Akšak

Akšak bolo mesto v starovekom Sumeri, ležiace na severnej hranici Akkadu, niekedy stotožňované s babylonským Upi (grécky Opis). Na základe nápisu „"Ur-kisala, sangu-kňaz Sinu z Akšaku, syn Na-tiho, pasisu-kňaza Sinu Salamovi predstavil [túto sochu]"." je známe, že v Akšaku sa nachádzal chrám boha Sinu.
História.
Akšak sa prvýkrát objavuje v sumerskej literárnej skladbe "Dumuziho sen", kde sa hovorí, že uruckého kráľa Dumuziho zvrhol hladný dav zložený z mužov z veľkých sumerských miest vrátane Akšaku. V čiastočne literárnom Sumerskom kráľovskom zozname sa ako králi Akšaku spomínajú Unzi, Undalulu, Urur, Puzur-Nirah, Išu-Il a Šu-Sin. Puzur-Nirah sa spomína aj v o tisícročia neskoršom literárnom diele "Weidnerova kronika" ako vládca v Akšku, keď bola za vládkyňu nad Sumerom vymenovaná krčmárka Kubaba z Kišu.
Ak prejdeme k aktuálnym archeologickým prameňom, na kamennej nádobe z Nippuru je zaznamenaný urucký kráľ Enšakušanna, ktorý zaútočil na Akšak slovami: „Vodca Kišu a vodca Akšaku, (keď) boli obe ich mestá zničené...". Následne sa Akšak dostal do vojny s Lagašom a bol zajatý Eannatom, ktorý v jednom nápise (na balvane A v 4-5) tvrdí, že porazil jeho kráľa Zuzu.
Mesto Antasur figurovalo vo viacerých konfliktoch medzi Lagašom a neďalekým Girsu. Akšak sa spomína aj v tabuľkách nájdených v Eble. Približne v roku 2350 pred Kr. padol Akšak do rúk Lugalzagesiho z Ummy. Akkadský kráľ Šar-Kali-Šarri uvádza porážku Elamitov v bitke pri Akšaku vo svojom letopočte „V roku, v ktorom Šarkaliszarri viedol bitku proti Elamu a Zahare pred Akšakom a ... a zvíťazil". V názve roku bližšie neurčeného vládcu Akkadskej ríše sa píše: „Rok, v ktorom bol rozdelený kanál Akszak v Nippure." Mesto sa spomína aj na starobabylonskej tabuľke z obdobia starovekého Babylonu, ktorá sa našla v Sippar-Amnanume. Vo fragmentárnom názve roku vládcu z tohto obdobia Itur-Šamaša sa spomína Aksak: „Rok Itur-Šamaš postavil chrám ... v Akšaku". Predpokladá sa, že Itur-Šamaš, Idinilov syn, bol vládcom mesta Kisurra.
Po starobabylonskom období nie sú o Akšaku žiadne záznamy.
Lokalita.
Presná poloha mesta nie je istá. Klasickí autori ho lokalizovali na miesto, kde sú rieky Tigris a Eufrat najbližšie k sebe, a v prvých záznamoch sa spomína spolu s Kišom a Girsu. Archeológovia v roku 1900 umiestnili Akšák na miesto Tel Omar (alebo Tel Umar), kde sa dvojica miest rozprestiera pri Tigride, ale ukázalo sa, že to bola Seleucia (možno skôr Upi/Opis), keď ju vykopal LeRoy Waterman z Amerických škôl orientálneho výskumu. Pôvodne sa predpokladalo, že sa tam našli dva nápisy s menom Akšak, ale po preskúmaní sa ukázalo, že to tak nie je. Michael C. Astour ho umiestnil na Tigris, na dnešné južné predmestie Bagdadu. Prieskum v oblasti Didžala nepreukázal žiadne rané pozostatky v oblasti Seleucia alebo Cteshiphon, čo zrejme vylučuje túto lokalitu.
Preskúmané lokality označené ako možné miesta Akšaku boli Tell Mohammad, Tell Rishad a Tell Abu Jawan. Ako Akshak sa navrhoval aj Tulul Mujaili' (tiež Tulül al-Mugeli' a el-Mjel'aat), ktorý leží 15 km severovýchodne od Cteshiphonu, a tiež Opis. Lokalita má rozlohu 500 × 200 metrov a výšku 6,5 metra. Povrchový prieskum preukázal osídlenie v ranodynastickom až novobabylonskom období, hlavne od čias Kassitov. Našiel sa tu kudurru Marduk-nadin-ahheho (asi 1095 – 1078 pred Kr.), šiesteho kráľa druhej dynastie Isin a 4. dynastie Babylonu. Na základe skorého geografického zoznamu bola navrhnutá aj lokalita Tell Sinker (N 56 ̧24' a E 44 ̧14') na starovekom koryte rieky Tigris severozápadne od Bagdadu. Tell Sinker je lokalita 16 (primárne ranodinastická, 600 x 300 metrov s centrálnou mohylou 250 x 100 x 10 metrov) v prieskume Akkadu.