Jens Stoltenberg

Jens Stoltenberg (* 16. marec 1959, Oslo, Nórsko) je nórsky ekonóm, politik, bývalý generálny tajomník NATO a predseda Nórskej strany práce. 
Vyštudoval Univerzitu v Oslo, kde spoznal svoju manželku Ingrid Schulerud, ktorá je diplomatka. Majú spolu dve deti. Pochádza z rodiny politikov, jeho otec bol Thorvald Stoltenberg, prominentný nórsky politik a bývalý minister zahraničných vecí; matka Karin Stoltenbergová, ktorá pracovala vo funkcii štátnej tajomníčky na ministerstve obchodu a dopravy a na ministerstve priemyslu. Jeho teta z matkinej strany bola manželka bývalého ministra zahraničných vecí Jørgena Holsta.
V roku 2011 získal () Cenu Nadácie Organizácie spojených národov za globálnu zmenu, ktorou ho ocenili za mimoriadnu snahu o splnenie rozvojových cieľov tisícročia a prínos nových nápadov v riešení globálnych problémov. 
Severoatlantická rada NATO vymenovala v marci 2014 Stoltenberga za nástupcu Andersa Fogha Rasmussena ako 13. generálneho tajomníka NATO a predsedu rady od 1. októbra 2014. Vo funkcii, v ktorej bol 10 rokov, ho v októbri 2024 vystriedal Mark Rutte.
Štúdium.
Jens Stoltenberg navštevoval základnú školu Oslo Waldorf School a vyššiu strednú školu Oslo Cathedral School. Povinnú vojenskú službu absolvoval v tréningovom centre pechoty vo vojenskom tábore Evjemoen v Aust-Agder. Od mladosti bol politicky angažovaný. V roku 1972 sa zapojil do protestov proti americkej vojenskej účasti vo Vietname.
Po službe v armáde sa prihlásil na Univerzitu v Oslo, kde promoval v roku 1987 s titulom cand.oecon z ekonómie. Témou jeho dizertačnej práce bolo () Makroekonomické plánovanie v neistote. Empirická analýza. 
Kariéra.
Od roku 1981, teda od svojich 22 rokov, pracoval na čiastočný úväzok v novinách "Arbeiderbladet". V rokoch 1985 až 1989 bol lídrom Ligy pracujúcej mládeže. V nasledujúcich rokoch bol výkonným riaditeľom Statistics Norway, Nórskej inštitúcie, ktorá vytvára oficiálne štatistiky. V tomto období tiež na čiastočný úväzok vyučoval na univerzite v Oslo a do roku 1992 bol lídrom Labouristickej strany v Oslo. 
Politická kariéra.
Do parlamentu bol prvýkrát zvolený v roku 1993 za Labouristickú stranu vo volebnom obvode Oslo. Od roku 1993 do roku 1996 bol ministrom priemyslu až do odstúpenia premiérky Gro Harlem Brundtlandovej v roku 1997. Ministrom financií sa stal v roku 1996 a bol ním do roku 1997.
Prvýkrát sa stal nórskym premiérom 17. marca 2000, a bol ním do 19. októbra 2001. Druhý krát do funkcie premiéra Nórska nastúpil 17. októbra 2005, keď jeho strana dosiahla vo voľbách výrazný úspech, a bol ním do 16. októbra 2013. 22. júla 2011 krajina zažila útok pravicového radikála Andersa Breivika v hlavnom meste Oslo a na ostrove Utøya, kde zavraždil 69 ľudí v letnom tábore mládežníckej organizácie Nórskej strany práce.
Počas predsedníctva vo vláde zvyšoval výdavky na obranu, čo je dôvod toho, že Nórsko je dnes jeden zo spojencov s najvyššími nákladmi na obranu na obyvateľa. Prispel tiež k transformácii nórskych ozbrojených síl sústredením sa na najmodernejšiu výbavu. Pod jeho vedením vláda nasadila nórskych vojakov do rôznych operácií NATO. 
V roku 2013 bol opäť koaličným kandidátom na premiéra. Koalícií sa však nepodarilo získať väčšinu v parlamente napriek tomu, že Labouristická strana zostala najúspešnejšou v Nórsku. Jens Stoltenberg sa vrátil do parlamentu, kde bol parlamentným lídrom Labouristickej strany a členom Stáleho výboru pre zahraničné veci a obranu. 
V bezpečnostnej politike preferuje zvýšené vojenské výdavky a dialóg.
Environmentalizmus a klimatické zmeny.
Jens Stoltenberg sa počas svojej kariéry zaoberal mnohými environmentálnymi témami. Jeho vláda sa napríklad venovala zachovaniu dažďového pralesa s cieľom viazať oxid uhličitý a znižovať emisie skleníkových plynov, na čo v roku 2007 získala 3 miliardy NOK ročne. Tento návrh podporila aj opozícia a vznikla dlhodobá dohoda na ochranu lesov. 
Považoval zavedenie medzinárodných dohôd o globálnych daniach alebo kvótach za najúčinnejšie prostriedky na zníženie emisií skleníkových plynov. Na konferencii OSN o klimatických zmenách v roku 2009 si návrh o ochrane dažďových pralesov, ktorý predložil s brazílskym prezidentom Luizom Ináciom Lula da Silva získal podporu aj vtedajšieho prezidenta Spojených štátov Baracka Obamu. 
V decembri 2013 bol Organizáciou spojených národov vymenovaný za špeciálneho vyslanca pre klimatické zmeny () spolu s ghanským prezidentom Johnom Kufuorom.
Vakcinácie.
Jens Stoltenberg je obhajca toho, aby boli celosvetovo všetky deti očkované proti infekčným chorobám. Prvý prejav, ktorý predniesol počas svojho druhého funkčného obdobia predsedu vlády bol počas nórskych "farmaceutických dní" v roku 2005 pod názvom "Očkovanie proti chudobe". Od roku 2002 do roku 2005 bol riaditeľom Svetovej aliancie pre vakcíny a imunizáciu (GAVI) a v roku 2005 získal () Cenu za zdravie detí.
Vo svojom novoročnom príhovore 1. januára 2013 povedal o očkovaní detí na celom svete, že je to jeho osobná srdcová záležitosť.
 "Malé pichnutia dávajú miliónom detí dar života. Jednoduché lieky môžu zachrániť ich matky. Skutočnosť, že je možné zachrániť všetky životy týchto matiek a detí, je, podľa mňa zázrakom tejto doby."Medzinárodná iniciatíva GAVI vedená Nórskom, podporovaná Spojeným kráľovstvom a Nadáciou Billa a Melindy Gatesových dostala do roku 2015 za svoju prácu proti detskej úmrtnosti viac než 3,7 miliardy amerických dolárov. Jens Stoltenberg bol jedným z kľúčových ľudí a hnacou silou tejto iniciatívy a zdôraznil, že ide o dôležitý príspevok, ktorý má zachrániť 9 miliónov detí pred smrťou na najbežnejšie detské choroby.
Generálny tajomník NATO.
Dňa 28. marca 2014 Severoatlantická rada NATO vymenovala Jensa Stoltenberga za nástupcu Andersa Fogha Rasmussena, 13. generálneho tajomníka NATO a predsedu rady s účinnosťou od 1. októbra 2014. Nemecká kancelárka Angela Merkelová prevzala iniciatívu a vymenovala Jensa Stoltenberga za generálneho tajomníka, pričom najprv získala podporu v Spojených štátoch, potom v Spojenom kráľovstve a potom vo všetkých ostatných členských štátoch. Jens Stoltenberg bol silným zástancom posilnenej transatlantickej spolupráce. 
Vo februári 2023 sa Stoltenberg vyjadril, že nepožiada o ďalšie predĺženie mandátu a je pripravený ukončiť ho koncom roka. Mandát mu vyprší 30. septembra 2023. Počas jeho funkcie sa zoznam štátov v NATO rozrástol o Čiernu Horu, Severné Macedónsko, Fínsko a Švédsko. 1. októbra 2024 ho vo funkcií nahradil bývalý holandský premiér Mark Rutte.