Koenzým Q10

Koenzým Q (CoQ) je rodina koenzýmov, ktoré sú prítomné v živočíchoch a mnohých baktériách kmeňu Pseudomonadota, na základe čoho sa označuje i ako ubichinón (z anglického "ubiquitous", všadeprítomný). U ľudí sa najčastejšie nachádza v podobe koenzýmu Q10, ktorý sa označuje i ako CoQ10 alebo ubichinón-10. 
Koenzým Q10 je 1,4-benzochinón, kde Q označuje chinónovú skupinu a 10 označuje počet izoprenylových podjednotiek (vo vzorci zátvorkách) na konci. U prírodných ubichinónov je prítomných šesť až desať podjednotiek.
Táto rodina látok, ktoré sú rozpustné v tukoch, pripomínajúca vitamíny, sa nachádza u všetkých dýchajúcich eukaryotických buniek, hlavne v mitochondriách. Je súčasťou elektrónového transportného reťazca a účastní sa aeróbneho bunkového dýchania, ktorým sa vytvára energia v podobe ATP. Týmto spôsobom vzniká 95 % energie v ľudskom tele. Orgány, ktoré majú najvyššiu spotrebu energie – ako srdce, pečeň a obličky – majú najvyšší obsah CoQ10.
Koenzým Q existuje v troch redoxných stavoch: úplne oxidovaný (ubichinón), semichinón (ubisemichinón) a úplne redukovaný (ubichinol). Táto molekula je schopná fungovať ako prenášač dvoch elektrónov (kedy sa mení z ubichinónu na ubichinol alebo naopak) i prenášač jedného elektrónu (kedy sa mení zo semichinónu na jednu z ostatných dvoch foriem), čo je kľúčové pre jeho úlohu v elektrónovom transportnom reťazci kvôli železo-sírnym klastrom, ktoré sú schopné prijať len jeden elektrón, a jeho úlohe ako vychytávača voľných radikálov.
Chemické vlastnosti.
Rôzne molekuly koenzýmu Q možno rozoznať podľa počtu izoprenylových jednotiek v bočnom reťazci. Najbežnejších koenzýmom Q v ľudských mitochondriách je koenzým Q10 (CoQ10). Q označuje chinón (anglicky "quinone") a číslo 10 označuje počet izoprenylových jednotiek. Molekula zobrazená nižšie obsahuje tri izoprenylové jednotky, takže by sa dala označiť ako Q3. 
Vďaka prítomnosti dlhého nepolárneho reťazca z izoprenylových jednotiek je koenzým Q10 úplne nepolárny. Vďaka tomu je schopný difundovať v mitochondriálnej membráne.
Keď je koenzým Q čistý, je to oranžový lipofilný prášok bez príchute či vône.
Biochemický význam.
Koenzým Q10 je schopný prijaťa až dva atómy vodíka (dva protóny a dva elektróny) a tak sa redukovať na ubichinol. Pri tomto procese dochádza k premeno "p"-chinónového jadra na "p"-difenolové jadro:
Tento proces je postupný a koenzým Q10 je schopný prijať len po jednom atóme vodíka (jeden protón a jeden elektrón), čím z neho vzniká semichinón. Semichinón je potom schopný prijať druhý atóm vodíka, čím vzniká spomínaný ubichinol. 
Koenzým Q10 je vďaka svojmu nepolárnemu bočnému reťazcu rozpustný v tukoch, čo napomáha jeho funkcii ako elektrónového prenášača v mitochondriálnej membráne. Je vysoko mobilný a prenáša elektróny medzi flavoproteínmi a cytochrómami. Schopnosť ubichinónu prijímať a odovzdávať elektróny vysvetľuje jeho použitie v biochemických pochodoch.
Dýchací reťazec.
Koenzým Q10, ako naznačuje jeho názov, vystupuje ako koenzým niekoľkých enzýmov. Konkrétne je schopný prijať elektróny od dvoch enzýmov v dýchacom reťazci: komplexu I (NADH ubichinón oxidoreduktáze) a komplexu II (sukcinátdehydrogenáze). Elektróny potom ďalej predáva komplexu III (ubichinón-cytochróm c reduktáze). Je to teda jedna z nutných súčastí tohto reťazca, vďaka ktorému vzniká energia v podobe ATP.
Komplexy I a II.
Komplex I katalyzuje oxidáciu NADH ubichinónom:
Komplex II potom katalyzuje oxidáciu FADH2:
Obe tieto reakcie umožňujú využitie redukovaných NADH a FADH2 na tvorbu energie. Redukcia FADH2 neuvoľňuje dostatočné množstvo energie na syntézu ATP, umožňuje len prísun elektrónov do dýchacieho reťazca.
Komplex III.
Následne sa ubichinón znovu oxiduje v komplexe IV (cytochróm "c" oxidáze) tým, že predá elektróny na cytochróm "b" a protón do medzimembránového priestoru mitochondrie:
Tento komplex postupne prenáša elektróny medzi niekoľkými centrami, až nakoniec dochádza k redukcii cytochrómu "c". Ten následne redukuje komplex IV (cytochróm "c" oxidázu), ktorá redukuje molekulárny kyslík na vodu (aeróbne dýchanie). V prípade anaeróbneho dýchania sa elektróny prenášajú na iné substráty (napríklad síran).
Počas reakcií komplexu III dochádza k prenosu protónov z jednej strany mitochondriálnej membrány na druhú. Komplex III totiž obsahuje dve rôzne väzbové miesta pre koenzým Q, čím umožňuje plniť dve rôzne úlohy: odovdzať dva protóny a dva elektróny na jednom mieste a prijať jeden elektrón na druhom mieste. Tieto reakcie sú spojené s presunom elektrónov z a na ubichinón a označujú sa ako Q cyklus. Syntéza ATP prebieha na základe protónového gradientu na mitochondriálnej membráne, čo zvýrazňuje dôležitosť koenzýmu Q10.
Ďalšie enzýmy.
Okrem týchto enzýmov je ubichinón koenzýmom i pre , ktorá sa účastní oxidácie mastných kyselín. Tento enzým oxiduje mastné kyseliny a dopĺňa oxidovaný ubichinón v mitochondriálnej membráne.
Dihydroorotátdehydrogenáza, ktorá katalyzuje premenu dihydroorotátu na orotát v syntéze pyrimidínových nukleotidov, využíva flavínmononukleotid (FMN), ktorý sa v procese redukuje. Jeho spätná oxidácia je možná práve vďaka koenzýmu Q10 v mitochondriálnej membráne.
Fotosyntéza.
Ubichinón sa účastní podobnej úlohy aj u fotosyntetických pochodov purpurových baktérií, kde plní obdobnú úlohu ako v dýchacom reťazci.
Biosyntéza.
Biosyntéza prebieha vo väčšine ľudských tkanív. Skladá sa z troch hlavných krokov:
Prvé dve reakcie prebiehajú v mitochondriách, endoplazmatickom retikule a peroxizómoch, čo naznačuje prítomnosť niekoľko miest syntézy v živočíšnych bunkách.
Dôležitým enzýmom v biosyntéze CoQ je HMG-CoA reduktáza, ktorá je zvyčajným cieľom pri liečbe srdcovocievnych komplikácií. Statíny sú lieky, ktoré zničujú hladinu cholesterolu pomocou inhibície HMG-CoA reduktázy. Jedným z vedľajších účinkov statínov je znížená produkcia CoQ10, čo môže súvisieť so vznikom myopatie a rabdomyolýzy. Úloha, ktorú statíny hrajú pri nedostatoku CoQ, je však kontroverzná. Statíny síce znižujú hladinu CoQ v krvi, ale efekt statínov na hladinu CoQ v svaloch nie je známy. Doplňanie CoQ v strave nezmierňuje vedľajšie účinky statínov.
Organizmy rôzne od šloveka používajú iné zdroje látok, z ktorých vzniká benzochinónová štruktúra a izoprenylové podjednotky. Napríklad u "E. coli" vzniká benzochinón z chorizmátu a izoprenylové jednotky nepochádzajú z mevalonátu. U kvasiniek "S. cerevisiae" vzniká benzochinón buď z chorizmátu, alebo z tyrozínu a izoprenylové jednotky pochádzajú z mevalonátu. U väčšiny organizmov vzniká benzochinón zo 4-hydroxybenzoátu, ale využívajú rôzne dráhy, ktoré vedú ku konečnej benzochinónovej štruktúre.
Gény.
Medzi gény, ktoré sa účastnia biosyntéza CoQ, patria "PDSS1", "PDSS2", "COQ2" a "ADCK3" ("COQ8", "CABC1").
Absorpcia a metabolizmus.
Absorpcia.
Koenzým Q10 je kryštalický prášok nerozpustný vo vode. Proces absorpcie je rovnaký, ako u lipidov; mechanizmus príjmu vyzerá byť podobný, ako u vitamínu E, čo je ďalšia žiivna rozpustná v tukoch. U ľudí tento proces spočíva vo vylučovaní pankreatických enzýmov a žlče do tenkého čreva, čo vedie k emulzifikácii a tvorbe miciel, ktoré sú nutné pre absorpciu lipofilných látok. Príjem potravy (a prítomnosť lipidov) stimuluje vylučovanie žlčových kyselín a veľmi napomáha absorpcii konezýmu Q10. Exogénny CoQ10 sa absorbuje v tenkom čreve a najlepšie sa absorbuje pri konzumácii potravy. Hladina CoQ10 v krvnom sére je vyššia pri príjme potravy než počas hladovania.
Metabolizmus.
Znalosti metabolizmu koenzýmu Q10 u zvierat a ľudí sú obmedzené. Štúdia, ktorá využívala CoQ10 značený 14C u potkanov, ukázala väčšinu rádioaktivity v pečeni po dvoch hodinách od orálneho podania CoQ10, keď bola pozorovaná maximálna koncentrácia v plazme, i keď u potkanov je dominantnou formou konezýmu Q CoQ9 (s deviatimi izoprenylovými jednotkami). Podľa všetkého sa CoQ10 metabolizuje vo všetkých tkanivách, zatiaľ čo hlavnou vylučovacou cestou je cez žlč a výkaly. Po tom, čo sa prestal koenzým Q10 podávať, jeho hladina v krvi sa vrátila do pôvodného stavu po niekoľkých dňoch, bez ohľadu na zloženie podávanej zmesi.
Nedostatok a toxicita.
Existujú dva hlavné spôsoby, ktorými u ľudí dochádza k nedostatku CoQ10: nedostatočná biosyntéza a zvýšená spotreba v tele. Hlavným zdrojom CoQ10 je práve biosyntéza. Na biosyntézu je nutných aspoň 12 génov a mutácia v ktoromkoľvek z nich môže spôsobiť nedostatok CoQ. Koncentráciu CoQ10 môžu ovplyvniť aj iné genetické poruchy (napríklad mutácie mitochondriálnej DNA, "ETFDH", "APTX", "FXN" a "BRAF", teda génov, ktoré nie sú priamo spojené s biosyntézou CoQ10). Niektoré z nich, napríklad mutácie v géne "COQ6", môžu viesť k vážnym poruchám, napríklad steroid-rezistentnému nefrotickému syndrómu.
Pri veľmi vysokom príjme koenzýmu Q boli opísané niektoré nežiaduce účinky, predovšetkým tie spojené s tráviacim traktom. Príjem koenzýmu Q až do 1 200 mg/deň je podľa všetkého bezpečný. 
Meranie.
Aj keď je možné merať hladinu CoQ10 v krvnej plazme, tieto merania odrážajú skôr príjem z potravy než stav v tkanivách. Aktuálne väčšina klinických centier meria hladinu CoQ10 v kultúrach kožných fibroblastov, biopsiách svalov a mononukleárnych krvných bunkách. Kultúry fibroblastov možno použiť na hodnotneie miery biosyntézy endogénneho CoQ10 vďaka meraniu príjmu 14C-značeného "p"-hydroxybenzoátu.
Statíny.
Statíny síce môžu znižovať hladinu CoQ10 v krvi, nie je však jasné, či znižujú i hladinu CoQ10 v svaloch. Dôkazy nepotvrdzujú, že by dopĺňanie CoQ10 v strave pomáhalo proti vedľajším účinkom statínov. Podľa novšej meta-analýzy z Číny, ktorá je jednzým z najväčších producentov tohto doplnku na svete, však CoQ10 dokáže zlepšiť svalové symptómy spojené so statínmi, takže týmto spôsobom možno pomôcť pri myopatii indukovanej statínmi.
Ako doplnok stravy.
Regulácia a zloženie.
CoQ10 nie schválený americkou FDA na liečbu žiadneho zdravotného problému. Predáva sa však ako doplnok stravy pod názvami UbiQ 300 a UbiQ 100, nie je regulovaný podobne ako liečivá a niekedy sa používa ako prísada do kozmetiky. Manufaktúra CoQ10 nie je regulovaná a rôzne šarže sa môžu výrazne líšiť: laboratórna analýza od ConsumerLab.com z roku 2004, ktorá analyzovala doplnky CoQ10 predávané v USA, zistila, niektoré produkty neobsahovali uvedené množstvo CoQ10. Množstvo CoQ10 sa pohybovalo od žiadneho merateľného množstva, cez 75 % uvedeného množstva až po 75 % nadbytok.
Všeobecne je príjem CoQ10 dobre tolerovaný, medzi bežné vedľajšie účinky patria problémy súvisiace s tráviacim traktom (nevoľnosť, vracanie, zníženie chuti do jedla a bolesti brucha), vyrážky a bolesti hlavy.
Aj keď nie je stanovená ideálna denná dávka CoQ10, typická denná dávka je okolo 100 až 200 miligramov. Rôzne výrobky majú rozličné množstvo CoQ10 a iných ingrediencií.
Choroby srdca.
Review od Cochrane Library z roku 2014 nenašla dostatočné dôkazy na to, aby mohla urobiť záver ohľadne použitia CoQ10 na prevenciu chorôb srdca. Ďalšia review z roku 2016 usúdila, že CoQ10 nemá žiadny efekt na krvný tlak. Review z roku 2021 potom uvádza, že neboli nájdené presvedčivé dôkazy, ktoré by potvrdili alebo vyvrátili možnosť použitia CoQ10 na liečbu zlyhania srdca.
Meta-analýza z roku 2017 uvádza, že 30 až 100 mg CoQ10 na deň znižuje mortalitu ľudí so zlyhaním srdca o 31 %. Takisto sa zvyýšila kapacita na cvičenie. Neboli zistené žiadne zmeny pri teste ejekčnej frakcie ľavej komory a v klasifikácii New York Heart Association(NYHA).
Meta-analýza z roku 2023 porovnávala ubichinón a ubichinol u starších ľudí. Výsledky ukázali priaznivé pôsobenie ubichinónu na kardiovaskulárnu sústavu. Tento efekt nebol potvrdený u ubichinolu.
Migrény.
Podľa odporúčaní Canadian Headache Society sa odporúča 300 mg CoQ10 denne na preventívnu liečbu migrén, avšak toto odporúčanie je postavené na málo kvalitných dôkazoch.
Statínová myopatia.
Aj keď sa koenzým Q10 používal na liečbu údajných vedľajších účinkov statínov spojených so svalmi, meta-analýza z roku 2015, ktorá spracovávala randomizované kontrolované skúšky, ukázala, že koenzým Q10 nemá žiadny efekt na statínovú myopatiu. Meta-analýza z roku 2018 našla predbežné dôkazy, že orálne podanie koenzýmu Q10 zmierňuje svalové symptómy spôsobené statínmi, vrátane bolesti svalov, svalovú slabosť, kŕče a únavu svalov.
Rakovina.
V roku 2014 neexistovali žiadne veľké klinické skúšky, ktoré by hodnotili použitie koenzýmu Q10 na liečbu rakoviny. National Cancer Institute v USA, ktorý kontroloval menšie štúdie, sa vyjadril nasledovne: „spôsob, ktorým boli štúdie vedené, a množstvo informácií, ktoré uvádzajú, neumožňujú určiť, či je výsledok spôsobený CoQ10 alebo niečim iným“. American Cancer Society uvádza, že „CoQ10 môže znížiť účinnosť chemoterapie a rádioterapie, takže väčšina onkológov sa mu odporúča vyhnúť počas liečby“.
Zubné choroby.
Review z roku 1995 nenašla žiadne klinické výhody použitia CoQ10 na liečbu periodontálneho ochorenia.
Chronická obličková choroba.
Review na pôsobenie CoQ10 u ľudí s chronickou obličkovou chorobou bola navrhnutá v roku 2019.
Ďalšie použitie.
Koenzým Q10 sa používa ako aktívna látka v kozmoceutikách a ako aktívna látka v opaľovacích krémoch. Keď sa aplikuje lokálne, vykazuje istú mieru zmiernenia oxidačného stresu pokožky, spomaľuje prejavy prirodzeného starnutia kože, zvracia vonkajšie znaky starnutia pokožky, pomáha s dyspigmentáciou, zvyšuje stabilitu niektorých zložiek opaľovacích krémov, zvyšuje SPF opaľovacích krémov a pridáva ochranu proti infračervenému žiareniu. Veľká časť výskumu pôsobenia koenzýmu Q10 na pokožku ukazuje, že pôsobí synergicky s inými topickými antioxidantmi, čím zlepšuje vlastnosti kozmetických výrobkov.
Koenzým Q10 sa takisto používa pri "in vitro" fertilizácii a kryoprezervácii oocytov pred zákrokom na zlepšenie odpovede vaječníkov a kvality embrya u žien so zníženou ovariálnou rezervou.
Interakcie.
Koenzým Q10 má potenciál inhibovať efekty teofylínu a rovnako i antikoagulantu warfarínu. Môže interferovať pôsobenie warfarínu, pretože interaguje s cytochrómom P450, čím zvyšuje protrombínový čas (INR), ktorým sa určuje zrážanlivosť krvi. Štruktúra koenzýmu Q10 je veľmi podobná vitamínu K, ktorý je v kompetícii s warfarínom a pôsobí proti jeho antikoagulačným účinkom. Koenzým Q10 by sa preto nemal kombinovať s warfarínom, pretože zvyšuje riziko zrážania krvi.
Farmakokinetika.
Existuje niekoľko správ ohľadne farmakokinetiky CoQ10. Maximálna hladina v plazme je pozorovaná 2–6 hodín po orálnom podaní a závisí hlavne na podobe štúdie. V niektorých štúdiách bolo pozorované druhé maximum po priližne 24 hodinách od podania, pravdepodobne kvôli enterohepatickému recyklovaniu a redistribúcii z pečene do krvného obehu. Tomono a spol. využili kryštalický koenzým Q10 značený deutériom na sledovanie farmakokinetiky u ľudí, pomocou čoho zistili, že polčas vylučovania je 33 hodín.""
Zvyšovanie biodostupnosti CoQ10.
Je známe, že biodostupnosť látok záleží na ich zložení. Aby sa zistili spôsoby zvyšovania biodostupnosti CoQ10 po orálnom podaní, bolo vyskúšaných niekoľko prístupov; boli vyvinuté rôzne zloženia a podoby na testovanie na ľuďoch i na zvieratách.
Zmena veľkosti častíc.
Jedným zo spôsobov tvorby liekov sú nanočastice, ktoré zlepšujú orálnu biodostupnosť liečiv, ktoré sa slabo absorbujú. Pre koenzým Q10 však táto metóda nebola úspešná a rôzne správy hlásili rôzne výsledky. Suspenzia jemného prášku konezýmu Q10 v čistej vode mala takisto len slabý účinok na biodostupnosť.
Mäkké gélové kapsule s koenzýmom Q10 v olejovej suspenzii.
Úspešným prístupom je použitie v podobe emulzie na sprostredkovanie absorpcie v tráviacom trakte a zlepšienie biodostupnosti. Emulzie sójového oleja možno veľmi účinne stabilizovať pomocou lecitínu a v tejto podobe boli vytvorené mäkké gélové kapsule. V jednom z prvých pokusov Ozawa a spol. študovali farmakokinetiku na bígloch, u ktorých využili práve emulziu v sójovom oleji – počas štúdie zistili, že hladina CoQ10 v krvi bola asi dvojnásobná oproti kontrolnej skupine. Napriek tomu, že Kommuru a spol. pozorovali takmer zanedbateľný rozdiel v biodostupstnosti v štúdii na psoch, významné zvýšenie biodostupnosti neskôr potvrdila i väčšina ďalších štúdií.
Nové podoby CoQ10 so zvýšenou rozpustnosťou vo vode.
Bežnou farmaceutickou stratégiou zvýšenia absorpcie liečiva je zvýšenie jeho rozpustnosti vo vode. Táto stratégia je účinná i pre koenzým Q10. Na dosiahnutie tohto cieľa boli vyvinuté rôzne spôsoby a mnohé z nich majú výrazne lepšie výsledky, než mäkké gélové kapsule, napriek mnohým pokusom i zlepšenie ich vlastností. Medzi príklady týchto spôsobov patrí použitie vodnej disperzie s polymérom tyloxapolom, zloženia založená na rôznych látkach zvyšujúcich rozpustnosť, napríklad hydrogenovaný lecitín alebo komplexy s cyklodextrínmi. U komplexu s β-cyklodextrínom bolo zistené, že toto zloženia má výrazne vyššiu biodostupnosť a takisto sa používa vo farmaceutickom a potravinárskom priemysle.
História.
G. N. Festenstein v roku 1950 ako prvý izoloval malé množstvo koenzýmu Q10 z koňského tráviaceho traktu v Liverpoole v Anglicku. V neskorších štúdiach sa zlúčenina označovala ako „látka SA“ (anglicky "substance SA"), bola označená za chinón a zistilo sa, že je možné nájsť ju v mnohých zvieracích tkanivách.
Frederick L. Crane a jeho kolegovia z University of Wisconsin–Madison Enzyme Institute v roku 1957 izolovali tú istú zlúčeninu z mitochondriálnych membrán hovädzieho srdca a usúdili, že presúva elektróny v mitochondriách. Látku nazvali "Q-275", keďže to je chinón. Čoskoro na to uviedli, že Q-275 a látka SA by mohli byť tou istou látkou, čo bolo potvrdené neskôr v tom istom roku, a látku premenovali na "ubichinón", keďže to bol všadeprítomný chinón, ktorý možno nájsť vo všetkých zvieracích tkanivách.
Celú chemickú štruktúru koenzýmu Q10 opísali v roku 1958 D. E. Wolf a jeho kolegovia, ktorí pracovali pod Karlom Folkersom v Mercku v Rahwayi v New Jersey. Neskôr v tom istom roku D. E. Green a jeho kolegovia z wisconsinskej výskumnej skupiny navrhli pre ubichinón názvy "mitochinón" (angl. "mitoquinone") alebo "koenzým Q" kvôli jeho úlohe v mitochondriálnom elektrónovom transportnom reťazci. A. Mellos a A. L. Tappel z University of California v roku 1966 ako prví ukázali, že redukovaný CoQ6 je v bunkách účinným antioxidantom.
V 60. rokoch 20. storočia Peter D. Mitchell prispel k porozumeniu mitochondriálnej funkcie vďaka jeho teórii elektrochemického gradientu, ktorý zahŕňa CoQ10, a na konci 70. rokoch potom Lars Ernster rozšíril znalosti o antioxidačných vlastnostiach a dôležitosti CoQ10. V 80. rokoch vzrástol počet klinických skúšok s koenzýmom Q10.
Príjem z potravy.
V roku 2010 boli publikované detailné reviews o výskyte CoQ10 v potrave a jeho dennom príjme. Okrem endogénnej syntézy v organizmoch ho organizmy prijímajú z potravy. Napriek veľkému záujmu o túto zlúčeninu v rámci vedeckej komunity je však dostupné len malé množstvo štúdií, ktoré určili množstvo CoQ10 v rôznych jedlách. Prvé štúdie na túto tému sa objavili v toku 1959, ale senzitivita a selektivita analytických metód v danej dobe neumožňovala spoľahlivé stanovenia, hlavne pre látky, ktoré sa vyskytovali v nízkej koncentrácii. Pokrok v oblasti analytickej chémie umožnil spoľhalivejšie stanovenie CoQ10 v rôznych jedlách.
Rastlinné oleje sú najbohatšie zdroje koenzýmu Q10. Mäso a ryby sú takisto bohaté na koenzým Q10, koncentráciu nad 50 mg/kg majú hovädzie a bravčové mäso a kuracie srdce a pečeň. Mliečne produkty sú výrazne horšími zdrojmi koenzýmu Q10 v porovnaní so zvieracím mäsom. Najbohatšími zdrojmu spomedzi zeleniny sú petržlen a rastliny rodu "Perilla", ale v literatúre sa pre ne nachádzajú veľmi rozdielne hodnoty. Brokolica, hrozno a karfiol sú dobrými zdrojmi koenzýmu Q10. Väčšina ovocia a bobúľ sú slabými alebo veľmi slabými zdrojmi koenzýmu Q10 s výnimkou avokáda, ktoré má celkom vysoký obsah koenzýmu Q10.
Príjem.
Vo vyvinutom svete je odhadovaný denný príjem konezýmu Q10 okolo 3–6 mg denne, ktoré pochádzajú predovšetkým z mäsa.
V Južnej Kórei je odhadovaný denný príjem koenzýmu Q (Q9 + Q10) okolo 11.6 mg denne, pochádzajúci primárne z kimčchi.
Účinok zohrievania a úpravy potravy.
Vyprážanie znižuje množstvo CoQ10 asi o 14–32%.