burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Free and Open Source Software

Free and Open Source Software (FOSS, F/OSS alebo aj FLOSS - z angl. Free/Libre/Open Source Software) je spoločný názov pre Slobodný softvér (angl. Free Software) a Open-source softvér (softvér s otvoreným zdrojovým kódom), čo sú z hľadiska praktického využitia veľmi podobné produkty. Rozdiely existujú skôr na filozofickej a politickej úrovni. Slobodný softvér je podporovaný neziskovým FSF (založil r. 1984 Richard Stallman), zatiaľ čo open source je zastrešovaný neziskovou OSI (založili r. 1998 Bruce Perens a Eric Raymond).
Mikúš (priezvisko)

Mikúš je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Oreskom (okres Skalica).
Známi nositelia.
Pozri v článku Mikúš.
Mikuš (priezvisko)

Mikuš je rozšírené slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Bratislave, Bánovciach nad Bebravou a v obci Timoradza (okres Bánovce nad Bebravou).
Známi nositelia.
Pozri v článku Mikuš.
Mikušová

Mikušová môže byť:
Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site

Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site je raketová strelnica a kozmodróm patriace pod správu Spojených štátov amerických, ktorý je postavený v súostroví Ralik v Marshallovych ostrovoch.
História a umiestnenie.
Strelnica bola postavená začiatkom šesťdesiatych rokov 20. storočia na niekoľkých ostrovoch, ktoré sú súčasťou atolu Kwajalein v súostroví Ralik v Marshallovych ostrovoch, ktoré sa nachádzajú v Tichom oceáne (Pacifiku).
Tieto ostrovy sa v roku 1990 formálne osamostatnili ako republika pridružená k USA, niekoľko ostrovov si USA prenajali. Strelnica bola neskôr pomenovaná po prezidentovi Ronaldovi Reaganovi, (niekedy sa preto používa označenie Reagan Test Site) a je v správe americkej armády. Tá ju využívala na testy medzikontinentálnych rakiet a protiraketových zbraní.
V roku 2005 tu americká komerčná spoločnosť SpaceX postavila vypúšťaciu rampu a v susedstve montážnu budovu pre svoje nosné rakety. Tým sa strelnica zaradila medzi kozmodrómy.
Vybavenie.
V areáli strelnice sú raketové rampy, ubytovacie zariadenia posádky, monitorovacie a sledovacie stanice systému SSN, sledovacie stanice NASA. V blízkosti je aj letisko.
Využitie pre kozmonautiku.
V roku 2000 zo základne odštartovalo lietadlo Lockheed L-1011 Stargazer, ktoré vyniesolo nosič Pegasus XL. Nasledovali ďalšie Pegasusy so satelitmi. V roku 2006 odtiaľ štartovala nosná raketa Falcon 1. V rokoch 2000 – 2008 zo základne do vesmíru odštartovalo osem rakiet. V roku 2009 odtiaľ odštartuje raketa Falcon-1, ktorá by mala vyniesť na orbitu malajskú družicu Raz akSat.
Kwajalein

Kwajalein je atol, ktorý je dnes súčasťou Marshallovych ostrovov. Tvorí ho 90 ostrovov. Najjužnejšií ostrov Kwajalein je zároveň najväčším (je tu letisko). Poloha atolu je približne 3 800 km juhozápadne od Honolulu. 
Atol bol od prvej svetovej vojny až do druhej polovice druhej svetovej vojny pod japonskou správou ktoré ho, v rozpore s washingtonskou zmluvou, opevnila. V marci 1944 bol atol dobytý Američanmi a rozhodnutím Bezpečnostnej rady OSN zostal pod americkou správou. Počas studenej vojny slúžil ako pokusná strelnica americkej armády. Neboli však na ňom testovali jadrové zbrane, ako napríklad na atoloch Bikini a Eniwetok, aj keď pre takéto akcie poskytoval zázemie. Od 60. rokov 20. storočia je tu zriadená americká raketová strelnica Ronald Reagan Ballistic Missile Defense Test Site. Slúži najmä na testovanie medzikontinentálnych balistických rakiet a protiraketových systémov. Svoje zariadenia tu má aj NASA. 
Atol Kwajalein je aj miestom vesmírneho výskumu. Súkromná spoločnosť SpaceX, od roku 2005 z kozmodrómu na ostrove Omelek vypúšťa svoju nosnú raketu Falcon 1. Iná spoločnosť z atolov od roku 2000 vynáša malé satelity pomocou rakety Pegasus XL, vypúšťané za letu z upraveného lietadla Lockheed L-1011.
Zátopek (priezvisko)

Zátopek je české priezvisko. Ženský variant je Zátopková, na Slovensku sa (v jednom prípade) vyskytuje aj podoba Zátopeková. Najčastejšie je v Moravskoszliezskom kraji, najviac v mestách Frenštát pod Radhoštěm, Ostrava a Kopřivnice. Na Slovensku je najviac rozšírené v Bratislave a Ivanke pri Dunaji.
Známi nositelia.
Pozri v článku Zátopek.
Jiří Novák

Jiří Novák môže byť:
Pungent Stench

Pungent Stench bola death metalová kapela založená na čiernom humore. Kapela pochádzala z Viedne a vznikla v roku 1988. Posledná zostava pozostávala z členov Martin Schirenc/vokály/elektrická gitara, El Gore/basgitara a Alex Wank/bicie. K prvému rozpadu došlo v roku 1995. Členovia kapelu opätovne sformovali v roku 1999. Definitívny rozpad skupiny prišiel v roku 2007 po nahratí posledného štúdiového albumu, ktorý ešte nebol oficiálne vydaný.
Martin Schirenc je takisto frontmanom symfonickej black metalovej skupiny Hollenthon.
Hudobný štýl.
Hoci je kapela Pungent Stench death metalový spolok, kapelu takisto ovplyvnila rocková hudba a blues. Vplyv týchto štýlov je zjavný napr. na skladbách ako „Viva la muerte“, „Madcatmachopsychoromantik“, „Family Man“ a „Got MILF?“. Takisto Schirencov výber gitary (nakoľko často hráva na gitare Fender Telecaster) signalizuje vplyv iných žánrov na tvorbu členov.
Obsah textov.
Obsah textov je viac-menej sexuálne orientovaný a to do oveľa väčšej miery ako u iných death metalových skupín. Tématika zahŕňa znásilnenia, pedofíliu či akrotomofíliu. Obaly albumov tejto tématike náležite zodpovedajú, nakoľko mnohé z nich sú transgresívne a takisto šokujúce. Autor obalov je Joel-Peter Witkin.
Deadred Records

Deadred Records je nezávislé hudobné vydavateľstvo, ktoré sa snaží v duchu filozofie „do–it–yourself” aktívne podporovať slovenskú hudbu v jej prevažne minoritných žánroch. Vydavteľstvo sa zameriava najmä na fúzie hudobných žánrov s vkusnou elektronickou hudbou. Abstraktný hiphop, IDM, melancholická elektronika, ale aj gitarová hudba a acid džez.
Kaliský (priezvisko)

Kaliský je slovenské priezvisko. Najčastejšie je na strednom Slovensku, najviac v Banskej Bystrici. 
Známi nositelia.
Pozri v článku Kaliský.
Phil Hellmuth

Phil Hellmuth, Jr. celým menom Phillip Jerome Hellmuth, Jr. (* 16. júl 1964) je americký profesionálny hráč pokru. Je držiteľom 15 náramkov (víťaz) z World Series of Poker. Prvýkrát tento turnaj vyhral v roku 1989, čím sa v 24 rokoch stal jeho najmladším víťazom (v súčasnosti drží tento rekord Joseph Cada). Je známy pre jeho uštipačné poznámky, temperamentné a arogantné správanie a pre neho má prezývku „Poker Brat“. Je autorom viacerých článkov v magazíne Cardplayer a napísal viacero kníh o pokri.
Neruda (nerast)

Neruda je nekovová nerastná surovina (minerál alebo hornina), ktorá sa používa v priemysle v pôvodnom stave alebo po úprave. Nerudy sa na rozdiel od rúd najčastejšie nepoužívajú na výrobu kovov, všeobecne sú z nich získavané nekovové prvky alebo ich jednoduché zlúčeniny, vyznačujú sa nekovovým vzhľadom. Ide o veľmi heterogénnu skupinu nerastných surovín. Z hľadiska slovenskej legislatívy môžu patriť medzi vyhradené i nevyhradené suroviny.
Označenie "nerudy" je v danom zmysle používané iba v českej, slovenskej a staršej nemeckej a poľskej terminológii. Ruská terminológia síce tiež pozná pojem nerudy, ale radí medzi ne najmä stavebné suroviny. V anglickej literatúre analogický termín, zahŕňajúci rovnaké typy nerastných surovín neexistuje, je veľmi blízky termínu "industrial minerals".
Nerudy nie sú definované tak jednoznačne ako rudné suroviny alebo fosílne palivá. O ich zaradení rozhodujú okrem chemického zloženia aj ich fyzikálne vlastnosti, tzv. kondície. Teda súbor požiadaviek pre jednotlivé odvetvia, ktoré spracovávajú nerudy pre rôzne použitie. Niekedy je ich zaradenie komplikované, napr. bauxit alebo beryl sú často radené k nerudám, napriek tomu, že sú zdrojom kovov – hliníku a berýlia. Podobne i magnezit, ktorý spĺňa všetky kritériá na zaradenie medzi nerudné suroviny a v súčasnosti je používaný na výrobu nehorľavých obkladových materiálov a tehiel možno tiež využiť pri výrobe kovu – horčíka.
Medzi žiadané vlastnosti nerúd patria najmä tvar a veľkosť zŕn, belosť, brilancia, žiaruvzdornosť, inertnosť, lesk, vysoká alebo naopak nízka merná hmotnosť, tvrdosť. Od ich ložísk sa očakáva, že budú mať stabilnú kvalitu suroviny. V súčasnosti tiež možno sledovať trend rastu nárokov na úpravu s cieľom získania kvalitnejších surovín.
Klasifikácia nerudných surovín.
Medzi nerudy sú radené nerastné suroviny rôznych druhov, často veľmi heterogénneho pôvodu a rôzneho ekonomického významu v rôznych druhoch priemyslu. Uvádzané sú rôzne klasifikácie, najčastejšie sa delia na: 
Existujú i klasifikácie na základe pôvodu (magmatické, sedimentárne, zvetrávacie atď.).
Nerudné suroviny Slovenska.
Asi 44% vyhradených ložísk na Slovensku v roku 2003 tvorili ložiská nerudných surovín. Na Slovensku sa ročne vyťaží okolo 10 miliónov ton nerudných surovín a ďalších takmer 14 miliónov ton stavebných surovín. Z hľadiska exportu sú najvýznamnejšie vápence, cementárske suroviny, magnezit, dolomit, bentonit a kamenná soľ.
Neruda

Neruda môže byť:
Neruda (priezvisko)

Neruda je české priezvisko. Najrozšírenejšie je v mestách Praha, Kolín a Brno. Na Slovensku je veľmi zriedkavé.
Známi nositelia.
Pozri v článku Neruda.
Jorgos Mufluzelis

Jorgos Mufluzelis (gr. Γιώργος Μουφλουζέλης - transliterácia Giorgos Mufluzelis, transkripcia Jorgos Mufluzelis; * 1912 - † 1991) bol známy grécky spevák štýlu rembetiko. 
Život.
Narodil sa v Mytilini, na ostrove Lesbos. Vrchol popularity dosiahol hlavne v 30. a 40. rokoch minulého storočia, keď hrával populárne piesne gréckej nižšej vrstvy, rembetiko. Spočiatku žil s prostitútkou, ktorú ako sám povedal miloval, no zomrela. Neskôr sa oženil so ženou z lepšej rodiny, ktorá však od neho odišla. S ňou mal aj syna.
Jeho najznámejšie piesne sú Laou laou to pigaineis, Ego den echo vgalei to scholeio alebo o Psaras mesa sti chora. Zomrel v roku 1991 v atickom meste Galatsi.
Rabaka

Rabaka môže byť:
Zavlažovanie

Zavlažovanie je nahradenie alebo doplnenie dažďových zrážok vodou z iného zdroja na účely pestovania plodín alebo rastlín. Poľnohospodárstvo, ktoré využíva len priame zrážky, sa niekedy označuje ako suché poľnohospodárstvo.
Vodným zdrojom na zavlažovanie môže byť blízke alebo ďaleké jazero, rieka, prameň, studňa alebo snehová pokrývka. V závislosti na vzdialenosti zdroja a množstvo dažďových zrážok môže byť voda vedená priamo na pole, alebo uložená na neskoršie použitie v priehradách alebo cisternách. Prípadné zúžitkovanie miestneho dažďa, ktorý dopadá na strechy budov, alebo na blízke neobhospodarované kopce, a jeho použitie na doplnenie dažďa dopadajúceho priamo na obhospodarované polia, je tiež zavlažovanie.
Rôzne typy zavlažovacích techník sa líšia v tom ako je voda získaná zo zdroja distribuovaná na poliach. Všeobecne je cieľom zásobiť pole rovnomerne vodou tak, aby každá rastlina mala množstvo vody, ktoré potrebuje.
Chula

Chula (iné slovenské názvy: Hula, Hule, Chulské údolie, Hulské údolie; po hebrejsky: עמק החולה - "Emek ha-Chula/Emek ha-Hula/Emek ha-Húláh/Emek ha-Chúláh" - "údolie Chula") je poľnohospodárska oblasť v severnom Izraeli s veľkými zásobami sladkej vody. Je významným stanovišťom pre vtáky migrujúce pozdĺž 
Východoafrickej priekopovej prepadliny medzi Afrikou, Európou a Áziou. Preteká ňou rieka Jordán a leží na úpätí Golanských výšin.
Chula (Hula, Hule, Chulské jazero, Hulské jazero; v Biblii jazero Meróm) je jazero, ktoré spolu s okolitými močiarmi bolo v 50. rokoch 20. storočia vysušené v snahe upraviť životné prostredie pre potreby poľnohospodárstva. Hoci mal tento čin zo začiatku veľký celonárodný prínos pre Izrael, časom začalo byť jasné, že úžitky z premeny „pustiny“ jazera Chula a jeho močiarov boli obmedzené. V niekoľkých minulých rokoch, po takmer 50 rokoch neúspešného zápasu o využitie zdroja odvodneného údolia, nakoniec izraelská vláda uznala, že úspešný vývoj môže nastať len za kompromisnej situácie medzi prírodou a rozvojom. Preto bola časť bývalého jazera a močiarov nedávno opätovne zaplavená v rámci pokusu o zabránenie zhoršovaniu kvality pôdy a obnovenie takmer vyhasnutého ekosystému.
Golanské výšiny

Golanské výšiny (, ) alebo Golany, v minulosti známe aj ako "Sýrske výšiny", je oblasť na severovýchode Izraela medzi štátmi Izrael, Libanon, Jordánsko a Sýria. Izrael získal Golanské výšiny v roku 1967 v Šesťdňovej vojne (a opäť v roku 1973 v Jomkipurskej vojne). Medzinárodné spoločenstvo považuje Golanské výšiny za sýrske územie okupované Izraelom.
Brod

Brod je miesto na rieke alebo potoku dostatočne plytké na to, aby sa tam vodný tok dal prekonať peši, na koni alebo inom zvierati či vozidlom. Často býva pre dopravu stavebne upravené zarovnaním dna, v niektorých prípadoch jeho spevnením drevom, dláždením alebo panelmi.
Brod v miestnych názvoch.
Slovo "brod" sa vyskytuje aj vo veľa miestnych názvov - napríklad Čierny Brod, Kráľov Brod, Krásny Brod na Slovensku; Havlíčkův Brod, Uherský Brod v Česku; v Británii Oxford (doslova Volský Brod) či Stratford; v Nemecku Frankfurt (Franský brod), Schweinfurt (Svinský brod) a podobne.
Hula

Hula alebo Hule môže byť:
Hula môže byť:
Pat O’Brien

Pat O'Brien (* 15. december 1965, Northern Kentucky, Kentucky, USA) je gitarista death metalovej skupiny Cannibal Corpse. Momentálne žije na Floride. Podieľal sa na skladaní náročnejších skladieb pre skupinu Cannibal Corpse, ako napríklad „Hatchet to the Head“, „Systematic Elimination“, „Frantic Disembowelment“ a „Blunt Force Castration“. Figuruje na albumoch "Gallery of Suicide", "Bloodthirst", "Gore Obsessed", "Worm Infested", "The Wretched Spawn", "Kill", "Evisceration Plague", "Torture", "Skeletal Domain" a "Red Before Black".
V 80. rokoch hral kratší čas v death/thrash metalovej skupine Ceremony.
Členom skupiny Cannibal Corpse sa stal v roku 1997 po nahratí albumov "In Memory" a "The Politics of Ecstasy", v kapele Nevermore pôsobil v rokoch 1995 - 1996, kde vystriedal na poste gitaristu Roba Barretta.
Používa gitary značky B.C. Rich, model Jr.V's a príležitostne gitary značky Jackson, model Randy Rhoads, na ozvučenie používa hlavy a kombá firmy Mesa Boogie, EMG gitarové snímače a brnkadlá značky Dunlop. 
Je celoživotným členom amerického združenia National Rifle Association, vlastní kolekciu zbraní.
Obšut

Obšut je priezvisko, vyskytujúce sa na Slovensku. Najčastejšie je v Prešove.
Pašková

Pašková môže byť:
Paška (priezvisko)

Paška je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Zvolenskej Slatine a vo Zvolene.
Známi nositelia.
Pozri v článku Paška.
Paško (priezvisko)

Paško je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Hruštíne (okres Námestovo), Papíne (okres Humenné ) a Martine.
Známi nositelia.
Pozri v článku Paško.
Malachovský (priezvisko)

Malachovský je slovenské priezvisko odvodené od obce Malachov (okres Banská Bystrica). Najčastejšie je v Rakytovciach (okres Banská Bystrica).
Známi nositelia.
Pozri v článku Malachovský.
Pašek (priezvisko)

Pašek je české a slovenské priezvisko. Český ženský variant je Pašková, slovenský väčšinou Pašeková. V Česku je najčastejšie v mestách Praha, Plzeň a Nýřany (okres Plzeň-sever). Na Slovensku je najčastejšie je v Trnave, Dolnom Lopašove (okres Trnava) a Bratislave.
Známi nositelia.
Pozri v článku Pašek.
Bahna (priezvisko)

Bahna je slovenské priezvisko odvodené od slova bahno. Najčastejšie je v Pukanci, Prievidzi a Žiari nad Hronom.
Známi nositelia.
Pozri v článku Bahna.
Bahnová

Bahnová môže byť:
Gioacchino Rossini

Gioacchino Antonio Rossiny (* 29. február 1792, Pesaro – † 13. november, 1868, Paríž) bol taliansky hudobný skladateľ, ktorý sa preslávil svojimi operami. Hudbu študoval na lýceu v Bologni, a mal len 18 rokov, keď mu uviedli v Benátkach jeho prvú jednoaktovú operu "La cambiale di matrimonio". Preslávil sa však až operou Tancredi, uvedenou v roku 1813, ktorá mu priniesla slávu aj v Miláne, Ríme či Neapole. Neskôr sa usadil v Paríži, kde sa stal riaditeľom "Théâtre Italien" a snažil sa o popularizáciu talianskej opery a o podporu mladých skladateľov (podporoval napr. Belliniho).
Bol obdivovateľom viedenského hudobného klasicizmu a diela Mozarta a Haydna silne ovplyvnili jeho opernú tvorbu. Na začiatku svojej kariéry komponoval hlavne komické opery (opera buffa), neskôr komponoval aj vážne opery, ktorej typickým príkladom je opera Wiliam Tell ("Guillaume Tell"). Spolu skomponoval asi 40 opier, z ktorých najznámejšou sa stala komická opera Barbier zo Sevilly ("Il barbiere di Siviglia"). Okrem opier komponoval aj napr. symfónie, kantáty alebo rôzne komorné skladby. V jeho operách sa uplatňoval spevácky štýl "bel canto".
Tvorba.
Rossiniho opery sú postavené na princípe kontrastu. V priebehu každej scény dochádza k prudkým zmenám nálady.
Austronézia

Austronézia môže byť:
Pavlikovský (priezvisko)

Pavlikovský je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Tisovci, Poprade a Ždiari (okres Poprad).
Známi nositelia.
Pozri v článku Pavlikovský.
Zvonice v Belgicku a Francúzsku

Zvonice v Belgicku a Francúzsku je súbor 56 belgických a francúzskych zvoníc zapísaný v roku 1999 pre svoju mimoriadnu architektonickú i historickú hodnotu na zoznam svetového dedičstva UNESCO. Zvonice sú často súčasťou rôznych stavieb, katedrál a pod., ale nemalú časť tvoria samostatne stojace zvonice.
Zoznam kozmonautických článkov/Ť

Tento index bol automaticky vygenerovaný podľa tejto . Obsahuje 2 články. Aby sa nové články zobrazili v tomto indexe, musia byť zaradené aspoň do jednej z vymenovaných kategórii. Nové a upravené kategórie sa zohľadnia pri nasledujúcom generovaní.
ťi.
Ťing Chaj-pchengŤiou-čchüan
Madarský jazdec

Madarský jazdec () je včasne stredoveký skalný reliéf, ktorý sa nachádza južne od mesta Šumen v severnom Bulharsku pri dedine Madara. Zobrazuje viac ako dvadsať metrov veľkého jazdca na koni, ktorý je vytesaný až v sto metrovej výške nad povrchom. Rok vzniku vyobrazenia sa pohybuje medzi rokmi 705 – 810.
V roku 1979 sa Madarský jazdec stal súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Primáš

Primáš je vedúci hudobník, prevažne v hudobných zoskupeniach založených na husľovej interpretácii hudby. Označenie "primáš" poukazuje na toho, kto hrá "prim", teda prvé husle v ľudovej cimbalovej kapele alebo v inom hudobnom súbore.
Známi rumunskí primáši.
Grigoraș Ionică Dinicu
Trácka hrobka v Kazanlăku

Trácka hrobka v Kazanlăku je hrobka v Bulharsku, ktorej vznik sa datuje do helenistickej epochy, pravdepodobne do 4. storočia pred Kr. Nachádza sa tu veľké množstvo nástenných malieb, ktoré až do dnešných čias zostali dobre zachované. Hrobka predstavuje jednu z najdôležitejších pamiatok na bulharskom území. 
V roku 1979 bola zaradená na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Kapelník

Kapelník je vedúca osobnosť hudobnej kapely. Dnes je v klasickej hudbe väčšinou toto označenie zastarané, viac sa používa v súvislosti napr. s dychovkou.
Prírodná rezervácia Srebarna

Prírodná rezervácia Srebarna sa nachádza na severovýchode Bulharska, neďaleko rovnomennej dediny. Na tomto neveľkom chránenom území žije až okolo stovky rôznych druhov vtákov, ktorí sú tiež často chránení. Rezervácia Srebarna tak patrí k najvýznamnejším prírodným pamiatkam celého Bulharska.
V roku 1983 bola zaradená na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Folk rock

Folk rock je hudobný žáner, ktorý je spojením folku a rocku. Tento žáner bol pomenovaný v polovici 60. rokov v Spojenom kráľovstve. Zvuk hudobného prejavu vo folk-rockovej hudbe je založený na harmonickom speve sprevádzanom čistým neskresleným zvukom akustických nástrojov, často využíva zvuk dvanásťstrunovej gitary, príkladom by mohla byť hudobná produkcia skupiny The Byrds, či Georgea Harrisona v rokoch 1964 až 1965. Repertoár folk-rockových hudobníkov pochádzal z folkových hudobných nápadov, veľa raných folkových skladieb bolo ovplyvnených tvorbou folkového klasika akým bol Bob Dylan. Spevák a gitarista a autor väčšiny hitov skupiny The Byrds, Roger McGuinn, dodáva, že k spojeniu folku s rockovou hudbou ho inšpirovala tvorba kapely The Beatles. Hudobný portál Allmusic tiež považuje skladby The Beatles z roku 1964 za spojenie folku s rockovou hudbou.
Koncom 60. rokov začali britské kapely Pentangle a Fairport Convention experimentovať so zosilňovaním folk rockovej hudby využitím elektrických hudobných nástrojov; vznikol tak žáner označovaný ako „electric folk“ (tiež aj „"British folk rock"“). Vo folk rocku je väčší dôraz na folkovej, inštrumentálnej linke, folkovom speváckom prejave, nemá korene v rockovej afroamerickej hudbe, ktorá má svoje korene blues. Folkový základ tohto žánru môže byť ovplyvnený pôvodom interpretov skladieb. Pôvodne šlo o folkovú hudbu anglofónnych krajín, hlavne keltskej, írskej, škótskej hudobnej kultúry skĺbenej s rockom, rozširovanej do ďalších európskych krajín. Hudobná produkcia, ovplyvnená folkovou ľudovou hudbou neeurópskych krajín je často klasifikovaná ako world music.
Okrem folk rockových klasikov ako je Pete Seeger, Bob Dylan, Paul Simon, Cat Stevens, Art Garfunkel, Fleetwood Mac, Jethro Tull, The Byrds, či tvorba ale aj sólové projekty členov skupiny Led Zeppelin, môžeme folk rockové hudobné prvky nájsť v produkcii mnohých zahraničných, ale aj domácich hudobníkov, ktorí sú viac či menej zaraďovaní do iných žánrov. Sú to napríklad Ritchie Blackmore, Roger Waters, T. Rex, či českí Nerez, Čechomor, Fleret, Marsyas, Lenka Filipová, slovenskí: Soňa Horňáková, Peter Nagy, Jana Kirschner, Arzén , kanadskí Neil Young, Leonard Cohen, či Joni Mitchell.
Sounds of the Universe

Sounds of the Universe je dvanásty štúdiový album Depeche Mode. Bol vydaný Mute Records 20. apríla 2009. Producentom bol ako v prípade albumu "Playing the Angel" Ben Hillier.
Pri nahrávaní bol, rovnako ako v prípade predchádzajúceho albumu, kladený dôraz na analógové syntetizátory, čo Dave Gahan komentoval: „Toto je nový Martinov fetiš, pretože všetky tieto vecičky nakúpil na eBay. Už určite kúpil dobrú polovicu všetkých dostupných analógových prístrojov.“
Deluxe box set edition.
Audio: "Sounds of the Universe" plus bonusové skladby v 5.1 surround sound
Prímas (arcibiskup)

Prímas je čestný titul historického charakteru patriaci niektorým arcibiskupom (v Česku napr. pražským, v Poľsku gnieznianskym a v Uhorsku/Maďarsku ostrihomským; na Slovensku nie je prímas menovaný) a s ním spojené čestné a prednostné postavenie medzi arcibiskupmi a biskupmi určitej krajiny (napr. pri liturgickom sprievode), z ktorého však nevyplýva žiadna jurisdikcia.
Kostol Nanebovzatia Panny Márie a svätého Jána Krstiteľa

Kostol Nanebovzatia Panny Márie a svätého Jána Krstiteľa (niekedy tiež chrám Nanebovzatia Panny Márie alebo katedrála Nanebovzatia Panny Marie) je kostol nachádzajúci sa v Kutnej Hore v štvrti Sedlec. Ranogotický kostol prestaval po roku 1700 v štýle barokovej gotiky architekt a staviteľ Jan Blažej Santini-Aichel.
Kostol je súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Dejiny.
Cisterciánsky kláštor pri kostole Nanebovzatia Panny Márie je najstarší kláštor rádu v Česku. Bol založený v roku 1142 mníchmi z bavorských Waldsassen. Samotný kostol vznikol ako súčasť cisterciánskeho kláštora koncom 13. storočia a bol postavený medzi rokmi 1282 – 1320 v gotickom slohu cisterciánskymi staviteľmi. Po vypálení husitmi počas husitských vojen bol poškodený a neskôr rekonštruovaný. V roku 1700 ho prestaval v štýle barokovej gotiky významný český staviteľ Jan Blažej Santini-Aichel (1677 – 1723), ktorý je i autorom prestavby susednej kaplnky Všetkých Svätých, kostnice a väčšej časti dekorácii z kostrových pozostatkov v tejto kaplnke.
Opis.
Kostol Nanebovzatia Panny Márie a svätého Jána Krstiteľa je päťloďová gotická bazilika s priečnou loďou, polygonálnym záverom a vencom kaplniek. Ako aj iné cisterciánske kostoly tej doby nemá veže. Kostol je dlhý, široký a výška klenby je . Prostý a svetlý interiér má barokovú klenbu s freskou J. J. Steinfelse z roku 1717 v krížení. Zariadenie je prevažne barokové. Na severnej stene sú obrazy „Mučenie mníchov husitmi“ a „Zavraždenie sv. Václava“ od M. I. Willmanna z roku 1703, a obraz „14 svätých pomocníkov“ od Petra Brandla z roku 1728. Tiež v Kaplnke českých patrónov a Kaplnke svätej Luitgardy v ochoze (prvá a druhá kaplnka vľavo) sú rezby M. V. Jäckela a obrazy P. Brandla.
V súčasnosti je kostol po rozsiahlej a finančne náročnej rekonštrukcii a jeho interiéry sú prístupné za poplatok.
Kostol v Petäjävesi

Kostol v Petäjävesi bol postavený vo fínskej obci Petäjävesi medzi rokmi 1763 – 1765. Je celý z dreva a je ukážkou škandinávskej architektúry, ale zároveň je postavený pod vplyvom renesancie a nesie i gotické prvky. 
Pre svoju unikátnosť bol v roku 1991 zaradený k svetovému dedičstvu UNESCO.
Svetová digitálna knižnica

Svetová digitálna knižnica (, "WDT") je projekt medzinárodnej neziskovej digitálnej knižnice pod správou UNESCO a Kongresovej knižnice. Oficiálne začala fungovať 21. apríla 2009.
Úlohou knižnice je prezentácia medzinárodného a medzikulturálneho porozumenia a zároveň zväčšovanie množstva a rôznorodosti kultúrneho obsahu spoza hraníc západnej kultúry. Materiály umiestnené na stránkach knižnice sú bezplatné a dostupné v mnohých jazykoch. Medzi nimi sú staré rukopisy, mapy, vzácne knihy, notové záznamy, nahrávky, filmy, fotografie, architektonické skice a iné kultúrne hodnotné materiály.
V deň spustenia knižnica poskytla 1 170 súborov na stránkach v arabskom, čínskom, anglickom, francúzskom, portugalskom, ruskom a španielskom jazyku.
Kláštor Fontenay

Kláštor Fontenay je francúzsky cisterciánsky kláštor neďaleko Montbardu severozápadne od Dijonu.
Kláštor založil v roku 1118 Bernard z Clairvaux. Prvotný konvent pochádzal z materského kláštora Clairvaux v Burgundsku. V 20. storočí bol celý kláštorný areál starostlivo reštaurovaný do svojej pôvodnej stredovekej podoby.
V roku 1981 bol zaradený na zoznam svetového dedičstva UNESCO.
Citroën Visa

Citroën Visa bol automobil vyrábaný francúzskou automobilkou Citroën v rokoch 1978 až 1988. Za 10 rokov produkcie bolo vyrobených 1 254 390 kusov. V roku 1981 prešiel faceliftom, zmodernizoval sa exteriér aj interiér vrátane motorizácií, model sa označuje ako Visa II.
Popis.
Citroën Visa patril vo výrobnom programe značky nad model Citroën LN ako drahšia verzia malého automobilu. Mal výkonnejšie motory a vyššiu výbavu s vyšším komfortom. Jednotlivé modely Special, Club a Super sa líšili poháňacími sústavami a úrovňou výbavy.
Prvé dva poháňal vzduchom chladený plochý dvojvalec s protibežnými piestami, ktorého základom bol motor z typu 2CV. Pre nové použitie bol však významne zrekonštruovaný. Zmenou vŕtania zo 74 na 77 mm sa zväčšil jeho zdvihový objem zo 602 na 652 cm³, kľukový hriadeľ bol uložený na troch ložiskách a nový tvar vačiek umožnil priaznivejší priebeh krútiaceho momentu pri nižších otáčkach. Všetkými zmienenými úpravami a zmenami sa podarilo zvýšiť výkon motora na 26 kW (36 k).
Poháňacia sústava výkonnejšieho typu Super bola celkom odlišná - bol to radový štvorvalec OHC, uložený naprieč nad prednou nápravou a sklonený o 72° vzad. Pri objeme 1124 cm³ dosahoval tento motor výkon 41 kW (57 k) pri otáčkach 6250 1/min.
Ako snáď všetky vozidlá tejto značky, aj Visa mala karosériu zaujímavého štylistického pojatia. Zatiaľ čo jej predná polovica, až na typickú masku chladiča, pripomínala trocha „konkurenčný“ Renault 14, splývajúci zadok nepochybne patril Citroënu a hlavne tvarom blatníkov pripomínal typ GS. Vzhľadom k vonkajším rozmerom vozidla (3690 x 1510 x 1408 mm) bol jeho interiér prekvapivo priestorný a poskytoval dostatok miesta aj pohodlia štyrom dospelým osobám. Zadné sedadlá boli sklopené vpred a umožňovali podľa potreby zväčšiť objem batožinového priestoru, prístupného aj zvonku piatymi dvermi, viac než dvojnásobne.
Motory.
Zážihové
Vznetové
Súťažné verzie
Šport.
V roku 1982 vznikol model Visa Trophéé, ktorý bol registrovaný pre skupinu. B, do obsahu 1300 ccm. V rokoch 1982-1983 bola vyrobená povinná 200 kusová séria Visa Chrono, stroj však iba s náhonom prednej nápravy a nedostatočným výkonom nemal veľký úspech. Vznikol tak model Visa 1000 pistes. V rokoch 1984-1985 vznikla povinná 200 kusová séria Visa Chrono II. Automobil však nezaznamenal žiadne prvenstvo, napriek úpravám skončil na najlepšom šiestom mieste v Rally Monte Carlo v roku 1987. Po zrušení skupiny B. sa presunul podobne ako ostatný do šampionátov Rallycross. Tam však zažiaril až jej starší brat Citroën BX Turbo s pilotom Jean Luc Pailler.
Black Label Society

Black Label Society je americká heavy metalová hudobná skupina, ktorú založil v roku 1998 Zakk Wylde, Phil Ondich (bicie) a Nick "The Evil Twin" Catanese (gitara).
Pavel Kandráč

Doc. JUDr. Pavel Kandráč, CSc. (* 30. september 1941, Prešov) je slovenský právnik, v rokoch 20022012 verejný ochranca práv.
Životopis.
V roku 1966 absolvoval Právnickú fakultu Univerzity Komenského v Bratislave (1986 doc., 1970 JUDr., 1984 CSc.; trestné právo).
Do novembra 1989 bol členom komunistickej strany, od roku 1971 právnik Ústredného výboru Národného frontu Slovenskej socialistickej republiky, do novembra 1989 prvý prodekan Právnickej fakulty UK v Bratislave.
Od 15. mája 1995 do 31. marca 2002 pôsobil ako dekan Právnickej fakulty Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici.
Vo volebnom období 1998 – 2002 bol poslancom Národnej rady SR za HZDS. Dve 5-ročné funkčné obdobia pôsobil vo funkcii verejného ochrancu práv.
Osobný život.
Je ženatý a má jedného syna.
Vata (rozlišovacia stránka)

Vata môže byť:
Prietlač

Prietlač je pretláčanie farby stierkou cez otvorené tlačiace prvky formy. Prakticky sa realizuje ako sieťotlač a taktiež ako rozmnožovacia technika, založená na pretláčaní farby cez otvory, vytvorené v papierovej matrici, mechanicky alebo elektroerozívne. 
Sieťotlač sa používa v rôznych variantoch, ako umelecká sieťotlač – serigrafia, grafická sieťotlač, technická sieťotlač, textilná sieťotlač (filmová tlač) a špeciálna sieťotlač. Grafická sieťotlač ma v polygrafii okrajový význam a považuje sa za doplnkovú techniku. Nosičom tlačiacich i netlačiacich miest formy je sieť z polymérnych alebo kovových vlákien. Šablóna, pokrývajúca netlačiace miesta, sa vytvára ručne, rezaním pomocou plotra a fotochemicky. Preto sa sieťotlač často nazýva i šablónovou tlačou. Prednosťou sieťotlače je jednoduchosť tlačového stroja, jednoduchosť zhotovenia formy, možnosť potláčať rovné i zaoblené povrchy, možnosť potláčať ľubovoľný materiál ľubovoľnou farbou, pričom môžeme získať veľmi hrubé nánosy farby. Sieťotlačové stroje sú dostupné ako jednoduché ručné zariadenia, poloautomaty, ale i vysoko výkonné automaty. Sieťotlač prakticky nemá formátové obmedzenia. Je obzvlášť vhodná pre málo nákladovú tlač. V súčasnosti je sieťotlač asi najrozšírenejšou technikou vôbec, ak berieme do úvahy jej použitie i mimo polygrafického priemyslu.
Swahilská Wikipédia

Swahilská Wikipédia (sw. "Wikipedia ya Kiswahili") je verzia Wikipédie vo swahilčine.
9. apríla 2009 obsahovala 11 000 článkov, bola 82. najväčšou Wikipédiou. Stala sa jednou z troch prvých Wikipédií v nigersko-konžských jazykoch, ktoré prekročili počet 1000 článkov (tento míľnik dosiahla ako prvá), ďalšie dve boli jorubská a somálska.
26. augusta 2006 vyšiel v New York Times článok, kde sa autor zamýšľa nad možnosťami rozvoja Wikipédií v domorodých jazykoch subsaharskej Afriky, vzhľadom na časté používanie angličtiny a francúzštiny medzi vzdelanými obyvateľmi tohto regiónu.
Mladá tvorba

Mladá tvorba bol literárny časopis mladej generácie na Slovensku v rokoch 1956 až 1970, vydávaný Zväzom slovenských spisovateľov. Pôvodne to bol mesačník, od roku 1966 vychádzalo len 10 čísel ročne. Šéfredaktormi boli Milan Ferko (1956-60), Pavel Koyš (1960-61), Miroslav Válek (1962-66), Peter Hrivnák (1966-67) a Ján Buzássy (1967-70). 
Časopis vznikol v roku 1956. Z prispievateľov sa vytvorili viaceré skupiny mladých autorov, napríklad skupina prozaikov nazývaná "generácia 1956" alebo "generácia Mladej tvorby", ďalej tzv. trnavská skupina konkretistov a iné. Vydávanie časopisu musel Zväz slovenských spisovateľov v roku 1970 v rámci tzv. normalizácie zastaviť.
Podkonický (priezvisko)

Podkonický je slovenské priezvisko odvodené od obce Podkonice (okres Banská Bystrica). Najčastejšie je v meste Banská Bystrica.
Známi nositelia.
Pozri v článku Podkonický.
Peter Stamm

Peter Stamm (* 18. január 1963, Weinfelden, Švajčiarsko) je švajčiarsky po nemecky píšuci spisovateľ.
Život.
Peter Stamm sa narodil a vyrastal v meste Weinfelden (kantón Thurgau) ako syn účtovníka. Od roku 1979 do roku 1982 navštevoval obchodnú akadémiu a chvíľu pracoval aj on ako účtovník. Ako dvadsaťročný uverejnil svoj prvý článok v denníku "Thurgauer Tagblatt" a v novembri 1984 sa zúčastnil praktika v redakcii novín "Thurgauer Zeitung". Od roku 1987 študoval na Zürišskej univerzite anglistiku, hospodársku informatiku, psychológiu a psychopatológiu. Počas štúdia pôsobil ako praktikant na rôznych psychiatrických klinikách. 
Na jeseň roku 1990 Stamm štúdium prerušil, aby sa mohol venovať výhradne písaniu. Stammovým prvým uverejneným literárnym dielom sa v spolupráci s rozhlasovou stanicou Radio DRS1 stala v roku 1991 rozhlasová hra "Ich und die anderen".
Koncom roku 1992 sa Stamm rozhodol odcestovať do Spojených štátov amerických, kde zbieral námety, skúsenosti, hľadal inšpiráciu a písal. Od roku 1993 sa zaoberal myšlienkou napísania románu "Agnes", no až roku 1998 nachádza vydavateľa. Tento román vyšiel v roku 2006 aj v slovenskom preklade.
Od roku 1993 sa Stamm venuje aj písaniu satír a reportáží. V roku 1994 mu v satirickom magazíne "Nebelspalter" vyšlo 71 článkov, no v roku 1995 ich už bolo 169. V tomto roku sa Stamm zoznamuje s fotografom Markusom Bühlerom. Z ich spolupráce vzniklo nespočetné množstvo reportáží a v roku 1997 aj prozaické dielo "Gotthard". Na spoločných reportážach pracovali v Anglicku, v Severnom Írsku, Švédsku, Nórsku, Nemecku a Švajčiarsku, na miestach, do ktorých Stamm neskôr situoval niektoré svoje poviedky a romány. 
V roku 1999 vychádza zbierka poviedok "Blitzeis", o dva roky neskôr román "Ungefähre Landschaft" a v roku 2003 ďalšia zbierka poviedok "In fremden Gärten".
Stamm spolu s Brigittou Friesovou vydal v roku 1995 knihu pod názvom "Alles über den Mann" a v roku 2005 s Juttou Bauerovou knihu rozprávok "Warum wir vor der Stadt wohnen".
Popritom naďalej uverejňuje svoje články okrem iných aj v novinách "Neue Zürcher Zeitung", "Tages-Anzeiger", v týždenníku "Weltwoche" a pracuje v redakcii literárneho časopisu "Entwürfe für Literatur".
Pokračuje v písaní rozhlasových hier. Medzi tie známejšie patria: "Die Nacht der Gewohnheiten" (1993), "In Vitro" (1994), "Der letzte Autofahrer" a "Bildnis eines Knaben mit Peitsche" (1995).
Popri poviedkach, románoch, satirách, reportážach a rozhlasových hrách Stamm objavuje čaro aj hier divadelných: "Die Planung des Planes" a "Fremd gehen" (1995), "Après Soleil" (2003), "Der Kuss des Kohaku" a "Die Töchter von Taubenhain" (2004).
V roku 2006 vychádza zatiaľ jeho posledný román "An einem Tag wie diesem" a roku 2008 zbierka poviedok "Wir fliegen".
Jorgos Dalaras

Jorgos Dalaras, (* 29. september 1949, Pireus, Grécko) je grécky spevák. Spieva rôzne druhy gréckej hudby, ako "rembetiko", "laiko", "cifteteli" alebo maloázijské grécke piesne. Okrem toho spieva aj taliansku operu a latino. Je známy spoločným spievaním a duetmi so slávnou gréckou speváčkou Charis Alexiu.
Životopis.
Jeho otec Loukas Daralas, spevák štýlu rembetiko, pochádzal pôvodom z Trikaly v Tesálii, jeho matka bola z Izmiru v dnešnom Turecku. Jeho otec ich kvôli kariére opustil.
Už od šestnástich rokov hrával na gitaru. Vďaka spevákovi Vangelisovi Perpiniadisovi, ktorý bol známy Dalarasovho otca, vydal mladý Dalaras svoje prvé dve piesne maloázijského žánru. Dalaras hrával v rôznych kluboch, kde sa postupne stával viac a viac populárny. Zoznámil sa so známymi gréckymi skladateľmi tej doby, ako Mikis Theodorakis, Manos Loizos, Stavros Kujumtzis a Jorgos Mitsakis, ktorí mu dopomohli k jeho rastúcej kariére. Svoj prvý album vydal vo svojich 20. rokoch a vďaka tomu sa stretol s populárnou speváčkou Marinellou, s ktorou začal spolupracovať. 
Dalarasova popularita rástla hlavne v 70. rokoch, kedy sa stal najpopulárnejším gréckym spevákom. V roku 1970 vydal album s názvom "Na´ tane to 21" (Keby bol rok 1821), kde naspieval piesne štýlu laika od skladateľa Kujumtzisa. Potom, spolu so skladateľom Manosom Loizosom vydal slávne piesne ako "Ach chelidoni mou" (Ach, lastovička moja) alebo "Deka palikaria" (Desať správnych chlapov). Pieseň Deka palikaria bola zložená po páde gréckej diktatúry a Dalaras v nej spieva o slobode; táto pieseň je dnes celosvetovo známa. V roku 1972 vydal viaceré albumy s názvom "Mikra Asia" (Malá Ázia), kde naspieval staré piesne Maloázijských Grékov, ako napríklad piesneň "Sagapo jati ise orea" (Ľúbim ťa, lebo si pekná). Naspieval aj piesne z 20. - 40. rokov, Rembetiko. Tak sa zároveň zaslúžil o propagáciu a uchovanie týchto piesní. Ako sám povedal, "život spevákov rembetika je už mŕtvy, ale ich spomienka ostane naveky". Známa je aj jeho pieseň od Kujumtzisa, "Mi mu thimonis matia mu" (Nehnevaj sa na mňa). 
Dalaras ďalej spolupracoval aj so slávnym skladateľom Mikisom Theodorakisom. V roku 1987 vydal album s názvom "Latin", kde naspieval juhoamerické Latino, potom sa venoval aj talianskej opere, ktorú spieval aj v Amerike. Spoločne s gréckym operným spevákom Mariom Frangulisom naspieval pieseň Andrea Bocelliho, "Con te partiro", ktorej časť bola preložená do gréčtiny. V roku 1988 vydal byzantské cirkevné piesne v albume "Axion esti" (Dôstojné je). 
Dnes patrí Dalaras k najváženejším gréckym osobnostiam a jeho popularita siaha ďaleko za hranice Grécka. Často účinkuje v televízií, usporadúva koncerty a každoročne spieva počas gréckych hudobných slávnostií v aténskom antickom divadle Heroda Attika.
Časostroj (film)

Časostroj alebo Stroj času (angl. "The Time Machine") je vedecko-fantastický dobrodružný film USA z roku 2002 nakrútený na motívy románu britského spisovateľa Herberta Georga Wellsa, ktorý v angličtine vyšiel pod názvom The Time Machine, v slovenčine pod názvom Stroj času. Film nakrútil Simon Wells, pravnuk spomenutého spisovateľa.
Román bol sfilmovaný filmovými spoločnosťami Warnes Bros. Pictures &amp; DremaWorks Pictures. Opisuje príbeh profesora a vynálezcu, ktorého smrť partnerky motivuje vynájsť stroj času, ale pri testovaní stroja sa omylom dostane do blízkej aj veľmi vzdialenej budúcnosti ľudstva.
Astroblaster

Astroblaster je fyzikálna hračka. Je to sústava štyroch guľôčok usporiadaných od najväčšej na spodku po najmenšiu na vrchu, ktoré sú nastrčené na plastovú tyčinku. Ak pustíte Astroblaster z určitej výšky na zem, vrchná najmenšia guľôčka vyletí do približne 15-násobku výšky, z ktorej bol pustený. 
Fyzikálny princíp.
Astroblaster je založený na zákonoch zachovanie energie a hybnosti.
Christus Dominus

Christus Dominus je dekrét o pastorálnej službe biskupov. Je rozdelený do troch kapitol. Je najdôležitejším dekrétom Druhého vatikánskeho koncilu, pretože stanovuje povinnosti a úlohy biskupov v miestnej Cirkvi. Tento dekrét stanovuje nové úlohy biskupa v pastorácii, ktoré majú dočasný aj trvalý charakter. V poslednej časti nabáda k vzájomnej spolupráci medzi biskupmi v štáte, ale aj na medzinárodnej úrovni.
Allancastria cretica

Allancastria cretica je druh palearktického motýľa z čeľade vidlochvostovité ("Papilionidae").
Vyskytuje sa ako endemit na gréckom ostrove Kréta, kde žije v nominálnej rase. Druh ako prvý opísal v roku 1904 rakúsky entomológ Hans Rebel.
Marián Greksa

Marián Greksa (* 11. jún 1959, Bratislava) je slovenský rockový spevák, známy hlavne svojím pôsobením v skupinách Modus a Demikát.
Hudobná kariéra.
Marián Greksa sa narodil v roku 1959, popri základnej škole chodil na hodiny klavíra, ale hra na tento nástroj ho veľmi nenadchla. Počas štúdia na gymnáziu hrával v študentských kapelách Vákuum, Katastrofa, Nervy (spolu s Maťom Ďurindom a Andrejom Šebanom) a Tonic chvíľu na bicie, potom štyri roky na basovú gitaru.
V roku 1981 spolu s gitaristom Andrejom Šebanom založil hardrockovú skupinu Demikát, s ktorou vystupoval dva roky. Pri svojom rozlúčkovom koncerte táto skupina, ktorá nemala vydaný oficiálny hudobný album, iba jeden singel („Puberta Blues“/ „Kráľovstvo krivých zrkadiel“), vypredala bratislavský PKO.
V roku 1983 sa skupina Demikát rozpadla, Marián Greksa skončil štúdium na Právnickej fakulte Univerzity Komenského a dostal príležitosť spievať so skupinou Modus Janka Lehotského, s ktorou nahral albumy "Najlepšie dievčatá" a "Každý niečo hrá". Z Modusu nastúpil na vojenskú službu, po ktorej nahral spolu s Borisom Filanom, Andrejom Šebanom a Pecim Uherčíkom svoj prvý sólový album s názvom "Demikát". Na tomto albume je jeho známy hit „Amerika, Afrika“ a aj skladby, pre ktoré hudbu zložil Jožo Ráž („Ako sa hľadá bubeník“), či Ján Baláž („Maškarné pleso“). Počas Nežnej revolúcie v roku 1989 vyšiel Greksovi jeho druhý sólový album, produkovaný Henrym Tóthom, s názvom "Amnestia v blázinci".
Začiatkom 90. rokov si Marián Greksa zarábal hraním po baroch, neskôr aj ako diskdžokej v zahraničí (Rakúsko, Nemecko, Švajčiarsko, Kanárske ostrovy). V roku 1995 vyšiel skupine Demikát album "Grejtst Hic". V tomto období došlo ku krátkemu comebacku tejto kapely, po skončení ktorého vzniklo zoskupenie Grexa, v ktorom striedavo hrali: Emil Frátrik (bicie), Mišo Kovalčík (gitara), Henry Tóth (basgitara), neskôr aj David Onvualu, Vadim Bušovský, Boris Brna a Atila Béreš.
Marián Greksa účinkoval v muzikáloch "Krysař", "Hamle"t a "Kleopatra". Popri divadle hráva v kluboch a na firemných večierkoch spolu s hudobnými zoskupeniami ako je Grexabat (v roku 2006 jedna z predskupín koncertu Deep Purple), či akustické duo Psycho 3P s Mišom Kovalčíkom a violončelistom, ktoré hrá coververzie známych hitov od Boba Marleyho cez The Beatles až po Metallicu.
Osobný život.
Marián Greksa je druhýkrát ženatý a má dvoch synov a z druhého zväzku dcéru. Je športovo založený, jeho obľúbenou aktivitou je inline korčuľovanie na čunovskej hrádzi a vodné športy.
Jeho otec, PhDr. Viliam Greksa, bol riaditeľom Gymnázia Ladislava Sáru.
Monte Perdido

Monte Perdido (špan.) alebo Mont Perdu (fr.; doslova v oboch jazykoch "Stratený vrch") je tretí najvyšší vrch Pyrenejí. Rozkladá sa na francúzskom aj španielskom území. Vrch je známy vďaka množstvu najrôznejších prírodných úkazov, ktoré sa na ňom nachádzajú – od jedinečných kaňonov až po veľké množstvo rôznych druhov rastlín. 
Od roku 1997 je zapísaný na zozname svetového dedičstva UNESCO.
Skalné kresby vo Valcamonice

Skalné kresby vo Valcamonice je asi 350 000 skalných kresieb v údolí Valcamonica v Lombardii v severnom Taliansku, ktorého veľká časť patrí do provincie Brescia. Najstaršie maľby vznikli v období okolo 6 000 pred Kr., ďalšie vznikali postupne až do obdobia 100 po Kr. Od 50. rokov 20. storočia sa uskutočňuje ich postupná klasifikácia, opis a následné zaznamenávanie.
Od roku 1979 je celý súbor kresieb súčasťou svetového kultúrneho dedičstva UNESCO.
Castel del Monte (hrad)

Castel del Monte je hrad v Apúlii v juhovýchodnom Taliansku. Jeho začiatky siahajú do 13. storočia, kedy ho dal postaviť cisár Fridrich II. Hohenstaufský.
Od roku 1996 je súčasťou svetového dedičstva UNESCO.
Baranka (priezvisko)

Baranka je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Dubnici nad Váhom a v obci Trebichava (okres Topoľčany).
Známi nositelia.
Pozri v článku Baranka.
Sasi

Sasi (staršie: "Sasovia"; jednotné číslo: Sas) môžu byť:
Sasi môže byť aj:
Smrek

Smrek môže byť:
Smrek (priezvisko)

Smrek je slovenské priezvisko odvodené od rovnomenného stromu. Najčastejšie je v Novej Ľubovni (okres Stará Ľubovňa), Lipanoch (okres Sabinov) a v Starej Ľubovni.
Známi nositelia.
Pozri v článku Smrek.
Matiaško (priezvisko)

Matiaško je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v okrese Prievidza, najviac v obci Malá Čausa, Handlovej a Prievidzi.
Známi nositelia.
Pozri v článku Matiaško.
Habšuda (priezvisko)

Habšuda je slovenské priezvisko. Najčastejšie je v Trenčianskom kraji, najviac v Dubnici nad Váhom.
Známi nositelia.
Pozri v článku Habšuda.
Marianna Jánošíková-Machalová

Marianna Jánošíková-Machalová (* 1972, Michalovce) je slovenská sochárka, ktorá vytvára hlinené sochy a reliéfy. S touto umeleckou činnosťou začala v období, keď definitívne stratila zrak v dôsledku vážneho ochorenia. Ako sama hovorí: "„Zistila som, že strata zraku ma napodiv v tejto činnosti neobmedzuje, skôr naopak - detaily dokážem vnímať citlivejšie a presnejšie ako vidiaci človek.“" 
Zo začiatku modelovala vo svojich predstavách seba, neskôr sa snažila stvárniť nejaký zážitok alebo pocit. V súčasnosti v jej tvorbe prevláda motív ženskej postavy vkomponovanej do prírody s kvetmi či stromami. Snaží sa vystihnúť podstatu pohybu, gesta... V roku 2001 jej časopis Slovenka udelil titul Žena roka. Absolvovala kurz arteterapie a vo svojej dielni vedie krúžok keramiky pre deti. Žije vo Valašskom Meziříčí.
Pavol Kozma

Pavol Kozma (* 20. december 1956, Bratislava) je slovenský džezový bubeník. V roku 1972 sa stal spoluzakladateľom jazz-rockovej skupiny Fermáta. V roku 1974 sa stal členom Prúdov Pavla Hammela a od roku 1976 spolupracoval s Gabom Jonášom a jeho skupinou Sagittarius. V roku 1978 sa stal členom Collegium Musicum a v roku 1979 spolupracuoval s Ladislavom Gerhardtom. Začiatkom osemdesiatych rokov sa stáva členom skupiny Jazz Q a zároveň zakladá svoj vlastný projekt Espirit, zameraný na fusion. V roku 1981 pôsobil na významnom slovenskom albume "Bolo nás jedenásť" (Lastica, Satinský, Filip). V roku 1986 pôsobil v rockovej skupine Avion spolu s Paľom Haberom, Ferom Griglákom, Petrom Peterajom a Martinom Matyášom. V rokoch 1987 až 1992 absolvoval Berklee College of Music v Bostone, odbor kompozícia. V roku 1990 založil Boston Drivers a v roku 1991 spolupracoval s poľskou speváčkou Grazynou Auguscik. V roku 1992 opäť vystupuje na Bratislavských jazzových dňoch so skupinou Espirit. V súčasnosti pôsobí v Amerike (Newport), kde hráva s jazzovým triom.
Peter Szapu

Peter Szapu je profesionálny hráč na bicie nástroje, známy ako člen skupín Fermáta a Collegium Musicum. V súčasnosti pôsobí ako štúdiový hráč pre interpretov rôznych žánrov. 
Hraním sa živil najmä v zahraničí (Nórsko, Nemecko, USA a celá Škandinávia). Peter Szapu hral s hudobníkmi ako Peter Lipa &amp; skupina Hej (turné v bývalej Juhoslávii - rok 1978), Vadim Bušovský, Caroline Hitland, Dušan Hlaváček (turné - bývalý Sovietsky zväz - v rokoch 1985 - 1985) , Erich Boboš Procházka, Vlado Valovič (1986), Adriena Bartošová, Henry Tóth alebo Marián Greksa. Spolupracoval so skupinami Fermáta, Collegium Musicum, Hej (účinkoval tu aj Peter Lipa), Pavol Hammel &amp; Prúdy, Modus (posledná zostava do roku 1989), Krokoband, The Brothers Band, Aftertee session so Stanislavom Počajim a mnoho ďalších formácií. Pôsobil tiež v orchestri VV System (v roku 1986, neskôr Orchester Gustáva Broma / Gustav Brom). 
V deväťdesiatych rokoch (1994-1998) hral Peter Szapu s Jurajom "Žožom" Čiernym na lodiach v Baltickom mori (Fínsko a Švédsko). V roku 2001 až 2005 bol členom divadelnej kapely (účinkovanie v muzikáli "Mníšky milionárky"). V rokoch 2004 až 2006 pravidelne hrával "Jazzové štvrtky" v pube "U zeleného stromu" v rôznych zostavách (zahral si hudobníkmi ako Stanislav Herko, Ľubomír Šrámek, Martin Ďurdina). Popritom hrával v rôznych kluboch s hudobníkmi ako Lubomír Tamáškovič, Juraj Kalász, Hanka Gregušová, Boris Čellár, Richard Šimurka, Erik Rothenstein, Michal Ragač a ďalšími. Od roku 2006 hráva na zaoceánskych lodiach v Karibiku. K najnovším projektom Petra Szapu patrí spolupráca so skupinami Gattch, Boky Citom a Aftertee Session (so Stanislavom Počajim, tiež s hudobníkmi ako Jozef Brisuda, Šaňo Dányi, Pavol Ruček a hosťujúcimi hudobníkmi ako Nikolaj Nikitin, Peter Bereza, Ruggero Robin). 
Na začiatku svojej hudobnej kariéry používal bicie Amati, neskôr používal bicie Tama a Yamaha. V súčasnosti používa bicie značky Sonor.