burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Voľby do Európskeho parlamentu v roku 2019

Voľby do Európskeho parlamentu sa konali od 23. do 26. mája 2019. Boli 9. v poradí od roku 1979. Volilo sa 751 poslancov Európskeho parlamentu zastupujúcich 512 miliónov ľudí z 28 členských štátov Európskej únie. Stredo-ľavicové a stredo-pravicové strany utrpeli straty v mandátoch, pretože environmentálne, proeurópske liberálne a krajne pravicové strany boli viac volené.
Voľby v členských štátoch.
Slovensko.
Na Slovensku prebiehali voľby 25. mája 2019. Volebné miestnosti boli otvorené od 7:00 do 22:00. Slovensko si v roku 2019 vyberalo 14 europoslancov.
Letisko Londýn-Southend

Letisko Londýn-Southend (; IATA: SEN, ICAO: EGMC) je medzinárodné letisko v okrese Rochford v Essexe, Anglicko, približne 58 km od centra Londýna.
Od šesťdesiatych rokov až do konca sedemdesiatych rokov minulého storočia bol Southend londýnske tretie najrušnejšie letisko, no následne ho predbiehalo letisko v samotnom Londýne. Po jeho odkúpení spoločnosťou "Stobart Group" v roku 2008, program následného rozvoja letiska priniesol nový terminál a riadiacu vežu, rozšírenú dráhu, a pripojenie do centra Londýna prostredníctvom pravidelnej železničnej dopravy medzi "Liverpool Street Station" a letiskovou stanicou "Southend" na linke "Shenfield – Southend", pokračujúcej smerom k "Southend Victoria".
EasyJet začalo prevádzkovať služby otvorením základne v Southende v apríli 2012 a írsky dopravca Aer Lingus Regional začal pravidelné lety do Dublinu v máji, čo viedlo k rýchlemu nárastu počtu cestujúcich v priebehu roka 2012, s 721 661 pasažiermi využívajúcimi letisko v tomto roku, 969 912 v roku 2013 a 1 102 358 v roku 2014. V nasledujúcom roku došlo k poklesu na 900 648 a opäť na 874 549 v roku 2016, pričom v roku 2017 došlo k nárastu počtu cestujúcich o viac ako 25% na 1 095 914. Prevádzkovateľ letiska dúfa, že do roku 2020 zvýši počet cestujúcich na 2 milióny ročne. Letisko Southend zaznamenalo v roku 2018 nárast o takmer 400 000 cestujúcich v porovnaní s predchádzajúcim rokom, pričom letisko využilo až 1,4 milióna cestujúcich, čo je najvyšší ročný súčet.
HK Sokol RMK Bánovce nad Bebravou

 
HK Sokol RMK Bánovce nad Bebravou (celý názov: "Hádzanársky klub Sokol RMK Bánovce nad Bebravou") je slovenský ženský hádzanársky klub z mesta Bánovce nad Bebravou. Vznikol v roku 1960 ako oddiel hádzanej v športovom klube TJ Iskra Zornica Bánovce nad Bebravou. Klub má okrem seniorského tímu aj dorastenecké, žiacke a prípravkárské oddiely. Družstvo žien je účastníkom najvyššej domácej súťaže, do ktorej vstúpil v roku 2017 ako víťaz 1.ligy. Jeho najväčší úspech je niekoľkonásobná kvalifikácia do najvyššej súťaže. 
V roku 2008 vznikol v meste nový hádzanársky klubBHK Gabor Bánovce nad Bebravou, do ktorého prešla väčšina hráčok vtedajšieho seniorského družstva i mládežnícke tímy. Klub však v roku 2011 ukončil činnosť a klub Sokola Gabor začal opäť hrať v súťaži žien až v sezóne 2012/13.
Sezóny.
Družstvo žien dosiahlo v 80. rokoch v "Slovenskej národnej lige" (najvyššia hádzanárska súťaž na Slovensku a druhá najvyššia v Česko-Slovensku) 5-krát umiestnenie do 3. miesta:
Chočské podhorie

Chočské podhorie je geomorfologickou časťou Liptovskej kotliny. Zaberá pás územia na severozápad od Liptovskej Mary, severovýchodne od Ružomberka.
Polohopis.
Územie sa nachádza v západnej polovici Podtatranskej kotliny, na severozápadnom okraji podcelku Liptovská kotlina. Zjednodušene možno územie Chočského podhoria vymedziť údoliami Likavky na západe, Váhu na juhu a Kvačianky a Suchého potoka na východe. Na východe a juhu nadväzuje Liptovská kotlina časťami Matiašovské háje, Smrečianska pahorkatina a Liptovské nivy. V blízkosti Ružomberka susedí Šípska Fatra, podcelok Veľkej Fatry a severný okraj vymedzuje úpätie Chočských vrchov a ich častí Choč, Sielnické vrchy a Prosečné. Na severovýchode sa Chočského podhoria krátkym úsekom dotýka Sivý vrch, geomorfologická časť Tatier. 
Zo severne situovaných Západných Tatier a Chočských vrchov tečú do Liptovskej kotliny viaceré vodné toky, z nich najvýznamnejšie sú Likavka, Teplianka, Sestrč a Kvačianka. Všetky ústia do rieky Váh, ktorej povodiu toto územie patrí. Východným okrajom vedie cesta II/584 (Liptovský Mikuláš – Zuberec), juhozápadnou časťou sa buduje diaľnica D1.
Ochrana územia.
Severozápadná časť Liptovskej kotliny leží mimo ochranného pásma, či priamo územia Tatranského národného parku, ktorého okraj vedie hranicou časti Sivý vrch. Osobitne chránenými lokalitami sú chránený areál Sielnický borovicový háj, prírodná pamiatka Bešeňovské travertíny, Lúčanské travertíny a Skalná päsť, národná prírodná pamiatka Lúčanský vodopád a Liskovská jaskyňa, prírodná rezervácia Mohylky a Turícke dubiny. Severného okraja sa dotýka národná prírodná rezervácia Suchá dolina, Kvačianska dolina a Prosiecka dolina.
Turizmus.
Atraktivitu tejto časti Liptovskej kotliny dáva široká paleta prírodných i historických zaujímavostí, ako aj blízkosť pútavých turistických cieľov. Medzi najnavštevovanejšie lokality v Chočskom podhorí patrí Liptovský a Likavský hrad, Archeoskanzen Havránok či Liskovská jaskyňa. Z prírodných lákadiel dominuje okolie kúpeľov Lúčky a susedné tiesňavy Suchej, Kvačianskej a Prosieckej doliny.
Prisťahovalectvo do Ruska

Prisťahovalectvo (imigrácia) do Ruskej federácie je proces vstupu cudzincov pre trvalý pobyt na území Ruskej federácie . Podľa súčasného práva môžu prisťahovalci získať aj ruské občianstvo, a to po piatich rokoch pobytu a po preskúmaní znalosti ruského jazyka. Prisťahovalectvo do Ruska reguluje Hlavné riaditeľstvo pre migračné záležitosti. Prisťahovalectvo zohráva dôležitú úlohu v moderných ruských demografických procesoch, pretože je od roku 2011 príčinou nárastu počtu obyvateľstva.
Rusko používa jednu z najliberálnejších prisťahovaleckých politík na svete; občan, ktorý pracuje v Rusku päť rokov a plynule ovláda ruský jazyk, sa môže stať občanom za toho predpokladu, že nespáchal trestný čin a takmer každý, koho zamestnáva ruská firma, môže zostať v krajine a pracovať tam na dobu neurčitú. Odráža to zmenu politiky vlády Vladimíra Putina ako reakciu na klesajúcu pôrodnosť a na reštriktívnu politiku prijatú po páde Sovietskeho zväzu. Veľké neslovanské prisťahovalecké populácie, ktoré prichádzajú v reakcii na Putinovu liberálnu politiku, sa niekedy stretávajú s xenofóbiou; proti tomu ruský štát rozpustil rôzne združenia proti prisťahovalcom, a to podľa ruských zákonov o nenávistných prejavoch, ako je napríklad "Hnutie proti nelegálnemu prisťahovalectvu".
Počet prisťahovalcov do Ruska podľa štátu narodenia.
Občianstvo prisťahovalcov:
Duna

Duna alebo presyp (zastarano: priesyp) môže byť: 
Duna môže byť aj:
Priesyp

Priesyp môže byť:
Lekanis

Lekanis () je typ starogréckej nádoby.
Lekanis, plytká misa na nižšom podstavci s dvomi vodorovnými uchami (aj v tvare pásky) a pokrievkou s vyšším okrúhlym držadlom v tvare malej misky, je na vázach zobrazovaný v súvislosti (napr. príprav na svadbu, jedna váza zobrazovala v ňom šperky, ktoré otec dal neveste) so ženami ako nádoba na predmety používané pri obliekaní (spony, ihlice, doplnky a iné), na kozmetiku, toaletné predmety alebo na iné drobné predmety (niť, ihla atď) 
Tvarovo sa podobá plytkému kylixu, ale líši sa v tom, že jeho horná časť má pomerne zvislé steny s konkávnym okrajom, tvarovaným tak, aby naň pokrievka dobre priliehala. Lekanis bol ideálny aj na podávanie jedál, jeho pokrievka sa po otočení dala použiť ako podnos na nôžke. Niektoré lekanidy však pokrievky nemajú. Lekanidy bez pokrievky sa v Aténach objavili na konci 7. stor. pred Kr. a boli zdobené najmä čiernofigúrovou technikou (geometrické výplňové doplnky už boli menej bežné). Lekanis sa zdá byť starovekým názvom tohto tvaru nádoby. Jeho názov sa niekedy zamieňa s názvom lekané, podobnej nádoby, ktorá sa ale väčšinou používala ako umývadlo pri stolovaní (nemala aj pokrievku).
HK Prešov

 
HK Prešov (predtým TJ ZVL Prešov) bol slovenský hádzanársky klub žien, ktorý sídlil v Prešove. Vznikol pod názvom "TJ ZVL Prešov" v roku 1973. Je to 4-násobný majster Česko-Slovenska z rokov 1984, 1986, 1987 a 1989. Niekoľkokrát účinkoval v európskych súťažiach, v ktorých sa najvýraznejšie zapísal postupom do semifinále Európskeho pohára majstrov. Klub zanikol v roku 2005.
História.
Hoci organizovaná ženská hádzaná pôsobila v Prešove už skôr, zásluhou klubu TJ Lokomotíva Agrostav Prešov (vznikol v roku 1957), úspešné roky začali až po fúzii prešovských klubov Lokomotíva a ZKL v roku 1977, keď Lokomotíva Prešov sezónu predtým postúpila do najvyššej súťaže zo Slovenskej národnej ligy (druhá najvyššia hádzanárska súťaž). Následné obsadenie 6. miesta a etablovanie sa v najvyššej česko-slovenskej súťaži podnietilo klubových funkcionárov vybudovať v Prešove hádzanársku halu na ulici Nábrežná. Od roku 1986 viedol družstvo známy hádzanársky tréner Martin Gregor, s ktorým získal ZKL Prešov dva tituly ČSSR a v roku 1987 sa s ním kvalifikoval do semifinále Európskeho pohára majstrov.
Po rozdelení Česko-Slovenska pôsobil klub niekoľko rokov v slovenskej extralige, po neúspešnej baráži a zostupe do 1. ligy v roku 1998 (už pod názvom HK Prešov) zotrval v druhej najvyššej súťaži až do svojho zániku v roku 2005. 
Úspechy.
Najvyššia česko-slovenská súťaž:
Najvyššia slovenská súťaž:
Slovenský pohár:
Nedeľná škola

Nedeľná škola bol druh výchovno-vzdelávacieho zariadenia, ktorý fungoval v Uhorsku v 19. storočí. Jeho cieľom zvyšovať gramotnosť a vzdelanostnú úroveň ľudu, najmä chudobnejších sociálnych vrstiev. Existovali dva typynižší sa zameriaval na odstraňovanie negramotnosti, vyšší poskytoval už základné poznatky z prírodovedy, zdravotníctva, techniky, poľnohospodárstva, dejín a vyšších počtov. Nedeľné školy zakladali a viedli farári, učitelia či študenti a navštevovali ich predovšetkým dospelí, hlavne remeselníci, obchodníci a roľníci.
Prvú nedeľnú školu na území Slovenska založil rímskokatolícky farár Michal Rešetka v Hornej Súči v roku 1834. Veľkú pozornosť nedeľným školám venovali štúrovci (najmä Ľudovít Štúr a Jozef Miloslav Hurban), ktorí ich funkciu spájali so šírením slovenského národného hnutia (pozri formovanie moderného slovenského národa) a abstinentizmu (pozri spolok miernosti). Hlavne ich pričinením už v roku 1842 v slovenskom etnickom prostredí pôsobila široká sieť nedeľných škôl (Hlboké, Veľká Divina, Zemianske Podhradie, Pešť a i.). Počas revolúcie v rokoch 18481849 väčšina z nich zanikla a po revolúcii sa obnovila len malá časť. V tomto období sa vo sfére nedeľných škôl najviac angažovali Ivan Branislav Zoch, Samuel Ormis a Daniel Gabriel Lichard, ktorý sa snažil o rozvoj hospodárskych nedeľných škôl. Postupný zánik nedeľných škôl súvisel s tým, že štát na seba prevzal väčšie právomoci v oblasti vzdelávania.
EMP Merchandising

EMP Merchandising (iné názvy: EMP Merchandising Handelsgesellschaft mbH, Large Popmerchandising a Sweden Rock Shop) je hudobný zásielkový obchod založený v Nemecku. Spoločnosť distribuuje zákazníkom štvrťročný katalóg. V správe Osnabrückej obchodnej komory z roku 2003 bola spoločnosť považovaná za najväčší nemecký zásielkový obchod heavy metalovej a hard rockovej hudby. V septembri 2018 nadobudla spoločnosť Warner Music Group od spoločnosti Sycamore Partners spoločnosť EMP.
Spoločnosť bola založená v roku 1986 Frankom Janetzkym a Felixom Lethmatom v Dolnom Sasku v meste Lingen v Nemecku s pobočkami po celej Európe.
V roku 2007 bolo spoločnosťou zamestnaných 240 ľudí. Spoločnosť EMP distribuuje hudobné CD a ďalší tovar, vrátane tričiek a nášiviek rockových a heavy metalových skupín. Spoločnosť EMP distribuuje svoje tovary v Nemecku, Rakúsku, Švajčiarsku, Fínsku, Taliansku, Francúzsku, Španielsku, Poľsku, Spojenom kráľovstve, Holandsku (pod názvom Large Popmerchandising) a Švédsku (pod názvom Sweden Rock Shop).
V roku 2007 bola spoločnosť ocenená cenou Echo za "Trade Partner of the Year".
EMP

EMP resp. Emp môže byť:
Slnečnice

Slnečnice sú:
Smrečianska pahorkatina

Smrečianska pahorkatina je geomorfologickou časťou Liptovskej kotliny. Zaberá pás územia na sever a severovýchod od Liptovskej Mary i mesta Liptovský Mikuláš.
Polohopis.
Územie sa nachádza v západnej polovici Podtatranskej kotliny, v severnej časti podcelku Liptovská kotlina. Zjednodušene možno územie Smrečianskej pahorkatiny vymedziť údolím Kvačianky a Suchého potoka na západe, údolím Váhu na juhu a údolím Belej a Račkovej na východe. Na severozápade susedí geomorfologická časť Matiašovské háje, západne leží Chočské podhorie a na juhu a východe nadväzujú Liptovské nivy, všetky patriace do Liptovskej kotliny. Severný okraj vymedzuje strmý nástup Západných Tatier a ich častí Liptovské Tatry a Sivý vrch. 
Zo severne situovaných Západných Tatier tečú do Liptovskej kotliny mnohé potoky, ktoré všetky odvádzajú vodu do rieky Váh. Najvýznamnejšie sú Kvačianka a Jalovčanka, ústiace do jazera Liptovskej Mary, východnejšie tečie Smrečianka a Trnovec. Na východnom okraji Liptovskej Mary na územie Smrečianskej pahorkatiny zasahuje okraj mesta Liptovský Mikuláš, z väčších sídiel sa v tejto časti Liptovskej kotliny nachádza Liptovský Trnovec, Liptovská Sielnica, Liptovský Peter a Bobrovec. 
Západným okrajom vedie cesta II/584 (Liptovský Mikuláš – Zuberec), juhovýchodný okraj lemuje cesta II/537 (Liptovský Hrádok – Starý Smokovec), od Podbanského nesúca názov Cesta Slobody. Najvýznamnejšou komunikáciou je medzinárodná cesta E 50, vedúca v trase diaľnice D1, prechádzajúca juhovýchodnou časťou územia pri Liptovskom Hrádku. 
Ochrana územia.
Severná časť Liptovskej kotliny zasahuje do ochranného pásma Tatranského národného parku. Hranica národného parku kopíruje okraj geomorfologických častí Sivý vrch a Liptovské Tatry. Osobitne chránenými lokalitami sú Háje a prírodná rezervácia Švihrová.
Turizmus.
Severná časť Liptovskej kotliny patrí medzi atraktívne a vyhľadávané oblasti. V podhorí Tatier je vybudovaných viacero ubytovacích a rekreačných kapacít, napr. v ústí Račkovej, Jaloveckej, Trnovskej a Žiarskej doliny. Turisticky významnými lokalitami sú aj okolie Pribyliny a Liptovskej Mary s Aquaparkom Tatralandia.
Pionieri-hrdinovia

 Pionieri-hrdinovia boli sovietski pionieri, ktorí v čase ustanovenia sovietskej moci a počas druhej svetovej vojny vykonávali hrdinské činy. Ich obrázky sa v Sovietskom zväze používali ako vzory vysoko morálneho správania. V roku 1954 bol vydaný oficiálny zoznam pionireov-hrdinov spolu s Knihou cti Všezväzovej pionierskej organizácie Vladimira [Iľjiča] Lenina. Dopĺňali ich knihy cti lokálnych organizácií pionierov.
Pionieri-hrdinovia pred 2. svetovou vojnou.
Prvá zmienka o pionieroch-hrdinoch pochádza z roku 1920. Noviny začali publikovať poznámky o využívaní mladých „bojovníkov proti triednemu nepriateľovi“, najmä o Pavlikovi Morozovovi. Na XII. zjazde Komsomolu bola v roku 1954 založená Kniha cti Všezväzovej pionierskej organizácie Vladimira Iľjiča Lenina. Pavlik Morozov bol v tejto knihe uvedený ako prvý oficiálne za to, že statočne odhaľoval zločiny kulakov proti Sovietskej moci a tí ho preto zabili. Ako druhý v poradí bol uvedený Kolja Mjagotin, ktorého tiež zabili triedni nepriatelia. Treba poznamenať, že niektoré popisy činov pionierov, napríklad Pavlika Morozova, Grišu Akopjana a ďalších uvedené v „Knihe cti Všezväzovej pionierskej organizácie Vladimira Iľjiča Lenina“ do roku 1941 nie sú pravdivé. Podľa Jurija Družnikova [cit.?] Morozov nikdy nebol pionierom, ako ani ďalší hrdinovia 30. rokov 20. storočia zavraždení triednym nepriateľom: Koľa Mjagotin či Griša Akopjan (ktorý je úplne románovou postavou).
Samsung Galaxy S6

Samsung Galaxy S6 je rad smartfónov vyrobených spoločnosťou Samsung Electronics. Na rozdiel od svojho predchodcu, Samsung Galaxy S5, nebol vydaný ako jediný model, ale boli vydané modely dva - Galaxy S6 a Galaxy S6 Edge. Tieto dva modely sa od seba líšia tým, že S6 Edge má displej zaguľatený po stranách zariadenia. S6 a S6 Edge boli uvedené 1. marca 2015 na konferencii Samsung Unpacked konajúcej sa pri príležitosti MWC Barcelona. Neskôr bol spoločne s Samsung Galaxy Note 5 tiež uvedený tretí model, Galaxy S6 Edge+.
Celkový dizajn Galaxy S6 vychádza z dizajnu predchádzajúcich modelov. Celková konštrukcia bola však upravená tak, že sa teraz využíva kovový unibody rám a sklenený zadný kryt miesto plastového. Mimo vonkajších zmien Samsung taktiež vyzdvihol vylepšený fotoaparát, zjednodušené užívateľské rozhranie, podporu hlavných štandardov pre bezdrôtové nabíjanie a podporu mobilných platieb vďaka možnosti emulovať magnetickú pásku kreditných kariet.
Telefón dostal prevažne kladné recenzie. Kritici na ňom ocenili vylepšenú kvalitu konštrukcie, displeja, zlepšenie výkonu, fotoaparátu a pod. Naopak ale rozhodnutie Samsungu odobrať možnosť rozšírenia úložiska a výmeny batérie, bolo prijaté dosť negatívne. Cena modelu S6 Edge bola pri vydaní tiež kritizovaná, podľa kritikov model dostatočne nevyužíval svoj zaoblený displej.
Špecifikácia.
Hardware.
Rad Galaxy S6 využíva 64-bitový Exynos 7 Octa 7420, ktorý sa skladá zo štyroch jadier 2.1 GHz Cortex-A57 a štyroch jadier 1.5 GHz Cortex-A53. Samsung Galaxy S6 a S6 Edge majú 3 GB LPDDR4 RAM, zatiaľ čo S6 Edge+ má 4 GB. Tento procesor je prvý procesor od Samsungu, ktorý využíva 14 nm FinFET výrobný proces, ktorý by mal podľa spoločnosti zlepšiť energetickú účinnosť. Je dostupný vo verziách s úložiskom o veľkosti 32, 64 a 128 GB, ktoré využíva štandardy Universal Flash Storage 2.0. Galaxy S6 a S6 Edge majú 5,1 palcový Super AMOLED displej s rozlíšením 1440p, zatiaľ čo S6 Edge+ má displej s veľkosťou 5,7 palcov. Displej u S6 Edge a S6 Edge+ je mierne zahnutý pozdĺž oboch dlhších strán telefónu.
Ako svoj zadný fotoaparát využíva Galaxy S6 rovnaký senzor s optickou stabilizáciou obrazu ako Galaxy Note 4. Na rozdiel od tohto modelu však bola clona zmenená na f/1.9. Tiež pribudla možnosť sledovania objektov cez autofokus, real-time HDR a začal byť využívaný senzor srdcového tepu k vypočítavaniu vyváženia bielej. Predný fotoaparát bol upgradovaný na 5 megapixelov s podobnou clonou.
Samsung Galaxy S7

Samsung Galaxy S7, Samsung Galaxy S7 Edge a Samsung Galaxy S7 Active sú smartfóny so systémom Android, ktoré vyrába a predáva spoločnosť Samsung Electronics. Séria S7 slúži ako nástupca Galaxy S6, S6 Edge, S6 Edge + a S6 Active vydaného v roku 2015. S7 a S7 Edge boli oficiálne predstavené 21. februára 2016 na tlačovej konferencii Samsung na mobilnom svetovom kongrese (Mobile World Congress). Vydanie zo severnej Ameriky 11. marca 2016. S7 Active bola predstavená 4. júna 2016 a vydaná dňa 10. júna 2016 v USA.
Galaxy S7 je vývojom modelu predchádzajúceho roka s modernizovaným hardvérom, vylepšeniami dizajnu a obnovou vlastností odstránených z modelu Galaxy S6, ako je certifikácia IP pre odolnosť voči vode a prachu, ako aj rozšíriteľná pamäť. Po S6 a S6 Edge + sa model S7 vyrába v štandardnom modeli s veľkosťou displeja 5,1 palca (130 mm), ako aj s Edge variantom, ktorého displej je zakrivený pozdĺž širokých strán obrazovky a má tiež väčší displej s uhlopriečkou 5,5 palca (140 mm). S7 Active má hrubší a robustnejší rám a zvýšenú kapacitu batérie. Galaxy S7 a S7 Edge sú posledné dva telefóny v sérii Samsung Galaxy S, ktoré majú fyzické domáce tlačidlo s predným snímačom odtlačkov prstov zabudovaným v tlačidle (S7 Active je posledný v sérii Active, ktorý má tri fyzické tlačidlá) a posledných telefónov Samsung Galaxy S na nabíjanie MicroUSB.
Špecifikácia S7.
Základ prístroja tvorí dotykový 5,1" displej s rozlíšením 2560 x 1440 pixelov. Osem-jadrový procesor Samsung Exynos 8890 Octa, s frekvenciou 2,3 GHz, sa stará o rýchly chod prístroja, zatiaľ čo jeho činnosť a správu aplikácií zaisťuje systém Android 6. Pre užívateľské dáta je k dispozícii 32 GB vnútorná pamäť, ktorú je možné rozšíriť cez pamäťovú kartu microSD. Veľmi široké možnosti pripojenia môžu byť realizované pomocou konektoru microUSB (USB 2.0), alebo bezdrátovo pomocou Bluetooth 4.2, NFC a WiFi.
Technické parametre.
Dizajn
Displej
Fotoaparáty
Hardware
Batéria
Siete
Konektivita
Samsung Galaxy S7 Edge.
Samsung Galaxy S7 edge je smartfón od spoločnosti Samsung s praktickými zaoblenými rohmi, ktorý prináša nové funkcie. Dizajn predchodcu bol doplnený o certifikát odolnosti. 
Technické parametre.
Dizajn
Displej
Fotoaparáty
Hardware
Batéria
Siete
Konektivita
Ostatné vlastnosti
Samsung Galaxy S8

Samsung Galaxy S8, Samsung Galaxy S8+ a Samsung Galaxy S8 Active sú smartfóny so systémom Android (s telefónom S8+, ktorý je phabletovým smartfónom), ktoré vyrába spoločnosť Samsung Electronics ako ôsmu generáciu série Samsung Galaxy S. S8 a S8+ boli predstavené 29. marca 2017 a priamo nasledovali po Samsung Galaxy S7 a S7, s vydaním v Severnej Amerike 21. apríla 2017 a medzinárodným nasadením v priebehu apríla a mája. S8 Active bol oznámený 8. augusta 2017 a je exkluzívny pre niektorých mobilných operátorov v USA.
S8 a S8+ obsahujú vylepšený hardvér a hlavné zmeny dizajnu ako v rade S7, vrátane väčších obrazoviek s vyšším pomerom strán a zakrivených strán na menších aj väčších modeloch, rozpoznávania dúhovky a tváre, novej sady funkcií virtuálneho asistenta známej ako Bixby (spolu s novým vyhradeným fyzickým tlačidlom na spustenie asistenta), prechodom z nabíjania MicroUSB na nabíjanie USB-C a doplnkom dokovacej stanice Samsung DeX, ktorý umožňuje používanie telefónov s rozhraním pracovnej plochy s podporou klávesnice a myši. S8 Active obsahuje tvrdšie materiály určené na ochranu pred nárazmi, rozbitím, vodou a prachom, s kovovým rámom a pevnou textúrou pre lepšie uchopenie, vďaka ktorému má model S8 Active robustný dizajn. Obrazovka Active má rovnakú veľkosť ako štandardný model S8, ale stráca zakrivené hrany v prospech kovového rámu.
S8 a S8+ získali prevažne pozitívne hodnotenia. Ich dizajn a form factor dostali chválu, tiež sa páčil aktualizovaný softvér a optimalizácia kamery. Dostali kritiku za duplicitné softvérové ​​aplikácie, nevýrazné funkcie Bixby pri spustení, za umiestnenie snímača odtlačkov prstov na zadnej strane fotoaparátu. Po vydaní telefónov sa ukázalo, že skenery tváre a dúhovky zariadenia môžu byť zmätené vhodnými fotografiami používateľa.
S8 a S8+ boli vo vysokej miere kupované. Počas predpredaju bolo v Južnej Kórei rezervovaných rekordných milión kusov a celkové predajné čísla boli o 30% vyššie ako Galaxy S7. Následné správy v máji však oznámili predaj viac ako päť miliónov kusov, čo je výrazne nižšie číslo v porovnaní s predchádzajúcimi modelmi série Galaxy S.
Dňa 11. marca 2018, Samsung spustil nástupcu S8, Samsung Galaxy S9.
Samsung Galaxy séria S

Séria Samsung Galaxy S je radom špičkových mobilných zariadení so systémom Android, ktoré vyrába spoločnosť Samsung Electronics.
Séria pôvodne pozostávala zo smartfónov a prvé zariadenie, Samsung Galaxy S, bolo oznámené v marci 2010 a vydané na predaj v júni toho roku. Od uvedenia Samsung Galaxy Note v roku 2011 existovala línia Galaxy S s líniou Galaxy Note ako vlajková loď Samsungu.
Samsung neskôr rozšíril linku Galaxy S na tabletové počítače s oznámením Galaxy Tab S v júni 2014 a vydal budúci mesiac. Od roku 2021 sú najnovšími smartfónmi série Galaxy S Samsung Galaxy S21, Samsung Galaxy S21+ a Samsung Galaxy S21 Ultra, všetky vydané 29. januára 2021 a najnovším tabletom je Samsung Galaxy Tab S7 FE vydaný 18. júna 2021.
Pepucha

Pepucha (ženský variant: Pepuchová) je slovenské a české priezvisko so zaznamenaným výskytom na Slovensku a v Česku.
Na Slovensku sa v roku 1995 vyskytovalo 71-krát. Najčastejšie sa vyskytovalo v lokalitách ako Vavrečka, okres Dolný Kubín (od roku 1996 Námestovo) (17); Beňadovo, okres Dolný Kubín (od roku 1996 Námestovo) (12); Námestovo, okres Dolný Kubín (od roku 1996 Námestovo) (9); Bešeňová, okres Liptovský Mikuláš (od roku 1996 Ružomberok) (7); Mútne, okres Dolný Kubín (od roku 1996 Námestovo) (6); Oravská Jasenica, okres Dolný Kubín (od roku 1996 Námestovo) (5); Partizánska Ľupča, okres Liptovský Mikuláš (5);
Vrútky, okres Martin (6) a Záturčie (obec Martin), okres Martin (4).
V Česku sa v roku 2016 vyskytovalo 5-krát. Najčastejšie sa vyskytovalo v lokalite Karviná (5).
Samsung Galaxy S9

Samsung Galaxy S9 a Samsung Galaxy S9+ sú smartfóny so systémom Android, ktoré vyrába spoločnosť Samsung Electronics ako súčasť série Samsung Galaxy S. Zariadenia boli odhalené na Mobile World Congress v Barcelone 25. februára 2018 ako nástupcovia Samsung Galaxy S8 a S8+.
Galaxy S9 a S9+ majú takmer identické vlastnosti ako S8, s rovnakou veľkosťou zobrazenia a pomerom strán, rovnako ako ich predchodca. Jednou z vysoko hodnotených zmien na rozlíšenie medzi modelmi je umiestnenie snímača odtlačkov prstov. Kým S8 sa nachádza vedľa fotoaparátu, S9 je priamo pod ním. Najvýraznejšie je však rad S9 vybavený niekoľkými vylepšeniami fotoaparátu oproti S8.
Telefón obdržal všeobecne priaznivé recenzie, pričom kritici väčšinou zaznamenali vylepšený fotoaparát a lepšie umiestnený snímač odtlačkov prstov. Kritici však stále kritizujú nedostatok zlepšenia iných funkcií v porovnaní s jeho predchodcom.
Samsung Galaxy S10

Samsung Galaxy S10 je rad smartfónov so systémom Android vyrábaných spoločnosťou Samsung Electronics. Séria Galaxy S10 je slávnostná séria - 10. výročie linky vlajkovej lode Samsung Galaxy S. Spoločnosť Samsung Galaxy Unpacked, ktorá bola predstavená počas tlačového podujatia, 20. februára 2019, začala expedovať 8. marca 2019 a v niektorých oblastiach, ako napríklad v Austrálii a Spojených štátoch, začala lodná doprava 6. marca 2019. Je to desiata generácia telefónov Galaxy S.
Rovnako ako v prípade Galaxy S9, Samsung predstavil vlajkovú loď Galaxy S10 a Galaxy S10+, diferencované predovšetkým veľkosťou obrazovky a prídavnou kamerou na čelnej strane S10+. Okrem toho, Samsung tiež predstavil menší model známy ako Galaxy S10e, rovnako ako väčšiu, 5G-kompatibilnú verziu, Galaxy S10 5G.
Ceny Galaxy S10e, S10 a S10+ začali na úrovni 749 USD, 899 USD a 999 USD, zatiaľ čo cena S10 5G je 1299 USD. Čo zodpovedá aj cenám v eurách na Slovensku.
Hrabiny

Hrabiny môže byť:
Ovsiny

Ovsiny môže byť:
Svätenie vody

Svätenie vody () je deň v ľudovom kalendári Slovanov pripadajúci na 6. (19.) január, jeden z najväčších výročných sviatkov Slovanov. V tento deň sa končia Vianoce, prebieha svätenie vody vo vodojemoch (jazerá, rybníky a pod.) alebo v riekach, konajú sa krstové kúpania a začínajú sa prípravy na zimnú svadobnú sezónu ("malá svadba").
Iné názvy sviatku.
V tento deň sa u pravoslávnych Slovanov slávi krst Pána a Zjavenie Pána, katolíci v ten deň slávia sviatok Troch kráľov.
Tradície.
Vo východoslovanskej tradícii je najvýznamnejším predvečer tohoto sviatku - epifánny večer. Medzi južnými Slovanmi na východnom Balkáne môže byť sviatkom aj niektorý okolitý deň - napríklad sviatok Jána Krstiteľa (7 / 20. januára) alebo Deň žien (8 / 21. januára).
Hlavnou udalosťou dňa svätenia vody je jej požehnanie, preto sa vo vodnej nádrži alebo v rieke vyreže v ľade prieruba a po slávnostnom pochode s krížom sa ľudia modlia. Po nej sa ľudia v prierube kúpu: chorí preto, aby sa vyliečili a zdraví pre očistenie sa od hriechov. Ruské zimné kúpanie vzniklo z tohoto starovekého pohanského zvyku rituálnej očisty vodou.
Sviatok svätenia vody a koniec fašiangov () vymedzujú čas vhodný na svadby.
V Bulharsku, Severnom Macedónsku a v Grécku sa po vysvätení vody konajú slávnostné procesie ku vodnej nádrži s nesením obrazov svätých (rus. хоругвя]) a je zvykom hodiť potom drevený kríž do vody a potápať sa pre neho. Vylovenie kríža z vody je považované za česť.
Nová rakúska tunelovacia metóda

Nová rakúska tunelovacia metóda (NRTM, anglicky nemecky je jednou z metód razby tunelov. Nerazí sa celý profil tunelovej rúry v celku, ale prebieha po častiach. Vďaka tomu tak možno postupovať jednak rýchlejšie, jednak využiť horninu a jej tlak ako nosný (spevňujúci) prvok celej stavby. 
Ostenie sa skladá z primárneho a sekundárneho ostenia. Primárne ostenie sa vykonáva ihneď po raziacich prácach. K výrubu sa priloží výstuž (napr. betonárska) a na ňu sa nastrieka betón prípadne drátobetón. Primárne ostenie zaisťuje stabilitu výrubu ako dočasný prvok po krátku dobu - rádovo týždne až mesiace. Ako definitívne ostenie podzemného diela sa buduje tzv. sekundárne ostenie, väčšinou ako železobetónová škrupina, ojedinele iba z prostého betónu, nezriedka za použitia tzv. tubingov (prefabrikovaných dielcov). Sekundárne ostenie sa lícuje s primárnym s hydroizolačnou vložkou, ktorá ochraňuje sekundárne ostenie proti pôsobeniu vody po celú dobu životnosti diela. 
Táto metóda vznikla spojením a vývojom niekoľkých predchádzajúcich v 50. a 60. rokoch 20. storočia. Presne kodifikovaná bola v Salzburgu v roku 1962. Spočiatku k nej panoval odpor, neskôr sa však ukázala ako efektívna. V súčasnej dobe sa vo svete okolo 50% tunelov razí touto metódou. Na Slovensku boli touto technológiou budované napríklad tunely Prešov a Višňové.
Klepsatel

Klepsatel (ženský variant: Klepsatelová) je slovenské a české priezvisko so zaznamenaným výskytom na Slovensku a v Česku.
Na Slovensku sa v roku 1995 vyskytovalo 13-krát. Najčastejšie sa vyskytovalo v lokalitách ako Bernolákovo, okres Bratislava-vidiek (od r. 1996 Senec) (7) a Prešov, okres Prešov (6).
V Česku sa v roku 2016 vyskytovalo 8-krát. Najčastejšie sa vyskytovalo v lokalite České Budějovice (8).
Marian Grześczak

Marian Grześczak (* 22. marec 1934, Nochowo, Poľsko – † 27. január 2010, Varšava, Poľsko) bol poľský básnik, diplomat, publicista a prekladateľ.
Životopis.
Študoval českú a poľskú filológiu na univerzite v Poznani. 
Okrem písania vlastných textov, prekladateľom slovenských, českých, chorvátských, ruských a izraelských kníh, napr. Františka Halasa, Vladimíra Holana, Miroslava Holuba, Jana Pilařa a Jaroslava Seiferta. Používal pseudonymy „Jerzy Bernasowski”, „Marek Konarz”, „Mariusz Rudin”.
V rokoch 1965–1983 bol členem Poľskej zjednotenej robotníckej strany. Člen Zväzu poľských spisovateľov (1960–1983). Bol zakladateľom Združenia poľských spisovateľov (1989), a v rokoch 1996–1999 prezidentem. Člen Poľského PEN klubu (1989–2010).
Pôsobil ako riaditeľ Poľského inštitútu v Bratislave a kultúrny radca Poľského veľvyslanectva na Slovensku v rokoch 1990–1996.
Košice Crows

 
Košice Crows je slovenský mužský hádzanársky klub sídliaci v Košiciach. Vznikol v roku 2016 na popud hrajúceho hádzanára Filipa Fabišíka, neskôr prezidenta samotného klubu. Košice Crows je účastníkom najvyššej hádzanárskej súťažeSlovnaft Handball Extraligy. Klub začínal v 1. lige, do ktorej vstúpil v sezóne 2017/18. Najväčší úspech dosiahol v sezóne 2018/19, keď vyhral 1. ligu a po úspešnej baráži postúpil do extraligy. Svoje zápasy hráva v aréne Hádzanárska hala Slavomíra Šipoša, ktorá je od roku 2018 pomenovaná po významnom hádzanárskom trénerovi Slavomírovi Šipošovi.
Juraj Vančík

Juraj Vančík môže byť:
Juraj Vančík (lekár)

MUDr. Juraj Vančík, CSc., MBA (* 2. mája 1950, Svidník) je slovenský lekár, kardiológ, hudobník, spevák, manažér, podnikateľ a moderátor.
Zo života.
Keď mal šesť rokov naučil sa hrať na harmonike. Od desiatich rokov hrá na gitare.
Medzi rokmi 1968 - 1974 študoval na Lekárskej fakulte UPJŠ v Košiciach. V roku 1969 absolvoval mesačnú študentskú prax v Anglicku . V tom istom roku sa zúčastnil súťaže Košický zlatý poklad s autorskou pesničkou Klietka šťastia. Túto súťaž vyhral.
Po absolvovaní štúdia začal pracovať ako lekár vo Fakultnej nemocnici Louisa Pasteura na internej klinike.
Pracoval tu do roku 1980. Medzi rokmi 1980 - 1982 vykonával expertíznu prácu v Líbyi.
V období rokov 1982 do roku 1995 pracoval vo Fakultnej nemocnici Louisa Pasteura v Košiciach. Od roku 1995 až 1997 sa stal riaditeľom medicínskeho centra v Košiciach.
Od roku 1997 viedol 1. súkromnú nemocnicu, Košice-Šaca a.s., kde bol riaditeľom. Nemocnica je 1. súkromnou nemocnicou na Slovensku. V 1. súkromnej nemocnicu, Košice-Šaca a.s. bol členom predstavenstva, spoluzakladateľom. Nemocnicu viedol osemnásť rokov. Po zmene väčšinového vlastníka v nemocnici, došlo k zmene nového riaditeľa v nemocnici.
Naďalej vykonáva lekársku prax. So skupinou Vabank vystupujú na koncertoch a hudobných podujatiach. Pravidelne sa zúčastňuje ako porotca pesničkovej súťaže Košický zlatý poklad, napr. v roku 2018, 2017, 2015, 2014, 2010 atď .
S manželkou Ľudkou majú dcéru Denisu a syna Martina.
Médiá.
Moderovanie.
V rádiu zameranom na šport - Rádio Šport moderuje reláciu "Športové puzzle s Jurajom Vančíkom" .
Ľubeľská pahorkatina

Ľubeľská pahorkatina je geomorfologickou časťou Liptovskej kotliny. Zaberá pás územia v juhozápadnej časti, východne od Ružomberka.
Polohopis.
Územie sa nachádza v západnej polovici Podtatranskej kotliny, v juhozápadnej časti podcelku Liptovská kotlina. Zaberá pás územia od Ružomberka po Liptovský Ján, pričom z významnejších sídiel tu leží Ľubeľa, Liptovské Sliače, Partizánska Ľupča a Závažná Poruba. Južný okraj vymedzuje ostrý nástup Nízkych Tatier s geomorfologickými časťami Demänovské vrchy a Salatíny, na západe leží Veľká Fatra s podcelkami Revúcke podolie a Šípska Fatra. Severne pokračuje Liptovská kotlina časťami Liptovské nivy a Galovianske háje. 
Z juhu na sever pretekajú územím Ľubeľskej pahorkatiny mnohé potoky, smerujúce z Nízkych Tatier do rieky Váh, resp. vodnej nádrže Liptovská Mara. Najvýznamnejšie z nich sú Revúca, Ľupčianka, Demänovka a Štiavnica. 
Z dopravného hľadiska prechádzajú okrajovými časťami medzinárodne významné komunikácie, konkrétne na západnom okraji je to E 77, vedúca v trase cesty I/59 (Dolný Kubín – Ružomberok – Zvolen), na severnom okraji E 50, vedúca v trase diaľnice D1 (Žilina – Poprad). Regionálne významné sú aj cesty I/18 (Ružomberok – Poprad) a cesta II/584 (Liptovský Mikuláš – Jasná). Okrajom územia údolím Váhu prechádza i železničná trať Žilina – Košice. 
Ochrana územia.
Celá juhozápadná časť Liptovskej kotliny zasahuje do ochranného pásma Národného parku Nízke Tatry. Hranica samotného národného parku kopíruje okraj geomorfologickej časti Demänovské vrchy. Osobitne chránenými lokalitami je tu chránený areál Bodický rybník, prírodná rezervácia Jelšie a Sliačske travertíny.
Turizmus.
Južná časť Liptovskej kotliny patrí vďaka polohe v podhorí Nízkych Tatier k zaujímavým lokalitám. Tvorí zázemie veľmi atraktívnej centrálnej časti pohoria so strediskom Jasná, no vyhľadávané je tiež okolie obce Liptovský Ján, či mesta Ružomberok. Z menších lokalít je vyhľadávaná tiež bobová dráha v Pavčinej Lehote, v zime využívaná ako lyžiarske stredisko. Ďalšie zimné strediská sú v Liptovskom Jáne, Závažnej Porube, či v okolí Ružomberka. Zaujímavosťou je Aerodrome Jasna, umožňujúci malým lietadlám prepravovať turistov priamo pod úpätie Nízkych Tatier.
O2 Universum

O2 Universum je multifunkčné kultúrno-kongresové centrum v hlavnom meste Česka Praha v mestskej štvrti Libeň napojené na O2 Arenu, ktoré bolo otvorené v septembri 2019. Na mieste hrubej stavby pôvodne plánovanej „malej arény“ ho od októbra 2017 budovali firmy Metrostav a Syner. Hrubá stavba, ktorá bola pôvodne určená na malú arénu s hokejovou tréningovou plochou, bola v roku 2004 zakonzervovaná.
Komplex má rozlohu takmer 50 000 m2 a štyri poschodia. Obsahuje 21 sál rôznych veľkostí s kapacitou 10 000 návštevníkov. Najväčšia sála s kapacitou 4 500 ľudí je vhodná aj na usporiadanie stredne veľkých koncertov a športových zápasov. Tribúny sú zaťahovacie a výška sály 12,5 metrov umožňuje usporiadať napríklad tenisové, basketbalové, florbalové nebo volejbalové zápasy.
Prvou akciou v O2 Universum bolo hovorené slovo v spojení predstavenia autobiografie Bruca Dickinsona z Iron Maiden s názvom "What Does That Button Do?". Nasledujúcou akciou bol koncert dánskej hudobnej skupiny Volbeat spolu so skupinami Baroness a Danko Jones. Prvým potvrdeným medzinárodným kongresom bol 17. svetový kongres anesteziológov WFSA od 5. do 9. septembra 2020.
Hrušov (územie európskeho významu)

Hrušov (SKUEV0270) je územie európskeho významu v Bratislavskom kraji na území obcí Hamuliakovo, Kalinkovo, Nové Košariská a Podunajské Biskupice. Má rozlohu 494,854 ha a jeho správcom je Správa CHKO Dunajské luhy. 
Predmetom ochrany sú biotopy: "Prirodzené eutrofné a mezotrofné stojaté vody s vegetáciou plávajúcich a/alebo ponorených cievnatých rastlín typu Magnopotamion alebo Hydrocharition".
Predmetom ochrany sú druhy:
Gymnocephalus schraetzer, Microtus oeconomus mehelyi,
Bobor vodný (Castor fiber),
Boleň dravý (Aspius aspius),
Hlaváč bieloplutvý (Cottus gobio),
Hrebenačka vysoká (Gymnocephalus baloni),
Hrúz Kesslerov (Gobio kessleri),
Hrúz Vladykov (Gobio albipinnatus),
Hrúz vladykov (bieloplutvý) (Gobio albipinnatus),
Kolok vretenovitý (Zingel streber),
Kunka červenobruchá (Bombina bombina),
Lopatka dúhová (Rhodeus sericeus amarus),
Plotica lesklá (Rutilus pigus),
Pĺž zlatistý (Sabanejewia aurata),
Roháč obyčajný (Lucanus cervus a Šabľa krivočiara (Pelecus cultratus).
Homoľské Karpaty

Homoľské Karpaty (SKUEV0104) sú územie európskeho významu v Bratislavskom kraji na území obcí Borinka, Grinava, Limbach, Lozorno, Neštich, Pezinok, Rača, Stupava, Svätý Jur, Turecký vrch, Vajnory, Záhorská Bystrica. Má rozlohu 5182,636 ha a jeho správcom je Správa CHKO Malé Karpaty. 
Predmetom ochrany sú biotopy:
Predmetom ochrany sú druhy:
Tatra 500 HB

Tatra 500 HB (označovaný tiež ako Karosa T 500 HB; HB znamená "horský bus") je československý trojnápravový autobus, ktorý bol vyrábaný v 50. rokoch 20. storočia.
Konštrukcia.
Tatra 500 HB je trojnápravový autobus, určený pre prevádzku v náročných podmienkach horských oblastí. Konštrukčne bol navrhnutý už v roku 1948, kedy Karosa Vysoké Mýto (výrobca karosérie) spoločne s Tatrou Kopřivnice (dodávateľ podvozka a pohonného ústrojenstva) predložila prvý projekt tohto vozidla. Samonosná karoséria, ktorej spodný rošt tvoril základ autobusu, bola na vtedajšiu dobu prelomová, pretože do tej doby sa v Česko-Slovensku karosérie tejto konštrukcie nevyrábali. K roštu karosérie boli prichytené výkyvné polonápravy tatrováckej koncepcie, perá, riadenie vozidla a vidlicový, vzduchom chladený osemvalec umiestnený vzadu. Po skúškach v roku 1954 však bolo rozhodnuté opustiť variant s polonápravami a začali sa vyrábať autobusy s klasickými tuhými nápravami.
Karoséria mala iba jediné, dvojkrídlové dvere, umiestnené pred prednou nápravou. Sedačky pre cestujúcich boli v rozmiestnení 2 + 2 so strednou uličkou. Podľa pôvodných požiadaviek na väčšie rozšírenie verejnej autobusovej dopravy do všetkých častí republiky, bol určený na prepravu až šesťdesiatich cestujúcich. Vozidlo malo mať menšie rozmery, veľkú stúpavosť a tiež dobré jazdné vlastnosti pre zlé povojnové cesty. 
Výroba a prevádzka.
Prvý prototyp vozidla 500 HB vznikol na prelome rokov 1949 a 1950, pričom na vývoji sa podieľali konštruktéri oboch firiem. Podvozok bol s výkyvnými polonápravami, neskôr boli boli vyrobené ďalšie tri prototypy aj s tuhými nápravami. Sériová výroba prebiehala v rokoch 1954 až 1957 a celkovo bolo vyrobených okolo 500 týchto autobusov.
Prevádzkovo sa však autobusy 500 HB kvôli poruchovosti a zlým jazdným vlastnostiam príliš neosvedčili. Mohutná technika (sčasti z nákladných automobilov), ktorá mala byť v náročnom teréne zlých ciest výhodou, stala sa nevýhodou a dopravcovia začali uprednostňovať ľahšie a technicky menej zložité autobusy. Väčšina týchto autobusov tak bola vyradená už v prvej polovici 60. rokov.
Starý háj (rozlišovacia stránka)

Starý háj môže byť:
LIAZ 200

LIAZ 200 bol rad nákladných automobilov, vyrábaný spoločnosťou LIAZ. Medzi rokmi 1991 až 1994 bolo vyrobených len niekoľko sto kusov.
Rad LIAZ 200 je faktickou modernizáciou typového radu LIAZ 100 a vzhľadovo sa líši od svojho predchodcu len minimálne. Bol zmenený hlavne po technickej stránke, prebehli zmeny na motore, napr. bola znížená jeho hlučnosť a uloženie (stojatý motor namiesto doterajšieho šikmého), kabína bola kvôli tomu posadená o 4 cm vyššie a v medzere nad nárazníkom sa preto objavili pomocné kryty, ktoré sú najvýraznejším vzhľadovým odlíšením oproti radu 100. V novších modeloch bola osadená aj nová prevodovka.
LIAZ 300

LIAZ 300 bol rad nákladných automobilov, vyrábaný vo firme LIAZ. Vychádza z predchádzajúcich radov 100 a 200. Oproti predchádzajúcim radám má vyššie položenú kabínu, plastové lišty pod nárazníkmi, iné predné blatníky, novú prevodovku, viac možných náprav, motorov a veľkostí kabín. Výroba modelu prebiehala v rokoch 1993 až 2003 a čo do počtu rôznych variantov, išlo o najrozmanitejšiu radu z produkcie LIAZ.
Závodné autá radu 300.
LIAZ 13.50 PA/J AWS bol špeciálny automobil, vyrobený pre Majstrovstvá Európy v truck-triale. Mal poháňané obidve nápravy, ktoré boli aj riaditeľné. Motor bol uložený nezvyčajne vzadu na ráme. Tento automobil štartoval v Majstrovstvách Európy v rokoch 1995, 1996 a tiež v niekoľkých závodoch v roku 1997. Pre sezónu 1998 bol osadený kabínou rady 400.
Najväčším úspechom vozidla 13.50 PA/J AWS bolo 1. miesto v seriáli Majstrovstiev Európy v truck-triale 1995.
LIAZ 300.471 sa zúčastnil seriálu Európskeho pohára ťahačov v rokoch 1996 a 1997. Jeho predchodcom bol typ 250.471. Najväčším úspechom vozidla 300.471 bolo 3. miesto v seriáli Európskeho pohára ťahačov 1997.
Muránska planina – Stolica

Muránska planina – Stolica je chránené vtáčie územie v Banskobystrickom kraji v katastrálnych územiach Čierna Lehota, Heľpa, Chyžné, Klenovec, Mokrá Lúka, Muráň, Muránska Huta, Muránska Zdychava, Pohorelá, Pohronská Polhora, Polomka, Rejdová, Revúčka, Šumiac, Telgárt, Tisovec, Vaľkovňa a Závadka nad Hronom.
Rozloha územia je 25796,460 ha a správcom územia je NP Muránska Planina.
Predmetom ochrany sú druhy Aegolius funereus, Aquila chrysaetos, Bonasa bonasia, Bubo bubo, Caprimulgus europaeus, Ciconia nigra, Dendrocopos leucotos, Dryocopus martius, Falco peregrinus, Ficedula albicollis, Ficedula parva, Glaucidium passerinum, Pernis apivorus, Phoenicurus phoenicurus, Picoides tridactylus, Picus canus, Strix uralensis, Tetrao tetrix a Tetrao urogallus.
Cerová vrchovina – Porimavie

Chránené vtáčie územie Cerová vrchovina – Porimavie vzniklo s cieľom zachovať biotopy pre európsky významné druhy vtákov a biotopy sťahovavých druhov vtáctva, aby boli zabezpečené podmienky ich prežitia a reprodukcie. Je to jeden z typov chráneného územia členskej krajiny Európskej únie s názvom NATURA 2000.
Územie bolo vyhlásené vládou Slovenskej republiky dňa 1. februára 2008 nadobudla účinnosť vyhláška Ministerstva životného prostredia Slovenskej republiky č. 30/2008 Z.z. .Nachádza sa na území okresov Lučenec, Revúca, Rimavská Sobota v katastrálnych územiach Abovce, Bátka, Belina, Blhovce, Bottovo, Čakanovce, Čamovce, Číž, Dražice, Drňa, Dubno, Dubovec, Gemer, Gemerské Dechtáre, Gemerské Michalovce, Gemerský Jablonec, Gortva (aj časti Bizovo, Čenice, Hajnáčka, Hodejov, Hodejovec, Hostice, Chanava, Chrámec, Janice, Jesenské, Jestice, Kaloša, Kráľ, Lenartovce, Martinová, Nižná Pokoradz, Nová Bašta, Orávka, Padarovce, Petrovce, Radzovce, Rakytník, Riečka, Rimavská Seč, Rimavská Sobota (aj časť Bakta, Rumince, Stará Bašta, Šiatorská Bukovinka, Šimonovce, Širkovce, Štrkovec, Šurice, Tachty, Tomášovce, Tornaľa, Uzovská Panica, Včelince, Večelkov, Veľký Blh (Nižný Blh), Vlkyňa, Vyšná Pokoradz a Zacharovce.
Rozloha územia je 30187,700 ha a správcom územia je CHKO Cerová vrchovina.
Dôvod ochrany.
Predmetom ochrany sú nasledujúce druhy vtákov:
Špačinsko-nižnianske polia

Špačinsko-nižnianske polia sú chránené vtáčie územie v Trnavskom kraji v katastrálnych územiach Bohdanovce nad Trnavou, Bohunice, Bučany, Dolná Krupá, Dolné Dubovany, Dolné Dubové, Dolné Lovčice, Dolný Lopašov, Horné Dubovany, Horné Dubové, Horné Lovčice, Chtelnica, Jaslovce, Kátlovce, Lančár, Malé Brestovany, Malženice, Nižná, Paderovce, Radošovce, Rakovice, Špačince, Ťapkové, Trnava, Veľké Brestovany, Veľké Kostoľany a Veselé. 
Rozloha územia je 12155,660 ha a správcom územia je CHKO Malé Karpaty.
Predmetom ochrany je druh Falco cherrug.
Zoznam biotopov Slovenska

Toto je zoznam a spoločenská hodnota biotopov národného významu, biotopov európskeho významu a prioritných biotopov Slovenskej republiky.
Alexander Petržalský

Alexander Hazucha (* 17. máj 1980, Bratislava – † 24. február 2019 Iquitos, Peru), známy pod umeleckým menom Alexander Petržalský alebo Šaniel (kedysi Anine), bol slovenský raper, producent, DJ, promotér a člen hudobnej dvojice ŠANIEL &amp; SUE. Bol distribútorom limonádových nápojov Club-Mate, Bombilla drink a Wostok pre Slovensko.
Hudobná kariéra.
V roku 2010 vydal svoj prvý sólový album s názvom Neštantandardný občan. V roku 2012 vydal pod labelom Štúdio Konečná soundsystem album DHZ – Misia sveta.
V roku 2014 vydal a pokrstil album Šaniel a Sue na festivale Uprising 2014. Album bol sprístupnený pre verejnosť k stiahnutiu zadarmo. So svojou show vystupovali na popredných akciách a festivaloch po celom Slovensku.
Ako DJ sa venoval štýlom ako REGGAE, RUBADUB, BALKAN, ELEKTRO BALKAN, E SWING, SWING, DANCEHALL, LATINO, ELEKTRO MUSIC, CUMBIA, LOUNGE BAR MUSIC.
Úmrtie.
Alexander Hazucha zomrel ako 38-ročný počas pobytu v Peru v meste Iquitos dna 24.2.2019. O jeho smrti informovali oficiálne pátracie zložky ako aj internetové média Večerník Bratislava, Uprising Bratislava, Uprising Festival alebo Bajkonur. Rovnako aj jeho najbližšia rodina a priatelia. Na jeho rozlúčku zorganizovali slovenský raperi a jeho priatelia 21.3.2019 o 17:00 spomienkový koncert s názvom Pocta Alexandrovi Petržalskému – Koncert, ktorý sa konal v Bratislavskom klube – HPK – Hopkirk Club. Zúčastnilo sa ho viacero známych slovenských mien z rapovej scény ako Vec a Škrupo, Supa, Tono S, Čis T, Opak, Zverina, Haf a Zetka, GR Team, Rišo zo Žužulety, Bio, Kelso, Zuzana Sue Kráľová, Campana Batucada, Pozostatok Štúdio Konečná Sound system, DJ Reverend. Výťažok z koncertu bol podľa informácií venovaný rodine.
Stará škola slovenská

Stará škola slovenská alebo len Stará škola môže byť:
Lionel Kieseritzky

Lionel Adalbert Bagration Felix Kieseritzky (* 1. január 1806, Dorpat (dnes Tartu), Estónsko† 18. máj 1853, Paríž, Francúzsko) bol nemecký šachový majster 19. storočia, známy predovšetkým ako protihráč Adolfa Anderssena v nesmrteľnej partii (Immortal Game), v ktorej ho Anderssen po kaskáde obetí nakoniec porazil.
Lionel Kieseritzky sa narodil ako občan Ruskej ríše v meste Dorpat, (rusky "Jurjev", teraz Tartu v Estónsku), ale pochádzal z rodiny pobaltských Nemcov. V rokoch 1825 až 1829 študoval na miestnej univerzite a potom sa stal učiteľom matematiky. Roku 1839 sa usadil natrvalo v Paríži, kde ho La Bourdonnais uvítal ako druhého šachistu Francúzska, a v tomto roku porazil v parížskej šachovej kaviarni "Café de la Régence" Eugèna Rousseaua v tzv. zápase o sto partiách. Po La Bourdonnaisovej smrti nemal Kieseritzky v "Café de la Régence" okrem Saint-Amanta konkurenciu. V roku 1842 tu remizoval s významným talianskym hráčom Ignaziem Calvim (1797 – 1872) 7:7 (=1) a v roku 1846 zvíťazil v Londýne nad Bernhardom Horwitzom 7:4 (=1). V roku 1848 však nad ním v Paríži zvíťazil anglický šachista Henry Thomas Buckle v pomere 3:2 (=3).
Kieseritzky potom neuspel ani na prvom medzinárodnom turnaji v roku 1851 v Londýne, kde podľahol už v prvom kole neskoršiemu víťazovi turnaja Adolfovi Anderssenovi 0:2 (=1). Počas turnaja potom zohral s Anderssenom ešte niekoľko voľných partií (tj. partií mimo súťaž), pričom jedna z nich sa preslávila ako nesmrteľná partia. Jej priebeh vychádza z vtedajších názorov na šachové umenie. Je romantický a s nádhernou kaskádou obetí: biely hráč (Anderssen) obetoval skoro všetok materiál a Kieseritzkyho porazil.
Je po ňom pomenovaný Kieseritzkého gambit (1.e4 e5 2.f4 exf4 3.Jf3 g5 4.h4 g4 5.Je5)
Gothabilly

Gothabilly (niekedy uvádzaný aj ako hellbilly) je odnož psychobilly ovplyvneného gotickou subkultúrou. Názov je kombináciou slov "gothic" a "rockabilly" a bol prvý krát použitý skupinou The Cramps na konci 70. rokov, aby popísal temnú zmes rockabilly a punk rocku. Odvtedy popisuje žáner módny štýl ovplyvnený gotickou módou, ako je vidieť v jeho využití s čiernymi hodvábmi, saténmi, čipkami a zamatom, korzetmi, cylindrami, antickými šperkami, PVC a kožou.
História.
Termín gothabilly nebol popularizovaný až do série medzinárodných gothabilly kompilačných albumov vydaných vydavateľstvom Skully Records v polovici deväťdesiatych rokov.
Skupina The Cramps je príležitostne spájaná s gothic rockom, primárne kvôli používaniu fetiš odevu a bizarného make-upu, vrátane ťažkých, tmavých očných liniek mužských a ženských členov skupiny, ktoré sú populárne v gotickej subkultúre. Skupina The Cramps sa rovnako domnieva, že má vplyvy žánru psychobilly.
Gothabilly je čiastočne aktívny v západnej časti USA, s viacerými skupinami pochádzajúcimi z Kalifornie.