burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Palau Blaugrana

Palau Blaugrana (slovensky: Palác Blaugrana) je viacúčelová športová hala s kapacitou 7 235 miest, nachádzajúca sa v Barcelone, v Katalánsku, v Španielsku. V tejto hale hrá svoje zápasy basketbalový, hádzanársky, hokejový tím na kolieskových korčuliach a futsalový tím FC Barcelona. Palau Blaugrana sa nachádza na Avinguda Arístides Maillol v mestskej časti Les Corts v Barcelone, medzi štadiónom Camp Nou a Mini Estadi.
V čase otvorenia tejto viacúčelovej haly v nej bolo 5 696 miest pre divákov. V roku 1994 prebehlo rozšírenie na 7 334 a neskôr v októbri 2007 na 7 585. V priebehu osemdesiatych rokov dosiahli športové tímy FC Barcelona skvelé výsledky a o halový šport bol zvýšený záujem zo strany fanúšikov, čo viedlo k rozhodnutiu hrávať zápasy v Palau Sant Jordi s kapacitou 17 000 (v rokoch 199092). Táto hala sa však časom ukázala priveľká a aj cestovanie pre fanúšikov na kopec Montjuic spôsobovalo problémy. Preto sa neskôr tímy FC Barcelona v halových športoch vrátili späť do Palau Blaugrana, ktorý má dnes kapacitu 7 235 miest.
V tejto hale boli slávnostne vyvesené dresy niektorých legendárnych hráčov FC Barcelona. Ocenených bolo sedem mužov, basketbalisti Andrés Giménez, Nacho Solozábal a Juan Antonio San Epifanio "Epi" a tiež hádzanári Joan Sagalés, Iñaki Urdangarín, Òscar Grau a Enric Masip.
Počas letných olympijských hier v roku 1992 v Barcelone sa v Palau Blaugrana odohrali zápasy v hokeji na kolieskových korčuliach, jude a taekwonde.
Kagekacu Uesugi

 Kagekacu Uesugi (; * 8. január 1556 – † 19. marec 1623) bol daimjó v období Sengoku a Edo. Bol synom Masakageho Nagao (hlavy klanu Ueda Nagao) a manžel staršej sestry Kenšina Uesugiho. Po smrti jeho otca, bol adoptovaný Kenšinom. 
Po smrti Kenšina v roku 1578, Kagekacu bojoval s ďalším adoptovaným Kenšinovým synom Kagetorom Uesugim o dedičstvo a porazil ho v roku 1578 v bitke pri hrade Ótate (Ótate no Ran). Prinútil Kagetoru spáchať samovraždu a stal sa hlavou klanu Uesugi. Po Ótate no Ran sa Kagekacu oženil so sestrou Kacujoriho Takedu (dcérou Šingena Takedu).
Ako generál Hidejošiho Tojotomiho sa Kagekacu zúčastnil obliehania Odawary, kórejského ťaženia a vyšvihol sa medzi prominentov, keď sa stal členom Rady piatich starších. Pôvodne mal léno v provincii Ečigo o veľkosti 550 000 "koku", Kagekacu dostal léno Aizu, v hodnote 1,2 milióna "koku", keď Hidejoši prerozdelil dŕžavy v roku 1598. Po Hidejošiho smrti, ešte v tom istom roku v dôsledku politických sporov, sa Kagekacu spojil s Micunarim Išidom proti Iejasuovi Tokugawovi.
Dá sa povedať, že ťaženie Sekigahara začalo, aspoň čiastočne, s podielom Kagekacua, ktorý bol prvým daimjóm, ktorý plánoval vzburu proti Tokugawovi. Postavil si nový hrad v Aizu, čím pritiahol pozornosť Tokugawu, ktorý mu poslal do Osaky požiadavku vysvetliť toto správanie. Kagekacu to odmietol a Tokugawa začal plánovať viesť proti nemu armádu o sile 50 000 mužov. Išida a Uesugi dúfali, že zamestnajú Iejasua Tokugawu týmto bojom na severe a bude rozptýlený pri útokoch Micunariho Išidu v Osake a jej okolí. Predpokladajúc takýto plán, Iejasu ostal v Osake, aby sa zaoberal Micunarim a jeho generáli Jošiaki Mogami a Masamune Date mali bojovať proti Kagekacuovi v Tóhoku (na ďalekom severovýchode Honšú, ktorý je hlavným japonským ostrovom). Kagekacu chcel presunúť svoje sily na juh, útočiac na Tokugawu zo severovýchodu, kým Išida ho bude atakovať zo západu, no bol v tomto ťažení veľmi skoro porazený, pri obliehaní svojho hradu Široiši.
Po tejto porážke Kagekacu deklaroval vernosť Tokugawovi a stal sa "tozama" (outsider) daimjó; dostal han Jonezawa s výnosom 300 000 "koku" v regióne Tóhoku. Kagekacu neskoršie bojoval na strane Tokugawu proti klanu Tojotomi v rokoch 1614 – 1615 pri obliehaní Osaky.
Národný park Nockberge

Národný park Nockberge () je národný park v Rakúsku, ktorý sa rozkladá v horskom pásme Nockberge na rozlohe . Od roku 2004 je územie biosférickou rezerváciou. Podľa IUCN nie je Nockberge v kategórií II - Národný park ale v kategórií V - Chránená oblasť.
V sedemdesiatych rokoch sa pôvodne plánovalo s výstavbou veľkého lyžiarskeho strediska. Projekt počítal so 16 lanovkami a vlekmi a približne 3000 hotelovými lôžkami. V roku 1979 sa postavila asfaltová Nockalmstraße. Medzi obyvateľstvom nemal tento plán veľký úspech a z iniciatívy vzišlo dňa 7. decembra 1980 referendum v ktorom 94% zúčastnených vyjadrilo svoj nesúhlas s výstavbou.
Viliam Hýravý

Viliam Hýravý (* 26. november 1962, Ružomberok) je bývalý slovenský futbalista. 
Hrával za Česko-Slovensko, za ktoré odohral 11 zápasov. Bol účastníkom Majstrovstiev sveta 1990.
Na klubovej úrovni hral za BZ Ružomberok, Žilinu, Banskú Bystricu a český klub Baník Ostrava. Jednu sezónu odohral vo francúzskej Ligue 1 za Toulouse FC.
V júli 2009 sa stal trénerom Ružomberka. V tejto pozícií bol do septembra 2009, kedy sa stal asistentom trénera Františka Straku. Od októbra 2009 sa stal trénerom ružomberského béčka.
Národný park Neziderské jazero – Seewinkel

Národný park Neziderské jazero – Seewinkel () je národný park v Rakúsku. Rozkladá sa na východnom pobreží Neziderského jazera a časti Seewinkel na rakúsko-maďarských hraniciach. Národný park bol založený v roku 1993. V roku 1991 bol na maďarskej strane jazera Národný park Fertő–Hanság. Obidve chránené územia tak spolu tvoria viac ako chránenú oblasť. Územie je Ramsarskou lokalitou a územím európskeho významu. Neziderské jazero je zapísané na zozname Svetového dedičstva UNESCO.
Knuthova cena

Cena Donalda E. Knutha (ang. "Donald E. Knuth Prize"), skrátene Knuthova cena (ang. "Knuth Prize") je cena, ktorú udeľuje ACM SIGACT ("Association for Computing Machinery Special Interest Group on Algorithms and Computation Theory") za mimoriadny prínos v oblasti teoretických základov informatiky. Je pomenovaná podľa informatika Donalda Ervina Knutha. 
Knuthova cena sa udeľuje každého jeden a pol roka od roku 1996 a jej súčasťou je finančná suma vo výške 5000 amerických dolárov. V porovnaní s Gödelovou cenou, ktorá sa udeľuje za vynikajúce články, je Knuthova cena udeľovaná skôr za celkový prínos v danej oblasti.
Volker Strassen

Volker Strassen (* 29. apríl 1936, Düsseldorf-Gerresheim, Nemecko) je nemecký matematik a informatik. Začínal s teóriou pravdepodobnosti, ale známy je najmä vďaka svojmu článku o Gaussovej eliminačnej metóde, v ktorom prišiel s prvým algoritmom na násobenie matíc v čase rýchlejšom ako O("n"3). Tento algoritmus je dnes bežne známy ako Strassenov algoritmus. Je držiteľom viacerých vedeckých ocenení, v roku 2008 dostal Knuthovu cenu.
Sojuz 33

Sojuz 33 () bol sovietsky pilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 33 vyštartoval 10. apríla 1979 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Celkovo išlo o deviatu misiu k stanici, ale kvôli zlyhaniu motorov musela byť misia zrušená a posádka sa vrátila na Zem ešte pred spojením. Bolo to prvé zlyhanie motorov Sojuzu počas kozmických operácií. Veliteľom lode bol Nikolaj Rukavišnikov a kozmonaut-výskumník bol Bulhar Georgi Ivanov. Hlavnou náplňou misie bola návšteva kozmonautov a dopravenie lode na návrat základnej posádky stanice na Zem.
Priebeh letu.
Loď odštartovala 10. apríla 1979 večer z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz U. Štart bol úspešný, loď sa dostala na orbitu 194 – 261 km. Po treťom okruhu posádka upravila dráhu na 273 – 330 km nad Zemou. Večer 11. apríla bol zapnutý automatický systém spojenia. Vo vzdialenosti 3 km od stanice však korekčný motor prestal pracovať. Závadu sa nepodarilo ani po konzultáciách s riadiacim strediskom odstrániť a bol rozhodnutý návrat na Zem. K návratu bol využitý rezervný motor a bolo nutné prikročiť i k ručnému ovládaniu riadenia. Neplánovaný zostup odpojenej kabíny bol spojený s preťažením až 10 g, padákový systém však fungoval a kabína s oboma živými kozmonautmi bezpečne pristála na území Kazachstanu (vtedy súčasť ZSSR) zhruba 320 km juhovýchodne od Džezkazganu v noci. Celkový let trval 1 deň a 23 hodín.
Leslie Valiant

Leslie Gabriel Valiant (* 28. marec 1949, Budapešť, Maďarsko) je britský informatik.
Najvýznamnejší je jeho prínos v oblasti výpočtovej zložitosti, ale zaoberá sa aj strojovým učením a neuropočítaním, kde sa zameriava najmä na princípy pamäte a učenia sa. Je tiež autorom konceptu holografických algoritmov. Je držiteľom Turingovej ceny za rok 2010 a Knuthovej ceny za rok 1997.
Hallux valgus

Hallux valgus je štrukturálna deformita kĺbu palca na nohe s vybočením palca navonok od stredu tela a vybočením prvej záprstnej kosti dovnútra. Deformita vzniká na genetickom podklade a je zhoršovaná nevhodnou obuvou, preťažovaním alebo úrazmi.
Deformita je nie vždy bolestivá, často je však súčasťou rozsiahlejšej patologickej prestavby celého predonožia s pridruženými deformitami malých prstov na nohe (kladivkovité prsty, bolesti pod hlavičkami záprstných kostí). Deformita je okrem kostných abnormalít spojená s predĺžením šliach a väzov na vnútornej strane palca a s ich skrátením na vnútornej strane, s vykĺbením drobných kostičiek pod prvou záprstnou kosťou (sezamské kostičky). Okolie kĺbu môže byť zhrubnuté a začervenalé - toto je spôsobené tlakom na vačok (burzu) v okolí kĺbu, ktorá sa môže zapáliť (burzitída).
Liečba.
Hallux valgus sa lieči neoperačne ochrannými vložkami alebo narovnávačmi, ktoré sa nosia počas spánku (tzv. korektory). Ich efektivita je nejednoznačná, podobne nepresvedčivú účinnosť majú aj cvičenia. Operačné riešenie spočíva v uvoľnení skrátených mäkkých tkanív, v prerezaní a posune kostí, alebo v znehybnení kĺbov. Bolo vypracovaných mnoho metód, z ktorých ani jedna nie je univerzálna a ich použitie závisí od druhu deformity. 
Najčastejšie v súčasnosti vykonávané operácie:
Súčasťou každého výkonu je odstránenie časti hlavice prvej záprstnej kosti, ktorá je vysunutá vnútorne a tlačí v topánke.
László Lovász

László Lovász (* 9. marec 1948, Budapešť, Maďarsko) je maďarský matematik, ktorý je známy svojou prácou v oblastiach kombinatoriky a teórie grafov, kde je po ňom pomenovaných viacero matematických konceptov. Je autorom viacerých matematických monografií a učebníc, prevažne v anglickom jazyku. Je držiteľom viacerých vedeckých ocenení, najvýznamnejšími sú pravdepodobne Wolfova cena za matematiku (1999, spoločne s Eliasom Steinom), Knuthova cena (1999) a Gödelova cena (2001, jeden z deviatich ocenených).
Ukulele

Ukulele je strunový nástroj podobný menšej gitare, spravidla 4-strunový, pôvodom z Portugalska. Španielskymi ľoďami sa dostal na Havajské ostrovy, a tu našiel veľkú obľubu aj u domácich obyvateľov. Môže mať sopránové aj tenorové ladenie. Vyrába sa v siedmich verziách: sopraninové (vreckové), sopránové (štandardné), koncertné, tenorové, baritónové, basové a kontrabasové.
Konštrukcia.
Ukulele sa vo všeobecnosti vyrába z dreva, hoci na trhu nájdeme aj nástroje, ktorých časť alebo celé telo tvorí plast či iný materiál. Lacnejšie ukulele sa vyrábajú z preglejky alebo laminovanej drevotrieskovej dosky a často sa medzi nimi nájdu nástroje vybavené hmatníkom a kobylkou z palisandru, orecha či smreku. V súvislosti s ozvučením sú na výber akustické ukulele, ktoré sú ideálne na domáce a sólové hranie, a elektroakustické ukulele vybavené snímačom a často i zabudovanou ladičkou.
Ukulele má najčastejšie tvar číslice osem, ktorým pripomína malú gitaru, ale na trhu badáme aj nástroje s neštandardným tvarom, ako napríklad s výrezom či oválne, pripomínajúce ananás – tzv. "pineapple ukulele" z dielne spoločnosti Kamaka Ukulele Company. Okrem týchto tvarov ešte stoja za zmienku nástroje v tvare pádla a príležitostné štvorcové ukulele, ktoré sa vyrába zo starých drevených škatúľ na cigary.
Tieto nástroje majú často štyri struny, ktoré sa pôvodne vyrábali z ovčích a kozích čriev. Moderné ukulele sú osadené strunami z nylónu a polyméru s mnohými obmenami v použitých materiáloch.
Ladenie.
Najbežnejším ladením štandardného – sopránového – ukulele je ladenie C6, čiže (od hornej struny): G4 – C4 – E4 – A4. Struna G je v porovnaní s očakávaním naladená o oktávu vyššie. Nájdu sa hráči, ktorí uprednostňujú ladenie s „nízkym G“, so spomínanou strunou naladenou o oktávu nižšie: G3 – C4 – E4 – A4. Toto ladenie sa v skutočnosti rovná hre na dolné štyri struny gitary (EHGD) s kapodastrom na piatom pražci.
Pozn.: v tomto texte sa pod pojmom "horná struna" myslí prvá struna zhora pri štandardnom držaní nástroja (ľavá ruka na hmatníku a pravá udiera do strún). V skutočnosti je ale hornou strunou struna, ktorá je pri štandardnom držaní nástroja úplne dole, lebo v hudobnej praxi je zaužívané, že struna, ktorá vydáva vyšší tón (tón s vyššou základnou frekvenciou) je horná struna, a struna vydávajúca nižší tón je dolná struna. Takto je vždy jasné, o ktorú strunu ide bez ohľadu na to, či na nástroj hrá pravák, ľavák alebo je opretá v stojane.
Notový zápis.
Akordy.
Akordy sú univerzálne pre všetky hudobné nástroje, to znamená, že jeden akord znie na dvoch rozdielnych nástrojoch rovnako.
Príklady akordov:
Tablatúra.
"Tablatúra", skrátenie tiež "tab", je špecifický notový zápis, ktorý sa mení s hudobným nástrojom. Tablatúru ukulele tvoria štyri rovnobežné čiary, ktoré predstavujú jednotlivé struny nástroja a sú zobrazené v opačnom poradí, čiže napríklad pri štandardnom ladení sopránového ukulele G-C-E-A patrí dolná čiara hornej (najhrubšej) strune G. Číslice zobrazené na jednotlivých čiarach znamenajú, v ktorom pražci treba stlačiť strunu, aby hráč vylúdil želaný tón či akord.
Noty.
Na ukulele sa dá samozrejme hrať aj podľa nôt.
Christos Papadimitriou

Christos Harilaos Papadimitriou (po grécky Χρίστος Χαριλάους Παπαδημητρίου - Christos Charilaus Papandimitriu) (* 16. august 1949, Atény, Grécko) je grécky informatik, v súčasnosti žijúci a pôsobiaci v USA. Je autorom učebnice "Computational Complexity", ktorá je jednou z najpoužívanejších v oblasti výpočtovej zložitosti, spoluautorom učebnice "Algorithms" a autorom alebo spoluautorom viacerých ďalších vedeckých kníh. Za rok 2002 dostal Knuthovu cenu.
Mihalis Yannakakis

Mihalis Yannakakis (* 13. september 1953, Atény, Grécko) je grécky informatik v súčasnosti pôsobiaci v USA ako profesor na Columbijskej univerzite. Je známy predovšetkým vďaka svojej práci v oblasti výpočtovej zložitosti, databázových systémov, algoritmickej teórii grafov a viacerých iných odvetviach. Je nositeľom Knuthovej ceny za rok 2005.
Nancy Lynchová

Nancy Ann Lynchová (* 19. január 1948, Brooklyn, New York, New York, USA ) je americká informatička a profesorka na MIT. Zaoberá sa predovšetkým distribuovanými systémami a distribuovanými algoritmami. Je držiteľkou viacerých vedeckých ocenení, napríklad Knuthovej ceny (2007) alebo Dijkstrovej ceny (2001 a 2007).
Miklós Ajtai

Miklós Ajtai (* 2. júl 1946, Budapešť, Maďarsko) je maďarský informatik v súčasnosti pôsobiaci v USA, kde pracuje pre IBM. V roku 2003 dostal Knuthovu cenu za jeho viaceré príspevky v oblasti informatiky, vrátane klasického algoritmu triediacej siete, ktorý vyvinul spoločne s Jánosom Komlósom a Endrem Szemerédim. Pracuje tiež v teórii grafov.
Leszek Engelking

Leszek Maria Engelking (* 2. február 1955, Chorzów, Poľsko – † 22. október 2022, Pruszków) bol poľský básnik, spisovateľ, literárny historik a kritik, vysokoškolský pedagóg, prekladateľ a esejista.
Životopis.
Detstvo prežil v Bytome. Absolvoval poľskú filológiu na Varšavskej univerzite (špecializácia: filmový vedec). Jedenásť rokov pracoval ako redaktor časopisu „Literatura na Świecie“. V 2002 obhájil doktorskú dizertačnú prácu o českej Skupine 42 a získal vedeckú hodnosť doktora. Habilitoval sa v roku 2013. V súčasnosti prednáša na Lodžskej univerzite. Prednášal tiež na Varšavskej a Jagelovskej univerzite (Krakov) a na Univerzite Palackého v Olomouci. Od roku 1970 žije v Brwinowe pri Varšave.
Svoje básne, poviedky, preklady, eseje, recenzie a články publikoval v početných časopisoch poľských, amerických, britských, kanadských, českých („Host”, „Literární noviny“, „Moravské noviny”, „Neon“, „Scriptum”, „Světová literatura“) i slovenských („Fragment”, „Mosty“). Je poľským spolupracovníkom amerického časopisu venovaného životu a tvorbe Ezru Pounda „Paideuma”, členom redakčného kruhu českého časopisu „Slavia“, ako aj stálym spolupracovníkom lodžského mesačníka „Tygiel Kultury“; bol stálym spolupracovníkom torunského mesačníka „Przegląd Artystyczno-Literacki” a členom redakčnej rady českého časopisu „Scriptum“.
Dielo.
Preklady.
Prekladá poéziu a prózu z
Preklady básní a poviedok do iných jazykov.
Jeho básne boli uverejnené v prekladoch do angličtiny, bieloruštiny, češtiny, čínštiny, francúzštiny, hornolužičtiny, japončiny, litovčiny, nemčiny, ruštiny, slovenčiny, slovinčiny, srbčiny, španielčiny a ukrajinčiny, poviedky v prekladoch do angličtiny a češtiny.
Thomsonov jav

Thomsonov jav je odovzdávanie alebo odoberanie tepla látkou, v ktorej existuje gradient teploty a prechádza ňou elektrický prúd. Podstatu javu je možné hľadať v existovaní elektrónov s rôznou energiou pozdĺž teplotného gradientu látky a ich presúvaním v látke. Presun je spôsobený vonkajším elektrickým poľom. Pri prechode elektrónov v smere teplotného gradientu, sa elektróny snažia doplniť energiu z okolitého priestoru a látka sa tým pádom ochladzuje. Prechodom látkou proti teplotnému gradientu odovzdávajú energiu a látka sa otepľuje.
Prašná brána

Prašná brána je neskorogotická stavba na rozhraní ulice Na Příkopě a námestia Republiky vedľa Obecného domu naproti domu U Hybernů. Ide o jeden zo symbolov Prahy.
Dejiny.
Pôvodne stála na jej mieste jedna z brán staromestského opevnenia, označovaná "U sv. Ambroža", ktorú neskôr vystriedala brána "Horská". Jej názov nemal nič spoločné s horami – nazývala sa tak podľa toho, že z nej vychádzala dôležitá cesta na Kutnú Horu. Potom, čo staromestské hradby stratili založením Nového Města svoj význam a prestali byť udržiavané, spustla Horská brána natoľko, že sa jej začalo hovoriť "Odraná". Staromestskí konšeli si uvedomovali, že polorozpadnutá stavba robí mestu hanbu o to viac, že v jej blízkosti stál Kráľov dvor, sídlo mladého Vladislava Jagelovského. Rozhodli sa ju zbúrať a na jej mieste postaviť novú, ktorá by viac než zárukou bezpečnosti bola dôstojnou vizitkou Starého Mesta tak ako na opačnom konci Staromestská mostná veža.
Jej výstavba začala v roku 1475 pod vedením murárskeho majstra Václava. Ten však na takto náročnú úlohu podľa mienky konšelov nestačil, a tak ho čoskoro nahradil Matěj Rejsek z Prostějova. Brána, pôvodne nazývaná Nová, bola založená takmer deväť metrov pod úrovňou dnešného terénu a bola vysoká 42 metrov. Stavba však zostala nedokončená, pretože po presťahovaní kráľa Vladislava na Pražský hrad v roku 1483 stratili Staromešťania o jej dostavbu záujem. Preto bola asi len provizórne zastrešená. Postupne stratila akúkoľvek funkciu a dokonca sa uvažovalo o jej zbúraní. Asi od polovice 18. storočia slúžila ako sklad strelného prachu; preto sa jej začalo hovoriť "Prašná". Pri pruskom obliehaní Prahy v roku 1757 značne utrpela a v roku 1799 bola zbavená svojej poškodenej výzdoby. 
Dnešný výzor získala až za pseudogotickej puristickej úpravy v rokoch 1878–1886 pod vedením architekta Josefa Mockera. Ako predloha slúžila podoba Staromestskej mostnej veže. Mocker dal zhotoviť novú dlátkovú strechu s rožnými vežicami a ochodzou a odstrániť hodiny zo začiatku 19. storočia. Dielom jeho prestavby je i sieťová klenba v prejazde, rovnako ako plastická výzdoba brány, ktorá doplnila zvyšky pôvodnej Rejskovej výzdoby.
Súčasnosť.
Dnes je Prašná brána vysoká 65 metrov, vyhliadkový priestor je vo výške 44 metrov a vedie naň 186 schodov. Brána je prístupná verejnosti a jej majiteľom je Hlavné mesto Praha. Vo vnútorných priestoroch je od roku 2007 umiestnená výstava "Kráľov dvor - život v stredovekej Prahe". Usporadúvajú sa tu aj výstavy fotografií.
Everybody

Everybody môže odkazovať na:
Hudobné albumy:
Piesne:
Národný park Kakadu

Národný park Kakadu je chránené územie v Severnom teritóriu, 171 km juhovýchodne od mesta Darwin. Park bol vyhlásený v roku 1981 a v tom istom roku bol zapísaný aj do zoznamu Svetového dedičstva UNESCO. Splnil viaceré kritériá a predmetom zápisu nebola iba prírodná hodnota územia, ale aj kultúrna. Do zoznamu bol zapísaný v roku 1981, v roku 1987 bol zápis rozšírený a následne celé územie parku bolo zapísané v roku 1992.
Opis.
Rozkladá sa na rozlohe 1 980 000 hektárov, pričom má dĺžku 200 km smerom zo severu na juh a 100 km smerov z východu na západ. Pre porovnanie je rozlohou veľký približne ako Izrael, 1/3 Tasmánie alebo polovica Švajčiarska.
V parku sú chránené hlavne tieto jeho prírodné zdroje:
Park obsahuje aj ďalšie zaujímavé miesta; napríklad 200 metrov vysoký vodopád Jim Jim Falls, komunitu domorodcov Oenpelli a skalný útvar Nourlangie.
Priamo vo vnútri parku sa nachádza uránová baňa Ranger, ktorá je jedna z najproduktívnejších na svete. Svoj názov získal park podľa zlej výslovnosti slova "Gagudju", ktoré pochádza z dnes už nepoužívaného jazyka miestnych domorodých obyvateľov, žijúcich v jeho severnej časti. Územie parku je dôležité aj z archeologickej stránky. Je osídlované už viac ako 40 000 rokov. Park je známy pre svoje rozsiahle skalné maľby. V lokalite Ubirr sa nachádzajú kresby, z ktorých väčšina je stará okolo 2 000, no najstaršie až 20 000 rokov.
Darwin (Austrália)

Darwin je hlavné a prístavné mesto Severného teritória v Austrálii položené na pobreží Timorského mora. Je to multikultúrne mesto známe prezývkou "Brána do Ázie". Nachádza sa tu medzinárodné letisko Darwin International Airport a mesto je taktiež východiskovým bodom do Národného parku Litchfield a Národného parku Kakadu. Každé 2 roky sa v Darwine konajú športové hry "Arafura Games".
Dejiny.
Mesto bolo založené v roku 1869 pod názvom "Palmerston". V roku 1911 bolo podľa prírodovedca Charlese Darwina premenované na Darwin. V 20. storočí bolo mesto viackrát zdevastované. V roku 1937 mesto zasiahol ničivý tajfún. V priebehu druhej svetovej vojny mesto Darwin získalo na význame, potom ako bolo až na 2000 obyvateľov evakuavané a bola doň umiestnená posádka 32 000 vojakov spojeneckých vojsk. Dňa 19. februára 1942 mesto bombardovalo 242 japonských lietadiel, ktoré popri skladoch na palivo takmer úplne zničili celé okolie prístavu. Pri útoku zahynulo najmenej 243 civilistov a vojakov. Od založenia štátu ide o prvé bombardovanie na území Austrálie. Pri bombardéroch ide o tie isté stroje, ktoré bombardovali Pearl Harbor. V porovnaní s Pearl Harborom nad Darwinom zhodili podstatne viac bômb i keď sa mestu Darwin pripisuje nižšia vojenská významnosť. V roku 1974 mesto zničil cyklón "Tracy".
Izraiľ Moisejevič Geľfand

Izraiľ Moisejevič Geľfand (, , , ; * 2. september 1913, Okny, Chersonská oblasť, Ruská ríša, dnes Ukrajina - † 5. október 2009, New Brunswick, New Jersey, USA) bol sovietsky (ukrajinský) matematik židovského pôvodu, ktorý koniec svojho života prežil v USA. Mimoriadne dôležitá je jeho práca v oblasti teórie grúp, teórie reprezentácií a lineárnej algebry.
Dlhé roky pôsobil najmä na Moskovskej štátnej univerzite M. V. Lomonosova, po odchode do USA v roku 1989 aj na Rutgers University v New Jersey. Je držiteľom viacerých ocenení, v roku 1978 dostal Wolfovu cenu za matematiku. Zaoberal sa tiež teoretickou fyzikou a cytológiou.
Krásny je svet

Krásny je svet (Schön ist die Welt) je opereta, ktorú skomponoval Franz Lehár. Libreto napísali Ludwig Herzer a Ritz Beda-Löhner. Premiéra sa konala 3. decembra 1930 v Metropol Theater v Berlíne. Opereta je novým prepracovaním staršieho Lehárovho diela "Endlich allein" z roku 1914.
Obsah.
I. dejstvo.
Kráľ posiela svojho syna Georga do Tirolska, aby sa tam oženil s Elisabethou, neterou vojvodkyne Márie Brannkenhorst. Goerg tam cestuje inkognito so svojím adjutantom grófom Saschom Karlowitz. Cestou v horách stretne mladé dievča, ktoré sa mu zapáči, pričom netuší že ide práve o Elisabeth. Pozve ju na nasledujúci deň na túru.
II. dejstvo.
Počas turistickej vychádzky dorazia do chaty, kde počúvajú rádio. Vysielanie je náhle prerušené a zahlásia že sa hľadá nezvestná Elisabetha, ktorá bola naposledy videná s "nejakým horským sprievodcom". Na základe tejto správy Georg pochopí s kým že sa do hôr vybral so svojou nastávajúcou. Vzájomne si vyznajú lásku, Georg však Elisabethe zatiaľ neodhalí svoju totožnosť. Príde však búrka a lavína a preto uviaznu na chate.
III. dejstvo.
V hale hotela Des Alpes už netrpezlivo čakajú pozvaní hostia a šíria sa klebety, že Elisabetha zažila nejaké pikantné dobrodružstvo v horách. Georga s Elisabethou sú privezené letecky z hôr a na všeobecné prekvapenie sa objavujú spoločne. Nič netušiaca Elisabetha vyhlasuje, že si princa nevezme, lebo sa v horách zaľúbila do horského vodcu. Georg konečne odkrýva svoju skutočnú totožnosť a mladému páru už nič nestojí v ceste...
Skladby.
Najznámejšie skladby sú vyznačené hrubým písmom.
Carl Ludwig Siegel

Carl Ludwig Siegel (* 31. december 1896, Berlín, Nemecko – † 4. apríl 1981, Göttingen, Nemecko) bol nemecký matematik, ktorý sa zaoberal predovšetkým teóriou čísel, ale aj diofantickými rovnicami a nebeskou mechanikou. V roku 1978 dostal Wolfovu cenu za matematiku.
Göttingen

Göttingen (po dolnonemecky "Chöttingen") je mesto v Nemecku, v spolkovej krajine Dolné Sasko, ktoré je známe predovšetkým vďaka svojej univerzite ("Georg-August-Universität Göttingen") založenej v roku 1737. Mesto má v súčasnosti cca 130 000 obyvateľov (v roku 2006 129 686), z toho cca 25 000 tvoria univerzitní študenti. Mestom preteká rieka Leine.
Jelgava

Jelgava je mesto v Lotyšsku, cca juhozápadne od hlavného mesta Riga. V roku 2006 malo 66 087 obyvateľov. Nachádza sa v nadmorskej výške iba na pravom brehu rieky Lielupe. Je to najväčšie mesto regiónu Zemgale. Jelgava je známa aj ako bývalé hlavné mesto Kurónskeho a zemgalského vojvodstva, vazala Poľsko-litovskej únie a v rámci Ruskej ríše Kurónskej gubernie až do jej zániku v roku 1919.
Jelgava je železničným uzlom a takisto sídlom leteckej základne. 
Názov Jelgava je pravdepodobne odvodený z livónskeho slova "jālgab", čo znamená "mesto na rieke."
Demografia.
1. januára 2011 mala populácia Jelgavy veľkosť 64 516 obyvateľov.
Radžív Mótvání

Radžív Mótvání (po hindsky राजीव मोटवानी; po anglicky Rajeev Motwani; * 26. marec 1962, Džammú, India – † 5. jún 2009, Atherton, Kalifornia, USA) bol indický informatik žijúci v USA. Za svoj výskum v oblasti teoretickej informatiky a špeciálne za tzv. PCP vetu dostal v roku 2001 Gödelovu cenu.
Jürgen Moser

Jürgen Kurt Moser (* 4. júl 1928, Kaliningrad, Rusko, vtedy Königsberg, Východné Prusko - † 17. december 1999, Zürich, Švajčiarsko) bol nemecký matematik žijúci v USA a vo Švajčiarsku. 
Pracoval najmä v oblastiach diferenciálnych rovníc, dynamických systémov, spektrálnej teórie, nebeskej mechaniky a teórie stability. V roku 1995 dostal Wolfovu cenu za matematiku.
Velence

Velence môže byť:
SA-4

SA-4 (Saturn-Apollo 4) bol štvrtý a posledný test prvého stupňa rakety Saturn I. Bol súčasťou programu Apollo.
Ciele misie.
SA-4 bol posledný test samostatného prvého stupňa rakety Saturn I, všetky ďalšie misie už mali plne funkčný druhý stupeň. Rovnako ako pri predchádzajúcich testoch sa pozornosť zameriavala na tuhosť konštrukcie rakety pri lete. Mala byť prevedená aj simulácia poruchy motorov. Približne 100 sekúnd po štarte sa mal vypnúť jeden z motorov H-1 a riadiaci systém rakety mal automaticky presmerovať palivo do ostatných motorov. Aerodynamický design makety druhého stupňa bol rovnaký, ako budúci druhý stupeň S-IV. To zahrňovalo ventilačné potrubie, kamerové závesy, aerodynamické kryty a antény pre variantu rakety Saturn I Block II.
Priebeh letu.
Štart prebehol podľa plánu a raketa pracovala bezchybne. Po sto sekundách letu bol odstavený motor číslo 5 a riadiaci systém previedol palivo do ostatných motorov. Tento test bol veľmi dôležitý pre neskoršie použitie zväzkov motorov a získané skúsenosti boli zúročené pri misiách Apollo 6 a Apollo 13, kedy došlo k výpadkom motorov. Raketa dosiahla apogeum vo výške 129 kilometrov a rýchlosti 5900 km/h. Pri dosiahnutí apogea boli odpálené spätné rakety na tuhé pohonné látky na spomalenie prvého stupňa a oddelenie druhého. Pri tomto teste sa stupne neoddeľovali, ale rakety boli odpálené ako test ich funkčnosti.
Uhličitan sodný

Uhličitan sodný alebo sóda (Na2CO3) je sodná soľ kyseliny uhličitej. Existuje bezvodá alebo kryštalická forma Na2CO3 · H2O.
Výroba.
Vyrába sa reakciou chloridu sodného s hydrogénuhličitanom amónnym. Vzniknutý hydrogénuhličitan sodný sa zohreje na 270 °C a tým sa tepelne rozloží.
Použitie.
Používa sa na výrobu mydiel, skla, v domácnostiach na zmäkčovanie vody a v textilnom a papierenskom priemysle. Využíva sa na zvyšovanie pH v bazénoch.
Vápno (materiál)

Vápno je stavebný materiál, ktorý sa používa pri príprave malty. K dispozícii je ako tzv. nehasené vápno alebo hasené vápno.
Yalla Yalla

„Yalla Yalla“ je prvým singlom z platinového albumu "Exoterika" speváka Mira Jaroša.
Vznik.
Demo vzniklo v žilinskom byte ešte počas trvania relácie Slovensko hľadá Superstar. Pesničku napísali Miro Valovič a Miro Jaroš. Zároveň to bol Mirov prvý text v hebrejčine. „Yalla“ je slangový, pôvodom arabský výraz s významom „Poďme na to“. V auguste 2005 počas Mirovho pobytu v Tel Avive, kde pracoval na svojom debutovom albume, sa nahrávka dostala do rádií. Niektoré zdroje uvádzajú, že k piesni vznikol videoklip, nikdy však nebol oficiálne vydaný. Na albume "Exoterika" sa však nachádza krátky dokument z nahrávania, v ktorom „Yalla Yalla“ znie ako podmaz. Finálna verzia „Yalla Yalla“ sa nahrala v Herclija Pituach v štúdiach Gerryho Wlodawského.
Lennart Carleson

Lennart Axel Edvard Carleson (* 18. marec 1928, Štokholm, Švédsko) je švédsky matematik. Zaoberá sa predovšetkým harmonickou analýzou. Prišiel tiež s riešením viacerých matematických problémov kombinatorickými metódami. 
Je držiteľom viacerých významných vedeckých ocenení, napr. Wolfovej ceny za matematiku (1992) alebo Abelovej ceny (2006).
SA-2

SA-2 môže byť:
Atle Selberg

Atle Selberg (* 14. jún 1917, Langesund, Nórsko – † 6. august 2007, Princeton, New Jersey, USA) bol nórsky matematik. Zaoberal sa predovšetkým analytickou teóriou čísel, ako aj automorfickými formami, najmä v kontexte spektrálnej teórie. Je nositeľom Fieldsovej medaily (1950) a Wolfovej ceny za matematiku (1986).
SPP

SPP môže byť:
Papája melónová

Papája melónová (iné názvy: papája obyčajná, neformálne: papája, melónový strom; lat. Carica papaya) je strom z čeľade papájovité. Je známy svojimi plodmi označovanými papája. Pochádza z Južnej Ameriky a vzrastom môže dosiahnuť až výšky 10 m.
Charakteristika.
Je to tropická vytrvalá bylina dorastajúca do výšky 2 - 10 metrov. Výzorom pripomína palmu. Papája patrí k jednopohlavným rastlinám, no sú známe aj formy s obojpohlavnými kvetmi. Vyrastajú v pazuche listov.
Plody.
Plod je dutá bobuľa guľovitého, hruškovitého alebo iného tvaru, vzhľadom pripomínajúca melón alebo tekvicu, dorastá do dĺžky až päťdesiat centimetrov a hmotnosti až deviatich kilogramov. 
Pokožka papáje je pevná, žlto - zelená až oranžová. Dužina bobule tvorí 3 - 4 cm hrubú stenu, býva žltá, oranžová až karmínovo červená. Na vnútornej stene plodu je veľké množstvo, až 1000 - 1500 sivo - čiernych asi 0,5 cm veľkých semien obalených šťavnatým kyslastým mieškom.
Papája obsahuje vysoký podiel vitamínov A, B (B1, B2, B3, B6), C a veľké množstvo vápnika, tiež železa, magnézium, fosforu, draslíka a sodíka. Papája ďalej obsahuje aj významný pektín. Biely latex v šupkách nezrelej papáje obsahuje proteolytický enzým "papaín". Papaín sa používa v medicíne, veterinárnej medicíne, v potravinárstve a pod.
Najmä v Indii sa počas tehotenstva a dojčenia neodporúča konzumácia tohto ovocia. Dôvodom je vysoký obsah latexu v nezrelom ovocí. Zrelé ovocie (bez vnútornej časti so semenami) však obsahuje iba malé alebo žiadne množstvo latexu a malé množstvo antinutričných faktorov ako triesloviny, fytát a oxalát a malé množstvo toxikantov benzylglukosinolát a benzylizotiokyanát.
Pestovanie.
Domovom tejto vytrvalej ovocnej byliny sú trópy Strednej Ameriky od Mexika po Kostariku. Odtiaľto sa rozšírila do tropických oblastí celého sveta.
Kapusta obyčajná špargľová

Kapusta obyčajná špargľová alebo brokolica (lat. "Brassica oleracea var. italica"; ďalšie názvy pozri nižšie) je taxón z druhu kapusta obyčajná.
Do tohto taxónu sa niekedy zaraďuje aj brokolica karfiolová alebo jej časť - vysvetlenie pozri v článku brokolica (stonková a karfiolová). Nasledujúci text nezahŕňa brokolicu karfiolovú.
Názvy.
Slovenské názvy sú: kapusta obyčajná špargľová , brokolica, kel špargľový, špargľový kel , kapusta špargľová, špargľová kapusta , brokolica stonková, brokolica výhonková, stonková/výhonková brokolica.
Vedecké názvy sú: Brassica oleracea var. italica , Brassica oleracea var. asparagoides , Brassica oleracea convar. italica , Brassica oleracea skupina Italica , Brassica oleracea Skupina Broccoli , Brassica oleracea Skupina Cymosa , Brassica oleracea cv. group Broccoli , Brassica oleracea subsp. oleracea convar. italica , Brassica oleracea convar. botrytis var. italica , Brassica oleracea ssp. capitata (convar. botrytis) var. italica , Brassica oleracea var. botrytis subvar. cymosa , Brassica botrytis subsp. italica , Brassica cauliflora ssp. simplex , Brassica oleracea var. botrytis (!) , Brassica cretica ssp. botrytis var. cymosa , Brassica oleracea subsp./var. botrytis podskupina cymosa/italica , Brassica oleracea italica 
Rozšírenie.
V starovekom Ríme to bola cenená pochúťka. Do začiatku 20. storočia sa pestovala len v Taliansku a na pobreží Atlantického oceána. Až v 20. rokoch 20. storočia sa dostala do USA a až v 2. pol. 20. storočia aj do západnej a strednej Európy. U nás sa vyskytuje najmä v záhradách.
Charakteristika.
Je to jednoročná alebo dvojročná rastlina. Pestuje sa pre dužinaté stonky s ružicami. Ružice sú najčastejšie zelené, ale môžu byť aj fialové či žlté. Existujú dva typy:
Konzumovať sa dá väčšinou aj hlúb.
Výhodou je, že táto rastlina je málo náročná, pestovateľná aj vo vyšších polohách a bez závlahy. Problémom môžu byť len príliš vlhké a kyslé pôdy. 
Zloženie.
Je to hodnotná zelenina so značným obsahom vitamínu C (80 - 90 mg %), karoténu (0,9 - 1,1 mg %) a najmä vitamínu E (8 mg %). Obsahuje aj sulforafán, ktorý údajne pôsobí proti Helicobacter pylori.
Legenda o Nepočujúcich

Legenda o Nepočujúcich je slovenský dobrodružný film z roku 2009.
Obsah filmu.
Intelektuál "Dávid" so skupinou kamarátov na turistike náhodou našiel vzácny artefakt. S priateľom "Tomášom" sa rozhodne preskúmať artefakt, sa stretne s ambicióznou "Katkou", s ktorou pátrajú spoločne. Tomu chce za každú cenu zabrániť farár s nájomným žoldnierom.
Fig Tree Bay

Fig Tree Bay ("po slov. Zátoka figovníka") je známa vyhľadávaná pláž s jemným svetlým pieskom na juhovýchodnom cípe ostrova Сyprus. Nachádza sa v intraviláne turistického strediska Protaras. Názov miesta je odvodený od stromu figovníka, ktorý tu podľa legendy zasadili prisťahovalci v 17. storočí.
Sojuz 34

Sojuz 34 () bol sovietsky (pri štarte) nepilotovaný kozmický let v rámci programu Sojuz. Sojuz 34 vyštartoval 6. júna 1979 z kozmodrómu Bajkonur k stanici Saľut 6. Loď bola vyslaná, aby umožnila bezpečný návrat základnej posádky stanice na Zem, pretože predchádzajúca misia Sojuz 33 bola neúspešná kvôli zlyhaniu motora. Riadiace stredisko sa rozhodlo prepracovať motor používaný v Sojuze ako dôsledok zlyhania počas misie Sojuz 33 a vrátiť loď z misie Sojuz 32 na Zem nepilotovanú, pretože mala rovnaký motor ako Sojuz 33. Sojuz 34 potom úspešne dopravil posádku Saľutu 6 späť na zem.
Posádka.
Pristála:
Priebeh letu.
Loď odštartovala bez posádky 6. júna 1979 večer z kozmodrómu Bajkonur pomocou rakety Sojuz U. Štart se vydaril, loď sa dostala na orbitu 198 – 270 km.
Výmena lodí.
Pred pripojovacím manévrom sa od Saľutu 6 odpojila zásobovacia loď Progress 6 a krátko nato sa na uvoľnený zadný spojovací uzol pripojila diaľkovo ovládaná loď Sojuz 34. Na druhom uzle bola pripojená staršia loď Sojuz 32, pretože však prekročila povolenú dobu pobytu vo vesmíre, po 5 dňoch od príletu náhradnej lode bez posádky odletela k Zemi.
Návrat na Zem.
Stála posádka použila novú loď prr návrat k Zemi 19. augusta 1979. Pomocou motorov a padákového systému kabína s oboma kozmonautmi pristála na území Kazachstanu 170 km juhovýchodne od Džezkazganu.
Janus (boh)

Jánus alebo Janus (lat. "Ianus") je rímsky boh všetkého začínajúceho, ochranca dverí, brán a prechodov. Podľa povestí bol vraj kráľom v Latínií a založil si hrad na jednom zo siedmich pahorkov, na ktorých bol neskôr vybudovaný Rím; tento pahorok bol po ňom neskôr aj pomenovaný: "Ianiculum". Kto boli jeho rodičia a ani o jeho najstarších božských funkciách nie je nič známe; je možné, že patril k najstarším gréckym bohom. 
K ľudom bol Janus prívetivý: jeho symbolom bola brána a kľúč. Boli mu zasvätené počiatky všetkých vecí, napríklad počiatok dňa, prvý deň mesiaca ("kalendae"), prvý mesiac v roku ("januarius"). Hlavný sviatok mal na nový rok, kde sa ľudia na jeho počesť slávnostne obliekali, vzájomne si blahoželali a posielali si dary. Patrila mu aj modlitba na začiatku každého verejného alebo súkromného diela. 
Janus bol zobrazovaný s dvomi tvárami tak, že zároveň pozeral dopredu aj dozadu. Jeho tvár bola vyrazená na najstarších rímskych minciach (assoch).
Kostol Všetkých svätých (Tvrdošín)

Kostol Všetkých svätých v Tvrdošíne je rímskokatolícky drevený kostol. Pôvodne pochádza z konca 15. storočia (niektoré zdroje uvádzajú koniec 14. storočia) a v 17. storočí bol prestavaný do renesančného slohu. Je najstaršou zachovalou stavebnou pamiatkou mesta.
V interiéri sa nachádza dominantný barokový oltár z konca 17. storočia, neskoro renesančná kazateľnica z roku 1654 s postavami evanjelistov, maľby apoštolov, obraz Svätého Juraja a ostatné domáce maľby.
V roku 1993 bol kostol rekonštruovaný a reštaurovaný a tieto práce boli v roku 1995 ocenené cenou EUROPA NOSTRA. Kostol je národná kultúrna pamiatka a bol zapísaný ako jeden z ôsmich drevených kostolov v slovenskej časti Karpatského oblúka v zozname Svetového kultúrneho dedičstva.
Egil Lejon

Egil Lejon (*?) je nórsky novinár, publicista, prekladateľ a kultúrny organizátor, predstaviteľ Kráľovskej nórskej spoločnosti pre rozvoj, člen Inštitútu spoločenských vied pri Univerzite v Tromsö a prezident nadácie Centra Björnstjerne Björnsona (CBB).
Do nórčiny preložil výber z tvorby slovenského básnika Milana Rúfusa (nar. 1928), ktorý vyšiel pod názvom "Logna lyner, døyvd" („Blýska sa ticho, tlmene“). 
Egil Lejon striedavo žije v Nórsku a na Slovensku.
Zajac (rozlišovacia stránka)

Zajac môže byť:
Zajac

Zajac (lat. "Lepus") je rod cicavcov z čeľade zajacovité.
Ide väčšinou o bylinožravce, ale pri nedostatku potravy sú známe aj prípady požierania mäsa.
Je schopný veľmi rýchleho behu. Sú to bežné stepné živočíchy, majú silné telo, končatiny má prispôsobené na skákanie a beh. Zadné nohy sú podstatne dlhšie ako predné. Umožňujú mu pri úniku pred dravcami v šprinte efektívne kľučkovať. V Európe žijúci zajac poľný ("Lepus europeus") dokáže vyvinúť rýchlosť až 70 km/h.
Zajace sú samotári alebo žijú v pároch. Sú obvykle veľmi plaché. Iba na jar v období párenia, kedy možno pozorovať vzájomné zápolenie medzi samicami ale aj medzi samcami sa zvyknú združovať a vyskytovať vo väčších počtoch. Zajace žijú na poli. V jednom vrhu sa narodí približne 1-4 mláďat záleží od podmienok a okolia.
Jozef Bubenko

Jozef Bubenko (* 21. marec 1951) je bývalý slovenský futbalista a futbalový tréner.
Ako hráč hrával za 1. FC Tatran Prešov, Duklu Banská Bystrica a BSC JAS Bardejov. V roku 1981 získal Slovenský pohár.
Počas svojho trénerského pôsobenia v BSC JAS Bardejov sa mu podarilo dostať tím z tretej ligy do najvyššej súťaže. V rokoch 1996 až 2002 bol trénerom Interu Bratislava. Inter trénoval celkovo v 176 zápasoch a dosiahol viaceré úspechy. Dvakrát sa stal majstrom ligy a dvakrát získal Slovenský pohár (obidve v rokoch 2000 a 2001). 5. júna 2002 podpísal zmluvu s gréckym klubom Panionios Atény. Počas svojho pôsobenia v Panioniose sa dokázal počas dvoch rokov kvalifikovať dvakrát do Pohára UEFA, do mužstva začlenil viacerých slovenských hráčov: Horkého, Ľalíka, Meszároša, Brešku, Oravca a Gáspára. Po sezóne 2003-04 však z rodinných dôvodov svoje pôsobenie v tomto klube ukončil. 
V auguste 2004 sa stal trénerom slovenskej reprezentácie do 21 rokov, kde nahradil trénera Ladislava Jurkemika. Po kvalifikácií na Majstrovstvá Európy do 21 rokov svoje pôsobenie ukončil.
V roku 2005 sa vrátil na lavičku Panioniosu, kde ale vo februári 2006 po zlých výsledkoch odstúpil.
V roku 2006 sa vrátil na Slovensko. Trénoval Spartak Trnava, no po 11-tich zápasoch ho nahradil Jozef Adamec. Od novembra 2006 do februára 2007 bol trénerom Iraklis FC.
V roku 2008 sa stal trénerom gréckeho klubu Olympiakos Volos. 
Počas roku 2010 pôsobil v Iraklise, následne trénoval armenský klub FC Mika. Po 21 rokoch sa opäť stal trénerom klubu 1.FC Tatran Prešov, ktorý sa mu ale nepodarilo zahrániť v najvyššej súťaži. Nasledujúcu sezónu začal v Michalovciach, kde po polke sezóny skončil pre znižovanie finančných nákladov klubu.
Jeho synom je Marek Bubenko, bývalý futbalista Prešova, Nitry, Senca a Trenčína.
Kunihiko Kodaira

Kunihiko Kodaira (; * 16. marec 1915, Tokio, Japonsko - † 26. júl 1997, Kófu, Japonsko) bol japonský matematik. Zaoberal sa predovšetkým algebrickou geometriou a teóriou komplexných variet, je považovaný za zakladateľa japonskej školy algebrickej geometrie. Je nositeľom Fieldsovej medaily (1954) a Wolfovej ceny za matematiku (1984/5).
Hans Lewy

Hans Lewy (* 20. október 1904, Vroclav, Poľsko, vtedy Breslau, Nemecko - † 23. august 1988, Berkeley, Kalifornia, USA) bol nemecký matematik žijúci v USA. Zaoberal sa predovšetkým parciálnymi diferenciálnymi rovnicami. Je nositeľom Wolfovej ceny za matematiku (1984/5).
Mastencová bridlica

Mastencová bridlica, talkit alebo stealit je premenená hornina obsahujúca v prevažnej miere minerál mastenec (talk), okrem neho obsahujú i magnezit alebo dolomit.
Zloženie a vlastnosti.
Podobne ako chloritické bridlice vznikli slabou metamorfózou ultrabázickych hornín, najmä peridotitov. Podstatným nerastom mastencových bridlíc je mastenec, z vedľajších chlorit, sľudy, epidot, amfibol, albit a iné. Prímesi sú tvorené apatitom, magnetitom, magnezitom, dolomitom a ďalšími. Sú bielosivé až biele, niekedy žltkasté i zelenkasté. Štruktúra je zreteľne šupinatá, textúra rovnobežná i všesmerná. Na hmat sú mastné, mäkké a dajú sa rýpať nožom. Mastencové bridlice odpovedajú svojim geochemickým zložením ultrabázickým horninám.
Výskyt.
V Západných Karpatoch sa vyskytujú vo Volovských vrchoch (Gemerská Poloma, Dobšiná, Hnúšťa, Jelšava), teda hlavne v gemeriku ale aj vo veporickom kryštaliniku.
Použitie.
Mastencové bridlice sú jediným zdrojom mastenca. Mastenec je surovina so všestranným využitím vo farmaceutickom, papierenskom, textilnom, chemickom a gumárenskom priemysle, či ako plnidlá do umelých hmôt a pod.
Jean Leray

Jean Leray (* 7. november 1906, Chantenay-sur-Loire, Francúzsko - † 10. november 1998, La Baule-Escoublac) bol francúzsky matematik. 
Zaoberal sa predovšetkým parciálnymi diferenciálnymi rovnicami a algebrickou topológiou. Je nositeľom viacerých vedeckých ocenení, vrátane Wolfovej ceny za matematiku, ktorú dostal v roku 1979.
TSV Bayer 04 Leverkusen

TSV Bayer 04 Leverkusen môže byť:
SA-5

SA-5 (Saturn-Apollo 5) bol prvý štart rakety Saturn I Block II. Rad Block II mal vylepšený prvý a funkčný druhý stupeň vrátane prístrojovej sekcie umiestnenej nad ním. Prvýkrát sa tiež objavujú kýlové plochy na zadnej časti rakety. Išlo o prvú orbitálnu misiu v rámci programu Apollo.
Ciele misie.
Úlohou misie bolo otestovať letové vlastnosti a spoľahlivosť rakety Saturn I Block II. Prevedenie Block II sa líšilo od predchádzajúcej verzie hlavne pridaním plne funkčného druhého stupňa, predĺženými nádržami prvého stupňa a novým navádzacím systémom. Koncepcia zväzku motorov spaľujúcich kvapalný vodík, ktorá je využitá na druhom stupni, mala byť preverená o niekoľko rokov skôr na raketovom stupni Centaur. Projekt mal však dvojročný sklz a prvý štart sa konal mesiac pred SA-5 a koncepcia teda nebola riadne vyskúšaná. Prvý stupeň mal vylepšené motory a predĺžené nádrže, mohol preto byť prvýkrát natankovaný na plánovanú kapacitu paliva. Navádzací systém bol prvýkrát umiestnený na vrchu druhého stupňa. Prvýkrát boli tiež použité kýlové plochy na zvýšenie stability počas letu.
Prípravy pred štartom.
Druhý stupeň bol na Cape Canaveral dopravený v septembri 1963 z testovacieho zariadenia firmy Douglas v Sacramente pomocou upraveného lietadla Boeing 377, ktorý bol kvôli rozšírenému trupu nazývaný "Pregnant Guppy". Kvôli komplexnosti nového stupňa a navigačnej jednotky trvali prípravy na štart až do januára 1964. Počas príprav sa vyskytli problémy s výťahmi na deväťdesiat metrovej podpornej konštrukcii komplexu LC 34, čo spomaľovalo prácu.
Priebeh letu.
Štart bol plánovaný na 27. januára 1964, ale kvôli úniku kvapalného kyslíka bol o dva dni odložený. Ďalší pokus už prebehol bez problémov a raketa úspešne odštartovala. Počas letu bolo do pozemného strediska odoslaných 1183 meraní a raketu sledovalo šesť teleskopov. Do výšky 1000 metrov bola raketa natáčaná kamerami, ktoré sledovali každý jej pohyb. Oddeľovanie druhého stupňa prebehlo bez problémov, spätné rakety spomalili prvý stupeň a ten dopadol do Atlantického oceánu od miesta štartu. Separácia bola filmovaná z kamerových podvesov na prvom stupni a po dopade bol získaný materiál vyzdvihnutý z mora. Zážih druhého stupňa prebehol taktiež bez problémov. Pomocné rakety mu udelili prvotný impulz a všetkých šesť motorov bolo zažihnutých. Zážih pomocných rakiet bol potrebný, pretože v beztiažovom stave môže kvapalné palivo „stratiť kontakt“ s hrdlom palivového vedenia a do motora by tak neprúdilo palivo. Malé zrýchlenie tak vďaka zotrvačnosti spôsobí natlačenie paliva k nasávaniu motora. 
Zážih druhého stupňa trval osem minút. Druhý stupeň vstúpil na eliptickú orbitu a svojou hmotnosťou takmer 17 ton vytvoril rekord v hmotnosti umelého telesa na obežnej dráhe. Celková hmotnosť sa skladala zo samotného druhého stupňa (), prístrojovej sekcie, aerodynamických prvkov () a 9,5 tonového modelu kabíny vyplneného vlhkým pieskom na simuláciu užitočného zaťaženia.
Ciutat Esportiva Joan Gamper

Ciutat Esportiva Joan Gamper je tréningové centrum a futbalová akadémia futbalového klubu FC Barcelona, ktoré je situované v Sant Joan Despí a pokrýva 136 839 m². Toto všešportové centrum bolo otvorené 1. júna 2006, trénujú a hrajú tu svoje zápasy mládežnícke tímy FC Barcelona rôznych kategórií vo futbale, basketbale, hádzanej a futsale, ktoré v minulosti používali štadión Camp Nou, Mini Estadi a Palau Blaugrana.
Prvý futbalový tím FC Barcelona sa do týchto priestorov presťahoval 19. januára 2009. A tak po tridsiatich rokoch prvý tím prestal používať malé ihrisko (známom ako ihrisko La Masia) v priľahlom okolí Camp Nou. Podmienky pre prvý tím sú tu rovnaké ako na Camp Nou a od začiatku sezóny 2009/10 je tu plne funkčný bazén a sauna pre regeneráciu hráčov. 
Pozemok, na ktorom je situované Ciutat Esportiva je iba 4,5 km vzdialené od Camp Nou a s Barcelonou ho spája priama cesta. Ciutat Esportiva napokon stáli 68 miliónov eur, z čoho 25,6 milióna bolo na urbanizáciu oblasti a zvyšných 42,5 milióna boli náklady na jeho výstavbu. V júni 2002 klub predal jeden pozemok a vo 20. februára 2003 druhý, za ktoré obdržal 29,7 a 15,9 milióna eur, ktoré prispeli k pokrytiu nákladov na výstavbu. Zvyšné peniaze vložil do projektu klub a to vo výške 22,5 milióna eur. 
Objekty.
Pavilón má 3 basketbalové tréningové priestory, ktoré sa dajú využívať aj pre hádzanú a futsal. Balkón má kapacitu 472 divákov. Na prízemí sa nachádza 5 šatní a 5 kancelárií + šatne pre trénerov a rozhodcov, miestnosť pre lekárov a zdravotnícky personál a sieň na premietanie. 
Táto budova sa z veľkej časti nachádza v podzemí. Nachádzajú sa v nej nasledujúce miestnosti: recepcia, miestnosť pre tlačové konferencie, 4 kancelárie, zasadačka, 2 šatne pre rozhodcov, trénerov a hostí a šatňa pre profesionálnych futbalistov s telocvičnou. Po presťahovaní prvého futbalového tímu do Ciutat Esportiva, od začiatku sezóny 2009/10 je tu plne funkčný bazén a sauna pre regeneráciu hráčov.