Investičná stratégia

Investičná stratégia je investorov plán alokácie finančných prostriedkov do rôznych investičných inštrumentov, založený na investičnom horizonte, finančných cieľoch, tolerancii k riziku, daňovom zaťažení a ďalších faktoroch. 
Zjednodušene povedané ide o spôsob, akým investor zhodnocuje svoj majetok. Usiluje pritom o maximalizáciu výnosov a minimalizáciu rizika, zvažuje aj likviditu (dostupnosť investovaných prostriedkov) a i. Pretože však niektoré zvažované faktory stoja v protiklade (napr. vyššie výnosy proti nižším rizikám), investor musí zvážiť, aké sú jeho ciele, čomu dáva prednosť a ako svoje prostriedky investuje. Investičnou stratégiou potom môžeme rozumieť formulovanie investičných cieľov a postupov k ich dosiahnutiu. Voľba určitého typu stratégie plynie z konkrétnych podmienok investora, z jeho cieľov a obmedzení.
Investičné plánovanie.
Súčasťou širšieho finančného plánovania jednotlivcov, rodín či firiem je investičné plánovanie. Voľba investičnej stratégie je významnou súčasťou celého investičného procesu:
Investičný plán možno napĺňať využitím jednej alebo viac investičných stratégií. Pavel Kohout uvádza, že výber stratégie viac ako z 90 % určuje charakter chovania investičného portfólia z hľadiska výnosov, rizík a odolnosti voči inflácii. Jednotlivé stratégie sa od seba líšia "investičnými cieľmi" a "investičnými obmedzeniami". Ciele sa týkajú výnosu a rizika. Medzi obmedzenia patrí časový horizont, regulátorne a zákonné obmedzenia, zdanenie a požiadavky na likviditu.
Časový horizont.
Podľa investičného horizontu sa stratégia člení (presne vymedzenie hraníc nie je ustálené, pohybuje sa obvykle od 1 do 3 rokov, resp. od 3 do 7 rokov) na:
Pre veľmi "krátkodobú investičnú stratégiu" (do 1 roka) sú vhodnými investičnými nástrojmi napr. termínované vklady, sporiace účty, peňažné fondy. Menej vhodné sú bežné účty, ktorých reálny výnos (s prihliadnutím k inflácii) býva spravidla záporný. V horizonte 1 až 3 rokov sú najlepšie hodnotené investície do krátkodobých dlhopisov a dlhopisových fondov, prípadne zaistené fondy, štrukturované dlhopisy a štrukturované vklady.
Pri "strednodobých investičných stratégiách" (3 až 5ročných) sa viac rozhoduje medzi vyššími možnými výnosmi aj rizikami (akcie, investičné certifikáty, akciové fondy) a menšími výnosmi s väčšou istotou (strednodobé dlhopisy). Ďalšími nástrojmi sú penzijné fondy, stavebné sporenie a životné poistenie, ktoré aj cez nízky výnos činia atraktívnejšími štátne podpory a daňové úľavy.
Pre "investičné stratégie s dlhodobým horizontom" (viac ako 5 rokov) sa doporučujú investície do akcií, ktoré umožňujú maximalizovať celkový výnos investície. K nim patria aj investičné certifikáty a akciové fondy. Potenciál rizikového, ale vysokého výnosu predstavujú hedge fondy a špeciálne fondy (nehnuteľnosti, deriváty a i.). Menej výnosné istejšie nástroje sú dlhodobé dlhopisy.
Vzťah k trhu.
Podľa prístupu k trhu možno rozlíšiť stratégie:
Uprednostňované faktory.
Investor posudzuje každú investíciu prinajmenšom z hľadiska troch základných faktorov (tzv. magický trojuholník investovania):
Investor sa vždy pohybuje vo vnútri tohto trojuholníka a nikdy nemôže dospieť k ideálnej investícii, ktorá by súčasne maximalizovala výnos, bola by celkom bezpečná a bolo by možné ju okamžite premeniť na hotové peniaze. Podľa toho, ktorý z týchto faktorov uprednostňujú, sa investičné stratégie ďalej delia do skupín.
Stratégia investičných fondov.
Podobne ako si volia svoju stratégiu individuálny investori, tak aj subjekty kolektívneho investovania (investičné fondy, podielové fondy a i.) sa rôznia v druhu a pomere aktív, do ktorých investujú. Zatiaľčo však individuálny investor môže svoju stratégiu priebežne prispôsobovať aktuálnej situácii na trhu, fondy taký priestor na zmenu nemajú. Volia a zreteľne deklarujú svoju stabilnú investičnú stratégiu tak, aby svojim investorom poskytli transparentnú ponuku.
Základné členenie fondov podľa investičnej stratégie:
Podľa investičného cieľa:
Ďalej existujú napr. "fondy odborové", ktoré sa sústredia na investície do určitého odvetvia, "fondy regionálne" investujúci v určitom regióne. "Zastrešujúce fondy" („fondy fondov“) pod sebou zastrešujú viac fondov s rôznymi stratégiami a dôrazom na diverzifikáciu sa podobajú zmiešaným fondom. "Etické fondy" usilujú o spoločensky zodpovedné investovanie. "Verejné fondy" sa orientujú podľa vládnucej politickej reprezentácie a investujú skôr s menším rizikom (do obligácií apod.), "súkromné fondy" sú nezávislé a investujú viac do akcií. "Indexové fondy" investujú do akcií podľa ich zastúpenia v zvolenom tržnom indexe. "Zaistené fondy" garantujú počiatočný investovaný vklad, prípadne s minimálnym výnosom. Špecifickými z hľadiska stratégie sú tiež "nehnuteľnostné fondy", ktoré investujú do realitného sektoru a do nehnuteľností čoby aktív s nízkou likviditou.
Investičná stratégia projektu alebo firmy.
V kontexte podnikového riadenia sa termín investičná stratégia objavuje vo všeobecnejšom zmysle strategického plánu novo vznikajúcej firmy alebo investičného projektu predstavujúceho rozvoj existujúcej firmy. Investor zvažuje, akú stratégiu zvoliť pre ďalší rozvoj, do akého projektu investovať a z akých zdrojov takú investíciu financovať. Investície môžu byť:
Na prvej kategórii investícii sa zameriavali predchádzajúce pasáže. Príklady zvyšných dvoch kategórií predstavujú napr. investície do nákupu novej technológie, zriadenie novej pobočky, výskumu a vývoja nových produktov alebo aj získavanie nového ľudského kapitálu.
Investor sa podobne ako u finančných investícií rozhoduje o tom, že odloží časť svojej súčasnej spotreby (úspor) za účelom získania budúceho úžitku (tak je definovaná investícia v najvšeobecnejšej rovine). Hlavným cieľom je obvykle rast tržnej hodnoty firmy (čo zahrnuje podmienku zisku), môže však ísť aj o ďalšie, vedľajšie ciele ako je zvýšenie podielu na trhu alebo inovácia výrobného programu, prípadne splnenie zákonných povinností. V tomto kontexte sa investície delia na rozvojové (expanzné), obnovovacie alebo mandatórne (regulatórne, povinné).
Okrem stanovenia "investičných cieľov" je však potrebné zvoliť tiež "investičnú stratégiu", teda spôsob, akým má byť investícia realizovaná a cieľ dosiahnutý. Tiež pri týchto investícií je budúci úžitok neistý, zaťažený určitým rizikom a jeho financovanie má rovnako vplyv na likviditu firmy. Preto aj tu sa hovorí o „magickom trojuholníku investovania“, kedy firma posudzuje investíciu z hľadiska očakávaného výnosu, rizika a likvidity. Investičná stratégia sa potom delí (v súlade s vyššie popísaným delením finančných investícií):
Prvky investičnej stratégie.
Základnými prvkami investičnej stratégie projektu (firmy) sú:
Investičný proces.
Investičný proces popísaný v úvode v súvislosti s finančnými investíciami možno podobne popísať aj rozdelením do troch, resp. štyroch hlavných fáz:
Voľba investičnej stratégie je významnou súčasťou predinvestičnej fázy a zvolená stratégia ďalej predurčuje kroky v ďalších fázach procesu.