burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Heliocentrizmus

Heliocentrizmus je teória tvrdiaca, že Slnko je stredom vesmíru a Slnečnej sústavy. Slovo je odvodené z gréckeho (ἥλιος hélios = "Slnko" a κέντρον kentron = "stred"). Je protikladom geocentrizmu.
Názor, že stredom vesmíru nie je nehybná Zem, ale Slnko, vznikol už v starovekom Grécku a najdokonalejšie ho prepracoval Aristarchos zo Samu. Heliocentrický názor na svet sa však vtedy ešte nepresadil. Pohyb Zeme sa zdal protizmyselný a protirečiaci vtedajšej Aristotelovskej fyzike. Až v 16. storočí Mikuláš Kopernik nanovo vypracoval heliocentrickú sústavu sveta.
Podľa Kopernika:
Johannes Kepler po mechanickej stránke dopracoval heliocentrický systém, keď opustil predstavu kruhového obehu okolo Slnka a formuloval tri Keplerove zákony pohybu planét. Tieto zákony neskôr odvodil z gravitačného zákona Isaac Newton.
Heliocentrizmus ako učenie protirečiace Biblii bolo dlhú dobu cirkvami prenasledované. Popierali ho a neuznávali pápeži, Martin Luther aj Ján Kalvín. Kopernikova kniha "De revolutionibus orbium coelestium" bola 5. marca 1616 daná na index zakázaných kníh, Galileo bol za heliocentrizmus odsúdený na domáce väzenie a Giordano Bruno bol zaň upálený. Mnohí ďalší učenci sa potom báli otvorene k heliocentrizmu prihlásiť.
Súčasná veda.
Poznanie, že heliocentrický pohľad taktiež nie je v doslovnom zmysle pravdivý, prichádzalo postupne. Už Giordano Bruno uviedol silné argumenty, že Slnko nie je stredom vesmíru, ale jednou z hviezd; Galileo mal rovnaký názor. V priebehu 18. a 19. storočia sa pozícia Slnka ako jednej z mnohých hviezd stávala samozrejmosťou. V 20. storočí, ešte pred objavom existencie mnohých galaxií, už to nebolo vnímané ako sporná vec. Dokonca, ak obmedzíme diskusiu iba na slnečnú sústavu, Slnko nie je geometrickým centrom žiadnej z planetárnych dráh, je skôr v ohnisku ich eliptických dráh. Navyše, keďže hmotnosť planét nemožno vzhľadom k hmotnosti Slnka zanedbať, je centrum gravitácie slnečnej sústavy umiestnené mimo stred Slnka, v niektorých obdobiach aj mimo objem Slnka. (Hmotnosť planét tvorí približne 0,14% hmotnosti Slnka.)
Moderné používanie pojmov "geocentrický" a "heliocentrický" vo vede.
Vo výpočtoch často musí byť určený počiatok a orientácia vzťažnej sústavy. Z praktických dôvodov sa často používajú systémy s počiatkom v hmotnom strede Zeme, Slnka alebo v hmotnom strede slnečnej sústavy. Prídavné mená "geocentrický" a "heliocentrický" môžu byť použité v tomto kontexte. Takýto výber vzťažnej sústavy však nemá žiadne filozofické ani fyzikálne dopady.
Geocentrizmus

Geocentrizmus je názor alebo tvrdenie, že Zem je stredom vesmíru. Doslovne znamená "majúci Zem vo svojom strede". Je protikladom heliocentrizmu.
Teória geocentrizmu mala svojho času hlboké filozofické a teologické dôsledky. Z výsadného postavenie Zeme sa odvodzovalo aj výsadné postavenie človeka. Zástancom geocentrizmu bol Aristoteles, dôkladne a logicky ho prepracoval a geometricky zdôvodnil Ptolemaios v knihe "Almagest".
Kedysi panovala mylná predstava, že práve Zem je stredom vesmíru. Aj Platón a Ptolemaios sa s ňou stotožnili. Každý však trochu inak. Platón a jeho žiak Aristoteles považovali Zem za nehybnú guľu obklopenú priezračnými guľovými sférami, ktorých stredy sú totožné so stredom Zeme. Slnko, Mesiac a jednotlivé planéty umiestnili na samostatné sféry. Všetky hviezdy umiestnili na poslednú a najvzdialenejšiu sféru. Z pozorovania vedeli, že hviezdna sféra sa otočí raz za deň. Predpokladali, že ťahá za sebou a otáča sféry, na ktorých sú Slnko, Mesiac a planéty. No Ptolemaius vypracoval systém kružníc a epicyklov (kružníc, ktorých stredy sa pohybujú po inej kružnici), po ktorých sa pohybujú Slnko, Mesiac a planéty. Ptolemaiov model vesmíru bol komplikovaný, ale umožňoval opísať, prípadne aj predpovedať pohyb nebeských telies. Tento model bol prijímaný a používaný do konca 16. storočia. 
V 15. a 16. storočí sa znova začali skúmať názory niektorých starovekých učencov. Napríklad aj názor, ktorý vyslovil grécky učenec Aristarchos (320 – 250 pred Kr.). Ten predpokladal, že stredom vesmíru je Slnko. Planéty spolu so Zemou obiehajú okolo Slnka. Zem sa raz za deň otočí okolo vlastnej osi. Jeho súčasníci však jeho názor neprijali.
Zhruba od konca 16. storočia bola (najmä vďaka Kopernikovi) nahradená heliocentrickou sústavou.
Tony Meehan

Daniel Joseph Anthony Meehan, známy ako Tony Meehan (* 2. marec 1943, Londýn, Spojené kráľovstvo – † 28. november 2005, Londýn) bol britský bubeník, zakladajúci člen inštrumentálnej skupiny The Shadows.
Životopis.
O hudbu sda začal zaujímať už ako desaťročný, svoje prvé verejné vystúpenie s kapelou absolvoval vo veku 13 rokov ako tympanista v "Londýnskom orchestre mladých". Pôvodne plánoval, že sa stane právnikom, začal však hrať v kluboch a v roku 1958 sa stal členom sprievodnej skupiny Cliffa Richarda "The Drifters", ktorá sa neskôr premenovala na The Shadows. Skupina v rokoch 1958–1961 nahrala ako inštrumentálna, aj ako sprievodná Richardova kapela hity ako "Apache", "Living Doll", "I Love You.", "Travellin' Light" alebo "Please Don't Tease". 
V roku 1961 vystupoval Meehan spolu so skupinou a Cliffom Richardom v muzikáli "The Young Ones" (Klub mladých).
Aj keď "The Shadows", boli úspešnou skupinou, Meehan od nich v roku 1961 odišiel a začal pracovať pre spoločnosť Decca Records ako hľadač talentov. 
Neskôr s basistom z The Shadows Jettom Harrisom vytvoril duo, ktoré malo v roku 1963 inštrumentálny hit "Diamonds". Spoločne sa ešte dostali do hitparádových rebríčkov napríklad hitmi "Applejack" a "Scarlet O’Hara", v septembri 1963 mal však Harris vážnu autonehodu.
Meehan potom nahrával pod menom "Tony Meehan Combo" a neskôr pracoval znova na čiastočný úväzok v spoločnosti Decca Records v štúdiu. Bol uznávaným štúdiovým hráčom, spolupracoval s Billym Furym, Frankom Ifieldom, aj s Johnom Leytonom. 
V posledných rokoch svojho života sa venoval psychiatrii a psychológii, ktoré boli jeho záľubou. 
V pondelok 28. novembra 2005 zomrel vo veku 62 rokov v londýnskej nemocnici "St Mary’s Hospital", po tom ako utrpel úraz hlavy pri páde vo svojom dome. 
Meehan žil so svojou ženou Sue, s ktorou mal päť synov a dve dcéry.
Povedali o ňom.
Sir Cliff Richard: "Jeho inovatívne bubnovanie bolo chrbticou kapely, jeho tvrdý ale vytríbený štýl sa podobal tomu, ako hral Ringo o päť rokov neskôr s Beatles".
Gitarista The Shadows Bruce Welch: "Tony mal len 15 rokov, keď sme spolu prvý raz hrali, a už vtedy bol veľmi dobrý bubeník. Bubeníci chceli byť ako Tony Meehan, pretože mal svoj štýl, akým nikto predtým nehral. Apache bola našou vlajkovou loďou. Toľko ľudí sa ju snažilo napodobniť, napríklad hip-hopové skupiny".
Martin de Porres

Svätý Martin de Porres (* 9. december 1579, Lima, Peru – † 3. november 1639, Lima) bol peruánsky svätec. 
Životopis.
Bol nemanželským synom španielskeho granda "Jána de Porres", aristokrata rytiera rádu z Alcantary, a Anny Velasquez, oslobodenej černošskej otrokyne z Limy. Pokrstili ho v kostole sv. Sebastiána v Lime. Otec vzťah s otrokyňou legalizoval až neskôr a syna si vzal k sebe. Pretože bol mulat, zažil Martin vo svojom živote veľa ponižovania, a to nielen pred vstupom do kláštora, ale aj v kláštore.
Na živobytie si zarábal ako učeň u holiča, ktorý bol zároveň aj chirurgom a tak okolo roku 1583 sa pri ňom aj vyučil za felčiara. Pomáhal rovnako aj v lekárni a aj z tejto oblasti - oblasti farmácie niečo pochytil. S týmito vedomosťami (holič, lekárnik, chirurg) mal pred sebou skvelú budúcnosť, ale Martinovi to nestačilo.
Preto si v roku 1586 obliekol rehoľné rúcho v dominikánskom kláštore v Lime. Keďže bol mulat, stal sa laickým bratom (terciárom). Pracoval ako sluha a upratovač, aj keď sa jeho otec za neho hanbil, on svoju službu vykonával dôkladne. Keď bol kláštor v zlej finančnej situácii, sám požiadal predstaveného, aby ho predali ako otroka. Až vtedy si predstavení všimli jeho duchovnú zrelosť a prijali ho do kláštora, už nie ako laického brata, ale ako rehoľníka. Po čase sa stal známym duchovným sprievodcom a po radu k nemu prichádzajú miestodržitelia, ale aj cirkevní hodnostári. Často ho nemohli zastihnúť doma, lebo veľa času trávil medzi chudobnými a chorými.
Keď v meste vypukol mor a aj jeho spolubratia sa nakazili touto chorobou, Martin premenil časť kláštora na nemocnicu. Staral sa o ľudí, ktorí boli nakazení, ale aj o chudobných, bez rozdielu rasy či farby pleti. Keď bolo v kláštore málo miesta, zriadil v dome svojej sestry sirotinec so školou a ďalšiu nemocnicu pre chudobných. Ľudia si čoskoro všimli jeho intenzívnu aktivitu a začali šíriť chýr o jeho nadprirodzených schopnostiach bilokácie a levitácie. Skúsenosť uzdravenia mal aj mexický arcibiskup, ktorý ho chcel vziať so sebou, ale Martin svojich chudobných neopustil.
Zomrel na následky silnej maláriovej horúčky 3. novembra 1639. Hneď po smrti bol pre obyvateľov Peru svätcom, ale cirkev ho až v roku 1837 vyhlásila za blahoslaveného a 16. mája 1962 bol pápežom Jánom XXIII. kanonizovaný. Jeho sviatok sa slávi 3. novembra.
Sám sa nazýval "čierny pes" (je to aj slovná hračka – po latinsky „pánov pes“ je „"domini canis"“ – dominikán; "čierny pes" – lebo mal mamu černošku).
Bol súčasník sv. Ruženy Limskej.
Je patrónom:
Je ochrancom:
Gabardén

Gabardén je husto tkaná látka, z ktorej sa vyrábajú obleky, zvrchníky, kabáty a nohavice. Textília je tkaná z vlnenej priadze, ale zvykne sa používať aj bavlna, syntetické vlákno alebo aj ich zmes. Gabardén je z jednej strany hladký, z druhej strany má diagonálnu rebrovú vzorku. Gabardín je jednou z foriem keprovej väzby.
História vynálezu.
Tkaninu vynašiel v roku 1880 britský obchodník s látkami Thomas Burberry, zakladateľ odevnej firmy Burberry. Jeho vynález bol patentovaný v roku 1888. V oblečení z gabardénu sa dostal v roku 1911 na južný pól nórsky polárny bádateľ Roald Amundsen. Gabardénovú bundu mal aj George Mallory pri svojom nevydarenom výstupe na Mount Everest v roku 1924. 
Názov tkaniny bol odvodený od mena „gaberdine“, ktoré označuje dlhé, voľné oblečenie stiahnuté v páse, ktoré v stredoveku nosili pútnici, žobráci, a v neskoršej dobe i európski Židia.
Konvenčná karta

Konvenčná karta je skrátený normalizovaný opis licitačného systému konkrétneho páru. 
Okrem opisu otvorení a odpovedí na ne, sú na nej opísané aj výnosové konvencie a markovanie. Počas turnaja by pár mal poskytnúť svoju konvenčnú kartu súperom. Ak pár konvenčnú kartu nemá vyplnenú a pri licitácii dôjde k nesprávnemu vysvetleniu hlášky súperom (vysvetlenie môže byť aj správne, ale partner sa pomýlil alebo blufoval) rozhodca väčšinou pridelí upravený výsledok v prospech poškodenej strany. Ak bolo vysvetlenie v súlade s konvenčnou kartou, väčšinou ponechá skutočne dosiahnutý výsledok.
Napriek tomu, že dva páry používajú rovnaký licitačný systém, môže sa ich licitačná karta výrazne líšiť. Používajú inú sadu konvencií, iné markovanie, iné výnosy. Každá bridžová federácia má svoj vlastný formulár na vyplnenie konvenčnej karty.
Externé odkazy.
Editor konvenčnej karty WBF
Come To Grief

Come to Grief (v češtine "V nemilosti") je jednou z kníh z cyklu detektínych príbehov Dicka Francisa, v ktorom sa objavuje bývalý šampión prekážkových jazdcov Sid Halley. Román bol v roku 1996 v USA ocenený Cenou E. A. Poea.
Obsah.
Ako amatérsky detektív sa v tomto príbehu zapletie so svojim bývalým súperom z dostihových dráh, z ktorého sa stala televízna hviezda zábavných programov a na ostrovoch teší sa veľkej obľube. Preto sa Sid dostane pod zničujúcu paľbu kritiky, keď svojho niekdajšieho priateľa obviní zo série trestných činov, pri ktorých trpeli nemé obete - poníky a dostihové kone.
Oxid meďnatý

Oxid meďnatý, vzorec CuO, je najvyšším oxidom medi. Je to čierna tuhá látka topiaca sa pri teplote 1200 °C, kedy dochádza k rozkladu. 
Výroba.
Vzniká zahrievaním medi na vzduchu. Pretože týmto spôsobom vzniká zároveň aj oxid meďný je lepšia metóda prípravy zahrievanie dusičnanu meďnatého, hydroxidu meďnatého alebo uhličitanu meďnatého. Napríklad:
Oxid meďnatý sa rozpúšťa v minerálnych kyselinách za vzniku zodpovedajúcich solí:
Vodíkom alebo oxidom uhoľnatým sa dá zredukovať na meď.
Areios (kresťan z Alexandrie)

Areios (alebo lat. Arius, * 256 – † 336) bol kresťanský kňaz z Alexandrie, od ktorého dostal názov arianizmus ako jeden z heretických smerov 4. storočia.
Arius tézy.
Arius zastával v christológií nasledujúce učenie:
Dejiny konfliktu.
Roku 318 sa rozvinula christologická diskusia a došlo ku sporu medzi alexandrijskym biskupom Alexandrom a Ariusom, pri ktorej Arius obvinil Alexandra zo sabellianizmu. Koncil, ktorý Alexander zvolal, Aria exkomunikoval.
Arius mal značné množstvo priaznivcov a spor sa rozšíril z Alexandrie na celý kresťanský Východ a Arius našiel útočisko u Eusebia z Kaisareie.
Cisár Konštantín I. potreboval vo svojej ríši zaistiť jednotu kresťanov, a preto roku 325 zvolal koncil do Nikaje, ktorý sa nazýva 1. nikajský. Tu bola Áriova náuka označená za herézu.
Arius bol poslaný do exilu, avšak už roku 328 na príhovor biskupa Eusebia z Nikomédie bol povolaný späť. V tom istom roku sa alexandrijskym biskupom stal Atanáz Alexandrijský (Atanáš).
Roku 335 bol Arius cisárskym výnosom rehabilitovaný. Vyjadril svoj súhlas s tým, že podpíše Nikajské vyznanie, avšak skôr ako bol v Konštantínopole prijatý späť do spoločenstva cirkvi, náhle zomrel.
Pavol Haspra

Pavol Haspra (* 8. december 1929, Topoľčianky – † 27. apríl 2004, Bratislava) bol slovenský divadelný a televízny režisér. Manžel herečky Viery Strniskovej a neskôr Sone Valentovej.
V roku 1955 absolvoval štúdium divadelnej réžie na VŠMU v Bratislave. V rokoch 19541962 režisér, v rokoch 19551962 aj umelecký šéf Krajského divadla v Nitre (dnes Divadlo Andreja Bagara). Od roku 1962 režisér činohry SND v Bratislave. V roku 1983 nakrútil dlhometrážny film Výlet do mladosti.
Ľudovít Moravčík

Ľudovít Moravčík (* 27. júl 1937, Nitra – † 23. apríl 2004, Bratislava) bol slovenský herec.
V roku 1961 absolvoval štúdium herectva na VŠMU v Bratislave. V rokoch 19601965 člen Krajového divadla v Bratislave, 19651969 Novej scény v Bratislave, 19731974 metodik Ústredného domu pionierov a mládeže Klementa Gottwalda v Bratislave, od r. 1974 člen DPDM v Trnave.
Práčka

Práčka alebo prací stroj je stroj určený na pranie bielizne, teda odevu a iného domáceho textilu ako uterákov a pokrýviek. Termin práčka sa obvykle vzťahuje na stroje používajúce vodu ako základný čistiaci roztok, na rozdiel od čistenia nasucho, ktoré používa alternatívne čistiace tekutiny a obvykle sa realizuje v špecializovaných servisoch. 
Dejiny.
Prvú práčku zostrojil Jacob Christian Schäffern v roku 1767.
Mechanické práčky sa datujú do 19. storočia a ich základné princípy fungovania sa väčšinou nezmenili. Prvým krokom je uložiť materiál na čistenie do vody obsahujúcej prací prostriedok (detergent). Látky a voda sa potom „miešajú“ opakovaným pohybom sem a tam. Voda sa potom vypumpuje von a látky sa čiastočne vysušia rýchlym odstreďovaním v nízkorýchlostnej centrifúge (odstredivke). Potom sa pridá čistá voda a mieša sa s látkami na vyplavenie zvyšku pracieho prostriedku. Nakoniec sa látky (zvyčajne) opäť odstredia (i keď niektoré látky sa vyberú hneď a sušia sa alternatívnymi prostriedkami bez rýchleho odstredenia, ktoré by ich mohlo poškodiť).
Meteorologická družica

Meteorologická družica je umelé kozmické teleso, ktoré slúži na získavanie dát o stave atmosféry Zeme, na zber a prenos dát z bójí a iných málo dostupných miest. 
Meteorologické družice sa rozdeľujú na experimentálne a operatívne. Meteorologické experimentálne družice slúžia na výskum atmosféry, overovanie teórií a predpokladov. Meteorologické operatívne družice sú určené na stále získavanie dát pre potreby predpovede počasia. 
Za prvú meteorologickú družicu sa pokladá družica Vanguard 2, ktorá bola vypustená 17. februára 1959. 
Za prvú úspešnú meteorologickú družicu sa pokladá TIROS-1, napriek tomu, že družica pracovala iba 78 dní, poskytla omnoho viac dát ako Vanguard 2. TIROS-1 je predchodcom dnešných moderných družíc.
Meteorologické družice sa tiež delia podľa typu dráh na družice polárne a geostacionárne. Medzi polárne družice v súčasnosti patria družice NOAA POES a v budúcnosti sa k nim pridajú družice EUMETSATU. Geostacionárne meteorologické družice sú GOES (GOES-west a GOES-east) – prevádzkované NASA a NOAA, METEOSAT – prevádzkované EUMETSATOM, GOMS – prevádzkované Ruskom, MTSAT – prevádzkované Japonskom, FY – prevádzkované Čínou a INSAT – prevádzkované Indiou.
Samica

Samica je pohlavie organizmu, ktoré produkuje vajíčkové bunky.
Vajíčko (lat. "ovum") je definované ako väčšia z gamét reprodukčného systému, kým menšiu, zvyčajne pohyblivú gamétu bunky (spermie) produkuje samec. Samičí jedinec nie je schopný sa sexuálne rozmnožovať bez prístupu ku gamétam samca. Niektoré organizmy sú schopné aj sexuálneho aj asexuálneho rozmnožovania.
Neexistuje jediný genetický mechanizmus v pozadí pohlavných rozdielov rôznych druhov a existencia dvoch pohlaví sa, ako sa zdá, vyvinula viacnásobne nezávisle v rôznych vetvách. Okrem definičného rozdielu medzi typom produkovanej gaméty nie je vždy možné predpovedať rozdiely medzi samcami a samicami v rámci jedného rodu na základe rozdielov v inom.
Koncept dvoch pohlaví sa neobmedzuje len na živočíchy; vajíčkové bunky produkujú napríklad aj rozsievky a rastliny. Pri suchozemských rastlinách, „samica“ a „samec“ určujú nielen organizmy a štruktúry produkujúce vajíčka a spermie, ale aj štruktúry sporofytov, z ktorých vznikajú samčie a samičie rastliny.
Bežný symbol pre reprezentáciu samičieho rodu je ♀ (Unicode: U+2640), krúžok s malým krížikom dolu. Tento symbol tiež predstavuje planétu Venušu a je možné ho vidieť ako štylizovanú reprezentáciu príručného zrkadielka bohyne Venuše.
TIROS-1

TIROS-1 bola prvá úspešne prevádzkovaná meteorologická družica a prvá družica z programu TIROS (Television Infrared Observation Satellite). Družica bola vynesená raketou Thor Able 1. apríla 1960 z mysu Canaveral na Floride. 
Bola zostrojená na otestovanie nových experimentálnych techník založených na zázname pozorovaných oblačných štruktúr z obežnej dráhy. Družica niesla dve televízne kamery spolu s dvoma záznamovými magnetickými páskami, na ktorých sa zosnímané dáta uchovávali v dobe, keď družica bola z dosahu prenosových pozemných staníc. Jedna kamera bola s vysokým rozlíšením. Energiu zabezpečovali batérie dobíjané 9 200 solárnymi batériami. 
Družica mala priemer 106 centimetrov a 48 centimetrov na výšku, vážila 120 kilogramov. Bola tvorená hliníkovou zliatinou a nehrdzavejúcou oceľou. Mala tri páry rakiet na tuhé palivo slúžiacich na otáčanie. Na vysielanie a prenos slúžili antény pripevnené na bázu a na horný okraj družice.
Družice bola stabilizovaná proti rotácii a nebola viazaná pri svojom obehu na povrch Zeme, teda televízne kamery mohli povrch Zeme snímať iba v dobe, keď k nemu boli natočené. 
Napriek tomu, družica pracovala iba 78 dní, je považovaná za veľmi úspešnú, lebo dokázala užitočnosť družíc pre prácu meteorológov. Počas misie bolo nasnímaných tisícky obrázkov oblačných textúr atmosféry Zeme a zachytený ich charakteristický chod. 
Prevádkovatelia: NASA, US ARMY Signal Research and Development Lab, RCA, US Weather Bureau, US Naval Photographic Interpretation Center
Samec

Samec je pohlavie organizmu alebo časti organizmu, ktorý produkuje spermie, resp. je to fyzický predstaviteľ tohto pohlavia. "Spermia" je definovaná ako menšia, zvyčajne pohyblivá gaméta v heterogamóznom reprodukčnom systéme, kým väčšiu gamétu, ovum, produkuje samica. Samec nie je schopný rozmnožovať sa sexuálne bez prístupu ku gaméte samice.
Množné číslo.
V rokoch 19401953 bol pre nominatív a akuzatív množného čísla spisovný len tvar "samce". V rokoch 19531991 boli spisovné dva tvary: "samce" aj "samci". Od roku 1991 je znova spisovný len tvar "samce" (iba v prenesenom význame, t.j. vo význame "zmyselný muž", je tvar "samci"); v praxi sa ale naďalej veľmi často vyskytuje aj nespisovný tvar "samci".
Rozdiely medzi pohlaviami.
Neexistuje jediný genetický mechanizmus v pozadí pohlavných rozdielov rôznych druhov a existencia dvoch pohlaví sa, ako sa zdá, vyvinula viacnásobne nezávisle v rôznych evolučných rodoch. Okrem definičného rozdielu medzi typom produkovanej gaméty nie je vždy možné predpovedať rozdiely medzi samcami a samicami v rámci jedného rodu na základe rozdielov v inom. Koncept sa neobmedzuje iba na živočíchy; vajíčkové bunky produkujú okrem iných aj chytrídie, rozsievky, oomycéty a mnohé rastliny. Pri suchozemských rastlinách sa pohlavie určuje nielen u organizmov a štruktúr produkujúcich vajíčka a spermie, ale aj u štruktúr sporofytov, z ktorých vznikajú samčie a samičie rastliny.
Symbol.
Bežný symbol pre reprezentáciu samčieho pohlavia (mužského rodu) je ♂ (Unicode: U+2642), kružnica so šípkou smerujúcou na severovýchod. Tento symbol predstavuje štylizovanú reprezentáciu štítu a kopije Marsa, rímskeho boha vojny.
Auguste Honoré Charlois

Auguste Honoré Charlois (* 26. november 1864, La Cadière-d’Azur, Francúzsko – † 26. marec 1910, Nice) bol francúzsky astronóm, ktorý počas svojho pôsobenia v Nice objavil 99 planétok.
Ako prvú objavil v roku 1887 planétku 267 Tirza. Fotografoval aj planétku 433 Eros v tú istú noc, kedy ju objavil Gustav Witt, ale sa mu nepodarilo zverejniť svoj objav pred ním. 
Aj keď začínal v ére vizuálnej detekcie planétok, od roku 1891, keď Max Wolf začal používať astrofotografovanie, sa vyhľadávanie planétok veľmi zrýchlilo. Charlois a Wolf nezávisle od seba našli oveľa viac planétok, ako by boli schopní nájsť iba vizuálnym pozorovaním.
Vo veku 46 rokov bol zavraždený svojím švagrom, ktorý mu veľmi zazlieval, že sa druhýkrát oženil. Jeho švagor bol uznaný vinným a dostal doživotný trest v Novej Kaledónii.
Bola po ňom pomenovaná planétka 1510 Charlois.
Heliosféra

Heliosféra je obal častíc obklopujúci Slnko. Najspodnejšou a relatívne najchladnejšou vrstvou heliosféry je fotosféra. Nad fotosférou sa rozprestiera chromosféra a nad ňou horúca koróna. Heliosféra končí tam, kde sa vyrovnáva tlak slnečného vetra s tlakom okolitých hviezd – heliopauza. 
Heliosféra napriek svojmu názvu nemá guľatý tvar a jej hranice sú v rôznych smeroch od Slnka rôzne vzdialené. Je to zhruba 110 až 160 AU. Vo vnútri heliosféry sa nachádza štruktúra nazývaná terminačná vlna, v ktorej častice slnečného vetra klesajú na podzvukovú rýchlosť. Sonda Voyager 1 pravdepodobne v roku 2004 prešla terminačnou vlnou a mieri k heliopauze.
Roxette

Roxette bola švédska dvojčlenná pop rocková skupina, ktorá sa skladala z Marie Fredriksson (spev) a Pera Gessleho (spev a gitara). Skupina vznikla v roku 1986 a stala sa populárnou koncom 80. rokov vďaka svojmu albumu "Look Sharp!". Skupina roxette mala devätnásť hitov, ktoré sa umiestnili v Top 40 v rebríčku UK Singles Chart, a niekoľko hitov, ktoré sa dostali do rebríčka Billboard Hot 100. Medzi single, ktoré dosiahla 1. miesto v rebríčku Billboard hot 100 patria: „The Look“, „Listen to Your Heart“, „It Must Have Been Love“ a „Joyride“. Medzi ďalšie hity patria: „Dangerous“, „Fading Like a Flower“ a „Dresed for Success“.
V roku 2002 skupina ohlásila prestávku v nahrávaní a koncertovaní, keď Marii Frederiksson diagnostikovali mozgový nádor. Názov "Roxette" pochádza z názvu skladby „Roxette“ z roku 1975 od britskej skupiny Dr. Feelgood.
Skupina celosvetovo predala približne 60 miliónov nahrávok, pričom v USA sa predalo viac ako 3,5 milióna nahrávok, čím za albumy "Joyride" a "Look Sharp!" získala platinové platne.
Fredriksson zomrela 9. decembra 2019 v Djursholme vo Švédsku vo veku 61 rokov na komplikácie počas liečby agresívneho mozgového nádoru.
Slnečná hmlovina

Slnečná hmlovina je plynová hmlovina alebo akréčny disk, o ktorom sa predpokladá, že sa z neho asi pred 6 miliardami rokov vytvorila Slnečná sústava. Tento predpoklad sa nazýva hmlovinová alebo nebulárna hypotéza. 
Nebulárnu hypotézu prvýkrát sformuloval v roku 1755 Immanuel Kant, ktorý tvrdil, že hmloviny pomaly rotujú, postupne kondenzujú a zmršťujú sa, pričom môžu vytvoriť hviezdy a planéty. Podobný model zaviedol v roku 1796 Pierre-Simon Laplace.
Gerard Kuiper

Gerard Peter Kuiper, narodený ako Gerrit Pieter Kuiper (* 7. december 1905, Harenkarspel, Holandsko – † 23. december 1973, Mexiko, Mexiko) bol holandsko-americký astronóm. 
Narodil sa a študoval v Holandsku. V roku 1933 prišiel do USA a v roku 1937 sa stal americkým občanom. 
Kuiper objavil dva mesiace planét slnečnej sústavy, a to Mirandu, mesiac Urána a Nereidu, mesiac Neptúna. V roku 1944 objavil metánovú atmosféru na Saturnovom mesiaci Titan. Takisto predpokladal existenciu pásu kozmického materiálu za obežnou dráhou planéty Neptún, ktorý sa teraz nazýva Kuiperov pás, a ktorého existencia bola potvrdená. Kuiper bol zároveň priekopníkom leteckého infračerveného prieskumu vykonávaného v 60. rokoch 20. storočia pomocou lietadla Convair 990 a zastával post profesora na Arizonskej univerzite. V roku 1959 získal Henry Norris Russell Lectureship od Americkej astronomickej spoločnosti. V 60. rokoch 20. storočia pomohol nájsť miesta pre pristátie lodí na Mesiaci pre program Apollo.
Planétka 1776 Kuiper, kráter Kuiper na Mesiaci a impaktné krátery na Marse a Merkúre sú pomenované po ňom.
Akrečný disk

Akrečný disk je štruktúra zložená z materiálu padajúceho do zdroja gravitácie. Tento materiál je pôsobením odstredivej sily sformovaný do tvaru disku.
Aberácia (astronómia)

Aberácia v astronómii je odchýlenie svetelného lúča prichádzajúceho od pozorovaného kozmického telesa (ktoré ho emituje alebo odráža) k pozorovateľovi, takže sa zdá byť inde než sa v skutočnosti nachádza. Jav je spôsobený „skladaním“ konečnej rýchlosti svetla, rýchlosti pohybu pozorovaného telesa a pohybu pozorovateľa. Objavil ho v roku 1727 anglický astronóm James Bradley, keď hľadal paralaxu hviezd.
Typy aberácií.
Denná aberácia.
Denná aberácia je spôsobená pohybom Zeme okolo svojej osi. Pozorovateľ na jej povrchu teda za deň opíše kružnicu, ktorá je najväčšia v oblasti rovníka. Tu sa pozorovateľ pohybuje rýchlosťou 465 m.s-1 a následný posun, tzv. "aberačný uhol" je 0,32 uhlovej sekundy. Ako sa pozorovateľ približuje k pólom, klesá jeho rýchlosť i veľkosť aberačného uhla; na póloch je denná aberácia rovná nule.
Ročná aberácia.
Ročná aberácia je spôsobená pohybom Zeme okolo Slnka; hviezda opisuje tzv. aberačnú elipsu. Pri pohybe dochádza v dôsledku aberácie k zmene uhla, pod ktorým sa voči Zemi pohybujú lúče svetla jednotlivých hviezd. Pohyb Zeme okolo Slnka teda spôsobuje zdanlivý pohyb hviezd vzhľadom k pozorovateľovi.
Polohy hviezd na nebeskej sfére opisujú v priebehu roka elipsy, ktorých veľká polos má pre všetky hviezdy rovnakú veľkosť, zodpovedajúcu približne uhlu ε=23,5". Ak označíme rýchlosť pohybu Zeme okolo Slunka ako formula_1, potom platí približný vzťah
kde formula_3 je rýchlosť svetla.
Sekulárna aberácia.
Príčinou sekulárnej aberácie je pohyb celej slnečnej sústavy voči iným pozorovateľným objektom vo vesmíre. Nemení vzájomnú polohu kozmických telies, preto sa väčšinou neberie do úvahy.
Planetárna aberácia.
Týka sa telies lokalizovaných v slnečnej sústave, spôsobuje ju ich pohyb.
Aberácia

Aberácia (z ) môže byť:
Vojtech Ondrouch

Prof. PhDr. Vojtěch Ondrouch (* 6. apríl 1891, Smržice – † 15. jún 1963, Bratislava) bol slovenský vysokoškolský pedagóg, numizmatik a historik, ktorý sa venoval dejinám staroveku a dejinám osídlenia územia Slovenska v dobe rímskej.
Život.
Narodil sa 6. apríla 1891 v Smržiciach, v okrese Prostějov na Morave. Študoval na gymnáziu v Olomouci a Prostějove, vysokoškolské štúdium začal na teologickej fakulte v Olomouci, ale neskôr prestúpil na štúdium dejepisu a zemepisu na Filozofickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe (štúdium ukončil v roku 1924).
Po skončení štúdia pôsobil na viacerých stredných školách na Slovensku: 1924 – 1929 gymnázium v Skalici, 1929 – 1938 stredná priemyselná škola v Bratislave. V r. 1930 získal titul PhDr., v roku 1934 sa habilitoval pre odbor staroveké dejiny na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, v roku 1939 bol vymenovaný za profesora starovekých dejín. Od roku 1938 do roku 1950 prednášal dejiny staroveku na FF UK v Bratislave. V školskom roku 1947/48 bol dekanom Filozofickej fakulty UK, v roku 1948/49 prodekanom fakulty. V roku 1950 musel z fakulty odísť.
V rokoch 1950-55 pôsobil v Slovenskom múzeu v Bratislave (dnes Slovenské národné múzeum v Bratislave), kde v r. 1951 spolupripravil výstavu Antické zbierky v Československu a pripravil projekt na vytvorenie Rímskeho múzea v Bratislave, ktorý sa však nikdy nerealizoval. V roku 1955 odišiel pracovať do Historického ústavu SAV v Bratislave, v roku 1956 sa nakrátko vrátil prednášať na Filozofickú fakultu UK, v roku 1958 odišiel na dôchodok.
Zomrel 15. júna 1963 v Bratislave.
Dielo.
Pôvodne sa venoval dejinám staroveku, ale čoskoro sa začal venovať otázke osídlenia Slovenska v dobe rímskej. V r. 1938 vydal prácu "Limes Romanus na Slovensku", kde zhrnul dovtedajšie poznatky a pramene o dobe rímskej na Slovensku. Venoval sa antickej numizmatike, dlhé roky bol členom a funkcionárom Československej numizmatickej spoločnosti. V roku 1934 publikoval nález rímskych mincí vo Vyškovciach pod názvom "Der römische Denarfund von Vyškovce aus Frühkeiserzeit". Nálezy starovekých mincí publikoval v práci "Nálezy keltských, antických a byzantských mincí na Slovensku" (Bratislava 1964). 
Súborne publikoval aj nálezy luxusných predmetov zo zachránených hrobových celkov na Záhorí a v Strážach pri Piešťanoch v práci "Bohaté hroby z doby rímskej na Slovensku" (Bratislava 1957).
V početných štúdiách sa venoval čiastkovým problémom, ktoré súviseli s interpretáciou správ antických autorov o zadunajských obyvateľoch v prvých štyroch storočiach po Kr.
Hamilkar Barkas

Hamilkar Barkas (po púnsky "baraq" = blesk) (asi 290 - 228 pred Kr.), bol kartáginský politik a vojenský veliteľ.
V prvej púnskej vojne bojoval na Sicílii. Opevnil sa na vrchu Erkte (dnes Monte Pellegrino pri Palerme), odkiaľ posielal menšie oddiely, aby prepadávali rímske vojsko alebo rímske územia v južnej Itálii. Ovládol pevnosť Eryx a kontroloval okolité územia. Keďže ho účinne nepodporovali z Kartága, po víťazstve Gaia Lutatia Catula pri Aigetských ostrovoch v roku 241 pred Kr. mu udelili plné moci na uzavretie mieru s Rímom. Po vojne nastali veľké problémy so žoldnierskym vojskom v službách Kartága, pretože žoldnierom nevyplatili niekoľkomesačný žold. Zo Sicílie síce posielali žoldnierov v menších skupinách, ale ani tak im nevyplatili žold a žoldnieri sa vzbúrili. Hamilkar potlačil povstanie žoldnierov až v roku 237 pred Kr. Po strate Sicílie, Sardínie a Korziky (všetky tri ostrovy získal Rím ako náhradu za vojenské škody v prvej púnskej vojne) mu udelili diktátorské právomoci a podporoval kolonizačnú politiku Kartága v Hispánii, kde bojoval proti domácim kmeňom. Vplyv Kartága v Hispánii rozšíril až po rieku Ebro. Zahynul v boji v roku 229 pred Kr. Jeho synmi boli Hannibal, Hasdrubal a Mago.
Hanno

Hanno Moreplavec bol kartáginský vojenský veliteľ a vodca námornej výpravy s kolonistami na západ od Kartága pred r. 450 pred Kr.
Obnovil kartaginské kolónie v dnešnom Maroku, potom pokračoval pozdĺž západného pobrežia Afriky a plavil sa asi so 60 loďami na juh. Po ceste námorníci videli sopečnú horu (pravdepodobne Kamerunskú horu v dnešnom Kamerune) a srsťou porastené zvieratá, ktoré sa podobali na ľudí. Pre nedostatok potravín sa vrátil späť, opis jeho cesty ("Periplus") uložili na medených doskách v Melkartovom chráme v Kartágu. Neskôr bol preložený do gréčtiny (vyšiel v zbierke "Geographi Graeci minores").
Hanno Veľký

Hanno Veľký (*cca 280 pred Kr. – koniec 3. stor.) bol kartáginský vojenský veliteľ. 
Roku 241 pred Kr. bojoval proti vzbúreným žoldnierom, ktorým po skončení prvej púnskej vojny nevyplatili žold, neskôr ho vo funkcii najvyššieho veliteľa nahradil Hamilkar Barkas, preto sa stal odporcom jeho synov Hannibala, Hasdrubala, Magona. Bol stúpencom oligarchie, bol proti expanzii Kartága do Hispánie. Po porážke pri Zame v roku 202 pred Kr. sa stal vodcom „mierovej“ strany v Kartágu, súhlasil s mierovými podmienkami Ríma.
Celestín I.

Svätý Celestín I. (lat. "Caelestinus Primus") (* ? Rím - † 27. júl 432, Rím) bol 43. rímskym pápežom (v období rokov 422 - 432).
Život.
Z jeho mladosti nie sú o ňom žiadne správy. Iba to, že bol Riman a jeho otec sa volal Priscus. Vraví sa, že žil určitú dobu v Miláne so sv. Ambrózom. Prvá správa o ňom pochádza z dokumentu o Inocentovi I., kde sa spomína ako diakon. V roku 418 mu písal veľmi úctivo sv. Augustín. Nastúpil na pápežský stolec po Bonifácovi I. 10. septembra 422 (podľa Tillemonta, no Bollandists píše o 3. novembri) a zomrel 27. júla 432.
Napriek nepokojným časom vo vtedajšom Ríme, bol zvolený bez akejkoľvek opozície, ako sa dozvedáme z listu sv. Augustína, ktorý mu písal krátko po jeho zvolení, v ktorom ho prosí o pomoc pri vyriešení sporu s Antoniom, biskupom z Fessuly v Afrike. Ako sa zdá, medzi Celestínom a Augustínom existovalo silné priateľské puto. Po jeho smrti (430) napísal Celestín dlhý list biskupom v Galií, kde zakázal akékoľvek útoky na jeho pamiatku.
V posledných rokoch svojho pontifikátu bojoval proti nestoriánstvu na východe a autora tejto herézy, Nestoria exkomunikoval.
Posledným oficiálnym aktom Celestína, bolo vyslanie sv. Patrika do vtedy ešte pohanského Írska (v r.431 tam síce poslal biskupa Palladia, ale ten Írsko opustil a zomrel nasledujúceho roku v Británii). Patrik prijal misiu iba niekoľko dní pred Celestínovou smrťou.
Adopcionizmus

Adopcionizmus (iné názvy: adopcianizmus, dynamický monarchianizmus) je teologický názor, ktorý vychádza zo striktného monoteizmu.
Ježiš Kristus je adopcionistami považovaný za obyčajného človeka, ktorý bol pri svojom krste obdarený Duchom Svätým a adoptovaný za Božieho Syna. Ako biblický podklad pre toto tvrdenie slúžia pasáže z Mk 1,9-11 a Rím 1,3n.
Tento názor vyučoval okolo roku 190 v Ríme Theodotus z Byzancie a jeho žiak Artemon, ktorí tvrdili, že ich učenie je v súlade s apoštolskou tradíciou. Pápež Viktor I. Theodota exkomunikoval a Artemona vypovedal Hippolytus, ktorý tiež odsúdil jeho spisy.
Je pravdepodobné, že niektorú z neskorších podôb tohto učenia zastával Pavol zo Samosaty, ktorý opisoval Logos ako Boží rozum, čo ho viedlo k tomu, že označoval Logos za súpodstatný s Otcom (porov. homoúsios) a popisoval ho ako nevyhnutne preexistujúci. Antiochská synoda roku 268 túto náuku zakázala, rovnako tak ako použitie slova "homoúsios", súpodstatný. Ako logické vyústenie dynamického monarchianizmu učil Pavol, že Duch Svätý nemá žiadnu vlastnú podstatu, ale je iba zjavením Otcovej milosti.
Medzi dynamických monarchianistov sa dnes radí napr. The Way International a unitári.
Španielsky adopcionizmus.
Je náboženské (kresťanské) učenie toledského arcibiskupa Elipanda. Tvrdí, že Kristus je dvojaký syn – ľudský (Bohom len adoptovaný) a božský (pravý Boh). Odlišuje sa od prvotného adopcionizmu v tom, že adopciu vzťahuje výlučne k ľudskej podstate.
Peter Tomeček

Ing. Peter Tomeček (* 3. december 1961, Trnava) bol predsedom Trnavského samosprávneho kraja vo volebnom období 2001–2005. 
Je ženatý a má jedno dieťa.
Profesionálna kariéra.
Počas vlády HZDS pracoval ako tajomník výkonného výboru Fondu národného majetku SR
Peter Šramko

Ing. Peter Šramko je poslancom zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja od roku 2005 a starostom mestskej časti Bratislava - Lamač.
Peter Šramko bol zvolený za Kresťanskodemokratické hnutie za poslanca krajského zastupiteľstva vo voľbách v roku 2005 v okrese Bratislava IV. V čase volieb v roku 2005 mal 50 rokov.
Peter Dubček

Ing. Peter Dubček (* 18. február 1950 — 30. marec 2011) bol poslancom zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja od roku 2005 do 2011.
Peter Dubček, povolaním ekonóm, bol zvolený za koalíciu HZD, SF, SMER za poslanca krajského zastupiteľstva vo voľbách v roku 2005 v okrese Bratislava IV. V čase volieb v roku 2005 mal 55 rokov.
Syn Alexandra Dubčeka.
Zomrel 30. marca 2011 v Bratislave vo veku 61 rokov.
Iveta Hanulíková

Ing. Iveta Hanulíková (* 1964) je poslankyňa zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja od roku 2001 a starostka Karlovej Vsi v rokoch 2006 - 2014.
Iveta Hanulíková, povolaním ekonómka, kandidovala vo voľbách do krajského zastupiteľstva v roku 2001 za koalíciu HZDS, SMER, SDĽ, SOP, SZS v okrese Bratislava IV. Nebola zvolená, ale stala sa poslankyňou krajského zastupiteľstva ako náhradníčka. Vo voľbách v roku 2005 kandidovala za koalíciu HZD, SF, SMER a bola zvolená za poslankyňu. V čase volieb v roku 2005 mala 41 rokov. V komunálnych voľbách 2. decembra 2006 vyhrala a získala post starostky Karlovej Vsi. Porazila tak dovtedajšieho starostu Bystríka Hollého, ktorý skončil vo voľbách druhý.
Chemická reakcia

Chemická reakcia je premena reaktantov na produkty. Je to proces, pri ktorom spolu reaguje jedna alebo viaceré látky (reaktanty) za vzniku jednej alebo viacerých iných látok (produktov). 
Delenie.
Chemické reakcie možno deliť rôznymi spôsobmi podľa vlastností látok, počtu molekúl, či iných vlastností reakcie.
Anorganické reakcie.
Anorganické reakcie možno klasifikovať dvoma hlavnými spôsobmi:
Organické reakcie.
Organické reakcie takisto možno deliť rôznymi spôsobmi. Zvyčajne sa klasifikujú jedným z následovných spôsobov:
Iné delenia.
Okrem vyššie uvedených delení je možné reakcie deliť i na základe ďalších vlastností:
Špecifickými typmi reakcií sú katalyzované reakcie (prebiehajúce za prítomnosti katalyzátoru) a enzýmové reakcie (prebiehajúce za prítomnosti enzýmov).
Branislav Zahradník

JUDr. PhDr. Branislav Zahradník (* 22. marec 1973, Bratislava) je slovenský právnik, bývalý predseda predstavenstva Dopravného podniku Bratislava a poslanec samosprávy za mestskú časť Bratislava – Karlova Ves.
Politická činnosť.
V regionálnych voľbách 2009 bol zvolený za poslanca bratislavského krajského zastupiteľstva ako nezávislý kandidát.
V roku 2010 bol v komunálnych voľbách zvolený za poslanca Miestneho zastupiteľstva Bratislava – Karlova Ves.
STV.
Pôsobil v Slovenskej televízii ako člen vedenia, zodpovedajúci za komunikáciu a vzťahy s verejnosťou, po odchode riaditeľa Richarda Rybníčka v júli 2006 sa stal na niekoľko mesiacov štatutárnym zástupcom, ktorý televíziu riadil.
DPB.
V apríli 2007 bol zvolený za predsedu predstavenstva Dopravného podniku Bratislava. Z funkcie odstúpil na vlastnú žiadosť dňa 2. júla 2010.
Reaktant

Reaktant môže byť:
Taxón

Taxón alebo taxonomická jednotka je skupina konkrétnych (žijúcich alebo vymretých) organizmov, ktoré majú niečo spoločné (najčastejšie príbuznosť) a tým sa líšia od ostatných taxónov. Taxón môže byť pomenovaný, ale aj bez názvu.
Taxón verzus klasifikačná úroveň/kategória.
Pomenované taxóny majú zvyčajne zaradenie a môžu byť zatriedené na príslušnú úroveň v hierarchii, ktorú označujeme ako klasifikačná/taxonomická kategória/úroveň (napr. doména, ríša, kmeň, infrarad, rod, druh a podobne).
Pojmy taxonomická úroveň/kategória a taxón sa často zamieňajú. Správne platí napr. to, že taxón (teda skupina konkrétnych niečo spoločné majúcich rastlín) pomenovaný (v súčasnosti) ako "lipnicovité" patrí do klasifikačnej úrovne/kategórie čeľaď, ale je možné, že niekedy bude tento taxón (čiže táto skupina konkrétnych rastlín) preradený do nižšej či vyššej taxonomickej úrovne, napr. do podčeľade či radu (a potom sa aj patrične zmení koncovka pomenovania taxónu).
Kurzíva.
V súlade s odporúčaniami svetových organizácií zodpovedných za nomenklatúru organizmov platí:
Martin Kuruc

JUDr. Ing. Martin Kuruc (* 6. jún 1974, Bratislava) je bývalým poslancom zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja a bývalým poslancom NR SR, pôvodne za SDKÚ-DS, neskôr po vylúčení zo strany pôsobil ako nezávislý poslanec. Vo voľbách do NRSR v marci 2012 kandidoval na kandidátke STRANA +1 HLAS na 4. mieste. Od roku 2014 pôsobí ako starosta mestskej časti Bratislava-Vrakuňa.
Oto Nevický

RNDr. Oto Nevický (* 30. máj 1963, Trenčín) je generálnym sekretárom Asociácie zamestnávateľských zväzov a združení Slovenskej republiky. Ma dcéry Denisu a Moniku.
Marta Černá

Marta Černá, rod. Mitterhauszerová (* 6. máj 1936, Bratislava – † 7. október 2022, Bratislava) bola slovenská komunálna politička. Venovala sa ochrane spotrebiteľov.
Životopis.
Narodila sa 6. mája 1936. Pochádzala zo starej bratislavskej rodiny, žijúcej v meste od 15. storočia. Okrem slovenčiny sa dohovorila po maďarsky a po nemecky.
Pred Nežnou revolúciou aj po nej sa venovala ochrane spotrebiteľov. Pri Verejnosti proti násiliu založila občianske združenie Fórum spotrebiteľov. V rokoch 1990 až 1995 bola riaditeľkou Slovenskej obchodnej inšpekcie kde položila základy spotrebiteľskej legislatívy a princípov ochrany spotrebiteľa v porevolučnom Československu i v novovzniknutej SR.
Od roku 1990 do roku 2018 pôsobila v komunálnej politike, bola poslankyňou v bratislavskom Starom Meste, v bratislavskom mestskom zastupiteľstve a v Bratislavskom samosprávnom kraji.
V rokoch 20042006 pôsobila ako zástupkyňa Slovenska v Európskom hospodárskom a sociálnom výbore (EHSV) v Bruseli.
Zomrela 7. októbra 2022 „po ťažkej chorobe“.
Peter Čiernik

Ing. Peter Čiernik (* 7. október 1952, Bratislava) pracoval vo funkcii podpredsedu Kresťanskodemokratického hnutia pre komunálnu politiku. Bol poslancom miestneho zastupiteľstva mestskej časti Bratislava - Staré Mesto, mestského zastupiteľstva v Bratislave a zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja. Bývalý starosta mestskej časti Bratislava - Staré Mesto. 
Peter Čiernik je ženatý. S manželkou Oľgou majú syna Tomáša a dcéru Zuzanu.
Andrej Petrek

Ing. arch. Andrej Petrek (* 19. február 1958) je bývalý starosta mestskej časti Bratislava-Staré Mesto (20062010). V minulosti tiež pôsobil ako poslanec zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja, v rokoch 20012006 bol zástupcom starostu mestskej časti.
Ako člen Demokratickej strany bol zvolený za koalíciu ANO, DS, KDH, SDKÚ, SMK za poslanca krajského zastupiteľstva vo voľbách v roku 2001 v okrese Bratislava II. Vo voľbách v roku 2005 kandidoval za koalíciu ANO, DS, SDKÚ, SMK, SZS a bol opätovne zvolený.
V roku 2006 kandidoval na post starostu za koalíciu SDKÚ-DS, OKS, DSS, DÚ, SZ. V roku 2008 bol spolu s ostatnými signatármi výzvy "Nastal čas na zmenu" z bratislavskej krajskej organizácie strany vylúčený z SDKÚ-DS. V roku 2010 opätovne kandidoval v komunálnych voľbách na post starostu m.č. Staré Mesto, už ako nezávislý kandidát.
Peter Tatár

MUDr. Peter Tatár, CSc. (* 10. september 1953, Bratislava) je slovenský ponovembrový politik, popredný účastník a spoluorganizátor udalostí Nežnej revolúcie, zakladajúci člen Koordinačného výboru občianskeho hnutia Verejnosť proti násiliu a poslanec Národnej rady Slovenskej republiky. 
Profesionálna kariéra.
Peter Tatár je pôvodným povolaním lekár, pracoval v odbore, od r. 1986 ako vedecký pracovník v Ústave experimentálnej endokrinológie SAV. Je spoluautor a spoluorganizátor vydania ochranárskej publikácie "Bratislava nahlas". Od založenia VPN počas revolučných udalostí v Novembri 1989 bol jej členom, spoluorganizátorom protestných zhromaždení občanov v Bratislave i na vidieku, bol členom najužšieho politického vedenia a riadiaceho štábu VPN. Po prvých slobodných voľbách bol poslancom a funkcionárom, predsedom poslaneckého klubu VPN.
Richard Demovič

MUDr. PhD., MPH Richard Demovič je slovenský lekár a politik. Od 25. januára 2007 do 27. augusta 2010 bol predseda Úradu pre dohľad nad zdravotníckou starostlivosťou. 
Bol poslancom zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja od roku 2001 do roku 2009. Ako člen SMERu - sociálnej demokracie bol vo voľbách v roku 2001 zvolený v okrese Pezinok za koalíciu HZDS, SMER, SDĽ, SOP, SZS 
a vo voľbách v roku za koalíciu HZD, SF, SMER. V čase volieb v roku 2005 mal 45 rokov.
Oliver Solga

Mgr. Oliver Solga (* 3. august 1954, Modra) je slovenský historik umenia, výtvarník a od roku 2002 do roku 2018 primátor mesta Pezinok.
Absolvent štúdia vedy o výtvarnom umení na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave v roku 1985. Pracoval ako pedagóg a ako šéfredaktor mesačníka "Pezinčan". Venoval sa grafike, ilustrácii a poštovej známke. Ilustroval plagáty oboch Koncertov mladosti. Mal niekoľko desiatok výstav doma i v zahraničí, okrem iného vo Viedni, Varšave, Budapešti a v Paríži. Ako historik umenia a kurátor pripravil niekoľko desiatok výstav, domácich i zahraničných výtvarných umelcov.
Nebol a nie je členom žiadnej politickej strany. Je ženatý, má syna Adama a vnučatá Teréziu a Olivera.
Vladimír Medlen

Ing. Vladimír Medlen je poslancom zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja od roku 2005 a bývalý primátor Modry. 
Vladimír Medlen je ženatý a má tri deti. Pôvodným povolaním je stavebný inžinier a vodohospodár. V minulosti vykonával funkciu vedúceho investičnej výstavby vodárni a kanalizácii, bol prednostom úradu životného prostredia v Pezinku.
Dušan Galis

Mgr. Dušan Galis (* 24. november 1949, Ružomberok) je bývalý slovenský futbalista, ktorý sa po ukončení aktívnej kariéry venoval trénerskej činnosti. V rokoch 2004 – 2006 viedol slovenskú reprezentáciu.
Od roku 2006 je už v treťom volebnom období poslancom Národnej rady za stranu SMER-SD.
Profesionálny športovec.
Klubová kariéra.
Dušan Galis začínal s futbalom v Dolnom Kubíne. Do veľkého futbalu sa dostal cez VSS Košice. V sezóne 1976 
sa s 21 gólmi stal najlepším strelcom najvyššej federálnej ligy. V novom ročníku už obliekal dres Slovana Bratislava. V roku 1981 odišiel skúšať do španielskeho Cadizu.
Reprezentačná kariéra.
V česko-slovenskom drese debutoval v roku 1975 v zápase so Švajčiarskom. 30. októbra toho istého roku nastúpilo Česko-Slovensko na Tehelnom poli proti Anglicku v kvalifikácie na ME 1976. Víťazný gól zápasu strelil práve Dušan Galis a rozhodol o postupe Česko-Slovenska na ME do Juhoslávie. Galis bol aj členom víťazného mužstva na ME 1976.
Klubová trénerská kariéra.
V roku 1990 sa stal trénerom Slovana Bratislava. S belasými získal federálny titul v roku 1992. Slovan zvíťazil aj v prvých troch ročníkoch slovenskej ligy. Okrem toho získal v roku 1994 Slovenský pohár a v roku 1998 sa mu to isté podarilo so Spartakom Trnava. Posledný svoj titul získal opäť so Slovanom Bratislava v roku 2013.
Reprezentačná trénerská kariéra.
V roku 1998 bol zvolený za trénera slovenskej reprezentácie. Zo svojho postu odstúpil potom, ako sa František Laurinec stal opätovne prezidentom Slovenského futbalového zväzu. V roku 2003 sa opäť stal reprezentačným trénerom. Slovenský tím priviedol až do baráže o postup na MS 2006. Slovákov však vyradilo Španielsko.
Politická činnosť.
V parlamentných voľbách 2006 bol zvolený za poslanca NR SR, kandidoval za stranu SMER. V parlamente bol podpredsedom Výboru NR SR pre vzdelanie, mládež, vedu a šport. Od 21. septembra 2006 do 21. júla 2010 zastával pozíciu splnomocnenca vlády pre mládež a šport.
V roku 2010 bol v parlamentných voľbách znovuzvolený za poslanca Národnej rady . Je členom Výboru NR SR pre vzdelávanie, vedu, mládež a šport.
Komunálna politika.
Dušan Galis bol zvolený za koalíciu HZD, SF, SMER za poslanca zastupiteľstva Bratislavského samosprávneho kraja vo voľbách v roku 2005 v okrese Bratislava III.