burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Kocurice

Kocurice sú pôvodne samostatná obec, od roku 1974 mestská časť mesta Piešťany, nachádzajúce sa približne 6 km západne od centra mesta pri toku rieky Dudváh. Majú vlastnú volebnú miestnosť (29) (obvod 2) a katastrálne územie.
Poloha.
Kocurice ležia na Trnavskej pahorkatine, na ľavom brehu Dudváhu, v nadmorskej výške Obec sa nachádza pri ceste 2.triedy 499 a neďaleko diaľnice D1 pri Piešťanoch, neďaleko obce Trebatice. Počas pracovných dní sem premávajú autobusy MHD Piešťany, linky č.8 a 20.
Dejiny a názov.
Vďaka vykopávkam archeológov v lokalitách Dlhé pole a Za humnami je zrejmé, že územie obce bolo osídlené už v období 3000 rokov pred Kr.
Prvá písomná zmienka o Kocuriciach sa objavila v Zoborských listinách v roku 1113. V Zoborskej listine sa obec uvádza ako "Cozuran". V 13. storočí sa volala "Kozirich", na konci 16.storočia zase "Koczwrycz". V 18. storočí sa objavovali názvy "Koczuricz", "Koczricze" aj "Kocuricen". Na začiatku 20. storočia sa obec volala "Kocuric" a v časoch prvej svetovej vojny "Koszrány". Finálne meno, používané aj v súčasnosti, obec získala v roku 1920.
Panstvo obce patrilo počas habsburskej monarchie rodom Očkaiovcov či Erdődyovcov. V minulosti obec prešla takmer úplným zánikom, keď po osmanskom vpáde na konci 16. storočia zostali v obci stáť len dva domy. Obyvatelia sa v minulosti živili hlavne poľnohospodárstvom alebo pracovali v piešťanských podnikoch. Kocurice boli ku Piešťanom pripojené 1. januára 1974.
Pamätihodnosti.
Tejto miestnej časti Piešťan dominuje "kostol Krista Kráľa", ktorý si svojpomocne vybudovali miestni veriaci v priestoroch cintorína. Kostol bol vysvätený v roku 1997 biskupom Dominikom Tóthom. Maliarska dekorácia bola vytvorená akademickým sochárom Ladislavom Sulíkom. V roku 2017 sa rekonštruovala strecha veže, kedy bola pôvodná drevená strecha nahradená medenou.
V obci sa nachádza socha najsvätejšej Trojice a Kríž na stĺpe
Kocman

Euni Kocman je v svete Neuter, z knihy Kobka.
Narodil sa 26-06-490 v Dunare ako syn mocného baróna Krytóna, ktorý spolu s ďalšími štyrmi barónmi vládli Mosu a okoliu. Kocman k svojmu otcovi veľmi vzhliadal, najmä pre jeho zápasnícku zdatnosť. Viac než zbrane ho fascinoval tesný kontakt s oponentom, ktorý intenzívne zažíval doma v jednej z arén dunarskej dŕžavy. Dosahoval úspechy v Dunare, aj na vzdialených turnajoch. Striktne vojenská výchova dobre poslúžila jeho telesnej konštitúcii a sebavedomiu. Vo veku 29 rokov premohol svojho otca v zápase a podľa rodovej tradície sa tak stal pánom domu. Neskôr, keď už dobre vládol umeniu zbraní, ho ostatní baróni prijali za právoplatného vládcu svojho okolia.
Jeho vzrast a atletická postava spolu so silným zázemým z neho spravili výrazného a najvplyvnejšieho baróna na snemoch. Kocman je prísny, férový a nadradený.
Abachova tabuľka zabití:
Chorvátske národné futbalové mužstvo

Chorvátske národné futbalové mužstvo reprezentuje Chorvátsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Európy. Chorvátsko sa predstavilo päťkrát na Majstrovstvách sveta. Na MS 2018 zaznamenali najväčší úspech a to postup do finále kde napokon podľahli Francúzsku 2:4. Na Majstrovstvách Európy sa predstavili šesťkrát ich najlepší výsledok je štvrťfinále.
Svetlana Alexandrovna Kuznecovová

Svetlana Kuznecovová, (* 27. jún, 1985, Leningrad, dnes Petrohrad) je ruská profesionálna tenistka. Jej najvyššie umiestnenie v rebríčku WTA bolo 2. miesto, ktoré dosiahla 10. septembra 2007.
Základné informácie.
Otec Alexandr Kuznecov je známy cyklistický tréner, ktorý trénoval 5 olympijských a svetových šampiónov. Medzi jeho zverencov patrila i Svetlanina matka Galina Carevová, šesťnásobná majsterka sveta, držiteľka 20 svetových rekordov, ako aj jej brat Nikolaj - strieborný medailista z Olympiády 1996 v Atlante. Svetlana na popud rodičov takisto skúšala cyklistiku, ale neskutočne ju nudila a namiesto nej si vybrala tenis. Keď mala 15 rokov, rodičia ju poslali do Španielska, kvôli lepším podmienkam na tréning i kvalitnejším trénerom.
Zvyčajne hráva od základnej čiary, má skvelý pohyb na kurte a spôsobuje veľké ťažkosti súperkam svojím tvrdým a presným forehandom.
Úspechy.
Najväčším úspechom jej kariéry je triumf na U.S. Open 2004, keď vo finále porazila krajanku Jelenu Dementievovú v dvoch setoch (išlo o druhé ruské grandslamové finále v histórii po French Open toho istého roku, kde sa stretli Myskinová a Dementievová).
Kuznecovová je takisto aktívna vo štvorhre, 7. júna 2004 jej patrilo 3. miesto v rebríčku. Na Australian Open 2005 získala titul spolu s domácou Aliciou Molikovou, keď vo finále porazili Lindsay Davenportovú a Corinu Morariovú. Dosiahla päť ďalších grandslamových finále v štvorhre, jej partnerkami boli Martina Navrátilová, Jelena Lichovcevová a Amélie Mauresmová.
V roku 2009 vyhrala French Open, keď vo finále porazila svetovú jednotku rusku Dinaru Safinovú vo dvoch setoch 6-4 6-2.
Olympijské hry.
Na OH 2004 v Aténach postúpila do štvrťfinále dvojhry, kde ju vyradila Amélie Mauresmo z Francúzska 3:0 na sety.
Dopingová aféra.
Počas exhibičného turnaja v decembri 2004 v belgickom Charleroi mala pozitívny dopingový test na efedrín, bránila sa, že bol zrejme obsiahnutý v jej liekoch a nebola sankcionovaná.
Ďalšie výsledky.
Na U.S. Open 2005 sa stala sa prvou ženou v Open ére, ktorá prehrala na tomto grandslamovom turnaji v prvom kole ako obhajkyňa - stalo sa jej to s krajankou Jekaterinou Byčkovovou. 
1. apríla 2006, po 18 mesiacoch bez titulu Kuznecovová vyhrala turnaj kategórie Tier I v Miami, porazila Mariu Šarapovovú 6:4 6:3 a vzbudila pozornosť ako hráčka, s ktorou treba znovu rátať na blížiacom sa French Open. To sa aj potvrdilo, dosiahla finále po dramatickom súboji s mladučkou Češkou Vaidišovou 5:7 7:6 6:2 (jej súperka viedla 5:4 v druhom sete a podávala na víťazstvo v zápase). Vo finále podľahla favorizovanej Belgičanke Justine Heninovej-Hardenneovej 4:6 4:6.
Vo Wimbledone 2006 prekvapivo vypadla v 3. kole s Číňankou Na Li 6:3 2:6 3:6.
Kariérne štatistiky.
"Aktualizované po turnaji Wimbledon 2017."
Švajčiarske národné futbalové mužstvo

Švajčiarske národné futbalové mužstvo reprezentuje Švajčiarsko na medzinárodných futbalových akciách, ako sú Majstrovstvá sveta alebo Európy.
Zúčastnili sa na dvanástich majstrovstiev, ale nikdy sa im nepodarilo ich vyhrať. Najlepšie umiestnenie dosiahli v rokoch 1934, 1938 a 1954, keď sa prebojovali do štvrťfinále. 
Na majstrovstvách Európy sa predstavili päťkrát. Ich najlepší výsledok je štvrťfinále na EURE 2020. 
Organizovali dve významné futbalové turnaje, ako prvé majstrovstvá sveta v roku 1954 kde skončili vo štvrfinále po porážke s Rakúskom 7-5. V roku 2008 spolu s Rakúšanmi organizovali majstrovstvá Európy, kde ale nepostúpili zo základnej skupiny.
Najviac štartov a gólov v reprezentácii.
Hráči hrubo vyznačený sú stále v národnom tíme. Naposledy aktualizované 12. júna 2022 
Najviac štartov
Najviac gólov
Španielske národné futbalové mužstvo

Španielske národné futbalové mužstvo (Španielsky: "Selección de fútbol de España") je národné mužstvo, ktoré reprezentuje Španielsko v medzinárodných futbalových zápasoch a je riadené federáciou Royal Spanish Football Federation, ktorá je riadiacim orgánom Futbalu vo Španielsku. V súčasnosti je hlavným trénerom Luis de la Fuente. Mužstvo je známe tiež ako "La Roja", "La Furia Roja", "La Furia Española" alebo jednoducho "La Furia". Španielsko sa stalo členom FIFA v roku 1904, aj keď Španielska futbalová federácia vznikla až v roku 1909. Španielske národné futbalové mužstvo debutovalo v roku 1920. Odvtedy sa zúčastnilo na trinástich z devätnástich Majstrovstiev sveta vo futbale, a deviatich z štrnástich Majstrovstiev Európy vo futbale. Španielsko je držiteľom 74 titulov z medzinárodných zápasov mládežníckych a seniorských tímov.
Španielsko je šampiónom Majstrovstiev sveta vo futbale a Majstrovstiev Európy vo futbale, pričom vyhralo Majstrovstvá sveta vo futbale 2010. Španielske národné futbalové mužstvo je v súčasnosti na 2. mieste v rebríčku Elo Ratings a na 1. mieste v rebríčku FIFA. Mužstvo takisto vyhralo Majstrovstvá Európy vo futbale 2008, čím sa stalo prvým národným tímom s tromi víťazstvami po sebe buď v príslušných kontinentálnych majstrovstvách alebo v Majstrovstvách sveta. Španielsko je v súčasnosti držiteľom rekordu s 29 vyhranými zápasmi. Tento výkon dokázalo od Majstrovstiev sveta vo futbale 2010 do konania Pohára konfederácií FIFA 2013. Tieto výsledky viedli mnohých komentátorov, expertov a bývalých hráčov k tvrdeniu, že Španielske mužstvo patrí medzi najlepšie mužstvá na svete. som čaravňak
Medzi novembrom 2006 a júnom 2009 neprehralo Španielsko rekordných 35 po sebe idúcich zápasov. Tento rekord ukončila až prehra s USA v zápase Pohára konfederácií.
Štadión.
Španielsko nemá národný štadión, avšak hlavné kvalifikačné zápasy sú zvyčajne hrané na štadióne Estadio Santiago Bernabéu v Madride. Medzi ostatné použité veľké štadióny partí Estadio Vicente Calderón, ktorý je tiež v Madride a štadión Estadio de Mestalla vo Valencii. Španielsko ešte nikdy neprehralo v zápasoch konajúcich sa na štadióne Calderón. Aj niektoré medzinárodné priateľské zápasy sú hrané na týchto štadiónoch, a tiež na štadióne Estadio Ramón Sánches-Pizjuán v Seville. Ostatné priateľské zápasy proti menej známym tímom sú hrané na provinčných štadiónoch. Medzi nich patria štadión Estadio Municipal de Riazor v meste La Coruña, štadión Estadio Nueva Condomina v meste Murcia, štadión Estadio Carlos Belmonte v meste Albacete a štadión Estadio Romano v meste Mérida. Občas sú zápasy hrané aj mimo pevniny Španielska; finálový zápas kvalifikácie na Majstrovstvá Európy vo futbale 2008 proti Severnému Írsku sa hral na štadióne Estadio Gran Canaria v meste Las Palmes na Kanárskych ostrovoch.
Hadrón

Hadrón je subatomárna častica zložená z kvarkov alebo antikvarkov.
Hadróny sú zložené buď z troch kvarkov ("qqq"), alebo z kvarku a antikvarku. Napríklad protón je tvorený dvoma kvarkami u a jedným d ("uud"), zatiaľčo neutrón jedným kvarkom u a dvoma d ("udd"). V každom baryóne sú tri kvarky. Každý kvark vnútri baryónu si neustále vymieňa farebné náboje s ďalšími kvarkami v tomto baryóne. Baryón ako celok (a všeobecne každý hadrón) však má farebný náboj nula, pretože jednotlivé farebné náboje sa navzájom vyrušia. Baryóny majú poločíselný spin (1/2, 3/2, …) správajú sa teda ako fermióny. Ku každému baryónu existuje partner z antihmoty (antibaryón), skladajúci sa z odpovedajúcich troch antikvarkov. 
Mezóny majú tiež farebný náboj nulový, lebo pozostávajú z kvarku (s farbou) a antikvarku (s príslušnou antifarbou).
Vlastnosti.
Hadróny sú častice, ktoré reagujú na silnú interakciu.
Hadrón ako celok má farebný náboj rovný nule, pretože jednotlivé farebné náboje sa vzájomne vyrušia.
V každom hadróne sa okrem uvedených kvarkov v každom okamihu tiež nachádzajú gluóny a páry kvark-antikvark. Všetky kvarky vnútri hadrónu si neustále vymieňajú farebné náboje s ďalšími kvarkami v tom istom hadróne.
Ku každému hadrónu existuje zodpovedajúca antičastica skladajúca sa zo zodpovedajúcich antikvarkov.
Mezón

Mezón je farebne neutrálna elementárna častica tvorená párom kvark-antikvark. Tieto častice patria medzi hadróny.
Medzi mezóny patria tieto 4 najdôležitejšie častice Pión, Kaón, Elta C a B-nula(zero)
Rad Ľudovíta Štúra

Rad Ľudovíta Štúra je slovenské vyznamenanie. Prepožičiava ho prezident Slovenskej republiky na návrh vlády. Návrh prezident nemusí rešpektovať.
Rad Ľudovíta Štúra sa prepožičiava občanom Slovenskej republiky, ktorí sa mimoriadnym spôsobom zaslúžili o demokraciu a ľudské práva, obranu a bezpečnosť Slovenskej republiky alebo za mimoriadne významné zásluhy v oblasti politiky, riadenia a správy štátu, rozvoja národného hospodárstva, vedy a techniky, kultúry, umenia, školstva, športu a za mimoriadne významné šírenie dobrého mena Slovenskej republiky v zahraničí.
Rad Ľudovíta Štúra sa prepožičiava občanom Slovenskej republiky a výnimočne aj vojenským útvarom, ktoré majú zástavu.
Rad Ľudovíta Štúra má dva druhy – občiansky a vojenský; každý z nich má tri triedy, z ktorých najvyššia je I. trieda. Pri prepožičiavaní jednotlivých tried sa vychádza z miery zásluh toho, komu sa rad prepožičiava.
Vyznamenanie sa prepožičiava pri príležitosti výročia schválenia Ústavy Slovenskej republiky.
Rad je pomenovaný podľa slovenského národného dejateľa Ľudovíta Štúra.
Kríž Milana Rastislava Štefánika

Kríž Milana Rastislava Štefánika je slovenské vyznamenanie pomenované podľa Milana Rastislava Štefánika. Udeľuje ho prezident Slovenskej republiky na návrh vlády. Návrh prezident nemusí rešpektovať.
Kríž Milana Rastislava Štefánika sa zapožičiava občanom Slovenskej republiky, ktorí sa s nasadením vlastného života zaslúžili o obranu Slovenskej republiky, o záchranu ľudského života alebo záchranu značných materiálnych hodnôt. 
Kríž Milana Rastislava Štefánika má tri triedy, z ktorých najvyššia je I. trieda. Pri zapožičaní jednotlivých tried sa vychádza z miery zásluh toho, komu sa kríž zapožičiava. 
Vyznamenanie sa zapožičiava pri príležitosti výročia vzniku Slovenskej republiky.
Medaila Za statočnosť

Medaila Za statočnosť je slovenské vojenské vyznamenanie. Udeľuje ho prezident Slovenskej republiky ako ocenenie výkonu vojenskej služby alebo záslužného činu vojaka, obetavosti pri odstraňovaní následkov živelných pohrôm, technologických havárií, pri záchrane životov a mejetku veľkého rozsahu.
Medailu je možné udeliť aj vojakom cudzích armád.
Zriaďovanie a udeľovanie vojenských medailí rieši zákon č. 370/1997 Z.z. Zákon o vojenskej službe a jeho dve novelizácie – zákon č. 10/2000 Z.z. a zákon č. 512/2002 Z.z.
Radián

Radián (značka rad) je v sústave SI jednotka rovinného uhla. Patrí medzi doplnkové jednotky SI.
Definícia radiánu je nasledovná:
Keďže obvod kružnice je formula_1, plný uhol má veľkosť formula_2 radiánov. Keďže plný uhol má 360 °, jeden radián odpovedá formula_3, teda približne 57,3 °.
Radián je bezrozmerný, lebo 1 rad = m·m–1 = 1. Je ale užitočné rozlišovať medzi bezrozmernými hodnotami rôzneho druhu, takže sa v praxi používa symbol „rad“, kdekoľvek to je vhodné. Ak nie sú explicitne udané jednotky uhlov, vo vedeckej teórii i praxi sa predpokladá použitie oblúkovej miery, teda hodnoty uhlov sú v radiánoch. Uhly v stupňoch sa odlišujú používaním symbolu "°" (stupeň).
Príkladom odvodenej jednotky obsahujúcej radián je uhlová rýchlosť, ktorá má rozmer formula_4, resp. len formula_5. Uhlová rýchlosť udáva rýchlosť otáčania.
Slovenské štátne rady a vyznamenania

Udeľovanie vyznamenaní najmä štátnych vyznamenaní je významnou formou uznania zásluh občanov Slovenskej republiky, ale aj občanov iných štátov. Ide o morálne a spoločenské ocenenie vynikajúcich jednotlivcov, výnimočne aj vojenských útvarov a vojenských zväzkov, ktoré majú zástavu. 
Právo udeľovať štátne vyznamenania patrí k tradičným kompetenciám hláv štátov. To platí aj pre Slovenskú republiku (čl. 102 ods. 1 písm. i) Ústavy Slovenskej republiky). Podľa zákona Národnej rady Slovenskej republiky č. 37/1994 Z. z. v znení zákona č. 151/1997 Z. z. sa štátne vyznamenania zapožičiavali. Novela Ústavy Slovenskej republiky (ústavný zákon č. 90/2001 Z. z.) s účinnosťou od 1. júla 2001 zmenila kompetenciu prezidenta Slovenskej republiky zo zapožičiavania vyznamenaní na ich udeľovanie. 
Udelené vyznamenanie zostáva v dedičstve pozostalých, pri zapožičanom sa insígnie navracajú. To znamená, že vyznamenanie zapožičané In memoriam je bez insignií, len listina (ak existuje) pre pozostalých.
Štátne vyznamenania sú rady (vyššie) a kríže (nižšie). Iným vyznamenaním je vyznamenanie podľa osobitných predpisov.
Vyznamenanie je oprávnený nosiť len vyznamenaný.
Vyznamenanie udelené vojenskému útvaru nemôže nosiť fyzická osoba. 
Vyznamenania sa nosia v tomto poradí:
Pozitrón

Pozitrón alebo antielektrón (značka e+) je elementárna častica, ktorá je antičasticou elektrónu. Je to zložka antihmoty, má kladný elektrický náboj +1e, spin a rovnakú hmotnosť ako elektrón. Pri zrážke nízkoenergetického pozitrónu s nízkoenergetickým elektrónom, nastane anihilácia, čo má za následok vznik dvoch alebo viacerých fotónov gama žiarenia.
Pozitróny môžu vzniknúť pri pozitrónovej emisii (β+ rádioaktívnym rozpadom), alebo interakciou hmoty s fotónom s energiou nad 1,022 MeV. Pri tomto procese vznikne pár elektrón-pozitrón.
História.
Existenciu pozitrónu ako prvý predpovedal v roku 1928 Paul Dirac - vyšiel mu ako jedno z možných riešení Diracovej rovnice. V roku 1932 pozitrón pozoroval Carl D. Anderson, ktorý mu dal meno. Anderson tiež navrhol premenovať elektrón na negatrón, čo sa však neujalo.
V roku 1928 publikoval Paul Dirac prácu ktorá naznačovala možnosť elektrónu mať zároveň kladný náboj a negatívnu energiu. Táto práca predstavila Diracovu rovnicu, zjednotenie kvantovej mechaniky, špeciálnu teóriu relativity, a (vtedy) nový koncept spinu elektrónu vysvetľujúca Zeemanov efekt.
Anamnéza (medicína)

Anamnéza (gr. "anamnesis" - „spomenúť si“) je rozhovor lekára s pacientom, pri ktorom pacient opisuje vlastnými slovami svoje zdravotné ťažkosti. Lekár chorého počúva a kladie mu cielené otázky. Kompletná anamnéza obsahuje všetky údaje o zdravotnom stave chorého od jeho narodenia až do času rozhovoru, zdravotné údaje o jeho pokrvných príbuzných a v neposlednom rade aj jeho sociálne a pracovné pomery.
Význam anamnézy.
Anamnéza má v procese určovania správnej diagnózy mimoriadny a prakticky nenahraditeľný význam. Vedie v mnohých prípadoch priamo k diagnóze (až v 50 %), alebo veľmi výrazne zúži rozsah možných ochorení, či usmerní ďalšie pátranie. Pre niektoré medicínske odbory je jedinou cestou k určeniu ochorenia - typickým prípadom je psychiatria.
Zásady správneho odberu anamnézy.
Dokonale odobratá anamnéza je vo svojej podstate umením. Lekár v nej musí využiť nielen svoje vedomosti, ale aj logické a kombinačné myslenie. Musí byť schopný nadviazať s pacientom kontakt založený na vzájomnej dôvere a pochopení. Vzťah, ktorý pri tomto kontakte vznikne, je často rozhodujúci aj pre úspech samotnej liečby. Dobrý lekár sa učí odoberať anamnézu celý život.
Choroba vyvoláva u pacienta strach, úzkosť, často i správanie, ktoré nie je preňho typické - podriadenosť, agresivitu, egoizmus a podobne. V takomto stave je človek veľmi zraniteľný a nevhodný komentár alebo nedostatočná pozornosť lekára môže napáchať vo vzájomnom vzťahu nenapraviteľné škody. Každý pacient vyžaduje prísne individuálny prístup.
Dôležitý je vonkajší dojem, ktorým lekár na pacienta pôsobí: oblečenie, vystupovanie, spôsob reči. Rozhodujúce sú však tri faktory:
Otázky pacientovi sa formulujú jasne a zrozumiteľne, s ohľadom na jeho vzdelanie a inteligenciu. Majú byť neutrálne a nesmú naznačovať očakávanú odpoveď. Rozprávať by mal predovšetkým on, niekedy je ho však nutné primerane usmerniť k údajom, dôležitým pre diagnózu (o ktorých si on sám môže myslieť, že sú bezvýznamné). Cenné sú aj záporné odpovede - teda chýbanie nejakého príznaku.
Jednotlivé zložky kompletnej anamnézy.
Anamnézu rozdeľujeme podľa toho, od koho ju odoberáme na:
Samotná anamnéza má nasledovné časti:
Vyššie uvedené poradie nemusí byť vždy zachované, závisí to od zvyklostí a skúseností lekára a od závažnosti zdravotného stavu pacienta.
Carrefour

Carrefour [vyslov: karfúr] (z francúzskeho výrazu pre „križovatku“) je francúzsky reťazec obchodných domov a hypermarketov. Carrefour má svoje predajne v Európe, Ázii a Južnej Amerike. Čo do výšky výnosov, je druhým najväčším reťazcom na svete, hneď po americkej spoločnosti Wal-Mart.
História.
Prvú pobočku Carrefour otvorili 3. júna 1957 na predmestí Annecy neďaleko križovatky (po francúzsky „carrefour“). Táto pobočka dodnes funguje a je vôbec najmenším predajným miestom Carrefouru na svete. 
Spoločnosť založili Marcel Fournier a bratia Denis a Jacques Defforeyovci. Táto spoločnosť sa postupne rozrastala. V roku 1999 sa spojila so spoločnosťou Promodès, jej najväčším konkurentom na francúzskom trhu. Carrefour vytvoril koncept hypermarketu – veľkého supermarketu a obchodného domu pod jednou strechou. Ich prvý hypermarket otvorili v roku 1963 v Sainte-Geneviève-des-Bois, neďaleko Paríža. 
Carrefour na Slovensku.
Prvý Carrefour na Slovensku bol otvorený v roku 2000 v obchodnom centre Danubia v Bratislave-Petržalke. Ďalšie prevádzky boli otvorené v obchodnom centre Polus City Center v Bratislave, v obchodnom centre Dubeň v Žiline, obchodnom centre Cassovia v Košiciach a posledná bola otvorená prevádzka v Trnave. V roku 2006 mala sieť hypermarketov na Slovensku odkúpiť konkurenčná britská sieť Tesco (v Česku sa tak už stalo). Protimonopolný úrad však túto žiadosť zamietol.
19. januára 2018 bola zatvorená posledná fungujúca prevádzka v obchodnom centre Danubia v Bratislave-Petržalke.
PET

PET môže byť skratka pre:
Bratislavský chlapčenský zbor

Bratislavský chlapčenský zbor (BChZ) je spevácky zbor, ktorý vedú jeho zakladateľka Mgr. art. "Magdaléna Rovňáková", ArtD. a jej syn, MgA.Gabriel Rovňák ml., PhD. Kvalitu vokálneho prejavu spevákov pozitívne ovplyvňujú hlasové pedagogičky Mgr.art.Miriam Garajová (hosťujúca sólistka opery SND) a Monika Maglayová (členka Slovenského filharmonického zboru. So zborom spolupracuje klaviristika Mgr. art. "Dana Hajóssy."
Teleso vzniklo v roku 1982 na pôde Slovenskej filharmónie. V súčasnosti je súčasťou Súkromnej umeleckej školy. Navštevuje ho ca 80 chlapcov od 7 do 26 rokov. Koncertná časť má približne 50 členov. Zbor účinkoval s mnohými sólistami ako napr. Peter a Miroslav Dvorský, Jozef Kundlák, Peter Mikuláš, či popoví speváci Vašo Patejdl, Peter Nagy, Jožo Ráž, Helena Vondráčková, Lucie Bílá, a skupiny ako Hex, No Name a Margot. Zbor spieva v rôznych jazykoch, popri slovenčine je to napríklad latinčina, taliančina, francúzština, nemčina, angličtina, japončina, pod vedením rôznych svetoznámych dirigentov (Lenárd, Slovák, Dohnányi, Pešek, Rahbari, Parrot, Hopkins, Muti, Tate a mnohí iní).
Bratislavský chlapčenský zbor sa zúčastnil desiatok koncertných ciest a festivalov vo všetkých častiach sveta, vyhral veľké zborové súťaže (v USA v roku 1995, v Rusku v 2009, Taliansku 2014). Doma spolupracuje s operou, baletom aj činohrou SND, Slovenskou filharmóniou, Musicou Aeternou, Solamente naturali ... Precestoval už väčšinu sveta (USA, Kanada, Japonsko, Izrael, Fínsko, Švédsko, Nemecko, Holandsko, Belgicko, Anglicko, Francúzsko, Španielsko, Taiwan a iné.) 9 rokov hosťoval vo Viedenskej štátnej opere.
BChZ sa môže popýšiť viacerými nahrávkami na rôznych nosičoch - Mg, LP, siedmimi CD-čkami a DVD s vianočným programom.
Taktiež každoročne usporadúva konkurz pre nových nádejných speváčikov.
Confessions on a Dance Floor

Confessions on a Dance Floor je desiaty štúdiový (celkovo šestnásty) album speváčky Maddony. Vyšiel v roku 2005 a stal sa jedným z jej najúspešnejších. Vyhral Cenu Grammy a sú na ňom medzinárodne hrané hity, ako sú „Hung Up“ a „Sorry“. Hneď prvý týždeň od jeho vydania boli v Európe predané 2 milióny nosičov. 
Album "Confessions on a Dance Floor" je zároveň považovaný za Madonin „comeback“ aj vzhľadom na jej predošlý projekt "American Life" (2003), ktorý v Madoninej diskografii získal "prvenstvo" za najnižšiu predajnosť v jej kariére.
Do apríla 2007 sa podľa vyjadrenia vydavateľstva Warner Bros. na celom svete predalo viac ako 9 miliónov kusov "Confessions on a Dance Floor". Album dosiahol prvú priečku v štyridsiatich krajinách v rebríčkoch nahrávok sólových interpretov a získal Cenu Grammy za "najlepší album elektronickej tanečnej hudby".
Výroba.
Na jeho tvorbe sa výrazne podieľal producent Stuart Price, známy aj ako "Jacques Lu Cont", "Thin White Duke", "Man With Guitar" alebo člen formácie "Les Rhytmes Digitales". Bol hudobným dramaturgom turné "Drowned World Tour" (2001) a "Re-Invention Tour" (2004). 
Ďalšími producentami albumu sú Mirwais Ahmadzai (spolupracoval s Madonnou na albumoch "Music" a "American Life"), duo Bloodshy &amp; Avant, Bagge &amp; Peer a Joe Henry (produkoval "Don't Tell Me"). 
Prídavné vokály do piesne "Isaac" poskytol Yitzak Sinwani. Na tomto albume perfektne renovuje tanečnú hudbu pre našu dobu. Je jednou nohou v retro štýle, s druhou vo zvuku "future disco". Táto energická a inovatívna nahrávka znovu zaisťuje Madonne miesto na vrchole populárnej hudby a klubovej scény. 
Kým Madonnina tvorba posledných rokov bol viac zameraná na jej myšlienky a pocity od spirituality po politiku, "Spovede na tanečnom parkete" sú, podľa jej vlastných slov skôr „"...o skvelom pocite priamo tu a nonstop. Nemám náladu na balady. Chcem sa baviť. Chcem, aby ľudia vyskakovali zo stoličiek."“ Nasvedčuje tomu aj forma CD, na ktorom sú piesne pomiešané do non-stop hudobného zážitku.
V piesni „Hung Up“, ktorá sa stala obrovským komerčným hitom, Madonna použila sampel z piesne „Gimme, Gimme, Gimme (A Man After Midnight)“ od švédskej skupiny ABBA. 
Meno piesne „Isaac“ vzniklo prekladom mena Yitzak a rieši strach, vzťahy a vstup do neznáma (v hebrejčine).
Album "Confessions on a Dance Floor" sa stal číslom 1 rebríčkov v 43 krajinách sveta a na celom svete z neho doteraz predalo vyše 8 miliónov kópií. Vydavateľskou spoločnosťou je Warner Bros.
Charlie Parker

Charlie Parker (* 29. august 1920, Kansas City, Kansas, USA – † 12. máj 1955, New York, USA), známy aj ako „Bird“ či „Yardbird“, bol americký altsaxofonista, ktorý stál pri zrode bebopu.
Životopis.
Narodil 29. augusta 1920 v Kansas City. Bol ovplyvnený mnohými jazzovými hudobníkmi, ktorí tam pôsobili. Ako jedenásťročný začal hrať na saxofón. Stále cvičil a zdokonaľoval sa. V sedemnástich rokoch začal hrať s Kansas City Band of Buster Smith. Dva roky strávil v New Yorku, kde mohol pozorovať pokročilejších muzikantov. Síce sa v roku 1940 vrátil späť do Kansas City, kde dva roky spolupracoval s Jay McSann's Big Band, ale New York ho príliš lákal.
Roku 1943 sa pripojil k Earl Hines' Band a potom k skupine Billy Eckstina, ktorý sa odpojil od Hinesa. Obe tieto skupiny stáli na vrchole novej jazzovej vlny. V tom čase Charlie navštevoval aj Harlem a jeho jam session s Thelonious Monkom a Kenny Clarkom.
Významný zlom prišiel o dva roky neskôr, kedy Charlie nahral sériu nahrávok, ktoré definovali nový druh muziky. Parker sa na konci roku 1945 vydal spoločne s trumpetistom Gillespiem do Kalifornie. Ich tamojší pobyt skončil katastrofálne. Západné publikum nenašlo zaľúbenie v bebope, Parker s Gillespiem sa neustále hádali a Parker nakoniec spadol do drogových problémov. V júli 1946 utrpel duševný kolaps a museli ho hospitalizovať na sedem mesiacov v Camarillo State Hospital (Kalifornia).
Po prepustení však znova dosiahol svoju vrcholnú formu. Vrátil sa do New Yorku, kde spoločne s bubeníkom Maxom Roachom a trumpetistom Milesom Davisom založil skupinu. V tom čase bol Parker najvplyvnejším a najslávnejším jazzovým muzikantom. Jeho jazzový vzostup kontrastoval s jeho osobným úpadkom. Heroínová a alkoholová závislosť ho ničila. V roku 1949 však podnikol svoje najslávnejšie turné po Európe.
Počas 50. rokov pokračoval s úžasnou hudbou, opätovne sa stretol s Gillespiem. Jeho správanie však bolo stále nevyspytateľnejšie. Potom, ako mu zomrela dcéra Pree, si siahol na svoje dno. V depresii a s narušeným zdravím našiel útočisko v newyorskom byte jazzovej patrónky, barónky Nica de Konigswater, kde 12. mája 1955 zomrel na krvácanie spôsobené zápalom pľúc.
Martin Havlát

Martin Havlát (* 19. apríl 1981, Mladá Boleslav) je bývalý český reprezentant v ľadovom hokeji, ktorý odohral 14 sezón v NHL.
Klubový hokej.
V roku 1999 bol draftovaný klubom Ottawa Senators v prvom kole ako 26. v celkovom poradí. V sezónach 2003–2005 hral za pražskú Spartu, Znojmo a Dinamo Moskva. Potom sa vrátil do klubu Ottawa Senators. V roku 2006 bol súčasťou výmeny v rámci ktorej putoval do klubu Chicago Blackhawks a pred sezónou 2009/10 ako voľný hráč podpísal zmluvu s Minnesotou Wild. Pred sezónou 2011/12 bol vymenený do klubu San José Sharks za Danyho Heatleyho. Nosil dres s číslom 24.
V roku 2017 oznámil ukončenie svoje hráčskej kariéry.
Reprezentácia.
Havlát reprezentoval mládežnický výber českej reprezentácie na majstrovstvách sveta hráčov do 18 rokov 1999 a na majstrovstvách sveta hráčov do 20 rokov 2000 vo Švédsku, kde získal zlatú medailu.
V roku 2000 sa stal majstrom sveta, keď za získal zlatú medailu na MS konaných v Rusku.
Ivan Hlinka

Ivan Hlinka (* 26. január 1950, Most – † 16. august 2004, Karlove Vary) prezývaný aj "Šéf" bol český hokejista (stredný útočník), klubový a reprezentačný tréner. V roku 2004 tragicky zomrel na následky autonehody.
Anamnéza

Anamnéza môže byť:
Anamnéza (filozofia)

Anamnéza (z gréc.: rozpomínanie) je vo filozofii rozpamätávanie sa, rozpomínanie sa.
Anamnéza u Platóna.
U Platóna sa slovom „anamnéza“ alebo "rozpamätávanie sa" označuje rozpomínanie duše na idey, ktoré nazerala pred svojím uväznením v tele (počas predexistencie). Skúsenosti, ktoré duša nadobudla pred narodením, sú predpokladom ľudského poznania.
Duša je podľa Platona spriaznená s ideami a podobá sa im. Pre vstupom do pominuteľného tela nazerala idey. Duchovne nazreté sa však pri vstupe do tela zasunulo zmyslovosťou. Očistením (KATHARSIS) od pohrúženosti do zmyslov (vystúpením z jaskyne zdania) si možno znovu spomenúť (ANAMNESIS) na pôvodne dušou nazerané idey. Pravé poznanie sa uskutočňuje týmto rozpamätávaním sa (anamnézou), pričom zmyslové vnímanie je iba jeho vonkajším podnetom.
Michal Pivoňka

Michal Pivoňka (* 28. január 1966, Kladno) je bývalý český hokejista, majster sveta z roku 1985 a dlhoročný hráč NHL.
Prvýkrát reprezentoval Česko-Slovensko 17. februára 1985, naposledy 9. septembra 1991. V rokoch 1986–1999 hral v NHL s malými prestávkami za tím Washington Capitals, sezónu 1988/89 strávil v Baltimore Skipjacks hrajúcom v AHL, sezónu 1995/96 odohral za Detroit Vipers v IHL a svoju športovú kariéru ukončil v Kansas City Blades v IHL. Počas svojej kariéry v NHL odohral 825 zápasov, strelil 181 gólov a pri 417 góloch asistoval.
Mol

Mol môže byť:
.mol je chemický súborový formát MDL Molfile
MOL môže byť:
Josef Trousílek

Josef Trousílek (* 16. marec 1918, Praha – † 5. október 1990, tamtiež) bol reprezentant Česko-Slovenska v ľadovom hokeji. Získal dva tituly na majstrovstvách sveta, striebornú olympijskú medailu a tri tituly majstra Európy.
Pragmatická sankcia (1713)

Pragmatická sankcia (, ) je nariadenie cisára Karola VI. z 19. apríla 1713 o nástupníctve v habsburských krajinách, ktoré sa stalo základným zákonom habsburského a neskôr rakúsko-uhorského štátu až do roku 1918. Ustanovila nedeliteľnosť monarchie a nové pravidlá nástupníctva, ktoré zaisťovali nástupníctvo i po ženskej línii. Vlastne je to zákon umožňujúci ženám nastúpiť na trón. Najprv ju nechcela uznať šľachta a panovníci vôbec, ale potom na to postupne pristúpili (1723). Hoci ju časom uznala väčšina európskych panovníkov, nezabránila vojne o habsburské dedičstvo, ktorá vypukla krátko po Karolovej smrti.
Častica J/psí

Častica J/psí alebo častica J/ψ alebo častica psí alebo častica J je druh mezónu (mezónu s neutrálnou vôňou). Pozostáva z pôvabného kvarku a pôvabného antikvarku.
Časticu J objavila skupina vedená Tingom na prótonovom urýchľovači v Brookhavene pri experimentoch s fixovaným terčom a rovnakú časticu pod názvom ψ objavila skupina vedená Richterom na kolidéri SPEAR v Stanforde (objav vošiel do dejín ako novembrová J/ψ revolúcia).
Ochotnícky divadelný súbor Poľana

Ochotnícky divadelný súbor Poľana v obci Sedlice (okres Prešov) je slovenský amatérsky divadelný súbor, ktorého začiatky siahajú až do roku 1918 kedy vznikla 1. Československá republika. Za pomoci vtedajších učiteľov bol pri Osvetovej besede založený prvý divadelný ochotnícky krúžok. 
Činnosť.
V tom čase bolo v Sedliciach zvykom, nacvičovať divadelné predstavenie k Vianociam, Veľkej noci a na Rusadle. Sedličania svoje prvé predstavenia hrávali v priestoroch vtedajšej národnej školy. Prvé stále javisko bolo postavené v budove novostavby kultúrneho domu, ešte počas Slovenského štátu okolo roku 1940. Prvú scénu v tejto budove a prvé kulisy urobil maliar Michal Kimak, ktorý v tom čase pôsobil v Štátnom divadle v Košiciach, ale rodákom bol zo Suchej Doliny. Prvá hra, ktorá sa hrala v prvom kultúrnom dome na novom javisku v Sedliciach, bola operetka "Jozefka z malej krčmičky". Po druhej svetovej vojne sa súbor nazýval Divadelný krúžok Poľana Sedlice. 
Repertoár.
Nacvičovali sa najmä hry Ferka Urbánka a vtedajšia slovenská klasika.
Sedličan (súbor dospelých)

Sedličan je folklórny súbor dospelých so sídlom v Sedliciach. 
Bol založený 12. júna 1983 kvôli zachovaniu krajových ľudových piesní, tancov a tradicíí. Svoju prvú premiéru mal 26. decembra 1983. Národné kroje, v ktorých členovia súboru vystupovali, dalo vyrobiť vtedajšie jednotné roľnícke družstvo. Súboru sa podarilo oživiť ľudové piesne dolného Šariša, ako aj zvyky a tance svojich predkov. V roku 2003 vznikol na základe piesní a scénok starého súboru nový v ktorom však sú aj členovia bývalého súboru.
Medzi svoje veľké úspechy súbor zaradzuje vystúpenie na STV v relácii Kapura kde sa 15. novembra 2008 umiestnil na prvom mieste s piesňou „V nedzeľu na valaľe“. V rádiu Janko Hraško bol 8. januára 2009 vysielaný záznam z vystúpenia Folklórneho súboru Sedličan s pásmom „Fašiangy a zmes tancov“. 
V súčasnosti súbor vydal CD "V tich Śedľicoch dobre".
Príboj (Rimavské Zalužany)

Príboj je miestna časť obce Rimavské Zalužany, 1 km východne od nej, v okrese Rimavská Sobota. 
Leží vo výbežku Rimavskej kotliny, na úpätí Revúckej vrchoviny. Príboj oddeľuje od susedných Rimavských Zalužian rieka Rimava a železničná trať Jesenské - Brezno.
Sobôtka

Sobôtka je mestská časť mesta Rimavská Sobota, 2 km severozápadne od jeho centra. 
Leží v Rimavskej kotline, na pravom brehu Rimavy. Nachádza sa na križovatke ciest I. triedy č. 16 a II. triedy č. 531. Na hlavnej ceste zastavujú autobusy linky č. 3 MHD Rimavská Sobota. 
Za Sobôtkou sa nachádza hrad, lepšie povedané jeho zvyšky. Ide o najsevernejšie položenú tureckú pevnosť z čias Osmanskej ríše. 
Občianske združenie Fundament dokončilo práce na časti tureckého hradu Sobôtka, kde realizuje svoj zámer na obnovu a využitie tejto zaujímavej lokality. V okolí najviditeľnejšieho objektu, pravdepodobne časti veže sa odstránil porast a krovie, vyzbierali smeti, odviezol odpad a upravil terén. Torzo časti opevnenia sa očistilo a zakonzervuje sa, aby sa ochránilo do začatia prác.
Tomášová

Tomášová je mestská časť mesta Rimavská Sobota, leží 1 km juhozápadne od centra mesta na pravom brehu Rimavy v Rimavskej kotline. Do roku 1948 bola samostatnou obcou, keď bola pripojená k mestu Rimavská Sobota. 
Občianska vybavenosť.
Sídli tu okresná hvezdáreň, veterinárna správa, tlačiareň, Ústredný kontrolný a skúšobný ústav poľnohospodársky a ďalšie organizácie. V katastrálnom území Tomášovej bolo postavené sídlisko Západ. Premávajú sem viaceré linky miestnej MHD (č.1, 2, 4).
Sabová (Rimavská Sobota)

Sabová je mestská časť mesta Rimavská Sobota. 
Nachádza sa v Rimavskej kotline, na ľavom brehu Rimavy, 2,5 km juhovýchodne od centra mesta. Leží pri ceste II. triedy č. 531 z Rimavskej Soboty do Rimavských Janoviec a pri železničnej trati Jesenské - Brezno. Premávajú sem linky č. 2 a 4 miestnej MHD.
Sedličan

Sedličan môže byť:
Višňové (Orávka)

Višňové (Orávka) je osada v Rimavskej kotline, na pravom brehu Rimavy, v okrese Rimavská Sobota. Je súčasťou obce Orávka, ktorá leží 1,5 km severne od nej a leží pri ceste do obce Chrámec.
Peca (vrch)

Peca (po slovinsky) alebo je vysoký vrch v pohorí Karavanky na hraniciach Rakúska a Slovinska.
Príboj (Senné)

Príboj je bývalá samostatná obec v okrese Veľký Krtíš. 
Leží na rozhraní Krupinskej planiny a Ostrôžkov, v doline rieky Tisovník, na jej ľavom brehu, v nadmorskej výške Nachádza sa pri ceste II/591, na polceste medzi obcami Šuľa (2,5 km severne) a Senné (2,5 km južne). Z obce vedie cesta do osady Imrov Kopec. Dnes je Príboj súčasťou susednej obce Senné.
Imrov Kopec

Imrov Kopec je osada v pohorí Ostrôžky, v nadmorskej výške Je súčasťou obce Pravica, v okrese Veľký Krtíš.
Leží na nespevnenej ceste z Príboja do Pravice. Osadou prechádza červeno značkovaný turistický chodník na Lysec (, 1 hod. 30 min.).
Príboj

Príboj môže byť:
Šášovské Podhradie

Šášovské Podhradie je mestská časť mesta Žiar nad Hronom, 5 km juhovýchodne od jeho centra. 
Poloha.
Leží na severnom okraji Štiavnických vrchov, na ľavom brehu Hrona, pri jeho sútoku s Istebným potokom, v nadmorskej výške Do katastrálneho územia bývalej samostatnej obce patria aj osady Bukovinka a Srnosiete.
Dejiny.
Obec sa spomína v roku 1363, v minulosti sa tu spracúvala dubová kôra pre garbiarov z Liptova. Nad obcou sa vypína Šášovský hrad. Spomína sa v roku 1253, od roku 1330 kráľovský hrad, ktorý slúžil ako ochranné stanovisko na križovatke obchodných ciest. V roku 1667 bol spustošený vojskami a od 18. storočia chátra. Šášovské Podhradie je od roku 1971 súčasťou mesta Žiar nad Hronom. Kataster obce je 9,07 km2. Premáva sem linka č. 4 miestnej MHD.
Prístup.
Obec je ľahko dostupná od cesty I/65. Je križovatkou turistických chodníkov do Podhoria, Ladomerskej Viesky a do Hronskej Breznice.
Zoznam bitiek

História -- Vojenská história -- Zoznam bitiek
Tento článok obsahuje zoznam konkrétnych vojenských bitiek.
Iné projekty.
 (Great Battles of Bulgaria)
Srbská republika

Srbská republika môže byť:
Johann Gottfried Galle

Johann Gottfried Galle (* 9. jún 1812, Radis (Sasko-Anhaltsko) – † 10. júl 1910, Postupim (Brandenbursko)) bol nemecký astronóm. Na observatóriu v Berlíne s pomocou študenta Heinrich Louis d’Arresta ako prvý človek vedome pozoroval planétu Neptún v noci z 23. na 24. septembra 1846. Pozíciu planéty získal z výpočtov Francúza Urbana Le Verriera. Po dokončení observatória v Berlíne v roku 1835 pracoval ako pomocník Johanna Franza Enckeho. Od roku 1851 pôsobil vo Vroclave, kde sa stal profesorom astronómie a riaditeľom miestnej pozorovateľne. 
Počas svojej astronomickej kariéry študoval kométy a s pomocou svojho syna Andreasa Galleho publikoval v roku 1894 zoznam 414 komét. Sám objavil medzi 2. decembrom 1839 a 6. marcom 1840 3 kométy. Meno Galle nesie kráter na Mesiaci a jeden z prstencov Neptúna.
Objav Neptúna.
V roku 1845 dokončil Galle dizertačnú prácu, v ktorej sa zaoberal rozborom Rømerovej práce o prechodoch hviezd meridiánom v období od 20. októbra do 23. októbra 1706. Prácu s venovaním ešte v tom roku poslal Le Verrierovi, ktorý mu o rok neskôr poslal odpoveď s poďakovaním a s nedávno vypočítanými elementami dráhy novej planéty. Galle ju dostal 23. septembra 1846 a ešte v ten večer sa pokúsil vyhľadať teleso, ktoré rušilo Urán pri svojom obehu okolo Slnka. Pri orientácii na oblohe používal čerstvo vytlačenú Besselovu mapu. Po chvíli zbadal hviezdu, ktorú Bessel na mape nemal zaznačenú. Pozorovanie nasledujúcu noc potvrdilo, že ide o planétu – hviezda zmenila svoju polohu medzi inými hviezdami. Objavilo sa viac návrhov ako planétu pomenovať, nakoniec však zvíťazil Le Verrierov návrh pomenovať planétu Neptún.
Pragmatická sankcia

Pragmatická sankcia je pôvodne podľa rímsko-byzantského štátneho práva akékoľvek nariadenie kráľa či cisára, ktoré sa ukutočňuje mimoriadne slávnostne, lebo sa týka základných otázok štátu, najmä nástupníctva. V tomto zmysle napríklad aj vestfálsky mier sám seba v texte označoval ako „pragmatická sankcia“. Dnes sa označenie pragmatická sankcia používa už len pre niekoľko z týchto aktov, najmä ten z roku 1713.
Najznámejšie pragmatické sankcie:
Bodice

Bodice () sú mestskou časťou mesta Liptovský Mikuláš, 4 km juhozápadne od centra mesta.
Polohopis.
Obec leží v Liptovskej kotline, na ľavom brehu riečky Demänovky, v nadmorskej výške 640 m n. m. Nachádza sa západne od mestskej časti Demänová, s ktorou je stavebne takmer spojená, leží cca 1 km od cesty II. triedy č. 584 z Liptovského Mikuláša do Jasnej.
Dejiny.
V roku 1283 kráľ Ladislav IV., dal zemanovi Bodovi Ladislavovmu synovi, územný majetok z polí a lesa ktorý dovtedy patril k majetkom Palúdzky. Boda sa stal trvalým majiteľom tohto majetku, ktorý sa uvádza v listine z roku 1299 v súvislosti s vymedzením chotára Palúdzky. Po prvom vlastníkovi Bodovi nesú Bodice svoj názov. Bodice teda vznikli krátko po roku 1283 z iniciatívy zemana Bodu, ktorý osídlil svojich poddaných. Postupne sa tu usadili aj zemania. V polovici 14. storočia Bodice boli trvalo osídlené so stálym názvom. V písomnostiach 14. a 15. storočia sa Bodice uvádzajú v maďarčine pod názvom "Bodafalu" alebo "Boda". Poddanské obyvateľstvo používalo názov Bodice. Tradičné zamestnanie obyvateľov bolo roľníctvo, pastierstvo, pletenie košíkov z prútia a tkanie kobercov.
Názov.
Vývin názvu obce
Kultúra a zaujímavosti.
Prírodné zaujímavosti.
V chotári obce sú dve chránené územia: CHA Bodický rybník (ochrana brehových a lúčnych porastov) a PR Jelšie (ochrana najväčšieho areálu jelše lepkavej na Liptove).
Občianska vybavenosť.
Obyvateľom Bodíc slúži obchod a kultúrny dom. Ubytovanie poskytuje niekoľko privátov a penziónov. Premáva sem linka č. 5 MAD Liptovský Mikuláš s dvoma zastávkami (kostol, Jednota).
Železnô

Železnô je malá osada v Nízkych Tatrách, súčasť obce Partizánska Ľupča, v okrese Liptovský Mikuláš.
Nachádza sa v hornej časti dlhej Ľupčianskej doliny, v nadmorskej výške , pri ceste z Partizánskej Ľupče (16 km) do Liptovskej Lúžnej (5 km).
V osade vyviera minerálny prameň a je tu detská ozdravovňa (už nefunguje)
Turizmus.
V okolí sú pestré možnosti pešej i cyklo-turistiky a z osady vedie:
Baškirsko

Baškirsko (staršie aj: "Baškírsko"), dlhý tvar Baškirská republika, je republika Ruska. 
Je súčasťou Povolžského federálneho okruhu. Hraničí s Permským krajom, Sverdlovskou a Orenburskou oblasťou, ako aj s republikami Tatársko a Udmurtsko. Republika leží na úpätí Južného Uralu a v Preduralí.
Baškirská republika bola založená 15. novembra v roku 1917 ako národný, územné autonómie Bashkurdistan, 20. marca 1919, v dôsledku podpísania ústrednej sovietskej vlády s Baškírskou vládou o Baškirskej sovietskej autonómii, nazvanou Baškírska ASSR, a je prvá národná autonómia na území Ruska. Obyvateľstvo: 4,071,987 ľudí. (2015) - prvé miesto v Rusku medzi republikami. Od 31. marca 1992 je súčasťou Ruskej federácie.
Stanáková

Stanáková je jedna z mnohých osád obce Valaská Belá, v okrese Prievidza.
Leží v údolí Nitrice v Strážovských vrchoch. Okolie osady je krasovou oblasťou s viacerými skalnými útvarmi a jaskyňami. Cesta do Valaskej Belej prechádza úzkym kaňonom, ktorý vytvorila Nitrica. Kaňon je chráneným územím (PP Prielom Nitrice).
Osada sa rozkladá popri ceste II/574, 3 km severozápadne od stredu obce.
Včelinec

Včelinec je mestská časť mesta Rimavská Sobota, 1 km južne od centra mesta, v Rimavskej kotline. 
Leží na Dúžavskej ceste, pri križovatke miestnych ciest do Rimavskej Soboty, Dolných Zahorian, Kurinca a Tomášovej. Na križovatke je autobusová zastávka linky č. 1 miestnej MHD.
Antičastica

Antičastica je elementárna, subatomárna alebo fundamentálna častica, ktorá má rovnakú hmotnosť a spin, ale opačný náboj elektromagnetickej, slabej a silnej interakcie ako ekvivalentná „normálna“ častica. Spin a magnetický moment antičastíc majú rovnakú veľkosť ako pri časticiach, ale navzájom opačnú orientáciu.
Niektoré častice, napríklad fotóny a neutrálne mezóny, sú zhodné so svojimi antičasticami, tieto sa nazývajú skutočne neutrálne častice, na rozdiel od častíc ako elektrón, protón alebo neutrón, ktoré nie sú identické so svojimi antičasticami.
Pri stretnutí antičastice s jej časticou nastáva anihilácia obidvoch častíc a ich premena na iné elementárne častice. Anihiláciou pozitrónu a elektrónu vznikajú napr. dva fotóny. Otázku výskytu antihmoty vo vesmíre (t. j. látky pozostávajúcej z antičastíc) nemôže súčasná veda vyriešiť, problém komplikuje skutočnosť, že sa nedá odlíšiť elektromagnetické žiarenie častice a antičastice.
Magh Ithe

Magh Ithe je miesto prvého zaznamenaného vojenského konfliktu v Írsku, ktorý sa odohral v roku 2071 pred Kr. podľa datovania Seathrúna Céitinna; alebo v roku 2670 pred Kr. podľa diela Kronika Írskeho kráľovstva od štyroch majstrov. Príslušný úryvok z tohto diela hovorí:
Traduje sa, že Magh Ithe, „Planina Ithu“, bola pomenovaná po Ithovi, strýkovi Míla Espáinea, ktorý bol zavraždený ľudom Tuatha Dé Danann. Nachádzala sa medzi Lough Foyle, Lough Swilly a riekou Finn v grófstvach Donegal a Londonderry.
Slabá interakcia

Slabá interakcia môže byť:
Carcharhinidae

Carcharhinidae je čeľaď radu Carcharhiniformes. 
Niekedy sa do tejto čeľade (do podčeľade Scoliodontinae) zaraďuje aj čeľaď Sphyrnidae.
Charakteristika.
Žijú v mori, príležitostne (7 druhov) v sladkej vode, v tropickom až teplom miernom pásme, najmä v Atlantiku, Indickom oceáne aj Tichom oceáne.
Maximálna dĺžka je 7,4 m. Nemajú špirálovitú riasu ani obyčajne žiabrové štrbiny. Žmurkacie viečka sú vnútorné, okraj chrbtobej plutvy je zvlnený.
Seathrún Céitinn

Seathrún Céitinn, známy ako "Geoffrey Keating" (* 1569 – † 1644) bol írsky duchovný, básnik a historik. Narodil sa v Burgess, tesne vedľa mesta Cahir v grófstve Tipperary. Je pochovaný na Tubridskom cintoríne, patriacom do farnosti Ballylooby-Duhill.
Jeho hlavné dielo, "Foras Feasa ar Éirinn" (doslovne „Základné informácie o Írsku“, častejšie prekladané ako „Dejiny Írska“) bolo napísané po írsky približne v roku 1634, počas vlády Karola I.
Kanaán (biblické územie)

Kanaán (iné názvy pozri nižšie) je historický názov oblasti, ktorá zhruba zodpovedá územiu dnešného Izraela a Palestíny, vrátane západného brehu Jordánu južnej a pobrežnej Sýrie a Libanonu, siahajúcemu až k hraniciam Turecka. Zaberalo plochu asi 480 kilometrov dlhú a 80 kilometrov širokú.
Charakteristika.
Obyvatelia tohto územia boli všeobecne známi ako Kanaánci, ale ich krajina pozostávala z celej série mestských štátov. Tie svojou organizáciou trochu pripomínali neskoršie grécke mestské štáty, ktorých obyvatelia sa pokladali za Aténčanov, Trójanov, Sparťanov a Korinťanov. Obyvateľov lepšie prosperujúcich kanaánskych námorných mestských štátov v severnejších častiach stredomorského pobrežia vonkajší svet poznal ako Feničanov. Toto slovo má grécky pôvod a robí narážky na tyrské purpurové farbivo, ktoré títo východní Kanaánci extrahovali z mäkkýšov a využívali ho pri ručnej výrobe kráľovských rób. Feničania, v doslovnom význame „ purpuroví ľudia“, sa začali dívať sami na seba ako na odlišných a nadradených nad ostatnými Kanaáncami. Podliehali však tým istým raným vplyvom a zhruba dodržiavali podobné náboženské tradície ako obyvatelia vnútrozemských štátov, ako boli Jebuzejci (pôvodní obyvatelia Jeruzalema). Všetci obyvatelia Kanaánu teda patria ku Kanaáncom, pričom ďalšie termíny ako Jebuzejci alebo Feničania iba podrobnejšie opisujú, z ktorej časti Kanaánu pochádzajú.
Viaceré kanaánske mestá boli archeologicky preskúmané, najmä Ugarit, ktorý bol znovuobjavený v roku 1928. Väčšina súčasných vedomostí o Kanaáncoch pochádza práve z vykopávok v tejto oblasti.
Aristokracia a stredná trieda pobrežného Kanaánu ovládali výhodný medzinárodný obchod. Tieto blahobytné pobrežné mestá nepotrebovali veľa pracovných síl; peniaze zarábali v zahraničí a všetok potrebný tovar dovážali. Stratili kontakt s roľníckou vrstvou, ktorú v podstate nepotrebovali. Vznikli tak dve odlišné vrstvy kanaánskej spoločnosti: obyvatelia miest, ako bol Byblos a Tyros, a vidiecka spodina. Obyvatelia miest sa lepšie vyznali vo vede, filozofii a teológii. Tešili sa svojej kultúre a tradíciám, kým ostatní sa mohli pýšiť iba spleťou svojich starých mýtov. Zreorganizovali však svoje mýty do podoby náboženského dedičstva monoteizmu. Obyvatelia kanaánskych miest na čele s Melchisedekom v Jeruzaleme a Chíramom v Tyre uctievali Slnko a Venušu, rozumeli astronómii a praktizovali tajné korunovačné rituály, kým vidiecka spodina vyznávala menej zložité roľnícke náboženstvo, kde boh a jeho syn zomieral na konci každej sezóny, aby sa na jar opäť narodil.
Silná interakcia

Silná interakcia môže byť:
Častica

Častica môže byť:
Hesensko

Hesensko (staršie "Hessensko"; ) je nemecká spolková krajina. Hlavným mestom Hesenska je Wiesbaden s 271 995 obyvateľmi. Hospodárskym centrom Hesenska je metropolitná oblasť Frankfurtu nad Mohanom.