burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Thompson (Manitoba)

Thompson je mesto v kanadskej provincii Manitoba. Nachádza sa na Burntwood River. V roku 2021 malo 13 035 obyvateľov.
Dejiny.
Thompson bol naplánovaný v roku 1956 spoločnosťou International Nickel Company of Canada, je jednou z najväčších plánovaných komunít v Kanade. Výstavba sa začala v roku 1957. Mesto sa volá podľa John F. Thompsona, predsedu predstavenstva firmy. Výstavba mesta bola dokončená v roku 1961 spolu s kombinovaným komplexom na ťažbu, tavenie a rafináciu, prvým na západnej pologuli. Na hliníkovom priemysle je mesto doteraz závislé. Počas 60. rokov pri raste ťažby počet obyvateľov dosiahol 20 000 aj keď mesto bolo plánované pre 8 až 12 tisíc. Už v 70. rokoch začala ťažba spomaľovať.
Demografia.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 13 035 obyvateľov, v roku 2016 to bolo 13 678. V roku 2021 cca 10 ľudí uviedlo ako etnický pôvod český, 25 slovenský a nikto československý.
Doprava.
Mesto bolo napojené na železnicu Canadian National Railway z The Pas do Churchillu na Hudsonovom zálive. Na sever od mesta je Thomspon Municipal Airport.
Ekonomika.
Mesto je centrom obchodu a služieb, ale má problém pritiahnuť sekundárny priemysel.
Thompson

Thompson môže byť:
Veľká Smrekovica

Veľká Smrekovica () je vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Polomkou, približne východne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a na katastrálnom území obce Polomka. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Polomka, Bacúch a Závadka nad Hronom, severovýchodne sa nachádza Heľpa a Pohorelá, južne Tisovec, juhozápadne Michalová a Pohronská Polhora a západne Beňuš a Brezno. Vrcholom vedie hranica Národného parku Muránska planina.
Opis.
Veľká Smrekovica leží v najvyššej, severovýchodnej časti Veporských vrchov, v rázsoche vybiehajúcej severným smerom z Fabovej hole () cez Javorinku (). Západne sa nachádza Magura (), Kráľovská hora (), Ďurová () a Lešník (), južne Psica (), Javorinka (), Fabova hoľa () a Vysoký vrch (), východne Malá Stožka (), Veľká Stožka (), Kľak (), Malá Smrekovica (), Slatvinské (), Černákov vrch (), Čierny vrch () a Skalka () a severne Kochlovec (), Kolesárová (), Oravcová (), Homôľka (), Babina () a Polomské očko (). Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu odvádza potok Petríkovo. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Z vhodných lokalít ponúka výhľad na okolité vrchy Veporských vrchov, Nízkych Tatier, Spišsko-gemerského krasu a Stolických vrchov.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný odbočením zo zelenej značky, vedúcej z Polomky východným úpätím na Fabovu hoľu.
Oceánsky pohár národov 1973

Oceánsky pohár národov 1973 bol vôbec prvým futbalovým turnajom v celej Oceánii. Turnaj sa konal na Novom Zélande v dňoch od 17. februára do 24. februára 1973. Všetky zápasy sa hrali na štadióne Newmarket Park v Aucklande a turnaja sa zúčastnilo päť tímov: , , , Nové Hebridy (teraz známe ako Vanuatu) a .
V tom čase sa Oceánska futbalová konfederácia nepovažovala za úplnú konfederáciu FIFA a ako taká umožňovala vstup národným tímom, ktoré nie sú členmi FIFA.
Tímy hrali medzi sebou systémom každý s každým a prvé dva tímy ( a ) hrali vo finále, zatiaľ čo tímy na treťom a štvrtom mieste ( a Nové Hebridy) hrali zápas o tretie miesto.
Víťazom turnaja sa stal , ktorý vyhral vo finále 2:0.
Externé odkazy.
https://www.rsssf.org/tableso/oceania-cup.html
Oceánsky pohár národov 1980

Oceánsky pohár národov 1980 bol druhým veľkým futbalovým turnajom v Oceánii. Turnaj sa konal v Novej Kaledónii v hlavnom meste Nouméa. Turnaja sa zúčastnilo osem tímov, ktoré boli rozdelené do dvoch skupín. Víťazi skupín hrali vo finále a tímy na druhých miestach odohrali zápas o tretie miesto.
Víťazom turnaja sa stala , ktorá vo finále zdolala Tahiti 4:2.
Austrália obhajovala titul dlhých 16 rokov, keďže tretí ročník Oceánskeho poháru národov sa uskutočnil až v roku 1996.
Externé odkazy.
https://web.archive.org/web/20060823230903/http://www.oceaniafootball.com/index.cgi?sID=43&amp;intArticleID=433&amp;det=1
Africký pohár národov 1957

Africký pohár národov 1957 bol prvým ročníkom Afrického poháru národov, medzinárodného futbalové turnaja pod hlavičkou CAF. Turnaj hostil Sudán a zúčastnenými tímami boli , a . 
Prehľad.
Etiópii bola vylosovaná Juhoafrická republika, no tá bola diskvalifikovaná kvôli apartheidu a tak postúpila kontumačne do finále. V druhom semifinálovom zápase vyhral nad domácou krajinou 2:1.
Vo finále zvíťazil nad Etiópiou 4:0, pričom všetky góly strelil El-Diba. V prvom ročníku sa hrali iba dva zápasy.
Externé odkazy.
https://www.britannica.com/sports/African-Cup-of-Nations
Koniarky

Koniarky môže byť:
Liga národov CONCACAF 2023/2024

Liga národov CONCACAF 2023/2024 bude treťou sezónou Ligy národov CONCACAF, medzinárodnej futbalovej súťaže pre všetkých 41 národných tímov CONCACAF. Súťaž zaznamená zmenu formátu, v lige A sa teraz predstaví šestnásť tímov v dvoch skupinách švajčiarskym systémom po ktorých bude nasledovať štvrťfinálové kolo. Skupinová fáza začne v septembri 2023 a finálový turnaj sa uskutoční v marci 2024. Liga národov bude slúžiť aj ako kvalifikácia pre tímy CONCACAF na Copa América 2024 ktoré sa bude konať v Spojených štátov. je dvojnásobným obhajcom titulu.
Víťazom tretieho ročníka sa stala , ktorý vyhrala vo finále nad Mexikom 2:0.
Zmena formátu.
Dňa 28. februára 2023 CONCACAF oznámil zmenu formátu pre sezónu Ligy národov CONCACAF 2023/24. V dôsledku toho v sezóne 2022/23 nezostúpi z Ligy A a z Ligy B žiaden tím.
Liga A sa zväčší z 12 na 16 tímov a odteraz bude obsahovať aj štvrťfinále. Štyri tímy s najvyšším postavením v rebríčku CONCACAF postúpia rovno do štvrťfinálového kola, zatiaľ čo zvyšných 12 tímov bude rozdelených v dvoch skupinách po šesť tímov a hrať budú švajčiarskym systémom, v ktorom každý tím odohrá štyri zápasy vopred určené žrebom (dva doma a dva vonku). Dva najlepšie tímy z každej skupiny doplnia štvrťfinálové kolo. Neskôr sa odohrá štvrťfinálové kolo ktoré bude na dva zápasy a víťazi postúpia na finálový turnaj Ligy národov a zároveň sa kvalifikujú na Copa América 2024. Porazení štvrťfinalisti odohrajú play-off o zvyšne dve miesta na Copa América 2024. Zároveň dve najhoršie tímy v skupinách zostúpia do Ligy B.
V Lige B bude taktiež 16 tímov ale v štyroch skupinách. Víťazi skupín postúpia do Ligy A a tímy na posledných miestach zostúpia do Ligy C.
V Lige C bude tentokrát 9 tímov v troch skupinách. Víťazi skupín a najlepší tím na druhom mieste postúpia do Ligy B.
Liga A.
Štvrťfinále.
Štvrťfinálové dvojice sú vopred určené na základe poradia tímov v rankingu. Víťazi skupín a tímy na druhých miestach budú zoradení podľa ich účinkovania v skupinovej fázy, zatiaľ čo nasadené tímy budú zoradené podľa rankingu CONCACAF. Prvé zápasy aj odvety štvrťfinále sa odohrajú v novembri. Víťazi postúpia na finálový turnaj Ligy národov a kvalifikujú sa na Copa América 2024. Porazení odohrajú play-off o Copa América 2024.
Nasadené tímy
Externé odkazy.
https://www.concacaf.com/nations-league/
1. divízia

1. divízia alebo prvá divízia môže byť:
Villa Park

Villa Park je futbalový štadión v časti Aston v meste Birmingham. Štadión je s s kapacitou 42 657 miest na sedenie desiatym najväčším štadiónom v Anglicku. Od roku 1897 je štadión domovom futbalového klubu Aston Villa, ktorý momentálne pôsobí v Premier League. Štadión je vzdialený 1,5 kilometra od železničných staníc Witton a Aston a hostil šestnásť anglických medzinárodných zápasov seniorskej úrovne, prvý v roku 1899 a posledný v roku 2005.
História.
Villa Park hostil 55 krát semifinále FA Cupu, čo je viac ako ktorýkoľvek iný štadión. Pred rokom 1914 viedla po obvode ihriska cyklistická dráha, na ktorej sa pravidelne konali cyklistické a atletické podujatia. Okrem futbalových zápasov sa na štadióne konali rôzne hudobné koncerty spolu s ďalšími inými športovými podujatiami vrátane boxerských zápasov a zápasov medzinárodnej ligy rugby a reprezentačných zápasov rugby. V roku 1999 sa vo Villa Parku konalo posledné finále Pohára víťazov pohárov UEFA. Villa Park taktiež v roku 2012 hostil FA Community Shield, keďže štadión vo Wembley vtedy hostil finále olympijského futbalového turnaja.
Tribúny.
Villa Park má 42 657 miest na sedenie rozdelených medzi štyri tribúny. Klub plánuje prestavbu severnej tribúny. Tým by sa zvýšila kapacita Villa Parku zo 42 682 na 50 065 miest na sedenie. V decembri 2022 plány schválila mestská rada Birminghamu.
Všetky tribúny majú dve podlažia okrem Trinity Road Stand, ktorá má tri.
Rekordy.
Najvyššia návštevnosť zaznamenaná vo Villa Parku bola 76 588 divákov dňa 2. marca 1946 v zápase 6. kola FA Cupu proti Derby County.
Villa Park počas pandémie Covid-19.
Počas pandémie COVID-19 bolo oznámené, že pôrodné asistentky z nemocníc Sandwell a West Birmingham budú na štadióne poskytovať poradenstvo pre budúcich rodičov, ktorý očakávajú dieťa a boja sa ísť do nemocnice kvôli obavám z nákazy.
2. februára 2021 bolo oznámené, že Villa Park bude NHS využívať ako regionálne centrum pre očkovanie proti COVID-19. Prví pacienti boli vo Villa Parku zaočkovaní 4. februára 2021. Očkovacie centrum bolo zriadené v priestoroch tribúny Holte End.
Falmer Stadium

Falmer Stadium, (známy kvôli sponzorským dôvodom ako American Express Community Stadium) a bežnejšie označovaný ako Amex, je futbalový štadión v meste Falmer, Brighton and Hove v East Sussex. S kapacitou 31 800 je druhým najväčším štadiónom v celom juhovýchodnom Anglicku a 31. najväčším štadiónom v Spojenom kráľovstve .
Je to domovský štadión klubu Brighton &amp; Hove Albion, ktorý momentálne pôsobí v Premier League a zhotovitelia ho klubu odovzdali 31. mája 2011. Prvý súťažný zápas, ktorý sa štadióne odohral bolo 16. júla 2011 finále Sussex Senior Cupu 2011 medzi Brightonom a Eastbourne Borough. Prvý ligový zápas sa odohral proti Doncaster Rovers, ktorí zhodou náhod boli aj posledný súper, ktorý hral na bývalom štadióne Brightonu - Goldstone Ground.
Na Falmer Stadium sa Premier League hrala prvýkrát v auguste 2017, po postupe Albionu z Championshipu na konci sezóny 2016/17.
Štadión bol navrhnutý tak, aby umožňoval organizáciu aj iných športov a podujatí. Hostil niekoľko zápasov Majstrovstiev sveta v rugby 2015 a UEFA EURO Ženy 2022. Okrem futbalu je štadión určený aj pre športy ako rugby a hokej, hudobné koncerty, konferencie a výstavy.
Výstavba.
Dňa 27. novembra 2008 Buckingham Group podpísala zmluvu o výstavbe nového štadióna a 17. decembra začali prípravné práce na mieste. 
Výstavba sa začala 17. decembra 2008 a skončila v máji 2011. Štadión bol navrhnutý s priestorom na rozšírenie tribún.
Štadión navrhli londýnski architekti KSS. Kapacita štadióna bola rozšírená. Nad východnou tribúnou bolo postavené ďalšie podlažie na sedenie, čím sa kapacita zvýšila na viac ako 30 000 miest. Dohoda s American Express priniesla pre spoločnosť práva na meno štadióna a bola oznámená 22. júna 2010. 
UEFA EURO Ženy 2022.
Štadión bol jedným z 10 štadiónov, kde sa konali zápasy na UEFA EURO Ženy 2022 . Slúžil na usporiadanie zápasov skupiny A, v ktorej hralo aj domáce Anglicko. Na štadióne sa 20. júla 2022 taktiež odohral štvrťfinálový zápas medzi Anglickom a Španielskom.
Lee Kang-in

Lee Kang-in (* 19. február 2001, Inčchon, Kórejská republika) je juhokórejsky profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste ofenzívneho stredopoliara vo francúzskom klube Paris Saint-Germain.
V roku 2019 ho AFC vyhlásila za najlepšieho mladého ázijského futbalistu roka.
Klubová kariéra.
Valencia.
V roku 2011 sa pridal do akadémie Valencie, keď mal 10 rokov. Postupne prešiel akadémiou a hral aj za B-tím Valencie.
Jeho debut za A-tím Valencie prišiel 30. októbra 2018 v španielskom pohári proti tímu Ebro. Jeho tím vyhral 2:1. Lee sa stal najmladším kórejským futbalistom, ktorý profesionálne debutoval v Európe.
V La Lige debutoval 12. januára 2019, keď pri remíze 1:1 s Realom Valladolid nahradil v 86. minúte Denisa Čeryševa. Lee sa oficiálne pripojil k prvému tímu Valencie 30. januára 2019 a dostal dres s číslom 16. Na konci sezóny sa tešil zo zisku titulu v Copa del Rey, keď jeho Valencia vyhrala vo finále nad Barcelonou 2:1.
17. septembra 2019 Lee debutoval v Lige majstrov UEFA ako neskorý náhradník pri výhre 1:0 nad Chelsea FC, čím sa stal vôbec najmladším Kórejčanom, ktorý debutoval v tejto súťaží vo veku 18 rokov a 6 rokov. Svoj prvý gól strelil 25. septembra 2019 pri remíze 3:3 s Getafe CF. Sezónu 2019/20 dokončil nakoniec s dvoma gólmi v 24 zápasoch vo všetkých súťažiach.
RCD Mallorca.
Dňa 30. augusta 2021 prestúpil zadarmo do RCD Mallorca, kde podpísal zmluvu na štyri roky.
PSG.
Dňa 8. júla 2023 prestúpil do francúzskeho klubu Paris Saint-Germain kde podpísal päťročnú zmluvu. Cena prevodu bola 22 miliónov eur. Lee sa stal prvým juhokórejským futbalistom v PSG.
Medzinárodná kariéra.
Južná Kórea U20.
Lee bol vybraný do 23-členného kádru Južnej Kórey do 20 rokov na Majstrovstvá sveta vo futbale hráčov do 20 rokov v roku 2019. S Južnou Kóreou zaznamenal historický úspech keď sa prebojovali až do finále kde nakoniec skončili na druhom mieste. Lee v siedmich zápasoch zaznamenal dva góly a štyri asistencie čím bol vyhlásený za najlepšieho hráča na turnaji.
Južná Kórea.
Dňa 5. septembra 2019 Lee debutoval v seniorskej reprezentácii v priateľskom zápase proti Gruzínsku (2:2). Bol vybratý do 26-členného kádru Južnej Kórey na Majstrovstvá sveta vo futbale 2022 v Katare. Na turnaji odohral 2 zápasy pričom zaznamenal jednu asistenciu v zápase s Ghanou (3:2).
Štatistiky.
Klubové.
"K 19. júnu 2023"
Poznámky
1 Európska liga UEFA
2 Liga majstrov UEFA
Medzinárodné.
"K 19. júnu 2023"
Úspechy.
Valencia CF
Individuálne
Javorinka (vrch vo Veporských vrchoch)

Javorinka () je druhý najvyšší vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Pohronskou Polhorou, približne východne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Polomka a Pohronská Polhora. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Pohronská Polhora a Michalová, severne sa nachádza Bacúch, Polomka, Závadka nad Hronom a Heľpa a južne Tisovec. Vrch je súčasťou Národného parku Muránska planina a prírodnej rezervácie Fabova hoľa.
Opis.
Javorinka leží v najvyššej, severovýchodnej časti Veporských vrchov, v hrebeni vedúcom severozápadným smerom z Fabovej hole () na Psicu (). Severne sa nachádza Kráľovská hora (), Magura (), Veľká Smrekovica () a Skalka (), východne Slatvinské (), Malá Smrekovica (), Kľak (), Veľká Stožka () a Malá Stožka (), južne Vysoký vrch (), Fabova hoľa () a Kučalach () a západne Lômik (), Psica (), Lešník () a Ďurová (). Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu z východnej a severozápadnej časti odvádza potok Petríkovo, z južnej potok Koniarky cez Rohoznú. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva po veternej kalamite len nesúvislý riedky lesný porast, ktorý umožňuje rozhľad. Ponúka tak výhľad na okolité vrchy Veporských vrchov, Nízkych Tatier, Spišsko-gemerského krasu, Stolických vrchov a Poľany, nezriedka však vidieť i hrebeň Vysokých Tatier, Kremnické vrchy a vrchy severného Maďarska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný hrebeňom z Fabovej hole, kam vedie prístup:
Zoznam futbalových štadiónov v Anglicku

Toto je zoznam futbalových štadiónov v Anglicku zoradených v zostupnom poradí podľa kapacity. V Anglicku existuje extrémne veľké množstvo futbalových štadiónov a ihrísk a definitívny zoznam štadiónov by nebolo možné zostaviť. Tento zoznam je preto obmedzený na štadióny, ktoré spĺňajú jedno z nasledujúcich kritérií na základe aktuálnej kapacity:
Wembley je s kapacitou 90 000 miest najväčší štadión v Anglicku a je to druhý najväčší štadión v Európe (po Camp Nou) a najväčší na svete v počte zastrešených sedadiel. Wembley je tiež najdrahším štadiónom, ktorý bol postavený (2008).
Mahmoud Dahoud

Mahmoud Dahoud (* 1. január 1996, Amuda, Sýria) je sýrsko-nemecký futbalista, ktorý hráva na poste stredopoliara v nemeckom klube Borussia Dortmund. 1. júla 2023 sa pripojí k anglickému klubu Brighton &amp; Hove Albion FC.
Klubová kariéra.
Borussia Mönchengladbach.
Dahoud vyrastal v akadémii Mönchengladbachu. Prvý súťažný debut za A-tím prišiel 27. augusta 2014 v zápase štvrtého predkola Európskej ligy UEFA 2014/15 proti FK Sarajevo. Jeho tím zvíťazil vysoko 7:0. V sezóne 2014/15 ešte odohral dva zápasy a to v skupine Európskej ligy proti Apollonu Limassol a na konci sezóny zažil debut v nemeckej Bundeslige proti Borussii Dortmund. Mahmoud sa stal prvým hráčom narodeným v Sýrii, ktorý hral v Bundeslige.
V sezóne 2015/16 sa stal stabilnejším hráčom Mönchengladbachu. Prvý gól strelil 23. septembra 2015 pri výhre 4:2 nad Augsburgom. 30. septembra Dahoud debutoval v Lige majstrov pri prehre 1:2 s Manchestrom City.
30. marca 2017 Dahoud oznámil prestup do Borussie Dortmund za poplatok 12 miliónov eur.
Borussia Dortmund.
Dahoud sa oficiálne pripojil k tímu 1. júla 2017. Za klub debutoval 6. augusta v nemeckom superpohári pri prehre s Bayernom Mníchov po penaltovom rozstrele.
Svoj prvý gól za Dortmund strelil 30. septembra 2018 pri výhre 4:1 nad RB Leipzig.
3. augusta 2019 sa dočkal prvej klubovej trofeje keď Dortmund vyhral v DFL-Supercup nad Bayernom Mníchov 2:0.
13. mája 2021 sa s Borussiou Dortmund tešil z titulu v nemeckom pohári, keď zvíťazili nad Lipskom 4:1.
Brighton &amp; Hove Albion.
Dňa 16. júna 2023 bolo oficiálne oznámené, že sa Dahoud pripojí k tímu Premier League Brighton &amp; Hove Albion FC ako voľný hráč a podpíše zmluvu na štyri roky. K tímu sa pripojí 1. júla.
Medzinárodná kariéra.
Nemecko do 21 rokov.
Dahoud sa zúčastnil Majstrovstiev Európy hráčov do 21 rokov v roku 2017 a s tímom sa tešil zo zisku titulu majstrov Európy, keď vo finále zdolali Španielsko 1:0.
Nemecko.
Dahoud debutoval v seniorskej reprezentácii 7. októbra 2020 proti Turecku v priateľskom zápase. Dahoud môže reprezentovať aj Sýriu, hoci uviedol, že o to nemal záujem.
Štatistiky.
Klubové.
"K 20. júnu 2023"
Poznámky
1 Európska liga UEFA
2 Liga majstrov UEFA
3 DFL-Supercup
Medzinárodné.
"K 20. júnu 2023"
Úspechy.
Borussia Dortmund
Nemecko do 21 rokov
Mikel Arteta

Mikel Arteta Amatriain (* 26. marec 1982, San Sebastián, Španielsko) je španielsky profesionálny futbalový tréner a bývalý futbalový záložník. Je trénerom anglického klubu Arsenal FC.
V hráčskej kariére obliekal dres Barcelony B, Paris Saint-Germain, Rangers FC, Real Sociedad, Everton a Arsenal, kde v lete po sezóne 2015/16 ukončil aktívnu hráčsku kariéru. Španielsko reprezentoval iba v mládežníckych kategóriách vrátane U21.
Od sezóny 2016/2017 pôsobil ako jeden z asistentov trénera v Manchestri City po boku manažéra Pepa Guradiolu. V decembri 2019 sa stal hlavným trénerom tímu Arsenal FC. V sezóne 2022/2023 mal s Arsenalom našliapnuté na zisk ligového titulu v Premier League, ale klub nezvládol koniec sezóny a skončil druhý.
Kyselina prefénová

Kyselina prefénová je jeden z intermediátov v biosyntéze aromatických aminokyselín, konkrétne fenylalanínu a tyrozínu. Takisto vystupuje ako prekurzor mnohých sekundárnych metabolitov šikimátovej dráhy. Jej konjugovanou zásadou je prefenát.
Stereochémia.
Kyselina prefénová je príkladom achirálnej (opticky neaktívnej) molekuly, ktorý má dva pseudoasymetrické atómy (teda stereogénne, ale výsledné štruktúry nie sú enantioméry), konkrétne atómy uhlíka C1 a C4 cyklohexadiénového kruhu. V roku 1979 sa ukázalo, že z dvoch možných stereoizomérov kyseliny prefénovej má prírodný stereoizomér oba substituenty s vyššou prioritou (podľa CIP pravidiel) na pseudoasymetrických atómov, teda karboxylovú skupinu a hydroxylovú skupinu, na tej istej strane kruhu ("cis" voči sebe), čo v nomenklatúre IUPAC (z roku 2013) odpovedá konfigurácii (1"s,"4"s").
Druhý stereoizomér, teda "trans" alebo (1"r,"4"r"), sa nazýva kyselina epiprefénová.
Metabolizmus.
Biosyntéza.
Kyselina prefénová vzniká [3,3]-sigmatropným Claisenovým prešmykom z chorizmátu. Túto reakciu katalyzuje chorizmátmutáza:
Ďalšie premeny.
Vznik fenylalanínu a tyrozínu.
Prefenát sa môže premieňať dvoma spôsobmi na dve aromatické aminokyseliny, a to fenylalanín a tyrozín. 
V prípade fenylalanínu reakciu katalyzuje prefenátdehydratáza, pričom vzniká fenylpyruvát:
V prípade tyrozínu reakciu katalyzuje prefenátdehydrogenáza, čím vzniká 4-hydroxyfenylpyruvát:
Oba tieto produkty, fenylpyruvát i 4-hydroxyfenylpyruvát, sa následne transaminujú za vzniku fenylalanínu a tyrozínu. Tyrozín okrem tejto cesty môže vznikať i z fenylalanínu pomocou tyrozinázy.
Alternatívne môžu tieto reakcie prebiehať v opačnom poradí. Prefenát sa najprv transaminuje za vzniku arogenátu, ktorý sa potom mení na fenylalanín alebo tyrozín. Reakciu katalyzuje alebo :
Sekundárne metabolity.
Okrem aminokyselín je prefenát biosyntetickým prekurzorom i pre mnoho iných látok, napríklad pre syntézu novobiocínu, rôznych alkaloidov (napríklad katinónu alebo efedrínu), vanilínu a kapsaicínu alebo napríklad rôznych antibiotík. Mnohé tieto látky vznikajú z fenylalanínu alebo tyrozínu.
Evan Ndicka

Obite Evan Ndicka (*20. august 1999, Paríž, Francúzsko) je francúzsky futbalista, ktorý hráva na poste stopéra v nemeckom klube Eintracht Frankfurt.
Osobný život.
Ndicka sa narodil v Paríži kamerunskému otcovi a matke z Pobrežia Slonoviny.
Klubová kariéra.
AJ Auxerre.
Ndicka sa pripojil k akadémii Auxerre keď mal 13 rokov. Postupne prešiel akadémiou a svoj súťažný debut v seniorskom tíme si odkrútil 27. januára 2017 v Ligue 2 pri výhre 1:0 nad Clermontom.
Eintracht Frankfurt.
Dňa 5. júla 2018 Ndicka podpísal zmluvu na päť rokov s nemeckým klubom Eintracht Frankfurt. Ihneď sa stal dôležitou súčasťou tímu. 
Bol súčasťou tímu, ktorý v sezóne 2021/22 vyhral Európsku ligu UEFA.
V júni 2023 mu vypršala zmluva s Frankfurtom a po piatich sezónach klub opustí.
AS Rím.
Dňa 21. júna 2023 podpísal Ndicka päťročnú zmluvu s talianskym klubom AS Rím.
Medzinárodná kariéra.
Ndicka reprezentoval Francúzsko vo všetkých mládežníckych kategóriách.
V júni 2023 sa rozhodol reprezentovať , krajinu z ktorej pochádza jeho matka.
Štatistiky.
Klubové.
"K 20. júnu 2023"
Poznámky
1 Európska liga UEFA
2 Liga majstrov UEFA
3 Superpohár UEFA
Úspechy.
Eintracht Frankfurt
Individuálne
Justin Long

Justin Long (* 2. jún 1978, Fairfield, Connecticut, USA) je americký herec, producent a scenárista. Je známy z filmov ako "Galaxy Quest" (1999), "Jeepers Creepers" (2001), " Vybíjaná: Choď do toho na plné gule" (2004), "Smrtonosná pasca 4.0" (2007), " Stiahni ma do pekla" (2009), "Mládeži neprístupné" (2013), " Barbar" (2022).
Detstvo a mladosť.
Long sa narodil ako prostredný syn z troch chlapcov. Jeho stará mama bola talianskeho pôvodu. Long vyrastal v konzervatívnej katolíckej rodine.
Kariéra.
Long prvý krát debutoval pred kamerami v roku 1999, vo filme "Galaxy Quest". Vo filme si zahral po boku Tima Allena, Sigourney Weaver, Alana Rickmana a Tonyho Shalhouba. Long za svoj herecký výkon vo filme získal nomináciu na Saturn Award. V roku 2001 si zahral spoločne s Ginou Phillips vo filme "Jeepers Creepers". V rokoch 2000 až 2004 účinkoval v televíznom seriály "Ed". Tretiu nomináciu na Saturn Award získal za svoj herecký výkon vo filme "Smrtonosná pasca 4.0".
Long sa aktívne venuje aj dabingu. Svojim hlasom daboval postavu Alvina vo filmoch "Alvin a Chipmunkovia". V roku 2009 si zahral po boku Christiny Ricci a Liama Neesona vo filme "Život po živote".
Súkromný život.
Long mal vzťah s Drew Barrymore, ktorý trval medzi rokmi 2007 a 2010. Od polovice roku 2013 chodil aj s Amandou Seyfried. Rozišli sa v septembri 2015. V marci 2023 bolo oznámené, že Long bol zasnúbený s Kate Bosworth, ktorú si neskôr vzal za manželku.
ANTIK Sat

ANTIK Sat je obchodná značka pre slovenskú satelitnú platformu prevádzkovanú slovenskou spoločnosťou ANTIK Telecom.
Satelitná televízia ANTIK Sat umožňuje prijímať 87 televíznych programov. Dekódovacia karta ANTIK Sat slúži k sprístupneniu kódovaných programov zo satelitu Eutelsat 16°E na území Slovenska. Kódované programy sú zoskupené do programových balíčkov. Programová ponuka obsahuje viac ako 85 programov.
Dekódovanie programov.
Ako každá satelitná platforma aj ANTIK Sat svoje programy kóduje, aby ich zabezpečil pred ilegálnym príjmom. Satelitná platforma ANTIK Sat používa kódovací systém Conax.
Copa América 2024

Copa América 2024 bol 48. ročníkom Copa América, medzinárodného futbalového turnaja pre národné tímy pod hlavičkou CONMEBOL. Turnaj sa konal v USA a spoluorganizoval ho CONCACAF. Spojené štáty turnaj hostili po druhýkrát, naposledy ho hostili v roku 2016. Titul, rekordný 16., získala .
Hostiteľská krajina.
27. januára 2023 bolo oznámené, že turnaj budú hostiť Spojené štáty v rámci strategického partnerstva medzi CONCACAF a CONMEBOL. Turnaja sa zúčastnia šesť tímov zo zóny CONCACAF, ktorí sa na turnaj kvalifikujú cez Ligu národov CONCACAF 2023/24. Turnaj bude slúžiť aj ako skúška alebo predohra k Majstrovstvám sveta vo futbale 2026, ktorých hostiteľom sú práve Spojené štáty spolu s Kanadou a Mexikom.
Externé odkazy.
https://copaamerica.com/en/
Madame Claude

Fernande Grudet, známa aj ako Madame Claude (* 6. júl 1923, Angers† 19. december 2015, Nice) bola francúzska pasáčka. V 60. a 70. rokoch bola na čele siete prostitúcie, ktorej klientmi boli hodnostári z rôznych vlád, diplomati či vysokí štátni úradníci.
Jej prezývka sa stala antonomáziou vo francúzštine (používa sa aj v angličtine vo forme „Madam“) na označenie obstarávateľa „luxusnej“ prostitúcie.
Životopis.
Narodená 6. júla 1923 v Angers vo Francúzsku, existujú protichodné správy o pôvode Grudet, od šľachtického otca v politike a vzdelania u mníšok až po otca, ktorý prevádzkoval malú kaviareň a rannú prácu predával jedlo z vozíka. Ďalší neoverený príbeh o jej minulosti zahŕňa prácu agentky francúzskeho odboja počas nemeckej okupácie Francúzska počas druhej svetovej vojny a väznenie v nacistickom koncentračnom tábore. Po vojne pracovala ako prostitútka, ale tvrdila, že „nikdy nebola dosť pekná“ a lepšie sa hodila na vedenie. Do roku 1961 založila sieť, ktorá sa stala najexkluzívnejšou prostitučnou sieťou v Paríži na ďalšie desaťročie. 
V tom čase prevádzkovala bordel v drahom 16. parížskom obvode. „Existujú dve veci, za ktoré budú ľudia vždy platiť: jedlo a sex“vyhlásila. 
Medzi jej bohatú klientelu patrili politické osobnosti a členovia mafie a jej postavenie informátora pre políciu zaručovalo jej ochranu. Jej adresár obsahoval mená amerického prezidenta Johna F. Kennedyho, izraelského ministra Moše Dajan, líbyjský sprievodcu Muammar Kadhafi, jordánskeho kráľa Husajn alebo talianskeho priemyselníka Gianniho Agnelliho, niekdajšieho šéfa Fiatu. 
V roku 1976 sudca Jean-Louis Bruguière začal organizáciu Grudet rozkladať. Prenasledovali ju za nezaplatené dane vo výške 11 miliónov frankov (t. j. približne 7,7 milióna eur v roku 2022) a preto utiekla do Los Angeles. Keď sa v roku 1986 vrátila do Francúzska, kde si odpykala štvormesačný trest odňatia slobody. Po prepustení sa pokúsila založiť organizáciu prostitúcie, ale v roku 1992 bola odsúdená na trest vo väznici Fleury-Mérogis za kupliarstvo. 
Jej život bol základom celovečerného filmu "Madame Claude" (1977), ktorý režíroval Just Jaeckin a v hlavnej úlohe s Françoise Fabian. Taktiež je autorom kníh "«Allô oui» ou les Mémoires de Madame Claude", "Madam: Roman vécu", "Le meilleur c'est l'autre". Grudet zomrela v Nice 19. decembra 2015. V roku 2021 Netflix vydal ďalší životopisný film "Madame Claude" založený na jej živote. Je tiež označená v piesni Roxy Music „If It Takes All Night“ z ich albumu "Country Life" z roku 1974.
Etnografický dom (Asenovgrad)

Etnografický dom () je dom z 19. storočia, ktorý sa nachádza v centrálnej časti mesta Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Dom je v správe asenovgradského Historického múzea a nachádza sa v ňom etnografická expozícia. Kultúrna pamiatka miestneho významu.
Iné názvy.
Budova je známa aj ako Dom Čanosa (), Dom Čačusa (), Dom Eleny Popianevovej a Mary Michajlovovej (), alebo Dometnografické múzeum ().
Lokalita.
Múzeum sa nachádza v centrálnej časti Asenovgradu v štvrti Metocha na ulici „Stanimaka“ () č. 34.
Budova.
Dejiny.
Obrodenecká budova bola postavená v polovici 19. storočia. V roku 1965 budova získala štatút kultúrnej pamiatky miestneho významu.
Charakteristika.
Bola postavená staviteľskými majstrami z Bracigova.
Je dvojposchodová s vysokým prízemím. Druhé poschodie sa arkierovo vyčleňuje nad prízemím. Konštrukcia je z drevených trámov a latí. Priestory medzi nimi sú vyplnené ručne zhotovenými tehlami.
Typovo bola budova postavená podľa plovdivských obrodeneckých domov druhej polovice 19. storočia.
Do budovy sa vstupuje dvojitým mramorovým schodiskom, ktoré ústi do veľkého salóna na prízemí. Okolo salóna sa rozprestierali pôvodne tri izby, ktoré slúžili ako obývačka so stropom bohato zdobeným drevorezbou, kuchyňa a hospodárska izba. V neskoršom období bola pristavaná ešte menšia štvrtá izba. Na druhé poschodie vedie z prízemia z dreva vyrezávané schodisko. Na druhom poschodí sa nachádzajú štyri izby, pričom okná z dvoch smerujú do ulice a z dvoch do dvora. Najväčšia z nich slúžila ako izba na prijímanie hostí. Táto izba sa vyznačuje predovšetkým presklenou stenou smerom do ulice.
Stropy, dvere a pôvodné vstavané skrine v dome sú zdobené bohatou drevorezbou. Vonkajšie fasády domu sú vymaľované modrou farbou, izby vnútri domu sú rôznofarebné. Steny sú zdobené ornamentami. V dome sa nachádzajú ako prvok výzdoby aj alafrangy, typické pre obrodenecké domy plovdivského typu.
Dvor je obohnaný vysokým kamenným múrom. Vo dvore areálu sa nachádza mramorová kašna z roku 1854.
Múzejná expozícia.
V rámci múzejnej expozície je predstavené oblečenie, ozdoby a mnohé iné predmety miestneho životného štýlu v období od konca 19. do začiatku 20. storočia.
V suterénnej časti pod budovou sa nachádza hlboká vinárska pivnica, v rámci ktorej sú predstavené dejiny vinárstva v Asenovgrade od antiky až do polovice 20. storočia.
Štatút a dôvod pamiatkovej ochrany.
Kategória: kultúrna pamiatka miestneho významu
Rok vyhlásenia: 1965
Dôvod pamiatkovej ochrany: architektonicko-staviteľská hodnota budovy
Historická škola svätého Juraja

Historická škola svätého Juraja (), alebo len Škola svätého Juraja () je budova bývalej školy z druhej polovice 19. storočia, ktorá sa nachádza v meste Asenovgrad v Plovdivskej oblasti v južnom Bulharsku. Dom je v správe asenovgradského Historického múzea a nachádza sa v ňom jedna z jeho expozícií. Kultúrna pamiatka miestneho významu.
Lokalita.
Historická budova školy svätého Juraja sa nachádza v Asenovgrade v štvrti Ambelino na ulici „Sveti Georgi“ (, doslova "ulica svätého Juraja") č. 15 v tesnom susedstve Chrámu svätého Juraja.
Budova.
Dejiny.
Ide o prvú budovu školy v Asenovgrade, ktorá bola postavená špecifický s týmto účelom. Budova bola postavená bezprostredne po oslobodení Bulharska v roku 1878.
V roku 2000 boli na budove uskutočnené reštauračné práce.
Charakteristika.
Architektonicky budova predstavuje symetrický dom postavený v štýle bulharského obrodeneckého baroka plovdivského typu. Budova je dvojposchodová.
Prvé poschodie bolo používané ako administratívne, samotné učebne sa nachádzali na druhom poschodí.
Vchod do budovy sa nachádza v centrálnej časti fasády. Pred vchodom sa nachádza portikus podopieraný štyrmi drevenými stĺpmi a zakončený vo vrchnej časti ozdobným frontónom. Pod portikom sa nachádza štvorramenné schodisko s dvomi medziposchodovými plošinami, ktoré vedie do salónu na druhom poschodí budovy.
V interiéri zaberá centrálnu časť budovy veľký salón. Po bokoch salónu sa nachádzali učebne, na konci salónu oproti vstupným dverám do salónu sa nachádzal učiteľský kabinet.
Múzejná expozícia.
Expozícia predstavuje osvetu a kultúru v Asenovgrade v období od konca 19. storočia do 30. rokov 20. storočia.
Na prvom poschodí budovy sa od rekonštrukcie v roku 2000 nachádzajú dve veľké výstavné sály, ktoré slúžia ako miesto na konanie autorských a tematických výstav.
Samotná stála múzejná expozícia sa nachádza v štyroch miestnostiach na druhom poschodí. Tematicky sú miestnosti rozdelené nasledovne:
Psica

Psica () je tretí najvyšší vrch vo Veporských vrchoch, krajinnom celku Slovenského rudohoria. Leží nad Pohronskou Polhorou, približne východne od Brezna.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Veporských vrchov, v geomorfologickom podcelku Fabova hoľa. Leží v Banskobystrickom kraji, v okrese Brezno a zasahuje na katastrálne územie obce Polomka a Pohronská Polhora. Najbližšími sídlami sú západne situovaná Pohronská Polhora a Michalová, západne sa nachádza Brezno a Beňuš, severne Bacúch, Polomka a Závadka nad Hronom a juhovýchodne Tisovec. Vrcholom prechádza hranica Národného parku Muránska planina a prírodnej rezervácie Fabova hoľa.
Opis.
Psica leží v najvyššej, severovýchodnej časti Veporských vrchov, v hrebeni vedúcom severozápadným smerom z Fabovej hole () na Lešník (). Severne sa nachádza Brestovec (), Magura (), Kráľovská hora (), Veľká Smrekovica () a Skalka (), východne Slatvinské (), Malá Smrekovica (), Javorinka (), Kľak (), Veľká () a Malá Stožka () a Fabova hoľa (), južne Kučalach (), Bánovo (), Báňova () a Lômik () a západne Vysoká (), Lešník (), Michalová () a Ďurová (). Oblasť patrí do povodia rieky Hron, kde vodu zo severnej časti hrebeňa odvádza Magurský potok, zo západných svahov Lipianka a z južnej potok Koniarky, oba smerujúce do Rohoznej. Na vrchol nevedie značená turistická trasa. 
Výhľady.
Vrchol pokrýva po veternej kalamite len nesúvislý lesný porast, ktorý umožňuje obmedzený rozhľad. Ponúka výhľad na okolité vrchy Veporských vrchov, Nízkych Tatier, Stolických vrchov a Poľany, nezriedka však vidieť i hrebeň Vysokých Tatier, Kremnické vrchy a vrchy severného Maďarska.
Prístup.
Na vrchol nevedie značená turistická trasa, preto prístup je možný odbočením z modrej turistickej značky, vedúcej južným úbočím Psice z Pohronskej Polhory na Fabovu hoľu.
Radka Stašová

Ing. Radka Stašová (* 14. máj 1997, Košice) je slovenská basketbalistka, hrávajúca na pozícii rozohrávačky. V súčasnosti hrá za klub Alter Enersun Al-Qázeres Extremadura v španielskej druhej najvyššej súťaži LF Challenge a v slovenskej reprezentácii. Je trojnásobnou majsterkou Slovenska s klubom MBK Ružomberok z rokov 20192021 a trojnásobnou víťazkou Slovenského pohára.
Životopis.
Radka Stašová začala s basketbalom vo veku 8 rokov v Košiciach, v mládežnickom veku hrala za klub ŠSK Abovia 96 Košice, v roku 2011 sa stala najužitočnejšou hráčkou Majstrovstiev SR vo svojej kategórii. V sezóne 2013/14 nastupovala v lige Kadetiek U17 za Young Angels Košice, so 411 bodmi a priemerom 20,9 b/40 minút bola treťou najlepšou strelkyňou súťaže v oboch parametroch.
Sezónu 2014/15 odohrala za extraligový klub ŠKBD Rücon Spišská Nová Ves, zaznamenala 99 bodov. V sezóne 2015/2016 nastupovala Stašová ako hráčka BK ŠKP 08 Banská Bystrica, hrala v 38 extraligových stretnutiach, na palubovke strávila 1 011 minút a zaznamenala 365 bodov. Následne prestúpila do MBK Ružomberok, kde ju však trápili viaceré zranenia. V sezóne 2016/17, prvej v Ružomberku, oficiálne pôsobila na hosťovaní z ŠKP 08, odohrala však iba tri zápasy pre problémy s achilovkami. V sezóne 2018/19 odohrala 10 zápasov a spolu 69 minút. Prakticky celú sezónu 2017/18 vynechala kvôli roztrhnutým väzom v kolene na Majstrovstvách Európy v basketbale žien do 20 rokov v Izraeli v júli 2017. Od polovice sezóny 2019/2020 sa stala stabilnou hráčkou Ružomberka a v sezónach 2020/21 a 2021/22 už hrávala ako prvá rozohrávačka. V rokoch 2016-2022 pôsobila v klube MBK Ružomberok celkovo šesť sezón, v sezóne 2021/22 bola kapitánkou tímu.
V auguste 2022 prestúpila do škótskeho klubu Caledonia Gladiators hrajúceho v britskej lige. Avšak, ešte v roku 2022 opäť zmenila pôsobila a prestúpila do španielskeho tímu Alter Enersun Al-Qázeres Extremadura. V sezóne za Al-Qázeres mala priemer 5,8 bodu, 1,8 doskoku a 1,9 asistencie na zápas.
Stašová vyštudovala Verejnú správu a regionálny rozvoj na Ekonomickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici.
Reprezentácia.
Stašová je mládežníckou aj seniorskou reprezentantkou Slovenska. Hrala na dvoch majstrovstvách Európy v basketbale, v rokoch 2021 a 2023.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2023

Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2023 je v poradí 39. turnaj majstrovstiev Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Koná sa spoločne v Slovinsku a v Izraeli v mestách Ľubľana a Tel Aviv v dňoch od 15.25. júna 2023, za účasti 16 tímov. Titul obhajuje družstvo Srbska. Turnaj zároveň slúži ako kvalifikácia európskych družstiev na Majstrovstvá sveta 2024, na kvalifikačný turnaj postúpi šesť najlepších tímov. Finálový zápas sa uskutoční na štadióne Arena Stožice v Ľubľane.
Zlatý pohár CONCACAF 1991

Zlatý pohár CONCACAF 1991 bol prvým ročníkom Zlatého poháru CONCACAF a celkovo 11. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev pod hlavičkou CONCACAF. Turnaj hostili Spojené štáty v mestách Los Angeles a Pasadena v dňoch od 28. júna do 7. júla 1991. 
Úvodný ročník vyhrala , ktorá vo finále zdolala .
Play-off.
Finále.
Víťazom turnaja sa stala USA.
Koloman (Halič)

Koloman (; * približne 1208 – † 1241, Záhreb) bol slavónsky vojvoda v rámci Uhorska a haličský kráľ v prvej polovici 13. storočia.
Život.
Koloman bol mladším synom uhorského kráľa Ondreja II. a Gertrudy Meranskej. Zdá se, že už roku 1214 bol oženený so Salomenou Poľskou, dcerou Leška Bieleho, otcovho súpera o ovládnutie Haliče.
Koloman bol inštalovaný v Haliči krátko po páde regenta Kormiličiča. Keďže Koloman bol neplnoletý, za správu kniežatstva bol vymenovaný Benedikt Plešatý. Ďalší uhorský šľachtic Demetrius Aba sa stal pánom správcov na Kolomanovom dvore. Kormiličičov bývalý spojenec Sudislav bol jedným z popredných galícijských bojarov, ktorí podporovali Kolomana.
Z listov kráľa Ondreja pápežovi Inocentovi, vyplýva, že Koloman bol s najväčšou pravdepodobnosťou korunovaný za kráľa Haliče dvakrát: najprv (koncom roku 1214 alebo začiatkom roku 1215) provizórnou korunou v Uhorsku, neskôr (pravdepodobne začiatkom roku 1216) korunou zaslanou pápežom.
Mier dlho nevydržal, Ondrej odobral Leškovi zverené územia, ten se spojil s novgorodským kniežaťom Mstislavom a spoločne napadli Halič. Roku 1219 sa Mstislavovi dokonca podarilo Kolomana aj s manželkou zajať a ich sloboda bola vykúpená svadbou Kolomanovho brata Ondreja s Máriou, dcérou Mstislava. Halič bola odovzdaná mladému Ondrejovi a Koloman se vrátil do Uhorska, kde mu otec zveril vládu Slavónie, Chorvátska a Dalmácie.
Roku 1241 vpadli do Uhorska Tatári (Mongoli), vedení chánom Batuom, ktorému kráľ Belo IV. odmietol zložiť sľub poslušnosti. Koloman sa pripojil k bratovmu vojsku a spoločne s ním sa stretol s nájazdníkmi na rieke Slanej. V uhorskom vojsku vládlo presvedčenie, že Tatári ustúpia a neprejdú most cez rieku a tiež sa prejavili rozpory medzi kráľom Belom IV. a nespokojnými magnátmi. V okamihu, keď Tatári vypustili svoje šípy, sa vojaci rozpŕchli na všetky strany a jediní, kto se vzchopili k odporu, boli Koloman s templármi a vojskom arcibiskupa Ugrina.
Veľmajster templárov so svojimi rytiermi v bitke zahynul a Koloman spoločne s Ugrinom boli prinútení ustúpiť. Uhorské vojsko bolo na hlavu porazené a přeživší sa zachránili útekom. Koloman bol v bitke ťažko ranený a na následky zranení následne v Záhrebe zomrel. Bol pochovaný v dominikánskom kláštore v Ivaniči pri Čazme.
Zlatý pohár CONCACAF 1993

Zlatý pohár CONCACAF 1993 bol druhým ročníkom Zlatého poháru CONCACAF a 12. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev pod hlavičkou CONCACAF. Turnaj sa konal v USA a v Mexiku, pričom finále sa hralo na Aztéckom štadióne v Mexiku. Obhajcom titulu bola .
Víťazom turnaja sa stalo , ktoré vo finále zdolalo 4:0.
Play-off.
Zápas o tretie miesto.
Kostarika a Jamajka si rozdelili na treťom mieste.
Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2019

Majstrovstvá Európy v basketbale žien 2019 ( bol v poradí 37. turnaj majstrovstiev Európy v basketbale žien, ktoré organizuje Európska basketbalová federácia (FIBA Europe). Konal sa spoločne v Srbsku a Lotyšsku v mestách Belehrad, Niš, Zrenjanin (všetko v Srbsku) a Riga v dňoch od 27. júna do 7. júla 2019, za účasti 16 tímov. Titul obhajovalo družstvo Španielska. Turnaj zároveň slúžil ako kvalifikácia európskych družstiev na Letné olympijské hry 2020, na kvalifikačný turnaj postúpilo šesť najlepších tímov. Finálový zápas sa uskutočnil na štadióne Štark Arena v Belehrade. Titul získalo družstvo Španielska, ktoré vo finále porazilo Francúzsko 86 : 66, bronz po víťazstve nad Veľkou Britániou získalo domáce Srbsko.
Zlatý pohár CONCACAF 1996

Zlatý pohár CONCACAF 1996 bol tretím ročníkom Zlatého poháru CONCACAF a 13. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev pod hlavičkou CONCACAF. Turnaj sa konal v USA v dňoch od 10. do 21. januára. Obhajcom titulu bolo . Počet tímov na turnaji sa zvýšil na 9.
Na turnaj bola pozvaná , ktorá vyslala svoj tím do 23 rokov. Víťazom turnaja sa stalo . 
Play-off.
Finále.
Mexiko obhajuje titul.
Zlatý pohár CONCACAF 1998

Zlatý pohár CONCACAF 1998 bol štvrtým ročníkom Zlatého poháru CONCACAF a 14. ročníkom kontinentálnych majstrovstiev pod hlavičkou CONCACAF. Turnaj sa konal v USA v dňoch od 1. do 15. februára. bolo dvojnásobným obhajcom titulu.
Z turnaja sa odhlásila a ich miesto udelili Jamajke z Karibskej zóny. Na turnaji sa prvýkrát predstavilo 10 tímov a opäť s účasťou Brazílie.
Víťazom turnaja sa stalo .
Play-off.
Finále.
Mexiko vyhralo tretí titul po sebe.
Vajce ako potravina

Vajce ako potravinu ľudia a ich predkovia konzumujú už milióny rokov. V juhovýchodnej Ázii ľudia domestikovali sliepky a zbierali ich vajcia na potravu už v období 1 500 rokov pred Kristom. Najčastejšie sa konzumujú vajcia hydiny, najmä kurčiat. Vajcia iných vtákov vrátane pštrosov a iných vtákov z radu bežcov sa síce tiež konzumujú pravidelne, ale oveľa menej často ako vajcia kurčiat. Ľudia môžu konzumovať aj vajcia plazov, obojživelníkov a rýb. Vajíčka rýb konzumované ako potrava sú známe ako ikry alebo kaviár.
Vajíčka vtákov a plazov sa skladajú z ochrannej škrupiny, bielka a žĺtka ("vitellus"), ktoré sú uložené v rôzne tenkých blanách. Vo vaječných žĺtkoch a celých vajciach sa nachádza veľké množstvo bielkovín a cholínu. Hojne sa využívajú v kuchyni. Napriek výživovej hodnote vajec existujú určité potenciálne zdravotné problémy vyplývajúce z obsahu cholesterolu, kontaminácie salmonelou a alergie na vaječné bielkoviny.
Sliepky a iné zvieratá znášajúce vajcia sa vo veľkom chovajú na celom svete a masová produkcia slepačích vajec je celosvetovým odvetvím. Odhaduje sa, že v roku 2009 sa na celom svete vyprodukovalo 62,1 milióna ton vajec z celkového počtu približne 6,4 miliardy nosníc. V dopyte a očakávaniach existujú regionálne rozdiely, ako aj súčasné diskusie týkajúce sa metód hromadnej produkcie.
Pomarančový džús

Pomarančový džús je tekutý extrakt z plodov pomarančovníka, ktorý sa vyrába vylisovaním alebo vyžmýkaním pomarančov. Vyrába sa z niekoľkých rôznych odrôd, napr. krvavé pomaranče, pupočníky, pomaranče valencia, klementínky a tangerínky. Okrem rozdielov v použitých pomarančoch obsahujú niektoré odrody aj rôzne množstvo šťavy. Mechúriky obsahujúce šťavu z pomaranča sa počas výrobného procesu môžu ponechať alebo odstrániť. Šťavnatosť týchto mechúrikov závisí od mnohých faktorov, napríklad od druhu, odrody a ročného obdobia.
Komerčná pomarančová šťava s dlhou trvanlivosťou sa vyrába pasterizáciou šťavy a odstránením kyslíka z nej. Tým sa odstráni veľká časť chuti, čo si vyžaduje neskoršie pridanie ochucovadla, ktoré sa zvyčajne vyrába z pomarančových produktov. Okrem toho sa niektoré šťavy ďalej spracúvajú sušením a neskoršou rehydratáciou šťavy alebo jej zahustením a neskorším pridaním vody do koncentrátu.
Zdravotná hodnota pomarančovej šťavy je diskutabilná: má vysokú koncentráciu vitamínu C, ale aj veľmi vysokú koncentráciu jednoduchých cukrov, porovnateľnú s nealkoholickými nápojmi. V dôsledku toho sa niektoré vládne výživové odporúčania upravili tak, aby sa pomarančový džús nahradil surovým ovocím, ktoré sa trávi pomalšie, a aby sa obmedzila jeho denná spotreba.
Grapefruitový džús

Grapefruitový džús je tekutý extrakt z grapefruitov. Je bohatý na vitamín C a chutí sladkokyslo až veľmi kyslo. Medzi jeho varianty patrí biely grapefruitový, ružový grapefruitový a rubínovo-červený grapefruitový džús. Je dôležitý v medicíne kvôli jeho interakciám s mnohými bežnými liekmi vrátane kofeínu a liekov, ktoré môžu zmeniť ich správanie v tele. Používa sa tiež vo viacerých koktailoch, ako napríklad sea breeze (pozostáva z grapefruitovej šťavy, vodky a brusnicovej šťavy), salty dog, grapefruit mimosa a grapefruit radler.
Interakcie s liekmi.
Zistilo sa, že grapefruit a jeho šťava sa vzájomne ovplyvňujú s mnohými liekmi, čo vo viacerých prípadoch vedie k nežiaducim účinkom. Deje sa to dvoma spôsobmi: prvým je, že grapefruit môže blokovať enzým, ktorý metabolizuje lieky, a ak sa liek nemetabolizuje, hladina lieku v krvi môže byť príliš vysoká, čo vedie k nežiaducemu účinku. Druhý spôsob spočíva v tom, že grapefruit môže blokovať vstrebávanie liekov v čreve, a ak sa liek nevstrebáva, potom sa ho v krvi nenachádza dostatočné množstvo na to, aby mal terapeutický účinok.
Jeden celý grapefruit alebo 200 ml grapefruitovej šťavy môže spôsobiť toxicitu predávkovania liekmi. Lieky, ktoré sú nekompatibilné s grapefruitom, sú zvyčajne označené na obale alebo v príbalovom letáku. Ľudia, ktorí užívajú lieky, sa môžu spýtať svojho poskytovateľa zdravotnej starostlivosti alebo lekárnika na interakcie grapefruitu a liekov.
Paradajkový džús

Paradajkový džús je tekutý extrakt z paradajok. Podáva sa buď samotný alebo ako súčasť alkoholických koktailov (napríklad Bloody Mary). Ako nápoj sa prvýkrát podával v roku 1917 v hoteli "French Lick Springs" v Indiane v Spojených štátoch a v polovici 20. rokov 20. storočia sa dostal na trh. Mnoho výrobcov pridáva do paradajkového džúsu soľ a ďalšie korenie (napr. sušený cibuľový alebo cesnakový prášok).
Okrem iného je bohatý na lykopén, čo je antioxidant a karotenoid, prispievajúci k „znižovaniu rizika výskytu kardiovaskulárnych ochorení, znižovaniu hladiny cholesterolu v krvi, podpore imunitného systému a ochrane kože pred negatívnym vplyvom UV žiarenia“. Podľa gréckej štúdie publikovanej v januári 2013 má paradajkový džús tiež priaznivý vplyv na svalovú regeneráciu u športovcov.
Kamenný most v Spišskom Hrhove

Kamenný most v Spišskom Hrhove je barokový most z roku 1670, ktorý sa nachádza v Spišskom Hrhove na starej ceste z Levoče do Spišského Podhradia. Ide o štvorklenbový most, 35 metrov dlhý a 10 metrov široký most potok Lodina s rovnakým rozpätím segmentových oblúkov je postavený z lomového kameňa a pieskovca. Piliere mosta majú hrúbku 2 metre a na návodnej strane sú doplnené o klinové ľadolamy. Most bol v minulosti viackrát rekonštruovaný. Dnešnú podobu získal prestavbou medzi rokmi 18031808. V roku 1973 bol most vyhlásený ako druh technickej pamiatky za národnú kultúrnu pamiatku Slovenskej republiky. Most dodnes slúži ako cestný objekt, ktorý spĺňa statické požiadavky dnešnej doby a je vo výbornom technickom stave.