Kométa Lulin

Kométa Lulin, oficiálne pomenovaná C/2007 N3 Lulin, je malá a málo jasná kométa s maximálnou jasnosťou 5. magnitúdy, ktorá obieha okolo Slnka s neznámou periódou.
Štúdium kométy.
Kométu Lulin objavili čínsky študent meteorológie Quanzhi Ye z mesta Kanton a astronóm Chi Sheng Lin z Astronomického observatória Lulin (LUSS) na Národnej centrálnej univerzite Sun Yat-sena dňa 11. júla 2007 pomocou 16-palcového teleskopu. V čase objavu mala jasnosť +18,9 magnitúdy.
Chi Sheng vytvoril v noci 11. júla tri fotografie pomocou teleskopu Ritchey-Chrétien s priemerom 0,41 metra v Observatóriu Lulin v okrese Nantou na Taiwane, ktorý sa nachádza vo výške 2 862 m n. m. Quanzhi Ye objavil objekt pohybujúci sa na pozadí hviezd. Kométa dostala názov Lulin po observatóriu, kde Chi Sheng pracoval. Pôvodne bola identifikovaná ako asteroid, ale následné pozorovania vykonané observatóriom Table Mountain Observatory (Kalifornia, USA) 17. júla ju identifikovali ako kométu, pretože pozorovali komu s priemerom 2 až 3 uhlové sekundy.
4. februára 2009 stratila časť chvosta, pravdepodobne v dôsledku magnetických porúch alebo narušenia slnečného vetra. V ten deň dosahovala jasnosť 8. magnitúdy.
Pôvod.
Predpokladá sa, že kométy v našej slnečnej sústave majú dva odlišné pôvody. Prvým je Kuiperov pás, plochý ľadový disk tvorený hviezdnymi úlomkami, vzdialený približne 50 astronomických jednotiek (AU) od Slnka. Druhým je Oortov mrak komét, sférická oblasť zložená z kometárnych telies, ktorej vnútorný okraj sa nachádza vo vzdialenosti približne 50 000 AU. Krátkoperiodické kométy, ktorých obežná dráha trvá menej ako 200 rokov, pochádzajú spravidla z Kuiperovho pásu, zatiaľ čo dlhoperiodické kométy, ako napríklad Hale-Bopp, ktorých obežná dráha trvá tisíce rokov, pochádzajú zrejme z Oortovho mraku.
Obežná dráha.
Jej obežná dráha je do veľkej miery stále neznáma. Zdá sa, že sa pohybuje po hyperbolickej dráhe so sklonom 178,4 stupňov, je prakticky rovnobežná s rovinou ekliptiky a pohybuje sa v opačnom smere ako planéty. Jej perihélium nastalo 10. januára 2009. Ako sa predpokladalo, najbližšie k Zemi sa kométa dostala 24. februára 2009, keď preletela vo vzdialenosti približne 0,41 AU (niečo vyše 61 miliónov kilometrov). V tento deň ju bolo možné pozorovať v súhvezdí Leva s maximálnou jasnosťou 5. magnitúdy.
Pozorovanie zo Zeme.
Začiatkom februára 2009 ju bolo možné pozorovať medzi „klepetami“ Škorpióna, v blízkosti hviezdy Akrab, smerom k súhvezdiu Váh. Okolo 6. februára dosiahla jasnosť 8. magnitúdy a pohybovala sa rýchlosťou 1 stupeň za deň. Medzi 11. a 12. februárom prešla súhvezdím Panny, popri hviezde Lambda Virginis, pričom sa pohybovala rýchlosťou 2 stupňe za deň. 15. februára začala byť viditeľná voľným okom, s jasnosťou 6. magnitúdy. 16. februára bola vo vzdialenosti 3 stupňov od hviezdy Spika. 24. februára dosiahla maximálne priblíženie k Zemi a maximálnu jasnosť 5. magnitúdy. Nachádzala sa v Levovi, blízko Saturnu, a pohybovala sa rýchlosťou 3 stupne za deň. Potom sa začala od našej planéty vzďaľovať. Dňa 28. februára sa nachádzala v blízkosti hviezdy Regulus Leonis a v ďalších dňoch postupovala smerom k Rakovi a Blížencom.
Štruktúra a zloženie.
Jej chvost má zelenkastú farbu v dôsledku prítomnosti kyanogénu a dvojatómového uhlíka. Pri vstupe do vnútra slnečnej sústavy a príblížení sa k perihéliu, Slnko zohrieva jej povrch, čo spôsobuje sublimáciu hmoty. Materiál kométy sa tak priamo premieňa z pevného skupenstva na plynné a uvoľňuje veľké množstvo prchavého plynu.