burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Maxim Grek

Maxim Grek alebo Maxim Grék (, alebo vlastným menom Micha(i)l Trivolis, ; * asi 1470, Arta, Grécko - † 1555/1556, Sergijev Posad, Rusko) bol grécky teológ a jeden z najvýznamnejších prekladateľov a mysliteľov starej Rusi. V roku 1988 ho svätorečila ruská pravoslávna cirkev.
Životopis.
Mladosť.
Maxim Grek sa narodil ako Michail Trivolis v meste Arta (pozn. bývalé hlavné mesto Epirského despotátu) v Grécku okolo roku 1470. Pochádzal z aristokratickej rodiny. Patril medzi prvých Grékov, ktorí vycestovali mimo Osmanskú ríšu za vzdelaním. Študoval v Paríži, neskôr vo Florencii a Padove. Pod vplyvom náboženského reformátora Savonarolu vstúpil v roku 1502 do rádu dominikánov (kláštor svätého Marka vo Florencii).
Athos.
Po necelých dvoch rokov však z Talianska odchádza na Horu Athos a tu vstúpil v roku 1505 do Vatopedského kláštora. Tu sa zaslúžil o zachovanie vzdelanosti, pracoval ako knihovník. V roku 1516 alebo 1518 ruské knieža Vasilij III. požiadal konštantínopolského patriarchu Theoliptosa I. o vzdelanca, ktorý by pracoval na nových prekladoch boloslužobných kníh. Patriarcha zvolil Maxima, ktorý bol pre svoje rozsiahle vedomosti vhodný pre túto náročnú úlohu, hoci v tom čase nevedel po rusky.
Moskovská Rus.
Delegácia z Athosu dorazila do Moskvy v roky 1518. Maxim sa po rusky sa učil prostredníctvom kníh v latinčine, nie v gréčtine až v Moskve. Okrem iného usporiadal kniežaciu knižnicu a najmä sa venoval prekladateľskej práci a opravám chýb v bohoslužobných knihách.
Zastával spoločné idey ako Vassian Kossoj, ktorý sa poznal s Nilom Sorským a patril k jeho nasledovníkom. Maxim sa teda pridal k tzv. nesťažateľom (odmietali rozsiahle kláštorné majetky a zasahovanie štátu do cirkvi). Búrlivé spory vtedajších časov o pripravili o priazeň kniežaťa a bol dvakrát (synody v rokoch 1525 a 1531) (niektoré zdroje uvádzajú trikrát) súdený pre domnelé heretické názory. Roky 1525 až 1551 strávil v mníšskych väzniciach kde stále tvoril, návrat na Athos mu povolený nebol. Zomrel v roku 1555 alebo 1556.
Dielo.
Z obdobia života v Taliansku a Athosa je zachovaných pomerne málo diel, väčšia časť vznikla počas pôsobenia v Rusku, ide okolo 150 titulov. Najväčší význam majú jeho preklady: preklady Biblie, diel cirkevných otcov a hagiografií Šimona Metafrasta. Pri prekladaní nekládol dôraz na význam jednotlivých slov, ale zmysel pôvodného textu a snažil sa o zblíženie s hovorovým jazykom.
Vo svojich dielach je zreteľné jeho pôvodne humanistické vzdelanie. Publicistická tvorba je precítená, plná meditácii a alegorických príbehov o múdrosti a moci. Pôvodné diela sú napr.: náboženské polemické spisy (proti katolicizmu, bohatstvu kláštorov, astrológii a poverám), spisy o filológii, politické úvahy.
V Maximovi Grekovi sa pre Rusko objavila a znova stratila šanca na vzkriesenie pravoslávnej kultúry z neexistujúcej Byzancie, „odsúdenia Maxima predstavovalo a dokazovalo odklon od byzantského nasledovníctva, odmietnutie jeho konštruktívneho pokračovania“.
Polypoites

Polypoites alebo Polypoités môže byť:
Priedhorie

Priedhorie je miestna časť obce Pružina. Historicky vznikla kolonizačnou zástavbou, pozostávajúcou z hospodárskych dvorov, usadlostí (gruntov) s pôdorysom v tvare U, do ktorého boli včlenené viaceré obytné a hospodárske budovy. V 20. storočí nahradila moderná tehlová zástavba pôvodnú ľudovú drevenú architektúru (stavby z kresaných hranolov, zastrešené sedlovou strechou pokrytou šindľom, slamou, neskôr eternitovou krytinou). Niekoľko drevených stavieb tu stojí dodnes.
Zoznam víťazov mužskej štvorhry na Wimbledone

Toto je zoznam víťazov mužskej štvorhry na turnaji Wimbledon, ktorá sa po prvýkrát objavila na turnaji v roku 1884.
Grossmünster

Grossmünster je románsky kostol v historickej časti švajčiarskeho Zürichu. 
Je jedným z troch najdôležitejších kostolov v meste a leží neďaleko rieky Limmat, na mieste staršieho kostola z čias Karolovcov. Kostol pochádza z 12. storočia a v stredoveku slúžil ako kláštorný kostol. 
Podľa starej legendy kostol založil kráľ Karol Veľký na mieste, kde jeho kôň dopadol na kolená nad hrobmi patrónov mesta Felixa a Reguly. Nedávny archeologický výskum potvrdil prítomnosť rímskeho pohrebiska na mieste, kde je dnes postavený kostol.
Majstrovstvá Európy v softbale žien 2005

Majstrovstvá Európy v softbale žien 2005 boli v poradí 14. Majstrovstvá Európy v softbale žien, ktoré organizuje Európska softbalová federácia (ESF). Konali sa v Prahe, v Česku od 1.6. augusta 2005, za účasti 20 tímov rozdelených do 2 výkonnostných skupín. Talianky získali ôsmykrát titul, z toho siedmy v rade. Prekvapujúco skončil nováčik A skupinyGrécko, ktorý sa dostalo až do finále.
Nováčikom turnaja bolo iba Maďarsko. Česko hostilo tretie ženské ME, predtým to bolo v rokoch 1997 a 2001, tiež v Prahe.
Hector Tubonemi

Hector Tubonemi (* 5. september 1988, Port Harcourt) je nigérijský futbalový útočník, v súčasnosti hráč 1. FC Tatran Prešov. 
Je odchovancom nigérijskeho futbalového klubu "Bright Stars". V drese Podbrezovej hrál od roku 2009, kedy prišiel pôvodne na ročné hosťovanie z klubu MFK Dubnica. 
V sezóne 2012/2013 sa stal s devätnástimi gólmi kráľom strelcov II. ligy. 
Úspechy.
Klubové
Individuálne
Majstrovstvá Európy v softbale žien 2007

Majstrovstvá Európy v softbale žien 2007 boli v poradí 15. Majstrovstvá Európy A skupiny v softbale žien, ktoré organizuje Európska softbalová federácia (ESF). Konali sa v Amsterdame, v Holandsku od 25. mája2. júna 2007, za účasti 10 tímov. Talianky získali deviatykrát titul, z toho ôsmy v rade. Naopak, z minulého šampionátu strieborné Grécko už bez amerických hráčok s americko-gréckym občianstvom skončilo posledné a vypadlo do B skupiny.
Nováčikom A skupiny boli družstvá Slovenska a Rakúska. Holandsko hostilo tretie ženské ME, predtým to bolo v rokoch 1981 (v Haarleme) a 1992 (v Bussum).
Sadcore

Sadcore je subžáner definovaný hudobnými žurnalistami ako druh alternatívneho rocku charakteristický pochmúrnymi textami, pomalými melódiami a tempom. Sadcore je synonymom pre slowcore. V populárnej kultúre je termín sadcore známy (napr. hudobný štýl Lany Del Rey je označovaný ako "Hollywood sadcore").
Pierre Rolland

Pierre Rolland (* 10. október 1986, Gien, Francúzsko) je francúzsky profesionálny cestný cyklista, ktorý preteká za kontinentálny tím Cannondale Drapac￼
Kariéra.
Rolland sa narodil v Giene a s profesionálnou cyklistikou začal v roku 2007 v tíme Crédit Agricole. Počas Tour de France 2011 významne pomáhal svojmu tímovému kolegovi Thomasovi Voecklerovi v udržaní žltého trička. Na Tour de France 2012 vyhral 11. etapu s cieľom na vrchole La Toussuire/Les Sybelles. V celkovej klasifikácii skončil v Tour de France 2012 na 8. mieste, čo je jeho najväčším úspechom.
Majstrovstvá Európy v softbale žien 2009

Majstrovstvá Európy v softbale žien 2009 boli v poradí 16. Majstrovstvá Európy A skupiny v softbale žien, ktoré organizuje Európska softbalová federácia (ESF). Konali sa vo Valencii, v Španielsku od 27. júla1. augusta 2009, za účasti 10 tímov. Nováčikom A skupiny bolo družstvo Francúzska. Holanďanky získali po 19-tich rokoch opäť titul, čím prerušili hegemóniu 8 talianskych prvenstiev v rade. Strieborné Spojené kráľovstvo vybojovalo svoju prvú medailu.
Pôvodne mali posledné družstvá z tohoto turnaja zostúpiť do "B" skupiny, format súťaže Majstrovstiev Európy sa ale zmenil, keď sa v roku 2011 obe skupiny spojili. Tieto ME boli zároveň kvalifikáciou na MS 2010, ktoré sa uskutočnili v USA. Kvalifikovali sa ne 3 najlepšie družstvá.
Priestorový zvuk

Priestorový zvuk je koncept, rozširujúci zvuk v priestore z nulového alebo jedného rozmeru (mono/stereo) do druhého alebo tretieho rozmeru.
Tento koncept sa robí pre vernejšie zvukové prostredie, napríklad v kinách alebo počítačových hrách.
Postupne sa objavilo niekoľko formátov pre záznam priestorového zvuku. Predovšetkým DVD-Audio (DVD-A) alebo SACD (Super Audio CD), Dolby Digital, DTS, DVD-Video (DVD-V), MP3 Surround a Sony Dynamic Digital Sound (SDDS).
Tvorba.
Existuje niekoľko spôsobov vytvorenia priestorového dojmu zo zvuku.
Viac reproduktorov.
Najčastejšie sa používa niekoľko reproduktorov, rozmiestnených okolo poslucháča. Dnes sa je možné stretnúť s počtom od 4 do 10, často je tento počet ešte doplnený subwooferom. Od toho sa odvodzuje číselné označenie - 4.0 znamená 4 reproduktory bez subwoofera (najčastejšie používané systémy 5.1 znamenajú 5 reproduktorov a subwoofer). Najmodernejšie zvukové systémy majú 7 a viac reproduktorov + subwoofer.
Pokiaľ máme len stereofónnu alebo monofónnu nahrávku, máme niekoľko možností ako ju na sústave 5.1 prehrať. Najprimitívnejšou metódou je použitie daných reproduktorov (2 predné, pri mono len stredový), a zvyšok nechať potichu. Oveľa lepšie ale znie, pokiaľ zvuk pomocou matice prekódujeme do daného počtu reproduktorov, a navyše použijeme filter na oddelenie nízkych frekvencií (pod 140 Hz) ktoré bude hrať subwoofer.
Psychoakustika.
Druhou možnosťou je tzv. psychoakustická metóda. Pri tejto metóde stačí iba bežná stereo (2.0) sústava. V princípe ide o to, že sa napríklad výstrel z počítačovej hry prehrá dvakrát, s malým časovým odstupom, s rozdielnou hlasitosťou, fázovým posunom a ďalšími úpravami. Z toho si ľudský mozog mylne vyhodnotí, že k výstrelu došlo napríklad za hráčom. K docieleniu tohto efektu je samozrejme potrebné poznať pozíciu poslucháča a reproduktorov. V ideálnom prípade by mal byť uhol medzi reproduktormi 30–45°.
Tento spôsob sa tiež označuje skratkou HRTF (Head-related transfer function) a využívajú ho technológie ako A3D, DirectSound3D alebo Sensaura.
22.2 priestorový zvuk.
22.2 je priestorový zvukový komponent k Ultra High Definition Television, a bol vyvinutý spoločnosťou NHK Science &amp; Technical Research Laboratories. Ako názov napovedá, ide o systém s 24 reproduktormi. Tie sú usporiadané do troch vrstiev. Stredná vrstva má 10 reproduktorov, horná vrstva má 9 reproduktorov a spodná vrstva má 3 reproduktory a 2 subwoofre. Systém bol predvedený na Expo 2005 v Aiči v Japonsku, na NAB Show v rokoch 2006 a 2009 v Las Vegas a počas IBC v rokoch 2006 a 2008 v Amsterdame v Holandsku.
Externé odkazy.
Tuner2 – your ears will know – hudba v 5.1
Instituto Federal da Bahia

Instituto Federal da Bahia (skrátene Instituto da Bahia alebo IFBA) je významná verejná univerzita v Brazílskom meste Salvador. Je najväčšou univerzitou v štáte Bahia. Štúdium na univerzite je bezplatné. Založená bola v roku 1910.
Damian Marley

Damian Robert Nesta "Jr. Gong" Marley (* 21. júl 1978, Kingston, Jamajka), známy tiež ako Gong Zilla, je jamajský reggae spevák a trojnásobný držiteľ ceny Grammy. Damian je najmladším synom reggae legendy Boba Marleyho.
Damian mal dva roky keď jeho otec, Bob Marley zomrel; je jediným dieťaťom, ktoré mal Marley so Cindy Breakspeare (Miss World 1976).
Make It Bun Dem

„Make It Bun Dem“ je skladba amerického dubstepového DJa Skrillexa a jamajského reggae speváka Damiana "Jr. Gong" Marleyho. Ako singel bola vydaná dňa 28. februára 2012.
Al-Mathaf al-misrí

Al-Mathaf al-misrí alebo Al-Muthaf al-misrí (arabským písmom المتحف المصري - al-mathaf al-misrí/al-muthaf al-misrí - doslova: egyptské múzeum; po slovensky Egyptské múzeum, starší názov: (Egyptské) múzeum starožitností, Múzeum egyptských starožitností, neoficiálny názov: Múzeum v Káhire, Káhirské múzeum; angl. "Egyptian Museum", starší názov: "(Egyptian) Museum of Antiquities, Egyptian Antiquities Museum, Museum of Egyptian Antiquities"; neoficiálny názov: "Cairo Museum") je múzeum v Egypte, v ktorom sa nachádza rozsiahla zbierka staroegyptských pamiatok. Nachádza sa v hlavnom meste Egypta Káhire pri rieke Níl. V múzeu je okolo 150 000 objektov, z ktorých veľká časť je v skladoch.
Dejiny.
Egyptská vláda založila a postavila predchodcu súčasného múzea v roku 1835 v blízkosti Parku Azbakíja (Ezbekeja, Ezbekíja). V roku 1855 boli artefakty premiestnené do káhirskej Citadely (artefakty dostal rakúsky arcivojvoda Maximilián). V roku 1857/1858 založil dnešné múzeum francúzsky archeológ Auguste Mariette; jeho budovu múzea vtedy postavili v Búláku, do ktorej boli premiestnené artefakty z Citadely. Budova v Búláku pre povodne z rieky Níl v roku 1878 utrpela škody a artefakty boli aj rozkradnuté, preto začiatkom 90. rokov 19. storočia artefakty znovu presťahovali, tentokrát do paláca Ismaila pašu v Gíze. V roku 1902 bola ukončená výstavba súčasnej budovy na námestí Al-Tahrír, do ktorej boli artefakty v tom istom roku presunuté. 
Počas egyptskej revolúcie v roku 2011 sa do múzea vkradli protivládni vzbúrenci, údajne zničili dve múmie a poškodili exponáty.
Interiér múzea a prehľad artefaktov.
V múzeu sú dve hlavné podlažia, a to prízemie a prvé poschodie. 
Prízemie obsahuje rozsiahlu zbierku starovekých papyrusov a mincí. Z papyrusov zostali už iba malé fragmenty. Sú napísané v rôznych starovekých jazykoch, vrátane gréčtiny, latinčiny, arabčiny a staroegyptských hieroglyfov. Mince sú vyrobené z rôznych kovov, najmä zo zlata, striebra a bronzu, a sú nielen egyptského, ale aj gréckeho, rímskeho a islamského pôvodu. Pomohli pri rôznych výskumoch o staroegyptskom obchode. Okrem papyrusov a mincí sú na prízemí aj artefakty z obdobia Novej ríše (sochy, stoly a rakvy/ sarkofágy). 
Na prvom poschodí sú artefakty z hrobiek rôznych faraónov a z Údolia kráľov. 
Výstava artefaktov z hrobky Tutanchamona.
Na rozdiel od ostatných hrobiek v Egypte sa našla hrobka kráľa Tutanchamona takmer (aj keď nie úplne) neporušená. Vo vnútri hrobky sa nachádzala veľká zbierka artefaktov z celého života kráľa. Artefakty siahali od zdobenej truhly, cez slonovinové a zlaté náramky a šperky až po alabastrové vázy a fľaštičky. V hrobke bolo veľa zbraní a nástrojov používaných kráľom. Hoci sa v hrobke nachádzalo až vyše 3500 artefaktov, nebola nájdená v úplne neporušenom stave - pred jej nájdením bol aspoň dvakrát vykradnutá. Najznámejší artefakt je azda Tutanchamonova Zlatá maska, ktorú mal na obväzoch na tvári. Maska váži 11 kilogramov a je vyrobená z rýdzeho zlata.
Northbridge

Northbridge (iné názvy: severný most, severný mostík, systémový radič, integrovaný pamäťový radič; angl. "Northbridge, system controller, integrated memory controller (IMC), memory controller hub (MCH)") je jeden z dvoch základných čipov na základnej doske. Druhý sa nazýva Southbridge (južný most) a spoločne sa označujú ako tzv. chipset. Delenie chipsetu na severný most a južný most je bežné, hoci existujú aj čipy, ktoré obsahujú oba naraz za cenu vyššej zložitosti pri výrobe.
Prehľad.
Severný most zabezpečuje komunikáciu medzi CPU, pamäťou RAM (radič pamäte), AGP portom alebo PCI Express zbernicou a zabezpečuje spojenie s južným mostom. Niektoré severné mosty obsahujú integrované grafické karty. Pretože rôzne procesory a pamäte vyžadujú rozdielnu signalizáciu, severný most pracuje iba s jedným alebo s dvoma typmi procesorov a spravidla len s jedným typom pamäte RAM. Existujú chipsety, ktoré podporujú dva druhy pamäte RAM, ktoré sú dostupné pri prechode na nový štandard.
Napríklad severný most chipsetu NVIDIA nForce2 bude spolupracovať iba s procesormi Duron, Athlon a Athlon XP spojenými s DDR SDRAM. Chipset Intel i875 bude pracovať iba so systémami používajúcimi procesory Pentium 4 alebo Celeron, ktoré majú frekvenciu vyššiu ako 1,3 GHz a DDR SDRAM pamäťou. Chipset Intel i915g pracujú iba s procesormi Pentium 4 a Celeron, ale môžu používať pamäte DDR alebo DDR2.
Zoznam víťaziek ženskej štvorhry na Wimbledone

Toto je zoznam víťaziek ženskej štvorhry na turnaji Wimbledon, ktorá sa po prvýkrát objavila na turnaji v roku 1913.
Dmytro Vasyľovyč Malakov

Dmytro Vasyľovyč Malakov (Дмитро Васильович Малаков, * 13. október 1937, Kyjev – † 9. január 2019, Kyjev) bol významný súčasný ukrajinský historik, vlastivedec, člen Národného spolku ukrajinských vlastivedcov, brat ukrajinského výtvarného umelca Juraja Malakova, populárny najmä vďaka svojmu príspevku k novoobjaveniu významného kyjevského architekta poľskej národnosti Vladislava Horodeckého. 
Je autorom viac ako 700 publikácií a 38 kníh - vlastivedno-turistických sprievodcov po regiónoch Ukrajiny, vrátane jej hlavného mesta Kyjev, učebníc, monografií a spomienok. Začiatkom tretieho milénia bol zástupcom riaditeľa Múzea histórie mesta Kyjev. Pravidelne prednáša pred odbornou aj laickou verejnosťou najmä na Ukrajine, ako aj v Poľsku, Iráne a USA.
Polypoites (syn Peirithoa)

Polypoites alebo Polypoités ( - "Polypoites"/iný prepis: "Polypoités", ) je v gréckej mytológii syn lapithského kráľa Peirithoa a jeho manželky Hippodameie (alebo Deidameie), bol posledný kráľ Lapithov.
Polypoites sa narodil v svadobný deň svojich rodičov Peirithoa a Hippodameie. Na tejto svadbe sa tiež rozpútala bitka vyvolaná divokými Kentaurami, v ktorej boli Kentauri Lapithmi za pomoci gréckych hrdinov takmer všetci pobití. Čoskoro po svadbe Peirithoos ovdovel a odišiel s Théseom, ktorý bol v tom čase taktiež vdovcom, hľadať si novú manželku. Obaja však zatúžili po tej istej žene, krásnej Helene, ktorú následne uniesli. Keďže sa nechceli o ňu pohádať, dohodli sa na tom, že si o ňu hodia žreb a ten kto ju dostane, pomôže druhému zaobstarať si manželku podľa želania. Peirithoos si však nanešťastie vybral Persefonu, manželku boha podsvetia Háda a to sa im stalo osudným. Za túto trúfalosť boli Hádom odsúdení na večnú nehybnosť. Kým Thésea neskôr oslobodil hrdina Herakles, Peirithoos tam ostal naveky.
Keď Polypoites dospel, bola krásna Helena, už manželka spartského kráľa Menelaa, opäť unesená, tentoraz trójskym princom Paridom. Polypoites a jeho priateľ Leonteus, syn Koróna, boli potom Achájcami tiež vyzvaní k účasti na vojenskej výprave proti Tróji. Výzvu prijali a pod ich velením prišlo k brehom Tróje vojsko na 40-tich lodiach (podľa antického autora Hygina priviedol Polypoites 20 lodí a Leonteus 19 lodí). Polypoites sa následne v bojoch vyznamenal a v závere vojny nechýbal ani medzi vybranými bojovníkmi, ktorí sa v bruchu trójskeho koňa dostali za hradby Tróje a dobyli ju.
Homér v epose Iliada tiež uvádza, že Polypoites bol víťazom v hode guľou na pohrebných hrách na počesť nebohého Patrokla. Po dobytí Tróje, Polypoites a Leonteus sprevádzali veštca Kalchanta do Kolofónu, kde Kalchas zomrel a bol pochovaný.
Inbound marketing

Inbound marketing je súbor činností, ktoré charakterizujú snahu dostať sa do povedomia príslušnej cieľovej skupiny nenásilným a nevtieravým spôsobom. Cieľom inbound marketingu je teda vytvorenie obsahu prospešného pre používateľa a získanie si jeho pozornosti. IM sa vyhýba technikám, ktoré sú typické pre outbound marketing (reklama v TV, v rádiu, banerová reklama).
Inbound marketing je často označovaný ako neplatený marketing, nakoľko nie sú potrebné investície do reklamných systémov. Na druhú stranu je ale náročný na čas a odbornosť pracovníka.
Ladislav Hohoš

Ladislav Hohoš môže byť:
Falafel

Falafel (- po hebrejsky; hebrejským písmom: פָלָאפֶל - falafel) alebo faláfil (- po arabsky; arabským písmom فلافل - faláfil - lokálna výslovnosť: ) sú vyprážané guľôčky z rozomletého cíceru, bôbu alebo oboch. Falafel je tradičné arabské jedlo, tradične podávané v pite, ktorá slúži ako vrecúško, alebo zabalené v placke známej ako "lafa"; falafel často býva pripravovaný ako balený sendvič, pripravený rovnakým spôsobom. Ku falafelovým guľôčkam sa pridávajú šaláty, zaváraná zelenina, štipľavá omáčka a sú pokvapkané omáčkou na spôsob tahini. Falafelové guľôčky sa môžu jesť aj samotné alebo ako časť meze.
Všeobecne sa uznáva, že falafel má pôvod v Egypte, hoci sa rozšírilo po celom Blízkom východe. Egyptskí Kopti tvrdia, že prví pripravili jedlo ako náhradu za mäso počas pôstneho obdobia. Vyprážané guľôčky sú teraz známe po celom svete ako náhrada za mäso a ako forma pouličného jedla.
Majstrovstvá sveta v interkrose 2013

Majstrovstvá sveta v interkrose 2013 boli v poradí 11. Majstrovstvá sveta v interkrose, ktoré organizuje Medzinárodná interkrosová federácia (FIIC). Konali sa v Lons-le-Saunier, vo Francúzsku od 20.23. júla 2013, za účasti 5 mužských tímov a 4 ženských tímov. Slovenské družstvo mužov sa do termínu 28. februára 2013 na šampionát neprihlásilo, ale niekoľko slovenských hráčov nastúpilo za nemecké družstvo. Jediným nováčikom turnaja bolo ženské družstvo Nemecka. Všetky zápasy sa odohrali v 2 gymnastických halách v športovom komplexe v Lons-le-Saunier, ktoré boli postavené v roku 2010. Titul obhájili obe reprezentácie Česka.
Leonteus

Leonteus môže byť:
Džersej

Džersej (kodifikovaný tvar; do 80. rokov bol kodifikovaný tvar: jersey; iné názvy: jersej [vyslov: džersej], džerzej; nesprávne (bohemizmus): "žerzej") je všeobecné označenie ľahkých až stredne ťažkých pletenín. Výrobky majú mäkký omak, dobre splývajú, sú nekrčivé, mierne roztiažne a elastické. Povrch je hladký alebo ľahko členitý.
Podľa niektorých definícií ide výhradne o záťažné pleteniny s tzv. džersejovou úpravou (valchovanie na účely zníženia elasticity, aby tovar bol vhodnejší na vrchné ošatenie). Názov sa používa ale aj pre osnovné pleteniny, ktoré sa podobajú tkaninám z vlnených alebo viskózových priadzí. V staršej českej odbornej literatúre (napr. "Tkalcovská příručka" z roku 1980) sa džersej opisuje ako krepová pletenina alebo tkanina, kým v anglických prameňoch sa nájdu celkom odlišné verzie úpravy tejto textílie (zvláštne farbivo, impregnácia olejom atď.).
Obyčajne sa rozoznáva jednoduchý a dvojitý džersej, pre ktoré sa v slovenčine používa často anglické označenie "single" a "double jersey". 
Etymológia.
Názov pochádza od ostrova Jersey, kde rybári nosili vesty s hladkým povrchom pletené z hrubej vlny.
Single jersey.
Single jersey je obchodné označenie záťažných pletenín v jednolícnej väzbe. Úplety sú v porovnaní s double jersey menej rozťažné, používajú sa na spodnú a posteľnú bielizeň a ľahké vrchné ošatenie.
Double jersey.
Double jersey je súhrnný pojem pre dvojvrstvové záťažné pleteniny, ktorých základom je obojlícna alebo interloková väzba. Vzniká spletením jednolícnych riadkov, sčasti s podloženými alebo chytovými kľučkami. Pletací stroj musí byť vybavený dvoma ihlovými lôžkami. Napríklad väzba "milano-rib" (nákres vpravo) sa tvorí v troch riadkoch. V prvom riadku pletú spolu ihly oboch lôžok dohromady, v druhom riadku pracuje len predné lôžko a v treťom sú v činnosti len ihly zadného lôžka. Na oboch stranách tovaru je vidieť ľahké rebrovanie (vzniknuté v 2. a 3. riadku pleteniny). Iné džersejové pleteniny, ak nie sú žakárovo vzorované, majú málo členitý povrch, dobre splývajú a neskrúcajú sa. Vyrába sa spravidla na okrúhlych strojoch s oihlením jemnejším než "E 10" (najmenej 4 ihly na cm). K známym druhom patrí napr. "bourret", "overnit", "milano" a farebné žakárové vzory. Používajú sa najčastejšie na vrchné ošatenie a spodnú bielizeň.
Tkaný džersej.
Tkaný džersej (nazývaný aj "crépe jersey") sa vyrába väčšinou z gréžového hodvábu s vysokým zákrutom v panamovej väzbe, útok sa zatkáva striedavo: 2 nite s pravým zákrutom a 2 nite doľava točené. Je to tkanina s mäkkým omakom, podobná "crépe romain", používa sa na šaty a bundy.
Letisko Nitra

Medzinárodné letisko Nitra (iné názvy: Letisko Nitra, Letisko Nitra-Janíkovce; ICAO: LZNI) je verejné medzinárodné letisko s nepravidelnou dopravou nachádzajúce sa v blízkosti mesta Nitra.
Poloha.
Nachádza sa v severnej časti Podunajskej nížiny, v juhovýchodnej časti mesta Nitra a v blízkosti mestskej časti Janíkovce.
Charakteristika.
Dvojica trávnatých vzletových a pristávacích dráh má dĺžku 1080 a šírku 150 m. V súčasnosti je letisko bez pravidelných liniek.
NHL 1934/1935

Sezóna 1934/1935 bola 18. sezóna NHL. Najviac bodov v základnej časti získalo Toronto Maple Leafs a víťazom Stanley Cupu sa stal Montreal Maroons. Tím Ottawa Senators sa pred sezónou presťahoval do St. Louis, a premenoval sa na St. Louis Eagles.
Egyptské múzeum

Egyptské múzeum môže byť:
Florentino Pérez

Florentino Pérez (* 8. marec 1947, Madrid, Španielsko) je španielsky podnikateľ, ktorý momentálne pôsobí ako prezident španielskeho futbalového klubu Real Madrid CF.
Pérez postupne začal pracovať na svojom projekte "Los Galácticos" - vytvoriť z Realu Madrid najlepší klub sveta. Jeho prezidentom bol dvakrát. Prvýkrát v rokoch 2000 až 2006 a jeho druhé funkčné obdobie začalo v roku 2009 a v roku 2017 bol opäť raz zvolený za prezidenta klubu. Je známy tým, že je ochotný zaplatiť za hráčov veľké finančné sumy. Medzi najznámejších hráčov, ktorých získal, patria Cristiano Ronaldo, Zinedine Zidane, Luís Figo, Kaká, Mesut Özil, David Beckham, Gareth Bale, Toni Kroos, Eden Hazard, Jude Bellingham a ďalší
Majstrovstvá Európy B kategórie v bejzbale 2013

Majstrovstvá Európy B kategórie v bejzbale 2013 boli Majstrovstvá Európy B kategórie v bejzbale mužov, ktoré organizuje Európska bejzbalová konfederácia (CEB). Konali sa v rakúskej Viedni a švajčiarskom Zürichu od 22.27. júla 2013, za účasti 12 tímov rozdelených do 2 skupín. Dejiskami turnajov boli zürišský Stadium Heerenschürli s kapacitou 795 miest, ktorý bol renovovaný v roku 2010 a viedenský ASKÖ-Sportzentrum Spenadlwiese, ktorý je jedným z najväčších bejzbalových centier v Rakúsku a svoj domovský stánok tu majú bejzbalové kluby Viedeň Wanderers, Viedeň Metrostars a Viedeň Bucks. 
ME B kategórie boli zároveň kvalifikáciou na hlavné podujatie ME, ktoré sa uskutočnia v roku 2014 v Česku. Kvalifikovali sa naň iba víťazi oboch skupín.
CEB od roku 2013 znova vytvorila systém výkonnostných kategórií, keď sa k nemu vrátila po 9 rokoch. Družstvá boli rozdelené podľa výsledkov na ME a rebríčku európskych družstiev zostaveného za posledných 10 rokov. 
Účastníci a nasadenie do skupín.
Účastníci boli nasadení podľa nového kvalifikačného systému:
 Číslo udáva umiestnenie v aktuálnom rebríčku IBAF k 6. februáru 2013.
Bnej Herclija

Bnej Herclija môže byť:
Američania

Američania môžu byť:
Žerotín (prírodná pamiatka)

Žerotín je prírodná pamiatka ev. č. 1038 južne od obce Strážnice v okrese Hodonín. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Bílé Karpaty.
Dôvodom ochrany je charakteristický zvyšok lesostepi s prirodzenými spoločenstvami teplomilných rastlín a živočíchov.
Nairo Quintana

Nairo Alexander Quintana Rojas (* 4. február 1990, Cómbita, Kolumbia) je kolumbijský cestný cyklista jazdiaci za Movistar Team. Jeho najväčšia sila je v kopcoch, má veľmi ľahkú postavu.
Ocenenia.
1. miesto klasifikácia vrchárov, Volta a Catalunya
Roman Kreuziger (1986)

Roman Kreuziger (* 6. máj 1986, Moravská Třebová, Česko) je český profesionálny cestný cyklista. Od roku 2013 jazdí za Tinkoff-Saxo. Otcom Romana je Roman Kreuziger st., ktorý bol juniorský majster sveta v cyklokrose. V súčasnosti žije a trénuje so svojou rodinou v Taliansku blízko Lago di Garda.
Škoda 15 T

Škoda 15 T (obchodný názov ForCity Alfa) je električka vyvinutá plzenskou spoločnosťou Škoda Transportation pre Dopravní podnik hl. m. Prahy v rokoch 2005 – 2008.
Pri zadaní a následne aj konštrukcii vozidla boli zohľadnené skúsenosti s prevádzkou typu Škoda 14 T v pražskej sieti. Prevádzka päťčlánkovej električky s neotočnými podvozkami v Prahe mala zmiešané výsledky, predovšetkým kvôli vysokému a nerovnomernému zaťaženiu náprav na strane električky a zároveň chýbajúcim prechodniciam a veľkému podielu málo únosných tratí (predovšetkým tých na BKV paneloch) na strane koľajovej siete. Preto bolo v krátkej dobe vypísané výberové konanie na nový typ električky, ktorý by mal podvozky otočné.
Škoda 15 T má preto tri články nesené štyrmi otočnými podvozkami, z toho dvoma krajnými a dvoma Jakobsovými medzi článkami. Usporiadanie tak zvonku pripomína článkové električky Tatra KT8D5, Düwag GT8, VarioLF3, prípadne aj vozidlá linky M1 budapeštianskej podzemnej dráhy, ale konštrukčne sa od nich veľmi líši. Veľmi krátke previsy krajných článkov umožnili skonštruovať čelá električiek v plnej šírke vozidla bez toho, aby pri prejazde oblúkom vybočovala z prejazdného prierezu, podobne ako vozne KT8D5 alebo VarioLF. Do električky vedú jedny jednokrídlové dvere pre vodiča a šesť dvojkrídlových pre cestujúcich.
Diabloceratops

Diabloceratops je vyhynutý rod rohatých dinosaurov z podčeľade Centrosaurinae, žijúcich v období vrchnej kriedy (pred približne 75 až 70 Ma) na území dnešného Utahu. Jeho jediným druhom je Diabloceratops eatonis.
Opis.
Diabloceratops bol mohutný štvornohý bylinožravec s relatívne veľkou hlavou s malými nadočnicovými rohmi a dlhým krčným golierom, ktorý zdobil pár dlhých ostňov (podobnými ostňami disponovali aj niektoré iné rohaté dinosaury napr. rod Styracosaurus).
Nález.
Holotyp nesúci označenie UMNH VP 16699 bol nájdený na území Grand Staircase-Escalante National Monument v roku 2002 a pozostáva z neúplnej lebky.
Turistická značkovaná trasa číslo 5145

 Turistická trasa číslo 5145 vznikla v apríli 2013 a spája mohylu M. R. Štefánika v Ivanke pri Dunaji a významné rázcestie Biely kríž. Dĺžka trasy je 17,1 km. Turistická trasa je v správe Klubu slovenských turistov.
Priebeh.
Jej trasa vedie od mohyly M. R. Štefánika v Ivanke pri Dunaji popri Šúrskom kanáli okolo mestskej časti Vajnory, ďalej prechádza cez Panónsky háj okolo Šúrskych rybníkov, podchodom pod železničnú trať a cestu pri Svätom Jure sa dostáva do vinohradov, kde odbočuje doprava. Pri Sakrakopci sa napája na už existujúcu trasu medzi Sakrakopcom a Bielym Krížom, kde končí. 
Z Bieleho kríža sa dá červenou turistickou trasou 0701 pokračovať na Bradlo. Súčasťou trasy sú tri odbočky: jedna v Ivanke pri Dunaji, druhá na Sakrakopec a tretia k studničke. Táto trasa nahradila pôvodnú červenú turistickú trasu číslo 0710, ktorá viedla zo železničnej stanice v Ivanke pri Dunaji po Štefánikovu mohylu.
Povrchové poranenie hlavy

Povrchové poranenie hlavy je poranenie kože a podkožia hlavy. Má formu pomliaždeniny, odreniny, bodnej, sečnej a reznej rany, nepostihuje kosti lebky. Niekedy sa povrchovým poranením hlavy myslí v užšom zmysle len poranenie vlasatej časti hlavy (skalpu).
Typy.
Významné sú "laceračné poranenia", teda tie ktoré porušujú integritu kože. Poraneného významnejšie neohrozujú, no môžu výrazne krvácať a pretože bývajú často znečistené, sekundárne (neskôr) sa infikovať.
Druhú skupinu tvoria "hematómy", pričom v oblasti hlavy sa rozlišujú dva typy s odlišným klinickým priebehom:
Zoznam víťazov zmiešanej štvorhry na Wimbledone

Toto je zoznam víťazov zmiešanej štvorhry na turnaji Wimbledon, ktorá sa po prvýkrát objavila na turnaji v roku 1913.
Pohár európskych majstrov v ľadovom hokeji 1986/1987

22. ročník hokejového turnaja Pohára európskych majstrov. Víťazom turnaja sa stal klub HC CSKA Moskva.
Systém a účastníci.
Majstri európskych líg sezóny 1985/86. Súťaž organizovala IIHF. Súťaž bola hraná K.O. systémom. Finále sa hralo v skupine.
Výsledky.
Kvalifikácia.
Dva tímy 2. a 9. Októbra 1986 odohrali kvalifikáciu o prvé kolo.
1. kolo.
Zápasy 1. kola sa hrali 16. a 23. Októbra 1986. Víťazi postúpili do 2.kola.
1 prvý zápas nakoniec skončil 9:1 pre Mont-Blanc HC, ale kvôli neoprávnenému štartu 2 hráčov bolo stretnutie kontumované 0:5.
2. kolo.
Zápasy 2. kola sa hrali 13. und 20. November 1986. Víťazi postúpili do 3.kola.
3. kolo.
Zápasy 2. kola sa hrali vo februári 1987. Víťazi postúpili do 3.kola.
1 Oba zápasy sa hrali v Tampere.
2 Oba zápasy sa hrali v Klagenfurte.
CSKA MOSKVAvíťaz Pohára európskych majstrov.
Brankári: Jevgenij Belošeikin, Alexander Tyschnych
Obrancovia: Vjačeslav Fetisov, Alexej Gusarov, Alexej Kasatonov, Igor Krawčuk, Sergej Seljanin, Sergej Starikov, Vladimir Zubkov
Útočníci: Vjačeslav Bykov, Andrej Chomutov, Alexander Gerassimov, Valerij Kamenskij, Vladimir Krutov, Igor Larionov, Sergej Makarov, Alexander Sybin, Ihor Čibirev, Michail Vassiliev, Andrej Vinogradov
Tréner: Viktor Tichonov
Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji žien 2013

Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji žien 2013 boli v poradí 5. Majstrovstvá Európy II. divízie v pozemnom hokeji žien. Bolo to druhé najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji žien v roku 2013, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 22.28. júla 2013 v meste Cambrai, v administratívnom regióne Nord-Pas-de-Calais, vo Francúzsku za účasti 8 tímov. Zvíťazilo družstvo Talianska, ktoré sa spolu s druhým Poľskom prebojovalo do elitných ME, ktoré sa budú konať v roku 2015.
Všetky zápasy sa hrali na štadióne Stadium Villars, ktorý je domovským stánkom klubu Cambrai Hockey Club.
Kvalifikované družstvá.
 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k 30. júnu 2013.
Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien 2013

Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien 2013 boli v poradí 5. Majstrovstvá Európy III. divízie v pozemnom hokeji žien. Bolo to tretie najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji žien v roku 2013, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 21.26. júla 2013 v Aténach, v Grécku za účasti 6 tímov. Víťazom sa stali hráčky Walesu, ktoré spolu s druhým Českom postúpili o 2 roky do vyššej divízie ME.
Podujatie sa konalo spoločne s turnajom IV. divízie ME mužov.
Kvalifikované družstvá.
 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k 30. júnu 2013.
Volodymyr Vasyľovyč Mykyta

Volodymyr Vasyľovyč Mykyta (, * 1. február 1931, Rakošyno, Česko-Slovensko, dnes Ukrajina) je ukrajinský maliar, nositeľ titulu Národný umelec Ukrajiny a jeden z posledných žijúcich členov podkarpatskej výtvarnej školy.
Narodil sa v podkarpatskej obci Rakošyno vo vtedajšom Česko-Slovensku. V roku 1950 absolvoval pod vedením slávnych maliarov profesorov Adalberta Erdélyiho, Josipa Bokšaja a Fedora Manajla Užhorodské učilište umeleckopriemyselného kreslenia. Pre náboženské a protiideologické postoje mu nebolo umožnené pokračovať v ďalšom štúdiu. Žije a pôsobí v Užhorode.
Tvorba.
Mykytov maliarsky štýl je charakteristický vlastným poňatím zobrazovaných predmetov, scenérií a osôb, zvlášť v prípade prírodných krás ukrajinských Karpát. Slávu a medzinárodné uznanie mu v prvej etape jeho tvorby priniesli umelecké výjavy zo života Huculov, neskôr sa jeho dielo rozšírilo do všetkých oblastí výtvarného umenia. Napriek vlastnému štýlu je v jeho práci citeľný vplyv významného postimpresionistu a učiteľa A. Erdélyiho, s ktorým mal Mykyta veľmi blízky vzťah.
Zuzana Berešová

Zuzana Berešová (* 23. február 1980, Pavlovce nad Uhom) je súčasna slovenská klavírna virtuózka.
Životopis.
Rodáčka z obce Pavlovce nad Uhom. Po absolutóriu na konzervatóriu v Košiciach študovala klavírnu hru na Vysokej škole múzických umení v Bratislave (2000 - 2003, titul: Bc.) a Janáčkovej akadémii múzických umení v Brne (2003 - 2005, titul: MgA.) V roku 2004 založila s českým husľovým virtuózom Pavlom Burdychom súbor Československé komorné duo. V roku 2016 obhájila dizertačnú prácu Interpret a mladé publikum v kontexte esteticko-receptívnej skúsenosti na začiatku 21. storočia na Univerzite Palackého v Olomouci (titul: Ph.D.).
Žernoseky

Žernoseky môže byť skrátené označenie obce v Česku v okrese Litoměřice v Ústeckom kraji:
Rumpál (navijak)

Rumpál (v dávnej slovenčine aj "rumpang") môže byť:
Princíp.
Rumpál funguje na princípe jednoduchého stroja koleso na hriadeli, pričom pomer síl je daný pomerom medzi dĺžkou hnacej kľuky na ručné otáčanie mechanizmu a priemerom hnaného bubna určeného na navíjanie lana, reťaze a pod. 
Pôvod.
Pôvodne sa ako rumpál asi označovali rumpály používané v baniach na zdvíhanie rudy alebo vody, ktoré mali podobu dreveného stojana s valcom s veľkou kľukou a s pripevneným lanom alebo reťazou s okovom na konci, ktorý bol umiestnený nad otvorom v bani. 
Etymológia.
Slovo je nemeckého pôvodu, v slovenčine je prvýkrát doložené v roku 1632. Uvádzajú sa dve najpravdepodobnejšie možnosti nemeckých výrazov, z ktorých môže pochádzať: 
Slovo Rundbaum v tomto význame v nemčine používa dodnes, slovo Rollbaum sa používalo v nedávnej minulosti.
Joaquim Rodríguez

Joaquim Rodríguez celým menom Joaquim Rodríguez Oliver (* 12. máj 1979, Barcelona) je španielsky cestný cyklista jazdiaci za Team Katusha. Nikdy celkovo nevyhral ani jednu Grand Tour, ale vyhral 10 etáp. Jeho najlepšie celkové umiestnenie je druhé miesto na 2012 Giro d'Italia a tretie miesto na Vuelta a España 2010 a 2012. Tretie miesto obsadil aj na 2013 Tour de France. Celkovo dvakrát vyhral ranking UCI Pro Tour 2010 a 2012.
Umiestnenie na pretekoch Grand Tour.
N = Nedokončil
Rumpál

Rumpál môže byť:
Žernov (prírodná rezervácia)

Žernov je prírodná rezervácia ev. č. 1773 severne od obce Dolní Ředice v okrese Pardubice. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Dôvodom ochrany je zachovanie a ochrana krajinársky a biologicky cenného územia, ktoré tvorí zvyšky prirodzenej dubohrabiny, rybníky, rákosie a mokré lúky tvoriace ekologicky stabilný ostrov obklopený intenzívne poľnohospodársky využívanou krajinou. Tieto biotopy sú domovom zvlášť chránených druhov živočíchov a rastlín. Časť tohto chráneného územia a časť jeho ochranného pásma je zároveň vymedzená ako biocentrum regionálneho významu v spracovanom Lokálnom územnom systéme ekologickej stability Ředice.
Mykológia.
Roku 2007 prebehla v rámci rezervácie inventarizácia výskytu vyšších hub. Za najvzácnejšiu objavenú hubu je považovaná čiaška tmavomodrá ("Peziza saniosa"). Z ďalších vzácnych a bioindikačných druhov tu bolo opísaných mnoho hríbovitých húb: zlatohríb úhľadný ("Aureoboletus gentilis"), hríb bronzový ("Boletus aereus"), hríb príveskatý ("Boletus appendiculatus"), hríb jamkatý ("Boletus depilatus"), hríb plavý ("Boletus impolitus"), hríb horký ("Boletus radicans"), hríb satanský ("Boletus satanas"), kozák žltopórový ("Leccinum crocipodium") a tiež hríb Quéletov ("Boletus queletii"). Ďalej šťavnačka hájová ("Hygrophorus nemoreus"), rýdzik ostrý ("Lactarius acris"), čiaška miskovitá ("Peziza succosa") a plávka lepkavá ("Russula viscida").
Žarnov (nástroj)

Žarnov je praveký ručný kamenný mlynček na obilie.
Žarnov pozostával zo sady dvoch mlecích kameňov tvaru valcovitých diskov. Spodný kameň - ležiak bol pevný. Horný kameň - behúň bol na spodný kameň zabrúsený a na ležiaku sa otáčal pozdĺž osového čapu. Mlynček sa roztáčal ručne, pomocou dreveného kolíka zasadeného do otvoru na obvode behúňa. Najstaršie žarnovy nemajú otvor pre kolík a predpokladá sa preto, že boli roztáčané pomocou remeňa alebo povrazu upevneného na obvode behúňa. Obilie sa do mlynčeka sypalo stredovým otvorom v behúni, okolo čapu, ktorý nevyplňoval celý priestor otvoru v behúni. 
Vynález žarnova.
Od neolitickej revolúcie tvorilo zrno divokých tráv a neskôr aj obilie podstatnú súčasť potravy. Zrno aj obilie sa konzumovali spravidla rozdrvené či rozomleté. Najstarším nástrojom na spracovanie zrna bolo jednoduché kamenné drvidlo, zložené z dvoch kameňov. Na väčší kameň sa nasypalo zrno a menším kameňom sa pohybom od seba a k sebe roztieralo. Práca s drvidlom bola namáhavá a zdĺhavá, zvlášť, pokiaľ bolo potreba vyrobiť múku, nie len hrubo nadrvený „šrot“. Zhotovenie kilogramu múky trvalo 1-3 hodiny. Od piateho storočia pred Kr. sa začali šíriť tzv. mlynčeky gréckeho typu. Boli to vlastne zväčšené a zdokonalené drvidlá. Ťažký horný trecí kameň bol opatrený dlhou rukoväťou a kývavý pohyb okolo osi mimo trecí kameň zaisťovalo viac ľudí, spravidla otrokov. Otvorom v hornom kameni prepadávalo obilie postupne medzi oba kamene a drvilo sa na múku. V Čechách sú doložené „barbarizované mlynčeky gréckeho typu“, používajúce podobné princípy, ale vyhotovené v menšom prevedení pre jedného človeka.
Komu pripísať vynález rotačného mlynčeka nie je zatiaľ celkom jasné. Objavili sa v 3. – 2. storočí pred Kr. v Taliansku a v Španielsku. K sprostredkovaniu idei rotačného mlyna medzi Stredomorím a strednou Európou došlo skôr cestou ibersko-juhogalsko-severogalskou, než priamym kontaktom cez Alpy. Každopádne sa žarnovy v keltskom prostredí ujali a v poslednom storočí pred koncom letopočtu značne rozšírili.
Žarnovy v stredoveku a novoveku.
Ručné kamenné mlyny boli na Morave používané až do začiatku 20. storočia.
Na fotografii z Číny je zachytený novodobý žarnov predávaný v roku 2010 na trhu v Chaj-kchou. Podivuhodná je ako funkčná podobnosť s Keltským žarnovom (vysoký a ťažký behúň, zahĺbenie behúňa pre ľahšie nasypanie obilia, otvor v boku behúňa pre kolík, ...), tak ak kľuka, ktorá slúži na roztáčanie žarnova. Z hľadiska ergonómie ovládania je pravdepodobné, že takto mohol byť riešený pohon aj pri mlynčekoch doby laténskej.
Žerotice (hrad)

Žerotice je zrúcanina hradu nachádzajúca sa na juhovýchodnom okraji obce Žerotice v okrese Znojmo. Jeho zvyšky sú chránené ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
Opis.
Stavba malého rozsahu s okrúhlym pôdorysom mala budovy sústredené pozdĺž vnútornej strany hradieb, vymedzujúce stredné nádvorie, ku ktorému viedol prístup z južnej strany cez 12 m širokú obmurovanú priekopu klenutým prejazdom. Opevnenie okrem priekopy tvorila hradná stena, miestami spevnená opornými piliermi s drobnými priestormi v hornej časti, umožňujúcimi posádke flankovanie priľahlej kurtíny. V severozápadnej časti stála hranolová veža, budovy na východe zdobila klenutá arkádová ochodza.
Dejiny.
Prvá pripomienka o dedine s poschodovým hrádkom pochádza z roku 1259 za majiteľa Cuzkraja zo Žerotic. Dedina s kostolom sv. Martina je zmieňovaná už v roku 1253. Tvrdza sama je výslovne uvádzaná až v roku 1358, kedy ju Adam zo Žerotic predal Benešovi z Weitmile, ktorý ju rozšíril a ďalej je v prameňoch nazývaná hrad. Hrad bol v držaní rodu z Weitmile až do roku 1502. Ďalšími známymi majiteľmi boli Jindřich Lechovický zo Zástřizel (1512), Fridrich Březnický z Náchoda (1554), Jiří Ehrenreich zo Sinzendorfu (1628). Vplyvom prestavby je od roku 1512 stavba označovaná ako zámok, v renesančných úpravách pokračovali aj Zástřizlovci a Březnickí. Počas tridsaťročnej vojny bol hrad dobytý a vypálený Švédmi. Ďalší majitelia, Blierovci, previedli barokové úpravy, ale hrad opustili a odsťahovali sa sa na blízky zámok Želetice. V roku 1711 sa hrad stal majetkom Františka Karla grófa Berchtolda z Uherčic, čím došlo k definitívnemu pripojeniu k Želeticiam, následne jeho syna Františka Antonína, po jeho smrti potom Prospera Berchtolda, ktorý ho v roku 1755 predal grófke Márii Eliške Walldorfovej. Od roku 1761 bol v majetku Ignáta Bohumíra Walldorfa a po roku 1796 Františka Chorinského. Rod Chorinsky vlastnil panstvo s veľkostatkom až do roku 1863, kedy ho Viktor predal Bedřichovi Kammelovi z Hardeggu (v roku 1874 hrad vyhorel). Z tohto rodu boli vlastník Karel (od roku 1884), dr. Karel (1890), Siegfried (1917) a naposledy dr. Dominik Kammel, ktorý ho predal v roku 1936 Aloisovi Fišlovi. Od roku 1938 dochádzalo k búraniu častí hradu a materiál bol používaný na stavbu cesty do Želetic. Veľkostatok (s hradom) bol vyvlastnený pozemkovou reformou v roku 1948. V roku 1988 sa zrútili dve steny hranolovej veže.
Súčasnosť.
Do súčasnej doby sa z hradu zachovala renesančne klenutá miestnosť, obvodové murivo paláca (do výšky prvého poschodia), oporné piliere hradieb, zvyšok hranolovej veže a obmurovaná priekopa. 
Posledný majiteľ zrúcaninu zakúpil v roku 1998 a postupne ju rekonštruuje.
Madeira Andebol SAD

Madeira Andebol SAD môže byť:
CS Dinamo Bukurešť

CS Dinamo Bukurešť môže byť:
CSA Steaua Bukurešť

CSA Steaua Bukurešť môže byť:
Majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov 2013

Majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji žien 2013 boli v poradí 5. majstrovstvá Európy IV. divízie v pozemnom hokeji mužov. Bolo to štvrté najvyššie kontinentálne podujatie v pozemnom hokeji mužov v roku 2013, ktoré organizuje Európska federácia pozemného hokeja (EHF). Konalo sa od 21.26. júla 2013 v Aténach, v Grécku za účasti iba 3 tímov. Najlepšie družstvo v podobe domáceho gréckeho výberu postúpilo o 2 roky do vyššej divízie ME.
Podujatie sa konalo spoločne s turnajom III. divízie ME žien.
Kvalifikované družstvá.
 Číslo udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku FIH k 7. júlu 2013.
Mlynský kameň

 
Mlynský kameň alebo žarnov je kameň, ktorý je súčasťou mlyna či mlynčeka na mletie múky, a to vždy ako jeden z kameňov tzv. "zloženia" pozostávajúceho z dvoch kruhových kameňov na sebe. Horný kameň sa volal "behúň"; pri mletí sa otáčal nad spodným, ktorý sa nazýval "ležiak". Behúň neležal celkom na ležiaku, a to vďaka tzv. "ľahčidlu". Ľahčidlo nepatrne nadvihovalo či spúšťalo behúň podľa toho, ako jemne sa malo mlieť.
Opis funkcie.
Behúň ručného mlynčeka bol na okraji vybavený drevenou rukoväťou alebo len jamkou, do ktorej sa opieral kolík. Behúň vodného a veterného mlyna mal pri vnútornom otvore dva protiľahlé záseky, do ktorých zapadala priečka, sprostredkúvajúca otáčanie. Niekedy bol stredový otvor štvorhranný. Otvorom v strede behúňa sa vysypávalo obilie, ktoré prepadávalo do priestoru medzi kamene, kde bolo drvené respektíve trhané. Na umletie múky však nestačilo len jedno zomletie, ale mlelo sa opakovane niekoľkokrát za sebou. Obilky sa trhali o ostré hrany na povrchu kameňov. Na kameňoch boli vysekané šikmé lúčovité drážky, smerom od stredu stále plytšie, ktoré usmerňovali pohyb obiliek od stredu k obvodu. Po zomletí asi päťdesiatich mechov obilia odobrali mlynári behúň a zvláštnymi zaostrenými kladivkami obnovovali otupené ostré hrany mlecích plôch. Materiálom pre mlynské kamene boli predovšetkým tvrdé druhy pieskovca, ryolitu, trachytu alebo aj vhodne zatmelené drte kremeňa a kremenca do cementu. Obvod mlecích kameňov niekedy chránili proti prasknutiu a roztrhnutiu železné obruče.
Dejiny.
Ručné mlynčeky na obilie poznali všetky obilnárske kultúry už od praveku. V rímskej armáde nosil každý desiaty vojak mlynček v batohu. Pri mletí kameňmi sa do múky dostával piesok, čo spôsobovalo rýchle obrusovanie zubov, nápadné pri pravekých nálezoch kostier. Nálezy mlynských kameňov rôzneho veku na území Česka sú možné okolo bývalých mlynov alebo hradísk. Od konca 19. storočia nahradili mlynské kamene valcové mlyny s oceľovými valcami.
Význam.
Slovo žarnov, praslovanské "žornov", mohlo označovať tak jednotlivý kameň, ako aj celé zloženie. Žarnov sa ako motív často vyskytuje aj v heraldike a vo výtvarnom umení.
Žernosecké jezero

Píšťanské jezero alebo Žernosecké jezero je umelo vytvorené antropogénne jezero s rozlohou asi 90 ha, ktoré sa nachádza medzi obcami Píšťany, Velké Žernoseky a Žalhostice v okrese Litoměřice na pravom brehu rieky Labe prakticky pod vrchom Radobýl. Na protiľahlom ľavom brehu Labe sa nachádza mesto Lovosice. Táto vodná plocha vznikla v 50. a 60. rokoch 20. storočia zatopením (priesakom riečnej vody) bývalej pieskovne (resp. lomu na štrkopiesok). Tunajší piesok bol použitý pre výstavbu veľkých vodných diel na Vltave, najmä Slapskej priehrady a Orlickej priehrady.
Opis.
Jazero má približne tvar päťuholníka a má priemer cez 1 km. Nachádzajú sa na ňom tri malé ostrovy a dva výraznejšie výbežky pevniny smerom do jazera.
Jazero je na svojom severnom konci spojené asi 300 m dlhým prietokom s riekou Labe.
Labské stupne.
Vznik tohto jazera je daný aj konfiguráciou jednotlivých labských riečnych stupňov. Posledná priehradná hrádza (hať) na Labe sa nachádza v Ústí nad Labem (Střekovská priehrada), k tomuto labskému stupňu náleží vlastne aj tzv. Žernosecké jezero, je s ním na svojej severnej strane spojené. Predposledným riečnym stupňom je "lovosický jez", ktorý zadržuje labskú vodu medzi obcami České Kopisty a mestom Lovosice na Litoměřicku - nachádza sa na ňom ako sútok Labe s Ohře tak aji samotné mesto Litoměřice. Lovosický jez ako taký sa nachádza vzdušnou čiarou len necelý polkilometer od brehov Žernoseckého jezera. Je veľmi pravdepodobné, že labská voda do jazera prirodzene presakuje pieskovým podložím rieky vďaka tlakovom spáde podzemnej vody z neďalekého vyššieho riečneho stupňa.
Využitie.
Táto veľká vodná plocha dnes slúži predovšetkým k rekreácii. Na jeho severovýchodnej strane sa nachádza továreň na výrobu betónových prvkov komunikácií (betónových prefabrikátov) a odvodňovacích systémov diaľníc a letísk.