Prostredný hrot

Prostredný hrot (; , , ) je vrch v Tatrách na Slovensku. Vypína sa nad Téryho chatou nad Tatranskou Lesnou, približne severozápadne od Popradu. 
Názov.
V latinskej listine z roku 1412, ktorá ustaľuje hranice matejovských lesov, sa spomína názov Kalberk, neskôr v nemčine Kahlberg (Holý vrch). Dnešný názov vyplýva z polohy štítu v hrebeni uprostred Studených dolín. Prvý ho použil pruský cestovateľ Albert Sydow, ktorý ho nazval Mittel Grat. Grat znamená hrebeň, takže ho nazval Prostredný hrebeň. Dr. Dezső v ročenke Uhorského karpatského spolku z roku 1876 nazval celý hrebeň „prostredným hrebeňom“ - Kőzépgerincz a najvyšší vrchol „vežou prostredného hrebeňa“ Kőzépgerincztorony. Edmund Téry prebral to isté pomenovanie pre Prostredný hrebeň, ale Prostredný hrot nazval Kőzéporom. Tento termín natrvalo prešiel do pomenovania štítu v maďarčine. Podobné riešenie navrhol K. Kolbenheyer (1884) aj v nemeckom názvosloví, ale jeho diferenciácia medzi pojmami Mittelgrat pre hrebeň a Mittelgratturm pre najvyšší vrchol sa neujala. V slovenčine sa sporadicky objavujú názvy Stredohrot alebo Stredný hrot.
Poloha.
Nachádza sa na juhovýchode strednej časti Tatier, v geomorfologickom podcelku Východné Tatry a časti Vysoké Tatry. Leží v Prešovskom kraji, v okrese Poprad a na katastrálnom území mesta Vysoké Tatry. Najbližšími sídlami sú južne situované Nový, Starý a Horný Smokovec, juhovýchodne sa nachádza Tatranská Lesná a Tatranská Lomnica, severne Tatranská Javorina a juhozápadne Nová Polianka, Vyšné Hágy a Štrbské Pleso. Vrch sa nachádza v Tatranskom národnom parku a v národnej prírodnej rezervácii Studené doliny.
Opis.
Prostredný hrot je najvyšší vrchol v Prostrednom hrebeni medzi Malou a Veľkou Studenou dolinou. Ten vybieha juhovýchodným smerom zo Širokej veže () v hlavnom hrebeni Vysokých Tatier. V tomto hrebeni leží aj turistom dobre známe Priečne sedlo. Prostredný hrot je od Žltej veže oddelený Sedlom za Prostredným. Má nižší severozápadný vrchol Malý hrot. Na juhovýchode hrebeň klesá na Sedlo pred Prostredným. Malý hrot má v juhozápadnej stene (nad Veľkou Studenou dolinou) výrazné platne, hladké, kolmé, miestami až previsnuté. Do Veľkej Studenej doliny spadá Prostredný hrot vysokými nepriehľadnými strminami a trávnatými plošinkami. Z Malej Studenej doliny vidno dve steny. Severnú, vysokú , pretína ju, v spojnici Žlté lávky a Štrbiny za Žltou stenou, Dubkeho lávka. Pred vysokú severovýchodnú stenu vystupuje samostatný vrchol Žltej steny a vľavo od nej je Malá Žltá stena, ktorá poskytuje množstvo zaujímavých horolezeckých trás. 
V roku 1986 sa zrútila vežička vo východnej stene a skalná lavína spadla až na frekventovaný turistický chodník vedúci na Téryho chatu. Viedla cez ňu slávna diretissima severovýchodnou stenou, ktorú ako prví preliezli v roku 1962 Ivan Bajo, Zdeňěk Kysilka, Silvia Hnátková - Kysilková. Vežička sa časom začala odkláňať a výstup cez ňu bol z roka na rok ťažší. Nakoniec sa zrútila, čím jedinečná cesta zanikla.
Voda zo severných a východných svahov odteká Malým Studeným potokom, zo západných a južných Veľkým Studeným potokom do rieky Poprad. 
Južným smerom sa nachádza Zadný Oštep (), Malý Kostol (), Slavkovský nos (), Slavkovský štít () a Slavkovská kopa (), západným Východná Slavkovská veža (), Bradavica (), Gerlachovský štít (), Východná Vysoká (), Svišťový štít (), Malý Javorový štít (), Javorový štít () a Široká veža (), severným Malý Ľadový štít (), Ľadový štít (), Snehový štít (), Baranie rohy () a Pyšný štít () a východným Kežmarský štít (), Lomnický štít (), Veľká Lomnická veža () a Lomnický hrb (). Na vrchol vedie značená turistická trasa.
Výhľady.
Turisticky voľne neprístupný skalnatý vrchol umožňuje kruhový rozhľad. Pri vhodných podmienkach sú viditeľné okolité doliny a vrcholy Vysokých Tatier, no tiež Podtatranská kotlina, veľká časť Nízkych Tatier, Kozie chrbty, Spišsko-gemerský kras, Volovské, Slanské a Levočské vrchy.
Prístup.
Vrch sa nachádza na území národnej prírodnej rezervácie a Tatranského národného parku, preto prístup naň je možný len s horským vodcom. Na severnom úbočí stojí v Malej Studenej doline Téryho chata, juhovýchodne na konci Prostredného hrebeňa Zamkovského chata a západne vo Veľkej Studenej doline aj Zbojnícka chata, ku ktorým vedú úbočím hrebeňa značené turistické chodníky. Zbojnícku a Téryho chatu prepája chodník cez Priečne sedlo.
Štít pôsobí neprístupne, ale s horským vodcom naň môže vystúpiť aj skúsený vysokohorský turista. K hlavným problémom výstupov patrí expozícia v oblasti vrcholových hrebeňov a orientačná náročnosť. Medzi najatraktívnejšie výstupy patrí cesta Dubkeho lávkou, ktorá začína nad Téryho chatou. Problémom tejto cesty je exponovaná „Strecha“, ktorá si už vyžiadala nejeden ľudský život.
Výstupy.
Malý hrot a jeho platne:
K ťažkým patrí cesta Koršala – Šedivý, dnes VII+/VIII-. Treťou najťažšou cestou na slovenskej strane Tatier (prvé dve sú na Jastrabej veži) sa po RP preleze v r. 2020 stala Gilotína v ľavej časti platní.