Bert Sommer

Bert Sommer (* 7. február, 1949, Albany, New York, USA – † 23. júl, 1990, Troy, New York, USA) bol folkový spevák, gitarista a príležitostný herec, ktorý vystupoval aj na legendárnom festivale Woodstock (1969) a toho času tiež triumfoval hitom „We're All Playing In The Same Band“. Krátku dobu bol členom barokovo-popovej skupiny The Left Banke a tiež spoluautorom a spevákom jej singlových skladieb „Ivy Ivy“/„And Suddenly“. 
Ako herec stvárnil postavu Woofa v pôvodnom broadwayskom muzikáli Vlasy (Hair) a postavu Flatbusha v prvej sérii zábavného programu The Krofft Supershow, nazvanej Kaptain Kool and the Kongs. Jeho stelesnenie hipíka v muzikáli Vlasy bolo natoľko verné, že fotka s jeho podobizňou bola použitá ako divadelný plagát.
Sommer bol považovaný za talentovaného umelca. Jeho vystúpenie z festivalu Woodstock však bolo vystrihnuté, na základe čoho sa mu počas života nedostalo rovnakej pozornosti ako iným hudobníkom, ktorých Woodstock spopularizoval. Získal tak prívlastky "„zabudnutý woodstocký muž“" či stratený "„woodstocký básnik“". 
Bert Sommer zomrel vo veku štyridsaťjeden rokov po dlhom boji s ochorením dýchacích orgánov. Posledné vystúpenie odohral len dvanásť dní pred smrťou v Troyi s bubeníkom a kamarátom Johnnym Rabbom.
Festival Woodstock.
Program Berta Sommera bol zaradený na piatkový deň, ktorý usporiadatelia festivalu vyhradili predovšetkým folkovým hviezdam. Sommer v priebehu večera odohral desať skladieb, vrátane „Jennifer“, „The Road to Travel“ či „And When It's Over“, spolu so sprievodnými hudobníkmi Charliem Bilellom (basgitara) a Irom Stoneom (druhá gitara, organ, harmonika). Odohral tiež hit „America“ folkového dua Simon &amp; Garfunkel o ktorom Paul Simon tvrdil, že išlo o najlepšiu coververziu skladby akéhokoľvek umelca. Do dokumentárneho filmu však záznamy z koncertu neboli zaradené, väčšinou z dôvodu veľmi zlej kvality. Bertov priateľ, zodpovedný za Sommerovu biografiu, je však presvedčený, že záznam jeho celého koncertného setu ani neexistuje. Sám hudobník bol zdrvený, keď zistil, že bolo jeho vystúpenie odignorované. Neobjavilo sa totiž v žiadnom dokumente o Woodstocku, ani na sprievodných soundtrackoch k festivalu. "„Vidíte skupiny ako Santana a hudobníkov ako Richie Havens a Melanie, ktorí v tom čase neboli príliš známi a po Woodstocku ich kariéra explodovala. U Berta vyšlo všetko nazmar,“" tvrdil tiež rock-popový kritik Jim Fusilli z magazínu Wall Street Journal, ktorý hudobníka nazval "„strateným woodstockým básnikom“". Sommerovi priatelia sa však domnievajú, že hlavným dôvodom hudobníkovho vyradenia z histórie Woodstocku boli nezhody medzi nahrávacími spoločnosťami, keďže Berta Sommera zastrešoval Capitol Records a produkciu Woodstocku spoločnosť Warner.
Bert Sommer tak ostal po festivale nepovšimnutý, kým ostatné skupiny a interpreti sa vyšplhali na vrchol popularity.
Posmrtný úspech.
Bert Sommer sa dočkal záujmu o svoju osobu takmer štyridsať rokov po Woodstocku. Záznam festivalovej skladby „Jennifer“ sa ocitol v dokumentárnom filme Woodstock Diaries (1994). Aj napriek rýchlemu šíreniu prostredníctvom internetových sietí však vyvolal dojem, že Sommerov koncertný set pozostával iba z dvoch skladieb („Jennifer“ a „America“). Priateľ, a grafický dizajnér hudobných albumov, Victor Khan venoval Sommerovi spomienkovú webovú stránku, ktorá sa stala jeho oficiálnou. Tri z jeho skladieb sa tiež ocitli v hudobnom sete spoločnosti Rhino Records. 
Diskografia.
Rané nahrávky a stratené single.
S Bert and Bill:
S The Vagrants:
S The Left Banke:
Ako Bert Sommer: