Christina Kochová

Christina Hammock Kochová (neprechýlene "Christina Koch"; * 29. januára 1979, Grand Rapids, Michigan, USA) je americká inžinierka a astronautka NASA, ktorá získala bakalársky titul v elektrotechnike a fyzike a magisterský titul v elektrotechnike na Štátnej univerzite v Severnej Karolíne. Počas práce v Goddardovom centre pre vesmírne lety absolvovala aj ďalšie štúdium. Tesne predtým, ako sa stala astronautkou, pôsobila v Národnom úrade pre oceány a atmosféru ako vedúca stanice pre Americkú Samou.
Dňa 14. marca 2019 Kochová odštartovala na Medzinárodnú vesmírnu stanicu ako letová inžinierka v rámci Expedície 59, 60 a 61. Dňa 18. októbra 2019 sa spolu s Jessicou Meirovou ako prvé ženy zúčastnili na čisto ženskom výstupe do vesmíru s cieľom vymeniť vypadnutú riadiacu jednotku napájania umiestnenú mimo Medzinárodnej vesmírnej stanice. 28. decembra 2019 Kochová prekonala rekord v najdlhšom nepretržitom pobyte ženy vo vesmíre. 6. februára 2020 sa vrátila z vesmíru.
Kochová bola vybraná ako členka posádky pre let Artemis II, ktorý má v úmysle obletieť Mesiac v roku 2024.
Kochová bola zaradená do rebríčka 100 najvplyvnejších ľudí roka 2020 časopisu Time.
Životopis.
Christina sa narodila v Grand Rapids v Michigane a vyrastala v Jacksonville v Severnej Karolíne. Kochovej detským snom bolo stať sa astronautkou.
Kochová v roku 1997 ukončila štúdium na North Carolina School of Science and Mathematics v Durhame a potom nastúpila na North Carolina State University v Raleighu, kde získala dva tituly bakalára v odbore elektrotechnika a fyzika (2001) a magisterský titul v odbore elektrotechnika (2002). V roku 2001 sa stala absolventkou programu NASAAcademy pre Goddardovo centrum pre vesmírne lety.
Kochová žije v Texase so svojím manželom Robertom Kochom, rada chodí na turistiku, lezie po skalách, pádluje, plachtí, behá, venuje sa joge, verejnoprospešným prácam, fotografovaniu, surfovaniu a cestovaniu.
Výskum a tréning.
Kochová pracovala v oblasti vývoja vesmírnych vedeckých prístrojov a diaľkového vedeckého inžinierstva. Počas svojho pôsobenia ako elektroinžinierka v Laboratóriu pre astrofyziku vysokých energií NASA GSFC prispela k vedeckým prístrojom na niekoľkých misiách NASA, ktoré skúmali astrofyziku a kozmológiu. 
Kochová pracovala v rokoch 2004 až 2007 ako výskumná pracovníčka v rámci antarktického programu Spojených štátov amerických a strávila tri a pol roka cestovaním po arktických a antarktických oblastiach. Absolvovala zimnú sezónu na Amundsen-Scottovej stanici na južnom póle, kde zažila teploty -79,4 °C. Počas pobytu v Antarktíde Kochová slúžila ako členka hasičských tímov a oceánskych/ľadovcových pátracích a záchranných tímov. Svoj pobyt na južnom póle opísala ako psychicky a fyzicky náročný: 
V rokoch 2007 až 2009 Kochová pracovala ako elektroinžinierka na vesmírnom oddelení Laboratória aplikovanej fyziky na Univerzite Johnsa Hopkinsa so zameraním na vývoj vesmírnych vedeckých prístrojov. Podieľala sa na prístrojoch skúmajúcich častice žiarenia pre misie NASA vrátane sond Juno a Van Allen. V nasledujúcom roku Kochová absolvovala exkurzie na Palmerovej stanici v Antarktíde a niekoľko zimných sezón na stanici Summit v Grónsku. V roku 2012 pracovala v Národnom úrade pre oceány a atmosféru (NOAA) na dvoch pozíciách: najprv ako terénna inžinierka na základnom observatóriu Oddelenia globálneho monitorovania NOAA v Barrowe na Aljaške (teraz Utqiaġvik) a potom ako vedúca stanice observatória na Americkej Samoe. 
Kariéra NASA.
Kochová absolvovala program NASA Academy v GSFC v roku 2001. V rokoch 2002 až 2004 pracovala ako elektroinžinierka v Laboratóriu pre astrofyziku vysokých energií v GSFC.
V júni 2013 bola Kochová vybraná NASA ako súčasť skupiny astronautov 21. Výcvik ukončila v júli 2015, vďaka čomu je k dispozícii pre budúce misie. Jej výcvik kandidáta na astronauta zahŕňal vedecké a technické inštruktáže, intenzívnu výučbu systémov Medzinárodnej vesmírnej stanice, výstupy do otvoreného vesmíru, robotiku, fyziologický výcvik, letový výcvik na stroji T-38 a výcvik prežitia vo vode a v divočine.
Kochová 14. marca 2019 odštartovala na Medzinárodnú vesmírnu stanicu na palube Sojuz MS-12 spolu s Alexejom Ovčininom a Nickom Hagueom, aby sa pripojili k posádke Expedície 59/60/61.
Kochová mala 29. marca vykonať svoju prvú EVA; mala to byť prvá čisto ženská prechádzka vesmírom po boku Anne McClainovej, ale problémy s veľkosťou skafandra spôsobili, že ju McClainová preložila na Haguea. 18. októbra Kochová spolu s Jessicou Meirovou vykonala prvý čisto ženský výstup do vesmíru, ktorý bol súčasťou dlhej série modernizácií energetických systémov a fyzikálnych observatórií ISS. Po tomto historickom výstupe Kochová-Meirová nasledovali ďalšie dva ženské tímové výstupy v januári 2020.
Dňa 17. apríla 2019 bola Kochovej misia z dôvodu prerozdelenia v rámci programu vývoja komerčnej posádky predĺžená do februára 2020. Na Zem sa vrátila 6. februára po 328 dňoch, čo je najdlhší samostatný nepretržitý pobyt ženy vo vesmíre, čím prekonala Peggy Whitsonovú s 289 dňami. Navyše, pre astronautku, ktorá je vo vesmíre prvýkrát, sa takáto zmena misie NASA ešte nikdy predtým nestala. Predĺžená misia Kochovej sa využíva na štúdium fyzických, biologických a psychických účinkov dlhodobého cestovania do vesmíru na ženy.
Kochová bola vybraná ako jeden z členov posádky pripravovaného programu NASA Artemis, ktorý sa má uskutočniť v roku 2024. 3. apríla 2023 bola oznámená ako špecialistka misie v posádke Artemis II, ktorá plánuje "prekonať 6 400 míľ za odvrátenou stranou Mesiaca", obletieť Mesiac a vrátiť sa v roku 2024. Pridajú sa k nej astronauti NASA Gregory R. Wiseman, Victor Glover a astronaut Kanadskej vesmírnej agentúry Jeremy Hansen.
Externé odkazy.
https://www.nasa.gov/astronauts/biographies/christina-hammock-koch/biography