burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Dima Bilan

Dima Bilan (azbukou: Дима Билан), vlastným menom Viktor Nikolajevič Belan (azbukou: Ви́ктор Никола́евич Бела́н; *24. december 1981, Usť-Džeguta, Karačajsko-Čerkesko) je ruský popový spevák karačajského a ruského pôvodu. Dima reprezentoval Rusko na Eurovízii 2008
s piesňou "Never Let You Go", kedy skončil ako druhý. Víťazom Eurovízie sa stal o dva roky neskôr, 24. mája 2008, s piesňou "Believe". Niektoré z jeho piesní sa dostali v ruských hudobných rebríčkoch na vrchol a momentálne si vytvára medzinárodnú kariéru.
Menová únia

Menová únia je taká spolupráca medzi štátmi alebo ich závislými územiami, kedy členské štáty používajú jednu spoločnú menu ako zákonné platidlo.
Believe (pieseň Dima Bilana)

Believe ("Ver") je pieseň s ktorou ruský spevák Dima Bilan vyhral Veľkú cenu Eurovízie v roku 2008 so ziskom 272 bodov.
Pieseň skomponovali Jim Beanz a Dima Bilan. 20. mája 2008 ju Bilan spieval v prvom semifinále súťaže a vďaka hlasom divákov postúpila do finále, kde ju 24. mája 2008 zaspieval ako 24. z 25 piesní.
Súčasťou predstavenia piesne bola krasojazda ruského krasokorčuliara Jevgenija Pľuščenka.
Vitaj!

Vitaj! je debutový album slovenskej punk rockovej skupiny Iné Kafe.
Okrem miest, kde je uvedené, všetky skladby napísal Vratko Rohoň. Príležitostný textár skupiny, Korby, je spoluautorom piesne „090X“, na tomto albume ale nebol uvedený.
Zoznam skladieb.
Bonusy.
Nasledujúce skladby sú bonusy, pôvodne z albumu Situácia, vydané len v Česku.
090X

„090X“ je debutový singel slovenskej punk rockovej skupiny Iné Kafe. Pochádza z ich prvého štúdiového albumu "Vitaj!".
Video.
Videoklip k tejto skadbe sa odohráva prevažne v detskej izbe plnej hračiek, kde skupina hrá. Občas sa objavia aj zábery zo skateparku. Na druhý deň po natáčaní bola údajne miestnosť zatopená.
Zimník

Zimník môže byť:
Marija Šerifovićová

Marija Šerifovićová (srbská cyrilika: "Марија Шерифовић"; * 14. november 1984, Kragujevac, Srbsko - čítaj: Marija Šerifoviť/ová) je srbská speváčka a víťazka Veľkej ceny Eurovízie 2007 so skladbou „Molitva“, prvou víťaznou skladbou za posledné roky nenaspievanou v angličtine.
Mark Brain

Mark Brain (* 30. január 1978 Paderborn, Nemecko) je DJ a taktiež producent elektronickej hudby (House, Electro, Progressive).
Jeho prvé single vydal spolu s Voltaxxom vo vydavateľstve Alphabet City.
Mark je taktiež známy pod menom "Brain Inc.", pod ktorým spolu s Voltaxxom vydali celú ich produkciu vo vydavateľstve Schallpark Recordings. Od roku 2002 je Mark zodpovedný za všetky technické testy pre nemecký časopis "Discret", zameraný na nočný život a gastronómiu. Testuje teda úplne nové zariadenia pre DJ-ov, o ktorých píše články do tohto časopisu.
Mark Brain je taktiež známy z televízie či z rádia. Päť rokov hral v rádiách Bfbs Radio 1, Sunshine Live a Radio Eins Live v Nemecku a bol hosťom v televíznom programe Ralfa Zacherla (ProSieben) „Zacherl! Einfach kochen", kde varia nemecké hviezdy.
Mark sa v roku 2005, v oficiálnom hlasovaní svetoznámeho časopisu DJ Mag, umiestnil na 175. mieste DJ-ov z celého sveta.
Siamozero

Siamozero (rusky "Сямозеро" alebo "Самозеро") je jazero na juhu Karelskej republiky v Rusku. Má rozlohu (s ostrovami ). Priemerne je hlboké a dosahuje maximálnu hĺbku .
Pobrežie.
Pobrežie je členité. V jazere sa nachádzajú ostrovy o celkovej rozlohe .
Vlastnosti vody.
Zamrzne na konci októbra, v novembri alebo na začiatku decembra a roztápa sa na konci apríla alebo v máji.
Vodný režim.
Rozsah výkyvu hladiny je maximálne . Z jazera odteká rieka Siaňga, priteká Šuja. Jazero patrí k povodiu Onežského jazera.
Využitie.
Jazero je bohaté na ryby. Na jazere je tiež rozvinutá miestna lodná doprava a splavovanie dreva.
Sartlan

Sartlan () je jazero v Barabinskej stepi v Novosibirskej oblasti v Rusku. Má rozlohu . Priemerne je hlboké a dosahuje maximálnu hĺbku .
Pobrežie.
Brehy sú mierne strmé, porastené riasami.
Vodný režim.
Zdrojom vody je sneh. Rozsah výkyvu hladiny je maximálne . Zamrzne na konci októbra alebo v prvej polovici novembra a roztápa sa na konci apríla alebo v máji. Voda je mierne slaná. Do jazera ústi rieka Karapuz. Jazero je bezodtokové.
Využitie.
Na jazere je rozvinuté rybárstvo, chytajú sa napríklad kapry, ostrieže, šťuky.
Externé odkazy.
V tomto článku boli použité informácie z Veľkej sovietskej encyklopédie, heslo „Сартлан“.
Segozero

Segozero (), je jazero v Karelskej republike v severozápadnom Rusku, v nadmorskej výške . Má rozlohu . Objem činí . Priemerná hĺbka je a maximálna až .
Pobrežie.
Pobrežie je členité.
Vodný režim.
Zdrojom vody je sneh a dážď. Rozsah výkyvu hladiny je maximálne . Hladina zamrzne v decembri a roztápa sa v máji. Z jazera odteká rieka Segeža, ktorá ústi do Vygozera.
Priehrada.
Potom čo bola na rieke "Segeže" pod jazerom postavená vodná elektráreň a priehradná hrádza zvyšujúca hladinu, zmenilo sa jazero na priehradu. Jeho rozloha sa zväčšila na . Zároveň sa tým objem zväčšil na a maximálna hĺbka na .
Osídlenie.
Na západnom brehu leží obec Padany, na južnom brehu obec Karaja Maseľga a na severovýchode Segeža a Popov Porog.
Zdroj.
V tomto článku boli použité informácie z Veľkej sovietskej encyklopédie, heslo „Сегозеро“.
Hyginus Gromaticus

Hyginus Gromaticus bol rímsky spisovateľ zaoberajúci sa zememeračstvom (odtiaľ jeho cognomen Gromaticus, ktoré znamená zememerač) žijúci za vlády cisára Trajána (98 – 117). Hyginovi Gromaticovi sa donedávna pripisovalo aj pojednanie o rímskych vojenských táboroch ("De Munitionibus Castrorum"), ale dnes sa usudzuje, že jeho vznik spadá do 3. storočia. Ako autor tohoto diela sa v súčasnosti uvádza "Pseudo-Hyginus".
Plyšová hračka

Plyšová hračka (v slangu plyšiak alebo plyšák) je hračka vyrobenú z tkaniny s výplňou z mäkkého materiálu. Pôvodné označenie plyšová ("plyš" - vlasová tkanina s vlasom dlhším ako 3 mm) sa používalo pre hračky pripomínajúce osrstené zvieratá, dnes je názov zovšeobecnený pre akúkoľvek hračku z tkaniny s výplňou.
Kostol Narodenia Panny Márie (Lužianky)

Kostol Narodenia Panny Márie v obci Lužianky bol dokončený v roku 1938 a vysvätený 18. marca 1939. Postavil ho staviteľ Ing. Ladislav Terčanský z Hlohovca. 
Dĺžka kostola je 22 m, šírka 9 m a výška 9 m. Vedľa kostola je pristavaná sakristia a veža (jej výška je 32 m). Oltár je dielo rakúskych majstrov. Nad oltárom je socha Panny Márie a nápis na stene : „"Tvoje narodenie Panna, Božia rodička, zvestovalo radosť celému svetu."“ V kostole sú sochy sv. Jozefa, sv. Anny, sv. Terézie z Lisieux, sv. Antona a Krista Kráľa.
Zdroj.
Obec Lužianky - Cirkev
Seliger

Seliger (ruskyСелигер) je jazero na hranici Tverskej a Novgorodskej oblasti v Rusku. Nachádza sa na severozápade Valdajskej pahorkatiny. Jazero je ľadovcového pôvodu. Má rozlohu . Je zo severu na juh dlhé. Priemerne je hlboké . Leží v nadmorskej výške .
Pobrežie.
Jazero má lopatkovitý tvar. Skladá sa z niekoľko izolovaných častí ("Ostaškovská", "Nižnepožická", "Sosnická", "Seližarovská" atď).
Ostrovy.
Na jazere sa nachádza približne 160 ostrovov.
Vodný režim.
Do jazera ústi 110 prítokov, z nich hlavné sú Čerjomucha, Krapivenga, Soroča, Momenga. Odtekajú z nej Seližarovka (prítok Volgy)
Vlastnosti vody.
Hladina zamrzne v novembri až v decembri a roztápa sa v druhej polovici apríla až v máji.
Využitie.
Na jazere je rozvinutý rybolov.
Osídlenie pobrežia.
Na severnom brehu leží mesto Ostaškov. Oblasť jazera je rekreačnou zónou.
Literatúra.
"V tomto článku boli použité informácie z Veľkej sovietskej encyklopédie, heslo „Селигер“."
Martha Argerichová

 
Martha Argerichová (vyslov [argerič], * 5. jún 1941, Buenos Aires, Argentína) je popredná svetová klaviristka. Patrí medzi najvýznamnejších klaviristov druhej polovice 20. storočia a často býva tiež označovaná ako najlepšia klaviristka.
Kariéra.
Narodila sa v Buenos Aires. Na klavír sa učila hrať už od svojich troch rokov. V ôsmich rokoch verejne debutovala s Beethovenovým Klavírnym koncertom č. 1, ktorý aj nahrala.
V roku 1955 sa jej rodina presťahovala do Rakúska, kde študovala u svetoznámeho klaviristu Friedricha Guldu. V roku 1957, vo svojich šestnástich rokoch vyhrala prestížnu Medzinárodnú hudobnú súťaž v Ženeve. Neskôr svoje umenie zdokonaľovala u Artura Benedettiho Michelangeliho. V roku 1965 vyhrala Medzinárodnú klavírnu súťaž Fryderyka Chopina vo Varšave. Od roku 1966 sa začala venovať aj nahrávaniu. Vo svete vystupovala hlavne ako koncertná klaviristka. V osemdesiatych rokoch sa začala viac orientovať na komornú hudbu. V roku 1980 vzbudila rozruch, keď vystúpila z poroty Chopinovej súťaže vo Varšave na protest proti tomu, že chorvátsky klavirista Ivo Pogorelić vypadol zo súťaže už v treťom kole. Vyhlásila o ňom, že je génius, čím mu pomohla k medzinárodnému úspechu. Aj naďalej sa venuje podpore mladých talentov, založila súťaž, ktorá nesie jej meno a je prezidentkou Medzinárodnej klavírnej akadémie Lake Como.
Osobný život.
Argerichová sa vždy úzkostlivo vyhýbala publicite, kvôli čomu nebola v počiatočnom období svojej kariéry adekvátne známa. Málo známe sú aj detaily z jej súkromia. Je však známe, že má tri dcéry s troma rôznymi mužmi, s ktorými bola zosobášená – druhým z nich bol známy dirigent Charles Dutoit, tretím americký klavirista Stephen Kovacevich.
Umelecká činnosť.
Martha Argerichová zaujala hudobnú verejnosť svojím temperamentom, rebelantským duchom, a predovšetkým spontánnou a nenásilne virtuóznou interpretáciou diel. Napriek tomu že je klaviristkou neobyčajných možností, jej technika hry je považovaná za veľmi svojskú a nepríkladnú, podobne ako tomu bolo u Vladimira Horowitza.
Jej repertoár je široký, zahŕňa na jednej strane skladby klasicizmu (klavírne koncerty Haydna a Mozarta) a skorého romantizmu, na druhej strane skladby 20. storočia, ktorými si získala najväčšie uznanie. Vytvorila početné nahrávky diel Chopina, Schumanna a Ravela. V koncertnej literatúre sa sústredila hlavne na ruských autorov, z čoho vyniká predovšetkým jej interpretácia Prokofievovho Klavírneho koncertu č. 3. Vytvorila tiež množstvo nahrávok komornej hudby. Vystupuje a nahráva často s huslistom Gidonom Kremerom, violončelistom Mišou Maiským a brazílskym klaviristom a jej blízkym priateľom Nelsonom Freireom.
Karel Vacek

Karel Vacek (* 21. marec 1902, Liberec – † 18. august 1982, Praha) bol český hudobný skladateľ. Je autorom táng "Cikánko ty krásná" či "Nikdy se nevrátí pohádka mládí". 
Stručný životopis.
Narodil sa v libereckej Perlovej ulici (čp. 232) v rodine výrobcu nábytku a muzikanta. Niekedy v rokoch 1909 až 1910 sa s rodičmi presťahoval do Prahy, kde sa naučil okrem iného hrať na husle, klarinet, trúbku, lesný roh a kontrabas a už od svojich 15 rokov hral v pražských ľudových kapelách. Vďaka svojej nástrojovej všestrannosti bol vyhľadávaným muzikantom aj vo Vysokom Veselí, kde pracoval ako robotník. Svoje znalosti rozšíril v rokoch 1919 – 1924 počas vojenskej služby pri vojenskej hudbe v rôznych posádkach.
V roku 1925 absolvoval s českým cirkusovým orchestrom zájazd do Francúzska. Po návrate do Prahy pôsobil v orchestri kina Lucerna, džezovej kapele Haryho Hardena a kvintete Melody Boys R. A. Dvorského. Tri roky hral tiež v Osvobozenom divadle, potom sa však roku 1938 vrátil k Dvorskému. Počas druhej svetovej vojny viedol vlastný orchester, s ktorým obchádzal české mestá.
Vlastné hranie zanechal v roku 1956, keď sa venoval už len skladaniu a občasnému dirigovaniu hudby. V roku 1982 získal titul národný umelec. Počas života zložil takmer deväťdesiat poliek, valčíkov a iných skladieb.
Hospodárska kríza

Hospodárska kríza alebo ekonomická kríza alebo kríza je časť hospodárskeho cyklu (presnejšie Juglarovho cyklu). Podľa rôznych definícií to môže byť:
Podrobnosti pozri v príslušných článkoch.
Rukopis (starý dokument)

Rukopis alebo manuskript je stará, rukou písaná pamiatka, najmä z obdobia pred vynájdením tlače.
Z obdobia pred vynálezom kníhtlače sa dochovalo v oblasti európskej kultúry niekoľko sto tisíc rukopisov (z pôvodného počtu niekoľkých miliónov). Každý z týchto rukopisov je unikátom, i keď niektoré obsahujú zhodné texty, pretože aj v tomto prípade sa od seba odlišujú formou a tým, čím sa na nich prejavila doba, rôzne predlohy a prostredie ich vzniku. Hodnota každého z nich sa dá preto ťažko finančne vyjadriť (rukopisy sa na aukciách vydražujú za astronomické čiastky). Špičkové výtvory tejto knižnej kultúry považuje každý národ za svoje kultúrne dedičstvo, hoci často vznikali inde a boli získané len ako vojnová korisť alebo inými cestami. Tým viac sa potom cenia výtvory domácej kultúry, či už svojou hodnotou umeleckou alebo obsahovou.
Maliarska výzdoba rukopisov bola najmä pred uplatnením kníhtlače významným umeleckým odvetvím (knižná maľba, iluminácia, miniatúra).
Efektor

Efektor môže byť:
Leopold Korbař

Leopold Korbař (* 7. jún 1917, Viedeň – † 2. september 1990, Praha) bol český swingový klavirista a skladateľ.
Životopis.
Keď mal päť rokov presťahoval sa s rodičmi z Viedne do Prahy. V roku 1939 zložil svoj prvý hit "Je na západ cesta dlouhá". 
Leopold Korbař pôsobil v orchestri Karla Vlacha ako klavirista a skladateľ. Medzi jeho najznámejšie piesne patrí - "Hm, hm", ktorú pôvodne naspieval Arnošt Kavka.
V rokoch 1944–45 bol z rasových dôvodov väznený gestapom.
V neskorších povojnových rokoch pracoval ako hudobný redaktor vydavateľstva Panton.
Alfons Jindra

Alfons Jindra vlastným menom Alfons Jindřich Langer (* 28. júl 1908, Čechovice u Prostějova – † 20. december 1978, Praha) bol český skladateľ, aranžér, klarinetista, altsaxofónista a huslista.
Životopis.
Hudobne sa vzdelával v Prostějove u Bedřicha Voldana. Hral ako profesionálny hudobník v tanečnom súbore svojho staršieho brata – "Langer Brothers".
V roku 1937 začal hrať s "orchestrom Josefa Venclů". Neskôr opäť hral v "Langer Brothers" kde hral až do roku 1956.
V roku 1937 začal skladať hudbu pod pseudonymom "Allan" (meno je odvodené od jeho krstného mena a priezviska). Tento pseudonym po ňom prebralo vokálne trio a pomenovalo sa na Sestry Allanovy, pri ktorých zrode stál a okrem iných piesní spolu natočili s Arnoštom Kavkom v tom čase hit "Koncert nemluvňat". 
Pseudonym "Alfons Jindra" začal používať od svojej prvej skladby – "Hodiny spí" v roku 1939. Spolupracoval najmä s orchestrami R. A. Dvorského a Karla Vlacha. V 40. rokoch bola známa jeho hudba k piesňam napr. "Dnes není všední den", "Hudby v oblacích", "Pár vzpomínek", "Plaménky v očích tvých", "Povím to tancem a písní", "Prosím neodcházej", "Přijďte večer k nám", "Psáno je ve hvězdách", "Růže v okně", "Sladce mě líbej", "Svět je veselý", "Tvůj krok zní", "Ty spíš", "Vpravo-vlevo" a iné.
V 50. rokoch skladal hudbu k piesňam ktoré spievali napr. Yvetta Simonová, Rudolf Cortés, Milan Chladil, Waldemar Matuška a iní. Tieto piesne mali veľký úspech, napríklad: "Chviličku spát"(Yvetta Simonová a Milan Chladil), "Láska na kolech" (Milan Chladil), "Sentimentální" (Yvetta Simonová), "Třistapětašedesátkrát" (Waldemar Matuška), "Už modrej činžák zhas" (Waldemar Matuška), "Váš dům šel spát" (Rudolf Cortés) a iné. Skladal tiež hudbu pre orchestre napr. "Bolero", "Elegie", "Kouzelné smyčce", "Legenda", "Na čtyřech strunách", "Nokturno", "Pražské plesy", "Šťastné chvíle", "Vosí hnízdo" a iné.
Zoznam piesňovej tvorby (výber).
(t:) – doteraz neistený autor textu
Fall Out Boy

Fall Out Boy je americká punk rocková skupina pochádzajúca z Wilmette v Illinois, ktorá bola založená v roku 2001. Jej členmi sú vokálista, gitarista a skladateľ "Patrick Stump", basgitarista a textár "Pete Wentz", gitarista "Joe Trohman" a bubeník "Andy Hurley".
S Petom Wentzom ako hlavným textárom skupiny a Patrickom Stumpom a hlavným skladateľom, skupina Fall Out Boy prelomila undergroundovú hudobnú scénu a dosiahla mainstreamový úspech z ich albumom "From Under the Cork Tree". Vydaný v roku 2005 po albume "Take This to Your Grave" z roku 2003, vyhral niekoľko cien a získal status dvojitej platinovej platne za predaj viac ako 2,5 milióna kópií albumu v USA. V roku 2007 vydali album "Infinity on High, "ktorý skončil na prvom mieste" "v" Billboard 200". Ich štvrtý album "Folie à Deux" vydali v roku 2008. Skupina koncom roku 2009 ohlásila neurčité prerušenie, hlavne kvôli bočným projektom jej členov a tiež oddychu. Fall Out Boy bola časopisom "Billboard" ohodnotená ako 93rd Best Artist desaťročia 2000-10. V roku 2013 sa dali dokopy a vydali album "Save Rock and Roll, "z ktorého pochádza singel" ""My Songs Know What You Did in the Dark (Light Em Up)", ktorý sa umiestnil v top 20 rebríčku singlov. Šiesty album "American Beauty/American Psycho" vydali v januári 2015, ktorý sa už ako ich tretí album dostal na prvé miesto v "Billboard 200." Ich siedmy album" Mania", po jeho preložení na neskorší dátum výjde 19. januára 2018. 
Diskografia.
Štúdiové albumy
DVD z koncertov
Kompilácie
Remixy
EP
Potápačská vlajka

Potápačská vlajka je výstražná a ochranná vlajka, ktorou sa označuje miesto ponoru na ochranu potápačov pred plavidlami, ako sú lode, člny, windsurfy, vodné skútre a pod.
História.
Od začiatku 50. rokov 20. storočia sa začala na označovanie miesta ponoru používať vlajka odvodená od vlaky "Bravo" (písmeno "B" Medzinárodnej námornej vlajkovej abecedy), ktorá označuje varovný signál. Denzel James Dockery upravil vlajku "Bravo" pridaním horizontálneho bieleho pruhu s výškou jednej tretiny výšky vlajy, výsledkom však bola vlajka zameniteľná s vlajkou Rakúska. Nebolo možné použiť ani zvislý biely pruh, pretože by vznikla vlajka "Seven" Vojenského námorníctva Spojených štátov. Kompromisom bolo diagonálne umiestnenie bieleho pruhu, ktoré sa používa dodnes a bolo kodifikované vo viacerých štátoch.
Legislatíva.
Použitie vlajky je záväzné podľa legislatívy USA alebo Kanady. Nie je súčasťou medzinárodných dohovorov, ale používa sa na celom svete na označenie miesta ponoru, alebo všeobecne na označenie potápania a potápačov.
Dohovor o medzinárodných nariadeniach pre zabránenie kolízií na mori (COLREG) predpisuje, aby bola na plavidle sprevádzajúcom potápačov vyvesená vlajka "A" s významom „"Pozor, potápač vo vode. Vyhnite sa plavidlu a plávajte pomaly."“ Plavidlá sprevádzajúce potápačov musia vyvesiť pevnú repliku tejto vlajky s výškou minimálne 1 m. Táto vlajka neoznačuje miesto ponoru ani potápačov, ale plavidlo, ktoré má v dôsledku svojej činnosti obmedzenú manévrovateľnosť. Z toho vyplýva, že to nie je potápačská vlajka ale navigačný signál.
Quintus Remmius Palaemon

Quintus Remmius Palaemon alebo Quintus Rhemnius Fannius Palaemon bol rímsky gramatik žijúci za vlády cisárov Tiberia a Claudia.
Podľa Suetonia sa Palaemon narodil ako otrok, ale získal slobodu a stal sa gramatikom v Ríme. Jeho vysoká vzdelanosť a odbornosť mu zabezpečili vynikajúcu povesť napriek jeho nízkemu pôvodu i výstrednosti. Palaemon údajne o sebe tvrdil, že je jediný skutočný filológ a že jeho veľkosť predpovedal v svojich veršoch u Vergílius, keď jednu zo svojich postáv, zhodou okolností gramatika, nazval Palaemon. O iných vzdelancoch sa vyjadroval veľmi urážlivo (veľkého encyklopedistu Marca Terentia Varrona nazval “prasa”). Tiberius i Claudius údajne vyhlásili, že takmu človeku nie je radno vôbec zverovať deti.
Palaemonovi žiakmi boli satirik Persius a literárny kritik Quintilianus.
Najvýznamnejším Palaemonovým dielom bola "Ars grammatica" (Umenie gramatické), základné dielo latinského jazyka. Palaemon tiež presadil štúdium “moderných” autorov a povýšil Vergília medzi školských autorov.
Győri ETO FC

Győri ETO je popredný maďarský vidiecky futbalový klub.
História oddielu.
Športový klub Győri ETO bol založený v roku 1904.
Káder mužstva.
Varistor

Varistor je pasívny elektronický komponent, ktorého úlohou je ochrana elektrických a elektronických obvodov. Varistory patria do rodiny nelineárnych odporov, čo znamená, že ich vnútorný odpor je úmerný napätiu. Na rozdiel od poistky alebo ističa, ktorý poskytuje ochranu proti nadprúdu, poskytuje varistor ochranu proti prepätiu pomocou napäťového sledovania podobným spôsobom ako zenerova dióda.
Varistor je nelineárny odporový jednobran vyrábaný z polykryštalického materiálu ako napríklad Karbid kremičitý. Pri zväčšovaní napätia medzi jeho vývodmi narastá prúd najprv pomaly a takmer lineárne. Odpor súčiastky je veľký a skoro konštantný, ak však napätie dosiahne určitú hodnotu Un, ktorá podľa varistora je niekoľko desiatok V, prudko poklesne jeho dynamický vnutorný odpor. Ďalšie malé zväčšenia napätia vyvolajú veľký vzrast prúdu.
Jeho voltampérová charakteristika je krivka, symetrická podľa začiatku s charakteristickým priebehom, znázorneným na obrázku. Charakteristika sa vyznačuje približne lineárnym úsekom okolo začiatku, potom však pri určitom, dostatočne velkom napätí dochádza k prudkému vzrastu prúdu. Pokým sa neprekročí dovolený stratový výkon varistora, nenastanú nezvratné zmeny. Vzhľadom na symetriu V-A charakteristiky nezáleží na smere zapojenia varistorových zvodičov. Pri nízkej hodnote napätia je varistor takmer v nevodivom stave a má veľký elektrický odpor. Pri vyšších hodnotách napätia prechádza do vodivého stavu a hodnota odporu je nízka. Odpor varistora vo vodivom stave tlmí oscilácie, ktoré vznikajú pri pôsobení prepätia.
Pracovná oblasť varistora je obmedzená kolenom charakteristiky a dovoleným stratovým výkonom. V tejto časti sa voltampérová charakteristika vyznačuje malým diferenciálnym odporom.
Prúd varistora (I): Prúd prechádzajúci varistorom sa dá vypočítať z napätia na varistore a jeho charakteristiky:
I = U / (C I β)
Napätie na varistore (U): Napätie na varistore v závislosti od prúdu a jeho charakteristiky sa môže vypočítať pomocou vzťahu:
U = C I β
Koeficient C pre varistor je možné získať z technických špecifikácií teda datasheetu varistora. Táto hodnota je charakteristická pre konkrétny typ varistoru a je určená výrobcom. Koeficient C je číslo, ktoré sa používa v matematickom vzorci pre varistor a je potrebné poznať presnú hodnotu pre správne výpočty. Pre rôzne typy varistorov môže byť hodnota C rôzna, a preto je dôležité použiť správnu hodnotu pre konkrétny varistor.
Hodnota Exponent ß sa vypočíta na základe meraní alebo analýzy konkrétneho varistora. Tento exponent sa týka behaviorálnych vlastností varistoru a závisí na materiále, z ktorého je vyrobený, jeho štruktúre a ďalších faktoroch.
Pre vytvorenie grafu závislosti napätia na prúde pre varistor sú potrebné reálne dáta merané na konkrétnom varistore. Z týchto dát sa dá vypočítať hodnota exponentu ß, ktorý bude najlepšie reprezentovať daný varistor. Hodnoty exponentu ß sa obvykle pohybujú v rozmedzí od 3 do 5 pre typické varistory. Pokiaľ nie sú dostupné špecifické merania pre varistor, môže sa začať niektorou z týchto bežných hodnôt (napríklad ß = 3,5) a neskôr ju prispôsobiť na základe meraní, ak sú k dispozícii.
Zátišie (maliarstvo)

Zátišie je druh maliarskeho námetu, pri ktorom je zobrazované náhodné alebo štylizované zoskupenie predmetov dennej potreby alebo nehybných vecí, ktoré tvoria prevažne hlavnú tému obrazu. Často sa podobá na krajinomaľbu alebo portrét, na rozdiel od týchto druhov malieb mal autor zátišia viac možností upraviť svoju predlohu a naštylizovať ju do čo najvhodnejšej polohy, aby tak dosiahol čo najlepší efekt.
Dejiny.
Najstaršie známe zátišia pochádzajú z nástenných malieb v Pompejách a Herkulaneu, neskôr sa tiež objavovali na mozaikách v starovekom Ríme. V období stredoveku sa takmer vytratilo z maliarskeho umenia, a znovu sa objavilo až približne v 15. storočí (Jacopo de' Barbari), a to najmä v holandskom maliarskom umení (Jan van Eyck, Rogier van der Weyden, Konrad Witz a ďalší). 
Svoj predošlý význam však nenadobudlo, ale bolo skôr používané len ako vedľajší motív. Zátišie v podobe samostatného motívu sa začalo maľovať opäť až v druhej polovici 16. storočia (Ján Brueghel starší, Giuseppe Arcimboldo) a svoj vrchol zažilo v 17. storočí, v období barokového maliarstva, kedy sa stalo veľmi obľúbeným nielen v holandskom maliarstve, ale takmer v celej Európe (Willem Kalf, Willem Claesz Heda, Jan Davidszoon de Heem, Pieter Claesz a Ján Brueghel ml.). 
V 18. storočí sa venovali maľbe zátiší napr. Jean-Baptiste-Siméon Chardin alebo Jean-Baptiste Oudry, v 19. a 20. storočí sa maľba zátiší rozšírila do takmer všetkých maliarskych oblastí, no najznámejšie sú maľby zátiší od Paula Cézanna, a neskôr takých maliarov ako boli Georges Braque alebo Giorgio Morandi. V súčasnosti je zachytávanie zátiší viac rozšírené vo fotografickom umení než v maliarstve.
Karel Hašler

Karel Hašler (* 31. október 1879, Zlíchov – † 22. december 1941, Mauthausen) bol český pesničkár, herec, textár, skladateľ, spisovateľ, dramatik a režisér.
Bol synom kováča (neskôr sa otec stal sklárom). Od roku 1897 hral v smíchovskom divadle Pavla Švandu. Po krátkej dobe odišiel (peši) hrať do mesta Tábor, neskôr sa ale vrátil do Prahy. Potom hral v Národnom divadle v Brne a v divadle v Ľubľani, kde účinkoval v činohre aj v opere. V roku 1903 bol prijatý do Národného divadla v Prahe.
Oženil sa so sestrou klaviristu a hudobného skladateľa Rudolfa Frimla. V roku 1916 ho prepustili z Národného divadla. Začal sa (ale už aj pred tým) živiť svojimi piesňami. Počas I. svetovej vojny absolvoval turné po Česku a vystupoval v Prahe. V roku 1919 otvoril vlastné hudobné vydavateľstvo. Vystupoval často vo varieté na Vinohradoch. 
Počas 2. svetovej vojny aj napriek zákazu spieval vlastenecké piesne. Na začiatku roku 1941 ho prvýkrát zatklo gestapo, prepustili ho, v auguste ho ale zatkli znova. V decembri v tom istom roku zomrel v koncentračnom tábore Mauthausen-Gusen.
Po Hašlerovi je pomenovaný asteroid 37939 Hašler, 1998 HA.
Molitva

Molitva (srbská cyrilika: Молитва; slovensky: Modlitba) bola víťazná pieseň Veľkej ceny Eurovízie 2007 predstavená srbskou speváčkou Marijou Šerifovićovou.
Molitva je víťazná prvá pieseň naspievaná v inom jazyku ako je angličtina od roku 1998 (nerátajúc „Wild Dances“ od víťazky z roku 2004, Ruslany, ktorá obsahovala zopár anglických viet). Tiež je to po prvýkrát, čo vyhrala balada, odkedy sa divácke hlasovanie stalo štandardom. Pieseň je taktiež zaujímavá vďaka jej prezentácii, pretože v nej chýba tanec, odhaľujúce alebo efektné kostýmy, pyrotechnika a ostatné triky. Veľká cena Eurovízie je často obviňovaná zo sústredenia sa na tieto veci namiesto na samotnú hudbu. Mnohé prvky piesne „Molitva“ sú kontrastné s predchádzajúcou víťaznou piesňou, „Hard Rock Hallelujah“.
Marijino vystúpenie bolo doplnené o päť vokalistiek, ktoré teraz vystupujú ako "Beauty Queens".
Komentátor Eurovízie z britskej televíznej stanice BBC, Terry Wogan, skritizoval Šerifovićovú za jej vystúpenie s "nezapraveným tričkom a neuviazanou kravatou" a okomentoval vokalistky, že boli oblečené ako "väzenské dozorkyne". Potom, čo pieseň dostala ohromujúci aplauz od divákov, poznamenal "Idú ma uniesť."
Ostatné verzie.
Anglická verzia piesne sa volá „Destiny“ (Osud), ruská verzia sa nazýva „Молитва“ a fínska verzia „Rukoilen“ (ktorú nespieva Marija, ale Beauty Queens). Pieseň takisto vyšla ako tanečný remix „Jovan Radomir mix“ od švédskeho moderátora Jovana Radomira, ktorý taktiež napísal anglický text. Rovnako bola vydaná inštrumentálna a karaoke verzia.
Obvinenie z plagiátorstva.
Dva dni po finále sa tvrdilo, že pieseň bola skopírovaná z piesne „Ndarja“ od albánskej speváčky Soni Malajovej. Tento fakt bol však vyvrátený a odôvodnený macedónskym skladateľom Marjanom Filipovskim, autorom piesne „Ndarja“.
Zátišie

Zátišie môže byť:
Kostol svätého Václava (Smíchov)

Kostol svätého Václava sa nachádza na Smíchove v Prahe 5 
Dejiny.
Kostol je postavený podľa projektu Antonína Barvitia v rokoch 1881-1885. Zvonku je inšpirovaný vrcholnou stredoitalskou renesanciou, zvnútra riešený ako starokresťanská stĺpová bazilika. Je vyzdobený plastikami Ludvíka Šimka a Čeňka Vosmíka, mozaikami Josefa Trenkwalda a nástennými maľbami Maxa Pirnera, Žigmunda Rudla a Františka Sequensa, od ktorého sú aj návrhy okien. Ide o jednu z najvýznamnejších cirkevných architektúr druhej polovice 19. storočia, ktorá je postavená v čistom slohu starokresťanskej baziliky.
Pleseck (kozmodróm)

Pleseck () je ruský kozmodróm, ktorý sa nachádza v Archangeľskej oblasti asi severne od Moskvy. O tomto kozmodróme bolo oveľa menej informácií ako o kozmodróme Bajkonur a pritom ide o najfrekventovanejší kozmodróm Sovietskeho zväzu a Ruska. Jeho existencia však podliehala istú dobu režimu utajenia, vzhľadom na vojenský program a umiestnenie vojenskej raketovej základne. Celý názov znie Kozmodróm Pleseck – 1. štátny skúšobný kozmodróm (). V súčasnosti štrukturálne spadá pod velenie Kozmických vojsk Ruskej federácie.
Poloha.
Kozmodróm sa nachádza asi južne od Archangeľska, neďaleko od železničnej stanice Pleseckaja v Severnom železničnom koridore. Rozprestiera sa na ploche východo-západne a severojužne so stredom na 62° s.š. a 41° v.d. 
História.
Kozmodróm Pleseck bol založený v roku 1957 ako tajný „objekt Angara“ – základ budúceho kozmodrómu a v tom istom roku sa stal prvou materskou základňou balistických rakiet (BR) R-7 a R-7A vojenského programu s krycím názvom „objekt Angara“. Prvý vojenský štart bol uskutočnený v roku 1959 z prvej štartovacej rampy (№41). V rokoch 1960 až 1961 boli postavené ďalšie 3 štartovacie rampy, prebiehali ďalšie testy balistických rakiet a vybavovanie vojenskej základne (po r. 1964 rakety R-9, R-14, R-16, R-16U).
Prerod na kozmodróm.
V roku 1963 vedenie ZSSR rozhodlo o využití Plesecku na štarty kozmických rakiet pre dopravu kozmických aparátov na zemskú orbitu. Z pôvodne vojenskej raketovej základne sa tak stal plnohodnotný kozmodróm. Prvý kozmický štart prebehol 17. marca 1966 raketou Vostok-2 (Kosmos 112). V roku 1968 bola z kozmodrómu vypustená prvá družica s medzinárodnou účasťou v programe Interkozmos (Kosmos-261) a v roku 1972 prvá zahraničná (nesocialistická) družica (francúzska MAS-1). V roku 1976 dosiahol Pleseck svetové prvenstvo v počte vypustených automatických kozmických sond. Potom nasledovalo množstvo „jubilejných družíc“ : Kosmos-500 (1972), Kosmos-1000 (Cikáda 1978), Kosmos-1500 (Oceán 1983), Kosmos-2000 (1989). V roku 1990 bola z kozmodrómu vypustená prvá komerčná družica. 
Postsovietska éra.
Kozmodrom sa postupne rozrastal až na 6. štartovacích komplexov - 9 odpaľovacích rámp. V súčasnosti slúži na vypúšťanie rakiet typu Sojuz, Molina, Kosmos-ZM, Cyklon-3, Zenit a Rokot. Pleseck zabezpečuje základnú časť kozmického programu, spojeného s výzvednými, vojenskými, národohospodárskymi, náučnými a komerčnými nepilotovanými raketami. Je to najfrekventovanejší kozmodróm Ruska. Celkovo z neho štartovalo viac ako 1554 kozmických nosičov (z toho 1504 úspešne) a množstvo vojenských balistických rakiet, okrem iných takmer všetky balistické rakety na tuhé pohonné látky. Cieľom balistických rakiet bol väčšinou raketový polygón Kura na Kamčatke. Vďaka svojej severnej polohe je vhodný pre štarty družíc na dráhy s vysokým sklonom k rovníku a dráhy polárne, čo je často prípad vojenských družíc. Medzi úspešne vynesené objekty patria aj všetky družice Česko-Slovenska.
Kríza (vývin človeka)

Kríza je fáza prelomu alebo zvratu vo vývine jednotlivca.
Človek aj v priebehu normálneho vývinu dospieva do určitých krízových období, v ktorých je zvlášť náchylný na náhle a nepredvídané zmeny. Podľa toho, aká je kvalita a intenzita krízy a aké sú aj iné okolnosti, za ktorých sa vyskytne, človek alebo pokročí do vyššej vývinovej fázy, alebo regreduje k uchyľovaniu sa k takým formám správania, ktoré sú maladaptivne (maladaptácia). Počas vývinových kríz sa môžu vytvoriť (spontánne alebo pod vplyvom napr. výchovy) také formy správania, ktoré môžu byť trvalé alebo ktoré môžu mať celoživotné dôsledky – kladné alebo záporné. V podobnom zmysle sa chápu aj napr. manželské krízy.
Vancouver Convention &amp; Exhibition Centre

Vancouver Convention &amp; Exhibition Centre (VCEC), kongresové centrum vo Vancouveri, v kanadskej provincii Britská Kolumbia, je jedným z najväčších kanadských kongresových centier. Po svojom rozšírení v roku 2009 má viac ako 43 991 m² plochy.
VCEC sa nachádza v budove Canada Place (ktorú zdieľa s terminálom pre výletné lode a trajekty, hotelom Pan Pacific a kinom IMAX) a v novom pavilóne dokončenom v roku 2009. Jeho vlastníkom je BC Pavilion Corporation, štátna kráľovská spoločnosť, patriaca vláde Britskej Kolumbie.
V roku 2002 získalo VCEC ocenenie "Apex Award" za "najlepšie kongresové centrum na svete" od Medzinárodného združenia kongresových centier (AIPC).
Rozšírenie.
Rozširovanie kongresového centra o 31 665 m² sa začalo v novembri 2004. Nový pavilón sa vybudoval na nábreží, hneď vedľa Canada Place, pričom je z 60% na súši a z 40% presahuje do vôd fjordu Burrard Inlet. Počas Zimných olympijských hier v roku 2010 bol nový pavilón hlavným vysielacím strediskom pre zahraničné médiá. S novým pavilónom je prepojený hotel Fairmont Pacific Rim.
Chrismale

Chrismale môže byť:
Six Feet Under

Six Feet Under (skratka SFU) je americká death metalová skupina, ktorá vznikla v roku 1993 ako projekt Chrisa Barnesa, speváka skupiny Cannibal Corpse a gitaristu skupiny Obituary Allena Westa. Títo hudobníci sa spojili s bývalým basgitaristom skupiny Massacre, Terry Butlerom a s jeho švagrom, bubeníkom Gregom Gallom. 
Skupina Six Feet Under má vydaných deväť albumov a s predajom 370 660 nosičov je jednou zo štyroch najlepšie predávaných death metalových skupín v zozname, ktorý bol zverejnený v systéme Nielsen Soundscan.
Uniforma

Uniforma (z francúzskeho "uniforme") je odev jednotného charakteru pre ľudí, ktorý patria napr. k organizovanej skupine. Vďaka rovnakému vzhľadu umožňuje jednoduché rozoznávanie príslušníkov skupiny.
Uniformy možno rozdeliť napr. na:
Uniformy sa však používajú aj v mnohých ďalších prípadoch, napr. u skautov, mažoretiek, artistov a mnohých ďalších.
BC Pavilion Corporation

B.C. Pavilion Corporation (PavCo) je štátna kráľovská spoločnosť patriaca kanadskej provincii Britská Kolumbia. Vznikla počas Svetovej výstavy Expo 86, za účelom správy a údžby štadióna BC Place, kongresového centra Vancouver Convention &amp; Exhibition Centre a filmových štúdií Bridge Studios.
Platycercus

Platycercus (po slovensky rozela, staršie "rosela" alebo "ploskochvost") je rod papagájov z Austrálie z čeľade papagájovitých. Platycercus znamená plochý (široký) chvost. Rozely sú prevažne semenožravé.
Výskyt.
Rozely žijú v zalesnených oblastiach, na poliach, predmestských parkoch a záhradách Austrálie a jej priľahlých ostrovov. Ich najvyššia koncentrácia je v pobrežných pohoriach a rovinách, v stredných oblastiach Austrálie sa nevyskytujú. Časť populácie roziel sa vyskytuje v Tasmánii, na ostrovoch v Bassovom prielive, na Novom Zélande a na ostrove Norfolk. V dobe hniezdenia sa rozely zdržujú v pároch, či malých skupinkách. Po hniezdení sa zhromažďujú do veľkých kŕdľov, ktoré migrujú za vodou a potravou po širokej krajine.
Let roziel je kolísavý, s krátkymi periódami plachtenia.
Ich hlavnými potravinovými zložkami sú semená rastlín a ovocie.
Opis.
Rozely sú v priemere veľké od 25. Ich spoločným znakom je pestrofarebné perie so šupinatou kresbou na chrbte a svetlé, najčastejšie bielo zafarbené lícne partie.
Chov v zajatí.
Nakoľko je ich perie nápadito pestro sfarbené, niekoľko ich druhov patrí medzi obľúbených obyvateľov voliér a klietok chovateľov a zoologických záhrad na celom svete.
Rozely vo všeobecnosti nepatria medzi príliš dôverčivé druhy papagájov, oproti iným druhom papagájov nie sú až tak silne socializačné, počas hniezdenia sú neznášanlivé aj voči príbuzným druhom.
Taxonómia.
Rod rozela bol opísaný prírodovedcom Nicholas Aylward Vigorsom v roku 1825. Staršie sa sem zaraďovali aj druhy z rodu Barnardius a Psephotus.
V súčasnosti sa rozlišujú tieto druhy a poddruhy:
"Platycercus",
Ján Slávik

Ján Slávik môže byť
Bridge Studios

Bridge Studios je kanadské filmové štúdio v meste Burnaby v Britskej Kolumbii. Má najväčšiu halu pre špeciálne efekty v Severnej Amerike. V priestoroch Bridge Studios sa nachádza celkovo osem hál, s rozmermi od 12 000 m² až 1 400 m². Plocha celého filmového štúdia je vyše 60 000 m².
Meno Bridge Studios je odvodené od názvu Dominion Bridge Company, firmy zaoberajúcej sa stavby mostov, ktorá medzi 30. až 70. rokmi minulého storočia sídlila na mieste dnešného filmového štúdia.
Pozemok, na ktorom stojí štúdio sa pre účely filmovania prvý raz použil po dokončení mosta Dominion Bridge. V roku 1987 financovala vláda provincie úpravu pozemku na jeho trvalé využitie ako filmového štúdia.
Filmy a seriály natočené v Bridge Studios.
Údaje v zátvorke sú roky nakrúcania, nie rok premiéry.
Brokát

Brokát (z tal. broccato = vyšitý &lt; galorom. &lt; lat. broccus = brošňa) je obchodné označenie pre ťažkú, bohato vzorovanú tkaninu, zvyčajne vyšívanú alebo pretkanú trblietavými niťami. 
Tká sa v atlasovej väzbe, väčšinou s žakárovým vzorom z prírodného alebo viskózového hodvábu, často sa tkaním pridáva pozlátený alebo postriebrený povrázok. Na jeho výrobu sa používajú špeciálne tkacie stroje, ktoré utkajú najprv samotnú tkaninu a až ako doplnok vtkávajú zlatý alebo strieborný vzor. Vďaka tomuto postupu sa u niektorých vzorov a druhov brokátu môže tkanina nadobudnúť až nízky reliéfny vzor.
Používa sa na šitie večerných šiat, dobových kostýmov, kňazských ornátov, poťahov na nábytok, prešívaných prikrývok alebo na exkluzívne tapety.
Lyon Saint Exupéry TGV

Lyon-Saint-Exupéry TGV (pôvodne Satolas TGV) je železničná stanica na rovnomennom letisku pri východnom okraji Lyonu vo Francúzsko. Leží na linke TGV Rhône-Alpes, na úseku oblúkom obchádzajúcom samotné mesto, umožňujúcom rýchlejší prejazd oblasťou pre vysokorýchlostné vlaky TGV spájajúce Riviéru s Parížom a severnou časťou krajiny.
Bola realizovaná v rokoch 19891994, architektom bol Santiago Calatrava.
V súťaži na stanicu TGV, ktorá bola vypísaná v roku1987, Calatrava tesne porazil Richarda Rogersa. Calatravov projekt vyšiel z filozofie stanice v 19. storočí, čo bol symbol vtedajšej doby a počítal s vytvorením 450 metrovej staničnej haly so spojovacím tunelom medzi lyonským letiskom a stanicou. Obrovský oblúk položený nad staničnou halou pripomína elegantného vtáka. Má evokovať deje spojené s cestovaním, najmä rýchlosť, vitalitu, ľahkosť a optimizmus. Autor tu dokonale využil ponúkané príležitosti a vytvoril dramatickú kulisu, ktorá v železničnom staviteľstve dlho chýbala. 
Výstavba trvala pomerne dlhú dobu (január 1990 – júl 1994) a finančné náklady v priebehu stavby vyrástli o 50%.
Racionalizmus

Racionalizmus môže byť:
Trivium

Trivium (z lat.) môže byť:
Čchunčchon

Čchunčchon (kórejsky 춘천) je juhokórejské mesto a zároveň hlavné mesto provincie Kangwon-do (강원도). Na území s rozlohou 1 116 km² tu žije približne 259 000 obyvateľov (údaj z roku 2007).
Polohopis.
Čchunčchon sa nachádza v severovýchodnej časti Kórejskej republiky, v provincii Kangwon-do (강원도). Pri meste pramenia rieky Han-gang a Sojang-gang. Čchunčchon je obklopený množstvom jazier, z ktorých najznámejšie sú Sojang a Uiam.
Dejiny.
Prvé poznatky územia dnešného mesta Čchunčchon sa datujú 1 000 rokov do minulosti. V roku 757 sa mesto volalo Saku. Dnešný názov sa používa od roku 1413. V roku 1896 sa Čchunčchon stal hlavným mestom provincie Kangwon-to (강원도). Počas kórejskej vojny bolo celé mesto zničené.
Kultúra a zaujímavosti.
Čchunčchon je známy dlhoročnou tradíciou každoročného organizovania rôznych festivalov a kultúrnych podujatí. V jarnom období sa tu koná Medzinárodný festival mímov a klaunov (Spring Season Art Festival). Počas letných dní mesto organizuje Medzinárodný festival animácie a Festival bábik a maňušiek. Každú jeseň je Čchunčchon dejiskom bežeckého maratónu.
Festival Makguksu je zaujímavým každoročným podujatím. Makguksu je názov najznámejšej a typickej kulinárskej špeciality Čchunčchonu.
Školstvo.
V meste sa nachádzajú 3 vysoké školy: Čhunčchonská národná univerzita vzdelávania (od roku 1939), Kangwonská národná univerzita (od roku 1947) a súkromná Univerzita Hallym (od roku 1982).
Doprava.
Cestná doprava.
Na severe mesta je diaľnica Čungang kosoktoro (중앙고속도로), vybudovaná a uvedená do prevádzky v roku 2001. Je napojená na diaľnicu Tägu-Pusan kosoktoro (대구부산고속도로), ktorá spája mestá Tägu (대구) a Pusan (부산). Jej číselné označenie je 55 a dĺžka trasy je 289 kilometrov.
Železničná doprava.
Čchunčchon je napojený na jednokoľajové železničné spojenie Kjongčchun (경춘), ktoré ho spája s hlavným mestom Soul (서울). Linku prevádzkuje spoločnosť Korail. Začiatkom roka 2007 sa začalo s prípravou a výstavbou dvojkoľajovej elektrickej trate.
Sinc

Sinc je upravenou funkciou sínus, ktorá sa používa najmä v elektrotechnike pri analýze signálov.
Funkcia sinc nadobúda maximum v bode 0 a to hodnoty 1, ktorá je dopočítaná ako limita funkcie v bode 0. Minimum má v bode formula_2. V nekonečne a celistvých násobkoch formula_3 je jej hodnota 0.
Zoltán Bálint

Zoltán Bálint (* 6. marec 1871, Veľký Varadín, Rakúsko-Uhorsko – † 17. január 1939, Budapešť, Maďarsko) bol maďarský architekt.
Biografia.
Narodil sa vo Veľkom Varadíne 6. marca v roku 1871.
Diplom získal v Budapešti na BME ( Budapeštianska Technická Univerzita ) v rokoch 1888-92.
Po skončení odišiel na študijnú cestu, do Západnej Európy. Po návrate pracoval v kancelárií Korb a Giergl. Zúčastnil sa na stavbách milenijných budov v Budapešti, ktoré boli stavané v mestskej aleji, potom o týchto stavbách napísal aj knihu. V roku 1897 s Lajosom Jámborom zakladali spoločnú firmu. Projektovali hlavne nájomné domy, obecné domy a vily. Zúčastnili sa na viacerých súťažiach. 
Zomrel v roku 1939.
Alkalický článok

Alkalický článok alebo (v praktickom vyhotovení) alkalická batéria je galvanický článok (čiže chemický zdroj elektrickej energie), ktorý je variantom klasického zinko-uhlíkového článku (t.j. suchého článku v užšom zmysle). Konkrétne je založený na chemickej reakcii medzi zinkom a uhlíkom za prítomnosti alkalického elektrolytu. Na rozdiel od klasického zinko-uhlíkového článku v alkalickom článku reagujú s uhlíkom zinkové piliny, ktorých reakčná plocha je väčšia ako pri zinkovej nádobke, a preto je možné z batérie odoberať väčší prúd.
Kladný pól článku sa skladá z oceľovej nádobky (ktorá tvorí aj telo batérie) vyplnená zmesou burelu (MnO2) a uhlíka (C). 
Záporný pól je vytvorený rúrkou separátora (obvykle papier), v ktorej je emulzia elektrolytu a práškového zinku (Zn). Ako zberač prúdu pre elektródu sa používa mosadzná tyčka, na ktorú je pripevnený záporný pól článku (batérie). 
Elektrolyt je alkalický gél hydroxidu draselného (KOH).
Napätie jedného článku je približne 1,5 V.
Použitie.
Alkalické články majú vyššiu kapacitu a dlhšiu životnosť ako suché články, preto sa používajú ako náhrada za suché články v aplikáciách náročnejších na spotrebu energie a na nárazové odbery (blesk fotoaparátu, digitálny fotoaparát, MP3 prehrávač, hračky). Ich najväčšou výhodou je, že majú veľmi malú samovybíjaciu schopnosť, a preto je z nich možné odoberať malé množstvá prúdu po dlhý čas (náramkové hodinky, zálohovacie batérie). Mylne sa tvrdilo, že alkalické batérie nevytekajú, čo nie je pravdou. Alkalické batérie tiež vytekajú a môžu poškodiť zariadenia, v ktorých sa používajú. Vyrábajú sa v rovnakej rozmerovej škále, ale najväčšie využitie majú v tzv. gombíkových batériách (rozmerov mince a menších).
Burel

Burel je v prírode sa vyskytujúca mangánová ruda (oxid manganičitý - MnO2) vo forme minerálu pyroluzit.
Umelý burel sa vyrába oxidáciou alkalických roztokov mangánatých solí, tepelným rozkladom uhličitanu mangánatého za prítomnosti kyslíka:
2 MnCO3 + O2 → 2 MnO2 + 2 CO2
Burel je hnedá (až čierna) práškovitá látka nerozpustná vo vode a v zriedených kyselinách. Je to silné oxidačné činidlo. Chemicky pripravený je zvyčajne hydratovaný MnO2 . nH2O, ktorý je reaktívnejší ako bezvodý. Tento možno pripraviť reakciou disiričitanu didraselného s manganistanom draselným. Jeden z produktov je aj hydratovaná forma burelu.
Používa sa:
Burel ako taký toxický nie je, no pri požití, alebo vdychovaní sa v tele vplyvom vnútrotelových tekutín rozloží, čím uvoľní toxický mangán.
Sacharovova cena za slobodné myslenie

Sacharovova cena za slobodné myslenie (iné názvy: Sacharovova cena za slobodu myslenia, Sacharovova cena) je ocenenie, ktoré každoročne udeľuje Európsky parlament. Pomenované je po sovietskom vedcovi a disidentovi Andrejovi Sacharovovi. Európsky parlament ju udeľuje od roku 1988 tým jednotlivcom a organizáciám, ktorí bojujú za ľudské práva a slobody.
Cena je spojená s finančnou odmenou vo výške 50 000 eur a slávnostné odovzdávanie sa koná každoročne okolo 10. decembra, čím si Európsky parlament pripomína podpis Všeobecnej deklarácie ľudských práv členmi OSN v roku 1948.
Čchorwon

Čchorwon (kórejsky 철원군) je okres v Kórejskej republike. Nachádza sa pozdĺž hranice s KĽDR v severovýchodnej časti územia, v provincii Kangwon-do (강원도). Na rozlohe 899 km² tu žije približne 54 000 obyvateľov (údaj z roku 2001).
Administratívne rozdelenie.
Okres Čchorwon je rozdelený na 4 mestá nazývané "up" (읍) a 7 obcí "mjon" (면).
Imre Makovecz

Imre Makovecz (* 20. november 1935, Budapešť – † 27. september 2011, Budapešť) bol maďarský architekt.
Bol jeden z najoriginálnejších maďarských architektov. Jeho činnosť sa stala intenzívnejšou po revolúcií v roku 1989. Slávnym sa stal so svojimi individuálnymi a orginálnymi stavbami. Je zakladatelom organickej architektúry.
Jeho meno je známe nie len v Maďarsku ale aj vo svete. U neho je stavba harmonická, nasleduje kanonickosť ľudského tela.
Vidiadhar Surajprasad Naipaul

Sir Vidiadhar Surajprasad Naipaul, T. C., známejší ako V. S. Naipaul, (* 17. august 1932, Chaguanas, Trinidad a Tobago † 11. august 2018, Londýn, Spojené kráľovstvo) bol britský spisovateľ románov hindského pôvodu a indo-trinidadskej etnickej príslušnosti.
Stručný životopis.
Žil v Londýne a vo Wiltshiri v Anglicku. V roku 1990 mu kráľovná Alžbeta II. udelila rytiersky titul a v roku 2001 získal Nobelovu cenu za literatúru. Za knihu "In a Free State" (1971) získal cenu Booker Prize.
Architektonický priestor

Architektonický priestor je trojrozmerný útvar vytvorený ľudskou staviteľskou činnosťou, vymedzený architektonickými hmotami. Je hlavným výrazovým prostriedkom architektúry.
Vnútorný a vonkajší architektonický priestor.
Rozlišujeme vnútorný (interiér) a vonkajší (exteriér) architektonický priestor. Interiérom je priestor vymedzený konštrukciou stavby - podlahou, stropom a stenami - vtedy ho považujeme za uzavretý. Ak sú steny - alebo časť stien - nahradené oknami, hovoríme o otvorenom interiéri. 
Vonkajší architektonický priestor je vymedzený vonkajšími stenami, fasádami budov. Tu môžeme hovoriť aj o urbanistickom priestore. Často (najmä v súvise s historickou architektúrou) rozoznávame aj "medzipriestor", otvorený len z niektorých strán - napríklad podlubia. 
Fyzický priestor a konceptuálny priestor.
V súvislosti s vnímaním architektonického priestoru rozlišujeme fyzický priestor a konceptuálny priestor - fyzický má stanovené rozmery, je obklopený vymedzujúcimi prvkami. Konceptuálny priestor je fyzický priestor vnímaný človekom - teda meniaci sa v pohybe, so zmenou pozície pozorovateľa, ale aj premenou v čase (striedanie dňa a noci, ročných období), s rôznymi akustickými vnemami, či maľbou (napríklad baroková iluzívna interiérová výzdoba). 
20. storočie.
Názory na architektonický priestor sa v priebehu dejín vyvíjali a menili najmä s príchodom nových konštrukčných materiálov a systémov. Objav klenieb, gotického nosného systému a podobné výdobytky umožňovali vytvárať väčšie, vyššie a bizarnejšie priestory. Avšak kým v minulosti bol interiér od exteriéru väčšinou jasne oddeľovaný, v 20. storočí sa stretávame s veľkou snahou o ich prepojenie. Umožnil to najmä vstup nových stavebných materiálov (okrem betónu a železobetónu najmä využitím sklených konštrukcií. Dnes je možné vyrábať aj sklenené nosníky). Veľké zmeny pre urbanistický priestor priniesol rozvoj automobilovej dopravy.