Čierna mešita (Sofia)

Čierna mešita () bola mešita zo 16. storočia, ktorej budova sa po kompletnej prestavbe do súčasnosti nachádza v centre mesta Sofia v oblasti Sofia v západnom Bulharsku. Na začiatku 20. storočia bola prešla budova mešity kompletnou prestavbou a v súčasnosti funguje ako Chrám svätých Sedmopočetníkov.
Názov.
Iné názvy.
Mešita je známa aj ako Mešita Imaret (), alebo Kodža Derviš Mehmed-pašova mešita ().
Pôvod názvov.
Názov "Čierna mešita" je odvodený od farby balkónu minaretu, ktorý bol postavený z čierneho vitošského granitu, názov "Mešita Imaret" podľa imaretu, ktorý sa nachádzal v jej areáli a názov "Kodža Derviš Mehmed-pašova mešita" podľa iniciátora jej výstavby. 
Lokalita.
Budova sa nachádza v centrálnej časti mesta Sofia. V súčasnosti je okolie prestavané, v čase keď budova slúžila ako mešita sa ulica na ktorej budova ležala nazývala "Kadim sokagi". V tom čase sa areál nachádzal na samom okraji mesta pri výpadovke na mesto Samokov.
Dejiny.
Budova bola postavená na pozemku, ktorý bol v majetku vo vlastníctve Rilského monastiera a nachádzal sa tam jeho metochion. Pri prestavbe v roku 1901 sa zároveň zistilo, že na mieste ešte predtým existoval antická kultová budova, zasvätená s najväčšou pravdepodobnosťou Asklépiovi.
Mešita bola postavená z iniciatívy Mehmeda Pašu Sokolovića, ktorý bol veľkovezírom osmanského sultána Süleymana I. Hoci spočiatku odborníci datovali dokončenie výstavby do roku 1528 na základe zachovaného staviteľského nápisu, ktorý sa nachádzal nad vchodom do mešity a je v súčasnosti uložený v zbierke sofijského archeologického múzea, neskôr sa zistilo, že text bol s najväčšou pravdepodobnosťou nesprávne interpretovaný a v súčasnosti väčšina odborníkov datuje dokončenie výstavby do roku 1547.
Po oslobodení Bulharska slúžila krátky čas ako väzenie a neskôr ako sklad zbraní, ktorý bol následne tiež premiestnený. Koncom 19. storočia sa uvažovalo o zbúraní mešity, nakoniec však v rokoch 19011903 prešla budova kompletnou prestavbou na dnešný Chrám svätých Sedmopočetníkov.
Charakteristika budovy.
Autorom projektu budovy je významný osmanský architekt Mimar Sinan.
Ako materiál pre výstavbu boli použité predovšetkým kamenné bloky, ktoré pochádzali z rozobraných antických budov v Sofii.
Mešita bola štvorcového pôdorysu s vnútornou dĺžkou stien 18,5 metra. Vnútorná plocha modlitebného sálu mešity tak dosahovala rozlohy 342,25 m². Celková zastavaná plocha na ktorej sa budova nachádzala dosahovala rozlohy 484 m². Mešita mala jednu centrálne položenú kupolu s priemerom 18 metrov. Výška mešity po vrchol kupoly dosahovala 22 metrov. 
Minaret.
Minaret sa vyznačoval čierne zafarbeným balkónom, ktorý bol postavený z čierneho vitošského granitu. Existoval pravdepodobne do roku 1858, keď sa zrútil v dôsledku zemetrasenia. 
Zvyšné budovy areálu mešity.
Okrem samotnej mešity k nej patrilo niekoľko ďalších budov, ktoré boli pod jej správou a nachádzali sa v jej areáli. Išlo o imaret (nocľaháreň pre chudobných), medresu (islamská náboženská škola), nemocnicu, hamám (turecké kúpele), karavanserail a knižnicu. 
Medresa.
Medresa mala pôdorys bulharského písmena П. Mala celkom pätnásť učebných miestností a jednu väčšiu spoločnú sálu. Na streche budovy bolo niekoľko kupol obložených olovenými plátmi. Budova bola ohradená vysokou kamennou stenou. Čiastočne sa nachádzala na území dnešného parku pred súčasným chrámom a čiastočne na mieste, kde dnes stojí budova bulharského Ministerstva vnútra. Po oslobodení Bulharska bola budova využívaná najskôr ako väznica a neskôr, po dokončení výstavby novej budovy okružnej väznice, do nej bol premiestnený z budovy mešity sklad zbraní. Vo väznici bol v rokoch 18911894 uväznený jeden z prvých bulharských premiérov Petko Karavelov, ktorý bol zároveň hlavným iniciátorom neskoršej prestavby mešity na pravoslávny chrám, čím budovu mešity zachránil pred likvidáciou. Budova bola zbúraná v roku 1928.
Karavanserail.
Karavanserail bol pomerne veľký a bolo v ňom miesto pre ustajnenie až 100 koní. Budova bola kamenná. Pútnici, ktorí boli tureckej národnosti, v nej mohli prespať prvé tri noci bezplatne. Bol využívaný predovšetkým cestujúcimi obchodníkmi z cudziny. Po oslobodení Bulharska bol, rovnako ako budova mešity a medresa používaný ako sklad zbraní. Budova bola zbúraná v priebehu 20. rokov 20. storočia.
Imaret.
Imaret bol otvorený pre pútnikov neustále počas dňa aj noci a bol využívaný predovšetkým chudobnými ľuďmi. Nachádzal sa v tesnom susedstve medresy.
Hamám.
O budove hamámu sa nedochovali takmer žiadne informácie, známe je len, že bol postavený predovšetkým z mramoru.
Nemocnica.
O budove nemocnice sa nedochovali takmer žiadne informácie, isté však je, že išlo o jednu z najrannejších mešitových nemocníc na území dnešného Bulharska.
Knižnica.
O budove mešitovej knižnice sa nedochovali žiadne informácie.