burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Tomáš Procházka

Tomáš Procházka je slovenský divadelný režisér, autor, performer, drag queen a aktivista. V súčasnosti pôsobí ako súčasť drag zoskupenia House of Garbáge pod pseudonymom Grófka alebo La Cuntessa.
Životopis.
Tomáš Procházka je absolventom divadelnej réžie a dramaturgie na Vysokej škole múzických umení v Bratislave, ktorý sa profiloval v oblasti performance art a autorského divadla.
Štúdium divadelnej réžie a dramaturgie absolvoval v ročníku Ľubomíra Vajdičku a Jána Štrbáka. Už počas štúdia sa prejavil ako výrazný tvorca s citom pre výtvarnú estetiku a fyzické divadlo. Tieto schopnosti rozvinul počas výmenného pobytu Erazmus na Rose Bruford College v Londýne, kde študoval European Theatre Arts.
Procházka debutoval v Mestskom divadle Žilina, kde režíroval slovenské premiéry textov Jeana Luca Lagarcea a Elfriede Jelinek. Počas prvého ročníka magisterského štúdia na VŠMU inscenoval Shakespearovu tragédiu "Macbeth" pod názvom "Hra o bastardoch" a štúdium ukončil inscenáciou Strindbergovej "Slečna Júlie".
Ako režisér a choreograf spolupracuje s renomovanými slovenskými choreografmi a tanečníkmi. V roku 2015 mala premiéru jeho autorská performancia "Kafka.Dreaming.", ktorá bola nominovaná na DOSKY 2016 v kategórii Objav sezóny. Na bratislavskej scéne debutoval v divadle Aréna adaptáciou Bergmanovej "Persony". Pokračoval inscenáciou operného libretta Pucciniho "Toscy" v máji 2018 a v SND debutoval performanciou Artaudia/Autopsy.
Procházka je tiež autorom dramaturgickej trilógie "Stratená generácia", ktorej prvá časť, "Ľudia.Levy.Orly.Jarabice"., a druhá časť, Oedipus REX (Mommie Dearest), boli úspešne uvedené.
V Prahe, kde momentálne pôsobí, je zakladajúcim členom queer zoskupenia House of Garbáge a rezidentným umelcom kabaretu PiNKBUS. Na českej divadelnej scéne debutoval inscenáciou Ibsenovej drámy "Heda Gablerová" pre Horácke divadlo v Jihlave. Zaujal tiež sólom "Večer, chvíle pred tým, ako som spáchal samovraždu", za ktoré získal širšiu nomináciu na Cenu Thálie a ocenenie Talent roku na festivale Příští vlna/Next wave.
Za skicu "Requiem pre priateľa" pre Mestské divadlo Žilina sa stal laureátom ceny nadácie Tatra Banky v kategórii divadlo – Mladý tvorca.
Boris Hanečka

Mgr. art. Boris Hanečka (* 15. február 1983, Stupava) je slovenský módny dizajnér a kostýmový výtvarník.
Životopis.
Narodil sa v Stupave a strednú školu absolvoval na Škole úžitkového výtvarníctva J. Vydru v Bratislave, kde študoval v ateliéri keramiky a porcelánu. V roku 2001 začal študovať na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave, ktorú ukončil v roku 2005 v ateliéri odevného dizajnu.
Po ukončení štúdia sa venoval realizácii privátnych objednávok a autorských kolekcií, pričom spolupracoval aj s odevným priemyslom, napríklad s firmami Lifeline, Makyta a Nehera. Hanečka má za sebou mnoho módnych prehliadok na Slovensku aj v zahraničí a vyhral viacero súťaží, vrátane ocenenia Lifeline Fashion Talent. Jeho tvorba často zahŕňa historické strihy, ľudové prvky a výtvarné umenie, pričom je známa kvalitnými materiálmi a zmyslom pre detail. Medzi jeho klientky patrí bývalá prezidentka Zuzana Čaputová, Adela Vinczeová, Jana Kirschner, Zuzana Fialová a Dara Rollins.
Hanečka je známy svojimi konceptuálnymi módnymi prehliadkami a spoluprácou s fotografmi Jakubom Klimom a Jakubom Gulyásom. Jeho kolekcie boli inšpirované rôznymi témami, ako folklór, náboženská ikonografia, znamenia zverokruhu či výťah páternoster.
Okrem módy sa Hanečka venuje aj kostýmovej tvorbe pre film a divadlo. Diváci mohli jeho kostýmy vidieť v televíznom seriáli "Vedma" a v rôznych inscenáciách, ako "Otello" (Rossini) a "Andrea Chénier" v Štátnej opere v Banskej Bystrici, "Kráľ Roger" a "Tosca" v Opere Národného divadla Košice a "Turandot" v Opere Národného divadla v Prahe. Pracoval tiež na kostýmoch pre baletné predstavenie "Fashion Balet ’22" v Slovenskom národnom divadle a pre inscenáciu opery Bedřicha Smetanu "Hubička" v Slovenskom národnom divadle.
Osobný život.
Vo svojom osobnom živote Hanečka rád trávi čas v rodnej Stupave, kde sa venuje oddychu a spomienkam na detstvo. Okrem cestovania aktívne podporuje mladé talenty a spolupracuje so Súkromnou školou umeleckého priemyslu animovanej tvorby v Bratislave.
Otvorene sa hlási k homosexuálnej orientácii.
Bukovec (vrch v Malej Fatre)

Bukovec () je vrch v južnej časti Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží nad obcou Vrícko, približne juhozápadne od Martina.
Poloha.
Nachádza sa na južnom okraji Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Kľak. Vrch leží na hranici Žilinského a Trenčianskeho kraja a okresov Martin a Prievidza. Na hrebeni sa stretávajú katastrálne územia obcí Vrícko a Kľačno. Najbližšími sídlami sú východne situované Vrícko, južne ležiace Kľačno a severozápadne Fačkov.
Opis.
Bukovec leží v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom z Reváňa () nad Fačkovským sedlom. Severné svahy padajú do Vríckej kotliny a doliny, ktorou voda odteká riečkou Vríca do rieky Turiec. Južné svahy klesajú do doliny Uhliská, ktorou voda odteká Kľačnianskym potokom do rieky Nitra. Západným smerom je sedlom oddelený Reváň (), Čelo (), Homôľka () a Dlhá lúka (), južným Vyšehrad () a Rozložná (), východným Závozy (), sedlom oddelená Vrania skala (), Chlieviská (), Dutá skala () a Skalky () a severným Partizán (), Ostrá skala (), Kľak (), Malý Kľak () a Košiarka ().
Výhľady.
Vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít však možno pozorovať okolité vrcholy Malej Fatry, susedné Strážovské vrchy a Žiar, no tiež Vtáčnik, Kremnické vrchy a Veľkú Fatru.
Pavol Dendis

Pavol Dendis (* 3. apríl 1993, Trstená) je slovenský módny dizajnér a kostýmový výtvarník. Od roku 2018 tvorí pod vlastnou značkou. Jeho autorské kolekcie sú pravidelne predstavované na týždňoch módy doma i v zahraničí, vrátane Fashion LIVE! Bratislava a Mercedes-Benz Prague Fashion Week.
Životopis.
Pavol Dendis vyrastal obklopený módou, keďže jeho mama bola krajčírka. Po absolvovaní gymnázia v Námestove pokračoval v štúdiu textilnej technológie, neskôr prešiel na navrhovanie odevov. Napriek tomu, že pôvodne nechcel študovať textilný dizajn, začal štúdium na Trenčianskej univerzite Alexandra Dubčeka, kde sa venoval odevnému a textilnému dizajnu. Následne prestúpil na Technickú univerzitu v Liberci, kde získal bakalársky titul. V období rokov 20162018 študoval v Ateliéri odevného dizajnu na Vysokej škole výtvarných umení v Bratislave. Počas štúdia absolvoval stáže v Istanbule u návrhárky Özlem Süer a v Berlíne u značky TATA CHRISTIANE. V roku 2017 pôsobil ako asistent Lenky Sršňovej v jej Ateliéri LS, čo ho výrazne ovplyvnilo.
Jeho prvý úspech prišiel v roku 2014, keď sa zúčastnil na Fashion LIVE! v súťaži Fresh Design, kde v roku 2018 aj zvíťazil. V roku 2021 bol nominovaný na ocenenie Czech Grand Design za kolekciu Dark Waters – Brave Youth SS22 v kategórii móda.
Dendis sa venuje hlavne pánskej móde. Jeho tvorba je charakteristická melancholickými a nostalgickými témami, pričom sa zameriava na príbeh, atmosféru a emócie. Inšpiráciu čerpá z každodenného života, ľudí, kníh, filmov a hudby.
Popri odevnej tvorbe sa venuje aj scénickej kostýmovej tvorbe. V roku 2022 spolupracoval so Slovenským národným divadlom na kostýmoch pre operu Svätopluk a podujatie Fashion Balet ‘22.
Osobný život.
Otvorene priznáva svoju homosexuálnu orientáciu a túto identitu často využíva aj vo svojej tvorbe.
Vojtik

Vojtik (vlastným menom Vojtech Klinec; * 15. november 2003, Detva) je slovenský hudobník, drag performer a LGBTQ+ aktivista. V hudobnej sfére sa preslávil najmä svojou piesňou "Detviansky sen", ktorá reflektuje jeho skúsenosti ako queer Róma v malom meste.
Osobný život.
Klinec vyrastal v Detve, kde sa od detstva stretával s predsudkami a diskrimináciou kvôli svojej inakosti. Jeho rodina ho vždy podporovala a prijímala takého, aký je. Jeho coming out prebehol, keď mal dvanásť až trinásť rokov.
V roku 2023 absolvoval štúdium herectva na Súkromnom hudobnom a dramatickom konzervatóriu v Rimavskej Sobote. Následne plánuje pokračovať vo svojej hudobnej kariére, jeho cieľom je prostredníctvom hudby a performancie meniť spoločnosť a vytvárať bezpečnejšie a inkluzívnejšie prostredie pre všetkých.
Hudobná tvorba.
Vojtik začal spievať už vo veku troch rokov a prvé vlastné skladby začal písať ako jedenásťročný. Jeho hudobný štýl je ovplyvnený alternatívnymi ženskými umelkyňami ako Lana Del Rey, Lorde a Marina. V máji 2023 vydal skladbu "Detviansky sen", ktorá sa rýchlo stala virálnou na sociálnych sieťach a priniesla mu množstvo vystúpení a rozhovorov. Skladba sa zaoberá jeho osobnými skúsenosťami s rasizmom a homofóbiou v malom meste.
V júli 2023 vydal svoje debutové EP "Kvety z Podpoľania", ktoré opisuje jeho tínedžerské roky a skúsenosti outsidera na Slovensku. EP obsahuje skladby, ktoré reflektujú jeho osobné zážitky a výzvy. V septembri 2024 vydal vo vydavateľstve Slnko records album "Messiash IX", ktorý "„rozpráva o traume z náboženstva, strate nevinnosti a ťažkom malomestskom živote v štylizovanej forme“".
Okrem hudby sa venuje aj drag performancii pod menom Kassandra. Jeho drag osobnosť je ironická a výsmešná, často zosmiešňuje stereotypy rómskych žien. Svojimi vystúpeniami si získal fanúšikovskú základňu v Banskej Bystrici a pravidelne vystupuje na rôznych podujatiach.
Ocenenia a aktivizmus.
V roku 2023 získal ocenenie Dúhový jednorožec, ktoré sa udeľuje za prínos LGBTQ+ komunite na Slovensku. Vojtik je aktívnym účastníkom a organizátorom rôznych LGBTQ+ podujatí, vrátane festivalu Pride v Banskej Bystrici. Jeho práca a tvorba sa zameriava na zvyšovanie povedomia o problémoch LGBTQ+ a rómskej komunity a podporuje dialóg o týchto témach.
Turistická značkovaná trasa číslo 2408

 Turistická značkovaná trasa číslo 2408 je modrá trasa v Malých Karpatoch, ktorá vedie z Plaveckého Podhradia do Rohožníka. Dĺžka trasy je 24,7 km.
Michal Skřejpek

Prof. JUDr. Michal Skřejpek, DrSc. (* 4. november 1957, Praha) je český právnik a právny romanista. Pôsobí na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Zaoberá sa najmä rímskym trestným právom, prameňmi rímskeho práva a vzťahom náboženstva a práva v starovekom Ríme. Vyučoval tiež na Policajnej akadémii ČR. 
Napísal viacero štúdií a monografií o rímskom práve. Do češtiny preložil zo slovenčiny "Justiniánske Digesta" a zo slovenčiny a latinčiny časť "Justiniánskych Digest".
Životopis.
Narodil sa v roku 1957 v Prahe, no mladosť prežil na Morave. V roku 1977 vyštudoval na gymnáziu a následne zvažoval štúdium filozofie alebo práva. Základné vysokoškolské vzdelanie v odbore právo dosiahol v roku 1981 na Právnickej fakulte Karlovej univerzity. V roku 1981 získal aj titul doktora práv a začal na univerzite pracovať ako asistent. V roku 1992 získal titul docenta. V roku 1990 získal titul CSc. a v roku 2001 DrSc. V roku 2002 mu bol udelený titul profesora. Počas svojej univerzitnej kariéry vyučoval a garantoval viaceré predmety spojené s rímskym právom. Jeho pôsobenie je spojené predovšetkým s Právnickou fakultou Karlovej univerzity v Prahe. Absolvoval viaceré akademické pobyty v zahraničí, z nich najdlhšie šesťmesačný pobyt na rímskej univerzite La Sapienza v roku 1986.
Herbert Hausmaninger

Herbert Hausmaninger (* 21. apríl 1936, Salzburg, Rakúsko) je rakúsky tlmočník a právnik: právny romanista a univerzitný profesor, bývalý dekan a prodekan Právnickej fakulty Viedenskej univerzity. 
Napísal viacero odborných štúdií, monografií a učebníc. V slovenskom prostredí je známy najmä vďaka spoluautorstvu rímskoprávnej vysokoškolskej cvičebnice "Praktické prípady z rímskeho práva", ktorú pôvodne vydával spolu so slovenským profesorom Petrom Blahom (5. vyd. z roku 2021 doplnila Veronika Kleňová). V roku 2002 mu bol Trnavskou univerzitou v Trnave udelený titul doctor honoris causa.
Životopis.
Hausmaninger sa narodil v roku 1936 v rakúskom meste Salzburg do rodiny kníhkupca Karla Hausmaningera a matky Františky Hausmaningerovej. V rokoch 1942 až 1954 navštevoval ľudovú školu v Salzburgu. V rokoch 1952/53 študoval zároveň anglický jazyk na Strednej škole Lawrenca Parka v Erie v Pensylvánii (USA). Popri štúdiu práva študoval aj tlmočníctvo v anglickom a ruskom jazyku. Doktorát z práva získal v roku 1959 v Grazi a od nasledovného roku (1960) začal pracovať ako vedecký asistent Guntera Wesenera na Viedenskej univerzite. V roku 1964 sa habilitoval v odbore rímske právo a v roku 1965 bol vymenovaný za docenta, v roku 1968 za riadneho profesora. Od roku 1971 pravidelne prednášal ako hosťujúci profesor na americkej University of Virginia v Charlottesville, kde vyučoval rímske právo a komparatistiku. Bol tiež hosťujúcim profesorom na niekoľkých ďalších amerických univerzitách, ako aj na univerzitách v Moskve a Paríži.
V rokoch 1974/1975 bol dekanom Právnickej fakulty Viedenskej univerzity, pričom z tejto pozície vystupoval proti nanútenej reforme rakúskych univerzít v roku 1975. Nasledujúci akademický rok 1975/1976 bol prodekanom fakulty. V rokoch 1977 až 1983 bol riaditeľom letnej vysokej školy Viedenskej univerzity. V rokoch 1985 až 1991 pôsobil ako prezident rakúskej Akadémie pre zahraničný výskum (ÖAAD) a v rokoch 1997 až 1998 ako spoluorganizátor právno-porovnávacieho sympózia v Jeruzaleme a Viedni.
Dňa 24. júna 2002 mu bol na slávnostnom zasadnutí Vedeckej rady Trnavskej univerzity v Trnave udelený čestný titul doctor honoris causa.
Dielo.
Vo svojej tvorbe zameriava na rímske súkromné ​​právo, medzinárodnú právnu komparatistiku, ale aj sovietske (a ruské) právo.
Výber:
V slovenčine:
Jaromír Kincl

Jaromír Kincl môže byť:
Zámky

Zámky () je názov vrchu v Tatrách na Slovensku. Leží nad Lysou Poľanou, približne severozápadne od Popradu. Oblasť je prísna rezervácia, kde je vstup turistov zakázaný.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej polovici Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží na katastrálnom území obce Tatranská Javorina v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Najbližšími sídlami sú severne situovaná Tatranská Javorina a Lysá Poľana, juhovýchodne sa nachádza Tatranská Lomnica a Starý Smokovec, južným smerom Vyšné Hágy a Štrbské Pleso a severozápadne poľské Zakopané. Štít sa nachádza v Tatranskom národnom parku a na území národnej prírodnej rezervácie Bielovodská dolina.
Opis.
Vrch Zámky leží v západnej vetve hrebeňa, vybiehajúceho severozápadným smerom z Malého Javorového štítu () v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. Ten sa rozdeľuje v masíve Širokej () a vytvára tak Širokú dolinu. V jej závere, severovýchodne od vrcholu, leží Tiché pleso, z ktorého voda odteká Širokým jarkom do Javorinky. Juhozápadné svahy klesajú do Litvorového žľabu, vetvy mohutnej Bielovodskej doliny, ktorou vodu z tejto oblasti odvádza Biela voda.
Severne sa nachádza Horvátov vrch (), Holica (), Zadná kopa () a Veľký Baboš (), východne leží Košiar (), Svišťovky () a Široká (), južne Štít nad Zeleným (), Malý Javorový štít (), Žabí vrch (), Lavínový štít (), Gánok (), Rysy () a Mlynár () a západne Vyšný Žabí štít (), Miedziane (), Kozí vrch () a Wielki Woloszyn (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Hôľnato-skalnatý, turisticky neprístupný vrchol poskytuje kruhový rozhľad. Umožňuje výhľad na blízke doliny a okolité vrchy Vysokých Tatier, časť Belianskych Tatier, Babiu horu () na okraji Oravských Beskýd a podhorie v poľskej časti.
Prístup.
Vrch sa nachádza na území národnej prírodnej rezervácie s najvyšším stupňom ochrany a Tatranského národného parku, preto vstup do tejto časti Tatier je zakázaný.
Jaromír Kincl (právny romanista)

Prof. JUDr. Jaromír Kincl, DrSc. (* 30. máj 1926, Ronov nad Doubravou, ČSR† 15. apríl 1993, Praha, Česko) bol český prekladateľ z latinčiny, právny historik a právny romanista, univerzitný profesor na Právnickej fakulte Karlovej univerzite v Prahe. 
Zaujímal sa o právo barbarských germánskych kráľovstiev a o rímske právo. Do češtiny preložil z latinčiny viaceré diela, v právnej oblasti najmä významný prameň klasického rímskeho práva: Gaiove Inštitúcie. Bol tiež spoluautorom prvej posocialistickej česko-jazyčnej učebnice rímskeho práva, ktorá je dnes klasickou učebnou pomôckou rímskeho práva v Česku. Podľa Michala Skřejpka sa významne podieľal na rehabilitácii štúdia rímskeho práva v Československu.
Životopis.
Narodil sa v roku 1926 v Ronove nad Doubravou. Od roku 1951 pôsobil ako vyučujúci na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. V roku 1978 bol vymenovaný za profesora. Zomrel v roku 1993 v Prahe.
Dielo (výber).
Kincl sa zameriaval najmä na právne dejiny raných germánskych štátov, ktoré vznikli na území západnej časti Rímskej ríše a na rímske právo. Medzi jeho diela patria:
Przeworská kultúra

Przeworská kultúra je archeologická kultúra doby železnej existujúcej od 2. storočia pr. n. l. do začiatku 5. storočia v dnešnom centrálnom a južnom Poľsku. Neskôr sa rozšírila na východné Slovensko a Podkarpatskú Rus. Je pomenovaná po poľskom meste Przeworsk.
Čiastočne nadväzovala na kultúru pomoranskú, viditeľné sú aj vplyvy kultúry laténskej a jastorfskej. Koniec przeworskej kultúry sa časovo zhoduje s inváziou Hunov a migráciou germánskych kmeňov na západ. Iní bádatelia zdôrazňujú kontinuitu osídlenia a zdôrazňujú vplyv spoločenskej krízy, ktorá nadišla kvôli ukončeniu obchodných vzťahov s Rímskou ríšou. Na konci 5. storočia sa na území przeworskej kultúry usídlila slovanská kultúra s keramikou pražského typu.
Charakteristika.
Jej nositelia sa živili poľnohospodárstvom a obratne ovládali výrobu železa. Neopevnené sídliská stavali na slnečných svahoch v blízkosti vodných tokov. Obývali spravidla domy so stĺpovou konštrukciou s hlinenou pecou v jednom z rohov, ale stavali aj zahĺbené domy.
Pochovávali predovšetkým kremáciou, popol bol ukladaný do nádoby, jamky alebo bol rozptýlený. Existovali aj hroby kostrové, ktoré často obsahovali rímske výrobky a sú preto označované ako kniežacie. Na ich existenciu mohol mať vplyv keltský substrát alebo Skytovia. Vykazujú tiež germánske prvky ako ukladanie výzbroje a zabodávanie štítu, kopije a meča do hrobu.
Keramika bola zhotovovaná ako na kruhu, tak v ruke, časť z nej, rovnako ako háčikovité ostrohy, pripomína keramiku rano slovanskú.
Etnicita.
Etnicita nositeľov tejto kultúry bola na začiatku 20. storočia predmetom nacionálnych sporov, slovanskí bádatelia ich spravidla stotožňovali s predkami Slovanov, nemeckí s východnými Germánmi, najčastejšie Vandalmi a Burgundmi. Je pravdepodobné, že przeworská kultúra bola polyetnická a vznikla zotretím lokálnych rozdielov pod vplyvom rímskej kultúry. Okrem Germánov a predkov Slovanov sa v nej zrejme odrážal aj keltský vplyv.
Podľa písomných záznamov na území przeworskej kultúry žil kmeň Venedov a germánsky kmeň Lugiov.
Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1978

Majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji hráčov do 18 rokov 1978 boli jedenáste juniorské majstrovstvá Európy v ľadovom hokeji. Majstrami Európy sa po prvýkrát stali hokejisti Fínska.
Skupina A.
Turnaj Skupiny A sa hral od 27. decembra 1977 do 2. januára 1978 vo fínskych mestách Helsinki a Vantaa.
Prvé kolo.
Legenda:
Skupina B.
Turnaj Skupiny B sa hral od 1. do 5. marca 1978 v holandskom meste ’s-Hertogenbosch a v belgickom meste Deurne.
Skupina C.
Turnaj Skupiny C sa hral od 20. do 26. januára 1978 v bulharskom hlavnom meste Sofia.
Milan Corryn

Milan Corryn (* 4. apríl 1999, Brusel, Belgicko) je belgický profesionálny futbalista, ktorý hráva na poste záložníka v slovenskom klube Spartak Trnava. 
Klubová kariéra.
AS Trenčín.
Corryn prišiel do AS Trenčín v roku 2018 z belgického Anderlechtu. V klube debutoval 15. septembra pri výhre 2:0 nad Senicou. Dňa 8. decembra strelili svoj prvý gól v tíme pri prehre 1:3 so Spartakom Trnava. Dňa 1. júna 2019 skóroval pri výhre 4:1 v odvete baráže o udržanie pri výhre 4:1 nad FK Poprad. Po tejto výhre sa Trenčín udržal v najvyššej súťaži.
V sezóne 2020/21 odohral 31 zápasov a strelil päť gólov vo všetkých súťažiach.
Warta Poznań.
Dňa 26. júna 2021 podpísal Corryn dvojročný kontrakt s poľským klubom Warta Poznań. V Ekstraklase debutoval 25. júla pri remíze 2:2 so Śląsk Wrocław. Vo svojom treťom zápase strelil svoje prvé dva góly pri výhre 4:0 nad Gornik Leczna.
Dňa 3. decembra 2022 bolo oznámené že jeho zmluva s klubom bola ukončená po vzájomnej dohode.
Almere City.
Dňa 16. januára 2023 podpísal Corryn zmluvu s holandským klubom Almere City do leta 2024. V klube debutoval 3. februára pri prehre 1:2 s Jong PSV. Na konci sezóny sa s tímom tešil z postupu do Eredivisie.
V najvyššej holandskej súťaži debutoval 17. decembra 2023 pri výhre 5:0 nad Vitesse Arnhem. V sezóne nastúpil iba na deväť zápasov z toho sedemkrát z lavičky.
Spartak Trnava.
Dňa 28. júna 2024 podpísal Corryn dvojročnú zmluvu so slovenským klubom Spartak Trnava.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 29. júnu 2024"
Poznámky
César Blackman

César Rodolfo Blackman Camerena (* 2. apríl 1998, Panama City, Panama) je panamský profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii obrancu v slovenskom klube ŠK Slovan Bratislava.
Klubová kariéra.
DAC Dunajská Streda.
Blackman začínal s futbalom v tíme Club Deportivo Universitario. V roku 2017 odišiel do Európy kde podpísal zmluvu so slovenským klubom FK DAC 1904 Dunajská Streda.
V klube debutoval 10. marca 2018 pri výhre 3:0 nad Ružomberkom. Vo svojej prvej sezóne nastúpil iba na šesť zápasov.
Dňa 13. júna 2020 strelil Blackman svoj prvý gól v tíme pri výhre 5:0 nad Zemplínom Michalovce.
ŠK Slovan Bratislava.
Po šiestich rokoch v Dunajskej Strede prestúpil Blackman v júni 2023 do ŠK Slovan Bratislava kde podpísal trojročný kontrakt. Dňa 29. júla debutoval v tíme pri remíze 0:0 s FC Košice. Dňa 9. decembra strelil svoj prvý gól v Slovane pri výhre 6:0 nad Podbrezovou. O päť dní neskôr skóroval pri prehre 1:2 s NK Olimpija Ľubľana v skupine Konferenčnej ligy UEFA 2023/2024. Vo svojej prvej sezóne odohral 37 zápasov vo všetkých súťažiach a strelil tri góly. S tímom sa tešil zo zisku titulu v Niké lige.
Medzinárodná kariéra.
Blackman debutoval v národnom tíme Panamy dňa 23. marca 2019 pri remíze 1:1 s Brazíliou v priateľskom zápase.
Blackman bol povolaný do konečnej nominácii Panamy na Zlatý pohár CONCACAF 2023. Na turnaji pre zranenie odohral iba dva zápasy v skupine. Panama dokráčala na turnaji do finále kde prehrala s Mexikom 0:1.
Blackman bol povolaný do záverečnej nominácie na Copa América 2024. Dňa 28. júna strelil svoj premiérový gól v reprezentácii pri výhre 2:1 nad .
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 29. júnu 2024"
Medzinárodné.
"K 29. júnu 2024"
Úspechy hráča.
ŠK Slovan Bratislava
Thunderball

Thunderball môže byť:
Malá Svišťovka

Malá Svišťovka () je vrch v Tatrách na Slovensku. Leží nad Tatranskou Lomnicou, približne severne od Popradu. Oblasť je prísna rezervácia, kde je vstup turistov zakázaný.
Poloha.
Nachádza sa vo východnej polovici Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží na katastrálnom území Tatranskej Lomnice, mestskej časti Vysokých Tatier v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Najbližšími sídlami sú južne situovaná Tatranská Lomnica, juhovýchodne ležiace Tatranské Matliare a východne Kežmarské Žľaby a Tatranská Kotlina, severne sa nachádza Ždiar a juhozápadne Starý Smokovec. Vrch leží v Tatranskom národnom parku a zasahuje na územie národných prírodných rezervácii Skalnatá dolina a Dolina Bielej vody kežmarskej.
Opis.
Malá Svišťovka leží na konci rázsochy, ktorá vybieha východným smerom z Lomnického štítu cez Kežmarský štít () a Veľkú Svišťovku (), kde sa stáča na juhovýchod. Severovýchodné svahy klesajú do Doliny Bielej vody kežmarskej, ktorou vodu odvádza Kežmarská Biela voda do rieky Poprad. Juhozápadne sa rozširuje Huncovská kotlina, ktorou voda odteká Huncovským potokom. 
Južným smerom sa nachádza Vyhliadka () a Zbojnícka skala (), západným Veľká Lomnická veža (), Lomnický štít (, Huncovský štít (), Kežmarský štít (), Malý Kežmarský štít () a Veľká Svišťovka (), severným Zadné Jatky (), Predné Jatky (), Bujačí vrch (), Skalné vráta () a Rinias () a východným Faixová skala () a Stežky (). Na vrchol nevedie značený turistický chodník. 
Výhľady.
Súvislý lesný porast na vrchole neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít je vďaka polohe na okraji pohoria vidieť blízke doliny a okolité vrchy Vysokých Tatier, časť Belianskych Tatier, Podtatranskú kotlinu, ojedinele i Levočské vrchy, Volovské vrchy, Spišsko-gemerský kras a Nízke Tatry.
Prístup.
Vrch sa nachádza na území národnej prírodnej rezervácie s najvyšším stupňom ochrany a Tatranského národného parku, preto vstup do tejto časti Tatier je zakázaný. Blízkym Sedlom pod Malou Svišťovkou však vedie modro značená chodník z lokality Tatranská Lomnica - Štart na Skalnaté pleso.
Partizán (vrch v Malej Fatre)

Partizán () je vrch v južnej časti Malej Fatry, krajinnom celku Fatransko-tatranskej oblasti. Leží priamo nad obcou Vrícko, približne juhozápadne od Martina.
Poloha.
Nachádza sa na južnom okraji Malej Fatry, v geomorfologickom podcelku Lúčanská Fatra a jej časti Kľak. Vrch leží na okraji Žilinského kraja, v okrese Martin a na katastrálnom území obce Vrícko. Najbližším sídlom je na východnom úpätí situované Vrícko, južným smerom sa nachádza Kľačno a severozápadne Fačkov.
Opis.
Partizán leží v rázsoche, vybiehajúcej východným smerom z Kľaku (), dominanty južnej časti Lúčanskej Fatry. Severné svahy masívu padajú do Vríckej doliny, východné do Vríckej kotliny a južné do Dlhej doliny. Oblasť odvodňuje riečka Vríca do Turca, južnú časť hrebeňa jej prítok Dlhý potok. Neďaleko je na riečke Vríce Kľacký vodopád.
Severným smerom sa nachádzajú Skalky (), Kútik () a Ostrá skala (), západným Košiarka (), Malý Kľak (), Kľak () a Reváň (), južným Bukovec (), Vrania skala () a Baran () a východným Sokol (), Chlieviská () a Dutá skala ().
Výhľady.
Sčasti skalnatý vrchol pokrýva súvislý lesný porast, ktorý neumožňuje rozhľad. Z vhodných lokalít však možno pozorovať okolité vrcholy Malej Fatry, susedný Žiar, blízke doliny a Turčiansku kotlinu, no tiež pohoria Vtáčnik, Kremnické vrchy a Veľká Fatra.
Prístup.
Na vrchol nevedie značený turistický chodník, preto prístup je možný lesom z blízkeho Vrícka alebo hrebeňom z rázcestia Pod skalou. Severne ležiacou dolinou prechádza úpätím zeleno značený turistický chodník z Vrícka na Kľak ().
Moonraker

Moonraker môže byť:
Partizán (rozlišovacia stránka)

Partizán alebo Partizan môže byť:
Vôňa vášne

Vôňa vášne () je kolumbijská telenovela z produkcie spoločnosti RCN Televisión, distribuovaná spoločnosťou Telemundo. Hlavné úlohy stvárnili herci William Levy a Laura Londoño. V hlavnej zápornej role účinkovala Carmen Villalobos. Na Slovensku túto telenovelu vysiela TV Doma od 10. júla 2024.
Telenovela je adaptáciou kolumbijskej telenovely "Café con aroma de mujer" z roku 1994.
June Squibbová

June Squibbová (* 6. november 1929, Vandalia, Illinois, USA) je americká herečka, ktorá bola nominovaná na prestížne ocenenie Academy Awards, za jej herecký výkon vo filme "Nebraska" (2013). 
Detstvo a mladosť.
Squibbová sa narodil v meste Vandalia v štáte Illinois v novembri 1929. Jej matka pracovala ako klaviristka nemých filmov a jej otec bol poisťovací agent. 
Kariéra.
Squibbová začala svoju hereckú kariéru v divadle, pracovala v "The Muny" a trénovala v HB Studio. V roku 1951 sa presťahovala do Clevelandu, kde účinkovala v rôznych produkciách. Koncom 50. rokov sa s manželom presťahovali do New Yorku kvôli jej kariére na Broadwayi. Debutovala v muzikáli "Gypsy" a hrala v muzikáli "The Happy Time".
V 80. rokoch získala SAG/AFTRA kartu a debutovala vo filme "Alice" z roku 1990, od režiséra Woodyho Allena. V roku 2002 sa pripojila k hereckému obsadeniu "Schmidtov príbeh", kde hrala po boku Jacka Nicholsona, Kathy Bates, Hope Davis a Dermota Mulroneya. V rovnakom roku, stvárnila aj vedľajšiu postavu po boku Julianne Moore vo filme "Ďaleko od neba".
V roku 2005 hosťovala v televíznom filme "Dva a pol chlapa", kde stvárnila starú mamu Melanie Lynskey. 
V roku 2013 si Squibbová zahrala po boku Brucea Derna v komediálnej dráme "Nebraska". Za svoj výkon získala pozitívne recenzie od filmových kritikov a bola tiež nominovaná na viaceré herecké ocenenia, vrátane Academy Awards, Zlatý glóbus, či Critics Choice Awards.
V roku 2023 stvárnila pred kamerami svoju prvú hlavnú úlohu a to vo filme "Thelma". Film mal premiéru v júni 2024 a Squibbová získala pozitívne recenzie a pochvalu na svoj herecký výkon.
Squibbová sa aktívne venuje aj dabingu. 
Súkromný život.
Squibbová bola za svoj život dva krát vydatá. Jej prvé manželstvo sa skončilo rozvodom v roku 1959. Jej druhý manžel, Charles Kakatsakis zomrel na cukrovku v roku 1999. S Kakatsakisom má syna, Harryho. Squibbová v 50. rokoch minulého storočia konvertovala na judaizmus.
Tri sestry (telenovela)

Tri sestry ( "Tres veces Ana", štylizované ako "Tr3s veces Ana") je mexická telenovela z produkcie spoločnosti Televisa v roku 2016. Hlavné úlohy stvárnili herci Angelique Boyer, Sebastián Rulli a David Zepeda, v hlavnej zápornej úlohe účinkoval Pedro Moreno. Na Slovensku túto telenovelu vysielala TV Doma prvýkrát od 11. septembra 2017 do 8. decembra 2017 a druhýkrát od 11. januára 2021 do 9. apríla 2021.
Telenovela je adaptáciou mexickej telenovely "Lazos de amor" z roku 1995.
Dominik Takáč

Dominik Takáč (* 21. január 1999, Galanta) je slovenský profesionálny futbalista, ktorý hráva na pozícii brankára v slovenskom klube ŠK Slovan Bratislava.
Klubová kariéra.
Spartak Trnava.
Takáč je rodákom z Galanty kde aj začal s futbalom. V roku 2014 sa dostal do akadémie Spartaku Trnava.
V A-tíme debutoval 24. mája 2019 pri remíze 0:0 s AS Trenčín.
Počas nadstavbovej sezóny Fortuna ligy 2020/21 sa Takáč stal jednotkou tímu.
Dňa 29. júla 2021 vychytal Takáč penaltový rozstrel pri výhre nad Sepsi OSK v druhom zápase druhého predkola Konferenčnej ligy UEFA 2021/22. V sezóne 2021/22 odohral 39 zápasov vo všetkých súťažiach. Na konci sezóny sa s tímom tešil zo zisku pohára a stal sa najlepším brankárom sezóny v lige.
Dňa 1. mája 2023 bol Takáč náhradníkom pri výhre 3:1 po predĺžení nad Slovanom vo finále Slovnaft Cupu.
Po sezóne 2023/24 sa Takáč rozhodol odísť z Trnavy.
Medzinárodná kariéra.
Takáč bol prvýkrát nominovaný do slovenskej reprezentácie dňa 23. mája 2022 na štyri zápasy Ligy národov UEFA 2022/23.
Štatistiky kariéry.
Klubové.
"K 30. júnu 2024"
Úspechy hráča.
Spartak Trnava
Individuálne
Eva Burešová

Eva Salvatore Burešová (* 22. júl 1993, Hlučín, Česko) je česká speváčka a herečka.
Život a kariéra.
K hudbe ju priviedli rodičia, ktorí sú obaja hudobníci. Spev, konkrétne operný, začala študovať v 8 rokoch u prof. Sylvie Pivovarčíkovej. Začala dochádzať do operného štúdia v Národnom divadle moravskosliezskom. Svoj divadelný debut mala vo svojich 14 rokoch v detskej opere "Kolotoč" v Národnom divadle moravskosliezskom, tam pôsobila cez rok aj v ďalších malých úlohách alebo v zbore. Potom začala študovať na konzervatóriu Jaroslava Ježka v Prahe, obor Muzikál. Už v druhom ročníku sa jej podarilo získať trojrolu Gity, Džamily a služtičky v muzikáli "Baron Prášil". Zahrala si company muzikálov "Jesus Christ Superstar" a "Vražda za oponou." Po dvoch rokoch z konzervatória odišla a prešla na štúdium súkromného medzinárodného konzervatória, kde študovala odbory Muzikál, Jazz a World music.
V roku 2011 se zúčastnila televíznej súťaže "Česko Slovensko má talent 2011", kde na konkurze predviedla pieseň „Listen“ od Beyoncé a nakoniec sa dostala do finále. Hneď ďalší rok (2012) získala rolu Ofélie v muzikáli "Hamlet: The Rock Opera" a koncom roka 2013 sa pustila do ďalšieho muzikálu, "Lucie, větší než malé množství lásky", kde stvárnila opäť hlavnú rolu. V rovnakom roku (2013) sa objavila v seriáli "Gympl s (r)učením omezeným" na TV Nova, kde hrala dcéru prísnej učiteľky „Kobry“ Renatu Koberovú. Tu hrala v druhej a tretej sérii. Ďalší rok (2014) si zahrala spoločne so svojím kolegom zo seriálu "Gympl s (r)učen omezeným" Davidom Gránským v muzikáli "Cyrano", kde spolu stvárnili ústrednú dvojicu.
V roku 2015 získala rolu Sibyly v muzikáli "Sibyla – královna ze Sáby" a od konca toho istého roka účinkovala v "Draculovi" ako Adriana/Sandra a Lorraine. Na jeseň 2016 se objavila ako Aneta v muzikáli "Čas růží".
V roku 2017 začala hrať v seriáli "Modrý kód" rolu sestričky Petry Horvátovej a stala sa tvárou "Fashion in the box".
Dňa 20. júna 2017 sa jej narodil syn Nathaniel Adam Salvatore Krásný.
V roku 2018 účinkovala v 5. sérii zábavnej šou "Tvoje tvář má známý hlas" na TV Nova, kde obsadila 2. miesto. Tiež sa zúčastnila Eurovision Song CZ, národného kola pre Eurovision Song Contest 2018 s piesňou „Fly“, kde skončila tretia a o miesto sa delila so spevákom Pavlom Calltom.
V roku 2019 skončila v seriáli "Modrý kód", aby mohla stvárniť hlavnú úlohu – Kristýnu „Týnu“ Popelkovú – v seriáli "Slunečná".
V roku 2020 bola obsadená do úlohy Perdity v "Zimnej rozprávke" na Letných shakespearovských slávnostiach, kde zaskočila za herečku Veroniku Arichtevovú na materských povinnostiach. Vrátila sa do zábavnej šou "Tvoje tvář má známý hlas" na TV Nova, kde pôsobila od 7. série ako porotkyňa.
Od začiatku roka 2022 hrá v seriáli "Zoo", kde stvárňuje Viktoriu „Viky“ Janečkovú. Od marca 2023 stvárňuje postavu Rachel Marron v muzikáli "The Bodyguard" v Hudobnom divadle Karlín v alternácii s Terezou Maškovou.
Na jar 2023 mala svoje prvé turné po rôznych miestach v Česku. Dňa 3. apríla 2022 oznámila, že čaká druhé dieťa so svojím priateľom Přemekom Forejtom. Dňa 15. augusta 2022 sa jej narodil syn Tristan William Forejt.
Etylpropionát

Etylpropionát je organická zlúčenina s chemickým vzorcom . Je to etylester kyseliny propiónovej. Etylpropionát je bezfarebná prchavá kvapalina s ananásovou vôňou. Niektoré druhy ovocia ako kiwi a jahody ho obsahujú v malých množstvách.
Použitie a reakcie.
Etylpropionát sa používa tiež pri výrobe niektorých liekov proti malárii vrátane pyrimetamínu.
Možno ho syntetizovať Fischerovou esterifikáciou etanolu a kyseliny propiónovej:
Zúčastňuje sa kondenzačných reakcií vďaka slabo kyslej metylénovej skupine.
Jan Vážný

Prof. JUDr. Jan Vážný (* 1. január 1891, Praha† 18. apríl 1942, Mauthausen) bol český právny romanista a univerzitný profesor. Pôsobil na právnických fakultách v Prahe, Bratislave a v Brne, kde bol v rokoch 1932/1933 dekanom a o rok neskôr prodekanom. Za účasť v českom protinacistickom odboji (v skupine ÚVOD) bol internovaný v koncentračnom tábore Mauthausen, kde zomrel v dôsledku neľudského zaobchádzania.
Bol členom Učenej spoločnosti Šafárikovej a Československej národnej rady bádateľskej, ako aj korešpondent Instituto di studi legislativi v Ríme a námestník starostu Právnickej jednoty moravskej.
Životopis.
Narodil sa v roku 1891 v Prahe. Jeho otcom bol ministerský radca Jan Vážný a matkou Marie, rodená Zrostláková. Jeho strýkom bol významný český právnik a civilista, František Vážný, ktorý bol druhým predsedom československého Najvyššieho súdu. Právnikom sa stal aj Jánov brat František. Jeho brat Václav bol profesorom jazykovedy. V roku 1909 úspešne dokončil štúdium na gymnáziu na Truhlářskej ulici a začal študovať na Právnickej fakulte Karlo-Ferdinandovej univerzity (vtedy rozdelenej Karlovej univerzity). Štúdium práva dokončil v roku 1914, keď získal aj titul doktora práv. V novembri 1914 nastúpil na miesto súdneho čakateľa a v máji 1919 sa stal nakrátko sudcom obvodného vrchného súdu v Prahe. Ešte v tom roku nastúpil na postgraduálne štúdium rímskeho práva na Kráľovskej univerzite v Ríme u Pietra Bonfanteho. Habilitoval sa v roku 1920 s prácou na tému "Actiones poenales".
V rokoch 1920 až 1921 prednášal rímske právo v Prahe, no následne prešiel na vznikajúcu Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave. 20. mája 1921 bol prezidentom Tomášom G. Masarykom menovaný mimoriadnym profesorom rímskeho práva. V roku 1922 absolvoval študijný pobyt v Palerme. V Bratislave (a paralelne aj v Brne) Vážny vyučoval rímske právo a papyrológiu až do roku 1927, keď sa stal riadnym profesorom a odišiel pôsobiť do Brna. V rokoch 1932/1933 dekanom a o rok neskôr prodekanom brnenskej právnickej fakulty.
V čase druhej svetovej vojny sa stal Vážny členom odbojovej skupiny ÚVOD. 23. decembra 1941 bol počas tzv. prvej heydrichiády zatknutý a po drastickom výsluchu odvedený do koncentračného táboru Mauthausen. Práca a choroby podlomili Vážneho zdravie a ten v tábore už po dvoch mesiacoch internácie ako päťdesiatjeden-ročný zomrel.
Dielo (výber).
Venoval sa najmä záväzkovému právu, o ktorom úspešne písal aj v zahraničných periodikách ("Bullettino dell’Istituto di Diritto romano") a zborníkoch, najmä v Taliansku. Medzi jeho diela patria:
Všiváky

Všiváky () je názov vrchu v Tatrách na Slovensku. Leží nad Kôprovou dolinou nad Podbanským, približne severovýchodne od Liptovského Hrádku. Celá oblasť je prísna rezervácia, kde je vstup turistov zakázaný.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské kopy. Leží v katastrálnom území mestskej časti Štrbské Pleso, patriaceho mestu Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Najbližším sídlom je juhozápadne situované Podbanské, južne sa nachádza Východná, Važec a Štrba a juhovýchodne Tatranská Štrba a Štrbské Pleso. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a hrebeňom vedie hranica národných prírodných rezervácii Kôprová dolina a Tichá dolina.
Opis.
Všiváky ležia v južnej časti Liptovských kôp, na južnom konci hrebeňa Kôp. Juhovýchodné a východné svahy klesajú do mohutnej Kôprovej doliny, ktorou voda z tejto časti hrebeňa odteká Kôprovským potokom. Západným smerom leží Krížna dolina, ktorou tečie Krížny potok, ústiaci do Tichého potoka. Severným smerom pokračuje hrebeň sedlom oddelenou Krížnou (), rovnako severne leží aj Predný Holý vrch (), Malé Krížne (), Veľká Brdárova grapa () a Brdárová zvonica (), západne sa nachádzajú Smrečiny (), Veľká Kamenistá (), Holý vrch () a Štíty (), južne Veľká Pálenica (), Hrádok () a Grúnik () a východne Vyšná Priehyba (), Malý Kriváň (), Kriváň (), Nefcerské veže () a Hrubá kopa (). Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Turisticky neprístupný vrchol je v západnej časti porastený kosodrevinou, východná je pomerne skalnatá. Z vhodných miest tak poskytuje rozhľad na blízke doliny a okolité vrchy Západných a Vysokých Tatier, Podtatranskú kotlinu a Nízke Tatry.
Prístup.
Vrch sa nachádza na území národnej prírodnej rezervácie s najvyšším stupňom ochrany a Tatranského národného parku, preto vstup do tejto časti Tatier je zakázaný.
Josef Vančura

Prof. JUDr. Josef Vančura (* 21. február 1870, Lišov, Rakúsko-Uhorsko† 25. máj 1930, Mariánske Lázně, ČSR) bol český právny romanista a univerzitný profesor na Právnickej fakulte Karlovej univerzity v Prahe.
V akademických rokoch 1910/1911, 1911/1912 a 1924/1925, bol dekanom právnickej fakulty v Prahe a v rokoch 1926/1927 aj rektorom celej Karlovej univerzity. 
Životopis.
Narodil sa v roku 1870 v Lišove. Gymnázium vychodil v Českých Budějoviciach. V roku 1893 dokončil štúdium práva na českej Karlo-Ferdinandovej univerzite v Prahe (dnešná Karlova univerzita).
Chvíľu pôsobil v súdnej praxi, no následne vstúpil do služieb českého zemského výboru. V roku 1898 bol menovaný jeho tajomníkom a v tom istom roku sa habitoval v Prahe v odbore rímske právo (práca "Usucapio pro herede"). Po tom, čo bol v roku 1906 menovaný mimoriadnym profesorom, opustil administratívnu prax a naplno sa venoval právnej romanistike, papyrológii a vzdelávaniu. V roku 1909 bol menovaný riadnym profesorom. Bol nástupcom zakladateľa českej právnej romanistika, Leopolda Heyrovského, na katedre romanistiky v Prahe.
Tri funkčné obdobia bol dekanom právnickej fakulty (1910/1911, 1911/1912 a 1924/1925) a v rokoch 1926/1927 aj rektorom celej Karlovej univerzity. 
Od roku 1925 bol riadnym členom Českej akadémie vied a umení a v roku 1919 sa stal mimoriadnym členom Kráľovskej českej spoločnosti náuk.
V akademickom roku 1928/29 požiadal v dôsledku zhoršujúceho sa zdravotného stavu o predčasné penzionovanie. Zomrel v roku 1930 v Mariánskych Lázniach. Jeho nástupcom na pražskej katedre romanistiky sa stal Miroslav Boháček.
Dielo (výber).
Venoval sa rímskemu právu a papyrológii. Medzi jeho diela patria:
Čutkovská dolina

Čutkovská dolina je 7 km dlhá dolina vo Veľkej Fatre, v podcelku Šípska Fatra. Leží západne od mesta Ružomberok a je súčasťou rozsiahlej prímestskej rekreačnej zóny mesta. Preteká ňou Čutkovský potok. Dolina je obklopená vysokými a husto zalesnenými svahmi pohoria. Kým v hornej časti sa zužuje a má charakter divočiny, v dolnej časti sa rozširuje a lesy ustupujú lúkam, na ktorých sa aj v súčasnosti vykonáva pasenie oviec.
Dolina začína medzi Nižným a Vyšným Šiprúnskym sedlom pod Predným Šiprúňom (1 440 m n. m.) a prebieha prevažne smerom na sever, miestami sa ohýba na severovýchod. S údolím Váhu sa spája v severozápadnej časti zastavaného územia Ružomberka, medzi mestskou časťou Černová (konkrétne Novou Černovou) a sídliskom Klačno. Čutkovskou dolinou prechádza modro-značená turistická trasa (okrem pramennej oblasti Čutkovského potoka) z Novej Černovej (križovatka s červenou značkou) do Sedla pod Vtáčnikom a ďalej cez Malinné až do centra Ružomberka. Súbežne ňou prechádza náučný chodník Poznanie nepoznaného s odbočkami do krátkych bočných doliniek k Červenej skale, Jeleniemu vodopádu, Jamišným (Pálenickým) vodopádom a do Tiesňavy za Dierou.
Je hojne navštevovaná a cieľom miestnych obyvateľov ako aj turistov. V dolnej časti bola vybudovaná malá zberná vodná nádrž, ktorá esteticky zapadá do okolitej krajiny. V ústí doliny vzniklo neustále sa rozrastajúce rekreačné stredisko s viacerými možnosťami stravovania, ubytovania, zábavy a oddychu. Známou je Koliba u dobrého pastiera, Fatranka a Richtárka, stojí tu drevená kaplnka, chovajú sa tu kone. V dolnej a strednej časti doliny je niekoľko studničiek (pod dubom, pod Klucamanovou, pod Šimiacim), mnohé miesta vyhradené na rekreačné aktivity, v strednej časti stojí horáreň Jelenia a chata pod Kozím. Dolinou vedie náučný chodník. Dolnou časťou doliny prechádza tiež zelená cyklotrasa vedúca úpätím Pliešky ďalej do Novej Černovej a žltá cyklotrasa prechádzajúca popod vrch Milkov do Hrabova.
Festschrift

Festschrift (doslovne , ) je nemecký "terminus technicus" používaný v akademickom prostredí ako označenie publikáciepocty, venovanej významnej osobnosti v určitej oblasti vedy pri príležitosti jej vyššieho životného jubilea (spravidla od 60. výročia narodenia), prípadne pri príležitosti odchodu do dôchodku. Zriedkavejšie sú pocty publikované aj pri výročí vzniku inštitúcií.
Festschrifty predstavujú kolekcie prevažne vedeckých príspevkov a môžu predstavovať aj viaczväzkové dielo. Tradícia festschriftov siaha v nemeckých krajinách do 17. storočia, hoci výrazne spopularizované boli v až 19. storočí a 20. storočí v univerzitnom prostredí. 
Niekedy býva festschrift označovaný za osobitný žáner literatúry. Keďže nie všetky festschrifty spĺňajú najvyššie vedecké kritériá, ako žáner bývajú niekedy vnímané ako symbol akademickej odľahčenosti.
Názvy.
Termín festschrift ako súhrnné označenie typu publikácie je používaný aj mimo nemeckého jazykového prostredia. Samotné názvy takýchto pôct sa však v rôznych jazykoch začínajú rôznymi slovami, napr.: "Eranion", "Festgabe", "Festschrift", "Mélanges", "Scritti", "Studi", "Studies", "Symbolae", "Essays" a pod. 
Termín sa používa aj v prípade, ak poctená osoba zomrela, hoci za vhodnejšie označenie sa v týchto prípadoch považuje nemecké slovo "Gedenkschrift".
Obsah.
Festschrifty predstavujú kolekcie prevažne vedeckých príspevkov, čo z nich robí diela bežne citované v odbornej a vedeckej literatúre. V závislosti od prispievateľov, mávajú niektoré príspevky aj čiastočne osobnejší charakter: obsahujú napríklad krátku spomienku či stručné poďakovanie poctenej osobe. Bežné je uvedenie fotografie, životopisu a bibliografie poctenej osoby v úvode festschriftu. Príspevky vo festschriftoch pochádzajú spravidla od kolegov či študentov poctenej osoby. Zborník niekedy obsahuje aj tzv. "tabula gratulatoria", v ktorej poctenému vinšujú aj osoby, ktoré do festschriftu neprispeli príspevkom.
Kritika.
Festschrifty bývajú niekedy aj predmetom odbornej kritiky, keďže neraz obsahujú nesúrodú tematiku a obsah nižšej kvality. Podľa Henryho Keazora by v ideálnom prípade mali jednotlivé príspevky odrážať intelektuálny rádius pocteného, jeho metodologický profil a bohatstvo jeho myšlienok. Mali by napríklad pokračovať v ďalšom výskume či sledovať myšlienkové cesty, ktorými sa vydal a poukazovať na nové ciele, ktoré sa týmto spôsobom môžu dosiahnuť: "„V ideálnom prípade by bol vždy žiaduci explicitný alebo tichý rozhovor s oslavovanou osobou.“" Na dodržanie týchto kritérií však prispievatelia spravidla nemajú dostatok času, v dôsledku čoho sa festschrifty neraz napĺňajú "„materiálom vytiahnutým z kartoték a zásuviek“".
Slovensko.
Na Slovensku vydala viaceré festschrifty napríklad Právnická fakulta Trnavskej univerzity. Z nich azda najvýznamnejšie sú tri pocty venované prof. Petrovi Blahovi, do ktorých prispeli právnici (osobitne právni romanisti a civilisti) z rôznych krajín Európy.
Jelito

Jelito (nárečovo aj "jalito", "elito") môže byť:
Ján Varga

Ján Varga môže byť:
Nanaimo

Nanaimo je mesto v kanadskej provincii Britská Kolumbia. V roku 2021 malo 99 863 obyvateľov. Nachádza sa na východnom brehu Vancouverovho ostrova.
Dejiny.
Prvými obyvateľmi boli Snuneymuxw z Central Coast Salish. V roku 1849 Hudson's Bay Company založila opevenený bod. Permanentné osídlenie vzniklo po objavení uhlia v roku 1852. Mesto bolo po guvernérovi HBC nazvané Colvile Town. V roku 1886 bolo mesto železnične prepojené s Esquimault. Po vyťažení najprístupnejšieho uhlia oblasť v 50. rokoch prešla na drevárske produkty. Mesto v roku 1951 registrovalo svoj znak. 11. mája 1986 počas svojej návštevy princ Charles a Princezná Diana podpísali deklaráciu, že mesto bude známe ako „The Harbour City“.
Demografia.
V sčítaní obyvateľstva v roku 2021 malo mesto 99 863 obyvateľov, v roku 2016 ich bolo 90 504. V roku 2021 cca 190 uviedlo ako etnický pôvod slovenský, cca 550 osôb český a 200 česko-slovenský. Ako rodný jazyk 84 170 uviedlo angličtinu, 1 200 francúzštinu, 450 oba, 11 105 ľudí neoficiálne jazyky z toho 30 jazyky pôvodných obyvateľov. Viacero rodných jazykov uviedlo 1 950 ľudí.
Doprava.
v meste sa nachádza prístav, kde okrem iného kotvia provinčné trajekty. Mestom vedie Trans Canada Highway.
Ekonomika.
Dnešné hlavné ekonomické sektory sú zdravotníctvo, technológie a stavebný priemysel. Hlavný kampus má v meste Malaspina University-College.
Kultúra.
V Nanaime sú tieto kultúrne organizácie: Nanaimo Museum, Port Theatre, OV Arts Centre, Nanaimo Art Galery, Nanaimo Community Archives a Vancouver Island Military Museum. V meste vznikol a podľa mesta je pomenovaný zákusok Nanaimo bar.
Šport.
Od roku 1967 sa v meste konajú preteky vo vaniach.
Magura (vrch v Západných Tatrách)

Magura ojedinele aj Licierova kopa () je vrch v Tatrách na Slovensku. Leží nad Tichou dolinou nad Podbanským, približne severovýchodne od Liptovského Hrádku. Oblasť Liptovských kôp je prísnou rezerváciou, kde je vstup turistov zakázaný.
Poloha.
Nachádza sa v centrálnej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Západné Tatry a ich časti Liptovské kopy. Leží v katastrálnom území Štrbského Plesa, mestskej časti mesta Vysoké Tatry v okrese Poprad v Prešovskom kraji. Najbližšími sídlami sú juhozápadne situované Podbanské, juhovýchodne ležiace Štrbské Pleso, severovýchodne Tatranská Javorina a severne poľské mesto Zakopané. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a na území národnej prírodnej rezervácie Tichá dolina.
Opis.
Magura leží na severnom okraji Liptovských kôp, v rovnomennom hrebeni nad ohybom Tichej doliny. Hrebeň vybieha severozápadne z Veľkej kopy () v Hrebeni kôp. Svahy Magury padajú na východe do doliny Zadné Licierovo, na západe do doliny Predné Licierovo a severne sa zvažujú do mohutnej Tichej doliny. Vodu z celej oblasti tak odvádza Tichý potok do Belej v povodí Váhu. 
Východne sa nachádza Svinica (), Valentková (), Kotolnica () a Zadná Garajova kopa (), južne Hrubá kopa (), Nefcerské veže (), Kriváň (), Veľká kopa (), Predný Holý vrch (), Krížna () a Veľká Brdárova grapa (), západne Smrečiny (), Poľská Tomanová (), Liptovská Tomanová (), Stoly (), Temniak (), Kresanica (), Malolučniak (), Kondratova kopa () a Suchá kopa () a severne Goričková () a Kasprov vrch (). Na vrchol nevedie značený chodník.
Výhľady.
Prevažne hôľnatý, turisticky neprístupný vrchol je vo východnej časti porastený nesúvislou kosodrevinou a umožňuje tak kruhový rozhľad. Vzhľadom na polohu a nadmorskú výšku sú z Magury viditeľné len blízke doliny a okolité vrchy Západných a Vysokých Tatier.
Prístup.
Vrch sa nachádza na území národnej prírodnej rezervácie s najvyšším stupňom ochrany a Tatranského národného parku, preto vstup do tejto časti Tatier je zakázaný. Značený chodník vedie Tichou dolinou severným úpätím.