burgasdotpro/wikipedia huggingface dataset:
Lysefjordbrua

Lysefjordbrua je cestný visutý most premosťujúci fjord Lysefjorden v blízkosti dediny Forsand v rovnomennej obci v nórskom kraji Rogaland.
Je súčasťou cesty "Fylkesvei 13" a zo severnej strany sa napája na národnú cestu "Riksvei 13". Jeho výstavba prebiehala v rokoch 1995 – 1997 a finančné náklady na jeho výstavbu činili 150 mil. NOK. Celková dĺžka mosta je a hlavné visuté pole má dĺžku rozpätia . Šírka mostovky, ktorej súčasťou je dvojprúdová vozovka a chodník, je . Hlavné pylóny sú vysoké a výškový rozdiel medzi najvyšším bodom mostovky a hladinou fjordu je .
Česká družina

Česká družina bola za prvej svetovej vojny dobrovoľnícka jednotka, zložená z Čechov, žijúcich v Rusku a neskôr tiež z vojnových zajatcov, predchodkyňa česko-slovenských légií v Rusku.
Vznik.
V auguste 1914 vznikla Česká družina, ktorú 20. augusta schválila vojenská rada. V pozadí všetkého bola politická činnosť česko-slovenských spolkov a ich snaha prejaviť lojalitu cárovi (Česi na Rusi boli rakúski poddaní a preto im hrozila internácia a deportácia na Sibír).
Cieľom bolo, aby Česi naberaní do ruskej armády neboli rozptýlení po jednotkách, ale tvorili jednu jednotku, neskôr zaradenú pod Kyjevský vojnový okruh, v sile jedného práporu o dvoch rotách (540 dobrovoľníkov). Tej velil podplukovník Lotocký. Neskôr mala 4 roty a velil jej pplk. Sozentovič. Slávnostná prísaha prebehla 11. októbra na Sofijskom námestí (podľa vtedajšieho ruského kalendára v deň Sv. Václava 28. septembra 1914, s odovzdaním a svätením svätováclavského práporu, tento výjav je známy aj zo zelenej prvorepublikovej poštovej známky), 22. októbra boli Česi poslaní na front.
Česká družina bola pripojená k vojsku generála Dimitrijeva k III. armáde v Haliči. Po presune do Radyvyliva vyrazila družina k Brodcom, k rakúskym hraniciam. Tie prekročila 27. októbra 1914.
Dňa 8. novembra, na výročie bitky na Bielej hore, vykonal generál Radko Dimitrijev prehliadku Českej družiny. Postupne sa z Českej družiny stala divízna rozviedka. České jednotky vykonávali bojový prieskum a zber „jazykov“ (Surový, Čeček, Švec). Okrem iného robili aj propagandistickú činnosť, zameranú na slovanské národnosti v rakúskych bojových jednotkách.
Do prvých bojov sa jednotka zapojila 14. novembra pri Tarnówe, 16. novembra pri Biele na Dunajci, 18. novembra pri Radlove. 19. novembra nasledovala zrážka s maďarskými husármi pri Niedzilieske (prvá bojová akcia).
Boje na Dunajci.
Získanie prvého defekta v 28. pluku (Pražské deti), šikovateľa Lehečka a organizovanie slávneho hromadného prebehu, ktorý sa nekonal a mal za následok vystriedanie 28. pluku 14. rakúskym.
V marci 1915 začala ruská ofenzíva, pochod do Karpát cez Pilzno, Jasło (kde o takmer 30 rokov neskôr Čechoslováci bojovali znova), Medzilaborce.
Českí dobrovoľníci boli pripojení k 48. divízii generála Kornilova. 17. apríla 1915 Dumbrovka, Smilno, prielom pri Zborove, Kompošpaták, Bardejov. Pri ofenzíve 20. marca sa Rusom vzdalo bez boja 3000 príslušníkov 21. domobraneckej divízie, napr. 11. písecký pluk a 3. apríla konečne aj 28. pražský pri Stebníckej Hute.
Rota Nazdar

Rota Nazdar (oficiálne , v preklade "1. rota práporu C 2. pochodového pluku 1. pluku Cudzineckej légie") bola prvá československá vojenská jednotka pôsobiaca na území Francúzska. Pôsobili v nej prevažne českí dobrovoľníci. Jednotka bojovala v prvej svetovej vojne.
Vznik.
Rota Nazdar vznikla v rámci francúzskej Cudzineckej légie 31. augusta 1914, teda na začiatku prvej svetovej vojny. O jej vznik sa zaslúžil Dočasný výbor tvorený zástupcami francúzskej pobočky Sokola a sociálno-demokratického spolku Rovnosť, podporovaný niektorými známymi francúzskymi osobnosťami, najmä Ernestom Denisom. Vstup do Cudzineckej légie bola jediná možnosť, ako vytvoriť na území Francúzska zahraničnú jednotku. Hromadný odvod dobrovoľníkov prebehol 22. júla 1914 v parížskej Invalidovni, za oprávnených k službe bolo uznaných 341 Čechov a 2 Slováci. Dvojmesačný výcvik prekonali v Bayonne. Slávnostnú prísahu zložili 12. októbra a rota bola začlenená do práporu C tzv. Marockej divízie. Kvôli nedostatku českých dôstojníkov - k dispozícii boli len dvaja - rote velili Francúzi. Prvým veliteľom bol menovaný kapitán M. L. J. Sallé.
Využitie vo vojne.
Na začiatku prvej svetovej vojny (1914-1915) sa rota v rámci Cudzineckej légie zúčastnila bojov na francúzsko-nemeckom (západnom) fronte a počet vojakov, ktorí sa do nej dobrovoľne hlásili, narastal. Mal však svoje limity, pretože jednotka nemohla byť stále doplňovaná o nové sily. Hranice boli uzavreté, ďalší Česi a Slováci do Francúzska neprichádzali a nemohli sa tam dostať ani ako dezertéri či zajatci, pretože rakúsko-uhorská armáda na západnom fronte nebojovala. (K rote sa pripojilo asi tridsať dobrovoľníkov zo Spojeného kráľovstva, ktoré na svojom území vznik českej jednotky nepovolilo, a v jednotke slúžilo aj niekoľko Poliakov a jeden Švajčiar.) Rota Nazdar bola prvýkrát nasadená do boja 11. novembra 1914 v oblasti Champagne (neďaleko Reims). V máji 1915 sa rota zúčastnila víťazných bojov pri Arrase, kde po útoku na kótu 140 na hrebeni Falaise de Vimy medzi dedinami La Targette a Souchez zostalo len 75 bojaschopných mužov, 42 mužov vrátane všetkých dôstojníkov padlo, ostatní boli ranení a prápor C bol rozpustený.
Neskôr boli jej príslušníci ďalej zaradení do iných jednotiek. O rote existuje zmienka z konca prvej svetovej vojny (1918), keď sa niekoľko desiatok bývalých vojakov tejto roty dostalo do československej brigády vo Francúzsku.
Užhorodské memorandum

Užhorodské memorandum je označením dokumentu ako výsledku porady "Centrálnej ruskej národnej rady" ("CRNR") 8. mája 1919, ktorú tento spoločný orgán rusínskych národných rád (užhorodskej, prešovskej a chustskej) aj zástupcov emigrácie vyjadril svoju vôľu stať sa autonómnou súčasťou Česko-slovenskej republiky. Dokument potvrdzoval výsledky plebiscitu politicky aktívnych Rusínov v USA z decembra 1918 a zahŕňal štrnásť bodov, ktoré formuloval podľa amerického vzoru Grigorij Žatkovič.
Pre rusínsku politickú reprezentáciu bolo pripojenie k Česko-Slovensku v tom čase prakticky poslednou alternatívou, lebo z Ruska plynula obava kvôli boľševizmu, Západoukrajinská ľudová republika a ani Ukrajinská ľudová republika už v tom čase neexistovali a konečne maďarsky orientovaní Rusíni stratili po komunistickom prevrate oporu v Budapešti. CRNR vznikla 8. mája 1918 a do 16. mája 1918 prerokovala budúce vzťahy Rusi s Česko-Slovenskom. Rada zároveň navrhla Grigorija Žatkoviča ako budúceho ministra rusínskeho štátu v Česko-Slovensku. CRNR vyslala 23. mája 1919 do Prahy viac ako stočlennú deputáciu, ktorú prijal minister vnútra Antonín Švehla aj prezident republiky Tomáš Garrigue Masaryk.
Význam Užhorodského memoranda spočíval predovšetkým - vedľa decembrového plebiscitu Rusínov v USA - vo vyjadrení skutočnej vôle rusínskej reprezentácie vstúpiť ako autonómny prvok do zväzku s Česko-Slovenskom. Memorandum bolo tiež zaslané ako prejav "želania ľudu Podkarpatska" na mierovú konferenciu do Paríža. Sľúbenú autonómiu však Podkarpatská Rus získala až s účinnosťou od polovice decembra 1938 v súvislosti s ústavným zákonom č. 328/1938 Sb. z. a n.
Bahna (prírodná pamiatka)

Bahna je prírodná pamiatka ev. č. 1628 neďaleko obce Dědová v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú prírodné spoločenstvá prechodových rašelinísk, nevápnitých machových slatinísk, vysokých ostríc, vlhkých pichliačových lúk a túžobníkových lád, bezkolencových lúk a psicových trávnikov s chránenými a ohrozenými druhmi rastlín a živočíchov.
Utopenec (prírodná pamiatka)

Utopenec je prírodná pamiatka ev. č. 1705 neďaleko obce Studnice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana.
Predmetom ochrany je niva Vortovského potoka od hrádze rybníka Utopenec k Hamerskej priehrade - rašelinové lúky so vzácnou kvetenou v meandrujúcom koryte potoka.
Zlámanec (prírodná pamiatka)

Zlámanec je prírodná pamiatka ev. č. 1637 neďaleko obce Vortová v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je uchovanie rašelinovej lúky okolo rybníka s výskytom chránených a ohrozených druhov živočíchov a rastlín.
Prešovská hradná cesta

Myšlienka spojiť šesť hradov pri meste Prešov pomyselnou, turistickou čiarou, vznikla v roku 2011. Občianske združenie Rákociho cesta, tak chce pomôcť rozvoju turizmu v tomto kraji. Do projektu sa zapojili hrady: Šarišský, Kapušiansky, Obišovský, Zbojnícky, Lipovský a Šebeš.
Vzdialenosti medzi sídlami hradov.
Vzdialenosti sú uvedené podľa údajov z informačnej tabule "Zakladajúca listina". Prešov-Lipovce (22 km), Prešov-Veľký Šariš (7,5 km), Prešov-Kapušany (8,2 km), Prešov-Podhradík (8,4 km), Prešov-Ruská Nová Ves (8,5 km), Prešov-Obišovce (14,7 km).
Vzdialenosti k hradom.
Vzdialenosti sú uvedené podľa údajov z informačnej tabule "Mapové výstrižky". Lipovce (Včelín pri kríži)-ruiny hradu 0,57 km. Veľký Šariš (parkovisko pod hradom) – hrad 2,3 km. Kapušany (parkovisko pri ihrisku) - hrad 2,4 km alebo 0,87 km. Podhradík (parkovisko pod hradom) – ruiny 0,38 km. Ruská Nová Ves (parkovisko pod hradom) – ruiny 1,4 km, Obišovce (parkovisko v obci) –ruiny 1,3 km, (parkovisko pri Svinke) -ruiny 0,77 km.
Leonov

Leonov môže byť:
Ján Pastrnák

Ján Pastrnák, Ján Pasterňak, Ján Pasternák (narodenie a úmrtie nie sú známe). Žil približne v polovici 19. storočia. Bol lovec kamzíkov a horský vodca vo Vysokých Tatrách. Pochádzal z obce Štôla.
Vodieval turistov a horolezcov najmä na túry začínajúce sa v Batizovskej doline vo Vysokých Tatrách v 70-tych rokoch 19. storočia. Jeho druhom na túrach bol najmä Ján Ruman Driečny ml., s ktorým v roku 1875 prví vystúpili Batizovskou próbou na Gerlachovský štít. Tento výstup zopakoval v roku 1877 spolu s českým horolezcom Viktorom Lorencom a horským vodcom Jánom Rumanom Driečnym ml.
Podľa neho pomenovali vo Vysokých Tatrách "Pastrnákov priechod" a "Pastrnákovú vežičku" nad Ľadovým plesom mengusovským, "Nižnú, Prostrednú, Vyšnú Pastrnákovú bránku" a "Pastrnákové zuby" na hrebeni Končistej, "Pastrnákovu priehybu" oddeľujúcu Kostolík od masívu Batizovského štítu.
Zadní rybník

Zadní rybník je prírodná pamiatka ev. č. 1703 východne od mestečka Trhová Kamenice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je biotop zarastajúceho rybníka s cennými spoločenstvami bažinných rastlín a živočíchov.
Mlýnský rybník a rybník Rohlík

Mlynský rybník a rybník Rohlík je prírodná pamiatka ev. č. 247 neďaleko mestečka Trhová Kamenice v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana.
Dôvodom ochrany sú vodné a mokraďové prírodné spoločenstvá s biotopmi makrofytnej vegetácie prirodzene eutrofných a mezotrofných stojatých vôd, rákosia a vegetácie vysokých ostríc, na ktoré nadväzuje údolná niva s biotopmi vlhkých pichliačových lúk a túžobníkových lád, nevápnitých machových slatinísk a údolných jaseňovo-jelšových luhov s výskytom chránených a ohrozených druhov rastlín a živočíchov.
Bitka pri Zborove

Bitka pri Zborove alebo zborovská bitka môže byť:
Spoločenstvo neuznaných štátov

Spoločenstvo neuznaných štátov () je spoločenstvo Abcházska, Podnesterska, Náhorného Karabachu a Južného Osetska. Prvý návrh na vytvorenie podobného spoločenstva bol prednesený v roku 2001 na zasadaní v Stepanakerte (hlavné mesto Náhorného Karabachu). Spoločenstvo vzniklo až v roku 2006 na jednaní v Sochumi. Pôvodnú zmluvu podpísali prezidenti Južného Osetska, Abcházska a Podnesterska, Náhorný Karabach sa pripojil až v roku 2007.
Politika.
Do roku 2008 nebol z členských štátov uznaný ani jedným členským štátom OSN a do roku 2006 sa členské štáty neuznávali ani medzi sebou. Po založení spoločenstva sa všetky 4 štáty navzájom uznali a dohodli sa na vzájomnej pomoci. Cieľom spoločenstva je získať medzinárodné uznanie. Najväčším úspechom bolo zavedenia bezvízového styku v roku 2009.
Obsadenie Sudet

Obsadenie Sudet môže byť:
Antonín Kalina

Antonín Kalina môže byť:
Jaroslav Marek

Jaroslav Marek môže byť:
U Tučkovy hájenky

U Tučkovy hájenky je prírodná pamiatka ev. č. 1635 južne od obce Krouna v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana.
Predmetom ochrany je vrchoviskové rašelinisko - rašelinová lúka so vzácnou kvetenou (vachta trojlistá, vstavač májový a i.).
My Way (pieseň, Sinatra)

„My Way“ je pieseň od Franka Sinatru. Text piesne napísal Paul Anka. Pieseň je založená na piesni „Comme d'habitude“ od Clauda Françoisa. Ankov text nie je založený na originálnom francúzskom texte.
Pozadie.
Paul Anka počul originálnu francúzsku pieseň „Comme d'habitude“ ("Ako zvyčajne)" interpretovanú Claude Françoisom, keď práve trávil dovolenku v južnom Francúzsku. Letel do Paríža vyjednávať ohľadom práv k piesni. Získal adaptačné, publikačné a nahrávacie práva na pieseň za jeden americký dolár. Anka napísal nový text pre Sinatru, zmenil nie len text, ale aj význam celej piesne. Frank Sinatra nahral svoju verziu 30. decembra 1968 a bola vydaná v roku 1969 na rovnomennom albume.
Albena

Albena () je významné prímorské letovisko pri Čiernom mori v Bulharsku. Tretí najväčší turistický rezort v krajine bol oficiálne otvorený 24. augusta 1969.
Polohopis.
Nachádza sa v oblasti Dobrič, približne juhovýchodne od mesta Dobrič a rovnako tak severovýchodne od Varny. Administratívne patrí do obce Obročišče (). Asi severovýchodne leží nemenej populárny Balčik. Pláže Albeny sú dlhé 5 km a široké až do 150 metrov.
Charakteristika.
Letovisko má mnoho moderných hotelov, ktoré sú priamo na okraji pláže. Návštevníkom, z ktorých až 90% sú cudzinci, tak poskytujú zaujímavý výhľad na pláž a zároveň slnečné izby. Albena patrí medzi pokojnejšie strediská, čím je vhodná na rodinnú dovolenku. V susednom letovisku Balčik je botanická záhrada so zbierkou jedinečných rastlín a architektonický komplex, ktorý bol na začiatku 20. storočia sídlom kráľovnej Márie Edinburgskej. V blízkosti sa nachádza aj prírodná rezervácia Baltata ().
Medzinárodné bezpečnostné a pomocné sily

Medzinárodné bezpečnostné a pomocné sily () bola bezpečnostná misia v Afganistane vedená Severoatlantickou alianciou, ktorú zriadila Bezpečnostná rada OSN v decembri 2001 na základe Rezolúcie č. 1386, ako predpokladala dohoda z Bonnu. Jej hlavným cieľom bolo vycvičiť Afganské národné bezpečnostné sily (ANSF) a pomôcť Afganistanu v obnove kľúčových vládnych inštitúcií, ale tiež podieľať sa na vojne v Afganistanie a Talibanskom povstaní. 
ISAF bola pôvodne nasadená na zabezpečenie Kábulu a okolitých oblastí pred Talibanom, Al-Káidou a ostatnými frakčnými bojovníkmi s cieľom zriadiť Afganskú dočasnú správu na čele s Hamidom Karzajom. V októbri 2003 Bezpečnostná rada OSN povolila rozšírenie misie ISAF v celom Afganistane a ISAF následne rozšírila misiu v štyroch hlavných etapách po celej krajine. Od roku 2006 do roku 2011 sa ISAF zapojila do viacerych intenzívnych bojových operácii v južnom a východnom Afganistane. 
Jednotky tejto misie zahŕňali vojakov zo Spojených štátov, Spojeného kráľovstva, ostatné členské štáty NATO a ďalšie krajiny. 
ISAF ukončila bojové operácie a bola rozpustená v decembri 2014, pričom niektoré jednotky zostali v úlohe nástupníckej misie ISAF, operácie Rozhodná podpora.
Vlajka Náhorného Karabachu

Vlajka Náhorného Karabachu je odvodená od arménskej vlajky. Krajina je obývaná prevažne Arménmi, ale je medzinárodne uznaná ako súčasť Azerbajdžanu.
Farebnosť vlajky symbolizuje kultúrne spojenie s Arménskom. Biele obdĺžniky možno chápať po jednej stránke ako geografiu krajiny. Obdĺžniky sú poskladané do tvaru trojuholníka. Väčšie Arménsko je symbolizované základ trojuholníka vľavo a menší Karabach je špička trojuholníka vpravo. Na druhej strane obdĺžniky v tvare trojuholníka symbolizujú tradičný arménsky vzor kobercov.
Adolfo de la Parra

Adolfo „Fito“ de la Parra (* 3. február 1952, Mexiko) je mexický bubeník, člen skupiny Canned Heat. Na bicie začal hrať už v detstve a svoju prvú kapelu nazvanú Los Sparks založil už vo svojich štrnástich rokoch, v roku 1958. Neskôr hral s niekoľkými ďalšími mexickými skupinami a hudobníkmi a roku 1966 odišiel do Los Angeles, kde sa najprv stal členom kapely Sotweed Factor, z ktorej onedlho prešiel k Bluesberry Jam a nakoniec sa roku 1967 stal členom skupiny Canned Heat. Je autorom autobiografickej knihy nazvanej "Living the Blues".
Alan Wilson

Alan "Blind Owl" Christie Wilson, prezývaný Blind Owl (* 4. júl 1943, Boston, Massachusetts, USA† 3. september 1970, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol frontman, spevák a skladateľ americkej bluesovej kapely Canned Heat. V skupine hral na gitaru a harmoniku a písal väčšinu piesní. Zomrel dva týždne pred Jimi Hendrixom, 3. septembra 1970 vo veku 27. rokov.
George Kooymans

George Jan Kooymans (* 11. marec 1948, Haag, Holandsko) je holandský gitarista, spevák, hudobný producent, skladateľ a zakladajúci člen rockovej skupiny Golden Earring. V roku 1975 sa podieľal na albume "Red White Blue" skupiny Cuby + Blizzards. V roku 1981 hral na gitaru na albume "Modern Times Revive" od Hermana Brooda.
Cesar Zuiderwijk

Cesar Zuiderwijk, rodným menom Cornelis Johannes Zuiderwijk (* 18. júl 1948, Haag, Holandsko) je holandský rockový bubeník. 
Vo svojich dvanástich rokoch začal hrať na gitaru, ale o dva roky neskôr prešiel k bicím. Jeho prvou kapelou bola "René &amp; His Alligators", s ktorou vystupoval na strednej škole. Neskôr hral v skupine "Hu &amp; The Hilltops" a roku 1967 spoluzaložil skupinu Livin' Blues; so skupinou v roku 1969 nahral album "Hell's Session". V roku 1970 nahradil Sieba Warnera v skupine Golden Earring a stal sa tak jej štvrtým bubeníkom v poradí.
Rinus Gerritsen

Rinus Gerritsen, rodným menom Marinus Gerritsen, (* 9. august 1946, Haag, Holandsko) je holandský basgitarista, najviac známy ako člen skupiny Golden Earring. Tú v roku 1961 spolu s gitaristom a spevákom Georgom Kooymansom založil. V roku 1979 vydal spoločný album so spevákom Michel van Dijkom nazvaný "Gerritsen en Van Dijk". Taktiež pôsobil ako hudobný producent. Produkoval napríklad album speváka Hermana Brooda nazvaný "Modern Times Revive" (1981) alebo nahrávky skupiny Urban Heroes. Medzi jeho obdivovateľov patril napríklad Angličan Steve Harris, vedúca osobnosť kapely Iron Maiden, ktorý ho označil za dôležitý vzor.
Bob Hite

Bob "The Bear" Hite (* 26. február 1943, Torrance, Kalifornia, USA† 5. apríl 1981, Los Angeles, Kalifornia, USA) bol americký spevák blues rockovej kapely Canned Heat od roku 1965 do jeho smrti v roku 1981. V roku 1965 kedy bolo Hitovi 22 rokov dal dokopy kapelu s Alanom Wilsonom, Henrym Vestine a pripojili sa k nim basista Larry Taylor a Frank Cook, hráč na bicie. Kapela sa pomenovala po pesničke z roku 1928 od Tommyho Johnsona Canned Heat Blues. Vyprodukoval tiež album s jedným z najväčších bluesmanov Ameriky, John Lee Hookerom, "Hooker 'n Heat" (1971), vyšiel v čase, keď bol už frontman kapely Alan Wilson mŕtvy. Bob "The Bear" Hite bol nájdený mŕtvy vo svojej dodávke roku 1981. Zomrel pravdepodobne na infarkt v 38 rokoch. Bol zberateľom LP platní, s ktorými si založil aj obchod. Bol tiež veľký znalec bluesovej hudby, publikoval časopis o tejto hudbe.
Randy California

Randy California, rodným menom Randy Craig Wolfe (* 20. február 1951, Los Angeles † 2. január 1997, Molokai, Havaj, USA) bol gitarista, spevák a skladateľ a jeden z pôvodných členov rockovej skupiny Spirit. V roku 1966 hral spoločne s Jimi Hendrixom v skupine The Blue Flames.
Varoddbrua

Varoddbrua je dvojica paralelných cestných mostov premosťujúcich fjord Topdalsfjorden pri meste Kristiansand v nórskom kraji Vest-Agder. Sú pomenované po polostrove na západnom pobreží fjordu a oba sú súčasťou Európskej cesty 18.
Visutý most Gamle Varoddbrua je z dvojice mostov starším, bol postavený v 50. rokoch 20. storočia a otvorený v roku 1956. Celkovo má most 8 polí, po dokončení sa hlavné s dĺžkou rozpätia stalo najdlhším v krajine. Celková dĺžka mosta je , výška pylónov je . Výškový rozdiel medzi najvyšším bodom mostovky a hladinou fjordu je . 
Nový most Nye Varoddbrua bol postavený v 90. rokoch ako trámový a otvorený bol v roku 1993. Celková dĺžka mosta je , najdlhšie zo štyroch polí s dĺžkou rozpätia bolo do dokončenia mosta Stolmabrua najdlhším svojho druhu v krajine. Výškový rozdiel medzi mostovkou a hladinou fjordu je . Do dokončenia nového mosta slúžil starý pre oba smery cestnej premávky, dnes starý slúži len pre premávku smerujúcu na východ.
V súčasnosti existujú plány na nahradenie starého mosta za nový trojprúdový most.
Tadeáš Salva

Tadeáš Salva (* 22. október 1937, Lúčky† 3. január 1995, Bratislava) bol významný slovenský hudobný skladateľ, pedagóg a výtvarník.
Biografia.
Salva sa narodil v dolnoliptovskej obci Lúčky okr. Ružomberok. V roku 19531958 absolvoval štúdium hry na akordeóne, violončele a klavíri na Vyššej hudobnej škole v Žiline. Následne pokračoval v štúdiu kompozície u Alexandra Moyzesa a Jána Cikkera na Vysokej škole múzických umení. Po nedorozumeniach so svojimi pedagógmi Salva opúšťa Slovensko a zapísal sa na štúdium na Štátnej vyššej hudobnej škole v Katoviciach, kde sa jeho pedagógom v rokoch 19621965 stal Bolesław Szabelski. Salva taktiež súkromne konzultoval u Witolda Lutosławského vo Varšave. Po ukončení štúdia Salva pôsobil ako vedúci Hudobnej redakcie košického rozhlasu (19651968) dramaturg Hudobnej redakcie Československej televízie v Bratislave (19681977), dramaturg v Slovenskom ľudovom a umeleckom kolektíve (19771988) a ako pedagóg na Katedre hudobnej výchovy na Pedagogickej fakulte v Nitre (19911995). V októbri 1991 na pôde bratislavskej VŠMU habilitoval na docenta v odbore kompozícia. V rokoch 19911995 pôsobil ako predseda Spolku slovenských skladateľov. Zomrel v Bratislave 3. januára 1995 vo veku nedožitých 58 rokov.
Farář (prírodná pamiatka)

Farář je prírodná pamiatka pri obci Bítovany (južne od obce) v okrese Chrudim v Pardubickom kraji a súčasne i rybník, ktorý sa nachádza na rovnakom mieste.
Ochrana prírody.
Rybník a okolie je od roku 1990 chránený ako prírodná pamiatka o výmere 8,87 ha. Dôvodom ochrany je kotvica plávajúca, ktorej výskyt, po odbahnení rybníka v roku 1997, bol potvrdený až v roku 2009 a severne nadväzujúca geologická lokalita "V syslích" so zastúpením zlepencov, ílovitých pieskovcov a kaolinizovanej žuly.
Hrobka (prírodná pamiatka)

Hrobka je prírodná pamiatka ev. č. 123 v blízkosti mesta Slatiňany v okrese Chrudim. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je zachovanie suchomilnej kveteny na južnej lesostepnej stráni nad Okrouhlickým potokom (jagavka konáristá, kokorík mnohokvetý, šalvia praslenatá, klinček kartuziánsky a i.) .
Laborecko

Laborecko (alter. Laborčina) () je región na Slovensku, ktorý sa rozprestiera v blízkosti mesta Medzilaborce. Geograficky je s menšími odchýlkami totožný so súčasným okresom Medzilaborce (menšia časť súč. okres Stropkov). Je to územný celok v okolí horného toku rieky Laborec v Laboreckej vrchovine.
Návesník

Návesník je prírodná pamiatka ev. č. 1704 neďaleko obce Vortová v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana.
Predmetom ochrany je rašelinová lúka s výskytom chránených a ohrozených druhov živočíchov a rastlín.
Čítanie s porozumením

Čítanie s porozumením je v analógii "človek - počítač" súbežné spracovanie dvoch procesov:
Technický proces.
Proces optického rozpoznávania a prvotného spracovania grafických prvkov - alfanumerických znakov a ich spájania do správnych, taxatívne definovaných skupín (slovo). Okrem alfanumerických znakov je nutné aby jednotka optického rozpoznávania správne rozoznala a interpretovala i množstvo ďalších prvkov, delimitačných znakov (interpunkcia, verzálky/kapitálky, medzery). Želaným technickým výstupom jednotky optického rozpoznávania teda nie sú len samotné alfanumerické a delimitačné znaky, ale aj ich spojenia do vyšších celkov (vety, odstavce, kapitoly a pod.)
Kognitívny proces.
Údaje získané z autonómneho modulu optického rozpoznávania znakov sú vyhodnotené a spracované na úrovni vyššej a/alebo centrálnej výpočtovej jednotky. Proces analýzy a spracovania (a následného ukladania do dlhodobej pamäte) nie je v čase nemenný, jeho efektivita a teda časová a energetická úspora sa zvyšuje neustálym aplikovaním adaptívno komparatívnych operácií na jeho jednotlivé sekvencie. Opakovaný výskyt konkrétnych prvkov textu (slov/výrazov/viet atď.) v špecifickom poradí postupne, s rastúcim počtom opakovaní, eliminuje nutnosť ich spracovania na nižších úrovniach, e.g.: prvotná analýza rozpoznania znakov "z", "l", "o", "d", "e" a "j" (v tomto poradí) ich prakticky len porovná s jestvujúcou databázou taxatívnych skupín znakov a bez zmeny tento výsledok uloží do operačnej, prípadne aj do trvalej pamäte v podobe: "z", "l", "o", "d", "e", "j" = "zlodej"; (príznak výskytu v taxatívnej databáze skupín = pravda); použilo sa minimálne 8 pracovných cyklov výpočtovej jednotky (jednotlivé znaky, slovo, porovnanie na prítomnosť v databáze); ďalšie rovnaké rozpoznania rovnakej sekvencie už budú výpočtovou jednotkou analyzované na úrovni skupiny znakov - "zlodej", teda ušetrí sa minimálne 6 pracovných cyklov. Tento princíp sa analogicky uplatňuje na každý ďalší vyšší celok. Súbežne s týmto adaptívnym konceptom spracovania vstupných údajov prebieha aj automatické vylučovanie redundantných surových dát, ale aj prípadných redundantných výsledkov ich spracovania na nižších úrovniach z procesu výsledného spracovania. Do databázy sa dáta ukladajú už komprimované a preindexované tak aby v prípade ich opakovaného výskytu mohli byť spracovávané priamo na úrovni príslušnej výpočtovej podjednotky, bez potreby opätovne vykonávať ich komplexné prepočty na úrovni hlavného procesora.
Finálnym produktom procesu čítania s porozumením nie je samotný text, ale informácia, ktorú text v danej podobe obsahuje.
Pivnice

Pivnice je prírodná pamiatka, ktorá sa nachádza v Pardubickom kraji v okrese Chrudim severne od obce Zderaz. Ide o zalesnený pieskovcový kaňon s rozličnými tvarmi zvetrávania (skalný tunel, voštiny, previsy, jaskyne) s výskytom vzácnych druhov rastlín a živočíchov (napr. salamandra škvrnitá). Geomorfologické pochody sú tu stále aktívne, každoročne dochádza za silnejších zrážok napr. k rúcaniu pieskovcových skalných blokov.
Podskala

Podskala je prírodná pamiatka ev. č. 2118 neďaleko obce Chrast v okrese Chrudim. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú vzácne a ohrozené druhy rastlín (krivec žltý, prvosienka vyššia, a i.) a chráneného druhu obojživelníka - salamandra škvrnitá.
Chrašická stráň

Chrašická stráň je prírodná pamiatka ev. č. 2199 neďaleko obce Chrast v okrese Chrudim. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je cenný geologický útvar opukovej stráne s prirodzenými spoločenstvami teplomilnej kveteny v semixerotermných trávnikoch a čiastočne s porastami teplomilných krovín, výskyt teplomilných druhov hmyzu a chránených druhov vtákov a ďalších stavovcov.
Střítežská rokle

Střítežská rokle je prírodná pamiatka ev. č. 2200 neďaleko obce Hluboká v okrese Chrudim. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany je cenný geologický a geomorfologický útvar, významné rozmnožisko silno ohrozeného živočíšneho druhu - salamandry škvrnitej. Podľa výskumu z roku 2001 sa tu v tomto roku vyvíjalo približne 1000-1800 lariev mloka.
Július Andráši (horolezec)

Július Andráši (* 23. marec 1925, Košice† 13. júl 1995, Dolný Smokovec) bol slovenský horolezec, horský záchranár a publicista.
Životopis.
Július Andráši s horolezectvom začínal v roku 1946 spolu s priateľom Arnom Puškášom. Po ukončení štúdií prišiel v roku 1949 do Vysokých Tatier, do Starého Smokovca. V roku 1950 sa stal horským vodcom prvej triedy a začal pracovať ako horský záchranár v novovytvorenej Tatranskej horskej službe. V rokoch 19551960 bol jej náčelníkom. Od roku 1962 do roku 1970 bol pracovníkom observatória na Lomnickom štíte. Potom pracoval v zariadeniach cestového ruchu vo Vysokých Tatrách.
Od roku 1952 publikoval články v mnohých slovenských časopisoch zaoberajúcich sa horolezectvom a turistikou – "Krásy Slovenska, Horolezec, Tatranské noviny a Vysoké Tatry". Napísal a vydal viacero turistických a horolezeckých sprievodcov.
Louky v Jeníkově

Prírodná pamiatka Louky v Jeníkově zahŕňa vlhké rašelinové lúky juhovýchodne od obce Jeníkov asi 5 km juhovýchodne od mesta Hlinsko.
Predmet ochrany.
Predmetom ochrany je zachovaný komplex rastlinných spoločenstiev vlhkých rašelinových lúk, mokradí a rákosia na mieste bývalých rybníkov pod obcou Jeníkov. Na území PP vykonávajú ochrancovia prírody zo Združenia krajina v posledných rokoch pravidelné ručné kosenie.
Flóra.
Na území PP sa vyskytujú mokraďové ostricové spoločenstvá rašelinových lúk s rákosím. Z chránených rastlín sa tu vyskytuje vstavačovec májový ("Dactylorhiza majalis"), vachta trojlistá ("Menyanthes trifoliata"), ostrica Davallova ("Carex davalliana"), rosička okrúhlolistá ("Drosera rotundifolia"), páperec alpínsky ("Trichophorum alpinum") a ďalšie.
Fauna.
Územie PP je významným útočiskom obojživelníkov, najmä žiab. Z plazov sa tu vyskytuje jašterica živorodá ("Zootoca vivipara") a vretenica severná ("Vipera berus"). Z vtákov tu hniezdia močiarnica mekotavá ("Gallinago gallinago"), ľabtuška lúčna ("Anthus pratensis"), červenák karmínový ("Carpodacus erythrinus"), strakoš obyčajný ("Lanius collurio") a v minulosti sa v okolí vyskytoval aj tetrov hoľniak (Tetrao tetrix).
Prehľad úspechov slovenského vodného slalomu

Prehľad úspechov slovenského vodného slalomu sumarizuje prehľad medailí slovenských vodných slalomárov na vrcholných svetových a európskych podujatiach v ére samostatnosti, ako aj v reprezentácii Česko-Slovenska.
História.
Vodný slalom je najúspešnejším športom v histórii samostatného Slovenska . Na olympijských hrách mal svoju premiéru v roku 1972, kde Zvolenčan Marián Havlíček obsadil 6. miesto. Do programu Hier bol zaradený opäť až po 20 rokoch v Barcelone 1992, liptovský vodák Juraj Ontko skončil ôsmy. Počnúc olympijskými hrami 1996 v Atlante sa slovenskí vodní slalomári nevracali ani z jednej olympiády bez medailového zisku, vôbec prvým olympijským víťazom v ére samostanosti sa stal Michal Martikán, ktorý získal medailu pri všetkých svojich olympijských štartoch, čím sa stal prvým mužom v histórii OH, ktorý stál na stupni víťazov na piatich hrách za sebou v tej istej individuálnej disciplíne. Bratia Peter a Pavol Hochschornerovci dosiahli zlatý hetrik, dve prvenstvá zaznamenala Elena Kaliská.
Slovenskí vodní slalomári v reprezentácii Česko-Slovenska prispeli k zisku viacerých medailí z majstrovstiev sveta, prvým Slovákom s cenným kovom sa stal v roku 1955 Vladimír Cibák v hliadke 3 x K1, prvý titul majstrov sveta vybojovali v roku 1983 v hliadke 3 x C2 deblkanoisti Dušan Zaťko – Ľudovít Tkáč a Milan Kučera – Miroslav Hajdučík. Prvú medailu, bronzovú v ére samostatnosti priviezla hliadka 3 x C2 z MS 1993. Na MS 1995 v Nottinghame odštartoval svoju výnimočnú kariéru ziskom bronzu Michal Martikán. Vo veku 16 rokov sa stal najmladším individuálnym medailistom v histórii MS, o dva roky pridal aj titul najmladšieho svetového šampióna histórie. Od roku 1995 sme z každého šampionátu priviezli minimálne dve medaily, v rokoch 2009 , 2010 a 2011 bolo Slovensko prvé v medailovej bilancii krajín. Tituly majstrov sveta v individuálnych disciplínach získali 4x Michal Martikán, 5x Peter a Pavol Hochschornerovci, 2x Jana Dukátová a Elena Kaliská. Ďalšie zlaté medaily vybojovali hliadky, za pozornosť stojí najmä séria deviatich triumfov v sérii (2009 – 2019) hliadky 3 x C1 v nezmenenom zložení Michal Martikán, Alexander Slafkovský, Matej Beňuš .
Majstrovstvá Európy sa konajú od roku 1996. Slovensko je suverénne vedúcou krajinou v historickom medailovom poradí, viackrát vyhralo medailovú bilanciu na ME. Najúspešnejšie čo do zisku cenných kovov boli pre nás šampionáty na domácej vode. Rekordný počet medailí – 9 (5 zlatých, 2 strieborné a 2 bronzové) sme získali v Čunove v roku 2010 , po štyri tituly sme vybojovali v Čunove 2002 a v Liptovskom Mikuláši 2007.
Kusá hora (prírodná pamiatka)

Kusá hora je prírodná pamiatka ev. č. 1772 neďaleko obce Pěšice v okrese Ústí nad Orlicí, územie však leží aj v okrese Chrudim. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je zachovanie lesných biotopov s výskytom čistých bučín a zmiešaných dubohrabových porastov na opukovom podloží so zastúpením jedlí a acidofilných dúbrav, a ďalej botanicky cenných teplomilných druhov rastlín na stráňach nad osadami Štěnec, Domanice a Srbce aj v údolí Řepnického potoka, ako napríklad kokorík mnohokvetý ("Polygonatum multiflorum"), ľalia zlatohlavá ("Lilium martagon"), chochlačka dutá ("Corydalis cava"), črievičník papučkový ("Cypripedium calceolus") a i., z vodných rastlín truskavec obyčajný ("Hippuris vulgaris") na rybníku Štěnec a vstavačov vo vlhkých porastoch priľahlých k tomuto rybníku.
Počas botanického prieskumu nelesnej vegetácie bolo zistených 34 nelesných vegetačných typov. Na území prírodnej pamiatky bolo nájdených 68 ohrozených druhov rastlín.
Počas vertebratologického prieskumu prírodnej pamiatky v rokoch 1992-1994 bol zaznamenaný výskyt 170 druhov stavovcov (9 druhov rýb, 10 druhov obojživelníkov, 5 druhov plazov, 109 druhov vtákov, 37 druhov cicavcov).
Les na dolíku

Les na dolíku je prírodná pamiatka ev. č. 1632 neďaleko obce Vysočina v okrese Chrudim. Oblasť spravuje AOPK ČR Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana.
Predmetom ochrany je meandrujúci potok v lesnom poraste s výskytom soldanelky horskej.
Zbigniew Korosadowicz

Zbigniew Korosadowicz (* 12. december 1907, Krakov, Poľsko† 2. jún 1983, Zakopané, Poľsko) bol poľský geograf, horolezec a náčelník poľskej horskej služby TOPR, ktorý sa zaslúžil o mnohé prvovýstupy na štíty vo Vysokých Tatrách.
Zo životopisu.
Štúdia geografie ukončil na "Uniwersytecie Jagiellońskim" (Jagielonskej univerzite) v poľskom Krakove. Po štúdiách sa usadil v Zakopanom, kde vyučoval na gymnáziu (19341939).
Pred druhou svetovou vojnou patril medzi popredných poľských horolezcov. Zameriaval sa predovšetkým na výstupy v zimnom období. S horolezectvom začínal v roku 1928, keď jeho partnerom bol Wieslaw Stanislawski. Výstup na "Zamarłu Turniu" na východnom hrebeni Świnice bol jeho prvou ťažkou túrou.
Veľký Mengusovský štít, jeho severná stena s obídením štítovej kupoly v zime 1936, bol jeho najveľkolepejším klasickým horolezeckým výkonom na poľskej strane Vysokých Tatier.
Veľa horolezeckých tur urobil v zahraničí - Atlas v Maroku, vykonal prvovýstupy v Alpách, bol jedným z prvých Poliakov na gréckom Olympe, dvakrát sám vystúpil na Mont Blanc. Vo Vysokých Tatrách bol aktívny do roku 1947.
V roku 1936 spoluzakladal "Kolo Zakopianske KW" a od roku 1937 bol členom poľskej horskej služby - "TOPR (Tatrzańskie Ochotnicze Pogotowie Ratunkowe)" a po vojne krátky čas jej náčelníkom. V roku 1940 na žiadosť nemeckých vojenských orgánov zorganizoval a viedol na poľskej strane Vysokých Tatier záchrannú službu "Tatra-Bergwacht". Mnohí mu to dlho nevedeli odpustiť.
Do histórie poľskej horskej záchrannej služby sa zapísal záchrannou akciou na pomoc raneným partizánom na úbočí Salatína v Roháčoch 11. - 12. február a 1945. Neskôr túto udalosť stvárnili vo filme "Modrý kríž" (poľská horská služby má vo svojom znaku modrý kríž). Premietal sa aj v Československu. Po vojne pracoval vo "Vysokohorskom klube" v Zakopanom. Bol jeho predsedom do roku 1971. V roku 1955 dostal "Zlatý kríž za zásluhy".
V posledných rokoch života trpel na ochorenie srdca. Zomrel na infarkt myokardu na značkovanej ceste na "Halu Gasienicovu" 2. júna 1983. Pochovaný je na "Cmentarzu Zasłużonych" v Zakopanom.
Publicistická činnosť.
Publikoval v poľskom horolezeckom časopise "Taternik" (Horolezec) a v iných periodikách. V rokoch 1939, 1940, 1947 vydával reliéfové mapy. V roku 1949 vydal sprievodcu "Tatry i Zakopané" a od roku 1967 začal vychádzať jeho sprievodca "Po Tatrách i Podtatrżu". Bol autorom veľkých plastických máp pre "Múzeum športu a turistiky" vo Varšave a pre hotel Kasprowy v Zakopanom.
Geografická činnosť.
Zúčastnil sa merania tatranských plies spolu s profesorom "J. Szaflarskim." V rokoch 19321933 robil fotografie a skúmal morfológiu Javorovej doliny. V roku 1934 začal študovať sutinové kužele v tatranských dolinách.
Externé odkazy.
[[Kategória:Poľskí horolezci]]
[[Kategória:Osobnosti z Krakova]]
Ratajské rybníky

Ratajské rybníky sú prírodnou pamiatkou v Česku (kód ÚSOP 1634) a Európsky významnou lokalitou (kód ÚSOP 2972) na katastrálnom území mesta Hlinska v okrese Chrudim v Pardubickom kraji. Územie prírodnej pamiatky je súčasťou Chránenej krajinnej oblasti Žďárské vrchy, ktorú spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny Českej republiky (AOPK ČR) prostredníctvom Regionálneho pracoviska Správa CHKO Žďárské vrchy.
Ochrana.
Predmetom pre osobitne chránené územie je spoločenstvo troch kaskádovito vybudovaných rybníkov, mokradí a vlhkých slatinných lúk v ich okolí s cenným biotopom chránených a ohrozených druhov rastlín a živočíchov.
Prírodné pomery.
Vodstvo.
Sústava troch ratajských rybníkov je prietoková, najvyššie položený je Horný Ratajský rybník, do ktorého sa sťahuje voda z mokradí a rašelinových lúk nad ním a tiež ho napája niekoľko bezmenných potokov stekajúcich po svahu vrchu Čertovina ().
V kaskáde pod Horným ratajským rybníkom je zemepisne nepomenovaný a najmenší z rybníkov, ktorý je osadený leknami a priamo pod hrádzou je vyvedený prepad vody z neďalekého vodného zdroja. Voda z neho a z odtoku rybníka napája najnižšie položený Dolný Ratajský rybník. Z územia prírodnej pamiatky Ratajské rybníky odvádza vodu bezmenný vodný tok do zhruba sto metrov vzdialeného Blatenského potoka, ktorý je pravostranným prítokom neďalekej rieky Chrudimky.
Flóra a fauna.
Pobrežné porasty rybníkov s hustými skupinami drevín aj solitérnych stromov prechádzajú do druhovo pestrých rašelinových až slatinných lúk a vytvárajú tak priaznivé stanovištia pre hniezdenie vtáctva, bohatú populáciu obojživelníkov a hmyzu, ktorých život je spätý s vodou. Zo žiab je silne zastúpený skokan hnedý, ktorý sa tu rozmnožuje a v jarných mesiacoch sa objavuje v silnom počte.
Na území prírodnej pamiatky žije aj mnoho druhov motýľov, vyskytuje sa tu modráčik bahniskový aj vzácny motýľ vlhkých lúk modráčik krvavcový.
V trvalo zamokrených priehlbinách sa darí ohrozeným druhom machorastov a v lúčnych porastoch za Horným ratajským rybníkom koncom leta rozkvitá vzácny horec pľúcny. Ide o jedinú lokalitu jeho výskytu v CHKO Žďárské vrchy.
Geomorfologicky je územie prírodnej pamiatky súčasťou Českomoravskej vrchoviny.
Ptačí ostrovy

Ptačí ostrovy je prírodná pamiatka ev. č. 1973 v meste Chrudim v okrese Chrudim. Oblasť spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR.
Ochrana.
Predmetom ochrany sú vlhké lúky a zachované brehové porasty, významné hniezdisko mimoriadnej havranej kolónie.
Podľa sčítania v roku 2004 tu žilo v tej dobe asi 600 havranov.
Na území prírodnej pamiatky bolo zaznamenaných 151 druhov cievnatých rastlín.
Anenské údolí (prírodná rezervácia)

Anenské údolí je prírodná rezervácia ev. č. 2117 ležiaca väčšou časťou v k.ú. Skuteč a menšou v k.ú. Hroubovice v okrese Chrudim (Pardubický kraj). Chránené územie spravuje Agentúra ochrany prírody a krajiny ČR, celková rozloha zvlášť chráneného územia činila 56,2 ha. V roku 2014 bola nariadením Pardubického kraja č.1/2014 rozloha územia rozšírená na 74,19 ha.
Ochrana.
Dôvodom ochrany je zachovanie rastlinných spoločenstiev mezofilných lesov, jelšín v okolí potoka, suchomilných trávnikov a vlhkých lúk s výskytom ohrozených druhov rastlín a živočíchov v krajinársky hodnotnom údolí Anenského potoka. Koryto Anenského potoka v južnej časti údolia je upravené napriamením, ale väčšia časť má prirodzený charakter s meandrami.
Prírodné pomery.
Vodstvo.
Vyviera tu železitý prameň vody, nad ktorým bola v roku 1831 postavená kaplnka, ktorej patrónkou sa stala svätá Anna. Boli tu vybudované aj malé vodné kúpele, ešte v roku 1920 sa uvádza, že Anenské údolie s kaplnkou sv. Anny u Skutče je pútnické miesto s vaňovými a parnými kúpeľmi a užíva sa prameň železito-vápenatej vody. Stával tu aj výletný hostinec a organizovali sa tu púte.
Geológia.
Anenské údolí je zaujímavé aj ako geologická lokalita a je súčasťou územia, na ktorom vznikol Národný Geopark Železné hory.
Podložie Anenského údolia tvoria kriedové horniny (mezozoika). V spodných vrstvách sa nachádzajú kvádrové pieskovce cenomanu, prevrstvené kremičitými vápnitými ílovcami (opuka) spodného turónu. Územie leží vo východnej časti Chrudimskej tabule, ktorá sa nazýva Hrochotýnecká tabuľa. Nadmorská výška územia prírodnej rezervácie sa pohybuje v rozmedzí 
Fauna.
Počas vertebratologického prieskumu prírodnej rezervácie v priebehu 16 dní od apríla do augusta 2001 bol zaznamenaný výskyt 95 druhov stavovcov (3 druhy rýb, 5 druhov obojživelníkov, 4 druhy plazov, 67 druhov vtákov, 16 druhov cicavcov), z ktorých 21 bolo osobitne chránených.
Ohrozenie a problémy.
V šesťdesiatych a sedemdesiatych rokoch 20. storočia v Anenskom údolí usporadúval skutečský Automotoklub bývalej organizácie Zväzarmu motokrosové preteky a majstrovstvá vtedajšej ČSSR. Ešte dnes sú na svahoch Anenského údolia viditeľné stopy po motokrosovej trati.
Drammensbrua

Drammensbrua je cestný trámový most v nórskom meste Drammen v kraji Buskerud. S celkovou dĺžkou je najdlhším mostom v krajine.
Pôvodný most bol dokončený v roku 1975 s celkovou dĺžkou , bol dvojpruhový a celkovo mal 42 polí, z toho najväčšie malo dĺžku rozpätia . Na začiatku 21. storočia však samotný dvojpruhový most nevyhovoval a preto bolo rozhodnuté o výstavbe druhého dvojpruhového mosta, ktorý mal viesť paralelne so starým. Výstavba nového mosta bola začatá v decembri 2004 a otvorený bol v decembri 2006. Finančné náklady na jeho výstavbu činili 874 miliónov NOK. Dĺžka nového mosta je a výška mostovky nad hladinou rieky Drammenselva je . Počas výstavby nového mosta boli taktiež prestavané pôvodné piliere starého mosta s obdĺžnikovým pôdorysom na piliere s kruhovým pôdorysom.
Požiarna odolnosť

Požiarna odolnosť je schopnosť požiarnej konštrukcie odolávať účinkom požiaru bez straty jej funkcie počas určitého času. Podľa medzinárodného terminologického slovníka pre požiarnu bezpečnosť STN EN ISO 13943 je požiarna odolnosť () schopnosť skúšobnej vzorky odolávať kontrolovanému ohňu, alebo poskytnúť ochranu proti nemu za určený časový interval.
Hodnotenie a klasifikácia požiarnej odolnosti, ako základnej požiarnej charakteristiky stavebných výrobkov a prvkov stavieb, je súčasťou európskeho klasifikačného systému podľa EN 13501-2, EN 13501-3 a EN 13501-4.
Klasifikačné kritériá požiarnej odolnosti.
Dosiaľ zavedené klasifikačné kritériá požiarnej odolnosti stavebných výrobkov a prvkov stavieb , ktoré sa hodnotia sú:
Požiarna charakteristika

Požiarna charakteristika ("angl. fire performance") je podľa medzinárodného terminologického slovníka pre požiarnu bezpečnosť STN EN ISO 13943 reakcia skúšobnej vzorky pri vystavení požiarnej skúške. Tento termín úzko súvisí so skúšaním a hodnotením stavebných výrobkov a prvkov stavieb z hľadiska ich správania sa pri požiari t. j. ich reakcie na oheň a požiarnej odolnosti.
Z hľadiska európskej legislatívy o stavebných výrobkoch je možné anglický termín "fire performance" preložiť aj ako "požiarny parameter".
Súvislosť medzi požiarnymi charakteristikami.
V praxi sa často stretávame s nesprávnou intrepretáciou a vzájomným zamieňaním významu pojmov "reakcia na oheň" a "požiarna odolnosť", aj keď medzi nimi existuje určitá súvislosť vo vzťahu k fázam rozvoja požiaru. Reakcia na oheň je dôležitou požiarnou charakteristikou z hľadiska 1. a 2. fázy rozvoja požiaru a požiarna odolnosť je dôležitou požiarnou charakteristikou z hľadiska 3. a 4. fázy rozvoja požiaru. Vzťah oboch uvedených požiarnych chatakteristík ku fázam rozvoja požiaru sa uvádza na obrázku.
Discovery (Daft Punk)

Discovery je druhý štúdiový album francúzskej elektronickej skupiny Daft Punk, vydaný 26. februára 2001 vydavateľstvom Virgin Records. Pri porovnaní so štýlom Chicago house, ktorým boli dovtedy známi, album zmenil charakter na disco, post-disco, garage house a synthpopom-inšpirovaný house. Album sa neskôr stal soundtrackom k animovanému filmu "", ktorý vznikol v spolupráci skupiny Daft Punk a animátora Leiji Matsumota (spoločnosť Toei Animation). Všetky hudobné videá na piesne z albumu sú segmenty z filmu, ktoré sledujú príbeh unesenej mimozemskej skupiny.
"Discovery" bol v magazínoch "New Musical Express" a "Spin" označený za koncepčný album"." Jeho skoré verzie obsahovali vernostnú kartu "Daft Club" s kódom, ktorý sprístupnil internetovú hudobnú službu; tá obsahovala nové skladby neskôr zverejnené na albume toho istého mena a album "Alive 1997".
Martin Gerschwitz

Martin Gerschwitz (* 25. jún 1952, Solingen, Nemecko) je nemecký huslista, klavirista a skladateľ.
Narodil sa a vyrastal v Solingene. Na klavír začal hrať vo svojich piatich rokoch. Po dvanástich rokoch, keď sa venoval výhradne klasickej hudbe, v roku 1969 založil svoju prvú kapelu. V roku 1972 sa dostal jeho prvý veľký úspech: Vyhral "bitku kapiel" v Solingene. V rokoch 1974-1977 sprevádzal Howarda Carpendalea na klávesy. V roku 1985 sa presťahoval do Spojených štátov. V nasledujúcich rokoch sa stretol s mnohými slávnymi muzikantmi. V rokoch 1987-1989 sprevádzal Litu Ford, v rokoch 1989-1990 hral v sprievodnej skupine Meat Loaf Neverland Express, v roku 1991 bol členom nakrátko obnovených Vanilla Fudge a 1991-1992 bol stálym členom The Works. V rokoch 1993 až 1998 hral v kapele Waltera Trout. Od roku 2005 hrá so skupinou Iron Butterfly, aktívne sa tiež venuje sólovej kariére.
Chris Farlowe

Chris Farlowe (narodený ako John Henry Deighton, 13. október 1940, Islington, North London, Anglicko) je anglický rockový, bluesový a soulový spevák. Najviac je známy pre svoj hit „Out of Time“ z roku 1966.
Alex Chilton

William Alexander "Alex" Chilton (* 28. december 1950, Memphis, Tennessee, USA † 17. marec 2010, New Orleans, Louisiana, USA) bol americký gitarista a skladateľ, známy ako frontman skupiny The Box Tops.
Edgar Winter

Edgar Holland Winter (* 28. december 1946, Beaumont, Texas, USA) je americký multiinštrumentalista. Hrá vo svojej skupine Edgar Winter Group a založil tiež Edgar Winter's White Trash. Je synom Johna a Edwin Winterových, jeho starší brat Johnny Winter je tiež hudobník. Obaja sú albínovia.
Diskografia.
Soundtracky.
"Piesne Edgara Wintera ste mohli počuť v týchto filmoch:"
Bruce Kulick

Bruce Howard Kulick (* 12. december 1953, New York) je americký gitarista, hudobník a člen skupiny Grand Funk Railroad. V rokoch 1984-1996 hral v skupine Kiss.
Henry Vestine

Henry Charles „The Sunflower“ Vestine (* 25. december 1944, Takoma Park, Maryland, USA † 20. október 1997, Paríž, Francúzsko) bol americký gitarista, člen skupiny Canned Heat. So skupinou bol od jej založenia v roku 1966 do júla 1969. V neskorších rokoch hral v miestnych skupinách, aj keď občas spolupracoval s Canned Heat a nahral s nimi niekoľko skladieb.
Walter Trout

Walter Trout (* 6. marec 1951, Ocean City, New Jersey, USA) je americký bluesový gitarista, spevák a skladateľ. Svoju kariéru zahájil koncom šesťdesiatych rokov v rôznych skupinách v okolí svojho rodiska. Neskôr sa presťahoval do Los Angeles, kde vystupoval napríklad s Percym Mayfieldom. Neskôr sa stal členom skupiny John Mayall &amp; the Bluesbreakers a v roku 1989 založil svoju vlastnú skupinu nazvanú "Walter Trout Band"; neskôr začal vydávať albumy pod svojím vlastným menom. V roku 2014 sa rapídne zhoršiť stav jeho pečene a nutne potreboval jej transplantáciu. Zaplatenie operácie zaistili jeho fanúšikovia, ktorým sa cez internetové stránky YouCaring podarilo za jeden týždeň vybrať cez 130 000 dolárov. V roku 2014 vyšla jeho autobiografia nazvaná "Rescued from Reality".
Diskografia.
Walter Trout Band
Walter Trout and the Free Radicals 
John Mayall's Bluesbreakers
Walter Trout and the Radicals 
Walter Trout
Dickie Peterson

Dickie Peterson, rodným menom Richard Allan Peterson (* 12. september 1946, Grand Forks, Severná Dakota, USA † 12. október 2009, Erkelenz, Nemecko) bol americký basgitarista a spevák, známy prevažne ako frontman skupiny Blue Cheer. 
Narodil sa do hudobnej rodiny, jeho otec hral na trombón, matka na klavír a brat na gitaru. Dickie Peterson začal hrať na basgitaru vo svojich trinástich rokoch, ešte pred tým však hral na bicie. V detstve zomreli jeho rodičia a on tak vyrastal u strýka a tety. V roku 1967 v San Franciscu založil skupinu Blue Cheer; pôvodnú zostavu doplnili ešte gitarista Leigh Stephens a bubeník Eric Albronda.
Zomrel v roku 2009 na rakovinu pečene.
Kaharlycký rajón

Kaharlycký rajón (ukr. Кагарлицьий район) je rajón (okres) v Kyjevskej oblasti na Ukrajine. Jeho administratívnym centrom je mesto Kaharlyk. Rozloha rajónu je 926 km². V roku 2013 tu žilo 34 071 obyvateľov.