Neil Postman

Neil Postman (* 8. marec 1931, New York, New York, USA – † 5. október 2003, New York) bol americký odborník na masmédiá, mediálny teoretik, kultúrny kritik, pedagóg, profesor a redaktor. Je považovaný za jedného zo zakladateľov mediálnej vedy. Vo svojej publikačnej činnosti sa venoval mediálnej a spoločenskej kritike, pedagogike a lingvistike.
Životopis.
Narodil sa v New Yorku, kde aj prežil väčšinu života.
Bakalársky titul získal v roku 1953 na State University of New York – Fredonia, magisterské štúdium ukončil v roku 1955 a doktorát o tri roky neskôr, oba na Columbia University Teachers College.
V roku 1995 získal titul Predseda Mediálnej ekológie na New York University a bol vedúcim Oddelenia kultúry a komunikácie. Na New York University počas svojho života učil viac než 40 rokov. Bol zakladateľom odboru Mediálnej ekológie. Pojem mediálnej ekológie začal používať Marshal MacLuhan.
S manželkou Shelley mal tri deti, synov Andrewa a Marca a dcéru Madelain, tešil sa zo štyroch vnúčat.
Zomrel v roku 2003 po dvojročnom boji s rakovinou pľúc.
Kariéra.
Už na začiatku svojej kariéry v 60tych rokoch minulého storočia sa Neil Postman stal autorom viacerých učebníc pre pedagógov a sám ako pedagóg aj pôsobil.
Bol aj editorom týždenníka The Nation, ktorý sa sústreďuje na politickú a kultúrnu kritiku. 10 rokov pôsobil ako redaktor pre žurnál o sémantike, Et Cetera.
Dielo.
Postman je autorom viac než 200 článkov. Publikoval aj v časopisoch ako New York Times Magazine, The Washington Post, the Los Angelies Times a Le Monde.
Vo svojich dielach vyzýval ľudí, aby boli menej pasívni pri prijímaní informácií a upozorňoval na sociálne dopady prenikania zábavného priemyslu do vzdelávania.
Jeho prvou knihou bola ""Television and the Teaching of English" (1961), kde si už pri začiatkoch televízneho vysielania uvedomil vplyv televízie na výchovu detí.
Vo svojom diele "Teaching as a Subversive Activity"" (1969) sa zaoberá vzdelávaním, ktoré učí študentov ako myslieť, nie len memorizovať náhodné fakty. Táto kniha si udržala popularitu medzi pedagógmi do dnešných dní.
Najznámejším dielom Neila Postmana je ""Amusing Ourselves to Death"," v českom preklade "Ubavit se k smrti". Knihu otvára analýzou, prečo Prekrásny nový svet Aldousa Huxleyho, kde ľudia vymenili slobodu za potešenie a pobavenie, je lepším vyobrazením trendov našej spoločnosti ako Orwellov román 1984. Huxley sa obával, že sa staneme kultúrou trivialít a budeme zavalení takým množstvom informácií, až sa uchýlime k pasivite. ""Keď sa obyvateľstvo nechá rozptyľovať trivialitami, keď sa kultúrny život vymedzí ako nekonečný kolobeh zábavy, keď seriózna verejná komunikácia dostáva podobu detského bľabotania, keď sa – stručne povedané – z ľudí stane iba obecenstvo a z verejných záležitostí estráda, potom sa národ ocitol v nebezpečenstve; jeho kultúrna smrť sa stáva reálnou možnosťou"."
""The Disappearance of Childhood" (1994) bola Postmanom považovaná za jeho najdôležitejšie dielo. "Ak všetky tajomstvá dospelosti sú otvorené pre deti, cynizmus, apatia alebo ignorancia pre nich nahradia zvedavosť."
Osobný život.
Neil Postman bol nadšeným hráčom a fanúšikom bejzbalu. Na písanie svojich kníh nepoužíval počítač, prednosť dával papieru a peru. V súkromí sa Neil Postman vyhýbal technologickým výdobytkom, svojim blízkym a študentom často kládol otázku: "Na aký problém je táto technológia alebo médium riešením"?".
Napriek tomu rád sledoval televízne vysielanie, bol fanúšikom vojnových filmov, športových prenosov a humoru Davida Lettermana.