Fantóm opery (muzikál)

Fantóm opery (anglicky The Phantom Of the Opera) je slávny muzikál z roku 1986, ktorý je adaptáciou románu francúzskeho spisovateľa Gastona Lerouxa, ktorý prvýkrát vyšiel v roku 1909. 
Hudbu k muzikálu zložil Lloyd Webber, autorom väčšiny textov je Charles Hart, spoluautorom je Richard Stilgoe. Na textoch spolupracoval aj Alan Jay Lerner, ktorý ešte v začiatkoch pri práci na skladbe „Masquerade“ zo zdravotných dôvodov od spolupráce odstúpil. Hlavná dejová línia muzikálu je založená na výnimočnom sopráne ústrednej postavy Christine Daaé, ktorá spôsobila posadnutosť tajomného, znetvoreného hudobného génia, ktorý sa stal fantómom opery.
Svetová premiéra muzikálu prebehla 27. septembra 1986 v "Her Majesty 's Theatre" vo "West End theatre" v Londýne, kde sa uvádza dodnes. Ide o druhý najdlhšie uvádzaný muzikál na svete, hneď po svetovej jednotke "Les Misérables (Bedári)". 
Dva roky po svetovej premiére bol muzikál v roku 1988 uvedený na Broadwayi, kde ho taktiež diváci môžu vidieť aj dnes a drží prvenstvo v najdlhšie v kuse uvádzanom titulu Broadwaya. V roku 2006 ho predbehol muzikál "Cats". Divácke rekordy láme muzikál po celom svete. Vidieť ho mohli diváci už v 25 krajinách.
V roku 1986 tento muzikál získal cenu Laurence Oliviera, v roku 1988 cenu "Tony" za najlepší muzikál. Michael Crawford získal za svoje stvárnenie postavy Fantóma v muzikáli obidve ceny: v roku 1986 ako aj v roku 1988. Muzikál bol hraný v 149 mestách v 25 krajinách, kde ho mohlo zhliadnuť viac ako 100 miliónov divákov. Na celom svete sa v pokladniach divadiel za lístky na muzikál vyplatilo 5,1 miliardy dolárov (3,8 miliardy €). Podľa niektorých zdrojov je teda "Fantóm opery" historicky jedným z najziskovejších projektov zábavného priemyslu. Samotná newyorská produkcia muzikálu zarobila 800 miliónov dolárov, čím sa stala finančne najúspešnejšou Brodwayskou show v histórii.
Okrem mnohých hudobných nahrávok muzikálu (v súčasnosti je evidovaných takmer 40 oficiálnych nahrávok)) v roku 2004 vznikla aj jeho celovečerná filmová verzia, ktorú režíroval Joel Schumacher. Hlavné úlohy vop filme si zahrali Gerard Butler (Fantom), Emmy Rossum (Christine) a Patrick Wilson (Raul). Film získal tri nominácie na Oscara. Na výrobe filmu sa nepodieľalo žiadne veľké filmové štúdio a preto sa s rozpočtom 70 miliónov dolárov stal najdrahším nezávislým filmom.
Najznámejšími piesňami z muzikálu sú ústredné duet „The Phantom of the Opera“, árie Fantóma „Music of the Night“, zborové „Masquerade“, alebo romantický duet Christiny a Raula „All I Ask Of You“.
Vývoj diela.
Nápad.
V roku 1984 Andrew Lloyd Webber kontaktoval Camerona Mackintosha s ktorým predtým koprodukoval projekty "Cats" a "Song and Dance" a navrhol mu spoluprácu na novom muzikáli. Myslel na romantickú tému podľa námetu z románu "The Phantom of the Opera" od Gastona Lerouxa. Pozreli si filmy "The Phantom of the Opera" z roku 1925 (režisér Lon Chaney) a z roku 1943 (od Claude Rainsa) no ani jedna z verzií spracovania témy ich dostatočne neinšpirovala pre divadelné, muzikálové stvárnenie. Až keď sa Webber dostal ku kópii originálneho výtlačku románu mal dosť potrebných informácií na to aby mohol tému rozvinúť do muzikálovej formy.
Textári.
Ako textára pre nový muzikál Webber oslovil Jima Steinmana. Vyhovovala mu Steinmanova posadnutosť temnými témami, no Jim spoluprácu odmietol, lebo mal v tomto čase záväzky pri výrobe nového albumu speváčky Bonnie Tyler. Ďalším osloveným textárom bol Alan Jay Lerner. Alan hneď na začiatku spolupráce vážne ochorel a bol nútený odstúpiť. Lerner má nevýrazný podiel na texte skladby „Masquerade“. Ďalším textárom, ktorý sa zapojil do spolupráce na "Fantómovi" bol Richard Stilgoe, ktorý predtým Webberovi otextoval muzikál "Starlight Express". Väčšinu textov pre Fantóma opery nakoniec prepracoval a upravil vrátane kompletného textu k piesni „Think of Me“ vtedy neznámy, mladý textár Charles Hart. Charlesove verzie textov sú na predstaveniach "Fantóma opery" používané najčastejšie.
Výsledok.
Výsledné dielo je čiastočne inšpirované verziou muzikálu "Phantom of the Opera", ktorý v roku 1976 realizoval Ken Hill, Verzia od Webbera je vzhľadom na opernú tému ovplyvnená operným štýlom, no významnejšie sa od muzikálového prevedenia neodkláňa. 
Plnohodnotné operné pasáže sú vyhradené najmä pre vedľajšie postavy, ako sú Andre a Firmin, Carlotta a Piangi. Tieto postavy sú použité na prezentáciu fiktívnych operných vystúpení „Hannibal“, „Il Muto“ a Fantómovým vrcholným dielom s názvom „Don Juan Triumphant“. V ňom Webber kombinuje rôzne štýly veľkých opier od Meyerbeera po Mozarta aj Gilberta a Sullivana ("Coveney", 1999). Tieto kúsky sú často prezentované ako hudba spájaná s dialógmi, či akčnými scénami, v ktorých sa jasne definuje muzikálový formát prezentujúci „show spojené so show“. Hudobné úryvky zo skladby „Don Juan Triumphant“ na neskorších vystúpeniach sú disharmonické a natoľko moderne pôsobiace, že sa dá konštatovať, že "Fantóm opery" umelecky predbehol svoju dobu ("Snelson", 2004). 
Kostýmový a výtvarný dizajn a choreografia.
Kostýmovou výtvarníčkou projektu bola Maria Björnson, ktorá navrhla viac ako 200 kostýmov vrátane prepracovanej časti v sekvencii „Masquerade“. Je aj autorkou scénických návrhov vrátane lustra, podzemných lanoviek, rozkladacieho schodiska... vytvorila tým výnimočný štandard scény, ktorý jej vyniesol mnohé ocenenia. 
Režisérom projektu bol Hal Prince, ktorý režíroval muzikály ako "Cabaret", "Candide", "Follies" a Webberovu "Evitu". Choreografiu "Fantóma opery" mala na starosti Gillian Lynne, ktorá predtým spolupracovala s Webberom aj na choreografii v muzikáli "Cats".
Dej.
Mladé dievča Christine Daaé tancuje v baletnom súbore v opere "Opera Populaire", keď sa odrazu primadona opery rozhodne, že nebude účinkovať v opere, ktorú ovláda Fantóm. Fantóm totiž predložil majiteľom opery podmienky, za ktorých sa bude jeho opera riadiť: od peňazí až po uvoľnení lóže č 5. Nešťastní majitelia nevedia, čo majú po odchode primadony robiť. Rozhodnú sa vyskúšať Christine, ktorá sa prejaví svojim krásnym spevom a už za pár hodín spieva pred vypredaným hľadiskom. Po predstavení je vo svojej izbe, kde k nej príde Fantóm (pre ňu je to Anjel Hudby, ktorý ju naučil spievať) a ona s ním odchádza do podzemia, kde sa má stať jeho ženou.
Christine však nechce a vracia sa späť na povrch, kde sa zamiluje do svojho priateľa z detstva vikomta Raoula de Chagny, nového patróna opery. Fantóm medzitým zloží novú operu s názvom "Don Juan", v ktorej má Christine hrať hlavnú úlohu. O tú ju ale pripraví primadona, ktorá sa medzitým vrátila, a divadlo čaká séria nešťastí: od strateného hlasu primadony cez obesenie kulisára až po spadnutie lustra a následné vyhorenie divadla. 
Fantómovi sa zároveň nepáči „priateľstvo“ Christine a Raoula a snaží sa Raoula zabiť. To sa mu nepodarí a Raoult sa dozvedá o jeho minulosti. Dozvedia sa tiež, kde Fantóm prebýva a rozhodne sa ho vyhľadať. To sa mu podarí, bohužiaľ ale mu padne priamo do rúk Fantómovi a ten dá Christine na výber: buď si ho vezme a alebo on Raoula zabije. Christine sa rozhodne pre Fantóma, aby Raoula zachránila, Fantóm však pochopí ich lásku, nechá ich spolu a sám utečie rýchlejšie, než ho jeho prenasledovatelia – zamestnanci opery, ktorí mu prišli na stopu – stačí lapiť a zabiť.
Nahrávky muzikálu.
Nahrávka pôvodného londýnskeho projektu bola vydaná vydavateľstvom Polydor v roku 1987. Vyšla v dvoch verziách: na jednom nosiči ako "Highlights From The Phantom of the Opera" a aj ako dvojalbum "Phantom of the Opera". 
Obidve verzie dosiahli v Spojených štátoch certifikáciu ako štvornásobne platinové. V Spojenom kráľovstve bol dvojalbum platinovo certifikovaný trikrát, v [[Kanada|Kanade]] bol tento dvojalbum dvojnásobne platinový, v [[Švajčiarsko|Švajčiarsku]] je dvojablum trojnásobne a „"Higlights"“ verzia je dvojnásobne platinová. Nahrávky z vystúpení vo [[Viedeň|Viedni]] a v [[Hamburg]]u boli certifikované zlatom a trojnásobnou platinou v [[Nemecko|Nemecku]].
Plagiátorstvo.
Už od začiatku od premiéry muzikálu vznikli niektoré pochybnosti o jeho originalite. Vo viacerých dielach Lloyda Webbera sa nachádzajú časti, ktoré sú predmetom sporov majúcich súdne dohry. 
V roku 1987 dedičia [[Giacomo Puccini|Giacoma Pucciniho]] súdne napadli Webera, že v skladbe „Music of the Night“ je zhodná veta so sekvenciou „Quello che tacete“ z Pucciniho opery "[[Dievča zo západu]]". Výsledkom sporu bolo mimosúdne vyrovnanie v nezverejnenej čiastke.
V roku 1990 skladateľ Ray Repp z Baltimoru podal súdne obvinenie, že titulná pieseň z Fantóma je založená ja jeho songu „Till You“. Po ôsmich rokoch sporov aj po neúspešnej intervencii Lloyda Webera, že „Till You“ je vlastne plagiátom piesne „Close Every Door“ z jeho muzikálu "[[Jozef a jeho zázračný farebný plášť]]" (z roku 1968) Porota ale nakoniec aj tak rozhodla v prospech Webbera.
Plagiátorstvo vo "Fantómovi opery" patrí aj medzi obľúbené témy interview s [[Roger Waters|Rogerom Watersom]], nakoľko sa hlavný motív titulnej piesne tohto muzikálu nápadne podobá na hlavný motív skladby „Echoes“ z albumu "[[Meddle]]", ktorý vyšiel skupine [[Pink Floyd]] v roku [[1971]]. Roger nikdy s Weberom neviedol súdny spor, no v závere jeho skladby „It's a Miracle“ z albumu "[[Amused to Death]]" (1992) sa v texte nachádza táto sekvencia: "„We cower in our shelters/ With our hands over our ears/ Lloyd Webber's awful stuff/ Runs for years and years and years/ An earthquake hits the theatre/ But the operetta lingers/ Then the piano lid comes down/ And breaks his fucking fingers./ It's a miracle!“".
Iné projekty.
[[Kategória:Britské muzikály]]
[[Kategória:Muzikály podľa románu]]