burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Maroš Bančej

Marián Bančej, niekedy aj Maroš Bančej, tiež Maroš M. Bančej, (*4. september 1960 Michalovce, Česko-Slovensko - † 17. júl 2019 Bratislava) bol slovenský spisovateľ, básnik, textár a publicista. Pracoval aj ako redaktor a šéfredaktor časopisov a rozhlasového vysielania. V poslednej etape života bol činný v Národnom osvetovom centre.
Život.
Maroš Bančej sa narodil v Michalovciach, kde aj získal stredoškolské vzdelanie na gymnáziu Pavla Horova. V rokoch 1979 - 1984 študoval na Chemicko technologickej fakulte Slovenskej vysokej školy technickej v Bratislave. Po jej skončení pracoval krátky čas ako robotník - murár, v 1984 - 1985 pracoval vo VÚKI (Výskumný ústav káblov a izolantov) ako výskumný pracovník. V období 1986 - 1987 sa ocitol v robotníckej profesii ako bezpečnostný technik v Slovnafte a v 1988 - 1989 sa stal učiteľom v Sládkovičove.
Po Nežnej revolúcii v 1990 nastúpil na redaktorské miesto v časopise Dotyky, kde postúpil na miesto šéfredaktora a pracoval tam skoro desať rokov, čím sa stalo, že mal určujúci vplyv na témach aj obsahu časopisu. 
Medzi 1994 - 1997 mal ako paralelné zamestnanie funkciu šéfredaktora vo vydavateľstve ARS-LITERA.
Medzi 1993 - 1997 sa v úlohe autora a moderátora podieľal na realizácii televíznej relácie "900 sekúnd o knihách". 
Od roku 1999 pracoval v Slovenskom rozhlase, potom prešiel na pozíciu šéfredaktor Rádia Devín - kultúrneho okruhu verejnoprávneho média. 
Z RTVS odišiel pracovať do Národného osvetového centra.
Maroš Bančej skončil svoju púť životom po vážnej chorobe 17. júla 2019.
Tvorba.
Maroš Bančej začal publikovať svoju tvorbu vo veku devätnástich rokov. Koncom 80. rokov sa už stal básnikom, ktorého uverejňovali v renomovaných médiách, akými boli Literárny týždenník a Dotyky. Jednalo sa, napríklad, o diela „Načo sú nám rodičia”, „Moje najmilšie verše”, „Súradnice”.
Jeho významný knižný debut „Výstrel z motyky” bol kolaboratívnym dielom troch, dnes už významných, básnikov: Joža Urbana, Jána Litváka a samotného Maroša Bančeja. Jedná sa o trojzbierku textov pesničiek v žánri pop-music. Výstrel z motyky má svoj podtitul „Správa o prievane”. Tento debut sa hodnotí ako básnický manifest jednej generácie mládeže, ktorý majú vystihovať Bančejove verše „vôbec nebaví / že máte o nás obavy / či skončíme či neskončíme / dobre". 
V poradí druhá samostatná básnická zbierka „Príliš tesná koža” je z roku 1995. Treťou bola „Vampiriáda”, ktorá sa vymyká z bežnej slovenskej produkcie netradičným výberom démonologických a hororových tém. Štvrtou a zároveň poslednou básnickou zbierkou je „Opičí cirkus” (2016).
&lt;br&gt;
Chrám svätej Bohorodičky Eleusy

Chrám svätej Bohorodičky Eleusy (), známy aj ako Bazilika svätej Bohorodičky Eleusy () je bývalý ranokresťanský a neskôr pravoslávny chrám z obdobia neskorej antiky nachádzajúci sa na severnom okraji historického centra mesta Nesebar v Burgaskej oblasti v juhovýchodnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky a je súčasťou Architektonicko-historickej rezervácie Nesebar.
Názov.
Výraz "Eleusa" je gréckeho pôvodu a preložiť by sa dal ako "nežný/á". Doslovne by sa teda názov chrámu dal preložiť ako "Chrám svätej Bohorodičky Nežnej".
Charakteristika.
Chrám leží takmer na pobreží v najsevernejšej časti polostrova na ktorom sa nachádza historické centrum Nesebaru.
Predpokladá sa, že ide o najstarší nesebarský chrám vôbec.
Časť brehu pri bazilike sa zrútila do mora, čo spôsobilo aj zrútenie severnej lode a severnej časti centrálnej lode chrámu.
Budova bola postavená ako trojloďová bazilika s tromi apsidami a nartexom. Dĺžka budovy bola 28 metrov a jej šírka dosahovala až 18 metrov. Na bočných lodiach chrámu sa tiež nachádzali malé apsidy a to dve na južnej a dve na severnej strane budovy. V nartexe sa pri vykopávkach našlo päť pohrebných miest.
V blízkosti ruín chrámu východne od apsidy sa našli pozostatky stredovekých hrobov z 15. storočia.
Dejiny.
Chrám bol postavený v období neskorej antiky v priebehu 6. storočia. čo je známe vďaka ražbe na tehlách, ktorá vyznačuje panovanie cisára Justiniána, ktorý vládol v rokoch 527565.
Chrám sa spomína ako monastier svätej Bohorodičky Eleusy v certifikátoch cára Ivana Alexandra zo 14. storočia. Je teda zrejmé, že v tom čase bol chrám súčasťou kláštorného komplexu.
V roku 1920 prebehol na mieste rozsiahly arecheologický prieskum.
Dnes sú zvyšky budovy zakonzervovavné a čiastočne zreštaurované a patria k významným pamiatkam mesta.
Hrubá dolina

Hrubá dolina (staršie: Cajlanská dolina , Cajlianska dolina ) je dlhá dolina na území obce Pezinok, vo východných Malých Karpatoch. Tečie ňou Blatina a vedie ňou časť asfaltovej cesty spájajúcej Pezinok s Malackami. Záverom doliny prechádzajú značené turistické chodníky (5103, 8106).
Peaky Blinders

Peaky Blinders bola zločinecká skupina (tzv. pouličný gang) z mesta Birmingham v Anglicku. Bol aktívny na konci devätnásteho a v menšej miere na začiatku dvadsiateho storočia, pred začiatkom prvej svetovej vojny. Peaky Blinders bol jedným z mnohých mestských mládežníckych gangov v tejto ére. Skupinu tvorili hlavne mladí nezamestnaní muži. Svoj spoločenský význam potvrdzovali lúpežou, násilím, politickými vplyvmi a kontrolou hazardných hier. Členovia tohto gangu nosili korporátny oblek, ktorý zahŕňal bundy na mieru, kabáty s manžetami, vesty s gombíkmi, hodvábne šatky, zvonček, kožené topánky a špicaté ploché čiapky. Gang bol vysoko organizovaný s vlastnými hierarchickými systémami.
Držali si moc takmer dvadsať rokov, až do roku 1910, keď boli predbehnutí väčším gangom, Birmingham Boys, vedeným Billym Kimberom. Napriek tomu, že zmizli v tridsiatych rokoch minulého storočia, ich názov „Peaky Blinders“ sa stal slangovým termínom pre akýkoľvek pouličný gang v Birminghame.
Názov pochádza zo žiletiek ktoré nosili ukryté vo svojich čiapkach (vykúkajúce žiletky)
Arménsky chrám svätého Kríža

Arménsky chrám svätého Kríža (, ), známy aj ako Arménsky chrám Surp Hač (, ) je chrám arménskej apoštolskej ako aj arménskej pravoslávnej cirkvi z druhej polovice 19. storočia nachádzajúci sa v južnej časti centra mesta Burgas v Burgaskej oblasti v juhovýchodnom Bulharsku. Má priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
Charakteristika.
Arménsky chrám svätého Kríža leží v južnej časti mesta neďaleko burgaskej železničnej stanice a v tesnom susedstve radnice.
Typovo sa jedná o jednoloďovú monolitickú budovu, ktorá nesie typické znaky arménskej cirkevnej architektúry.
Z vonkajšieho vzhľadu budovy z dôvodu rekonštrukcií nie je úplne zjavný jej pôvodný výzor. Steny budovy sú obložené kamennými doskami, ktoré sú novšie než samotná budova. Veža zvonice bola k chrámu pristavaná až niekoľko rokov po výstavbe budovy samotného chrámu.
Okolo budovy chrámu sa rozprestiera malý park s lavičkami.
Chrám patrí medzi najstaršie a najkrajšie budovy v meste a patrí k hojne navštevovaným pamiatkam.
Chrámový sviatok sa slávi 14. septembra na sviatok Povýšenia svätého Kríža ( alebo ).
Dejiny.
Arménska menšina je na území Burgasu preukazateľne minimálne od roku 1549. Pôvodný arménsky chrám svätého Kríža bol postavený už v roku 1673, táto budova však bola niekoľkokrát zásadne prestavovaná. V roku 1748 postavený na mieste pôvodného chrámu malý drevený chrám.
Chrám v dnešnej podobe bol postavený v roku 1853, čo je známe z nápisu na kameni, ktorý sa nachádza nad vnútornými dverami a taktiež z nápisu, ktorý je na mramorovej časti krstiteľnice. Oficiálne vysvätený bol chrám v roku 1896 archimandritom Vahinangom Sisagianom.
V roku 1970 bol budove priznaný štatút kultúrnej pamiatky.
V rokoch 1972 - 1976 prebehla veľká rekonštrukcia budovy. Bola vymenená strecha, obklady, ako aj inštalácie a zasklené časti.
V roku 1991 bol do parku pred kostolom inštalovaný pamätník arménskej genocídy, ktorý je dielom sochára Hariho Arabiana.
Rekonštrukcia interiéru prebehla v rokoch 2003 - 2008 a týkala sa najmä oltára a stien.
Atari XEGS

Atari XE Video Game System alebo Atari XEGS je herná konzola od spoločnosti Atari vydaná v roku 1987. Založená je na 8-bitovom počítači Atari 65XE a je kompatibilná so softvérom 8-bitových Atari systémov. Vie fungovať aj samostatne ako konzola aj ako plmnohodnotný počítač spolu so svojou klávesnicou. V režime počítača vie použiť väčšinu periférií pre 8-bitové počítače Atari. Atari dodávalo XEGS ako základnú sadu zloženú z konzoly a joysticku a ako de luxe verziu s joystickom, klávesnicou a svetelnou pištoľou.
Podporovali ju nové hry ako napr. Barnyard Blaster a Bug Hunt, a kartridžové porty starších hier, ako Fight Night (Accolade, 1985), Lode Runner (Brøderbund, 1983), Necromancer (Synapse Software, 1982) a Ballblazer (Lucasfilm Games, 1985). 
Používala procesor MOS Technology 6502, 64 kB RAM a rozlíšenie displeja bolo 384 x 240 s 256 farbami. Predchodcom bol Atari 7800 a nasledovníkom Atari Jaguar.
Dd (Unix)

codice_1 je počítačový program s rozhraním pre príkazový riadok, ktorého hlavným účelom je prevod a kopírovanie súborov. Používa sa v Unixe a operačných systémoch unixového typu (napríklad Linux, FreeBSD, Mac OS a ďalšie). 
V Unixe ovládače zariadení pre hardware (napríklad pevné disky) a špeciálne súbory (napr. /dev/zero alebo /dev/urandom), sú v systéme súborov reprezentované rovnako ako normálne súbory; dd môže tiež čítať alebo zapisovať z a do týchto súborov, za predpokladu, že funkcia je implementovaná v ich ovládačoch. Preto môže byť codice_1 použitý pre úlohy, ako je zálohovanie boot sektora pevného disku alebo získania náhodných dát o stanovenej veľkosti. Program codice_1 môže tiež vykonávať presuny dát počas ich kopírovania, a to vrátane zmeny endianity a konverzie do a z ASCII a EBCDIC kódovania textu.
Názov dd je narážka na vyhlásenie DD v Job Control Language (JCL) od IBM, podľa iniciálok „Data Definition“. 
Pôvodne bol codice_1 zamýšľaný na prevod medzi ASCII a EBCDIC. Objavil sa prvýkrát v Unix verzii 5. Príkaz codice_1 je špecifikovaný v IEEE Std 1003.1-2008, ktorý je súčasťou Single UNIX Specification.
Použitie.
Príkaz codice_1 môže byť použitý pre mnoho rôznych účelov. V predvolenom nastavení codice_1 číta zo štandardného vstupu a zapisuje do štandardného výstupu. Toto správanie je možné meniť pomocou if (vstupný súbor) a of (výstupný súbor).
Prenos dát.
codice_8 môže duplikovať dáta naprieč súbormi, zariadeniami, diskovými oddielmi a zväzkami. Dáta môžu byť vstupom či výstupom do a z každého z nich. Počas prenosu môžu byť dáta menené pomocou parametra conv.
Parameter noerror programu oznamuje, že používateľ chce pokračovať, pokiaľ sa objaví chyba.
Prepísanie disku.
Z bezpečnostných dôvodov je niekedy nutné vyradený disk kompletne prepísať.
Príkaz codice_1 môže byť použitý k prepisu disku zápisom núl takto:
Iný spôsob je prepis disku pomocou zápisu náhodných dát:
Parameter bs = 4k znamená čítanie a zápis 4 kb zároveň. Prepísanie disku náhodnými dátami bude vždy trvať dlhšie, než prepis nulami, pretože náhodné údaje musia byť vygenerované. Na väčšine moderných diskov prepis nulami zamedzí budúcej obnove dát.
Alternatívou pre túto úlohu sú programy shred a wipe, ktoré sú prítomné v mnohých linuxových distribúciách.
Benchmarking výkonu disku.
Benchmark test disku a sekvenčná analýza systémového výkonu čítania a zápisu pre bloky o veľkosti 1024 bajtov:
Generovanie súboru s náhodnými dátami.
Na vytvorenie súboru zo 100 náhodných bajtov pomocou /dev/random:
Gangster

Gangster môže byť:
Stará Blatina

Stará Blatina je (podľa ÚGKK SR od roku 2009) názov vodného toku, ktorý sa začína južne od Pezinka v mieste styku Šúrskeho kanála, Blatiny (v užšom zmysle) a Viničianskeho kanála a ktorý sa končí ústím do Čiernej vody na severovýchodnom okraji rezervácie Šúr. Staršie sa uvádzal buď ako južná, koncová časť Blatiny (takto napr. podľa ÚGKK SR do roku 2009) alebo sa uvádzal pod názvom Šúrsky potok (napr. na mapách Slovenskej kartografie). Pred výstavbou Šúrskeho kanála (1941 – 1943) každopádne išlo o južnú, koncovú časť vtedajšej Blatiny (ktorá sa mimochodom historicky niekedy považovala len za časť Čiernej vody), ale tok dnešnej Starej Blatiny bol vtedy ešte neregulovaný, takže sa nenachádzal úplne presne na tom istom mieste ako dnes.
Pištoľník (človek)

Pištoľník je označenie muža z Divokého západu, ktorý si získal povesť, že je nebezpečný s pištoľou. Označenie vzniklo v 20. storočí a používa sa v literatúre a filme.
Pôvod pojmu.
Amatérský etymológ Barry Popik vystopoval, že termín „pištoľník“ (angl. "gun slinger" či "gunslinger") pochádza z westernového filmu "Drag Harlan" z roku 1920. Slovo čoskoro prijali ďalší autori westernov, napríklad Zane Grey, a stalo sa bežne používaným.
Použitie.
Termín sa často používal pre mužov, ktorí sa nechávali najímať na zabíjanie alebo pôsobili na rančoch v územných bojoch, za ktoré dostávali „žold“. Iní, ako Billy the Kid, boli notorickí banditi, ďalší zase muži zákona, ako napríklad Pat Garrett a Wyatt Earp. Pištoľníkom môže byť bandita, lupič či vrah, ktorý využíva divočiny v pohraničí, kde sa skrýva a podniká pravidelné útoky na vznešenú spoločnosť. Pištoľník mohol byť tiež štátny agent, archetypálne osamelý pomstiteľ, častejšie však šerif, ktorého úlohou bolo čeliť zločincovi a predviesť ho spravodlivosti, alebo častejšie ju osobne vykonať. Označenie sa často chybne používa v historických popisoch mužov zabitých pri prestrelkách. Napríklad obete v Prestrelke pri O. K. Corrale, Billy Clanton, Frank McLaury a Tom McLaury boli označovaní ako „pištoľníci“, aj keď boli len kovbojmi a rančermi – prestrelka bola ich prvá a jediná.
Pištoľník

Pištoľník môže byť:
Zúrivo, nežne, svoj...

Zúrivo, nežne, svoj... je kniha - výber z poézie Jozefa Urbana, ktorú zostavil a básne vybral iný slovenský básnik Maroš M. Bančej. Obsahuje básne, hudobné texty, rozhovory so súputníkmi Jozefa Urbana. Rozhovory uskutočnil a publikoval tiež básnik Bančej. Publikácia obsahuje dobový fotomateriál osobností, ich vyjadrenia a spomienky na Joža Urbana. 
Knihu vydalo vydavateľstvo public promotion s.r.o. Keďže hlavným sponzorom vydania je juhokórejská firma, predhovor zostavovateľa je okrem slovenčiny v angličtine a kórejčine.
Ataka-V

Ataka-V (v kóde NATO: AT-9 Spiral-2) je riadená raketa vzduch-zem, určená na ničenie moderných tankov, obrnených vozidiel, systémov protivzdušnej obrany, ale je schopná zasiahnuť aj vzdušné ciele letiace v malých výškach nízkou rýchlosťou.
Nosičom rakety sú bojové vrtuľníky Mi-24VM, Mi-35, Mi-28N, Ka-29, Ka-52.
Vznik a vývoj.
Raketa systému Ataka-V bola vytvorená na základe rakety 9M114 systému Šturm-V. Ataka-V však je poháňaná silnejším motorom, ktorý umožnil predĺžiť dostrel a vybavená silnejšou hlavicou s väčšou priebojnosťou.
Koncom 90. rokov 20. storočia prešli vrtuľníky Mi-24V modernizáciou, v rámci ktorej mali integrované nové rakety Ataka-V a Igla-V. Vrtuľník s modernizovaným komplexom výzbroje bol označený Mi-24VM (exportná verzia je označená Mi-35M).
Konštrukcia.
Raketa má dĺžku a priemer trupu . Je vybavená sklopnými krídlami, ktoré majú po odklopení rozpätie . Jej štartovacia hmotnosť je , z čoho pripadá na bojovú časť. Dosahuje maximálnu rýchlosť letu /s). Maximálna výška, z ktorej môže byť vystrelená, je . 
Raketa je navádzaná poloautomatickým rádiovo povelovým systémom Raduga III. Zameriavací systém Tor, pozostávajúci z laserového diaľkomeru a optického systému (televízny a infračervený kanál), umožňuje použitie rakiet vo dne i v noci. 
Potom, čo sa posádka vrtuľníka rozhodne vypustiť raketu, navigátor (operátor) označí na monitore cieľ a stlačí tlačidlo štart. Výsledkom je, že laserový diaľkomer automaticky zmeria vzdialenosť k cieľu a na multifunkčnom displeji prezentuje získané údaje. Pilot nasmeruje vrtuľník tak, aby cieľ zostal označený v štvorcovom poli. Obsluha kontroluje, či je cieľ správne zameraný, a ak je to potrebné, vykoná korekciu ovládacími pákami. Keď sa vrtuľník priblíži dostatočnú vzdialenosť, digitálny počítač vyšle na multifunkčný displej informáciu o tom, že cieľ je v dosahu. Následne môže operátor vypustiť raketu. Počas jej letu dohliada operátor na to, aby bol cieľ pevne zameraný. Ak je to potrebné, vyrovnáva polohu štvorcového poľa pomocou ovládacích pák, až kým nie je cieľ zasiahnutý.
Najvyššia účinnosť použitia rakety Ataka je na vzdialenosť od . Pravdepodobnosť zásahu na vzdialenosť je 65 - 90%.
Hutta

Hutta je priezvisko najčastejšie sa vyskytujúce v Nemecku, Česku, Poľsku a na Slovensku. Pochádza zo starohornonemeckého slova „"hutta"“, ktoré v prenesenom zmysle znamená aj chata, skrývať sa, chrániť. Od koreňa vyššie uvedených slov je možné odvodiť aj nasledujúce významy ako zakrytie, skrývanie alebo ochrana, ako je tomu aj v koreni staronemeckého slova „"huotan"“. V angličtine je príbuzné slovo „"hide"“ - schovať.
Podľa niektorých prameňov vznikol termín Hutta nielen odvodením z prastarého slova „"hutta"“ alebo „"hutten"“, ktoré znamenalo kryť sa a chrániť, ale aj zo slova „"Hutte"“, ktoré znamená stráž, strážny post. Z koreňov slova „"huete"“, „"huot"“ si odvodil šľachtic a humanista Ulrich von Hutten svoje rodinné meno a zdôrazňoval jeho význam v zmysle ochrancu hraníc.
Heraldický základ priezviska.
Za zmienku stojí, že "Huttast, hodast, huttost" bol nielen v heraldike nahrádzaný symbolom klobúka. Klobúk znamenal symbol slobody a panstva spojeného s prenosom majetku a léna. V heraldickom vyobrazení, najmä na náhrobných kameňoch franských kmeňov (región v dnešnom Nemecku), sa symbol klobúka používal veľmi často ako rodinný symbol.
Príbuzné priezviská prameniace z rovnakého slovného základu.
V nemecky hovoriacom priestore je časté príbuzné priezvisko Hutten alebo Hutter. V anglicky hovoriacom svete sa možno stretnúť s variáciou v podobe priezviska Hutton alebo Hatton. Tieto priezviská majú podobný koreň a základ ako priezvisko Hutta. Tento typ priezviska sa rozšíril pravdepodobne v dôsledku komplikovaného osídlenia európskych krajín.
Najčastejšie geografické rozšírenie výskytu priezviska.
V súčasnosti je priezvisko Hutta svojim výskytom najrozšírenejšie v Nemecku, Rakúsku, Česku, Slovensku a Poľsku. V dôsledku emigrácie z Európy do Ameriky je možné nájsť nositeľov tohto priezviska aj v Spojených štátoch.
Historická zmienka o pôvode priezviska Hutta.
O pôvode a príbuznosti tohto priezviska existuje najviac prameňov z historických dokumentov a moderných monografií zaoberajúcich sa známym nemeckým šľachticom a reformátorom Ulrichom von Hutten.
„Nemalo zostať bez povšimnutia, že v Braunau am Inn existovala rodina z radov Reichsministerialen s podobne znejúcim menom Hutta.“
„V roku 1157 sa stal svedkom darovania kláštora Ranshofen istý Albert von Hutta.“
„Konrad von Hutta je v roku 1150 Eigenmann z Arbingenu.“
„Wichero von Hutta sa stal okolo roku 1220 Ministerialis ducis Bawarie, tzn. služný vojvoda z Bavorska.“
Obec s názvom Hutta.
Historickým vývojom vzniklo z tohto priezviska aj geografické označenie malej obce s názvom Hutta, ktorá sa v priebehu dejín vyvinula z bývalého rytierskeho dvora, a ktorá sa nachádzala v Západnom Prusku (nem. Westpreußen) a organizačne spadala pod Landkreis Graudenz a Regierungsbezirk Marienwerder.
Hydromechanika

Hydromechanika alebo mechanika kvapalín je časť mechaniky tekutín, ktorá sa zaoberá skúmaním kvapalín v pokoji ako aj v pohybe.. Rozdeľuje sa na hydrostatiku, hydrodynamiku a hydrauliku. 
Hydrostatika.
Hydrostatika skúma správanie kvapalín, ktoré sa vzhľadom k ohraničenému priestoru (nádobe) nepohybujú. Skúma sily vonkajšie - pôsobiace na tekutinu a vnútorné - vznikajúce v dôsledku vzájomného pôsobenia častíc. 
Hydrodynamika.
Hydrodynamika skúma dynamiku a kinematiku pohybujúcich sa kvapalín.
Hydraulika.
Hydraulika rieši aplikáciu základných zákonov mechaniky tekutín na riešenie praktických úloh.
Ľadová triešť

Ľadová triešť (iné názvy: ľadová drvina, drvený ľad, nesprávne: "ľadová drť" ) je buď všeobecne rozdrvený ľad na konzumáciu, alebo špecificky veľmi studený nápoj, ktorého základom je voda vo forme ľadu - rozdrvený ľad, ochutený sirupom, ovocnými šťavami, ako aj cukrom. Pre svoju nízku teplotu je obľúbený ako osvieženie v horúcom období.
Dá sa kúpiť v kaviarňach, cukrárňach, šalátových baroch, čerpacích staniciach a ďalších obchodoch.
Spôsob prípravy.
Základom ľadovej triešte je rozmixovaný ľad. Do ľadu stačí pridať požadovanú príchuť formou rozmixovaného ovocia, sirupu, alkoholu alebo napríklad rozmixovanej zeleniny. Ľadovú triešť je možné vyrobiť pomocou mixéru, ale v profesionálnych prevádzkach sa používa výrobník ľadovej triešte.
Ľadová drť sa podáva v pohári a pije sa so slamkou.
Roland Galčík

Roland Galčík (* 30. júl 2001) je profesionálny slovenský futbalista hrajúci za slovenský klub FK Železiarne Podbrezová.
Klubová kariéra.
FK Železiarne Podbrezová.
Galčík debutoval za A-tím Podbrezovej 20. októbra 2018 v zápase 12. kola Fortuna ligy proti Dunajskej Strede. Podbrezová prehrala vonku 2–3. Galčík odohral posledných 5 minút stretnutia. Prvý gól za Podbrezovú strelil 19. júla 2019 v zápase 1. kola 2. ligy doma proti FC Košice. Galčík odohral celý zápas a v 90. minúte rozhodol o výhre 2–1.
Bourbon

Bourbon môže byť:
Gong

Gong môže byť:
Štátna cesta 222 (Maďarsko)

Štátna cesta 222 (, ) je len 172 metrov dlhá hlavná cesta v Maďarsku, ktorá spája Balážske Ďarmoty a Slovenské Ďarmoty. Na slovenskej strane pokračuje ako II/527A.
Pezinské kúpele

Pezinské kúpele (iné názvy: kúpele v Pezinku, Pezinské železité kúpele, Železité kúpele (v Pezinku); historické názvy: Pezinský kúpeľ, Železný kúpeľ (v Pezinku), Železné kúpele (v Pezinku); nem. "Bösinger Bad", "Bad Bösing", "Bösinger Eisenbad"; maď. "Bazinfürdő", "Bazini Vasfürdő" ) sú zaniknuté železité kúpele na okraji historickej obce Cajla, dnes už mestskej časti Pezinka. V ich areáli bola v 20. rokoch 20. storočia zriadená psychiatrická nemocnica, neskôr prestavená do podoby dnešného areálu Psychiatrickej nemocnice Philippa Pinela.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o týchto kúpeľoch pochádza z roku 1590. Pôvodné drevené budovy kúpeľov dalo mesto prestavať v roku 1777 na moderné kúpele s potrebným vybavením. Voda mala podľa vtedajších lekárov výborné vlastnosti pri kožných ochoreniach, ale aj kĺbových. Vtedajśí mestský lekár J. J. Torkoš o nej povedal, že 
Už len tento výpočet liečivých vlastností vysvetľuje prečo boli Pezinské kúpele jedny z najobľúbenejších kúpelov v Uhorsku. Táto popularita im ale neprinášala len slávu ale aj celkom slušný príjem do mestskej pokladnice. 
Zánik.
Kúpele zanikli po prvej svetovej vojne v roku 1923. Budovy sa neskôr stali súčasťou Afilovaného ústavu bratislavskej klinky pre duševne chorých (dnes Psychiatrická nemocnica Philippa Pinela). Koncom 20. storočia boli zrekonštruované a v súčasnosti aj s okolím chátrajú.
V populárnej kultúre.
Exteriér budovy sa objavil vo filme "Sviňa" ako fiktívne resocializačné centrum na Handlovskej ulici v Pezinku.
Čo dom dal

Čo dom dal je štúdiový album, ktorý v roku 1993 vydalo hudobné vydavateľstvo Arta slovenskému gitaristovi Andrejovi Šebanovi.
Rákociovské povstanie

Rákociovské povstanie (staršie: "rákócziovské povstanie", "rákóczyovské povstanie", "rákocziovské povstanie", "rákoczyovské povstanie", "rákóciovské povstanie" [o pravopise pozri článok Rákoci]) alebo Rákociho povstanie (staršie: "Rákócziho povstanie", "Rákóczyho povstanie", "Rákocziho povstanie", "Rákoczyho povstanie", "Rákóciho povstanie") môže byť:
Poznámka: Tvar Rákociho (resp. staršie pravopisné varianty uvedené hore v zátvorke) povstanie sa najčastejšie vzťahuje na Povstanie Františka II. Rákociho (išlo o najväčšie z uhorských protihabsburských povstaní).
Mumford &amp; Sons

Mumford &amp; Sons je britská rocková hudobná skupina, ktorá vznikla v roku 2007. Členovia kapely sú Marcus Mumford (sólový spev, elektrická gitara, akustická gitara, bicie), Ben Lovett (spev, klávesy, klavír, syntetizátor), Winston Marshall (spev, elektrická gitara, banjo) a Ted Dwane (spev, basová gitara, kontrabas). 
Doteraz vydali štyri štúdiové albumy a tri koncertné albumy. Album "Sigh No More" získal ocenenie Brit Award v roku 2011 za najlepší album, album "Babel" získal 8 nominácií na ceny Grammy. Skupina tiež získala cenu Brit Award za najlepšiu britskú skupinu v roku 2013.
Andrej Šeban Band...

Andrej Šeban Band... je štúdiový album, ktorý v roku 1997 vydalo hudobné vydavateľstvo OPUS slovenskému gitaristovi Andrejovi Šebanovi.
Ovad hovädzí

Ovad hovädzí (lat. "Tabanus bovinus") je bodavý hmyz hnedej až tmavo hnedej farby z čeľade múch ovadovité. 
Bodajú iba samičky, živia sa tak krvou, ktorá je zdrojom bielkovín na produkciu vajíčok. Krv samičky cicajú prevažne dobytku (kone, hovädzí dobytok, ovce), divokej zveri, ale sú schopné prisať sa i na človeka. Samce sa krvou neživia a konzumujú predovšetkým nektár.&lt;br&gt;
Larva ovada dorastá do veľkosti 20 až 25 milimetrov. V dospelého jedinca sa vyvinie za 3 týždne. Dožíva sa 1 roku.
Milión bohov

Milión bohov je štúdiový album, ktorý v roku 1999 vydalo hudobné vydavateľstvo Watt slovenskému hudobnému zoskupeniu Šeban - Rózsa - Buntaj.
Zoznam skladieb.
CD 1 - Milión bohov
CD 2 - Live
Obsadenie.
CD 1
CD 2
Kamakura (album)

Kamakura je štúdiový album, ktorý v roku 2000 vydalo slovenské hudobné zoskupenie Šeban - Rózsa - Buntaj.
Bezvetrie (album)

Bezvetrie je štúdiový sólový album, ktorý v roku 2000 vydalo hudobné vydavateľstvo Universal slovenskému gitaristovi Andrejovi Šebanovi.
Trolejbusová doprava v Poti

V Poti, menším gruzínskom meste, bola do roku 2004 v prevádzke trolejbusová doprava.
Prvé trolejbusy sa v Poti rozbehli 9. mája 1981, išlo o jednou z najmladších trolejbusových prevádzok v krajine. Najväčšej dĺžky dosiahla sieť v roku o desať rokov neskôr (1991), kedy boli v prevádzke dve linky v celkovej dĺžke 18 km; prevádzku na nich zabezpečovalo 12 trolejbusových vozov. Na konci 20. storočia, v roku 1999, obsluhovali tieto dve linky už iba dva vozy. V roku 2002 už bola prevádzková iba jediná linka medzi centrálnym parkom, vozovňou a osadou pri Čiernom mori, ktorej prevádzka bola zastavená v decembri 2004.
Okrem vozov ruskej výroby ZiU-9 boli do Poti dodané aj trolejbusy z česko-slovenského podniku Škoda Ostrov. Išlo o dva vozy Škoda 14Tr, ktoré boli dodané v druhej polovici 80. rokov 20. storočia. Počas 90. rokov ale bol zakúpený aj minimálne jeden trolejbus Škoda 9Tr, pôvodne prevádzkovaný snáď v inom gruzínskom meste. Na začiatku 21. storočia bol vozový park kompletne vymenený: prevádzkové česko-slovenské vozy 14Tr a 9Tr (po jednom kuse) boli nahradené troma, pôvodom aténskymi trolejbusmi ZiU-682 ruskej výroby.
Trolejbusová doprava v Ozurgeti

V Ozurgeti, malom gruzínskom meste, bola do roku 2006 prevádzkovaná trolejbusová doprava.
Otvorenie miestnej trolejbusovej siete prebehlo 29. novembra 1980 a počas desiatich rokov tu bolo v prevádzke 22 trolejbusov na štyroch linkách, čo bol najväčší rozsah trolejbusovej dopravy v Ozurgeti. Po občianskej vojne, ktorá v Gruzínsku prebehla medzi rokmi 1992 a 1993, zostala v prevádzke iba jediná linka, ktorú obsluhovalo šesť trolejbusov. Preprava na tejto poslednej linke bola ukončená v januári 2006.
Vozový park v Ozurgeti bol tvorený najmä trolejbusmi ruskej výroby typu ZiU-9. Okrem nich ale boli v prvej polovici 80. rokov dodané dva vozy Škoda 14Tr. V roku 2003 bol tiež zakúpený jeden ojazdený trolejbus Škoda 9Tr z Poti.
Vodnopólová extraliga mužov 1998/99

Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 1998/99 bol v poradí 7. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). Počet účastníkov sa oproti minulej sezóne zvýšil o 2 tímy. Piatykrát získalo titul družstvo KVP NCHZ Nováky, ktoré vo finálovom dueli zvíťazilo nad Sláviou UK Bratislava.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne mierne obmenil. Súťaž sa skladala z troch častí. V základnej časti odohrali družstvá zápasy systémom každý s každým jedenkrát doma a vonku. Všetky družstvá potom postúpili do nadstavbovej časti, najlepšie 4 do skupiny o 1.4. miesto a zvyšné do skupiny o 5.8. miesto. Nadstavbová časť sa odohrala formou 4 turnajov; každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom sa započítavali aj body zo základnej časti. Po odohraní nadstavbovej časti nasledovalo pre družstvá v skupine o majstra play-off, ktoré sa hralo na dve vyhrané stretnutia. 
Účastníci.
Pozn.: Slovan Istrochem Bratislava, ktorý skončil v minulej sezóne na 5. mieste, sa do súťaže neprihlásil.
Výsledky.
Nadstavbová časť.
Skupina o 5.7. miesto.
Pozn.: Družstvo Slávia UVL Košice nenastúpilo do nadstavbovej časti.
Zoznam filmových článkov/Ö

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 1 článok. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ös.
Österreichischer Rundfunk
Runkľa

Runkľa (iné názvy: runkla, rumkla, rungľa, rumpľa) môže byť ľudovo:
Mun Čä-in

Mun Čä-in (hangul: 문재인, Hanča: 文在寅, anglický prepis: Moon Jae-in; * 24. január 1953, Goče, Kórejská republika) je juhokórejský politik, v rokoch 2017 až 2022 12. prezident Južnej Kórey. Bol zvolený po obžalobe Pak Kun-hje ako kandidát Demokratickej strany Kórey.
Železničná stanica Kostoľany nad Hornádom

Železničná stanica Kostoľany nad Hornádom je železničná stanica v Kostoľanoch nad Hornádom. Leží na tratiach Žilina – Košice 180 a Košice – Muszyna 188. Stanica je elektrifikovaná jednosmernou sústavou 3 kV.
Doprava.
Stanica má 5 dopravných a 3 manipulačné koľaje. Stanica má pokladňu ZSSK vydávajúcu vnútroštátne lístky.
Dejiny.
Koľajisko starej železničnej stanice slúži manipulačným účelom. Výstavba Košicko-bohumínskej železnice zvýšila význam obce. Počas Slovenského štátu boli Kostoľany hraničnou obcou, Košice už boli súčasťou Maďarska. V roku 1960 boli Kostoľany spolu s Malou Vieskou a Tepličanmi spojené do obce Družstevná pri Hornáde. Obec sa osamostatnila k 1. januáru 2003. Názov Družstevná pri Hornáde stanica neisla do GVD 2004/05.
Železničná stanica Červená Skala

Železničná stanica Červená Skala je železničná stanica v Červenej Skale, miestnej časti Šumiaca. Leží na tratiach Banská Bystrica – Červená Skala 172 a Červená Skala – Margecany 173. Stanica nie je elektrifikovaná.
Doprava.
Stanica má 4 dopravné a 2 manipulačné koľaje. Stanica nemá otvorenú pokladňu ZSSK.
Dejiny.
Stanica bola otvorená 28. novembra 1903 spolu s traťou Brezno – Halny – Červená Skala. Miestna časť Červená Skala patrí do obce Šumiac od roku 1960.
Trolejbusová doprava v Gori

V gruzínskom meste Gori bola v prevádzke trolejbusová sieť.
Prvé trolejbusy vyšli v Gori na pravidelnú linku 30. apríla 1972. Ešte v novembri toho istého roku bola sprevádzkovaná linka č. 2, k začatiu prevádzky na linke 3 došlo v roku 1979, kedy bola tiež otvorená nová vozovňa na kraji mesta s manipulačnou tratou (do tej doby bola využívaná iba odstavná plocha). Vrcholom trolejbusovej dopravy v Gori bol rok 1981, kedy boli v prevádzke štyri linky. V roku 2006 boli v prevádzke už len dve linky, ktoré navyše neboli nijako prepojené. Začiatkom roku 2010 premávali trolejbusy len na linke č. 2, ktorá bola obsluhovaná 5-6 vozidlami. Kvôli nedostatku finančných prostriedkov a zlému stavu trolejbusov bola prevádzka 29. marca 2010 zastavená.
Vozový park tvorili v minulosti predovšetkým trolejbusy česko-slovenskej výroby typu Škoda 9Tr (v trojdverovom aj vo dvojdverovom prevedení), ktorých bolo do Gori dodaných celkovo 22. V 80. rokoch 20. storočia ich nasledovali ešte tri vozy Škoda 14Tr. V 90. rokoch boli zakúpené dva ruské trolejbusy ZiU-9, v roku 2006 bol vozový park doplnený o tri vozy ZiU-682 (modernizovaná verzia ZiU-9), ktoré boli pôvodne v prevádzke v Aténach. V roku 2006 bolo v prevádzke 12 vozov.
Geraint Thomas

Geraint Howell Thomas (* 25. máj 1986, Cardiff, Wales) je waleský cyklista. V rokoch 2008 a 2012 bol členom víťazného tímu na letných olympijských hrách. V roku 2018 zvíťazil na pretekoch Tour de France, a to za Team Sky. Ďalej zvíťazil napríklad v pretekoch E3 Harelbeke (2015), Paríž-Nice (2016) a Critérium du Dauphiné (2018). V roku 2009 získal Rad britského impéria. Roku 2014 bol zvolený waleským športovcom roka.
Železničná stanica Slovenská Ľupča

Železničná stanica Slovenská Ľupča je železničná stanica v Slovenskej Ľupči. Leží na trati Banská Bystrica – Červená Skala 172. Stanica nie je elektrifikovaná.
Doprava.
Stanica má 3 dopravné a 1 manipulačnú koľaj a dva nástupištia. Zo stanice vedú štyri vlečky: Biotika, a.s., Poľnonákup Slatina, a.s., Správa štátnych hmotných rezerv SR a Raven a.s. Stanica má osobnú pokladňu zazmluvnenú ZSSK predávajúcu vnútroštátne lístky, je otvorená nepretržite.
Železničná stanica Medzibrod

Železničná stanica Medzibrod je železničná stanica v Medzibrode. Leží na trati Banská Bystrica – Červená Skala 172. Stanica nie je elektrifikovaná.
Doprava.
Stanica má 3 dopravné a 1 manipulačnú koľaj a tri vyvýšené nástupištia. Stanica má osobnú pokladňu ZSSK predávajúcu vnútroštátne lístky.
Zea

Zea môže byť:
Annales Iuvavenses

Annales Iuvavenses môže byť:
Železničná stanica Horná Štubňa

Železničná stanica Horná Štubňa je železničná stanica v Hornej Štubni, v nadmorskej výške . Leží na tratiach Prievidza – Horná Štubňa 145 a Zvolen – Diviaky 171. Stanica nie je elektrifikovaná.
Stanica patrí pod sekciu riadenia dopravy Oblastného riaditeľstva Zvolen Železníc Slovenskej republiky..
Doprava.
Stanica má 6 dopravných, 1 manipulačnú koľaj, 1 odstavnú a 8 ostatných koľají. Na stanici sú tri nástupištia. Je odbočnou stanicou pre trať do Prievidze. Je stanicou "„výmennou - medzi dispečerským aparátom Zvolen a Bratislava“". Tiež sú k nej pridelené nesamostatné stanice Sklené pri Handlovej, Kremnica, Kremnické Bane a odbočka Dolná Štubňa. Stanica nemá osobnú pokladňu ZSSK.
Trolejbusová doprava v Čiature

V malom gruzínskom meste Čiatura bola v prevádzke trolejbusová sieť. Išlo o medzimestskú prevádzku, pretože jediná trať spájala Čiaturu s mestom Sačchere.
Prevádzka trolejbusov v Čiature sa začala k 50. výročiu VOSR 7. novembra 1967. Išlo o mestský úsek medzi kultúrnym domom a trolejbusovú vozovňu s dĺžkou . Prevádzka bola spočiatku zabezpečovaná ťažobnom podnikom Čiaturmanganec, v roku 1969 bol z neho vyčlenený samostatný dopravný podnik. Medzimestská trať do Sačchere bola sprevádzkovaná 6. januára 1969. Maximálneho rozsahu dosiahla trolejbusová sieť v roku 1972, kedy bola v prevádzke jedna linka v celkovej dĺžke . V roku 1999 už jazdili trolejbusy na iba po trati s dĺžkou vo 30 minútovom intervale. V roku 2007 bola trolejbusová prevádzka často zastavovaná kvôli prerušovaným dodávkam elektriny, definitívny zánik prišiel v novembri toho roku. V roku 2008 bolo trolejové vedenie čiastočne demontované a z trolejbusov ostali len zvyšky vo vozovni.
Pre začatie prevádzky boli dodané trolejbusy ruskej výroby MTB-82. Počas 70. a 80. rokov 20. storočia bolo zakúpených celkom 25 vozov Škoda 9Tr. V roku 1999 bolo v prevádzke šesť vozov 9Tr a v roku 2006 iba tri „deviatky“. Toho roku boli zakúpené dva ojazdené staršie vozy typu Škoda 14Tr z Tbilisi.
Zugdidi

Zugdidi (gruzínsky a mingrelsky: ზუგდიდი) je mesto v západnom Gruzínsku rozkladajúce sa pri južnej hranici s Abcházskom 25 km od Čierneho mora.
Popis.
Mesto leží v nadmorskej výške okolo 120 m, v bezprostrednej blízkosti s odštiepeneckú Abcházskom. Jedná sa o krajské mesto regiónu Samegrelo – Horná Svanetia. V roku 2002 malo mesto 75 894 obyvateľov, v roku 2014 42 998.
Názov "Zugdidi" v mingrelštine znamená „Veľký Kopec“.
História.
Osada Zugdidi bola prvýkrát spomenutá v 17. storočiu, hoci bola založená oveľa skôr. Dokladom toho je miestny kostol vybudovaný v polovici 14. storočia. Od roku 1803 sa Zugdidi stalo sídelným mestom šľachtických rodov z Samegrelo a hlavným mestom vtedajšieho kniežatstva Odiši. Mesto zaznamenalo rozmach v rokoch 1860 – 1890, keď nechal mocný rod Dadiani vybudovať palác s kostolom a botanickú záhradu. Toto dielo sa podarilo vďaka investícii Achilla Bonaparteho, strýka Napoleonovej sestry Karolíny Bonaparte, ktorý sa v roku 1868 oženil s poslednou samegrelskou panovníčkou Salome Dadiani. Palác však dvakrát vyhorel (1894 a 2000), ale bol v oboch prípadoch obnovený.
V roku 1993 sa z tohto mesta stala bašta povstalcov "(Zviadovcov)" proti vláde prezidenta Ševarnadzeho, ktoré viedol zvrhnutý prvý postkomunistický prezident Zviad Gamsachurdia.
Zugdidi v populárnej kultúre.
Zugdidi je miesto, v ktorom sa odohráva dej divadelného predstavenia "Hľadá sa Stalin", ktoré v súčasnosti uvádza divadelný spolok z Inštitútu medzinárodných štúdií Fakulty sociálnych vied Karlovej univerzity v Prahe.
Feld (rameno Maliny)

Feld je prírodné jazero, prepojené s tokom rieky Maliny, na Záhorí, v okrese Malacky v katastrálnom území obce Jakubov.
Jazero Feld sa nachádza v južnej časti katastra obce Jakubov, medzi borovicovým lesom a korytom rieky Maliny, od ktorej je oddelené umelo vystavaným polostrovom. Jeho hladina zaberá plochu 7 867 m², výška hladiny bezprostredne závisí od vodného stavu Maliny, priemerná hĺbka je cca 1,5 metra, maximálna (počas povodní) až 4-5 metrov. Najdlhšia vzdialenosť brehov je 380 metrov, najširšie miesto je však široké len 32 metrov.
Je to typické nížinné jazero, s veľkým počtom druhov rýb ako kapor, tolstolobik..., obojživelníkov (skokan zelený), vtáctva (hrnčiarik, trsteniarik) a z rastlinnej ríše sa tu vyskytujú tŕstie a leknice. S riekou Malinou je Feld prepojený z najjužnejšej časti, 7 metrov širokým prielivom.
Okolie jazera je umelo upravené, prispôsobené na rekreáciu, predovšetkým rybárčenie, ktoré je tu veľmi obľúbené a navyše sa tu nachádza chatová oblasť Feld s približne 50 chatami.
Vodnopólová extraliga mužov 1999/00

Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 1999/00 bol v poradí 8. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). Počet účastníkov ostal rovnaký ako v minulej sezóne. Súťaž trvala iba 5 mesiacov, aby tak vyšla v ústrety príprave a následne jeho účinkovaniu na Letných olympijských hrách 2000. Šiestykrát získalo titul družstvo KVP NCHZ Nováky.
Systém súťaže.
Systém súťaže sa oproti minulej sezóne zmenil. Súťaž sa po troch sezónach skladala opäť iba z dvoch častí. V základnej časti odohrali družstvá zápasy systémom každý s každým jedenkrát doma a vonku. Všetky družstvá potom postúpili do nadstavbovej časti, najlepšie 4 do skupiny o 1.4. miesto a zvyšné do skupiny o 5.8. miesto. Nadstavbová časť sa odohrala formou 4, resp. 2 turnajov; každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom sa započítavali aj body zo základnej časti. Play-off sa už nehralo, umiestnenie v nadstavbovej časti určilo majstra i ostatných medailistov.
Jukija Amano

Jukija Amano (, * 9. máj 1947, Jugawara, Kanagawa, Japonsko† 18. júl 2019, Viedeň, Rakúsko) bol japonský diplomat a generálny riaditeľ Medzinárodnej agentúry pre atómovú energiu (MAAE) medzi rokmi 2009-2019. Veľkú časť svojej profesionálnej kariéry venoval jadrovej problematike. Po štúdiu práva na Tokijskej univerzite pracoval ako diplomat a zastupoval Japonsko pri OSN na rôznych postoch. Počas svojho obdobia vo vedení agentúry pre atómovú energiu bol zástancom jadrovej dohody s Iránom. 22. júla 2019 MAAE ohlásila, že Amano zomrel.
Justovci

Justovci (iné názvy: Juštovci, starší pravopis: "Justhovci" ; základný tvar: Just, Jušt, staršie "Justh"; maď. Justh) bol uhorský zemiansky rod.
Prvým významným predstaviteľom rodu bol Jodok (slov. Jušt) pochádzajúci z Kusavy v Čechách. Ako kapitán Vígľašského zámku bol 1451 povýšený do šľachtického stavu a na základe záložného práva získal Vígľašské hradné panstvo. Jeho syn Andrej získal 1479 po vymretí turčianskeho rodu Necpalskovcov ich majetky v Turčianskej stolici – Necpaly, Žabokreky a iné, pričom Necpaly sa stali rodovým sídlom Justovcov (začali používať latinsko-maďarský prídomkom "Justh de Neczpál"). Obec vlastnili až do konca 19. storočia. Rodinnými zväzkami získali ďalšie majetky v Turčianskej, Liptovskej a Spišskej župe, v polovici 16. storočia Veľký Lél (dnes súčasť Zlatnej na Ostrove) v Komárňanskej župe a v 18. storočia aj ďalšie majetky v Nitrianskej župe. Viacerí predstavitelia rodu zastávali významné funkcie v Turčianskej župe, ako aj štátne úrady.
Anton Andráši

Barón Anton Andráši (starším slovenským pravopisom: "Anton Andrássy", slovenské predikáty: zo Sîncrăieni a Krásnej Hôrky; maď. "(csíkszentkirályi és krasznahorkai) Andrássy Antal"; lat. "Antonius Andrassy (de (Csik-)Szent-Király et Kraszna-Horka"; písané aj s medzerami namiesto "-" alebo novšie v tvare "...de Csikszentkirály et Krasznahorka"); * 28. október 1742, Rumanová, Habsburská monarchia – † 12. november 1799, Rožňava) bol rímskokatolícky kňaz, jezuita, vysoký cirkevný hodnostár, 2. biskup rožňavskej diecézy.
Životopis.
Pochádzal zo šľachtickej rodiny. Jeho otec bol barón Georgius Andráši a matka Mária Anna Berenyi. Stredoškolské vzdelanie získal v Nitre, pokračoval v Košiciach, kde jeden rok študoval filozofiu. V roku 1760 vstúpil do rádu Spoločnosti Ježišovej vo Viedni, kde absolvoval ročný noviciát. V roku 1763 bol na pedagogických štúdiách v Rábe (dnes Győr, Maďarsko). V rokoch 1764 až 1768 študoval filozofiu vo Viedni a počas nasledujúcich dvoch rokoch tiež tam študoval matematiku a biblickú gréčtinu a hebrejčinu. Okrem latinčiny ovládal rodný maďarský a nemecký jazyk. Vyučoval na stredných školách v Rábe (1769) a Budíne (1770). Vo Viedni vyštudoval aj teológiu a kde dňa 19. augusta 1772 bol vysvätený za kňaza. Nasledujúci rok (1773) bola Spoločnosť Ježišova bulou pápeža Klementa XIV. rozpustená a Anton bol nútený opustiť kláštor vo Viedni a uchýlil sa na hrade Krásna Hôrka. V roku 1776 sa stal po založení diecézy v Rožňave kanonikom tamojšej kapituly, neskôr prepoštom a od 18. septembra 1780 bol druhým rožňavským sídelným biskupom. V jeho menovacom dekréte od panovníčky Márie Terézie sa uvádzajú aj úlohy, ktoré mal ako biskup vo svojej diecéze zrealizovať. Ešte totiž bolo potrebné vystavať budovy biskupstva, starať sa o budovanie fár a škôl. Biskup Andráši sa podobne, ako jeho predchodca, angažoval i v podnikaní v oblasti baníctva (ťažbe vzácnych kovov a antimónu). Svoju súkromnú bibliotéku (658 zväzkov) odkázal vo svojom testamente biskupstvu, čím položil základy rožňavskej biskupskej knižnice. V období jozefinizmu výrazne obhajoval práva cirkvi, kritizoval cirkevnú politiku panovníka, kvôli čomu bol perzekvovaný a bol kráľovským nariadením odňatý majetok diecézy. Až do svojej smrti riadil svoju diecézu a viedol svojich veriacich z rožňavského kláštora kapucínov.
Trolejbusová doprava v Cchinvali

V Cchinvali, gruzínskom meste a hlavnom meste separatistickej republiky Južné Osetsko, bola v 80. rokoch 20. storočia prevádzkovaná malá trolejbusová sieť.
Prevádzka trolejbusov v Cchinvali sa začala 25. júna 1982. Doprava bola ukončená kvôli vojne medzi juhoosetskými separatistami a gruzínskou armádou o osem rokov neskôr, v decembri 1990. Ide tak o najkratšiu dobu prevádzkovanú trolejbusovú prevádzku v Gruzínsku. Išlo tiež o najmenšiu prevádzku elektrickej nekoľajovej trakcie v štáte. Bola tu prevádzkovaná jediná linka s dĺžkou 7,6 km medzi textilnou továrňou, obytnými štvrťami, hlavnou stanicou a juhoosetskou univerzitou, ktorú obsluhovalo šesť trolejbusov ZiU-682. V meste neexistovala vozovňa a údržba vozov prebiehala na odstavnej ploche pred hlavnou stanicou.
V roku 1999 mala byť trolejbusová prevádzka obnovená s pomocou Severného Osetska, v roku 2000 ale existovalo iba zavesenie trolejového vedenia, ktoré ale nebolo realizované.
Trolejbusová doprava v Batumi

V gruzínskom meste Batumi bola do roku 2005 v prevádzke malá trolejbusová sieť.
Trolejbusy vyšli prvýkrát do batumských ulíc dňa 6. novembra 1978. Sieť sa postupne zväčšovala a najväčšieho rozsahu dosiahla roka 1985. Vtedy boli v prevádzke 3 trolejbusové linky o dĺžke 41 km, ktoré obsluhovalo 41 vozov. Na začiatku 90. rokov 20. storočia bola zrušená mestská linka č. 1. V prevádzke tak zostala jediná linka č. 2 medzi centrom Batumi a osadou Chelvačauri, ktorá bola zrušená v roku 2005.
V Batumi boli okrem ruských trolejbusov ZiU-9 (celkom 60 vozov) v prevádzke aj česko-slovenské vozy Škoda 9Tr (dodaných 16 kusov) a Škoda 14Tr (2 vozy, ktoré boli zakúpené v druhej polovici 80. rokov 20. storočia). V roku 1985 bol vozový park rozšírený o ďalších šesť ojazdených trolejbusov 9Tr pôvodom z Tbilisi. V roku 2003 bol vozový park tvorený dvoma prevádzkovými trolejbusmi 9Tr, tromi ruskými ZiU-9 (aj v prevádzke) a dvoma odstavenými vozmi 14Tr.
Kevin James

Kevin James (* 26. apríl 1965, Mineola, New York, USA) je americký komik, herec, scenárista a filmový producent. Hrá v sitcomoch a filmových komédiách.
Životopis.
Narodil sa v Mineole v štáte New York, väčšinu detstva ale strávil v Stony Brook na Long Islande. Po absolvovaní strednej školy Ward Melville High School nedokončil štúdium na univerzite. S herectvom začínal v komunitnom divadle, potom vystupoval ako stand-up komik v kluboch. Koncom deväťdesiatych rokov 20. storočia získal menšiu rolu v sitcome "Raymonda má každý rád". V roku 1998 už nasledovala hlavná rola v sitcome "Dvaja z Queensu", ku ktorému písal aj scenáre a podieľal sa na jeho produkcii. Vo filme sa po prvýkrát objavil v romantickej komédii "" (2005), v priebehu ďalších rokov si zahral napríklad v komédiách "Keď si Chuck bral Larryho" (2007), "Poliš z obchoďáku" (2009), "Ošetrovateľ" (2011) a sci-fi komédii "Pixels" (2015).
Vodnopólová extraliga mužov 2000/01

Vodnopólová extraliga mužov v sezóne 2000/01 bol v poradí 9. ročník extraligy vodnopólistov, najvyššej vodnopólovej súťaže mužov na Slovensku, ktorú organizoval Slovenský zväz vodného póla (SZVP). Počet účastníkov sa oproti minulej sezóne znížil o jedno družstvo na číslo 7, kedže PVK Vrútky sa do súťaže neprihlásil. Siedmykrát získalo titul družstvo KVP NCHZ Nováky.
Systém súťaže.
Systém súťaže ostal rovnaký ako v minulej sezóne. Súťaž sa skladala z dvoch častí. V základnej časti odohrali družstvá zápasy systémom každý s každým jedenkrát doma a vonku. Všetky družstvá potom postúpili do nadstavbovej časti, najlepšie 4 do skupiny o 1.4. miesto a zvyšné do skupiny o 5.7. miesto. Nadstavbová časť sa odohrala formou 4, resp. 2 turnajov; každé družstvo hostilo 1 turnaj, pričom sa započítavali aj body zo základnej časti. Play-off sa nehralo, umiestnenie v nadstavbovej časti určilo majstra i ostatných medailistov. 
Účastníci.
Pozn.: Družstvo PVK Vrútky, ktoré skončilo v minulej sezóne na 8. mieste, sa do tejto sezóny neprihlásilo.
Turón

Turón môže byť:
Turón (jedlo)

Turón (vo filipínskej španielčine "Turoň de banana" alebo "Turoň plátano", v tagalštine "lumpiyang saging") sú vyprážané banánové rolky. Je to typický veľmi obľúbený filipínsky dezert. Tenké banánové plátky (najlepšie banány Saba) sú spoločne s plátkom plodu chlebovníka obalené v hnedom cukry a osmažené na oleji. Ako náplň sa používajú aj sladké zemiaky, mango, kokos či syr čedar. Turóny sú zvyčajne predávané v stánkoch pozdĺž ciest spolu s banánmi Que.
Trolejbusová doprava v Sochumi

Sochumi, hlavné mesto gruzínskej separatistickej republiky Abcházska, prevádzkuje od roku 1968 vlastnú trolejbusovú sieť.
Trolejbusy vyšli prvýkrát do sochumských ulíc 3. januára 1968. Miestna sieť sa postupne rozširovala a vrchol dosiahla o osem rokov neskôr, v roku 1976. Vtedy jazdilo na piatich linkách o celkovej dĺžke 43 km 49 trolejbusov. Počas občianskej vojny na začiatku 90. rokov 20. storočia bola trolejbusová doprava v Sochumi úplne zastavená (od 15. augusta 1992 do apríla 1994). V roku 2005 boli v prevádzke dve linky, v roku 2010 jazdili trolejbusy na troch linkách.
Okrem ruských trolejbusov ZiU-9 boli do Sochumi dodávané aj vozy česko-slovenskej výroby. Išlo o 18 vozov Škoda 9Tr a dva trolejbusy Škoda 14Tr, z ktorých posledné boli vyradené v roku 2005. V roku 2003 bolo v prevádzke sedem vozov 9Tr a 5 kusov ZiU-682 (modernizovaná verzia ZiU-9). V roku 2010 bol vozový park tvorený 17 trolejbusmi ZiU-682, z ktorých 10 bolo v roku 2005 zakúpených ako ojazdené z Moskvy a sedem nových v roku 2004.