Kyselina hipurová

Kyselina hipurová alebo kyselina hippurová je karboxylová kyselina. Prirodzene sa nachádza v moči, jej hladiny sa zvyšujú pri konzumácii jedál alebo nápojov, ktoré v sebe obsahujú fenolové deriváty, ako napríklad ovocné džúsy, čaje alebo vína. Vzniká z kyseliny benzoovej a glycínu.
Kyselina hipurová tvorí rombické kryštály, ktoré sú dobre rozpustné vo vode. Veľmi vysoké hladiny môžu naznačovať aj otravu toluénom (pozri mechanizmus vzniku nižšie), ale presnosť určenia otravy pomocou takýchto hodnôt je prinajmenšom otázna, pretože hladiny tejto kyseliny môžu ovplyvniť aj mnohé iné faktory. Mnohé aromatické zlúčeniny, vrátane toluénu a kyseliny benzoovej, sa po vnútornom podaní premieňajú na kyselinu hipurovú. 
Názov tejto kyseliny pochádza zo spojenia gréckych slov ἵππος ("hippos" = kôň) a οὖρον ("ouron" = moč).
Výroba.
Priemyselne sa vyrába acyláciou glycínu s benzoylchloridom:
Fyziológia.
V tele vzniká ako jeden z produktov metabolizmu kyseliny benzoovej pomocou priamej acylácie glycínu s kyselinou benzoovou. Je to jeden z dvoch prirodzených konjugátov kyseliny benzoovej – druhým je jej glukuronid. Obe tieto látky sa vylučujú močom. Kyselina benzoová v tele vzniká metabolizmom už predtým spomínaných fenolových derivátov (napríklad v jedle), alebo aj niektorých iných zlúčenín, ako napríklad toluén, benzylalkohol, benzoan sodný, ktorý sa pridáva do minerálnych vôd ako konzervačná látka a taktiež hydrolýzou benzylbenzoátu. 
Kyselina hipurová sa môže tvoriť i z esenciálnej aminokyseliny fenylalanínu minimálne dvoma rôznymi dráhami. Fenylalanín sa premieňa na alfa-ketokyselinu, fenylpyruvát, ktorá môže tautomerizovať na reaktívny enol. Benzylový uhlík (uhlík viazaný na benzénové jadro) je reaktívny a môže podstupovať peroxidáciu. Následne buď reaguje s alfa uhlíkom, čím vzniká dioxetanolový intermediát, z ktorého vzniká kyselina šťaveľová a benzaldehyd, alebo reaguje s karboxylovou skupinu za vzniku alfa-keto-beta-peroxylaktónu, z ktorého vzniká oxid uhličitý, oxid uhoľnatý a benzaldehyd. V niektorých prípadoch môže fenylpyruvát reagovať v redoxnej reakcii, napr. s FeII (ktoré sa v procese oxiduje na FeIII), čím sa z neho štiepi oxid uhličitý a potom oxid uhoľnatý za vzniku stabilného toluénového radikálu, ktorý potom reaguje s antioxidantmi, napríklad askorbátom. Vo všetkých spomenutých procesoch sa koncový produkt, benzaldehyd, premieňa pôsobením CYP450 na kyselinu benzoovú, ktorá sa konjuguje s glycínom za vzniku kyseliny hipurovej, ktorá sa potom vylučuje močom. Toluén reaguje s CYP450 podobne za vzniku benzaldehydu.
Reakcie.
Kyselina hipurová sa hydrolyzuje pomocou horúceho roztoku zásad na glycín a kyselinu benzoovú. Jej etylester reaguje s hydrazínom za vzniku hipurylhydrazínu, ktorý použil nemecký chemik Theodor Curtius na prípravu kyseliny azidovodíkovej. Kyselina dusitá premieňa kyselinu hipurovú na kyselinu benzoylglykolovú.
História.
Justus von Liebig v roku 1829 ukázal, že kyselina hipurová je odlišná od kyseliny benzoovej a pomenoval ju. V roku 1834 určil jej zloženie a v roku 1853 ju francúzsky chemik Victor Dessaignes syntetizoval z benzoylchloridu so zinočnatou soľou glycínu. Takisto sa ju potom podarilo syntetizovať reakciou anhydridu kyseliny benzoovej s glycínom a reakciou benzamidu s kyseliny chlóroctovou.