burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Ján Michal Klement

Ján Michal Klement (* 7. jún 1669, Banská Bystrica - † 18. apríl 1720, Berlín) bol diplomat.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a na univerzite vo Frankfurte nad Odrou. Pôsobil v Nemecku a v Poľsku, 1707 vstúpil do služ. Františka II. Rákociho ako jeho komorník, neskôr diplomat. Roku 1708 vyslanec v Prusku, 1709 v Holandsku a vo Veľkej Británii, od 1710 rezident v Holandsku. Neskôr vstúpil do služieb Habsburgovcov, kt. po vydaní materiálov o Rákocim stratili oňho záujem. Po vymyslených intrigách o vražde pruského kráľa, ho v Berlíne postavili pred súd a popravili. V 19. stor. vyšli tlačou dokumenty, ktoré odovzdal Habsburgovcom.
Fedor Klimáček

Fedor Klimáček (* 26. február 1913, Ružomberok – † 1. október 1975, Banská Bystrica) bol maliar, grafik, ilustrátor a pedagóg.
Životopis.
Gymnázium absolvoval v Liptovskom Mikuláši, vysokoškolské štúdium začal na Akademie výtvarných umění (AVU) v Prahe, po roku prešiel na Prírodovedeckú fakultu Karlovej univerzity, kde študoval kreslenie a zemepis. V roku 1937 absolvoval Vysokú školu architektúry a pozemného staviteľstva pri ČVUT v Prahe. Vyučoval kreslenie na stredných školách, 1957-1964 na Pedagogickom inštitúte v Martine. Od roku 1964 bol vedúcim katedry výtvarnej výchovy na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici. V roku 1964 získal titul doc., v roku 1969 prof. 
Spočiatku maľoval krajinárske a žánrové motívy z pracovného a mestského prostredia, postupne prevažovala kresba. Ilustroval knihy pre mládež a učebnice. Kresbami prispieval do detských časopisov (Ohník, Zornička, Včielka a i.).
Andrej Kliman

Andrej Kliman (* 24. jún 1902, Hliník nad Hronom – † 30. december 1980, Žiar nad Hronom) bol rímskokatolícky kňaz, historik, náboženský spisovateľ. Pseudonym: Hliničan
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Ostrihome, 1919 – 1921 v Banskej Bystrici. Roku 1925 kaplán v Žarnovici, pôsobil v Handlovej, Martine, 1947 – 1950 v Brezne, súčasne prof. gymnázia, 1950 – 1952 v Bacúchu. Od roku 1960 žil v Hliníku nad Hronom. Autor učebníc náboženstva a náboženskej literatúry. Prispieval do časopisov: Duchovný pastier, Náš priateľ, Kultúra, Pútnik svätovojtešský, Katolícke noviny. Regionálny historik, biografista slovenských osobností, zberateľ folklóru.
Jozef Kliment

Prof. Ing. Dr. h. c.  Jozef Kliment DrSc. (* 3. júl 1928, Čierny Balog – † 30. jún 2007) bol slovenský poľnohospodársky odborník.
Životopis.
Po absolvovaní štúdií (1952) na Vysokej škole poľnohospodárskeho a lesného inžinierstva v Košiciach, 19521955 vedúci odd. Povereníctva poľnohospodárstva v Bratislave. V rokoch 19551960 pracovník Správy štátnych plemenárskych staníc v Bratislave. Následne v rokoch 19601961 vedúci odboru živočíšnej výroby SNR. Od roku 1961 pedagóg na VŠP v Nitre (1976 prof.). Zaoberal sa hlavne plemenárstvom, selekciou a biológiou hospodárskych zvierat.
Július Klimko

Ing. Július Klimko (* 12. apríl 1871, Ružomberok† 15. marec 1964, Prešov) bol lesný inžinier a politik HSĽS v období medzivojnového Česko-Slovenska.
Životopis.
Jeho otec bol Jozef Klimko a matka Veronika rod. Opršalová. Študoval na gymnáziu v Ružomberku a v rokoch 1885-89 v Banskej Bystrici. Neskôr študoval lesné inžinierstvo na Vysokej škole technickej v Budapešti. Inžinier štátnych lesov v Sedmohradsku, lesný radca v Liptovskom Mikuláši, po 1918 riaditeľ štátnych lesov v Solivare a statkár v Šariši. Prispieval do Slovenskej pravdy, Slováka. V medzivojnovom období podporoval Vojtecha Tuku a jeho plány na autonómiu Slovenska v rámci obnoveného Uhorska.
Vo voľbách do Národného zhromaždenia republiky Československej v roku 1920 bol zvolený do hornej komory parlamentu. Kandidoval za Slovenskú ľudovú stranu (neskôr Hlinkovu slovenskú ľudovú stranu) v X. volebnom kraji (Prešov). V senáte zasadal v dopravnom, ústavnoprávnom a zahraničnom výbore. V priebehu volebného obdobia spolu so svojimi kolegami vystúpil zo spoločného poslaneckého klubu ČSL - SĽS a stal sa členom klubu senátorov Slovenskej ľudovej strany. Do senátu bol zvolený aj v parlamentných voľbách v roku 1925. Opäť kandidoval za Hlinkovu slovenskú ľudovú stranu v X. volenom kraji (Prešov). V tomto volebnom období zasadal v imunitnom, národohospodárskom, stálom a v ústavnoprávnom výbore senátu. Po Tukovom odsúdení v roku 1929 politicky významnejšie nevystupoval. V nasledujúcich parlamentných voľbách už nekandidoval a vrátil sa k svojej pôvodnej lesníckej profesii.
V obecných voľbách v Prešove v roku 1932 kandidoval do mestského zastupiteľstva na kandidátnej listine Združenia katolíkov. Išlo prakticky o druhú ľudácku kandidátku v meste, avšak mala pomerne blízko aj k maďarskej Krajinskej kresťansko-socialistickej strane.
Do januára 1938 pôsobil ako vrchný lesný radca lesnej správy v Prešove, kedy bol preložený do trvalej výslužby.
Po vzniku "Zväzu slovenských drevopriemyselníkov, drevoobchodníkov a drevomajiteľov" v novembri 1938 bol zvolený za jeho I. podpredsedu. Zakladal a viedol aj pobočku Slovenskej ovocinárskej spoločnosti v Prešove. V roku 1941 sa ešte spomína ako člen dozornej rady firmy Cukrovar Trebišov, úč. spol. v Trebišove.
Florián Klimkovič

Florián Klimkovič (* 3. máj 1756, Smolník † 15. marec 1826, Staré Hory) bol slovenský maliar.
Životopis.
Úradník mincovne v Smolníku. Maliar oltárnych obrazov, zátišia, z ktorých poznáme empírový akvarel "Ruže v košíku" (začiatok 19. storočia). Prvý maliar z rodiny, v ktorej sa venovali maliarstvu 3 generácie.
Je po ňom pomenovaná Klimkovičova ulica v Bratislave-Dúbravke.
Zoltán Klimo

Zoltán Klimo (* 23. december 1905, Banská Bystrica – † 19. január 1974, Košice) bol slovenský psychiater a univerzitný profesor. Nositeľ Radu práce.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, neskôr v rokoch 19241930 medicínu na Lekárskej fakulte Karlovej univerzity v Prahe. Roku 1930 dosiahol titul MUDr., 1946 doc. a 1967 univerzitný profesor. V rokoch 19301936 pracoval ako asistent na psychiatrickej klinike v Prahe. Neskôr, v rokoch 19361938 ako pracovník neuropsychiatrickej kliniky v Bratislave. V rokoch 19381945 bol prednostom nemocnice v Martine. V rokoch 19461948 bol prednostom neuropsychiatrického oddelenia Štátnej nemocnice v Košiciach. V období rokov 19481972 pracoval ako prednosta psychiatrickej kliniky a vedúci katedry psychiatrie na Lekárskej fakulte Univerzity Pavla Jozefa Šafárika v Košiciach. Počas Slovenského národného povstania bol vedúci neuropsychologického oddelenia v Banskej Bystrici. Zameriaval sa na problémy diagnostiky a terapie nervových chorôb a na protialkoholickú liečbu. Vypracoval novú koncepciu liečby delirium tremens.
Mária Klimová

Mária Klimová (rod. Hlavajová) (* 9. jún 1908, Martin – † 2. február 1954, Košice) bola pedagogička a prekladateľka.
Životopis.
Základnú a strednú školu navštevovala v Martine, čes. a nem. jazyk študovala na Filozofickej fak. KU Prahe. V roku19361939 prof. Obchodnej akadémie v Martine, 19391940 konzervatória, od 1940 prekladateľka v Bratislave. V prekladoch sa zameriavala najmä na ruskú literatúru, z ktorej preložila viac základných diel (najmä L.N. Tolstého a M. Gorkého), v ktorých vystihla atmosféfu originálu vhodne volenými jazykovými a štylistickými prostriedkami.
Janka Klincková

Doc. PhDr. Janka Klincková PhD. (rod. Šúrová) (* 13. október 1949, Poltár) je slovenská jazykovedkyňa a vysokoškolská pedagogička. V rokoch 2005-2007 bola dekankou Filozofickej fakulty UMB v Banskej Bystrici.
Životopis.
V rokoch 1967-1973 absolvovala štúdium na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského v Bratislave, odbor slovenský jazyk - nemecký jazyk, 1980 PhDr., 1988 CSc., 1996 doc. Pôsobila na Pedagogickej fakulte v Banskej Bystrici (1973-1992) a na Fakulte humanitných a prírodných vied (1992-1995). Od roku 1995 je doc. na Katedre slovenského jazyka a literatúry FHV UMB v Banskej Bystrici. 
Od roku 2001 vykonáva funkciu podpredsedníčky Klubu dekanov v SR. Od roku 2000 je členkou Vedeckej rady Filozofickej fak. PU v Prešove a členkou Vedeckej rady Filozofickej fak. OU v Ostrave. Je členkou Slovenskej jazykovednej spoločnosti SAV v Bratislave, Vedeckej rady ŠPÚ v Bratislave a i. Publikovala štúdie v odborných časopisoch a zborníkoch doma i v zahraničí, recenzie a oponentské posudky, odborné články a pripravila rozhlasové relácie.
Peter Klinec

Peter Klinec (* 18. máj 1952, Podbrezová) je slovenský knihovník.
Životopis.
V roku 1970-1975 absolvoval štúdium na Katedre knihovedy a vedeckých informácií Filozofickej fakulty Univerzity Komenského v Bratislave. Pôsobil ako asistent na Katedre knihovedy a vedeckých informácií FiF UK v Bratislave (1975-1978), na odbore kultúry Okresného národného výboru v Banskej Bystrici (1979). Od roku 1980 bol riaditeľom Okresnej knižnice, resp. Verejnej knižnice Mikuláša Kováča v Banskej Bystrici (VKMK). V roku 1991-1999 sa zúčastnil na konferenciách a seminároch IFLA, UNESCO a Rady Európy vo viacerých európskych krajinách a v USA. V rokoch 1989-1997 člen Stáleho výboru sekcie verejných knižníc IFLA (International Federation of Library Associations and Institutions) - dve funkčné obdobia zastupoval Slovensko, 1998-2000 člen komisie Ministerstva kultúry SR na prípravu knižničného zákona. Od roku 1999 je členom Spolku slovenských knihovníkov, viac volebných období bol členom predstavenstva, v roku 1999 sa stal člen Ústrednej knižničnej rady SR pri MK SR. V domácej i zahraničnej odbornej tlači publikoval články a štúdie z oblasti organizácie a riadenia verejných knižníc, reformy verejnej správy a knižníc a o činnosti zahraničných verejných knižníc. Iniciátor budovania systému verejných knižníc v regióne, automatizácie a elektronizácie knižničných procesov a služieb vo VKMK.
Rudolf Kloska

Rudolf Kloska (* 27. august 1877, Horné Hámre – † 22. jún 1964, Banská Bystrica) bol slovenský maliar.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Štiavnici, neskôr od roku 1901 na umelecko-priemyselnej škole v Budapešti. Pracovník stavebnej kancelárie v Hronci. Maľoval najmä krajiny a zátišia: v krajinárstve sa inšpiroval prírodou okolia Brezna, vyznačoval sa realistickým až naturalistickým podaním námetov a detailným vypracovaním motívov. Jeho obrazy sú iba v súkromnom majetku, predovšetkým v okolí Brezna.
Ján Klubert

Ján Klubert (* 19. december 1927, Udavské – † 6. september 1994, Slovensko) bol slovenský banský inžinier a geológ.
Životopis.
Narodil sa 19. decembra 1927 v Udavskom. V Banskej Bystrici založil a viedol odbornú skupinu na vyhľadávanie zásob hnedého uhlia a lignitu. Od konca 70. rokov do roku 1988 pôsobil ako vedúci geologických skupín pri vyhľadávaní a overovaní rúd v ložiskách Štiavnických vrchov. Bol autorom záverečných správ a výpočtov zásob.
Ján Kluch

Ján Kluch (* 9. jún 1852, Kláštor pod Znievom – † 1918, Viedeň) bol slovenský historik a knihovník.
Životopis.
Jeho otec bol Juraj Kluch a matka Zuzana rod. Fragorová. Študoval na gymnáziu v Egri a v Banskej Bystrici, teológiu na seminári v Banskej Bystrici, 1873-74 históriu na univerzite v Budapešti, 18741877 vo Viedni. Od 1879 praktikant Dvorskej knižnice vo Viedni, od 1895 tamojší skriptor, neskôr kustód. Autor štúdií o starých tlačiach a rukopisov v zbierkach viedenskej Dvorskej knižnice.
Daniel Matej Kmeť

Daniel Matej Kmeť (Kmeth) (* 15. január 1783, Brezno – † 20. jún 1825, Košice) bol astronóm a vysokoškolský pedagóg.
Životopis.
V roku 1799 vstúpil v Trenčíne do rádu piaristov. Ľudovú školu navštevoval v Brezne, v Podolínci a v Trenčíne. V rokoch 1805 – 1807 študoval filozofiu vo Váci, v období 1807 – 1809 teológiu v Nitre a v rokoch 1810 – 1812 astronómiu na univerzite v Pešti. V roku 1807 získal titul PhDr. Pôsobil ako učiteľ. V období 1812 – 1823 bol asistentom na univerzitnom astronomickom ústave v Budíne. Od roku 1823 pôsobil ako učiteľ matematiky a vierouky na Kráľovskej akadémii v Košiciach. Zariaďoval univerzitnú hvezdáreň na vrchu Gellért v Budíne (1815). Pre osobné rozpory s Jánom Pasquichom odišiel do Košíc, no plány na výstavbu košickej hvezdárne už nestačil realizovať. V diele Observationes astronomicae distantiarum a vertice... zhrnul astronomické pozorovania z rokov 1816 – 1820 a meteorologické pozorovania z rokov 1811 – 1820. V ďalšej práci Astronomische Beobachtungen der Zenith-distanzen... sa zameral na určovanie zenitu a pozorovanie priamych východov stálic. Cenné sú aj jeho články o astronomickom ústave v Budíne. Daniel Kmeť bol aj autor príležitostných ód.
Ján Kmeť

Ján Kmeť (* 10. jún 1848, Dolná Mičiná – † 3. október 1931, Banská Bystrica) bol slovenský pedagóg, matematik.
Jeho matka Magdaléna Kmeťová, manželka Rozália rod. Barnová 
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, v roku 18681871 absolvoval teológiu v Bratislave, súčasne sa zaoberal aj filozofiou a pedagogikou. V roku 18751876 študoval na univerzite v Halle, kde na základe práce "O podstate gravitácie" získal profesorský diplom. V roku 18761904 profesor nižšieho chlapčenského evanjelického gymnázia v Banskej Bystrici, od roku 1893 aj reform. alumnea. V roku 19191920 výpomocný profesor na dievčenskom gymnáziu a 19201921 na obnovenom evanjelickom gymnáziu v Banskej Bystrici. Pri vyučovaní paralelne používal aj slovenčinu. Presadzoval možnosť vzdelania širokých vrstiev, mecén žiakov z nemajetných rodín. Jeho rukopisné spomienky sú prameňom k dejinám slovenského školstva v 2. polovici 19. storočia. V 70. rokoch organizátor Katedry slovenskej reči, ktorá združovala slovenských pedagógov v Banskej Bystrici a okolí, 1919 autor memoranda mesta Banskej Bystrici, v ktorom žiadal ustanoviť mesto za centrum kultúry a školstva na strednom Slovensku. Člen Muzeálnej slovenskej spoločnosti, 19191925 predseda MO Matice slovenskej.
Jozef Jarín Kmeť

Jozef Jarín Kmeť (* 6. marec 1815, Ľubietová – † 8. január 1906, tamže) bol slovenský národnokultúrny pracovník a právnik.
Jeho otec bol Tomáš Kmeť, matka Zuzana rod. Cochiusová, syn Branislav Kmeť a manželka Ludvika Mária rod. Filadelfiová.
Životopis.
Roku 1841 skončil štúdium práva v Bratislave, potom trvalo pôsobil ako advokát v Ľubietovej, od 1876 sa venoval hospodáreniu na rodinnom majetku. Ako príslušník štúrovskej generácie obhajoval právo používať slovenský jazyk v mestských i župných úradoch v hornouhorských stoliciach. V marci 1848 ako člen rev. výboru v Ľubietovej zostavil memorandum proti národnostnému útlaku, v 60. rokoch sa opäť angažoval proti maďarizácii vo verejnom živote, s Júliusom Plošicom viac ráz vystúpil proti rodu Radvanskovcov na zasadnutiach župného výboru v Banskej Bystrici. Uverejňoval správy zo života mesta a okolia v Slovenských národných novinách a v Obzore, propagátor slovenskej tlače. Literárnej tvorbe sa venoval od roku 1876, v rukopise sa zachovalo 12 ponáškových básní príležitostného charakteru, ktoré venoval občanom Ľubietovej, a 6 krátkych próz, väčšinou prekladov z nemčiny. Zakladajúci člen Matice slovenskej.
Ladislav Kmeť

Ladislav Kmeť (* 29. január 1929, Banská Bystrica) je slovenský architekt.
Životopis.
V roku 19401948 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19481953 absolvoval štúdium na Fakulte architektúry SVŠT v Bratislave. Následne v rokoch 19641965 absolvoval postgraduálne štúdium na Fakulte architektúry VUT v Brne. Pracoval ako územný plánovač na KNV v Banskej Bystrici, vo Vojenskom projektovom ústave na Sliači, v Banskej Bystrici a v Prahe, 19541958 v Stavoprojekte Banská Bystrica, 19581969 ako projektant a ved. projektového ateliéru, 19701975 v URBION-e Banská Bystrica. V roku 1976 založil samotný ateliér Projektového ústavu kultúry v Banskej Bystrici so špecializáciou na prípravu rekonštrukcií historických jadier miest. Od roku 1989 je súkromným projektantom urbanizmu a architektúry. Je členom Slovenskej komory architektov, Spolku architektov, Asociácie seniorov-expertov v Banskej Bystrici a i. Teoreticky sa venoval urbanizácii Slovenska, jednote faktorov prírodných, civilizačných a kultúrno-spoločenských. V rámci činnosti na Stavoprojekte v Banskej Bystrici autorsky viedol práce na smerných územných plánoch Banskej Bystrice, Zvolena, Martina, Prievidza-Bojnice, vrátane nadväzných plánov obytných zón, a v rámci činnosti v URBION-e v Banskej Bystrici sa podieľal na projekte urbanizácie Slovenska.
Štefan Kmeť

ThDr. Štefan Kmeť (* 13. júl 1868, Špania Dolina – † 5. november 1955, Sliač) bol rímskokatolícky kňaz a spisovateľ. 
Známy tiež pod pseudonymami Dr. Kmeť-Špaňodolinec, Dr. Španod, Dr. Špaň, Dr. Špaňodolinec Špaňodolinec
Životopis.
Študoval v Banskej Bystrici, teológiu dokončil na Pázmáneu vo Viedni, ThDr. Kaplán v Banskej Bystrici, v Krupine, v Selciach a vo Zvolene, administrátor v Hronci, farár v Lopeji, 19051934 v Medzibrode, naposledy žil na Sliači. Venoval sa národnobuditeľskej a ľudovýchovnej práci, v tomto duchu písal aj články do duchovnej tlače. Okrem cestopisu publikoval aj prózy pre ľud a mládež s výrazne osvetovou, nábožensko-didaktickou a národnobuditeľskou tendenciou.
Stanislav Kmeť (osvetový pracovník)

Stanislav Kmeť (* 10. december 1916, Dačov Lom – † 7. december 2002, Banská Bystrica) bol slovenský kultúrny a osvetový pracovník.
Životopis.
V roku 1934-1937 študoval na Štátnom učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici. Pôsobil ako osvetový inšpektor v Modrom Kameni (1946-1950) a na Krajskom národnom výbore v Banskej Bystrici ako vedúci oddelenia kultúry (1951-1960). Spoluzaložil Krajské bábkové divadlo v Banskej Bystrici, ako jeho riaditeľ pôsobil v rokoch 1960-1973. Spoluzakladateľ spevohry Divadla Jozefa Gregora Tajovského (vtedy v Banskej Bystrici), v rokoch (1973-1987 bol jeho riaditeľom. Stanislav Kmeť sa tiež podieľal na založení Krajskej (dnes Stredoslovenskej galérie) v Banskej Bystrici a spevácko-tanečného folklórneho súboru Urpín. Vynaložil úsilie na rekonštrukciu Thurzovho domu (dnešné sídlo Stredoslovenského múzea). V roku 1978-1990 písal kroniku mesta Banská Bystrica (dopísal aj chýbajúce roky 1958-1977, približne 4000 strán). Bol iniciátorom postavenia mramorového pamätníka na miestach bývalej obce Lešť a pamätnej izby vysťahovanej obce Lešť v Modrom Kameni. Zostavovateľ a autor publikácií.
Marie Kmoníčková

Marie Kmoníčková (* Banská Bystrica - † 1937, Česko) bola klaviristka, hudobná pedagogička.
Jej manžel Václav Kmoníček 
Životopis.
Absolventka triedy prof. Karla Hoffmeistra na konzervatóriu v Prahe. Koncertná klaviristka, sólistka, korepetítorka a členka komorných hudobných združení v Banskej Bystrici. Členka Československého tria, spolu s juslistom Ing. Jaroslavom Čejkom a violončelistom Ing. Jaroslavom Peřinom koncertovali v polovici 20. rokov. 20. stor. v mestách stredného Slov. Hrali skladby L. v. Beethovena, B. Smetanu, A. Dvořáka, C. Francka, J. Suka, Z. Fibicha. Jej žiakom až do odchodu na štúdiá do Prahy bol aj → Ján Cikker.
František Knapovský

František Knapovský (* 8. október 1767, Oslany - † 7. júl 1827, Malé Kršteňany) bol rímskokatolícky kňaz, národnokultúrny pracovník a náboženský spisovateľ.
Životopis.
Študoval v Prievidzi, Nitre a Budapešti, v 1788-1793 teológiu na gen. seminári v Bratislave. Pôsobil ako kaplán katedrály v Banskej Bystrici, v období 1794-1795 v Prievidzi, potom v Šimonovanoch, v 1799-1827 v Malých Kršteňanoch, bol čestný kanonik nitriansky.
Propagoval ovocinárstvo, zakladajúci člen Slovenského učeného tovarišstva, stúpenec bernolákovčiny, podporovateľ slovenskej tlače.
Pavel Knapp (Ján)

Pavel Knapp (Ján) (krycím menom Martin) (* 19. október 1906, Rimavské Brezovo – † 31. január 1945, Banská Bystrica) bol robotník a funkcionár KSČ.
Životopis.
Vyučil sa za krajčíra. Robotník na rozličných miestach. Funkcionár miestnych a okr. orgánov, člen oblastného výboru KSČ v Rožňave, ved. ilegálnej bunky KSS v Rimavskom Brezove, jeden z najbližších spoluprac. O. Klokoča. Účastník protifašistického hnutia v Rimavskej doline. Po ústupe SNP do hôr zabezpečoval zásobovanie partizánov. Zradou špióna bol 30. decembra 1944 v Klenovských horách zatknutý a fašistami umučený v Banskej Bystrici.
Ján Kňazovický

Prof. MUDr. Ján Kňazovický (* 27. október 1893, Ľubietová - † 19. august 1987, Košice) bol slovenský lekár - chirurg a vysokoškolský pedagóg.
Život.
Narodil sa v Ľubietovej (okres Banská Bystrica), kde absolvoval stredoškolské štúdiá. Už v tomto období bol mimoriadne nadaným študentom. Lekársku školu študoval v Kluži (Sedmohradsko), kde pracoval počas 1. svetovej vojny vo vojenskom lazarete a po promócii roku 1916 odišiel do Košíc. S praxou chirurga začínal na Ústave vojnových invalidov v Košiciach, kde si pod vplyvom svetoznámeho profesora Lichtenberga osvojil a zdokonalil základy chirurgie a medicínske myslenie.
Počas vyhlásenia Česko-Slovenska, Maďarskej republiky rád a potom Slovenskej republiky rád pracoval ako lekár v radoch Červenej armády. Pri bojoch na Tise bol postrelený a po úspešnej operácii v Budapešti sa mohol vrátiť k práci lekárov župnej nemocnici v Székesfehérváre, neskoršie pracoval v Budapešti ako asistent na II. chirurgickej klinike. Do Česko-Slovenska sa vrátil až v roku 1922 po vyhlásení amnestie.
Nastúpil pracovať na chirurgickú kliniku Štátnej nemocnice v Bratislave k profesorovi Kostlivému. Od roku 1930 pôsobil ako prednosta chirurgického oddelenia Štátnej nemocnice v Košiciach, ktoré bolo v tom čase s počtom 240 postelí najväčším chirurgickým oddelením na Slovensku. V roku 1938 sa stal riaditeľom Štátnej nemocnice v Košiciach, ktorú opustil po okupácii Košíc a prijal post prednostu chirurgického oddelenia Štátnej nemocnice v Martine. Po vojne sa vrátil znovu do Košíc, kde už zotrval natrvalo. 
Profesor Ján Kňazovický aktívne operoval do svojich osemdesiatich piatich rokov a aj neskôr ešte viedol niekoľko operácií a denne chodieval do Fakultnej nemocnice na Rastislavovej ulici, s ktorou bol jeho život úzko spätý. Prísne dbal na to, aby bol pacient na prvom mieste a chorých nielen liečil, ale s nimi i rád ako lekár a človek hovoril. Vynikal nielen pracovnou ale aj životnou vitalitou, bol veľkým milovníkom prírody a i vo vysokom veku sa rád prechádzal po lese a tiež lyžoval - dokonca aj ako 93-ročný. V tomto veku tragicky zahynul. Zvyšujúci vek sa podpísal aj pod zhoršenie sluchu. Pri cúvaní si šofér nákladného auta v areáli nemocnice na Rastislavovej ulici nevšimol chodca a prof. Kňazovický skončil pod jeho kolesami. 
Dielo.
Priekopník krvnej transfuziológie, v roku 1923 uskutočnil prvú transfúziu na Slovensku. 
Zaslúžil sa o rozvoj chirurgie, zdravotníctva a výchovu lekárov na Slovensku.
V roku 1930 uskutočnil prvú sutúru srdca na Slovensku. V roku 1937 uskutočnil prvú perikardektómiu na Slovensku. 
Zakladateľ a 1929-38 prvý riaditeľ strednej zdravotnej školy na Slovensku.
Popri práci lekára sa venoval aj vedeckej práci a v roku 1933 bol habilitovaný na docenta. Bol prvým dekanom novozaloženej lekárskej fakulty v Košiciach.
1948-52 prednosta urologickej kliniky, 1946-66 prednosta chirurgickej kliniky a súčasne 1948-53 prvý dekan Lekárskej fakulty univerzity v Košiciach.
Július Kňazovický

Doc. Ing. Július Kňazovický (* 24. január 1896, Ľubietová † 17. február 1981, Svätý Jur) bol slovenský lesný hospodár, historik a redaktor.
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval v Ľubietovej, 19061914 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 19141916 na Vysokej škole baníckej a lesníckej v Banskej Štiavnici, štúdium dokončil v Šoproni, 1922 Ing., 1942 doc. Pôsobil ako lesný inžinier v lesnom hospodárstve, 19421944 suplujúci doc. na lesníckom odbore SVŠT, externý odborný pracovník Štátneho archívu v Banskej Bystrici-Radvani.
Organizátor slovenského poľovníctva, 19461949 hlavný redaktor odborného časopisu "Poľovnícky odbor". Autor odborných príručiek pre lesnícku prax, štúdií z dejín slovenského lesníctva a elaborátov regionálnych historických prieskumov k lesným hospodárskym plánom. Publikoval v časopisoch "Les", "Poľana". Člen Spolku pre ochranu prírody.
Alexander Kneppo

Alexander Kneppo (* 27. september 1877, Banská Bystrica-Radvaň) bol právnik.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, na hospodárskej škole, neskôr právo na univerzite v Budapešti. Pracoval ako bankový úradník na rozličných miestach Uhorska, v roku 1913 na Ministerstve financií v Budapešti, v roku 1921 bol ministerský radca, v období 1929-1932 člen Fiškálnej komisie Spoločnosti národov v Ženeve, v roku 1932 ministerský sekčný šéf v Budapešti.
Zúčastnil sa na príprave uhorského zákona o priamej dani a vojnových exekučných výnosov. Po roku 1918 zástupca Maďarska na rokovaniach o zahraničných daňových veciach. Je autor príručiek o peňažníctve a práve, spoluautor lexikónov.
František Knezl

František Knezl (* 7. september 1908, Nitra - † 12. október 1960, Bratislava) bol robotník, funkcionár KSČ a verejný činiteľ.
Životopis.
Vyučil sa za stolára v Nitre, študoval na Medzinárodnej leninskej škole v Moskve. Do roku 1945 pracoval ako robotník na rozličných miestach, neskôr pôsobil v straníckych funkciách, vo verejnej správe, v roku 1951-1953 bol riaditeľom národného podniku Smrečina Banská Bystrica.
Bol príslušník ženijných jednotiek medzinárodných brigád v Španielsku (1936-1939) a 1. tankovej brigády československého vojska vo Veľkej Británii (1943-1945). Poslanec NZ a SNR. Nositeľ viacerých vyznamenaní.
František de Paula Knobloch

František de Paula Knobloch (* 17. august 1779, Banská Bystrica) bol zvonolejár.
Životopis.
Zvonolejár, bol činný v prvých desaťročiach 19. stor. Zvony dodával aj na územie dnešného Maďarska.
Ján Juraj Knobloch

Ján Juraj Knobloch (* 1672, Döbern - † 18. november 1755, Banská Bystrica) bol slovenský zvonolejár.
Jeho syn Ján Juraj Knobloch (? - 1768).
Životopis.
Na území Slovenska pracoval už možno v druhom desaťročí 18. storočia. Zakladateľ zvonolejárskej rodiny, ktorá pôsobila v Banskej Bystrici počas štyroch generácií. Mešťan Banskej Bystrice (29. septembra 1751). Známe sú ním uliate zvony v Rožňave (1717, 1718), Sebedražiach, Svodove (1751) a v Žiari nad Hronom (1754).
Štefan Anton Kochlatsch

Štefan Anton Kochlatsch (* pred 1708; pravdepodobne Banská Štiavnica) bol lekár.
Životopis.
Študoval medicínu v Banskej Bystrici. Žil v Banskej Štiavnici. Zaoberal sa príčinami ochorení baníkov a hutníkov a ich terapiou, pričom vychádzal z pomerov v banskobystrických baniach a hutách.
Vojtech Kocián

Vojtech Kocián (* 3. apríl 1937, Hlohovec) je operný spevák (tenor).
Životopis.
V roku 1967 absolvoval štúdium spevu na VŠMU v Bratislave. Pôsobil v Klagenfurte, Štajerskom Hradci a Maribore. V rokoch 1969-1971 a 1972-1975 bol sólistom opery DJGT v Banskej Bystrici, od roku 1975 opery Národného divadla v Prahe.
Ondrej Kocko

Ondrej Kocko (Kotzko) (* Banská Bystrica † 3. september 1526, Slovensko) bol vodca baníckeho povstania.
Životopis.
Pracoval v banskobystrickom mediarskom podniku. Jeden z vodcov povstania baníkov za sociálne požiadavky v 15251526. Po neúspešnom pokuse o dobytie Banskej Bystrice v auguste 1526 bol chytený, odsúdený na smrť a popravený.
Gizela Kocoureková

Gizela Kocoureková (rod. Holinová; * 2. apríl 1892, Žarnovica† 26. apríl 1975, Považská Bystrica) bola slovenská spisovateľka.
Životopis.
Pôsobila ako robotníčka, v roku 19241929 vyšívačka a modistka v Banskej Bystrici. 19291942 žila v Gottwaldove a v Ružomberku, potom v Považskej Bystrici, od 1950 na invalidnom dôchodku. Písala autobiografické poviedky, napísala rukopisné práce "Dve sestry", "Príbehy zo života ľudu", "Noví ľudia", od 1947 si viedla "Moje zápisky". Knižne vydala prózu na námet z vlastného života, ktorú v roku 1974 podľa scenára E. Galandovej inscenovali v televízii, bola preložená do češtiny a maďarčiny.
Václav Kocum

Václav Kocum (* 8. december 1900, Klatovy - † marec 1973, Zvolen) bol slovenský športový funkcionár, rozhodca a inštruktor lyžovania.
Životopis.
Pôsobil ako náčelník Lyžiarskeho zboru Klubu slovenských turistov a lyžiarov, medzinárodný rozhodca FIS, člen vedenia československej lyžiarskej výpravy na ZOH v St. Moritzi. Bol spoluzakladateľ Tatranského pohára vo Vysokých Tatrách.
Bol priekopník lyžovania a organizátor lyžiarskych podujatí v Banskej Bystrici, podpredseda SKI-klubu v Banskej Bystrici (1934-1938). Bol jeden z vedúcich funkcionárov Západoslovenskej župy Zväzu lyžiarov Republiky československej so sídlom v Banskej Bystrici (1933-1939).
Ján Kogler

Ján Kogler, tiež Kögler (* 16. január 1685, Banská Bystrica - ?) bol pedagóg.
Životopis.
V roku 1706 študoval vo Wittenbergu a 1709 v Halle. Roku 1714-1717 pôsobil ako konrektor evanjelickej školy v Bratislave, od augusta 1717 na evanjelickom gymnáziu v Těšíne. Počas štúdií v Halle pripravil opravené vydanie Nového zákona podľa pôvodného bratského vydania.
Filip Kohn

Filip Kohn (* 1. október 1853, Nemecká – † 9. január 1945, Slovensko) bol obeťou druhej svetovej vojny.
Životopis.
Jeden z najstarších rasovo prenasledovaných obyvateľov Banskej Bystrice, obeť fašistického teroru. Po potlačení SNP bol nemeckými bezpečnostnými orgánmi v Banskej Bystrici zaistený (8. decembra 1944), popravený vo vápenke v Nemeckej.
Milan Kohút (národnokultúrny pracovník)

Milan Kohút (* 17. júl 1868, Martin – † 9. december 1915, Žilina) bol slovenský právnik a národnokultúrny pracovník.
Životopis.
Základné vzdelanie získal v Martine, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici (18821883), na evanjelickom lýceu v Kežmarku (18831887), právo na univerzite v Budapešti. Advokát v Novom Meste nad Váhom, v Žiline (r. 1901), kde prevzal advokátsku kanceláriu J. Mileca. Člen Slovenskej národnej strany, organizátor národného a hospodárskeho života, spoluzakladateľ Ľudovej banky v Novom Meste nad Váhom (1897), neskôr člen správy a spolkový advokát Žilinskej Pomocnice, úč. spol., angažoval sa i v komunálnej politike. Významne pôsobil ako neordinovaný funkcionár cirkvi, zaslúžil sa o výstavbu kostola v Žiline.
Zoltán Kohút

Zoltán Kohút (* 12. august 1938, Nemecká – † 24. september 1987, Banská Bystrica) bol pedagóg.
Pochov.: Zámostie.
Životopis.
Dlhoročný školský pracovník, športovec. Profesor matematiky a fyziky na SVŠ v Banskej Bystrici. Riaditeľ Gymnázia na Nábreží Duklianskych hrdinov, dnes Gymnázium Andreja Sládkoviča (19761977); prvý riaditeľ Gymnázia a Internátnej športovej školy v Banskej Bystrici (19781987).
Ján Kohuth

Ján Kohuth (* 19. máj 1852, Ústie nad Oravou – † 6. marec 1930, Banská Bystrica) bol slovenský rímskokatolícky kňaz a národnokultúrny pracovník. Pseudonym: Pravda.
Jeho otec Ján Kohuth a matka rod. Herkelyová.
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, teológiu na univerzite vo Viedni, 1876 vysvätený za kňaza. Kaplán na Starých Horách, od 1877 profesor teológie a prefekt seminára, od 1898 farár v Banskej Bystrici. Roku 1919 gen. vikár, 1921 protonotár a banskobystrický kanonik. Písal kultúrnohistorické a osvetové články do Katolíckych novín, Kazateľa, Tovaryšstva. Autor príspevkov o Oravskej Slanici o slovenskom cirkevno-literárnom spolku na budapeštianskom seminári.
Samuel Kokavinus

Samuel Kokavinus (iné zápisy priezviska: Cocavinus, Kokavský; * okolo 1600, Brezno† ?) bol študent, resp. náboženský spisovateľ.
Život.
Po absolvovaní nižších domácich škôl študoval na gymnáziu v Gdansku (16181620). Bol respondentom pri nábožensko-logických dišputách, ktoré vydal tlačou.
Jaroslav Kolačný st.

Jaroslav Kolačný st. (* 30. jún 1908, Šopron – † 30. jún 1981, Banská Bystrica) bol lekár-oftalmológ.
Životopis.
Odborník v oblasti očného lekárstva, vychoval vyše 100 odborníkov. Hlavný ústavný lekár nemocnice v Banskej Bystrici (od 1. októbra 1947). Zakladateľ očného lekárstva a prvý primár očného odd. KÚNZ v Banskej Bystrici (1950-1977), ordinár pre chorých na glaukóm (do 1981). Pod jeho vedením praxovalo vyše 40 lekárov, z ktorých väčšina získala oftamologickú erudíciu. Zaslúžil sa o vznik ordinariátu pre detskú oftamológiu a ordinariátu pre chorých na glaukóm.
Ondrej Kolár

Ondrej Kolár (* Banská Bystrica † 3. september 1526, Slovensko) bol vodca baníckeho povstania.
Životopis.
Pracoval v banskobystrickom mediarskom podniku. Jeden z vodcov baníckeho povstania (15251526). Pri pokuse zmocniť sa v auguste 1526 Banskej Bystrice bol pri ústupe chytený, odsúdený na smrť a popravený.
Pavol Kolbani

Pavol Kolbani (Kolbany, Paulus) (* Banská Bystrica) bol zlatník.
Životopis.
Pôsobil ako umelecký zlatník v Banskej Bystrici (doložený 1746 – 1783). Za majstra zlatníckeho cechu prijatý v Banskej Bystrici (24. júna 1746).
Andrej Kolbány

Andrej Kolbány ("Andreas, András, Ondrej Kolbany"; * 28. november 1761, Banská Bystrica† 1. september 1831, tamže) bol slovenský zlatník, pôsobiaci v Banskej Bystrici.
Životopis.
Narodil sa v Banskej Bystrici v zlatníckej rodine Pavla Kolbányho a Zuzany Tittl. 
Andrej Kolbány mal za manželku Rosinu (Rozáliu) Kolbanyovú, za slobodna Bendlovú. Zomrel 1. septembra 1831 v Banskej Bystrici vo veku 69 rokov.
Je spomínaný ako zlatník v Banskej Bystrici v rokoch 1790 – 1831. Zlatníckemu remeslu sa vyučil u svojho otca Pavla Kolbányho. Do banskobystrického cechu vstúpil Andrej Kolbány 29. júna 1790. Jeho ručiteľom mu bol zlatnícky majster Pavol Kupecz. Pre veľké výdavky a náročnú prácu neodovzdal Kolbány svoje majstrovské dielo, ale formou finančnej čiastky sa vykúpil. Táto čiastka predstavovala dva poplatky, jeden za majstrovské dielo ("Meisterstück") a druhý majstrovský stôl (slávnostné pohostenie), čo bolo spolu 37 forintov a 30 grajciarov.
V roku 1817 pôsobil Andrej Kolbány v cechu na pozícii cechového majstra a jeho zástupcom ("zweite Vorsteher") bol mladý zlatník Samuel Libai. V tom čase už v cechu pôsobili aj Juraj Sodomka.
Andrej Kolbány sa venoval aj výchove mladých zlatníkov v učňovskom, ale aj tovarišskom stupni zlatníckeho učenia. Súpis žiakov – učňov u majstra Kolbányho: Antonius Vogt, Laurentius Rosenauer, Mathias Ruzinský, Michael Fabricy, Ludovit Kolbany, Josef Mikoviny a Paul Sándor alias Vladar.
Dielo.
V zbierkach Stredoslovenského múzea sa zachovalo nádherné dielo majstra Kolbányho. Je ním strieborná spona s reliéfnou hlavou muža. Ide o portrét, ktorý sa svojim stvárnením približuje ku gréckym bohom, k Diovi. Podľa gréckej mytológie bol Zeus kráľom bohov, vládcom Olympu, bohom hromu, blesku a nebies, ochrancom pohostinstva, utečencov, štátu a rodiny. Bol vládca bohov a ľudí, darca života a ľudských osudov, ochranca zákonov a poriadku. Zeus bol vytvorený na obraz človeka a podľa podoby vládcov z vtedajších čias. Mal ľudské vlastnosti a aj ľudské slabosti. Striebornú sponu lemuje perlovcový okraj. Priemer spony je 7 centimetrov. Jeho majstrovská značka sa skladá z monogramu A. K.
Jakub Koler

Jakub Koler (Köller, Köhler) (* Banská Bystrica † 6. september 1526, Slovensko) bol vodca baníckeho povstania.
Životopis.
Uhliar banskobystrického mediarskeho podniku na Španej Doline. Účastník a vodca baníckeho povstania v stredoslovenských banských mestách (15251526). Po jeho porážke odsúdený na smrť a popravený.
Miloš Kolesár

Miloš Kolesár (* 12. november 1892, Novi Sad – † 6. december 1983, Bratislava) bol slovenský novinár, redaktor a úradník. Pseudonym: Pohronský, Horehronský, Podunajský
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval vo Vyšnej Boci a v Brezne, meštiansku školu v Brezne a v Banskej Bystrici (19041908), obchodnú školu v Banskej Bystrici (19081909), študoval na Učiteľskom ústave v Lučenci (19101912), v Turčianskych Tepliciach (19121913). Maturoval v roku 1919.
Od roku 1913 pracoval ako kreslič u architekta Peierbergera v Banskej Bystrici, neskôr bol úradník a redaktor mnohých slovenských novín a časopisov. Zakladateľ, vydavateľ a redaktor jedného z prvých slovenských ilustrovaných časopisov Nový svet. Zostavil a zredigoval "Zlatú knihu Slovenska", autor autobiografického románu a zbierky lyrizovanej prózy, prispieval do tlače ktorú redigoval.
Funkcionár SNS, od roku 1927 člen bratislavskej odbočky Syndikátu československých novinárov.
Ivan Kolesár

Ivan Kolesár (Matej Vladimír) (* 4. december 1895, Vyšná Boca – † 25. máj 1975, Bratislava) bol slovenský evanjelický kňaz, vysokoškolský pedagóg a teológ.
Životopis.
Základné vzdelanie získal vo Vyšnej Boci a v Brezne, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a v Rimavskej Sobote. Teológiu študoval v Bratislave (19181922). Po ordinácii pôsobil ako kaplán v Krajnom, Starej Turej, farár v Turanoch (19231925), v Kochanovciach (19251953), v Bratislave (19531963). Dekan dolnotrenčianskeho seniorátu, misijný referent, člen sirotincového výboru v Modre, člen výboru Slovenskej evanjelickej jednoty v Klenovci. Po príchode do Bratislavy prvý predseda ÚSEKU.
Počas 2. svetovej vojny sa zapojil do ilegálnej protifašistickej odbojovej skupiny Flóra, pomáhal rasovo prenasledovaným. V decembri 1944 bol zatknutý a internovaný v koncentračných táboroch Mauthausen, Amstetten a Ebensee.
Po roku 1948 sa stal predsedom kňažského spolku, pôsobil ako docent na Slovenskej evanjelickej teologickej fakulte v Bratislave, prednášal cirkevné právo a cirkevnú agendu. Redaktor Cirkevných listov (19531959) a senior Bratislavského seniorátu (19591963).
Dezider Kollár

Dezider Kollár (* 29. marec 1931, Hronec† 4. november 2022) bol vysokoškolský pedagóg, jazykovedec.
Životopis.
V roku 1955 absolvoval Filozofickú fakultu UK v Bratislave. V roku 19541970 pracovník Ústavu slovenského jazyka, Čs.-sov. inštitútu a Ústavu svetových literatúr a jazykov SAV, od 1970 pôsobil na Pedagogickej fakulte UK v Trnave (od 1972 vedúci Katedry ruského jazyka a literatúry, od roku 1982 prodekan), 1959 CSc., 1975 doc. Vedecký záujem sústredil najmä na štúdium súčasnej i historickej lexikológie a lexikografie ruštiny v konfrontácii so slovenčinou. Ako spoluautor a hlavný redaktor publikoval 14 rusko-slovenských slovníkov a prác. Zaslúžil sa o zvýšenie úrovne prekladateľskej práce, šírenie ruského jazyka, výchovu učiteľov a vyučovanie ruštiny na Slovensku.
Kamil Kollár

Kamil Kollár (* 23. november 1866, Banská Bystrica-Hámor – † 16. marec 1939, Banská Bystrica) bol slovenský lekár-chirurg.
Životopis.
Praktický lekár v Banskej Bystrici. Chirurg a primár Mestskej nemocnice (1916-1918), neskôr Štátnej oblastnej nemocnice (1918-1937) v Banskej Bystrici, nástupca primára → Ľ. Rajčiča.
Martin Kollár (kňaz)

Martin Kollár (* 13. október 1853, Čáry – † 26. január 1919, Trstín) bol slovenský rímskokatolícky kňaz, národnokultúrny pracovník, spisovateľ, redaktor a prekladateľ. Pseudonym: Bielorský, Čáran, Čarda.
Jeho otec bol Ján Kollár a matka Anna rod. Vizváryová.
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval v Banskej Bystrici, študoval na gymnáziách v Levoči, v Bratislave, v Trnave, v Skalici a teológiu v Banskej Bystrici a v Ostrihome. V roku 1879 bol vysvätený za kňaza.
Bol známym organizátorom slovenského národného hnutia a prívržencom myšlienky česko-slovenskej vzájomnosti. Vykonával aj politickú a riadiacu činnosť: bol poslancom uhorského snemu, správcom Spolku svätého Vojtecha. Bol redaktorom a vydavateľom Katolíckych novín, redigoval kalendár Pútnik svätovojtešský, zostavil a vydal almanach Záhradka, v ktorom okrem neho publikovali ďalšie významné osobnosti slovenského kultúrneho života: František Víťazoslav Sasinek, Jozef Škultéty, Jozef Gregor Tajovský a iní. Zostavovateľ nenotovaných katolíckych modlitebných spevníkov. Okrem toho z nemčiny, maďarčiny a francúzštiny prekladal náboženskú literatúru.
Posledné obdobie života prežil v obci Trstín pri Smoleniciach. Pochovaný je na miestnom cintoríne. Na dome, v ktorom prežil zvyšok svojho života mu Spolok svätého Vojtecha v roku 1940 osadil pamätnú tabuľu.
Karol Koller

Karol Koller (* 1823, Slovensko † 1890) bol slovenský maliar a fotograf.
Životopis.
Študoval maliarstvo a fotografiu na výtvarnej akadémii vo Viedni. Roku 1861 si otvoril fotoateliér v Banskej Bystrici; bol to pravdepodobne druhý ateliér v meste. Portrétoval v ňom do roku 1873. Jeho jemné retušované portréty sa stretli s úspechom na svetovej výstave vo Viedni (1873). Okrem portrétov vytvoril sériu snímok, ktoré dokumentujú technológiu výroby modrotlače.
Artúr Komlóš

Artúr Komlóš (pôv. Kreisler) (* 14. apríl 1885, Moštenica – † 21. november 1954, Sereď) bol slovenský stavebný inžinier.
Životopis.
V rokoch 18911895 navštevoval ľudovú školu v Slovenskej Ľupči, študoval na gymnáziu v Kremnici (18951903) a na VŠ technickej v Budapešti (19031906). 
Zameral sa hlavne na dopravné stavby a priemyselné objekty. Prispieval do časopisov.
Július Komora

Július Komora (* 9. január 1900, Motyčky – † 4. február 1982, Bratislava) bol slovenský pedagóg a včelár.
Životopis.
V roku 1911 – 15 študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici, 1915 – 19 na učiteľskom ústave v Turčianskych Tepliciach a v Spišskej Novej Vsi.
Pôsobil ako učiteľ v Hornej Zubrici (19191921), Partizánskej Ľupči (19211931), riaditeľ ľudovej školy v Šenkviciach (19311938), v Bratislave-Kolibe (19381960).
Od roku1929 prispieval do časopisov. Zostavoval výchovne zamerané scénky so včelárskou tematikou.
Mariana Komorová

Mariana Komorová (* 15. december 1950, Bzince pod Javorinou) bola spisovateľka, redaktorka, publicistka.
Životopis.
Študovala na strednej škole v Novom meste nad Váhom, na Strednej ekonomickej škole v Trnave, publicistiku na Fakulte humanitných vied Univerzity M. Bela v Banskej Bystrica (1997-2000). Referentka na Železničnej stanici ČSD v Bratislave, pracovníčka Št. vedeckej knižnice (1987), Okresnej knižnice (1987-1990) v Banskej Bystrici, redaktorka Ľudových nov., Slov. denníka, od roku 1996 Slov. rozhlasu v Banskej Bystrici. Po časopiseckých začiatkoch (Slniečko, Slovenka a i.) knižne debutovala zbierkou noviel o príbehoch chlapcov, dospievanie mladých ľudí priblížila aj vo svojich ďalších dielach. Spoločne so svojim otcom L. Vargom sa venuje tvorbe nábožensky motivovanej literatúry. Niektoré svoje prózy zdramatizovala do podoby rozhlasových hier, píše aj rozhlasové pásma o slov. a inonárodných spisovateľoch.
Peter Kompiš ml.

Peter Kompiš (* 21. máj 1886, Martin – † 12. júl 1945, Praha) bol slovenský básnik, prozaik, dramatik a publicista. Pseudonym: Čamburský, Jarabinský, Jarabúrsky, Ľubický, Malatínsky, Maurice Geléotti, Podolský Slovák, Smutnohájsky, Smutnohorský...
Životopis.
V roku 19001905 študoval na gymnáziách v Banskej Bystrici, v Banskej Štiavnici (vylúčený za panslavizmus) a v Místku. Roku 19061907 pracovník nakladateteľstva J. Ottu v Prahe, 1907 kníhkupectva F. Volckmara v Lipsku, samostatný kníhkupec v Martine, úradník Úverovej banky v Ružomberku, redaktor Slov. týždenníka v Budapešti, slov. rubriky Venkov v Prahe. Publikovať začal v krajanských kalendároch v USA, básňami prispieval do Dennice a Živeny. V poézii sprvu vychádzal z podnetov symbolizmu a parnasizmu, neskôr impresionizmu. V próze sa pokúsil o experimentovanie, zameral sa najmä na tematiku slov. malomesta s alúziami na starý Martin, kt. však podal opisnorealisticky. Presadil sa skôr ako autor dobrodružnej spisby v románoch z juhoamer. a českého prostredia, zaoberal sa aj spoločensko-politickou tematikou, politickým, agrarizmom. V dráme spracúval pseudoorientálne a folklórne motívy. Slovenské ľudové rozprávky zdramatizoval v hrách Popelvár (1923), Pamodaj šťastia, lavička (1936). V publicistike sa prezentoval viacerými brožúrami, ale väčší význam má iba dejepisecká práca Slovenské povstanie roku 18481849, z oblasti literatúry a kultúry štúdia Slovenská spisba umelecká vo svetle ideí (1931).
Pohřben v Příbrami ve Středních Čechách ve společném hrobě s manželkou.
Peter Slavomír Kompiš st.

Peter Slavomír st Kompiš (* 10. august 1859, Dovalovo - † 21. apríl 1929, Lučenec) bol slovenský spisovateľ, redaktor a úradník. Pseudonym: Čambúrsky, D.O.Valovský
Životopis.
Študoval na gymnáziu v Kežmarku, 1881-1882 obchodnícky učeň v Dobrej Nive. 1878-1879 učiteľ v Dolnom Kubíne, 1883-1885 úradník v Banskej Bystrici, 1885-1911 úradník Tatrabanky v Martine, 1911-1914 jej zástupca v USA, súčasne 1911-1925 redaktor v Pittsburghu, od 1926 žil v Lučenci. Prvý prokurista Tatrabanky, majiteľ, vydavateľ a redaktor mesačníka Hosp. noviny. Zakladateľ moderného slov. účtovníctva a spolutvorca slov. peňažníckej terminológie. V USA sa zúčastnil na rozvoji spoločenského a kultúrneho života slov. vysťahovalcov. Signatár Memoranda Slov. ligy v USA za právo na sebaurčenie slovenského národa.
Jozef Konder

Jozef Konder (* 13. september 1926, Medzibrod † 12. apríl 2008) bol operný spevák (tenor).
Životopis.
Absolvoval priemyselnú školu, spev študoval u hlasových pedagógov košickej opery. Pôsobil ako člen zboru (1948-1955), sólista opery Štátneho divadla v Košiciach (1955-1959), opery DJGT v Banskej Bystrici (1959-1969), od 1969 opery ŠD v Košiciach. Už v polovici 50. rokov bol prvým, herecky i spevácky disponovaným mladokomikom košických operetných inscenácií. V Banskej Bystrici bola jeho ťažiskovým pôsobiskom spočiatku taktiež opereta, kde sa z mladokomika postupne vypracoval na bonvivána. Hosťoval na viacerých domácich a zahraničných scénach (SFRJ, RSR, ZSSR, BĽR, MĽR).
Michal Königsberger

Michal Königsberger (* druhá polovica 15. storočia, Banská Bystrica) bol faktor, podnikateľ, mecén, richtár.
Životopis.
Zámožný majiteľ banskobystrických baní, ťažiar a thurzovský faktor. Richtár Banskej Bystrice (1489), člen Mestskej rady v Banskej Bystrici (1495). Prvý majiteľ domu č. 1 (36) na Námestí v Banskej Bystrici (koncom 15. stor.), býval v ňom až do smrti. Založil v Banskej Bystrici pri farskom kostole, nový kostol (1492), ktorý neskôr volali Kostol sv. Kríža, tiež slovenský kostol. Farskému kostolu v Banskej Bystrici daroval reliefy obraz Getsemanská záhrada (15. stor.), Kaplnke sv. Jána zlatý kalich a zlatom a striebrom vyšívané omšové rúcha.
Štefan Konkol

Štefan Konkol (* 7. apríl 1943, Kežmarok) je spisovateľ sci-fi a fantasy.
Životopis.
Po absolvovaní stredoškolských štúdií v Banskej Bystrici študoval rokoch 1960 – 1961 stomatológiu na Lekárskej fak. KU v Hradci Králové, 1961 – 1965 na Lekárskej fak. UK v Bratislave, postgraduálne štúdium absolvoval 1985 – 1992 na University of Sydney v Austrálii a dosiahol titul MDS. V rokoch 1966 – 1969 bol zubným lekárom v Brezne, 1969 emigroval, pracoval 1969 – 1970 ako auxiliary nursing v National Hospital for Nervous diseases v Londýne, ako zubný lekár 1970 – 1991 v United Dental Hospital of Sydney a v súkromnej stomatologickej praxi v Rooty Hill, NSW v Austrálii, 1974 – 1976 žil v Japonsku, od 1991 žije na Slovensku a pôsobí ako spisovateľ. Má právo voliť do senátu University of Sydney, 14x prekročil rovník, 2x obišiel zemeguľu, hodne cestoval po strednej Amerike, má čierny pás v karate.
Dielo.
Dizertácia: The Use of Composite Resins in Direct Anterior Crowns (1991). V žánri fantasy debutoval knihou Operený had (1993), v ktorej rozvíja tajomné príbehy starých stredoamerických civilizácií. Operený had, druhé, rozšírené vydanie vyšlo v roku (1996). Trilógia Miešanci bola ladená v tolkienovskom duchu: Miešanci (2000), spoluautorka A. Pavelková, Miešanci 2 - Kláštor (2001), spoluautorka A. Pavelková, Miešanci 3.b - Krvavá pyramída (2002). Za román Pohrobok (2008), opäť ladený v tolkienovskom duchu, dostal cenu Zlaté pero. Je autorom jazykových kníh Po anglicky takmer bez chýb (1998), Chyby, ktoré robíme v angličtine (2001), Chyby, ktoré Slováci robia v angličtine (2007), 1001 English Phrasal Verbs - 1001 anglických frázových slovies (2007), 111 Useful English Phrasal Verbs - 111 užitočných anglických frázových slovies (2010), Pohrobok e-kniha (2016), Angličtina pre dospelých e-kniha (2017), Operený had e-kniha (2017).
Július Kontšek

Július Kontšek (* 27. júl 1907, Trenčín † 11. november 1974, Nové Mesto nad Váhom) bol slovenský hudobný pedagóg a huslista.
Životopis.
Základné vzdelanie získal v Trenčíne. Najprv bol záhradníckym učňom, neskôr sa venoval hudbe. Roku 1923-1925 študoval husle v prípravnom oddelení Hudobnej a dramatickej akadémie v Bratislave, 1925-1932 ako riadny poslucháč, 1951-1952 študoval dirigovanie u V. Talicha. Člen Krajského symfonického orchestra v Banskej Bystrici, koncertný majster, neskôr vedúci skupiny viol (od 1953), člen kvarteta pri Krajskom symfonickom orchestri v Banskej Bystrici. Založil a viedol Pohronské sláčikové kvarteto v Banskej Bystrici. Autor scénickej hudby pre DJGT v Banskej Bystrici, autor komorných a inštruktívnych skladieb. Venoval sa aj maliarstvu a osvetovej práci.
Daniel Kopa

Daniel Kopa (Koppa) (* 3. január 1838, Banská Bystrica-Radvaň – † 30. november 1920, Modra) bol slovenský pedagóg a redaktor.
Jeho otec bol Ondrej Kopa, matka Mária rod. Knepová, syn Jozef Kopa a manželky Júlia rod. Koróniová, Karolína rod. Lužová.
Životopis.
Ľudovú školu navštevoval v Radvani, študoval na gymnáziu v Banskej Bystrici a na Učiteľskom ústave v Banskej Štiavnici. Učiteľ v Radvani, kde 16 rokov spolupracoval s Andrejom Sládkovičom, potom na evanjelickej škole v Hlbokom. Blízky spolupracovník Jozefa Miloslava Hurbana. V roku 1905 po Jánovi Bežovi redaktor "Novín mladých", od 1909 na odpočinku v Modre.
Autor slovenskej gramatiky, spoluautor učebnice pre evanjelické školy, v ktorej spracoval prírodopisnú časť. Dopisovateľ "Cirkevných listov", "Národných novín" a "Obzoru".