Šalvia aztécka

Šalvia aztécka (iné názvy: šalvia hispánska, šalvia španielska; ) je druh rastliny z rodu šalvie z čeľade hluchavkovité. Je to jeden z niekoľkých príbuzných druhov bežne známych ako chia (výslovnosť „čija“). Pochádza zo stredného a južného Mexika a Guatemaly. Považuje sa za pseudocereálie, pestuje sa pre svoje jedlé, hydrofilné (schopné viazať vodu) chia semienka, ktoré sa bežne používajú ako potraviny v niekoľkých krajinách západnej Južnej Ameriky, západného Mexika a juhozápadu Spojených štátov amerických.
Etymológia.
Slovo „chia“ je odvodené z nahuatlského slova "chia(n)"„mastný“.
Medzi ďalšie rastliny známe ako „chia“ patria "Salvia columbariae" (tzv. „zlatá chia“), "Salvia polystachya" a "Salvia tiliifolia" (po anglicky Tarahumara Chia).
Opis.
Šalvia aztécka je jednoročná bylina dorastajúca až výšky 1,75 metra, s protistojnými listami, ktoré sú 48 centimetrov dlhé a 35 centimetrov široké. Jej kvety sú fialové, alebo biele a vytvárajú sa v početných klasoch (súkvetie) na konci každej stonky. Mnoho rastlín pestovaných ako šalvia aztécka sú v skutočnosti iný druh, šalvia levanduľolistá (lat. "Salvia lavandulifolia").
Semená sú malé a oválne s priemerom okolo 1 mm. Sú strakaté, s hnedou, sivou, čiernou a bielou farbou. Semená sú hydrofilné, po namočení absorbujú tekutinu v množstve až 12-násobku svojej hmotnosti. Počas namáčania semená vytvárajú slizovitý povlak, ktorý dáva nápojom na báze chia výraznú želatínovú textúru.
Šalvia aztécka sa komerčne pestuje a konzumuje vo svojom rodnom Mexiku a Guatemale, ako aj v Bolívii, Ekvádore, Kolumbii, Nikarague, severozápadnej Argentíne, častiach Austrálie a na juhozápade USA. V Kentucky boli vyšľachtené nové patentované odrody na pestovanie v severných zemepisných šírkach Spojených štátov amerických, keďže šalvia aztécka znáša pôvodne len veľmi krátkodobé ochladenia, maximálne do -1 až -7 °C (USDA zóny 912).
Semená.
Šalvia aztécka sa komerčne pestuje pre semená, ktoré slúžia ako potravina bohatá na omega-3 mastné kyseliny. Semená poskytujú 25–30 % extrahovateľného oleja, vrátane kyseliny α-linolénovej. Typické zloženie tuku v oleji je 55% ω-3, 18 % ω-6, 6 % ω-9 a 10 % nasýtených tukov.
Podnebie a rast.
Dĺžka pestovateľského cyklu šalvie aztéckej sa líši v závislosti od miesta, kde rastie, a je ovplyvnená aj nadmorskou výškou. Pre pestovanie v rôznych ekosystémoch v Bolívii, Ekvádore a severozápadnej Argentíne trvajú pestovateľské cykly 100 až 150 dní. V súlade s tým sa komerčné polia nachádzajú v rozsahu 82200 m n. m. v rôznych ekosystémoch od tropickej pobrežnej púšte po tropický dažďový prales a Andské suché údolia. V severozápadnej Argentíne sa uvádza časové rozpätie od výsadby po zber 120 – 180 dní pre polia nachádzajúce sa v nadmorskej výške 9001500 m n. m.
Šalvia aztécka je rastlina krátkeho dňa, čo naznačuje jej fotoperiodickú citlivosť a to obmedzilo jej komerčné využitie na pestovanie iba v tropických a subtropických zemepisných šírkach až do roku 2012, keďže iba v týchto oblastiach sú krátke dni stále dostatočne teplé.
Pokroky v šľachtení rastliny počas roku 2012 však viedli k vývoju nových skorých kvitnúcich genotypov šalvie aztéckej, ktoré preukázali vyššie výnosy v severnejších polohách oproti pôvodnému výskytu, v štáte Kentucky.
Výnos a zloženie semien.
Výnos semien sa líši v závislosti od kultivarov, spôsobu pestovania a podmienok pestovania podľa geografickej oblasti. Napríklad komerčné polia v Argentíne a Kolumbii sa líšia v rozsahu výnosov od 450 do 1250 kilogramov na hektár. Malá štúdia s tromi kultivarmi pestovanými v Andských údoliach Ekvádoru priniesla výnosy až 2300 kilogramov na hektár, čo naznačuje, že priaznivé pestovateľské prostredie a kultivar sa vzájomne ovplyvňujú v dosiahnutých vysokých výnosoch. Genotyp má väčší vplyv na výnos ako na obsah bielkovín, obsah oleja, zloženie mastných kyselín alebo fenolových zlúčenín, zatiaľ čo vysoká teplota znižuje obsah oleja a stupeň nenasýtenosti a zvyšuje obsah bielkovín.
Požiadavky na pôdu.
Pestovanie šalvie aztéckej vyžaduje ľahké až stredne hlinité alebo piesčité pôdy. Rastlina uprednostňuje dobre odvodnené, stredne úrodné pôdy, ale dokáže si poradiť aj s kyslými pôdami a miernym suchom. Zasiate chia semienka potrebujú vlhkosť, kým dozrievajúca rastlina neznáša počas rastu zamokrené pôdy.
Tradičné pestovateľské techniky zahŕňajú prípravu pôdy rozrušovaním a kyprením s následným rozsievaním semien. V modernej komerčnej výrobe je typická výsevná dávka 6 kilogramov semien na hektár pôdy a rozostup riadkov 7080 centimetrov.
Hnojenie a zavlažovanie.
Šalvia aztécka sa môže pestovať pri nízkom prísune hnojív s použitím 100 kg/ha dusíka alebo v niektorých prípadoch sa nepoužíva žiadne hnojivo.
Frekvencia zavlažovania na poliach so šalviou aztéckou sa môže meniť od žiadneho až po 8 zavlažovaní za vegetačné obdobie, v závislosti od klimatických podmienok a zrážok.
Genetická diverzita a šľachtenie.
Široká škála divokých a pestovaných odrôd šalvie aztéckej je založená na veľkosti, výtrusnosti a farbe semien. Hmotnosť a farba semien majú vysokú dedičnosť, pričom za bielu farbu je zodpovedný jeden recesívny gén.
Choroby plodín.
V súčasnosti produkciu chia semien šalvie aztéckej neovplyvňujú žiadni významní škodcovia ani choroby. Esenciálne oleje v listoch majú repelentné vlastnosti proti hmyzu, vďaka čomu sú vhodné na ekologické pestovanie. Môžu sa však vyskytnúť vírusové infekcie, ktoré prenášajú molice. Buriny môžu predstavovať problém v ranom vývoji rastliny, ale pretože "Salvia hispanica" je citlivá na väčšinu bežne používaných herbicídov, uprednostňuje sa mechanické ničenie buriny.
Dekoratívne a nové využitie.
V 80. rokoch sa v Spojených štátoch rozmohol prvýkrát trend takzvaných „chia pets“, čo v preklade znamená „domáci maznáčikovia chia“. Sú to vlastne hlinené figúrky, na ktoré sa nanáša lepkavá pasta z chia semien. Tie sa potom zalievajú vodou a zo semiačok vyrastajú klíčky a mladé rastlinky, ktoré vytvárajú dojem, akoby mali hlinené zvieratká srsť. V USA sa ročne predá asi 500 000 týchto figúrok. U nás poznáme podobné použitie u rôznych iných semien, napríklad aj u žeruchy, či pažítky.