Sukralóza

Sukralóza je potravinárska prídavná látka s E číslom E 955, ktorá sa používa ako umelé sladidlo. Je bezkalorická, pretože z nej telo dokáže po prijatí spracovať len drobné množstvo. Taktiež neovplyvňuje hladinu krvného cukru a ani inzulínu a preto je vhodná aj pre diabetikov. Nespôsobuje ani tvorbu zubného kazu. V porovnaní s aspartámom a taktiež s acesulfámom draselným je 3-krát slaďšia, 2-krát sladšia ako sacharín a približne 320 až 1000-krát sladšia než sacharóza (bežný kuchynský cukor). Svojou štruktúrou je sukralóza podobná sacharóze, ale 3 hydroxylové skupiny sú nahradené atómom chlóru.
Sukralóza je stabilná pri zvýšených teplotách a aj v širokom rozpätí pH a preto je vhodná aj na varenie rôznych jedál.
História.
Sukralóza bola vynájdená v roku 1976 vedcami z anglickej firmy Tate &amp; Lyle, ktorí spolupracovali s anglickými vedcami Leslie Houghom a Shashikant Phandisom, keď skúmali využitie sacharózy a jej syntetických derivátov. Hough vtedy povedal Phandisovi aby "odskúšal" chlórovaný derivát, pod čím on rozumel, že ho má ochutnať. Keď tak spravil, zistil, že zlúčenina má silne sladkú chuť. Firma Tate &amp; Lyle si nechala sukralózu ešte toho roku patentovať. Poprvýkrát bola povolená na použitie až v roku 1991 v Kanade a následne v Austrálii v roku 1993, v Novom Zélande v roku 1996, v USA v roku 1998 a v EÚ v roku 2004.
Zdravie a bezpečnosť.
Sukralóza je bezpečná podľa viacerých inštitúcií zodpovedných za potravinársku bezpečnosť ako napríklad FDA, vedecký výbor pre potraviny Európskej Únie.
Podľa CDA je bezpečné denné množstvo sukralózy 9 mg/kg telesnej hmotnosti. Tomu, že sukralóza je bezpečná nasvedčuje taktiež to, že vedľajšie účinky sa začínajú objavovať až pri konzumácii viac než 1500 mg/kg telesnej hmotnosti sukralózy za deň.
Väčšina sukralózy prijatej do tela tráviacou sústavou jednoducho prejde, bez toho aby sa vstrebala a v nezmenenej podobe sa vylučuje v stolici. Pri prechode cez črevá sa absorbuje 11 - 27 % z prijatej sukralózy, tú však z krvi odstraňujú obličky a vylučuje sa v moči, pričom v krvi zostáva 20 - 30 % zo vstrebanej sukralózy, ktorá sa následne v tele metabolizuje. To znamená, že z celkového zkonzumovaného množstva sa v tele spracuje iba 2 - 8 %.
Aj keď je sukralóza vhodná aj pre diabetikov, niektoré sukralózové sladidlá obsahujú okrem samotnej sukralózy aj iné látky ako napríklad dextróza a maltodextrín, ktoré môžu ovplyvniť hladiny inzulínu.
Určité výskumy na zvieratách naznačujú istú spojitosť medzi sukralózou a úbytkom prospešných črevných baktérií, čo by mohlo viesť k tráviacim ťažkostiam.
Kalorické hodnoty.
Aj keď je sukralóza bezkalorická, sukralózové sladidlá obsahujú často aj iné látky ako dextróza a maltodextrín, ktoré pridávajú približne 2 - 4 kalórie na jednu čajovú lyžičku takéhoto sladidla.
Podľa istého výskumu sukralóza v mozgu nedokáže aktivovať dopamínové dráhy, čím sa človeku nedostane pocit uspokojenia chuti na cukor a takýto človek môže stále vyhľadávať vysoko kalorické sladké jedlá na uspokojenie chuti na cukor.
Vplyv na životné prostredie.
Podľa istého výskumu dokážu niektoré mikroorganizmy v životnom prostredí sukralózu rozkladať.
Podľa švédskeho výskumu sa sukralóza z odpadových vôd nedá efektívne odstrániť ani v čistiarni odpadovej vody a vo vode odchádzajúcej z takejto čistiarne sa sukralóza nachádza v koncentrácii v rozmedzí niekoľkých μg/l. Pri takejto koncentrácii nie sú známe žiadne ekotoxické účinky, no Švédska agentúra na ochranu životného prostredia varuje, že hladiny sukralózy v životnom prostredí sa môžu zvyšovať, ak sa táto zlúčenina bude v prírode rozkladať len pomaly.
Pri zahrievaní na vysoké teploty (&gt;350 °C) v kovových nádobách sa môžu vo vznikajúcom dyme uvoľňovať polychlórované dibenzo-p-dioxíny a iné perzistentné organické látky znečisťujúce životné prostredie.