Slnko v sieti (cena)

Slnko v sieti je filmové ocenenie, ktoré od roku 2004 udeľuje Slovenská filmová a televízna akadémia (SFTA) za najlepšie audiovizuálne diela a umelecké výkony v oblasti tuzemskej kinematografie. Ako také, je lokálnym ekvivalentom amerických Oscarov. Slávnostný ceremoniál odovzdávania cien sa koná obyčajne v apríli – v priamom prenose RTVS.
Pri príležitosti nultého ročníku bola predstavená iba čestná trofej. Ceny v súťažných kategóriách sa tak odovzdávajú od roku 2006, dodatočne aj za televíznu hranú tvorbu (od r. 2023) všeobecne.
Vzhľadom na obmedzený počet každoročne produkovaných snímok v domácom filmovom priemysle, do roku 2016 boli nominácie vyhlasované bienálne, každý druhý rok. Ich neskoršiu, už jednoročnú periodicitu, dočasne narušili následky pandémie ochorenia COVID-19.
Soška a jej význam.
Cena je pomenovaná podľa rovnomenného názvu jedného z filmov tzv. Československej novej vlny, ktoré čoby dielo Štefana Uhera má ojedinelé postavenie v slovenskom audiovizuálnom umení. Podľa prehlásenia SFTA, sekundárne jej surreálny názov odkazuje na neuchopiteľnosť vecí, pominuteľnosť okamihov či schopnosť filmu „zachytiť [to] nezachytiteľné“. 
Autorom výtvarného riešenia plastiky je umelecký sklár Oliver Leššo. 
Súťažné pravidlá.
Prihlasovanie filmov.
Jednotlivé diela i osobitné výkony prihlasujú do súťaže príslušní (ko)producenti, v prípade televíznej tvorby prednostne ich pôvodní vysielatelia alebo poskytovatelia AVMS na požiadanie. Počnúc rokom 2020, súťažia len filmy/výkony s preukázateľným zastúpením miestnych tvorcov v minimálne troch rôznych profesiách, no v závislosti na kategórii:
Prihlášky sú od roku 2022 spoplatňované, podávajú sa elektronicky a paralelne tiež fyzicky (do r. 2016 sa prijímali iba písomnou formou).
Konečné nominácie sú vyhlasované len v tých kategóriách, v ktorých boli prihlásené aspoň štyri filmy – celovečerné s dĺžkou nad 70 minút a ich kinodistribúciou uskutočnenou v hodnotenom období. Od roku 2017 je obligátny takisto minimálny počet ich komerčných projekcií. 
Uvedené kinopravidlo, ani minutáž, sa nevzťahujú na žánrové kategórie. Pre dokumentárne a animované snímky tak ostáva záväzným akurát dátum ich prvého uvedenia, pričom dokumenty musia aktuálne už presahovať dĺžku 50 minút (do r. 2014 táto nebola ohraničená, podobne ako u krátkych diel, ktoré sa viac neoceňujú). Stopáž kreslených je naďalej bezpredmetná:
U tzv. antológií či titulov s viacerými časťami môže u tých úzkoprofilových súťažiť iba jedna z nich. 
V rámci zmiešanej TV kategórie sa prihlasujú výlučne hrané, dramatické diela, a to maximálne tri na jednu inštitúciu. Na rozdiel od filmových počinov, o ich kandidatúre rozhoduje odvysielanie, buďto tradičné (TV prenos), alebo na požiadanie (streaming). Zatiaľ čo TV filmy a minisérie si konkurujú ako také, seriály tiež s ohľadom na počet ich premiérových sérií. Podmienkou pre ich zaradenie do konkurzu je prinajmenšom päť odvysielaných častí:
Pokiaľ v sledovanom období došlo k uvedeniu viacerých rád seriálu, tento súťaží iba ako celok. 
U kategórií hodnotiacich už menovité tvorivé výkony je možné nominovať jednotlivcov, ale aj kolektívnu prácu niekoľkých v nej zaangažovaných umelcov zároveň – herecké kategórie vynímajúc. V týchto môžu v zastúpení jedného kinematografického diela kandidovať samostatne pre zmenu dva hlavné či navyše až tri vedľajšie výkony. Súbežné nominácie v dodatočných kategóriách sa nevylučujú.
Laureátov v čestnej kategórii určuje iba samotné Prezídium SFTA – na základe individuálnych návrhov jej členov.
Hlasovanie a výber nominácií.
O výbere nominácií hlasuje akadémia prostredníctvom jej interného elektronického systému či formou hlasovacích lístkov. Hlasovanie je dvojkolové s cieľom vybrať vždy tri konečné nominácie. V prípade rovnakého množstva obdržaných hlasov sa počet kandidátov automaticky navyšuje.
V prvom kole označujú akademici tri najlepšie diela/výkony bez ďalšieho hodnotenia, v tom druhom priraďujú užšie nominovaným i konkrétne poradie. Držiteľom ocenenia v tej-ktorej kategórii sa tak stáva kandidát s najvyšším počtom prvých miest, v prípade ich nerozhodnosti tých druhých, alebo následne tretích miest. Pokiaľ ani tie finálne nerozhodnú o jedinom suverénnom víťazovi, cena bude udelená „ex aequo“ (k tejto situácii došlo zatiaľ iba v r. 2017, kedy boli v rámci zvuku ocenené až dva filmy).
Ceremónie.
Odhliadnuc od dvojročnej periodicity úvodných ročníkov, ceremónie ako také menili neraz svoje miesto, dátum konania, aj čas ich prípadného televízneho prenosu. Stabilizoval sa akurát mesiac odovzdávania cien (apríl), TV inštitúcia pre zabezpečenie audiovizuálneho záznamu (RTVS), výhradný okruh zmluvnej TV stanice (Jednotka) a presný čas slotu. Miesto konania či konkrétny deň v týždni pretrvávajú variabilne, najčastejšie však ceremoniály prebiehali v pôvodnej budove SND alebo bývalej bratislavskej tržnici.
Z komerčného hľadiska, uskutočnené prenosy z eventu nepatria medzi divácky atraktívne; ich TV výkony sa tak radia medzi priemerné — zhruba 176 tisíc divákov na ročník. Najväčší ohlas zožal druhý oficiálny ceremoniál (2008) z dvoch v zázname, či presnejšie ten prvý uvedený na verejnoprávnej Jednotke i v neskoršom „prime time“. Následne organizované galavečery, vysielané už formou priamych prenosov, evidovali výrazné medziročné poklesy. Pozvoľný nárast ich sledovanosti zaznamenali šiesty (2016) až deviaty ročník (2019), neskôr opäť počnúc jedenástym (2022). Výkony oboch ceremónií odvysielaných na minoritnej Dvojke, patrili i medzi tie najslabšie.
Kategórie.
Najviac štatutárnych ocenení rozdali akademici v roku 2023, kedy ich celkový súčet – deväťnásť – navýšili dve najnovšie kategórie, odmeňujúce i vizuálne filmové efekty či TV hrané počiny. U ročníkov vyhlasovaných najprv bienálne, sa ich počet v rokoch 2010 až 2014 ustálil na osemnásť na ceremóniu. Najmenej sošiek, presnejšie štrnásť, udelila SFTA počas prvého (2006) a šiesteho (2016) ročníka. 
Pravidelne udeľovanou je mimoriadna cena pocty, garantovaná už počnúc inauguračnou ceremóniou, často tiež početným laureátom. Zo zvyšných špeciálnych ocenení, tieto dočasne navýšila takisto jedna rentabilná cena, a to Objav roka (20082010), alebo tá divácka za Najpopulárnejší film (od r. 2017). Prechodne sa však vyhlasovali i žánrové kategórie ako Najlepší cudzojazyčný (20062014) či Najlepší krátkometrážny film (20102014).
Z hľadiska formy či konceptu – u kategórie vyhradenej výtvarným počinom, zápasili akademici s konštantnými problémami jej jednoznačného vymedzenia. Počas prvých dvoch ročníkov SFTA oceňovala príslušných tvorcov bez rozlišovania (2006 – 2008), v nasledujúcich troch už pre kostymérov vyčlenila samostatnú kategóriu (2010 – 2014), aby túto neskôr príležitostne zlúčila s umeleckými maskérmi (2016). Následkom toho boli zástupci výtvarného umenia oceňovaní nad rámec jedinej kategórie. Počnúc siedmym ceremoniálom (2017) sú ich nominácie už nezávislé. 
U hereckých kategórií došlo k bezprecedentnej situácii v roku 2019, kedy akadémia udelila kolektívnu cenu dvom protagonistom súčasne, hoci oficiálny štatút súťaže takúto alternatívu povoľoval len za výhradne spoluautorské, respektíve ostatné tvorivé výkony.
Superlatívy.
Najúspešnejším hraným filmom v doterajšej histórii odovzdávania cien, je česko-slovenská historická dráma Iva Trajkova "Piargy" (2022), ovenčená celkom 11-timi trofejami. S 9-timi výhrami nasleduje tragikomédia Juraja Nvotu "Muzika" (2007), respektíve iná koprodukčná životopisná dráma v réžii Juliusa Ševčíka "Masaryk" (2016), táto s 8-imi soškami. 
Medzi dokumentárnymi titulmi vedú 5-násobne ocenené "Slepé lásky" (2008) od Juraja Lehotského, medzi animovano-hranými "Hmyz" (2018) z autorskej dielne Jana Švankmajera a s dvomi oceneniami. V ostatných umeleckých žánroch sa žiadnej kinematografickej snímke nepodarilo obhájiť prípadné početné nominácie.