Bitka pri Holíči

Bitka pri Holíči bola vojnovým stretom medzi českým vojskom českého kráľa Jána Luxemburského a vojskom uhorského magnáta Matúša Čáka Trenčianskeho. Odohrala sa 12. júla 1315 v okolí vodného hradu Holíč pri rovnomennom meste, na historickej hranici Moravy a Horného Uhorska (neskoršieho Slovenska). Výsledok je interpretovaný na jednej strane ako odrazenie výpravy Jána Luxemburského, ktorý sa po bitke stiahol, na druhej strane ako porážka Čákových vojsk, čo okrem iného viedlo k zabráneniu jeho ďalším výpadom do Českého kráľovstva a k upevneniu pozície čerstvo panujúceho Jána Luxemburského v doznievajúcom politickom chaose po konci vlády Přemyslovcov.
Predohra.
Po turbulentných štyroch rokoch, ktoré uplynuli od zavraždenia posledného přemyslovského kráľa Václava III. roku 1306, nastúpil s podporou svojho otca Henricha VII. Luxemburského na český trón iba štrnásťročný Ján, ktorý poňal za manželku Václavovu sestru Elišku. Hneď v úvode svojej vlády sa pokúšal upevniť moc v krajine, čelil však sporom s domácou šľachtou, ktorá ho vnímala ako cudzinca neznalého českých pomerov. 
Po smrti otca roku 1313 nezdedil Ján titul rímskeho kráľa, podmienkou pre zvolenie bolo totiž osemnásť rokov veku. Keď Ján videl, že šanca na zvolenie má skôr rakúsky vojvoda Fridrich I., čo bolo nebezpečné pre české kráľovstvo (na český trón si nárokoval rakúsky vojvoda Henrich Korutánsky na základe dedičského práva po českom kráľovi Rudolfovi Habsburskom), započal kampaň, na konci ktorej bol novým rímskym kráľom zvolený Ľudovít IV. Bavorský, od ktorého potom získal pre české kráľovstvo množstvo významných ústupkov. Situáciu mu neuľahčila ani Eliška Přemyslovna, ktorá sa snažila obnoviť vládu v duchu Přemyslovcov, čo v tom čase bolo úplne nereálne.
Neúspech pri získaní ríšskej koruny viedol Fridricha I. k jeho spojeniu s hornouhorským šľachticom Matúšom Čákom Trenčianskym. Ten obratnou diplomatickou i vojenskou politikou dosiahol od roku 1304 pozíciu takmer neobmedzeného vládcu Horného Uhorska, kde mu pôvodné právomoci udelil ešte Václav III., v tom čase pôsobiaci ako uhorský kráľ (Ladislav V.). Na Trenčianskom hrade zriadil Matúš vlastný dvor na spôsob kráľovského a naďalej si počínal ako samostatný panovník. V súčinnosti s Fridrichom potom roku 1314 začal ťaženie na Moravu s cieľom Jána Luxemburského napadnúť a prípadne získať pod svoju kontrolu ďalšie územie. Vypálil napríklad hrad Brumov. Kráľ Ján po správach o Čákovom postupe zhromaždil v Prahe vojsko o sile 1500 mužov a 21. mája 1315 s ním vytiahol na Moravu k obrane kráľovstva.
Bitka.
Po rýchlom dobytí Matúšom Čákom ovládaného hradu Veselí české kráľovské vojsko obľahlo v júli 1315 vodný hrad Holíč pri rieke Morave, ktorý Matúš Čák kontroloval od začiatku 14. storočia.
Hrad odolával obliehaniu, údajné pokusy o podkopanie hradieb odrazili obrancovia zaplavením podkopov. Medzitým dorazilo Matúšovo vojsko a 12. júla zaútočilo na Čechov. Prekvapené kráľovské jednotky sa spočiatku dali na ústup. Najmä vďaka Jindřichovi z Lipé sa však podarilo českému vojsku prejsť do protiútoku a Matúšovo vojsko v poli poraziť.
Zbraslavská kronika uvádza, že v bitke malo padnúť na 150 uhorských vojakov a jediný český zbrojnoš, jedná sa však pravdepodobne o skreslené údaje.
Dohra.
Víťazstvo v bitke je pripisované Jánovi Luxemburskému, ten však v konečnom dôsledku od Holíča ustúpil 25. júla do Brna, lebo vojská jeho spojenca uhorského kráľa Karola Róberta nedorazili, ale tie medzitým obliehali a dobyli Matúšom držaný Vyšehrad. V roku 1317 Matúš dobyl Nitru a vypálil hrad aj s katedrálou a jeho spory s Karolom Róbertom trvali až do Matúšovej smrti. Bitka znamenala upevnenie pozície Jána Luxemburskéhoj v českých zemiach, ako aj vytlačenie Matúša Čáka ako spojenca Fridricha I. z Moravy. Matúš Čák sa so svojim vojskom už o výpad na Moravu nepokúsil. Hrad Holíč však v jeho držbe zostal až do jeho smrti roku 1321.
Boje Jána a Ľudovíta IV. s Fridrichom skončili až po rozhodujúcej bitke pri Mühldorfe 28. septembra 1322, v ktorej bol Fridrich zajatý. Po trojročnom väznení potom obaja sokovia uzavreli zmluvu, na základe ktorej bol Ľudovít uznaný rímsko-nemeckým kráľom a Fridrich bol prepustený.
Bitka v dobových prameňoch.
Bitka nie je zachytená v dobových uhorských kronikách (Obrázková kronika, Dubnická kronika, Kronika Jána z Turca, atď.), naopak existujú pomerne bohaté záznamy v českých kronikách. 
Samostatná "Česká veršovaná skladba o Matúšovi Trenčianskom" vznikla krátko po roku 1315 po bitke pri Holíči. Býva uvádzaná aj ako doplnok Dalimilovej kroniky.