burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Drevený krov

Drevený krov je nosná strešná konštrukcia zväčša malého rozpätia, ktorá sa používa ako nosný prvok pri šikmých strechách a funguje na princípe uzavretých trojuholníkov spevnených vo vrchole. Je zhotovená prevažne z dreva. Prenáša zaťaženie zo strešného plášťa (škridla, šindeľ, plech, ...) a poveternostných vplyvov (vietor, sneh) do nosných múrov. Podľa strešného plášťa a poveternostných vplyvov sú dimenzované jeho nosné prvky. 
Krov (napr. na rodinných domoch) je kotvený závitovou tyčou, ktorá vystupuje zo stužujúceho venca na konci nosných múrov. V súčasnosti sa pri výstavbe nových krovov aplikuje na drevené prvky ochranný náter, ktorý chráni drevo pred hmyzom, plesňami a môže plniť aj protipožiarnu funkciu. 
Drevený krov.
Tradičný drevený krov.
Hlavné prvky:
Novodobý drevený krov.
Úsporné konštrukcie sú progresívnejšie v dimenzovaní prierezov jednotlivých prvkov, čím sa výrazne šetrí drevný materiál. Spoje sa robia tak, aby už nedochádzalo k zoslabovaniu prvkov. Nevyskytujú sa väzné trámy.
Vlajka Ománu

Vlajka Ománu má tri vodorovné pruhy: biely, červený a zelený (2:1:2) a pri žrdi červený zvislý pruh, ktorého šírka odpovedá polovici šírky vlajky. V hornom rohu je umiestnený ománsky štátny znak, pochádzajúci pravdepodobne z 18. storočia, červene kreslený do bielej siluety. Sú to dve skrížené zakrivené šable v bohato zdobených pošvách, dýka (gambia) a závesník. Prevládajúca červená farba pripomína, že väčšina obyvateľov štátu patrí k islamským Cháridžovcom (skoršia vlajka bola celá červená), a je aj farbou panovníka a Maskatu. Biela je farbou mieru, Ománu a imáma (náboženskej autority krajiny), zelená pripomína pohorie Džebel Achdar (Zelené hory) a islam.
Vlajka bola zavedená roku 1970, upravená v roku 1985.
Plató

Plató alebo plateau môže byť:
Plateau môže byť:
Vlajka Pakistanu

Vlajka Pakistanu – národná vlajka vznikla v roku 1947 z vlajky politickej strany Všeindická moslimská liga, užívanej od r. 1906.
Na zelenom poli sú symboly islamu, biely polmesiac a biela päťramenná hviezda (pootočené približne od smeru k hornému cípu vlajky). K tomu bol pripojený biely zvislý pruh, zaberajúci štvrtinu dĺžky vlajky, ktorý reprezentuje hinduistov, kresťanov, budhistov, parsov a iné náboženské menšiny a naznačuje tak náboženskú toleranciu, zatiaľ čo zelená je farbou islamu. V roku 1964 dostali jednotlivé prvky túto symboliku: farba biela – mier, zelená – blahobyt, polmesiac – pokrok, hviezda – svetlo a vedenie. Zelená farba má tartanový odtieň.
Nulové zariadenie

Nulové zariadenie je vo viacerých operačných systémoch špeciálny súbor, ktorý zahodí všetky doň zapísané údaje, pričom zapisujúcemu procesu oznámi, že operácia prebehla úspešne. V prípade čítania (pokiaľ je podporované) nevráti žiadne údaje, len príznak konca súboru (end-of-file, EOF).
V unixových a odvodených operačných systémoch (vrátane Linuxu, BSD, macOS) má štandardne názov codice_1. V žargóne unixových programátorov je niekedy nazývaný ako čierna diera ().
Nulové zariadenie sa zvyčajne používa na odstránenie nežiaducich výstupov procesu alebo ako vhodný prázdny súbor pre vstup. Toto sa najčastejšie spraví presmerovaním.
Tieto poznatky sú často inšpiráciou pre unixových programátorov ako žargónové výrazy a metafory, napríklad "„prosím pošlite sťažnosti na adresu codice_1“" alebo "„môj mail je archivovaný v codice_1“" namiesto málo vtipných fráz "„neposielajte žiadne sťažnosti“", "„môj mail bol zmazaný“" a "„choď do codice_1“" je vlastne iba pretvorené a humornejšie "„choď do pekla“".
Nulové zariadenie je často obľúbeným predmetom technických vtipov, ako napríklad varovanie používateľa že systémový codice_1 je už na 98 % plný. Na 1. apríla roku 1995 si nemecký časopis c't vystrelil z čitateľov reportážou o zosilnenom codice_1 čipe, ktorý sa mal efektívnejšie zbaviť prichádzajúcich dát ich premenením na blikanie internej LED diódy.
codice_1 je špeciálny súbor, nie adresár, preto sa doň nemôžu prenášať súbory so známym Unixovým codice_8 príkazom za účelom vymazať ich. Na tento účel je štandardne príkaz codice_9.
Nulové zariadenie bolo podľa manuálovej stránky Berkeley Unix zavedené v Unixe verzie 4 z roku 1973.
Ekvivalentné zariadenie v CP/M (a neskôr DOS a Windows) sa nazýva codice_10 resp. len codice_11. Pod klasickým Amiga operačným systémom je toto zariadenie nazvané codice_12. Podobne, v OpenVMS je toto zariadenie nazvané codice_13.
Centrálny federálny okruh

Centrálny federálny okruh () je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Slovo „Centrálny“ v názve okruhu má predovšetkým politický a historický dôvod, pretože v súčasnosti sa okruh nachádza v najzápadnejšej časti Ruska. Žije tu vyše 39 miliónov obyvateľov (2019) a má rozlohu . Najväčšími mestami sú Moskva a Voronež. 
Centrálny federálny okruh bol založený Výnosom prezidenta Ruskej federácie č. 849 dňa 13. mája 2000 ako jeden zo siedmich federálnych okruhov nového administratívneho usporiadania Ruska.
V roku 2010 postihlo oblasť centrálneho federálneho okruhu ako aj ďalších oblastí západného Ruska dlhotrvajúce sucho a lesné požiare. Sucho v tejto oblasti bolo najväčšie za 130 rokov, kedy boli zaznamenávané merania teploty v tejto oblasti.
Administratívne členenie okruhu.
Centrálny federálny okruh tvoria nasledovné subjekty Ruskej federácie:
Sedemnásť oblastí a jedno mesto federálneho významu.
Hlavným mestom Centrálneho federálneho okruhu, ako aj Moskovskej oblasti je mesto federálneho významu a hlavné mesto celej Ruskej federácie - Moskva. 
Moskovská oblasť má správne orgány umiestnené v dvoch mestách - v Moskve, ako aj v Krasnogorsku.
Najväčšie sídla okruhu.
Toto je zoznam najväčších miest okruhu
Vlajka Saudskej Arábie

Vlajka Saudskej Arábie je zelená s bielym arabským nápisom a s palošom (s rovnou čepeľou). Zelená je farba islamu, proroka Mohameda a Fatimovcov, dynastie odvodzujúcej svoj pôvod od prorokovej dcéry Fatimy. Sečná zbraň symbolizuje výdobytky islamu a vahabitské bojovanie; nad ňou je moslimské vyznanie viery (Šaháda): "Nie je boha okrem Allaha a Mohamed je jeho prorok", v originále ""la alih ala" "allah muhamad rasul allah"". Tento text zapĺňa blok s dĺžkou rovnej polovici dĺžky vlajky a s výškou rovnou štvrtine jej šírky a číta sa sprava doľava. 
Vlajka je v rôznych úpravách známa už od začiatku 19. storočia; s dvoma skríženými mečmi sa používala od roku 1946, neskôr bol pod motto umiestnený iba jeden meč zo zakrivenou čepeľou a vlajka s dvoma mečmi bola vyhradená kráľovi. Posledné úpravy pochádzajú z rokov 1973 a 1981.
Galéria.
&lt;/div align="center"&gt;
Južný federálny okruh

Južný federálny okruh () je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Nachádza sa na juhozápade Ruska medzi Ukrajinou a Kazachstanom. Žije tu vyše 16,4 milióna obyvateľov (2017) a má rozlohu (oba údaje sú po odpočítaní Severokaukazského federálneho okruhu a vrátane bývalého Krymského federálneho okruhu, ktorý je medzinárodne uznávaný ako súčasť Ukrajiny). Najväčšie mestá sú Rostov nad Donom a Volgograd, obe s vyše miliónom obyvateľov. 
Pri svojom založení Výnosom prezidenta Ruskej federácie č. 849 dňa 13. mája 2000 mal názov „Severokaukazský federálny okruh“. Avšak krátko po tom 21. júna 2000 bol premenovaný na „Južný federálny okruh“. Hlavnými príčinami zmeny boli jednak geografické dôvody (Volgogradská oblasť, Astrachánska oblasť ani Kalmycko geograficky nepatria do Severného Kaukazu) ako aj imidžovo-psychologické, nakoľko označenie „Severný Kaukaz“ vyvolávalo nepopulárne asociácie ozbrojených konfliktov a celkovej nepokojnosti regiónu. 
Dňa 19. januára 2010 sa na základe Výnosu prezidenta Ruskej federácie Dmitrija Medvedeva odčlenil z Južného federálneho okruhu Severokaukazský federálny okruh. V júli 2016 boli k okruhu pripojené celky Republika Krym a mesto federálneho významu Sevastopoľ. 
Administratívne členenie okruhu.
Južný federálny okruh tvoria nasledovné subjekty Ruskej federácie:
Tri republiky, tri oblasti, jeden kraj a jedno mesto federálneho významu.
1. Adygejská republika - administratívne centrum Majkop
2. Astrachánska oblasť - administratívne centrum Astrachaň
3. Volgogradská oblasť - administratívne centrum Volgograd
4. Kalmycká republika - administratívne centrum Elista
5. Krasnodarský kraj - administratívne centrum Krasnodar
6. Republika Krym - administratívne centrum Simferopoľ (nelegálne okupované územie)
7. Rostovská oblasť - administratívne centrum Rostov nad Donom
8. Sevastopoľ - mesto federálneho významu (nelegálne okupované územie)
Hlavným mestom Južného federálneho okruhu je mesto Rostov nad Donom ().
Najväčšie sídla okruhu.
Najväčšími sídlami Južného federálneho okruhu z hľadiska počtu obyvateľov (údaje podľa odhadu Ruského štatistického úradu z r. 2010):
Zgierz

Zgierz je mesto v strednom Poľsku na rieke Bzura. Leží v Lodžskom vojvodstve. Má katastrálnu výmeru 42,33 km² a okolo 58 164 obyvateľov (2007).
Severozápadný federálny okruh

Severozápadný federálny okruh je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Zaberá jeho severnú európsku časť. Má rozlohu a žije tu takmer 14 miliónov obyvateľov (2020).
Administratívne členenie okruhu.
Do Severozápadného federálneho okruhu patria nasledovné subjekty Ruskej federácie:
Hlavným mestom Severozápadného federálneho okruhu je mesto Petrohrad (). Mesto je tiež administratívnym centrom Leningradskej oblasti a aj samo osebe je subjektom Ruskej federácie ako mesto federálneho významu.
Najväčšie sídla okruhu.
Najväčšími sídlami Severozápadného federálneho okruhu podľa počtu obyvateľov (údaje podľa kvalifikovaného odhadu Ruského štatistického úradu z r. 2010) sú:
Uralský federálny okruh

Uralský federálny okruh () je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Nachádza sa v západnej časti ázijskej časti Ruska. Okruh je rozlohou najväčším regiónom Ruskej federácie, má rozlohu a žije tu 12 373 926 obyvateľov (2002). Najväčšími mestami sú Jekaterinburg, Čeľabinsk a Ťumeň. 
Uralský federálny okruh bol založený Výnosom prezidenta Ruskej federácie č. 849 dňa 13. mája 2000 ako jeden z federálnych okruhov nového administratívneho usporiadania Ruska. 
Patrí k ekonomicky najvýznamnejším regiónom Ruskej federácie, produkuje sa tu 16 % hrubého národného produktu a 20 % priemyselnej produkcie krajiny. 42 % vybratých daní v ruskom štátnom rozpočte pochádza práve z tohto okruhu.
V Uralskom federálnom okruhu sa nachádza obrovské nerastné bohatstvo, tretina ruských ložísk ropy, šestina zásob železnej rudy, 10 % drevnej hmoty, viac ako 4 % zásob farebných kovov. Toto územie je bohaté na veľké ložiská bauxitu, chromitu, farebných a vzácnych kovov, fosfátov, baritu, vápenca a ďalších prírodných stavebných materiálov. Ťaží sa tu viac ako 92 % plynu a 68 % ropy Ruskej federácie. Práve odtiaľto pochádza 40 % ruskej produkcie ocele.
Administratívne členenie okruhu.
Uralský federálny okruh tvoria nasledovné subjekty Ruskej federácie:
Štyri oblasti a dva autonómne okruhy.
Hlavným mestom Uralského federálneho okruhu je Jekaterinburg. 
Najväčšie sídla okruhu.
Najväčšími sídlami Uralského federálneho okruhu z hľadiska počtu obyvateľov (údaje podľa odhadu Ruského štatistického úradu z r. 2010) sú:
Povolžský federálny okruh

Povolžský federálny okruh () je jeden z ôsmich federálnych okruhov Ruska. Nachádza sa na juhovýchode európskej časti Ruska v regióne pozĺž rieky Volgy (Povolžie). Má rozlohu a žije tu vyše 29 miliónov obyvateľov (2019). Najväčšími mestami sú Nižný Novgorod, Samara a Kazaň.
Administratívne členenie okruhu.
Povolžský federálny okruh tvoria nasledovné subjekty Ruskej federácie:
Šesť republík, sedem oblastí a jeden kraj.
Hlavným mestom Povolžského federálneho okruhu je Nižný Novgorod.
Najväčšie sídla okruhu.
Toto je zoznam najväčších miest okruhu
Vlajka Turecka

Vlajka Turecka – dnešná podoba tureckej vlajky pochádza z roku 1844. Je to červený list s bielym polmesiacom a bielou päťramennou hviezdou, starými symbolmi islamu: polmesiac bol na osmanskej vlajke už v 16. storočí a hviezda (skôr bola osemramenná) od roku 1793. Hviezda sa z vonku dotýka jedným ramenom pomyselnej spojnice obidvoch rožkoch polmesiaca a celý emblém je posunutý od stredu máličko k žrdi.
V rokoch 1920 – 1923 bola základná farba vlajky zelená. Dnešná podoba vlajky bola naposledy schválená roku 1936. Z tureckej vlajky bola odvodená vlajka tuniská.
El Volcán

El Volcán je názov v súčasnosti neaktívneho stratovulkánu, nachádzajúceho sa na východne od jedného z piatich veľkých gejzírových polí sveta El Tatio v centrálnej časti Čile, blízko hraníc s Bolíviou. Sopka je tvorená prevažne dacitmi, no vo vrchnej časti vulkánu sa zvyšuje podiel andezitov. Posledná erupcia nie je doložená, no podľa niektorých vedcov je koniec jej činnosti stanovený na koniec pleistocénu a začiatok holocénu.
Mytišči

Mytišči je mesto v Rusku, štvrté najväčšie mesto v Moskovskej oblasti. Nachádza sa 19 km severovýchodne od Moskvy na rieke Jauza a hraničí s Moskvou. Je to sídlo Mytiščinského rajónu a najväčšie priemyselné centrum regiónu. Žije tu 160-tisíc obyvateľov (2002).
El Tatio

El Tatio (alebo Los Géiseres del Tatio) je názov vulkanicky a hydrotermálne aktívnej zóny v centrálnej časti Čile, v nadmorskej výške približne 4 200 m. Oblasť El Tatio je známa výskytom gejzírov (s počtom &gt; 80 aktívnych gejzírov je navyšší výskyt gejzírov na južnej pologuli a zároveň tretí najvyšší výskyt na svete - po Yellowstone a doline gejzírov na Kamčatke). Taktiež je to aj jedno z najvyššie položených miest na Zemi s aktívnym výskytom gejzírov. Oblasť El Tatio je obľúbená turistická destinácia.
Habánsky dom

Habánsky dom je osobitý typ obytnej budovy ľudovej architektúry na Slovensku, ktorý začali na Záhorí stavať nemeckí kolonisti habáni.
Pre ich domy je charakteristické obytné podkrovie, niekedy dokonca trojposchodové domy. Mohutné steny z nepálených tehál niesli hrazdenú konštrukciu štítu, v ktorej boli okná. Strecha bola riešená na Slovensko netypicky - slama sa namáčala do hliny a po uložení na strechu sa znova namazala vrstvou hliny. Na nej sa časom uchytil mach. Veľkou výhodou takýchto striech bola ich nehorľavosť.
Jeden celok habánskej architektúry sa zachoval v pamiatkovej rezervácií vo Veľkých Levároch, kde sa nachádza aj Habánske múzeum.
Otto von Guericke

Otto von Guericke (pôvodne "Gericke") (* 30. november 1602, Magdeburg, Nemecko – † 21. máj 1686, Hamburg) bol nemecký fyzik, politik, vedec a vynálezca, objaviteľ vývevy a vákua.
Život.
Guericke študoval v rokoch 1617 až 1619 na univerzite v Lipsku, neskôr v Helmstadte. Potom odišiel do Jeny, kde v rokoch 1621 až 1623 študoval právo. Nakoniec, v rokoch 1623 a 1624 v Leidene v Holandsku študoval právo a stavbu pevností.
Po ukončení štúdia rok cestoval po Anglicku a Francúzsku. V novembri 1625 sa vrátil do Magdeburgu. V roku 1626 si vzal za manželku Margarétu Alemann a stal sa úradníkom na magistráte.
Počas tridsaťročnej vojny bol na čele mešťanov pri obrane mesta proti ríšskym vojskám, po porážke musel preto utiecť. Po podpísaní mieru sa však vrátil a v mene mesta viedol dlhé a komplikované diplomatické rokovania, v ktorých tak upevnil postavenie Magdeburgu, že ho vďační mešťania v roku 1646 zvolili za starostu mesta. Približne v tej dobe začína výskumy v pneumatike, ktoré ho neskôr preslávili.
V roku 1652 (sedem rokov po smrti svojej prvej manželky) sa znova oženil s dcérou svojho kolegu "Štefana Lentkeho", Dorotheou. V roku 1663 dokončil rukopis svojej práce "Experimenta Nova (ut vocantur) Magdeburgica de Vacuo Spatio", ale tlačou vyšiel až v roku 1672 v Amsterdame. V roku 1666 bol povýšený do šľachtického stavu, kedy si zvolil aj meno Otto von Guericke. V roku 1676 odmietol zo zdravotných dôvodov znova kandidovať na miesto starostu. V roku 1681 sa presťahoval do Hamburgu, kde v roku 1686 zomrel.
Vedecká práca.
Pri svojich pokusoch zistil, že pri kovaní sa dlhé železné predmety môžu za určitých podmienok zmagnetizovať. Skonštruoval prvý prístroj na získavanie elektrických nábojov – bola to guľa zo síry, ktorá sa pri otáčaní trela rukou. Zostrojil aj vzdušný teplomer a objavil vodný barometer a pozoroval dokonca aj súvislosť medzi údajmi týchto jednoduchých prístrojov a zmenami počasia.
Najväčší význam mali však jeho výskumy prázdneho priestoru "vacua spatio". Objavil a skonštruoval zariadenie (vývevu) na odčerpávanie vzduchu z uzavretých nádob. Pozoroval, že vzduch je potrebný na horenie i šírenie zvuku. V tej dobe vzbudili najväčší ohlas jeho tzv. "magdeburské pokusy". Spojil dve kovové pologule a odčerpal z nich vzduch. Osem párov koní ich nedokázalo od seba odtrhnúť. Keď však vpustil dnu cez kohútik vzduch, oddelili sa bez použitia sily. Tieto pokusy vyvrátili Aristotelovo tvrdenie, ktoré sa stalo dogmou, že príroda neznáša prázdnotu. Hoci možnosť existencie vákua "vacuo spatio" – prázdneho priestoru- bola zdanlivo mnohokrát vyvrátená v rôznych filozofických traktátoch a scholastických dišputáciách, Guerickove pokusy otvorili vedcom oči a umožnili im zavrhnúť Aristotelove predstavy o priestore a povšimnúť si antické atomistické koncepcie, v ktorých sa prázdnota priamo vyžadovala pre pohyb hmotných atómov. 
Guericke nebol iba šikovným experimentátorom, ale bol aj originálnym mysliteľom. Svojimi predstavami o pokuse a skúsenosti ako jedinom kritériu pravdivosti teórie sa zaradil medzi popredných predstaviteľov vedeckého prúdu v Európe sedemnásteho storočia, ktorí kládli základy experimentálnych vied.
Mentálny šport

Mentálny šport alebo duševný šport je šport založený hlavne na duševnej činnosti. Ide väčšinou o logické spoločenské hry. Organizácie hráčov mentálnych športov združuje Medzinárodná asociácia mentálnych športov, ktorá v roku 2008 plánuje usporiadať prvú olympiádu mentálnych športov pod názvom "mentalympiáda".
Medzi mentálne športy zastúpené na prvej mentalympiáde patria:
Mentálne športy možno pestovať až do najvyššieho veku, okrem mentálnych schopností vyžadujú hlavne na vrcholovej úrovni i kondičnú výdrž, okrem logických schopností i silnú psychickú odolnosť.
Podľa Mind Sports Organisation Worldwide Ltd. možno za mentálne športy pokladať aj celý rad ďalších
spoločenských hier napr. Poker, Scat, Othello a mnohé ďalšie. Táto organizácia poriada v roku 2008 už 12. olympiádu mentálnych športov. Táto olympiáda však nie je organizovaná oficiálnymi športovými zväzmi.
Riazanská oblasť

Riazanská oblasť je oblasť a federálny subjekt v Rusku. Nachádza sa na juhu európskej časti krajiny, 200 km juhovýchodne od Moskvy. Má rozlohu 39 600 km² a žije tu 1 227 910 obyvateľov (2002). Hlavné mesto je Riazaň.
Svetová federácia dámy

Svetová federácia dámy (, skr. FMDJ) je medzinárodná federácia národných zväzov dámy, ktorá združuje viac než 50 národných federácií. Bola založená v roku 1947 federáciami štyroch štátov: Francúzsko, Holandsko, Belgicko a Švajčiarsko. 
FMJD je členom:
Alexej Alexejevič Morozov

Alexej Morozov (Алексей Морозов, * 16. február 1977, Moskva, ZSSR) je prezident KHL a bývalý ruský hokejista, naposledy hráč PCHK CSKA. 
V roku 1995 ho draftoval v prvom kole klub Pittsburgh Penguins. V Pittsburghu odohral 7 sezón, 451 zápasov, v roku 2004 sa vrátil do Ruska.
Krujë (mesto)

Krujë alebo Kruja (po grécky: Κρόια "Kroia", po taliansky: "Croia", po turecky: "Akçahisar") je hlavné mesto okresu Krujë v Albánsku. 
Názov mesta pochádza z albánskeho slova jar, "krua".
Dejiny.
Krujë je najznámejšie ako rodné mesto albánskeho národného hrdinu Skanderbega. Stadiaľ boli počas 35 rokov úspešne odrážaní Osmanskí Turci (v rokoch 1443 až 1478). Hrad bol ubránený počas štyroch obkľúčení Osmanskými Turkami pred konečnou kapituláciou krátko po smrti albánskeho národného hrdinu Gjergje Kastriotiho (Skanderbega).
Súčasnosť.
Hlavné turistické atrakcie sú hrad a pevnosť, Skanderbegove múzeum vo vnútri hradu a starý obnovený orientálny trh. V pevnosti je opravený dom z obdobia Osmanských Turkov, ktorý slúži ako Etnografické múzeum.
Rostovská oblasť

Rostovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Južnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 100 800 km² a žije tu 4,4 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002 89% tvoria Rusi). Najväčšou riekou je Don, na ktorej leží hlavné mesto oblasti Rostov nad Donom. Ďalšími významnými mestami sú prístavné mesto Taganrog na brehu Azovského mora, Šachty, alebo starobylé mesto Azov.
Samarská oblasť

Samarská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Má rozlohu 53 600 km² a žije tu 3,21 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2010). Hlavným mestom oblasti je Samara.
Saratovská oblasť

Saratovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Povolžskom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 2,67 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Saratov.
Čeľabinská oblasť

Čeľabinská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Uralskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 87 900 km² a žije tu 3,6 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Čeľabinsk.
Irkutská oblasť

Irkutská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Sibírskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 767 900 km² a žije tu 2,58 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Irkutsk.
Ťumenská oblasť

Ťumenská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Uralskom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 3,24 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Ťumeň.
Penzianska oblasť

Penzianska oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Povolžskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 43 200 km² a žije tu 1,45 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Penza.
Moskovská oblasť

Moskovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 45 900 km² a žije tu 6,62 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Moskva, ktorá však nie je územnou súčasťou oblasti.
Murmanská oblasť

Murmanská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Severozápadnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 144 902 km² a žije tu 667 744 obyvateľov (podľa sčítania z roku 2021). Hlavným mestom oblasti je Murmansk.
Kemerovská oblasť

Kemerovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Sibírskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 95 500 km² a žije tu 2,9 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Kemerovo.
Novosibirská oblasť

Novosibirská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Sibírskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 178 200 km² a žije tu 2,66 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Novosibirsk.
Richard Brautigan

Richard Gary Brautigan (* 30. január 1935 – † 14. september 1984) bol americký spisovateľ, ktorý býva zaraďovaný buď do postmoderny alebo k beatnikom.
V mladosti mu diagnostikovali paranoidnú schizofréniu a prešiel si šokovú terapiu, čo ho veľmi ovplyvnilo. V začiatkoch beat generation žil v San Franciscu a napriek tomu, že s týmto hnutím úzko spolupracoval, nikdy sa k nemu neprihlásil.
Brautigan rozdával svoje básne na ulici, čo bolo pre beat generation relatívne obvyklé, ale odmietal sa zúčastňovať verejných čítaní (čo bolo neobvyklé). Svoje básne rozdával vytlačené na balíčkoch so semenami rastlín. Každý človek dostal osem balíčkov semien na ktorých boli vytlačené básne. Zaujímavosťou je, že neotvorené balíčky sú medzi zberateľmi veľmi cenené a prakticky je nemožné si ich zohnať.
Vo svojich dielach (napr. Pstruholov v Amerike, V melónovom cukre) tak na beatnikov zdanlivo nadväzoval, no svojou snovou atmosférou vždy spájal nespojiteľné a lámaním jazyka vytváral nový obraz literárnej skutočnosti.
V roku 1957 sa oženil a v roku 1970 sa rozviedol, čo zhoršilo jeho depresie. Roku 1972 sa presťahoval z Montany do Pine Creek a od tej doby neposkytol žiadny rozhovor a odmietal účasť na všetkých oficiálnych akciách.
V roku 1984 sa zastrelil.
Omská oblasť

Omská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Sibírskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 139 700 km² a žije tu 2,08 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Omsk.
Tomská oblasť

Tomská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Sibírskom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 1,05 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Tomsk.
Kuçovë (mesto)

Kuçovë alebo Kuçova je hlavné mesto okresu Kuçovë v strednom Albánsku s 12 654 obyvateľmi (2011). Nachádza sa v ňom veľa múzeí a parkov, jedným z najväčších je park "Te Pishat". 
Kuçovë bolo na začiatku päťdesiatych rokoch od doby talianskeho vplyvu priemyselné mesto. Je jedným z albánskych miest, ktoré je známe svojím ropným priemyslom, spolu s mestami Patos a Ballsh. Je aj domovom jednej z vojenských leteckých základní v Albánsku.
Sídli tu futbalový klub KF Naftëtari Kuçovë.
Magdeburské pologule

Nemecký fyzik Otto von Guericke, starosta mesta Magdeburgu, v roku 1654 predviedol dramatický experiment, v ktorom ukázal silu vákua a dokázal existenciu atmosféry Zeme. 
Guericke spojil dve duté medené pologule s úchytmi o priemere 51 cm ("Magdeburské pologule") a zo vzniknutej dutiny vypumpoval vzduch. Potom nechal zapriahnuť ku každej pologuli 4 páry koní a ukazoval, že ani 16 koní nie je schopných od seba pologule oddeliť. Potom, čo nechal do dutiny opäť vniknúť vzduch, sa od seba obe pologule oddelili samovoľne.
Týmto pokusom Guericke vyvrátil hypotézu nazývanú "horror vacui". Preukázal, že obe pologule neboli k sebe pevne pripútané vzduchoprázdnom, ale že pologule držal pri sebe tlak okolitého vzduchu.
Pokus bol veľmi efektný. Pravdou ale je, že aj keď diváci videli celkom 8 párov koní, ktoré sa snažia oddeliť pologule od seba, v skutočnosti sila ťahu zodpovedala iba 4 párom koní. Pokiaľ by mala byť vyvinutá sila 8 párov, musela by jedna pologuľa byť ukotvená k nejakému pevnému bodu (napr. stene).
Oľmov

Oľmov je potok v hornom Šariši, v západnej časti okresu Bardejov. Je to ľavostranný prítok Tople, meria 7,3 km a je tokom VI. rádu.
Prameň.
Potok pramení vo východnej časti Ľubovnianskej vrchoviny na juhojuhozápadnom svahu Kamenného hrbu (826 m n. m.) v nadmorskej výške približne 755 m n. m., v blízkosti slovensko-poľskej štátnej hranice.
Smer toku.
Na hornom toku tečie sprvu severojužným smerom, ďalej sa stáča a pokračuje juhovýchodným smerom. Po sútoku s Rakovcom tečie viac-menej na východ, pričom sa dvakrát esovito stáča.
Ústie.
Oľmov sa vlieva do Tople západne od obce Gerlachov, pri osade Na Pieskoch v nadmorskej výške cca 374 m n. m. 
Obce.
Preteká katastrálnym územím týchto obcí:
Archangeľská oblasť

Archangeľská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Severozápadnom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 1,34 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Archangeľsk.
Historická architektúra.
Archangeľská oblasť je známa svojimi drevenými stavbami – kostolmi, kaplnkami, roľníckymi domami a farmami, a tiež mestskými domami. Voľba dreva ako stavebného materiálu je prirodzená pre región, takmer úplne pokrytý tajgou, ktorý je stále jedným z najväčších producentov dreva. Niektoré z týchto stavieb pochádzajú už zo 17. storočia. Za najvzácnejšie sú považované kostoly a kaplnky; takmer všetky, ktoré boli postavené pred rokom 1920, boli vyhlásené za kultúrne pamiatky na federálnej alebo miestnej úrovni. Na federálnej úrovni je chránených spolu viac ako 600 budov z dreva aj kameňa. V obci Malyje Korely blízko Archangeľska bolo za účelom zachovania architektonického dedičstva zriadené etnografické múzeum pod šírym nebom.
Najpozoruhodnejšie sú trojdielne chrámové súbory, ktoré sa skladajú z dvoch kostolov (väčšieho, nevykurovaného, ktorý sa používa v lete, a menšieho, vykurovaného, ktorý sa používa v zime) a zvonice. Zachoval sa asi tucet takýchto trojdielnych drevených chrámových súborov. Najznámejší z nich – Kiži Pogost v Karelskej republike – je zaradený do zoznamu svetového dedičstva UNESCO. Väčšina takýchto súborov sa nachádza v Archangeľskej oblasti, napríklad v obciach Varzogory a Abramovskaja (Onežský obvod). Ďalšie pozoruhodné drevené kostoly sa nachádzajú v Kargopoľskom obvode (Oševenskoje, Krasnaja Ľaga, Saunino a ďalšie), Verchnetojemskom obvode (Sojezerskaja pustyň), Onežskom, Primorskom a Pleseckom obvode (Porženskij pogost). Napriek tomu, že sú chránenými pamiatkami, väčšina týchto budov je zanedbaných a pravidelne sa stávajú obeťami požiarov. V dôsledku toho väčšina chrámov, považovaných za majstrovské staviteľské diela, postupne zanikla.
Napríklad trojdielny chrámový súbor v Usť-Kože v Onežskom okrese zhorel roku 1985. Neďaleký a podobný trojdielny chrámový súbor Verchnemuďužskij pogost zhorel 10. augusta 1997.
Kostol a zvonica trojdielneho súboru v Ľadinách (Kargopoľský okres) zhoreli 6. mája 2013.
V oblasti sa zachovali tiež niektoré z najlepších murovaných architektonických súborov v Rusku. Solovecký monastier (založený 1436, najstaršie zachované stavby pochádzajú zo 16. storočia) bol zaradený do zoznamu svetového dedičstva UNESCO. V meste Kargopoľ je viacero bielych kamenných kostolov, z ktorých najstaršia je katedrála Narodenia Krista z roku 1552. Vvedenský chrám (Uvedenia presvätej Bohorodičky do chrámu; 1688-1712) v Soľvyčegodsku je významným barokovým dielom – jedným z piatich zachovaných kostolov tzv. stroganovského baroka. Mestá Kargopoľ a Soľvyčegodsk klasifikovalo Ministerstvo kultúry Ruskej federácie ako historické mestá, z čoho vyplývajú isté obmedzenia pre výstavbu v ich historických centrách.
Astrachánska oblasť

Astrachánska oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Južnom federálnom okruhu.
Hranice sa v minulosti často menili, ustálili sa až v roku 1919 s rozlohou 44 100 km². Žije tu 1 milión obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Astrachán.
V Astrachánskej oblasti sa ťaží a spracováva ropa a zemný plyn, je bohatá na soľ a síru a taktiež sa tu hojne vyskytujú suroviny na výrobu stavebných materiálov (napr. sa vyrába cement). Má rozsiahle obchodné styky po celom svete, vrátane Slovenska. Patrí medzi najbohatšie loviská jeseterových rýb, ktoré žijú v hojnom počte vo Volge i v Kaspickom mori. S tým súvisí aj rozvinutý lodný priemysel (výroba nákladných lodí a tankerov) a dobre rozvinutá infraštruktúra po súši, po Volge aj v Kaspickom mori, po ktorom udržuje obchodné styky so štátmi kaspického regiónu. Významnú úlohu má aj strojársky priemysel. Inak je oblasť pomerne suchá, hlavne jej východná časť, na západe sú tu prevažne pasienky. Z dobre rozvinutého poľnohospodárstva je najvýznamnejší spracovateľský priemysel - rýb, mäsa, mlieka a poľnohospodárskych produktov. Ľahký priemysel tvorí predovšetkým textilný, chemický a tradíciu má aj sklárstvo.
Obyvateľstvo tvoria zo 70% Rusi, veľmi početnou skupinou sú Kazachovia (14% - najviac v Rusku), oblasť je historickým územím Tatárov. Ďalšími početnými skupinami sú Ukrajinci, Čečnci, Azerbajdžanci a Arméni.
Pygmalion (Shaw)

Pygmalion (po anglicky takisto "Pygmalion") je pravdepodobne najúspešnejšie dielo Shawa. Je to dráma – komédia v 5 dejstvách. Podľa nej vznikol aj úspešný muzikál F. Loewa My Fair Lady a bola aj sfilmovaná.
Námet je z Ovídiových Premien (cyperský umelec Pygmalión vytvoril krásnu sochu dievčaťa, do ktorej sa zamiloval, a Afrodita ju na jeho prosby oživila, dievčina jeho lásku opätovala).
Londýnsky profesor fonetiky, starý mládenec Higgins uzatvorí s priateľom Pickeeringom stávku, že urobí z jednej veľmi nekultivovanej, nevzdelanej pouličnej predavačky kvetín vyberanú dámu s kultivovaným prejavom. Eliza Doolitlová sa skutočne stane civilizovanou dámou, za pol roka s dokonalým spisovným vyjadrovaním a výslovnosťou. Svojím prirodzeným a kultivovaným pôvabom predbehne skostnatené vystupovanie a správanie Higginsa. Obľúbi si ju profesorova matka, ktorá ju prijme do svojho domu. Higgins po odchode dievčaťa plne ocení jej osobnostné kvality a navrhuje, aby u nich zostala. V epilógu, ktorý nie je súčasťou hry, Líza ponuku odmieta a dáva prednosť chudobnému mládencovi Fredymu.
Rakovec (prítok Oľmova)

Rakovec je potok v hornom Šariši, v západnej časti okresu Bardejov. Je to ľavostranný prítok Oľmova, meria 2,8 km a je tokom VII. rádu.
Pramení vo východnej časti Ľubovnianskej vrchoviny na juhovýchodnom svahu vrchu Jalová (751 m n. m.) v nadmorskej výške cca 700 m n. m. Preteká výlučne katastrálnym územím obce Snakov. Od prameňa tečie najprv na krátkom úseku na juh, následne sa stáča a pokračuje juhovýchodným smerom, pričom vteká do Ondavskej vrchoviny. Z pravej strany priberá krátky prítok prameniaci severozápadne od stredu obce, na dolnom toku sa esovito stáča a južne od Snakova ústi v nadmorskej výške približne 437 m n. m. do Oľmova.
Voronežská oblasť

Voronežská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 2,38 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Voronež.
Vologdská oblasť

Vologdská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Severozápadnom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 1,27 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Vologda.
Volgogradská oblasť

Volgogradská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Južnom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 2,5 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2023). Hlavným mestom oblasti je Volgograd. Hlavné rieky ktoré pretekajú Volgogradskou oblasťou sú Don a Volga.
Vladimírska oblasť

Vladimírska oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 1,52 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Vladimír.
Ulianovská oblasť

Ulianovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Povolžskom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 1,38 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Ulianovsk.
Kukës (mesto)

Kukës alebo Kukësi je mesto ležiace v Albánsku. Má okolo 16 000 obyvateľov (odhad, 2003). Mesto leží na severe Albánska blízko hraníc s Kosovom. Na konci 90. rokoch minulého storočia v období kosovského konfliktu prijalo 150 000 utečencov. V roku 2000 bolo z tohto dôvodu nominované na Nobelovu cenu za mier.
Mesto bolo presídlené z dôvodu výstavby vodnej elektrárne, starý Kukës teraz leží ponorený na dne umelého jazera bol zatopený roku 1976. Nový Kukës bol postavený v roku 1970 na rovine
Sverdlovská oblasť

Sverdlovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Uralskom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 4,49 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Jekaterinburg.
Smolenská oblasť

Smolenská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 1,05 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Smolensk.
Belgorodská oblasť

Belgorodská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 27 100 km² a žije tu 1,51 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Belgorod. Hraničí s Kurskou a Voronežskou oblasťou a tiež s Charkovskou,Luhanskou a Sumskou oblasťou na Ukrajine.
Brianska oblasť

Brianska oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 34 900 km² a žije tu 1,38 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Briansk.
Titeľ

Titeľ je potok v hornom Šariši, v západnej časti okresu Bardejov. Je to ľavostranný prítok Oľmova, má dĺžku 5,4 km a je tokom VII. rádu.
Pramení vo východnej časti Ľubovnianskej vrchoviny na južnom svahu Pustej (867 m n. m.) v nadmorskej výške cca 750 m n. m., v blízkosti štátnej hranice s Poľskom. Od prameňa tečie severojužným smerom, na hornom toku priberá sprava prítok prameniaci južne od kóty 869,8 m, následne zľava prítok (658,2 m n. m.) z juhojuhovýchodného svahu Pustej a nevýrazne esovito sa stáča. Na ďalšom úseku potom tečie juhojuhovýchodným smerom, pričom vstupuje do Ondavskej vrchoviny, z ľavej strany priberá krátky prítok prameniaci južne od kóty 697,0 m a preteká okrajom intravilánu obce Snakov. Tu priberá svoj najvýznamnejší prítok, pravostrannú Vesnú, výraznejšie rozširuje svoje koryto a juhovýchodne od obce ústi v nadmorskej výške približne 409 m n. m. do Oľmova.
Čitská oblasť

Čitská oblasť bola oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádzala sa v Sibírskom federálnom okruhu.Mala rozlohu 431 500 km² a žilo v nej 1,16 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti bola Čita. 1. marca 2008 bola zlúčená s Agským buriatskym autonómnym okruhom od Zabajkalského kraja.
Ivanovská oblasť

Ivanovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 21 800 km² a žije tu 1,19 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Ivanovo.
Jaroslavlianska oblasť

Jaroslavlianska oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 36 400 km² a žije tu 1,38 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Jaroslavľ.
Tambovská oblasť

Tambovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu. Má rozlohu a žije tu 1,19 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Tambov.
V roku 1779 vznikla Tambovská gubernia so sídlom v meste Tambov. Oblasť patrí k tradičným poľnohospodárskym oblastiam krajiny. Udialo sa tu viacero roľníckych povstaní proti cárovi a neskôr aj proti boľševikom (tambovské povstanie v rokoch 1920 - 1921). Proti povstaniu boľševici neváhali použiť chemické zbrane.
Tambovskú oblasť silne negatívne zasiahla sovietska kolektivizácia poľnohospodárstva, ktorá spôsobila v 30. rokoch 20. storočia veľký hladomor. Tambovská gubernia bola zrušená v roku 1928 a spolu s bývalou Voronežskou, Kurskou a Oriolskou vznikla tzv. Centrálno-černozemná oblasť. V roku 1934 bola táto rozdelená na Kurskú a Voronežskú oblasť. Napokon z nich bola 27. septembra 1937 časť vyňatá a bola zriadená nová administratívna jednotka - Tambovská oblasť.
Kalužská oblasť

Kalužská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 29 900 km² a žije tu 1,04 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Kaluga.
Kamčatská oblasť

Kamčatská oblasť bola oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádzala sa v Ďalekovýchodnom federálnom okruhu. Mala rozlohu 472 300 km² a žilo v nej 0,36 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti bol Petropavlovsk-Kamčatskij. Od júla 2007 je súčasťou Kamčatského kraja.
Kirovská oblasť

Kirovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Povolžskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 120 800 km² a žije tu 1,5 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Kirov.
Kostromská oblasť

Kostromská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 60 100 km² a žije tu 0,74 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Kostroma.
Kurganská oblasť

Kurganská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Uralskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 71 000 km² a žije tu 1,02 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Kurgan.
Kurská oblasť

Kurská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 29 800 km² a žije tu 1,235 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Kursk. Nachádza sa tu významná tzv. Kurská magnetická anomália. Oblasť je významným producentom železnej rudy a železa.
Lipecká oblasť

Lipecká oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 24 100 km² a žije tu 1,21 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Lipeck.
Charakteristika oblasti.
Územie Lipeckej oblasti je mierne pahorkaté. Vo východnej časti sa nachádza viac nížin, a preto je aj poľnohospodársky využívané. 
Druhé najznámejšie mesto je Jelec. 
Hranice.
Oblasť hraničí:
Národnostné zloženie.
Národnostné zloženie v Lipeckej oblasti roku 2010:
Náboženstvo.
Z roku 2012 mal ľud Lipeckej oblasti nasledovné vierovyznanie:
Španie (prítok Oľmova)

Španie je potok v hornom Šariši, v západnej časti okresu Bardejov. Je to ľavostranný prítok Oľmova, meria 2,7 km a je tokom VII. rádu.
Pramení na styku Ľubovnianskej vrchoviny a Ondavskej vrchoviny, západne od obce Hrabské, na juhozápadnom svahu vrchu Kozinec (622,7 m n. m.) v nadmorskej výške približne 570 m n. m. Od prameňa tečie najprv juhojuhovýchodným smerom prevažne odlesneným územím Ondavskej vrchoviny, následne sa stáča na juh a vytvára oblúk smerujúci na východ. Východne od obce Snakov sa stáča na juhovýchod a juhovýchodne od stredu tejto obce sa v nadmorskej výške cca 390 m n. m. vlieva do Oľmova.
Sachalinská oblasť

Sachalinská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Rozkladá sa na ostrove Sachalin a Kurilskom archipelágu. Nachádza sa v Ďalekovýchodnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 87 100 km² a žije tu 0,55 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Južno-Sachalinsk. Oblasť zažíva v súčasnosti veľký rozvoj vďaka zahraničným investíciam do ťažby ropy a zemného plynu, ktorý sa v okolitých vodách hojne vyskytuje. Oblasť má najnižšiu mieru nezamestnanosti v Rusku (1,2 % v roku 2007).
Pskovská oblasť

Pskovská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Severozápadnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 55 300 km² a žije tu 0,76 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Pskov. Je jediným subjektom Ruskej federácie, ktorý nemá vlastnú vlajku.
Nižnonovgorodská oblasť

Nižnonovgorodská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Povolžskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 76 900 km² a žije tu 3,52 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Nižný Novgorod.
Novgorodská oblasť

Novgorodská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Severozápadnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 53 900 km² a žije tu 0,69 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Velikij Novgorod.
Orenburská oblasť

Orenburská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Povolžskom federálnom okruhu.
Má rozlohu 124 000 km² a žije tu 2,18 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Orenburg.
Oriolska oblasť

Oriolska oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu 24 700 km² a žije tu 0,77 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2014). Hlavným mestom oblasti je Oriol.
Tverská oblasť

Tverská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 1,47 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Tver.
Tulská oblasť

Tulská oblasť je oblasť a federálny subjekt Ruskej federácie. Nachádza sa v Centrálnom federálnom okruhu.
Má rozlohu a žije tu 1,68 milióna obyvateľov (podľa sčítania z roku 2002). Hlavným mestom oblasti je Tula.
Charakteristika oblasti.
Hranice.
Tulská oblasť hraničí:
Geografia.
Vodstvo.
V Tulskej oblasti sa nachádza viac ako 1600 riek, ale najväčšími z nich sú Don, Upa a Oka. Túto oblasť charakterizuje kontinentálne podnebie.
Prírodné zdroje.
Najviac ťažené materiály sú železná ruda, íl, vápenec a hnedé uhlie.
Ekonomika.
Najpriemyselnejšími mestami sú Novomoskovsk a Aleksin. Oblasť vyniká najmä chemickým priemyslom, strojárstvom a metalurgiou.
Kultúra.
V oblasti sa nachádza 32 múzeí. Významnou pamiatkou je Jasná Poljana a rodné mesto a múzeum Lva Tolstoja.
Obyvateľstvo.
Podľa sčítania v roku 2010 mala Tulská oblasť 1 553 925 obyvateľov. Podľa odhadu z roku 2018 už len 1 491 855, čo by znamenalo 4%-ný pokles.
Národnostné zloženie.
Podľa roku 2010 bolo národnostné zloženie v Tulskej oblasti následovné:
Širské

Širské je potok v hornom Šariši, v západnej časti okresu Bardejov. Je to pravostranný prítok Antišovca, meria 2,6 km a je tokom VIII. rádu.
Pramení vo východnej časti Ľubovnianskej vrchoviny na juhovýchodnom svahu Pustej (867 m n. m.) v nadmorskej výške približne 660 m n. m. V pramennej oblasti tečie severojužným smerom, sprava priberá tri krátke prítoky z juhovýchodného úpätia Pustej, stáča sa na juhojuhovýchod a vteká do Ondavskej vrchoviny. Na dolnom toku sa stáča juhovýchodným smerom, preteká intravilánom obce Hrabské a priamo v obci sa v nadmorskej výške cca 450 m n. m. vlieva do Antišovca.
Librazhd (mesto)

 Librazhd alebo Librazhdi je hlavné mesto okresu Librazhd v albánskom kraji Elbasan. Okres Librazhd bol vytvorený ako správna jednotka v roku 1958. Populáciu tvorí približne 11 500 obyvateľov. Súčasťou okresu je ešte 77 dedín.
Sídli tu futbalový klub KS Sopoti Librazhd.
Externé odkazy.
Oficiálna stránka
Záporožská oblasť

Záporožská oblasť je jedna z 24 samosprávnych oblastí Ukrajiny. Vytvorená bola 10. januára 1939. Nachádza sa na juhovýchode krajiny medzi Dneprom a Azovským morom. Hlavné mesto oblasti je Záporožie, podľa ktorého je oblasť pomenovaná.
V dôsledku vojny na Ukrajine je časť oblasti momentálne pod kontrolou ruskej armády. 30. septembra 2022 ruský prezident Vladimir Putin oznámil anexiu štyroch ukrajinských oblastí vrátane Záporožskej. Tento krok bol z väčšej časti medzinárodnou komunitou odsúdený a jediná členská krajina OSN, ktorá túto anexiu uznala, je Severná Kórea.
Mestá v oblasti.
Administratívne členenie: 20 rajónov (okresov)
José Damiani

José Damiani (* 7. jún 1939, Paríž), je prezident Svetovej bridžovej federácie a Medzinárodnej asociácie mentálnych športov. Narodil sa a žije v Paríži, ale pôvodom je Korzičan.
Pôvodne pracoval v energetike, neskôr sa zaoberal public relation a bol firemným konzultantom.
V mladosti pretekársky jazdil rally a bol dobrým tenistom. Členom Francúzskej bridžovej federácie sa stal v r. 1970. Po troch rokoch hral prvú ligu a stal sa prezidentom bridžového klubu. Patril medzi najlepších francúzskych bridžistov a viackrát reprezentoval Francúzsko na medzinárodných turnajoch.
V r. 1978 sa stal prezidentom Francúzskej bridžovej federácie a bol ním do r. 1983. Počas jeho éry stúpol počet členov federácie z 20000 na 44000.
V r. 1979 sa stal členom exekutívy EBL a v r. 1981 sa stal jej prvým viceprezidentom a r. 1987 prezidentom. Pod jeho vedením EBL konsolidovala svoju finančnú situáciu, získala silných sponzorov, rozvíjali sa výuka bridžu, ženský a mládežnícky bridž.
V r. 1986 sa stal prvým viceprezidentom WBF a v r. 1994 sa stal prezidentom WBF, znovuzvolený bol v r. 1998 a 2002 a je tak najdlhšie úradujúcim prezidentom WBF v doterajšej histórii. Počas jeho úradovania sa WBF stala členom olympijského hnutia a bridž sa stal uznaným športom MOV.
V roku 2005 sa stal spoluzakladateľom Medzinárodnej asociácie mentálnych športov a jej prezidentom.
Ralph Ellison

Ralph Waldo Ellison (* 1. marec 1913, Oklahoma City, Oklahoma, USA – † 16. apríl 1994, New York, New York) bol americký vedec a spisovateľ. 
Narodil sa v Oklahoma City, meno dostal podľa spisovateľa Ralpha Walda Emersona. Ellison sa stal známym svojím románom "Neviditeľný" (Invisible Man), za ktorý získal National Book Award v roku 1953. Taktiež napísal "Shadow and Act" (1964), zbierku politických, sociálnych a kritických esejí, a "Going to the Territory" (1986). Výskum Lawrenca Jacksona, Ellisonovho životopisca, ukázal, že Ellison sa narodil o rok skôr ako sa dovtedy myslelo.
Lushnjë (mesto)

Lushnjë alebo Lushnja je mesto nachádzajúce sa v strednom Albánsku. Má približne 83 000 obyvateľov a je hlavným mestom okresu Lushnjë.
Mesto Lushnjë bolo založené v ranom stredoveku.
Miestny futbalový klub KS Lushnja hrá v albánskej prvej lige.
Peter Belčák

Peter Belčák (* Košice) je prezident Slovenského bridžového zväzu od roku 2006. Žije v Bratislave. Je ženatý a má dve deti.
Pôsobenie.
Peter Belčák bol v roku 2018 zvolený za člena výkonného výboru EBL v meste Ostend.
Je členom tímu, ktorý v posledných rokoch pravidelne končí medzi top 3 najvyššej slovenskej národnej bridžovej lige. V roku 2017 hral za Slovenský národný tím na "Európskych malých hrách" v Monaku.
Viedol organizačné výbory "Európskych malých hier" v Košiciach v roku 2013 aj na "Majstrovstvách európskych mládežníckych tímov" v Šamoríne v roku 2017.