Yeşilırmak (rieka)

Yeşilırmak je rieka v severnom Turecku. Pramení v Pontských vrchoch a deltou ústi do Čierneho mora. Meria okolo 519 kilometrov. Povodie rieky je približne 36 114 km² (okolo 5 % územia Turecka).
Na rieke ležia veľké turecké mestá Tokat a Amasya. V Amasyi rieka tečie poblíž hrobiek pontských kráľov z 3. a 2. storočia pred Kristom. 
Horný tok Yeşilırmaku patrí k oblastiam husto obývaným alevitmi.
Názvy.
Moderný názov je odvodený zo svetlozeleného vzhľadu rieky. Tento vzniká spojením obrovského množstva svetlého bahna s fytoplanktónom.
Geografia.
Rieka.
Údaje o dĺžke rieky sa v prameňoch líšia. Novšie zdroje hovoria o dĺžke 519 kilometrov, staršie napríklad 416 kilometrov. Povodie rieky má približne 36 114 km², čo tvorí okolo 5 % územia Turecka.
Rieka vyviera v pohorí Köse (vyšší celok Pontské vrchy) juhozápadne od mesta Suşehri v tureckej provincii Sivas. Najprv preteká medzihorskými údoliami a následne pretína Pontské vrchy a vstupuje do Čierneho mora. Pontské vrchy dosahujú výšku až 3000 m.n.n., no väčšina povodia leží v nadmorskej výške okolo 1000 m.n.m. Dva hlavné prítoky Yeşilırmaku sú potoky Kelkit (320 km) a Çekerek (256 km). Veľkú časť vody prijíma rieka z topiaceho sa snehu vo vysokých horách, v dôsledku čoho tok vykazuje výrazné sezónne výkyvy, ktoré vrcholia koncom apríla. Priemerné množstvo zrážok v povodí je 646 mm/rok. Podložie rieky obsahuje komplexnú mozaiku sedimentárneho, magmatického a metamorfovaného podložia vytvorenú v období druhohôr až neogénu.
Zahradenie rieky malo vplyv na usadzovanie sedimentu v koryte rieky, v dôsledku čoho sa zmenilo pobrežie delty a geometria koryta.
Delta.
Yeşilırmak má jednu z najväčších delt v čiernomorskej oblasti. Podlieha však rastúcej regresii z dôvodu zníženia množstva sedimentu neseného riekou Yeşilırmak. Delta preteká cez nížinné pláne okolo mesta Çarşamba, ktoré sú používané prevažne na poľnohospodárske účely. Najväčšiu zostávajúcu mokraď tvorí jazerný komplex Simenlik-Akgöl (1 900 ha) vo východnej časti delty. Asi 200 ha z neho tvorí voľná voda a zvyšok tvoria rákosové a močiarne vegetácie.
Fauna a flóra.
V rieke žije 53 druhov rýb, z toho 49 pôvodných, tri umelo vysadené a jeden druh je endemický. Zaznamenaných bolo deväť obojživelníkov, pričom všetky sú ohrozené.
Delta rieky (3000 ha) a nádrž Yedikır (593 ha) sú chránenými lokalitami zriadenými za účelom ochrany voľne žijúcich živočíchov.
Ekonomický význam.
Yeşilırmak má pre Turecko vysoký hydroelektrický potenciál. Bolo na nej preto vybudovaných množstvo priehrad. Rozsiahla kontrola prietoku Yeşilırmaku sa začala výstavbou priehrady Almus v roku 1958. K roku 2014 bolo pozdĺž rieky vybudovaných 75 nádrží na zásobovanie vodou (priehrady, rybníky a podobne). Najväčší objem (1,4 km³) má nádrž Kılıçkaya, ktorá začala fungovať v roku 1990. Medzi ďalšie nádrže patria Ataköy, Hasan Uğurlu, Suat Uğurlu.
Plavba po rieke je možná v delte. Rybolov je obmedzený na nádrže.
Vnútorné horské nížiny povodia Yeşilırmak (Niksar, Tokat, Amasya) sa využívajú ako lúky a pasienky. Ihličnaté a listnaté lesy pokrývajú horské oblasti. V rovinatých oblastiach dominuje poľnohospodárstvo, kým roviny s vysokou nadmorskou výškou sa využívajú na pasenie zvierat.
História.
Na plošine v ohybe rieky sa v staroveku rozprestieralo jadro Chetitskej ríše. Rieku spomína viacero starovekých gréckych autorov.