burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Petrova Ves

Petrova Ves je obec na Slovensku v okrese Skalica.
Polohopis.
Obec leží v západnej časti Slovenska v malej kotline otvorenej západným smerom do Dolnomoravského úvalu k susednému mestu Gbely a rieke Morave. Z ostatných strán ju obklopujú nevysoké pahorky Chvojnickej pahorkatiny, ktoré na severovýchode a východe prechádzajú do kopcov okolo Unína a Holíča. V okolí Petrovej Vsi sa nachádzajú obce Unín, Radimov, Letničie, Smolinské a mestá Gbely, Holíč, Šaštín-Stráže.
Dejiny.
Najstarší písomný doklad o obci pochádza z roku 1392. Chotár obce bol však osídlený už dávno predtým. Archeologické nálezy tu dokladajú existenciu keltského a rímsko-barbarského sídliska. Týchto vystriedali Slovania a v 9. a 10. storočí patrilo územie obce k Veľkej Morave. Koncom 11. storočia pripadol chotár Petrovej Vsi k uhorskému štátu.
Traduje sa, že v roku 1093 prišiel do petroveského údolia Peter Varády, uhorský šľachtic, a nazval tam nachádzajúcu sa osadu podľa seba Petrovou Vsou, maďarsky Peterlak, latinsky Petrovilla, nemecky Petersdorf.
Po Varádyovcoch pripadla obec zemanom z rodu Báršoni, Farkaš, Thebery a Boltizár. Od roku 1390 obec Petrova Ves patrila Stiborovi z Beckova. O dva roky neskôr pripadla Coborovcom, majiteľom holíčskeho panstva. V roku 1736 prevzali holíčske panstvo aj s Petrovou Vsou Habsburgovci, ktorým patrila až do zrušenia poddanstva, resp. majetky v nej až do roku 1918.
Od konca prvej svetovej vojny, vznikom nového československého štátu nesie Petrova Ves úradný slovenský názov.
Popudinské Močidľany

Popudinské Močidľany (, ) sú obec na Slovensku v okrese Skalica. Obec vznikla zlúčením obcí Popudiny a Močidľany v roku 1957.
Názov obce.
Vývin názvu obce
Dojč

Dojč je obec na Slovensku v okrese Senica. 
Polohopis.
Obec leží v strednej časti Myjavskej nivy, geomorfologického podcelku Borskej nížiny. Dojčom preteká Dolinský potok, juhovýchodným okrajom obce preteká Koválovský potok.
Leží na ceste II/500 z Kútov do Senice. Okresné mesto je vzdialené východne, Skalica severne, Malacky juhozápadne a krajské mesto juhovýchodne.
Hlboké

Hlboké je obec na Slovensku v okrese Senica.
Cerová (okres Senica)

Cerová je obec na Slovensku v okrese Senica. 
Symboly obce.
Erb obce sa skladá z dubu (Dub cerový - Quercus cerris), dvoch liesok a nebeských telies. Cerovú vyznačuje práve spomínaný dub, podľa ktorého dostala aj meno. Lieskové znázorňujú dve malé liesky a Rozbehy znázorňuje polmesiac a hviezda. 
Kultúra a zaujímavosti.
Prvá písomná zmienka o sídle na území dnešnej obce sa spomína v roku 1324. Patrila panstvu hradu Korlátka. Zaoberali sa poľnohospodárstvom a chovom dobytka. Bol tu liehovar.
Infraštruktúra.
Pri miestnej časti Rozbehy je od 10. októbra 2003 v prevádzke Veterná elektráreň Cerová – prvá veterná elektráreň na Slovensku. Inštalovaný výkon je 2,6 MW, celkovo ročne vyprodukuje 4000 MWh energie.
Borský Svätý Jur

Borský Svätý Jur je obec na Slovensku v okrese Senica.
Polohopis.
Borský Svätý Jur si v roku 2004 pripomenul 610. výročie prvej písomnej zmienky o obci. Borský Svätý Jur je súčasťou Horného Záhoria, zo severu je táto oblasť ohraničená Bielymi Karpatami, východnou hranicou je pohorie Malých Karpát. Na juhu oblasti leží Záhorská nížina a západnú hranicu tvorí rieka Morava. 
K obci sú pričlenené osady, ako príkad Tomky, Húšky a Dolné Valy. 
Dejiny.
Prvý písomný zápis o obci je z roku 1394, kedy kráľ Žigmund donačnou listinou daroval za poskytnuté služby poľskému veľmožovi Ctiborovi hradné panstvo Ostrý Kameň, ku ktorému patrila aj poddanská obec, v tom čase Svätý Jur. O vzniku obce a jej pomenovaní sa nezachovala žiadna povesť ani písomná pamiatka. Názov pravdepodobne pochádza od mena patróna kostola alebo fary. Najstaršie pomenovania dnes pre nás znejú zvláštne - ako Zenthgwrt (1466), Zenthgergh (1564). Za vlády cisárovnej Márie Terézie bola zavedená pošta. Aby poštové zásielky mohli byť správne doručené, nariadilo sa doplniť názvy obcí s menami svätcov prídavným menom pred slovom svätý, alebo doplniť názov po podstatnom mene. Naša obec v päťdesiatych rokoch 18. storočia dostala názov Búrsky Svatý Jur, Bur Sanct Georg, Búrszentgyörgy, ktoré sa používali vo všetkých troch jazykoch do roku 1918. V období Československej republiky do roku 1926 Búrsky Svätý Jur, od roku 1927 Borský Svätý Jur, od roku 1960 Borský Jur a od 1. Júna 1992 opäť Borský Svätý Jur. Patrónom obce pre veriacich občanov bol a dodnes je sv. Juraj. 
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Borský Svätý Jur je členom ZOZO (Združenie miest a obcí Záhorskej oblasti) - dobrovoľným, záujmovým, na politických stranách a hnutiach nezávislým združením). Hlavným cieľom združenia je v súlade s Európskou chartou miestnej samosprávy, Ústavou a príslušnými zákonmi Slovenskej republiky pozitívne a aktívne pôsobiť ako regionálne združenie ZMOS-u, (Združenie miest a obcí Slovenska)obhajovať záujmy i potreby miest a obcí regiónu Záhorie, ovplyvňovať rozvoj i výkon samosprávnych funkcií, reprezentovať mestá a obce regiónu Záhorie vo vzťahu k euroregiónom, zahraničným inštitúciám a euroinštitúciám, garantovať objektívne hodnotenie. 
Borský Svätý Jur je zapojený do vínnej cesty Záhoria. Priaznivé klimatické podmienky umožnili rozvoj vinohradníctva. Vznikla tu najrozsiahlejšia a najsúvislejšia vinohradnícka oblasť na Slovensku, ktorá dáva tomuto územiu osobitý ráz. Do vínnej cesty je zapojených 42 obcí, 11 vinárov a 8 firiem z regiónu.
Borský Mikuláš

Borský Mikuláš je obec na Slovensku v okrese Senica v Trnavskom samosprávnom kraji. Obec vznikla zlúčením dvoch pôvodných obcí, Borského Mikuláša a Borského Petra 1. januára 1975.
Prírodné podmienky.
Na území obce sa nachádza málo vodných tokov. V jeho severnej časti preteká rieka Myjava a jej prítoky Ságelský potok a Kalaštavský potok.
V južnej časti sú mierne vŕšky (Lakšárske kopce), najvyšším je Mária Magdaléna (), ďalšie: Dubník (, je na ňom vysoký stožiar televízneho vysielača), Ruženica (), Vinohrádky () a Kravia hora (). Značná časť územia je zalesnená prevažne borovicovým lesom, najmä v katastrálnom území Borský Peter.
Dejiny.
Prvá zmienka o nej pochádza zo 14. storočia. V neskoršej dobe sa sem prisťahovali habáni, ktorých pripomína osada zvaná "Habány".
Ale nálezy z doby rímskej dokazujú, že v chotári obce sa pohybovali ľudia v prvých storočiach nášho letopočtu. Teda v 14. storočí sa spomína Borský Mikuláš ako Zenthmiklos; r. 1773 sa vyskytujú názvy Búr Swatý Mikuláš, Bur Sancti Nicolai, Bur Sancti Petri, Bur-Sankt-Nicklasz, Bur-Sankt-Peter, Bur-Szent-Miklós, Bur-Szent-Péter; r. 1920 sa obec volala Burský Svätý Mikuláš, Burský Svätý Peter; od r. 1960 potom Borský Mikuláš a Borský Peter.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1394, zo záznamov novozriaďovanej zemepanskej správy, ktorá dopĺňala už fungujúcu cirkevnú správu.
Najstaršia zmienka o obci je vo forme Zenthmiklos a Zenthpeter je na listine Bratislavskej kapituly z 3. júla 1394. Ide o štatúciu pre Stibora zo Stiboríc, ktorou sa mu dáva do držby panstvo Ostriež (Ostrý kameň). Podľa tejto listiny a ďalších dokumentov patril Borský Mikuláš ako poddanská obec hradu Ostriež. Neskôr obec patrila holíčskemu panstvu a jeho vládnucemu rodu Coborovcov, ktorí ju predali Habsburgovcom.
Patrónom obce bol svätý Mikuláš, ktorý sa v 18. storočí dostal aj do znaku obce. Starším symbolom obce bola bežiaca líška pod borovicou. Pečatidlo s týmto znakom sa datuje už od roku 1597 a tento motív bol aj použitý pre súčasný erb obce. Bývalá obec Borský Peter mala v znaku sv. Petra.
Lakšárska Nová Ves

Lakšárska Nová Ves je obec na Slovensku v okrese Senica.
V Lakšárskej Novej Vsi sa nachádza kostol svätého Vavrinca a kaplnka svätého Šimona a Júdu.
Dedina susedí s dedinkou Borský Mikuláš,Mikulášov a Studienka.
V dedine sa nachádza Materská škola a Základná škola. 
Dejiny.
Do písaných dejín obec vstúpila v roku 1392 donačnou listinou uhorského kráľa Žigmunda Luxemburského, ktorou dal do zálohy početné majetky na Záhorí Stiborovi zo Stiboríc, vernému vojvodovi poľského pôvodu, v tom čase župana bratislavského kominátu.
Stibor touto listinou získal okrem iného aj viacero hradov. Medzi nimi bol aj kráľovský hrad Holíč, patriaci medzi najväčšie kráľovské majetky na Záhorí s rozlohou od Skalice na severe po Lakšársku Novú Ves na juhu, a ďalšie hrady, medzi ktoré patril i hrad Ostrý Kameň, pod správu ktorého obec zaznamenaná ako "Allaxar" (Lakšárska Nová Ves) neskôr patrila.
Názov.
Názov vznikol pravdepodobne odvodením od pomenovania potoku Lakšár, ktorý pramení na okraji obce – pod Cigánskym vŕškom. Slovíčko Lakšár je maďarského pôvodu a Slováci ho prebrali od Sikulov resp. Maďarov. Vyskytuje sa v ňom slovo „láp“ čo znamená plytký močiar. Z „láp“-u si obyvatelia pravdepodobne odvodili „lák“.
Vývin názvu obce
Ako obec sa začala spomínať v donačnej listine uhorského kráľa Žigmunda Luxemburského v roku 1392 pod názvom "Allaxar".
Názov obce sa menil v závislosti na obdobie, jazyka oblasti a rôznych faktorov. No podstata pomenovania zostáva takmer nezmenená.
Smolinské

Smolinské je obec na Slovensku v okrese Senica, v Trnavskom kraji. 
Polohopis.
Obec Smolinské leží v Myjavskej pahorkatine tri kilometre od Šaštína-Stráží.
Susedné obce.
Šaštín-Stráže, Gbely
Dejiny.
Prvý raz sa spomína v roku 1392 ako Somola. Podľa legendy dostala meno podľa smoliara, ktorého tadiaľ viezol jeden sedliak ukrytého vo voze pod plachtou. A keďže to bol prvý povoz, ktorý prešiel dedinou, obec dostala meno Smolinské. Podľa inej legendy pomenovanie obce je odvodené od smoly (alebo dechtu), ktorá sa tu vyrábala z miazgy borovíc.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
V obci pôsobí kynologický klub Smolinské, Futbalová organizácia Smolinské, Dobrovoľný hasičský zbor Smolinské, Polovnícke združenie Smolinské, Kultúrna komisia a Športová komisia
Školstvo.
V obci sa nachádza základná škola s materskou školou.
Šport.
Účastník majstrovstiev oblasti ObFZ Senica v kategórii dospelí
Turnaj v stolnom tenise, Turnaj v plážovom volleyballe, Futbalový turnaj ulíc, Výročný turnaj v Beer Pongu
Podbranč

Podbranč je obec na Slovensku v okrese Senica.
Dejiny.
Prvá zmienka o Podbranči pochádza približne z roku 1394, kedy je uvedená v tvare "Berencz" a dnešná časť Podzámok je spomenutá ako "Podharath". V blízkosti zrúcaniny hradu Branč je "Starý hrad" vo výške 455 metrov nad morom, ktorý bol pravdepodobne osídlovaný 2500 rokov pred Kr. V obci je i nálezisko z mladšej doby kamennej z polohy "Kopanica", našli sa tam kamenné pracovné nástroje pračloveka neandertálskeho typu.
Sobotište

Sobotište je obec na Slovensku v okrese Senica.
Časti.
Obec sa skladá z dvoch hlavných častí a to samotného Sobotišťa a Javorca.
Sobotište.
Táto časť sa delí na Horný koniec a Dolný koniec.
Javorec.
Javorec zaberá viaceré osady roztrúsené v Bielych Karpatoch, v údolí Teplice. Väčšina domov je rozložená naľavo od cesty 2.triedy č.500, cca 4 km na sever od stredu Sobotišťa.
Dejiny.
Sobotište (v priebehu stáročí nazývané tiež "Zobódycha", "Zsobotist", "Sobotisscze", "Sobotis", "Ozsombat") je staré viac ako 800 rokov.
Zemepisná poloha obce je priaznivá a bola vždy príťažlivá: pre husitov, ktorí ju obsadili v roku 1428, pre Turkov, ktorí tu plienili a zabíjali v rokoch 1623 a 1650, pre poľských kozákov, ktorí ju vyrabovali v roku 1621, pre prenasledovaných anababtistov (habánov), ktorí si tu založili habánsky dvor v roku 1546 a natrvalo poznačili kultúrny, spoločenský a hospodársky život tohto kraja, ale aj pre humanistické reformačné myslenie 17. storočia, ktoré sa sem šírilo zo západnej Európy. 
Obyvateľstvo sa živilo pastierstvom a roľníctvom, pestovaním ovocia a zeleniny. Nepochybne pod vplyvom zručných habánskych remeselníkov rozkvitalo medzi obyvateľstvom remeslo mlynárske, tkáčske, pytlikárske, mäsiarske, pekárske, obuvnícke, nožiarske, kožušnícke, krajčírske a do dnešných čias slávne hrnčiarske a keramikárske. V roku 1700 bol založený v Sobotišti spoločný cech spomenutých remesiel pre celé branecké panstvo. V roku 1770 bola v Sobotišti založená grófom Nyárym vlnárska manufaktúra.
Sobotište sa hospodársky vzmáhalo (známe sú sobotišské jarmoky, ktoré v roku 1530 povolil kráľ Matej II.), narastal počet krčmárov a obchodníkov. V roku 1831 mala obec 4854 obyvateľov a niekoľko desiatok krčiem.
V roku 1831 sa do obce prisťahoval Samuel Jurkovič, evanjelický učiteľ, vďaka ktorému patrí Sobotište medzi slávne slovenské mestečká. V tom čase tu bolo niekoľko mlynov, menších pivovarov, darilo sa hroznu a vínu, bolo tu veľa zemanov a panských úradníkov.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
Po obci je pomenovaná planétka (26401) Sobotište.
Ministerstvo dopravy, spojov a verejných prác vydalo dňa 8.2.1995 príležitostnú poštovú známku „Gazdovský spolok, Sobotište, 1845“ v nominálnej hodnote 9 Sk.
Štefanov

Štefanov je obec na Slovensku v okrese Senica. 
Dejiny.
Prvá zmienka o vzniku obce sa viaže k vojenskej udalosti v roku 1092. Kráľ Ladislav I. sa pochvalne vyjadril o jej udatných bojovníkoch – kresťanoch údajne pokrstených Cyrilom a Metodom. Názov obce sa menil napr. Chepan, Chepanous, Stepano, Stepanov... V 13. a 14. storočí sa Štefanov hospodársky rozvíjal,neskôr v roku 1241 ho zničili mongolo-tatársky vpád. Obec sa začala znovu zveľaďovať. V 16. storočí sa rozšírilo pestovanie vinnej révy a v 17. storočí chov včiel. Dedina bola v roku 1585 zasiahnutá požiarom. Ďalej spomaľovali hospodársky rozvoj turecké výpravy a rôzne vojnové konflikty. Od roku 1848 sa obyvateľstvo živilo prevažne poľnohospodárstvom. Postupne v polovici 18. storočia sa tu začal chov oviec druhu merino. 
Prvá svetová vojna zapríčinila veľa utrpenia, oveľa viac ako druhá svetová vojna. Polia boli neobrobené, obcou sa šírila choroba červienka. Začiatkom 20. storočia bolo v Štefanove veľa vinohradov. Štefanovské víno malo dobrú povesť. Pred 1. svetovou vojnou dosahovala plocha vinohradov 80 ha. Vinohrady zanikli do konca 50. rokov. V 60. rokoch JRD znovu oživilo vinohradnícku tradíciu. Vysadilo približne 20 ha viníc. V obci sa pôsobili rôzni remeselníci ako napríklad krajčíri, remenári, stolári, kolári, kováči, holiči, pekári. Do 1. svetovej vojny bolo v Štefanove 7 páleníc a tiež niekoľko tehelní. V rokoch 1937-1938 obec elektrifikovali. Najkrajším prejavom kultúry boli ľudové zvyky, z ktorých sa zachovali: chodzení herivaškú, chodzení turkú, pochovávaní basy a iné rôzne veselice. 
V minulosti sa v obci ťažili suroviny: nafta, lignit, gazolín, metán. V súčasnosti je obec známa výrobou hasiacich prístrojov. V strede dediny preteká Štefanovský potok. Pri obci sa nachádzajú osady: u Horných, u Božkú a u Hríchú, čo boli bývalé mlyny. Posledným mlynárom bol Ján Štefanovič, ktorý mlel za 2. svetovej vojny na Tomšových mlyne. A taktiež Rómska osada, ktorej obyvatelia v súčasnosti tvoria tretinu obyvateľov obce.
Jablonica

Jablonica je obec na Slovensku v okrese Senica.
Rovensko

Rovensko je obec na Slovensku v okrese Senica. 
Polohopis.
Rovensko sa nachádza 4,5 km od Senice. Hraničí s obcami Kunov, Sobotište, Častkov, Rohov, Rybky a už spomínaným mestom Senica. Leží v západnej časti Myjavskej pahorkatiny, ktorá patrí k bielokarpatskej podsústave vonkajšieho pásma Karpát.
Povrch oblasti je rovinný až pahorkatinný. Stred obce je v nadmorskej výške 212 m, okolité oblasti dosahujú nadmorskej výšky 203 až 320 m. V širšom orografickom rámci severne od Myjavskej pahorkatiny sa tiahnu Biele Karpaty, východne Malé Karpaty a južne Záhorská nížina. 
Časti obce.
Územie obce je rozdelené do chotárov: Zelnice, Padjelky, Hájičky, Špice, Diely nad Pivovarom, Splavky, Zezuliny, Kruhy, Kadupky, Močiare, Vinohrady, Háj, Dráhy, Lose, Jabloňové, Záhumenice, Honce, Závlaka, Rybník, Bahni, Pastírna, Záhony, Peštvárka, Jedenásta a Dvanásta.
Prírodné podmienky.
Vodstvo.
Okolie obce odvodňuje Rovenský potok. Pramení v chotárnej časti Jabloňové. Východnú časť územia odvodňuje Vinohradnícky kanál, západnú časť Rybnický kanál. Rovenský potok ústi v Senici do Teplice. Všetky potoky sú chudobné na vodu. Hlavným zdrojom vody sú dažďové a snehové zrážky.
Územie obce je chudobné na podzemnú vodu, pretože sa tu nachádzajú nepriepustné sedimenty. Výnimku tvorí severná časť, kde sú zlepence a štrk, ktoré dobre odvádzajú vodu. Najčastejším druhom pôdy je hnedozem, ktorá je agronomicky výborná. V súčasnosti je rastlinstvo v okolí obce veľmi chudobné, pretože bolo sústavne využívané veľa stáročí.
Fauna a flóra.
Nachádzajú sa tu len riedke pozostatky dubového a agátového lesa. So živočíchmi je to lepšie. Najviac sa darí zajacovi poľnému, srne hôrnej, bažantovi obyčajnému, sýkorke veľkej, drozdovi čiernemu, prepelici poľnej a stehlíkovi obyčajnému.
Podnebie.
Zemepisná poloha a nadmorská výška obce a jej okolia určujú, že klimaticky toto územie leží v teplej oblasti. V rámci nej v okruhu teplom, mierne vlhkom, s miernou zimou. Priemerná ročná teplota vzduchu je 9,5 °C. Najchladnejší mesiac býva január s priemernou teplotou -2 °C. Najteplejší júl, ktorého priemerná teplota je 19 °C. Letných dní, s maximálnou teplotou 25 °C, býva do roka 50-60. Priemerné množstvo zrážok je ročne asi 700 mm, najčastejšie v júli. 
Geológia.
Z hľadiska geologických pomerov povrch územia tvoria horniny mladších treťohôr- /neogénu/ pieskovce, zlepence, štrky a na povrchu štvrťohorné spraše.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
V obci sa nachádzajú tri cintoríny, evanjelický, rímskokatolícky a zvyšky židovského cintorína (pri ceste do obce Rybky). 
Občianska vybavenosť.
V obci sa nachádza moderný rímskokatolícky kostol Panny Márie Nanebovzatej z roku 1994.
Sekule

Sekule () sú obec na Slovensku v okrese Senica.
Polohopis.
Obec Sekule leží v severozápadnej časti Borskej nížiny pri sútoku riek Moravy, Dyje a Myjavy. Ráz okolia obce je nížinatý.
Kultúra a zaujímavosti.
Zaujímavosti.
V rokoch 2018, 2019 a 2020 sa v okolí tejto obce odohrávali 3 série reality show Farma.
Rohov (okres Senica)

Rohov je obec na Slovensku v okrese Senica
Polohopis.
Obec leží uprostred Myjavskej pohorkatiny, v doline Paseckého potoka. Nadmorská výška je v chotári od 205 po 350 metrov. Pohorkatinný povrch chotára tvoria mladšie treťohorné íly, pieskovce, štrky a na povrchu čiastočne treťohorná spraš. Nachádza sa tu sírnatý prameň.
Dejiny.
Obec, ako sa uvádza v oficiálnych prameňoch, sa spomína v roku 1471 odkedy patrila hradu Branč. Ale Stibor zo Stiboríc (mladší) v testamente, napísanom 5. septembra 1431 na Beckove, ustanovil svojho maršala Adama Bress de Rohov (z Rohova) exekútora testamentu. Najnovšie však pri štúdiu Žigmundových privilegiálnych listín Mgr. Vladimír Petrovič (historik Záhorského múzea v Skalici) zistil v donačnej listine z roku 1392 opisujúcej majetky prináležiace hradu Holíč, že sa tu spomína i "Ekfalwa" – Rohov, i keď v tom čase ako osada spustošená a opustená ("populosis Item desertis"). Je to prvá písomná zmienka o Rohove.
Obec patrila panstvu Branč, od 1569 rodine Amádeovcov, neskôr rodine Gvadányiovcov, Hederváriovcov, Nyáryovcov, Zichiovcov, Esterháziovcov, Erdodyovcov a Horeckých. V roku 1715 mala 4 poddanské a 10 želiarských domácností. Už v roku 1720 boli v obci vinice. V roku1752 žilo v Rohove 18 rodín, 1787 bolo v obci už 60 domov a 333 obyvateľov. V roku 1828 tu bolo 44 domov a 307 obyvateľov. Pôvodne sa zaoberali vinohradníctvom a neskoršie poľnohospodárstvom. V roku 1843 bol Rohov vedený ako slovenská obec, v ktorej žije 302 obyvateľov, z toho 256 katolíkov, 15 evanjelikov a 31 židov. Bol tam vodný mlyn.
Na prelome 19. a 20. storočia vlastnil rohovské majetky veľkostatkár Alfréd Murányi. Ráz obce sa zachoval i po roku 1918, v roku 1924 bol v Rohove veľký požiar.
Do roku 1948 tu pracoval spomínaný mlyn. Odkedy bol v obci sa nevie, zachovala sa však listina v origináli, kde barón Jozef Horecký prenajal mlyn v rokoch 1769 a 1790 rodine Zelenkových.
V roku 1960 sa obec Rohov zlúčila s Rybkami, vznikla obec Rohovské Rybky. V roku 1990 v dôsledku zmien a následným zvýšením právomocí rozhodovania obecných zastupiteľstiev sa Rohovské Rybky rozčlenili.
Názov obce.
Názov Rohov vznikol podľa polohy prvého domu. Stál na rohu lesa a jeho vlastníkom bol mlynár. Z toho zjednodušením vznikol názov Rohov.
Vývin názvu obce
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúra.
Ešte začiatkom 20. storočia bolo známe paličkovanie čipiek z hrubších konopných a bavlnených nití do kútnice, úvodnice, na uteráky a obrusy.
Kuklov

Kuklov je obec na Slovensku v okrese Senica.
Šajdíkove Humence

Šajdíkove Humence sú obec na Slovensku v okrese Senica.
Dejiny.
Vznikla v roku 1927 odčlenením od Borského Petra. Obec postupne vznikala spojením stavieb (humien) obyvateľov Borského sv. Petra okolo mlynov na brehoch Bahenského potoka a pri majeri Rákoš a bola ako osada súčasťou tejto obce až do roku 1927.
Občianska vybavenosť.
V obci je moderný rímskokatolícky kostol sv. Augustína z roku 1951 a kaplnka sv. Augustína z roku 2017. V obci sa ďalej nachádza predajňa potravinárskeho tovaru, zariadenie pre opravu motorových vozidiel, telocvičňa, ihrisko, detské ihrisko, pošta, železničná stanica, autobusové zastávky, materská škola, základná škola, obecná tržnica.
Obec je známa hlavne veľkou lesnou škôlkou a jedným z najkvalitnejších kremičitých pieskov v Európe. Nachádza sa tu golfové ihrisko "Penati Golf Resort".
1. septembra 2019 bol slávnostne požehnaný pamätník padlým obetiam zo svetových vojen z obce. Pásku prestrihol vojnový veterán z obce pán Bernard Papánek.
Koválov

Koválov je obec na Slovensku v okrese Senica. Obec mala k 31. decembru 2015 spolu 707 obyvateľov.
Polohopis.
Koválov sa nachádza na západnom Slovensku, vzdialený 10 km od okresného mesta Senica. Obec je vzdialená od obce Smrdáky 2 km, od obce Dojč 3 km, od známeho pútnického miesta Šaštín 13 km.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1392, príslušenstvo hradu Branč, neskoršie od polovice 15. storočia patril k šaštínskemu panstvu. Prevažná väčšina obyvateľov boli roľníci. Obec má tvar potočnej radovej dediny. 
V minulosti sa spomínajú aj dve časti obce - "Veľké Kovalovo" a "Ondrejská Lehota". Vinohradníci postavili kaplnku sv. Urbana - patróna vinohradníkov, kde každoročne býva krátka pobožnosť, opekačka a občerstvenie. Najstaršia cirkevná matrika je z r. 1785. V roku 1885 bol založený dobrovoľný hasičský zbor, v roku 1920 TJ OROL, v roku 1902 potravinárske družstvo, v roku 1930 dychová hudba, v roku 1932 spevokol, ktorý spieval staré ľudové piesne upravené až trojhlasne, ktoré nacvičil učiteľ Eugen Lehotaj, v roku 1997 Koválovské akordeónové kvinteto.
Kultúra a zaujímavosti.
Kultúra.
V obci pôsobí dychová hudba a akordeónové kvinteto.
Občianska vybavenosť.
V súčasnosti je Koválov modernou, dynamicky sa rozvíjajúcou obcou, je plynofikovaný, má vybudovaný obecný vodovod, sú tu postavené nové domy, upravené priestranstvá, veľa zelene, kultúrny dom, dom smútku, materská škola, ZŠ 1.4. ročník, fitnescentrum s posilovňou, detský raj, poľnohospodárske družstvo, súkromná píla a súkromní podnikatelia.
Častkov

Častkov je obec na Slovensku v okrese Senica. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka pochádza z roku 1394 v tvare "Chaztow". Nadmorská výška v strede obce je
Osuské

Osuské je obec na Slovensku v okrese Senica. 
Polohopis.
Kataster obce susedí s obcami Jablonica, Hradište pod Vrátnom, Prietrž a Hlboké. V katastrálnom území obce Osuské sa nachádza vodná nádrž VN Osuské, ktorá spadá pod MsO Senica. Vodná plocha má rozlohu . a slúži predovšetkým na rybolov. Voda je tu čistá čo využívajú kúpajúci v letných mesiacoch.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci Osuské pochádza z roku 1262.
Obec Osuské sa rozprestiera na úpätí Malých Karpát. Pôvodná osada Ropov vznikla pravdepodobne na katastrálnom území v hone Pod kostolíkom, oproti súčasnej záhradkárskej osade Opendáky, pri rieke Myjava. Stála na rozmedzí terajších chotárov obcí Osuské a Prietrž na močaristej pôde. V tejto oblasti, kde má rieka Myjava plytké dno, sa často rieka vylievala zo svojho koryta. Preto sa osadníci rozhodli presťahovať na suché, vyššie položené územie. Toto územie nazvali Osušina. Bolo to asi okolo roku 1100. V 13. storočí obec patrila do majetkov rodu Kunta a pod názvom "Oszusz" patrila hradnému panstvu v Hlohovci. Zemepánmi tu boli Pálfiovci a Aponiovci. 
Neskôr bola obec premenovaná. Maďarská verzia mena obce bola Aszós, Osuska a od roku 1853 Oszuszkó. Dnešný názov "Osuské" obec dostala v roku 1920.
K obci patria osady Ropov, Paseka a v roku 1636 založená osada Rásnik. Bola to pôvodne panská záhrada, ktorú za dobré služby dostal od Pálffyovcov sluha Juraj Barcaj.
Obec bola rozdelená na dve časti, severná strana nazývaná aj Erdúcka patrila pod hrad Branč a južná strana Korlátska pod hrad Korlátko. Každá strana mala svojho richtára i bubeníka. V roku 1852 mala obec 910 obyvateľov. Z toho 27 domácností bolo poddanských a 26 želiarskych. Väčšina obyvateľstva bola rímskokatolíckeho vyznania, 40 obyvateľov bolo židovského vyznania.
Prietrž (okres Senica)

Prietrž je obec na Slovensku v okrese Senica.
Hradište pod Vrátnom

Hradište pod Vrátnom je obec na Slovensku v okrese Senica ležiaca na úpätí Malých Karpát.
Moravský Svätý Ján

Moravský Svätý Ján je obec na Slovensku v okrese Senica.
Polohopis.
Obec Moravský Svätý Ján je hraničnou obcou medzi Slovenskom a Rakúskom. Leží v juhozápadnej časti okresu Senica pri rieke Morava. Cez obec prechádza cesta I/2 z Malaciek do Kútov a železničná trať Bratislava – Břeclav.
Dejiny.
Najstaršia písomná pamiatka o obci pochádza z roku 1449. V 16. storočí sa do obce prisťahovali habáni, známi výrobou keramiky. K najvýznamnejším pamiatkam patrí rímskokatolícky farský kostol Sv. Jána Krstiteľa, z roku 1842, habánska kaplnka Narodenia Pána, z roku 1839, kaplnka Navštívenia Panny Márie, (na Salaši) z roku 1881 a barokový kaštieľ.
Kultúra a zaujímavosti.
Turistika.
Neďaleko obce sa nachádza štátna prírodná rezervácia Čeker - Čertova studňa, zriadená na ochranu prírodných spoločenstiev mŕtveho ramena rieky Moravy.
Oblasť okolo rieky Moravy ponúka značené cyklotrasy po upravených asfaltových komunikáciách v rámci Moravskej cyklistickej cesty až do bratislavského Devína, resp. napojenie cyklotrasy do Rakúska cez most. Obec je aj vyhľadávaným miestom pre ďalších rekreantov a turistov, predovšetkým športových rybárov, poľovníkov a rekreačných športovcov.
Plavecký Peter

Plavecký Peter je obec na Slovensku v okrese Senica.
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1394, kedy získal Plavecké panstvo od kráľa Žigmunda Stibor zo Stiboríc. V roku 1553 patrila Šerédiovcom. V roku 1709 za Rákociho povstania obec vyhorela, podobne ako v roku 1776. V roku 1828 mala obec 105 domov a 770 obyvateľov. Zaoberali sa poľnohospodárstvom.
Rybky

Rybky sú obec na Slovensku v okrese Senica. 
Polohopis.
Obec leží vo východnej polovici Chvojnickej pahorkatiny, v severnej časti senického okresu, približne severne od Senice. Obcou preteká Pasecký potok.
Prístup je možný z troch smerov: po ceste III/1146 zo Senice od juhu, rovnako značenou cestou zo severozápadu z obcí Oreské resp. Smrdáky, alebo cestou III/1147 z Rohova zo severozápadného smeru.
Občianska vybavenosť.
V obci je moderný rímskokatolícky kostol Mena Panny Márie.
Kúty (okres Senica)

Kúty sú obec na Slovensku v okrese Senica.
Polohopis.
Kúty sa nachádzajú v západnej časti Záhorskej nížiny, asi 4 km východne od rieky Morava a štátnej hranice s Českom. Trojmedzie s Českom a Rakúskom leží asi 8 km juhozápadne. Južne od obce preteká rieka Myjava. 
Obec susedí na severe s obcou Brodské, na východe s obcami Čáry a Kuklov, na juhu s obcami Borský Svätý Jur a Sekule a na západe s moravskou obcou Lanžhot.
Kúty sú významnou dopravnou križovatkou; centrom obce vedie cesta I/2 z Malaciek na Holíč, ktorú tu križuje cesta II/425 na Břeclav a II/500 na Senicu. Západne od obce vedie diaľnica D2 z Bratislavy do Brna. Východný okraj obce lemuje železničná trať Bratislava – Břeclav, na ktorú sa v tunajšej stanici pripájajú trate do Sudoměříc a Trnavy.
Dejiny.
Z roku 1392 pochádza prvá zmienka o Kútoch vo forme "Kuth", v roku 1498 sa objavuje v podobe "Kwhty". Prítomnosť ľudí v tejto časti Slovenska však siaha ďaleko do minulosti, čo dokazujú archeologické nálezy osídlenia z doby kamennej (2000 – 1900 pred Kristom) a z doby bronzovej (1500 – 700 pred Kristom). Mladšie nálezy pochádzajú z doby železnej (500 – 0 po Kristovi), predhradištnej a staršej doby hradištnej a poukazujú na kontinuálne osídlenie okolia sútoku riek Morava a Myjava.
Stredoveká osada bola súčasťou ostrokamenského panstva, neskôr patrila rodu Coborovcov. Veľký požiar postihol dedinu v roku 1645, no jej pomerne rýchle obnovenie dokazuje prítomnosť troch mlynov v roku 1678. V roku 1736 prechádza obec do majetku Habsburgovcov.
Obec bola v apríli 1945 vypálená počas oslobodzovacích bojov. Zhorelo 7 domov a 110 hospodárskych stavieb. Poškodený bol aj kostol.
Bílkove Humence

Bílkove Humence sú obec na Slovensku v okrese Senica. 
Dejiny.
Pôvodne osada nazvaná podľa najrozšírenejšieho priezviska jej obyvateľov (Bilka). Ako samostatná obec vznikla až v roku 1914 odčlenením od Borského sv. Mikuláša.
Čáry

Čáry sú obec na Slovensku v okrese Senica, v Trnavskom kraji, v regióne Záhorie. 
Poloha.
Obec sa nachádza na severozápade Trnavského kraja, 20 km západne od okresného mesta Senica. Cez obec prechádza cesta II. triedy 500 a v jej blízkosti sa nachádza diaľnica D2 (8 km) a železničné trate Bratislava – Břeclav (4 km), Kúty – Sudoměřice (4 km) a Kúty – Trnava (1 km). 
Prírodné podmienky.
Na území obce sa nachádzajú lesy zložené prevažne z drevín ako borovica lesná, dub letný, javor a buk lesný.
Názov.
Vývin názvu obce
Školstvo.
Prvé presné správy o založení školy v obci Čáry pochádzajú z roku 1812. Bola to škola s jednou triedou. O prvom učiteľovi sa správy nezachovali. Keďže sa počet obyveteľstva v obci zvyšoval a tým aj pribúdalo detí, bolo nutné vytvoriť ešte jednu triedu. Stalo sa tak v roku 1880. V roku 1930 obec dala postaviť novú školskú budovu s jednou triedou a riaditeľským bytom. Spolu teda boli v Čároch tri triedy. Učitelia sa tu striedali takmer každým rokom. Od roku 1946 bol riaditeľom František Kubovič. Od tejto chvíle sú o škole v Čároch vedené dosť presné záznamy, pretože sa začala písať školská kronika. V roku 1960 bola slávnostne otvorená novostavba Základnej školy. Odvtedy je Základná škola Čáry plnoorganizovaná škola.
Dvorníky

Dvorníky sú stará vinohradnícka obec na Slovensku v okrese Hlohovec. V obci je rímskokatolícky kostol Povýšenia sv. Kríža z roku 1788. Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1247, ale miestna časť Posádka sa spomína už v r. 1217. Nachádzala sa tu pevnosť chrániaca brod cez rieku Váh. Obec je najväčšia v okrese.
V starých listinách sa o Dvorničanoch píše, že je to ľud veselý a zábavný, i keď rozprávajú veľmi tvrdo a aj povahovo sú tvrdošijní. Táto vlastnosť a nárečie sa zachovalo až dodnes, spolu s pestovaním viniča a výrobou kvalitného vína. Každoročne na jeseň sa koná ochutnávka vín a hodovanie spojené s pitím burčiaku, konzumáciou husaciny a plesnivého syra.
Tepličky

Tepličky sú obec na Slovensku v okrese Hlohovec. V obci je rímskokatolícka kaplnka Najsvätejšej Trojice z roku 1834, postavená v klasicistickom štýle. V jej výklenku je obraz najsvätejšej Trojice od maliara Žigmudna Kelemana. Prvá písomná zmienka o obci sa našla z roku 1113. Pôvodný názov obce bol Fornoseg. Predpokladá sa, že osídlenie tu bolo už 3000 rokov pred Kr. V chotári Kičíre sa našiel kel z mamuta, ktorý je vystavený v Balneologickom múzeu v Piešťanoch. Zaujímavý nález našiel na svojom pozemku pán Poitz v roku 1996. Je to rímska medená minca - antoninián Claudius II. Gothicus z roku 268 pred Kr. Minca sa nachádza v depozite vlastivedného múzea v Hlohovci a je evidovaná ako prvá nájdená na Slovensku. Na miestnom cintoríne sa nachádza hrobka pána Šimona Schwitzera, veľkostatkára, ktorý v obci hospodáril do svojej smrti v roku 1937.
Dolné Otrokovce

Dolné Otrokovce sú obec na Slovensku v okrese Hlohovec. V obci je rímskokatolícky kostol sv. Michala archanjela z roku 1934.
Tekolďany

Tekolďany sú obec na Slovensku v okrese Hlohovec. V obci je rímskokatolícky kostol Panny Márie Ružencovej z roku 1934.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1310 pod názvom Tekulchen. Obec patrila Petrovi, synovi Kozmu z rodu Hunt-Poznanovcov a neskoršie panstvu Hlohovec – Forgácsovcom. V roku 1773 sa zmenil názov obce na Tekolgyany, maďarsky Tekold.
Rímskokatolícky kostol Panny Márie Ružencovej.
Kostol, postavený v roku 1936, je inšpirovaný slovenskými sakrálnymi stavbami z 17. storočia. Ide o jednoloďový priestor s polygonálnym presbytériom a asymetricky umiestnenou vežou, ktorá je pristavená k bočnej fasáde lode. Fasády kostola sú hladké, pričom veža je pokrytá ihlancovou strechou.
Erb.
Erb obce pozostáva zo strieborného štítu, v ktorom sú umiestnené z tri bezlisté viniče so siedmimi modrými strapcami hrozna vinúce sa zo zelenej pažite okolo troch zlatých palíc.
Siladice

Siladice sú obec na Slovensku v okrese Hlohovec. 
Polohopis.
Obec sa nachádza v regióne Dolné Považie, v severnej časti Podunajskej pahorkatiny, na pravom brehu rieky Váh. Siladice ležia juhozápadne od Hlohovca, 7 km severne od Serede a 10 km východne od Trnavy. Severným okrajom obce tečie Horný Dudváh, ktorý v katastri obce ústí do Váhu. Západným okrajom katastra prechádza diaľnica D1, cestné spojenie zabezpečuje cesta III/1324, ktorá odbočuje z cesty III/1320, spájajúcej Leopoldov a Sereď. Západne od obce prechádza aj železničná trať Galanta – Leopoldov, ktorá má severne od obce, pri Dolných Zeleniciach, železničnú zastávku.
Dejiny.
Najstaršia zachovaná písomná zmienka o osade "Saladize" pochádza z roku 1113, kedy patrila pod zoborské opátstvo. V rokoch 14901500 Siladice patrili rodine Sziládiovcov, po roku 1641 Eszterháziovcom. V roku 1663 bola obec spustošená tureckým vojskom, v roku 1831 obyvateľstvo zdecimovali epidémie moru a cholery. V roku 1886 obec zaplavila veľká povodeň, preto sa v roku 1900 začali budovať ochranné násypy popri Váhu. 
V roku 1910 mala obec 882, v roku 1921 už 909 obyvateľov. Pôvodne barokový kostol pochádza z roku 1749, budova cirkevnej školy bola v obci postavená v roku 1856. V roku 1873 začala výstavba železničnej trate, elektriikácia obce započala už v roku 1917 a následne sa rozširovalo aj verejné osvetlenie ulíc. V budove obecného úradu z roku 1934 dnes sídli pošta a zdravotné stredisko, vodovod bol dokončený v roku 1968 a budova kultúrneho domu v roku 1973. Obecný rozhlas je v prevádzke od roku 1950 a o dva roky neskôr bolo v obci založené poľnohospodárske družstvo. 
Siladická keramika.
Siladice sú známe keramikou, ktorej počiatky výroby siahajú do stredoveku a je podobná modranskej a habánskej keramike. Od roku 1962 v obci pôsobila keramická dielňa pod vedením modranských majstrov Františka Polakoviča a Jána Sklenára, o rok neskôr sa k nim pridali mladí učni Stanislav Polakovič a Jozef Dudáš. Charakteristickou sa stala siladická ruža a v súčasnosti tradíciu výroby keramiky udržujú Alexander Sklenár a Roman Polakovič, potomkovia pôvodných majstrov. 
Pamiatky.
V obci je rímskokatolícky kostol Všetkých Svätých z roku 1749.
Koplotovce

Koplotovce sú obec na Slovensku v okrese Hlohovec.
V obci je rímskokatolícky kostol Návštevy Panny Márie z roku 1743.
Názov.
Názov je motivovaný zátarasmi v podobe okrúhlych silnejších plotov pri vchode cesty do vážskeho brodu.
Bojničky

Bojničky sú vinohradnícka obec na Slovensku v okrese Hlohovec. Prvá písomná zmienka o obci je z roku 1113, keď sa obec spomínala v tzv. zoborskej listine. Od roku 1828 majú Bojničky klasicistický rímskokatolícky kostol sv. Alžbety. Objekt bol dvakrát renovovaný v prvej polovici 20. storočia. Prvýkrát v roku 1906 a druhýkrát v rokoch 1932 a 1933, kedy bol kostol aj rozšírený. Zachoval sa v ňom pôvodný organ a hlavný oltár. V obci je tiež moderný kláštor sv. Cyrila a Metoda (kláštor Milosrdných sestier svätého Vincenta), vybudovaný v roku 2000. Nachádza sa tu tiež kaplnka sv. Rócha s plastikou rovnakého svätca, zhotovená v prvej polovici 19. storočia. V súčasnosti má obec približne 1365 obyvateľov. Každoročne sa tu koná Jarný beh obce Bojničky a Beh vinicami Bojničiek a Hlohovca.
Žlkovce

Žlkovce sú obec na Slovensku v okrese Hlohovec.
Merašice

Merašice je obec na Slovensku v okrese Hlohovec.
Prvá písomná zmienka o obci pochádza z roku 1390.
V obci je rímskokatolícky kostol sv. Martina z roku 1396. Pod farnosť Merašice patria obce Kapince a Biskupová.
V obci sa narodil akademický maliar Ľudovít Varga.
Kľačany

Kľačany sú obec na Slovensku v okrese Hlohovec.
Horné Zelenice

Horné Zelenice je obec na Slovensku v okrese Hlohovec. Obec bola v minulosti poľnohospodárska usadlosť známa aj pestovaním vínnej révy. 
Názov.
V minulosti sa obec nazývala Zela (1244), Zeuldwar (1332), Zela Pentechfala (1440), neskôr iba "Zelenice".
História.
V obci je rímskokatolícky, pôvodne románsky kostol sv. Martina z druhej štvrtiny 13. storočia (zachovala sa len veža) a evanjelický, neskorobarokový kostol postavený v roku 1792, ktorý bol prestavaný v 19. storočí. Interiér neskorobarokového kostola pozostáva z klasicistického oltára z roku 1797 s ústredným obrazom Anjela vyslobodzujúceho apoštola Petra z väzenia, drevenných chórov z troch strán a klasicistického organu z roku 1797. Jeho veža je z roku 1803.
V roku 1928, na desiate výročie založenia prvej republiky, vysadili na mieste malého močiara pred evanjelickým kostolom stromy slobody. V tomto roku aj po celom Slovensku pribúdali stovky stromov slobody, vyrastali aj jubilejné háje na oslavu vzniku Československa. Na tomto mieste v obci postavili Pamätník česko-slovenskej vzájomnosti, ktorý v rokoch druhej svetovej vojny miestni ľudáci zbúrali. V období socializmu na jeho ruinách „svietila“ červená plechová hviezda. Pozostatky z neho dodnes ležia v parku pred evanjelickým kostolom a v priľahlej priekope pri cintoríne.
Významné osobnosti.
Hornozelenický ev. v. farár Karol Adamiš pochoval v neďalekom Šulekove dvoch hurbanovských dobrovoľníkov väznených v Hlohovci – Viliama Šuleka popraveného 20. októbra 1848 a Karola Holubyho popraveného 26. oktôbra 1848.
V Horných Zeleniciach sa narodil v roku 1804 spisovateľ, prekladateľ a zberateľ Imrich Lauček (✝ 1881, Tisovci). 2. októbra 1923 sa tu narodila Anna Bartková, rodená Jurčová, ktorá publikovala básne pod pseudonymom Anna (Hana) Zelenická. Neskôr žila v Bratislave, kde v roku 2007 zomrela a je pochovaná v sektore XIII na cintoríne v Slávičom údolí.
Jalšové

Jalšové je obec na Slovensku v okrese Hlohovec. 
Poloha.
Obec leží na Dolnom Považí, na výbežku Podunajskej nížiny. Nachádza sa na ľavom brehu Váhu a západnom okraji Krahulčích vrchov, podcelku Považského Inovca. Cez Jalšové prechádza cesta II/507, spájajúca Piešťany a Hlohovec.
Pamiatky.
Najvýznamnejšou pamiatkou je pôvodne románska rotunda postavená niekedy v 12. alebo 13. storočí v areáli stredovekého hradiska. Začiatkom 19. storočia bola k rotunde pristavaná z východnej strany nová loď a presbytérium.
Sasinkovo

Sasinkovo (predtým "Šág" aj "Šahy") je obec na Slovensku v okrese Hlohovec.
Červeník

Červeník je obec na Slovensku v okrese Hlohovec. Jej pôvodný názov bol Bin alebo Ben (1113 Bin, 1208-9 Ben) a odvodzuje sa z domáckej podoby mena Benedikt (Beno). Na pôvodný názov obce upozorňuje aj názov lokality Binovské v smere na Veľké Kostoľany. V stredovekom Červeníku mal postavený hrádok uhorský feudál Abrahám Rufus (lat. rufus, maď. vörös = červenkavý), ten však neskôr vyhorel (1295 Rufum castrum - teda *Rufusov hrad, čomu významovo zodpovedá aj maďarský názov Vörösvár). Pôvodná obec, ktorá sa nachádzala pri cintoríne v Leopoldove, bola zničená pri požiari okolia pevnosti Leopoldov v roku 1683 spolu so starým Beregsegom (Šulekovo). Súčasnú obec a kostol v nej počas Slovenského povstania a bojov o pevnosť Leopoldov (1848 - 49) čiastočne poškodilo bombardovanie. 
V obci je rímskokatolícky kostol Obetovania Panny Márie vystavaný v rokoch 1726-87. V roku 1848 bol rozstrieľaný a musel prejsť renováciou. Hlavný oltár pochádza z konca 18. storočia. V objekte je aj bočný klasicistický oltár sv. Ignáca z Loyoly a kazateľnica s reliéfom. V obci sú viaceré kamenné plastiky. Medzi najhodnotnejšie patria: kríž s plastikou Sedembolestnej Panny Márie z roku 1760 a Trojičný stĺp z roku 1772.
V chotári obce sa nachádzajú dva chránené areály. Sú to CHA Dedova jama (vzácny výskyt bledule letnej) a CHA Malé Vážky (blatniak tmavý).
Pastuchov

Pastuchov je obec na Slovensku v okrese Hlohovec.
Obec Pastuchov leží približne 10 km od mesta Hlohovec, v juhozápadnej časti Nitrianskej sprašovej pahorkatiny v nadmorskej výške asi 200 m. Pozdĺžnu os jej katastrálneho územia tvorí dolina potoku Blatina, tečúceho juhovýchodným smerom, na severe zasahuje aj do doliny potoku Trhovišťského. V okrajových častiach chotára najmä severozápadnej a severovýchodnej časti sa nachádzajú dubovo-hrabové lesy.
V obci sa nachádza rímskokatolícky kostol Všetkých svätých z roku 1846 a evanjelický kostol, ktorý bol po zničení nanovo postavený a v roku 1959 vysvätený.
Školstvo.
V obci sa nachádza základná škola spojená s materskou školou. ZŠ navštevuje 111 žiakov (stav zo školského roku 2009/2010) v ôsmich triedach (dva ročníky na prvom stupni sú spojené), MŠ 23 žiakov (stav zo školského roku 2009/2010) v jednej spoločnej triede. Súčasná budova bola postavená v roku 1959.
Dolné Trhovište

Dolné Trhovište je obec na Slovensku v okrese Hlohovec. V obci so 596 obyvateľmi stojí pôvodne románsky kostol sv. Juraja (13. stor.), historické sedliacke domy, športový areál (ihrisko) s kúpaliskom (nefunkčným), v časti "Jelenová" neskoroklasicistický kaštieľ (1855). Kaštieľ je sídlom pošty a kultúrneho domu, nachádza sa tu vináreň. Obec je písomne známa od roku 1156.
Horné Trhovište

Horné Trhovište je obec na Slovensku v Hlohovec. V obci je rímskokatolícky kostol sv. Bartolomeja z roku 1230 a kaplnka Sedembolestnej Panny Márie z roku 1760.
Báč

Báč (, ) je obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda v Trnavskom kraji. 
Dejiny.
V roku 1319 sa obec prvýkrát spomína ako "Bachfalua", v roku 1321 ako "Boch", v roku 1406 ako "Bochfolua". V roku 1725 tu bola postavená kaplnka ako spomienka na vtedy zúriaci mor, neskôr okolo nej vznikol cintorín. V rokoch 1857 a 1866 bola veľká časť Báču zničená požiarom a v roku 1862 ho postihli záplavy. Obec bola pričlenená k Československu po prvej svetovej vojne, medzi rokmi 1938 až 1944 patrila Maďarsku a po druhej svetovej vojne opäť Československu, od roku 1993 potom Slovensku. 
Obyvateľstvo.
Národnostné zloženie.
Podľa sčítania z 1910 tu žilo 321 obyvateľov, prakticky len maďarskej národnosti, v roku 2011 mal Báč 553 obyvateľov, z ktorých 394 sa hlásilo k maďarskej národnosti a 149 k slovenskej.
Občianska vybavenosť.
Báč má vlastnú poštu, najbližšou železničnou stanicou je Veľká Paka. V blízkosti obce je vybudovaný profesionálny golfový areál GC Welten s hotelom a reštauráciou v kaštieli Welten.
Šport.
V sezóne 2005 – 2006 hral futbalový klub Báču v druhej najvyššej futbalovej súťaži.
Baka

Baka (, ) je obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda. 
Polohopis.
Dolnožitnoostrovská obec leží na brehu vodného diela Gabčíkovo. 
Dejiny.
Prvá písomná zmienka o Bake pochádza z roku 1264. V dávnej histórii bola osadou kráľovských dvorníkov. Podľa sčítania z roku 2001 je 92,50% obyvateľov maďarskej národnosti. 
Šport.
V obci pôsobí futbalový klub FC Baka, hrajúci v I. triede Oblastného futbalového zväzu Dunajská Streda. Založený bol v roku 1931 pod názvom BFC. Pre finančné problémy sa tento v minulosti úspešnejší klub prepadol až do oblastných súťaží. Najväčším úspechom bolo 2. miesto v 4. lige JV ZsFZ v sezóne 2004/05 za ŠK Močenkom.
Blahová (okres Dunajská Streda)

Blahová () je obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda. 
Polohopis.
Rozprestiera sa na Žitnom ostrove pri ramene Malého Dunaja. V obci je futbalový klub, v ktorom hrajú aj hráči z vedľajšej obce Bellova Ves.
Obyvateľstvo.
Národnostné zloženie.
Podľa sčítania v roku 2011 žilo v obci 356 obyvateľov. 199 (56%) slovenskej, 112 (31%) maďarskej a 45 (13%) inej a nezistenej národnosti. V obci sa hovorí prevažne slovenským jazykom.
Občianska vybavenosť.
Obec má vlastnú škôlku, detské ihrisko, obchod, aj futbalové ihrisko.
Vieska (okres Dunajská Streda)

Vieska () je obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda.
Polohopis.
Najbližším mestom je Dunajská Streda vo vzdialenosti 11 km. Nachádza sa v strede Žitného ostrova (medzi Malým Dunajom a Dunajom), na ceste medzi Bratislavou a Komárnom, v strede kruhu zapísaného do trojuholníka Viedeň, Ráb a Bratislava. Susedné dediny sú Orechová Potôň (maď. Dióspatony), Lúč na Ostrove (maď. Lúcs) a Kráľovičove Kračany. 
Obyvateľstvo.
Bývajú tu ľudia slovenskej a maďarskej národnosti. Podľa náboženstva najmä rímski katolíci a reformovaní. Dnes má samostatnú samosprávu, predtým patrila k Orechovej Potôni. V poslednom období počet obyvateľov znova narastá, ale aj tak väčšinu obyvateľov tvoria ľudia medzi 40. a 70. rokmi. V minulosti dedina mala meno "Dunakisfalud". V 90. rokoch sa obyvatelia obce živili najmä poľnohospodárstvom, dnes už viacerí (najmä mladší) chodia za prácou do hlavného mesta (Bratislava) a aj do zahraničia (Rakúsko, Maďarsko, Česko). 
Občianska vybavenosť.
Neďaleko obecného úradu sa nachádza materská škola a futbalové ihrisko. Kultúrne a slávnostné podujatia sú organizované v kultúrnom dome. 
Obec Vieska má aj dobrovolný hasičský zbor, ktorý sa pravidelne zúčastňuje vo viacerých súťažoch. V roku 2014 získali 2. miesto v západoslovenskej hasičskej lige.
Šport.
Vieska má futbalové mužstvo, ktoré hráva juhozápadnú 5. ligu s mužstvami Veľký Meder a Tešedíkovo od roku 2001. V roku 2006 skončili na druhom mieste 5. ligy a postúpili do 4. ligy. Dedina má aj dorast a mužstvo mladších žiakov.
Vrakúň

Vrakúň () je obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda.
Kultúra a zaujímavosti.
Prírodné zaujímavosti.
Národná sústava chránených území a zároveň aj Európska sústava chránených území (Natura 2000):
Trnávka (okres Dunajská Streda)

Trnávka (, ) je malá obec na Slovensku v okrese Dunajská Streda. 
Dejiny.
Prvý raz sa jej meno písomne spomína v podobe Tarnuk roku 1275, kedy uhorský kráľ Ladislav IV. daroval, v tom čase ešte neosídlené územie dnešnej obce deťom Andrása Olgyayho, Petrovi a Wolfgangovi za služby, ktoré ich otec vykonal korune. Ďalšie zmienky sú z rokov 1345 a 1355. Podoby mena obce: Tarnok, Tárnok, Csallóköztárnok, Trnávka na Ostrove a Trnávka. V písomnosti z roku 1349 sa obec spomína už ako osídlená. V rokoch 1553-1787 je obec vedená v portálnom súpise ako majetok staro-budínskych mníšok, a to až do doby, kým tento ženský rád nebol cisárom Jozefom II. rozpustený. Roku 1787 Trnávka prechádza do držby kráľovskej pokladnice. Neskôr tu získali majetky aj rôzne šľachtické rody. Medzi známejšie patria: Esterháziovci, Zičiovci, Baldáčiovci, Baťánovci a začiatkom 20. storočia grófska vetva rodu Pongrác. Majetky tu však mali aj príslušníci drobnej šľachty (Kont, Tóth, Tárnoki, Németi atď.). V revolučných rokoch 1848-1849 sa v chotári obce utáborili povstalecké vojská.
Škola.
Dnes v obci škola neexistuje, avšak písomnosti zaznamenávajú, že už roku 1873 na území tejto malej obce bola postavená prvá vzdelávacia inštitúcia pod názvom Rímskokatolícka cirkevná ľudová škola. V 30. rokoch 20. storočia sa škola stala dvojjazyčnou - vyučovalo sa maďarsky aj slovensky. Roku 1981 sa základná škola v Trnávke zrušila. V obci dodnes úspešne pracuje materská škola.
Požiarny zbor.
Časté požiare, ktoré niekoľkokrát vyčíňali v tejto obci (záznamy o požiaroch z rokov 1869, 1871, 1883, 1886 atď.) si vynútili založenie spoločnej požiarnej ochrany obyvateľstva. K založenia požiarneho zboru došlo roku 1880. Tento požiarny zbor fungoval ešte spoločne s požiarnym zborom v susednej obci Rohovce. Spolupráca susedných obcí trvala zhruba dva roky, potom sa požiarníci z Trnávky osoamostatnili a vytvorili vlastnú protipožiarnú ochranu. Prvým veliteľom požiarníkov v trnávke sa stal Mester Márk. 
Obyvateľstvo.
Národnostné zloženie.
Podľa sčítania obyvateľov v roku 1991 mala obec celkovo 395 obyvateľov, z toho 340 hlásiacej sa maďarskej národnosti, 55 k slovenskej. 
Podľa sčítania obyvateľov v roku 2001 mala obec celkovo 428 obyvateľov, z toho hlásiacich sa k maďarskej národnosti 348, k slovenskej 72, k inej 1 občan a neznámej národnosti je 7 obyvateľov.
Kultúra a zaujímavosti.
Tradičné ľudové zvyky.
V obci sa okrem už typických zvykov, ktoré sa zachovali celkovo na Žitnom ostrove, objavujú aj ojedinelé ľudové zvyky ako napríklad plieskanie bičom a strieľanie v deň Vianoc. Naj zaujímavejším je však zvyk navyháňať v sobotu na poludnie voly na polia. Vraj sa v minulosti stávalo, že ak sa gazda zabudol na poliach v práci a začul poludňajší zvon, pustil voly domov a sám sa do jarma zapriahol. Tento zvyk vznikol pravdepodobne nejakou chorobou madzi rožným statkom a gazdovia z obce verili, že ak zvieratá nazapriahnu v sobtou na poludnie, tak ostanú zdravé.