burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Břenčák

Břenčák je prírodná rezervácia ev. č. 1130 na k.ú. Kníničky v Brne, okres Brno-mesto. Správa AOPK Brno. Nachádza sa nad ľavým brehom brnianskej priehrady. Geomorfologicky patrí Bobravskej vrchovine.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú prírode blízke až prirodzené lesné spoločenstvá zakrpatených dúbrav s bohatým zastúpením drieňa obyčajného a teplomilných druhov rastlín.
Prírodné pomery.
Geológia.
Podložie tvoria zlepence rokytenské fácie permu (Autun) Boskovickej brázdy, droby spodného karbónu a vilémovické vápence stredného devónu. Pôdy reprezentujú rankery a kyslé kambizeme.
Flóra.
Z drevín sú zastúpené buk lesný, breza previsnutá, dub letný, dub zimný, hrab obyčajný, jaseň štíhly, javor poľný, javor horský, javor mliečny, jarabina brekyňová, brest horský alebo lipa malolistá, pozdĺž brehu priehrady vŕba biela, vŕba krehká, vŕba košikárska a vŕba trojtyčinková, medzi kríkmi bršlen bradavičnatý, bršlen európsky, drieň obyčajný, zob vtáčí, rešetliak prečisťujúci, skalník obyčajný alebo čerešňa krovitá. Rastlinstvo zastupuje zanoväť regensburská, čermeľ hrebenitý, cyklámen purpurový, chochlačka plná, nevädza triumfettova, prvosienka jarná, sezel sivý, fialka trojfarebná a ďalšie.
Fauna.
V starých hraboch sa vyvíja vzácny krasoň dicerca berolinensis a fuzáč veľký, z plazov je to slepúch lámavý, užovka hladká, pri vode užovka fŕkaná a obojková, z vtákov krutohlav hnedý, ďateľ prostredný, muchárik bielokrký a sivý, vlha obyčajná alebo žltochvost hôrny.
Malus

Malus (lat. zlý) je vo finančníctve druh penalizácie vyrubovanej bankovými ústavmi a poisťovňami. Je opozitom slova bonus (lat. dobrý).
Definícia č.2: "Z latinčiny "zlý". V poisťovníctve ide o opak bonusu, teda prirážku k stanovenému poistnému v prípade nesplnenia stanovených podmienok priebehu poistenia, alebo horšieho ako stanoveného (kalkulovaného) rizika. Najčastejšie ide o prirážku za nepriaznivý škodový priebeh v predchádzajúcom období.
Malus ako finančný nástroj sa obvykle vyskytuje len ako súčasť systému "bonus-malus", čo znamená, že požadované chovanie klienta je bonifikované (odmeňované) alebo penalizované (pokutované). Finančné ústavy, hlavne poisťovne nepoužívajú nástroj malus ako ojedinelý akt voči poistníkovi. Bonus-malus systém nie je definovaný žiadnym zákonom, je to súčasť interných predpisov poskytovateľa finančnej služby.
Malus vo význame penalizácie za zmluvné plnenie sa vyskytuje hlavne v: 
Poistenie vozidiel býva zmluvne upravené tak, aby boli poistníkovi zvyšované splátky poistného v prípade, že má nahlásené zavinené poistné udalosti – nehody. No vždy je to nadviazané na celkový bonus-malus, ktorý poskytuje zvýhodnené platby (bonusy) za históriu poistenia bez nehôd.
Eliášovka (vrch)

Eliášovka () je najvyšší vrch Ľubovnianskej vrchoviny, geomorfologického celku Východných Beskýd. Vrch leží približne severne od Starej Ľubovne, na štátnej hranici s Poľskom. Na južných svahoch sa v Litmanovskej doline nachádza pútnické miesto Zvir. 
Poloha.
Nachádza sa na západnom okraji pohoria, približne severne od Litmanovej. Leží na hranici Prešovského kraja a Malopoľského vojvodstva, na rozhraní okresu Stará Ľubovňa a Powiatu nowosądeckého. Zasahuje do katastra obcí Litmanová, Jarabina a Piwniczna-Zdrój. Masív leží v povodí rieky Poprad. 
Opis.
Vrch je súčasťou výrazného masívu, situovaného na západnom okraji Ľubovnianskej vrchoviny. Predstavuje najvyššiu časť pohoria, čo dokladajú v susedstve ležiace vrchy Okrúhla (), Grúnik () a Petríkov vrch (). Západnú časť vrchu odvodňujú prítoky potoka Veľký Lipník, juhovýchodnú Eliášovka, ústiaca do Hraničnej, prítoku Popradu. Severnú a východnú časť vrchu na poľskom území odvodňujú prítoky riečky Czercz. Prevažná časť vrchu je zalesnená a poskytuje tak len obmedzené výhľady najmä na okolité vrchy. Jedinečný výhľad však poskytuje drevená rozhľadňa, stojaca na vrchole hory. Na južných svahoch sa nad Litmanovskou dolinou nachádza pútnické miesto Zvir.
Výhľady.
Vďaka nadmorskej výške a rozhľadni sa z vrcholu Eliášovky naskytuje jedinečný výhľad na okolité vrchy a najmä východnú časť Tatier a Levočské vrchy. Z rozhľadne a niektorých lokalít je dobre pozorovateľných viacero prihraničných vrchov, no pri vhodných podmienkach je viditeľná aj Babia hora, Bachureň či Kráľova hoľa.
Prístup.
Na vrchol vedie značkovaný chodník po hrebeni a zároveň štátnej hranici, vedúci z obce Piwniczna-Zdrój. Zo slovenskej strany na vrchol vedie značená trasa z rázcestia Čierťaž pri obci Jarabina, no najľahší výstup je lesom z obce Litmanová.
Vysoký grúň (Laborecká vrchovina)

Vysoký grúň () () je najvyšší vrch Laboreckej vrchoviny v Nízkych Beskydách. Nachádza sa v severnej časti vrchoviny, na slovensko-poľskej hranici v chránenej krajinnej oblasti Východné Karpaty.
Poloha.
Nachádza sa v severovýchodnej časti Laboreckej vrchoviny, v geomorfologickom celku Nízkych Beskýd. Vrch leží na slovensko-poľskej hranici v okrese Humenné a slovenská, južná časť vrchu zasahuje do katastrálneho územia obce Vyšná Jablonka. Patrí do povodia rieky Laborec, severná časť do povodia rieky San.
Opis.
Vrch tvorí horský chrbát, ktorý je súčasťou hlavného karpatského hrebeňa a hranice rozvodia Čierneho a Baltského mora. Južné svahy odvodňujú prítoky Rieky, ktorá napája Udavu, smerujúcu do Laborca. Severné svahy odvodňujú prítoky rieky Osława, ktorá napája San. Západným susedom je Hlboký vrch (), východne sa vypína Vrch nad Lazom (). Hrebeňom vedie Východokarpatská magistrála.
Vysoký Grúň úboč s nadmorskou výškou je najvyšším bodom okresu Medzilaborce. V okolí vrchu sa nachádzajú stopy po vojenskom cintoríne z obdobia 1. svetovej vojny. 
Výhľady.
Napriek značnej nadmorskej výške neponúka kvôli hustému porastu samotný vrchol ucelenejšie výhľady. Z vhodných lokalít je možné pozorovať najmä okolité vrchy a blízke pohoria, no najmä južným a juhozápadným smerom je možné zhliadnuť aj ďaleké dominanty, vrátane Slanských vrchov, Vihorlatských vrchov či okraj Vysokých a Nízkych Tatier.
Turizmus.
Cez Vysoký grúň vedie Východokarpatská magistrála, ktorá prechádza po hlavnom karpatskom hrebeni cez najvýchodnejší bod Slovenska – trojmedzie () na vrchu Kremenec. Kopíruje slovensko-poľskú štátnu hranicu cez viacero vrchov s panoramatickými vyhliadkami, ako napr. Kamenná lúka (), Jarabá skala (), Ďurkovec (), Pľaša (), ďalej cez Ruské sedlo (), vrchy Rypy (), Strop, (), Černiny (), Laborecký priesmyk () až k Duklianskemu priesmyku ().
Zoznam rekordov česko-slovenskej futbalovej ligy

Rekordy česko-slovenskej futbalovej ligy sumarizujú prehľad zaujímavých faktov a štatistík najvyššej futbalovej súťaže v bývalom Česko-Slovensku. Česko-slovenská futbalová liga sa hrala od roku 1925, posledná sezóna 1992/93 sa dohrávala na jar 1993 už po zániku Česko-Slovenska. Počas druhej svetovej vojny v rokoch 1939-1945, kedy bola ČSR rozdelená, sa v oboch častiach krajiny hrali samostatné ligové súťaže. Celkovo sa v 63 ročníkoch čs. ligy rozdelilo 61 majstrovských titulov. Sezóna 1938/39 sa po vystúpení ŠK Bratislava dohrala ako česko-moravská liga, na jeseň 1948 sa z dôvodu prechodu na systém jar-jeseň uskutočnila neoficiálna súťaž bez vyhlásenia majstra (víťaz Slavia Praha). Ligová súťaž často menila svoj názov, hrací systém aj počet účastníkov. Od roku 1956 sa zaužíval názov 1.liga.
Cudzinci v čs. lige.
V minulosti nebolo zvykom, aby v česko-slovenskej lige hrali zahraniční futbalisti tzv. legionári. Pred druhou svetovou vojnou bol najznámejším cudzincom Raymond Braine, 54-násobný reprezentant Belgicka, účastník MS 1934 a MS 1938. V Sparte Praha pôsobil v rokoch 1930-1936, dvakrát sa stal kráľom strelcov a so 120 gólmi je aj členom „Klubu ligových kanonierov“. Po roku 1945 hrali v čs. ligovej súťaži reprezentanti Bulharska, ktorí prišli do Česko-Slovenska študovať, Stefan Božkov (SK Kladno) a Božin Laskov (SK Židenice, ŠK Bratislava, ČH Bratislava). Zvláštnou kapitolou boli tzv. repatrianti, futbalisti maďarskej národnosti v slovenských kluboch. Najznámejší z nich Ladislav Kubala odohral dve sezóny v ŠK Bratislava, neskôr sa stal legendou FC Barcelona a v päťdesiatych rokoch minulého storočia jednou z hviezd svetového futbalu. V mužstve Jednota Košice pôsobil Eugen Prošovský, ktorý reprezentoval dvakrát Česko-Slovensko, neskôr hral pod menom Jenő Vinyei v Serii A. V talianskej lige si zahrali aj ďalší repatrianti zo slovenských klubov, Michal Uram a Eugen Wellisch z ŠK Bratislava a István Turbéky, hrajúci za Jednotu Košice pod menom Turek.
V období komunistického režimu 1948-1989 nehrali v čs. lige žiadni cudzinci, paradoxne ani zo spriatelených socialistických krajín. Prvými legionármi po vyše štyridsiatich rokoch boli v októbri 1989 bratia Oleg a Vitalij Šarapovovci, ktorí prišli zo Spartaka Moskva do Sigmy Olomouc. Po nežnej revolúcii v novembri 1989 nastala zmena politických pomerov a aj v čs. lige sme zaznamenali niekoľko zaujímavých mien zo zahraničia. Zošívaný dres Slavie Praha obliekli Dragiša Binič, víťaz Pohára európskych majstrov z roku 1991 s Crvenou Zvezdou Belehrad a reprezentant ZSSR Vladimír Tatarčuk, v Sparte Praha pôsobil reprezentant USA a účastník MS 1990 Steve Trittschuh. V Slovane Bratislava si zahral alžírsky reprezentant Youssef Haraoui.
Najviac gólov v čs. lige
Bobravská vrchovina

Bobravská vrchovina je geomorfologický celok patriaci k Brněnskej vrchovine. Východným smerom cez ňu preteká riečka Bobrava a rieky Svratka a Jihlava. Najvyšším bodom je Kopeček – vrchol neďaleko mestečka Ostrovačice ležiace v katastrálnom území Bystrc, ktorý dosahuje 479 metrov nad morom.
Bobravská vrchovina je tvorená vyvrelinami brnianskeho plutónu. Na jej okrajoch sú hlboké údolia, vodné toky sú spravidla krátke a majú veľký spád.
V južnej časti Bobravskej vrchoviny sa nachádza Leskounská vrchovina. Ďalšími časťami vrchoviny sú Lipovská vrchovina a Řečkovicko-kuřimský prolom.
Bobravská vrchovina susedí s Drahanskou vrchovinou, Dyjsko-svrateckým úvalom a Boskovickou brázdou.
Hromovec (vrch)

Hromovec () je najvyšší vrch Spišsko-šarišského medzihoria na Východnom Slovensku. Nachádza sa v severozápadnej časti celku, nad obcou Šambron. Zalesnený vrchol poskytuje len obmedzené výhľady na okolie.
Poloha.
Nachádza sa v severozápadnej časti Spišsko-šarišského medzihoria, v geomorfologickom podcelku Hromovec. Vrch leží v okrese Stará Ľubovňa a zasahuje do katastrálneho územia obcí Šambron a Hromoš. Patrí do povodia rieky Poprad, kde smerujú vodné toky z úpätia Hromovca.
Opis.
Vrch tvorí horský chrbát, ktorý sa tiahne okrajom horského pásma v smere východ-západ. Západný okraj vymedzuje potok Šambronka, južne preteká Trnkový potok čoby prítok Ľubotínky a severné svahy sú pramennou oblasťou potoka Hromovec. Masív má viacero vrcholov, pričom nepomenovaný najvýchodnejší dosahuje Vrchol je z veľkej časti porastený lesom, preto poskytuje obmedzený výhľad. Na vrchol rovnako nevedú ani značené trasy a prístup je tak možný z okolitých obcí lesom.
Výhľady.
Napriek značnej nadmorskej výške neponúka samotný vrchol ucelenejšie výhľady. Z vhodných lokalít je možné pozorovať najmä okolité pohoria a pohraničné vrchy. Pri vhodných podmienkach sú výhľady aj na Slanské vrchy, Bachureň či Spišskú Maguru.
Prístup.
Na vrchol nevedie značkovaný chodník a najľahšie prístupný je z obce Šambron.
Andělka a Čertovka

Andělka a Čertovka je prírodná pamiatka ev. č. 884, lokalita Šlapanice u Brna v okrese Brno-venkov. Správa AOPK Brno. Pamiatka sa nachádza na pravom svahu údolia Říčky v Šlapanickej pahorkatine.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú teplomilné spoločenstvá drevín a chránené kveteny na dvoch skalných útvaroch - Andělke a Čertovke.
Prírodné pomery.
Geológia.
Podložie tvoria račické zlepence myslejovického súvrstvia. Nad nimi sú neogénne íly a spraše.
Flóra.
V stromovom poschodí sú zastúpené hrab obyčajný, dub zimný, dub letný, javor poľný, javor horský, javor mliečny, jaseň štíhly, brest hrabolistý, jarabina brekyňová, jelša lepkavá, vŕba biela. Vo vrstve krov bršlen európsky, hloh krivokališný, řešetliak prečisťujúci, drieň obyčajný, tis obyčajný. Z rastlín potom cesnak žltý, veronikovec klasnatý, klinček Pontederov, nevädza Triumfettova, pakost krvavý, lomikameň trojprstý, silenka uškatá, hvězdnice zlatovlásek a ďalšie.
Fauna.
Zástupcovia hmyzu sú napr. podobník rešetliakový, ostrôžkár trnkový, vidlochvost ovocný, medzi stavovcami jašterica krátkohlavá, trasochvost horský, muchár sivý, slepúch lámavý, vlha obyčajná.
My Oh My

„My Oh My“ je power balada anglickej rockovej skupiny Slade. Skladba bola vydaná z ich albumu "The Amazing Kamikaze Syndrome" (1983) a z ich amerického náprotivku "Keep Your Hands Off My Power Supply". Na Vianoce roku 1983 dosiahla skladba 2. miesto v britskom rebríčku UK Singles Chart, a skoro potom obsadila 37. miesto v americkom rebríčku Billboard Hot 100. V januári 1984 bol v Spojenom kráľovstve singel certifikovaný Zlatou platňou spoločnosťou BPI. Vo Švédsku skladba dosiahla 1. miesto v rebríčku Sverigetopplistan a v roku 1984 bola ocenená Platinovou platňou za predaj viac ako 50 000 kusov.
Spišsko-šarišské medzihorie

Spišsko-šarišské medzihorie je geomorfologický celok na severovýchode Slovenska. Je súčasťou provincie Západné Karpaty, subprovincie Vonkajšie Západné Karpaty a Podhôľno-magurskej oblasti.
Vymedzenie.
Má pretiahnutý tvar v smere severozápad - juhovýchod a maximálnu šírku približne 10 km. Na západe susedí s pohoriami Spišská Magura, Levočské vrchy, Bachureň a Šarišská vrchovina, na juhu nadväzuje Košická kotlina. Východným smerom leží Beskydské predhorie, Čergov, Ľubovnianska vrchovina a Pieniny. Najvyšším bodom celku je vrch Hromovec s výškou , nachádzajúci sa v severnej časti nad obcou Šambron.
Geomorfologické delenie.
Geomorfologicky sa delí na 6 podcelkov a 1 geomorfologickú časť:
Česko-slovenské národné volejbalové družstvo žien

Česko-slovenské národné volejbalové družstvo žien bolo národné družstvo žien, ktoré reprezentovalo Česko-Slovensko v medzinárodných volejbalových súťažiach, turnajoch a priateľských zápasoch. Fungovalo pod záštitou České a Slovenské federace volejbalu (ČSFV). V rokoch 1924 až 1946 niesol zväz názov "Československý volleyballový a basketbalový svaz" (ČVaBS, najstarší národný volejbalový zväz v Európe a druhý na svete) a v rokoch 1946 až 1990 "Československý volejbalový svaz" (ČSVS). Po rozdelení Česko-Slovenska v roku 1993 vznikli samostatné národné družstvá Česka a Slovenska. 
Svoj posledný zápas odohralo 2. októbra 1993 proti vo finále Majstrovstiev Európy 1993, hoci v tom čase už niekoľko mesiacov fungovali samostatne národné družstvá oboch rozdelených štátov.
Úspechy.
Prvý zápas na medzinárodnárodnom podujatí absolvovalo národné družstvo 27. septembra 1949 na Majstrovstvách Európy 1949 v Prahe proti , v ktorom zvíťazilo . Na turnaji nakoniec získalo striebornú medailu. Na následných majstrovstvách Európy v roku 1950 skončilo bronzové. V období 50. a 60. rokoch patrilo družstvo medzi najlepšie tímy sveta, čo potvrdilo ziskom titulu majstra Európy v roku 1955 a ďalších dvoch medailí z ME a ziskom dvoch bronzových medailí z majstrovstiev sveta. Okrem toho sa dvakrát kvalifikovalo na olympijské hry, kde však medailový úspech nedosiahlo. K úspechom pridalo v roku 1987 na majstrovstvách Európy zisk bronzu, na základe čoho bolo v ankete ocenené titulom Športovec roka ako najlepší kolektív, a v roku 1993 na poslednom turnajovom vystúpení družstva zisk striebornej medaily.
Konvent svätého Leopolda v Brne

Konvent svätého Leopolda v Brne je komunita Hospitálskej rehole svätého Jána z Boha (tzv. Milosrdných bratov), ktorá vykonáva duchovnú správu pri rektorátnom kostole svätého Leopolda v rámci farnosti Brno-Staré Brno v dekanáte Brno brnianskej diecézy. Nemá vlastnú právnu subjektivitu ako cirkevná právnická osoba. V katalógu brnianskeho biskupstva je uvedená v položke s nadpisom "Brno-sv.Leopold" a podnadpisom "Hospitálský rád sv. Jána z Boha Konvent sv. Leopolda v Brne", na webe rádu je v rubrike kontaktov vedená pod nadpisom "Konvent v Brne" a podnadpisom "Konvent Hospitálského rádu sv. Jána z Boha - Milosrdných bratov v Brne".
Budova kláštora i s kostolom je chránená ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
História.
Do Brna prišli milosrdní bratia v roku 1747. Najprv bola vybudovaná menšia nemocnice a ďalšie objekty konventu. Až neskôr sa pristúpilo k stavbe kostola. Nemocnica sa postupne stále rozširovala a v dvadsiatych rokoch 20. storočia bola postavená nová budova nemocnice. Po roku 1989 vrátil štát zhabané budovy nemocnice aj konventu späť rádu milosrdných bratov. Poriadok nemocnicu prenajal za symbolickú cenu mestu Brnu. V rokoch 1997 – 2004 boli konvent aj kostol sv. Leopolda kompletne opravené.
Duchovný a rehoľníčky.
Duchovným správcom (rektorom) je P. Vojtěch Václav Málek OH.
Ázijský pohár vo volejbale žien 2014

Ázijský pohár vo volejbale žien 2014 bol v poradí 4. Ázijský pohár vo volejbale žien, druhé najvyššie ázijské volejbalové podujatie, ktoré organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konal sa v meste Šen-čen, v Číne od 6.12. septembra 2014, za účasti 8 tímov. Čína bola organizátorom ázijského pohára druhýkrát, prvý turnaj žien hostila v roku 2010, v Tchaj-cchangu. Zápasy sa odohrali v aréne "Universiade Centre Indoor Stadium". Svoj tretí titul získala domáca Čína po finálovom víťazstve nad Kórejskou republikou.
Tento turnaj tiež slúžil ako kvalifikácia na World Grand Prix v roku 2015. Okrem družstiev ako Čína, Japonsko, Kórejká republika a Thajsko, ktoré mali účasť už zabezpečenú, sa na ne kvalifikoval aj Kazachstan.
Účastníci.
Nasadenie do skupín bolo uskutočnené podľa umiestnenia na Majstrovstvách Ázie 2013. 
1
Betlém (prírodná pamiatka)

Betlém je prírodná pamiatka ev. č. 1452 neďaleko obce Pasohlávky v okrese Brno-venkov. Oblasť spravuje AOPK Brno.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú typické močiare aj alúviá rieky Jihlavy a hrudu lužného lesa, má status študijnej plochy zoologického oddelenia Moravského zemského muzea v Brne. Táto organizácia tu sleduje vývoj jednotlivých živých zložiek prostredia, ich ochranu i potrebné praktické zásahy. Ďalej zodpovedá za osvetu a odborné exkurzie.
Flydubai

Dubai Aviation Corporation (), vystupujúca pod obchodným menom flydubai (), nesprávne tiež Flydubai, je nízkonákladová letecká spoločnosť so základňou na Medzinárodnom letisku v Dubaji. Spoločnosť lieta do 95 destinácií na Strednom východe a Indickom polostrove, v Severnej a Východnej Afrike, do Ázie a Východnej a Strednej Európy z Terminálu 2 na Medzinárodnom letisku v Dubaji.
História.
Spoločnosť založila v júli 2008 dubajská vláda. Aj keď flydubai nie je súčasťou The Emirates Group, aerolinka Emirates podporovala a pomáhala spoločnosti flydubai pri jej spustení. 14 júla 2008 si na Medzinárodnom aerosalóne vo Farnborough spoločnosť záväzne objednala od amerického výrobcu leteckej techniky Boeing 50 lietadiel typu Boeing 737-800 v celkovej hodnote 3.74 miliardy $ s možnosťou zmeniť typ na Boeing 737-900ER s dlhším doletom. 
Prvé lietadlo bolo spoločnosti dodané 17. mája 2009 a prvý let sa uskutočnili 1. júna do Bejrútu a do Ammánu. Odvtedy sa sieť liniek rýchlo rozrástla.
Vo februári 2013 sa spoločnosť začala zaujímať o kúpu ďalších päťdesiatich strojov od amerického Boeingu alebo francúzskeho Airbusu. 19. júna 2013 spoločnosť oznámila, že do svojich lietadiel pridá sedadlá obchodnej triedy a svoje služby ponúkne aj obchodnej klientele, čím má šancu ukrojiť si väčšiu časť cestujúcich. Business class (C) u flydubai predstavuje väčšie pohodlné kožené sedadlá, ktorých usporiadanie je 2 + 2 a v lietadle ich je celkom 12. Cestujúcim v C sa počas letu podávajú tri chody, k dispozícii majú 12-palcové obrazovky s prístupom k 200 filmom a zásuvky, ktoré sa používajú vo viac ako 170 krajinách po celom svete. 
Flotila.
V júli 2008 si spoločnosť objednala 50 lietadiel Boeing 737-800 v celkovej hodnote 3.74 miliardy $ na na Medzinárodnom aerosalóne vo Farnborough s možnosťou zmeniť v budúcnosti objednávku na Boeing 737-900ER. 
V novembri 2010 sa spoločnosť flydubai dohodla so spoločnosťou Avolon na lízingu štyroch ďalších lietadiel Boeing 737-800.
17. novembra 2013 oznámili spoločnosti flydubai a Boeing predbežnú dohodu o historicky najväčší kontrakt na dodávku lietadla pre krátke a stredné vzdialenosti na Strednom východe, keď si na dubajskom aerosalóne zaistila spoločnosť flydubai práva až na 100 lietadiel Boeing 737 MAX 8 a 11 lietadiel Boeing 737-800 v celkovej hodnote kontraktu viac ako 11.4 miliardy $.
Objednávku na lietadlá od Boeingu letecká spoločnosť flydubai dokončila 6. januára 2014, kedy si záväzne objednala 75 lietadiel Boeing 737 MAX 8 a 11 lietadiel Boeing 737-800 spolu s opciou na ďalších 25 lietadiel typu Boeing 737 MAX 8. Katalógová cena objednávky je viac ako 8.8 miliardy $.
Súčasnosť.
Flotila pozostáva z nasledujúcich lietadiel a ich priemerný vek k marcu 2016 je 3,7 rokov.
Henrich II. (Navarra)

Henrich II. Navarrský (* 18. apríl 1503, Sangüesa, Španielsko † 25. máj 1555, Hagetmau, Francúzsko) bol kráľ Navarry, najstarší syn Jána III. a jeho manželky Kataríny I., sestry a dedičky navarrského kráľa Františka I.
Keď Katarína I. Navarrská zomrela v exile v roku 1517, Henrich bol vyhlásený kráľom Navarry, čo spochybnil Ferdinand II. Aragónsky. Na príhovor francúzskeho kráľa Františka I., Henrich prijal titul kráľa tejto krajiny a titul grófa z Foix. Po márnom konaní v Noyone v roku 1516 a v Montpellieri o dva roky neskôr, Henrich so svojimi spojencami podnikol kroky na zabezpečenie skutočnej suverenity nad kráľovstvom. Francúzski vojaci obliehali krajinu, ale nakoniec boli vyhnaní Španielmi. V roku 1525 bol uväznený po bitke pri Pavii, ale podarilo sa mu utiecť. 
V roku 1526 sa oženil s Margitou Navarrskou (* 1492 – † 1549), sestrou Františka I. a vdovou po vojvodovi Karolovi IV. z Alençonu. Mali dve deti:
Zomrel v Hagetmau 25. mája 1555.
SBA

SBA môže byť:
Have You Ever Seen the Rain?

„Have You Ever Seen the Rain?“ je skladba, ktorú napísal John Fogerty a bola vydaná ako singel v roku 1971 z albumu "Pendulum" od americkej roots rockovej skupiny Creedence Clearwater Revival. Skladba dosiahla najvyššiu pozíciu v rebríčku v Kanade, v RPM 100 dosiahla 1. miesto v marci 1971. Skladba „Have You Ever Seen the Rain?“ bola ôsmym singlom, ktorý bol ocenený zlatou platňou.
Niektorí sa domnievajú, že text piesne odkazuje na vojnu vo vietname, pričom "dážď" (rain) je metaforou pre bomby padajúce z neba.
Ázijský pohár vo volejbale mužov 2014

Ázijský pohár vo volejbale mužov 2014 bol v poradí 4. Ázijský pohár vo volejbale mužov, druhé najvyššie ázijské volejbalové podujatie, ktoré organizuje Ázijská volejbalová konfederácia (AVC). Konal sa v Alma-Ate, v Kazachstane od 18.24. augusta 2014, za účasti 8 tímov. Kazachstan organizoval ázijský pohár prvýkrát, ale dva roky dozadu hostil turnaj žien, rovnako v Alma-Ate. Zápasy sa odohrali v aréne Dvorec sporta i kulturi imeni Baluana Šolaka. Titul získala Kórejská republika po finálovom víťazstve nad Indiou.
Účastníci.
Nasadenie do skupín bolo uskutočnené podľa umiestnenia na Majstrovstvách Ázie 2013. 
1
Bílá voda (prírodná rezervácia)

Bílá voda je prírodná rezervácia č. 1186 v okrese Blansko na katastrálnom území obcí Holštejn a Lipovec. Orgánom ochrany je Správa CHKO Moravský kras. Geomorfologicky patrí Drahanskej vrchovine.
Ochrana.
Chránené je ponorné krasové Holštejnské údolie potoka Biela voda južne od obce Holštejn s krasovými javmi na Suchdolských plošinách (Holštejnská jaskyňa, jaskyne Hladomorňa, ponor Nová rasovna a ďalšie). Na vysokej vápencovej skale bol okolo roku 1268 vybudovaný hrad Holštejn. Jaskyňa Hladomorňa, nachádzajúca sa priamo pod hradom, s ním bola spojená podzemnou chodbou a bola využívaná ako väzenie.
Predmetom ochrany je geomorfologicky cenné krasové územie v devónských vápencoch s ponorným poloslepým krasovým údolím s prirodzenými lesným porastami a výskytom chránených a ohrozených druhov rastlín a živočíchov. Územie je silne turisticky exponované, čiastočne je povolené horolezectvo a amatérska speleológia.
Prírodné pomery.
Geológia.
Údolie je vytvorené vo vilémovických vápencoch severnej časti Moravského krasu s ponormi Bílé vody v Novej a Starej rasovne a početnými jaskyňami (Špirálová, Piková dáma, 13C, Lidomorna, Holštejsnká, Nezaměstnaných). Zastúpené sú aj povrchové javy (škrapy, závrty, hrebenáče). Nad vápencami sú usadeniny pleistocénu.
Flóra.
V prirodzenom stromovom poschodí prevažuje buk lesný, ďalej je to hrab obyčajný, jaseň štíhly, javor horský jedľa biela, jelša lepkavá, vzácnym je tis obyčajný. V bylinnom poschodí je zastúpený čarovník alpínsky, hrachor jarný, pečeňovník trojlaločný, prilbica žltá, zádušník brečtanovitý, prvosienka jarná, pľuzgiernik krehký, slezinník červený, mednička jednokvetá, lipkavec marinkový, čerkáč peniažtekový alebo zvonček broskyňolistý.
Fauna.
Z motýľov je tu mora stromová, piadivka lipová alebo piadivka klenová, v potoku je zastihnuteľný rak riečny, zriedkavo bola pozorovaná vretenica severná, v jaskyniach zimuje podkovár malý, netopier veľký alebo netopier fúzatý, z vtákov hniezdia v rezervácii pôtik kapcavý, výr skalný a krkavec čierny.
Březinka (prírodná rezervácia)

Březinka je prírodná rezervácia ležiaca v katastrálnom území obce Březina v okrese Brno-venkov (predtým okres Blansko), západne od spomínanej obce. Bola zriadená Výnosom Ministerstva kultúry ČSR čj. 18 583/73 zo 29. decembra 1973.
Nachádza sa v obvode Školského lesného závodu VŠZ Křtiny, v polesie Křtiny, jej celková rozloha je 6,62 ha. Leží v CHKO Moravský kras, rastú tu typické bukové porasty a žijú vzácne živočíchy. 
Ochrana.
Predmetom ochrany sú povrchové krasové javy, prírode blízky lesný porast na škrapovom poli vyšších polôh Moravského krasu a spoločenstvá viazané na toto prostredie.
Monica Roccaforte

Monica Roccaforte, známa aj ako Claudia, Sylvia, Jolan, Sandra, Szilvia, Silvia, vlastným menom Szilvia Wagner (* 17. február 1971, Budapešť) je maďarská pornoherečka.
Kariéra.
Monica Roccaforte začínala v pornopriemysle v roku 1997, vo veku 26 rokov. Na svojom konte má viac ako 25 pornofilmov.
Paul Mazursky

Paul Mazursky, rodným menom Irwin Lawrence Mazursky (* 25. apríl 1930, Brooklyn, New York, New York, USA – † 30. jún 2014, Los Angeles, Kalifornia) bol americký filmový režisér, scenárista, producent a herec. 
Narodil sa v newyorskom Brooklyne do židovskej rodiny. V roku 1951 získal vzdelanie na Brooklyn College a následne sa začal venovať hereckej kariére. Mimo radu filmov na ktorých sa podieľal napísal v roku 1999 autobiografickú knihu nazvanú "Show Me the Magic". V rokoch 2011 až 2014 prispieval ako kritik do časopisu "Vanity Fair". 
Zomrel v roku 2014 vo veku 84 rokov.
Stefanie Zweigová

Stefanie Zweigová (* 19. september 1932† 25. apríl 2014) bola nemecká židovská spisovateľka a novinárka. Nie je nijako príbuzná s rakúskym spisovateľom Stefanom Zweigom.
Život a dielo.
Roku 1938 utiekla židovská rodina Stefanie Zweigovej pred nemeckým nacistickým režimom do africkej Kene, kde strávila Stefanie svoje detstvo a krajinu si zamilovala. Stefanie tu navštevovala anglickú školu, roku 1941 sa rodina prostredníctvom pohľadnice dozvedela o transporte babičky Stefanie do poľského koncentračného tábora. Roku 1947 sa Stefanie vrátila do Nemecka, kde sa jej otec stal sudcom.
Stefanie ešte dvakrát navštívila Keňu. Roku 1980 vydala svoju prvú spomienkovú knihu "Ein Mund voll Erde", pojednávajúce o detskej láske k domorodému chlapcovi. Už táto kniha bola odmenená niekoľkými cenami a stala sa bestsellerom. Nasledoval autobiografický román "Nirgendwo in Afrika" o afrických osudoch Stefaninej rodiny. Postavy získali nové mená, niektoré udalostí boli vypustené, iné pridané, viacmenej ale opäť ide o spomienkovú knihu. Pokračovaním tohto románu je kniha "Irgendwo in Deutschland", ktorá zachytáva Stefanine osudy po návrate do pôvodnej vlasti.
Neskôr sa Stefanie Zweigová začala venovať aj detskej literatúre. Tiež pôsobila ako výtvarná editorka istého frankfurtského plátku. Bola najlepšie predávanou autorkou v Nemecku. Okrem románu "Nikde v Afrike" však jej diela v nemeckom prostredí nie sú príliš známe.
Bořek Zeman

Bořek Zeman (* 12. február 1950, Fulnek† 30. máj 2014, Brno) bol český maliar, sochár, medailér a pedagóg.
Vytváral sochy medaily, reliéfy, venoval sa maľovaniu obrazov, grafike, ilustroval knihy. Vyštudoval gymnázium v Rýmařove, v roku 1971 absolvoval Strednú umeleckopriemyselnú školu v Uherskom Hradišti odbor kamenosochárstvo a roku 1976 dokončil štúdium sochárstva na AVU v Prahe. Prvú samostatnú výstavu usporiadal v roku 1979 v Brne v galérii Josefa Krále. Od roku 1983 pôsobil v Umeleckom štúdiu Praha. Vyučoval kresbu a modelovanie na fakulte multimediálnych štúdií Univerzity Tomáša Baťu v Zlíne.
Saul Zaentz

Saul Zaentz (* 28. február 1921, Passaic, New Jersey, USA† 3. január 2014, San Francisco, Kalifornia) bol americký filmový producent.
Po návrate z armády pracoval pre program jazzových koncertov "Jazz at the Philharmonic". V roku 1955 získal podiel v spoločnosti Fantasy Records. Neskôr spolupracoval s režisérom Milošom Formanom. Je producentom niekoľkých jeho filmov, napríklad "Prelet nad kukučím hniezdom" (1975) a "Amadeus" (1984). Za oba tieto filmy získal Oscara za najlepší film. Taktiež bol producentom ďalších filmov, medzi ktoré patrí "The Unbearable Lightness of Being" (1988), "Anglický pacient" (1996) alebo "Talentovaný pán Ripley" ( 1999).
Slnovrat (hudobná skupina)

Slnovrat je slovenská hudobná skupina. Skupina vznikla v roku 1998. Založili ju Ľudovít Billý a Oto Domaracký.
Gerald Wilson

Gerald Wilson (* 4. september 1918, Shelby, Mississippi, USA – † 8. september 2014, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký jazzový trubkár, hudobný skladateľ a aranžér.
V roku 1939 nastúpil do orchestra Jimmieho Lunceford, kde pôsobil ako aranžér a trubkár. Ako aranžér pracoval aj s ďalšími hudobníkmi, medzi ktorých patria Dizzy Gillespie, Lionel Hampton alebo Sarah Vaughan. Od štyridsiatych rokov mal vlastné skupiny. V roku 1990 získal ocenenie NEA Jazz Masters. V roku 2006 jeho tvorbu zahral Wynton Marsalis pri koncerte v Lincoln Center Jazz Orchestra, ktorý Wilson dirigoval. 
Zomrel v roku 2014 na zápal pľúc vo veku 96 rokov. Jeho synom bol jazzový gitarista Anthony Wilson
Misty Uphamová

Misty Anne Uphamová (* 6. júl 1982, Kalispell, Montana, USA † 5. október 2014, Auburn, Washington) bola americká herečka.
Životopis.
Narodila sa v Kalispelli ako štvrté dieťa učiteľov hudby. Predkovia jej rodiny boli indiánskeho pôvodu (z kmeňa Čiernonožcov). Jej rodina sa presťahovala do Seattle keď mala osem rokov. Už ako teenagerka začala hrať v indiánskom divadle "Red Eagle Soaring". Popritom navštevovala "Young Shakespeare Workshop" a účinkovala vo "Freehold Theatre".
Pravdepodobne najznámejšia bola jej rola vo filme "Frozen River" z roku 2008, v ktorom hrala mohawskú prevádzačku ľudí Lily. Za túto rolu bola nominovaná na cenu Spirit Award v kategórii vedľajšej ženskej role. Ďalšími známymi filmami, v ktorých hrala vedľajšiu rolu, boli napríklad "Divoký Django" režiséra Quentina Tarantina a "Blízko od seba" režiséra Johna Wellsa.
V októbri 2014 bola nájdená mŕtva desať dní po tom, keď odišla z bytu svojej sestry v Auburne na prechádzku.
Jerofejev

Jerofejev môže byť:
Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2014

Majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach žien 2014 boli v poradí 12. majstrovstvá sveta v hokeji na kolieskových korčuliach žien, ktoré organizuje Medzinárodná federácia kolieskových športov (FIRS), resp. jej výbor pre hokej na kolieskových korčuliachCIRH. Konali sa v meste Tourcoing, v departmente Nord, vo Francúzsku od 26. októbra1. novembra 2014, za účasti 14 tímov. Pôvodne sa malo na turnaji predstaviť aj družstvo Brazílie, ale 5 dní pred jeho začiatkom svoju účasť zrušilo. Zápasy sa hrali v športovom komplexe Complexe Léo Lagrange, v sále Dumortier. Svoj piaty titul získala po finálovom víťazstve nad domácim družstvom a obhajcom titulu z .
Účastníci.
Pozn: Číslo v zátvorke udáva umiestnenie v medzinárodnom rebríčku v októbri 2010.
Paramušir

Paramušir (, - "Paramusiri-tó") je ostrov severnej skupiny ruských Kurilských ostrovov.
Administratívne patrí do ruskej Sachalinskej oblasti, v rámci nej do mestského okruhu Severo-Kuriľska, v súčasnosti jediného trvalého sídla na ostrove (2 400 obyvateľov v roku 2011). Severo-Kuriľsk leží v severnej časti ostrova oproti ostrovu Šumšu.
Cunami (1952).
Oblasť severného Pacifiku zasiahlo 5. novembra 1952 ničivé cunami, vzniknuvšie po silnom zemetrasení pri juhovýchodnom pobreží Kamčatky. Cunami najtvrdšie zasiahlo práve Paramušir. Zničilo mnoho pobrežných sídel na ostrove vrátane Severo-Kuriľska, ktorý bol ako jediný zo zničených sídel znovuobnovený. Vlny dosahovali 4 až 18,4 metra. Len na ostrove Paramušir zahynulo približne 3 000 ľudí.
Geografia a poloha.
Paramušir má rozlohu 2 053 km², je tak druhým najväčším ostrovom celého Kurilského súostrovia po Iturupe. Na ostrove sa nachádza jazero Zerkaľnoje. Paramušir je podobne ako ostatné ostrovy Kuríl vulkanického pôvodu, na ostrove sa nachádza viacero sopiek, pričom päť z nich je činných, resp. potenciálne činných.
V blízkosti ostrova sa nachádza niekoľko menších ostrovov a skál: ostrovy Ptiči (Bratia), ostrovy Čajkiny, skala Opasnaja, ostrov Kit, Ptenec, Bazarnyj, Bariernyj, Dym, skala Penistyje a ďalšie.
Paramušir je oddelený prielivom Alaid od Ostrov Atlasova, nachádzajúceho sa 20 km severne; Druhým Kurilským prielivom od ostrova Šumšu, nachádzajúceho sa 2 km severovýchodne; prielivom Lužina (Tretím Kurilským) od Ostrova Anciferova, nachádzajúceho sa 15 západným smerom a nakoniec Štvrtým Kurilským prielivom od ostrova Onekotan, ktorý sa nachádza 54 km juhozápadne.
Býčí skála (národná prírodná rezervácia)

Býčí skála je národná prírodná rezervácia v chránenej krajinnej oblasti Moravský kras, rozkladajúca sa medzi mestom Adamov a obcou Křtiny na hraniciach okresov Blansko a Brno-venkov. Vznikla v roku 2003 zlúčením pôvodnej národnej prírodnej pamiatky Býčí skála (vyhlásenou v roku 1975) a národnou prírodnou rezerváciou Josefovské údolí (vyhlásená 1977). NPR sa rozkladá na ploche o rozlohe 181,58 ha.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú druhovo bohaté prírodné spoločenstvá dubového, bukovo-dubového, dubovo-bukového a bukového vegetačného stupňa, vzniknuté prevažne pôsobením prírodných síl v údolí Křtinského potoka v strednej časti Moravského krasu, a tiež krasové javy a jaskyne.
Laois (grófstvo)

Laois (, ) je írske grófstvo, ktoré leží vo vnútrozemí Írska vo východoírskej provincii Leinster. Je to jediné dvojnásobne vnútrozemské grófstvo Írska, čiže jediné susediace len s vnútrozemskými grófstvami. 
Podľa sčítania uskutočneného v roku 2011 má grófstvo 80 559 obyvateľov, čo predstavuje nárast o pätinu oproti sčítaniu 2006. Laois je tak najrýchlejšie rastúce írske grófstvo. Je pomenované podľa stredovekého kráľovstva "Loígis". Správnym strediskom je mesto Port Laoise, v ktorom žije 20-tisíc obyvateľov.
Geografia.
Grófstvo Laois leží vo vnútrozemí Írska. Povrch je posiaty pahorkatinami. Väčšina územia sa využíva ako pasienky. V grófstve pramení rieka Barrow, druhá najdlhšia írska rieka.
Laois je 23. najväčšie z 32 írskych grófstiev (vrátane severoírskych) podľa rozlohy a aj podľa počtu obyvateľov. Z 12 grófstiev v Leinsteri je siedme najväčšie rozlohou a desiate najväčšie počtom obyvateľov. Najvyšší vrch grófstva, Arderin, dosahuje nadmorskú výšku len , je tak ôsmy najnižší spomedzi najvyšších vrchov írskych grófstiev. Arderin je zároveň aj najvyšším vrchom grófstva Offaly.
Laois susedí s piatimi grófstvami: s grófstvom Offaly na severe, Kildare na východe, Carlow na juhovýchode, Kilkenny na juhu a grófstvom North Tipperary na severozápade.
Írčina.
Podľa sčítania 2011 z populácie staršej ako 3 roky (76 014 ľudí) ovládalo írčinu 41,2 % (31 311 obyvateľov). Necelá tretina z nich (31,98 % – 10 013) írčinu používa iba v školstve, kde je vyučovanie írčiny povinné.
Albrecht IV. (Rakúsko)

Albrecht IV. Habsburský (* 19. september 1377, Viedeň – † 14. september 1404, Klosterneuburg) bol rakúsky vojvoda.
Pôvod.
Albrecht IV. bol synom Albrechta III. z dynastie Habsburgovcov a jeho druhej manželky Beatrix Hohenzollernské. Po otcovej smrti prevzal vládu v Dolnom Rakúsku a Kraňsku, musel však čeliť útokom zo strany svojich habsburských príbuzných z tzv. Leopoldinskej línie, vládnucich v ostatných alpských krajinách. V roku 1398 podnikol púť do Jeruzalema a bol tu na Božom hrobe pasovaný za rytiera.
Kontakty s Čechami.
V roku 1394 sa Albrecht IV. spojil ešte za spoluúčasti Albrechta III. s panskou jednotou v Čechách, ktorá začala vytvárať koalíciu namierenú proti kráľovi Václavovi IV. Do jej čela sa postavil moravský markgróf Jošt. V lete nasledujúceho roka vyhlásili Habsburgovci Václavovi IV. vojnu a sľúbili vyslať českým a moravským pánom vojenskú pomoc. Albrecht sa okrem toho zúčastnil pohraničných vojen, ktoré od roku 1394 prebiehali takmer ustavične na česko-rakúskom pomedzí. Jeho súperom bol predovšetkým mladší moravský markgróf Prokop. V auguste roku 1402 uzavrel Albrecht IV. a jeho bratranci Viliam a Ernest zmluvu o politickom spojenectve s uhorským kráľom Žigmundom. Ctižiadostivý Luxemburg sľúbil naozaj veľa. Habsburgovci sa naproti tomu nerozpakovali využiť skutočnosť, že potreboval ich pomoc. V čase, keď Žigmund nechal zajať Václava IV. a stal sa pánom Čiech, sa totiž proti nemu v krajine vytvorila silná opozícia na čele s Joštom a neskôr vzbĺkol aj ozbrojený odpor. Za tejto situácie Žigmund, ktorý bol bezdetným vdovcom, postúpil Albrechtovi IV. svoje dedičné právo na český trón – predtým však zbavil nástupníctva Jošta – sľúbil Habsburgovcom Brandenbursko a garantoval im vplyv na Václava IV. v ríšskych záležitostiach. Isté vyhliadky mal Albrecht aj na uhorskú korunu.
Na jeseň roku 1402 priviezol Žigmund zajatého brata do Viedne, kde zostal po celý rok, aj keď podmienky zajatia neboli príliš tvrdé. Keď potom Václav IV. koncom roka 1403 z Viedne utiekol, Žigmund sa na svojich rakúskych spojencov nahneval a prinútil ich vytiahnuť proti Znojmu. Habsburgovci bezúspešne obliehali mesto. V armáde vypukla epidémia úplavice a na chorobu zomrel aj Albrecht IV. Podľa staršej verzie bol vraj pri obliehaní Znojma otrávený a lekár povolaný z Viedne sa ho snažil zachrániť vtedy obľúbenou metódou – zavesením za nohy hlavou dole, aby jed vyšiel z tela. Jeho snaženie však bolo márne.
Babí lom (Drahanská vrchovina)

Babí lom () je vrch v geomorfologickom podcelku Adamovská vrchovina, patriacej do Drahanskej vrchoviny.
Nachádza sa približne 13 km severne od centra Brna, na rozhraní katastrov obcí Lelekovice a Svinošice a okresov Brno-venkov a Blansko. Vrcholovú časť predstavuje hrebeň zlepencových skaliek spodnodevónskeho veku, výrazne pretiahnutý v smere sever - juh. Na južnom vrchole stojí rovnomenná rozhľadňa.
Hrebeň je na rozlohe 23,1 ha chránený ako prírodná rezervácia Babí lom.
Prístup.
Na Babí lom vedú tri turistické značené trasy: červená z Lelekovíc, ktorá ďalej pokračuje na Vranov, modrá z Kuřimi, ktoré ďalej vedie do Šebrova-Kateřiny a žltá zo Svinošíc.
Majstrovstvá Ázie v hokeji na kolieskových korčuliach 2014

Majstrovstvá Ázie v hokeji na kolieskových korčuliach 2014 boli v poradí 15. Majstrovstvá Ázie v hokeji na kolieskových korčuliach, ktoré organizuje Ázijská konfederácia kolieskových športov (CARS). Boli súčasťou "16. Majstrovstiev Ázie v kolieskových športoch 2014". Konali sa v meste Haining, v provincii Če-ťiang, v Číne od 25. do 28. septembra 2014, za účasti 4 mužských a 3 ženských tímov. Pôvodne sa mal na turnaji predstaviť aj Pakistan. Čína bola organizátorom ázijského šampionátu šiestykrát, keď predtým hostila turnaj v rokoch 1989, 1999, 2009, 2010 a 2012. Svoj jubilejný desiaty titul získalo v kategórii mužov družstvo Macaa, ktoré vo finále zvíťazilo nad Čínskym Tchaj-pejom. V ženskej kategórii zvíťazilo piatykrát v histórii družstvo Indie.
Výsledky.
Ženy.
Play-off sa nehralo.
Babí lom (rozhľadňa)

Babí lom je rozhľadňa nachádzajúca sa na rovnomennom skalnatom hrebeni nad obcou Lelekovice v okrese Brno-venkov.
História.
Skalnatý chrbát Babího lomu je obľúbeným výletným miestom už od 19. storočia. Pôvodne tu stáli dva drevené vyhliadkové mostíky s chatkou a viedla sem značená turistická trasa. Drevenú rozhľadňu časom nahradila kamenná stavba, tá však bola zbúraná za druhej svetovej vojny. V rokoch 1959-1961 vybudovali turisti zo Sokola v Lelekoviciach novú rozhľadňu, slávnostné otvorenie sa konalo 15. mája 1961. Náklady na stavbu predstavovali 160 000 Kčs.
Súčasnosť.
Súčasná rozhľadňa je 15 metrov vysoká betónová valcová veža so železnou ochodzou. Autorom je brniansky architekt Mojmír Korvas. Za optimálnych poveternostných podmienok sú z kruhovej ochodze vidieť obce Vranov, Lelekovice, mesto Kuřim, štatutárne mesto Brno (vrátane hradu Špilberk), Drahanská vrchovina, Žďárské vrchy a Českomoravská vrchovina, Ždánický les a Chřiby, Pálava, vysielač Kojál, Jadrová elektráreň Dukovany a za najjasnejšieho počasia i vrcholky Álp. Na rozhľadňu je celoročne voľný prístup.
Babí lom

Babí lom môže byť:
Ruža šípová

Ruža šípová (lat. "Rosa canina") je ker, ktorý dosahuje výšku 1-3 metre. Hovorí sa mu tiež "psia ruža", čo údajne súvisí s tým, že ju starí Rimania používali proti besnote. Pod označenie "ruža šípová" patrí vyše 60 variet.
Ruža je takmer v celej Európe. Rastie na slnečných stráňach, medziach, v priekopách a na okrajoch lesov. Vyskytuje sa od nížin až do hôr do výšky 1 200 m n. m. Má rada vápenatú, hlbokú pôdu, jej korene siahajú až meter hlboko.
Opis.
Šípová ruža má vzpriamené alebo previsnuté tŕnisté vetvy. Dlhé výhony niekedy šplhajú po blízkych stromoch. Tŕne bývajú hákovito zahnuté. Listy sú tenké, päť- až sedempočetné, s relatívne úzkymi prílistkami a s elipsovitými, tupo končistými, ostro dvojito pílkovitými lístkami. Lístky sú eliptické až vajcovité, zašpicatené, s pílovitým okrajom, 2-4 cm dlhé a 1 až 2,5 cm široké.
Kvitne v máji a v júni. Voňavé kvety bohaté na nektár majú ružovú alebo bielu farbu, merajú asi 5 až 6 cm v priemere a vyrastajú po 1-3 na 0,5 až 2 cm dlhých stopkách. Korunné plátky sú 2 až 2,5 cm dlhé. 
Lesklé červené šípky, ktoré dozrievajú v auguste a septembri, sú 2-3 cm dlhé a ich tvar býva rôzny, od vajcovitého až po guľatý. Semená uložené vo vnútri šípok sú chránené ostrými chĺpkami. Šípky sú odolné proti mrazu.
Ker má hnedú kôru. Na vetvách tohto kríka sa objavujú výrastky, ktoré svojím vzhľadom pripomínajú jablko.
Použitie.
Predtým sa v ružovej vode zo šípok umývali ruky. Bežné je dnes využitie v gastronómii. Je známy pokrm staršieho dáta "rosée", čo bol ochutený kapún plnený okvetnými plátkami šípovej ruže. Do mnohých pokrmov sa používa ako voňavá prísada.
Šípky sú jedlé a bohaté na vitamíny, najmä na vitamín C. Varí sa z nich čaj na posilnenie organizmu a vzhľadom na to, že šípky pôsobia aj mierne močopudne, dá sa použiť aj pri ochoreniach močového ústrojenstva alebo obličiek. Zo šípok je možné vyrábať tiež sirupy, zaváraniny, kompóty, domáce víno alebo šípkový likér. Šípkový čaj pôsobí preventívne proti nachladnutiu a infekciám, spevňuje cievne steny a priaznivo pôsobí pri kŕčových žilách. Upokojuje a zlepšuje schopnosť sústredenia a pomáha proti jarnej únave.
Boskovická brázda

Boskovická brázda je pretiahnutá, asi 95 km dlhá zníženina a geomorfologický celok v oblasti Brnenskej vrchoviny. Tiahne sa od severovýchodu k juhozápadu medzi Drahanskou a Českomoravskou vrchovinou - na severe začína pri Městečku Trnávka (juhovýchodne od Moravskej Třebovej), na juhu končí pri Moravskom Krumlove. Vytvára zreteľný pruh nezalesnenej krajiny medzi lesnatejšou krajinou na juhovýchode a severozápade. Severná časť (Malá Haná) je od južnej (Oslavanská brázda) oddelená vyššou oblasťou Žernovnickej hráste, súčasťou Hornosvrateckej vrchoviny.
Boskovická brázda je vyplnená prevažne permokarbónskymi a neogénnymi usadeninami a ostrovčekmi kriedových usadenín. V oslavanskej brázde sú náleziská čierneho uhlia ("rosicko-oslavanská panva"). Stredný sklon je 4° 20', najvyšším bodom je kopec Nad Amerikou (553 m) vo Svárovskej vrchovine (súčasť Malej Hanej). Priemerná výška Boskovickej brázdy je 
Naprieč brázdou, prevažne od severozápadu na juhovýchod, preteká rad vodných tokov, napríklad Rokytná, Oslava, Jihlava, Bobrava, Svratka alebo Svitava.
Severnou časťou Boskovickej brázdy vedie projektovaná Rýchlostná cesta R43 Brno - Moravská Třebová (v stope rozostavanej nemeckej diaľnice Viedeň - Vroclav z druhej svetovej vojny).
Malá Haná

Malá Haná môže byť:
Malá Haná (región)

Malá Haná je kultúrny región Moravy, podoblasť Horácka na prechode smerom k Hanej, v bývalých okresoch moravskotřebovskom a boskovskom (dnes na rozhraní Pardubického a Juhomoravského kraja).
Jadrom je nížina Malej Hanej (severný koniec Boskovickej brázdy), zhruba od Boskovic a Letovíc až k Jevíčku a Městečku Trnávka; k nim priliehajú dediny v horách. Etnograficky výraznými obcami sú napr. Vanovice, Horní Štěpánov, Kořenec alebo Protivanov.
Aj keď názvom by Malá Haná evokovala patričnosť k Hanej, kultúrno, a to predovšetkým typom osídlenia, obydlia a kroje sa primkýna skôr k Horácku. Názov "Malá Haná" je odvodený zrejme pre podobnosť krajiny (rovinatosť) a typ pestovaných plodín (obilie).
Malá Haná (rieka)

Malá Haná je rieka v Juhomoravskom kraji v Česku. Má dĺžku 18,6 km a po spoločnom sútoku s riekou Velká Haná v obci Dědice u Vyškova vzniká Haná.
Priebeh toku.
Pramení na Drahanskej vrchovine severne od obce Krásensko, blízko rádiotelevízneho vysielača Kojál na rovnomennom vrchu. Preteká Krásenskom, pokračuje lesnatou oblasťou južne od VVP Březina. Južne od obce Pařezovice sa na km 4,27 nachádza vodná nádrž Opatovice, ktorá je zdrojom pitnej vody pre Bučovicko a Vyškovsko. Po prietoku obcou Opatovice vytvára v Dědiciach u Vyškova spoločne s riekou Velká Haná, ktorá priteká zľava, rieku Haná.
Social Distortion

Social Distortion je americká punk-rocková skupina z Fullertonu v Kalifornii. Skupinu v roku 1978 založil Mike Ness, inšpirovaný britským punkom a staršími dielami The Rolling Stones. Skupina debutovala v roku 1983 albumom "Mommy's Little Monster". 
Logom kapely je kostlivec držiaci v jednej ruke cigaretu a v druhej ruke pohár Martini.
Skupina v súčasnosti hrá v zložení Mike Ness (spev, sólová gitara), Jonny Wickersham (rytmická gitara, sprievodné vokály), Brent Harding (basgitara, spev) a David Hidalgo (bicie).
Pekárna (jaskyňa)

Pekárna (predtým tiež Kostelík alebo Díravica, ) je veľká tunelovitá jaskyňa v južnej časti Moravského krasu, v katastrálnom území Mokrá u Brna (súčasť obce Mokrá-Horákov), 1,5 km juhovýchodne od obce Ochoz u Brna. Svojim až 6 m vysokým a 23 m širokým portálom sa otvára do údolia Říčky. Predstavuje významné archeologické nálezisko, ktoré je chránené ako kultúrna pamiatka Českej republiky.
Jaskyňa je tvorená jedinou 64 m dlhou chodbou, ktorá je takmer až na koniec osvetlená denným svetlom. Koniec jaskyne tvorí veľký balvanitý zával pod komínom. Existuje predpoklad, že chodba mieri za závalom ďalej smerom na Hostěnice, ale pokusy o preniknutie závalom pomocou dvoch štôlní v rokoch 1947, 1952 a 1959 neviedli k úspechu. Jaskyňa zrejme predstavuje paleovýverovú jaskyňu vôd, tečúcich od dnešného Hostěnického prepadania.
Archeológia.
Jaskyňa je jedinečnou archeologickou lokalitou, ktorá bola skúmaná radom archeológov - 1880 Jan Knies, 1881 Jindřich Wankel, 1884-1885 Martin Kříž atď., najviac ju preslávil výskum prof. Karla Absolona v rokoch 1925-1930; plošinu pred jaskyňou skúmal v rokoch 1954 a 1961-1965 Bohuslav Klíma a v rokoch 1986-1987 Jiří Svoboda (obaja Archeologický ústav Brno). Výskumy preukázali osídlenie od obdobia paleolitu cez neolit (kultúra s lineárnou keramikou), dobu bronzovú až po dobu halštatskú (kultúru horákovskú). Paleolitické osídlenie, ktoré je samozrejme najvýraznejšie, začína už stredopaleolitickým micoquienom, ojedinelé nálezy svedčia pre počiatok mladšieho paleolitu, ťažisko osídlenia a najdôležitejšie nálezy však boli v 2-3 vrstvách, spadajúcich z väčšej časti do prvého teplejšieho výkyvu neskorého glaciálu (do stáročia okolo roku 11 000 pred Kr.) a patrili magdalénienu: niekoľko ohnísk, kosti soba, koňa a hojne zajaca, zbrane a nástroje nielen kamenné, ale aj početné kostené a parohové. Z nálezov sú preslávené najmä rytiny na konských rebrách, "Súboj bizónov" (nález z roku 1927) a "Pasúce sa kone" (1963), zobrazujúce dva, pre tunajšieho lovca zrejme najvýznamnejšie druhy zveri, ďalej na prevŕtané parohy vyryté dva medvede alebo konské aj iné zvieracie hlavy na lyžicovitých kostených predmetoch. Tieto rytiny sú unikátne tým, že ide o prvé dochované stvárnenie ohraničenej scény oproti bežným nálezom rytín a malieb jednotlivých (alebo viac nesúvisiacich) objektov. Nálezy zo starších vykopávok sú uložené a vystavené predovšetkým v Ústave Anthropos Moravského zemského múzea v Brne, mladšie potom v Archeologickom ústave Brno.
Jaskyňa v literatúre.
Jaskyňa vystupuje ako dočasný útulok loveckej tlupy z knihy Lovci mamutov od Eduarda Štorcha. V deji knihy sú zakomponované vyššie zmienené nálezy.
Zdroj.