burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Mikuláš Drábik

Mikuláš Drábik alebo Mikuláš Drabík (lat. Nicolaus Drabicius (Darbicius, Darbizius,Drabecius); * 5. december 1588, Strážnice† 16. júl 1671, Bratislava) bol českobratský kazateľ a vizionár. Pôsobil v obci Drahotuše na Morave, od roku 1620 exulant v Lednici pri Púchove. Pre obchodnovanie a príklon k alkoholu bol zbavený kazateľských hodností.
Prvé vízie sa u neho začali objavovať v roku 1628.
Roku 1650 sa stretol v Skalici s Komenským, ktorý na jeho radu odišiel do Blatného Potoka na majetky Juraja Rákociho. Drábik bol stúpenec myšlienky dosadenia Františka I. Rákociho na uhorský trón. Komenským bol znovuvysvätený za kňaza.
Jeho vízie, v ktorých prorokoval zánik Habsburgovcov a pápežstva, vydal v diele "Lux in tenebris" J. A. Komenský v Amsterdame v roku 1657.
Tzv. bratislavský mimoriadny súd, ktorý r. 1671 zriadil gubernátor Uhorska J. G. Ampringen, odsúdil Drábika na trest smrti. Popravili ho v Bratislave 16. júla 1671.
John Carew Eccles

Sir John Carew Eccles (* 27. január 1903, Melbourne, Austrália – † 2. máj 1997, Locarno, Švajčiarsko) bol austrálsky lekár, neurofyziológ. 
V roku 1963 mu bola udelená Nobelova cena (spolu s A. F. Huxleyom a A. L. Hodkinom ) za objav iónového mechanizmu membrány nervových buniek.
Dĺžka dráhy

Dĺžka dráhy alebo dĺžka trajektórie alebo dráha alebo trajektória je dĺžka trajektórie, ktorú opíše hmotný bod za určitý čas. Presnejšia definícia znie: súčet dĺžok všetkých veľmi malých úsekov dráhy, ktoré hmotný bod pri svojom pohybe postupne prejde počas nekonečne malých časových intervalov veľkosti dt bez ohľadu na smer pohybu pozdĺž pohybovej čiary.
Meriame ju pozdĺž trajektórie pohybu hmotného bodu:
Dráhu značíme väčšinou písmenom "s".
Dráha je funkciou času formula_1. Tento matematický výraz, ktorý udáva dráhu ako funkciu času, sa nazýva zákonom dráhy.
Echolália

Echolália (gr. ηχώ; "echó" – „ozvena“; λαλώ; "laló" – „hovorím“) je opakovanie alebo napodobňovanie počutých slov inej osoby. Trpí ňou 75% pacientov s autizmom, ale vyskytuje sa aj u pacientov s Tourettovým syndrómom, vývojovým postihnutím, schizofréniou a niekedy aj inými psychickými chorobami. Ak sa deje mimovoľne, považuje sa za tik.
Dramatika

Dramatika je súhrn všetkých dramatických druhov, žánrov a foriem, zahrňuje všetky dramatické diela najrozmanitejšieho typu v rámci príslušnej národnej literatúry. Dramatika je historicky premenlivým súborom dramatických fenoménov. Dramatika je založená na bezprostrednom zobrazovaní ľudí v ich vzájomných vzťahoch.
Dramatizmus

Dramatizmus je súbor protirečení a konfliktov ľudského života z hľadiska estetického. Pojem dramatizmu vystupuje najmä ako estetická kategória.
Ecoutizmus

Ecoutizmus je sexuálna deviácia spočívajúca v počúvaní magnetofónovych záznamov so zvukmi
koitu a pod.
Albína Dratvová

Albína Dratvová (* 2. január 1892, Praha – † 1. december 1969, Praha) bola česká filozofka, docentka filozofie exaktných vied na Karlovej univerzite.
Dratvová sa venovala aj problematike prírodnej filozofie, metodológii, vzťahu prírodných vied a pozitivizmu a problémom modernej ženy.
Dráva

Dráva (, , , a ) je rieka prameniaca v Alpách a ústiaca pravostranne do Dunaja. Má dĺžku a plochu povodia .
Priebeh toku.
Rieka pramení v Karnských Alpách v Taliansku a pokračuje východným smerom do Rakúska a Slovinska. Tu sa jej tok dostáva z horského údolia do Stredodunajskej roviny a pokračuje územím Chorvátska, kde tvorí prirodzenú hranicu s Maďarskom. Východne od mesta Osijek sa vlieva do Dunaja.
Vodný režim.
Dráva patrí medzi rieky s dažďovo-snehovým režimom a priemerný prietok dosahuje /s. Maximálne prietoky okolo /s dosahuje na jar a počas letných a jesenných povodní. Splavná je v dĺžke od Villachu. V Rakúsku, Slovinsku i Chorvátsku je na rieke vybudovaná kaskáda vodných elektrární. 
Osídlenie.
Povodie rieky je husto osídlené a na preteká mestami Villach, Maribor, Ptuj, Ormož, Belišće, Varaždin a Osijek.
Drávidi

Drávidi sú pôvodné etnické skupiny a národy v južnej Indii, na Srí Lanke a v niektorých oblastiach Pakistanu, Nepálu a Bangladéšu; ich predkovia patrili k pôvodnému a najstaršiemu obyvateľstvu Indického polostrova. Patria k nim najmä Tamili, Malabaresovia, Kanaresovia, Telugovia, Malajálamci, Todovia, Kotovia, Tuluovia, Gondovia a iní.
Drávidi hovoria drávidskými jazykmi.
Drážďany

Drážďany () sú hlavné a druhé najväčšie mesto a mestský okres v nemeckej spolkovej krajine Sasko. Mesto leží na oboch stranách rieky Labe.
Charakteristika.
Z pôvodne rybárskej dediny, sídla kupcov a sídla markgrófa sa Drážďany vyvinuli na kúpeľnú a kráľovskú rezidenciu a stali sa krajinským hlavným mestom Saska. Drážďany sú politickým centrom, sídlom krajinskej vlády, snemu a ďalších krajinských úradov, sídlom direktívneho obvodu Drážďany, technickej univerzity a ďalších vysokých škôl. Sú dôležitou dopravnou križovatkou. Počet obyvateľov okolo roku 1852 prekročil hranicu 100.000, čím sa mesto stalo veľkomestom. Mesto Dráždany tvorí jadro rovnomennej európskej aglomerácie. Spolu s ďalšími desiatimi mestami tvoria európsky metropolitný región Mitteldeutschland. V roku 2006 mesto oslávilo svoje 800. výročie.
Názov.
Nemecký aj slovenský názov vznikol z lužickosrbského názvu "Drežďany", ktoré označovalo ľudí bažín a lužných lesov.
Geografia.
Drážďany ležia pri rieke Labe medzi východnými výbežkami Krušných hôr, Lužickými horami a Labskými pieskovcami. Kvôli svojej prírodnej polohe a barokovému a mediteránnemu architektonickému pôvabu sa mesto prezýva „"Polabská Florencia"“. Najvyšším vrcholom Drážďan je Triebenberg. Mesto je svojou rozlohou po Berlíne, Hamburgu a Kolíne nad Rýnom štvrtým najväčším veľkomestom Nemecka.
Štruktúra mesta.
V roku 1958 boli Drážďany rozdelené na 5 obvodov: Dresden-Mitte, Dresden-Ost, Dresden-West, Dresden-Süd, Dresden-Nord. Od roku 1991 je mesto rozdelené na 10 častí. Po pripojení ďalších obcí vznikli nové štvrte. Každý mestský obvod má vlastný úrad, radnicu a radu podľa § 71 Saského obecného poriadku. Predstaviteľom mestského obvodu je obvodný starosta alebo ním poverená osoba.
Dejiny.
Mesto Dráždany bolo založené približne v 10. storočí ako slovanské sídlo. Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1206. V roku 1299 tu začalo platiť magdeburské právo. Od roku 1485 je to hlavné mesto Saska. Za Augusta II. Silného začiatkom 18. storočia nastal v meste stavebný rozkvet. Počas druhej svetovej vojny bolo mesto od 13. februára do 15. februára 1945 takmer kompletne zničené leteckým bombardovaním. Presný počet obetí nie je dodnes známy, nachádzalo sa tu veľa utečencov z východu a mesto bolo preplnené. Najnovšie výskumy hovoria v oficálnych číslach o 18 000 až 25 000 mŕtvych. Naproti tomu sa vo verejnej diskusií objavuje počet obetí vo výške medzi 200 000 a 500 000. Tieto čísla sú však pokladané za produkt nacistickej a ultra-pravicovej propagandy. Bombardovanie je do dnešných dní považované za kontroverzné a neadekvátne vzhľadom k povahe a veľkosti mesta. Spojenecké armády však toto popísali ako legitímne bombardovanie vojenského a priemyselného cieľa. Na ochranu pred epidémiami bolo veľa neidentifikovaných mŕtvol spálených. V roku 2002 Drážďany postihla povodeň.
Kritická edícia

Kritická edícia je kritické vydanie literárneho diela podľa zásad textovej kritiky a edičnej techniky.
Dráždec

Dráždec alebo klitoris je súčasť ženských pohlavných orgánov, erektilné tkanivo (homológ pohlavného údu u muža), s veľkým počtom voľných nervových zakončení a senzitívnych nervových teliesok. Dráždenie pohlavných orgánov u samíc cicavcov vyvoláva podnety pohlavného vzrušenia. Mechanizmus erekcie u klitorisu je rovnaký ako u muža, erekcia je však menej výrazná. Viditeľná časť pripomínajúca gombík je umiestnená vo vulve blízko vonkajšieho spojenia malých pyskov ohanbia, nad poševným vchodom. Jeho zvláštnou úlohou je navodenie pohlavného vzrušenia a orgazmu.
Skladá sa zo zakrnelého žaluďu () a z tela (), ktoré je pomocou "lig. suspensorium clitoridis" a "lig. fundiforme clitoridis" pripojené k dolnej časti symfýzy. Corpus clitoridis sa kaudálne delí na dve crura clitoridis, ktoré sú zdola pripojené k ramenám lonovej kosti (crista phallica). Hoci je celý dráždec dlhý približne 8 cm, je z neho vidieť len malá časťglans clitoridis. Glans clitoridis prekrývajú riasy malých pyskov ohanbia (praeputium et frenulum clitoridis). Podkladom klitorisu je párové toporivé tkanivo (corpus cavernosus clitoridis), ktoré má analogickú stavbu ako corpora cavernosa penis.
Dráždivosť

Dráždivosť alebo iritabilita je vlastnosť bioplazmy, ktorá spočíva v jej schopnosti prijímať rozličné vnútorné a vonkajšie podnety a reagovať na ne. Dráždivosť je zvláštna schopnosť živých tkanív prijímať vnemy z vonkajšieho prostredia a špecifickým spôsobom na ne reagovať.
Drevina

Drevina je cievnatá rastlina, ktorá má drevnatú nadzemnú stonku pokrytú borkou. Týmto je adaptovaná na to, aby prežila nepriaznivé obdobie v zime. Drevinami sa zaoberá dendrológia.
Stavba stonky.
Dreviny obsahujú drevo, materiál, ktorý sa skladá z celulózy a lignínu. V stonke sú cievne zväzky, ktoré transportujú živiny hore (xylém) a dole (floém). Väčšina drevín priberá do šírky, tým sa zvyšuje priemer stonky. U väčšiny drevín pribúda drevo na vonkajšej strane, ale niekedy (u paliem) pribúda zvnútra.
Delenie.
Ak má drevina kmeň, nazývame ju strom. Ďalšie skupiny drevín sú kry a niektoré liany s drevnatou stonkou. Opakom drevín sú byliny. Prechodom medzi drevinami a bylinami sú polokry.
Efekt

Efekt (lat.) môže byť:
Eugen Drewermann

Eugen Drewermann (* 20. jún 1940, Bergkamen pri Dortmunde) je nemecký filozof, teológ, psychoanalytik, žiak Gustava Erneckeho, jedna z najintegrálnejších postáv súčasnej teológie. Biskup Heiner Wilmer, poznajúc jeho strastiplný príbeh, ho dokonca označil za "proroka dnešných čias."
Je známy využívaním freudovskej psychoanalytickej metódy pri výklade textov Biblie a teologických dogiem.
Efektívnosť algoritmu

Efektívnosť algoritmu je vlastnosť algoritmu spočívajúca v tom, že algoritmus rieši problém v čo najkratšom čase alebo s najmenšími nárokmi na prostriedky.
Efektívnosť algoritmov študuje teória zložitosti.
Droga

Droga môže byť:
Efektor (fyziológia)

Efektor je výkonný orgán, ktoré odpovedá na podráždenie príslušného receptoru, napr. sval, žľaza, cieva.
Dromológia

Dromológia (z gr. dromos - závod) je teória, podľa ktorej sú spoločnosti profilované a štrukturované svojím vzťahom k rychlosti a schopnosťou využiť túto rychlosť v spojení s masou na
udržanie a stupňovanie moci (dromokracia).
Zakladateľom dromológie je Paul Virilio.
Efeméra (rastlina)

Efeméra je bylina, ktorá žije len niekoľko týždňov, a ktorej nadzemná časť po odkvitnutí a dozretí semien rýchlo hynie. Efeméry rastú prevažne v lesoch, využívajú skorú jar, keď ešte stromy nemajú listy a môžu prijímať dostatok slnečného svetla.
Ladislav Drozdík

Prof. PhDr. Ladislav Drozdík, CSc. (* 3. marec 1930, Nová Baňa† 4. marec 2017) bol slovenský arabista a semitista, vedec, pedagóg, prekladateľ a znalec arabskej kultúry, ktorej štúdiu zasvätil celý svoj život.
V roku 1949 absolvoval odbor semitská filológia a slovenský jazyk na Filozofickej fakulte Univerzity Komenského (žiak J. Bakoša). V roku 1991 ho vymenovali za docenta, v roku 1992 za profesora Univerzity Komenského v Bratislave.
Pracovne bol spätý najmä s Filozofickou fakultou Univerzity Komenského v Bratislave, neskôr pôsobil na Filologickej fakulte Univerzity Mateja Bela v Banskej Bystrici a napokon v Ústave orientalistiky Slovenskej akadémie vied, kde bol riešiteľom viacerých výskumných grantov so zameraním na štúdium orientálnych kultúr a kde sa venoval aj výchove doktorandov. Ako hosťujúci profesor pôsobil na University of Utah, Salt Lake City v USA. Absolvoval výskumné a prednáškové pobyty v Egypte, Tunisku, Jordánsku, Rakúsku, Nemecku a Španielsku. V rokoch 1967 – 1987 bol predsedom Slovenskej orientalistickej spoločnosti pri SAV. Ako vysokoškolský pedagóg pôsobil až do odchodu do dôchodku v roku 1995.
V svojej práci sa zameriaval na spisovnú a hovorovú arabčinu a semistiku. Pravidelne publikoval výsledky svojho výskumu vo vedeckých publikáciách. Je autorom prvého zväzku vedeckej edície Studia Orientalia Monographica. Venoval písaniu recenzií a prekladom z arabského jazyka do slovenčiny, prekladal poéziu i prózu z klasickej i modernej arabskej literatúry.
Efeminácia

Efeminácia je zženštilosť vzhľadom i psychicky.
Peter Drucker

Peter Ferdinand Drucker (* 19. november 1909, Viedeň – † 11. november 2005, Claremont, Kalifornia, USA) bol jeden z hlavných mysliteľov 20.storočia v oblasti riadenia a podnikania, Američan rakúskeho pôvodu. Bol vyhľadávaným poradcom v odbore manažmentu, znamenitý pedagóg a lektor. Svetoznámym sa stal predovšetkým ako autor množstva diel o manažmente a ako autor ekonomických, politologických a sociologických štúdií.
Vytvoril pojmy ako privatizácia a vedomostný pracovník (knowledge worker) a veľa pojmov a inovatívnych tvrdení z jeho diel sa stalo všeobecne uznávanými v riadiacej praxi. Jeho dielo "Practice of Management" sa svojou encyklopedickou šírkou a historickým prehľadom stalo základom manažmentu ako takého.
V politicko-ekonomickej štúdii "Post-Capitalist Society" definoval prechod od kapitalizmu k spoločnosti vedomostí a analyzoval spoločenské, ekonomické a politické predpoklady postkapitalistickej spoločnosti.
"Je prakticky isté, že nová spoločnosť bude zároveň "nesocialistická" a "postkapitalistická". Transformácia spoločnosti sa začala po druhej svetovej vojne a nebude uzatvorená pred rokom 2010 alebo 2020, písal Drucker.
Spopularizoval pojem manažmentu podľa cieľov a zaviedol techniku analýzy aktivít, analýzy rozhodnutí a analýzy vzťahov do výskumu správania organizácie.
Podľa Druckera všetci manažéri musia vykonávať päť základných činností:
Eferentný

Eferentný môže byť v lekárstve:
Literárny druh

Literárny druh je nadradeným pojmom pre jednotlivé žánre. Literárne druhy sa zakladajú na lyrickej, epickej a dramatickej povahe umeleckého textu. Literárny druh predstavuje aj sústavu vlastností, ktoré pokladáme za relevantné pre určitú skupinu literárnych diel. 
Charakteristické znaky literárnych druhov.
Charakteristické znaky literárnych druhov možno zhrnúť takto:
Hlavným kritériom na rozlíšenie literárnych druhov je funkčný aspekt. Podľa neho je zásadný rozdiel medzi lyrickými a epickými textami, resp. dramatickými textami. Kým lyrické a epické texty sú cieľové produkty, dráma i literárny scenár, televízna a rozhlasová hra, libreto sú iba východiskovými textami. Pri realizácii (inscenácii) upravuje dramatický text režisér, dramaturg, herec. Dramatická realizácia východiskového textu dokonca umožňuje značné posuny - niekedy od tragickosti až ku komickosti, oveľa zriedkavejšie aj naopak.
Brahma

Brahma (-hlavný zaužívaný slovenský tvar; zároveň sanskritský nominatív od kmeňa brahman a alternatívny sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: ब्रह्म) alebo brahman (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí:ब्रह्मन्) môže byť ústredný pojem indickej filozofie, pozri brahman (filozofia)
Brahma (-hlavný zaužívaný slovenský tvar, resp. prepis sanskritského nominatívu nahradzujúci koncové dlhé a krátkym) alebo Brahmá (-sanskritský nominatív; písmom dévanágarí: ब्रह्मा) alebo Brahman (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: ब्रह्मन्) môže byť:
Brahman (-hlavný zaužívaný slovenský tvar) alebo bráhmanah (-sanskritský nominatív) alebo bráhmana (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: ब्राह्मण) alebo bráhman (-hindská výslovnosť sanskritského kmeňa) alebo nesprávne "brahmán" môže byť člen najvyššej indickej kasty, intelektuálnej elity, pôvodne kňaz indického boha Brahmu, pozri brahman (učenec)
Bráhmana (-sanskritský kmeň; písmom dévanágarí: ब्राह्मण) alebo bráhman (-hindská výslovnosť sanskritského kmeňa) môže byť aj jednotné číslo od slova bráhmany
Brahma môže byť aj:
Brahman môže byť aj japonská skupina hrajúca indie rock, pozri Brahman (hudobná skupina)
Umelecký druh

Umelecký druh je špecifická oblasť umenia, ako napr. umelecká literatúra, divadlo, architektúra, hudba a pod.
Druhý (filozofia)

Druhý je vo filozofii:
Podľa Levinasa je druhý to, čo prelamuje moju konštrukciu pojmovej totality (napr. pojem všetkého, skutočnosti, totality atď.), pomocou ktorej sa chcem zmocniť sveta. Druhý, ktorý mi nepodlieha, ale ktorý má vždy prednosť predo mnou, je pre mňa zjavením nekonečna a základom každej morálky.
Podľa Sartra je druhý niekto iný, čiže ja, ktoré nie je mnou.
Druid

Druid je keltský kňaz, vedomec a veštec. Slovo 'druid' pochádza zo slova 'dru-wid', veľmi učený. 
Z prameňov sa dozvedáme, že druidi boli pevne organizovaná kňazská vrstva, ktorá rozhodovala aj v právnych a politických záležitostiach. Druidi tiež ochraňovali vedomosti a morálku (druidizmus). Druidi pôsobili vo všetkých keltských krajoch. Ich činnosť utužovala jednotu Keltov.
V činnosti druidov hrali dôležitú úlohu duby, z ktorých v predvečer kultových slávností trhali imelo.
Druidizmus

Druidizmus alebo druidstvo je náboženský smer nadväzujúci a obnovujúci tradície keltského náboženstva. Pôvodným významom slova druid bol keltský kňaz. Z pôvodného druidského učenia sa ale zachovalo len veľmi málo a celá prax je tak výsledkom nepriameho rekonštrukcionizmu a niekoľko generácií dlhej intenzívnej práce s pôvodnou pohanskou mytológiou a symbolikou, či aj občasné zľudovené zvyšky pohanstva, ktoré v skrytých formách prežili ako zázrakom na mnohých miestach Európy.
Doctor honoris causa

Doctor honoris causa (skratka Dr. h. c.) je čestný doktorát univerzity alebo fakulty udeľovaný za zvláštne zásluhy.
Držanie

Držanie môže byť
César Chesneau Dumarsais

César Chesneau Dumarsais [dümarse] (* 17. júl 1676, Marseille, Francúzsko – † 11. jún 1756, Paríž) bol francúzsky gramatik a filozof. 
Písal články o gramatike pre Encyklopédiu alebo racionálny slovník vied, umení a remesiel.
Dualizmus (filozofia)

Dualizmus je vo filozofii učenie, ktoré vychádza z názoru, že existujú dve protikladné podstaty sveta alebo dva protikladné princípy či dve substancie sveta. Dualizmus je filozofické učenie, ktoré vykladá skutočnosť z dvoch
rôznych základných princípov (dobro a zlo, hmota a duch, duša a telo…)
Vo filozofickom kontexte dualizmus vystupuje najmä ako učenie o dvoch substanciách, podľa ktorého jestvuje nezlučiteľná protikladnosť duchovného a telesného. Filozofický dualizmus sa v európskej tradícii objavuje v pytagoreizme, rozhodujúcu podobu však až do novoveku má na základoch platónskeho dualizmu duše a tela. Novovekú koncepciu dualizmu predstavuje karteziánstvo (res cogitans a res extensa). Významné dualistické koncepcie s rozvinuli aj na pôde mimoeurópskych filozofií, napr. v indickej filozofickej škole sánkhja ide o dualizmus látkového a duchovného, v čínskej filozofi o dualizmus jin a jang atď.
Dualizmu vyrastá azda z pozorovania prírodných daností a cyklov, ako deň a noc, život a smrť, žena a muž atď.
V náznakoch sa dualizmus objavuje už v nejednom náboženstve neliterárnych kultúr a v starovekých náboženstvách. Za predobraz usústavneného dualizmu sa však považuje Zaratustrova reforma staroiránskeho mazdaizmu (zoroastrizmus 7. stor. pred Kr. - 6. stor. pred Kr.), podľa ktorej sa skutočnosť delí na
ríšu dobra a pravdivosti a ríšu zla a falošného. Prvky dualizmu sa objavujú aj neskôr, a to v celych dejinách náboženstva (gnóza, manicheizmus, synkretickej formy religiozity).
Dualizmus podľa Husserla.
Podľa Husserla dualizmus pramení v novovekej vede, ktorá rozštiepila svet na prírodu a duchovný svet. Filozofia potom toto rozštiepenie fixovala do podoby dualizmu. Galilei abstrahoval od subjektu, od duchovného.
Dualizmus (politika)

Dualizmus alebo štátny dualizmus je zväzok štátov vzniknutý na základe voľného spojenia suverénnych štátnych subjektov, pričom si každý z nich zachová značnú samostatnosť, napr. Rakúsko-Uhorsko v rokoch 1867 – 1918 (spoločná hlava štátu, tri spoločné ministerstvá: vojenstva, zahraničnej politiky a financií).
Rakúsko-uhorský dualizmus.
Rakúsko-uhorský dualizmus bol typ štátoprávneho usporiadania habsburskej monarchie v rokoch 1867 až 1918. Bol výsledkom rakúsko-uhorského vyrovnania, teda historického kompromisu „maďarsko-uhorských“ a „nemecko-rakúskych“ elít, dohodnutého po silnom maďarsko-uhorskom tlaku na nové prerozdelenie politickej moci v oslabenej monarchii. Vznik dualizmu v priebehu roku 1867 zavŕšil dlhodobé úsilie maďarsko-uhorských elít o navrátenie plného „dispozičného práva“ nad historickými územiami a etnikami niekdajšieho samostatného Uhorského kráľovstva strateného po získaní uhorskej koruny Habsburgovcami v roku 1547. Novým štátoprávnym usporiadaním sa dovtedajšia habsburská monarchia pretvorila na dvojštát Rakúsko-Uhorsko, ktorý bol politicky ovládaný z dvoch centier - z Viedne a z Budína/Pešti. Vznikli dve vnútorne asymetricky usporiadané a fakticky samostatné suverénne veľké časti s vlastnými parlamentami, vládami a vlastným zákonodarstvom - tzv.
Rakúsko-Uhorsko malo spoločného vladára z habsbursko-lotrinskej dynastie, spoločnú armádu, zahraničnú politiku a menu a bolo spojené colnou úniou. Vznik dualizmu ukončil ilúzie rozhodujúcich častí slovenskej politiky (martinské politické centrum) o možnej podpore jej štátoprávneho programu (Memorandum národa slovenského a Slovenské Okolie]) viedenským dvorom. „Viedeň“ prenechala záležitosti uhorských menšín v kompetencii „Budapešti“. Dualizmus tak vytvoril štátoprávny rámec pre ďalšie koncentrované úsilie maďarských politických a kultúrnych elít o pretvorenie mnohonárodnostného Uhorska na „Jednotný štát maďarského politického národa“ (pozri maďarizácia, Apponyiho zákony). Rakúsko-Uhorsko sa rozpadlo koncom prvej svetovej vojny v roku 1918.
Walter Dubislav

Walter Dubislav (* 20. september 1895, Berlín, Nemecko – † 17. september 1937, Praha) bol nemecký filozof a teoretik vedy, ktorého ovplyvnil Bernard Bolzano a myšlienkovo bol spätý s filozofickými postojmi Viedenského krúžku. 
Zaoberal sa okrem iného problémom vedeckého definovania, pričom rozvíjal názory Gottloba Fregeho.
Ján Dubnička (filozof)

Ján Dubnička (* 7. máj 1941, Slavnica) je slovenský filozof. Hlavným predmetom jeho teoretického záujmu sú filozofické a metodologické problémy prírodných vied.
Eugène Dubois

Marie Eugène François Thomas Dubois (* 28. január 1858, Eijsden, Holandsko – † 16. december 1940, Haelen) bol holandský antropológ a paleontológ. Medzi jeho najväčšie objavy patrí nález druhu "Pithecanthropus erectus", neskôr premenovaný na "Homo erectus". Definoval tiež pojem tegelén.
Duch (filozofia)

Duch je tradičná téma nielen filozofických úvah, ale aj náboženstva, špeciálnych vied i v každodennom živote, príčom významové útvary, v ktorých vykryštalizovávajú tieto úvahy, sa značne odlišujú: napríklad primitívne náboženstvá alebo špiritizmus chápu ducha ako jemnú látku zvláštnej povahy, zatiaľ čo povedzme v metafyzike sa neraz chápe ako nemateriálna substancia.
V najširšom zmysle dnes duch znamená mysliacu skutočnosť, prítomnú v každom jednotlivom subjekte, no zbavenú subjektivity. Na rozdiel od individualizovanej duše je niečím spoločným, nadosobným. Môže tak byť protikladom hmoty (ako predmetu myslenia), prírody alebo tela (tento protiklad je teologického pôvodu).
V užšom zmysle môže byť duch synonymom intelektu a protikladom vnímania.
Duch podľa Descarta.
Duch je jednoduchý, nerozpriestranený, nezrušiteľný, považujúci sám seba za mysliaceho.
Duch podľa Hegela.
Duch je bytie pri sebe, pravda a sloboda, negácia prírody. Duch je dialektické stávanie sa, ktoré prebieha v troch štádiách: duch je podstatou ako téza (subjektívny duch), mimo seba ako antitéza (objektívny duch) a osebe ako syntéza (absolútny duch)
Duch podľa Platóna.
Duch je najvyššia súčasť duše, sila myslieť (LOGISTIKON).
Duch podľa Leibnitza.
Duch je poznávanie a jeho obsahom sú kognitivne významové útvary.
Absolútny duch

Absolútny duch (podľa G. W. F. Hegela) je duch, ktorý dospel k pravdivému sebapoznaniu a tým sa uskutočnil; v absolútnom duchu sa plne, adekvátne realizuje pojem ducha. Absolútny duch je predmetom skúmania filozofie absolútneho ducha.
Proces uskutočnenia sa absolútneho ducha je možný len prostredníctvom konečného ducha, t. j. ľudského poznávania. Tým ale sám človek prekračuje konečný, teoreticky i prakticky ohraničený horizont svojho bytia a stáva sa priamym účastníkom nekonečnej pravdy a slobody absolútna.
Sebapoznávanie a sebauskutočňovanie absolútneho ducha sa odohráva v troch formách: v umení, náboženstve
a filozofii.
Objektívny duch

Objektívny duch je podľa Hegela prechodný stupeň vývoja svetového ducha medzi subjektívnym duchom a absolútnym duchom. Objektívny duch tvorí právo, moralitu a mravnosť.
Subjektívny duch

Subjektívny duch je podľa G. W. F. Hegela prvé štádium vývinu ducha, ktorý sa vynára z prírody najprv v podobe duše, ktorá prechádza do podoby vedomia; prvé štádium vývinu ducha napokon vyúsťuje do dialektického zjednotenie duše a vedomia v podobe teoretického ducha, praktického ducha a slobodného ducha.
Svetový duch

Svetový duch je podľa Hegela absolútno, absolútna idea, svetový rozum, základ všetkých prírodných a spoločenských javov, všetok svetový proces prechádzajúci:
Sledovanie vývoja svetového ducha myslením je filozofia.
Teoretický duch

Teoretický duch je podľa Hegela prvá forma dialektického zjednotenia duše a vedomia v rámci poslednej etapy vývinu subjektívneho ducha. Teoretický duch je predmetom skúmania psychológie, v ktorej sa ešte okrem teoretického ducha skúma praktický duch a slobodný duch.
Duchovenstvo

Duchovenstvo (iné názvy: klérus, klerici, duchovní, duchovný stav) je súhrn osôb vykonávajúcich náboženské funkcie v určitej cirkvi ako povolanie. 
Pojem pôvodne pochádza z kresťanského náboženstva, ale dnes sa analogicky používa aj na iné náboženstvá. 
V marxistickej historiografii je to privilegovaný stav feudálnej spoločnosti, ktorého vládnuce postavenie sa opieralo o vlastníctvo rozsiahlych pozemkových
fondov.
Katolíci.
Z pohľadu katolíkov je to súhrn osôb, ktoré boli predmetom zvláštneho svätenia, majú duchovnú moc, ktorú ostatní veriaci nemajú, a sú hierachicky organizovaní podľa istých princípov. Na čele hierarchie stojí pápež. Duchovným sa môže stať len katolícky kresťan mužského pohlavia. 
Podľa súčasných predpisov je klerikom len absolvent vysvätenia za diakona, kňaza alebo biskupa. Podľa starších predpisov (do roku 1972) sa za klerikov považovali osoby, ktoré prijali tonzúru, štvoricu nižších svätení (dverník, lektor, exorcista, akolyta) a poddiakonát.
Členovia duchovenstva.
Pápež, prvý biskup a následník apoštola Petra, odvodzuje svoju autoritu z Kristovej vôle. Je biskupom rímskej diecézy a kontroluje dianie v katolíckej cirkvi. Sídli vo Vatikáne.
Kardináli volia pápeža a sú jeho poradcami. Pôsobia po celom svete a informujú pápeža o potrebách cirkvi.
Biskupi, následníci apoštolov, sú zodpovední za miestne cirkvi. Pápež ich občas zvoláva na zhromaždenia – koncily, a tam rozhodujú o ďalšej orientácii svetovej cirkvi. Posledný bol Druhý vatikánsky koncil. Súhrn biskupov vytvára episkopát.
Katolícki kňazi sú v stálom kontakte s laikmi. Od 10. storočia sú rímskokatolícki kňazi viazaní celibátom.
Rehoľníci a rehoľníčky sa z vernosti k evanjeliu zriekajú sveta a venujú sa modlitbe. Dobrovoľne prijímajú chudobu a poslušne idú tam, kam ich pošlú ich predstavení. Podľa cirkevného práva platného do roku 1983 sa niekedy zaraďovali do kléru ako špecifická skupina, inokedy nie. Od roku 1983 sa zaraďujú do kléru len tí rehoľníci, ktorí sú diakonmi, kňazmi alebo biskupmi.
Duchovnosť

Duchovnosť alebo spirituálnosť (čiastočné synonymum je aj spiritualita) je duchovný ráz. Môže byť chápaná ako opak telesnosti, alebo spôsob nazerania na bytie, či spôsob prežívania bytia nie výlučne v kontexte materiálnej hmoty, resp. tela. 
Dalajláma XIV..
Podľa Dalajlámu má duchovnosť dve úrovne.
Jedna je spojená s náboženstvom, s náboženskou vierou. Pre niektorých ľudí je to veľmi užitočné a pomáha im to. Podľa Dalajlámu pre ľudské bytosti náboženstvo nie je nevyhnutné a bez náboženstva si dokážu poradiť. Základnou vecou je totiž kvalita človeka. 
Dobrý človek, rýdza ľudskosť, to je druhá a základná úroveň duchovnosti, bez ktorej ľudia nemôžu byť. Človek, ktorému to chýba, ktorý nemá dostatok ľudského súcítenia, je duševne osamelý, vnútorne neistý. Taký človek potom nachádza vo svojom okolí niečo nepriateľské alebo negatívne a výsledkom je pocit neistoty a strach. A preto taký človek nemôže byť vnútorne šťastný. Táto druhá úroveň spirituality je teda pre každého nevyhnutná a podstatná. Každý človek sa s ňou rodí a naše matky sú prvé, ktoré nás učia hodnote ľudskosti.
Kresťanstvo.
Podľa katolíckej antropológie človeka je človek prirodzene náboženskou bytosťou a náboženstvo v akejkoľvek forme nevyhnutne potrebuje k svojmu životu a to do tej miery, že aj nenáboženské obsahy má tendenciu zduchovňovať. 
K. Minařík.
Podľa Minaříka je to bytostná energia alebo substancia, ktorá je diferencovanejšia než duchovosť a ktorú jogíni rozvíjajú do tej miery, že sa im sama ľahko pripomína ako náplň ich bytosti. Táto energia je stále pritomná v bytosti., ale je predsa len do istej miery voľná a schopná rozvoja pomocou vzťahov medzi človekom a jeho vedomím. Duchovnosť možno považovať za akúsi jemnú formu sily v bytostnej štruktúre, ktorej rozvoj je potrebný, aby človek mohol prekonať intelektuálnu stagnáciu, ktorá všeobecne brzdí postup na ceste sociálneho pokroku.
Nedostatočne rozvinutá duchovosť robí bytosti intelektuálne tupšími a tým aj mravne závadnými, čo vedie k rozvíjaniu sa strastných stavov a pocitov. Preto možno duchovnosť považovať za bytostnú kvalitu, ktorej stav v bytosti závisí od podmienok, ktoré možno vytvoriť empirickým postupom i pozitivnou
vierou v Boha, vrúcnosťou a udržovaním nadsvetských psychických kvalít vo vedomí.
Emil Duda

Prof. PhDr. Emil Duda, DrSc. (* 26. september 1931) je slovenský filozof a dlhoročný vysokoškolský pedagóg, ktorý sa zaoberá filozofiou techniky
Karl Eugen Dühring

Karl Eugen Dühring (* 12. január 1833, Berlín, Nemecko – † 21. september 1921, Nowawes) bol nemecký filozof, fyzik a ekonóm, umiernený materialista. 
Z podstaty čísla odvodzoval priestorovú konečnosť sveta a časovú konečnosť svetového procesu.
Stal sa predmetom kritiky F. Engelsa.
Duktus

Duktus alebo zriedkavo ductus (z lat. ductus = ťah/vedenie/velenie) môže byť:
Ductus je v medicíne latinský výraz pre kanál(ik), rúrku, trubicu, vývod.
Dunajská kotlina

Dunajská kotlina môže byť:
Rudolf Dupkala (filozof)

Dr. h. c. Prof. PhDr. Rudolf Dupkala, CSc. (* 27. august 1956, Žilina) je slovenský filozof, špecialista na dejiny slovenskej filozofie, ktorý v súčasnosti pôsobí na Inštitúte politológie Filozofickej fakulty Prešovskej univerzity v Prešove.
V rokoch 2003 až 2011 bol jej dekanom a v rokoch 1996 až 2003 predsedom jej Akademického senátu. Pôsobil aj na Fakulte humanitných vied Žilinskej univerzity v Žiline, kde v rokoch 2016 až 2019 zastával funkciu prodekana pre vedu, výskum a umenie. Pôsobil tiež na Uniwersytete Rzeszowskim v Rzeszówe a na Vysokej škole medzinárodného podnikania ISM Slovakia v Prešove. Od roku 2024 je čestným predsedom Kulturologicko-filozofického odboru Matice slovenskej.
Pozvané prednášky realizuje na viacerých akademických pracoviskách na Slovensku aj v cudzine, napr. Metropolitní univerzita Praha, Akademia Humanistyczno-Ekonomiczna w Łódźi atď. 
Pedagogicky a výskumne sa orientuje na problematiku dejín slovenskej a slovanskej filozofie v ich európskom ideovom kontexte. Publikuje v odborných filozofických, teologických a literárnohistorických časopisoch doma i v zahraničí. ("Filozofia, Theologos, Ateizmus, Slavica Slovaca, Tvorba-T, Slovenské pohľady, Romboid, Slavie, Lelkilpasztor, Colloquia Communia, Dialogue and Universalism, Parerga, Doctrina" atď.).
Postoje.
Vo viacerých publikáciách sa hlási k axiologickému pluralizmu.
Vzdelanie.
Je absolventom Gymnázia, Horný Val v Žiline. Filozofiu a občiansku náuku študoval na Filozofickej fakulte UPJŠ v Prešove. Ďalšie akademické tituly a hodnosti sú uvedené nižšie:
Dielo.
Ako spoluautor participoval na publikáciách: "Dejiny filozofie" (1993, 1994, 1996, 1999) a "Metamorfózy poklasickej filozofie" (1994, 1999).
Je spolueditorom prvého zväzku "Antológie z diel profesorov prešovského evanjelického kolégia" (1999) a editorom zborníkov P"rešovské ev. kolégium v kontextoch európskeho, historického a filozofického vývinu" (1999), "Fenomén mesianizmu I. a II." (Filozofické, teologické a literárno-historické reflexie) (2000, 2001) a "Fenomén slovanstva I." (2004 a 2005).
Členstvo vo vedeckých radách.
V súčasnosti (2021) je členom troch vedeckých rád, v minulosti pôsobil aj vo viacerých ďalších:
Duplikatúra

Duplikatúra (z lat.) môže byť:
Ladislav Ďurič

Prof. PhDr. Ladislav Ďurič, DrSc. (* 24. jún 1928, Plavé Vozokany17. marec 2001, Bratislava) bol slovenský psychológ a univerzitný pedagóg, významný predstaviteľ pedagogickej psychológie.
Vo svojom výskume sa venoval najmä výkonnosti a únave v pedagogickom procese. Zaslúžil sa o vznik štúdia učiteľstva psychológie a etablovanie funkcie školského psychológa.
Duša človeka

Duša človeka je pojem z filozofie.
Podľa Hérakleita je smrteľná, materiálna a pochádza z ohňa; duša človeka je ohnivejšia než duša zvieraťa, no človek, ktorý sa opije získa tým dušu vlhkejšiu a tým sa stáva podobnejší zvieraťu.
Podľa Platóna je nesmrteľná; skončí síce svoje jestvovanie, čo sa nazýva "umieranie", ale
vždy znovu vzniká, nezaniká nikdy. Preto je potrebné čo najzbožnejšie prežiť svoj život. Keďže je nesmrteľná a vždy znovu vzniká a keďže to všetko videla, čo je tu a čo v Háde, niet ničoho, čo by nepoznala; preto nie je čudné, že môže si spomenúť na to, čo už prv vedela. Keďže celá priroda je súrodá a duša pozná všetky veci, nič to, keď si človek spomenie iba na jednu - čo ľudia nazývajú učením sa - aby potom sám našiel všetky ostatné, ak je odvážny a neúnavný v hľadaní; lebo hľadanie a poznávanie je vlastne spomínanie
Podľa stoikov má materiálny charakter, pričom látka, ktorá túto dušu tvorí, je mimoriadne ušľachtilá ako čiastka všetko oživujúceho ohňa. Sídlom duše je srdce.
Podľa svätého Alberta Veľkého je substančná forma človeka bezprostredne pochádzajúca od Boha, čím sa odlišuje od iných duší, pochádzajúcich z uskutočnenia sa možností látky.
Podľa svätého Tomáša Akvinského je duša človeka nesmrteľná. Duša je formujúci princíp, ktorý je princípom myšlienkovej činnosti a je bytostnou formou ľudského tela. Duša je netelesná, z toho pramení aj jej nesmrteľnosť. Tomáš verí v nesmrteľnosť ľudskej individuality.
Rozumová duša

Rozumová duša je podľa Platóna najdôležitejšia zložka duše sidliaca v hlave. Má za úlohu ovládnuť dušu srdnatú a dušu žiadostivú. Rozumová duša je nehmotná a preto nepodlieha zániku. Rozumová duša patrí k nezničiteľným ideám. Rozumová duša sa vo svojom pozemnom bytí rozumovým poznaním približuje k svetu ideí, z ktorého vyšla, oslobodzuje sa z pút tela a zo zla jeho vášní. Oslobodzuje sa od chýb a približuje sa k idey dobra. Človek by mal zavrhnúť všetko, čo je zmyslové a nestále, a úplne sa sústrediť na myslenie a filozofiu.
Harmóniou rozumovej duše je múdrosť.
Duša sveta

Duša sveta je pojem u Mikuláša Kuzánskeho.
Svet so všetkými svojimi obyvateľmi (okrem človeka) má jednu dušu sveta, ktorú možno nazvať aj nevyhnutnosťou. Duša sveta, jednotliví duchovia pôsobiaci v rôznych objektoch sveta, v mineráloch, rastlinách a živočíchoch sú len zvláštnym, špecifikovaným spôsobom existencie tohto všeobecného ducha prírody, je teda akýmsi princípom jednoty celku, stelesnením zákonov, ktorými
sa príroda riadi.
Svetová duša

Svetová duša je podľa antického filozofa Plótina jednota mnohých čiastkových duší vyžarovaná zo svetového rozumu. Duša obsahuje rovnaké idey ako nús, nemá však jeho jednotnosť a nemennosť, ale zostupuje do sveta časopriestorového (hmotného, zmyslového), ktorého je organizujúcim a riadiacim princípom. Duša má analogickú funkciu ako duša v Platónovom dialógu Timaios a logos v stoicizme.
Žiadostivá duša

Žiadostivá duša je podľa Platóna časť duše sídliaca v bruchu. Harmóniou žiadostivej duše je striedmosť alebo umiernenosť.
Duša zvieraťa

Duša zvieraťa podľa Herakleita je smrtelná, materiálna a pochádza z ohňa; duša zvieraťa je menej ohnivá než duša človeka.
Dusno

Dusno je subjektívny nepríjemný pocit z vlhkého tepla. Pri vysokých teplotách, veľkej relativnej vlhkosti vzduchu a malej rýchlosti prúdenia vzduchu (pod 0,2 m/s) je výpar z tela malý, čím sa zvyšuje jeho teplota. Môže vzniknúť až úpal.
Dvadsaťsten

Dvadsaťsten je mnohosten s dvasiatimi trojuholníkovými stenami. V prípade rovnostranných trojuholníkov dostávame pravidelný dvadsaťsten, cudzím slovom ikosaéder.
Výpočet objemu a povrchu.
formula_1
formula_2
Dvojhláska

Dvojhláska alebo diftong (z gr. δίφθογγος / "difthongos"; „dvojzvuk“) je spojenie dvoch vokalických alebo sonórnych prvkov do jednej slabiky. Dvojhláska funguje ako jedna (dlhá) samohláska.
Dvojhlásky obvykle pozostávajú z jednej (jednoduchej) samohlásky a jednej polosamohlásky, ktorá sa vyznačuje nižšou mierou sonority ako samohláska. Polosamohláska môže byť buď na prvej (všetky slovenské dvojhlásky) alebo na druhej pozícii.
V slovenčine máme nasledujúce dvojhlásky: ie (predná), iu (vysoká), ia (stredná), ô (zadná).
Rudolf Dvořák

Rudolf Dvořák (* 12. november 1860, Dříteň – † 1. február 1920, Praha) bol český filológ, orientalista, zakladateľ orientalistických štúdií na Karlovej univerzite.
Zaoberal sa arabčinou, perzštinou, turečtinou, hebrejčinou a čínštinou. Pôsobil ako univerzitný profesor.
Štatistická dynamika

Štatistická dynamika je matematicko-štatistický aparát používaný na opis procesov riadenia v riadiacich obvodoch s prihliadnutím na náhodné vplyvy na veličiny, ktoré v
riadiacich obvodoch vystupujú.
Systémová dynamika

 
Systémová dynamika je technika modelovania fungovania zložitého systému navzájom sa ovplyvňujúcich procesov, ktorú vypracoval Jay Wright Forrester.
Zmena fázových súradníc (fázových premenných) sa rovná rozdielu medzi kladnými a zápornými faktormi. Kladné faktory zväčšujú hodnotu fázových premenných, záporné faktory zmenšujú ich hodnotu. Kladné i zápodrné faktory závisia na druhej strane od fázových premenných, čo predstavuje spätnú väzbu. Grafickým vyjadrením naznačeného myšlienkového postupu možno získať názornú predstavu o obsahu skúmaných procesov.
Na báze systémovej dynamiky sa vytvára systémovodynamický model, ktorý môže slúžiť ako základ počítačového programu. Pre preklad systémovodynamického modelu do jazyka počítača zostavil Forrester programovací jazyk Dynamo.
Aktívnosť

Aktívnosť môže byť:
Akreditácia

Akreditácia alebo akreditovanie môže byť:
Dospievanie

Dospievanie (iné názvy: zrenie, dozrievanie, maturácia, u človeka aj adolescencia [v širšom zmysle]; príslušná osoba sa volá dospievajúci, u človeka niekedy aj adolescent) je obdobie ontogenézy organizmu (vrátane človeka), v ktorom nastáva pohlavné zrenie.
Dospievanie u človeka.
U človeka je dospievanie obdobie, keď sa dieťa mení na dospelého človeka (muža, ženu). Charakterizované je funkčnými, morfologickými, biologickými, psychickými a sociálnymi zmenami.
Jedna z možností rozdelenia dospievania na fázy je takáto:
Akadémia (spoločnosť učencov)

Akadémia je od novoveku spoločnosť učencov a vedcov. Príkladmi sú napr. Francúzska akadémia (1634), Kráľovská spoločnosť v Londýne (od roku 1662). Dnes sú to často vôbec najvyššie vedecké ustanovizne daných krajín (napr. Slovenská akadémia vied).
Kristen Frenchová

Kristen Dawn Frenchová (* 10. máj 1976, St. Catharines, Ontário, Kanada – † 19. apríl 1992, tamže) bola kanadská školáčka.
Stala sa obeťou Karly Homolkovej a Paula Bernarda. Jej únos inicioval kampaň Zelená stužka nádeje.
Kristen bola dcéra Douga a Donny Frenchových. Bola študentkou katolíckej Holy Cross Secondary School v Saint Catharines v Ontáriu. Mala vynikajúci prospech a získala niekoľko medailí v korčuliarskych súťažiach, okrem toho bola členkou reprezentačného veslárskeho tímu školy.
16. apríla 1992 ju na ceste zo školy domov uniesli Karla Homolková a Paul Bernardo.
Jej únos otriasol mestom (bol už druhý v tom istom roku). Jej spolužiaci iniciovali kampaň Zelená stužka nádeje, ktorá spolu s pridruženými akciami a organizáciami pomáha pri hľadaní stratených detí. Tisíce dobrovoľníkov pomáhalo pri hľadaní dievčaťa. Jej telo sa našlo 30. apríla so stopami opakovaného znásilnenia a brutálneho mučenia.
Keď boli zločinci dolapení, ukázalo sa, že Kristen bola minimálne ich treťou obeťou. Utrpenie dievčaťa bolo dobre zdokumentované, lebo vrahovia si jej mučenie a znásilňovanie nakrúcali na video. Z videokaziet a obhliadky tela vyplynulo, že obaja manželia dievča tri dni brutálne znásilňovali a mučili. Spočiatku sa podvoľovalo požiadavkám Bernarda, no toho to len motivovalo ku krutejšiemu zaobchádzaniu. Časom im dievča začalo vzdorovať, čo Paula ešte viac motivovalo. Na jednom z posledných záberov na kazetách Paul Bernardo chce od dievčaťa sexuálne úsluhy, no ono odmieta. Keď jej povie, že keď to neurobí, tak ju zabije, dievča odpovie: "„Pre niektoré veci stojí za to zomrieť.“" ("„Some things are worth dying for.“") Nepodarilo sa presvedčivo dokázať, ktorý z manželov dievča nakoniec zavraždil (podľa súdu to bol Paul), isté je, že sa tak stalo 19. apríla, na Veľkonočnú nedeľu, tesne pred tým, než Bernardo a Homolková zasadli k veľkonočnej večeri s Karlinými rodičmi.
Za tento a ďalšie zločiny boli vrahovia odsúdení na doživotie (Bernardo) a 12 rokov (Homolková). Krátky trest pobúril verejnú mienku v Kanade. Videokazety a ich policajné a súdne prepisy boli zakázané a ich šírenie, držanie či pozeranie je v Kanade považované za trestný čin.
Lesnianka

Lesnianka je potok na území okresu Žilina, je to pravostranný prítok Rajčanky s dĺžkou 10 km. V Malej Fatre preteká Rajeckolesnianskou dolinou.
"Prameň:" v Lúčanskej Malej Fatre, na južných svahoch Úplazu (), pod Sedlom pod Úplazom v nadmorskej výške okolo ().
"Smer toku:" prevažne na severozápad
"Geomorfologické celky:" 1.Malá Fatra, podcelok Lúčanská Fatra, 2.Žilinská kotlina, podcelok Rajecká kotlina
"Prítoky:" sprava spod "Jablonskej" (), zľava Čierny potok, Široký potok
"Ústie:" do Rajčanky pri obci Rajecká Lesná v nadmorskej výške okolo ().
"Obce:" iba Rajecká Lesná
Dynamo (programovací jazyk)

Dynamo je programovací jazyk vytvorený J. W. Forresterom na preklad systémovodynamického modelu.
Dynastia

Dynastia (gr. Dynasteia ) - rad panovníkov z jedného rodu (kniežat, kráľov alebo cisárov), z ktorých aspoň dve osoby pochádzajú z tej istej rodiny, panujúce bezprostredne po sebe, alebo s neveľkými prestávkami. Existovali ale tiež dynastie nepokrvných vládcov (napríklad dynastia Antoniov, alebo egyptských Mamelukov).
Prvé dynastie sa objavili už v ranom staroveku (okrem iného v Egypte v 30. storočí pred Kr.), ale určite už mnoho tisíc rokov skôr existoval zvyk prenášania moci v rámci jedného rodu (najčastejšie z otca na syna). Dynastia môže vykonávať vládu nad jednou, no i niekoľkými krajinami (napríklad Jagelovci panovali súčasne v Poľsku, v Litve, v Čechách a v Maďarsku).
Tento termín je tiež v súčasnosti prispôsobovaný v demokratických štátoch na definíciu príbuzných, z ktorých niekoľko pokolení sa zaoberá politikou (napríklad rodiny Kennedyovcov a Bushovcov v USA).
Dyspnoe

Dyspnoe (gr., tiež dispnoe) je dýchavičnosť, záduch, príznak astmy.
Dysteleológia

Dysteleológia je učenie o neúčelnosti v prírode.
Dystopia

Dystopia (gr.) môže byť:
Dystrofia

Dystrofia (gr.) je najnižší stupeň regresívneho poškodenia buniek a mimobunkového tkaniva. V podstate ide o vratnú zmenu metabolizmu buniek, ktorá sa môže prejaviť morfologickými zmenami tkanív.
Egídius Riman

Egídius Riman po lat. "Aegidius Romanus" (* 1243/1247 Rím – † 22. december 1316 Avignon) bol scholastický filozof a teológ, prívrženec tomizmu, augustinián (generálom rádu bol od 1292), od 1295 arcibiskup z Bourges. Pravdepodobný zostavovateľ buly pápeža Bonifáca VIII. Unam Sanctam.
Život.
Narodil sa medzi rokmi 1247 – 1247 v Ríme. Študoval v Paríži u svätého Tomáša Akvinského, vďaka čomu sa stal prívržencom tomistického aristotelizmu, ale odporcom averroizmu. Vstúpil do Rehole svätého Augustína a stal sa prvým magistrom rehole v Paríži (od 1285 do 1291). V období do 1292 do 1295 zastával funkciu generálneho priora rehole. V roku 1295 bol menovaný arcibiskupom v Bourges. Ako scholastický filozof a teológ je považovaný za predstaviteľa politického augustinizmu a hierokratizmu. Pravdepodobne je autorom buly Unam Sanctam pápeža Bonifáca VIII. Zomrel v Avignone 22. decembra 1316.
Dielo.
Kritické vydanie diela:
Najznámejšie spisy:
Ego

Ego môže byť:
EGO môže byť:
Džalál ad-Dín Rúmí

Džalál ad-Dín Rúmí, zvaný Maulaví/Moulaví/Mawlawí/Maulawí (* 30. september 1207 Balch – † 17. december 1273 Konya; bol perzský básnik, teológ a mystik, zakladateľ sufistického rádu tancujúcich dervišov.
Mená.
Meno "Rúmí" nesie význam "z Rúmu", čo bolo súhrnné arabské označenie pre Východorímsku ríšu, respektíve Balkán a Anatóliu. Uvádza sa aj pod menami Džáláluddín Rúmí, Muhammad Džaláluddín, Chodávendegár, Mauláná Chodávendegár ("Náš majster"), Mevlana (tur.) alebo Celaddin Rumi (tur.) 
Učenie.
Obsahom Rúmího učenia je sufizmus. Napísal, že keď rozbijeme atóm, nájdeme v ňom zmenšeninu našej slnečnej sústavy. Podla Rúmího sa Zem otáča okolo Slnka a planét je deväť.
Rúmí prežil všetky útrapy pohnutej doby pustošenej vojnami a katastrofami; z vlasti ho vyhnal tatársky vpád, ušiel do cudziny, v mladom veku zostal vdovcom s malými deťmi; pod údermi vrahov, medzi ktorými bol aj jeho vlastný syn, stratil duchovného účiteľa, ktorého miloval viac než seba samého. Napriek tomu všetkému Rúmí vydáva svedectvo o tom, že život má zmysel, že láska a radosť transcendujú všetko utrpenie, a že nič nie je absurdné.
Snové ego

Snové ego je podľa C. G. Junga zvláštna súčasť ega zodpovedajúca za snenie.
Džin

Džin môže byť:
Egocentrizmus

Egocentrizmus je sklon subjektu vzťahovať všetko k sebe a na seba. Tento sklon je u dieťaťa normálny, pretože dieťa spočiatku nerozlišuje medzi sebou a vonkajším svetom.
U dospelého je to naopak znak afektívnej nedospelosti.
Egoizmus

Egoizmus alebo sebectvo je cielené uplatňovanie osobných názorov a záujmov, nezohľadňujúce alebo málo zohľadňujúce záujmy iných.
Radikálnym zástancom egoizmu bol britský matematik a filozof Herbert Spencer, hlavný predstaviteľ sociálneho darwinizmu a evolucionizmu. Na neho nadväzuje aj súčasná diskusia, napr. okolo pojmu „sebecký gén“, ktorého autorom je britský etológ a evolučný biológ Richard Dawkins: čistý altruizmus nie je možný, alebo všeobecne za každým konaním sa skrýva egoizmus.
Tradícia britského myslenia od D. Huma po A. Smitha, ovplyvnená Mandevillom, naopak tvrdí, že človek tým, že sleduje svoje vlastné záujmy a potreby, zároveň slúži tiež druhým, ako to je zrejmé práve z ekonomickej praxe. Na rozdiel od predchádzajúcich chápala spoločenskú povahu človeka a teda nepovažovala sebectvo za vlastnosť, ale za vzťah, ktorý nie je možné pripisovať jednotlivcom. Pojmy "čistý egoizmus" alebo "čistý altruizmus" sa tu považujú za umelé konštrukcie bez hlbšieho zmyslu. V skutočnosti človek nikdy nemôže presne oddeliť vlastný prospech a prospech druhých ľudí a sebectvo potom znamená buď sústreďovanie sa na svoj vlastný úspech, alebo že ho druhým nepraje (porovnaj s egotizmom).
Egotistickosť vedomia

Egotistickosť vedomia je podstatná vlastnosť vedomia spočívajúca v orientácii na vlastné ja ako
dôsledku oddelenosti života od jeho prostredia. Egotistická vzťahovosť vedomia ako jednoty oddelenej od prostredia je nevyhnutnou podmienkou ochrany života. Zahŕňa nadradzujúce hodnotenie vlastného ja v pomere k svojmu okoliu.
Pojem používal J. Albrecht
Egotizmus

Egotizmus je:
Podľa Jána Albrechta má egotizmus rozpornú povahu, pretože na jednej strane to je orientácia na vlastné ja, spojená s jeho nadradzujúcim hodnotením, na druhej strane sa egotistický vzťah rozširuje z vlastného ja napríklad na vzťah matky k dieťaťu. No rozpornosť egotizmu vidno aj z toho, že môže ísť aj o jeho negatívny prejav v podobe suicídia.
Egypťania (starovek)

Egypťania je pôvodné označenie hamitského obyvateľstva z údolia dolného toku Nílu.
Egyptológia

Egyptológia je veda o histórii, spôsobe života, jazyka, náboženstva, architektúry a umení starých Egypťanov. Tvorí súčasť orientalistiky. Sústreďuje sa na obdobie od 5. tisícročia pred naším letopočtom až do konca pôvodných náboženských praktík v 4. storočí nášho letopočtu. Odborníka voláme „egyptológ“. V Európe, najmä na kontinente, sa egyptológia považuje predovšetkým za filologickú disciplínu, zatiaľ čo v Severnej Amerike sa často považuje za odvetvie archeológie. 
Zakladateľom a prvým profesorom egyptológie v Európe bol Jean-François Champollion.
Christian von Ehrenfels

Christian von Ehrenfels (Maria Christian Julius Leopold Freiherr von Ehrenfels) (* 2. jún 1859, Rodaun – † 8. september 1932, Lichtenau im Waldviertel) bol rakúsky psychológ a filozof, zakladateľ tvarovej psychológie. Významný predstaviteľ psychológie tónu a hudby. V rokoch 1896–1929 profesor filozofie na nemeckej časti Karlovej univerzity.