Vladimír Brabec

Vladimír Brabec (* 15. máj 1934, Praha† 1. september 2017, Nová Ves pod Pleší) bol český herec a dabér.
Životopis.
K divadlu ho ťahalo už od detstva, spieval tiež v detskom zbore. Hneď po vojne hral v Pražskom divadle pro mládež Míly Mellanové – dnešný Akropolis (1946 – 1948, detské divadlo), v roku 1953 absolvoval DAMU u profesorov Nedbala, Krejči a Lukavského, v ročníku študoval napríklad s Petrom Haničincom, Vlastimilom Haškom, Josefem Zímou a Janou Štěpánkovou.
Brabec má so svojou ženou Naďou (vzali sa v apríli 1955) dcéru Helenu a syna Pavla, obe deti idú v otcových šľapajach. V roku 1980 získal titul zaslúžilý umelec a v roku 1998 v Přelouči dostal Cenu Františka Filipovského za celoživotné majstrovstvo v oblasti dabingu. Aj ako vyše sedemdesiatročný rád pracoval pred rozhlasovým a dabingovým mikrofónom, hosťoval tiež na divadelných scénach. Jeho veľkým koníčkom bolo lietanie lietadlom.
Tvorba.
Divadlo.
Po škole pôsobil v rokoch 1953 – 1954 v Moste a od roku 1959 dokonca v Národnom divadle. Hral v drámach, napríklad "Romeo a Júlia", "Skrotenie zlej ženy" alebo "Cyrano z Bergeracu", jeho priateľom sa stal napríklad Rudolf Hrušínský (chodili spolu tiež na pivo). Z Národného divadla odišiel v máji 1975, keď ho priamo pri predstavení Cyrana postihol infarkt (druhý dostal v septembri 2002 pri Národnom múzeu v Prahe. Stal sa členom hereckého súboru Filmového štúdia Barrandov, chýbali mu však diváci, a tak sa opäť vrátil na dosky Národného divadla, kde zotrval až do roku 1994, keď po nezhodách s vedením odišiel. Od tej doby je na voľnej nohe. Desať rokov napríklad hosťoval v Hudobnom divadle Karlín (napríklad muzikály "My Fair Lady", "Někdo to rád horké", "Zvonokosy" alebo "Anděl s ďáblem v těle"). V posledných rokoch účinkoval v muzikáloch pražského divadla Broadway "Kleopatra" a "Tři mušketýři".
Film.
Vo filme Brabec debutoval už v štrnástich rokoch, a to v Gajerovom snímku "Křížová trojka" (1948). Ešte počas štúdií dostal úlohy mladíkov vo filmoch "Revoluční rok 1848" (1949) a "Velké dobrodružství" (1952). Neskôr prišlo niekoľko malých úloh výsadkárov a vojakov ("Návštěva z oblak", "Vina Vladimíra Olmera", "Váhavý střelec", "Probuzení", "Ztracená stopa" a "Zářijové noci").
Film mu vcelku nedal žiadnu rolu, ktorá by sa vyrovnala jeho divadelným úloham – väčšinou to boli role nezodpovedajúce jeho nespornému talentu. Väčších rolí bolo vlastne len niekoľko: František Adam z Valdštejna vo filme "Poslední růže od Casanovy" (1966), ktorý sa dostane do sporu s prefíkaným grófom Casanovou (Felix le Breux). Potom dostal rolu osamelého výpravcu Kordy v detskom filme "Kapitán Korda" (1970), kancelára cisára Rudolfa II. v historickej komédii "Svatby pana Voka" (1970) a vojvodu z Orléansu v životopisnom filme "Tajemství veľkého vypravěče". V komediálnom žánri sa uplatnil napríklad ako bezcharakterný kráľ v oboch dieloch rozprávky "Z pekla štěstí". Vo filme už dostáva len malé role.
Televízia.
Väčšie uplatnenie Brabcovi priniesla televízia, napríklad v televíznych inscenáciách "Námořníci z Kotoru", "Vynes na horu svůj hrob" nebo "Nebezpečný člověk". Zaujímavá bola rola v inscenácii "Jestli jednou odejdu" (1985), kde si zahral starnúceho manžela, ktorý s deťmi využíva svoju ženu (Iva Janžurová) ako slúžku, tá sa nakoniec rozhodne odísť. Dobrý výkon tiež podal v inscenácii "Generál Eliáš" (1995).
Najväčšiu slávu získal v seriáloch. Hneď po prvom infarkte dostal titulnú a životnú rolu policajta a komunistu Jana Zemana v dnes už legendárnom, avšak kontroverznom seriáli "Tridsať prípadov majora Zemana" (1975 – 1980), čo mu prinieslo popularitu u mnohých divákov. Nepriehliadnuteľnou rolou bol rozvedený otec Richard Jokl v seriáli "My všichni školou povinní" (1984). K roli majora Zemana by sa mal ešte raz vrátiť, a to v pripravovanom filme "Major Zeman se vrací!", ktorého natáčanie sa však doposiaľ nezačalo. O majorovi Zemanovi napísal tiež knihu "Major Zeman – Jak to vidím dnes".
Dabing.
Samostatnú kapitolu v Brabcovej kariére tvorí český dabing. Dabing tvorí tretinu jeho životnej práce.