Teriér Jacka Russella

Teriér Jacka Russella (hovorovo: jack russell, nesprávne Jack Russell teriér; angl. "Jack Russell Terrier") je plemeno psa domáceho uznané vo FCI v skupine nízkonohých teriérov pod číslom 345. Vďaka svojmu atraktívnemu exteriéru a mediálnej podpore dnes patrí medzi tzv. módne plemená. Laici si ho často mýlia s hladkosrstým foxteriérom, prípadne s krížencami (hovorovo nazývanými pouličnou zmesou/-kou či orechmi) teriérov či iných nízkonohých plemien.
Vzhľad.
Teriér Jacka Russella je pes obdĺžnikového rámca s pevnou kostrou a dobrým osvalením. Hrudné končatiny sú rovné, panvové končatiny silné a svalnaté, vzhľadom na plecia vyvážené, pri pohľade zozadu rovnobežné. Pohybuje sa priamo, voľne a čulo. Chvost nesie vzpriamene.
Má plochú lebku pozvoľna sa zužujúcu smerom k silným čeľustiam so zreteľným stopom. Nos musí byť čierny. Čierne oči majú bodrý výraz.
Srsť jacka russella sa vyskytuje v troch variantoch: hladká, drsná a hrubá (tzv. broken). Prevažuje biela farba, ktorá môže byť prerušená čiernymi, hnedými a/alebo trieslovými škvrnami.
Je pre nich príznačný znak na temene hlavy v podobe diamantu – škvrny.
História.
Teriér Jacka Russella má svoj pôvod v Spojenom kráľovstve známom dlhou poľovníckou tradíciou. Pri honoch na líšku sa niekedy stalo, že sa schovala do nory, odkiaľ ju privysoké duriče nemohli kvôli svojej veľkosti vyduriť. Na tento účel sa využívali teriéry správnej veľkosti, plní odvahy vbehnúť do líščej nory, odkiaľ ju štekaním a dorážaním vyhnali. Týmto teriérom sa hovorilo "working terriers", ktoré sa neskôr stali základom pre väčšinu teriérov pochádzajúcich zo Spojeného kráľovstva – aj jacka russella.
Vznik tohto plemena ako ho poznáme dnes začal v 19. storočí a zásluhu na tom má anglický vidiecky farár John Russell, ktorý mal záujem vyšľachtiť poľovného psa. Okolo roku 1818 si zadovážil od miestneho mliekára suku teriéra, ktorú nazval Trump. Išlo zrejme o suku podobnú foxteriérovi. Jedna zo základných požiadaviek na novovznikajúce plemeno bola biela srsť so žltými znakmi. Dnes už sa nedozvieme, ktoré plemená sa presne podieľali na vzniku jacka russela, literatúra však hovorí o greyhoundovi pre dosiahnutie mäkšej srsti, bíglovi pre úpravu uší a bulldog pre upevnenie odvahy. Keďže Russellovi išlo najmä o pracovne upotrebiteľné psy, nikdy ich nevystavoval ani nezapisoval do plemennej knihy napriek tomu, že bol jedným zo zakladateľov Kanel klubu. Plemeno oficiálne uznané v Jack Russel terriér bol uznaný medzinárodnou kynologickou federáciou FCI dňa 25. 10. 2000. Oficiálny štandard FCI je pod číslom 345. Až do tej doby sa nedá hovoriť o čistokrvnom chove.
Nároky.
Bežná starostlivosť nezaberie veľa času, ale jeho výchova nemusí byť pre začiatočníka jednoduchá. Potrebuje pevnú ruku, dostatok pohybu a primeranú zábavu. Preto treba dostatočne uvážiť, či je to vhodný pes pre Vás. Pri nesprávnom výbere ostanú obe strany deprimované. Zamyslieť by sa mali hlavne starší alebo pohodlní ľudia. Najlepšie je mu u aktívnych ľudí ktorí trávia veľa času pohybom najlepšie vonku. Ešte lepšie je jeho prirodzené prostredie – na vidieku u horárov. Ak mu venujete trošku času na výcvik, najlepšie formou odmeny, či už nejakú dobrotu alebo obľúbenú hračku, odvďačí sa vám neskutočnými kúskami, aportovanie je ich vášňou. Je pre nich význačne vysoká aktivita, no na druhej strane ak sa oddychuje, tak dokáže prespať veľa hodín.
Využitie.
Je to poľovný pes, dnes ho už na poľovačkách nevidieť často. Využíva sa ako durič alebo norník. Vďaka medializácii je dnes zväčša chovaný ako spoločník.