burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Psychofyzika

Psychofyzika je exaktná veda o funkčných vzťahoch medzi telom a dušou. Snaha vystihnúť fyzikálnymi zákonmi psychické deje. Predstaviteľom tohto smeru bol Gustáv Fechner, ktorý sa zameral na skúmanie vzťahu medzi psychickým a fyzickým svetom. Veľký význam pre toto vedecké bádanie má jeho kniha "Elementy psychofyziky". Zásluhou psychofyziky prenikali do psychológie presnejšie laboratórne metódy.
Termín "psychofyzika" zaviedol Ernst Heinrich Weber.
Pravidlo substitúcie

Pravidlo substitúcie je pravidlo, ktoré udáva, aké druhy dosadzovania do logického výrazu daného logického kalkulu sú prípustné. Pravidlo substitúcie udáva, ako z daných všeobecne splniteľných výrazov vyplývajú iné všeobecne splniteľné výrazy.
Pri pravidle substitúcie z výrokovej formuly í odvodzujeme výrokovú formulu vznikajúcu z í nahradením všetkých výskytov nejakej výrokovej premennej vo í ľubovoľnou výrokovou formulou. Napr. z formuly p =&gt; (q =&gt; p) dostaneme nahradením premennej p formulou p =&gt; q formulu (p =&gt; q) =&gt; (q =&gt; (p =&gt; q)).
Anorganická príroda

Anorganická príroda alebo neživá príroda je príroda existujúca vo forme polí a žiarení (slnečné svetlo, teplo) a látok ako je voda, vzduch, minerály, horniny a pôda. Neživá príroda predstavuje v podstate abiotické zložky životného prostredia. Poskytuje podklad pre rozvoj a existenciu života (vo forme aký je známy na Zemi) a podľa evolučnej abiogenézy je základným predpokladom pre vznik života.
Teda na Zemi ide o celú Zem bez organizmov: hornina, voda, pôda, atmosféra a iné.
Psychogénny

Psychogénny je vznikajúci z psychických podnetov; opak somatogénneho.
Pravlasť

Pravlasť je vlasť, o ktorej sa vyslovujú domnienky, že v nej žil pranárod.
Organická príroda

Organická alebo živá príroda zahrnuje všetky živé organizmy vo vesmíre.
Psychohygiena

Psychohygiena alebo duševná hygiena, mentálna hygiena je náuka o tom, ako upevňovať duševné zdravie, psychickú pohodu a mentálnu výkonnosť a zvyšovať odolnosť voči škodlivým vplyvom. Psychohygiena môže byť:
Právnik

Právnik je odborník v práve, znalec práva.
Právnik je osoba, ktorá má akademickú kvalifikáciu v práve, je "trénovaná" pre právnu prax a súdny proces, podlieha disciplíne svojich lokálnych alebo národných profesijných organizácií.
Psycholingvistika

Psycholingvistika je rozvetvená disciplína, ktorá vznikla predovšetkým na pomedzí psychológie a lingvistiky a ktorá zahrňuje široké spektrum tematických okruhov: produkciu a rozumenie reči, problematiku mentálnych štruktúr, vzťah jazykovej kompetencie a jazykovej performancie, mentálnu reprezentáciu lingvistických konštruktov, psychofonetiku, náuku o pauzách, vzťah jazyka a myslenia, čítania a písania, osvojovania si jazyka dieťaťom, osvojovania cudzích jazykov, osvojovania nových poznatkov prostredníctvom jazyka, bilingvizmus, niekedy aj biologické základy jazyka, patológiu reči, neverbálnu komunikáciu, reč zvierat a iné.
Analytická psychológia

Analytická psychológia je psychologické učenie C. G. Junga a jeho žiakov, pripisujúce rozhodujúci význam pri regulácii správania nevedomiu. 
Jung vyčlenil popri individuálnej (osobnej) forme nevedomia aj kolektívne nevedomie, ktoré sa nikdy nemôže stať obsahom vedomia. Kolektívne nevedomie predstavuje autonómny psychický fond, v ktorom je uschovaná skúsenosť predchádzajúcich pokolení, dedená prostredníctvom mozgových štruktúr. Do tohto fondu patria prvotné obrazy - archetypy (všeobecné ľudské prvotné obrazy), ktoré sú základom symboliky tvorivosti, rozličných rituálov, snov a komplexov.
Ako metódu analýzy skrytých motívov Jung navrhol test asociácie slov (asociačný experiment): neadekvátna (alebo oneskorená) reakcia na podnetové slovo poukazuje na prítomnosť komplexu.
Analytická psychológia považuje za cieľ psychického rozvoja človeka individualizáciu - osobitú integráciu obsahov kolektívneho nevedomia, vďaka ktorej sa osobnosť realizuje ako jedinečný nedeliteľný celok.
Analytická psychológia chápe libido ako akúkoľvek (nielen sexuálnu) nevedomú psychickú energiu.
Podľa Jungovej typológie charakterov existujú dve hlavné skupiny ľudí - extroverti (zameraní na vonkajší svet) a introverti (zameraní na vnútorný svet).
Asociačná psychológia

Asociačná psychológia je psychológia využívajúca princíp asociácie ako základný princíp zdôvodňovania - asocianizmus.
Dedičské právo

Dedičské právo je súbor právnych predpisov upravujúcich prechod majetkových práv a povinností zo zomretej fyzickej osoby na jej právnych nástupcov.
Biodromálna psychológia

Biodromálna psychológia alebo psychológia životnej cesty je psychológia, ktorá skúma osobný zmysel života, jeho hodnotu, možnosti sebarealizácie, pomocou štúdia konkrétnych typov
životnej dráhy.
Biodromálnu psychológiu založila Charlotte Bühlerová.
Finančné právo

Finančné právo je odvetvie verejného práva; súhrn právnych noriem upravujúcich finančnoprávne vzťahy pri získavaní, zhromažďovaní a použití finančných prostriedkov štátnymi orgánmi.
Finančné právo upravuje spoločensko-ekonomické vzťahy vznikajúce v súvislosti so sústreďovaním peňažných prostriedkov do štátnych a iných verejných peňažných fondov, ich rozdeľovaním a používaním na finančné zabezpečenie verejných potrieb a funkcií štátu, obcí a iných verejnoprávnych subjektov; súčasť právneho poriadku štátu. Toto právne odvetvie nie je kodifikované vzhľadom na mnohostrannosť a rozsiahlosť spoločensko-ekonomických vzťahov, ktoré upravuje. Svojím obsahom, poslaním a funkčným mechanizmom sa výraznou mierou podieľa na vytváraní organizačno-právnych predpokladov pre efektívne fungovanie trhového hospodárstva.
Deskriptívna psychológia

Deskriptívna psychológia alebo intenčná psychológia je psychológia, ktorú rozvíjal Franz Brentano; za podstatu psychických javov, ako myslenie, predstavy, spomienky považuje ich zameranosť, a to na skutočné alebo ideálne objekty.
Jazykové právo

Jazykové právo je súhrn právnych noriem upravujúcich štátny jazyk (úradný jazyk) a jeho používanie v rámci štátu i jeho vzťah k iným jazykom používaným na danom území.
Diferenciálna psychológia

Diferenciálna psychológia je odvetvie psychológie, ktoré skúma psychologické rozdiely medzi indivíduami, medzi skupinami ľudí, príčiny a dôsledky týchto rozdielov.
Kozmické právo

Kozmické právo je právny odbor, ktorý sa zaoberá právnymi aspektami výskumu a využitia kozmického priestoru.
Dynamická psychológia

Dynamická psychológia je psychologický smer zdôrazňujúci pudy, motívy a sily, ktoré vyvolávajú psychologické procesy. Do rovnakej skupiny patrí dynamická psychiatria (Sigmund Freud, Alfred Adler, Carl Jung) a neopsychoanalýza; sociálna psychológia (Gordon Willard Allport, William McDougall). Robert Sessions Woodworth termínom "dynamická psychológia" označuje neobehaviorizmus (najmä Edward Chace Tolman).
Empirická psychológia

Empirická psychológia je disciplína psychológie, ktorá opisuje a skúma konkrétne javy psychického života. Termín zaviedol Christian Wolff. Priekopníkom empirickej psychológie bol Juan Luís Vives.
Za úlohu empirickej psychológie sa považovalo pozorovanie jednotlivých faktov, ich klasifikácia, stanovenie skúsenosťou overeného zákonitého vzťahu medzi nimi.
Medzinárodné obchodné právo

Medzinárodné obchodné právo je súhrn historicky podmienených pravidiel správania, zmluvných i obyčajových noriem, ktoré upravujú medzinárodné obchodné vzťahy. Medzinárodné obchodné právo zahrnuje normy medzinárodného práva verejného a súkromného.
Experimentálna psychológia

Experimentálna psychológia je skúmanie psychických javov pomocou experimentálnych metód, ktoré sa utvorilo najprv v podobe výskumu elementárnych psychických funkcií - pocitov, vnímania, reakčného času v polovici 19. stor. vo fyziologických laboratóriách.
Mestské právo

Mestské právo môže byť:
Forenzná psychológia

Forenzná psychológia alebo súdna psychológia sa zaoberá okrem výučby o psychických determinantoch sociálneho zlyhania aj prehľadom teórií delikvencií a psychických expertíz. Uvádza do problémov forenznej agresológie, sexuológie ako aj postpenitenciárnej starostlivosti.
Právo na prácu

Právo na prácu je právo občanov získavať prostriedky na uspokojovanie svojich životných
potrieb prácou. 
Právo na prácu je ako právo na prístup k zamestnaniu zakotvené v Ústave Slovenskej republiky.
Hlbinná psychológia

Hlbinná psychológia () je psychologický smer ktorý v sebe synkretizuje vedomosti z psychoanalýzy, analytickej psychológie, individuálnej psychológie a neopsychoanalýzy (teda z psychologických smerov zaoberajúcich sa prioritne mysľou a vedomím človeka).
Tento psychologický smer preniká do podvedomých a nevedomých úrovní psychiky a snažia sa postihnúť pudovo dynamické vzťahy v emočnej a vôľovej oblasti. Predstaviteľmi sú napr. Sigmund Freud, Alfred Adler, Carl Gustav Jung , Rudolf Arnheim.
Právo na život

Právo na život je jedno z osobnostných práv a morálna zásada, vychádzajúca z presvedčenia, že každá ľudská bytosť má právo na život a najmä, že by nemala byť nespravodlivo usmrtená inou ľudskou bytosťou. Koncept práva na život je centrálny v debatách o problematike eutanázie, trestu smrti, potratov, sebaobrany a morálky vojny.
Debata o eutanázií.
Nárok človeka rozhodnúť sa ukončiť svoj život skrz eutanáziu sa obvykle nazýva "právo na výber", kým oponenti tejto myšlienky, ktorí vzdorujú legalizovaniu eutanázie sa v angličtine nazývajú "right-to-lifers" (bojovníci za právo na život).
Debata o potratoch.
Termín „právo na život" je rétorický prostriedok používaný v debate o potrate tými, ktorí chcú zakázať zámerné ukončenie tehotenstva. Zástancovia pro-life hnutia tvrdia, že prenatálni ľudia sú ľudské osoby od chvíle počatia a majú rovnaké základné „právo na život" pred narodením ako ľudia po narodení. Mnohí ľudia ktorí sa identifikujú s touto ideológiou často veria, že umelý potrat je morálne neprípustný.
Termín „právo na výber" je zas rétorický prostriedok používaný zástancami práva na potrat. Zástancovia práva na potrat tvrdia, že je irelevantné či prenatálni ľudia sú alebo nie sú ľudské osoby a že problém sa netýka toho či majú alebo nemajú rovnaké základné „právo na život" ako dospelý človek. Veria, že ženino právo na telesnú integritu anuluje všetky potenciálne práva, ktoré môže mať zárodok.
Vo všeobecnosti sa zástancovia práva na výber zastávajú aj právne voliteľného potratu. Zároveň niektorí zástancovia legalizovaného potratu konštatujú, že nevedia kedy sa začína život počas tehotenstva; Barack Obama zaujal takéto stanovisko vo voľbách roku 2008. Avšak niektorí biológovia určili, že charakteristiky života sa objavujú už na bunkovej úrovni. Iní zas konštatovali, že síce osobne sú proti potratom, nikdy by toto presvedčenie neustanovili v zákone; takýto postoj zaujal Joe Biden vo voľbách roku 2008.
Etika a právo na život.
Niektorí utilitaristickí etici tvrdia, že „právo na život" záleží aj na podmienkach iných než členstvo v ľudskom druhu. Filozof Peter Singer je prominentným navrhovateľom tohto argumentu. Podľa Singera je právo na život založené v schopnosti plánovať a predvídať budúcnosť. Toto rozširuje koncept práva na život medzi neľudské živočíchy, ako napríklad ľudoopice. Keďže nenarodení, dojčatá a ťažko zdravotne postihnutí ľudia nemajú takúto schopnosť, vraví že potrat, bezbolestná infanticída a eutanázia môžu byť „oprávnené" (ale nie sú nevyhnutnými) v istých špeciálnych prípadoch, napríklad v prípade postihnutého dojčaťa, ktorého život by bol plný utrpenia, alebo v prípade dojčaťa, ktoré by rodičia nechceli vychovať a nikto by si ho nechcel adoptovať.
Obchodné právo

Obchodné právo je osobitná časť súkromného práva; súhrn právnych noriem upravujúcich právne postavenie podnikateľov a vzťahy, do ktorých podnikatelia navzájom vstupujú pri uskutočňovaní podnikateľskej činnosti. Obchodné právo je súbor predpisov upravujúcich postavenie podnikateľov, obchodné zaväzkové vzťahy, ako aj niektoré vzťahy súvisiace s podnikaním.
Individuálna psychológia

Psychológia individuálna sú:
Individuálna psychológia patrí spolu s psychoanalýzou a logoterapiou k trom viedenským psychoterapeutickým smerom.
Prírodnina

Prírodnina je hmotná súčiastka živej (organickej) alebo neživej (anorganickej) prírody, ktorá je objektom prírodovedného skúmania, príp. objektom názornosti vo výuke, najmä v školách.
Rozdelenie.
Prírodniny rozdeľujeme na živé a neživé. Živé prírodniny žijú, dýchajú, rozmnožujú sa, prijímajú potravu. Neživé prírodniny nežijú, nejedia, nerozmnožujú sa atď. Živé prírodniny sú zvieratá, rastliny a huby. Carl Linné rozdelil živé prírodniny do druhov, rodov, radov, tried a ríš a každej bytosti dal dve mená, jedno rodové, jedno druhové (pozri binomická nomenklatúra). Neživé prírodniny sú napr. horniny, minerály, voda, vzduch atď.
Osobnostné právo

Osobnostné právo je právo spojené s dobrom výlučne osobnej povahy, napr. právo na život, právo na zdravie atď.
Pedagogická psychológia

Pedagogická psychológia je skúmanie psychologických zákonitostí výchovy a vzdelávania človeka v postupných obdobiach jeho života; zameriava sa najmä na osvojovanie si vedomostí, schopností a postojov. Pedagogická psychológia skúma psychické procesy a činnosti učiteľov, žiakov a samostatne sa učiacich.
Pracovná psychológia

Pracovná psychológia sa zaoberá vnútornými (schopnosti, zručnosti, motivácia pracovníka) a vonkajšími (vybavenie pracoviska, hluk, osvetlenie, design) podmienkami pracovného procesu, vrátane medziľudských vzťahov, výberu pracovníkov, tvorby tímov a i.
Prirodzenosť

Prirodzenosť môže byť:
Prirodzené právo

Prirodzené právo je právo, ktoré vyplýva z ľudskej prirodzenosti a zo vzťahov medzi ľuďmi, nezávisle od akéhokoľvek zákonodarstva.
Prirodzené právo je právo, ktoré nezávisí od štátu a pramení z rozumu alebo prirodzenosti človeka. Prirodzené právo sa zakladá na myšlienke, že právo sa dá odvodiť z prírodného poriadku. S tým súvisí presvedčenie, že príroda (resp. jej stvoriteľ) zariadila všetko takým múdrym spôsobom, že treba len poznať podstatu človeka, jeho miesto a určenie v kozme, aby sme ho dostali na správnu
cestu. Podla toho je potrebné vysvetliť a pochopiť vnútornú ľudskú prirodzenosť a vonkajšiu prírodu, odhaliť vo vonkajších formách ich prejavu podstatné jadro, aby sme našli kritériá pre to, čo zodpovedá a prislúcha človeku a prírode.
Za ťažisko prirodzenoprávneho myslenia sa pokladá rovnosť a slobodné sebaurčenie ľudí. Vlastná funkcia a sila prirodzenoprávneho myslenia spočíva v jeho diskrepancii s jestvujúcimi pomermi a s pozitívnym právom. Prirodzené právo sa orientuje podľa toho, čo je možné, a nie podľa toho, čo je faktické. Presahuje to, čo je dané, a meria to podľa toho, čo by mohla byť prirodzenosť a čo by mohol byť človek.
Podľa Cicera je prirodzené právo najvyšší etický princíp spoločný všetkým ľuďom.
Špekulatívna psychológia

Špekulatívna psychológia je najčastejšie psychologické myslenie od najstarších dôb do 2. polovice 19. stor., čiže do doby, keď sa psychológia vyčlenila z filozofie ako samostatná vedná disciplína.
Za špekulativnu psychológiu sa tiež považuje prístup ku skúmaniu psychických javov v časovom intervale po vzniku empirizmu a pred vznikom psychologického experimentu, kedy sa zistené údaje vysvetľovali myšlienkovou úvahou.
Za špekulatívnu psychológiu napokon považujú psychologické poznatky založené na čírom fenomenalizme , pozitivizme, symbolizme alebo behaviorizme.
Príručková publikácia

Príručková publikácia alebo príručkové dielo alebo príručka je publikácia na rýchle vyhľadanie a osvojenie si základných informácií, vedeckých poznatkov. Spravidla obsahuje konkrétne poznatky, údaje a fakty z jednotlivých oblastí ľudského poznania alebo praktickej činnosti, spracované zhusteným, maximálne prehľadným, podľa potreby i názorným spôsobom. Je významnou pomôckou i na seminároch a cvičeniach na vysokých školách. Do kategórie príručiek patria predovšetkým encyklopédie (všeobecné i špeciálne odborné), slovníky (jazykové i vecné), príručky pre jednotlivé profesie, príručky materiálov a zariadení, normatívne príručky, kvalifikačné, kľúče na určovanie (napr. rastlín), receptáre, sprievodcovia, (turistickí, inštitucionálni), adresáre, tabuľkové publikácie a návody.
Filozofická príručka

Filozofická príručka je publikácia na rýchle vyhľadanie a osvojenie si základných informácií o filozofii, filozofických významových útvarov. Funkciu filozofickej príručky môže plniť aj zdroj tohto článku FILIT.
Transpersonálna psychológia

Transpersonálna psychológia je smer psychológie 20. storočia, ktorý vychádza z 
predstavy, že vedomie je niečo, čo existuje mimo nás a nezávisle od nás, čo sa vo svojej podstate 
neviaže na hmotu. Vedomie je nezávislé od našich zmyslov, i keď mu zmysly tvoria sprostredkovateľa pri každodennom vnímaní života. Transpersonálne vedomie je nekonečné a siaha za hranice času a priestoru.
Zakladateľom transpersonálnej psychológie je americký psychiater českého pôvodu Stanislav Grof.
Metodická príručka

Metodická príručka je súčasť pomocných materiálov, návod ako postupovať pri vykonávaní istej
činnosti, ako pracovať s niečím, s nejakými prostriedkami alebo pomôckami.
Tvarová psychológia

Tvarová psychológia (iné názvy: celostná psychológia, geštaltpsychológia, gestaltpsychológia, geštaltizmus) je smer založený na celostnom chápaní psychického diania; nadradenosť celku nad časťami; psychologické obsahy nevznikajú zložením priestorových alebo časových častí, ale zo zážitku ako celku podľa tvarových zákonov.
Zakladateľom tvarovej psychológie je Christian von Ehrenfels.
Príslovka

Príslovka alebo adverbium je neohybný slovný druh bližšie určujúci prídavné mená alebo slovesá.
Rozdelenie.
Príslovky sa delia podľa okolnosti na:
Osobitne stoja obsahove (vetné) príslovky, ktorá sa delia na:
Psychológia tvorby

Psychológia tvorby je psychologické skúmanie tvorivých momentov učenia a hry, ako aj vo vede, technike, umení, v pracovnej činnosti.
Funkčná príslušnosť

Funkčná príslušnosť je v práve delimitácia okruhu činnosti medzi procesnými orgánmi prvého a druhého stupňa pri rozhodovaní o tej istej veci.
Prístav

Prístav je vymedzené územie vrátane vodnej časti, stavieb a zariadení, ktoré slúžia na prekladanie, skladovanie, opracovanie a dopravu tovarov, naloďovanie a vyloďovanie cestujúcich a ochranu plavidiel, ako aj na vykonávanie činností súvisiacich s prevádzkou plavidiel a ich opravou, rekonštrukciou alebo stavbou.
Všeobecná psychológia

Všeobecná psychológia je odvetvie psychológie, ktoré skúma všeobecné zákonitosti psychiky človeka.
Prístroj

Prístroj je zariadenie väčšieho alebo menšieho rozmeru, spravidla jemné alebo presné, prispôsobené určitému účelu, napr. merací prístroj.
Elektrický prístroj

Elektrický prístroj je zariadenie, ktoré je súčasťou rozvodu elektrickej energie. Slúži napríklad na istenie, reguláciu, spínanie, spúšťanie, meranie.
Elektrické prístroje:
Wundtova psychológia

Wundtova psychológia pripomína postup chemika, ktorý rozborom zisťuje jednotlivé prvky zmesi a
skúma, ako sa tieto prvky do zmesi dostávajú z okolia a v akých kombináciách,
teda - ako sa skúsenosť včleňuje do existujúcich vedomostných štruktúr.
Skúmajú sa vzťahy medzi rastom podnetu a psychologickým javom, koľko sviečok
treba pridať alebo ubrať, aby si pokusná osoba všimla zmenu intenzity svetla
alebo pri iných pokusoch zmenu závažia na koži atď.
Vo Wundtovom laboratóriu, ktoré založil 1879 a ktoré slúžilo aj pre
vyučovanie, sa vyškolil celý rad psychológov, ktorí ďalej pokračovali v
psychologických experimentoch.
Psychologicizmus

Psychologicizmus je tendencia usilujúca sa riešiť otázky validity úvahami o faktoch. V psychologicizme ide o akési nahradzovanie čisto deduktívnych metód logiky psychologickými faktmi.
Psychologizmus

Psychologizmus je redukovanie na psychológiu alebo jej vyhlasovanie za základ. V logike znamená psychologizmus nahradzovanie logických postupov psychologickými. Psychologizmus tu vzišiel z pôdy asociatívnej psychológie: nevyhnutnosť logických zákonov vidí v bezprostredných asociáciách vedomia. Súdy a úsudky považuje za vedomú syntézu predstáv, realizovanú v živom procese myslenia. Tieto útvary sú čo do podstaty subjektívne, objektívnymi sú podľa subjektivizmu iba čo do jazykovej formy, ktorá je vonkajšia vzhľadom na akty mysle. Keďže myslenie a jazyk nie sú totožné, logika ako veda o technike
myslenia sa nemusí obmedzovať na výskum jazykovych foriem myslenia.
Logika je podľa psychologizmu časťou teórie poznania. Psychologizmus sa postavil proti matematizácii logiky a matematickej logike ako takej.
Názory.
Podľa Václava Černíka psychologizmus i logicizmus "sa pohybujú v zajatí jednej a tej istej antinómie: tam, kde skúmajú myslenie ako činnosť, chápu ho len ako predmet psychológie a tam, kde skúmajú výsledok myšlienkovej činnosti, chápu ho len
ako predmet formálnej logiky."… "Psychologizmus hľadá vysvetlenie človeka v jeho psychike. Živému, poznávajúcemu, činnému mysleniu pripisuje iba psychologický status, nechápe alebo popiera jeho logickú povahu." 
Psychologizmus je názor, že psychológia je základom celej filozofie, i jej jednotlivých disciplín, osobitne logiky, ako tvrdí Wundt; alebo aj názor, že psychológia je vlastne jediná veda, pretože 'objekty' všetkých vied sú iba určitým spôsobom pochopené pocity a odvodeniny z pocitov (Empifindugs-Abk"mmlinge). Psychologistami tohto druhu sú Mach, Avenarius, Bergson. Proti psychologizmu vystúpila najmä Husserlova fenomenológia.
Psychometria

Psychometria meranie psychických javov, skúmanie ich trvania a ďalších vlastností a vzájomných vzťahov vrátane vzťahov k procesom fyziologickým (napr. meranie záťaže, výkonu a pod.). Psychometria sa zakladá na psychofyzike. Opiera sa o aplikáciu matematicko-štatistických metód v psychológii. Psychometria je pomocná disiciplína dôležitej časti psychológie osobnosti – diferenciálnej psychológie a pomocná disciplína psychodiagnostiky.
Psychoneuróza

Psychoneuróza je duševná porucha. Vzniká už v detstve ako následok nezvládnutia oidipovskej situácie. Obvykle trvá len krátku dobu (vo veku 4-6 rokov) a spontánne sa upravuje. Niekedy však pretrváva aj v školskom veku. Často recidivuje v puberte alebo v adolescencii. Veľmi typický je priebeh koktavosti, tiku a enurézy, eventuálne enkopresy. Tieto neurózy sa spontánne upravujú v neskorom detstve alebo v puberte až adolescencii, avšak na ich mieste sa potom objavujú rôzne prejavy pocitu menejcennosti vrcholiacej v skoptofóbii.
Psychopatia

Psychopatia je nevyvážená, neharmonická osobnosť, u ktorej niektoré črty sú príliš zdôraznené a iné potlačené; mimoriadne pestrá škála prejavov od povahových odchyliek neškodného čudáctva až po násilné antisociálne správanie. V užšom zmysle ide o osobnosť s poruchou sociability (dissociálna osobnosť), podľa MKCH-10 diagnóza F60.2 a radí sa medzi Poruchy osobnosti a správania dospelých
Psychopédia (mentálne postihnutí)

Psychopédia alebo pedagogika ľudí s mentálnym postihnutím je vedný odbor špeciálnej pedagogiky, ktorý sa zaoberá rozvojom, výchovou, vzdelávaním a vyučovaním ľudí s mentálnym postihnutím. Jej predmetom je skúmanie javov a spoločenských dôsledkov mentálneho postihnutia, psychopedická diagnostika a prognostika a socializácia postihnutých. 
Pojem pochádza z gréckych slov psyché (duša) a paideia (výchova). Psychopédia sa študuje na pedagogických fakultách univerzít a absolventi tohto štúdia sa nazývajú psychopédi. Priekopníkmi psychopédov na Slovensku boli V. Gaňo, V. Predmerský a G. Rehuš. 
Charakteristika mentálneho postihnutia.
Mentálne postihnutie (retardácia) je stav oneskoreného, zastaveného alebo neúplného vývinu intelektu, pre ktorý je charakteristická podpriemerná inteligencia. Postihnutie nie je ustálené, nemenné a definitívne ukončené a daný stav sa dá zlepšovať. Postihnutý človek má narušené poznávacie schopnosti /zrak, sluch, myslenie, pamäť, reč/.
Psychoprofylaxia

Psychoprofylaxia je príprava na telesnú a duševnú záťaž, tréning asertivity, relaxácia pri psychicky náročných profesiách.
Psychosomatika

Psychosomatika je náuka o vzájomnom pôsobení duševných a telesných procesov pri vzniku alebo liečení chorôb.
Psychotechnika

Psychotechnika je súbor psychologických metód na zistenie, meranie výkonu, úrovne schopností a zručností, dispozícií pre určité povolanie.
Quaternia

Quaternia (lat.) označuje štyri dvojlisty; pozri kódex.
Psychoterapeutika

Psychoterapeutika je výskum psychoterapie.
Quaternio terminorum

Quaternio terminorum (lat.) je štvorica termínov, logický klam. Logická chyba spočívajúca v tom, že sa v sylogizme zjavuje štvrtý termín. Stáva sa to vtedy, keď sa použije nejaký dvojznačný termín.
Quattrocento

Quattrocento je talianske umenie 15. storočia.
Predstavuje umenie ranej renesancie vo Florencii. Predstavitelia tohto obdobia sú napríklad umelci: Lorenzo Ghiberti, Filippo Bruneleschi, Donatello, Leon Battista Alberti, Sandro Botticelli ... 
Za začiatok renesancie sa považuje vyhlásenie súťaže na druhé bronzové dvere florentského baptistéria v roku 1401. Súťaže sa okrem iných umelcov zúčastnili Lorenzo Ghiberti a Filippo Bruneleschi.
Umenie quattrocenta prinieslo do umenia mnohé inovácie - napríklad lineárnu perspektívu, dôraz na anatómiu ľudského tela, zobrazenie nahého ľudského tela, mytologické námety, autoportréty, štúdie reálneho prostredia.
Umelci sa hlásili k svojim umeleckým dielam, už neboli považovaní iba za remeselníkov.
Umenie quattrocenta nepoužíva dekoratívnu mozaiku, ktorá je často spájaná s byzantským umením spolu s kresťanskými a gotickými prvkami na: vitrážach, freskách, ilumináciách a sochách. Namiesto toho maliari a sochári vytvárajú diela formami, ktoré používali starorímski a starogrécki umelci.
Hlbinná psychoterapia

Hlbinná psychoterapia zahrnuje klasickú psychoanalýzu Freuda, individuálnu psychológiu Adlera a analytickú psychológiu Junga. Spoločne vychádzajú z nevedomých psychických procesov a dôrazu na prvé roky života. Odlišne zdôrazňujú významo sexuálneho pudu (Freud), potrebu začleniť sa a uplatniť v spoločnosti (Adler) a kolektívne nevedomie a archetypy (Jung).
François Quesnay

François Quesnay (* 4. jún 1694, Méré, Francúzsko – 16. december 1774, Versailles) bol francúzsky ekonóm a lekár, hlavný predstaviteľ prvej ekonomickej školy fyziokratov a autor "Ekonomickej tabuľky" (1758, "Tableau Economique"), prvého modelu ekonomického kolobehu.
Život.
Narodil sa v Méré (dnešný departement Eure) ako syn obchodníka a poľnohospodára (nie advokáta, ako sa niekedy uvádza). Do svojich jedenástich rokov nevedel čítať a ako trinásťročný osirel. Keď mal sedemnásť rokov, odišiel do Paríža študovať medicínu a v rocku 1744 získal doktorát. Svoju lekársku prax začal v Mantes, ale v roku 1749 sa vo Versailles stal osobným lekárom Madame de Pompadour, milenky francúzskeho kráľa Ľudovíta XV. Vyliečil následníka trónu z kiahní a bol povýšený do šľachtického stavu. 
V rokoch 1756 – 1757 napísal tri články do Diderotovej a d'Alembertovej "Encyklopedie" (hesla "Évidence", "Fermiers", "Grains").
Oženil sa v roku 1718, mal dve deti – syna a dcéru. 
Ekonomická tabuľka.
Jeho "Ekonomická tabuľka" (1758) sa stala základným dielom pre fyziokratickú ekonomickú teóriu. Lekár Quesnay sa pri jej tvorbe inšpiroval krvným kolobehom.
Podľa fyziokratov čistý produkt ("produit net"; produkt, kde hodnota výstupu je vyššia než vstupu) vzniká jedine v poľnohospodárstve. V iných odboroch sa produkt iba mení alebo premiestňuje.
Quesnay teda rozdeľuje spoločnosť na tri triedy:
V "Ekonomickej tabuľke" opísal, ako medzi týmito triedami počas roka prúdi tovar a peniaze. "Tabuľka" sa stala inšpiráciou pre Marxov model reprodukcie alebo Leontievov model input-output.
Regres

Regres môže byť:
Quid pro quo

Quid pro quo (lat.) znamená jedno namiesto druhého, zámena pojmov. Doslovný preklad znamená "niečo za niečo".
Nekonečný regres

Nekonečný regres () je návrat bez konca, bezvýchodiskový postup, pokračovanie do nekonečna, nedôjdenie k nijakému poslednému dôvodu. 
Vo filozofii ide o neustále, do bezbrehej nekonečnosti idúce spätné pýtanie sa na príčinu príčiny (atď.). Pritom vystupuje problém začiatku, ktorý podľa Platóna nemohol vzniknúť, ak má byť začiatkom a nie už následkom niečoho.
Psychoterapia zameraná na klienta

Psychoterapia zameraná na klienta je nedirektívna psychoterapia - psychoterapia založená C. R. Rogersom a
podporújúca vcítenie, prijímanie pacienta "aký je". Terapeut sa správa "autenticky", ako živá osoba; poruchy správania vznikajú prevažne z hodnotiacich súdov prevzatých od iných ľudí.
Regresia (psychológia)

Regresia je v psychológii únik z napätej situácie pri nedosahovaní cieľa alebo neuspokojovaní potreby k vývojovo neprimeranému, primitívnemu správaniu, alebo únik do minulosti, k spomienkam. Niektorí jedninci podľahnú regresii pod vplyvom veľkého stresu, alebo depresie, iní majú sklon k regresii z dôvodu veľkého nátlaku pod ktorým sa nachádzajú v poslednej dobe.
Regresia je teda ústup osobnosti do nižších vývojových štádií, kedy ešte na človeka nepôsobilo toľko ťaživých situácií. Je nižšou formou integrácie správania, nie však v zmysle predchádzajúcich štádií vývoja osobnosti. Jej mechanizmus totiž nechápeme ako fylogenetický návrat k starším vývojovým formám správania. Napr. pri veľkom napätí sa môžeme stať hypermobilní, ba až zúriví ako malé dieťa. Regresia je návrat na predchádzajúcu etapu vývoja, napr. lezenie po štyroch pri hneve u dieťaťa, ktoré dokáže chodiť, plač u dospelého a i.
Reaktívna psychóza

Reaktívna psychóza je psychóza, ktorá vzniká predovšetkým ako reakcia na vonkajšie psychosociálne faktory. Príčina vzniku reaktívnych psychóz je rôzna.
Quinta essentia

Quinta essentia (lat.) je piate súcno, éter, vedľa vody, zeme, vzduchu a ohňa.
Podľa starovekej a stredovekej vedy je éter látka vyplňujúca priestor vo vesmíre nad pozemskou sférou.
Mytologický pôvod.
Slovo aether (éter) pochádza z Homérovskej gréčtiny a znamená číri, svieži vzduch, alebo čistá obloha. V gréckej mytológii to bola čistá essentia v ktorej žili a ktorú dýchali bohovia, ako analógia na smrteľníkov dýchajúcich vzduch. (taktiež personifikovaný v Gréckom božstve ako Aether, syn Erebusa a Nyx)
Slovo aether je príbuzné slovu vyjadrujúce spálenie, alebo v prenesenom význame horenie či lesknutie sa, príbuzné slovu Athiopes (Etiópčania), čo znamená ľudia so spálenou (čiernou) kožou..
Piaty element.
V diele "Tiaeus" (stať 55c) Platón opisuje éter ako niečo, čo boh použil pri delinearizácii (zakriveniu, zvlneniu) vesmíru. Aristoteles, Platónov žiak v Akadémii, začlenil éter do systému klasických prvkov lónskej filozofie ako piaty element (quinta essentia) na princípe, že štyri pozemské prvky menili polohu a pohybovali sa prirodzene v priamych čiarach, líniách, ale na nebesiach to neplatilo, tam sa telesa pohybovali po kružniciach. 
V Aristotelovskom systéme éter nemal žiadne vlastnosti (nebol ani studený, ani horúci, mokrý či suchý) nemohol sa meniť (mohol však zmeniť miesto) a prirodzene sa pohyboval v kruhoch a nevykonával žiadne neprirodzené pohyby.
Stredovekí akademickí filozofi pridali éteru vlastnosť meniť hustotu, čo znamenalo, že planéty boli považované za hustejšie ako to médium ktoré vypĺňalo zvyšok vesmíru.
Robert Fludd, stredoveky učenec, prehlásil, že éter je ľahší (subtílnejší) ako svetlo. Fludd takisto cituje názory Plótinosa z tretieho storočia ktoré uvádzajú éter ako všetko prenikajúci a nehmotný.
Quinta essentia používaná v alchýmii.
Quinta essentia, alebo piaty element bol názov ktorý používali stredoveký alchymisti pre látku podobnú, alebo takú istú, tej z ktorej sú zložené nebeské telesa. Zastavali názor, že trochu quintesencie je obsiahnutej aj vo veciach na zemi a preto veci zemské môžu byť priamo zasiahnuté tým čo sa deje na nebesiach. Tato teória bola rozvinutá v Lulliusovom Testamente zo začiatku štrnásteho storočia. Vtedy sa alchýmia zaoberala izoláciou a použitím piateho elementu.
Táto myšlienka sa rýchlo rozšírila Európou a stala sa populárnou medzi neskoršími alchymistami, hlavne tými čo boli zameraní na medicínu. Toto môžeme vidieť v Knihe o Quintesencii z pätnásteho storočia preloženej do angličtiny z kontinentálneho textu. V ňom je quintesencia používaná ako liek pre ľudské choroby a dokonca obsahuje návod ako ju pripraviť zo sedemkrát destilovaného alkoholu. Tento výraz sa časom stal synonymom so slovom elixír, medicína alebo samotným kameňom mudrcov. 
Napriek tomu že špeciálna teória relativity ukázala, že v Maxvellovej rovnici nie je potrebný éter, vzniklo niekoľko moderných teórii o éteri. Moderny éter ma však veľmi málo spoločného s klasickým éterom od ktorého si požičal názov a tieto teórie sa dnes považujú za vedecky zastarané.
Regulácia

Regulácia alebo regulovanie môže byť:
Ris

Ris (iné názvy: riss, pôvodne Riß, 3. ľadová doba, 4. ľadová doba) je predposledný glaciál v alpskom delení zaľadnenia. Zodpovedá glaciálu sál v severoeurópskom členení.
Definoval ho r. 1901 A. Penck. Názov má podľa alpskej rieky Riss. Podnebie bolo veľmi studené, kontinentálny ľadovec zasahoval až na územie dnešného Česka v priestore geomorfologického celku Moravská brána. Horský ľadovec sa vyskytoval v Tatrách. V tatranských dolinách sa akumulovali hrubé morény.
Časové vymedzenie :
Delenie (od najmladšieho stupňa po najstarší) :
Ris v najširšom zmysle:
Ptolemaiovci

Ptolemaiovci (iné názvy: Ptolemajovci, dynastia Ptolemaiovcov/Ptolemajovcov, Lagovci, Lágovci, dynastia Lagovcov/Lágovcov) boli kráľovská rodina, ktorá vláda helenistickému Egyptu v rokoch 30530 pred Kr. Ich meno je odvodené od Ptolemaia, jedného z generálov Alexandra Veľkého, ktorého vymenovali za satrapu Egypta po Alexandrovej smrti v roku 323 pred Kr. 
V roku 305 pred Kr. sa vyhlásil za kráľa Ptolemaia I. (neskôr známeho ako "Sóter" - "Spasiteľ"). Egypťania rýchlo prijali Ptolemaiovcov ako nástupnícky rod faraónov. Roku 30 pred Kr. stratili Ptolemaiovci vládu v prospech Rímskej ríše, ktorá urobila z Egypta svoju provinciu.
Všetci panovníci dynastie mužského rodu prijali meno Ptolemaios. Kráľovné, z ktorých niektoré boli sestrami panovníkov, dostávali zvyčajne mená Kleopatra, Arsinoé alebo Berenika. Najznámejšia z nich bola Kleopatra VII., ktorá sa zaplietla do politických bojov medzi Caesarom a Pompeiom a neskôr medzi Oktaviánom a Markom Antoniom. Jej samovraždou sa skončila vláda Ptolemaiovcov v Egypte.
Ptolemaiovci, hoci ich Egypťania prijali ako svojich vládcov, neboli v Egypte nikdy populárni, najmä kvôli svojej politike, ktorá preferovala grécke prvky pred egyptskými a nútila Egypťanov zmeniť niektoré zažité zvyklosti. Za ich vlády sa stala Alexandria, ich sídlo, strediskom helenistickej kultúry, aj vďaka tzv. Museiónu, akejsi starovekej univerzite s veľkou knižnicou a mnohými učencami doby. V Alexandrii stál tiež jeden z divov sveta – maják na ostrove Faros.
Ptolemaiovci neprestali zápasiť so svojimi susedmi, dynastiami, ktoré podobne ako oni sami vytvorili nástupníci Alexandra Veľkého. Na Blízkom východe získali v bojoch so Seleukovcami Palestínu a časť Sýrie, v Afrike Líbyu.
Prehľad ptolemaiských vládcov.
Letopočty v zátvorkách uvádzajú roky panovania jednotlivých kráľov, ktorí často vládli bok po boku svojich manželiek.
Ríša

Ríša (z nem. "Reich") môže byť:
Quot hominus, tot sententiae

Quot hominus, tot sententiae je výrok od Terentia s významom "„koľko ľudí, toľko názorov“".
Regulácia (kybernetika)

Regulácia je v kybernetike udržiavanie určených veličín systému riadenia na vopred predpísaných,
najčastejšie konštantných hodnotách, pričom sa v priebehu regulácie zisťujú skutočné hodnoty týchto veličín a porovnávajú sa s predpisanými hodnotami. Podľa zistených odchýlok sa do procesu zasahuje tak, aby sa vzniknuté odchýlky
odstránili, alebo aspoň minimalizovali. Pozri aj vysvetlenia v článku riadenie (kybernetika).
Ríša Ujgurov

Ríša Ujgurov bola rozsiahla ríša, ktorú v pol. 8. storočia vytvorili Ujguri na rieke Orchon.
Regulatív

Regulatív (lat.) môže byť:
Publicistika

Publicistika je novinárska, prípadne spisovateľská činnosť informujúca verejnosť o aktuálnych otázkach a komentujúca ich v novinách, rozhlase a televízii.
Je druhou základnou zložkou novinárskych celkov po spravodajstve. Publicistiku môžeme rozdeliť do dvoch skupín podľa používaných postupov a podľa prístupu novinára k stvárňovanej udalosti: 
Publicistika, podobne ako spravodajstvo, stvárňuje aktuálne javy. Kým v spravodajských testoch je primárna novosť, v publicistike sa dostáva do popredia autentickosť. Publicistické texty sú charakteristické pre periodiká s dlhšou periodicitou a pre rozšírené vydania denníkov.
Živočíšna ríša

Živočíšna ríša alebo presnejšie ríša živočíchy je taxonomická kategória v niektorých taxonomických systémoch. Bližšie pozri pod živočíchy a Systém živých organizmov.
Proces vyčleňovania sa človeka zo živočíšnej ríše označoval E. Haeckel termínom antropogenéza.
Publikácia

Publikácia môže byť:
Publikum (obecenstvo)

Publikum alebo (najmä ak je zhromaždené na verejnom podujatí) obecenstvo je súhrn konzumentov prejavov verejnej alebo masovej komunikácie (masmédií, tlače, televízie, rozhlasu, filmu, divadla a pod.). Prejavom spokojnosti publika na verejnom podujatí je potlesk. Rozlišujú sa najmä diváci, poslucháči a čitatelia.
Čitateľ.
Všeobecne je čitateľom každá osoba, ktorá práve číta alebo má záujem o čítanie literatúry. Z psychologického hľadiska ide o jednotlivca, ktorá vníma písaný text, rozumie mu a psychologicky ho zažíva.
V literárnej komunikácii sa čitateľ charakterizuje ako typ príjemcu literárneho diela, ktorý
Každý čitateľ má na základe systému estetických noriem postoj k literárnemu dielu, ktorý nazývame čitateľský vkus. Ten sa líši na základe záľub, prostredia, tradície a literárneho vzdelania. Pod pojmom čitateľská skúsenosť rozumieme súbor poznatkov, hodnôt a návykov v pamäti a vedomí čitateľa, na základe ktorých pristupuje k čítaniu.
Čitatelia sa delia podľa vyspelosti čitateľského vkusu a kvality čitateľskej skúsenosti na:
Čitateľ si vyberá literárne diela na základe čitateľských záujmov.
Poslucháč.
Poslucháč je vnímateľ zvukového prejavu. Pojmom poslucháč označujeme aj osobu, ktorá počúva rozhlas.
Divák.
Divák je osoba, ktorá sa pozerá a pri tom sa pozorovaného diania obvykle nezúčastňuje. Divák sleduje vopred pripravené alebo očakávané predstavenie, napr.: divadlo, kino, koncert, cirkus, televíziu... Ak osoba sleduje nejaké spontánne či prírodné dianie, nazývame ho pozorovateľ.
Moderné divadlo ako aj moderné technológie môžu diváka vťahovať do deja, či ho ovplyvňovať.
Racionalita

Racionalita (z lat. ratio = rozum) je schopnosť človeka
myslieť a konať na základe rozumných noriem. Súlad medzi
činnosťou a rozumovými pravidlami, ktorých zachovávanie je predpokladom dosiahnutia cieľa. Racionalitu chápu ako relatívne stabilný súhrn pravidiel,
noriem, štandardov a etalónov duchovnej a materiálnej činnosti, ako aj hodnôt, ktoré všeobecne prijímajú a jednoznačne chápu všetci členovia daného
spoločenstva (sociálnej, profesnej alebo etnickej skupiny, triedy, vrstvy
atď.…
Názory na racionalitu.
poznatkov, ktoré možno falzifikovať teoretickou kritikou alebo experimentom.
Pud (psychológia)

Pud je vrodené nutkanie. Biologicky podmienená dispozícia, súčasť psychofyziologickej dynamiky. Pud je prameňom priania. Pud je nejasný, neuvedomuje si svoj cieľový predmet.
Druhy pudov.
Pud výživy.
Pud výživy je jedným z najsilnejších pudov, v krajných prípadoch môže nadobudnúť agresívny charakter. Tento pud môže prerásť do tzv. alimentačného libida, to je situácia, keď sa jedlo stáva slasťou. Dôvod pre toto "prerastanie" môže byť neuspokojenie iných potrieb a nahradenie uspokojenia inou potrebou, v tomto prípade práve jedlom. Výsledkom tejto slasti môže byť buď obezita alebo bulímia.
Pud sebazáchovy.
Tento pud je tiež veľmi silný, je totiž spojený s potrebou prežiť, vyhnúť sa bolesti a tiež so schopnosťou bolesť znášať.
Pud agresivity.
Agresivita sa môže objaviť v súvislosti so stratégiou dosahovania cieľa. U niektorých jedincov je pud agresivity potlačený a nahradený inou stratégiou, môže sa ale objaviť, pokiaľ pôvodná stratégia zlyhala.
Pohlavný pud.
Pohlavný pud sa delí na erotický a sexuálny. Erotický pud je zameraný na uspokojujúci prežitok. Účelom pudu sexuálneho je rozmnožovanie a zachovanie rodu.
Pud starostlivosti o potomstvo.
Tento pud sa premieta do starostlivosti o dieťa a do citových väzieb k dieťaťu. Súvisí s potrebou človeka otvorenej budúcnosti a transcedencie (presahu do budúcnosti pomocou potomkov). Pre niektorých jedincov je to tiež prostriedok k sebarealizácii.
Joachim Ritter

Joachim Ritter (* 3. apríl 1903, Geesthacht, Nemecko – † 3. august 1974, Münster) bol nemecký filozof.
V rokoch 1943 - 1946 bol profesorom v Kieli, od 1946 v Münsteri. Pracoval v oblasti gréckej filozofie, filozofie dejín, praktickej filozofie, estetiky a dejín pojmov. Založil "Historisches Wörterbuch der Philosophie" a vydal jeho prvé štyri zväzky.
Napodobovací pud

Napodobovací pud je vrodená potreba a schopnosť napodobovať okolie.
Rituál

Rituál je činnosť, ktorá sa uskutočňuje podľa určitého opakovateľného vzorca, podporovaná tým, že má zvyklostný charakter, opatrená symbolickým významom, ktorý však spravidla nemožno vystihnúť slovami, ktorými by ho vysvetlil ten, kto rituál praktikuje. 
Rituál býva nepružný, resp. odolný voči zmenám; patrí k nemu, že ho chápu ako niečo, čo sa vynucuje nejakým morálnym alebo duchovným príkazom, ktorého neuposlúchnutie by bolo svätokrádežou alebo prinajmenšom vážnou urážkou. Často sa uvádza, že rituál je základným nástrojom sociálnej súdržnosti, pretože všeobecne zdieľaná forma konania, nasýtená spoločenskými významami, ľudí zjednocuje. Odtiaľ dôležitosť rituálu v armáde a v inštitúciách občianskeho života, na odborárskych zhromaždeniach v Anglicku a pri konaniach súdov. Hoci psychológovia niekedy nazývajú rutinnú aktivitu zvierat "rituálmi", je doložiteľné, že len rozumná bytosť môže pociťovať náznak nejakého transcendentálneho významu, ktorý je motívom jeho rituálneho správania.
Hans Reichenbach

Hans Reichenbach (* 26. september 1891, Hamburg, Nemecko – † 9. apríl 1953, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol nemecký filozof a logik, predstaviteľ logického pozitivizmu. Roku 1938 rozlíšil súvislosť zdôvodnenia a súvislosť objavu.
Reichenbach si získal meno tým, že hľadal nové cesty skúmania základov vedy a usiloval sa nanovo a čisto vedecko-logickým spôsobom sformulovať kánon celého vedenia a poznania vo filozofii. Za hlavnú úlohu filozofie pokladal filozoficky exaktne pochopiť tie problémy, ktoré sa vyskytujú v špeciálnych
vedách, a to pomocou prisne formalizovaného jazyka.
Ritualéma

Ritualéma je štrukturálny prvok rítu, napr. periodicky usmrcovaný a nahrádzaný panovník-čarodejník, magicky zodpovedajúci za úrodu a kmeňovú prosperitu.
Thomas Reid

Thomas Reid (* 26. apríl 1710, Strachan, Škótsko - † 7. október 1796, Glasgow, Škótsko) bol škótsky filozof, zakladateľ škótskej školy. 
Na rozdiel od Locka, Huma alebo Berkleya učil, že človek intuitívnym spôsobom percipuje samu skutočnosť; človeka pritom vedie dvanásť samozrejmých, evidentných právd, ktoré preto nevyžadujú nijaký dôkaz a ktoré tvoria náplň zdravého rozumu.
Životný pud

Životný pud je podľa Jána Albrechta základ života spočívajúci vo vôli prežiť. 
Pud života je vlastnosť daná každej podobe života, prejavuje sa v obrane a v reprodukcii života, pôsobí defenzívne, ako aj ofenzívne. Životný pud je univerzálny a je základnou vlastnosťou tak vedomého, ako aj nevedomého života. Odzrkadľuje sa v špecifických podobách vedomia – predovšetkým v podobe pudu sebazáchovy a jeho sociálneho variantu – v podobe mocenského pudu a pudu uplatnenia sa. Špecifické podoby životného pudu sa navzájom nevylučujú, hoci môžu vyvolať odlišné situácie. Majú rovnaké ciele, hoci sú na rôznych rovinách spojené s rôznymi vlastnosťami. Životný pud v jeho bazálnych formách predstavujú biologické mechanizmy, ktoré život udržujú v jeho homeostatickej rovnováhe. Život na druhej strane zasa predstavuje rovnováhu medzi svojou vnútornou integritou vyčleňujúcou sa zo svojho prostredia a prostredím, od ktorého je celkom závislý. K spomenutým vlastnostiam bazálnej roviny a stojacim ešte mimo vedomia patria automatické a mechanické prostriedky defenzie a agresie (napríklad třň a pancier), ktoré majú podrobiť prostredie životným záujmom.
Ritualizmus

Ritualizmus je koncepcia osnovaná na myšlienke o priorite rituálu pred mýtom. Zakladateľom
ritualizmu 20. stor. je J. Frazer.
Reifikácia

Reifikácia (lat.) je zvecnenie; pretváranie duševnej predstavy na skutočné veci: prejavuje sa najmä v reči, určitým patologickým správaním alebo tým, že sa abstraktné pojmy chápu ako predmety.
Pulz

Pulz alebo tep je vlnenie cievnych stien, ktoré vzniká ich napnutím a zrýchlením prúdenia krvi, čo je spôsobené tlakovou vlnou, vyvolanou vypudením krvi z ľavej srdcovej komory do aorty, odkiaľ sa šíri ďalšími tepnami do celého tela. V lekárstve séria týchto vĺn súvisí s pojmami "srdcový rytmus" a "srdcová frekvencia". 
Meranie pulzu.
Pulz je možné nahmatať na väčších tepnách umiestnených blízko pod povrchom tela; najčastejšou tepnou pre meranie pulzu je krkavica ("arteria carotis"), vretenná tepna ("arteria radialis"), zápästná tepna ("arteria ulnaris"), pri nedostatočnom dokrvovaní horných končatín sa používa pažná tepna (arteria brachialis) a na dolných končatinách stehenná tepna ("arteria femoralis").
Hodnoty pulzu a diagnóza.
Zmena pulzu môže súvisieť so zmenami zdravotného stavu. Už Hérofilos rozpoznal význam pulzu pre stanovenie lekárskej diagnózy. 
Priemerný srdcový pulz má hodnotu okolo 72 úderov za minútu. Tep však môže byť aj u zdravých ľudí nižší, obvykle u ľudí s dobrou fyzickou kondíciou a u športovcov, ktorých srdcia sú schopné prečerpať väčšie množstvá krvi – hodnota sa môže pohybovať aj okolo 40 úderov za minútu.
U ľudí, ktorí trpia závratmi alebo stratami vedomia, môže nízky pulz signalizovať srdcový blok. Ide o stav, keď dochádza k zablokovaniu elektrického impulzu, bez ktorého pomoci nemôže srdce biť. Pri spomalení srdcovej frekvencie (srdcový pulz pod 60 úderov za minútu) hovoríme o tzv. bradykardii. Naopak pri zrýchlení srdcovej frekvencie (srdcový pulz nad 90 úderov za minútu) hovoríme o tzv. tachykardii.
Riziko

Riziko je situačná charakteristika činnosti, ktorá spočíva v tom, že výsledok činnosti je neistý a v prípade neúspechu hrozia nepriaznivé následky.
Bližšie pozri:
Racionalizácia (psychológia)

Racionalizácia (lat.) je pôvodne v psychoanalýze, dnes všeobecne používaný termín pre obranný mechanizmus, sebaklam, spočívajúci v snahe racionálne zdôvodniť absurdný podnet alebo myšlienku alebo osobný neúspech. Napríklad na človeku, ktorý sa nám nepáči, nájdeme bez ťažkostí dosť nedostatkov, ktoré bežne prehliadneme u svojich známych.
Pulzácia

Pulzácia (lat.) je pravidelný rytmus pohybov, zmien a pod.
Riziko (psychológia)

Riziko (psychológia) je:
Absolútny racionalizmus

Absolútny racionalizmus je učenie, podľa ktorého poznanie princípov je apriórne, pričom sa prakticky neponecháva miesto skúsenosti. Zástancami absolútneho racionalizmus sú napr. Platón, René Descartes.
Reizmus

Reizmus je filozofická teória T. Kotarbiňského založená na ontológií Stanislawa Lesniewskiho. Podľa tejto teórie sú súcnom len materiálne objekty.
Rekatolizácia

Rekatolizácia môže byť:
Reklama

Reklama (z latinského slova „clamare“ = kričať, volať) je propagácia (publikovanie, podpora, komunikácia) produktu, informácií alebo názorov o výrobku alebo službe, prípadne organizácii, so zameraním na potenciálny trh. Použité prostriedky môžu mať viacero foriem, napr. formu reklamy v médiách alebo priamej reklamy. Osobitným typom reklamy je internetová reklama. Reklama patrí medzi najdôležitejšie časti komunikačného mixu. Je to každá platená forma neosobnej prezentácie a propagácie myšlienok tovaru alebo služieb konkrétnym investorom. 
Reklama podľa cieľa.
Ciele reklamy vychádzajú z rozhodnutia o cieľovej skupine a marketingovom mixe, ktoré určujú, čo by mala reklama v rámci celkového marketingového mixu dosiahnuť.
Cieľová skupina je množina príjemcov, ktorých má reklamná kampaň osloviť. Cieľovou skupinou môžu byť súčasní alebo potenciálni užívatelia výrobku, služby alebo značky, jednotlivci alebo skupiny, ktorí sa rozhodujú o nákupe atp. Charakteristika cieľovej skupiny je základným predpokladom pre ďalší postup stratégie, tj. pre stanovenie toho, čo, akým spôsobom, kedy a kde se bude zdieľať.
Ciele reklamy môžu byť klasifikované podľa jej primárneho účelu – či má reklama informovať, presviedčať, pripomínať alebo porovnávať.
Reklama podľa médii.
Ak daný obchodník využíva niekoľko komunikačných kanálov zároveň, hovoríme o marketingovej kampani.
Internet.
"Podrobnejšie informácie v článku internetová reklama."
Vonkajšia reklama.
Medzi tento typ patria billboardy, pútače, firemné štíty, plagáty atď.
Robenie

Robenie môže byť: