Mikrovlnný sluchový efekt

Mikrovlnný zvukový efekt, tiež známy ako Freyov efekt, spočíva vo vnímaní kliknutí alebo dokonca reči vyvolaných pulznými alebo modulovanými rádiovými frekvenciami. „Počuteľnosť“ sa generuje priamo vo vnútri ľudskej hlavy bez potreby prijímacieho elektronického zariadenia. Skúsenosť prvýkrát hlásili osoby pracujúce v blízkosti radarových transpondérov počas druhej svetovej vojny. V roku 1961 študoval tento fenomén americký neurológ Allan H. Frey a ako prvý zverejnil informácie o podstate mikrovlnného sluchového efektu. Predpokladá sa, že príčinou je termoelastická expanzia častí sluchového aparátu, aj keď konkurenčné teórie vysvetľujú prejavy holografickej interferometrie odlišne. 
Výskum v USA.
Allan H. Frey bol prvým Američanom, ktorý publikoval o mikrovlnnom sluchovom efekte. Freyova „Ľudská sluchová odpoveď na modulovanú elektromagnetickú energiu“ sa objavila v "časopise Journal of Applied Physiology" v roku 1961. Pri jeho experimentoch sa zistilo, že subjekty boli schopné počuť pulzné mikrovlnné žiarenie zo vzdialenosti niekoľkých palcov až stoviek stôp od vysielača. Vo Freyových testoch bola použitá opakovacia frekvencia 50 Hz, so šírkou impulzu medzi 10–70 mikrosekúnd. Zistilo sa, že vnímaná hlasitosť je spojená s maximálnou hustotou výkonu namiesto s priemernou hustotou výkonu. Pri 1.245 GHz, maximálna hustota výkonu pre vnímanie bola pod 80 mW/cm2. Podľa Freya boli indukované zvuky popísané ako „bzučanie, klikanie, syčanie alebo klepanie v závislosti na niekoľkých parametroch vysielača, tj. šírke impulzu a rýchlosti opakovania impulzu“. Zmenou parametrov vysielača dokázal Frey vyvolať „vnímanie silného búšenia hlavy bez takých zjavných vestibulárnych symptómov, ako sú závraty alebo nevoľnosť“. Ostatné parametre vysielača vyvolali pocit mravčenia a pŕhlenia. Frey experimentoval s nervovo hluchými subjektmi a špekuloval, že ušný detekčný mechanizmus je v slimáku, ale v čase experimentu boli výsledky nepresvedčivé kvôli faktorom, ako je tinnitus.
Sluchové vnemy cvakania alebo bzučania hlásili niektorí pracovníci v moderných mikrovlnných vysielacích lokalitách, ktoré emitujú pulzné mikrovlnné žiarenie. Zaznamenané sú sluchové reakcie na vysielané frekvencie od približne 200 MHz do prinajmenšom 3 GHz. Predpokladá sa, že príčinou je termoelastická expanzia častí sluchového aparátu a všeobecne prijatým mechanizmom je rýchle (ale nepatrný pohyb v rozmedzí 10-5°C) zahrievanie mozgu každým impulzom a výsledná tlaková vlna prechádzajúca cez lebku do ušného slimáka.
V roku 1975 sa článok neuropsychológa Dona Justesena zaoberajúci sa radiačnými účinkami na ľudské vnímanie odvolával na experiment Josepha C. Sharpa a Marka Grove z armádneho výskumného ústavu Waltera Reeda, počas ktorého boli Sharp a Grove údajne schopní rozpoznať deväť z desiatich slov prenášaných „hlasom modulovanými mikrovlnami“. Pretože sa úrovne radiácie blížili k (vtedy aktuálnemu) limitu bezpečnej expozície 10 mW/cm², za takýchto podmienok by mohlo dôjsť k poškodeniu mozgu tepelnými účinkami vysokovýkonného mikrovlnného žiarenia. Nuž a neexistoval „presvedčivý dôkaz pre mikrovlnný sluchový efekt pri nižších hustotách energie“. 
Definície v európskej legislatíve.
1998 ICNIRP smernica, strana 14: „Ľudia s normálnym sluchom môžu vnímať pulzne modulované polia s frekvenciami medzi približne 200 MHz a 6,5 GHz. Sluchový vnem bol rôzne opísaný ako bzučanie, klikanie alebo praskanie zvuku, v závislosti od charakteristík modulácie poľa.“
Praktický sprievodca Direktívou 2013/35/EU, strana 87: „Prvou indikáciou vystavenia vysokofrekvenčným poliam môže byť pocit tepla. To však nemusí platiť vždy a pocit tepla nie je spoľahlivým varovným signálom. Je tiež možné „počuť“ pulzné polia medzi 300 kHz až 6 GHz, takže exponovaní pracovníci môžu počuť klikanie, bzučanie alebo syčanie.“
Elektronická vojna.
V rokoch 2003 – 2004 mala spoločnosť WaveBand Corp. kontrakt s americkým námorníctvom na návrh systému MAE (microwave auditory effect), ktorý nazvali MEDUSA (Mob Excess Deterrent Using Silent Audio) a ktorý bol určený na dočasné zneškodnenie osôb pomocou vzdialenej aplikácie. Zmluvu údajne prevzala od spoločnosti Waveband spoločnosť Sierra Nevada Corp. Odborníci, ako napríklad Kenneth Foster, profesor bioinžinierstva na Pensylvánskej univerzite, ktorý v roku 1974 publikoval výskum mikrovlnného sluchového efektu, spochybnili účinnosť navrhovaného zariadenia. Foster uviedol, že zariadenie kvôli ľudskej biofyzike „vás zabije oveľa skôr, ako vás bude rušiť hluk“. Podľa bývalého profesora na univerzite vo Washingtone Billa Guya: „Existuje nedorozumenie verejnosti a dokonca aj niektorých vedcov o tomto sluchovom efekte“ a „zvuk by pravdepodobne nemohol byť nebezpečný, pretože teplo by vás dostalo ako prvé“.
O mikrovlnných účinkoch sa diskutovalo ako o možnom zdroji inak nevysvetliteľných chorôb amerických diplomatov na Kube a v Číne, ktoré sa vyskytli v rokoch 2017 a 2018 aj keď mnohí odborníci túto možnosť ignorovali. Napríklad bioinžinier Kenneth R. Foster poznamenal o zdravotných účinkoch pozorovaných u diplomatov: „je to šialené, ale určite, sakra, nie mikrovlnky“. Ako vysvetlenie boli navrhnuté vysoké zvuky cvrčkov, pretože tieto zvuky sa zhodujú so zaznamenanými zvukovými vzormi.
Konšpiračné teórie.
Mnohé osoby trpiace sluchovými halucináciami, bludnými poruchami alebo inými duševnými chorobami tvrdili, že vládni agenti používajú formy technológií ovládania mysle založené na mikrovlnných signáloch na prenos zvukov a myšlienok do ich hláv ako formu elektronického obťažovania. Ide o údajnú technológiu ako „hlas do lebky“ alebo „V2K“. 
Existujú rozsiahle online podporné siete a početné webové stránky udržiavané ľuďmi obávajúcimi sa ovládaním mysle. Kalifornský psychiater Alan Drucker identifikoval na mnohých z týchto webových stránok dôkazy o klamných poruchách a ďalší psychológovia sa nezhodujú v tom, či tieto stránky posilňujú psychické problémy alebo fungujú ako forma skupinovej sociálnej podpory.
Psychológovia identifikovali veľa príkladov ľudí, ktorí hlásili „zážitky z ovládania mysle“ na vlastných webových stránkach, ktoré „sú veľmi pravdepodobne ovplyvnené klamnou vierou“. Medzi bežné témy patria „Bad Guys“ používajúci „psychotroniku“ a „mikrovlnky“, časté zmienky o projekte CIA MKULTRA a časté citovanie Freyho článku z roku 1962 s názvom „Odozva ľudského sluchového systému na modulovanú elektromagnetickú energiu“.