Novohradské vrchy.
Komoča

Komoča je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Časti obce.
V blízkosti obce sa na brehu rieky Váh nachádza chatová oblasť a kemping Oáza.
Kamenný Most (okres Nové Zámky)

Kamenný Most je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Kamenín

Kamenín (historicky , , ) je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Polohopis.
Obec sa rozkladá vo východnej časti Podunajskej pahorkatiny na pravom brehu rieky Hron, ktorý v priestore severne od obce meandruje s mŕtvym ramenom. Na juh od obce sa rozkladá národná prírodná rezervácia Kamenínske slanisko. Východná časť katastra obce na ľavom brehu Hrona je zalesnená, najvyšší bod je kóta 289 m.n.m. na hranici katastra s pohraničnou obcou Salka.
Dejiny.
V obci a jej okolí, najmä na ploche pri toku rieky Hron smerom k obci Pavlová, sa konali v záverečnej fáze druhej svetovej vojny pri prechode frontu medzi januárom a marcom 1945 urputné boje medzi vojskami Tretej ríše a Červenej armády, kedy boli nemecké vojská vyše mesiaca schopné zdržiavať sovietsky postup, no neuspeli v postupe smerom na východ. Bitka pri Kameníne je najväčšou tankovou bitkou v histórii Slovenska, nemecká armáda tu nasadila približne 400 tankov. Počas bojov zahynulo asi 130 obyvateľov obce (spolu s asi 5000 vojakmi na oboch stranách) a bolo zničených 80% domov v obci vrátane veže kostola.
Obyvateľstvo.
Pri Sčítaní obyvateľov, domov a bytov v roku 2011 sa v obci z 1523 obyvateľov sa 77,4% prihlásilo k maďarskej, 16,4% ku slovenskej a 1,9% k rómskej národnosti. Predominantne je obec katolícka, ku rímskokatolíckej cirkvi, sa hlási 80,9% obyvateľov, 1,4% ku reformovanej cirkvi a 4,1% je bez vyznania. V obci do druhej svetovej vojny žilo aj židovské obyvateľstvo. Obyvatelia obce sú tradične vinohradníci.
Doprava.
Cez obec prechádza cesta I. triedy 76 zo Štúrova do Hronského Beňadiku a tiež železničná trať č. 152 zo Štúrova do Levíc.
Kamenica nad Hronom

Kamenica nad Hronom () je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Dejiny.
Oblasť bola osídlená už v neolite, ale aj v eneolite, v staršej dobe bronzovej, hatvanovskou a maďarovskou kultúrou, ďalej v mladšej dobe rímskej a veľkomoravskom období.
Dedina pravdepodobne vznikla z južnej časti arcibiskupskej zeme Hurty. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1320 (villa Kuesd), keď spolu s mlynom prešla z vlastníctva ostrihomských Augustiniánov do rúk Ostrihomskej Kapituly. 
Na začiatku 14. storočia tu žilo 34 poddaných, „iobbagiones“. Ako farnosť je spomínaná v roku 1397.
&lt;br&gt;Do tureckého obdobia bola prekvitajúcou obcou. Patrila do ostrihomského sandžaku, o čom svedčí turecký daňový súpis z roku 1570. Obec mala 25 domov. Na základe Vašvárskeho mieru (1664), obec naďalej ostala v Novozámockom ejálete. O tom svedčí ďalší daňový súpis z roku 1664, v ktorom sa nachádza aj Kamenica nad Hronom pod názvom: Kövezsde. V obci bolo v tom čase 31 domácnosti, jednotlivo 50. Spomína sa aj mlyn, ktorý bol vlastníctvom Hadžiho Hüszejna.
V roku 1828 mala obec 106 domov a 647 obyvateľov. Po rozpade Rakúsko-Uhorska bola pričlenená k Československej republike a 6. novembra 1938 k Maďarsku.
Kultúra a zaujímavosti.
Prírodné zaujímavosti.
Národná sústava chránených území:
Európska sústava chránených území (Natura 2000):
Doprava.
Obcou vedie Železničná trať Štúrovo – Bratislava. Na miestnej stanici vlaky od roku 1963 nestávajú. V roku 2011 došlo ku koncu staničnej funkcie: Kamenica nad Hronom dostala oficiálny status „dopravne s trvalou výlukou dopravnej služby“.
Jatov

Jatov je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. Súčasná obec vznikla v roku 1952 odčlenením od Tvrdošoviec.
Obyvateľstvo.
Národnostné zloženie.
1991:
2001:
2011:
Jasová

Jasová je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Chľaba

Chľaba (do roku 1948: "Helemba"; ) je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Polohopis.
V blízkosti obce sa nachádza sútok riek Dunaj a Ipeľ. Obec z juhu, z východu aj zo severu hraničí s Maďarskom.
Doprava.
Cez obec prechádza v západovýchodnom smere hlavná železničná trať 130 spájajúca Bratislavu s Budapešťou. 28. júla 2023 bol otvorený nový cestný most ponad rieku Ipeľ, Most Karola Róberta, ktorý Chľabu prepojil s obcou Ipeľský Damašd.
Obyvateľstvo.
Pri Sčítaní v roku 2011 mala Chľaba 695 obyvateľov, z toho 350 mužov a 345 žien. 543 obyvateľov (78,1 %) sa hlásilo k maďarskej a 123 (17,7 %) k slovenskej národnosti. Predominantná je v obci rímskokatolícka cirkev, ku ktorej sa hlásilo 602 (86,6 %) Chľabanov.
Kultúra a zaujímavosti.
Prírodné zaujímavosti.
Národná sústava chránených území:
Európska sústava chránených území (Natura 2000):
Hul

Hul je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Polohopis.
Geografické súradnice obce sú: 18 stupňov 15 min. východnej dĺžky a 48 stupňov 6 min. severnej šírky. Obec sa tiahne severojužným smerom je viac ako dlhá.
Slovenská republika, Nitriansky kraj, okres Nové Zámky
susedné obce : Vlkas, Radava, Dolný Ohaj, Úlany nad Žitavou
Obec Hul leží v údolí rieky Žitavy, na rovine. Z rieky Žitava vtekal do obce potok, ktorý mal na rozličných miestach rôzne pomenovania (Štrk, Spruha, Húsov). Obcou taktiež preteká potok Liska, ktorý pramení pri Loku. 
Chotár obce sa rozprestiera na ploche . Z toho úrodná pôda tvorí . 
Dejiny.
Pomocou vykopávok je vedecky zistené, že na území obce Hul bývali ľudia už v dobe kamennej. Chotár bol nepretržite osídlený od neolitu. Najstaršia písomná správa o obci je z roku 1290. Bola objavená v Nitrianskej kapitule, kde sa spomína prostredníctvom istého statkára Salamon de Hull. O pôvode mena obce nie je okrem tejto podobnosti nič iné známe. V rokoch 1444–1531 sa obec rozdelila na Malý a Veľký Hul. Obec neustále patrila niekoľkým šľachtickým rodom. V roku 1657 vyplienená Turkami. V rokoch 1938–1945 patril Hul Maďarsku. 
V minulosti mali jednotlivé časti chotára svoje názvy. Tak sa môžeme pri čítaní histórie obce stretnúť s pomenovaniami napr.: Trstiny, Panské lúky, Pod hájom, Za Žitávkou, Kratiny, Vinohrady, Pri mlynčeku, Štrkárňa, Dolinka, Konopnice.
Najstaršou časťou obce je Dedina. Pôvodne ju tvorili tzv. gazdovské domy, bývali tu gazdovia, ktorí mali celú usadlosť. V strede dediny sa nachádza kostol a základná škola. Pravý uhol s Dedinou tvorí Rad. Je to ulica, na ktorej bol pôvodne iba jeden rad domov. Druhú stranu Radu tvoril orechový sad nazývaný Orecháreň. Po roku 1900 ho dal zemepán postupne vyklčovať a prerozdelil ho na stavebné pozemky. Majer je meno ulice, ktorá pokračuje od kostola na sever. Pôvodne to bol panský majer, ktorý bol však po oslobedení úplne rozobraný a dnes ho obyvateľom pripomína už iba názov. Po roku 1945 bola vystavaná nová ulica s pomenovaním Na Aleji. I tento názov vznikol odvodením z aleji listnatých stromov, ktorá túto ulicu lemuje. Je rovnobežná už so spomínanou ulicou Rad. Na konci Aleji (smerom ku kostolu ) bol vybudovaný menší park – Koleso. Snáď najdlhšou ulicou v obci sú Funduše. V súčasnosti je táto ulica hlavným ťahom spájajúcim Vráble - Šurany. Lúštek je meno ulice tiahnúcej sa od potoka po železnicu. Názov bol pôvodne pomenovaním lesíka, ktorý sa tiahol miestami terajšej ulice a záhrad. Poslednou vybudovanou ulicou v obci je Nová ulica. 
V rokoch 1958–1959 bola vykonaná regulácia Žitavy a čiastočne sa zmenil aj jej tok. Pred železničnou stanicou bol v minulosti veľký rybník, v ktorom sa ťažila hlina. Z tohto dôvodu aj získal pomenovanie „Hliník“. Ťažba hliny bola v roku 1935 zakázaná. Miestny rybársky spolok v ňom začal chovať ryby. Rybník bol dlhý cca. a široký cca. . Postupne vysychal a v súčasnosti nájdeme iba suché koryto.
Dubník (okres Nové Zámky)

Dubník je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Dejiny.
Obec sa prvýkrát spomína v roku 1236 vo forme "Chus". Pôvodne bola sčasti majetkom kráľovských koniarov, ktorí obsadili oblasť Széki, ale neskôr ju stratili. V roku 1247 kráľ daroval Alexandrovi de Semere do terajšieho Semerova majetky v obci Lót. Jeho brat Bertalan získal Gútu, ale nakoľko bol bezdetný, daroval obec ostrihomskému arcibiskupovi. Rod získal majetky aj z terajších obcí Jasová a Rúbaň. 
Je otázne, kde stál hrádok alebo kúria, pôvodné sídlo rodu Čúziovcov. Podľa historikov, kúria Čúziovcov bola v blízkosti dnešného rímskokatolíckeho kostola sv. Alžbety uhorskej, ktorý sa prvýkrát spomína v roku 1317, ale je určite staršieho založenia, zrejme okolo roku 1270, keď sa tu Čúziovcovci usadili. Roku 1416 sa tu spomína Mihály Čúzi. Po skončení tureckých vojen Pavol Čúzi s manželkou Annou Éršek okolo roku 1680 začali so stavbou prízemného neskororenesančného kaštieľa pôdorysu tvaru písmena L. Stará gotická kúria bola opravená a časom prechádzala rukami stále iných majiteľov.
V Dubníku stálo viacero kaštieľov a kúrií, ktorých osudy boli pohnuté. Južne v susedstve predchádzajúcej budovy si dal v roku 1780 postaviť Alexander Huňadi s manželkou klasicistický kaštieľ. Oproti čúziovskému kaštieľu stojí klasicistická kúria, ktorú si dal na mieste staršej stavby začiatkom 19. storočia postaviť barón Ignác Špléni. V bezprostrednej blízkosti sa nachádza secesný kaštieľ, ktorý dal začiatkom 20. storočia postaviť Dionýz Paál st. Nižšie, pri Hlavnej ulici, stál barokový kaštieľ, ktorý dal pred rokom 1750 postaviť Gašpar Čúzi. Južnejšie, opäť pri Hlavnej ulici, si dal Karol Segedy postaviť klasicistický kaštieľ na začiatku 19 storočia. Na vyvýšenine nad stretom Hlavnej a Ružovej ulice, dal začiatkom 19 storočia Ignác Heldt postaviť klasicistickú kúriu. Južne, oproti reformovanému kostolu, stála klasicistická kúria, ktorú na začiatku 19. storočia dal postaviť Michal Bathó. V susedstve reformovaného kostola dal postaviť na začiatku 20. storočia Július Petrovič, hlavný horár zemianskeho pôvodu, eklektickú kúriu. V západnej časti obce si dal začiatkom 19. storočia postaviť klasicistický kaštieľ gróf Jozef Erlach. Oproti sa nachádza secesná kúria zaujímavej histórie. Pri ceste vedúcej k rímskokatolíckemu kostolu stojí neoklasicistická kúria, ktorú dal po roku 1870 postaviť Jakub Steiner. V prvej polovici 19. storočia v obci stáli aj ďalšie kúrie, ktoré sú však buď zničené, alebo v dezolátnom stave.
Branovo

Branovo je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Bíňa

Bíňa (, staršie názvy "Béň, Bíň") je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Dejiny.
Pobyt rímskych vojsk na území okolo dolného toku rieky Hron.
V roku 172 sa v blízkosti kastela na dolnom toku rieky Hron nachádzal rímsky cisár Marcus Aurelius, ktorý na čele svojich légií vyrazil z Carnunta proti germánskym kmeňom, ohrozujúcim Rímsku ríšu. Tu, vo vojenskom tábore, napísal svoje dielo „Ta eis heauton“, kde miesto spisovania označil hneď v úvode: „Písané v zemi Kvádov nad Granuou“. Bolo vôbec prvým literárnym, filozofickým dielom spísaným na území dnešného Slovenska.
Na oslavnom rímskom stĺpe zaznamenaná udalosť o "zlatom daždi", ktorý Rimanov odrezaných útočiacimi Germánmi od vody Hrona zachránil pred porážkou, sa stala tiež na dolnom Hrone, a to 11. júna 172. Tento dátum je prvým v histórii zaznamenaným presným časovým údajom, týkajúcim sa územia dnešného Slovenska.
Tieto udalosti by sa mohli týkať územia dnešnej Bíňe, resp. jej bezprostredného okolia. Naznačujú to zemepisné údaje (dolný Hron, nad Hronom), no najmä z vojenského hľadiska tej doby mimoriadne výhodná strategická poloha miesta, čo s veľkou pravdepodobnosťou nemohlo byť nevyužité pri obrannom ťažení, ktorého význam bol daný prítomnosťou samotného cisára. 
Do tohoto obdobia by mohli spadať i tzv. bíňanské valy - mohutné a doteraz zachované zvyšky neurčitého pôvodu. Kto bol ich pôvodcom a užívateľom, je dodnes neisté. 
Bíňanský poklad.
V roku 1964 bolo pri zemných prácach v Bíni nájdených 108 zlatých mincí z Byzantskej ríše z 5.storočia.
Kultúra a zaujímavosti.
Prírodné zaujímavosti.
Národná sústava chránených území:
Európska sústava chránených území (Natura 2000):
Bešeňov

Bešeňov je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Polohopis.
Bešeňov leží v Podunajskej nížine na ľavom brehu Žitavy. Stred obce má nadmorskú výšku , chotár 118 – Odlesnený krivý chotár zaberá na západe nivu Žitavy, nízky val medzi Nitrou a Žitavou a na východe sprašou pokryté vyššie terasy západného okraja Pohronskej pahorkatiny. Má lužné nivné a černozemné pôdy.
Dejiny.
Bešeňov je významná archeologická lokalita. Obec bola osídlená v neolite. Na území obce je archeologicky doložené sídlisko s keramikou želiezovského typu, sídlisko a pohrebisko s kanelovanou keramikou, sídlisko a kostrové pohrebisko zo staršej doby bronzovej, sídlisko halštatské a laténske s hromadným nálezom železných výrobkov hospodárskeho charakteru, rímsko-barbarské sídlisko a žiarové pohrebisko, kostrové pohrebisko z doby sťahovania národov, slovanské pohrebiská (birituálne s keramikou pražského typu z doby veľkomoravskej a kostrové z 12. storočia), slovanská osada z 9. - 10. storočia.
Zem kráľovských dvorníkov je písomne doložená z roku 1075 ako Villa Hudwordiensium Bissenorum, neskôr ako Bescene (1209), Beseneu (1214), Besseneu (1262), Bessenow (1773), Bešeňov (1920), maďarsky Besenyö, Zsitvabesenyö. Časť obce dostalo v roku 1075 opátstvo v Hronskom Beňadiku. V roku 1330 prenajal opát časť zeme panstvu Jelenec. Obec prešla v roku 1395 celá do vlastníctva opátstva, po jeho zániku v roku 1565 do vlastníctva ostrihomskej kapituly. V roku 1608 bola poplatná Turkom. V roku 1601 mala 17 domov, v roku 1720 mala 34 daňovníkov, v roku 1828 mala 143 domov a 1005 obyvateľov. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom. V roku 1907 založili potravné družstvo. Za I. ČSR tu bol významný chov koní. V dvadsiatych rokoch a v roku 1932 prebiehal štrajk poľnohospodárskych robotníkov. Obec bola v rokoch 1938 – 1945 pripojená k Maďarsku. JRD, založené v roku 1950, sa špecializovalo na pestovanie zeleniny. 
Obyvateľstvo.
Etnické a náboženské zloženie obyvateľstva( podľa údajov z roku 2001 )Etnické zloženie obyvateľstvaMaďari - 80,09 %Slováci - 19,56 %Česi - 0,23 %a iníNáboženské zloženie obyvateľstvarímski katolíci - 97,50 %protestanti ( reformovaní ) - 1,22 %bez vyznania - 0,58 %a iní
Veľké Lovce

Veľké Lovce sú obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. Do katastra obce patrí zrúcanina pavlínskeho kláštora Mariánska Čeľaď. 
Polohopis.
Obec sa nachádza 8 km od Termálneho kúpaliska Podhájska. Dedinou preteká Lovčiansky potok.
Dejiny.
Život na území obce v minulosti dokazujú nájdené skameneliny, ktorých vek sa odhaduje až na 1 – 2 milióny rokov. Osídlenie obce siaha asi 8000 rokov do minulosti. Predpokladá sa, že tu žili lovci mamutov, pretože v roku 1913 sa na Zákostolí našla kosť mamuta. V obci bola takisto nájdená kostra ženy v skrčenej polohe na boku. Vek sa odhaduje na 2700 rokov.
Prvá zachovaná zmienka o obci pochádza z roku 1236. Nastarší názov obce bol zaznamenaný vo forme Lót. Pochádza pravdepodobne z mena rodiny majiteľa majetku Tomáša Lóthyho. Od roku 1247 boli spolumajiteľmi obce Lóthyovci. V roku 1512 obec získali Lévaiovci a Haraštiovci, ktorí v bližšie neurčenej dobe časť pôvodného chotára Loviec – osadu Máriačalád (Mariánska Čeľaď) darovali rádu Pavlínov. Prvá písomná zmienka o osade je z roku 1210. Rád tu postavil dvojvežový kostol a kláštor. Za zmienku stojí veľká knižnica, nachádzalo sa v nej 1 184 rozličných vzácnych diel, ktoré boli v r. 1786 odvezené do univerzitnej knižnice v Budíne. Fungovanie kláštora zaniklo po vydaní dekrétu Jozefa II. v roku 1786, ktorým ruší pôsobenie rádu Pavlínov, ktorí kláštor obývali a správu verejných základín prevzala obec.
Do roku 1899 pozostávala z dvoch samostatných častí – Veľkého a Malého Lótu. Až katastrofálny požiar 2. októbra 1899 spôsobil, že celá obec vyhorela a odvtedy dostala spoločný názov Nový Lót (Újlót). Od roku 1927 sa spoločná obec nazývala iba Lót. V rokoch 1938 – 1945 bola obec na území okupovanom Maďarskom na základe Viedenskej arbitráže. Na Veľké Lovce bola obec premenovaná v roku 1948.
Obyvateľstvo.
Etnické zloženie obyvateľstva (podľa údajov z roku 2001)
Náboženské zloženie obyvateľstva
Infraštruktúra.
Pokrytie mobilných sietí: 
Doprava.
Do obce vedie cesta z 2 dedín: 
Železničné spojenie do obce nevedie.
Autobusy.
Autobusové spojenie je do miest:
Veľké Lovce majú 4 autobusové zastávky (v smere do obce):
Vlaky.
Najbližšsie vlakové spojenia je v Radave (5 km), v Podhájskej (8 km) - smer Banská Bystrica a Bratislava, potom v Šuranoch (15 km) a Nových Zámkoch (20 km – najlepšie).
Úľany nad Žitavou

Úľany nad Žitavou sú obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Tvrdošovce

Tvrdošovce () sú obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. 
Podľa sčítania v roku 2021 malo v obci slovenskú národnosť 39,2%, maďarskú 55,1%, českú 0,5%, rómsku 0,3% a nezistenú 4,2% obyvateľov. 
Dejiny.
V rokoch 1938-1945 bola obec na základe tzv. Viedenskej arbitráže okupovaná Maďarskom. Počas okupácie nebola v obci žiadna škola so slovenským vyučovacím jazykom.
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúra.
Svätoštefanský beh je 5 km cestný beh, ktorý sa koná počas Dní sv. Štefana. Trať má platnú certifikáciu premerania SAZ.
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádza základná škola Jána Amosa Komenského s VJS a základná škola Károlya Szemerényiho s VJM. Okrem kostola sv. Štefana kráľa sa tu nachádza nový kostol Panny Márie Fatimskej z roku 1995.
Malé Kosihy

Malé Kosihy sú obec na Slovensku v okrese okrese Nové Zámky.
Gbelce

Gbelce () je obec na Slovensku v okrese Nové Zámky.
Dejiny.
Podľa prvých zachovaných dokumentov územie Gbeliec v 10. storočí patrilo kráľovi Štefanovi I. Význam tejto oblasti vzrástol v 11. storočí, pretože krížom viedla veľmi dôležitá obchodná cesta nazývaná „soľná cesta“. Na území vedľa „kamennej studne“ založili kráľovský hospodársky majer. Túto „Osadu vedľa kamennej studne“ v XIII. storočí nazývali v skratke Köbölkút, čiže v preklade „Studňa z kameňa“.
V roku 1245 osadu Gbelce dostal od kráľa Belo IV. do daru Peter Torda, ktorý okolie Gbeliec osídlil svojimi vojakmi a pozval aj slovenských a nemeckých usadlíkov. Gbelce sa neskôr dostalo do majetkového vlastníctva rodiny predkov Forgáčovcov.
Bruty

Bruty (historicky , , ) sú obec na Slovensku v okrese Nové Zámky. Väčšina obyvateľstva je maďarskej národnosti.
Čechy

 
Čechy () sú historická krajina približne v západných dvoch tretinách Česka. V minulosti bola jadrom Českého kráľovstva s hlavným mestom Praha. Majú rozlohu a žije tu vyše 6 miliónov obyvateľov.
V roku 1918 sa Čechy stali súčasťou Česko-Slovenska, v rámci ktorého stratili krajinský snem a autonómiu, ktorú mali v časoch Rakúsko-Uhorska. Ako správny útvar však existovali aj naďalej. Podľa zákona o župnom zriadení z roku 1920 mali byť Čechy rozdelené na niekoľko žúp. Od tohto zámeru sa však upustilo a 1.decembra 1928 získali Čechy zákonom č. 125/1927 Zb. „o organizácii politickej správy“ zo dňa 14. júna 1927 trocha širšiu samosprávu a existovali do 31. decembra 1948 ako Česká zem/krajina (krajinské zriadenie). 31. júla 1920 k nim bolo pripojené ešte Západné Vitorazsko, dovtedy patriace k Dolnému Rakúsku.
Na základe komunistickej správnej reformy z roku 1948 boli Čechy od 1. januára 1949 ako správny útvar zrušené a rozdelené do niekoľkých krajov, nerešpektujúcich ich historicky vzniknuté hranice. V súčasnosti sú Čechy rozdelené medzi kraje Karlovarský, Plzenský, Úsťanský, Královohradecký, Liberecký, Stredočeský, Prahu, a časti krajov Pardubického, Juhočeského, Vysočiny a Juhomoravského "(iba Jobova Lhota)".
Na východe na Čechy nadväzuje historická krajina Morava, na severe Lužica a Sliezsko, na juhu vlastné Rakúsko, na západe Bavorsko, Sasko a iné nemecké územia.
O dejinách pozri Dejiny Česka.
Šarkan

Šarkan môže byť:
Pažiť

Pažiť môže byť:
Pružina

Pružina (iné názvy: pero, struna, zastarávajúco spruha, spružina, zastarano vzpruha, vzpružina) je pružná súčiastka strojov z prútov alebo nosníkov, ktorá pri jej pružnej deformácii umožňuje svojim vhodným tvarom a materiálom akumulovať (deformačnú) energiu.
Rozdelenie.
Podľa konštrukcie:
Podľa tvaru:
Podľa smeru vinutia:
Podľa veľkosti sily potrebnej na stlačenie skrutkovitej pružiny o jednu jednotku dĺžky:
Dejiny.
Najstaršie nájdené pružiny sú skrutkovité pružiny (1400 pred Kr.) a ploché pružiny asi z roku 230 pred Kr. Prvé špirálové pružiny pochádzajú z roku 1400 po Kr., najprv vo visiacich zámkoch, neskôr v hodinách.
Taqi al-Din postavil pružinou poháňané astronomické hodiny v roku 1559.
Význam.
Používajú sa:
Ardanovce

Ardanovce (, ) sú obec na Slovensku v okrese Topoľčany. 
Malebná dedinka ležiaca na úpätí pohoria Považský Inovec. Blízko sa nachádza kúpeľné mesto Piešťany, či mesto Hlohovec. 
Z prírodných pamiatok je to Jaskyňa Čertova pec, ktorá sa nachádza za obcou Radošina, na hlavnom ťahu medzi Topoľčanmi a Piešťanmi. 
Obcou vedie aj náučný chodník, Považský Inovec. 
V obci sa nachádza rímsko-katolícky kostol sv. Michala Archanjela z roku 1324, no nie je vylúčený aj starší pôvod kostola. V jeho interiéri je pri vstupe do predsiene pod vežou zamurovaná v stene gotická krstiteľnica, v súčasnosti používaná ako svätenička. Obvodové múry a presbytérium je gotické, klenba baroková. Na chóre sa nachádza jednomanuálový organ. Vo veži kostola visia 4 zvony. Tri sú z 18. storočia a jeden, nový z osemdesiatych rokov minulého storočia.
Belince

Belince sú obec na Slovensku v okrese Topoľčany.
Obec Belince leží na juhozápad od Topoľčian, v strednej časti Nitrianskej sprašovej pahorkatiny na aluviálnej rovine v údolí rieky Nitry, na jej širokej pravostrannej nive vo výške Obec je počtom obyvateľov najmenšou obcou regiónu.
Dejiny.
Obec sa v historických prameňoch spomína v roku 1318 ako "Bullad". Neskoršie názvy sú: "Maior", "Minor Belech" (1386), "Byllye"
(1411), "Belincze" (1773), maď. "Bellinc", "Belinc". Obec patrila nitrianskemu biskupstvu. Biskup Bornemisza ju v r. 1570 vymenil za Veľké a Malé Krškany, ktoré vlastnil gróf J. Apponyi z Veľkých Oponíc. Od r. 1696 patrili panstvu v Preseľanoch, neskôr Belince vlastnili zemania Divékovci, Byttyángiovci, Motešickovci.
Za čias stavovského povstania kurucov postupujúce cisárske vojská sa kuruci neúspešne pokúšali zadržať na rieke Nitre, kde si na jeseň 1708 budovali svoje postavenia v smere Oponice, Belince, Preseľany.
Pod velením generála Ladislava Očkaja z Očkova boli kuruci sústredení v lokalite Tábor pri Belinciach.
Cisárska armáda pod velením grófa Karola Pálfyho táborila pri Preseľanoch. Očkaj však zradil kurucov a pridal sa k Labancom, za čo ho potom kuruci sťali na vojenskom súde v Nových Zámkoch. V bitke pri Belinciach padlo približne 3000 vojakov.
V r. 1715 mala obec vinice a 6 domácností, v r. 1757 27 rodín, v r. 1787 24 domov a 150 obyvateľov, v r. 1828 15 domov a 109 obyvateľov.
V roku 1835 bola takmer celá obec zničená veľkým požiarom.
Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom. Za I. ČSR pracovali ako roľníci a poľnohospodárski robotníci na veľkostatkoch.
Kostol sv. Cyrila a Metoda je novostavba z roku roku 1968, ktorú dal postaviť preseliansky farár Anton Štítny. Slúžiť bohoslužby v ňom nebolo dovolené. Kostol sa používal ako dom smútku. Konsekrovaný bol 14. novembra 1993 Mons. Rudolfom Balážom ako opravená stavba. V roku 1994 bola postavená nová veža.
Na križovatke sa nachádza kaplnka Sedembolestnej Panny Márie.
Biskupová

Biskupová je obec na Slovensku v okrese Topoľčany.
História.
História obce Biskupová siaha do 13. storočia, no listinne je doložená z roku 1326 ako Villa Domini Episcopi Nitriensis. Neskoršie doložené názvy sú: Pispeky (1440), Wiskupowa (1773), Biskupowa (1786). Obec patrila nitrianskemu biskupstvu, ktoré ju dostalo do daru od rodiny Ludanických, neskôr správe panstva Radošina. V roku 1599 obec vypálili Turci. Obyvatelia sa zaoberali poľnohospodárstvom. Poľnohospodársky charakter si obec zachovala aj za I.ČSR.&lt;ref name="obec/biskupova/2-historia.html"&gt;&lt;/ref&gt; Obec bola v roku 1942 elektrifikovaná a v roku 1996 plynofikovaná. 
Pamiatky.
Najvýznamnejšou pamiatkou v obci je kostol sv. Michala Archanjela.&lt;ref name="kostol/kaplnka-sv-michala-archanjela"&gt;&lt;/ref&gt;
Blesovce

Blesovce je obec na Slovensku v okrese Topoľčany. V obci je rímskokatolícky kostol Umučenia sv. Jána Krstiteľa z 18. storočia.
Blesovce ležia v Podunajskej pahorkatine, v jej severozápadnej časti nazvanej Nitrianska sprašová pahorkatina, pri severovýchodnom úpätí Považského Inovca.
Názov obce pochádza od osobného mena Bles - jedného z príslušníkov šľachtického rodu Branč-Lipovnických, ktorým obec patrila v 12. a 13. storočí (terra nobilum de Beles). Najstaršou zmienkou o existencii Branč-Lipovnických je listina z roku 1210, v ktorej sa uvádza Gothard, syn Cherubína z Branča ako kráľovský pristald (poverenec).
Prvou písomnou zmienkou o obci je listina z roku 1246, datovaná po 13. októbri, ktorou uhorský kráľ Belo IV. daroval grófovi Vitkovi, synovi Sebeslavovmu z rodu Ludanickovcov, za služby poskytnuté počas invázie Tatárov zem (Horné) Štitáre, vyňatú z Nitrianskeho hradného panstva, ktorá susedí so zemami nazvanými Ludanice a (Horné) Obdokovce, patriace tomu istému Vitkovi. 
Na prelome 13. a 14. storočia došlo za bližšie neznámych okolností k zmene vlastníka Blesoviec. Dedinu s najväčšou pravdepodobnosťou nadobudol Matúš Čák Trenčiansky a pripojil ju k topoľčianskemu hradnému panstvu. To na základe darovacej listiny pripadlo v roku 1389 výmenou za hradné panstvo Šášov bratom Frankovi a Šimonovi zo Sečian a Blesovce prestali byť kráľoským majetkom. V čase tureckej expanzie boli Blesovce vypálené. Od konca 16. storočia sa v neveľkých Blesovciach vystriedalo viacero vlastníkov. Patrili k nim šľachtické rody Beréniovcov, Očkaiovcov, Príleskovcov, Ujfalušiovcov a iných. Spomínajú sa i Zerdahelyovci (Streďanskí). 
Blesovce boli už od 11. resp. 12. storočia sídlom fary. Stál tu románsky kostolík zasvätený sv. Jánovi Krstiteľovi. Na začiatku 17.storočia využívala blesovská cirkev pôvodne katolícky kostol na evanjelické účely. Kostol bol pôvodne drevený a po roku 1658 bol evanjelikmi prestavaný na kamennú stavbu. V tom čase boli Blesovce viackrát sídlom veľkotopolčianskeho seniorátu (1580-1673). Pôsobili tu nasledovní evanjelickí seniori: Štefan Kevický, František Hrabecius (1619-1648), Šimon Eustachius (1651- 1652), Ondrej Pukzicius (Pukza) (1652-1657). V rokoch 1661-1663 tu pôsobil ako evanjelický farár aj Daniel Krman st. Po roku 1711 však blesovská evanjelická cirkev zanikla a kostol sa stal definitívne katolíckym v roku 1730. Pôvodný zvon vážiaci okolo 5000 kg padol za obeť prvej svetovej vojne. Evanjelici v Blesovciach sú teraz diasporou CZ Nitrianska Streda (Považský seniorát). 
Už pred II. svetovou vojnou sa Blesovce stali známe tradíciou ovocinárstva a ružiarstva, ktorú založili bratia Pavol Masaryk (1909-2000) a Gustáv Masaryk (1912-1947).
Samospráva obce.
Zoznam starostov obce a predsedov MNV
Čeľadince

Čeľadince sú obec na Slovensku v okrese Topoľčany.
Hajná Nová Ves

Hajná Nová Ves je obec na Slovensku v okrese Topoľčany.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1246, najstaršie osídlenie je však už z doby železnej a bronzovej. Súčasná obec vznikla zlúčením osád Šeptince a Nová Ves. 
Kultúra a zaujímavosti.
V roku 1609 nechal šľachtic Tomáš Vizkelety postaviť v obci renesančný hradný kaštieľ (maďarsky "várkastély") s kaplnkou sv. Imricha. Kaštieľ, ktorý sa nachádza v centre obce, obklopuje anglický park. Poslednými šľachtickými vlastníkmi kaštieľa boli Albert Emil von Steiger-Münsingen von Relle a jeho manželka Maria Judyta Eleonora Eugenia Ludmiła Zamoyska, ktorých erby v oválnych medailónoch datované rokom 1896 sú umiestnené po stranách vstupnej brány do kaštieľa a ich dcéra Marie Eugenie Alexandra Ludmilla Albertine.
Medzi ďalšie pamiatky obce patrí: baroková socha sv. Jána Nepomuckého z roku 1776 a pseudorománska kaplnka sv. Imricha s kryptou v extraviláne obce z prelomu 19. a 20. storočia. 
Dňa 25. novembra 2006 bol v obci posvätený nový kostol sv. Bystríka.
Horné Obdokovce

Horné Obdokovce sú obec na Slovensku v okrese Topoľčany. V obci je rímskokatolícky kostol Panny Márie Nanebovzatej z roku 1804 a kaplnka Panny Márie Karmelskej z roku 1770. K obci bola v r. 1976 pripojená obec Obsolovce. 
Obec je športovo založená, má futbalový klub OTJ Horné Obdokovce, posilovňu GYMHO.
Horné Štitáre

Horné Štitáre sú obec na Slovensku v okrese Topoľčany. 
Poloha.
Obec leží v strednej časti Nitrianskej pahorkatiny na hornom toku Perkovského potoka. Názov obce je odvodený od názvu lokality, na ktorej sa za čias Veľkomoravskej ríše vyrábali obranné štíty. 
Dejiny.
Prvou písomnou zmienkou o obci je darovacia listina uhorského kráľa Belu IV. z roku 1246. V 16. storočí obcou prechádzala Kráľovsko-cisárska poštová cesta a v roku 1558 bola v obci zriadená prepriahacia stanica konskej pošty. Erb pochádza z 18. storočia. Tvorí ho modrý štít so zlatým obrneným ramenom, držiacim strieborný meč.
V obci je rímskokatolícky kostol Božského Srdca Ježišovho z roku 1969.
Chrabrany

Chrabrany je obec na Slovensku v okrese Topoľčany. Obec leží v doline rieky Nitry, na jej pravom brehu, tri kilometre južne od Topoľčian. 
K 31. decembru 2021 mala obec 870 obyvateľov.
Dejiny.
Osídlenie obce je dokladované vykopávkami od praveku, našlo sa i sídlisko z čias Veľkej Moravy. Prvá písomná zmienka je z roku 1291. Chrabrany v tej dobe patrili do rodu Chrabor, ktorý bol vetvou Ludanickovcov. V roku 1687 sa Chrabrany dostali pod správu Erdődyovcov a od roku 1869 patrila obec rodine Stummerovcov.
Belanov kút.
Po pravej strane rieky Nitry sa nachádza prírodný výtvor Belanov kút chránený od roku 1983. Územná ochrana bola zrušená vyhláškou KÚŽP Nitra č.4/2010 z 3.3.2010. Rozprestiera sa na rozhraní katastrálnych území obcí Chrabrany, Čeľadince a Kovarce. Celková rozlohaúzemia je 795 ha. Ide o mŕtve rameno rieky Nitry, so strmými brehmi, ktoré sformovala voda niekdajšej ticho plynúcej rieky zárezom do podložia. Chránené územie je významným útočišťom mnohých chránených živočíchov a hydrofilných rastlinných spoločenstiev. Brehový porast tvoria vŕby, jelše, topole, rastie tu agát, javor, z krovín baza čierna a rešetliak prečisťujúci.
Obec.
Dominantou obce je kostol sv. Anny a Jakuba. Dnešnú podobu kostol získal po rekonštrukcii v roku 1996, kedy bola predĺžená hlavná loď a postavená veža. Druhá významná rekonštrukcia interiéru a exteriéru prebiehala od roku 2009. 
Kultúrno - spoločenský život v obci je úzko spätý s dychovou hudbou „Chrabranka“ už viac ako 40 rokov. V Dome rozvoja vidieka sa pravidelne uskutočňujú kultúrne podujatia pre deti, mládež i dospelých a nachádza sa tu i obecná knižnica. 
Šport.
V obci sa nachádza:
Jacovce

Jacovce je obec na Slovensku v okrese Topoľčany.
Obec Jacovce je doložená z r. 1255 ako "Ieche". Obec patrila Radusovi, od r. 1390 panstvu Topoľčany.
V obci je rímskokatolícky gotický kostol Návštevy Panny Márie pravdepodobne zo 14. storočia. Kostol je jednoloďový, dnešnú podobu získal po ukončení prestavby a slávnostnom vysvätení v roku 1680.
6. júla 2003 tu bol konsekrovaný novopostavený kostol Božieho milosrdenstva. Konsekroval ho tamojší rodák, arcibiskup Ján Sokol. Medzi ďalšie známe osobnosti patrí aj Ladislav Jurkemik, ktorý sa stal v Belehrade v roku 1976 majstrom Európy .
Obcou preteká riečka Chotina a potok Slivnica.
Kamanová

Kamanová je obec na Slovensku v okrese Topoľčany. V obci je rímskokatolícky kostol Povýšenia svätého Kríža z roku 1979.
Narodil sa tu Adam Tomčáni - slovenský fyzik a pedagóg.