burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Sihoť (Karlova Ves)

Sihoť je riečny ostrov v Dunaji, je lokalitou v rámci mestskej časti Karlova Ves v okrese Bratislava IV. Od roku 2012 je chránený areál.
Charakteristika.
Ostrov Sihoť je riečny ostrov vytvorený Dunajom, zo severnej časti ho ohraničuje Karloveské rameno, z južnej časti je obmývaný hlavným tokom Dunaja. Tvoria ho prevažne kremičité štrkopiesky priplavené Dunajom z vyššie položených alpských oblastí. Ostrov Sihoť sa využíva ako vodárenský zdroj od roku 1886 a zásobuje kvalitnou pitnou vodou mestské časti Karlova Ves, Dúbravka, Devínska nová Ves, časť Starého Mesta a časť Záhoria po mesto Malacky, čo predstavuje zhruba 200 tisíc obyvateľov Bratislavského samosprávneho kraja. Vďaka geologickým podmienkam patrí voda na ostrove Sihoť medzi najkvalitnejšie v strednej Európe.
Vodárenský zdroj a jeho ochrana.
Ostrov Sihoť slúži už od roku 1886 ako vodárenský zdroj pre Bratislavu, v tomto období určil vodohospodár Bernhard August Salbach, že práve Sihoť je vhodným miestom pre zdroj pitnej vody. Voda odoberaná z vodárenského zdroja Sihoť vykazovala vždy stabilnú a veľmi dobrú kvalitu. Prirodzené filtračné prostredie je vytvárané nekontaminovanými riečnymi nánosmi, uloženými na nepriepustnom podloží a z povrchu je chránené biologicky aktívnymi vrstvami jemného piesku, humusu a vegetácie. Presakujúca voda Dunaja (zhruba 30 – 200 cm/deň) sa vplyvom filtračného prostredia postupne mení na biologicky nezávadnú. V súčasnosti sa na Sihoti nachádza 13 kopaných, 33 vŕtaných studní a 4 čerpacie stanice.
Územie ostrova Sihoť patrí do prvého pásma hygienickej ochrany vodárenských zdrojov. Na ostrove je zakázaná akákoľvek poľnohospodárska a priemyselná činnosť, pričom je celoročne neprístupný pre verejnosť s výnimkou špecializovaných vzdelávacích podujatí organizovaných Bratislavskou vodárenskou spoločnosťou a Vodárenským múzeom. Počas zvýšenej hladiny Dunaja je ostrov zaplavovaný. Studne na ostrove Sihoť sú budované a zabezpečené tak, aby riečna voda do studne neprenikala.
Ochrana prírody na ostrove.
Okrem ochrany pitnej vody je ostrov Sihoť dôležitý aj z hľadiska ochrany prírody. Výskyt vzácnych lužných biotopov bol dôvodom pre zaradenie do európskej sústavy chránených území NATURA 2000 hneď v dvoch kategóriách, a to ako Chránené vtáčie územie Dunajské luhy a Územie európskeho významu Bratislavské luhy. Okrem toho bol v roku 2012 vyhlásený za chránený areál z dôvodu výskytu vzácnych biotopov slovenského, ale i európskeho významu.
Náporový motor

Náporový motor alebo náporová hnacia jednotka (anglický názov je "ramjet" a v supersonickom vyhotovení aj "scramjet") je konštrukčne najjednoduchším typom reaktívneho motora. Je tvorený zužujúcou sa trubicou, na oboch koncoch otvorenou. Vzduch do motora vstupuje náporom pri lete. Na vstupe sa vstupujúci vzduch spomalí, čím vzrastie jeho tlak. Do takto stlačeného vzduchu sa v spaľovacej komore vstrekne palivo. Horením paliva sa uvoľní tepelná energia, teplota a objem spalín prudko vzrastie, čím ešte viac narastie tlak. Spaliny vysokou rýchlosťou unikajú zužujúcou sa výstupnou tryskou. Nevýhodou je, že motor kvôli absencii ventilátora na vstupe nemôže pracovať v pokoji (chýba náporový tlak) a pre svoju činnosť sa musí urýchliť na pracovnú rýchlosť externým zariadením. Najväčšiu účinnosť dosahuje pri vysokých rýchlostiach, okolo M6. 
Podtyp náporového motora je náporový motor s nadzvukovým spaľovaním (=supersonický náporový motor; angl. "scramjet").
Dejiny.
Náporový motor vynašiel v roku 1907 René Lorin a v roku 1908 si ho nechal patentovať.
Zemplínsky hrad

Zemplínsky hrad alebo Zemplín je hrad v Zemplíne, v okrese Trebišov. Leží na návrší nad obcou Zemplín. Tvoria ho v súčasnosti už len zvyšky základov stredovekého hradu. 
Na rovine vytvorenej riekou Bodrog stálo pôvodne slovanské opevnenie. Na mieste tohto opevnenia bol neskôr postavený hrad, ktorý bol sídlom zemplínskej župy. Hrad je písomne doložený roku 1214. Význam hradu bol príčinou, že aj obec, na území ktorej bol hrad postavený, odvodila názov od hradu a bola povýšená na mesto v roku 1426.
Do dnešných dní sa zachovali nepatrné zvyšky, ktoré splývajú s okolitým terénom a sú zakryté vegetáciou.
The Battle of Los Angeles

The Battle of Los Angeles je tretí štúdiový album skupiny Rage Against The Machine. Vydaný bol 2. novembra 1999. 
V rebríčku "Rolling Stone" najlepších albumov v histórii obsadil 426. miesto.
Je to pravdepodobne najznámejší album Rage Against the Machine, pretože obsahuje skladby ako „Sleep Now in the Fire“, „Guerilla Radio“ alebo „Testify“, a takisto asi najvyzretejší. Piesne na ňom totiž na rozdiel od predchádzajúcich albumov obsahujú viac výraznejších odlišujúcich znakov a menej sekaných a lámaných rytmov.
Pic del Port Vell

Pic del Port Vell je vrch v Pyrenejách. Nachádza sa na hraniciach Andorry a Španielska, jeho nadmorská výška je Najbližšie mesto je La Massana.
Robert Capa

Robert Capa, vlastným menom Endre Friedmann (* 22. októbra 1913, Budapešť – † 25. mája 1954, Thai Binh, Vietnam) bol maďarský vojnový fotograf. Preslávil sa fotografiami zo španielskej občianskej vojny v rokoch 1936 – 1939.
Životopis.
Narodil sa v Budapešti. Jeho matka Julianna Henrietta Berkovits pochádzala z Veľkých Kapušian (východné Slovensko). Z politických dôvodov skoro svoju vlasť opustil. Prezývku Capa si vymyslel, aby lepšie predal svoje fotografie, kedy sa vydával za slávneho amerického fotografa. Rovnakú lož využil i v USA, kde predstieral slávneho francúzskeho fotografa.
5. septembra 1936 vznikla jeho najznámejšia fotografia zasiahnutého vojaka, ktorý padá k zemi. Tato fotografia bola často označovaná za naaranžovanú, ale sám Capa podotkol, že: "„Nič sa nemusí aranžovať, fotografie už sú proste tam a človek len stlačí spúšť.“" alebo "„pravda je najlepší obraz, najlepšia propaganda“". Preslávil sa ďalšími vojnovými fotografiami, známe sú jeho fotografie z vylodenia v Normandii, ktoré sa uskutočnilo 6. júna 1944 (Deň-D). V roku 1947 založil spolu s Henri Cartier-Bressonom, Davidom Seymourom, Billom Vandivertom a George Rodgerom agentúru Magnum Photos. V roku 1951 sa stáva jej prezidentom.
25. mája 1954 sa vydal fotiť začínajúcu francúzsko-vietnamskú vojnu, kde zahynul pri aktivácii nášľapnej míny. Robert Capa bol vždy v prvej línii, no jeho fotky neboli nikdy plné krvi, skôr emotívne.
Citát: "„Ak nie sú vaše fotografie dobré, neboli ste dosť blízko.“"
Pocta.
Rakúsky spevák Falco naspieval v roku 1986 pieseň „Kamikaze Cappa“ kde sa spieva, že Capa si dopisuje so smrťou.
Anglická indie-rockova kapela Alt-J vzdala poctu Cappovi a jeho priateľke Gerte Taro piesňou "Taro". Opisuje moment, keď fotograf počas toho, ako sa snaží zachytiť dobrý záber pochodujúcich nepriateľských síl, šliapne na mínu a je roztrhaný na kusy. Druhá časť skladby je o jeho stretnutí so svojou partnerkou Gertou Pohorylle, ktorá bola tiež fotografkou a zomrela 26. júla 1937 počas reportáže z vojnového Španielska. Do auta, v ktorom sedela, narazil tank.
Torr

Torr (staršie aj tor) "často označovaný aj ako milimeter ortuťového stĺpca ("mmHg") – aj keď tieto jednotky nie sú celkom identické" je staršia jednotka tlaku pomenovaná podľa talianskeho prírodovedca, fyzika a matematika J. E. Torricelliho (1608 – 1647), ktorý v roku 1644 vynašiel barometer.
V roku 1980 bolo používanie jednotky Torr zrušené, namiesto nej sa používa jednotka sústavy SI – pascal [Pa] a jej násobky.
Tlak formula_1 je definovaný ako hydrostatický tlak vyvolaný 1 mm stĺpcom ortute.
formula_2
Presný prevod medzi jednotiek Torr na Pa je daný definíciou štandardnej atmosféry, ktorá bola pôvodne definovaná ako formula_3 a na 10. konferencii CGPM bola definovaná ako formula_4, z toho vychádza formula_5.
Vzťah medzi oboma jednotkami je možné tiež odvodiť z výpočtu hydrostatického tlaku. Hydrostatický tlak stĺpca ortuti o výške formula_6 sa vypočíta dosadením hustoty ortuti (formula_7) a normálneho tiažového zrýchlenia (formula_8):
Rozdiel medzi oboma definíciami (torr podľa štandardnej atmosféry a výpočtom hydrostatického tlaku ortute) je daný použitými štandardizovanými hodnotami hustoty a tiažového zrýchlenia, v praxi je však zanedbateľný.
Milimetre ortuťového stĺpca sa v praxi stále používajú v ortuťových barometroch, napr. pri meraní krvného tlaku či tlaku vzduchu (kde sa prepočítavajú na hektopascaly).
Bohdan Chmeľnyckyj

Bohdan Chmeľnyckyj (iné mená: Bohdan Mychajlovyč Chmeľnyckyj, Bohdan Chmeľnický alebo Bohdan Chmeľnyckij alebo Bogdan (Michajlovič) Chmeľnickij [vyslov -ľny-] (súčasná ukrajinčina "Богдан Зиновій Михайлович Хмельницький" - Bohdan Zynovij Mychajlovyč Chmeľnyckyj; po poľsky "Bohdan Zenobi Chmielnicki"; po rusky "Богдан Зиновий Михайлович Хмельницкий" - Bogdan Zinovij Michajlovič Chmeľnickij [vyslov -ľny-]; *1595 — † 6. august 1657) bol kozácky hajtman na Ukrajine. Viedol povstanie proti Poľsko-litovskej únii v rokoch 1648 - 1654 s cieľom vytvoriť nezávislý štát kozákov. Napokon podpísal s Cárskym Ruskom dohodu, ktorá viedla k pripojeniu Divokého poľa k Rusku.
Aníz

Aníz (do roku 1940 spravidla písané: "anýz"; ľudovo: "anyž", "ániz", "anajz", "onajz") môže byť v botanike:
Fred Wallace Haise

Fred Wallace „Freddo“ Haise, Jr. ( * 14. november 1933, Biloxi) je bývalý americký kozmonaut z dramatického letu Apolla 13.
Život.
Mladosť a výcvik.
V októbri 1952 nastúpil ako námorný letecký kadet v Pesacole na Floride. V roku 1959 získal diplom leteckého inžiniera na univerzite v Oklahome. Potom nastúpil v NASA ako testovací pilot ich výskumného leteckého strediska v Edwardse a v období 1959-1963 tiež v Clevelande, štát Ohio. V tom čase publikoval množstvo odborných prác. V americkom vojenskom letectve bol v rokoch 1961-1962 na základni Mansfield v Ohiu. Potom pôsobil ako pilot 185 leteckej eskadry oklahomskej Národnej gardy. Pred letom do vesmíru mal nalietaných 6700 hodín. Od 4. apríla 1966 bol registrovaný v stredisku kozmonautov.
Let do vesmíru.
Mediálne z filmového spracovania známy nepodarený let kozmickej lode Apollo 13 odštartoval 11. apríla 1970 z mysu Canaveral. Na palube letela trojica James Lovell, Fred Haise a John Swigert. Cieľom expedície bolo pristátie na Mesiaci. Kvôli explózii jednej z nádrží a následným poruchám sa loď s kozmonautmi vrátila po šiestich dňoch na Zem, pristála na hladine Tichého oceánu.
Po lete.
V roku 1970 mu michiganská univerzita udelila čestný doktorát. Po niekoľkých mesiacoch bol vymenovaný za veliteľa záložnej posádky lode Apollo 16 a začal sa zácvikom na programu letov raketoplánov. Do žiadnej z posádok sa však nedostal a v roku 1979 od NASA odišiel. V roku 1993 bol zamestnaný v Grumman Corp., Technical Services Div., Titusville.
Ján Sitek

Ing. Ján Sitek (* 19. jún 1956, Trstená) bol od 13. decembra 1994 do 30. októbra 1998 ministrom obrany SR.
Vysokoškolské vzdelanie získal na Vysokej škole dopravy a spojov v Žiline. V rokoch 1975-1980 pracoval v Tesle Orava ako samostatný technik. V rokoch 1980-1981 bol vývojovým pracovníkom v ZŤS Martin. Od roku 1981 až 1992 pôsobil vo funkcii vedúceho strediska v Pozemných stavbách Žilina. Od roku 1993 až do menovania za ministra obrany SR pracoval v súkromnej spoločnosti. 
Po parlamentných voľbách v roku 1994 sa stal ministrom obrany. Ing. Ján Sitek je ženatý a má štyri deti.
Zoznam ľudí na Symbolickom cintoríne pri Popradskom plese

Zoznam ľudí na Symbolickom cintoríne pri Popradskom plese je členený podľa roku udalosti a obsahuje označenie sektora, v ktorom je tabuľa umiestnená a osobné údaje obete nešťastia.
Václav Vorlíček

Václav Vorlíček (* 3. jún 1930, Praha – † 5. február 2019) bol jeden z najúspešnejších českých režisérov a scenáristov. Jeho najčastejším spolupracovníkom bol spisovateľ a scenárista Miloš Macourek.
Pic dels Aspres

Pic dels Aspres je vrch v pohorí Pyreneje, na hraniciach štátov Andorra a Španielsko. Dosahuje nadmorskú výšku 2 562 m n. m. Najbližšie mesto je Arinsal v okrsku (obci) La Massana.
Dolina na juh od pohoria je využívaná ako lyžiarske stredisko.
Okrsok (Andorra)

Okrsok alebo obec alebo farnosť (po katalánsky "parròquia") je administratívna jednotka v Andorre.
Niektoré okrsky majú ďalšie teritoriálne rozdelenie. Ordino, La Massana a Sant Julià de Lòria sú rozdelené na "quarty" (štvrte), zatiaľ čo Canillo je rozdelené na "veïnats" (susedstvá). Tieto takmer splývajú so sídlami, ktoré sa nachádzajú vo všetkých okrskoch.
Andorra (mesto)

Andorra (po katalánsky "Andorra la Vella") je hlavné mesto štátu Andorra v Pyrenejách medzi Španielskom a Francúzskom. Je to najvyššie položené hlavné mesto v Európe. 
Mesto má rozlohu a obyvateľov ().
Andorra má nedostatok parkovacích miest. Pre veľkú nadmorskú výšku tu autá dodržujú obmedzenú rýchlosť. V celom štáte, či už v zastavanom území alebo mimo neho, je maximálna povolená rýchlosť /h.
Devínske Karpaty

Devínske Karpaty je geomorfologický podcelok Malých Karpát a zaberá západnú, prihraničnú časť pohoria. Najvyšší bod Devínskych Karpát () sa nachádza v masíve Devínskej Kobyly.
Polohopis.
Na západe hraničia s Rakúskom, hranicu tvorí rieka Morava, južnejšie rieka Dunaj. Na úpätí ležia mestské časti Bratislavy, a to: Devínska Nová Ves, Dúbravka, Devín a Karlova Ves.
Na západe ich vymedzuje Dolnomoravská niva, severne leží Novoveská plošina a Podmalokarpatská zníženina, všetko podcelky Borskej nížiny. Východným smerom pokračujú Malé Karpaty podcelkom Pezinské Karpaty a juhovýchodným smerom krajina klesá do Podunajskej roviny.
Delenie.
Devínske Karpaty sa delia na 4 časti:
Chránené územia.
Veľká časť územia je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Malé Karpaty a nachádza sa tu viacero maloplošných vzácnych území, medzi nimi: Sihoť, národná prírodná rezervácia Devínska Kobyla, prírodná rezervácia Fialková dolina, Slovanský ostrov, Štokeravská vápenka, prírodná pamiatka Devínska lesostep a Devínska hradná skala a chránený areál Lesné diely.
Súčasťou je aj prírodný útvar zvaný Sandberg, kde sa nachádzajú fosílie živočíchov a rastlín z treťohôr.
Turizmus.
Územie, zasahujúce do okrajových častí hlavného mesta je atraktívnym cieľom výletov a túr. Sieť turistických chodníkov sprístupňuje a spája obľúbené a zaujímavé lokality, medzi inými Devínsky hrad, archeologickú lokalitu Villa rustica, botanickú záhradu, no tiež Slavín a mnohé iné lokality. Z Devína vedie územím červeno značená Cestou hrdinov SNP, v ktorej trase vedie aj Štefánikova magistrála
Lublinská únia

Lublinská únia (, ) nahradila personálnu úniu Poľského kráľovstva, Litovského veľkokniežatstva a Pruského kráľovstva (Poľské kráľovstvo (1385 – 1569)) hlbšou, reálnou úniou a monarchiou za vlády Žigmunda II. Augusta, posledného Jagelovca, ktorý zomrel po troch manželstvách bezdetný.
Bola podpísaná 1. júla 1569 v poľskom meste Lublin. Vznikla tak Poľsko-litovská únia. Tá bola riadená voleným monarchom, ktorý zastával funkciu poľského kráľa a litovského veľkovojvodu spolu so senátom a parlamentom (sejm).
Befunge

Befunge je ezoterický dvojrozmerný programovací jazyk. Odlišuje sa od ostatných hlavne tým, že príkazy nenasledujú za sebou, ale sú usporiadané v dvojrozmernej mriežke. Jednu inštrukciu predstavuje jeden znak v mriežke. Program sa vykonáva tak, že ukazovateľ ("program counter") sa hýbe po mriežke a vykonáva aktuálne inštrukcie. 
História.
Jazyk vymyslel Chris Pressey v roku 1993 ako pokus o konštrukciu jazyka, ktorý sa nedá skompilovať. Napriek tomu, niekoľko kompilátorov už bolo napísaných. K pôvodnému "Befunge-93" existujú špecifikácie ako napríklad Funge-98, ktoré podporuje ľubovoľne veľa rozmerov (namiesto pôvodných dvoch), takisto aj multithreading. Špecifikácia Befunge-93 povoľuje mať inštrukcie len v mriežke 80 riadkov a 25 stĺpcov. Program, ktorý pretečie cez okraj, pokračuje na druhej strane. Práve preto je program v Befunge topologicky ekvivalentný torusu. Befunge nemá žiadnu normálnu pamäť ako iné jazyky, pracovať môže len so zásobníkom. Ani inštrukcia na zápis a čítanie v mriežke stále nestačí na to, aby Befunge-93 bolo turingovsky úplné. Túto vlastnosť získava až Funge-98 odstránením ohraničenia.
Ukážkový kód v Befunge-93.
Technika usmerňovania ukazovateľa šípkami demonštruje generátor náhodných čísel. Inštrukcia codice_1 posiela ukazovateľ náhodným zo štryoch základných smerov. Keď príde na číslo, dá ho na zásobník. Potom príde na inštrukciu codice_2 a vypíše vrch zásobníka. Keďže tu nie je inštrukcia codice_3 na ukončenie programu, bude produkovať nekonečnú postupnosť čísel od 1 do 9.
 vv &lt; &lt;
 2
 ^ v&lt;
 v1&lt;?&gt;3v4
 &gt; &gt;?&gt; ?&gt;5^
 v v
 v9&lt;?&gt;7v6
 v v&lt;
 8
 ^&lt;
Zoznam hotelov v Bratislave

Toto je zoznam hotelov v Bratislave zoradených približne od 5 hviezdičkových po 3 hviezdičkové k septembru 2011, čiastočné doplnené v roku 2021.
Orol

Orol môže byť:
Čierny orol

Čierny orol môže byť:
Mirelon

Mirelon je obchodná značka (chránená ochranná známka) izolačného materiálu z odľahčeného penového polyetylénu s uzavretou bunkovou štruktúrou, ktorý sa využíva prevažne ako tepelná izolácia do +90 °C pre svoju nízku tepelnú vodivosť. Pena je ohybná a pružná. Nemá tendenciu nasiaknuť vodou, ľahko sa tvaruje, je chemicky odolná, bez vplyvu na životné prostredie a hygienicky vyhovujúca. Látka je veľmi horľavá a patrí do skupiny C1.
Využitie.
Mirelon sa používa ako tepelný izolátor. Obkladajú sa s ňou múry budov, ktoré sú potom energeticky menej náročné na vyhrievanie. Ďalším široko rozšíreným použitím je izolácia rúriek na ochrana pred ich poškodením a tepelnou výmenou s okolím. Menšie rúrky je možné do ochranného obalu navliecť, u väčších sa používa systém ovíjadla. Izolačná pena sa využíva aj na tepelnú izoláciu podláh, kam sa vkladá na betón ako podložka pre plávajúce podlahy s absorpciou zvuku okolo 17 dB.
Medzi alternatívne využitie patrí mäkká výstelka na prepravu alebo balenie tovaru, alebo ako ochrana na zbrane pri bojových hrách LARP.
Holubica

Holubica môže byť:
Život (rozlišovacia stránka)

Život môže byť:
Senica (rozlišovacia stránka)

Senica môže byť:
Sloboda (rozlišovacia stránka)

Sloboda môže byť:
Arbutus Ridge

Arbutus Ridge je zámožná mestská časť na západe kanadského mesta Vancouver, nachádzajúca sa v strede oblasti nazývanej West Side. Zo severu ju ohraničuje 16 Avenue, z juhu 41 Avenue, Mackenzie Street zo západu a East Boulevard z východu. Charakterizujú ju nadpriemerne veľké rozmery pozemkov, na ktorých stoja okázalé domy a ulice, v ktorých sú vysadené stromy po obidvoch stranách. Obyvatelia tejto štvrte si užívajú výhod relatívne pokojného zalesneného zátišia a malej vzdialenosti do Downtownu, k univerzite University of British Columbia, miestnym plážam, vrátane Kitsilano Beach a Jericho Beach a k rôznym obchodným domom a strediskám v oblasti West Side.
Jedným z podnetov pre rast tejto štvrte bola existencia električkovej trate na trase Vancouver - Steveston, ktorú v rokoch 1905 až 1952 prevádzkovala spoločnosť BC Electric Railway. Horná časť Arbutus Ridge, známa ako Mackenzie Heights bola osídlená v období medzi 10. až 30. rokov 20. storočia. Dolná časť bola osídlená v období 40. až 50. rokov, keď bola jej pôda vyrovnaná ťažbou zo zálivu False Creek. Anglikánsky kostol St. Mary's Kerrisdale, postavený v roku 1913 je jednou z kultúrnych pamiatok v tejto mestskej časti.
Školstvo.
V mestskej časti Arbutus Ridge sa nachádza stredná škola Prince of Wales Secondary School a základné školy Carnarvon Elementary School a Trafalgar Elementary School. Niektoré z najlepších súkromných škôl, ako St. George's a York House sú odtiaľ vzdialené len pár minút.
Slnečné skaly

Slnečné skaly sú prírodná rezervácia v správe štátnej ochrany prírody Národného parku Malá Fatra.
Ležia v Rajeckej kotline neďaleko Rajeckých Teplíc. Nachádzajú sa v podcelku Skalky v katastrálnom území obcí Poluvsie a Porúbka a zaberajú plochu . Na území rezervácie platí 5. stupeň ochrany.
Predmetom ochrany je: "Esteticky pôsobivý a morfologicky pestro tvarovaný dolomitový masív s výskytom viacerých chránených a iných zriedkavých druhov rastlín a živočíchov na vedecko-výskumné, náučné a kultúrno-výchovné ciele."
Geologicky územie tvoria prevažne dolomity stredného triasu. Tektonicky predstavuje časť trosky Chočského príkrovu. Dolomity silne postihnuté puklinami boli pôsobením vonkajších geologických síl sformované do vertikálne nápadne rozčleneného reliéfu. Osobitný ráz má vegetácia s početnými teplomilným zriedkavejšími druhmi.
Summer Wine

Summer Wine je pieseň, ktorú pôvodne v roku 1967 naspievali Nancy Sinatra a Lee Hazlewood. Neskôr ju interpretovali Demis Roussos, Bono s The Corrs, Gry a FM Einheit, Scooter (album "Sheffield", 2000), a Ville Valo s Nataliou Avelon na soundtrack k filmu "Das Wilde Leben" .
Joseph Peter Kerwin

Joseph Peter Kerwin (* 19. február 1932, Oak Park) je bývalý americký astronaut, vedec z orbitálnej stanice Skylab.
Život.
Mladosť a výcvik.
Po skončení strednej školy študoval na College of the Holy Cross a v roku 1953 tu získal titul bakalár filozofie. Potom pokračoval v štúdiu na Severozápadnej univerzite, kde po štyroch rokoch obhájil doktorát medicíny. Na vojne slúžil ako lekár námorného letectva a námorníctva. V roku 1965 bol vybraný do štvrtej skupiny amerických kozmonautov. Po dôkladnej príprave bol vyslaný na stanicu Skylab.
Let do vesmíru.
Trojica kozmonautov odštartovala na kozmické lodi Skylab 2 koncom jari 1973. Na palube boli okrem doktora Kerwina ešte Charles Conrad a Paul Weitz. Leteli ako prvá posádka na orbitálnu stanicu Skylab 1, ktorá už krúžila na orbite Zeme a strávili tam skoro mesiac. Pracovné výsledky mali vynikajúce. Pristáli na hladine Tichého oceánu.
Po lete.
Zostal vo výcvikovom stredisku s nádejou, že sa dostane k letom na raketoplánoch. Nedočkal sa. V rokoch 1983-1987 sa stal jedným z riaditeľov NASA v Houstone. V roku 1993 mal hodnosť kapitána.
Madriu-Claror-Perafita

Madriu-Claror-Perafita je údolie, ktoré sa nachádza v juhovýchodnej časti Andorry a má rozlohu , čo je približne 10 % rozlohy celej krajiny. Údolím preteká rieka Madriu a jej prítoky Claror a Perafita. Madriu je dlhá a má priemerný spád 7,6 %. Údolie je ľadovcového pôvodu a je dokonalým príkladom glaciálnej geomorfológie. Jeho nadmorská výška sa pohybuje od 1 055 do . 
Pozoruhodné je vlastníctvo pozemkov. Iba (cca 1 %) pôdy je v súkromnom vlastníctve fyzických osôb, 99 % pozemkov je v rukách štátu. Územie neprešlo žiadnymi politickými zvratmi, stalo bokom záujmu mocných z Francúzska aj Španielska, takže sa zachoval model platný v stredoveku.
Rezervácia.
Kultúrna krajina údolia Madriu-Claror-Perafita v Pyrenejách nie je prírodnou rezerváciou v zmysle zachovania neporušenej panenskej prírody. Človek tu po stáročia zanechával stopy svojej prítomnosti a účelom ochrany nie je človeku brániť v činnosti, ale zachovať jeho činnosť v súlade s prírodou.
Premena kraja.
Hlavné doterajšie činnosti človeka v oblasti boli a sú poľnohospodárstvo, spracovanie železa a využitie vodných tokov na výrobu elektrickej energie. Štruktúra vegetácie sa v priebehu storočí zmenila. Lúky nahradili časť zalesnených území, vznikli terasy na pestovanie plodín a pôvodné borovicové lesy nahradili často brezy. Ľudia sem prichádzajú za novými aktivitami ako je turistika, horolezectvo, lov rýb a lov divých zvierat. 
Vodná elektráreň a priehrada.
Vodná elektráreň na rieke Madiru dodáva 11 % spotreby elektrickej energie Andorry a priehrada zásobuje pitnou vodou 20 % obyvateľov Andorry.
Unesco.
V roku 2004 bolo údolie zaradené na zoznam svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Javier Bardem

Javier Ángel Encinas Bardem (* 1. marec 1969, Las Palmas, Španielsko) je španielsky herec.
Životopis.
Starí rodičia Matilde Muñoz Sampedro a Rafael Bardem boli herci, matka Pilar Bardem je rovnako herečka ako aj jeho sestra Monica a brat Carlos. Jeho strýko Juan Antonio Bardem je slávny španielsky režisér.
Kým sa stal hercom, hral rugby v španielskom národnom rugbyovom družstve, študoval maliarstvo na Escuela de Artes y Oficios, štúdium však nedokončil.
Ako 11 ročný si zahral malú úlohu v komédii "El Poderoso influjo de la luna", o desať rokov neskôr hral vo filme "Las edades de Lulú" katalánskeho režiséra Lunu.
Roku 1997 ho obsadil Pedro Almodóvar do úlohy policajta Dávida v dráme "Na dno vášne". Za stvárnenie homosexuálneho kubánskeho básnika Reinalda Arenasa vo filme "Kým sa zotmie" (2000) režiséra Juliana Schnabela bol nominovaný na Oscara ako prvý španielsky herec. V roku 2006 si zahral výraznú postavu inkvizítora Lorenza vo filme Miloša Formana "Goyove prízraky". 
V roku 2008 získal Oscara za vedľajšiu úlohu vo filme bratov Coenovcov "Táto krajina nie je pre starých" (profesionálny zabijak Anton Chigurh).
E-san

E-san je názov v súčasnosti neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na japonskom ostrove Hokkaidó. Je to najjužnejšie položený sopečný útvar na ostrove, ktorý bol aktívny v nedávnej minulosti. Týči sa na polostrove Óšima, nad úžinou Cugaru, oddeľujúcou Hokkaidó od Honšú. Aj keď posledná erupcia bola zaznamenaná v roku 1874, na severozápadnom svahu sa nachádzajú aktívne fumaroly.
Komagatake

Komagatake je stratovulkán, nachádzajúci sa na juhu japonského ostrova Hokkaidó, na polostrove Óšima. Je to jeden z najaktívnejších vulkánov tohto ostrova. Sopka má prevažne andezitovú stavbu, jej vek sa datuje na pleistocén. Súčasný tvar je výsledkom masívnej deštrukcie vulkanickej stavby, ktorá nastala počas plínijskej erupcie v roku 1640.
Masívne bloky pyroklastického materiálu, pochádzajúceho z tejto erupcie, sú deponované v okolí základne sopky, menšie a mobilnejšie častice boli zanesené do blízkeho mora, kde vyvolali prívalové vlny cunami a ľahké častice (popol a prach) sa dajú nájsť až v centrálnej časti Honšú. Celkový objem uvoľneného pyroklastického materiálu bol približne 3,6 . 108 m3, čo predstavuje jednu z najväčších erupcií v Japonsku. Neskoršie erucie (plínijské erupcie z rokov 1694, 1856 a 1929 a viacero menších erupcií) už nedosiahli parametre tej z roku 1640.
Lasica myšožravá

Lasica myšožravá (iné názvy: lasica obyčajná, zastarano: "lasica", v dávnej slovenčine (bohemizmus): "kolčava" ; lat. "Mustela nivalis") je druh cicavca z čeľade lasicovité ("Mustelidae"). Obýva celú Holarktídu. Výskyt na Slovensku bol doložený na 54,3 % územia.
Opis tela.
Lasica myšožravá dorastá do veľkosti 11 –  a hmotnosti 50 – 130g. Samce sú oveľa väčšie než samice. Je to najmenší mäsožravec. Chvost má bez čierneho konca, na bielo sa prefarbuje len vo vysokohorských oblastiach. Tak ako hranostaj, častejšie sa vyskytuje v ľudsky obývaných plochách. 
Dokáže prenasledovať menšie hlodavce v ich chodbách.
Rozšírenie na Slovensku.
Zo 429 mapovacích kvadrátov DFS sa celkovo vyskytol v 234 (54,3 % rozlohy Slovenska, do roku 1964 len v 85, 19,7 %) v nadmorských výškach 103 (Oborín) – (v Západných Tatrách).
Jack Robert Lousma

Jack Robert Lousma (* 29. február 1936, Grand Rapids) je bývalý americký kozmonaut zo stanice Skylab.
Život.
Mladosť a výcvik.
Strednú školu vyštudoval v Ann Arboru a v štúdiách pokračoval na univerzite v Michigane, na fakulte leteckého inžinierstva. Zakončil ich v lete 1950 a vzápätí narukoval do armády ako dobrovoľník do námornej pechoty. Absolvoval jednoročný pilotní výcvik a potom slúžil na rôznych základniach, okrem iného aj v Japonsku. Keď sa odtiaľ vrátil do Štátov, rozhodol sa pokračovať v štúdiách. V roku 1965 obhájil diplomovú prácu z leteckého odboru na postgraduálnej škole vojenského námorníctva. Oženil sa a požiadal o prijatie ku kozmonautom. Po narodení druhého syna v apríli 1966 sa do oddielu dostal. Bol zaradený do podpornej posádky lodí Apollo 9, Apollo 10 a Apollo 13. Až po niekoľkých letoch vyplnených neustálym praktickým i teoretickým výcvikom a čakaním sa konečne dočkal letu na Skylab. Hneď potom sa mu narodil tretí potomok.
Lety do vesmíru.
V kozmické lodi Skylab 3 odštartoval J. Lousma v júli 1973 spoločne z kozmonautmi Alanom Beanom a Owenom Garriottom. Ten istý deň sa spojili s orbitálnou stanicou Skylab 1, kde potom zostali dva mesiace a plnili desiatky zadaných úloh. Po misii v poriadku pristáli na hladine Tichého oceánu.
Po tomto lete bol zaradený do záložnej posádky letu Sojuz-Apollo. Aj keď sa pri tomto projekte druhého štartu nedočkal, zostal v tíme, zacvičil sa na lety raketoplánom. V roku 1982, deväť rokov po prvom lete sa ho dočkal, bol zaradený do posádky misie STS 3 s raketoplánom Columbia v rámci programu Space Shuttle. V posádke boli iba dva kozmonauti, spolu s veliteľom Lousmom letel pilot Charles Fullerton. Raketoplán pristál po 8 dňoch netradične na White Sands Missile Range v Las Cruces, Nové Mexiko. 
Počas svojich dvoch letov bol vo vesmíre 67 dní.
Kostol svätej Kataríny (Lozorno)

Kostol svätej Kataríny je kostol v okrese Malacky v obci Lozorno. Bol postavený v roku 1629 a 24. novembra 1630 ho vysvätil katolícky biskup Ján Pyber. Lozorno sa stalo farnosťou ale až o sto rokov neskôr, teda v roku 1729 a odvtedy je tu vedená aj matrika. 
V tom čase bol patrónom a vlastníkom farnosti gróf Károlyi de Nagykároly. Kostol je postavený z tehál. Okolo pôvodného kostola bol cintorín. Dnešný cintorín sa začal používať v roku 1828. 
Sochy a farské budovy.
Vo farnosti sa nachádza socha sv. Jána Nepomuckého pochádzajúca približne z 18. storočia. Kaplnka sv. Vendelína bola údajne (nie sú oficiálne dokumenty) postavená v roku založenia kostolu 1629. Nachádza sa tu aj socha sv. Floriána z 20. storočia.
Nigorigawa

Nigorigawa môže byť:
Nigorigawa (sopka)

Nigorigawa je názov v neaktívnej kaldery, nachádzajúcej sa na japonskom ostrove Hokkaidó, na pobreží zálivu Učiura. 3 km široká kaldera sa vyformoval počas erupcie pred približne 12 000 rokmi, ploché dno kaldery je v súčasnosti obývané. Oblasť kaldery nevykazuja žiadne známky aktivity, okrem zvýšeného geotermálneho toku.
Usu

Usu je menší stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Hokkaidó, na južnom okraji staršej, 110 000 ročnej kaldery, v súčasnosti zaliatej vodou a známej ako jazero Toja. Vrchol prevažne bazaltovo andezitového vulkánu je zrezaný, čo je následok ničivej erupcie pred 7 až 8 000 rokmi a v súčasnosti sa v ňom nachádza niekoľko dacitových troskových kužeľov.
Blažej Raškai

Blažej Raškai (maď. "Ráskai Balázs"; † 1517) bol uhorský dvorský hodnostár. 
Po smrti Mateja Korvína stál na strane jeho nemanželského syna Jána Korvína a dohodol zmier medzi Huňadyovcami a nastupujúcim kráľom Vladislavom II. Jagelovským.
Niseko

Niseko môže byť:
Niseko (sopka)

Niseko je v súčasnosti neaktívny vulkanický komplex, pozostávajúci z niekoľkých andezitových stratovulkánov a lávových dómov, nachádzajúci sa na japonskom ostrove Hokkaidó, severozápadne od rovnommeného mesta. Posledná aktivita sa odohrala približne pred 7 000 rokmi, v súčasnosti sa na rôznych častiach komplexu nachádzajú len aktívne fumaroly a horúce pramene.
Jótei

Jótei je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nacházajúci sa na ostrove Hokkaidó, severozápadne od jazera Toja. Sopka má tvar klasického stratovulkanického kužeľa, podobného sopke Fudžisan. Vrchol je ukončený 700 m širokým kráterom. Posledná erupcia sa odohrala približne pred 5 až 6 000 rokmi.
Širibecu

Širibecu je v súčasnosti neaktívny stratovulkán, nachádzajúci sa na ostrove Hokkaidó, juhovýchodne od stratovulkánu Jótei. Vrchol sopky je tvorený 1,5 km širokým kráterom s porušenou stenou na severnej strane. Bližšie údaje o poslednej erupcii nie sú známe, ale jej vek je odhadovaný na holocén.
Michail Iľjič Surkov

Michail Iľjič Surkov (rusky: Михаил Ильич Сурков; * 1921 - † 1953) bol sovietsky ostreľovač počas druhej svetovej vojny s najväčším počtom zásahov (702). Slúžil v 4. streleckej divízií 12. armády a bol vyznamenaný Radom Lenina. Operoval v južnej časti východného frontu a vojnu prežil.
Fisting

Fisting (z angl. "fist" – päsť) je sexuálny akt, pri ktorom dochádza k vsunutiu celej ruky, prípadne aj časti predlaktia do vagíny (brachiovaginálny sex) alebo análneho otvoru (brachioproktálny sex). 
Môže sa vykonávať ako súčasť erotických hier v heterosexuálnych ako aj homosexuálnych pároch, prípadne ako forma masturbácie. V skutočnosti sa vo väčšine prípadov do vagíny alebo análneho otvoru nezasúva už zovretá päsť, ale ruka s prstami vystrenými a sformovanými do tvaru kornúta. Po vniknutí ruky do otvoru sa táto prirodzene zovrie v päsť. Následne je možné rukou pomaly pohybovať v smere dnu a von, otvárať a znovu zatvárať päsť, vykonávať točivé pohyby zápästím, stimulovať bod G kĺbmi prstov, dráždiť cervix (krčok maternice) alebo prostatu v prípade análneho fistingu muža atď. Iné formy fistingu zahŕňnajú zasúvanie oboch rúk do vagíny (double-fisting), jednej ruky do vagíny a druhej do análneho otvoru, zasúvanie chodidla namiesto ruky (foot-fucking), "punch-fucking" - vsúvanie a vyťahovanie zovretej päste. V prípade double-fistingu sexuálne vzrušenie vyplýva viac z pocitu roztiahnutia pošvového vchodu než z "kopulačných" pohybov rukami. Za fisting býva niekedy považované aj zasúvanie neobvyklých alebo nadrozmerných predmetov (fľaše, dildá, plechovky a pod.) do pošvy či análneho otvoru.
Pri fistingu je dôležitá dôvera medzi partnermi, schopnosť svalového uvoľnenia pasívneho z partnerov, je nevyhnutné postupovať pomaly, rešpektovať požiadavky a pokyny partnerky / partnera, komunikovať a predovšetkým dbať na dostatočnú lubrikáciu. V opačnom prípade môže byť fisting bolestivý, prípadne môže dôjst až k vážnemu zraneniu (ruptúra svalového pletenca panvového dna alebo análneho zvierača a pod.) 
Fisting býva často zobrazovaný v pornografii, najmä nemeckej a francúzskej produkcie. V USA bolo jeho zobrazovanie v pornografických filmoch dlho neprípustné (do r. 2005). Ženská kontroverzná rocková formácia Rock Bitch je známa predvádzaním rôznych sexuálnych praktík vrátane fistingu na svojich koncertných vystúpeniach naživo priamo na pódiu.
Kuttara

Kuttara je v súčasnosti neaktívny vulkanický komplex, pozostávajúci z niekoľkých stratovulkánov, troskových kužeľov, lávových dómov a kaldery, nachádzajúci sa na ostrove Hokkaidó blízko pacifického pobrežia, juhovýchodne od kaldery Toja. V stavbe komplexu prevládajú andezity a bazalty.
Komplex sa vyvinul v piatich etapách, prvá sa odohrala pred 60 000 rokmi. Explozívna erupcia štvrtej fázy pred 40 000 rokmi vyprodukovala veľký objem dacitovej pemzy a dala za vznik 3 km širokej kaldere. Neskoršie erupcie vyprodukovali niekoľko lávových prúdov na severnom okraji komplexu. Na západnom okraji komplexu vznikli začiatkom holocénu dva krátery a masívny dacitový lávový dóm. Posledná väčšia fáza sa odohrala v 17. storočí. V súčasnosti sa v okolí komplexu nachádzajú početné horúce pramene, fumaroly a gejzíry.
Rad Lenina

Leninov rad alebo Rad Lenina (), pomenovaný podľa vodcu Veľkej októbrovej socialistickej revolúcie Lenina, bol najvyšším sovietskym vyznamenaním. Bol zriadený 6. apríla 1930 a automaticky ho získavali nositelia vyznamenania Hrdina Sovietskeho zväzu. V priebehu 2. svetovej vojny bolo udelených vyše 41 000 týchto vyznamenaní, z toho väčšina bola udelená sovietskym vojakom a partizánom. Rad Lenina sa udeľoval:
Rad sa tiež udeľoval mestám, spoločnostiam, fabrikám, regiónom, vojenským jednotkám a lodiam.
Šikocu

Šikocu je masívna (13 × 15 km široká) kaldera, nachádzajúca sa v juhovýchodnej časti ostrova Hokkaidó. Vznikla asi pred 34 až 31 000 rokmi ako následok pravdepodobne najväčšej erupcie na ostrove. Na jej okrajoch sa nachádzajú mladšie stratovulkány ("Eniwa", "Fuppušidake", "Kitajama", "Tarumai"), z nich najaktívnejší je "Tarumai" (1 038 m) na juhovýchodnom okraji.
Arinsal

Arinsal je lyžiarska dedina v okrsku La Massana. Dedina má 1,555 obyvateľov.
Externé odkazy.
Arinsal-Andorra: Stránka dediny
Riširi

Riširi môže byť:
Ostrá (vrch vo Veľkej Fatre)

Ostrá () alebo aj Zadná Ostrá je výrazný vrch na západnom okraji centrálnej časti Veľkej Fatry. Nachádza sa približne južne od Martina. 
Poloha.
Nachádza sa na okraji centrálnej časti Veľkej Fatry, v geomorfologickom podcelku Bralná Fatra. Leží v okrese Martin a katastrálnom území obce Blatnica. Ostrá je spolu s Tlstou a Lubenou súčasťou mohutného vápencového masívu nad obcou Blatnica, ktorý tvorí výraznú dominantu horného Turca. Juhozápadné svahy Ostrej klesajú do Blatnickej, juhovýchodné do Juriašovej doliny a severné do údolia Konský dol. Vrch patrí do NPR Tlstá a tiež je súčasťou Národného parku Veľká Fatra. 
Popis.
Ostrá má dva vrcholy; pokým pod týmto označením je na mapách označený nižší, západne ležiaci pahorok (), vyššia kóta () je označená ako Zadná Ostrá. Výrazne skalnatý vrch tvorí južnú časť mohutného masívu, ktorý ohraničuje Gaderská a Blatnická dolina. Ostrá, ako to napovedá už jej názov, je z diaľky nezameniteľná svojim skalnatým ostrým vrcholom bez súvislého porastu. Z okolitých vrchov vynikajú najmä severne ležiaca Tlstá () a Lubená (), juhovýchodne situované Chládkové úplazy () a južne ležiaci Drienok (). Masív odvodňujú prítoky Gaderského potoka do rieky Turiec.
Výhľady.
Poloha vrchu na okraji pohoria a značná nadmorská výška so skalnatým, nezalesneným vrcholom umožňujú kruhový výhľad. Severným a východným smerom je pozorovateľná veľká časť Veľkej Fatry, južne je vidieť časť Kremnických vrchov a západne je veľmi dobre pozorovateľná Turčianska kotlina i priamo nad ňou situovaná Malá Fatra i pohorie Žiar. Pri priaznivých podmienkach je možné pozorovať aj pohorie Vtáčnik a Strážovské vrchy.
Sispony

Sispony je dedina v Andorre, v okrsku La Massana. Leží v nadmorskej výške a v roku 2011 mala 1 018 obyvateľov.
Thomas Kenneth Mattingly

Thomas Kenneth „Ken“ Mattingly, II (* 17. marec 1936, Chicago – † 31. október 2023, Arlington) bol americký astronaut z programu Apollo a letov s raketoplánom.
Život.
Mladosť a výcvik.
Základnú aj strednú školu vychodil na Floride, potom študoval na Miami Edison High School. Titul leteckého inžiniera získal po ukončení štúdií na Auburn University v roku 1958. Potom sa stal stíhacím námorným letcom na lietadlových lodiach USS Saratoga a USS Franklin D. Roosevelt. Slúžil na nich päť rokov. Nasledovalo zaškolenie na testovacieho pilota a v roku 1966 sa dostal do piatej skupiny amerických astronautov. V NASA zotrval do roku 1985.
Bol zaradený do hlavnej posádky Apolla 13, ale kvôli rubeole však bol vyradený z posádky, nahradil ho John Swigert. Na vesmír musel Mattingly čakať v plnom výcviku ďalej. Oženil sa a mal jedno dieťa.
Lety do vesmíru.
Po prvýkrát vzlietol s posádkou Apolla 16 na cestu k Mesiacu v apríli 1972. Štart z kozmodrómu na myse Canaveral, prelet na obežnú dráhu Mesiaca. Jeho kolegovia John Watts Young a Charles Duke pristáli na povrchu, Mattigly krúžil ďalej na jeho obežnej dráhe. Po návrate druhov odleteli a pristáli na Zemi v oblasti Tichého oceánu.
Druhý let absolvoval po desaťročnej pauze vyplnenej neustálym výcvikom. Bolo to na palube raketoplánu Columbia so štartom z Floridy v júni 1982. Letel spoločne s astronautom Hartsfieldom a bola to expedícia venovaná hlavne požiadavkám armády. Pristáli po 7 dňoch na letisku základne Edwards v Mohavskej púšti štátu Kalifornia.
Po tretíkrát letel v roku 1985 a opäť to bola expedícia vojenská. Na palube raketoplánu Discovery s ním leteli štyria vojaci – Loren Shriver, Ellison Onizuka, James Buchli a Gary Payton. Novinári kvôli utajeniu k miestu štartu ani nemali prístup. Jedným z dosiahnutých cieľov bolo vypustenie špionážnej družice Magnum nad Indický oceán. Pristáli na rovnakom mieste ako v predchádzajúcom lete.
Vo vesmíre bol trikrát, strávil v ňom 21 dní. Po svojom treťom lete z NASA odišiel.
Po letoch.
V roku 1993 bol zamestnaný v Grumman Space Station Program Support Div. v meste Reston a v roku 1994 bol viceprezidentom spoločnosti Martin Marietta Astronautics v Denveri.
Rad Októbrovej revolúcie

Rad Októbrovej revolúcie, (), je sovietske vyznamenanie, ktoré vzniklo 31. októbra 1967, pri príležitosti 50. výročia Veľkej októbrovej socialistickej revolúcie. Udeľoval sa sovietskym občanom, podnikom, organizáciám a iným skupinám pracovníkov, armádnym jednotkám a provinciám, krajinám a obyvateľom sovietskych republík.
Bol udeľovaný za aktívnu účasť v Revolúcií, veľké zásluhy na posilnení a šírení Sovietskej moci, za mimoriadne zásluhy na budovaní socializmu a komunizmu, výnimočnú odvahu a statočnosť preukázanú v boji a zásluhy na posilnení národnej obrany Sovietskeho zväzu. Mohol byť udeľovaný aj cudzincom.
Na lícnej strane je zobrazenie krížnika Aurora.
Tennessee Williams

Tennessee Williams [viljems], vlastným menom Thomas Lanier Williams, (* 26. marec 1911, Columbus, Mississippi, USA – † 25. február 1983, New York, New York) bol americký dramatik, predstaviteľ psychologickej drámy.
Vzdelanie získal na strednej škole v St. Louis, potom študoval žurnalistiku. Nakoniec sa presťahoval do Los Angeles, kde začal používať meno Tennessee Williams. 
V roku 1947 získal Pulitzerovu cenu. 
Dielo.
Vo svojich hrách vychádzal z vlastných skúseností, predovšetkým zo svojho detstva. Pochádzal z juhu, kde v dobe po prvej svetovej vojne platili veľmi puritánske pravidlá.
Hrdinovia jeho hier často unikajú do sveta ilúzií.
Napísal aj značné množstvo jednoaktoviek a poviedok s rovnakými alebo veľmi podobnými námetmi.
Kem

Kem () je historické prístavné mesto pri Bielom mori v Karelskej republike v severozápadnom Rusku. Sídli tu správa Kemského rajónu. Leží blízko ústia rieky Kem do Bieleho mora. Mesto je jednou z hlavných staníc na Murmanskej železničnej magistrále. Prvá písomná zmienka pochádza z 15. storočia.
Francisco Ferrera

Francisco Ferrera (* 29. január 1794, San Juan de Flores, Honduras – † 10. apríl 1851, Chalatenango, Salvádor) bol prezident Hondurasu v dvoch obdobiach: od 1. januára 1841 do 31. decembra 1842 a od 23. februára 1843 do 31. decembra 1844.
José Santos Guardiola

José Santos Guardiola (* 1. november 1816, Tegucigalpa, Honduras – † 11. január 1862, Comayagua) bol honduraský generál a prezident od 17. februára 1856 do 11. januára 1862, kedy sa stal ako jediný úradujúci prezident tejto krajiny obeťou atentátu. Zabil ho člen jeho osobnej stráže. Jeho dcéra Genoveva Guardiola Arbizu bola manželkou prvého kubánskeho prezidenta, Tomása Estradu Palmu. 
Jeho vláda sa vyznačovala dodržovaním slobody prejavu, pohybu a volebného práva. Bol politickým odporcom Francisca Morazána. Počas jeho vlády sa dokončilo začlenenie súostrovia Islas de la Bahía pod zvrchovanosť Hondurasu. Bojoval proti Williamovi Walkerovi, ktorý chcel dobyť Strednú Ameriku.
José María Medina

José María Medina (1826 - 1878) bol tri razy prezident Hondurasu: od 1. septembra do 31. decembra 1863, od 15. marca 1864 do 26. júla 1872 a od 12. augusta do 27. augusta 1876. Pôvodným povolaním bol vojak a bojoval proti Williamovi Walkerovi. Bol popravený zastrelením v Santa Rosa de Copán.
Záturčie

Záturčie je mestská časť mesta Martin.
Dejiny.
Obec patrila medzi najstaršie osady dolného Turca. Záturčie je jednou zo starobylých turčianskych obcí, v ktorých boli mýtnice, prepriahacie stanice a prícestné hostince. Prvýkrát sa spomína v listine z roku 1245, keď sa pri darovaní Hostie (Vendégh) spomínajú dedičné zeme na ľavom brehu rieky Turiec. V roku 1255 panovník Belo IV. usporiadal majetkovoprávne pomery v Turci. Jobagión Uzda a jeho štyria synovia prišli k panovníkovi so žiadosťou, aby im daroval zem "na ktorej odpradávna sedia". Panovník ich za neznámu sumu peňazí a účasť na rybačkách a poľovačkách obdaroval dedičným právom. Išlo o územie Záturčia s výmerou pod . 
V súčasnosti sa v Záturčí nachádza panelové sídlisko.
Ľútosť

Ľútosť môže byť:
Smútok

Smútok môže byť:
Šťastie

Šťastie môže byť:
Únik

Únik alebo útek alebo uniknutie/unikanie je rýchle (útek aj náhle či tajné) vzdialenie sa od/z neželanej veci/osoby/miesta/javu.
Únik alebo útek je v psychológii: pozri únik (psychológia)
Únik alebo uniknutie/unikanie je v technike, fyzike a pod.: neželané miznutie, strácanie sa (látky a podobne)
Únik je v športe: taktická akcia v bojových hrách, pozri únik (šport)
Hipparchos z Atén (Peisistratov syn)

Hipparchos (z Atén) († 514 pred Kr.) , Peisistratov syn, bol v rokoch 527 až 514 pred Kr. tyranom v Aténach. 
Keď v roku 527 pred Kr. zomrel aténsky tyran Peisistratos, k moci sa dostali jeho synovia Hipparchos a Hippias. Hipparchos podporoval, podobne ako jeho otec, rozvoj kultúry, pozval napr. do Atén básnika Simonida. 
Spolu s bratom Hippiom zneužívali svoje postavenie a moc, čo viedlo k pomerne širokému odporu voči ich vláde. V roku 514 pred Kr. bol Hipparchos zavraždený, čo sa pripisuje tzv. tyranobijcom Harmodiovi a Aristogeitónovi. Príčinou vražedného útoku boli osobné príčiny. Hipparchos sa zamiloval do Harmodia, ktorý mal však milenecký vzťah s Aristogeitónom. Hipparchos urazil Harmodia tým, že odoprel účasť jeho sestre na náboženskom sviatku, pretože údajne nebola pannou. Harmodios pomstil túto urážku Hipparchovým zavraždením. Po bratov smrti Hippias pritvrdil svoju despotickú vládu a v roku 510 pred Kr. ho z Atén vyhnali ako nenávideného tyrana.
Kolomna

Kolomna (po rusky "Коломна") je mesto v Rusku. Mesto je postavené na rieke Oka. Má 148 430 obyvateľov (). Nachádza sa od Moskvy.
Dejiny.
Mesto má bohatú históriu, založené bolo v roku 1177. Počas storočí tu vznikol kremeľ (hrad, zámok), nepodobný Moskovskému. V roku 1237 zničil Kolomnu nájazd Mongolov. Od roku 1301 bolo súčasťou Moskovského kniežatstva. Až do veku priemyselnej revolúcie tu bol iba Kremeľ, a až potom sa začalo rozvíjať na moderné mesto. Dodnes sa zachovalo z Kremľa niekoľko veží a dve veľké hradby zo 16. až 17. storočia.
Demografický vývoj.
Demografický vývoj počtu obyvateľov od roku 1897.
Kyzyl (mesto)

Kyzyl () je mesto v Rusku. Je hlavným mestom Tuvianskej republiky. Mesto bolo založené v roku 1914. Od roku 1926 sa používa názov Kyzyl. Mesto má 119 100 obyv. (). Mesto leží na sútoku riek Malý Jenisej a Veľký Jenisej. Predpokladá sa že Kyzyl by mohol byť stredom Ázie, v centre mesta je postavený obelisk, ktorý je údajne v strede Ázie.
Riširi (sopka)

Riširi je názov v súčasnosti neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na ostrove rovnakého mena asi 20 km západne od severného pobrežia Hokkaida. Vek sopky sa odhaduje na 200 000 rokov, posledná väčšia vulkanická činnosť sa odohrala pred cca 37 000 rokmi (absolútne posledný prejav vulkanizmu má niekoľko tisíc rokov). Masív sopky je tvorený prevažne bazaltami, no niekedy sa vyskytujú aj andezity a ryolity.
Hydrostatický tlak

Hydrostatický tlak v kvapalinách a plynoch (aerostatický tlak) je tlak spôsobený ich hmotnosťou. V gravitačnom poli zeme pôsobí tiaž silou na vrstvy pod nimi. Gravitačná sila prepočítaná na plochu vyjadruje hydrostatický tlak v danej(hĺbke).
kde
formula_3 je tiažové zrýchlenie (na Zemi .s−2 , no často sa používa zaokrúhlená hodnota 10 )
Na kvapalinu, ktorá sa nachádza v tiažovom poli Zeme, pôsobí tiažová sila. Táto sila má rovnaký vplyv ako ktorákoľvek iná vonkajšia sila pôsobiaca na kvapalinu. Voľný povrch (hladina) kvapaliny sa snaží zaujať takú polohu, aby bol kolmý ku vonkajšej sile, teda k tiažovej sile. Výsledkom je skutočnosť, že voľný povrch (pokojnej) kvapaliny je vždy kolmý k tiažovej sile. Napr. v nádobách je voľná hladina kvapaliny vždy vodorovná, hladiny veľkých vodných plôch (napr. oceánov) sú zakrivené ako povrch Zeme a pod.
Hydrostatickým tlakom "tlačí" kvapalina na telesá do nej ponorené, na steny nádoby v ktorej je umiestnená . Hydrostatický tlak závisí priamo úmerne od "hĺbky" kvapaliny (výške kvapalinového stĺpca), "hustoty" kvapaliny a od "gravitačnej konštanty". Nezáleží teda na množstve (hmotnosti a objeme) kvapaliny.
Hydrostatický tlak pôsobí "všetkými smermi" kvôli rozkladu síl medzi časticami kvapaliny do rôznych smerov.
Obdoba hydrostatického tlaku pôsobiaceho v kvapalinách sa vyskytuje tiež v plynoch, kde sa označuje ako aerostatický tlak, ktorý je opísaný barometrickou rovnicou.
Matematické vyjadrenie.
Pokiaľ je v nádobe o priereze formula_5 so zvislými stenami kvapalina do výšky formula_6, je objem kvapaliny v nádobe formula_7. Ak je hustota kvapaliny formula_2, je hmotnosť kvapaliny v nádobe formula_9. Tiažová sila pôsobiaca na dno nádoby je formula_10. Tlak pri dne nádoby má teda hodnotu formula_11. 
Hydrostatický tlak v hĺbke formula_6 pod hladinou kvapaliny o hustote formula_13 môžeme zapísť v tvare
hydrostatický tlak v reálnej kvapaline na zemskom povrchu je súčet hydrostatického tlaku kvapaliny a atmosférického tlaku vzduchu
kde ph je hydrostatický tlak kvapaliny a pa je atmosférický tlak
Hydrostatický tlak závisí na hĺbke formula_6 kvapaliny, na hustote kvapaliny formula_2 a na tiažovom zrýchlení formula_18.
Tokači (sopka)

Tokači je aktívny vulkanický komplex, nachádzajúci sa v centrálnej časti Hokkaida. Komplex je tvorený niekoľkými, prevažne andezitovými stratovulkánmi a lávovými dómami, zoradenými v línii severovýchod-juhozápad. Najmladšie prejavy vulkanizmu sú lokalizované na severnom okraji komplexu. V 19. a 20. storočí bolo zaznamenaných približne dvadsať menších freatických erupcií, väčšie sa vyskytli v rokoch 1926 a 1962. Pri erupcii z roku 1926 došlo k čiastočnej deštrukcii západnej steny vulkánu Tokači.